recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Community Exchange System** on Internetissä toimiva vaihtokauppa-alusta, jonka avulla käyttäjät voivat ostaa ja myydä palveluita ja tavaroita ilman kansallista valuuttajärjestelmää. Se on yleensä rinnakkaisvaluutta, eli käytössä jonkin laajemmin käytetyn valuutan rinnalla, ja yleensä pienemmällä vaihtovolyymillä. Sitä käytetään kansainvälisesti yli 70 valtiossa, joihin on perustettu yli 750 aikapankkia. Käytössä ei ole yleisesti ottaen kolikoita tai seteleitä vaan järjestelmä on täysin digitaalinen, vaikka esimerkiksi Suomen ensimmäinen laatuaan, Stadin Aikapankki, tarjoaakin omia lahjakorttejansa. Kyseessä on eräänlainen yhteisön ottama kehitysaskel kahdenkeskisestä tavaroiden vaihtokaupasta kohti koko yhteisön kannalta hyödyllistä yhteisön sisäistä kauppatoimintaa, CES:in aikapankin ollen kyseessä tosin täysin erilaisesta kaupankäynnistä kuin Fiat-valuutoilla.

Suomessa on perustettu 45 aikapankkia CES:in järjestelmään. Joissain aikapankeissa oman aikapankin valuuttaa voi käyttää myös toisissa aikapankeissa; yleensä käytössä on tovi, joka vastaa yhtä työtuntia. Käytössä on avoin kirjanpito, eli jokainen voi nähdä toistensa tilien saldon. Yleensä käytössä on raja minimi- ja maksimimäärille valuuttaa; tilin voi käyttää esimerkiksi 20 tovia miinukselle, tai tilille voi maksimissaan tienata 20 tovia.

Katso myös
----------

* Valuutta
* Vaihtokauppa
* Aikapankki
* WIR-pankki
* Fiat-raha

Lähteet
-------

1. 1 2  Community Exchange Systemin kotisivut: *community-exchange.org*. Viitattu 16.11.2014.
2. ↑  Stadin aikapankki, lahjakortteja 4kpl: *stadinaikapankki.files.wordpress.com*. Viitattu 16.11.2014.
**Verkottunut ihmiskunta** (*The Human Web. A Bird's-Eye View of World History*) on William McNeillin ja J. R. McNeillin, isän ja pojan, kirjoittama teos, jossa käsitellään ihmisten verkostoitumista ja sen vaikutuksia maailmanhistoriaan. Verkottunut ihmiskunta saavutti ilmestyessään suuren suosion Yhdysvalloissa, maailmanlaajuisesti ja Suomessa.

McNeillien teemana on käydä maailmanhistoria läpi ihmisten verkottumisen ajatuksen näkökulmasta. Ihmiskunta on vuorovaikutusverkkojen muodostava laajempi kokonaisuus, joka historian saatossa on tihentynyt ja nopeutunut eri ajanjaksoina. *Verkottunutta ihmiskuntaa* pidetään yhtenä parhaimmista yrityksistä selittää, miten nykyisenkaltainen globaali maailmantalous ja maailmanjärjestelmä ovat muodostuneet. Helsingin Sanomien kriitikko kirjoitti kirjan olevan paras vastaus siihen, mistä globalisaatiossa on kysymys. Kirjaa ovat kehuneet vuolaasti useat arvostetut historiantutkijat, kuten Jonathan Spence ja Alfred Crosby. Crosby kirjoittaa: "If you're going to read only one book on world history, this is the one it should be." McNeillit itse kertoivat tavoitteenaan olleen myös kirjoittaa historiankirja, jonka ihminen, jolla ei ole kirjahyllyllistä akateemisia teoksia kodissaan, voisi ymmärtää. Tässä McNeillien katsotaan onnistuneen erinomaisesti, yksinkertaistamatta historiaa liikaa.

Helsingin, Turun ja Tampereen yliopistoissa kirja otettiin pääsykoekirjaksi suomenkielisen painoksen ilmestymisen jälkeen. 2007 kirja oli pääsykoekirjana Helsingin valtiotieteellisessä tiedekunnassa maailmanpolitiikan sekä talous- ja sosiaalihistorian oppiaineisiin. Turun ja Tampereen historian laitosten valintakokeisiin kirja nousi myös pääsykoekirjaksi. Turku ja Tampere jatkoivat pääsykoekirjojen kierrätystä seuraavana vuonna, mutta Helsingissä *Verkottunut ihmiskunta* on säilynyt toistaiseksi maailmanpolitiikan ja talous- ja sosiaalihistorian valintakokeiden pohjateoksena.

William H. McNeilliltä ovat aiemmin ilmestyneet muun muassa useaan otteeseen palkittu, historiantutkimukseen keskeisesti vaikuttanut maailmanhistorian yleiskuvaus *The Rise of the West. A History of the Human Community* (1963), mielenkiintoisen näkökulman tanssin ja ihmisyhteisöjen historiaan tarjoava *Keeping together in Time: Dance and Drill in Human History* (1995) ja *Plagues and People*, joka on myös käännetty suomeksi nimellä *Kansat ja kulkutaudit*. 

J. R. McNeillin tunnetuin teos *Verkottuneen ihmiskunnan* ohella on hänen kuvauksensa 1900-luvun ympäristöhistoriasta, suuren painoarvon saanut *Something New Under the Sun: An Environmental History of the Twentieth-century World*, jota ei ole käännetty suomeksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Hs.fiArvostelu
2. ↑  Springerlink

Aiheesta muualla
----------------

* Risto Heiskala: Koko maailmanhistoria yhdessä kirjassa. Helsingin sanomat 2.2.2006.
* Aki Alanko: Verkostoitumisen ikuinen voima. Tieteessä tapahtuu 3/2006. (PDF)
* Timo Vilén: Maailmanhistoriaa lintuperspektiivistä. Agricola 2.3.2007.
Wolfgang Amadeus Mozartin Sinfonia concertanten (KV 364) alkuperäisen käsikirjoituksen sivu.
**Sinfonia concertante** on klassismin aikana syntynyt taidemusiikin muoto, jossa yhdistettiin sinfonian ja konsertton vakiintuneita muotoja. Sinfonia concertantessa oli tavallisesti kaksi tai useampia solisteja, jotka soittivat teoksen pääasiallisen melodisen aineksen ja orkesteri, joka säestää ja tukee solisteja. Se muistuttaa monilta osiltaan barokkimusiikin concerto grossoa. 

