recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Häränsilmä** on luonnontilainen suolampi luoteisessa Espoossa. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Nuuksiossa. Nuuksion Pitkäjärvi sijaitsee Häränsilmän länsipuolella ja Velskolan Pitkäjärvi itäpuolella. Häränsilmä sijaitsee kumpaistakin huomattavasti korkeammalla. Häränsilmän pohjoispuolella on järvien rypäs, johon kuuluvat muun muassa Urja, Kattilajärvi ja Vääräjärvi. Häränsilmän länsipuolella on Valkialampi.

Häränsilmän yhteyteen kuuluu Häränsilmän luonnonsuojelualue, jonka pinta-ala on 0,4 hehtaaria. Häränsilmä on osa metsäistä järviylänköä, jossa maaston korkeus on paikoin sata metriä merenpinnasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Häränsilmä *Paikkatietoalusta.fi*. Viitattu 13.9.2019.
2. ↑  Häränsilmä Espoon karttapalvelussa
3. ↑  Lammi, Esa; Routasuo, Pekka: Espoon arvokkaat luontokohteet 2012 *Espoon ympäristölautakunnan julkaisusarja 2/2013*.  2013. Espoon ympäristölautakunta. Viitattu 13.9.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Avisuora.com: Nuuksio kutsuu, Jätealtaasta Häränsilmään 1.9.2013
*Tässä artikkelissa käytetään algebrallista merkintätapaa kuvailemaan shakkisiirtoja.*
**al-‘Adlī ar-Rumi**  
*Kitab ash-Shatranj, 842*
Al-Adlin luoma shakkitehtävä. Valkea matittaa kolmessa siirrossa. Ratkaisu alaviitteessä.

**Al-Adli ar-Rumi** (*al-‘Adlī ar-Rumi*, 800–870) oli aikansa parhaita shakinpelaajia. Hän oli arvostetuimmillaan vuoden 840 tienoilla, kunnes hävisi ar-Razille vuonna 848. Al-'Adli kirjoitti kirjan shakista ja toisen backgammonista. Al-Adlin on nimensä perusteella arveltu olevan itäisestä Bysantista, mahdollisesti Turkista.

Al-Adlin shakkia käsitelleen kirjan nimi oli *Kitab ash-shatranj* (Shatranjin [Shakin] kirja). Vaikka kirja onkin ollut pitkään kadoksissa, eikä sitä ole tähän mennessä löydetty, jotkin hänen laatimistaan shakkitehtävistä, loppupelin tilanteista ja avaustaktiikoista ovat säilyneet nykypäivään saakka.

Al-Adlin merkitys shakille on tuntuva, ja hän keksi monia nykyisin laajalti käytössä olevia shakin käytäntöjä. Hän esimerkiksi ensimmäisenä pelaajana luokitteli shakinpelaajia: hän luokitteli pelaajat viiteen luokkaan heidän taitojensa perusteella. Al-Adli oli myös eräs ensimmäisistä, joka luokitteli erilaisia avauksia. Mies myös keksi käyttää koordinaatteja asemien ja siirtojen merkitsemiseen paperille. Hän oli mahdollisesti ensimmäinen, joka esitteli ratsun kierron: *Kitab ash-shatranj* sisälsi karttoja joissa esiteltiin ratsun kierron reitti shakkilaudalla.

Al-Adli kehitti ensimmäisen shakin version jossa käytettiin noppaa siirtojen määrittämiseen.

Lähteet
-------

* Hooper, David & Whyld, Kenneth: *The Oxford Companion to Chess*. Oxford University Press, 1984. ISBN 0-19-217540-8. (englanniksi)
* al-Adli by Bill Wall (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  1.Rh5+ Txh5 2.Txg6+ Kxg6 3.Te6#
2. 1 2 3 4 5  al-Adli by Bill Wall (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3  Hooper, David & Whyld, Kenneth: *The Oxford Companion to Chess*, s. 2. Oxford University Press, 1984. ISBN 0-19-217540-8. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Aéroport Gustaf III – Saint-Barthélemy** (tunnettu myös nimillä Saint Barthélemyn lentoasema tai St. Jeanin lentoasema) sijaitsee Karibianmerellä Saint-Barthélemyn saarella. Lentoasema ja Saint Barthélemyn saaren pääkaupunki Gustavia on nimetty Ruotsin kuninkaan Kustaa III:n mukaan.

Kiitotien lyhyydestä johtuen lentoasema voi palvella ainoastaan pienempiä, enintään noin kahdenkymmenen matkustajan liikennelentokoneita. Kentälle laskeuduttaessa lennetään hyvin jyrkkärinteisen kukkulan ylitse, jonka juurelta kiitotie alkaa. Kiitotie päättyy merenrantaan hietikolle. Näin ollen nousevat lentokoneet lentävät suoraan rannalla oleskelevien ylitse.

Säännöllistä reittiliikennettä Saint-Barthélemyn lentoasemalta on Pointe-à-Pitreen ja Saint-Martiniin.

Onnettomuus
-----------

23. toukokuuta 2009 Piper-merkkinen pienkone ajautui kiitotien päässä olevalle hietikolle kun sen laskeutuminen meni pitkäksi. Koneella oli laskussa liikaa nopeutta ja korkeutta. Kone kosketti kiitotietä vasta kun sitä oli jäljellä hieman yli 200 metriä. Koneen ohjaaja jarrutti voimakkaasti mutta kone liukui kiitotieltä ulos ja pysähtyi hietikolle nokalleen. Kukaan ei loukkaantunut onnettomuudessa. Amatöörikuvaaja onnistui sattumalta tallentamaan onnettomuuden videolle.

Lähteet
-------

1. ↑  TFFJ – Saint-Barthelemy Service de l’Information Aeronautique.  Arkistoitu 30.7.2019. Viitattu 30.7.2019. (ranskaksi, englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Amatöörikuvaajan video lento-onnettomuudesta
Wilhelm Snellman.
**Wilhelm Snellman** (6. lokakuuta 1851 Helsinki – 23. maaliskuuta 1933 Savonlinna) oli suomalainen lääkintöneuvos, valtiopäivämies ja yksi Duodecim-seuran 12 perustajajäsenestä.

Snellmanin vanhemmat olivat professori, senaattori, kanslianeuvos Johan Wilhelm Snellman ja Johanna Lovisa Wennberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1870 Helsingin ruotsalaisesta normaalikoulusta ja opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1874, lääketieteen kandidaatiksi 1878 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1883.

Snellman toimi Hangossa kaupunginlääkärinä 1884–1895 ja Savonlinnassa piirilääkärinä 1895–1915. Hän piti myös yksityisvastaanottoa Savonlinnassa lähes kuolemaansa saakka ja toimi kylpylä- ja rautatielääkärinä. Snellman oli vuonna 1881 Duodecim-seuran perustajia ja sen ensimmäinen rahastonhoitaja. Hän oli Hangon ja Savonlinnan kaupunginvaltuustojen jäsen ja osallistui aatelissäädyssä sukunsa edustajana valtiopäiville 1882. Snellman sai lääkintöneuvoksen arvon 1930.

Snellman kuoli 82-vuotiaana keuhkokuumeeseen sen jälkeen kun hän oli kattoa korjatessaan pudonnut alas ja taittanut jalkansa. Hänet on haudattu Savonlinnaan.

Wilhelm Snellman oli naimisissa 1885–1916 Alexandra Sitkoffin (1866–1916) kanssa ja vuodesta 1917 sairaanhoitajatar Lydia Erika Carlssonin (1875–1964) kanssa. Jääkärikenraalimajuri Aarne Snellman oli hänen poikansa ensimmäisestä avioliitosta. Snellmanin tytär voimistelunopettaja Kerttu Rydman (1886–1981) oli naimisissa voimistelunopettaja, olympiamitalisti Arvid Rydmanin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomalainen klubi 130 vuotta, (Arkistoitu – Internet Archive) s. 124 (pdf).
2. 1 2 3  Wilhelm Snellman. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
3. 1 2 3 4  Ignatius, Jaakko: Duodecim-seura 125 vuotta. Jäsen n:o 5: Wilhelm Snellman.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Musta-valkoiset Adidas Superstar -kengät 
**Superstar** on Adidaksen valmistama kenkä, joka julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1969. Kenkämalli oli alun perin matalavartinen versio Adidaksen koripallokenkämallista, mutta mallista tulikin merkittävä vaikuttaja nykyisen sneakerkulttuurin synnyssä.

Historia
--------

Adidas Superstar oli ensimmäinen matalavartinen koripalloon suunniteltu kenkä, jossa oli nahasta valmistettu päällinen ja kuminen kärki. NCAA:n ja NBA:n ammattilaiskoripalloilijat kiinnostuivat uudesta muotoilusta ja muutaminen vuosien tuotannon jälkeen kenkämalli oli käytössä yli 75%:lla NBA:n koripallopelaajista, joista yksi oli Kareem Abdul-Jabbar. 

 35-vuotis juhlamallisto. 
Vuonna 1983 yhtye Run-DMC tuli tunnetuksi lavapukeutumisestaan, jonka yhtenä osana olivat Adidas Superstar -kengät, joista he olivat poistaneet nauhat ja vetäneet iltin kengän päälle.  Yhtyeen konserteissa kävi kymmeniä tuhansia katsojia, joka nosti Superstar-kengän myyntiä Yhdysvalloissa. Vuonna 1986 yhtye julkaisi kappaleen "My Adidas", joka kunnioitti Superstar-tenniskenkää.  Muutamia vuosia myöhemmin Adidas ja Run-DMC allekirjoittivat mainossopimuksen, joka oli ensimmäinen suuryrityksen ja artistin välinen yhteistyösopimus. Yhteistyön tuloksena syntyi myöhemmin myös Adidas Run-DMC -vaatemallisto. 

Superstar-kengästä tuli osa nuorisokulttuuria ja kenkää käytettiin yhä enemmän vapaa-ajan jalkineena, kuin urheilukenkänä. Superstar-kengistä tuli Converse Chuck Taylor All-Stars -kenkien tavoin katukenkiä, joita hip-hopin harrastajat käyttivät. 1980-luvun alussa breakdance-harrastajat lisäsivät kenkiinsä erittäin paksut nauhat, jotka tavallisesti olivat saman väriset, kuin kengän sivussa olleet kolme raitaa. 

Nykyisin Superstars-kengät ovat osa Adidas Originals -mallistoa, joka on Adidaksen urheilulliseen katumuotiin keskittynyt tuotelinja.

35. vuosipäivä
--------------

Vuonna 2005 Adidas juhli Superstarin 35. vuosipäivää valmistamalla malliston yhdessä musiikin, muodin ja taiteen merkittävien henkilöiden kanssa. 

Mallisto sisälsi 35 eri mallia, 5 eri sarjasta.

Lähteet
-------

1. ↑  adidas Superstar Sneakerfiles.  Arkistoitu September 21, 2008. Viitattu 17.10.2008.
2. ↑  adidas kicks off Superstar Celebration  3.11.2004. adidas press room.  Arkistoitu 7.12.2008. Viitattu 17.10.2008.
3. ↑  Archived copy *adidas-group.com*.  Arkistoitu 8.2.2015. Viitattu 15.9.2016.
4. 1 2  Run-D.M.C. Britanica Encyclopedia.  Arkistoitu 15 October 2008. Viitattu 17.10.2008.
5. ↑  adidas Originals *The Athlete's Foot*. Viitattu 25.2.2019.
6. ↑  3 stripes, 5 series, 35 models  3.2.2005. adidas press room.  Arkistoitu 28.8.2008. Viitattu 16.10.2008.
7. ↑  Ultimate Guide to the adidas Superstar *lovevintageadidas.com/*.  Arkistoitu 22 helmikuu 2015. Viitattu 22 February 2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Adidas Superstar** Wikimedia Commonsissa
Maat, joilla on vähintään yksi "autonominen" tai itsehallintoalue joka on määritelty lainsäädännössä
**Itsehallintoalue** (jota kutsutaan **autonomiseksi alueeksi**, **autonomiseksi entiteetiksi**, **autonomiseksi yksiköksi**, **autonomiseksi osaksi** tai **autonomiseksi territorioksi**) on maan hallinnollinen alue tai riippuvainen alue, jolla on jonkinasteinen itsehallinto tai autonomia, joka on määritelty valtion oikeusjärjestyksessä. Tyypillisesti itsehallintoalue on joko maantieteellisesti muusta maasta erillinen tai sen väestö on vähemmistön kuuluva ryhmä. 

Desentralisaatio on keino, jolla kansallinen hallitus pyrkii lisäämään demokraattista osallistumista ja hallinnollista tehokkuutta tai purkamaan sisäisiä konflikteja. Maat, joissa on itsehallintoalueita, voivat olla federaatioita, liittovaltioita tai konfederaatioita. Itsehallinto on eri maissa ja eri aikoina määritelty eri tavoin. Autonomia on käsitteenä laajempi kuin itsehallinto, mutta täsmällistä rajaa ei niidenkään välille voi määritellä. Itsehallinnollinen alue ei kummassakaan muodossa voi itse muuttaa itsehallintonsa laajuutta, vaan siitä on sovittava valtion kanssa, ja valtionkin päätös tällaisessa asiassa saattaa vaatia esimerkiksi perustuslain muuttamista.

Valtio valvoo itsehallinnollisen alueen toimintaa kolmella tavalla. Valtio voi edellyttää itsehallintoalueelta erilaisten tietojen ja raporttien toimittamista valtiolle. Jotkin itsehallintoalueen päätökset eivät tule voimaan ilman valtion hyväksymistä. Itsehallintoyksikön jäsenet saavat yleensä valittaa valtiolle itsehallintoelimen päätösten laillisuudesta ja tarkoituksenmukaisuudesta. Lisäksi valtion viranomaiset saattavat osallistua joihinkin erityispäätöksiin itsehallintoalueella.

Katso myös
----------

* Ahvenanmaan maakunta
* Luettelo itsehallinnollisista alueista

Lähteet
-------

1. 1 2  *Otavan Suuri Ensyklopedia, 3. osa (Hašek-juuri)*, s. 2273–2275, art. Itsehallinto. Otava, 1978. ISBN 951-1-02232-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Itsehallintoalue** Wikimedia Commonsissa
**Suomen Ympäristöoikeustieteen Seura** (**SYS**) on suomalainen oikeustieteellinen yhdistys, jonka tarkoituksena on edistää ja tukea ympäristökysymysten oikeudellista tutkimusta ja kehittää yhteistyötä eri ympäristötieteiden tutkijoiden ja ympäristöalan viranomaisten kanssa Suomessa ja kansainvälisesti. Seura perustettiin vuonna 1980, ja se on Pohjoismaiden vanhin ympäristöoikeustieteellinen yhdistys.

Seura toteuttaa tarkoitustaan muun muassa harjoittamalla julkaisutoimintaa, antamalla lausuntoja ja järjestämällä seminaareja. Seura on vuodesta 1980 alkaen julkaissut aikakauskirjaa Ympäristöjuridiikka. Seura on jäsen Tieteellisten seurain valtuuskunnassa sekä kansainvälisissä järjestöissä Centre international de droit comparé de l'environnement ja European Environmental Law Association (EELA).

Seuralla on noin 450 aktiivista jäsentä. Jäsenten tehtävät liittyvät tavalla tai toisella ympäristöä koskeviin oikeudellisiin kysymyksiin, ja jäsenet ovat pääosin juristeja, mutta mukana on myös teknis-luonnontieteellisen tai muun koulutuksen saaneita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Seura Suomen Ympäristöoikeustieteen Seura. Viitattu 10.11.2023.
2. ↑  Ympäristöjuridiikka Suomen Ympäristöoikeustieteen Seura. Viitattu 10.11.2023.
3. ↑  Seuran tiedot – Suomen Ympäristöoikeustieteen Seura Tieteellisten seurain valtuuskunta. Viitattu 10.11.2023.
**Juan Camilo Zúñiga** (s. 14. joulukuuta 1985 Chigorodó, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapalloilija. Hän pelasi pitkään Italiassa muun muassa Napolin joukkueessa. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja tai -linkki.

Seurajoukkueura
---------------

Zúñiga siirtyi kotimaansa Atlético Nacionalista vuonna 2008 italialaiseen Sienaan. 9. heinäkuuta 2009 hän teki viisivuotisen sopimuksen Napolin kanssa. Hän pelasi joukkueessa ajoittain myös vasempana laitalinkkinä, sen käyttäessä muodostelmaa 3-5-2.

Tammikuussa 2010 Andrea Dossenan saavuttua joukkueeseen Zúñiga menetti aloituskokoonpanopaikkansa ja on sen jälkeen pelannut laitalinkkinä myös kentän oikealla laidalla tarvittaessa.

Zúñiga teki ensimmäisen maalinsa Italian pääsarjassa 20. helmikuuta 2011 ottelussa Cataniaa vastaan.

Maajoukkueura
-------------

Zúñiga teki ensiesiintymisensä Kolumbian maajoukkueessa 9. maaliskuuta 2005 ottelussa Yhdysvaltoja vastaan.

6. kesäkuuta 2011 Kolumbian päävalmentaja Hernán Darío Gómez valitsi Zúñigan vuoden 2011 Copa Américaan osallistuvaan joukkueeseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Napoli, ufficializzati Campagnaro e Zuniga (Arkistoitu – Internet Archive) SSC Napoli. Viitattu 10.6.2011 (italiaksi)
2. ↑  Lista de convocados Selección Colombia Mayores para Copa América Argentina 2011 (Arkistoitu – Internet Archive) CFA. Viitattu 10.6.2011. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Juan Camilo Zúñigan esittely Napolin virallisella sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
* Juan Camilo Zúñigan tilastot National Football Teams -sivustolla (englanniksi)

  

Kolumbian joukkue – Copa América 2011
1 N. Ramos |
2 Zapata |
3 Yepes |
4 Bolívar |
5 Anchico |
6 Sánchez |
7 Armero |
8 Aguilar |
9 Falcao |
10 Cuadrado |
11 Rodallega |
12 N. Martínez |
13 Guarín |
14 Perea |
15 Valencia |
16 Soto |
17 Moreno |
18 Zúñiga |
19 Gutiérrez |
20 A. Ramos |
21 J. Martínez |
22 Mosquera |
23 Castillo |
Valmentaja Gómez

Kolumbian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Ospina |
2 Zapata |
3 Yepes |
4 Arias |
5 Carbonero |
6 Sánchez |
7 Armero |
8 Aguilar |
9 Gutiérrez |
10 James |
11 Cuadrado |
12 Vargas |
13 Guarín |
14 Ibarbo |
15 Mejía |
16 Balanta |
17 Bacca |
18 Zúñiga |
19 Ramos |
20 Quintero |
21 Martínez |
22 Mondragón |
23 Valdés |
Valmentaja Pekerman

Kolumbian joukkue – Copa América 2015
1 Ospina |
2 Zapata |
3 Franco |
4 Arias |
5 Andrade |
6 Sánchez |
7 Armero |
8 Cardona |
9 Falcao |
10 James |
11 Cuadrado |
12 Vargas |
13 Valdés |
14 Ibarbo |
15 Mejía |
16 Valencia |
17 Bacca |
18 Zúñiga |
19 Gutiérrez |
20 Muriel |
21 Martínez |
22 Bonilla |
23 Murillo |
Valmentaja Pekerman
**Juan Nepomuceno Fernández Lindo y Zelaya** (16. toukokuuta 1790 Tegucigalpa – 23. huhtikuuta 1857 Gracias, Honduras) oli Hondurasissa syntynyt lakimies ja poliitikko, joka oli uransa aikana sekä El Salvadorin että Hondurasin presidentti.

Elämä
-----

Lindo syntyi Tegucigalpassa toukokuussa 1790. Hän valmistui 1814 lakimieheksi San Carlos de Guatemalan yliopistosta. Lindo siirtyi politiikkaan Hondurasissa ja oli yksi Keski-Amerikan Meksikon keisarikuntaan liittymisen alulle panijoista. Hän oli Keski-Amerikan liittovaltion aikana Hondurasin parlamentissa. Hän kuului myös heinäkuussa 1838 muodostettuun perustuslakia säätävään kokoukseen, jossa hän edisti Hondurasin itsenäistymistä liittovaltiosta.

Lindo matkusti 1840 El Salvadoriin kenraali Francisco Malespínin tukemana. Hänet nimettiin lokakuussa 1840 valtionhoitajaksi ja valittiin tammikuussa 1841 virkaatekeväksi valtionpäämieheksi. Helmikuussa El Salvador erosi virallisesti Keski-Amerikan liittovaltiosta, ja Lindosta tuli maan ensimmäinen presidentti 28. kesäkuuta. Hän oli presidenttinä helmikuulle 1842, ja hän perusti valtakaudellaan El Salvadorin yliopistoa ja määräsi jokaiseen yli 100 asukkaan kylään koulun. Hondurasiin Lindo palasi 1842 ja asettui Comayaguaan.

Hondurasissa Lindo oli neuvottelemassa rauhaa El Salvadorin kanssa, ja sopimus allekirjoitettiin marraskuussa 1845. Francisco Ferrera valittiin kolmannen kerran presidentiksi tammikuussa 1847, mutta hän erosi 12 päivän päästä ja antoi vallan Lindolle. Ensimmäisen kautensa aikana Lindo osoitti tukeaan Meksikolle julistamalla sodan Yhdysvalloille Meksikon–Yhdysvaltain sodan aikana.

Lindo valittiin helmikuussa 1848 toiselle kaudelle. Maltillisia konservatiiveja edustaneen Lindon aikana Hondurasin sisäiset olot rauhoittuvat hetkeksi, kunnes ulkoministeri José Santos Guardiola yritti vallankaappausta 1850. José Trinidad Cabañasin elsalvadorilaisten joukkojen tuella Lindo pystyi kukistamaan kaappausyrityksen. Lindo liittoutui liberaalin Cabañasin ja El Salvadorin presidentin Doroteo Vasconcelosin kanssa ja pyrki yhdessä kukistamaan Guatemalan Rafael Carreran. Carrera voitti liittoutuneet joukot San José La Aradassa 27. helmikuuta 1851.

Lindo ei suostunut enää kolmannelle kaudella ja antoi kongressin valita Cabañasin seuraajakseen. Lindo vetäytyi eläkkeelle Graciakseen, missä kuoli 1857.

Lähteet
-------

* Bethell, Leslie: *Central America Since Independence*. Cambridge: Press Syndicate of the University of Cambridge, 1991. ISBN 0-521-41307-9. Google-kirjat (viitattu 15.10.2011). (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Juan Lindo Secretaría de cultura de la presidencia. Viitattu 15.10.2011. (espanjaksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Juan Lindo *Historia de Honduras*. Viitattu 15.10.2011. (espanjaksi)
3. ↑  Francisco Ferrera *Historia de Honduras*. Viitattu 15.10.2011. (espanjaksi)
4. 1 2 3  Bethell, s. 23.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Tuire Malmstedt** (s. 1974) on suomalainen kirjailija, joka on toiminut myös kieltenopettajana, kääntäjänä ja teknisenä kirjoittajana. Malmstedt on kotoisin Suolahdesta, mutta asuu Pieksämäellä.

Kirjailijan ura
---------------

Malmstedt debytoi vuonna 2018 esikoisromaanillaan *Pimeä jää*. Poliisiromaani avasi psykologisten trillereiden sarjan, jonka päähenkilö on savonlinnalainen ylikonstaapeli Isa Karos. Sarja on julkaistu Myllylahti-kustantamon *Murhamylly*-sarjassa.

*Pimeä jää* on savolaiselle maaseudulle sijoittuva psykologinen trilleri, jossa Isa Karos selvittää yhdessä kollegansa Niiles Aarnikosken kanssa katiskasta löydettyjen tyttöjen murhasarjaa. Sarjan toinen osa *Mykkä taivas* (2019) käynnistyy, kun metsästä löytyy tuntemattomaksi runneltu ihmisen pää ja Karos joutuu pian vastakkain yksityiselämänsä ongelmien kanssa. Kolmas osa *Enkelimetsä* (2020) sijoittuu Savonlinnaan. Rikosvyyhti lähtee liikkeelle, kun metsästä löytyy nuoren naisen ruumis morsiuspukuun puettuna.

Vuonna 2021 Malmstedtilta ilmestyi ensimmäinen dekkari Aula & co -kustantamon julkaisemana. *Lasitarhan* (2021) päähenkilöinä ovat Jyväskylän poliisissa työskentelevät rikostutkijat Matilda Metso ja Elmo Vauramo, jotka saavat ensimmäiseksi yhdessä ratkaistavaksi rikoksekseen nelivuotiaan Lennin katoamistapauksen. Sarjan toisessa dekkarissa *Lumihauta* (2022) selvitetään traagista perhesurmaa Jyväskylässä ja päädytään myös Inarin Angeliin. Sarjan kolmas romaani *Lyijysydän* (2023) liikkuu kolmella eri aikatasolla ja lähtee liikkeelle, kun Jyväskylän Vanhan Pappilan lattian alta löytyy naisen luuranko.

Palkinnot
---------

*Pimeä jää* valittiin vuoden 2018 esikoisdekkariksi Suomessa. Kunnianosoituksen myönsi Suomen dekkariseura. *Pimeää jäätä* pidettiin palkintoperusteluissa ansiokkaana poliisiromaanina, jonka "rakenne on monitahoinen ja yllättävä, jopa genreä uudistava".

Tuotanto
--------

**Isa Karos -sarja**

* *Pimeä jää: jännitysromaani.* Myllylahti (2018) ISBN 978-952-202-938-6
* *Mykkä taivas: jännitysromaani.* Myllylahti (2019) ISBN 978-952-356-021-5
* *Enkelimetsä: jännitysromaani.* Myllylahti (2020) ISBN 978-952-356-109-0

**Metso ja Vauramo -sarja**

* *Lasitarha*, Aula & co (2021) ISBN 978-952-364-169-3
* *Lumihauta,* Aula & co (2022) ISBN 978-952-364-261-4
* *Lyijysydän*, Aula & co (2023) ISBN 978-952-364-364-2

Lähteet
-------

1. ↑  Tuire Malmstedt, kirjailijaesittely Myllylahti-kustantamo. Viitattu 21.12.2022.
2. ↑  MurhaMylly -dekkarisarja
3. ↑  Vuoden dekkarikirjallisuuden palkitut *Kirjavinkit-sivusto*. Viitattu 21.12.2022.
4. ↑  Anneli Tuominen-Halomo: Dekkarit irrottavat koulutyöstä – Dekkariseura palkitsi Tuire Malmstedtin esikoiskirjan *Länsiväylä*.  7.4.2019. Viitattu 21.12.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kirjasampo: Tuire Malmstedt
**Mastuj** on kaupunki Pakistanin Khyber Pakhtunkhwan provinssissa. Sen asukasluku oli vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 16 582.

Maantiede
---------

Paikallista maisemaa.
Mastuj sijaitsee Pakistanin Khyber Pakhtunkhwan provinssissa Chitralin piirikunnassa. Alue on Jarkhunjoen yläjuoksun laaksoa. Mastujin korkeus merenpinnasta on noin 2 400 metriä. Chitralin kaupunki sijaitsee noin 115 kilometriä lounaaseen. Gilgitin kaupunki sijaitsee Mastujista itään.

Historia
--------

Mastujin linna vuonna 1895.
Mastuj sijaitsi ilmeisesti muinaisen Syamakan alueella. Mahdollisesti se oli myös kiinalaisen matkailija Wukongin 700-luvulla mainitsema Chu-wei tai Shang-mi. Joidenkin kaiverrusten perusteella alue kuului edelleen Hindušahien valtakuntaan.

Britit alkoivat levittää valtaansa alueelle 1800-luvulla. Suuren pelin aikana britit pelkäsivät Venäjän yrittävän levittäytyä Keski-Aasiasta Hindukušin alueelle. Uhka vaati vuoristosolien hallintaa. Britit olivat vuonna 1846 tunnustaneet Kashmirin valtion ja sen maharadžaa kannustettiin levittämään valtaansa Chitralin ja Mastujin suuntaan. Intian varakuningas George Curzonin kaudella aloitettiin hanke heimosoturien värväämiseksi brittien riveihin. Mastujista tuli tuolloin näiden heimosoturien keskus.

Väestö
------

Mastujin asukasluku oli Pakistanin vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 16 582. Suuremman Mastujin tehsilin asukasluku oli samaan aikaan 169 240.

Lähteet
-------

1. 1 2  Population and household detail from block to district level - Khyber Pakhtunkhwa (Chitral district) (pdf) (arkistoitu sivu) Pakistan Bureau of Statistics.  Arkistoitu. Viitattu 2.8.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3  C.E. Bosworth, E. van Donzel ja Ch. Pellat: *Encyclopaedia of Islam, Volume VI (Mahk-Mid)*, s. 779-780. BRILL, 1991. ISBN 9789004081123. (englanniksi)
**TTT-Klubi** on vuonna 2011 avattu Tampereen Työväen Teatterin ravintolanäyttämö. Se sijaitsee Hämeenpuistossa Tampereen työväentalossa. TTT-Klubin sisustuksen on suunnitellut lavastaja Hannu Lindholm, joka otti lähtökohdakseen 1920- ja 30-lukujen kabareen. TTT-Klubin miljöön on kuvailtu muistuttavan myös eurooppalaisten suurkaupunkien perinteisiä jazzklubeja.

TTT-Klubin katsomoon mahtuu 240 hengen istuva yleisö. Kaikilta istuimilta on esteetön näkymä lavalle. Katsomo ja näyttämö ravintolapalveluineen sijaitsevat toisessa kerroksessa. Sisäänkäynti, vaatesäilytys ja wc-tilat sijaitsevat katutasossa ensimmäisessä kerroksessa.

Ohjelmisto TTT-Klubilla muodostuu näytelmistä, elävän musiikin esityksistä sekä stand up -illoista. Ravintola on avoinna ainoastaan esitysten yhteydessä.

### Avajaisohjelmisto

TTT-Klubin avajaisensi-iltana 5.10.2011 nähtiin pienoismusikaali 5 vuoden rakkaus, ohjaus Tuomas Parkkinen. Ensimmäisenä toimintavuotena esitettiin myös mm. Niskavuoren Aarnet -revyytä, jonka rooleissa olivat Ilpo Hakala, Jukka Leisti ja Pate Mustajärvi. 

Useiden vuosien ajan TTT-Klubin ohjelmistossa on säilynyt Luolamies (näytelmä) esittäjänään Riku Suokas.

Lähteet
-------

1. ↑  Niskavuoren Aarnet suuntaavat nyt Äiren luo *Yle Uutiset*. Viitattu 30.7.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* TTT-Klubin kotisivut
* TTT-Klubi on pala Berliiniä Tampereella Tamperelainen 18.4.2020
* TTT-Klubi tuo laatujazzia kaupunkiin[vanhentunut linkki] Aamulehti 9.2.2016
* TTT-Klubilla otetaan erä totuuspainia[vanhentunut linkki] Aamulehti 19.11.2015
* TTT-Klubi esittelee nuoren laulun voimaa Lost in Music -festivaalilla Riffi-lehti 7.10.2014
**Hautausmaan poika** (engl. *The Graveyard Book*) on Neil Gaimanin vuonna 2008 ilmestynyt lasten fantasiaromaani. Teoksen on kuvittanut Dave McKean. Inka Parpolan suomennos ilmestyi vuonna 2009 Otavan kustantamana.

Romaani sai vuonna 2009 Carnegie-mitalin, parhaan romaanin Hugo-palkinnon ja Newbery-mitalin.

Teos kertoo orvoksi jäävästä pikkupojasta, jonka hautausmaalla asuva aavepariskunta ottaa suojiinsa. Pojan varttumista seurataan noin 15-vuotiaaksi saakka. Kirjan teemana onkin pojan kasvutarina.

Vastaanotto
-----------

*Tähtivaeltaja*-lehden arvostelussa Toni Jerrman piti teosta erinomaisena ja sen lähtökohtia nerokkaina, vaikka teos ei hänen mielestään ylläkään Gaimanin *Tähtisumua*- ja *Coraline*-romaanien tasolle. Hän pitää kuitenkin kliseisenä kirjaan ujutettua ennustusta sekä hyvän ja pahan taistelua.

Myöskään *Savon Sanomien* arvostelija Riku Ylösen mukaan kirja ei yllä Gaimanin aiempien teostan tasolle. Hänen mukaansa kirjan alkupuolella on muutama onnistunut luku, mutta kokonaisuus jää ohueksi ja hahmot luonnostelmiksi. Kirja erottuu kuitenkin edukseen kielen avulla. Ylönen suosittelee teosta Gaimanin ihailijoille ja nuortenfantasian suurkuluttajille.

Lähteet
-------

1. ↑  Hautausmaan poika *Kirjasampo.fi*. Viitattu 10.12.2014.
2. 1 2  Jerrman, Toni: Hautausmaan poika.  *Tähtivaeltaja*, 2009, nro 3. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 10.12.2014.
3. 1 2  Ylönen, Riku: Hautausmaan poika *Savon Sanomat*.  5.8.2009. Viitattu 19.12.2014. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Leppälä, Anni-Helena: Näkymättömät ajatukset *Kansan Uutiset*.  21.11.2009. Viitattu 10.12.2014.
**Saaristokunta** on Suomen kunta, joka täyttää saaristolain mukaiset olosuhteet. Alueille kohdistetaan saaristopoliittisia toimenpiteitä, ja niille maksetaan muun muassa saaristolisiä. Saaristolaki ei koske Ahvenanmaata. Saaristokunnat ja saaristo-osakunnat sijoittuvat 13 maakuntaan.

Saaristokunta määriteltiin ensi kerran lainsäädännössä vuonna 1981, kun laki saariston kehityksen edistämisestä astui voimaan. Lailla haluttiin valtion ja kuntien toimin turvata saariston vakinainen asutus luomalla väestölle riittävät mahdollisuudet toimeentuloon ja peruspalveluihin. Laissa saaristoon katsottiin kuuluviksi sellaiset merialueen ja sisävesistöjen saaret, joihin ei ole kiinteää tieyhteyttä, sekä saaret ja alueet, joiden olosuhteet ovat saaristoon verrattavia. Valtioneuvoston tehtäväksi annettiin määrätä saaristokunniksi ne kunnat, joissa saaristo-olot ovat esteenä kunnan kehitykselle.

Saaristokunnat
--------------

Kartta Suomen saaristo- ja saaristo-osakunnista. Saaristokunnat korostettu tummanpunaisella, saaristo-osakunnat vaaleanpunaisella.
Varsinais-Suomi
Kemiönsaari, Kustavi, Parainen
Etelä-Savo
Enonkoski, Puumala ja Sulkava
Pohjanmaa
Maalahti
Pohjois-Pohjanmaa
Hailuoto

Saaristo-osakunnat
------------------

Varsinaisten saaristokuntien lisäksi on nimetty erityisiä saaristo-osakuntia, jossa osa kunnan alueesta täyttää saaristolain mukaiset olosuhteet. Joissain tapauksissa kyse ei ole varsinaisista saarista, vaan kunnan keskustaajamasta vesialueen erottamista alueista. Esimerkiksi Kivijärven kunta määritellään saaristo-osakunnaksi, koska Kivijärven itäpuolella sijaitsevilla alueilla ei ole kunnan sisäistä kiinteää maayhteyttä järven länsirannalla sijaitsevalle Kivijärven kirkonkylälle.

Uusimaa
Espoo, Helsinki, Inkoo, Kirkkonummi, Loviisa, Porvoo, Raasepori ja Sipoo
Satakunta
Pori
Varsinais-Suomi
Kaarina, Naantali, Salo, Taivassalo ja Uusikaupunki
Masku määriteltiin saaristo-osakunnaksi vuoteen 2011 saakka.
Päijät-Häme
Asikkala
Kymenlaakso
Kotka ja Pyhtää
Etelä-Karjala
Parikkala, Ruokolahti ja Taipalsaari
Etelä-Savo
Hirvensalmi, Mikkeli ja Savonlinna
Pohjois-Savo
Kuopio ja Tervo
Pohjois-Karjala
Juuka, Kitee, Lieksa, Liperi ja Rääkkylä
Kesälahti määriteltiin saaristo-osakunnaksi ennen kunnan liitosta Kiteeseen 2013.
Pohjanmaa
Luoto, Mustasaari, Närpiö ja Vöyri
Keski-Suomi
Joutsa, Jyväskylä, Kivijärvi ja Luhanka
Pirkanmaa
Kuhmoinen
Pohjois-Pohjanmaa
Vaala

Saaristoalue
------------

Saaristokuntien ja saaristo-osakuntien lisäksi on määritelty maa- ja puutarhatalouden kansallisissa tuissa saaristoksi luettavia kuntien osa-alueita.

Lähteet
-------

1. ↑  Laki saariston kehityksen edistämisestä
2. ↑  Valtioneuvoston asetus saaristokunnista ja muiden kuntien saaristo-osista, joihin sovelletaan saaristokuntaa koskevia säännöksiä
3. ↑  Asetus maa- ja puutarhatalouden kansallisissa tuissa saaristoksi luettavista kuntien osa-alueista Finlex.

Aiheesta muualla
----------------

* Luettelo saaristokunnista vuonna 2008
* Luettelo saaristokunnista vuonna 2015
* Luettelo saaristokunnista vuonna 2019
**Retkeilyreitti** on retkeilyä varten tarkoitettu reitti, joka kulkee yleensä polkuja pitkin (joskus myös teitä). Retkeilyreiteiksi saatetaan luokitella joskus myös hiihto- ja melontareitit. Retkeilyreittien varrella on usein retkeilijöille suunnattuja palveluita. Esimerkiksi tulentekopaikkoja, autiotupia, käymälöitä sekä laavuja on retkeilyreittien varrella. Retkeilyreitit luokitellaan niiden vaikeustason, palveluiden sekä sen mukaan, kulkevatko ne paikasta toiseen vai onko kyseessä rengasreitti. Retkeilyreittejä ylläpitää yleensä Metsähallitus tai kunnat. Joskus retkeilyreittejä ylläpitävät myös yhdistykset ja yritykset.

Rengasreitti
------------

Rengasreitti on retkeilyreitti, joka alkaa ja päättyy samaan paikkaan. Rengasreitit muodostavat yleensä ympyrän esimerkiksi kiertämällä järven. Rengasreittien varrella on yleensä monipuolisesti palveluita. Rengasreittejä on etenkin Etelä- ja Länsi-Suomessa.

Yhdysreitti
-----------

Yhdysreitti on reitti, joka menee paikasta: a paikkaan: b. Ne yhdistelevät yleensä rengasreittejä. Yhdysreitit usein kulkevat teitä pitkin. Niiden varrella on vähemmän kävijämäärän takia myös vähemmän palveluita.

Muita retkeilyreittityyppejä
----------------------------

### Luontopolku

*Pääartikkeli: Luontopolku*
Luontopolku on retkeilyreitti, joiden varrella on alueen luonnosta kertovia kylttejä. Luontopolut ovat yleensä lyhyempiä kuin rengasreitit.

### Vaellusreitit

*Pääartikkeli: Vaellusreitti*
Vaellusreitti on retkeilyreitti, joka menee paikasta toiseen. Vaellusreitit ovat yleensä rengasreittejä pidempiä. Suosituille vaellusreiteille on linja-auto kuljetuksia sen päätepisteestä toiseen, jottei retkeilijän tarvitsisi tulla samaa reittiä takaisin. Suomen suosituin vaellusreitti on Karhunkierros.

Lähteet
-------

1. ↑  Karhunkierros - Luontoon.fi *www.luontoon.fi*. Viitattu 14.8.2018.
**Leo Matias Ylitalo** (s. 27. lokakuuta 1950*lähde?* Kuivaniemi) on Göteborgissa asuva ruotsinsuomalainen kirjailija. Ennen kirjailijan uraa hän on työskennellyt opettajana ja kulttuuritoimittajana.

Ylitalo oli kesätöissä Volvon kuorma-autotehtaalla Göteborgissa vuonna 1970 ja muutti pysyvästi Ruotsiin vuonna 1972. Työskenneltyään pari vuotta Tukholmassa hän palasi Göteborgiin, missä hän valmistui vuonna 1982 opettajaksi ja myöhemmin filosofian maisteriksi. Hän työskenteli keskiasteen opettajana Göteborgissa vuosina 1982–2016. Vuosina 2009–2012 hän toimi kulttuurilehti *Sheriffin* toimituskunnassa laatien muun muassa tunnettujen suomalaisten kirjailijoiden elämäkerta-artikkeleja.*lähde?*

Tuotanto
--------

Ylitalon esikoisteos *Sururisti* (2016) sai Kaisa Vilhuinen -palkinnon vuonna 2017  ja nosti hänet yhdeksi ruotsinsuomalaisen kirjallisuuden eturivin tekijöistä. Esikoisteos on Ylitalon synnyinseudulle Pohjois-Pohjanmaalle sijoittuva avainromaani, jonka keskiössä ovat Matias-pojan kasvukivut lestadiolaisuuden leimaamassa kyläyhteisössä. 

Romaaneissa *Banaanitalo* (2017), *Kuningattaren kellonsoittaja* (2019) ja *Hyvästi häpeä* (2021) Ylitalo kuvaa ruotsinsuomalaisten siirtolaisten vaiheita Tukholman seudulla ja Länsi-Ruotsissa eri vuosikymmeninä. *Banaanitalo* on osittain omaelämäkerrallinen teos, jossa sekoitetaan faktaa ja fiktiota. Romaani *Niin katosi päivä* (2023) on rakkaustarina, joka sijoittuu Ruotsin lisäksi Tanskaan, Filippiineille ja Thaimaahan.

Ylitalon romaanien aiheet ovat sangen traagisia, mutta kritiikissä on kiinnitetty huomiota kerrontaa keventävään huumoriin ja rohkeisiin eroottisiin kuvauksiin. Ylitalo on ilmoittanut kaunokirjallisiksi esikuvikseen suuret venäläiset klassikot.

Teokset
-------

* *Sururisti: romaani.* Nordbooks (2016) ISBN 978-952-315-184-0
* *Banaanitalo: romaani.* Nordbooks (2017) ISBN 978-952-315-315-8
* *Kuningattaren kellonsoittaja: romaani.* Atrain & Nord (2019) ISBN 978-952-315-486-5
* *Hyvästi häpeä: romaani.* Atrain & Nord (2021) ISBN 978-952-315-602-9
* *Niin katosi päivä: romaani.* Atrain & Nord (2023) ISBN 978-952-315-706-4

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Riitta Taulavuori: Kyllä kai sieltä ainakin töitä löytyy – Leo Ylitalo muis­te­lee 1970-lu­vun siir­to­lai­suut­ta *Kaleva*.  20.9.2017. Kaleva. Viitattu 3.11.2023.
2. ↑  Ruotsinsuomalaisten Finlandia-palkinto Leo Ylitalolle *Kansan uutiset*.  2017. Viitattu 26.2.2022.
3. ↑  Vuoden 2017 Kaisa Vilhuinen -palkinto Leo Ylitalolle *Sveriges Radio Sisuradio*.  2017. Viitattu 26.2.2022.
4. ↑  Terhi Ojala: Leo Ylitalon viides kirja on rakkaustarina *Rantapohja*.  28.3.2023. Rantapohja. Viitattu 3.11.2023.
5. ↑  Riitta Taulavuori: Levottomat länsinaapurissa *Kaleva*.  20.9.2017. Kaleva / Kirjastolinkit, Ouka. Viitattu 3.11.2023.
**Sakari Pinomäki** (5. marraskuuta 1933 Ylöjärvi – 29. heinäkuuta 2011) oli suomalainen keksijä ja metsätalousneuvos. Pinomäkeä pidetään koneellisen puunkorjuun uranuurtajana Suomessa ja hänellä oli kaikkiaan noin 50 suomalaista ja ulkomaista patenttia nimissään.

Pinomäki valmistui metsäteknikoksi Kurun metsäopistosta 1959 ja hän kävi myös yksivuotisen Työtehoseuran konekurssin. Vuonna 1964 Pinomäki perusti *Kommandiittiyhtiö S. Pinomäki* nimisen yrityksen, joka toimi aluksi Hyvinkäällä mutta siirtyi sitten Ylöjärvelle.

Pinomäki kehitti muun muassa seuraavia laitteita koneelliseen puunkorjuuseen:

* maataloustraktoriin liitetty puiden runkojen kuorimakone Pino-Teho.
* Pika-50 Metsähallituksen hakkuissa Savukoskella maaliskuussa 1972. 6x9 mustavalkonegatiivi. Kuvaaja Mauno MannelinPIKA 50 monitoimihakkuukone valmistui 1968, siinä hydraulinen radio-ohjattava vinssi syötti puurungot karsinnan ja rungon katkaisun tekevälle laitteelle.
* PIKA 75 valmistui 1975, se oli ensimmäinen tukki- ja pinotavaraa tekevä harvesteri, joka kaatoi ensin puun ja sen jälkeen karsi, katkoi ja lajitteli sen ilmassa puomin päällä. Pika 75:ssä oli ensimmäistä kertaa apteerausautomatiikka (*Pikamat*-mittauslaite), joka mittasi puun ja laski sen perusteella rungon parhaimman katkontavälin.
* Yhdistelmäkone joka kaatoi, karsi ja katkaisi puut sekä siirsi lopuksi katkaistut rungot koneessa olevalle kuljetuslavalle. Yksi kone saattoi näin tehdä kaiken työn ja metsämaaston vaurioituminen oli myös vähäisempää.
* Risupaalain joka kerää metsästä polttolaitoksille toimitettavat risut ja tekee niistä helposti kuljetettavia paaleja.

Pinomäki kehitti useat koneensa yhteistyössä Nokia Oy:n metsäosaston kanssa. Hän kehitti hydraulisia venttiileitä (*Paralcon*) joiden ansiosta metsätyökoneet tarvitsivat vähemmän moottoritehoa hydraulisten puomien liikuttamiseen ja polttoaineen kulutus oli pienempi.

Muutkin metsäkonevalmistajat kuten Timberjack, Ponsse ja Valmet alkoivat kopioida Pinomäen kehittämiä ratkaisuja ja toivat markkinoille vastaavanlaisia koneita.

Pinomäen perheyrityksen yritystoiminta ja tuoteoikeudet myytiin vuonna 2004 Erkki Kareen hallitsemalle *Pinox Oy*:lle ja samalla toiminnot jaettiin kahdelle yhtiölle niin että *MetPro oy* hoiti osien valmistuksen, koneistuksen ja levytyöt kun taas Pinox Oy vastasi kokoonpanosta, tuotekehityksestä ja markkinoinnista. Keväällä 2008 Pinox Oy myytiin venäläiselle Petroskoissa toimivalle Harvy Forestille. Pinox haettiin saman vuoden lopulla konkurssiin ja ruotsalainen Thomas Axelsson osti konkurssipesän jäämistön.

Lähteet
-------

* Helsingin Sanomat Muistot : Sakari Pinomäki
* Aarre-lehti 31.3.2011 : Hyvä metsäkone piti tehdä itse[vanhentunut linkki]
* Englanninkielisen Wikipedian artikkeli Sakari Pinomäestä
* PIKA-metsäkoneita jo 40 vuotta (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Pika/Pinox metsäkoneiden historian viimeistä (?) lukua kirjoitettiin Kurikassa (pdf) (s.37) *Metsä Trans*.  2012 nro 3.  Arkistoitu 2.4.2015. Viitattu 3.3.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Lusto Suomen metsämuseo : PIKA 75 harvesteri[vanhentunut linkki]
**Wang Jingwein hallitus**, joka tunnetaan myös nimellä *Kiinan uudelleenorganisoitu hallitus*, oli Kiinassa vuosina 1940–1945 Japanin tuella toiminut nukkehallitus.

Hallituksen muodosti Wang Jingwei, joka aluksi tuki Kuomintangin vasemmistolaista siipeä, mutta välien kärjistyttyä Wang hylkäsi Kuomingtangin perustaakseen oman hallituksen ja hallinnon Tšiang Kai-šekin vaikutusvallan ulkopuolella. Hallitus kesti viisi vuotta (1940–1945).

Hallitus perustetaan 1940
-------------------------

Wang Jingwei sai perustetuksi hallituksensa vasta kun Japani hyväksyi yhteistyösopimuksen sen kanssa. Samalla Wang Jingwei sai valtionpäämiehen aseman.

Hallitus väitti olevansa Sun Yat-senin Kiinan tasavallan ainoa laillinen seuraajavaltio. Siksi se yritti usein laajentaa valtapiiriään ja saada enemmän vaikutusvaltaa Kiinassa, siinä kuitenkaan onnistumatta.

Elämää hallituksen aikana 1940–1945
-----------------------------------

Hallituksen alla elävien kiinalaisten arkielämä kallistui huomattavasti. Tämä johti siihen, että harvalla oli varaa esimerkiksi tupakkaan, riisiin tai ruokaan. Vaikka heillä olisi ollut niihin varaakin, niin näitä tuotteita ei ollut saatavana sillä suurin osa niistä meni japanilaisille. Tämä rasistinen ja kallis talous teki hallituksesta erittäin epäsuositun.

Taloustilanne sekä hallituksen maine vajosivat yhä alemmas, kun sota pitkittyi ja hankaloitui.

Wang Jingwein hallituksen loppu 1945
------------------------------------

Kun Japani antautui elokuussa 1945, Wang Jingwein hallitus kaatui. Moni sen vaikutusvaltainen jäsen teloitettiin tai teki itsemurhan. Wang itse kuoli leikkausta seuranneiden komplikaatioiden takia vuonna 1944. Sodan jälkeen Wang on leimattu maanpetturiksi.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wang Jingwein hallitus** Wikimedia Commonsissa
**Ikonos** on amerikkalainen kaukokartoitussatelliitti. Se oli ensimmäinen siviilikäyttöön tarkoitettu, suuren erottelukyvyn kuvia tarjoava satelliitti. Tätä ennen suuren erottelukyvyn kuvia maapallosta on saatu vain sotilaallisten satelliittien välityksellä rajoitetusti. Ikonos-satelliitin kuvien tarkkuus on 0,86–1 m mustavalkokuville ja 4 m värillisille kuville. Kuvia välittää GeoEye-yhtiö.*lähde?*

Historia
--------

Ikonos oli määrä laukaista Maata kiertävälle radalle vuonna 1999. Yhdysvalloista Vandenbergin lentotukikohdasta tehty ensimmäinen laukaisu 27. huhtikuuta 1999 kuitenkin epäonnistui Athena 2 -kantorakettiin tulleen vian vuoksi.*lähde?* Toinen Ikonos pääsi radalleen 24. syyskuuta 1999.*lähde?*

Radan ominaisuuksia
-------------------

Ikonos kiertää maapalloa noin 680 km korkeudessa polaarisella radalla, jonka kaltevuus päiväntasaajaan nähden on 98,1 astetta. Mittalaitteiden kartoituskentän leveys on 11 km.*lähde?*

Rakenne
-------

Satelliitin kokonaismassa on 726 kg. Satelliitin rungon koko on noin 1,83 m x 1,57 m. Sen rakenteeseen kuuluu kolme aurinkopaneelia, joiden avulla satelliitti saa tarvittavan energian mittalaitteilleen. Satelliitissa on kuusi rakettimoottoria rata- ja asentokorjauksia varten.*lähde?* Satelliitin valmisti Lockheed Martin Missiles & Space.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Astronautix.com
* Tekes (Arkistoitu – Internet Archive)
* EO Portal
Kim vuonna 2017
**Kim Sei-young** (kor. 김세영, *Gim Se-yeong*, s. 21. tammikuuta 1993) on eteläkorealainen golfaaja. 

Kim kilpaili ensimmäistä kertaa LPGA tourilla vuonna 2014. Major-turnauksissa hän oli Kraft Nabisco Championshipissa 61. ja Yhdysvaltain avoimissa 46. Vuonna 2015 Kim saavutti ensimmäiset turnausvoittonsa LPGA tourin kilpailuissa: hän voitti helmikuussa Pure Silk-Bahamas LPGA Classicin, huhtikuussa LOTTE Championship Presented by HERSHEYn ja Blue Bay LPGAn lokakuussa. Major-turnauksissa hänen parhaat sijoituksensa olivat toinen KPMG Women's PGA Championshipissa ja viides ANA Inspirationissa. Vuonna 2016 Kim saavutti kaksi turnausvoittoa: Meijer LPGA Classicin ja JTBC Founders Cupin. Major-turnauksissa hän oli parhaimmillaan viides The Evian Championshipissa. Vuonna 2017 Kim voitti vain Citibanamex Lorena Ochoa Match Playn. Major-turnauksissa hän oli kolmasti kymmenen parhaan joukossa Yhdysvaltain avoimessa turnauksessa, Women's PGA Championshipissa ja The Evian Championshipissa.

Vuonna 2018 Kim voitti Thornberry Creek LPGA Classicin. Hän oli myös The Evian Championshipissa toinen ja neljäs Britannian avoimessa turnauksessa, mitkä olivat hänen parhaat major-turnaustuloksensa tuona vuonna. Vuonna 2019 Kim saavutti kolme voittoa LPGA-tourin turnauksissa, kun hän oli paras LPGA Mediheal Championshipissa, Marathon Classicissa ja CME Group Tour Championshipissa. Major-turnauksissa hän ei ollut kertaakaan kymmenen parhaan joukossa. Vuonna 2020 Kim voitti ensimmäisen major-turnauksensa, kun hän oli paras KPMG Women's PGA Championshipissa. Hän voitti samana vuonna myös Pelican Women's Championshipin. Vuonna 2021 hän oli ANA Inspirationin kolmas.

Huhtikuussa 2021 Kim oli LPGA:n rankingissa (Rolex Rankings) 3.

Lähteet
-------

1. ↑  Kim Sei-young - Results - 2014 LPGA. Viitattu 11.4.2021. (englanniksi)
2. ↑  Kim Sei-young - Results - 2015 LPGA. Viitattu 11.4.2021. (englanniksi)
3. ↑  Kim Sei-young - Results - 2016 LPGA. Viitattu 11.4.2021. (englanniksi)
4. ↑  Kim Sei-young - Results - 2017 LPGA. Viitattu 11.4.2021. (englanniksi)
5. ↑  Kim Sei-young - Results - 2018 LPGA. Viitattu 11.4.2021. (englanniksi)
6. ↑  Kim Sei-young - Results - 2019 LPGA. Viitattu 11.4.2021. (englanniksi)
7. ↑  Kim Sei-young - Results - 2020 LPGA. Viitattu 11.4.2021. (englanniksi)
8. ↑  Kim Sei-young - Results - 2021 LPGA. Viitattu 11.4.2021. (englanniksi)
9. ↑  Women's World Golf Rankings Rolex Rankings. Viitattu 12.4.2021.
Ilmakehän rakenne
**Stratosfääri** eli **yläilmakehä** on ylemmän ilmakehän kerros, joka alkaa
troposfäärin yläpuolelta, keskimäärin noin 15 kilometrin korkeudesta.
Useimmat Maassa tuntemamme sääilmiöt, kuten sateet, tapahtuvat troposfäärissä. Stratosfäärissä ilma johtaa ääntä, mutta siellä ilma on kuitenkin liian ohutta ihmisen hengitettäväksi. 

Stratosfäärissä oleva otsonikerros suojaa kasveja ja eläimiä syöpää aiheuttavalta ja tappavalta, Auringosta tulevalta, hyvin lyhytaaltoiselta ultraviolettisäteilyltä. Kosminen säteily synnyttää stratosfäärissä sekundaarisäteilyä. *selvennä*

Stratosfääri on päiväntasaajalla n. 17–50 kilometrin korkeudessa, mutta napa-alueilla stratosfäärin alaraja, tropopaussi, on vain n. 8 kilometrin korkeudessa. Ilmanpaine on stratosfäärissä noin 1/10–1/1 000 siitä mitä maan pinnalla.

Maan stratosfääri mahdollistaa elämän hengissä säilymisen, toisin kuin Venuksessa ja Marsissa, joissa stratosfääriä ei ole.
Tropopaussi toimii lukkona, joka estää vesihöyryä pääsemästä ylempään ilmakehään ja hajoamasta siellä Auringon säteilyn vaikutuksesta, jolloin vety haihtuisi avaruuteen. Kylmä stratosfääri ei pysty sisältämään runsaasti vesihöyryä, sillä kylmä ilma sisältää muutenkin vain vähän kosteutta. Tällöin otsonikerroksen yliseen stratosfääriin ei kulkeudu kuin pieni määrä vesihöyryä kerrallaan Auringon ultraviolettisäteilyn hajotettavaksi.

Silti pieniä määriä vesihöyryä pääsee ylempään ilmakehään muun muassa tulivuorenpurkauksissa ja haihtumaan Maasta pois.

Joskus noin 15–35 kilometrin korkeudessa stratosfäärissä muodostuu polaarisia stratosfääripilviä eli helmiäispilviä.
Silloin tällöin tulivuorenpurkaukset nostavat stratosfääriin pieniä rikkihappopisaroita, jotka heijastavat pois Auringon säteilyä. Tällöin Maan lämpötila alenee hieman.

Stratosfäärissä on jääkiteitä, joilla on suuri merkitys otsonikadossa. Kun CFC-yhdiste nousee stratosfääriin, niin ne härmistyvät jääkiteisiin ja hajoavat klooriksi joka tuhoaa otsonikerrosta.

Stratosfäärissä ilmalla on oma kiertoliikkeensä, joka ei noudata troposfäärin lakeja. Ilma lämpenee stratosfäärissä otsonin vaikutuksesta huippua kohti mentäessä, mistä johtuen stratosfäärin ilma on vakaassa tilassa.
Stratosfäärin yläosaa lämmittää otsonin, vesihöyryn ja hiilidioksidin absorboima Auringon ultraviolettisäteily.
Stratosfäärin yläpuolella noin 50–85 kilometrin korkeudessa on mesosfääri. Siellä lämpötila laskee −3 °C:sta −70 °C:een.

Lähteet
-------

1. ↑  Ilmakehä-ABC - Ilmatieteen laitos *ilmatieteenlaitos.fi*. Viitattu 28.2.2016.
2. ↑  "Radioastronomia - kurssimateriaali: Maapallon ilmakehä".  2006. Helsingin yliopisto.  Arkistoitu 11.6.2007. Viitattu 29.6.2007.

Maan ilmakehä
troposfääri • stratosfääri • mesosfääri • termosfääri • eksosfääri  
tropopaussi • stratopaussi • mesopaussi • termopaussi  
otsonikerros • ionosfääri
**Thylacoleo** oli myöhäisplioseenilla ja myöhäispleistoseenilla (2 000 000–30 000 vuotta sitten) elänyt pussieläimiin kuulunut suku, johon kuului kolme lihaa syönyttä lajia. Ne kuuluivat heimoon Thylacoleonidae, eli pussileijoniin. Suurin suvun jäsen, *Thylacoleo carnifex*, oli miltei leijonan kokoinen ja tiettävästi suurin Australiassa elänyt lihaa syönyt nisäkäs.

Piirteet
--------

*Thylacoleo carnifex*in kallosta on päätelty, että sillä oli kaikista koskaan eläneistä nisäkkäistä kaikkein suurin puruvoima. Tästä syystä sen on päätelty olleen lihansyöjä ja metsästäneen esimerkiksi kenguruita ja *Diprotodoneja*. Sen jaloissa oli kynnet jotka se saattoi kissan tapaan vetää sisään, niiden perusteella on päätelty että *Thylacoleo* saattoi kiivetä puihin. Sen häntä oli samanlainen kuin kengurulla ja sen uskotaan voineen käyttää sitä noustessaan kahdelle jalalle jolloin se saattoi käyttää tehokkaasti etujalkojaan raapimiseen. Useat tieteilijät uskovat että *Thylacoleo*-suvun lajit olivat kaikkien aikojen pisimmille kehittyneitä pussieläinlihansyöjiä.

*Thylacoleo carnifexin* luuranko

Luokittelu
----------

Huolimatta samankaltaisuuksista *Thylacoleo* ei ole sukua nykyiselle leijonille. *Thylacoleonidae*-lahkon ensimmäiset jäsenet ilmestyivät jo 24 miljoonaa vuotta sitten, *Thylacoleo*-suvun ensimmäinen laji ilmestyi 2 miljoonaa vuotta sitten ja viimeinen hävisi noin 30 000 vuotta sitten. *Thylacoleo*-sukuun kuului kolme lajia:

* *Thylacoleo hilli* (plioseeni)
* *Thylacoleo crassidentatus* (plioseeni)
* *Thylacoleo carnifex* (pleistoseeni)

Lähteet
-------

1. ↑  BBC: Marsupial munch tops big biters
2. ↑  Pussileijonan luuranko löytyi Australiasta[vanhentunut linkki] *Tiede*.
3. ↑  Extinct Australian "Lion" Was Big Biter, Expert Says


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q312099
* Wikispecies: Thylacoleo
* EoL: 4435865
* Fossilworks: 40139
* GBIF: 4826095
* iNaturalist: 632753
* IRMNG: 1037930

 |

 |