recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kingston** (tunnus FIN-1102 U) oli suomalainen troolari, joka upposi Selkämerellä 24. helmikuuta 2000. Troolarin nelihenkinen miehistö menehtyi turmassa. Miehistön jäsenistä kaksi oli suomalaisia ja kaksi virolaisia. *Kingston* oli rakennettu vuonna 1967 Roßlauer Schiffswerftillä Itä-Saksassa. Sen vetoisuus oli 202 brt, pituus 30 metriä, leveys 6,6 metriä ja koneteho 662 kW.

*Kingston* oli lähtenyt 23. helmikuuta 2000 Kustavin Laupusten kalasatamasta pyytämään silakkaa troolilla Gävlen koillispuolella sijaitsevan Finngrundetin matalikon vesille. Kun alus ei palannut takaisin määräpäivään 25. helmikuuta mennessä, käynnistettiin Selkämeren alueella etsinnät, joihin osallistui sekä suomalaisia että ruotsalaisia aluksia ja lentokoneita.

Troolarin uppoamispaikka löydettiin meressä olevien dieselöljyläikkien perusteella, ja eräs venäläinen kauppa-alus poimi talteen myös *Kingstonin* kaksi pelastuslauttaa, jotka ajelehtivat merellä tyhjinä. *Kingstonin* hylky löytyi seuraavana päivänä 80 metrin syvyydestä miehittämättömän ruotsalaisen pienoissukellusveneen avulla. 

*Kingston* upposi tutkimusten perusteella todennäköisesti 24. helmikuuta klo 16 iltapäivällä, kun siihen oltiin nostamassa kalansaalista. Sää oli tapahtumahetkellä huono, ja alus kallistui yli 20 astetta, jolloin sen laidan avoimista aukoista sisään virrannut vesi upotti aluksen. *Kingstonin* vakautta olivat heikentäneet siihen aiemmin Ruotsissa tehdyt muutostyöt ja sen rakenteen yläosiin Helsingissä tehdyt laiteasennukset. Osa aluksen teknisistä laitteista ei myöskään ollut toimintakunnossa, ja sen miehistö ei tuntenut kovin hyvin joulukuussa 1999 Ruotsista Suomeen ostettua alusta.

Lähteet
-------

* Onnettomuustutkintakeskuksen tutkinta B 1/2000 M Kingstonin uppoamisesta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Turun Sanomien uutinen Kingstonin katoamisesta 26.2.2000[vanhentunut linkki]
**Joanne Ella ’’Jo’’ Fenn** (s. 19. lokakuuta 1974 Leytonstone, Suur-Lontoo) on brittiläinen 800 metrin juoksija.

Fenn karsiutui Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 2001 800 metrin alkuerissä ajalla 2.05,16. Seuraavana vuonna hän karsiutui Münchenin EM-kisoissa matkan välierissä ajalla 2.02,99. Vuonna 2003 hän sijoittui Euroopan sisäratojen cupissa toiseksi ja Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa viidenneksi ajalla 1.59,95, mutta karsiutui Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa välierissä. Fenn juoksi seuraavana vuonna toiseksi Euroopan sisäratojen cupissa ja voitti MM-pronssia Budapestin sisäratojen MM-kisoissa ajalla 1.59,50. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Ateenan olympialaisissa välierissä ja oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa kuudes.

Ennätykset
----------

* 400 metrin juoksu: 54,57 (2004)
* 800 metrin juoksu: 1.59,86 (2002)
* 1 500 metrin juoksu: 4.09,54 (2004)

Lähteet
-------

* Joanne Fenn Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Joanne Fenn *Olympedia*. Viitattu 23.6.2022. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
*Accipiter badius*
**Arovarpushaukka** (*Accipiter badius*) on keskikokoinen haukkalintu.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on 30–36 cm, siipien kärkiväli 60–70 cm ja paino 113–266 g. Naaras on hieman kookkaampi kuin koiras. Laji muistuttaa höyhenpuvultaan sekä varpushaukkaa että sirovarpushaukkaa, josta sen erottaa lähietäisyydeltä tarkasteltuna kurkun mustasta pitkittäisraidasta, joka esiintyy kaikissa puvuissa. Sukupuolet ovat lähes samanvärisiä, nuori lintu on selkäpuolelta tumma ja alapuolelta voimakkaan ruskeatäpläinen.

Esiintyminen
------------

Arovarpushaukan esiintymisalue on hyvin laaja ja lajista tunnetaan kuusi alalajia. Se elää Saharan eteläpuolisessa Afrikassa Kongon allasta lukuun ottamatta sekä Intian niemimaalla, Pakistanissa ja Kaakkois-Aasiassa. Näillä alueilla se on pääosin paikkalintu. Iranista Kazakstaniin ulottuvalla alueella elävä alalaji *cenchroides* on muuttolintu, joka talvehtii lähinnä Luoteis-Intiassa. Laji on pesinyt Azerbaidžanissa. Sen elinympäristön ala on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko on 1–10 miljoonaa yksilöä.

Elinympäristö
-------------

Arovarpushaukka suosii kuivia, pienialaisia metsiköitä savanneilla, puoliautiomailla, jokilaaksoissa ja viljelysmailla. Se pesii usein keitaissa, hautausmailla tai puutarhoissa alle 1 000 metrin korkeudella.

Lisääntyminen
-------------

Naaraan rakentama hutera risupesä sijaitsee puun oksalla 7–13 metrin korkeudella. Naaras munii kolme tai neljä munaa, joita se hautoo 33–35 päivää. Poikaset oppivat lentämään yli kuukauden ikäisinä. Sukukypsä yksivuotiaana.

Ravinto
-------

Arovarpushaukan pääravintoa ovat erilaiset liskot ja isot hyönteiset sekä linnut. Se saalistaa väijymällä puussa tai tiheikössä, tehden nopeita syöksyjä saaliin kimppuun. Ottaa saaliin yleensä maasta, harvoin lennosta. Afrikassa sen on havaittu lentävän sisälle rakennuksiin ottamaan seinillä kiipeileviä liskoja.

Lähteet
-------

* Cramp, Stanley (päätoim.) 1980: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. II. – Oxford University Press. Hongkong.

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Accipiter badius* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 11.5.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q715710
* Wikispecies: Accipiter badius
* ADW: Accipiter\_badius
* ARKive: accipiter-badius
* Avibase: 1A0ECB6EDF6DB4B2
* BirdLife: 22695490
* BOLD: 112904
* CoL: 64FV5
* CMS: accipiter-badius
* BOW: shikra1
* eBird: shikra1
* EUNIS: 100766
* Euring: 2720
* Fauna Europaea: 96719
* Fauna Europaea (new): f7af997f-bc71-4b3d-9011-c5840af0492a
* GBIF: 2480610
* iNaturalist: 5143
* IRMNG: 10217068
* ITIS: 558390
* IUCN: 22695490
* NCBI: 387787
* Species+: 7653
* Xeno-canto: Accipiter-badius

 |

 |
***Nainen on aina nainen*** (ransk. *Une femme est une femme*) on vuonna 1961 ensi-iltansa saanut ranskalais-italialainen komediaelokuva. Sen käsikirjoitti ja ohjasi Jean-Luc Godard. Elokuvan päärooleissa näyttelevät Jean-Paul Belmondo, Anna Karina ja Jean-Claude Brialy. Godard ja Karina menivät naimisiin elokuvan valmistumisvuonna.

Juoni
-----

Angéla Récamier on strippari, joka haluaa lapsen. Koska hänen puolisonsa Emile Récamier ei suostu lapsen isäksi, hän pyytää ystäväänsä Alfred Lubitschia siittämään hänelle lapsen.

Rooleissa
---------

| Näyttelijä | Roolihahmo |
| --- | --- |
| Jean-Paul Belmondo | Alfred Lubitsch |
| Anna Karina | Angéla Récamier |
| Jean-Claude Brialy | Emile Récamier |

Arviot
------

*Helsingin Sanomien* kriitikko Mikael Fränti totesi elokuvan olevan "ilmava, vapautunut ja ytimekäs kuvaus elämästä Pariisin taivaan alla". Hänen mukaansa Godard tiivisti Anna Karinan esittämään hahmoon "kauneimman ylistyksensä naiseutta kohtaan". Yleisradion toimittajan Vesa Nykäsen mukaan "*Nainen on aina nainen* tarkkailee Godardin ja Anna Karinan oikeaa suhdetta, soutamista ja huopaamista viileän miehen ja intohimoisen naisen välillä, kun jälkimmäinen haluaisi heidän jo asettuvan aloilleen."

Lähteet
-------

1. 1 2  Anna Karina on nainen kuin aina nainen Godardin huimassa värikomediassa, Mikael Fränti, Helsingin Sanomat, 3.3.1991, viitattu 1.1.2023.
2. ↑  Godardin Nainen on aina nainen kuvaa viileän miehen ja intohimoisen naisen suhdetta, Vesa Nykänen, Yle Teema, 24.2.2023, viitattu 26.2.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* *Nainen on aina nainen* Elonetissä.
* *Nainen on aina nainen* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Nainen Berliinissä** (alkuteos: *Eine Frau in Berlin*) on Marta Hillersin (1911–2001) omaelämäkerrallinen teos, joka kuvaa anonyymisti hänen kohtaloaan 20. huhtikuuta – 22. kesäkuuta 1945 Berliinissä ja hänen joutumistaan puna-armeijan väkivallan uhriksi. Teos on ilmestynyt kahtena suomennoksena: Mirja Rutasen (Gummerus 1960) ja Ilona Nykyrin (Ajatus, 2006). Suomenkielisissä laitoksissa on Kurt Marekin (C. W. Ceram) saatesanat. Se oli ilmestyessään uudestaan saksaksi vuonna 2003 menestyneimpiä saksalaisia kirjoja. Teos ilmestyi jo 1954 Yhdysvalloissa C. W. Ceramin käännöksenä, vuonna 1955 se ilmestyi hollanniksi ja saksaksi vasta 1959. Kirja ilmestyi uudestaan 2003 Hans Magnus Enzensbergerin julkaisemassa Eichborn-Verlagin Anderen Bibliothekissä.

Eräiden samoihin aikoihin ilmestyneiden teosten osoittautuminen väärennöksiksi heräsi epäilyksiä myös tämän teoksen aitoudesta. Kirjasta käydyn keskustelun aikana selvisi kirjoittajan henkilöys, ja alkuperäisten päiväkirjamuistiinpanojen avulla voitiin tekstin aitous osittain vahvistaa. Myöhempien selvitysten perusteella kuitenkin vain noin kolmannes päiväkirjamerkinnöistä on alkuperäisiä ja loput Hillersin 1950-luvulla jälkikäteen kirjoittamia. Päiväkirjoja tutkineen Institut für Zeitgeschichte -tutkimuslaitoksen mukaan väärennökset koskevat erityisesti Hillersin omaa suhdetta kansallissosialismiin sekä monia kirjan äärimmäisimmistä yksityiskohdista.

Päiväkirjan kirjoittajan nimen paljastaminen Saksassa 2003 sai sen uuden laitoksen julkaisseen Hans Magnus Enzensbergerin tuomion. Kirjan alkuperäinen kirjoittaja pysyi salassa Marekin eläessä, mutta teoksen ilmestyessä Saksassa 2003 tunnettu saksalainen kustannustoimittaja Jens Biskya paljasti nimen, Marta Hillers, joka oli saksalainen toimittaja. Nimen paljastaminen herätti Saksassa kohun. Saksankielisen laitoksen julkaissut Enzensberger syytti paljastajaa "häpeämättömäksi".

Max Färberböck on ohjannut aiheesta elokuvan *Anonyma – Eine Frau in Berlin*, jossa pääosaa näyttelee Nina Hoss. Elokuva tuli Saksassa ensi-iltaan lokakuussa 2008. Suomessa se on julkaistu DVD:nä nimellä *Nainen Berliinissä*.

Teos
----

* Anonyma: *Eine Frau in Berlin. Tagebuchaufzeichnungen vom 20. April bis 22. Juni 1945*. Eichborn Verlag, Frankfurt am Main 2003 (= Die Andere Bibliothek, Nr. 221). ISBN 3-8218-4534-1.

Lähteet
-------

1. ↑  "'Eine Frau in Berlin'. Walter Kempowski legt Gutachten vor", Neue Zürcher Zeitung 19.1.2004
2. ↑  Berlin Online
3. ↑  "Anonyma"-Tagebücher sind zum Teil nicht authentisch  23.6.2019. Der Spiegel. Viitattu 25.6.2019. (saksaksi)
4. ↑  Luke Harding, Jens Bisky The Guardian 5.10.2003, viitattu 15.2.2021 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Pentti Stranius, Kun Berliinistä tuli puna-armeijan bordelli, Agricolan kirja-arvostelut
* Pressestimmen zur Neuveröffentlichung beim *Perlentaucher*
* Rezension von Constanze Jaiser auf *H-Soz-u-Kult* (5. Dezember 2003)
* *Eine Frau in Berlin* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Sarah Gabrielle Cabral de Menezes** (s. 26. maaliskuuta 1990 Teresina, Piauí) on brasilialainen judoka, 48 kg:n painoluokan olympiavoittaja.

Menezes sai Pan-Amerikan-mestaruuskilpailuissa Caguasissa 2005 pronssia 44 kg:n sarjassa. Tämän jälkeen hän on kilpaillut 48 kg:n painoluokassa, jossa voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden Bangkokissa 2008. Seuraavana vuonna hän sai pronssia Pan-Amerikan-mestaruuskilpailuissa Buenos Airesissa, oli viides Rotterdamin MM-kilpailuissa ja voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden Pariisissa.

Menezes voitti 2010 Pan-Amerikan-mestaruuden San Salvadorissa ja sai pronssia Tokion MM-kilpailuissa. Seuraavana vuonna hän sai pronssia sekä Pariisin MM-kilpailuissa että Guadalajaran Pan-Amerikan kisoissa. Hän sijoittui toiseksi Pan-Amerikan-mestaruuskilpailuissa Montrealissa 2012.. Hän voitti olympiakultaa Lontoossa 2012 kukistettuaan 48-kiloisten loppuottelussa romanialaisen Alina Alexandra Dumitrun waza-arin ja yukon arvoisilla suorituksilla.

Menezes voitti 2013 Pan-Amerikan-mestaruuden San Josessa ja sai pronssia Rio de Janeiron MM-kilpailuissa. Hän sai Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa hopeaa Guayaquilissa 2014 sekä kultaa Edmontonissa 2015 ja Havannassa 2016. Hän sijoittui seitsemänneksi Rio de Janeiron olympialaisissa 2016.

Menezes on saavuttanut Masters-, Grand Prix- ja Grand Slam -kilpailuissa neljä turnausvoittoa, neljä kakkossijaa ja yksitoista kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hän on voittanut kolme turnausta, ollut kahdesti toinen ja kerran kolmas. Hän on voittanut kaksi Brasilian-mestaruutta, saanut sotilaiden maailmankisoista yhden kullan, hopean ja pronssin sekä sotilaiden MM-kilpailuista yhden hopean.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sarah Menezes *sports-reference.com*.  Arkistoitu 30.6.2017. Viitattu 10.10.2012. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Sarah Menezes *judoinside.com*. Viitattu 14.10.2014. (englanniksi)
**Brittiläisen Kolumbian parlamentti** (eng. *Legislative Assembly of British Columbia*, ran. *Assemblée législative de la Colombie-Britannique*) on provinssitason parlamentti Brittiläisessä Kolumbiassa. Se koostuu 87 jäsenestä, jotka valitaan neljän vuoden välein pidettävillä vaaleilla. 

Lainsäädäntötyötä tehdään kymmenessä komiteassa.

Nykyisessä muodossaan, provinssin parlamenttina, edustuslaitos aloitti vuonna 1871, kun Brittiläisestä Kolumbiasta tuli provinssi.

Viimeisimmät vaalit
-------------------

Viimeisimmät vaalit pidettiin 2017, jonka jälkeen suurimmaksi puolueeksi nousivat liberaalit.

Mikään puolue ei kuitenkaan saanut yksinkertaista enemmistöä, minkä johdosta sekä liberaalit että NDP lähestyivät vihreitä hallituksen muodostamiseksi. Toukokuun lopussa vihreät ilmoittivat tukevansa NDP:n vähemmistöhallitusta.

Darryl Places tuli vaaleissa valituksi liberaalien listalta Abbotsford South -vaalipiiristä, mutta noustuaan puhemiehen rooliin, paikallisosasto erotti tämän. Places oli ainoa edustaja, joka oli ilmaissut halunsa puhemiehen paikkaa kohtaan, mutta liberaalit katsoivat tämän menevän puolueen tavoitteita vastaan.. 

Vihreiden entinen puheenjohtaja Andrew Weaver erosi puolueesta tammikuussa 2020. Syyksi hän antoi perheenjäsenensä terveysongelmat, joiden hoitamiseen itsenäisenä edustajana istuminen antaa hänen mukaansa paremmat mahdollisuudet.. 

Yksityiskohta parlamenttitalolta.

Lähteet
-------

1. ↑  Current Party Standings  2020. BC Legislative Assembly. Viitattu 14.3.2020. (englanniksi)
2. ↑  Parliamentary Committees  2020. BC Legislative Assembly. Viitattu 14.3.2020. (englanniksi)
3. ↑  Legislative Assembly of British Columbia (pdf)  2020. BC Legislative Assembly. Viitattu 14.3.2020. (englanniksi)
4. ↑  Summary of results  2017. Elections BC. Viitattu 14.3.2020. (englanniksi)
5. ↑  Markusoff, Jason: Six ways B.C.'s new government could unfold *MacLean's*.  10.5.2017. Viitattu 14.3.2020. (englanniksi)
6. ↑  Zussman, Richard & Larsen, Karin: NDP-Green alliance to focus on electoral reform, stopping Kinder Morgan and banning big money *CBC News*.  30.5.2017. Viitattu 14.3.2020. (englanniksi)
7. ↑  BC Liberals expel Darryl Plecas from party after Speaker move *CBC News*.  9.9.2017. Viitattu 14.3.2020. (englanniksi)
8. ↑  Hunter, Justine: Former BC Green leader Andrew Weaver to sit as an independent in legislature *The Globe and Mail*.  15.1.2020. Viitattu 14.3.2020. (englanniksi)
**Nain** tai **Nein** on lähinnä arabien asuttama kylä Israelin Pohjoisella hallintoalueella. Nain mainitaan Uudessa testamentissa paikkana, jossa Jeesus herätti kuolleista paikallisen leskinaisen pojan. Kylän asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 1 845.

Maantiede
---------

Paikallinen kirkko.
Nain sijaitsee Israelin Jisreelin tasangolla Taborinvuoresta muutamia kilometrejä etelään. Nasaret sijaitsee Nainista noin kahdeksan kilometriä luoteeseen. Kylä on rakennettu kukkulan rinteelle.

Historia
--------

Jeesus herättää henkiin leskinaisen pojan Hans von Aachenin maalauksessa vuoden 1600 paikkeilta.
Nainin nimi on johdettu mahdollisesti heprean vapaasti käännettynä miellyttävää tarkoittavasta sanasta *na’im*. Paikka mainitaan historiallisissa lähteissä muinaisen Egyptin ajalta noin 3 500 vuotta sitten. Vanhimmat arkeologiset löydöt paikalta on ajoitettu 2 300 vuotta vanhoiksi. Kylästä on löytynyt raunioita hellenistiseltä kaudelta ja Rooman valtakunnan ajalta. Nain kuului aikanaan Sepforiksen piirikuntaan ja sitä pidettiin suhteellisen suurena kylänä. Myöhemmin Nainista tehtiin oma itsenäinen piirikuntansa, jollaisena se säilyi aina alueen arabivalloitukseen saakka. Uuden testamentin Luukkaan evankeliumissa (7:11) Nain mainitaan paikkana, jossa Jeesus herätti kuolleista paikallisen leskinaisen pojan. Luukkaan evankeliumissa Nainilla mainitaan olleen myös muuri ja portti. Vuonna 1101 Nain mainitaan Taborinvuoren luostarin omistamana paikkana.

Väestö
------

Nainin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 1 845. Kylässä on kirkko ja moskeija.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 14 Mel-Nas*, s. 760. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. 1 2 3  Miriam Feinberg Vamosh: Tourist Tip #93 / Nain, Where Jesus Is Said to Have Raised the Dead. *Haaretz*. Viitattu 29.12.2019. (englanniksi)
3. ↑  List of localities, in Alphabetical order (pdf) (Nein) Central Bureau of Statistics. Viitattu 29.12.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nain (Israel)** Wikimedia Commonsissa
**Brittiläinen Kamerun** (engl. *British Cameroons*) oli enemmän tai vähemmän virallisesti Britannian länsiafrikkalainen siirtomaa ensimmäisestä maailmansodasta 1960-luvun alkuun. Belgian, Ranskan ja Britannian joukot valtasivat Saksan keisarikunnalta sen siirtomaan Saksan Kamerunin ja sen laajennusosan Neukamerunin sodan alkuvaiheessa. Versailles’n rauhassa Kamerunista tuli Kansainliiton mandaattialue, jonka suurempi itäosa annettiin Ranskalle ja pienempi kapea länsiosa Britannialle. Britannian osa koostui kandesta osasta, eteläisestä ja pohjoisesta. Pohjoinen osakin oli kaksiosainen siten, että sen keskellä oli pätkä Nigerian ja Ranskan Kamerunin yhteistä rajaa. Nigeria oli myös brittiläinen siirtomaa, jonka kautta Brittiläistä Kamerunia hallittiin. Näin tästä tuli eräänlainen siirtomaan siirtomaa.