Sinfonia concertante -muoto syntyi Pariisissa 1770-luvun aikana, tarkoituksena tyydyttää yleisön kiinnostus sekä kauniiseen orkesterisointiin ja melodioihin sekä virtuoosimaisiin soolo-osuuksiin. Sävellysmuoto antoi säveltäjä-virtuooseille mahdollisuuden esitellä taitojaan julkisissa konserteissa uusien oppilaiden ja teosten paremman myynnin toivossa. 1770–80-luvulla Pariisissa sävellettiin satoja sinfonia concertanteja, ja pian muoto levisi muuallekin Eurooppaan. Sinfonia concertante jäi muodista 1830-luvulle tultaessa, kun muotiin tuli virtuoositeetin esittely sooloresitaaleissa ja -konserteissa, vaikka myöhemmistä teoksista esimerkiksi Nikolai Rimski-Korsakovin *Šeherazaden* voidaan katsoa olevan sinfonia concertante viululle ja orkesterille. Tunnetuimpia sinfonia concertanteja ovat mm. Wolfgang Amadeus Mozartin teos KV 364 viululle, alttoviululle ja orkesterille sekä Joseph Haydnin B-duuri-sävellys Hob. I/105.
**Volvo 440** ja **460** ovat Volvon vuosina 1988–1996 valmistamia keskiluokan automalleja, jotka korvasivat edeltäneen 340/360-sarjan. Samalle alustalle perustuu myös aiemmin esitelty Volvo 480. Mallien seuraajiksi tulivat Volvo S40 ja V40.

Facelift-mallin Volvo 440.
Hatchback-korinen Volvo 440 esiteltiin vuonna 1988 korvaamaan 340, joka kuitenkin jäi mallistoon vuoteen 1991 saakka. Ainoa korimalli oli viisiovinen, eikä kolmiovista tullut edellismallin tavoin tarjolle. Vuonna 1989 esiteltiin sedan-korinen Volvo 460, joka korvasi 360-mallin.

Facelift-mallin Volvo 460.
Vuonna 1993 mallit kokivat kasvojenkohotuksen, jossa niiden ulkonäköä muutettiin vastaamaan suurempaa Volvo 850 -mallia. Uutena turvallisuusvarusteena oli sivutörmäyssuojausjärjestelmä SIPS.

Lähteet
-------

1. ↑  Klassikko-mallit – 460 Volvo Car Corporation.  Arkistoitu 13.6.2018. Viitattu 13.6.2018.
2. ↑  Klassikko-mallit – 440 Volvo Car Corporation.  Arkistoitu 13.6.2018. Viitattu 13.6.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Volvo 440** Wikimedia Commonsissa

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Volvo 460** Wikimedia Commonsissa
**Sinettäjärvi** , tai myös **Sinettäjärvi–Lehtojärvi** , on Lapissa Rovaniemellä sijaitseva järvi. Järven etäisyys Rovaniemen taajama-alueesta on kahdeksan kilometriä.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 940 hehtaaria eli 9,4 neliökilometriä. Se on 12,1 kilometriä pitkä ja 2,1 kilometriä leveä. Siinä on kaksi järviallasta, joita alle 100 metriä leveä Sinetänsalmi yhdistää toisiinsa. Järven luoteista osaa kutsutaan Lehtojärveksi ja kaakkoista osaa Sinettäjärveksi. Järvi on täysin saareton.

Järvi on luodattu, ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 91 miljoonaa kuutiometriä eli 0,091 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 9,6 metriä ja suurin syvyys on 40 metriä. Syvin kohta sijaitsee Sinettäjärvessä kaakkoispään pitkän syvänteen pohjoispäässä. Syvänteessä on yli 30 metriä syvää, mutta siinä on useita huomattavasti syvempiä kohtia. Lehtojärvellä on suurin osa alle kolme metriä syvää. Sen syvin kohta sijaitsee toisessa yli kolme metriä syvässä kohdassa.

Järven rantaviivan pituus on 33 kilometriä. Järven asutus on pääasiassa Lehtojärvellä olevaa haja-asutusta, mutta Sinetänsalmi on pieni kylä. Sinettäjärvellä on lähes pelkästään vapaa-ajan asutusta. Niille johtaa tiet kantatieltä 83 haarautuvilta kyläteiltä. Itse Sinettä sijaitsee 4,5 kilometrin päässä Ounasjoen rannalla.

Vesistösuhteet
--------------

Järvi sijaitsee Kemijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 65) Ala-Ounasjoen alueen (65.5) Ounasjoen alaosan alueella (65.51), jonka Sinettäjärven alueeseen (65.514) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 96,1 metriä mpy.

Valuma-alue saa pääosan vedestään Sonkajoesta, joka on Sonkajärven valuma-alueen (65.515) Sonkajärvestä laskeva laskujoki. Järven laskujoki on Sinettäjoki, joka laskee Ounasjokeen kuljettuaan Sinettäjoen alueen (65.513) läpi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Sinettäjärvi, Rovaniemi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 24.10.2019.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö- ja paikkatietopalvelu Syke (edellyttää rekisteröitymisen) Helsinki:  Suomen Ympäristökeskus. Viitattu 7.9.2017.
3. ↑  Sinettäjärvi, Rovaniemi (sijainti ilmavalokuvassa) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 24.10.2019.
4. 1 2  Sinettäjärvi (65.514.1.001) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 7.9.2017.
**SM U-26** oli Saksan keisarikunnan laivaston vuonna 1912 vesillelaskettu tyypin U 23 sukellusvene, joka upotti ensimmäisessä maailmansodassa 11. lokakuuta 1914 Venäjän keisarikunnan laivaston Bajan-luokan panssariristeilijä *Palladan*.

Valmistus
---------

Alus tilattiin 18. maaliskuuta 1911 Germaniwerftiltä Kielistä, missä köli laskettiin 31. toukokuuta 1912 telakkanumerolla 180. Alus laskettiin vesille 16. lokakuuta 1913 ja otettiin palvelukseen 20. toukokuuta 1914.

Palvelus
--------

Aluksen päälliköksi nimitettiin 1. elokuuta 1914 kapteeniluutnantti Egewolf Freiherr von Berckheim. Alus upotti *Palladan* 11. lokakuuta 1914, mistä Berckheim miehistöineen sai Saksan keisarin Wilhelm II:n myöntämän 2. luokan rautaristin 

Alus upotti 23. huhtikuuta 1915 partiomatkallaan 849 tonnin rahtialus *Fråckin* ja 4. kesäkuuta miinalaiva *Jenisein*. Se upotti vielä 25. elokuuta *Petshoran* ja 30. elokuuta *Zemljan*. Sukellusvene katosi elokuussa 1915, mahdollisesti osuttuaan venäläiseen miinotteeseen. Viimeisen havainnon siitä teki sen upottaman rahtialus *Zemljan* miehistö 30. elokuuta. 

Sukellusveneen hylky löytyi toukokuussa 2014 perä edellä pohjamutaan uponneen läntiseltä Suomenlahdelta.

Lähteet
-------

1. 1 2  uboat.net
2. 1 2 3  Unto Hämäläinen: Sata vuotta etsitty sukellusvene U-26 löytyi.  *Helsingin Sanomat*, 29.5.2014, s. A 15.
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Tältä näyttää sata vuotta vanhan U26-sukellusveneen hylky Suomenlahden pohjassa – video *yle.fi*.
Comodo Dragonin logo.
**Comodo Dragon** on ilmainen verkkoselain. Se on saapunut uutena optiona EU:n vaatimaan Selainvalinta-vaihtoehtoon. Selaimen lähdekoodi pohjautuu Googlen kehittämään Chromiumiin.

Comodo on tietotekniikan alan yritys, joka tuottaa muun muassa tietoteknisiä turvallisuusratkaisuja.

Selainohjelman vaatima muistitila on noin 40 Mt. Comodo Dragonin käyttöliittymässä yhdistyy piirteitä sekä Apple Safarista että Google Chromesta. Dragonin selainmoottori on WebKit.

Katso myös
----------

* Selainsodat

Lähteet
-------

* Best Internet Browser 2022 *Comodo Dragon*.  (englanniksi)
* Valitse selain tai selaimet. *Browserchoice.eu*.  Arkistoitu 25.2.2012. Viitattu 12.3.2012.

### Viitteet

1. ↑  Valitse selain tai selaimet. *Browserchoice.eu*.  Arkistoitu 25.2.2012. Viitattu 12.3.2012.
2. ↑  Best Internet Browser 2022 *Comodo Dragon*.  (englanniksi)
3. ↑  How will you prevent the damage when ML Detection fails? By EDR? *Comodo*.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Comodo Dragon vs Google Chrome [Updated!]. *Techishare.com*.  11.8.2011.  Arkistoitu 18.2.2012.  (englanniksi)
**Marie Anna Élise Bonaparte** (13. tammikuuta 1777 Ajaccio – 7. elokuuta 1820 Triest), alun perin Maria Anna Elisa Buonaparte, oli Napoleon Bonaparten sisar ja vanhin Carlo Bonaparten ja Laetitia Bonaparten aikuiseksi selvinneistä tyttäristä.

Marie Anna Élise Bonaparte meni naimisiin korsikalaisen aatelismies Pasquale Bacciochin kanssa ja he saivat neljä lasta. Ensimmäisen keisarikunnan aikaan hän oli keisarillisen perheen jäsen. Napoleon suhtautui myönteisesti Marie Anna Élisen eroon miehestään ja antoi hänelle maaliskuussa 1805 Piombinon ja kesäkuussa Luccan ruhtinaskunnan ja nimitti hänet 1809–1814 Toscanan suurherttuattareksi.

Marie Anna Élise Bonapartella oli suuri vaikutus Italian asioihin. Hänen aviomiehensä kuitenkin palasi ja välit Napoleonin kanssa olivat ajoittain huonot, ja 1813–1814 hän juonitteli Joachim Muratin kanssa hänen asioissaan. Napoleonin syrjäyttämisen jälkeen Ferdinand III palautettiin Toscanan suurherttuaksi, ja Élisa vetäytyi Bolognaan ja Sant'Andreaan Triestin lähelle "contessa di Compignanon" arvonimellä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Tuulten torni** (kreik. Πύργος των Ανέμων, *Pýrgos ton Anémon* tai Αέρηδες, *Aérides*) eli **Horologion** (m.kreik. Ὡρολόγιον του Ἀνδρονίκου του Κυρρήστου, *Ηōrologion tū Andronikū tū Kyrrēstū*) on antiikin aikainen torni, joka toimi sekä tuuliviirinä, aurinkokellona että vesikellona. Torni sijaitsee Roomalaisella agoralla siitä nimen saaneessa Aérideen kaupunginosassa Ateenassa, Kreikassa.

Historia
--------

Piirros tornista sen oletetussa antiikin aikaisessa asussa.
Tuulten torni on rakennettu todennäköisesti hellenistisellä ajalla 100-luvun jälkimmäisellä puoliskolla eaa. Aiemmin torni ajoitettiin usein ensimmäiselle vuosisadalle eaa. Tornin rakennutti Syyrian Kyrrhoksesta kotoisin ollut kreikkalainen tähtitieteilijä Andronikos. Siksi sitä kutsutaan myös Andronikos Kyrrhoslaisen horologioniksi.

Varhaiskristillisenä aikana torni toimi kirkon kellotornina. Osmanivallan aikana sitä käytettiin puolestaan suufilaisena mietiskelypaikkana (*tekke*). Tämän vuoksi torni on säilynyt nykyaikaan varsin hyvin. Torni hautautui vähitellen osittain maahan, mutta Ateenan arkeologinen seura kaivoi sen esiin vuosina 1837–1845.

Rakennus
--------

Tuulten torni on kahdeksankulmainen ja sen korkeus on 12,8 metriä ja halkaisija kahdeksan metriä. Rakennuksen ulkopuoli edustaa korinttilaista ja sisäpuoli doorilaista tyyliä. Tornin kahdella sivulla oli pienet pylväikkökatokset ja takapuolella eli etelän puolella sen kyljessä oli pienempi pyöreä torni. Torni on rakennettu Pentelikon-vuoren valkoisesta marmorista.

Antiikin aikana tornin katolla oli Triton-hahmoinen tuuliviiri, joka osoitti tuulen suunnan, sillä kahdeksan sivua olivat tarkasti pää- ja väli-ilmansuuntia kohti. Tornin huipulla olevassa friisissä on kuvattuna kahdeksan kreikkalaisen mytologian tuulen jumaluutta, anemosta. Tornissa neljä niistä on kuvattu mieshahmoisina ja neljä naishahmoisina. Anemokset ovat:

Tornin friisiä.
* Boreas (pohjoistuuli, mies)
* Kaikias (koillistuuli, mies)
* Euros (itätuuli, mies)
* Apeliotes (kaakkoistuuli, nainen)
* Notos (etelätuuli, nainen)
* Lips (lounaistuuli, nainen)
* Zefyros (länsituuli, nainen)
* Skiron (luoteistuuli, mies)

Tornin sisällä oli vesikello, joka toimi Akropoliilta tulleen veden voimalla ja näytti kellonajan, päivämäärän ja vuodenajan. Lisäksi torni toimi aurinkokellona, sillä sen jokaisella kahdeksalla sivulla oli aurinkokellon osoitin ja pyöreän tornin huipulla yhdeksäs.

Lähteet
-------

1. ↑  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Tuulten torni", *Antiikin käsikirja*, s. 603. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
2. 1 2 3 4 5  The Roman Agora & the Tower of the Winds *The Ancient City of Athens*.  Arkistoitu 15.10.2018. Viitattu 9.3.2015.
3. 1 2 3  Noble, Joseph V. & de Solla Price, Derek J.: The Water Clock in the Tower of the Winds.  *American Journal of Archaeology*, Oct. 1968, 72. vsk, nro 4, s. 345–355. Artikkelin verkkoversio.
4. 1 2  Tower of the Winds *Greeka.com*. Viitattu 9.3.2015.
5. 1 2 3  The Tower of Winds (Horologion of Andronicos) *Hellenica*. Viitattu 9.3.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tuulten torni** Wikimedia Commonsissa
**SOCOM 3: U.S. Navy SEALs** on PlayStation 2:lle kolmas julkaistu *SOCOM* -pelisarjan videopeli.
Pelissä on yksinpeli jossa komennetaan 4 sotilaan ryhmää eri tehtävissä eri puolilla maailmaa, pelissä on myös verkkomoninpeli jopa 32 pelaajalle samaan aikaan. SOCOM 3 ei juurikaan eroa paljoa edeltäjistään muuten kuin uusilla tehtävillä, kentillä ja muulla sisällöllä.

Yksinpeli
---------

Yksinpeli on varsin monipuolinen ja sisältää erilaisia tehtäviä esim. panttivankien pelastamista,tuhoamista ja kuvien ottoa. Ennen tehtävään menoa pelaaja valitsee tavaransa; Pääaseen, pistoolin ja kranaatteja tai muita räjähteitä. Itse tehtävässä voi komentaa muita ryhmän sotilaita kymmenillä eri komennoilla, komentoja voi myös antaa PS2-Headsetilla, jolloin pelaaminen on entistäkin viihtyisämpää.

Verkkomoninpeli
---------------

Moninpelissä pelataan maximissaan 32 pelaajan voimin, SEALit vastaan terroristit kussakin kentässä eri pelityyleillä esim. Suppression, Breatch, Escort jne.. Moninpeli on myös yhteensopiva PS2-Headsetin kanssa jolloin kavereiden kanssa on hauskempi kommunikoida, sekä suunnitteluhuoneessa että myös kentälläkin voi chattailla tietokoneen näppäimistöllä. Verkkopelissä on myös monia yhteisöjä ja pelaajien rankkeja & statseja. Verkkopeliin julkaistiin päivitys, mikä poisti useita eri bugeja, joita pelaajat käyttivät hyväkseen päästäkseen seinien sisälle ampumaan muita niin, että muut eivät voineet ampua heitä.

Moninpeliä on myös mahdollista pelata LAN-toiminnolla eli lähiverkossa.

Aiheesta muualla
----------------

* *SOCOM 3: U.S. Navy SEALs* MobyGamesissa (englanniksi)
SOFIA.
Kaukoputki.
**SOFIA** (Stratospheric Observatory for Infrared Astronomy, 'Stratosfäärinen infrapuna-observatorio') on Nasan ja DLR:n (Saksan ilmailu- ja avaruustutkimuslaitos) yhdessä rakentama lentävä infrapunaobservatorio.

Rakenne
-------

Observatorio on rakennettu alun perin Pan Amille kuuluneeseen Boeing 747SP -lentokoneeseen. (*"Clipper Lindbergh" Charles Lindberghin kunniaksi)*. Kone on ollut Nasan hallussa vuodesta 1996, ja koneelle on tehty merkittäviä rakenteellisia muutoksia. Koneen peräpäähän on asennettu 2,5 metrin peilillä varustettu infrapunateleskooppi. Koska koneen halutaan olevan ilmassa mahdollisimman kauan kerrallaan, on kaikki järjestelmät tehtävä mahdollisimman kevyiksi. Siksi alun perin neljä tonnia painaneen peilin alapintaa on kevennetty porauksin. Näin peili on kevennetty 960 kilon painoiseksi. Kokonaisuutena teleskooppi painaa noin 20 tonnia, ja kone voi olla ilmassa noin kymmenen tuntia kerrallaan.

Lentokoneteleskoopin etuja
--------------------------

SOFIA ei ole ensimmäinen laatuaan, mutta kooltaan ylivoimainen. 

Infrapuna-aaltoalueen tutkiminen maan pinnalla on vaikeaa, koska maan ilmakehän vesihöyry suodattaa infrapuna-alueen suurelta osin. Spitzer-avaruusteleskooppi ohitti tämän ongelman, mutta avaruusteleskooppi on kallis lähettää, ja koska huolto on mahdotonta, sen käyttöikä on noin viisi vuotta.

SOFIA nousee 11–13 kilometrin korkeuteen, jossa on jo lähes kuivaa, joten sillä pystytään tekemään havaintoja IR-alueella. Koska teleskooppia voidaan huoltaa aina koneen ollessa maassa, sen käyttöiän odotetaan olevan parisen kymmentä vuotta. Lisäksi lentokoneen käyttäminen observatoriona on pitkänkin käyttöajan kuluessa edullisempaa kuin avaruusteleskoopin lähettäminen avaruuteen.

Verrattuna Spitzer-avaruusteleskooppiin SOFIAN suuri peili on kooltaan kolminkertainen, jolloin kuvien laatu on huomattavasti parempi. SOFIAn odotetaan tekevän suoria havaintoja eksoplaneetoista.

Ongelmia
--------

Suuren peilin pitäminen vakaana lennon aikana on ongelmallista. Teleskooppia ympäröikin tehokkaalla iskunvaimennuksella varustettu tukirakennelma. Lisäksi teleskooppia pitää oikeassa asennossa kolme gyroskooppia.

Teleskoopin ollessa käytössä koneen kylkeen avataan 4x4 metrin aukko. Näin suuri aukko aiheuttaa vaaran koko lentokoneen rakenteiden murtumiselle. Tämän johdosta koneen rakenteita on vahvistettu.

Toiminta
--------

SOFIA lentänee aikanaan keskimäärin joka toisena yönä. Lennon aikana kerätyt tiedot taltioidaan, ja koneen laskeuduttua data siirretään koneen tietokoneista tutkittavaksi. Ensimmäiset testilennot lennettiin vuonna 2007. Erinäisten viivästysten jälkeen kone lienee täydessä toimintakunnossa vuonna 2014.

Lähteet
-------

* Tieteen kuvalehti, 13/2007

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **SOFIA** Wikimedia Commonsissa
**Viemenenjärvi** on Salmenkylän viljelysmaiseman reunustama järvi Nurmeksen eteläosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 1,9 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 103 kilometriä pohjoisluoteeseen.

Maantiede
---------

Viemenenjärven pituus kaakosta luoteeseen on 5,4 kilometriä. Järven keskiosan leveimmät kohdat ovat noin 600 metriä, järven eteläiset ja pohjoiset osat ovat keskiosaa kapeampia. Lähes kolmasosa Viemenenjärvestä on enintään puolitoista metriä syvä. Noin seitsemäsosa on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvä alue ei ole yhtenäinen, vaan järven pohja kumpuilee. Syvin kohta, 19 metriä, sijaitsee järven eteläosassa.

Viemenenjärven laajin saari on altaan keskivaiheilla sijaitseva noin kaksihehtaarinen Suurisaari. Sen pohjoispuolella sijaitsee Pienisaari. Saaret on mökitetty. Järven luoteisosan matalan Levälahden alueella sijaitsee Pajuluoto.

Viemenenjärven rannoilla on sekä pelto- että metsämaata. Järven lounaispuolella kohoavan Suomalanvaaran laki on noin 50 metriä järven pintaa ylempänä. Pielisen luoteiset rannat sijaitsevat noin kaksi kilometriä Viemenenjärveltä itään. Viemenenjärven molemmin puolin kulkee maantie.

Viemenenjärveen laskee Verkkopuro lounaasta Verkkojärveltä (144,6 metriä mpy) ja Vehkapuro lännestä Vehkasuolta. Viemenenjärvi kääntyy alavirtaan pohjoisrannalla, josta alkaa luoteeseen Iso Hiisjärvi - Pieni Hiisjärveen (108,1 metriä mpy) virtaava Viemenenjoki. Hiisjärveltä alkaa itään virtaava Hiisjoki, joka päätyy Pielisen (93,7 metriä mpy) luoteiskolkkaan.

Viemenenjärven vesitilavuus on 9 623 000 kuutiometriä. Yli kuudesosa järven vedestä on vähintään kymmenen metrin syvyydessä.

Viemenenjärvi (04.416.1.004) kuuluu Hiisjoen valuma-alueeseen (04.416), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pielisen alue (04.41) ja ensimmäinen jakovaihe on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Hiisjoen valuma-alueella on 28 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Viemenenjärvi on laajin. Yöttäjä on toiseksi laajin ja Verkkojärvi kolmanneksi laajin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Viemenenjärvi, vakavesi, Nurmes
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 18.6.2022.
3. ↑  Viemenenjärvi. Järviwiki. Viitattu 18.6.2022.
4. ↑  SALMENKYLÄN KYLÄSUUNNITELMA - Nurmeksen kaupunki. Pdf-tiedosto. Viitattu 18.6.2022.
5. ↑  Hiisjoen valuma-alue (04.416). Järviwiki. Viitattu 18.6.2022.
**Wasili Paulowitsch Beregavoi** (20. maaliskuuta 1835 Jaroslavin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 7. tammikuuta 1893 Helsinki) oli venäläistaustainen kauppias Helsingissä, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Beregavoin vanhemmat olivat kauppias Pavel Mihailovitš Beregavoi ja Domnina Ivanovna ja puoliso 1862–1884 Agneta Sofia Stålhane. Beregavoi oli kauppa-apulainen isänsä liikkeessä Helsingissä 1850-luvulla ja saatuaan kauppiaanoikeudet Helsingissä 1860 oman kauppaliikken pitäjä ensin Katajanokalla ja sitten kauppatorilla ja Fabianinkadulla 1860–1878. Hän oli paitsi ruokatavarakauppias, harjoitti myös muuta koti- ja ulkomaankauppaa ja omisti kiinteistöjä. Helsingin taksoituslautakuntaan Beregavoi kuului 1876 ja suostuntaverolautakuntaan 1878. Hän oli Helsingin ortodoksisen seurakunnan kirkkoneuvoston jäsen ja Uspenskin katedraalin kirkonisäntä 1875–1885, samoin kuin Suomen venäläisten koulujen ylihallituksen jäsen ja Suomen Punaisen Ristin Helsingin venäläisen osaston sihteeri ja taloudenhoitaja. Kauppaneuvoksen arvonimen Beregavoi sai 1891. Hän sai myös keisari Aleksanteri III:n henkilökohtaisesti ojentamana Pyhän Stanislauksen ritarikunnan kolmannen luokan ritarimerkin 1885. Lapseton Beregavoi testamenttasi pääosan suuresta omaisuudestaan Helsingin ortodoksista seurakuntaa lähellä oleville tahoille.

Lähteet
-------

1. 1 2  Wasili Beregavoi *Biografiasampo*. Viitattu 13.7.2022.
**Mark Sisson** (s. Maine) on yhdysvaltalainen kuntoliikunta-, terveysliikunta- ja ravitsemuskirjailija ja entinen kestävyysurheilija.

Sisson kilpaili 1970- ja 1980-luvuilla maratonilla ja triathlonissa sijoittuen parhaimmillaan neljänneksi vuoden 1982 Ironman World Championship -kilpailussa ja viidenneksi Yhdysvaltain maratonmestaruuskilpailussa vuonna 1980.

Lopetettuaan urheilu-uransa vuonna 1988 Sisson on kirjoittanut terveysaiheisia kirjoja, jotka käsittelevät kivikautista eli paleoliittista ruokavaliota ja fyysistä harjoittelua kunto- ja terveysliikunnan näkökulmasta. Hänen tunnetuin teoksensa on *The Primal Blueprint*. Sissonin terveysideologia perustuu ravitsevaan ja luonnonmukaiseen ruokavalioon ("syö kasveja ja eläimiä") sekä kohtuulliseen ja monipuoliseen fyysiseen harjoitteluun. Hän katsoo harjoitelleensa itse aktiiviurheilija-aikoinaan liian rankasti ja yksipuolisesti ja syöneensä väärin, mikä johti lihaskunnon tasapainon puutteeseen, sairastelukierteeseen ja toistuviin loukkaantumisiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mark Sisson primalblueprint.com.

Aiheesta muualla
----------------

* Mark's Daily Apple

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |

 |
**Washington Place** on Honolulussa, Havaijilla sijaitseva palatsi, joka on toiminut sekä kuninkaallisena residenssinä sekä nykyisin myös osavaltion kuvernöörin virka-asuntona.

Asunnon rakennutti kapteeni John Dominis omaksi asunnokseen. Arkkitehtinä toimi Isaac Hart ja se noudattaa uuskreikkalaista tyyliä. Valmistuessaan vuonna 1847 rakennus oli yksi Honolulun suurimmista ja hallitsi paikallista kaupunkikuvaa.

John Dominis kuitenkin katosi merimatkallaan Kiinaan vuonna 1846, minkä johdosta hänen vaimonsa alkoi vuokrata yhtä rakennuksen huonetta lisätulojen toivossa. Yksi vuokralaisista oli Anthony Ten Eyck, joka perusti sinne Yhdysvaltain edustuston. Eyck alkoi kutsua asuntoaan nimellä Washington Place, ja nimi on säilynyt tähän päivään.

Washington Placen ehkä tunnetuin asukas lienee Havaijin viimeinen kuningatar Lili'uokalani, joka muutti taloon vuonna 1862 yhdessä miehensä John Owen Dominisin kanssa. John Owen oli talon rakennuttaneen John Dominisin poika. Asunto säilyi hänen kotinaan myös vallankaappauksen jälkeen, ja kuningatar kuoli vuonna 1917.

Havaijin territorion hallitus osti rakennuksen Lili‘uokalanin kuolinperältä vuonna 1921. Kuvernööri Charles McCarthy oli vuokrannut sitä yksityishenkilönä vuodesta 1918 lähtien ja oli ensimmäinen kuvernööri, joka Washington Placessa asui. McCarthyn tytär Margaret meni naimisiin talossa vuonna 1919.

Vuonna 2007 rakennus osoitettiin kansallishistorialliseksi maamerkiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  HISTORY  2022. Washington Place Foundation. Viitattu 1.10.2021. (englanniksi)
2. ↑  Washington Place Honolulu, Hawaii  2022. U.S. National Park Service. Viitattu 1.10.2021. (englanniksi)
3. ↑  History  2022. Washington Place. Viitattu 1.10.2021. (englanniksi)
4. ↑  Historical Timeline *Washington Place*. Viitattu 31.1.2023. (englanniksi)
**Mark Steven Johnson** (s. 30. lokakuuta 1964 Hastings, Minnesota, Yhdysvallat) on Hollywoodissa työskentelevä elokuvakäsikirjoittaja, -ohjaaja ja -tuottaja.

Johnson tunnetaan parhaiten käsikirjoittamastaan ja ohjaamastaan *Daredevil*-toimintaelokuvastaan, joka oli avausviikonloppunsa katsotuin vuonna 2003 yli 40 miljoonan dollarin tuloksellaan. Ben Affleckin tähdittämä elokuva maksoi peräti 78 miljoonaa dollaria, ja lipputuloja kertyi 179 miljoonaa dollaria. Elokuva perustui Marvel Comicsin sarjakuviin. Ohjaajaa valittaessa ehdolla olivat olleet myös Chris Columbus ja Carlo Carlei ennen kuin Johnson valittiin. Taloudellisesta menestyksestään johtuen elokuva sai Rob Bowmanin ohjaaman spin-off-tyylisen jatko-osan *Elektra* (2005), joka kertoi *Daredevilin* naispäähenkilöstä Elektrasta.

Johnsonin ura alkoi kuitenkin jo vuonna 1993 valmistuneen *Äksyt vanhat herrat* -komedian myötä. Donald Petrien ohjaaman elokuvan käsikirjoitus oli Johnsonin tekemä, ja hän sai korkean 300 000 dollarin palkkion jo esikoistyöstään. Kaksi vuotta myöhemmin elokuva sai jatko-osan, jonka Johnson myös kirjoitti. Molemmat keräsivät yli 70 miljoonaa dollaria lipputuloja. Johnsonin kolmas käsikirjoitus floppasi. *Koulun kauhu* (1998) keräsi vain muutaman miljoonan dollarin lipputulot, ja elokuvan pääosassa nähty Tom Arnold voitti huonoimman näyttelijän palkinnon. 

Johnsonin ensimmäinen ohjaustyö oli hänen kirjoittamansa *Ystäväni Simon Birch* (1998). Elokuva perustui John Irvingin romaaniin, ja jäi pari miljoonaa dollaria tappiolle. Siitä huolimatta Johnsonin käsikirjoitukset tekivät yhä kauppansa, ja Troy Millerin ohjauksessa valmistui samaisena vuonna kolmas Johnsonin elokuva. Elokuvan budjetti oli 85 miljoonaa dollaria, mutta tuloja kertyi vain 34 miljoonaa dollaria.

Vuonna 2007 Johnson oli ajankohtainen kirjoittamansa ja ohjaamansa *Ghost Rider – aaveajaja* -elokuvan myötä. Trillerin pääosissa nähdään Nicolas Cage ja Eva Mendes, ja elokuvan budjetti oli noin 120 miljoonaa dollariia.

Aiheesta muualla
----------------

* Mark Steven Johnson Elonetissä.
* Mark Steven Johnson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Georg Erik Rembert Berg** (29. lokakuuta 1849 Sangaste Liivinmaan kuvernementti – 6. tammikuuta 1920 La Tour-de-Peilz Sveitsi) oli Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraalimajuri ja suomalainen kreivi.

Bergin vanhemmat olivat asessori, tilanomistaja Gustav Gotthard Karl von Berg ja kreivitär Charlotta Catharina Elisabeth Sievers ja puoliso vuodesta 1882 ruhtinatar Maria Mihailovna Dolgorukaja. Bergin setä kenraalisotamarsalkka Fredrik Wilhelm Berg adoptoi hänet vuonna 1856. Kreiviksi Berg korotettiin Suomen ritarihuoneessa vuonna 1857. Hän kävi Aleksanterin lyseon Pietarissa ja tuli henkivartioväen ulaanirykmenttiin 1869. Aliratsumestariksi hänet ylennettiin 1871 ja samana vuonna hänestä tuli keisarin sivusadjutantti. Ratsumestariksi 1874 ylennetty Berg palveli 1876–1877 Venäjän lähetystössä Italiassa ja taisteli 1877–1878 Turkin sodassa. Everstiksi hänet ylennettiin 1878. Italiaan lähetystötehtäviin sodan jälkeen palannut Berg ylennettiin kenraalimajuriksi 1888 ja siirrettiin henkivartioväen ratsuväen reserviin. Sotapalveluksesta hän erosi 1907 ja muutti asumaan Sveitsiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Georg Erik Rembert Berg *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 29.12.2019)
**Mark Thatcher** (s. 15. elokuuta 1953) on brittiläinen liikemies ja poliitikko, Sir Denis Thatcherin ja paronitar Margaret Thatcherin ainoa poika. Hänellä on kaksossisar Carol Thatcher.

Thatcher meni naimisiin texasilaisen miljonääri Theodore C. Burgdorfin tyttären Diane Burgdorfin kanssa 1987. He tapasivat Thatcherin ollessa Lotus Carsin edustaja Yhdysvalloissa. Pariskunta muutti myöhemmin Etelä-Afrikkaan. Thatcher on myöhemmin ollut rakennusalalla Lähi-idässä ja tehnyt jalokivikauppaa.

Pelkän peruskoulun käyneen Thatcherin omaisuus on noin 60 miljoonaa puntaa.
Hänen sanotaan saaneen 12 miljoonan välityspalkkion 20 miljardin BAE:n asekaupoista Saudi-Arabiaan sekä välityspalkkion Cementation-yhtiön 300 miljoonan punnan kaupoista Omaniin, paronitar Thatcherin suositeltua rakennusyhtiötä sulttaanille.

Thatcher harrastaa moottoriurheilua. Vuonna 1977 hän Mark Thatcher Racingin, joka ei menestynyt erityisen hyvin. Thatcher, hänen ranskalainen kuljettajansa Anne-Charlotte Verney ja heidän mekaanikkonsa katosivat kuudeksi päiväksi Saharan autiomaassa ajaessaan Peugeot 504 -autoa Pariisin ja Dakarin rallissa 9. tammikuuta 1982 Heidät julistettiin kadonneiksi 12. tammikuuta. Markin isä Denis lensi Dakariin, missä aloitettiin laajamittaiset etsinnät, joihin kuului kuusi sotilaslentokonetta kolmesta maasta ja Algerian asevoimien maajoukkoja. Algerian armeija havaitsi 14. tammikuuta Thatcherin joukkueen 50 kilometriä sivussa reitiltä.

Etelä-Afrikassa Thatcheria syytettiin vallankaappauksen suunnittelusta Päiväntasaajan Guinean presidentti Teodoro Obiang Nguema Mbasogoa vastaan ja palkkasotureiden rahoittamisesta. Hän sai 265 000 punnan sakot ja neljä vuotta ehdollista vankeutta.

Lähteet
-------

* Profile: Mark Thatcher BBC, 26.8.2004. (englanniksi)
* Richest member of a famous family and its most accident-prone (Arkistoitu versio) Telegraph, 26.08.2004. (englanniksi)
* In trouble again, mummy's boy always in her shadow (Arkistoitu versio) Scotsman, 26.8.2004. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Telegraph
2. 1 2  1982: Mark Thatcher missing in Sahara BBC. Viitattu 3.12.2022. (englanniksi)
3. ↑  Thatcher fined over 'coup plot' BBC. Viitattu 22.08.2007. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Georg Friedrich Haas** (s. 16. elokuuta 1953 Graz, Itävalta) on itävaltalainen nykymusiikin säveltäjä. Vuodesta 2013 hän on toiminut Columbian yliopiston sävellyksen professorina New Yorkissa.

Haas opiskeli säveltämistä Gösta Neuwirthin ja Iván Erődin sekä pianonsoittoa Doris Wolfin johdolla Grazin musiikkikorkeakoulussa. Opintojensa jälkeen hän on toiminut oppilaitoksessaan opettajana. Hän on suorittanut jatko-opintoja Wienissä, Darmstadtin kesäkursseilla ja Pariisin IRCAMissa. 

Haasin sävellystyyliä mikrointervalleineen ja hitaasti muuttuvine sointiväreineen on verrattu György Ligetiin. Italialainen musiikkilehti *Classic Voice* järjesti vuonna 2016 äänestyksen parhaista 2000-luvulla sävelletyistä teoksista, vastaajina sata eurooppalaista nykymusiikin tuntijaa. Eniten ääniä sai Haasin orkesteriteos *In Vain* vuodelta 2000. Myös 11 muuta Haasin teosta sai ääniä, yhteensä enemmän kuin kukaan muu säveltäjä.

Lähteet
-------

1. ↑  Koskinen, Janne: Asiantuntijat äänestivät Magnus Lindbergin ja muut konkarit keskikastiin, Herrasmiehen päiväkirja -blogi 20.1.2017. Viitattu 22.1.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Georg Friedrich Haas
**Mark Sandrich** (26. lokakuuta 1900 New York, New York – 4. maaliskuuta 1945 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hän opiskeli insinööritieteitä Columbian yliopistossa ja päätyi elokuva-alalle sattumalta autettuaan elokuvaohjaajaa vieraillessaan kuvauksissa tapaamassa ystäväänsä. Sandrich aloitti rekvisiitan parissa ja vuonna 1927 hän alkoi ohjaamaan lyhytkomedioita. Sandrich ohjasi seuraavana vuonna ensimmäisen pitkän elokuvansa, mutta palasi pian lyhytelokuvien pariin, joiden joukkoon kuuluu muun muassa Oscar-palkittu *So This Is Harris!* (1932), jonka jälkeen hän siirtyi taas ohjaamaan kokoillan elokuvia. 1930-luvulla Sandrich ohjasi joukon Fred Astairen ja Ginger Rogersin musikaaleja, kuten *Continental – hupainen avioero* (1934) ja *Top Hat* (1935).

Sandrich siirtyi RKO:lta Paramountille vuonna 1940. Hänen merkittävimpiin Paramountille ohjaamiinsa elokuviin kuuluu vuonna 1942 valmistunut *Ravintola Vapaa-aika*, jonka päärooleissa näyttelivät Fred Astaire ja Bing Crosby. Sandrich kuoli yllättäen sydänkohtaukseen vuonna 1945 elokuvan *Blue Skies* esituotantovaiheessa. *Blue Skiesin* oli tarkoitus olla jatko-osa *Ravintola Vapaa-ajalle*. Sandrich toimi Directors Guild of American puheenjohtajana 1943–1944.

Valikoitu filmografia
---------------------

* *So This Is Harris!* (1932)
* *Continental – hupainen avioero* (*The Gay Divorcee*, 1934)
* *Top Hat* (1935)
* *Laivasto tanssii* (*Follow the Fleet*, 1936)
* *Ravintola Vapaa-aika* (*Holiday Inn*, 1942)

Lähteet
-------

1. 1 2  Eder, Bruce: Mark Sandrich Rovi. Viitattu 12.5.2011. (englanniksi)
2. ↑  Director's Guild Presidents Directors Guild of America. Viitattu 12.5.2011. (englanniksi)[vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Vuokkiniemi vuonna 2005
Venehjärveä vuonna 2007
Paanajärveä vuonna 2007
**Vienan runokylistä** kerättiin aikoinaan suurin osa siitä suomalais-karjalaisesta kansanrunoaineistosta, josta koottiin Kalevala. Runot kerättiin Vienan Karjalan kylien ihmisiltä, jotka eivät osanneet lukea ja näin olivat tallentaneet runot muistiinsa perintönä vanhemmilta polvilta. Kylistä kerättiin Kalevalan synnyttänyt aineisto. Runokylät toimivat innoituksen aiheena myös vuosisadan vaihteen tienoilla Suomen kulttuurielämässä vallinneessa karelianismissa.

Merkittäviä runokyliä olivat Vuokkiniemi, Latvajärvi, Venehjärvi, Ponkalahti, Pirttilahti, Tšena, Tollonjoki, Uhtua, Vuonninen, Lonkka, Jyvöälahti, Haikola, Jyskyjärvi, Pistojärvi, Paanajärvi, Kontokki, Kostamus, Akonlahti, Rimpi, Kuivajärvi, Hietajärvi ja Vuokinsalmi. 

Runokylistä Rimpi, Kuivajärvi ja Hietajärvi sijaitsevat hallinnollisesti Suomen puolella Kuhmossa ja Suomussalmella aivan valtakunnanrajan läheisyydessä.

Runokylät nykyään
-----------------

Nykyaikana runokylien tilanne on yhä heikko, mutta elvytystyötä tehdään. Toisessa maailmansodassa kyliä tuhottiin ja suurin osa asukkaista joutui evakkoon. Monet perheet palasivat rikkonaisina takaisin. 1960–1970-luvuilla monet pienet, perspektiivittöminä pidetyt kylät hävitettiin ja alueelle perustettiin Uhtuan sovhoosi. Kaikki asukkaat pakotettiin muuttamaan Uhtualle, Vuokkiniemeen tai Vuonniseen. Tavoitteena oli tehokas maataloustuotanto ja asukkaiden keskittäminen palveluiden lähelle, mutta myös rajaseudun kylien helpompi kontrollointi ja valvonta. Kylät sijaitsivat rajavyöhykkeellä, ja olivat näin suljettua aluetta, jonne eivät edes neuvostoliittolaiset saaneet mennä ilman erityistä lupaa. 

Tavoite elintason nostamisesta kaupunkien tasolle ja maataloustuotannon tehostamisesta ei toteutunut. Kostamukseen päätettiin rakentaa kaupunki ratkaisuksi taloudellisiin ongelmiin. Kaupunkiin muutti paljon vierasta väkeä muun muassa Ukrainan SNT:sta. Kostamuksesta tehtiin oma erillinen hallintoalue, ja 1980-luvulla aloitettiin suunnitelmat maataloustuotannon tehostamiseksi ja uudenaikaistamiseksi. 

Vuoteen 1956 saakka Vienan koulut toimivat suomeksi, ja lapset oppivat unohtamansa kielen uudelleen. Sen jälkeen siirryttiin kouluissa käyttämään venäjää, joka oli karjalaisille täysin vieras kieli. Karjalan kieli säilyi hyvin kotikielenä 1970-luvulle saakka, jolloin kiellettiin lastentarhoissa muun kuin venäjän puhuminen. Vielä nykyäänkin on Vienan karjalaisperheissä yleistä, että vanhemmat osaavat ja puhuvat karjalaa, kun taas lapset venäjää.

Neuvostoliiton romahduksen seurauksena alkoi runokylien elvytystyö. Elvytystyötä tekevät Vienan runokylät -projekti yhteistyössä Arhippa Perttusen säätiön ja Juminkeko-säätiön kanssa. 

Runonlaulanta on nykyään katoamassa. Enää vain harvat ihmiset osaavat perintönä kulkeneita runoja ja lauluja, eikä taitoa ole vanhaan tapaan siirtynyt nykyaikana venäläistyneille jälkipolville.

Kirjallisuutta
--------------

* Nieminen, Markku: *Vienan runokylät: kulttuuriopas*. 2. painos. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004. ISBN 951-746-625-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Juminkeko-säätiön sivusto Vienan runokylistä
**Rikkitukaani** (*Ramphastos sulfuratus*) on *Ramphastos*-sukuun kuuluva värikäs tukaanilaji. Rikkitukaanit liikkuvat puolisonsa kanssa tai pienissä parvissa.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Rikkitukaani kasvaa 45–56 cm pitkäksi. Sen suurikokoinen ja värikäs nokka on 12–15 cm pitkä ja se voi käsittää jopa kolmanneksen linnun koko pituudesta. Rikkitukaani on *Ramphastos*-suvun värikkäin edustaja. Sen höyhenpeitteen pääasiallinen väri on musta, mutta sen rinnan ja poskien höyhenet ovat rikinkeltaiset ja rinnan ja vatsan välissä on punainen viiru. Nokka on hyvin kirjava: siinä on vihreän, oranssin, punaruskean ja turkoosin sävyjä. Nuoret linnut ovat aikuisia värittömämpiä. Niiden nokka kasvaa vielä pesästä lähdön jälkeen.

Levinneisyys
------------

Rikkitukaani elää alueella Meksikon trooppisista osista pohjoiseen Kolumbiaan ja luoteiseen Venezuelaan 1 900 metrin korkeuteen asti.

Elinympäristö
-------------

Rikkitukaani elää trooppisissa metsissä, metsänreunoilla, harvapuisilla avomailla ja viljelyksillä.

Ravinto
-------

Rikkitukaanit syövät urpuja, erilaisia marjoja ja hedelmiä. Ne saalistavat myös hämähäkkejä ja hyönteisiä, mutta joskus myös käärmeitä, liskoja, puusammakoita, munia ja linnunpoikasia.

Lisääntyminen
-------------

Rikkitukaaninaaras munii 2–4 valkoista munaa, joita se hautoo 15–20 päivää. Aikuiset hoitavat poikasia 8–9 viikkoa.

Lähteet
-------

* *Cristopher M. Perrins, Otavan lintutieto*, Otava

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Ramphastos sulfuratus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2021-3*.  2021. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 9.12.2021. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q47501
* Wikispecies: Ramphastos sulfuratus
* ADW: каккашка
* Avibase: BB0FBBA4DEE10E3C
* BirdLife: 22682102
* BOLD: 97949
* CoL: 6WR6G
* BOW: kebtou1
* eBird: kebtou1
* GBIF: 2478771
* IBC: rainbow-billed-toucan-ramphastos-sulfuratus
* iNaturalist: 18796
* IRMNG: 10464258
* ITIS: 554307
* IUCN: 22682102
* NCBI: 322582
* Neotropical: kebtou1
* Species+: 9305
* TSA: 15356
* Xeno-canto: Ramphastos-sulfuratus

 |

 |
**Mark Viduka** (s. 9. lokakuuta 1975 Melbourne, Australia) on australialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hänen sukujuurensa ovat Kroatiassa ja Ukrainassa.

Vidukan ensimmäinen seura aikuisten sarjoissa oli Melbourne Knights, josta hän siirtyi kuitenkin jo yhden loistavan kauden jälkeen "juurilleen" Kroatiaan, Dinamo Zagrebin riveihin. Hyvät esitykset jatkuivat myös siellä, ja vuonna 1998 Glasgow Celtic osti Vidukan 3,5 miljoonan punnan hintaan. Hänen pelattuaan kaksi kautta Celticissä Leeds United teki tarjouksen, ja Viduka siirtyi joukkueeseen, jossa hän nousi maailmanmaineeseen.

Debyyttikaudesta 2000–2001 Leedsissä muodostui menestyksekäs. Maaleja syntyi Valioliigassa 17 ja Mestarien liigassa 4. Lisäksi joukkue ylsi Mestarien liigassa peräti neljän parhaan joukkoon. Leedsin ajauduttua talousvaikeuksiin Viduka siirtyi vuonna 2004 Middlesbroughiin, joka haali riveihinsä useita laskevia tähtiä, kuten Jimmy Floyd Hasselbaink, Gaizka Mendieta, Juninho Paulista, Ray Parlour ja Michael Reiziger. Maalinteko uudessa seurassa ei sujunut aivan yhtä hyvin kuin Leedsissä.

Viduka siirtyi kesällä 2007 Middlesbrough’sta Newcastle Unitediin ollen uuden päävalmentajan Sam Allardycen ensimmäinen hankinta. Uransa loppuvaiheilla hän kärsi loukkaantumisista ja päätti uransa Newcastlen pudottua Valioliigasta vuonna 2009.

Viduka valittiin vuonna 2000 Oseanian vuoden parhaaksi jalkapalloilijaksi. Samana vuonna pelaajat äänestivät hänet Skotlannin valioliigan parhaaksi pelaajaksi. Hän toimi Australian jalkapallomaajoukkueen kapteenina Saksan MM-kisoissa 2006.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuusela, Martti, ym.: *Jalkapallon MM-kisat Saksa 2006*, s. 95. Intereuropean Publications Ltd Oy, 2006. ISBN 952-99551-1-1.

  

Australian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Schwarzer |
2 Neill |
3 Moore |
4 Cahill |
5 Čulina |
6 Popović |
7 Emerton |
8 Skoko |
9 Viduka |
10 Kewell |
11 Lazaridis |
12 Čović |
13 Grella |
14 Chipperfield |
15 Aloisi |
16 Beauchamp |
17 Thompson |
18 Kalac |
19 Kennedy |
20 Wilkshire |
21 Sterjovski |
22 Milligan |
23 Bresciano |
Valmentaja Hiddink
**Bernhard Olof Georg Fraser** (3. kesäkuuta 1882 tai 1886 Tuusula – 12. joulukuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti ja opettaja.

Henkilöhistoria ja ammattiura
-----------------------------

Fraserin vanhemmat olivat kapteeni Georg Fraser ja Johanna Wilhelmina Åström ja puoliso vuodesta 1906 Leila Wittig. Fraser tuli ylioppilaaksi Viipurin ruotsalaisesta yhteiskoulusta 1901 ja valmistui arkkitehdiksi Polyteknillisestä opistosta 1905. Valmistuttuaan hän toimi ylimääräisenä arkkitehtina Yleisten rakennusten ylihallituksessa, vuodesta 1907 Viipurin läänin rakennuskonttorin apulaisarkkitehtina vuoteen 1921 asti ja sitten yksityisarkkitehtina. Hän työskenteli myös Viipurin teollisuuskoulun opettajana vuodesta 1919 ja myöhemmin koulun rehtorina sekä Helsingin teknillisen oppilaitoksen opettajana vuodesta 1944. Viipurissa Fraser toimi myös kunnalliselämässä, muun muassa rahatoimikamarin jäsenenä.

Töitä Viipurissa
----------------

* Elokuvateatterit, 1909, 1910, 1916 ja 1917
* As. Oy Kipinän talo, Kirkkosaarenkatu 6, 1914
* Satamamakasiini Revonhännässä, 1914

Lähteet
-------

1. 1 2  Meurman, Otto-Iivari 1976. Viipurin arkkitehdit, s. 119–121. Viipurin Suomalainen Kirjallisuusseura, Lappeenranta. ISBN 951-95402-2-9 (Arkistoitu versio)
2. ↑  Fraser, Georg *Uppslagsverket Finland*. Viitattu 12.9.2021. (ruotsiksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |