recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Furin kielen levinneisyysalue Darfurissa.
**Furit** ovat nilosaharalaisiin furkieliin kuuluvaa furia puhuva kansa Darfurin tasangolla Sudanissa ja sen lähialueilla Tšadissa. Heitä arvioidaan olevan lähes 800 000 henkeä. Tärkeimmät ryhmät ovat kunjara, tunjara ja daju.

Furit muodostivat 1500-luvulla syntyneen Darfurin sulttaanikunnan pääkansallisuuden. Sana *Darfur* tarkoittaa "furien maata". Vuonna 1874 alue liitettiin Egyptiin ja vuonna 1916 Anglo-egyptiläiseen Sudaniin. Maan itsenäistyttyä osa fureista pyrki sulautumaan Sudanin arabeihin. 1980-luvulta lähtien alue on kärsinyt Darfurin konfliktista, jossa on surmattu satoja tuhansia ihmisiä ja yli kaksi miljoonaa on joutunut pakenemaan kodeistaan.

Kansan perinteisiä elinkeinoja ovat osittain keinokasteluun perustuva maanviljely sekä karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, riisi, vehnä, durra, vihannekset ja puuvilla. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja kamelit. Käsityöammatteihin kuuluu metallin ja nahkan käsittely, saviastioiden, korujen ja luuesineiden valmistus sekä niinimattojen kutominen.

Tiiviisti rakennetut kylät koostuvat savitiilistä pystytetyistä neliskulmaisista ja tasakattoisista taloista, joita ympäröivät talousrakennukset ja puutarhat sekä savitiilinen aita. Miesten vaatetukseen kuuluu pitkä ja leveä vaalea paita sekä avarat housut. Naiset pukeutuvat värikkäisiin tai tummiin leninkeihin ja peittävät kasvonsa hartiahuivilla. Ruokavalioon kuuluu pippurilla ja sipulilla maustettuja jauho- ja riisiruokia, vihanneksia ja maitotuotteita.

Furien sukujärjestelmässä on matrilineaarisia piirteitä. Avioliitto on matrilokaalinen (aviopuolisot asettuvat asumaan vaimon perheen luokse). Uskonnoltaan furit ovat sunnalaisia muslimeja. Pieni osa harjoittaa perinteistä uskontoa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *Narody mira: instoriko-etnografitšeski spravotšnik*, s. 488. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1988.
2. ↑  Shoup, John A.: *Ethnic groups of Africa and the Middle East: an encylopedia*, s. 100. Santa Barbara–Denver–Oxford: ABC-CLIO, 2011. ISBN 978-1-59884-362-0.
3. ↑  *Encyclopedia of the peoples of Africa and the Middle East*, s. 234. New York: Facts on File, 2009. ISBN 978-0-8160-7158-6.
4. ↑  Shoup, John A.: *Ethnic groups of Africa and the Middle East: an encylopedia*, s. 101–103. Santa Barbara–Denver–Oxford: ABC-CLIO, 2011. ISBN 978-1-59884-362-0.
Kolme ruutua 9,5 mm:n filmiä. Huomaa filmin keskellä sijaitsevat siirtoreiät.
**9,5 millimetrin filmi** (tai **9,5 mm**) on elokuvaukseen ja projisointiin tarkoitettu filmiformaatti ja ensimmäinen kaitafilmiformaatti. Formaatin kehitti Pathé Frères vuonna 1922 projisointikäyttöön Pathé Baby -elokuvaprojektorille[1]. Siitä tuli kuitenkin niin suosittu Euroopassa, että Pathé kehitti seuraavana vuonna Pathé Baby -kameran, joka käytti 9,5-millimetristä filmiä. Myös kameraa ostettiin paljon kotikäyttöön, ja 9,5 millimetrin filmiformaatti säilytti suosionsa 1960-luvulle asti, jolloin Super 8 valtasi Euroopan markkinat. Nykyään kuvaa 9,5 millimetrin filmille vain hyvin vähäinen määrä formaatille omistautuneita harrastelijoita.

9,5-millimetrisen filmin kuva-ala on kutakuinkin yhtä suuri kuin sen kilpailijan, 16 millimetrin filmin. 9,5 millimetrin filmiformaatti eroaa kuitenkin muista formaateista merkittävästi, koska sen siirtoreiät sijaitsevat filmin keskellä ruutujen välissä, eikä filmin laidoissa; tällöin filmiä käytetään tehokkaammin, koska filmistä jää valottamatta vain hyvin pieni osa. Esityskopioihin liitettiin yhden millimetrin leveä magneettiääniraita. Mykille 9,5-millimetrisille esityiskopioille erikoinen piirre oli elokuvien välitekstien esittäminen: väliteksti oli filmillä vain yhdellä kuvaruudulla, jota edeltänyt ylimääräinen perforaatio viesti projektorille, että se näyttää välitekstin ruutua kymmenen sekuntia, ja sen jälkeen elokuvan esittäminen jatkui normaalisti. Tällöin filmiä voi säästyä 159 ruutua.

Lähteet
-------

1. ↑  Le film 9,5 mm/Film Size 9.5 mm (englanniksi) (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **9,5 millimetrin filmi** Wikimedia Commonsissa
**Uskilan työväentalo** on Hollolan kunnan Uskilan kylässä sijaitseva entinen työväentalo.

Historiaa
---------

Hollolan kirkonkylän työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Talon yhdistys hankki vuonna 1908, jolloin sen jäsenmäärä oli 64. Vihkiäisjuhlaa vietettiin 7.6.1908. Talo paloi kesällä 1930, ja paloa epäiltiin tuhopoltoksi.

Toinen talo valmistui vuonna 1932, mutta se päätyi saman tien käyttökieltoon vuoteen 1937 saakka, todennäköisesti kommunistilakien takia. Talo rakennettiin talkoilla, ja rakennusmateriaaleja saatiin keräysten ja lahjoitusten kautta. Vihkiäisjuhlaa päästiin viettämään heinäkuussa 1937 runsaan yleisön voimin.

Talo on ilmeisesti vuonna 2022 edelleen olemassa ja yksityisomistuksessa.

Rakennus
--------

Vuonna 1930 palanut ensimmäinen talo käsitti juhlasalin, tarjoiluhuoneen ja vahtimestarin asunnon.

Nykyinen talo on hirsirunkoinen, kaksikerroksinen, ja sen pinta-ala on 400 m². Alun perin se oli punainen, mutta se maalattiin sittemmin valkoiseksi. Pärekatto vaihdettiin peltikatoksi vuonna 1975. Vuonna 1964 talo vuorattiin ulkoa mineriittilevyillä. Sisäseinät ovat vuoraamattomat.

Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen ja kaksi asuntoa: yhden huoneen asunto alakerrassa sekä yläkerrassa kahden huoneen ja keittiön asunto. Yläkerran toinen asuinhuone on rakennettu vuonna 1978. Vuonna 1977 rakennettiin lisärakennus, johon tuli sauna. Vuonna 1982 talon lämmitys oli edelleen alkuperäinen uunilämmitys, eikä siinä ollut vesijohtoa, viemäriä eikä sisävessaa. Ne olivat kuitenkin suunnitteilla.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talolla järjestettiin muun muassa iltamia ja tansseja. Vuonna 1965 talolla vietettiin yhdistyksen 60-vuotisjuhlaa. Alkuun esiintyi Lahden Työväen Musiikinystävien soittokunta, minkä jälkeen ohjelmassa oli juhlapuheita, laulua, yhdistyksen veteraanien kukittaminen, pihamaalla järjestettyjä seurapelejä sekä kupletteja.

Talo oli vielä 1980-luvun alussa työväenyhdistyksen käytössä. Siellä järjestettiin kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, urheiluharjoituksia, teatteria ja juhlia sekä näytettiin elokuvia.

Vuonna 2012 talolla alkoi toimia kiinalaisten posliiniesineiden näyttely ja myymälä.

Lähteet
-------

1. ↑  Matti Turkia (toim.): SDP:n puoluetilasto 1908  1909. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 15.12.2022.
2. ↑  Lahden Lehti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  5.6.1908, no 85. Viitattu 15.12.2022.
3. 1 2 3 4 5   Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
4. ↑  Suomen Sosialidemokraatti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  6.7.1937, no 178. Viitattu 15.12.2022.
5. 1 2  Lumme, Hanna: Kiinalainen posliini yllättää Hollolan maaseudulla  7.7.2012. Yle. Viitattu 15.12.2022.
6. ↑  Sosialisti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  25.7.1930, no 169. Viitattu 15.12.2022.
7. ↑  Lahti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  28.1.1909, no 14. Viitattu 15.12.2022.
8. ↑  Etelä-Suomen Sanomat *digi.kansalliskirjasto.fi*.  7.4.1938, no 42. Viitattu 15.12.2022.
9. ↑  Suomen Sosialidemokraatti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  27.7.1965, no 199. Viitattu 15.12.2022.
**Sylvia McNair** (s. 23. kesäkuuta 1956 Mansfield, Ohio) on yhdysvaltalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan sopraano.

McNair syntyi musikaaliseen perheeseen. Hän otti lapsena sekä piano- että viulutunteja. Viulunsoiton intensiivistä opiskelua hän jatkoi parikymppiseksi saakka. Saatuaan kandidaatin arvon Wheaton Collegesta McNair aloitti maisteriohjelman Indianan yliopistossa, jonka koulutuksessa hän sai ensimmäisen kosketuksensa oopperalaulantaan. Hän suoritti nuoren artistin ohjelman San Franciscon oopperassa ja siirtyi nopeasti ammattilaisuralle. McNair esiintyi vuonna 1982 Mostly Mozart -festivaalilla ja lauloi vuosina 1983–1989 oopperassa St. Louisissa. Hän teki myös debyytit Santa Fessä, Wienissä, Amsterdamissa ja Berliinissä.

McNair on esittänyt laaja-alaisesti ooppera- ja konserttiohjelmistoa. Wolfgang Amadeus Mozartia on pidetty hänen erikoisuutenaan; varhaisesta saakka hän tuli tunnetuksi Paminan (*Taikahuilu*) ja Ilian (*Idomeneo*) rooleista. McNairille ominaiseksi tuli myös Poppean rooli Claudio Monteverdin *L'incoronazione di Poppeassa*. Kansainvälisempää näkyvyyttä hän alkoi saada esiinnyttyään Glyndebournen oopperafestivaalilla Anne Truloven roolissa Igor Stravinskyn teoksessa *Hulttion tie*. Barokkimusiikin tulkitsijana McNair on saavuttanut suosiota John Eliot Gardinerin kanssa tekemänsä yhteistyön tiimoilta. Muihin yhteistyökumppaneihin ovat kuuluneet Robert Shaw, Seiji Ozawa, Bernard Haitink, Kurt Masur ja Neville Marriner.

McNairin konserttiohjelmiston joukossa on ollut George Gershwinin ja Jerome Kernin lauluja. Oopperauraa McNair on luonut varsinkin eurooppalaisissa oopperataloissa, mutta hän on tehnyt esiintymisiä myös Metropolitan-oopperassa. Etenkin Marian Anderson -palkinnon vuonna 1990 saatuaan hän on omistautunut myös resitaalien pitämiselle sekä Yhdysvalloissa että muualla. McNair on tehnyt monia levytyksiä Philips Recordsille ja Deutsche Grammophonille. Hän ​sai Grammy-palkinnot vuosina 1993 ja 1995.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Sylvia McNair AllMusic
2. ↑  Marian Anderson Award 1990 Indiana University Bloomington
3. ↑  Sylvia McNair Grammy Awards


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Kroatia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Bruno Campese** (s. 13. elokuuta 1963 Nelson, British Columbia, Kanada) on uransa päättänyt kanadanitalialainen jääkiekkomaalivahti. Campese on kotoisin Brittiläisestä Kolumbiasta Kanadan länsirannikolta ja pelasi A-juniorina sikäläisessä BCHL-liigassa Penticton Knightsin riveissä.
Kaudella 1981–1982 Campese pelasi yliopistokiekkoa Yhdysvaltain puolella Northern Michigan Universityn joukkueessa. Kauden jälkeen Boston Bruins varasi hänet 12. kierroksella numerolla 249. Varaus ei kuitenkaan koskaan johtanut NHL-sopimuksen syntymiseen. Seuraavat kaksi kautta Campese pelasi Kanadan WHL-junioriliigassa Portlandin ja Kelownan joukkueissa. Kaudella 1984–1985 Campese pelasi WIHL amatööriliigassa Spokane Chiefsin riveissä. 

Kaudelle 1988–1989 Campese siirtyi pelaamaan Milanoon, Italiaan. Milanossa Campese pelasi kaksi kautta ennen visiittiä alemmalle sarjatasolle Torino Bullsin joukkueeseen. Yhden B-sarjassa vietetyn kauden jälkeen Campese palasi takaisin Milanoon kolmeksi vuodeksi ennen siirtymistään Asiagon riveihin. Kahden Asiagon vuoden jälkeen Campese siirtyi pelaamaan Saksaan Augsburger Panthersin joukkueeseen. Yksi kausi Saksassa riitti ja seuraavaksi vuodeksi Campese löysi tiensä Itävallan liigaan VEU Feldkirchin riveihin. Puolentoista kauden jälkeen Campese sai kuitenkin lähteä ja uudeksi osoiteeksi löytyi Englannin Superliigan Bracknell Bees jossa Campese pelasi kauden 1999 loppuun ja vielä seuraavan kauden ennen päätöstä lopettaa uransa.

Italian maajoukkuetta Campese edusti ensi kertaa vuoden 1993 MM-kisoissa. Lillehammerin vuoden 1994 olympiaturnauksessa Campese jakoi torjuntavastuun David Delfinon ja Mike Rosatiin kanssa. Delfino ja Campese pelasivat kumpikin neljä ja Rosati kaksi peliä. Tämän jälkeen Campese oli mukana kakkosmaalivahtina vielä vuosien 1995 ja 1996 MM-turnauksissa.

Peliuran jälkeen
----------------

Pelaajauransa lopetettuaan Campese palasi takaisin Pohjois-Amerikkaan. Vuosina 2000–2002 hän toimi BCHL-liigassa Trail Smoke Eaters-joukkueen päävalmentajana, seuraavat kaksi vuotta WHL-joukkue Calgary Hitmenin apuvalmentajana ja tämän jälkeen jälleen BCHL:ssa Penticton Veesin päävalmentajana.

Vuodet 2010–2015 Campese toimi WHL:ssa Prince Albert Ridersin General Managerina ja siinä ohessa puolitoista ensimmäistä kautta myös päävalmentajana. Vuodesta 2016 alkaen Campese on toiminut NHL-joukkue Vegas Golden Knightsin Amateur Scoutin tehtävissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Bruno Campese The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
2. ↑  Bruno Campese The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
3. ↑
4. ↑  Bruno Campese *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
Avraam Melnikovin suunnittelema Kazanin luostarin katedraali Jaroslavlissa.
**Avraam (Abram) Ivanovitš Melnikov** (ven. Авраа́м (Абрам) Ива́нович Ме́льников: 10. elokuuta (J: 30. heinäkuuta) 1784 Rampova – 13. tammikuuta (J: 1. tammikuuta) 1854 Pietari) oli venäläinen arkkitehti. Hänen työnsä edustavat myöhäistä empiretyyliä.

Avraam Melnikov opiskeli Pietarin taideakatemiassa Andrejan Zaharovin johdolla. Vuonna 1812 hänestä tuli akateemikko, vuodesta 1818 lähtien hän toimi taideakatemian professorina ja vuodesta 1843 sen rehtorina. Melnikovin tärkein työ Pietarissa on Nikolaoksen vanhauskoisten kirkko (1820–1826). Hän rakensi myös useita yksityistaloja ja osallistui Iisakinkirkon suunnitteluun.

Lähteet
-------

1. ↑  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 371. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Avraam Melnikov** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |

 |
Valkealla rajattu Erie-järvi aiheuttaa lumipyryn lokakuussa 2006. Huomaa, että vaikka lumi kulkee tuulen mukana, samoilla alueilla syntyy aina uutta
**Avoveden** päällä syntyy tietyissä oloissa **lumisadetta**, jota kutsutaan usein englanninkielisellä nimellä **lake-effect snow**. Ilmiö on samantapainen kuin merisavun synty: kylmää ilmaa virtaa mantereelta lämpimän vesialueen päälle, lämpötilaero saa aikaan konvektiota, ja haihtunut vesi härmistyy lumihiutaleiksi.

Lumisateen synty satelliittikuvassa Suurilla järvillä joulukuussa 1999. Kuvassa tuulee lännestä. Huomaa, miten järvien länsirannalla on selkeää, ja lumi alkaa härmistyä vasta kun ilma on kulkenut jonkun matkaa järven päällä.
Avovesi aiheuttaa lumisateita voimakkaan jäähtymisen yhteydessä alkutalvesta, kun järvet ja meri ovat vielä suhteellisen lämpimiä, mutta mantereelta virtaa erittäin kylmää ilmaa. Koska sadetta aiheuttava syy ei liiku, lumisade jatkuu samalla alueella kunnes tuuli kääntyy tai vesi jäähtyy. Sade voi jatkua sopivien tuulten vallitessa päiväkausia. Ilmiö tunnetaan parhaiten Pohjois-Amerikan Suurilta järviltä, jossa se voi tuoda metrin lunta järvenrannan kaupunkeihin.
 Se vaikuttaa kuitenkin kaikilla kylmillä mantereilla ja havaitaan parhaiten suhteellisen kapeiden merialueiden rannoilla. Suomen järvet ovat niin matalia, että ne ehtivät useimpina vuosina jäähtyä ennen kuin ilma on tarpeeksi kylmää järvikuurojen syntymiseen. Pohjanlahden vaikutus aiheuttaa merkittäviä lumipyryjä useimmiten Ruotsissa, kun kylmä ilma tulee Siperiasta Suomen poikki ja meren yli. Esimerkiksi joulukuun alussa 1998 saatiin Gävlen seudulla 150 cm lunta. Suomenlahden vaikutus tunnetaan useimmin Viron pohjoisrannikolla mutta myös Suomen etelärannikolla. Esimerkiksi marraskuussa 2004 satoi Uudenmaan rannikolla noin 30 senttiä lunta ja paikoin kuultiin jopa ukkosta.

Kreikka ja Japaninmeri ovat tunnettuja ilmiön esiintymispaikkoja. Grönlanti ja Etelämanner aiheuttavat massiivisia lumipyryjä lähimerille, mutta koska siellä sade putoaa meriveteen eikä vastarannalle, korkeita nietoksia ei synny.

Avoveden vaikutuksen epävirallinen ennätys on 77 tuumaa (196 cm) vuorokaudessa Montaguessa tammikuussa 1997. Samassa paikassa kertyi vuoden 2002 alussa 127 tuumaa (323 cm) lunta viikon aikana.

Lähteet
-------

1. ↑  What Causes Lake-Effect Snow Squalls *Weather Doctor*
2. ↑  Keith C. Heidorn: Lake Effect Snowfalls *Weather Doctor*. Viitattu 3.6.2012.
3. ↑  Keith C. Heidorn: Lake-Effect Snow Climatology in the Great Lakes Region *Weather Doctor*. Viitattu 3.6.2012.
4. ↑  Svåra snöoväder  2000. SMHI.  Arkistoitu 26.3.2005. Viitattu 16.3.2008.
5. ↑  Huutonen, M.: Lumipyryä ja ukkosta YLE.  Arkistoitu 17.3.2008. Viitattu 16.3.2008.
6. ↑  Lake effect snow Weather online
7. ↑  Lake Effect Snowfall Extremes NOAA.  Arkistoitu 21.8.2008. Viitattu 16.3.2008.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Avoveden vaikutus lumisateeseen**.
* Byrd, G.: Lake effect snow (opetuskalvosarja)  1998. COMET.  Arkistoitu 10.10.2007. Viitattu 16.3.2008.
* Kaos i trafik efter snöoväder (tapaus Gävlessä)  1.11.2006. Göteborgs-Posten.  (ruotsiksi)
Timmins, Ontario
**Timmins** on kaupunki Kanadassa Ontarion provinssin koillisosassa Mattagamijoen varrella, noin 300 kilometriä pohjoiseen Sudburystä. Timmins tunnetaan kaivosteollisuudestaan, sieltä on louhittu kultaa, sinkkiä, kuparia, nikkeliä ja hopeaa. Timminsissä on noin noin 42 000 asukasta, ja alueen väestöstä jopa puolet on ranskankielistä.

Timmins alkoi kasvaa kun alueelta löydettiin kultaa vuonna 1909. Nimensä kaupunki sai Mattawasta kotoisin olleen kauppiaan Noah Timminsin mukaan, joka oli rikastunut alueen aiemmissa hopeakaivostoimissaan ja oli mukana perustamassa uutta kultakaivoskaupunkia. Ensimmäiset 50 vuottaan Timmins kehittyi kolmen kultakaivoksensa (Hollinger, McIntyre ja Dome) suhdanteiden mukaan, kunnes 1960-luvulla kaupungin elinkeinorakenne alkoi monipuolistua. Vuonna 1973 Timminsistä muodostettiin alueliitosten myötä kaupunki.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bray, Matt: Timmins *The Canadian Encyclopedia*. Viitattu 30.4.2022.
2. ↑  Ontario’s Francophone North: Nature, Culture, and Hospitality *Salut Canada*. Viitattu 30.4.2022.
**Madeleine Arthur** (s. 10. maaliskuuta 1997) on yhdysvaltalais-kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan roolistaan Cristinena, Netflix-elokuvasarjassa To all the boys i've loved before. Hän on näytellyt myös CWn sarjassa Legends of Tomorrow, jossa hän esitti nuorta Nora Darkhia sekä Devil in Ohio-sarjassa päähenkilö Maeta.

Nuoruus
-------

Arthur kasvoi ja syntyi Vancouverissa Brittiläisessä Kolumbiassa Jane (os Walter) ja Brian Arthurille. Hän kävi Sir Winston Churchillin lukion, jossa hänet äänestettiin yhdeksi valmistujaisluokkansa avustajista. Arthur oli kilpavoimistelija 13 vuotta ennen kuin muutti keskittymisensä näyttelemiseen. Hän puhuu sujuvasti ranskaa.

Ura
---

Arthur näytteli nuorta Willa Warrenia ABC-draamasarjassa The Family ja Jane Keanea, Amy Adamsin hahmon tytärtä Tim Burtonin elämäkerrallisessa elokuvassa Big Eyes (2014). Arthurilla on ollut vierailevia rooleja elokuvissa The Killing, The Tomorrow People ja Supernatural. Hänen ensimmäinen suuri roolinsa oli vuoden 2018 elokuvassa to all the boys i've loved before. 

Arthur on esiintynyt myös CWn sarjassa Legends of Tomorrow. Hän näytteli toisen suuren roolinsa Devil in Ohio sarjassa vuonna 2022.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei

 |

 |
Tungirin–Oljokman piiri Taka-Baikalian aluepiirin kartalla.
**Tungirin–Oljokman piiri** (ven. Тунгиро-Олёкминский район, *Tungiro-Oljokminski raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1938 perustetun piirin pinta-ala on 42 900 neliökilometriä. Asukkaita on 1 600 henkeä (vuonna 2009).

Tungirin–Oljokman piiri sijaitsee Taka-Baikalian aluepiirin pohjoisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Kalarin piiriin, idässä Amurin alueeseen, etelässä Mogotšan ja lännessä Tungokotšenin piireihin. Piirin nimitys perustuu seudulla virtaaviin Tungirin ja Oljokman jokiin.

Piiriin kuuluu kaksi maalaiskuntaa: Tupik ja Zaretšnoje. Hallinnollinen keskus on Tupikin kylä. Asutuskeskuksia on yhteensä viisi.

Tupikista on maantietieyhteys Mogotšan asemalle. Useimpiin kyliin ei ole ympärivuotisia teitä. 

Seudun kanta-asukkaita ovat evenkit, joita on 18 % piirin väestöstä. Enemmistö asukkaista on venäläisiä.

Perinteisiä elinkeinoja ovat poronhoito ja metsästys. Lisäksi harjoitetaan metsänhankintaa ja kullanhuuhdontaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 24.12.2009. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tungirin–Oljokman piiri Taka-Baikalian aluepiirin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Tungirin–Oljokman piiri Taka-Baikalian tietosanakirjassa (venäjäksi)

Taka-Baikalian piirit ja *kaupunkipiirit*
Aginskoje¹ • 
*Aginskoje*¹ • 
Akša • 
Aleksandrovski Zavod • 
Balei • 
Borzja • 
Duldurga¹ • 
Gazimurski Zavod • 
*Gornyi* • 
Hilok • 
Kalar • 
Kalga • 
Karymskoje • 
Krasnokamensk • 
Krasnyi Tšikoi • 
Kyra • 
Mogoitui¹ • 
Mogotša • 
Nertšinsk • 
Nertšinski Zavod • 
Olovjannaja • 
Onon • 
Petrovsk-Zabaikalski • 
*Petrovsk-Zabaikalski* • 
Priargunsk • 
Šelopugino • 
Šilka • 
Sretensk • 
Tšernyševsk • 
Tšita • 
*Tšita* • 
Tungir–Oljokma • 
Tungokotšen • 
Uljoty • 
Zabaikalsk

¹= kuuluu Agan Burjatian piirikuntaan
**Avotaivutus** on kouluratsastusliike, jossa hevonen kulkee vinosti poikittaisessa asennossa suoraan eteen taipuen samalla kaulasta ja rungosta sekä asettuu liikkeen suunnasta poispäin. Avotaivutus on kokoava liike.

Käyttö
------

Avotaivutus voimisteluttaa hevosen takajalkoja ja parantaa lavan liikkuvuutta. Se myös parantaa ratsastajan apujen koordinaatiota, opettaa hallitsemaan ja siirtämään hevosen etuosaa sekä auttaa ratsastajaa huomaamaan hevosen toispuolisuutta tai vinoutta.

Suoritus
--------

Ratsastaja aloittaa avotaivutuksen johtamalla hevosen etuosan kaviouran sisäpuolelle asettaen samalla hevosta etenemisen suunnasta poispäin. Sisäpohje ohjaa satulavyön kohdalla hevosta taipumaan rungostaan ja pysymään uralla. Ulkopohje ohjaa hieman satulavyön takana hevosen takaosan asentoa ja tukee ulkotakajalan alleastuntaa. Ulko-ohja tukee ulkopohkeen apua sekä asetusta ja johdattaa hevosta kulkusuuntaan.

Hevonen kulkee noin 30 asteen kulmassa kaviouraan nähden siten, että sen jalat liikkuvat kolmella eri linjalla: takajalat kaviouralla ja etujalat kaviouran sisäpuolella. Avotaivutusta suoraan edestä katsottuna nähdään vain kolme jalkaa, sillä ulkoetujalka peittää sisätakajalan. Avotaivutuksen poikituskulmaa ei tule liioitella, sillä mitä jyrkemmin hevonen poikittaa, sitä vähemmän se taipuu. Hevosen tulee taipua avotaivutuksessa koko vartalollaan.

Ratsastaja päättää liikkeen ohjaamalla hevosen etuosan takaisin kaviouralle ulko-ohjalla johtaen. Lopuksi hevonen suoristetaan.

Lähteet
-------

* Björs, Marko: Pohkeenväistö, avotaivutus ja vastalaukka (Arkistoitu – Internet Archive), Hevoset ja ratsastus.
* Kyrklund, Kyra: Kyra ja ratsastuksen taito, WSOY 2008

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Björs: Pohkeenväistö, avotaivutus ja vastalaukka
**Pikaia gracilens** on sukupuuttoon kuollut suikulainen, joka eli keskikambrikaudella. Kaikki sen fossiilit on löydetty Burgess Shale -fossiiliesiintymästä. *Pikaia* on yksi ensimmäisistä selkäjänteisistä.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Burgess Shalen selkärangattomien kokovertailu. Keltainen eläin on *Pikaia*.
Fossiililöytöjen perusteella *Pikaia* oli litteä (sivuilta litistetty) ja alkeellinen selkäjänteinen eläin, joka kasvoi noin 3,5 senttimetriä pitkäksi. Se ui merenpohjan lähellä käärmeen tai ankeriaan tavoin heiluttaen vartaloaan ja suurta pyrstöeväänsä; myöhemmin kalat perivät samankaltaisen liikkumistavan. *Pikaialla* oli päässään kaksi lonkeroa ja pään molemmin puolin muutama lyhyt jaoke, jotka saattoivat liittyä kiduksiin. Ravinnokseen *Pikaia* luultavasti siivilöi merivedestä hiukkasia ja planktoneita. 

Vaikka *Pikaia* ei ensinäkemältä vaikuta ihmisen esimuodolta, sillä on useita selkäjänteisille ominaisia piirteitä: pitkä selkäjänne, selkää pitkin etenevä päähermorata ja lihaksia ruumiin molemmin puolin. Nämä ovat kaikki olennaisia myöhempien selkärankaisten evoluutiossa. Selkäjänne tarjosi kiinnittymispaikan lihaksille ja piti ruumiin muodon ehjänä. Samalla se oli kuitenkin riittävän taipuisa mahdollistaakseen *Pikaian* mutkittelevan uintitavan. Selkäjänteestä kehittyi myöhemmin kova selkäranka, joka suojasi hyvin selkäydintä.

Nykyisistä eläimistä *Pikaia* muistuttaa eniten suikulaisia. Geenitutkimus onkin osoittanut suikulaisten olevan selkärankaisten lähimpiä eläviä sukulaisia vaippaeläinten ohella.

Fossiililöydöt
--------------

*Phyllopod Bed* Burgess Shalen fossiiliesiintymässä. Täältä on löydetty 16 *Pikaian* fossiilia.
*Pikaian* löysi Charles Walcott vuonna 1911 tutkiessaan Burgess Shalen kambrikautisia fossiileja Kanadan Kalliovuoriin kuuluvalla Mount Pikalla. Koska fossiili oli selkeästi jaokkeinen, hän luokitteli sen virheellisesti monisukasmatoihin. Vuonna 1979 paleontologi Simon Conway Morris havaitsi fossiileissa merkkejä alkeellisesta selkäjänteestä ja uudelleenluokitteli sen selkäjänteisiin. Näin siitä tuli merkittävä löytö, sillä varhaisimpana tunnettuna selkäjänteisten edustajana se saattaisi olla kaikkien selkäjänteisten kantamuoto.

Kiinasta on löydetty *Pikaiaa* vanhempia ja alkeellisempia, selkäjänteisten kantamuotoina pidettyjä *yunnazooiitteja*.

Lähteet
-------

* Palmer, D. (2000). The Atlas of the Prehistoric World. London: Marshall Publishing Ltd.

### Viitteet

1. ↑  Caron, J. -B.; Jackson (October 2006). "Taphonomy of the Greater Phyllopod Bed community, Burgess Shale". PALAIOS 21 (5): 451–465.
2. ↑  Tiede 6/2009, sivu 52

Aiheesta muualla
----------------

* 
* Smithsonian National Museum of Natural History

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q132401
* Wikispecies: Pikaia
* Fossilworks: 34105
* GBIF: 4577842
* IRMNG: 1095764

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Pikaia
**Löyttymäki** on kylä Kanta-Hämeen maakunnassa Janakkalan kunnassa. Se sijaitsee noin 20 km itään Janakkalan päätaajamasta Turengista. Sen naapureita ovat pohjoisessa Saloinen, etelässä Jokimaa ja idässä Hämeenlinnan puoleinen Hietoinen (vuoteen 2009 Lammin kuntaa) sekä Hausjärven puoleinen Puujaa. Lännessä kylä rajoittuu paljolti suureen Mallinkaistenjärveen, ja kylän halki virtaa myös Mallasjoki.

Löyttymäellä on entinen kartano, jonka omistajiin on 1800-luvulla kuulunut tunnettu professori ja valtiomies Leo Mechelin (1839–1914). Näihin aikoihin kartanon piirissä vaikuttivat myös taidemaalarit Helene Schjerfbeck ja Maria Wiik. Tunnettuja Löyttymäestä kotoisin olevia ovat ainakin taiteilijaprofessori Onni Oja (1909–2004) ja taidemaalari Richard Rautoja (1877–1936). Kylässä on golfkenttä Peltola Golf.

Kauppaa tai muita kaupallisia palveluja ei Löyttymäessä ole ollut sitten 1970-luvun. Myös Löyttymäen koulu lakkautettiin vuonna 2013.

Lähteet
-------

1. ↑  Kartano, kylä ja koulu. Kun Janakkalan erämaahan luotiin malliyhteiskunta ja koulu (Archive.org) Mandat kustannus.  Arkistoitu 10.8.2014. Viitattu 6.11.2009.
2. ↑  Mallasjoen varrelta. Taiteilijaprofessori Onni Ojan lapsuudenmaisema Janakkalan Löyttymäessä Mandat kustannus. Viitattu 6.11.2009.
3. ↑  Janakkalan seurakunta. Tutustu hautausmaahan 2008-2014, Richard Rautoja 4-5-116[vanhentunut linkki]
4. ↑  Kenttä ja sijainti Peltola Golf.  Arkistoitu 24.5.2010. Viitattu 6.11.2009.

Kirjallisuutta
--------------

* Peltotalo Pekka (toim.): *Kartano, kylä ja koulu. Kun Janakkalan erämaahan luotiin malliyhteiskunta ja koulu*. Hämeenlinna: Mandat kustannus, 2008. ISBN 978-952-99642-3-9.
* Peltotalo Pekka (toim.): *Mallasjoen varrelta. Taiteilijaprofessori Onni Ojan lapsuudenmaisema Janakkalan Löyttymäessä*. Hämeenlinna: Mandat kustannus, 2009. ISBN 978-952-99642-4-6.
**Keisari Yōmei** (518–587) oli perinteisen japanilaisen tiedon mukaisesti Japanin 31. keisari. Oletettavasti hänen valtakautensa alkoi 3. lokakuuta 585 ja päättyi hänen kuolemaansa 21. toukokuuta 587. Nihonshokissa hänet tunnetaan nimellä Tachibana no Toyohi no Mikoto (jap. 橘豊日尊).

Taustaa
-------

Yōmei syntyi vuonna 518. Hänen edeltäjänsä, keisari Bidatsu kuoli 14-vuotisen valtakauden jälkeen vuonna 585, jolloin vallan peri hänen nuorempi veljensä. Kuitenkin hieman myöhemmin, lokakuussa 585, Yōmei nousi valtaan. Hänen valtakautensa kesti vain alle kaksi vuotta; se päättyi, kun Yōmei kuoli 21. toukokuuta vuonna 587. Hänen ruumiinsa asetettiin arkkuun hänen kuoltuaan, ja arkku haudattiin noin kolme kuukautta hänen kuolemansa jälkeen.

Katso myös
----------

* Japanin keisari
* Luettelo Japanin keisareista

Lähteet
-------

1. ↑   (japaniksi)

Kirjallisuutta
--------------

* Brown, Delmer M. Ichirō Ishida, toim. (1979). *Gukanshō: The Future and the Past. Berkeley: University of California Press*. ISBN 978-0-520-03460-0; OCLC 251325323
* Varley, H. Paul. (1980). *Jinnō Shōtōki: A Chronicle of Gods and Sovereigns*. New York: Columbia University Press. ISBN 978-0-231-04940-5; OCLC 59145842

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Keisari Yōmei** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Löyttymäen työväentalo** oli Janakkalan kunnan Löyttymäen kylässä sijainnut työväentalo. Talo myytiin yksityisomistukseen vuonna 1970. Se tuhoutui tulipalossa vuonna 2003.

Historiaa
---------

Löyttymäen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1911. Vuonna 1916 siinä oli 20 jäsentä. Työväentalo valmistui vuonna 1931. Se oli kookas, kaksikerroksinen hirsirakennus. Talo myytiin yksityisomistukseen vuonna 1970. Toukokuussa 2003 talo tuhoutui tuntemattomasta syystä syttyneessä tulipalossa. Vahingot arvioitiin noin 100 000 euroksi, mutta henkilövahinkoja ei syntynyt, sillä rakennus oli ollut lähinnä varastona.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talolla järjestettiin erilaisia juhlia ja tapahtumia. Siellä myös harrastettiin esimerkiksi voimistelua ja harjoiteltiin ja esitettiin näytelmiä. Vuonna 1938 työväentalolla pidettiin Janakkalan palokuntajuhlat. Samana vuonna Hämeenlinnan Työväen Näyttämö vieraili talolla esittämässä näytelmän *Justiina*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kerkkonen, Veikko: *Janakkalan historia*. Janakkalan kunta, 1976. ISBN 951-99089-1-9.
2. 1 2  Löyttymäen kulttuurirastit nro 5. Työväentalo Janakkalan kunta.  Arkistoitu 20.12.2022. Viitattu 20.12.2022.
3. ↑  Helsingin Sanomat *hs.fi*.  30.5.2003. Viitattu 20.12.2022.
4. ↑  Häme *digi.kansalliskirjasto.fi*.  8.4.1938. Viitattu 20.12.2022.
**Pik-Sen Lim** (s. 1944 Penang) on malesialaissyntyinen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten työstään television komedioissa.

Lim on etniseltä taustaltaan Malesian kiinalainen. Hän lähti 16-vuotiaana Isoon-Britanniaan opiskelemaan teatteria. Alkuvuodesta 1964 hän sai roolin Bernard Milesin tuotannosta Euripedeksen *Bakkhantit*-näytelmästä Mermaid Theatressa. Samana vuonna hän teki televisiodebyyttinsä sarjassa *Emergency Ward 10*, jossa esiintyi vuoteen 1967 sairaanhoitaja Kwei Kim Yenin roolissa. Lim tapasi *Emergency Ward 10* -sarjassa esiintyessään tulevan miehensä, käsikirjoittaja Don Houghtonin.

Lim on myöhemmin urallaan esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa *The Flaxton Boys*, *Doctor Who* (*The Mind of Evil* -jaksot), *Albion Market*, *Within These Walls*, *Mind Your Language*, *Medics*, *Fortysomething*, *Pikku-Britannia* ja *Spirit Warriors*. Hän on tehnyt esiintymisiä myös elokuvissa, joihin ovat kuuluneet *Gladiatorerna* (1969), *Madame Sin* (1972) ja *Johnny English – Uudestisyntynyt* (2011).

Myös Limin tytär Sarah Houghton on näyttelijä. Äiti ja tytär ovat esiintyneet yhdessäkin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Lim, Pik-Sen (c. 1944- ) BFI Screenonline
2. 1 2 3 4 5  Hammer Complete: The Films, the Personnel, the Company Howard Maxford

Aiheesta muualla
----------------

* Pik-Sen Lim Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Britta Madelein Svensson** (s. 20. heinäkuuta 1969 Sollefteå) on ruotsalainen kilpakävelijä. Hän saavutti maailmanmestaruuskilpailuissa hopeaa vuonna 1991.

Svensson sijoittui 17:nneksi Splitin EM-kilpailuissa 1990. Tokion MM-kilpailuissa 1991 hän saavutti hopeaa 16 sekuntia Neuvostoliiton Alina Ivanovalle hävinneenä ja niukasti Suomen Sari Essayahin edellä. Vuonna 1992 sisäratojen EM-kilpailujen 3 000 metrillä Svensson hylättiin. Kesällä 1992 hän sijoittui Barcelonan kesäolympialaisten 10 kilometrillä kuudenneksi. Vuonna 1993 hän sijoittui kahdeksanneksi sisäratojen MM-kilpailuissa. Vuoden 1993 ulkoratojen MM-kilpailuissa Svensson johti 10 kilometrin kilpailua pitkään mutta hänet hylättiin seitsemän kilometrin kohdalla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Madelein Svensson *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7  Madelein Svensson Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
3. ↑  Siukonen, Markku & Ahola, Matti: *Urheilun vuosikirja 13*, s. 32–33, 46. Spartakus Oy, 1992. ISBN 951-96269-2-1.
4. ↑  Siukonen, Markku: *Urheilun vuosikirja 15*, s. 47. Sporttikustannus Oy, 1994. ISBN 951-8920-20-6.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Commercyn madeleinejä.
Madeleine-pelti.
**Madeleine-leivos** (ransk. *madeleine*) on simpukankuoren muotoinen pieni kakkunen, joka on lähtöisin Ranskan koillisosista, Commercysta ja Liverdunista. Sen taikina valmistetaan vaahdottamalla munat ja sokeri sekä lisäämällä vehnäjauhoa, sitruunamehua, raastettua sitruunankuorta ja sulaa voita. Kirjailija Marcel Proust teki leivoksista maailmankuuluja teoksen *Kadonnutta aikaa etsimässä* ensimmäisessä osassa.  Teoksessa tapahtuu usein, että jokin pieni aistimus sysää liikkeelle muistojen ja mielikuvien vyöryn. Niinpä teoksen päähenkilö muistaa, kuinka hänen äitinsä lähetti tämän hakemaan pullean pikku leivonnaisen, jota kutsutaan nimellä *Petite Madeleine*. 

> »- - leivoksesta sinänsä ei tullut minun mieleeni mitään ennen kuin olin maistanut sitä. - - Mutta heti kun kakunmurut ja tee koskettivat kitalakeani, minä hätkähdin, jännityin ja tarkkasin mitä eriskummallista minussa tapahtui. Minut oli vallannut, eristänyt suloinen nautinnon tunne, ja ilman mitään näkyvää syytä.» 
> 
>

Lähteet
-------

1. ↑  Madeleine-leivokset Arla-Ingman, reseptit. Viitattu 15.10.2013.
2. ↑  Venla Rossi, Jaakko Hämeen-Anttila: Kirjallisia herkkupöytiä.  *Historia-lehti*, 2013, nro 9, s. 58. Somero:  Storia. ISSN 1795-4215.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Madeleine-leivos** Wikimedia Commonsissa
**Tropojën piirikunta** (alb. *Rrethi i Tropojës*) oli yksi Albanian 36:sta piirikunnasta vuoteen 2000 saakka, jolloin se lakkautettiin. Se kuului Kukësin prefektuuriin, joka vastaa nykyistä Kukësin maakuntaa. Piirikunnan pinta-ala oli 1 043 neliökilometriä ja vuoden 2001 väestönlaskennassa siellä oli 28 154 asukasta.

Piirikuntaan kuuluivat seuraavat kunnat: Bajram Curri, Bujan, Bytyc, Fierzë, Lekbibaj, Llugaj, Margegaj ja Tropojë. Pääkaupunkina toimi Bajram Curri.

Lähteet
-------

1. ↑  Albania Counties Statoids.com. Viitattu 22.8.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tropojën piirikunta** Wikimedia Commonsissa

AlbaniaAlbanian entiset piirikunnat
Berat | Bulqizë | Delvinë | Devoll | Dibër | Durrës | Elbasan | Fier | Gjirokastër | Gramsh | Has | Kavajë | Kolonjë | Korçë | Krujë | Kuçovë | Kukës | Kurbin | Lezhë | Librazhd | Lushnjë | Malësi e Madhe | Mallakastër | Mat | Mirditë | Peqin | Përmet | Pogradec | Pukë | Sarandë | Shkodër | Skrapar | Tepelenë | Tirana | Tropojë | Vlorë
**Operaatio Outland** (*Outland*) on Peter Hyamsin ohjaama toimintaelokuva vuodelta 1981. Elokuva on uudelleenfilmatisointi Fred Zinnemannin klassikosta *Sheriffi*. Elokuvan pääosassa on Sean Connery. Elokuvan tapahtuma-aika on määrittelemätön lähitulevaisuus ja paikkana Jupiterin kuu Iossa sijaitseva titaanikaivos.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Kaivoksen olot ovat äärimmäisen raskaat ja askeettiset, ja joku salakuljettaakin paikalle työtehoa lisäävää huumetta. Sheriffi McNeil (Connery) huomaa kummalliset onnettomuudet joita alkaa sattua – yksi mies muun muassa kävelee ulos ilmalukosta ilman painepukua – ja alkaa tutkia. 

Kyyninen ja katkera lääkäri dr. Lazarus (Frances Sternhagen) avustaa häntä ja huume havaitaan. 

Tutkinta meneekin vaikeaksi, koska ainoa pidätetty löytyy surmattuna sellistään ja luotettu apulaissheriffikin on tapettu.

Nyt paljastuu, että kaiken takana onkin kaivoksen johto – ja alkaa katkera aseellinen taistelu palkkamurhaajia vastaan. 

Voitokkaan lopun jälkeen McNeil sanoutuu irti virastaan ja tyrmää omahyväisen johtajan. 

Hän poistuu perheensä mukana ja sanoo viimeisenä repliikkinään haluavansa nukkua näiden kanssa mahdollisimman pitkään.

Tarinan erikoisuus on muihin tieteiselokuviin nähden se, että sädeaseita ei esiinny ensinkään vaan kaikki ampumiset tehdään tavallisilla luotiaseilla.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Arvioita
--------

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 Esko Rautakorpi pitää *Operaatio Outlandia* mainiosti toimivana seikkailuelokuvana ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "hyvä".

Lähteet
-------

* Videokansi, julkaistu KATSO! -lehdessä 36/1987, Antti Lindqvist
* Arvostelu, Jari Koponen, Aikakone 2/volyymi 1

### Viitteet

1. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
Maatalo Skansenin ulkomuseossa.
Seurasaaren ulkomuseossa oleva Niemelän torppa.
**Ulkomuseo** tai **ulkoilmamuseo** on museotyyppi, joka on muodostunut museoalueella olevista rakennuksista, joilla on jonkinlaista historiallista arvoa. Ulkomuseoiden rakennukset ovatkin museorakennusten eritystapauksia, sillä niissä itse rakennuksetkin ovat museoesineitä.

Ulkomuseot ovat skandinavialainen keksintö: Ensimmäinen ulkomuseo oli Tukholmaan perustettu Skansen, joka avattiin 1891. Seuraavien kahden vuosikymmen aikana Skandinaviassa perustettiin Kulturen Lundiin, Norsk Folkemuseum Osloon, Maihaugen Lillehammeriin, Frilandsmuseet Lyngbyhyn ja Den Gamle By Aarhusiin. Ensimmäinen Skandinavian ulkopuolelle avattu ulkomuseo oli Alankomaiden Arnhemiin vuonna 1918 avattu Alankomaiden ulkomuseo. Tämän jälkeen ulkomuseoita alkoi syntyä muuallakin Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Toisen maailmansodan jälkeen ne levisivät ympäri maailmaa.

Monet ensimmäisistä ulkomuseoista keskittyi maaseutuun ja niiden kulttuuriin, mutta jo tanskalainen Den Gamle By esitteli kaupunkikulttuuria. Teollisuuskulttuuri on ollut nouseva teema 1960-luvulta lähtien, mutta sittemmin ulkomuseoiden moninaisuus on kasvanut.

Ulkomuseot ovat siinä mielessä museoiden poikkeustapauksia, että niiden rakennuksetkin ovat osa museoesineistöä. Osa museotyötä onkin rakennusten säilyttäminen ja hoitaminen. Ulkomuseoiden rakennukset saattavat olla tehty materiaaleista, joista ei yleensä enää valmisteta rakennuksia. Tällaisia materiaaleja ovat esimerkiksi olki, kaisla, tuohi, turve ja lauta. Rakennusten uusiminen ja korjaaminen vaatiikin erikoistaitoja.

Lähteet
-------

* Mattila, Mirva & Kaukonen, Marianna & Salmela, Ulla: *Opas paikallismuseon hoitoon*. Helsinki: Museovirasto, 2005. ISBN 951-616-119-7. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 22.2.2017).

### Viitteet

1. ↑  Museologian erityissanastoa (pdf) *helsinki.fi*. Viitattu 22.2.2017.
2. 1 2  Mattila & Kaukonen & Salmela, s. 119.
3. 1 2  History Association of European Open Air Museums.  Arkistoitu 23.2.2017. Viitattu 22.2.2017. (englanniksi)
4. ↑  Mattila & Kaukonen & Salmela, s. 124.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **ulkomuseo** Wikimedia Commonsissa

* Euroopan ulkomuseoiden liitto AEOM (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Juho (Ivan) Pakkanen** (1907 Aropakkasi, Skuoritsa, Inkeri – ?) oli inkeriläissyntyinen opettaja, puna-armeijan everstiluutnantti ja neuvostoliittolainen diplomaatti. Hän oleskeli Suomessa vuosina 1944–1949.

Pakkanen valmistui opettajaksi Hatsinan opettajaopistosta. Hän toimi sitten opettajana Skuoritsan työläisnuorisokoulussa ja jatkoi työn ohella opintojaan Herzenin pedagogisessa instituutissa. Sotavuosina Pakkanen yleni everstiluutnantiksi ja hän toimi Karjalan rintamalla puna-armeijan päähallinnon kuraattorina. Talvisodan aikana Pakkanen oli Kuusisen hallituksen alaisessa Suomen kansanarmeijassa suomalaisten sotavankien kuulustelijana. Hän toimi myös jatkosodan aikana suomalaisten sotavankien kuulustelijana ja värväsi Suomeen lähetettäviä tiedustelijoita.

Jatkosodan jälkeen Pakkanen oli Suomessa liittoutuneiden valvontakomissiota johtaneen Andrei Ždanovin neuvonantajana ja tulkkina. Hän oli Neuvostoliiton ulkoministerin Vjatšeslav Molotovin tulkkina Pariisin rauhanneuvotteluissa, joissa allekirjoitettiin vuonna 1947 Pariisin rauhansopimus. Sittemmin Pakkanen oli Neuvostoliiton Helsingin-lähetystössä 2. lähetystösihteerinä ja hän toimi Stalinin tulkkina YYA-sopimuksen allekirjoitustilaisuudessa vuonna 1948.

Pakkanen erotettiin lähetystösihteerin virasta ja puolueesta liiallisen alkoholin käytön vuoksi. Hän toimi viimeksi vuodesta 1952 alkaen kääntäjänä Karelfintagin (Karjalan tiedotuslaitoksen) toimistossa ja käänsi suomen kielelle paitsi poliittista aineistoa myös useita neuvostoliittolaisia elokuvia.

Lähteet
-------

1. ↑  Veikko Huuska : Terjoshkin – Tereshkin – "Tervonen", mies joka valvoi, Agricola, Puheenvuoroja historiasta 7.7.2015
**Johan Aleksander Auvinen** (11. heinäkuuta 1875 Savonlinna – 24. syyskuuta 1950 Savonlinna) oli suomalainen liikemies ja kauppaneuvos, *And. Auvinen Oy*:n perustaja ja toimitusjohtaja.

Auvinen kävi neljä luokkaa reaalilyseota, suoritti Kuopion kauppakoulun 1893–1896 ja työskenteli sitten Lyypekissä Piehl & Fehlingin konttorissa opiskellen samalla Lyypekin kauppakoulussa. Palattuaan Suomeen hän oli aluksi työssä Häkli, Lallukka ja Kumppanin liikkeessä Viipurissa 1897 ja teki sitten opintomatkan Venäjälle. Auvinen oli toiminimi And. Auvisen prokuristina 1898–1910 ja vuonna 1910 muodostetun And. Auvinen Oy:n toimitusjohtajana 1910–1950. Hän oli myös Savonlinnan höyrylaiva Oy:n toimitusjohtajana 1900–1907 ja Saimaan höyrylaiva Oy:n toimitusjohtajana 1909–1916. Auvinen oli Keskuskauppakamarin jäsen 1920–1925, PYP:n hallintoneuvoston jäsen 1927–1943 ja Suomen sahanomistajain yhdistyksen hallituksen jäsen 1924–1941. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1926. Auvinen kuului Savonlinnan kaupunginvaltuustoon 1907–1911, 1913–1918, 1923–1925 ja 1929–1930.

Auvisen vanhemmat olivat olivat kauppaneuvos Anders Auvinen ja Olga Schataloff. Hän oli naimisissa vuodesta 1901 runoilijana tunnetun kansakoulunopettaja Helmi Katarina Roosin kanssa. Historioitsija, kauppaneuvos Juhani Auvinen oli heidän poikansa. Auvinen on haudattu Talvisalon hautausmaalle Savonlinnaan.

Lähteet
-------

* Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961
* Savonmaa.fi: Anders ja Johan Aleksander Auvinen (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2 3  Johan Aleksander Auvinen *Biografiasampo*. Viitattu 6.11.2022.
2. ↑  Juhani Auvinen *Biografiasampo*. Viitattu 6.11.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Ulkosuodatin** on akvaarioissa käytettävä suodatintyyppi. Periaatteessa nimityksellä voitaisiin ymmärtää kaikkia suodatintyyppejä jotka sijaitsevat varsinaisen vesialtaan ulkopuolella mutta yleensä ulkosuodattimella tarkoitetaan nimenomaan altaan ulkopuolelle asennettavaa ulkopönttösuodatinta. Joten esimerkiksi valutussuodatinta tai leijuhiekkasuodatinta ei yleensä kutsuta ulkosuodattimeksi vaikkakin usein sijaitsevat altaan ulkopuolella.*lähde?*

Ulkosuodatin on toimintaperiaatteeltaan melko yksinkertainen, vaikkakin on olemassa myös pitkälle kehitettyjä jaksoittaisella vedenohjausjärjestelmillä ja lämmitysvastuksilla varustettuja versioita. Vesi johdetaan lappoperiaatteella imuputkea pitkin altaan reunan yli letkuja pitkin itse suodattimen alaosaan. Sieltä vesi kulkeutuu suodatusmassojen läpi kohti laitteen kannessa olevaan pumppuun, josta vesi pumpataan letkuja pitkin ja suihkuputkien välityksellä takaisin altaaseen.*lähde?*

Ulkosuodattimen suodatustoimintaperiaate on laaja-alainen. Yleensä se toimii sekä mekaanisena suodattimena eli sihtinä ja sen lisäksi vaihtelevissa määrin biologisena suodattimena. Suodatusmateriaalivalinnoista riippuen laite voi toimia myös kemiallisena suodattimena. Muita tehtäviä ulkosuodattimella on vesikierron varmistaminen ja lämpökerrostumien tasaaminen altaassa.*lähde?*

Ulkosuodatin on sisäsuodattimen ohella yleisin akvaarioissa käytetty suodatintyyppi. Miltei kaikki käytössä olevat laitteet ovat teollisesti valmistettuja, koska tyyppi sopii siihen hyvin. Yleisimmät valmistusmaat ovat Saksa ja Italia. Myös Kaukoidässä on laitevalmistusta. Tunnetuimpia tuotemerkkejä Suomessa ovat esimerkiksi Eheim, Fluval, Sacem ja Sera.*lähde?*

Katso myös
----------

* Sisäsuodatin

Lähteet
-------

1. ↑  Suodatinlaitteet: Ulkosuodatin *Vedenpuhdistus terraariossa*. Terraario. Viitattu 21.1.2019.
Linna pohjoisen suunnasta.
Näkymä linnan korkeimmasta tornista joelle päin.
**Turaidan linna** (latv. *Turaidas pils*, saks. *Treiden, Treyden*) on Latvian Siguldassa, Gaujan kansallispuiston alueella sijaitseva osittain entistetty keskiaikainen linna.

Tiilirakenteisen linnan paikka on korkealla mäellä Gaujajoen varressa. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1214. Rakennuttajina olivat kalparitaristo ja Riian piispa Albert von Buxhövden. Tarkoituksena oli tehdä linnasta tukikohta kristilliselle käännytystyölle erityisesti pohjoisen suuntaan Sakalan ja Ugandin maakuntiin (nykyiset Valgamaa, Võrumaa ja Põlvamaa). Samalla paikalla oli aikaisemmin paikallisen väestön puinen linnoitus, josta uuden linnan nimi on peräisin.

Linnan vaiheita
---------------

1200-luvun alkupuolella Kalparitaristo kärsi suuria tappioita liettualaisten käännytystyössä, ja vuonna 1237 se sulautui saksalaiseen ritarikuntaan. Tällöin Turaidankin herruus siirtyi ritarikunnalle. Paikallisista heimoista latgallit olivat heidän liittolaisiaan. Linnan puolustussysteemin parantaminen jatkui: 1300-luvulla rakennettiin eteläinen torni muureineen ja 1400-luvulla varauduttiin tuliaseiden vaikutukseen rakentamalla pyöreä länsitorni. Rakennus- ja kunnostustöitä tehtiin 1600-luvullakin, vaikkakin linnan sotilasstrateginen merkitys alkoi olla vähäinen. Vuonna 1776 sattuneen tulipalon jälkeen linna jäi pois käytöstä ja se hylättiin.

Vuonna 1976 linnan alueella aloitettiin arkeologiset tutkimukset ja sen jälkeen rakennuksia on restauroitu.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Turaida Medieval Castle (Arkistoitu – Internet Archive). Sigulda Tourism. Viitattu 30.11.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Turaidan linna** Wikimedia Commonsissa