recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Karl Konstantin (Konsta) Vuokila** (15. lokakuuta 1877 Teisko – 16. joulukuuta 1941 Haapajärvi) oli suomalainen pienviljelijä ja Työväen ja pienviljelijäin vaaliliiton kansanedustaja.

Vuokilan äiti oli loisen leski Priita Maria Vuokila (entinen Kulju). Vuokila oli työmiehenä ja toimi 20 vuoden ajan Pohjolan ammatillisen piirijärjestön järjestäjänä. Hän oli sitten maatyömiehenä ja pienviljelijänä Nivalassa 1918–1927, oli vankilassa poliittisista syistä 1924–1927 ja oli vapauduttuaan maatyömiehenä ja pienviljelijänä Haapajärvellä vuodesta 1927 alkaen.

Vuokila oli Työväen ja pienviljelijäin vaaliliiton kansanedustajana toukokuulta lokakuulle 1924 edustaen Oulun läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän menetti edustajapaikkansa syksyn 1924 kommunistipidätysten yhteydessä ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli Jaakko Liedes.

Lähteet
-------

1. ↑  .aspx Konsta Vuokila *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Työväen ja pienviljelijäin eduskuntaryhmän kansanedustajat 1924–1927 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(18) | 
* Allila
* Asikainen
* Huttunen
* Isaksson
* Jokela
* Komulainen (1924–1927†)
* Kulmala
* Liedes (1924–1927)
* Nurminen
* Pitkänen (1927)
* Ramstedt
* Rosenberg
* Räsänen
* Savenius
* Soikkeli
* Strengell (1924–1927)
* Tabell
* Tenhunen (1924)
* Varho (1925–1927)
* Virta
* Vuokila (1924)
* Vuorio (1924–1925)

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Kukkahämähäkki** eli **kukkaravukki** (*Misumena vatia*) on yleinen ja melko kookas rapuhämähäkkeihin lukeutuva hämähäkkilaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Kukkahämähäkin naaras on kookas, 9–11 mm pitkä. Koiras huomattavasti pienempi, vain 3–4 mm:n pituinen. Naaras on lähes yksivärinen, vain takaruumiin sivuilla saattaa olla punaiset juovat tai täplät. Erikoisena piirteenä aikuinen naaras kykenee vaihtamaan väriään keltaisesta valkoiseen ympäristönsä mukaan. Myös vihertävänsävyisiä yksilöitä tavataan ja nuoret kukkahämähäkit ovat vihreitä. Hämähäkin värin vaihtumiseen kuluu pari vuorokautta. Koiraan eturuumis ja etummaiset raajat ovat laajalti tummanruskeat ja takaruumiin selkäpuolella on kaksi punaruskeaa pitkittäisjuovaa. Muilta osin koiras on kellertävä tai valkoinen. Kaksi etummaista raajaparia ovat huomattavasti taaempia raajoja pitemmät ja väijyvä hämähäkki pitää niitä leveälti ojennettuna ruumiin sivuilla.

Levinneisyys
------------

Laajalti levinnyt laji, jota tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa, Aasian pohjoisosissa sekä Pohjois-Amerikassa. Suomessa sitä tavataan ainakin eteläiseen Lappiin saakka, mutta laji on selvästi yleisempi maan eteläosissa.

Elintavat
---------

Kukkahämähäkit elävät niityillä, kedoilla, tienpientareilla ja muilla avoimilla paikolla. Heimolleen tyypilliseen tapaan se ei kudo pyyntiverkkoa vaan saalistaa väijymällä. Hämähäkki istuu kukassa suojavärinsä turvin ja odottaa kukkaan lentävää hyönteistä. Tavallisimmin hämähäkin tapaa valkoisesta tai keltaisesta kukasta, mutta sen havaitseminen on vaikeaa, ellei hämähäkin väri satu poikkeamaan kukan väristä. Kukkahämähäkit parittelevat alkukesällä ja naaras munii munat seitistä tekemäänsä munakoteloon, jonka se piilottaa kasvien lehtien väliin. Poikaset talvehtivat karikkeen joukossa ja aikuistuvat seuraavana keväänä.

Hämähäkin värinmuutoksen mahdollistava kemia on monimutkaista, eikä mekanismia tunneta kovin hyvin.

Lähteet
-------

1. ↑  Pedro Cardoso: Kukkaravukki – *Misumena vatia* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
2. ↑  Kukkaravukki – *Misumena vatia* *Laji.fi*. Viitattu 9.4.2022.
3. ↑  Michael J. Roberts, "Spiders of Britain and North Europe", Collins 1996, ISBN 978-0-00-219981-0 s. 154
4. 1 2 3  Eurooppalainen vuoden hämähäkki 2006[vanhentunut linkki]
5. ↑
6. ↑
7. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* BugGuide.net (englanniksi)
* UK Safari (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q742349
* Wikispecies: Misumena vatia
* ADW: Misumena\_vatia
* Araneae: 1375
* ARKive: misumena-vatia
* BioLib: 820
* BOLD: 205424
* BugGuide: 6751
* CoL: 43P3V
* EoL: 1208974
* EUNIS: 228051
* Fauna Europaea: 353527
* Fauna Europaea (new): 429a8247-e418-4a3d-9d8b-017ab46f7328
* GBIF: 2165951
* iNaturalist: 55746
* IRMNG: 10022258
* ITIS: 883786
* NatureServe: 2.118275
* NBN: NBNSYS0000008718
* NCBI: 1100095
* WSC: urn:lsid:nmbe.ch:spidersp:030580

 |

 |
**Konstan parempi valssi** on kaustilaisen kansanmuusikon Konsta Jylhän sävelmä vuodelta 1964. Jylhä keksi kertomansa mukaan sävelmän ollessaan risusavotassa.

*Konstan paremmasta valssista* tuli yksi Konsta Jylhän ja Kaustisen purppuripelimannien suosituimmista kappaleista. Purppuripelimannit levytti sävelmän ensi kerran vuonna 1965. Siitä tehtiin myös laulettu versio, kun Jukka Virtanen kirjoitti sävelmään Konsta Jylhästä kertovan tekstin (alkusanat "Konstan konsti oli oiva / kokosi soitollansa väen lauantaina...") ja kappaleen levytti Vesa-Matti Loiri vuonna 1969 Jaakko Salon sovituksena.

Riitta Degerholmin lyhytdokumentti vuodelta 1967 ja Paavo Helistön vuonna 1972 julkaistu Konsta Jylhän elämäkerta ovat myös nimeltään *Konstan parempi valssi*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kappaleen esitystallenne lyhytdokumentista *Konstan parempi valssi* (1967), Yle Elävä arkisto (alin video)
* Sävelmän nuotti (Arkistoitu – Internet Archive) Kaustisen evankelisen opiston sivustolla (PDF)

Lähteet
-------

1. ↑  Konsta Jylhä 100 vuotta *Yle Vintti / Yle Teema*.  2.6.2010. Viitattu 24.9.2017.
2. ↑  Uusitalo, Heikki: *Suuri toivelaulukirja 13*, s. 24. F-kustannus Oy, 2008. ISBN 9789524611701.
3. ↑  Konstan parempi valssi *Äänitearkisto*.  Arkistoitu 24.9.2017. Viitattu 24.9.2017.
4. ↑  Konstan parempi valssi *Fennica-haku*. Viitattu 24.9.2017. [vanhentunut linkki]
5. ↑  *Konstan parempi valssi (1967)* Elonetissä.
**Tringa** on maalaiskunta Kayesin alueen Yélimanén piirissä Malissa. Sen keskuskylä Maréna sijaitsee 80 kilometriä Yélimanésta etelään. Kunnassa on 12 500 ja keskuskylässä 2 900 asukasta (vuonna 2009).

