recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jenni Lättilä** (s. 1977 Kuhmoinen) on suomalainen sopraano. Hän suoritti laulun A-tutkinnon Sibelius-Akatemian oopperaluokalla helmikuussa 2008, valmistuttuaan tätä ennen kanttoriksi Sibelius-Akatemian kirkkomusiikin osastolta. *lähde?*

Lättilä sai vuonna 2006 erikoispalkinnon Lappeenrannan valtakunnallisissa laulukilpailuissa ja vuonna 2008 naistensarjan kolmannen palkinnon. Kesäkuussa 2008 hänelle myönnettiin Wilhelm Stenhammarin kansainvälisessä laulukilpailussa Ruotsissa palkinto parhaasta uuden musiikin esityksestä. Marraskuussa 2010 hän voitti kolmannen palkinnon Lauritz Melchiorin mukaan nimetyssä Wagner-ääniin keskittyvässä kansainvälisessä laulukilpailussa Tanskassa *lähde?* ja maaliskuussa 2013 kolmannen palkinnon New Yorkin kansainvälisten Gerda Lissner -laulukilpailujen Wagner-sarjassa.

Jenni Lättilän esittämiin rooleihin kuuluvat Lady Billows Benjamin Brittenin oopperassa *Albert Herring*, Lady Macbeth Giuseppe Verdin oopperassa *Macbeth*, Amelia Giuseppe Verdin oopperassa *Naamiohuvit*, Gerhilde Richard Wagnerin oopperassa *Valkyria*, Gutrune ja Kolmas Norna Richard Wagnerin oopperassa *Jumalten tuho,* nimetön Nainen Arnold Schönbergin monologioopperassa *Erwartung* sekä Donna Anna Wolfgang Amadeus Mozartin oopperassa *Don Giovanni*. *lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Lättilä, Jenni, 1977- *Finto*. Viitattu 30.4.2023.
2. ↑  Lappeenranta, laulukilpailut, parhaat kautta aikojen Lappeenrannan kaupunki.  Arkistoitu 10.1.2016. Viitattu 8.9.2015.
3. ↑  Gerda Lissner -kilpailu, palkitut 2013 Gerda Lissner Foundation. Viitattu 8.9.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivut (englanniksi, suomeksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Hondurasintimanttikolibri** (*Amazilia luciae*) on kolibreihin kuuluva uhanalainen kiitäjälintu.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Hondurasintimanttikolibri on 9,5 cm pitkä kolibri, jolla on sinivihreä kurkku ja rinta. Linnun vatsapuoli on harmahtava, selkäpuoli tumma ja kiiltelee pronssin ja vihreän sävyissä. Linnun nokka on musta ja lähes suora, mutta nokan alaosassa on hieman punaista.

Levinneisyys
------------

Lajia tavataan ainoastaan Hondurasissa. Lintua on nähty viime aikoina kolmella alueella, lisäksi aiemmin on tavattu yksitoista yksilöä kuudella muulla paikalla. Vuosina 1950-1988 ei nähty yhtään yksilöä, mutta vuonna 1988 löydettiin kaksi esiintymää.Vuonna 1991 löydettiin vielä parikymmentä lintua kolmannelta alueelta. 

Hondurasintimanttikolibri elää kuivassa piikkipensaikossa tai matalassa metsässä melkokorkealla vuoristossa 1200 metrin korkeudelle asti. Löytöpaikkojen pusikko on 6-10 m korkeaa, ja sitä hallitsevat mimosakasvit, kaktukset ja tyräkkikasvit. Karjan laiduntaminen on hävittänyt aluskasvillisuuden ja vähentänyt kukkivia kasveja.

Lisääntyminen ja ravinto
------------------------

Hondurasintimanttikolibri käyttää mettä ravinnokseen. Sitä on tavattu ruokailemassa monien eri kasvilajien kukissa. Lisäravinnoksi se sieppaa hyönteisiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  BirdLife International: *Amazilia luciae* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2020-3*.  2020. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 10.12.2020. (englanniksi)
2. ↑  Birdlife (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1054886
* Wikispecies: Amazilia luciae
* ARKive: amazilia-luciae
* Avibase: B1DACE3B455F0792
* BirdLife: 22687529
* CoL: CKDL
* BOW: honeme1
* eBird: honeme1
* ECOS: 9009
* GBIF: 2476456
* iNaturalist: 5764
* IRMNG: 10213160
* ITIS: 555156
* IUCN: 22687529
* NCBI: 2744903
* Neotropical: honeme1
* Species+: 5222
* Xeno-canto: Amazilia-luciae

 |

 |
**Skorpionit** oli Bosnian serbeistä muodostettu vapaaehtoinen siviilikaarti, joka aktiivisin kausi sijoittui Bosnian sotaan 1992-1995. Kaarti sai nimensä Tšekkoslovakiassa kehitetystä Škorpion-konepistoolista.

Skorpionit aloittivat toimintansa kroatialaisen Vukovarin kaupungin piirityksen aikoihin syksyllä 1991. Vastaavanlaisia ryhmiä syntyi tuolloin yhtenään. Serbiarmeijan viralliset johtajat palkkasivat näitä puolisotilaallisia osastoja kylvämään terroria siviiliväestön keskuudessa.

Skorpioneja johtivat kaksi veljestä: Slobodan "Boca" Medic ja Aleksandr "Gulja" Medic. Ryhmä koostui aluksi lähinnä kroatialaisista etnisistä serbeistä. Skorpionit liikkuivat laajalti sodan aikana. Ne toimivat aluksi Kroatiassa, sitten läntisessä Bosniassa ja lopuksi itäisessä Bosniassa, jossa skorpionit osallistuivat Srebrenican joukkomurhaan, jossa murhattiin noin 7000-8000 muslimilasta, nuorta ja aikuista heinäkuussa 1995. Skorpionit olivat mukana joukkomurhissa ja sotarikoksissa vielä Kosovossa 1999, mutta vuosituhannen vaihteeseen mennessä ryhmä oli kuihtunut olemattomaksi ja lakkautettiin.

Belgradin humanitäärisen oikeuskeskuksen johtaja Natasa Kandic julkaisi keväällä 2005 videonauhan, jossa näkyi skorpioneiden jäseniä teloittamassa musliminuorukaisia Srebrenicassa. Kun video näytettiin Serbian televisiossa, useita skorpionien entisiä jäseniä pidätettiin sotarikoksista epäiltynä heti lähetyksen jälkeen. Seuranneessa oikeudenkäynnissä viisi entistä skorpionia tuomittiin eri pituisiin vankeusrangaistuksiin. Ryhmän johtajat, Medicin veljekset, saivat molemmat 20 vuoden vankilatuomion.

Lähteet
-------

* Samuel Totten & Paul R. Bartrop: *Dictionary of Genocide vol. 2*. Greenwood Press, 2008. ISBN 978-0-313-34644-6.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Dictionary of Genocide s. 390
2. ↑  Serbia sentences its Scorpions (Arkistoitu – Internet Archive) Luettu 19.11.2008

Aiheesta muualla
----------------

* Dejan Anastasjevic: Scorpions' Trail (englanniksi)
* Srebrenica 1995-2005 (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) sivu sisältää myös tallenteen uutislähetyksestä, jossa on pätkiä skorpionien teloitusvideosta.
**Skopí** (kreik. Σκοπή) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Siteían kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 553 (vuonna 2011).

Skopín kylä sijaitsee noin kahdeksan kilometriä lounaaseen Siteían kaupungista ja noin viisi kilometriä sisämaahan saaren pohjoisrannikosta eli Kreetanmeren rannasta. Kylän pääelinkeino on oliiviöljyn tuotanto. Skopí muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Σκοπής, *Topikí Koinótita Skopís*), johon kuuluvat varsinaisen Skopín kylän lisäksi kylät Panagía Faneroméni, Papadiókampos, Sarantápichos ja Xerókampos. Koko yhdyskunnan väkiluku on 774.

Panagía Faneroménin kylässä sijaitsee sille nimen antanut Panagía (Neitsyt Maria) Faneroménin luostari (*Moní Panagías Faneroménis*). Xerókampoksen lähellä sijaitsevat venetsialaisvallan aikana 1500-luvun lopulla rakennetun Liópetron eli Leone di Petran linnoituksen rauniot.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2  Σκοπή Δήμος Σητείας. Viitattu 1.9.2021.
3. ↑  Φρούριο Λιόπετρο *Καστρολόγος*. Viitattu 1.9.2021.
**Topi (Topias) Silvo** (29. lokakuuta 1875 Vehkalahti – 26. toukokuuta 1961 Hamina) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Silvon vanhemmat olivat maanviljelijä Elias Silvo ja Heleena Mänttäri ja puolisot 1907–1940 Lydia Bask ja vuodesta 1946 Aune Heleena Paasikivi, aiemmin Lankila. Silvo kävi kansakoulun ja yksityisen kauppakoulun ja teki opintomatkoja useisiin eri maihin, kuten Tanskaan 1922 ja 1924–1939. Hänellä oli oma kauppaliike Vehkalahden Vilniemen kylässä 1897–1900, hän oli sekatavarakaupan omistaja Kotkassa 1901–1903 ja Viipurissa 1903–1904, Tukkuliike William Sipari ja Kumpp:n tukkukauppias ja osakas Haminassa 1904–1928, Panimo Oy E. Baskin johtokunnan puheenjohtaja 1910–1935 ja toimitusjohtaja 1912–1934, Ristiniemen Oy:n johtokunnan jäsen vuodesta 1911 ja toimitusjohtaja vuodesta 1922 sekä Oy Ämmäkosken johtokunnan jäsen vuodesta 1920 ja ulkomaanmyynnin hoitaja vuodesta 1922. Silvo oli myös Haminan Lasitehdas -yhtiön perustajia 1911 ja Suomen Teräskynätehdas -yhtiön perustajia 1912 sekä Poitsilan kartanon osakas 1916–1936. Hän oli Haminan kaupunginvaltuuston jäsen 1904–1915, minkä lisäksi hänellä oli muita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Silvo sai 1948.

Lähteet
-------

1. 1 2  Topi Silvo *Biografiasampo*. Viitattu 19.8.2022.
2. ↑  Kuolleita.  *Uusi Suomi*, 2.6.1960, nro 148, s. 11. Kansalliskirjasto. Viitattu 19.8.2022.
**Skorpionilisko** (*Heloderma horridum*) on yksi maailman kolmesta myrkyllisestä liskosta. Se elää Pohjois-Amerikan kuivilla alueilla.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Skorpioniliskopari
Skorpionilisko voi kasvaa jopa metrin pituiseksi ja neljän kilon painoiseksi. Se on vantterajalkainen ja pyöreäpäinen. Myös sen suomut ovat pyöreitä. Skorpionilisko muistuttaa paljon sukulaistaan gilaliskoa, mutta on sitä hoikempi, pitkähäntäisempi ja ketterämpi. Liskolla on myrkkyliskoille tyypilliset vahvat leuat, joissa on myrkkyä erittävät hampaat. Häntäänsä skorpionilisko varastoi rasvaa niukkoja aikoja varten. Skorpioniliskon väri vaihtelee alalajeittain, mutta liskon väri on yleensä musta. Ruumis on usein myös keltaisten täplien kirjoma. Skorpioniliskon hännässä on neljä rengasta. Yksi alalaji on sen sijaan lähes musta.

Levinneisyys
------------

Skorpionilisko elää vain Meksikossa ja Guatemalassa neljällä eri alueella. Alueista yksi on Tyynen valtameren rannikon läheisyydessä, toinen Sonoran osavaltiossa Meksikossa, kolmas Meksikonlahden eteläpuolella ja neljäs Guatemalassa, Motaguan laaksossa. Laji elää aavikoilla ja kuivahkoissa metsissä.

Elintavat
---------

Skorpionilisko viettää suuren osan ajastaan piilotellen kolossaan. Illan tullen se vilkastuu ja lähtee etsimään saalista, jonka se haistaa kaksihaaraisella kielellään. Kieli kerää hajumolekyylejä vomeronasaalielimeen tunnistettavaksi. Keväällä ja kesällä ravintoa on paljon tarjolla, mutta talvella liskon täytyy usein paastota kuukausia. Tämän vuoksi skorpionilisko kerää paljon rasvaa häntäänsä ja pysyttelee kolossaan talvehtien kun lämpötila alkaa laskea. Keväällä se on laiha, mutta toipuu pian ja alkaa kerätä uutta rasvavarastoa. Skorpionilisko syö etenkin lintujen ja matelijoiden munia, joita on kesällä paljon tarjolla. Pienet munat skorpionilisko nielee kokonaisina, isot se rikkoo ja latkii niiden sisällön. Skorpionilisko syö myös muita matelijoita ja pieniä nisäkkäitä, etenkin niiden poikasia. Ruokavalioon kuuluu myös hyönteisiä, sammakoita ja raatoja. Saaliinsa skorpionilisko tappaa myrkyllä. Kesäaikaan koiraat taistelevat naaraista ja purevat paljon toisiaan. Laji on immuuni omalle myrkylleen. Skorpioniliskot ovat lisääntymisikäisiä 2–3-vuotiaina ja voivat elää yli 20 vuotta.

Lähteet
-------

* Lahti, S. Heikkilä, M. & Viitanen, J. (toim.): *Zoo Suuri eläinkirja Osa 5: Kalat, sammakkoeläimet, matelijat*. WSOY, 1980.
* Horridum Angeli - Beaded Lizards -sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Ariano-Sánchez, D. Muñoz-Alons, A. Marquez, L.C. & Acevedo, M.: *Heloderma horridum* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.1*.  2014. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 25.6.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q301084
* Wikispecies: Heloderma horridum
* ADW: Heloderma\_horridum
* CoL: 3KGXY
* EoL: 456555
* Fossilworks: 374757
* GBIF: 2460820
* iNaturalist: 35006
* IRMNG: 11010723
* ITIS: 585899
* IUCN: 9864
* NCBI: 8551
* RD: horridum
* Species+: 9738
* uBio: 8045493

 |

 |
**Boise City** on kaupunki Yhdysvaltojen Oklahomassa. Kaupunki on Cimarronin piirikunnan pääkaupunki. Boise Cityn väkiluku oli 1 127 vuonna 2015, mikä tarkoittaa 11% laskua vuoden 2010 väkiluvusta.

Boise Cityn pinta-ala on 3,3 neliökilometriä. Kaupungin pohjoispuolella sijaitsee koko lähiseutua palveleva Boise City Airport -lentokenttä. Kaupungissa oli 752 asuntoa vuonna 2000, mikä tarkoittaa että jokaisessa asunnossa asuu keskimäärin 1,97 ihmistä. Boise Cityn mediaani-ikä on 41 vuotta. Jokaista 100 naista kohden on 90,4 miestä.

Historia
--------

Boise City perustettiin vuonna 1908. Kaupungin nimen synnystä on kolme eri teoriaa. Kaupunki on saanut nimensä joko sisällissodan sankarin kapteeni Boicen, Idahon pääkaupungin Boisen tai läheisen Boise Cattle Company -karjatilan mukaan. Vuoden 1943 aikana Yhdysvaltain ilmavoimat pommitti vahingossa kaupunkia harjoitusten aikana. Kukaan ei loukkaantunut eikä kaupunki vahingoittunut.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Boise city, Oklahoma
**Ahti Jouko Päiviö Simonen** (26. toukokuuta 1916 Nilsiä – 11. huhtikuuta 1994) oli suomalainen geologi. Hän oli Geologisen tutkimuslaitoksen kallioperäosaston johtaja ja professori vuosina 1962–1979. Hän edisti Suomen kallioperän kehitysvaiheiden tutkimusta ja pani alulle malminetsintää auttavat kallioperän ikämääritykset.

Simonen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1934, valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1944 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1949 aiheenaan Aulangon geologia. Hän aloitti kallioperäkartoitukset 1940-luvun alussa. Hänet nimitettiin vuonna 1946 Geologisen tutkimuslaitoksen kallioperäosaston valtiongeologiksi ja vuonna 1962 osaston johtajaksi. Hän oli myös Helsingin yliopiston geologian dosentti vuosina 1955–1979. Simosen aloitteesta kallioperäosasto aloitti Suomen kallioperän kartoituksen nykyaikaisessa mittakaavassa. Hän julkaisi itse vuonna 1949 ensimmäisen 1:100 000 -mittakaavaan tehdyn Suomen kallioperäkartan. Hänen kautenaan osastolle perustettiin myös mineralogian ja isotooppigeologian laboratoriot. Simonen oli Kansallisen Geologian Komitean puheenjohtaja ja vuodesta 1963 Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen.

Palkinnot ja tunnustukset
-------------------------

* Eskola-mitali 1986

Lähteet
-------

1. 1 2  Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesluettelo Viitattu 6.6.2018.
2. 1 2 3  Jaakko Kangosjärvi: Kuolleita: Ahti Simonen – Nykyaikaisen kallioperägeologian kehittäjä (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 22.4.1994. Viitattu 6.6.2018.
3. ↑  Suomen geologinen seura (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee matemaatikkoa. Theodoros Jumalaton oli kyreneläinen filosofi.*
**Theodoros Kyreneläinen** (m.kreik. Θεόδωρος, n. 460–399 eaa.) oli antiikin kreikkalainen matemaatikko. Hän oli Protagoraan oppilas ja toimi itsekin matematiikanopettajana, opettaen mm. matemaatikko Theaitetosta ja filosofi Platonia. Hän on saattanut saada vaikutteita myös pythagoralaisilta. Matemaatikkona Theodoros oli Platonin ihailema. Platon mainitsee Theodoroksen useissa teoksissaan, tunnetuimmin *Theaiteoksessa*.

Platon antoi hänelle kunnian lukujen 3, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 14, 15 ja 17 neliöjuuren irrationaalisuuden todistamisesta. Ei kuitenkaan tiedetä, mitä menetelmää hän olisi käyttänyt todistuksissaan. Myöhemmin menetelmää on yritetty määrittää useaan otteeseen. Erään arvauksen mukaan hän olisi käyttänyt spiraalia, joka sisälsi suorakulmaisia kolmioita, joiden hypotenuusan pituudet olivat \sqrt {2}, {\displaystyle {\sqrt {3}}}, {\displaystyle {\sqrt {4}}} jne. luvun 17 neliöjuureen saakka, johon hän lopetti, mahdollisesti siksi, ettei diagrammiin mahtunut enempää kolmioita. Tämän teorian tueksi ei kuitenkaan ole historiallista todistusaineistoa. Asiaa on tutkinut mm. Philip J. Davis teoksessaan *Spirals: From Theodorus to Chaos*.
**Ahti Toimi Paavali Vartiainen** (s. 2. syyskuuta 1943 Joensuu) on suomalainen kenraalimajuri evp.

Vartiainen syntyi ylimestari Kauko Vartiaisen ja Ilma Sylvia Palovaaran perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1968 on Mona Danielsson.

Vartiainen tuli ylioppilaaksi Outokummun yhteiskoulusta 1962, Kadettikoulusta hän valmistui 1966 ja Sotakorkeakoulusta 1977. Vartiainen toimi opetusupseerina Pioneerirykmentissä vuodesta 1966 ja Pohjan pioneerikomppaniassa vuodesta 1967. Toimittuaan pioneeriupseerina Pohjan prikaatissa 1969 hänestä tuli Pohjan pioneerinkomppanian varapäällikkö samana vuonna. Helsingin laivastoaseman kouluttajana Vartiainen toimi 1970, mutta siirtyi sitten opettajaksi Kadettikouluun vuoteen 1974 asti. Varikkoupseerina Pioneerivarikolla hän toimi vuonna 1977, päällikkönä Ilmavoimien esikunnassa vuodesta 1978 ja uudelleen Pioneerinvarikolla varikkoupseerina vuodesta 1984 ja varikonpäällikkönä vuodesta 1985. Vuonna 1988 Vartiainen siirtyi pataljoonankomentajaksi UNDOF:iin, vuonna 1990 Pääesikunnan pioneeriosaston päälliköksi ja seuraavana vuonna pioneeri- ja suojelutarkastajaksi. UNFICYP:in komentaja hän oli vuodesta 1994, Pääesikunnan erityistehtävissä vuonna 1997 ja Helsingin sotilasläänin komentaja vuodesta 1998. Tästä tehtävästä Vartiainen jäi eläkkeelle vuonna 2003.

Vartiainen ylennettiin vänrikiksi 1963, luutnantiksi 1966, yliluutnantiksi 1969, kapteeniksi 1973, majuriksi 1978, everstiluutnantiksi 1985, everstiksi 1990 ja prikaatikenraaliksi 1998. Kenraalimajuri Vartiaisesta tuli vuonna 2001.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Kadettiupseerit 1920–2000*, s. 815. Vartiainen, Ahti Toimi Paavali. Helsinki: Kadettikunta ry. Upseeriliitto ry. 2000. ISBN 951-98334-3-9.
2. ↑  Rannikon Puolustaja, no. 3/03, s. 7
3. ↑  Kaskealasta amiraali  4.6.2001. Suomen kansallisverkko Oy. Viitattu 8.3.2017.
**Eino Haavisto** (22. maaliskuuta 1907 Pori – 8. joulukuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.

Haavisto näytteli lähinnä teattereissa, muun muassa Porin ja Tampereen teattereissa. Hän toimi Kouvolan Teatterin johtajana vuodet 1960–1963. Hän asui ja työskenteli Yhdysvalloissa ainakin kolmeen eri otteeseen: 1940- ja 1950-lukujen lopulla ja vuodesta 1963 lähtien.

Haavisto näytteli urallaan kuudessa suomalaisessa elokuvassa. Hänen ensimmäinen ja ehkä merkittävin elokuvaroolinsa oli Juuso Rantalan osa elokuvassa *Paimen, piika ja emäntä* (1938). Hänen aktiivisin elokuvakautensa sijoittui 1940-luvulle. Viimeinen elokuva oli *Aurinkotuuli* (1980).

Haavisto kuoli 82-vuotiaana vuonna 1989.

Filmografia
-----------

* Paimen, piika ja emäntä (1938)
* Varuskunnan "pikku" morsian (1943)
* Varjoja Kannaksella (1943)
* Sellaisena kuin sinä minut halusit (1944)
* Kaikkien naisten monni (1952)
* Aurinkotuuli (1980)

Lähteet
-------

1. ↑  Verneri Veistäjä (toim.): *Teatterin maailma 1965, Suomen teatterilaitos ja teatteriväki*, s. 153. Helsinki: Tammi, 1965.
**Eino Olavi Hirva** (25. lokakuuta 1916 Sortavala – 2. lokakuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen eversti, joka toimi ilmatorjunnan ja -puolustuksen eri tehtävissä sota-aikana ja sen jälkeen.

Hirvan vanhemmat olivat ylijunailija Kaarlo Hellgren ja Juudit Saukkonen. Hänen puolisonsa vuodesta 1940 oli Liisa Vaartaja. Hirvan veljestä Reino Hirvasta tuli kenraali, Hirvan kolmesta pojasta taas everstiluutnantti Jaakko Hirva toimi isänsä tavoin ilmatorjunnan parissa.

Hirva tuli ylioppilaaksi Sortavalan lyseosta 1935 ja suoritti Kadettikoulun 20. kurssin 1938 ja Sotakorkeakoulun 1948. Talvisodassa hän toimi ilmatorjuntapatterin päällikkönä Tolvajärvellä, jatkosodassa patterinpäällikkönä, ilmatorjuntaupseerina, ilmatorjuntakomentajana ja ilmatorjuntapatteriston komentajana. Toimittuaan Ilmatorjuntarykmentti 2:ssa koulutusupseerina 1938–1940 Hirva työskenteli Ilmatorjuntakoulussa aliupseeri- ja upseerikurssien johtajana 1941–1947, Sotakorkeakoulun opettajana 1947–1953 ja Pääesikunnan ilmapuolustustoimistossa toimistoesiupseerina 1953–1956 ja toimistopäällikkönä 1956–1963. Ennen eroamistaan vakinaisesta palveluksesta 1965 hän oli Porin sotilaspiirin päällikkö 1963–1965. Sotilasuransa jälkeen Hirva toimi vielä Scan-Auto Oy:n hallinnollisena johtajana 1965–1977. Aktiivinen oman ammattialansa seuraaja ja kirjoittaja Hirva osallistui muun muassa *Upseerin käsikirjan* kaikkien osien kirjoittamiseen. Vuonna 1978 hänet kutsuttiin Ilmatorjuntasäätiön kunniajäseneksi.

Hirva ylennettiin reservin vänrikiksi 1936, vänrikiksi 1938, luutnantiksi 1940, kapteeniksi 1941, majuriksi 1946, everstiluutnantiksi 1956 ja everstiksi 1963.

Lähteet
-------

1. 1 2  Raimo Lahtiperä: Eino Hirva  2.10.2004. Helsingin Sanomat. Viitattu 14.4.2017.
2. 1 2 3 4  *Kadettiupseerit 1920–2000*, s. 144. Hirva, Eino Olavi. Helsinki: Kadettikunta ry. Upseeriliitto ry. 2000. ISBN 951-98334-3-9.
**Theodore von Kármán** (unk. *(Szőllőskislaki) Kármán Tódor*; 11. toukokuuta 1881 Budapest, Itävalta-Unkari – 7. toukokuuta 1963 Aachen, Länsi-Saksa) oli unkarilais-amerikkalainen tieteilijä, joka tutki aerodynamiikkaa ja lentotekniikkaa. Hän perusti Jet Propulsion Laboratoryn Pasadenaan Kaliforniaan, ja hänen nimensä liitetään pyörteisiin.

Kármán valmistui insinööriksi Budapestin teknillisestä korkeakoulusta 1902, ja sen jälkeen hän hakeutui Göttingenin yliopistoon Saksaan voidakseen suorittaa tohtorintutkinnon Ludwig Prandtlin ohjauksessa 1908.

Von Kármánin elinikäinen kiinnostus lentokoneisiin heräsi 1908, kun hän Ranskassa käydessään näki Henri Farmanin pitävän lentokoneellaan Pariisin ulkopuolella lentonäytöksiä. Kun hän oli palannut Göttingenin yliopistoon opettamaan, häneen ottivat yhteyttä von Zeppelinin ilmalaivan parissa työskentelevät henkilöt. Von Kármán sai tehtäväksi yrittää vähentää ilmalaivan ilmanvastusta. Hänen havaintojaan virtaviivojen merkityksestä pidettiin uraauurtavina.

Kármán valittiin 1913 Aachenin teknillisen korkeakoulu aerodynamiikan osaston johtajaksi, ja hän rakensi suuren tutkimuslaboratorion ja sinne tuulitunnelin. Siellä hän laski Junkersin ensimmäisen yksitasoisen lentokoneen siipiprofiilit. 

Antisemitismin nousu sai hänet muuttamaan vuonna 1930 Yhdysvaltoihin.

Katso myös
----------

* Kármánin raja
* Kármánin pyörrerata

Palkinnot ja tunnustukset
-------------------------

* United States National Medal of Science

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Theodore von Kármán** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Karhu 1** oli Karhumäen veljesten ensimmäinen omatekoinen ja yksi koko Suomen ensimmäisistä omatekoisista lentokoneista. Kone rakennettiin 1920-luvun puolessa välissä alkaen syksystä 1924 omassa verstaassa saksalaisen lentokonerakennekirjan pohjalta.

Kone oli yksipaikkainen, puinen ylätaso ja se oli varsin matala. Sitä on pidetty lähinnä moottoroituna liitokoneena. Siipi oli vapaastikantava, sillä ainoastaan yksi tuki yhdisti kummankin siiven laskutelineeseen. Kone oli kokonaan käsityötä, esimerkiksi vaneri oli hiottu millimetrin verran ohuemmaksi. Runko oli tehty haapavanerista ja se oli poikkileikkaukseltaan munan muotoinen. Siivet oli rakennettu pääsalon ja apusalon varaan. Koneessa ei ollut lainkaan siivekkeitä, vaan siiven jättöreunat taipuivat tarpeen mukaan ohjaussauvaa liikuttamalla. Siipikangas oli vernissamaalilla maalattua liimasiveltyä sertinkiä. Kone oli suunniteltu pelkästään talvikäyttöön, joten se oli vain suksilla varustettu. Potkuri oli itsesuunniteltu. Ensimmäinen noin neljän hevosvoiman venemoottori ei jaksanut nostaa konetta ilmaan edes auratulta jäältä, vaikka lähtöpaikalla oli torni, josta putoava paino kiihdytti koneen lentoonlähtöä. Vasta kevättalvella 1926 suoritettu lento parannetulla Harley-Davidsonin HD 24 FE -moottorilla toi tulosta 25. maaliskuuta 1926.

Karhu 1 -koneella suoritettiin useita kymmeniä lentoja. Suurimmat ongelmat olivat moottorin heikkotehoisuus ja itsesuunniteltu potkuri. Kone ei loppujen lopuksi täyttänyt Karhumäen veljesten asettamia vaatimuksia ja veljekset ryhtyivät suunnittelemaan parempaa lentokonetta. Karhu 1 luovutettiin syksyllä 1926 Keljon lentokerholle.

Katso myös
----------

* Karhu 2
* Karhu 3
* Tiira

Lähteet
-------

* Ismo Tervonen: *Veljekset Karhumäki Suomen ilmailun pioneereina 1924-1956*. Apali, 2002. ISBN 952-5026-25-6.
* Rauni Valtonen: *Karhumäet Keljossa - Keskisuomalaista siviili-ilmailua 1925-1939*. Keski-Suomen Ilmailumuseo, 1990. ISBN 951-95688-0-8.
**Yksin oot sinä, ihminen** on V. A. Koskenniemen runo, joka ilmestyi alun perin runokokoelmassa *Elegioja* vuonna 1917. Se on surumielinen elegia onnen hetkellisyydestä ja yksinäisyyden tunteesta, jonka taustalla on rakkaudessa koettu pettymys. Runolla ei ole kokoelmassa erillistä otsikkoa, mutta se tunnetaan alkusanoistaan "Yksin oot sinä, ihminen, kaiken keskellä yksin, / yksin syntynyt oot, yksin sa lähtevä oot."[1] Sitä on sanottu yhdeksi suomalaisen runouden tunnetuimmista ja useimmin lainatuista yksinäisyyttä käsittelevistä runoista.[2] Varsinkin ensimmäisestä säkeestä on tullut tunnettu fraasi.[3]

"Yksin oot sinä, ihminen" tunnettiin aikanaan varsinkin lausuntataiteilijoiden esittämänä, mutta siihen on myös laulusovituksia.[1] Yrjö Kilpinen on säveltänyt runon sanoihin yksinlaulun *Elegia yksinäisyydelle* (op. 25) vuonna 1921.[4] Kaj Chydenius sävelsi vuonna 1966 runon jenkaksi, jonka Kaisa Korhonen esitti reippaana tulkintana. Heidän tarkoituksenaan oli pilkata Koskenniemen vanhentuneena pidettyä ja oikeistolaista aatemaailmaa sekä runon yksilökeskeisyyttä.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Uusi-Hallila, Tuula & Helttunen, Anne: *Sitaattien salat – Mitä jokaisen tulee tietää suomalaisesta kirjallisuudesta*, s. 202–203. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2016.
2. ↑  Yksinäisyys ja surumieli Oulun kaupunginkirjasto-maakuntakirjasto. Viitattu 18.12.2019.
3. ↑  elegia Tieteen termipankki. Viitattu 18.12.2019.
4. ↑  Arkistoluettelo 104: Yrjö Kilpinen Kansalliskirjasto. Viitattu 18.12.2019.
**Broadcasting Satellite System Corporation** (B-SAT) on japanilainen tietoliikennesatelliittiyhtiö. Sen pääkonttori on Tokiossa. 

Se perustettiin vuonna 13. huhtikuuta 1993. Se perustajiin kuului Hi-Vision broadcasting–yhtiö. Muut osakkaat:

* Japan Broadcasting Corp. (NHK), omistaa 49,9%
* WOWOW Inc.
* Tokyo Broadcasting Systems, Inc.
* TV Asahi Corp.
* BS Nippon Corp.
* BS Fuji, Inc.

Sen satelliittien ohjauskeskus on Kawaguchissa. Yhtiö välittää satelliiteillaan televisio-ohjelmia 12 GHz taajuudella.

Se oli 1990-luvun alussa 19. suurin FSS-satelliittitietoliikenteen operaattori, eli lähinnä puheluiden välittämisen ja TV-ohjelmien jakelun , joka tieto on vanhentunut. Yhtiö on kuitenkin Japanin merkittävin alalla.

Satelliitit
-----------

### BSAT-2a

BSAT-2a on Orbital Sciences Corporationin valmistama - se perustuu yhtiön satelliittirunkoon STAR Bus. Se laukaistiin Ariane 5G-raketilla 8. maaliskuuta 2001. BSAT-2a on varasatelliitti BSAT-2c:lle.

### BSAT-2c

BSAT-2c on Orbital Sciences Corporationin valmistama - se perustuu yhtiön satelliittirunkoon STAR Bus. Se laukaistiin Ariane 5-raketilla 6. marraskuuta 2003. 

### BSAT-3a

Tämä satelliitti laukaistiin 14. elokuuta 2007 Ariane 5-ECA-raketilla. Sen valmisti Lockheed Martin Commercial Space Systems (A2100A satelliittirunko). Siinä on
12 Ku-kaistan kanavaa.

Lähteet
-------

* SatMagazine, kesäkuu 2008, Published monthly by Satnews Publishers 800 Siesta Way, Sonoma, CA 95476 USA, Phone (707) 939-9306, E-mail: hartley@satnews.com, Website: www.satmagazine.com

1. ↑  Broadcasting Satellite System Corporation Profile B-SAT.  Arkistoitu 16.3.2008. Viitattu 27.6.2008.
2. ↑  Top 20 Fixed Satellite Operators, 2004 Space News.  Arkistoitu 13.8.2004. Viitattu 24.10.2008.
3. ↑  ORBITAL MAKES FINAL IN-ORBIT DELIVERY OF BSAT-2c SATELLITE Orbital Sciences.
4. ↑  BSAT-3A - NSSDC ID: 2007-036B NASA.
5. ↑  Lockheed Martin-Built BSAT-3a Satellite Ready For Launch Lockheed Martin.  Arkistoitu 5.3.2008. Viitattu 24.10.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtiön sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
**Monthou-sur-Cher** on kunta Ranskassa Loir-et-Cherin departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Cherjoen varrella, noin 31 kilometriä Bloisin kaupungista etelään.

Kunnan nähtävyyksiä on linna *Château du Gué-Péan*. Linna on rakennettu 1500-luvulla, ja sen tunnusmerkki on sen keisarillinen torni, joka erottuu linnan kolmesta muusta tornista. Linnan paikalla on aikanaan ollut roomalaisten leiri, ja myöhemmin keskiajalla 800-luvulla puolustusrakennelmia viikinkien hyökkäyksiä vastaan. Kaikissa on ollut sama neliönmallinen rakenne. Linnan omistaa nykyään ranskalainen arkkitehti Denis Laming, joka on tullut tunnetuksi suunnittelemistaan Futuroscope -rakennuksista. Linnaan on mahdollista päästä tutustumaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 7.10.2021. (ranskaksi)
2. ↑  Il était une fois... le Gué-Péan Château du Gué-Péan. Viitattu 7.10.2021. (ranskaksi)
3. ↑  On the road, Stage 6 Tour de France 2021. Viitattu 7.10.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Monthou-sur-Cher** Wikimedia Commonsissa
**Mario Hezonja** (s. 25. helmikuuta 1995 Dubrovnik) on kroatialainen koripalloilija, pelipaikaltaan pieni laitahyökkääjä. Hän edustaa NBA-seura Portland Trail Blazersia.

Ura
---

Hezonja pelasi KK Dubrovnikin junioreissa, joista hänet nostettiin edustusjoukkueeseen kaudeksi 2008–2009. Hän edusti seuraa kaksi kautta ja siirtyi tämän jälkeen KK Zagrebiin, jossa hän voitti Kroatian cupin kaudella 2010–2011. Hezonja vietti Zagrebissa kaksi kautta ja siirtyi tämän jälkeen FC Barcelonaan, jossa hän pelasi ensimmäisenä kautenaan lähinnä seuran kakkosjoukkueessa toisella sarjatasolla. Hän kuitenkin debytoi Euroliigassa jo kaudella 2012–2013.

Hezonja osallistui NBA:n vuoden 2015 varaustilaisuuteen, jossa Orlando Magic varasi hänet koko tilaisuuden viidentenä pelaajana. Hän siirtyi seuraan seuraavaksi kaudeksi ja teki ensimmäisellä NBA-kaudellaan keskimäärin 6,1 pistettä ottelua kohden. Kaudella 2017–2018 hän teki keskimäärin 9,7 pistettä ottelua kohden ja aloitti runkosarjan otteluista avausviisikossa 30. Kauden jälkeen Hezonja teki New York Knicksin kanssa pelaajasopimuksen. Kaudella 2018–2019 hän pelasi Knicksin joukkueessa 58 ottelua, joista 24 avauskokoonpanossa, sekä teki 8,8 pistettä ja otti 4,1 levypalloa ottelua kohden.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mario Hezonja Basketball-Reference. Viitattu 30.10.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Mario Hezonja (Croatia) FIBA Europe.  Arkistoitu 21.10.2013. Viitattu 9.4.2014. (englanniksi)
3. ↑  Hezonja, Mario Euroliiga. Viitattu 9.4.2014. (englanniksi)
4. ↑  Sources: Mario Hezonja agrees with Knicks on one-year, $6.5M deal  3.7.2018. ESPN. Viitattu 3.7.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)
* Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)
* Basketball-Referencen pelaajaprofiili (englanniksi)
**Mario Kasun** (s. 5. huhtikuuta 1980 Vinkovci, Kroatian ST) on kroatialainen ammattilaisuransa lopettanut koripalloilija.

Ura
---

### Seurajoukkueet

Kasun aloitti koripallon pelaamisen vasta 14-vuotiaana pelattuaan sitä ennen jalkapalloa. Kasunin ensimmäinen ammattilaisjoukkue oli KK Zrinjevac, jossa hän pelasi kolmen kauden ajan. Vuonna 2000 hän lähti Gonzagan yliopistoon, jossa hän pelasi kahden kauden ajan. Vuoden 2002 NBA:n varaustilaisuudessa hänet valittiin numerolla 41. Hänet varannut Los Angeles Clippers kauppasi hänet kuitenkin Orlando Magicille. Tämän jälkeen Kasun siirtyi Köln 99ersiin, josta hänet vapautettiin vuoden 2002 tammikuussa. Kasun jatkoi uraansa Saksassa ja liittyi Deutsche Bank Skylinersin joukkueeseen.

Vuodet 2004–2006 Kasun vietti Orlando Magicissä, jossa hän teki keskimäärin 2,7 pistettä ja otti 2,6 levypalloa. NBA:n jälkeen hän palasi Eurooppaan FC Barcelonaan. Kahden kauden jälkeen hän teki sopimuksen turkkilaisen Efes Pilsenin kanssa.

### Maajoukkue

Kasun on kuulunut Kroatian alle 18-vuotiaiden ja alle 20-vuotiaiden koripallomaajoukkueisiin. Hän pelasi vuosien 2005, 2007 ja 2009 EM-kilpailuissa.

Yksityiselämä
-------------

Kasun on harras katolilainen. Hänet tunnetaan näyttävistä tatuoinneistaan. Hän otti ensimmäisen tatuointinsa 15-vuotiaana ja hänellä on yhteensä 30 tatointia.

Lähteet
-------

1. ↑  Mario Kasun Interview  6.3.2005. Inside Hoops. Viitattu 6.3.2005. (englanniksi)
2. ↑  Former Los Angeles Clippers draft pick Mario Kasun close to signing with KK Zagreb  29.7.2010. Examiner. Viitattu 26.6.2012. (englanniksi)
3. ↑  Mario Kasun National Basketball Associoation. Viitattu 26.6.2012. (englanniksi)
4. ↑  Mario Kasun signs in Turkey  30.8.2008. Inside Hoops. Viitattu 26.6.2012. (englanniksi)
5. ↑  Mario Kasun: Tetovaže su mi jedna vrsta terapije  12.9.2007. 24 Sata.  Arkistoitu 26.5.2012. Viitattu 26.2.2012. (kroatiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)
* NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)
**Monthly Notices of the Royal Astronomical Society**, lyhyemmin **Monthly Notices of the RAS** tai vain **MNRAS**, on brittiläisen Royal Astronomical Societyn perustama tieteellinen julkaisusarja. Nykyisin MNRAS on eräs maailman johtavia tähtitieteen julkaisusarjoja. Sen vaikuttavuuskerroin on 5,249.

MNRAS perustettiin vuonna 9. helmikuuta 1827 nimellä *Monthly Notices of the Astronomical Society of London*, joskin jo seuraavassa numerossa lenden nimi muuttui nykyiseen muotoonsa. Vuoteen 1965 saakka lehteä kustansi Royal Astronomical Society itse, mutta sittemmin julkaisusta on vastannut Blackwell Publishing, joka vuonna 2008 yhdistyi kustantamo John Wiley & Sonsiin. Lehti on säilyttänyt nykyisen nimensä, vaikka ylivoimainen enemmistö artikkeleista tulee RASin ulkopuolislta tutkijoilta, eikä lehti ilmesty kuukausittain vaan 36 kertaa vuodessa. Kussakin numerossa on 400–500 sivua.

Lehti on vertaisarvioitu, ja se julkaisee kahdentyyppisiä artikkeleita. Varsinaisia tutkimusartikkeleja sekä korkeintaan viiden sivun pituisia "letter"-artikkeleja. Jälkimmäiset julkaistaan nykyisin nopean saatavuuden takaamiseksi vain sähköisessä muodossa, joskin kussakin lehdessä on luettelo edellisen numeron jälkeen julkaistuista "lettereistä" kirjoittajineen. Monthly Notices noudattaa niin sanottua viivytettyä open access -politiikkaa, eli kaikki siinä julkaistut artikkelit tulevat ilmaiseksi kaikkien saataville kolme vuotta alkuperäisen julkaisun jälkeen.

Aiheesta muualla
----------------

* Wiley InterScience: MNRAS[vanhentunut linkki]
* Vanha kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
|  |
| --- |
| **Riihimäen Judoseura** |
|  |
| **Perustettu** | 1976 |
| **Paikkakunta** | Riihimäki, Suomi |
| **Arvokisamitalit** | 2 kpl |
| **World Cup mitalit** | 10 kpl |
| **SM-kultamitalit** | 14 kpl |

**Riihimäen Judoseura ry** on vuonna 1976 perustettu judoseura.

Historia
--------

Riihimäen Judoseuran perustava kokous pidettiin 18.5.1976 Riihimäellä. Harjoituspaikkana toimi Pohjoisen koulun liikuntasali, jossa ensimmäiset harjoitukset pidettiin ilman mattoja. Aidot japanilaiset matot saatiin Työväen Urheilukeskuksen tuella.
Toiminta oli heti alussa vilkasta ja jäsenmäärä kasvoi vuoden lopussa jo lähes kuuteenkymmeneen. Seura myös järjesti leirikäyntejä muille paikkakunnille omia leirejä Riihimäellä.

Mattojen siirtely aina harjoitusten alussa lopussa oli työlästä ja mattoja kuluttavaa, joten seura pyrki löytämään uuden salin, missä olisi kiinteä tatami. Liikuntatoimiston avustuksella hankittiin uusi pehmeämpi tatami ja harjoituspaikaksi vaihtui maauimalan alapukusuojasta syksyllä 1980. Oman sali ja kiinteän tatamin myötä seuran jäsenmäärä oli muutaman vuoden päästä ennätyslukemissa, yli 150 jäsentä. Kahdeksankymmenluvun puolessa välissä alueleirejä järjestettiin myös Riihimäellä suurelle väkimäärälle melko ahtaassa Karan koulun liikuntasalissa.

Maauimalan mentyä remonttiin, joutui seura takaisin Pohjoiselle koululle v.1988. Ongelmat tilan käytön kanssa ja harjoitusten vetäminen ilman vastuu valmentajaa aiheuttivat sen, että toiminta hiipui lähes olemattomiin. Judoseura eli aallonpohjavaihetta historiassaan ja kävi tavallaan tyhjäkäynnillä. Maauimalan remontti kesti runsaan vuoden, jonka jälkeen seura muutti takaisin, kerrosta ylemmäs, painijoiden entisiin tiloihin. Myös toiminta alkoi pikkuhiljaa toipua.

Alusta alkaen jokavuotisten nuorten- ja aikuisten alkeis- ja jatkokurssien lisäksi seura piti itsepuolustuskursseja ja lukuisia judonäytöksiä myös Riihimäen ulkopuolella lähikunnissa. Seura osallistui aktiivisesti Judoliiton järjestämiin seminaareihin ja koulutustilaisuuksiin ja Uudenmaan piirin judojaoston toimintaan. Seura teki myös yhteistyötä muiden seurojen kanssa, mm. yhteisharjoituksia kolmen lähiseuran, Hyvinkään, Janakkalan ja Hämeenlinnan judoseurojen kanssa.

Seuran vetäjinä alkutaipaleella oli Erkki Parmansalo ja Pertti Mansikka. Apuvetäjistä tärkein oli Matti Höglund, joka ohjasi lähes kymmenen vuoden ajan kaikki peruskurssit ja harjoitukset.

Nykyään
-------

Seuran tämän hetkisiä menestyneimpiä kilpajudokoita ovat moninkertaiset suomenmestarit Valtteri Jokinen ja Jaana Sundberg.

**Harjoitteluryhmät**

* muksujudo
* junnujen alkeiskurssi
* junnujen jatkokurssi
* kilpailijat/aikuiset
* kuntojudo

  

Seuran harjoituspaikkana on Riihimäen Kamppailukeskus (Teollisuuskatu 10).

Aiheesta muualla
----------------

* Seuran kotisivut
* Valtterin ja Jaanan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Suomen Judoliitto (Arkistoitu – Internet Archive)
**Topias (Tobias) Kekkonen** (22. marraskuuta 1887 Hirvensalmi – 1961) oli amerikansuomalainen toimittaja ja työväenliikkeen aktiivi.

Kekkonen kävi kansakoulun ja räätälin ammattikurssin ja työskenteli räätälinä Helsingissä ja Pietarissa. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1908 ja työskenteli ammatissaan New Yorkissa ja Milwaukeessa. Jo nuorena sosialisteihin liittynyt Kekkonen opiskeli Duluthin Työväen Opistossa vuosina 1912–1915 ja toimi vuosina 1916–1919 opiston liikkeenhoitajana ja sen *Ahjo*-lehden toimittajana. Vuosina 1919–1920 hän työskenteli *Industrialistin* ja vuosina 1922–1923 *Tie Vapauteen* -lehden toimittajana. Minnesotan korkein oikeus langetti Kekkoselle vuonna 1921 tuomion "rikollisesta syndikalismista".

Myöhemmin Kekkonen toimi Chicagon räätälien ammattiosaston rahastonhoitajana ja liike-edustajana. Hän osallistui Chicagon Suomalaisen Edistysyhdistyksen toimintaan ja työskenteli paikallisen Suomen avustusjärjestön puheenjohtajana.

Lähteet
-------

1. ↑  Topias Kekkonen *Billion Graves*. Viitattu 6.10.2019.
2. 1 2  Sulkanen, Elis: *Amerikan suomalaisen työväenliikkeen historia*, s. 491. Fitchburg, Massachusetts: Amerikan Suomalainen Kansanvallan Liitto, Raivaaja Publishing Company, 1951. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  *Who’s Who Among Finnish Americans*, s. 62. Fitchburg: Raivaaja Publishing Company, 1949. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Kostiainen, Auvo: A Dissenting Voice of Finnish Radicals in America: The Formative Years of Sosialisti-Industrialisti in the 1910s *genealogia.fi*.  Arkistoitu 30.9.2007. Viitattu 14.9.2016.
**Gibraltarin Suuri synagoga** eli **Kahal Kadosh Sha'ar HaShamayim** (hepr. ‏ קהל קדוש שער השמיים‎‎) on vanhin Gibraltarilla toimiva synagoga eli juutalaisten kokous-, rukous- ja kouluhuone. Se on alkujaan rakennettu 1700-luvun alkupuolella.

Utrechtin rauhansopimuksessa oli pykälä, joka kielsi juutalaisia tai muslimeita asettumasta Gibraltarille. Kun kauppasuhteet lämpenivät vuonna 1717, espanjalaiset huomasivat että britit antoivat juutalaisten kauppiaiden toimia alueella. Naapurisovun ylläpitämiseksi juutalaiset karkotettiin. Heidän sallittiin kuitenkin palata vähitellen, ensin sallittiin korkeintaan kolmen kuukauden oleskelu, ja lopulta kaikista rajoitteista luovuttiin 1700-luvun loppupuolella.

Gibraltarille palanneet juutalaiset tarvitsivat paikan hartauden harjoittamaiselle, ja vuonna 1724 Gibraltarin kuvernööri William Hargrave antoi kauppias Isaac Nettolle joutomaata Engineer Lanen varrelta. Netto rakennutti sinne vajan, jota alettiin käyttää synagogana. Alkuperäinen vaja tuhoutui vuoden 1766 tulvissa. Sen tilalle rakennettiin uusi, joka vaurioitui espanjalaisten tulituksessa vuosien 1779–1783 piirityksen aikana. Vuonna 1812 sattui tulipalo, jonka jälkeen synagogaa uusittiin jälleen. Silloin siihen rakennettiin nykyinen holvikatto.

Nykyisen synagogarakennuksen osoite on Engineer Lane 47-49. Rakennus on koristeltu värikkäillä laatoilla ja takorautaisilla kaiteilla. Lattiat ovat marmoria ja huonekalut tummaa puuta.

Lähteet
-------

1. ↑  The Jewish Community of Gibraltar
2. 1 2  Tito Benady: The synagogues of Gibraltar (s. 14-15) *Rock Talk*. Friends of Gibraltar.  Arkistoitu 16.4.2014. Viitattu 16.10.2012. (englanniksi)
3. ↑  Gibraltar *Jewish Virtual Library*. Viitattu 16.10.2012. (englanniksi)
"Hei maailma" -ohjelman versio Sonyn PlayStation Portable -käsikonsolilla.
**Hei maailma -ohjelma** on tietokoneohjelma, joka tulostaa ruudulle sanat "*Hei maailma*" (engl. *Hello world*). Sen voi löytää miltei jokaisesta ohjelmointikieltä opettavasta kirjasta ja se on useimpien ohjelmoijien ensimmäinen itse tehty sovellusohjelma.

Hei maailma -ohjelmaa käytetään testinä siitä, että käytössä oleva ympäristö (tietokone, käyttöjärjestelmä, kääntäjä) on asennettu oikein ja osaa tuottaa toimivan ohjelman käytetyn ohjelmointikielen lähdekoodista. Jos Hei maailma -ohjelma toimii kuten pitää, on todennäköistä että monimutkaisemmatkin ohjelmat toimivat. Etenkin vieraassa tai uudessa ympäristössä Hei maailma -ohjelma on suosittu testi usealle käytännön ongelmalle.

Pienet testiohjelmat ovat olleet olemassa yhtä kauan kuin ohjelmoitavat tietokoneet, mutta termin "Hei maailma" käyttäminen levisi vasta Brian Kernighanin ja Dennis Ritchien vuonna 1978 julkaistun kirjan, *The C Programming Language* myötä. 

*The C Programming Language* (ensimmäisen julkaisuversion) versio ohjelmasta näytti tältä:

```
main() 
{
 printf("hello, world\n");
}

```

Varhaisin dokumentoitu käyttötapaus on Kernighanin kirjoittamassa oppaassa B-kieleen *A Tutorial Introduction To The Language B* (1972).

Lähteet
-------

1. ↑  What is Hello World? - Definition from WhatIs.com *WhatIs.com*. Viitattu 25.7.2019. (englanniksi)
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hei maailma -ohjelma**.
* A Tutorial Introduction To The Language B – Internet Archive
* Hei maailma -ohjelman vaiheet (englanniksi)
Aero A-32 GR Jupiter, AEj-59
**Aero A-32** on tšekkoslovakialainen kaksitasoinen, kaksipaikkainen ja yksimoottorinen rynnäkkökone 1920-luvun lopulta. Koneen suunnitteli ja sitä valmisti Aero Tovarna Letadel, joka toimi Prahassa. Koska koneen suunnittelun lähtökohtana oli Aero A-11, käytettiin siitä aluksi tyyppimerkintää Aero A-11J. Konetta rakennettiin eri versioina kaikkiaan 116 kappaletta.

Käyttö Suomessa
---------------

Suomen ilmavoimat hankki vuosina 1929–1930 kaikkiaan 16 Aero-Jupiter A-321F ja A-32GR-konetta. Koneiden tunnukset olivat AEj-49 - 64 (pieni j-kirjain erottamassa Aero-11:stä, Jupiter-moottorin mukaan). Konetyyppi oli käytössä suurimmaksi osaksi koulukoneina vuoteen 1944 asti. Koneen kielteisinä piirteinä pidettiin tähystämön ahtautta ja siivekkeiden raskautta suurilla nopeuksilla. Lahden Ilmasilta ry:n ylläpitämässä Päijät-Hämeen ilmailumuseossa on näytteillä ilmavoimien Aero-32-koneyksilö rekisteritunnukseltaan AEj-59.

Tekniset tiedot (A-32 GR)
-------------------------

### Yleiset ominaisuudet

* Kärkiväli: 12,44 m
* Pituus: 8,20 m
* Korkeus: 3,20 m
* Siipipinta-ala: 36,45 m²
* Tyhjäpaino: 1 070 kg
* Lentopaino: 1 927 kg
* Moottori: 420 hv:n Walter Jupiter IV tai Gnome-Rhônen rakentama Bristol Jupiter-tähtimoottori.

### Suoritusarvot

* Suurin nopeus: 200 km/h
* Lentoaika: 4,5 h
* Lakikorkeus: 6 000 m
* Lentomatka: 400 km.

### Aseistus

* Yksi eteenpäin ampuva .303 Vickers-konekivääri
* Kaksi .303 Lewis-konekivääriä tähystäjällä
* Yleensä 10 × 10 kg pommeja.

Lähteet
-------

* Heinonen, Timo: *Thulinista Hornetiin – 75 vuotta Suomen ilmavoimien lentokoneita*. Tikkakoski: Keski-Suomen ilmailumuseo, 1992. ISBN 951-95688-2-4.

### Viitteet

1. 1 2 3  Heinonen 1992 s. 90

Aiheesta muualla
----------------

* Kalevi Keskinen, Kari Stenman, Klaus Niska, Suomen ilmavoimien lentokoneet 1918– 1939, Tietoteos, 1976.
**Aino Elina Pulkkinen** (o.s. **Jääskeläinen**, s. 19. toukokuuta 1950 Keitele) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti Suonenjoen Vasamaa ja Vesannon Urheilijoita.

Kalevan kisoista Pulkkinen saavutti 3 000 metrin juoksusta hopeaa vuonna 1978 sekä kolme pronssia vuosina 1976, 1977 ja 1979. Sisäratojen SM-kilpailuista hän voitti hopeaa 1 500 metrin juoksusta vuonna 1978 ja 3 000 metrin juoksusta vuonna 1982. Lisäksi Pulkkinen voitti maastojuoksun SM-kilpailuista viiden kilometrin matkalta kultaa vuonna 1978, kaksi hopeaa vuosina 1977 ja 1979 sekä kaksi pronssia vuosina 1976 ja 1981.

Ennätyksikseen Pulkkinen juoksi 1 500 metrillä ajan 4.24,32 vuonna 1977, 3 000 metrillä ajan 9.08,22 vuonna 1978, 5 000 metrillä ajan 16.27,40 vuonna 1983, 10 000 metrillä ajan 34.28,4 vuonna 1987, puolimaratonilla 1.16.37 vuonna 1983 ja maratonilla ajan 2.49.32 vuonna 1984. Virallisiin kilpailuihin hän ei ole osallistunut vuoden 1987 jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Elina Pulkkinen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Tessalitin piiri Malin kartalla.
**Tessalitin piiri** (ransk. *Cercle de Tessalit*) on paikallishallintoalue Malin Kidalin alueella. Sen pinta-ala on 39 000 neliökilometriä. Asukkaita on 16 300 henkeä (vuonna 2009).

Tessalitin piiri rajoittuu pohjoisessa Algeriaan, idässä Kidalin alueen Abeïbaran ja etelässä Kidalin piireihin sekä lännessä Timbuktun alueeseen. Se sijaitsee wadien halkomassa Adrar des Ifoghas -vuoristossa ja sen länsipuolella. Seudun ilmasto on hyvin kuiva ja lämpötilanvaihtelut suuria. Kasvillisuus käsittää heinäkasveja, piikkipensaita ja -puita. Eläinkuntaan kuuluu gaselleja, sakaaleja, hyeenoita ja trappeja.

Piiriin kuuluu kolme maalaiskuntaa: Adjelhoc, Tessalit ja Timtaghène. Hallinnollinen keskus on Tessalitin kylä. Väestö on etupäässä tuaregeja, jotka jakautuvat 33 paimentolaisryhmään..

Tessalitin kautta kulkee Gaosta Algerian rajalle johtava maantie RN19. Seudun pääelinkeino on karjanhoito. Kotieläimiä ovat vuohet, lampaat, kamelit, aasit ja naudat. Keinokasteluun perustuva maanviljely tuottaa durraa, tomaatteja, sipulia, juurikkaita, perunaa ja vihanneksia. Lisäksi kasvatetaan taatelipalmuja ja hedelmäpuita. Muita elinkeinoja ovat pienimuotoinen kaupankäynti ja käsityöammatit. Tärkeimmät kauppapaikat ovat Tessalit ja Adjelhoc.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats provisoires RGPH 2009 (Région de Kidal) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 17.5.2012. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4  Synthèse des Plans de Securité Alimentaire des Communes du Cercle de Tessalit *csa-mali.org*.  2007. Viitattu 17.5.2012. (ranskaksi)
3. 1 2 3 4  Programme d'Appui au Développement des Régions du Nord: Guide de Collecte des Données Cercle de Tessalit *bndr-mali.org*.  2007. Viitattu 17.5.2012. (ranskaksi)[vanhentunut linkki]