Toisen maailmansodan jälkeen Kamerunista tuli Kansainliiton kaaduttua Yhdistyneiden kansakuntien huoltohallintoalue brittiläisen ja ranskalaisen osan jäädessä entiseen jakoonsa. Vuonna 1954 Brittiläinen Kamerun muuttui Nigerian autonomiseksi alueeksi. Kamerunin ja Nigerian itsenäistyessä poliittisesti Ranskan ja Britannian vallasta vuonna 1960 oli myös ratkaistavana Brittiläisen Kamerunin kohtalo. Kaksijakoinen muslimienemmistöinen pohjoisosa jäi Nigerian yhteyteen, eteläosasta tuli Kamerunin liittotasavallan kaksi maakuntaa, lounainen ja luoteinen.

Brittiläisen Kamerunin päällepainama Nigerian postimerkissä.
Brittiläisen Kamerunin pinta-ala oli 88 297 neliökilometriä, kun Ranskan Kamerunin ala oli 418 215 neliökilometriä. Asukkaita brittiläisessä osassa oli vajaa kolmannes verrattuna ranskalaiseen osaan.

Lähteet
-------

1. ↑  *Iso Tietosanakirja osa V*, s. 1236. Helsinki: Otava, 1933.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Brittiläinen Kamerun** Wikimedia Commonsissa
Alfred Rollerin (1864–1935) puvustussuunnitelma.
**Nainen vailla varjoa** (saks. *Die Frau ohne Schatten*) (Op.65 ; TrV 234 ) on Richard Straussin säveltämä kolminäytöksinen ooppera, joka sai ensi-iltansa 10. lokakuuta 1919 Wienin valtionoopperassa Straussin johtajakauden avajaisiksi.

Taustaa
-------

Oopperan syntyprosessi oli pidempi kuin minkään muun Straussin oopperan. Hugo von Hofmannsthal alkoi suunnitella librettoa jo vuonna 1911, mutta partituuri valmistui vasta vuonna 1917. Oopperan valmistumista viivästyttivät ensimmäinen maailmansota, oopperan musiikin haastavuus ja näyttämötekniikan vaatimukset.

Suomessa *Nainen vailla varjoa* kuultiin konserttiesityksenä vuonna 1992, ja Kansallisoopperassa se esitettiin ensi kerran vuonna 2006.

Henkilöt
--------

* Keisari (T)
* Keisarinna (S)
* Imettäjä (Ms)
* Henkisanansaattaja (Bar)
* Temppelin vartija (S)
* Nuorukaisen ilmestys (T)
* Haukan ääni (S)
* Ääni ylhäältä (A)
* Barak, *värväri* (Bar)
* Barakin vaimo (S)
* Värvärin veljiä: Yksisilmäinen (korkea B), yksikätinen (B), Kyttyräselkä (T)
* Syntymättömien lasten ääni (3S, 3A)
* Kaupungin vartijoiden ääniä (3B)
* Keisarillisia palvelijoita, vieraita lapsia, henkipalvelijoita, henkien ääniä (kuoro, lapsikuoro)

Tapahtumat
----------

Oopperan tapahtumapaikka on tarumaailma tarujen aikaan. Mysteerinäytelmässä esiintyy sekä ihmisiä että henkimaailman olentoja. Keisaripari ja värväripari joutuvat kokeeseen, jossa heidän pitää muuttua. Keisarinna oppii ymmärtämään ihmiskohtaloa, ei ota toisen varjoa ja luopuu tavoitteesta tulla ihmiseksi. Keisari luopuu omistavasta rakkaudesta. Molemmat oppivat tuntemaan sympatiaa muita ihmisiä kohtaan. Värväri taas kehittää sielullista herkkyyttä ja hänen vaimonsa oppii ymmärtämään omistautuvan rakkauden arvon. Ainoastaan keisarinnan imettäjä ei läpäise koetta vaan on yhä keisarinnaa kohtaan tuntemansa, kaiken muun pois sulkevan rakkauden vallassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Batta, András: *Ooppera: Säveltäjät, teokset, esittäjät.* Mateu Cromo Artes Gráficas. Madrid 2001. ISBN 3-8290-5833-0
2. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Otavan musiikkitieto: A–Ö*, s. 407. Helsinki: Otava, 1997. ISBN 951-1-14518-5.
3. ↑  Nainen vailla varjoa ensi kertaa Kan­sal­li­soop­pe­ras­sa *Kaleva*.  16.1.2006. Viitattu 3.8.2018.
4. ↑  Heikki, Tuuli: Nainen vailla varjoa tulvii ihmeellistä kauneutta *Turun Sanomat*.  22.1.2006.  Arkistoitu 3.8.2018. Viitattu 3.8.2018.
5. ↑  Nainen vailla varjoa on oopperateos täynnä emotionaalista voimaa *Hämeen Sanomat*.  16.1.2006.  Arkistoitu 3.8.2018. Viitattu 3.8.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Partituuri
* Korhonen, Hannu: Nainen vailla varjoa huipentaa Suomen Kansallisoopperan Strauss-vuoden *ranneliike.net*.  2.1.2006. Viitattu 3.8.2018.
* Staatsoper Hamburg: Die Frau ohne Schatten – Richard Strauss – trailer *Youtube*.  20.4.2017. Viitattu 3.8.2018.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Muut | 
* BRAHMS
	+ 2
* MusicBrainz work

 |

 |
Aurausviittoja skotlantilaisella maantiellä.
**Aurausviittoja** käytetään lumen aurauksessa osoittamaan lumiauran tai lumilingon kuljettajalle turvallinen aurattava leveys. Aurausviitoituksella estetään auraaminen yli tien leveyden ojan päälle ja merkitään auraamista haittaavat esteet tai muut erityiskohteet.

Aurausviittoina käytetään Suomessa nykyään yleensä kaupungeissa, valtion ylläpitämillä teillä ja vilkkaimmilla yksityisteillä 1,5 metrin pituisia, oranssinvärisiä, heijastinnauhalla varustettuja muovisia viittoja. Näitä on saatavissa esimerkiksi 50 kappaleen erissä mutta myös yksittäin. Puiset aurausviitat voi valmistaa 1,5–2 metriä pitkistä, karsituista havu- tai lehtipuiden vesoista, joiden latvaan jätetään oksatupsu ja tyvi teroitetaan.

Aurausviitat asetetaan paikalleen syksyllä juuri ennen maan jäätymistä ja poistetaan keväällä maan sulamisen jälkeen. Yksityisteillä viitat pystytetään yleensä käsin rautakankea apuna käyttäen noin 25–30 cm syvyyteen. Sopiva viittojen väli on suoralla tiellä 70–80 metriä tai mutkaisilla tieosuuksilla 40–50 metriä, ja viitat on syytä sijoittaa tien vastakkaisille puolille kohdakkain.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hämäläinen Esko: *Yksityistien kunnossapito*, s. 55-56. Suomen tieyhdistys, 2012. ISBN 978-952-99824-3-1 (nid.) ISBN 978-952-99824-4-8 (PDF). Julkaisun verkkoversio (PDF) (viitattu 20.12.2013).  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aurausviitta** Wikimedia Commonsissa
**Palavien tasankojen taistelu** on fiktiivinen taistelu, joka käytiin Christopher Paolinin romaanissa Esikoinen Palavilla tasangoilla Jietjoen varrella Surdassa.

Taistelu ja sen taustat
-----------------------

Ajihadin kuoleman jälkeen tämän tytär Nasuada vei Vardenit Farthen Dûrista Surdaan, josta Galbatorix löysi heidät vakoilijaryhmänsä Mustan käden kautta Vardenien oleilevan ja kokosi mahtavat sotavoimansa kukistaakseen sekä Vardenit että surdalaiset samaan aikaan. Vardenien vakooja Urû'baenista havaitsi noin satatuhatpäisen armeijan marssineen kaupungin ohitse yöaikaan, kun Vardenit olivat luulleet näiden olevan edelleen Gil'eadissa Murtahgin harhautuksen ansiosta. Vardenit ja surdalaiset kokosivat yhteiset sotavoimansa, joiden päälliköksi nimitettiin Nasuada, ja veivät ne Palaville tasangoille, joilla oletettiin Valtakunnan joukot kohtaavan. Kun Valtakunnassa kuultiin Eragonin liittymisestä Vardeneihin, oli näiden riveihin uskaltautunut liittyä sankoin joukoin lisää Galbatorixin vihaajia. Lisäksi Vardenit olivat nyt liitossa Surdan armeijan kanssa ja juuri ennen taistelua heihin liittyi satapäisen urgaliheimon joukot. Täten nämä olivat huomattavasti vahvempia kuin Farthen Dûrin taistelussa, mutta Valtakunta oli edelleen huomattavasti vahvempi. 

Heikompi surdalaisten ja vardenien armeija aloitti taistelun hyökkäämällä ensin ja olikin aluksi niskan päällä, kunnes Valtakunta sai käännetyä miesylivoimansa hyväkseen. Valtakunta pääsi niskan päälle, ja vardenit, surdalaiset ja urgalit olivat alakynnessä. Silloin Palaville tasangoille saapuivat tuhannet kääpiöt kuninkaansa Hrotgarin johdolla ja hetkeä myöhemmin myös joelle rantautui Lohikäärme-nimisellä aluksella satakunta carvahallilaista johtajanaan Eragonin veli Roran, mikä käännytti jälleen taistelun kulun jälleen valtakuntaa vastaan. Muita taisteluun osallistuneita maageja taitavampien Kaksosten liittyminen taisteluun pakotti jälleen vardenit, surdalaiset, urgalit ja kääpiöt perääntymään, kunnes Roran surmasi kaksoset vasarallaan. Taisteluun liittyi lopussa vielä myös uusi lohikäärme, Thorn, ja sen ratsastaja, Murtagh, joka surmasi Hrothgarin, ennen kuin Eragon haastoi tämän kaksintaisteluun ja hävisi. Voitostaan huolimatta Murtagh jätti Valtakunnan joukot häviämään taistelun ja lähti itse otettuaan ensin isänsä, Morzanin miekan, Zar'rocin, Eragonilta ja kerrottuaan heidän olevan veljeksiä.
**Varpu Sisko Siirala** (o.s. Siukonen; 9. marraskuuta 1925 Viipuri – 6. kesäkuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen sellisti ja musiikkipedagogi.

Siirala syntyi keskimmäisenä sisaruksista, joihin kuuluivat myös viulisti Leena Siukonen-Penttilä ja pianisti Inkeri Siukonen. Perhe muutti Helsinkiin vuonna 1927. Siirala soitti alun perin viulua, mutta siirtyi selloon saatuaan sellaisen 11-vuotiaana. Jo kouluaikoina hän perusti siskojensa kanssa pianotrion, joka myöhemmin tunnettiin nimellä Trio Siukonen. Kokoonpano esiintyi 1940–1970-luvuilla Suomessa ja Pohjoismaissa. Siirala opiskeli Sibelius-Akatemiassa Yrjö Selinin johdolla ja suoritti sellodiplominsa vuonna 1948. Samana vuonna hän meni naimisiin psykiatri Martti Siiralan kanssa. Avioliitosta syntyivät lapset Jussi (pianisti), Seppo (kitaristi) ja Marja-Liisa.

Siirala piti myös omia konserttejaan, joissa pianisteina hänen kanssaan soittivat hänen siskonsa Inkeri ja lankonsa Kauko Kuosma. Vuosina 1952–1957 hän asui perheensä kanssa Sveitsissä, jossa jatkoi konsertoimista. Siirala sai myös täydentävää opetusta Enrico Mainardilta Italiassa. Pedagogisen työnsä hän aloitti 1960-luvulla. Siirala opetti aluksi Lahden musiikkiopistossa, josta siirtyi Sibelius-Akatemian sellonsoiton opettajaksi ja myöhemmin lehtoriksi. Sibelius-Akatemiassa hän työskenteli vuoteen 1986 saakka. Siirala osallistui jousisoitinten soitonopettajien kansainvälisiin konferensseihin. Hän jätti sellonsoiton 1980-luvun lopussa kärsittyään kolmesta rannemurtumasta.

Siirala sai lapsenlapsia ja lapsenlapsenlapsia. Pianisti Antti Siirala on hänen pojanpoikansa. Siirala erosi miehestään vuonna 1986. Hän kuoli kesäkuussa 2017 asuttuaan kaksi viimeistä vuottaan Kustaankartanon palvelukeskuksessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Muistot: Varpu Siirala 1925-2017 Helsingin Sanomat 11.7.2017, viitattu 1.1.2023
2. 1 2 3  Otavan Musiikkitieto A–Ö, toim. Keijo Virtamo, uudistetun laitoksen 1. painos. Helsinki: Otava 1997 ISBN 951-1-14518-5
**Auranlaakso** on Kaarinan pohjoisin kaupunginosa, joka rajautuu etelässä Littoisiin, pohjoisessa Turkuun ja idässä Lietoon. Alueella sijaitsee pääasiassa asutusta, mutta myös joitakin liikkeitä, kuten Ravattulan K-Citymarket. Auranlaaksossa sijaitsee Kaarinan korkein kohta, Muikunvuori.

Liikenne
--------

Auranlaakson läpi kulkee Hämeentie, jonka kautta kulkevat Fölin bussilinjat 6, 612, 614 ja 615 Turkuun, Lietoon, Marttilaan, Koski Tl:ään sekä Somerolle. Lisäksi Auranlaaksosta kulkee Fölin bussilinja K1, joka kulkee Kaarinantietä Littoisten kautta Oskarinaukiolle.

Lähteet
-------

1. ↑  Turun karttapalvelu (Aluejaot > Kaupunginosat) *opaskartta.turku.fi*
2. ↑  Auranlaakso | Kaarinan kaupunki (Arkistoitu – Internet Archive) *www.kaarina.fi*
3. ↑  Fölin reittiopas (Arkistoitu – Internet Archive) *reittiopas.foli.fi*

Kaarinan kaupunginosat

* Auranlaakso
* Harvaluoto
* Heernummi
* Hepojoki
* Keskusta
* Kuusisto
* Littoinen
* Makarla
* Nummenniitty
* Nunna
* Piikkiön kirkonkylä
* Piikkiönlahti
* Piispanristi
* Voivala
**Nykanor Onatskyi**, ukr. Никанор Онацький (9. tammikuuta 1875 Homenkove, Pultavan kuvernementti – 23. marraskuuta 1937 Pultava) oli ukrainalainen museonjohtaja, taidemaalari ja runoilija. Opiskeltuaan 1900–1905 Odessan taidekoulussa ja sen jälkeen 1905 Ilja Repinin oppilaana Pietarin taideakatemian taidekoulussa hän työskenteli piirustuksenopettajana Lebedynin (1906–1913) ja Sumyn kouluissa.

Onatskyi perusti Sumyn taidemuseon ja toimi sen johtajana 1920–1933. Museo on sittemmin nimetty hänen mukaansa. Hän johti Pultavan paikallismuseota 1933–1937. Hän liittyi 1929 Kommunistisen Ukrainan taiteilijaliittoon. Hänen värikkäät ja realistiset maalauksensa esittävät lähinnä maisemia ('Kuutamoyö', 1908, 'Auringonkukkia', 1916, ja 'Heinärukoja', 1933) ja maalasi myös asetelmia ('Syreenit', 1935). Hänen runojaan ilmestyi *Ridnyi Krai* -lehdessä ja antologioissa. Hän kirjoitti myös näytelmiä.

NKVD pidätti Onatskyin 1934, 1935 ja 1937. Häntä syytettiin "vastavallankumouksellisesta toiminnasta", ja hänet teloitettiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Onatsky, Nykanor *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  päivitetty 2020. Viitattu 8.3.2023. (englanniksi)
2. ↑  Sumy Ukraine Guide Book s. 32, 53 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nykanor Onatskyi** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Lucidity** on jyväskyläläinen vuonna 2004 perustettu metalliyhtye.

Lucidityn tyyli on melodista ja raskasta metallia. Yhtä selkeää tyylisuuntaa on vaikea määrittää sillä yhtye yhdistelee eri tyylejä aina raskaasta ilmaisusta kevyempään.

Historia
--------

Lucidity perustettiin Jyväskylän Lutakossa, kun silloinen basisti Harri Pölkki ja yhtyeen laulaja kitaristi Martti Pohjosaho keskustelivat musiikista. Ajatuksena oli perustaa projekti, ilman mitään tarkempaa tyylisuuntaa ja tehdä musiikkia vapaasti. Nopeasti yhtyeeseen liittyivät kitaristiksi Jari Kinnunen sekä rumpuihin Pekka Parantainen. 

Yhtyeen demoura oli kohtalaisen pitkä. Kymmenen vuoden jälkeen yhtye päätti tehdä ensimmäisen albumin *The Oblivion Circlen*. Yhtye päätti aloittaa levyttämisen puhtaalta pöydältä ja jättää kaikki vanhat kappaleet pois levyltä. Ajatuksena oli näyttää missä sen hetken mieltymykset menevät. Levy julkaistiin vuonna 2015 Inverse Recordsin kautta. Yhtye julkaisi toisen albumin *Oceanumin*, helmikuussa 2019.

Kokoonpano
----------

* Martti Pohjosaho – laulu ja kitara
* Jari Kinnunen – kitara
* Sami Ahmaoja – basso
* Pekka Parantainen – rummut

Diskografia
-----------

### Albumit

* *The Oblivion Circle*  (2015)
* *Oceanum*  (2019)

### Singlet

* Surface (2018)
* Scotoma (2019)

### Demot

* *Endure*  (2006)
* *Renew*  (2007)
* *Relic*  (2009)
* *Time Immemorial*  (2011)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lucidity**.
* Lucidity Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
* Yhtyeen verkkosivusto
*
**Boniface Kiprop Toroitich** (s. 12. lokakuuta 1985 Kapchorwan piirikunta, Uganda) on ugandalainen kestävyys- ja maastojuoksija.

Kiprop osallistui ensimmäisiin arvokisoihinsa jo vuonna 2000, kun hän juoksi Vilamouran maastojuoksun MM-kisoissa nuorten sarjassa kahdenneksikymmenenneksiseitsemänneksi. Seuraavana vuonna hän voitti nuorten Afrikan mestaruuden 5 000 metrin juoksussa ajalla 13.48,6 ja 10 000 metrin juoksussa ajalla 28.45,76. 2002 hän voitti pronssia Dublinin maastojuoksun MM-kisoissa nuorten sarjassa ja 2003 Lausannen maastojuoksun MM-kisoissa nuorten sarjassa hopeaa. Hän voitti samana vuonna junioreiden Afrikan-mestaruuden 5 000 ja 10 000 metrillä. Hän osallistui Pariisin MM-kisoihin 2003, mutta karsiutui 5 000 metrillä alkuerissä. Abujan Afrikan kisoissa hän sijoittui 5 000 metrillä kuudenneksi ja 10 000 metrillä neljänneksi.

Kiprop voitti hopeaa Brysselin maastojuoksun MM-kisoissa 2004 nuorten sarjassa ja oli samalla voittamassa nuorten joukkuekilpailussa pronssia Ugandan joukkueessa. Yleisurheilun nuorten MM-kisoissa Grossetossa hän voitti 10 000 metrin juoksun ajalla 28.03,77 ja sijoittui 5 000 metrillä viidenneksi ajalla 13.33,18. Samana vuonna hän oli neljäs Ateenan olympialaisissa 10 000 metrillä ajalla 27.25,48 ja kahdeksas IAAF:n yleisurheilufinaalin 5 000 metrillä ajalla 13.15,48. Kaksi viikkoa olympialaisten jälkeen hän rikkoi Richard Chelimon 13 vuotta vanhan 10 000 metrin nuorten maailmanennätyksen Brysselissä ajalla 27.04,00.

Kiprop sijoittui 2005 maastojuoksun MM-kisoissa seitsemänneksi pitkällä matkalla. Helsingin MM-kisoissa hän oli neljäs 10 000 metrillä ajalla 27.10,98 ja yhdestoista 5 000 metrillä. Kauden lopussa IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän juoksi toiseksi 5 000 metrin kilpailussa. Alkukaudesta 2006 Kiprop voitti Kansainyhteisön kisoissa Melbournessa 10 000 metrillä kultaa sekä sijoittui Fukuokan maastojuoksun MM-kisoissa pitkällä matkalla kahdenneksikymmenenneksitoiseksi. Hän voitti myöhemmin samana vuonna Tukholman GP:n 5 000 metrin kilpailun ennätyksellään 12.57,11 ja juoksi Brysselin GP:ssä 10 000 metrillä kolmanneksi ajalla 26.41,95. Seuraavana vuonna hän keskeytti Mombasan maastojuoksun MM-kisoissa. Algerin Afrikan kisoissa hän oli 10 000 metrillä kuudes. Osakan MM-kisoissa hän sijoittui 10 000 metrillä kymmenenneksi.

Kiprop oli Edinburghin maastojuoksun MM-kisoissa 2008 kuudestoista. Pekingin olympialaisissa hän juoksi 10 000 metrillä kymmenenneksi ja saman vuoden IAAF:n yleisurheilufinaalissa 5 000 metrillä kahdeksanneksi.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 3 000 metrin juoksu: 7.36,95 (2008)
* 5 000 metrin juoksu: 12.57,11 (2006)
* 10 000 metrin juoksu: 26.39,77 (2005)
* 10 kilometrin maantiejuoksu: 27.58 (2006)

Lähteet
-------

* Boniface Kiprop Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Boniface Kiprop *Olympedia*. Viitattu 30.9.2021. (englanniksi)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Nykyaikaisen viisiottelun olympiamitalistit palkintojenjaossa.
**Berliinin kesäolympialaisissa 1936** kilpailtiin nykyaikaisessa viisiottelussa viidettä kertaa olympialaisten historiassa. Ohjelmassa oli vain miesten yksilökilpailu, jonka voitti isäntämaa Saksan Gotthard Handrick.

Mitalistit
----------

### Miesten yksilökilpailu

| Sijoitus | Maa | Urheilija |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Saksa | Gotthard Handrick |
| 2. |  Yhdysvallat | Charles Leonard |
| 3. | Italia Italia | Silvano Abba |

Tulokset
--------

| Sijoitus | Urheilija | Ammunta | Uinti | Miekkailu | Ratsastus | Juoksu | Yhteispisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Saksa Gotthard Handrick | 2,5 | 4,0 | 4,0 | 9,0 | 14,0 | **31,5** |
| 2. | Yhdysvallat Charles Leonard | 15,0 | 10,0 | 1,0 | 6,0 | 7,5 | **39,5** |
| 3. | Italia Silvano Abba | 1,0 | 5,5 | 10,0 | 14,0 | 5,0 | **45,5** |
| 4. | Ruotsi Sven Thofelt | 8,5 | 5,5 | 6,0 | 3,0 | 24,0 | **47,0** |
| 5. | Unkarin kansallislippu Nándor Orbán | 4,0 | 12,5 | 21,0 | 2,0 | 16,0 | **55,5** |
| 6. | Saksa Hermann Lemp | 31,0 | 3,5 | 11,0 | 1,0 | 21,0 | **67,5** |
| 7. | Yhdysvallat Alfred Starbird | 8,5 | 8,5 | 23,0 | 20,0 | 7,5 | **67,5** |
| 8. | Unkarin kansallislippu Rezső Bartha | 27,0 | 12,5 | 3,0 | 12,0 | 22,0 | **76.5** |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Saksa Saksa | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2. | Yhdysvallat Yhdysvallat | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3. | Italia Italia | 0 | 0 | 1 | 1 |

Lähteet
-------

* Olympiamitalistitietokanta www.olympic.org:issa

  

Kesäolympialaisten 1936 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta |
Baseball *(näytöslaji)* |
Jalkapallo |
Koripallo |
Käsipallo |
Maahockey |
Melonta |
Miekkailu |
Nykyaikainen viisiottelu |
Nyrkkeily |
Paini |
Painonnosto |
Poolo |
Purjehdus |
Purjelento *(näytöslaji)* |
Pyöräily |
Ratsastus |
Soutu |
*Taidelajit* |
Uimahypyt |
Uinti |
Vesipallo |
Voimistelu |
Yleisurheilu

Nykyaikainen viisiotteluNykyaikainen viisiottelu olympialaisissa
1912 |
1920 |
1924 |
1928 |
1932 |
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020
**Rudderless** on näyttelijänä paremmin tunnetun William H. Macyn ensimmäinen elokuvaohjaus, yhdysvaltalainen musiikkidraama vuodelta 2014. Macy esittää elokuvassa itse pientä sivuosaa, ja päärooleissa näyttelevät Billy Crudup, Anton Yelchin, Felicity Huffman, Selena Gomez ja Laurence Fishburne. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet Jeff Robison ja Casey Twenter.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Veneessä asuva, menestysuransa jättänyt, avioeron kokenut ja pikku hiljaa alkoholisoitunut mainosmies Sam (Crudup) suree kouluammuskelussa kuollutta poikaansa Joshia, lahjakasta muusikkoa. Pojan jäämistöstä löytyy lauluja, joita Sam alkaa esittää paikallisella klubilla niistä innostuneen Quentinin (Yelchin) kanssa. He kokoavat yhtyeen nimeltä Rudderless (suom. *ilman peräsintä*), joka alkaa menestyä ja tuottaa omaakin materiaalia. Lopulta paljastuu tragedia pojan kuoleman vaiheilta: Samin poika ei ollut kouluammuskelun uhri vaan sen tekijä.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Vastaanotto
-----------

Elokuva sai ensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla lokakuussa 2014. Se sai vaihtelevia arvosteluja, joissa kehuttiin Macyn esikoisohjausta ja elokuvan musiikkia, mutta moitittiin käsikirjoituksen rakennetta kolmannen näytöksen kömpelöine paljastuksineen.

Lähteet
-------

1. ↑  = summary Rudderless (2014) *The Numbers*. Viitattu 23.2.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Cheshire, Godfrey: Rudderless *RogerEbert.com*.  17.10.2014.  (englanniksi)
3. ↑  Harvey, Dennis: Sundance Film Review: ‘Rudderless’ *Variety*.  23.10.2014.  (englanniksi)
**Rudens Turku** (s. 1978 Tirana) on albanialais-saksalainen viulisti, joka on levyttänyt vuodesta 2001 lähtien puolen tusinaa kamarimusiikkialbumia muun muassa pianistien Olaf Dressler, Milana Cherniawska ja Oliver Schnyder sekä sellistien Wen-Sinn Yang ja Alban Gerhardt kanssa.

Albaniasta 14-vuotiaana Saksaan muuttanut Turku opiskeli Münchenin musiikki- ja teatterikorkeakoulussa Ana Chumachencon johdolla ja suoritti diplomin 2004.

Turku on toiminut itävaltalaisen Stanbergerin musiikkipäivien, italialaisen Solonghellon musiikkifestivaalin sekä saksalaisen Tegernseer Musikbegegnungen -tapahtuman taiteellisena johtajana.

Levytyksiä
----------

* 2001: Beethoven, Saint-Saens, Bartók, (pianisti Olaf Dresslerin kanssa)
* 2003: *Duo Fantastique*, (alttoviulisti Daniel Röhnin kanssa)
* 2005: Brahms, Franck, Schumann, (pianisti Milana Cherniawskan kanssa)
* 2008: Duos for Violin & Cello (sellisti Wen-Sinn Yangin kanssa)
* 2009: *Homelands* (pianisti Oliver Schnyderin kanssa, sai Supersonic-palkinnon)
* 2010: Mendelssohn (pianisti Oliver Schnyderin kanssa)
* 2012: *Sweet Remembrance* (pianisti Yumiko Uraben kanssa)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Rudens Turku

Aiheesta muualla
----------------

* Rudens Turkun verkkosivusto
**N’Torosso** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Sanin piirissä Malissa. Se sijaitsee Banijoen eteläpuolisella tasangolla 30 kilometriä Sanista lounaaseen. Kunnassa on 10 200 asukasta (vuonna 2009).

N’Torosson kunta rajoittuu pohjoisessa Sanin piirin Djéguenan ja Niasson, idässä Dahin sekä etelässä ja lännessä Diélin kuntiin.

Kuntaan kuuluu 17 kylää. Uskontoja ovat islam, kristinusko ja animismi.

Pohjoisosan kylien kautta kulkee Ségoun ja Moptin välinen maantie RN6. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily ja pienimuotoinen kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi ja fonio. Myytäväksi kasvatetaan maapähkinää. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja.

Kunnassa toimii kolme yleistä alakoulua, neljä kyläkoulua, yläkoulu, kaksi koraanikoulua ja kaksi koulutus- ja kehittämiskeskusta (CED). N’Torossossa on evankelisen kirkon sairastupa. Vesihuolto käsittää porakaivoja ja neljä vesijohtoa.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 23.2.2018.
2. ↑  Mali - Région de Ségou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 23.2.2018.
3. 1 2 3  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de N’Torosso 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*.  2007. Viitattu 23.2.2018. [vanhentunut linkki]
**Esko Jussi Tikka** (31. maaliskuuta 1924 Lappeenranta – 23. tammikuuta 2016 Mikkeli) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Tikan vanhemmat olivat kauppaneuvos Jussi Tikka ja Ester Tuovinen ja puoliso vuodesta 1953 farmaseutti Kaisu Ehrnrooth. Tikka kävi keskikoulun Mikkelin yhteiskoulussa 1942 ja valmistui merkonomiksi Mikkelin kauppaoppilaitoksesta 1949. Hän oli Suur-Savon Osuuskaupan eri tehtävissä 1945–1949, tarkastaja Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan tarkastusosastolla Helsingissä 1949–1952, kaupallinen johtaja Osuuskauppa Yhtymässä Lappeenrannassa 1952–1958, Virolahden Osuuskaupan toimitusjohtaja 1959–1969, Länsi-Savo Oy:n johtokunnan jäsen 1964–1969, toimitusjohtaja 1969–1989 ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1989, samoin kuin yhtiön merkittävä osakas. Tikka oli myös Savon Autohuolto Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1982 ja hänellä oli useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Tikka oli reservin kersantti. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 1983.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jarmo Luoma-aho: Teollisuusneuvos Esko Tikka (1924–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 30.11.2012. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 22.9.2022.
2. 1 2  Esko Tikka, 1924–2016.  *Länsi-Savo*, 25.1.2016, nro 23, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 22.9.2022.
**Jakovlev Jak-11** oli neuvostoliittolainen Jakovlevin valmistama sotilaskoulutuslentokone, joka oli käytössä vuosina 1947–1962.

Kehitys
-------

Puolan ilmavoimien Yak-11
Yakovlev Yak-11 sota-ajan suojamaalissa
Jak-11 pohjautui Jakovlev Jak-3-hävittäjään. Koneen pääsuunnittelija oli V.A. Shavrin. Ensimmäisen prototyypin Jak-UTI (Jak-3UTI) ensilennon teki Jakovlevin suunnittelutoimiston (OKB) koelentäjä G. S. Klimushkin 10. marraskuuta 1945. Koneen moottori oli merkittävästi vähätehoisempi kuin hävittäjän: AŠ-21 (7-sylinterinen ilmajäähdytetty tähtimoottori) moottorin teho oli 570 hevosvoimaa. 3-metrinen kaksilapainen VISh-111V-20-potkuri pyöri vakiokierroksilla. Ohjaamo oli peräkkäisistuttava, ajalleen tyypillinen. Lentoranka kesti 15.4 g:tä, joka salli oppilaiden tehdä virheellisiä ohjausliikkeitä. Koneessa oli yksi Berezin UBS -konekivääri maaliammuntaa varten. Siinä oli sata patruunaa. Myös pommituslentoja voitiin harjoitella koneella.

Neuvostoliiton ilmavoimien NII-VVS testasi koneen tehtaan testien jälkeen lokakuussa 1946. Tehtaat Saratovissa ja Leningradissa alkoivat valmistaa koneita vuoden 1947 puolivälissä.

Käyttö
------

Kaikkiaan 4 566 Jak-11-konetta valmistettiin vuoteen 1955 mennessä, näistä 3 859 Neuvostoliitossa. Suomessa oli jatkosodan jälkeen aprikoitu, että Neuvostoliitto ostaisi sotakorvauksena Valtion lentokonetehtaalta koulukoneita. Jak-11 osoitti selkeästi, miten perusteeton moinen ajatus oli. Tšekkoslovakiassa valmistettiin 707 konetta lisenssillä – Let Kunovicen C-11. Jak-11 saavutti viisi maailmanennätystä. Varsovan liiton maiden lisäksi koneita vietiin Kiinaan, Afganistaniin, Algeriaan, Egyptiin, Indonesiaan, Pohjois-Koreaan, Somaliaan, Syyriaan, Vietnamiin, Jemeniin ja Itävaltaan.

Tekniset tiedot
---------------

*Lähde:* *lähde?*

**Yleiset ominaisuudet**

* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&&08.02000008,2 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&&09.04000009,4 m
* **Korkeus:** &&&&&&&&&&&&&&03.02800003,28 m
* **Siipipinta-ala:** &&&&&&&&&&&&&015.040000015,40 m²
* **Tyhjäpaino:** &&&&&&&&&&&01900.&&&&001 900 kg
* **Suurin lentoonlähtöpaino:** &&&&&&&&&&&02440.&&&&002 440 kg
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Shvetsov ASh-21 -seitsemänsylinterinen tähtimoottori; &&&&&&&&&&&&0520.&&&&00520 kW (&&&&&&&&&&&&0700.&&&&00700 hv)

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** &&&&&&&&&&&&0460.&&&&00460 km/h
* **Lentomatka:** &&&&&&&&&&&01250.&&&&001 250 km
* **Lakikorkeus:** &&&&&&&&&&&07100.&&&&007 100 m
* **Nousukyky:** &&&&&&&&&&&&&&08.01000008,1 m/s
* **Siipikuormitus:** &&&&&&&&&&&&0161.&&&&00161 kg/m²
* **Teho-painosuhde:** 0**Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki "&".**.0**Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki "&".**0,17 kW/kg

Kirjallisuutta
--------------

* Gunston, Bill. *Yakovlev Aircraft since 1924*. London, UK: Putnam Aeronautical Books, 1997. ISBN 1-55750-978-6.
* Thompson, Warren. "Double Trouble, The F-82 Twin Mustang In Korea." *Air Enthusiast*, March 2001.
Ensimmäinen nostolaite Houdeng-Goegnies
Vanhat nostolaitteet on kartalla merkitty numeroin 1–4. Kirjain A on Strépy-Thieun nostolaite.
**Canal du Centren nostolaitteet** ovat neljä hydraulista laivoen nostolaitetta Belgiassa lähellä La Louvièren kaupunkia. Nostolaitteet ovat seitsemän kilometrin matkalla Canal du Centre -kanavassa, joka yhdistää Maas- ja Schelde-joet. 

Vedenkorkeus nousee kanavassa 66,2 metriä. Niinpä kanavan läpi kulkeva laivaliikenne tuli mahdolliseksi vasta kun nostolaitteet rakennettiin. Ensimmäinen niistä on nimeltään Houdeng-Goegnies ja se otettiin käyttöön vuonna 1888. Kolme muuta nostinta valmistuivat vuonna 1917. Kauppaliikenne kulkee nykyään valtavan Strépy-Thieun nostolaitteen kautta. Tämä nostaa laivat yhdellä kertaa 73 metriä korkeammalle ja oli valmistuessaan maailman suurin lajissaan.

UNESCO listasi nostolaitteet vuonna 1998 maailmanperintöluetteloonsa. Niistä kahdeksasta laitteesta, jotka rakennettiin 1800-luvun alussa ja 1900-luvun alussa*selvennä*. Vain nämä neljä ovat alkuperäisessä muodossaan enää käyttökelpoisia.

Tammikuussa 2002 sattuneen onnettomuuden takia ensimmäisen nostolaite jouduttiin poistamaan käytöstä. Vuodesta 2002 muiden vanhojen nostolaitteiden käyttöä rajattiin vain virkistyskäyttöön.

Vuonna 2005 alkaneissa kunnostustöissä laitteita entistettiin. Viimeisenä niistä saatiin kuntoon Houdengin nosturi vuonna 2011.

Neljä nostolaitetta ja niiden nostokorkeudet
--------------------------------------------

1. Houdeng-Goegnies 15,40 m
2. Houdeng-Aimeries 16,93 m
3. Strépy-Bracquegnies 16,93 m
4. Thieu 16,93 m

Lähteet
-------

1. ↑  08/06/2011 - Houdeng : L'ascenseur de Strépy est à nouveau accessible. Archive.md. Viitattu 12.5.2020.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Canal du Centren nostolaitteet**.
* Le Canal du Centre (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
* Canal du Centren nostolaitteet UNESCOn sivuilla (englanniksi)