Tringan kunnan pinta-ala on 640,3 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Yélimanén piirin Diafounou Goryn, Goryn, Guidimen ja Soumpoun, idässä Nioron piirin Sandarén, etelässä Bafoulabén piirin Diakonin ja lännessä Kayesin piirin Marintoumanian kuntiin. 

Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Pinnanmuodostusta leimaavat kyliä ympäröivät rikkonaiset ylängöt. Kasvillisuus on heinäsavannia, jolla kasvaa myös piikkipensaita ja pieniä puita. Tärkein vesistö on sadekauden jälkeen kuivuva Kolimbinén sivujoki Gari.

Kuntaan kuuluu neljä kylää: Maréna, Diakoné, Dialaka ja Lambatara. Asukkaista 90 prosenttia on soninkeja. Lisäksi on fulbeja, bambaroita ja tuaregeja. Puhutuin kieli on soninke ja vallitseva uskonto islam.

Kunnan läpi kulkee Bamakosta Kayesiin johtava maantie RN1. Etäisyys Kayesiin on 90 kilometriä. Yhteydet Yélimanéen ovat sadekaudella huonot.

Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja laiduntamiseen perustuva karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, maissi, riisi, maapähkinä ja lehmänpapu. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja vähäisessä määrin hevoset. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja.

Nuoriso pyrkii muuttamaan Ranskaan ja muihin maihin. Siirtolaiset auttavat perheitään ja rahoittavat yhteisiä hankkeita. Julkisiin palveluihin kuuluvat koulut, terveyskeskukset ja vesihuolto.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 4.12.2020.
2. 1 2 3  Programme de développement économique, social et culturel (2018–2022) de la commune rurale de Tringa *docplayer.fr*.  2018. Viitattu 4.12.2020.
3. ↑  Région de Kayes: Carte de référence Reliefweb. Viitattu 4.12.2020.
4. 1 2 3 4  Site officiel de la commune de Tringa-Marena *marena.tringa.free.fr*. Viitattu 4.12.2020.
**Konsta Lappalainen** (s. 11. elokuuta 2002 Espoo) on suomalainen autourheilija. Hän kilpailee tällä hetkellä ADAC GT Masters ja GT World Challenge Europe -sarjoissa.

Ura
---

Lappalainen aloitti uransa Karting-sarjoissa vuonna 2012. Parhaana saavutuksena hänellä on Finnish Championship - OK -luokan mestaruus vuodelta 2016.

### Formulat

Lappalainen aloitti uransa formulaluokissa vuonna 2016 ajaen Espanjan Formula 4 ja Formula STCC Nordic -sarjoja. Vuonna 2017 Lappalainen jatkoi sarjoissa ja sijoittui Formula STCC Nordic -sarjassa toiseksi. Samana vuonna hän ajoi kolme kilpailua SMP Formula 4 -sarjaa. Vuonna 2018 jatkoi täyden kauden SMP F4 -sarjassa ja voitti koko sarjan mestaruuden keräten kauden aikana seitsemän voittoa, neljä paalupaikkaa ja 15 palkintokorokesijoitusta. Samana vuonna Lappalainen ajoi Formula Academy Finland -sarjassa saavuttaen kolme voittoa ja viisi palkintosijaa sijoittuen sarjan neljänneksi. Lisäksi Lappalainen kilpaili Saksassa ADAC Formula 4 -sarjaa ollen sarjan 15:s.

Vuonna 2019 Lappalainen siirtyi Formula Regional European Championship -sarjaan KIC Motorsport -talliin. Hän saavutti yhden palkintosijan ollen sarjapisteissä 11:s. Vuonna 2020 Lappalainen jatkoi sarjassa saavuttaen kaksi palkintosijaa ja sijoittui sarjan loppupisteissä kuudenneksi.

### Siirtyminen GT-sarjoihin

Vuonna 2021 Lappalainen aloitti uransa GT-sarjoissa ja kilpaili GT World Challenge Europe Sprint Cup ja Endurance Cup -sarjoissa ajaen Emil Frey Racing -tallin Lamborghini Huracánilla. Sprint Cupissa Lappalaisen autokunta otti Silver-luokassa yhden palkintosijan ja sijoittuivat sarjapisteissä 14:ksi. Endurance Cupissa Lappalaisen autokunta sijoittui 16:ksi. Vuonna 2022 Lappalainen ajoi ADAC GT Masters -sarjassa samassa tiimissä ja saavutti menneellä kaudella yhden voiton, yhden paalupaikan ja yhden palkintosijan ja sijoittui sarjan loppupisteissä 17:ksi.

Lähteet
-------

* Konsta Lappalainen Driver Databasessa

### Viitteet

1. ↑  Konsta Lappalainen *motorsportstats.com*. Viitattu 16.7.2023. (englanniksi)
2. ↑  Konsta Lappalainen: Racedriver biography - career and success *speedsport-magazine.com*. Viitattu 16.7.2023. (englanniksi)
3. ↑  Peter Allen: NEZ F4 stars Lappalainen and Blomqvist to step up to Regional F3 *formulascout.com*.  18.1.2019. Viitattu 14.4.2023. (englanniksi)
**Anna-Elina Lyytikäinen** (s. 29. maaliskuuta 1971 Kuopio) on suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja käsikirjoittaja. Vuonna 2022 hänet valittiin Hämeenlinnan Teatterin johtoon. Hän toimi Tampereen Teatterin pääohjaajana 2016–2021.

Lyytikäinen pyrki Teatterikorkeakoulun näyttelijäntyön koulutusohjelmaan, vaikka ilmaisupainotteiset lukio-opinnot olivat kesken. Hän pääsi opiskelijaksi 1989 ja valmistui näyttelijäksi 1993. Kokopäiväisten näyttelijänopintojen rinnalla hän tentti puuttuvat lukion aineet. Lyytikäisellä oli näyttelijäkiinnitys Lahden kaupunginteatterissa 1993–1994 ja Helsingin Kaupunginteatterissa 1994–1997. Hän pääsi Teatterikorkeakoulun ohjaajantyön koulutusohjelmaan vuonna 1997. Ohjaajaksi Lyytikäinen valmistui 2000 ja hänestä tuli yksi ensimmäisistä taiteen tuplamaistereista Suomessa. Sen jälkeen hän työskenteli freelanceohjaajana ja -näyttelijänä vuodet 2000–2015.

Teatteriurallaan Lyytikäisen työt ovat ulottuneet musikaaleista ihmissuhdedraamoihin. Erityisesti hän pitää töistä, joissa voi tutkia ja perehtyä perusteellisesti taustoihin. Lyytikäinen on asunut Tampereella vuodesta 2005. Hän on opiskellut myös esittävien taiteiden johtamista.

Ohjaamisen ja näyttelemisen ohessa Lyytikäinen on kirjoittanut neljä näytelmää:

* *Armon varassa*, 2007
* *Hämähäkkimiehen kosto*, 2011
* *Sylityksin*, 2015
* *1918 – Teatteri taistelussa*, 2018

Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa *Ruusun aika* ja *Pappia kyydissä*.

Lähteet
-------

1. ↑  Anna-Elina Lyytikäinen Elonetissä.
2. ↑  Turtola, Kati: Anna-Elina Lyytikäinen ottaa ohjat Hämeenlinnan Teatterissa: maakuntateatteri pyrkii uuden johtajan myötä valtakunnallisesti kiinnostavaksi *Yle Uutiset*.  28.1.2022. Viitattu 28.1.2022.
3. 1 2 3  Kytölä, Laura: Oppi vie ohjaajaa eteenpäin. (50-vuotishaastattelu) *Helsingin Sanomat*, 28.3.2021, s. C 21. Helsinki:  Sanoma Media Finland Oy. ISSN 0355-2047. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 28.3.2021.
4. ↑  Oikaisuja.  *Helsingin Sanomat*, 30.3.2021, s. A 18. Helsinki:  Sanoma Media Finland Oy. ISSN 0355-2047. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 5.4.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Anna-Elina Lyytikäinen Elonetissä.
* Anna-Elina Lyytikäinen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Pekkonen, Sanna: Tampereen Teatterin uusi pääohjaaja on monitaituri, joka haaveilee paluusta näyttämölle *Yle Uutiset*.  3.12.2015.  Arkistoitu 4.12.2015.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Ritva
* Elonet

 |

 |
**Rajut kaverit** (*Thunderbolt & Lightfoot*) on Michael Ciminon käsikirjoittama ja ohjaama komediallinen toimintaelokuva ja road movie. Ciminon esikoisohjaus sai ensi-iltansa vuonna 1974 ja pääosissa näyttelevät Clint Eastwood sekä Jeff Bridges, joka sai roolisuorituksestaan parhaan miessivuosan Oscar-ehdokkuuden.

Juoni
-----

Kokenut pankkirosvo Thunderbolt (*Eastwood*) lyöttäytyy yhteen nuoren rellestelijän Lightfootin (*Bridges*) kanssa. Thubderbolt on piilottanut erään vanhan kyläkoulun liitutaulun taakse 500 000 dollaria ja kaksikko suuntaa oitis sinne. Myös Thunderboltin entinen kaveri ja nykyinen vihamies Red Leary (*George Kennedy*) haluaa apurinsa Eddie Coodyn (*Geoffrey Lewis*) kanssa oman osuutensa. He yrittävät tappaa parivaljakon, mutta kun selviää, että koulurakennus ei olekaan enää samassa paikassa kuin ennen, nämä neljä päättävät toteuttaa vuosisadan nerokkaimman ja kekseliäimmän pankkiryöstön. Hankaluuksia tuo niin nelikon yhteistyökyvyttömyys kuin kaneja lahtaava hupelikin (*Bill McKinney*).

Arvioita
--------

*Helsingin Sanomien* Paula Talaskivi luonnehti *Rajuja kavereita* tuoreeltaan huomattavan hyvin ohjatuksi humoristiseksi ja traagiseksikin kuvaukseksi "kaltevan pinnan kavereista". *Video-oppaassa* vuodelta 1994 Asko Alanen piti elokuvaa "notkean takaa-ajorallin ja tarkkaan ajastetun ryöstöiskun kekseliäänä yhdistelmänä". Hän antoi sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "erinomainen".

Lähteet
-------

1. ↑  Talaskivi, Paula: Viikon elokuvia: Rakkautta ja kauhua Venetsiassa. Bertha, kuningatar ja Emma.  *Helsingin Sanomat*, 22.10.1974, s. 36. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.

Aiheesta muualla
----------------

* *Rajut kaverit* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Rajut kaverit* Elonetissä.
**Iivo Wegelius** (ent. Järvitalo, s. 8. elokuuta 1971) on suomalainen jääpallovalmentaja ja entinen jääpalloilija. 

Hän on edustanut jääpallon Bandyliigassa kasvattajaseuraansa Helsingin Botniaa sekä Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla Katrineholms SK:n joukkuetta. Suomen jääpallomaajoukkueessa Wegelius on pelannut yli 50 ottelua. Vuonna 2004 hän oli mukana voittamassa Suomen toistaiseksi ainoaa maailmanmestaruutta.

Vuosina 2007–2009 Wegelius toimi pelaajavalmentajana. Lisäksi hän on valmentanut Ruotsin Elitserienissä Villa Lidköpingin joukkuetta kahden kauden ajan yhdessä Ari Holopaisen kanssa.

Nykyään Wegelius asuu Ruotsissa Katrineholmissa, jossa hän toimii muun muassa fysioterapeuttina.

Saavutukset
-----------

**Maajoukkueessa**

* MM-kultaa: 2004
* MM-pronssia: 2006

**Seurajoukkueissa**

* SM-kultaa: 1997
* SM-hopeaa: 1998
* SM-pronssia: 1995, 1996

Lähteet
-------

* International Bandy Database

### Viitteet

1. 1 2  Suomen jääpalloliitto – Maajoukkuepelaajat. Viitattu 25.1.2013.
2. ↑  Jääpallon Elitserienissä vahva suomalaisedustus  28.10.2009. Yle Urheilu. Viitattu 25.1.2013.
3. ↑  Iivo Wegeliuksen kotisivut. (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 25.1.2013.

  

Suomen joukkue – Jääpallon MM-kilpailut 2004
1 Pasi Hiekkanen |
2 Petteri Lampinen |
3 Ville Aaltonen |
4 Kimmo Huotelin |
5 Markus Hiukka |
6 Vesa Vuokila |
7 Sami Laakkonen |
8 Samuli Niskanen |
9 Ari Holopainen |
10 Janne Väkiparta |
11 Mikko Aarni |
12 Timo Oksanen |
13 Mika Mutikainen |
14 Jarno Väkiparta |
15 Marko Miinala |
16 Iivo Wegelius |
Valmentaja: Esko Tammilehto
Valmentaja: Timo Tiusanen
**Angelina Romanovna Golikova** (ven. Ангелина Романовна Голикова, s. 17. syyskuuta 1991 Moskova) on venäläinen pikaluistelun maailman- ja Euroopan-mestari.

Golikova voitti 500 metrin maailmanmestaruuden Heerenveenissä 2021 ajalla 37,14. Hän saavutti 500 metrillä ja joukkuesprintissä MM-hopeaa Salt Lake Cityssä 2020 sekä joukkuesprintissä MM-pronssia Inzellissä 2019. Lisäksi hän sijoittui 500 metrillä neljänneksi 2019 ja 1 000 metrillä kuudenneksi 2021. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän on sijoittunut neljänneksi Hamarissa 2020, kuudenneksi Changchunissa 2018 ja kahdeksanneksi Heerenvenissä 2019. 

Golikova saavutti Pekingin olympialaisissa 2022 pronssia 500 metrillä ja oli neljäs 1 000 metrillä. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli 500 metrillä seitsemäs.

Golikova on voittanut Euroopan-mestaruuden joukkuesprintissä Kolomnassa 2018 ja Heerenveenissä 2020. EM-hopeaa hän on saanut 500 metrillä 2018 ja Heerenveenissä 2022 sekä sprinttiottelussa Heerenveenissä 2021 sekä EM-pronssia 500 metrillä 2020.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **500 m** | 36,66 | Calgary | 11. joulukuuta 2021 |
| **1 000 m**  | 1.12,77 | Salt Lake City | 4. joulukuuta 2021 |

Lähteet
-------

1. ↑  Angelina Golikova *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3  Angelina Golikova *speedskatingstats.com*. Viitattu 1.4.2021. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Angelina Golikova *speedskatingnews.info*. Viitattu 27.1.2022. (englanniksi)
**Axfood AB** on ruotsalainen yhtiö, joka toimii päivittäistavaroiden tukku- ja vähittäiskaupassa ja kuljetuksissa. Axfoodin vähittäiskauppaketjuja ovat Willys ja Hemköp. Sen lisäksi osa Hemköp-kaupoista sekä Handlar’n- ja Tempo-ketjujen myymälät ovat kauppiasvetoisia.

Historia
--------

Axfood-konserni muodostettiin vuonna 2000 liittämällä yhteen Hemköpskedjan ja D&D Dagligvaror, joka puolestaan oli muodostettu edellisenä vuonna Dagab- ja D-gruppen-ketjuista. Axfoodiin liitettiin perustamisvaiheessa myös Spar Sverige, Spar Inn -pikatukku ja Suomessa toiminut Spar Finland. Fuusioyritys listattiin Tukholman pörssiin Hemköpin tilalle, aluksi nimellä Nya Dagligvarubolaget kunnes päädyttiin nimeen Axfood.

Perustamisvaiheessa Axfoodin ketjuja olivat Tempo, Vivo, Spar, Eurospar, Exet/Matex, Rätt Pris, HP Billigt och Nära sekä Billhälls. Järkeistämisen jälkeen Axfood jakautui kolmeen liiketoiminta-alueeseen: Hemköp-ketju, Axfood Franchise (Tempo, Vivo ja Spar) sekä Axfood Lågpris (Willys). Vivo Sverigen nimi muutettiin Spariksi. Exet, Matex sekä HP Billigt och Nära yhdistettiin Willys-ketjuksi. Dagab muuttui tukkuketjusta logistiikkayhtiöksi.

Vuoden 2005 alusta Axfood luopui yhteistyöstään hollantilaisen Sparin kanssa, ja Spar-kaupoista tehtiin Hemköpejä. Samana vuonna Suomen Spar Oyj myytiin S-ryhmälle. Vuonna 2009 Vi-kauppaketju lopetti vuonna 2005 alkaneen yhteistyön Bergendahlsin kanssa ja otettiin mukaan Axfoodiin. Näistäkin kaupoista tehtiin Hemköp-nimisiä. Marraskuussa 2011 Axfoodin tytäryhtiö Axfood Närlivs osti 50 % osuuden alvestalaisesta autotarviketukku Hall Mibasta.

Axfoodin omia kaupan merkkejä ovat laadukkuutta korostava elintarvikemerkki Garant, Garant Ekologiska -luomutuotteet, Premier, reilun kaupan Aware-tuotteet, edulliset Eldorado-tuotteet, Func-sähkötarvikkeet ja Fixa-keittiövarusteet.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Annual Report 2018 (PDF) *axfood.com*. Axfood AB. Viitattu 3.3.2019. (englanniksi)
2. ↑  Ownership structure *axfood.com*.  31.1.2019. Axfood AB. Viitattu 3.3.2019. (englanniksi)
3. ↑  Unkuri, Maija: Axfood tahtoo palata Suomeen, Talouselämä 2.2.2006. Viitattu 18.3.2016.

Kirjallisuutta
--------------

* De Geer, Hans: *Firman: familj och företagande under 125 år: från A Johnson & Co till Axel Johnson gruppen.* Institutet för ekonomisk historisk forskning vid Handelshögskolan, Atlantis 1998. ISBN 91-630-7113-4.
* Ericson, Bengt: *Antonias revansch: hur hon räddade sitt imperium och kom tillbaka som en vinnare.* Fischer & Co 2009. ISBN 978-91-85183-66-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Axfood** Wikimedia Commonsissa

* Axfood-konserni (englanniksi, ruotsiksi)
* Axfood Ruotsi (ruotsiksi)
**Esko Tapani Lindstedt** (s. 8. joulukuuta 1943 Helsinki) on suomalainen agronomi ja eläköitynyt järjestö- ja yritysjohtaja, joka on saanut maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Lindstedt syntyi maanviljelijä Kaarlo Lindstedtin ja opettaja Annikki Lindgrenin perheenseen. Hän avioitui 1972 opettaja Sisko Marketta Viljasen kanssa. Lindstedt tuli ylioppilaaksi Perniön yhteiskoulusta 1962 ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta 1970. Hän suoritti Master of Science -tutkinnon Michiganin osavaltionyliopistossa 1973. Lindstedt oli YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestö FAO:n apulaisasiantuntija Nigeriassa 1970–1971, Maataloustuottajain Keskusliiton ulkomaanasiainhoitaja 1973–1977, tuotanto- ja markkinapoliittisen osaston osastopäällikkö 1977–1985 ja toiminnanjohtaja 1985–1990, Cultorin viestintäjohtaja ja kansainvälisen kauppapolitiikan johtaja 1990–1999, Danisco Sugar A/S:n kansainvälisen kauppapolitiikan johtaja 1999 sekä Danisco Finland Oy:n (Sucros Oy) maatalousjohtaja 2000–2005. Hän on ollut myös sivutoiminen maanviljelijä Träskbölen tilalla Perniössä, ja hänellä on ollut useita koti- ja kansainvälisiä asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Lindstedt sai 2006.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mäkinen, Riitta: Maanviljelysneuvos Esko Lindstedt (1943–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 28.2.2012. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 30.5.2023.
2. ↑  MTK saa uudeksi toiminnanjohtajaksi Esko Lindstedtin. *Helsingin Sanomat*, 27.2.1985, s. 8. Näköislehden arkistolinkki tilaajille
**Axós** (kreik. Αξός) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Mylopótamoksen kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 385 (vuonna 2011).

Kirkko Axóksen kylässä.
Axóksen kylä sijaitsee Kreetan pohjoisissa keskiosissa Ída- eli Psiloreítis-vuoren pohjoispuolella noin seitsemän kilometriä luoteeseen Anógeiasta, 44 kilometriä itään Réthymnosta ja linnuntietä noin 11 kilometriä sisämaahan saaren pohjoisrannikosta eli Kreetanmeren rannasta. Kylä on ottanut nimensä antiikin ajan Aksoksen eli Oaksoksen kaupungista, joka sijaitsi sen paikalla.

Axós muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Αξού, *Topikí Koinótita Axoú*), johon kuuluvat varsinaisen Axóksen kylän lisäksi kylät Chalkidianá ja Liváda. Koko yhdyskunnan väkiluku on 424.

Aiemmin kylä kuului Kouloúkonaksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Mylopótamoksen kunnan Kouloúkonaksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 25.12.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Axos Crete *Enagron.gr*. Viitattu 1.9.2020.
3. ↑  Axos *crete.org.uk*. Viitattu 1.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Axós** Wikimedia Commonsissa
**Heino Henrik Helenius** (1896 Pyhäjärvi Ul – 1970 Argentiina) oli suomalainen kommunisti, joka 1930-luvun alussa toimi maanalaisen SKP:n organisaattorina Helsingissä. Myöhemmin Helenius osallistui vapaaehtoisena Espanjan sisällissotaan ja vietti viimeiset vuotensa Etelä-Amerikassa.

Elämä
-----

Uudenmaan läänin Pyhäjärvellä syntynyt Helenius lähti siirtolaiseksi Pohjois-Amerikkaan vuonna 1913. Aluksi hän asui Kanadan Port Arthurissa ja muutti myöhemmin Yhdysvaltoihin. Saatuaan Yhdysvaltain kansalaisuuden Helenius liittyi armeijaan vuonna 1917 palvellen ensimmäisessä maailmansodassa kersanttina Ranskassa. Vuonna 1926 Helenius muutti Neuvosto-Karjalaan, josta hän 1931 palasi salaa Suomeen.

Parturina työskennellyt Helenius oli mukana kielletyn SKP:n maanalaisessa toiminnassa vaikuttaen puolueen kaupunkikomitean pääorganisaattorina Helsingissä. Hänet pidätettiin keväällä 1931 ja tuomittiin syyskuussa 5 vuoden kuritushuonerangaistukseen valtiopetoksesta. Etsivän keskuspoliisin mukaan Helenius oli Kullervo Mannerin "kapsäkkijutun" yhteydessä poliisin haltuun joutuneissa SKP:n salaisissa papereissa mainittu "Amerikan poika". Heleniuksen väitettiin osallistuneen Heidelbergissä vuonna 1929 järjestettyyn Kominternin kongressiin ja opiskelleen Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopistossa. Helenius kielsi väitteet ja myönsi ainoastaan olleensa SKP:n rivijäsen. Hän piti myös syytettä valtiopetoksesta mahdottomana, koska ei ollut Suomen kansalainen.

Helenius kärsi tuomiotaan Tammisaaren pakkotyölaitoksessa, jossa hän osallistui kesällä 1933 järjestettyyn nälkälakkoon. Heleniuksen katsottiin olleen yksi sen johtajista, joka yhdeksän muun nälkälakkolaisen kanssa siirrettiin eristyksiin Turun lääninvankilaan. Vapauduttuaan Helenius lähti syyskuussa 1937 vapaaehtoisena Espanjan sisällissotaan, jossa hän toimi kansainvälisten prikaatien Mackenzie-Papineau-pataljoonan poliittisena komissaarina. Kotiuttamisen jälkeen Helenius oleskeli jonkin aikaa Ranskassa ja lähti merille, kunnes hänet internoitiin Saksaan vuonna 1939. Helenius palasi Suomeen 1947 ja muutti myöhemmin Argentiinaan, jossa hän kuoli vuonna 1970.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Juusela, Jyrki: *Suomalaiset Espanjan sisällissodassa*, s. 416. Jyväskylä: Atena, 2003. ISBN 978-951-79632-4-4.
2. 1 2  Kuusi kommunistia koolla "muuten vain".  *Satakunnan Kansa*, 22.7.1931, s. 5. Kansalliskirjasto. Viitattu 20.10.2021.
3. ↑  Kommunistien aluekomitea pidätetty Helsingissä.  *Aamulehti*, 9.9.1931, s. 1, 6. Kansalliskirjasto. Viitattu 20.10.2021.
4. ↑  Kommunisteja tuomittu.  *Turun Sanomat*, 3.9.1931, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 20.10.2021.
5. ↑  "Amerikan pojan" y.m. juttu eilen jatkokäsittelyssä.  *Uusi Aura*, 4.8.1931, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 20.10.2021.
6. ↑  "Amerikan pojasta" ja vähän muustakin.  *Uusi Aura*, 22.7.1931, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 20.10.2021.
7. ↑  Väre, Niilo ; Väre, Toivi (toim.): *Meitä murtaneet ei piiskurit*, s. 138–139. Helsinki ; Porvoo ; Juva: WSOY, 1990. ISBN 951-01632-2-8.
**Esko Kahela** (9. syyskuuta 1928 Kotka – 20. tammikuuta 2007 Algarve Portugali) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Kahelan vanhemmat olivat kapteeni Fredrik Wilhelm Kahela ja Kerttu Sofia Pitkänen ja puolisot Anne-Marie Beckman ja Heljä Viteli. Kahela tuli ylioppilaaksi Kankaanpään yhteislyseosta ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun sähköosastolta 1953. Hän toimi kymmenkunta vuotta Vaasassa Strömbergin työpajainsinöörinä ja suunnittelutoimiston päällikkönä, lyhyemmän ajan Huhtamäki-yhtymän palveluksessa ja vuosikymmenen tehtaanjohtajana Opa-yhtiössä.

Enston palvelukseen Kahela tuli 1973, yrityksen ostaman Sähkövaruste-yhtiön toimitusjohtajaksi ja sittemmin myös Enston varatoimitusjohtajaksi. Enston perustajan ja toimitusjohtajan Ensio Miettisen siirtyessä sivuun yhtiönsä johdosta Kahelasta tuli hänen seuraajansa 1979. Tätä tehtävää Kahela hoiti neljätoista vuotta, vuoteen 1994 asti. Ensto kehittyi Kahelan johdossa yli tuhannen henkilön ja kahdenkymmenen erillisen yhtiön kansainväliseksi konserniksi. Teollisuusneuvoksen arvonimen Kahela sai vuonna 1988.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Esko Kahela *Biografiasampo*. Viitattu 13.12.2021.
2. ↑  Ihmiset. Kuolleet. Teollisuusneuvos Esko Kahela. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  19.2.2007. Viitattu 13.12.2021.
**Heinkel P.1079** oli saksalaisen Heinkel Flugzeugwerken kehittämä, suunnitteluasteelle jäänyt kaksimoottorinen yksipaikkainen suihkuhävittäjä.

Historia
--------

P.1079-projektin puitteissa oli alun perin tarkoitus kehittää kaikissa sääolosuhteissa ja yöllä toimimaan kykenevä hävittäjälentokone, jolla oli tarkoitus osallistua tammi- ja helmikuussa 1945 järjestettyihin tarjouskilpailuihin. Heinkelin tehtaan jäljelle jääneen kirjanpidon mukaan yhtiö ei tosin saanut kilpailuun liittyneitä tarjousdokumentteja edes helmikuuhun 1945 mennessä, mikä saattaa viitata siihen, ettei yhtiö osallistunut koko tarjouskilpailuun.

P.1079:n kehityshistoriassa on samanlaisia piirteitä tehtaan P.1078:n kanssa, sillä mallitunnus kattaa kuitenkin sarjan koneprojekteja, jotka on tosin mahdollisesti kehittänyt yhdysvaltalaismiehittäjien valvoma Siegfried Günterin johtama ryhmä Heinkelin lentokonesuunnitelijoita vasta toisen maailmansodan päätyttyä. Konetyypistä kehitettiin kaikkiaan viisi versiota mallitunnuksilla P.1079A – P.1079E. Näistä ensimmäinen oli V-peräsimellä ja nuolisiivellä varustettu kaksimoottorinen hävittäjälentokone, jonka voimalaitteena olisi ollut kaksi siiven tyviin asennettua HeS 011A -suihkumoottoria. Koneessa olisi ollut kolmipyörälaskuteline ja neljästä 30 millimetrin MK 108 -tykistä koostunut aseitus.

P.1079B-versio oli A-mallista poiketen peräsimetön, mutta kone oli A:n tapaan varustettu kahdella siiven tyviin asennetulla suihkumoottorilla. Koneessa käytettiin A-mallin tapaan nuolisiipeä, mutta B-mallin siipiprofiili oli selvästi paksumpi, minkä lisäksi molemmat siipipuoliskot olivat niksattu niin sanottuun lokinsiipi-konfiguraatioon, jossa siipi muistuttaa edestä nähtynä M-kirjainta. Koneessa oli lyhyt runko, jonka peräosaan oli asennettu sivuperäsin. Aseistus ja laskutelinekonfiguraatio pysyivät samoina P.1079A:han nähden.

Loput koneversiot mukailivat muuten B-malleia, eron ollessa lähinnä eri nuolikulmiin asetutissa siivissä ja koneen miehistön määrässä, sillä C- (myös B Entwurf II), D- ja E-mallit olivat kaksipaikkaisia, kun A- ja B-mallit oli suunniteltu vain yhden hengen miehistölle.

Tekniset tiedot
---------------

*Lähde:* 

|  | A | B | C | D | E |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Miehistö | 1 | 2 |
| Kärkiväli (m) | 12,70 | 11,00 | 12,00 | 14,80 |
| Pituus (m) | 14,00 | 9,00 | 14,80 | 13,30 | 15,30 |
| Suurin nopeus (km/h) | 940 | 1 015 | 990 |
| Voimalaitteet | 2 × Heinkel HeS 011A -suihkumoottoria; 12,87 kN per moottori |
| Aseistus | 4 × 30 mm MK 108 -tykkiä |

Lähteet
-------

* Ryś, Marek: *German Air Projects Vol. 2 - Fighters*. Redbourn, UK: Mushroom Model Publications, 2004. ISBN 83-89450-07-0. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Ryś 2004, s. 13–15
2. ↑  Ryś 2004, s. 96

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Heinkel P.1079** Wikimedia Commonsissa
*Luettelo metallimusiikin termeistä* sisältää erilaisia metallimusiikkiin liittyviä termejä ja käsitteitä.

|  |
| --- |
| 
**Sisällysluettelo**

0–9 A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S T U V W X Y Z Å Ä Ö |

Bay Area thrash metal
---------------------

Bay Area thrash metal on yleisnimitys thrash metalille, joka on lähtöisin San Francisco Bayn eli Bay Areaksi kutsutulta alueelta. Se on muodostunut käsitteeksi jo 1980-luvulla. Bay Area thrash -yhtyeitä ovat esimerkiksi Exodus, Megadeth, Metallica ja Testament.

Cock rock
---------

Myöhäisellä 1960-luvulla syntynyt rock-musiikin genre, joka korostaa miehistä seksuaalisuutta. Ei tule sekoittaa termiin "kikkelihevi", jolla viitataan vasta 1980-luvulla syntyneeseen power metaliin.

Extreme metal
-------------

Extreme metal suom. *äärimetalli* on yleisnimitys metallimusiikin raskaimmille tyylisuunnille. Se ei siis ole varsinaisesti oma tyylilajinsa, vaan niputtaa yhteen monta metallin alagenreä yhteen. Merkittäviä extreme metal -tyylilajeja ovat thrash metal, death metal, black metal ja doom metal.

Hevari
------

Hevarit ovat metallimusiikin kuuntelijoita. Yleensä hevareihin liitetään tummiin pukeutuminen, pitkät hiukset sekä nahkavaatteiden käyttö. Tyypillisin stereotypia hevarista löytyy ehkäpä Kummelin Speedy ja Saku -sketsistä.

New Wave of British Heavy Metal
-------------------------------

New Wave of British Heavy Metal (lyh. NWOBHM) on 1970-luvulla Isossa-Britanniassa punkin aikakaudella syntynyt heavy metal -musiikin tyylilaji, jonka keulakuvia olivat Iron Maiden, Judas Priest, Praying Mantis ja Samson. Nykyään tunnetuin tyylin edustaja lienee Iron Maiden.

Power metal
-----------

Power metal on nopeaa ja melodista metallimusiikkia, jossa yleisiä elementtejä ovat muun muassa tuplabasarin käyttö ja laulajan korkea lauluääni. Useat tyylilajin eturivin yhtyeistä ovat eurooppalaisia. Power metal on suosittua myös Japanissa ja Etelä-Amerikassa.

Tilutus
-------

Tilutus viittaa sähkökitaran hyvin nopeaan soittamiseen.

Underground metal
-----------------

Underground metal ei ole oma tyylilajinsa, vaan termiä käytetään kuvaamaan metallimusiikkia, joka ei ole ns. "noussut pinnalle" eli tullut suuren yleisön tietoisuuteen. Lähes jokainen uraansa aloitteleva yhtye on tietyssä mielessä "underground", mutta yleisesti termiä underground metal käytetään kuvaamaan vain erityisen perehtyneiden musiikinkuuntelijoiden suosikkiyhtyeitä, jotka eivät ole nousseet valtavirran suosioon.

Lähteet
-------

* Sharpe-Young, Garry: *A-Z of Thrash Metal (Rockdetector)*. Cherry Red Books, 2002. ISBN 190144709X.
* Nikula, Jone: *Rauta-aika: Suomimetallin historia 1988-2002*. Johnny Kniga Kustannus, 2002. ISBN 9510273678.
* Christe, Ian: *Pedon meteli - Heavy metallin Vanha ja Uusi testamentti*. Johnny Kniga Publishing, 2006. ISBN 951031126X.
* Mudrian, Albert; Peel, John: *Choosing Death: deathmetallin ja grindcoren hämmentävä historia*. LIKE, 2006. ISBN 9524716860.
Esko "Kyllä" Kivikoski vuonna 1964.
**Esko Antero Kivikoski** (ent. **Kristiansson**; 7. maaliskuuta 1914 Helsinki – 23. syyskuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen television tietokilpailujen kestovoittaja ja vetäjä 1960-luvulla sekä Yleisradion *Viisasten kerhon* puheenjohtaja vuonna 1963. Kivikosken tavaramerkki oli "onko kysymys ymmärretty" -tiedustelun jälkeen painokkaasti lausuttu "kyllä", ja sanasta tulikin hänen lisänimensä.

Kivikosken vanhemmat olivat Maria Katariina Stenfors ja toimittaja Sven Elof Kristiansson. Sven oli anarkisti, joka kustansi, käänsi kirjoja ja julkaisi *Vapaa Ajatus* -lehteä 1910-luvulla.

Kivikoski kävi keskikoulun ja työskenteli metsätyömiehenä, peltiseppänä, VR:n liikenneosastolla ja vuosikymmeniä Keskon palveluksessa, muun muassa tiedotussihteerinä.

Kivikoski kisaili myös *Naapurivisassa* Suomen joukkueessa ja voitti parhaan miespuolisen tv-esiintyjän Telvis-palkinnon vuosina 1964 ja 1965. Hän sai aikaan suoranaisen tietokilpailuvillityksen, ja esiintyi myös visailuohjelmissa *Arpa on heitetty*, *Tupla tai kuitti* sekä *Kaikki yhtä vastaan* , jossa kolmihenkiset joukkueet yrittivät yhdessä päihittää Kivikosken tiedot.

Kivikosken ulkomaisia vastustajia tietovisoissa olivat muun muassa australialainen Barry Jones ja virolainen Hardi Tiidus.

Vuonna 1965 Ossi Runnen orkesteri julkaisi kappaleen "Kyllä", jossa Kivikoski tokaisee välillä tavaramerkkilausahduksensa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus. *Helsingin Sanomat* 11.10.1987, s. A 4 (Lehti HS Aikakoneessa (tilaajille))
2. ↑  Kuolleita: Tiedotussihteeri Esko Kivikoski.  *Helsingin Sanomat*, 30.9.1987, s. 18. Lehti HS Aikakoneessa (tilaajille).
3. ↑  Iso-Ahola, Satu: Kurkistuksia Kristianssonin suvun elämään. (PDF) *personal.inet.fi*. Viitattu 13.8.2017.
4. 1 2  Virkkunen, Urpo (toim.): *Kuka on kuka TV:ssä*. Helsinki: Otava, 1970.
5. ↑  Ossi Runnen Orkesteri - Kyllä! / Koskenkorvan Jenkka *Discogs*. Viitattu 16.12.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Esko Kivikoski ja Barry Jones Ylen Elävässä arkistossa.
* Esko Kivikoski *Estofilia*.  2018. Tallinna:  Suomen suurlähetystö. Viitattu 4.5.2018. (viroksi) (suomeksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Vah-kirjaimisto.
**Vah** on liberialaista kru-kieli bassaa varten kehitetty kirjaimisto.

Kirjaimiston on luonut Yhdysvalloissa lääkäriksi opiskellut bassa Thomas Flo Lewis 1900-luvun alussa. Tarinan mukaan se perustuu aikaisempaan ideografiseen kirjoitukseen, jota Yhdysvaltoihin orjaksi viety Dirah tai Di Wada -niminen mies oli yksinkertaistanut ja kehittänyt. Hänen poikansa Jenni Dirah jatkoi työtä ja välitti kirjaimiston Lewisille. Palattuaan Liberiaan Lewis opetti sen käytön sadoille bassoille. Tämän ja muiden vah-kirjaimistoon liittyvien kertomusten historiallista todenperäisyyttä ei ole voitu vahvistaa.

Ensimmäiset luotettavat maininnat vah-kirjaimistosta ovat 1930-luvulta. Vuonna 1959 sen käyttöä edistämään perustettiin järjestö nimeltä Bassa Vah Association. Lähetystyöntekijöiden sanotaan hankkineen kirjaimistoa varten kirjakkeet, mutta mitään painotuotteita ei ole säilynyt. Ilmeisesti vah-kirjaimistoa käytettiin melko aktiivisesti yksityisessä kirjeenvaihdossa. Nykyään sen on lähes kokonaan korvannut latinalainen kirjaimisto.

Länsi-Afrikan kieliä varten kehitetyistä tavukirjoituksista poiketen vah-kirjaimisto on aakkosto, joka koostuu 30 kirjaimesta. Viisi tarketta osoittaa tooneja. Kirjoituksen suunta on vasemmalta oikealle. Eräät kirjaimet muistuttavat vai-kirjoituksen merkkejä, ja myös nimitys vah saattaa viitata jonkinlaiseen yhteyteen.

Lähteet
-------

1. ↑  Kelly, Piers: "The invention, transmission and evolution of writing: Insights from the new scripts of West Africa", *Paths into Script Formation in the Ancient Mediterranean*, s. 197. Roma: Edizioni Quasar, 2018. ISBN 978-88-7140-898-9.
2. 1 2  Final proposal for encoding the Bassa Vah script in the SMP of the UCS *Unicode Consortium*.  2010. Viitattu 26.10.2019.
3. 1 2 3 4  Gregersen, Edgar A.: *Language in Africa: An Introductory Survey*, s. 190–192. New York: Gordon and Breach, 1977. ISBN 0-677-04380-5.
4. ↑  Slager, Tim: A Brief Summary of Liberian Indigenous Scripts *Christian Education Foundation of Liberia*. Viitattu 27.10.2019.
5. ↑  Development of Bassa Vah *Scriptsource*. Viitattu 27.10.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Omniglot: Bassa (Vah) alphabet (englanniksi)
* Scriptsource: Bassa (englanniksi)
**Heino Lemmitty Aspelin** (18. heinäkuuta 1881 Helsinki – 16. tammikuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, pilapiirtäjä, sarjakuvantekijä ja mainosgraafikko.

Aspelinin vanhemmat olivat professori, valtionarkeologi Johan Reinhold Aspelin ja Anna Sofie Elisabeth Nielsen. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1900 Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta ja opiskeli arkkitehtuuria Polyteknillisessä opistossa ja sitten kuvataidetta äitinsä kotikaupungin Kööpenhaminan taideakatemiassa vuodesta 1903. Vuodet 1905–1906 hän vietti Pariisissa.

Aspelin alkoi piirtää karikatyyrejä Kööpenhaminassa. Hänen piirroksiaan julkaistiin etenkin pilalehti Tuulispäässä, mutta myös ulkomaisissa lehdissä. Hän suunnitteli myös muun muassa kirjankansia ja mainoksia. Suomen itsenäistyttyä pilalehtien tarve pieneni, ja Aspelin työskenteli myöhempinä vuosinaan muun muassa Suomen Arkkitehtiliitossa, kirjapainossa ja pankkiiriliikkeessä.

Aspelin oli myös yksi ensimmäisiä suomalaisia sarjakuvantekijöitä. Tuulispäässä julkaistiin hänen sarjakuvaansa nimeltä *Väkevämies*.

Heino Aspelinin ensimmäinen puoliso Rauha Magdalena Sundelin oli kenraali Alexander Järnefeltin avioton tytär. He erosivat vuonna 1942, minkä jälkeen Aspelin nai Margit Charlotta Regnellin. Hänellä oli ensimmäisestä avioliitostaan kaksi lasta, joista toinen oli näyttelijä Kati Aspelin (myöh. Haapkylä).

Lähteet
-------

1. ↑  Kansaneläkelaitoksen henkilökortit -arkisto - Vuosina 1957-1958 kuolleiden yli-ikäisten henkilöiden hakemistokortit -1--1 (1, Aali, Kaisa - Färm, Ida) *digihakemisto.appspot.com*. Viitattu 4.5.2020.
2. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1900-1902
3. ↑  Artomaa, Ulla ja Savolainen, Kari: *Julisteita Suomesta, Lahden julistemuseon kokoelmia*, s. 19, 269. Lahti: Lahden museot, 2013. ISBN 978-952-5749-43-4.
4. ↑  1908 Vanhinta suomalaista sarjakuvaa jäljittämässä, osa 1, Jari Lehtisen blogi, Vuodatus.net. Viitattu 6.4.2014.
5. ↑  Ilpo Lagerstedt: Turmiolan Tommin perilliset (Arkistoitu – Internet Archive), Hiidenkivi 1/2011. Viitattu 6.4.2014.
6. ↑  Aimo Reitala: / Aspelin, Heino (1881 - 1957) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  11.10.2000 (päivitetty 28.10.2015). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Norah Amsellem** on ranskalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän on esiintynyt muun muassa Metropolitan-oopperassa, La Scalassa, San Franciscon oopperassa, Lontoon Royal Opera Housessa, Covent Gardenissa ja Wienin valtionoopperassa. Hän on myös konserttiartisti. Hän on tehnyt yhteistyötä sellaisten kapellimestareiden kuin Marco Armiliaton, Daniel Barenboimin, James Conlonin, Rafael Frühbeck de Burgosin, Daniele Gattin, James Levinen, Jesús López Cobosin, Charles Mackerrasin, Zubin Mehtan, Riccardo Mutin, Kent Naganon, Daniel Orenin, Seiji Ozawan, Antonio Pappanon, Michel Plassonin, Georges Pretren, Leonard Slatkinin, Pinchas Steinbergin, Roberto Spanon, Michel Tilson-Thomasin ja Mareck Janovskyn kanssa.

Amsellemin merkittävien roolien joukossa ovat olleet Violettan osuus Giuseppe Verdin oopperassa *La traviata*, nimirooli Jules Massenet'n *Manonissa*, Mimin rooli Giacomo Puccinin *La bohèmessa* ja Liùn osa viimeksi mainitun säveltäjän *Turandotissa*.

Amsellem on syntyperäinen pariisilainen. Hän aloitti musiikinopintonsa viiden vuoden iässä, jolloin hän soitti pianoa ja harppua. Kahdeksanvuotiaana hän liittyi lapsikuoroon. Sittemmin Amsellem siirtyi Yhdysvalloissa suorittamiensa opintojen pariin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Norah Amsellem: Biography (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Tays Hatanpään sairaalarakennus.
**Hatanpään sairaala** eli **Tays Hatanpää** on Tampereen Hatanpäällä sijaitseva sairaala, joka on osa Tampereen yliopistollista sairaalaa (TAYS). Aikaisemmin sairaala oli Tampereen kaupungin omistama ja se tunnettiin vain nimellä Hatanpään sairaala.

Tays Hatanpään yhteydessä toimii edelleen kaupungin terveysasema.

Historiaa
---------

Nils Idmanin huvilarakennus.
Sairaalan historia juontaa vuoteen 1914, jolloin kaupungin omistukseen tulleen Hatanpään kartanon pirttirakennukseen muutti mielisairaala. Kansalaissodan ajan kartanon päärakennus ja Nils Idmanin huvilarakennus olivat sotilassairaalana. Vuonna 1919 huvilarakennuksesta tehtiin 57-paikkainen kirurgi- ja sisätautisairaalaa.

Uusi sairaalarakennus valmistui vuonna 1935. Funkkistyylisen sairaalan suunnitteli Bertel Strömmer. Viisikerroksisessa sairaalarakennuksessa oli 148 vuodepaikkaa, ja osa niistä oli varattu vuonna 1935 Hatanpäälle muuttaneen lastensairaalan käyttöön.  1960-luvulta lähtien sairaalarakennusta on useasti laajennettu.

Hatanpään sairaala yhdistyi Taysiin vuoden 2018 alussa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rajamäki, Aila: Hatanpään sairaala ja Tays yhdistyvät vuoden alussa  19.12.2017. Tampere:  Tampereen kaupunki. Viitattu 25.2.2021.
2. 1 2  Palveluhakemisto: H  Päivitetty 15.2.2021. Tampere:  Tampereen kaupunki. Viitattu 25.2.2021.
3. ↑  Koskesta voimaa -verkkojulkaisu

Aiheesta muualla
----------------

* Tays Hatanpää
* Tampereen kunnalliset sairaalat Hatanpäällä. Arkkitehti Bertel Strömmer, Arkkitehti, 01.01.1936, nro 1, s. 21, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Hatanpään laajennetussa sairaalaryhmässä on kaikkiaan 442 sairaansijaa ja laitosten henkilökunta käsittää liki 150 henkeä, Aamulehti, 23.05.1936, nro 137, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Heinkel Lerche** (*Kiuru*) oli toisen maailmansodan aikainen, saksalaisen lentokonevalmistaja Heinkelin suunnitelma pystysuoraan nousevasta ja laskeutuvasta VTOL-hävittäjästä.

*Lerchessä* ohjaaja makasi vaaka-asennossa ohjaamassa konetta. Sen tarkoitus oli nousta pystysuoraan ja kääntyä sitten vaakalentoon. Laskeutuminen olisi tapahtunut päinvastaisessa järjestyksessä.

Voimanlähteeksi suunniteltiin kahta Daimler-Benz DB 605D -mäntämoottoria. Ne pyörittivät kahta vastakkaisiin suuntiin pyörivää potkuria, jotka olivat suljetun rengasmaisen siiven sisällä.

Suunnittelu aloitettiin 1944, ja se päättyi maaliskuussa 1945. Rengasmaisen siiven aerodynaamiset ominaisuudet olivat periaatteellisella tasolla kunnossa, mutta suunnitelma kohtasi joukon valmistusteknisiä ja valvonnallisia ongelmia, joten hankkeesta luovuttiin.

Aseistuksena koneeseen kaavailtiin kahta 30 millimetrin MK 108 -konetykkiä ja kolmea Ruhrstahl X-4 -ilmataisteluohjusta.

Katso myös
----------

* Luettelo saksalaisista lentokoneprojekteista, 1939–1945

Lähteet
-------

* 
* D. Herwing & H. Rode: *Luftwaffe Secret Projects - Ground Attack & Special Purpose Aircraft*.. ISBN 1-85780-150-4. (englanniksi)
Hatanganlahti (punaisella korostettuna) Laptevinmeren eteläosassa Taimyrin niemimaan kaakkoispuolella.
**Hatanganlahti** (ven. Хатангский залив, *Hatangski zaliv*) on Laptevinmeren lahti Venäjän Krasnojarskin aluepiirin koillisosassa, Taimyrin niemimaan kaakkoispuolella.
Lahti on noin 220 kilometriä pitkä ja leveimmillään 54 kilometriä leveä, suurin syvyys 29 metriä. Vuorovesi vaihtelee puolen vuorokauden rytmissä, enimmillään sen suuruus on 1,4 metriä. Jää peittää lahtea suurimman osan vuodesta.

Lahden suulla sijaitseva Bolšoi Begitšev -saari (ven. о. Большой Бегичев) muodostaa kaksi salmea: noin 13 kilometriä leveään pohjoisen ja 8 kilometriä leveään itäisen salmen. Hatangajoki laskee lahden pohjukkaan (etelälounaassa).

Hatanganlahden lounaisosan rapautunutta rantaa, osa Taimyrin luonnonpuistoa.
Lahden rannat ovat jyrkkiä, korkeita, lämpötilavaihtelujen rapauttamia.

Lahden kautta kulkee Koillisväylän huoltoyhteys ja laivareitti Hatangan taajamaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hatangski zaliv (Geografitšeskaja entsiklopedija -kokoelmatietosanakirjan artikkeli Hatanganlahdesta) *Geografija. Sovremennaja illjustrirovannaja entsiklopedija*.  2006. Sähköisten hakuteosten sivusto dic.academic.ru. Viitattu 1.7.2022. (venäjäksi)
2. 1 2 3  Hatangski zaliv *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija*.  1969–1978. Viitattu 1.7.2022. (venäjäksi)



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |