recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| "Hey Joe"Jimi Hendrix Experience |
| --- |
| Singlen "Hey Joe" kansikuva |
| Vuoden 1967 Alankomaiden painoksen kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Are You Experienced* |
|  Julkaistu | 16. joulukuuta 1966 |
|  Tuottaja(t) | Chris Chandler |
|  Tyylilaji | blues rock, hard rock |
|  Kesto | 03.31 |
|  Levy-yhtiö | Polydor |
| Jimi Hendrix Experience muut singlet |
|  | "Hey Joe"1966 | "Purple Haze"1967 |

**Hey Joe** on yhdysvaltalainen musiikkikappale, jonka ensimmäisen tunnetun levytyksen teki The Leaves -yhtye vuonna 1965.

Kappale oli myös Jimi Hendrix Experiencen ensimmäisen singlen A-puoli. Levy julkaistiin Englannissa joulukuussa 1966. Kääntöpuolen kappale oli nimeltään "Stone Free". Single julkaistiin Polydorin kustantamana sen jälkeen kun levy-yhtiö Decca oli tehnyt selväksi, ettei ollut kiinnostunut Hendrixin musiikista. Single nousi brittilistoilla kuudenneksi alkuvuodesta 1967.

Laulu ja sen lyriikka
---------------------

"Hey Joe" oli yhdysvaltalaisen Tim Rosen esittämänä tullut tutuksi Lontoon underground-piireissä, mutta varsinaiseksi hitiksi se nousi Jimi Hendrixin tulkitsemana. Laulu kertoo intohimorikoksen tehneestä miehestä, joka viimeisessä säkeistössä pakenee Meksikoon lain ulottumattomiin. Hendrix laulaa laulun kahdella eri äänellä tulkiten sekä Joen että kysyjän osuudet.

Laulun alkuperä on epäselvä. Vaikka kalifornialainen folklaulaja Billy Roberts on useissa lähteissä merkitty "Hey Joen" säveltäjäksi niin todellisuudessa kysymyksessä lienee vanha kansanlaulu, jonka sanat ovat muokkautuneet vuosikymmenien varrella. Laulu kuului monien yhdysvaltalaisten yhtyeiden keikkaohjelmistoon jo vuosina 1965–66, näistä kuuluisimmat The Byrds ja Love, joista molemmat myös levyttivät "Hey Joen". Huomattavasti tuntemattomampi The Leaves nosti vuonna 1966 oman versionsa laulusta Billboardin singlelistoille sijaluvulle 31. Kaikkiaan "Hey Joesta" on tehty lukematon määrä cover-versioita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jake Nyman: *Kovan päivän ilta*, s. 271. Tammi, 2009. ISBN 978-951-20-7605-5.
2. 1 2  David Henderson: *Jimi Hendrix*, s. 92-93. Love-kirjat, 1984. ISBN 951-835-0817.
3. ↑  ChartstatsViitattu 3.12-2009.
4. 1 2 3  Hey JoeViitattu 3.12-2009.
**Antarès** (runkonumero M770) on Ranskan laivaston 1993 palvelukseen otettu Antarès-luokan miinantorjunta-alus (ransk. *Bâtiments remorqueurs de sonars*).

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Antarès-luokka*
Alus tilattiin Boulogne sur Meristä Socarenamilta, missä köli laskettiin 8. joulukuuta 1992. Se laskettiin vesille 4. kesäkuuta 1993 ja otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 15. joulukuuta.

Palvelus
--------

Alus modernisoitiin 7. joulukuuta 2005, jolloin sen kaikuluotain vaihdettiin Thales DUBM-44:ään. Se oli 2014 palveluksessa Brestissä.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **FS Antarès (M770)**.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Marine Militaire - Antarès
2. ↑  netmarine.net

*Antarès*-luokan miinantorjunta-alukset

|  |
| --- |
| *Antarès* – *Altaïr* – *Aldébaran* |
| Edeltäjä: BAMO-luokka – Seuraaja: EI |
Eljas Aalto Jyväskylän Kalevan kisoissa vuonna 2018.
**Eljas Kullervo Aalto** (s. 15. tammikuuta 1996 Sipoo) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa IF Sibbo-Vargarnaa ja hänen valmentajanaan toimii Markku Leppänen. Vuoteen 2019 saakka häntä valmensi Taisto Olenius.

Kalevan kisoissa Aalto on saavuttanut 400 metrin juoksussa kultaa vuonna 2019 ja hopeaa 2022 sekä pronssia 200 metrin juoksussa vuosina 2017 ja 2018. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saanut 200 metrillä kultaa 2023 ja hopeaa 2022 sekä 4 × 200 metrin viestissä hopeaa 2023. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 4 × 400 metrin viestissä kultaa 2019 ja pronssia 2018 sekä 4 × 100 metrin viestissä hopeaa 2019.

Aalto on kilpaillut aikuisten maaotteluissa vuodesta 2017, ja sijoittunut henkilökohtaisella matkalla parhaimmillaan toiseksi.

Ennätyksikseen hän on juossut 100 metrillä ajan 10,54 (2022), 200 metrillä ulkoradoilla 21,15 (2022) ja sisäradoilla 21,09 (2023) ja 400 metrillä 46,92 (2022).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Eljas Aalto Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Aither
**Aither** (m.kreik. Αἰθήρ) on antiikin Kreikan mytologiassa yksi ensimmäisistä jumaluuksista, valon jumala. Hän on "ylemmän taivaan", avaruuden ja taivaan henkilöitymä, ja "kirkkauden, hehkun ja ylemmän ilman" alkuperäinen/luonnollinen jumala. Hän on puhdas, ylempi ilma, jota jumalat hengittävät, vastakohtana tavalliselle ilmalle, jota kuolevaiset maan päällä hengittävät.

Hesiodoksen *Jumalten synnyssä* Aither on Ereboksen ja Nyksin poika ja Hemeran veli. Hesiodoksen mukaan Aither on lisäksi Uranoksen isä. Hänen äitinsä Nyks (yö) vetää pimeän usvan Ereboksesta halki taivaan, jolloin hänen alapuolelleen tulee yö, kun taas hänen sisarensa Hemera (päivä) vetää pois tämän usvan paljastaakseen Aitherin säteilevän hehkun ja tuo päivän.

Katso myös
----------

* Eetteri, klassinen alkuaine

Lähteet
-------

* Jordan, Michael: Encyclopedia of Gods. Kyle Cathie Limited, 1992. ISBN 1 85626 038 0.
* Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

### Viitteet

1. 1 2 3  Jordan 1992, s. 6
2. ↑  Lurker 1987, s. 139–140
Elävien Kuvien Teatteri (Elokuvateatteri Arena, Siltakatu 16) talvella, noin 1910-luvun lopulla.
**Arena** (alk. **Hyvinkään Elävien Kuvien Teatteri**, ruots. *Hyvinge Lefvande Bilders Teater*) oli elokuvateatteri Hyvinkään Siltakadulla. Elokuvateatteri aloitti toimintansa vuonna 1914 ja elokuvatoimintaa puurakennuksessa oli vuoteen 1985 asti, jolloin Hyvinkään kaupunki osti sen. Hyvinkään Elävien Kuvien Teatterin toiminta alkoi kuitenkin jo vuonna 1908, ja Arenan rakennukseen teatteri muutti sen valmistuttua.  Arena-nimen elokuvateatteri sai jo vuonna 1925. Rakennuksessa oli alkuperäisiä taiteilija Jalmari Ruokokosken seinämaalauksia, jotka irrotettiin, konservoitiin ja siirrettiin Hyvinkään kaupungintaloon vuonna 2011. Arenan puurakennuksen rakennutti liikemies Kalle Saukkonen arkkitehti Oskari Kirkkarin piirustusten perusteella.

Arena oli yksi Suomen ensimmäisistä maaseudulle perustetuista elokuvateattereista ja yhä nykyään olemassa oleva Arenan rakennus on eräs vanhimmista säilyneistä tällaisten elokuvateattereiden edustajista Suomessa. Vuodesta 2007 alkaen Arenan rakennus on ollut yksityisomistuksessa.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
**Benvenida Abrabanel** oli nykyisessä Italiassa 1400-luvun ja 1500-luvun vaihteessa elänyt juutalainen liikemaailmassa toiminut nainen. Häntä pidetään yhtenä oman kautensa ja alueensa rikkaimmista ja vaikutusvaltaisista juutalaisista naisista.

Elämäkerta
----------

Benvenida Abrabanel syntyi vuoden 1473 paikkeilla. Hänen isänsä Jacob Abrabanel oli Isaac Abrabanelin veli, ja Benvenida meni naimisiin Isaacin nuorimman pojan Samuelin kanssa. Vuoteen 1492 mennessä Benvenidan perhe oli asettunut Napoliin Italiassa, jossa Benvenidan isä ja sittemmin hänen aviomiehensä toimivat paikallisen juutalaisen yhteisön johtohahmoina. Benvenida sai kuusi lasta ja kasvatti myös yhden miehensä aviottomista lapsista. Perhessä kasvoi myös Eleanora de Toledo, Napolin espanjalaisen varakuninkaan Pedro de Toledon toinen tytär.

Benvenida Abrabanel tunnettiin vakaumuksellisen uskonnollisena. Hän paastosi päivittäin ja oli vuosina 1524–1525 innokas messiaanisen David Reuvenin kannattaja. Hän lähetti tälle kolmeen otteeseen rahaa, sekä silkille kullalla kirjaillut kymmenen käskyä. Hänen tiedettiin myös ostaneen tuhansien panttivankien vapauden. Vuonna 1533 Espanjassa kaavailtiin Napolin juutalaisten karkottamista, mutta ilmeisesti Benvenidan ja muiden merkkihenkilöiden vetoomuksen jälkeen Kaarle V lykkäsi karkotusta. Abrabanelit muuttivat vuonna 1541 Ferraraan, joka tuolloin tunnettiin sefardijuutalaisten turvapaikkana.

Ferrarassa vaikutti Gracia Mendes Nasi, joka vuosina 1555–1556 yritti saada Osmanien valtakunnan juutalaisia kauppiaita boikotoimaan italialaista Anconan satamaa. Abrabanelit ja etenkin Benvenidan poika Jacob lukeutuivat Anconan puolustajiin. Benvenidan aviopuoliso Samuel Abrabanel kuoli vuonna 1547 ja jätti jälkeensä suuren omaisuuden, jonka peri kokonaisuudessaan testamentilla Benvenida. Samuelin avioton poika vastusti tätä sillä perusteella, että juutalaisen lain perusteella naiset eivät voineet periä. Kysymyksestä tuli huomattava kiistakapula Italiassa ja Osmani-valtakunnassa toimineiden rabbien välillä.

Benvenida alkoi joka tapauksessa johtaa miehensä liiketoimia. Firenzestä hän sai luvan avata kaksi pankkia Toscanassa kahden poikansa kanssa. Toinen pojista oli Judah, joka riitaantui äitinsä kanssa avioliittonsa vuoksi. Benvenida teki hänestä perinnöttömän vuonna 1553. Benvenida kuoli vuoden 1560 jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 1 Aa-Alp*, s. 275-276. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
**Eljas Johannes Orrman** (s. 13. lokakuuta 1943 Hämeenlinna) on suomalainen historioitsija. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1963, valmistui filosofian kandidaatiksi 1970, filosofian lisensiaatiksi 1979 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1986. Työuransa aluksi hän työskenteli historian assistenttina Helsingin yliopistossa 1971–1974, toimi Valtionarkiston tutkijana 1974–1979, arkistonhoitajana 1979–1983, ylitarkastajana 1983–1995, Helsingin yliopiston virkaa toimittavana Suomen historian apulaisprofessorina 1988–1992, Vaasan maakunta-arkiston johtajana 1995–1999 ja Kansallisarkiston arkistoneuvoksena 2000–2011 työnään ohjauksen ja säilyttämisen vastuualueen johtaminen. Hän jäi eläkkeelle 2011. Orrman toimi myös Paikallishistoriallisen toimiston sihteerinä 1971–1973, Historisk Tidskrift för Finland -lehden toimitusneuvoston jäsenenä 1980– ja puheenjohtajana 1990–1999, Helsingin yliopiston Suomen historian dosenttina 1987– sekä Kansallisarkiston yhteydessä toimivan heraldisen lautakunnan jäsenenä 2001– ja puheenjohtajana 2001–2004. Orrman sai professorin arvonimen 2009. Eljas Orrmanin arkistoalaa koskevat kirjoitukset ilmestyivät vuonna 2019 koottuna nimellä *De archivis. Arkistoista - om archiv - on archives*.

Teos
----

* Orrman, Eljas & Henttonen, Pekka (toim.): *De archivis. Arkistoista - om archiv - on archives*. Tampere: Tampereen yliopisto, 2019. ISBN 978-952-03-1062-2. Teoksen verkkoversio (PDF). (suomeksi)(ruotsiksi)(englanniksi)

Lähteet
-------

1. 1 2  Johan Lindberg (päätoim.): *Vem och vad, biografisk handbok 2010*, s. 545–546, hakusana "Orrman Eljas". Schildts, 2010. ISBN 978-951-50-2002-4.
2. ↑  Arkistoneuvos Eljas Orrman eläkkeelle (Arkistoitu – Internet Archive) (viitattu 29.1.2014).

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Alankomaat

 |

 |
**Arena am Rennsteig** (sponsorinimeltään *Lotto Thüringen Arena am Rennsteig*) on Oberhofissa Thüringenin osavaltiossa Saksassa sijaitseva ampuma- ja maastohiihtostadion.

Stadionilla kilpaillaan vuosittain tammikuussa ampumahiihdon maailmancupin osakilpailuja. Vuosien 2009 ja 2014 välillä Oberhofissa kilpailtiin maastohiihdon maailmancupin Tour de Skin osakilpailuja. Lisäksi stadionilla on järjestetty kerran ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut; vuonna 2004.

Stadion on saanut nykyisen nimensä tammikuussa 2019. Edellinen nimi, *DKB-Ski-Arena* oli käytössä vuosina 2008–2018. Tuolloin se sai nimensä areenaa sponsoroineen Deutsche Kreditbankin (DKB) mukaan. Aiemmin se on tunnettu myös nimillä *Biathlonstadion am Rennsteig* (vuoteen 2003 asti) ja vuosina 2003–2007 *Rennsteig-Arena Oberhof*. Stadion tunnetaan arvaamattomista tuulistaan, vaikeista lumioloistaan ja sumustaan. Kylmän sodan aikana se oli Itä-Saksan merkittävin ampumahiihtokeskus. 2000-luvulla stadionia ja sen latuja on uudistettu merkittävästi. Nykyisin suurin osa keskuksen laduista on asfaltoitu rullahiihtämistä varten. Stadionin vieressä sijaitsee hiihtoputki, josta tarvittaessa on siirretty talvisin lunta latujen aikaansaamiseksi maailmancupin kilpailuja varten. Stadion on yhdessä Ruhpoldingin Chiemgau Arenan kanssa Saksan suurimpia ampumahiihtokeskuksia.

Lähteet
-------

* IBU-Season Guide 2017-2018 (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Kilpailunjärjestäjän sivusto (saksaksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Lotto Thüringen Arena am Rennsteig
**Eliá** (kreik. Ελιά, kath.kreik. Ελαία, *Elaía*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Chersónisoksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 884 (vuonna 2011).

Elián Pyhän Panteleimonin (*Ágios Panteleímonas*) kirkko.
Elián kylä sijaitsee noin 12 kilometriä kaakkoon Iraklionin kaupungista. Se on rakennettu noin 230 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä mainitaan ensimmäisen kerran venetsialaisvallan aikaisessa väestönlaskennassa vuonna 1583. Elián tärkein kirkko on omistettu Pyhälle Panteleimonille (*Ágios Panteleímonas*).

Eliá muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Ελαίας, *Topikí Koinótita Elaías*), johon kuuluvat varsinaisen Elián kylän lisäksi kylät Ágios Romanós, Karterós ja Stavroméno sekä Dían saari. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 936.

Aiemmin kylä kuului Goúvesin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Chersónisoksen kunnan Goúvesin kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2  Ελιά *Land of Experiences*. Viitattu 8.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Eliá** Wikimedia Commonsissa
**Areen temppeli** oli antiikin aikainen sodanjumala Areelle omistettu kreikkalainen temppeli Ateenan Agoralla. Se sijaitsi Agoran alueen keskivaiheilla.

Areen temppelin arvioitu pohjapiirros. Alttari temppelin edessä.
Temppeli vaikuttaa rakennetun alun perin klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Agoralle se on kuitenkin pystytetty vasta roomalaisella kaudella ensimmäisellä vuosisadalla, noin vuonna 2 jaa. Vaikuttaa siltä, että temppeli on tuolloin siirretty jostakin muualta ja koottu uudestaan Agoralle. Se on mahdollisesti siirretty kaupunkiin jostakin Attikan maaseudulta. Eräänä vaihtoehtona on esitetty, että kyseessä olisi ollut Pallenen demoksessa, nykyisen Agía Paraskevín Stavróksessa, sijainnut Athene Palleniksen temppeli. Kyseiseltä paikalta on löydetty suhteellisen suurikokoisen temppelin pohja, mutta ei muita jäänteitä. Kun temppeli on pystytetty uudelleen Agoralle, sillä on mahdollisesti haluttu kunnioittaa Rooman keisaria. Temppelin arkeologiset kaivaukset tehtiin vuonna 1937.

Temppeli edusti doorilaista tyyliä. Sen perustukset oli rakennettu kalkkikivestä ja muut eli paikalle siirretyt osat marmorista. Temppelin stylobaatin pituus on noin 34,7 metriä ja leveys noin 15,9 metriä. Temppelin lyhyemmällä sivulla oli 6 ja pidemmällä sivulla 13 pylvästä, yhteensä 36 pylvästä. Temppeli oli pohjakaavaltaan ja kooltaan suurin piirtein läheisen Hefaistoksen temppelin kaltainen ja se vaikuttaa olevan saman arkkitehdin suunnittelema. Areen alttari sijaitsi noin 10 metrin päässä temppelin edustalla sen itäpuolella.

Temppelistä on säilynyt ainoastaan sen perustukset ja vähäisiä muita osia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Agora Monument: Temple of Ares *Agora Excavations*. American School of Classical Studies at Athens. Viitattu 9.3.2015.
2. 1 2 3  Temple of Ares Virtual Reality Digital Collection. Viitattu 9.3.2015.
3. ↑  Arkeologisen kohteen sijainti: 38°00′51″N, 23°50′39.5″E
4. ↑  The sanctuary of Athena Pallenis *Archaeology & Arts*. Viitattu 9.3.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Areen temppeli** Wikimedia Commonsissa
**Dianké** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Timbuktun alueen Niafunkén piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen sivuhaaran varrella 75 kilometriä Niafunkésta lounaaseen. Kunnassa on 12 700 asukasta (vuonna 2009).

Diankén kunta rajoittuu idässä idässä Niafunkén piirin Soumpin ja lännessä Lérén, pohjoisessa Goundamin piirin Alzounoubin ja Tilemsin sekä etelässä Moptin alueen Youwaroun piirin Farimakén ja Youwaroun kuntiin. Asukkaat ovat songhaita, fulbeja, bambaroita, tuaregeja ja bozoja.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, hirssi ja durra. Myytäväksi kasvatetaan tupakkaa, sipulia, bataattia ja maniokkia. Kotieläimiä ovat naudat, vuohet, lampaat, aasit, hevoset ja kamelit.

Kunnasta on kuivana aikana tieyhteydet Léréen, Niafunkéen ja Mauritaniaan. Nigerjoen tulva-aikana liikkuminen on vaikeaa. Palveluihin kuuluu kolme alakoulua ja terveysasema.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Tombouctou) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 14.9.2014. (ranskaksi)
2. 1 2 3  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Dianke 2006–2010 *fsg.afre.msu.edu*.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 14.9.2014. (ranskaksi)
**Ala-Kaman tekojärvi** eli **Nižnekamskin tekojärvi** (ven. Нижнека́мское водохрани́лище, *Nižnekamskoje vodohranilištše*) on Tatarstanissa Kama-joen alajuoksulla sijaitseva tekojärvi. Tekojärvi on osa Volgan-Kaman suurten tekojärvien kaskadia. Järven pinta-ala on 1 080 neliökilometriä. Sen pato valmistui 1979 ja järvi täytettiin tuolloin nykyiseen vedenkorkeuteensa 62 metriin. Vedenpintaa on suunniteltu nostettavaksi 68 metriin, mutta suunnitelmaa on vastustettu luonnonsuojeluintressien vuoksi.*lähde?*

Järven rannalla sijaitsevia kaupunkeja ovat Naberežnyje Tšelny, Mendelejevsk ja Menzelinsk.

RusGidron Nižnekamskin vesivoimala Kaman alajuoksulla
Tekojärven padon yhteydessä Naberežnyje Tšelnyn kaupungin lounaispuolella olevan Ala-Kaman eli Nižnekamskin vesivoimalaitoksen kuudentoista turbiinin kokonaisteho on 1248 megawattia.*lähde?* Vesivoimalaitos on nykyään yksi vesivoimayhtiö RusGidron tuotantolaitoksista.

Lähteet
-------

1. ↑  Filial OAO Generirujuštšaja kompanija - Nižnekamskaja GES RusHydro, rushydro.ru.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 31.8.2012. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Construction of the Lower Kama hydroelectric station[vanhentunut linkki] (englanniksi)
**Radžastani** on indoarjalainen kieli, jota puhutaan Intiassa Rajasthanin osavaltiossa ja sitä ympäröivillä alueilla. Kielellä on lukuisia toisistaan selkeästi poikkeavia murteita, joista osa voidaan katsoa myös omaksi kielikseen. Määritelmästä riippuen radžastanin puhujamäärä on 20 ja 80 miljoonan ihmisen välissä.

Radžastani on hindin läheinen sukukieli ja sitä pidettiin 1900-luvun alkupuolelle asti hindin murteena.
Hindin tavoin radžastania kirjoitetaan devanagari-kirjaimistolla. Jammu ja Kashmirissa puhuttua gudžarin murretta voidaan kirjoittaa devanagarin lisäksi myös arabialaisilla kirjaimilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Suositukset: Kielten nimiä suomeksi *Kotoistus.fi*. Viitattu 1.7.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3  Siegel, Wolfram: Rajasthani *Omniglot*. Viitattu 1.7.2014. (englanniksi)
3. ↑  Rajasthani *Ethnologue*.  Arkistoitu 14.7.2014. Viitattu 1.7.2014. (englanniksi)
4. ↑  Gujari *Ethnologue*. Viitattu 17.7.2014. (englanniksi)

Indoarjalaiset kielet
aer | andh | angika | assami | awadhi | bagheli | baškarik | bengali | bhadrawahi | bhili | bhisnupriya | bhodžpuri | bradž | buksa | bundeli | chambeali | chhattisgarhi | chittagon | chitwania tharu | dameli | dangaura tharu | dhatki | divehi | dogri | fidžinhindi | gaddi | garhwali | gawar | goaria | grangali | gudžarati | gurgula | halbi | haryanvi | hindi | hindko | hindustani | Induksenkohistani | kalaša | kanauji | kašmiri | katarkalai | kathariya tharu | khowar | kochila tharu | koli | kumaoni | kurdari | kutši | lahnda | lambadi | magahi | maijan | maithili | majhi | mandeali | marathi | marwari | musasa | nimadi | ningalami | nepali | od | orija | paali | palya bareli | pandžabi | pašai | pauri bareli | phalura | radžastani | rana tharu | rangpuri | rathwi bareli | rohingya | romani | sadri | sanskrit | saraiki | sawi | šina | sindhi | sinhali | sirmauri | sonha | šumašti | surjapuri | sylheti | tirahi | torwali | urdu | varhadi-nagpuri | varli | vasavi
**Yanar Dağ** on jatkuvasti palava vuori Azerbaidžanissa. Palaminen johtuu maakaasusta. Toisin kuin mutatulivuoret, Yanar Dağin liekit palavat melko tasaisesti, koska kaasu poistuu tasaisesti pinnan alta. Yanar Dağin erottaa mutatulivuorista myös se, että sen sisuksista ei purkaudu mutaa tai muita aineita.

Yanar Dağ sijaitsee Absheronin niemimaalla  Kaspianmeren rannalla lähellä pääkaupunki Bakua. On esitetty, että Yanar Dağin löysi sattumalta lammaspaimen 1950-luvulla.

Yanar Dağ

Yleisyys
--------

Maailmassa on vain kourallinen palavia vuoria ja suurin osa niistä sijaitsee Azerbaidžanissa pääkaupunki Bakun lähettyvillä. Yanar Dağin tuli ei ole sammunut ikinä. Liekit ovat peräisin hiekkakivimuodostelmissa olevista aukoista ja voivat nousta jopa 10 metrin korkeuteen. 
Yanar Dağin lisäksi Azerbaidžanissa sijaitsee toinen kuuluisa palava vuori Atəşgah, joka sijaitsee noin 30 kilometrin päässä Bakusta. Kuten Yanar Dağin liekit, myös Atəşgahin liekit ovat peräisin maakaasusta. Mutta toisin kuin Yanar Dağissa, Atəşgahissa luonnollinen maakaasun virtaus on jo lakannut, joten kaasua pumpataan alueelle keinotekoisesti turisteja varten. 

Liekit ovat palaneet Yanar Dağin alueella kautta aikojen ja niistä ovat raportoineet monet historioitsijat ja tutkimusmatkailijat kuten Marco Polo. Alexandre Dumas kuvailee nähneensä vastaavanlaisia liekkejä Yanar Dağin lähelle rakennetussa  zarathurstralaisessa tulitemppelissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Mud Volcanoes
2. ↑  Azerbaijan with Georgia
3. ↑  Methane emission from mud volcanoes in eastern Azerbaijan
4. ↑  Sea, mountains and Masalli

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yanar Dağ** Wikimedia Commonsissa
**Pehr (Petter) Hansinpoika Häggström (Högström, Höggström)** (s. 24. marraskuuta 1734 Lappeenranta – 25. tammikuuta 1817 Hauho) oli kolmannen sukupolven maanmittari, joka vaikutti erityisesti isoonjakoon, mutta toimitti myös merkittäviä kanava- ja koskenperkaustöihin liittyviä mittauksia ja vaaituksia.

Häggströmin vanhemmat olivat maanmittari Hans Häggström ja Margareta Wikar. Häggströmin isän kuoltua vuonna 1737 ja äidin muutettua Ruotsiin vuonna 1742 hän jäi ensin Suomeen äidinisänsä kirkkoherra Wikarin luokse, mutta muutti Ruotsiin vuonna 1744 ja palasi takaisin vasta äitinsä kuoltua 1747. Häggström meni Vaasan triviaalikouluun vuonna 1749 ja Turun akatemiaan vuonna 1752 papiksi opiskelemaan. Isoisänsä kuoleman jälkeen vuonna 1753 hän ryhtyi kuitenkin lukemaan geometriaa, tarkoituksenaan ryhtyä maanmittariksi. Käytännön kokemusta maanmittarin tehtävistä hän sai Turun akatemiasta vuonna 1756 valmistuttuaan Pohjanmaan komissiomaanmittari Erik Tulindbergin opastuksessa. Maanmittarin tutkinnon Häggström suoritti vuonna 1757 ja valtakirjan komissiomaanmittariksi hän sai vuonna 1759. Akaan isonjaon ja siihen liittyvät geometriset mittaukset Häggström teki vuonna 1760 ja Vanajan vastaavat työt vuonna 1780. Monien muiden tehtävien ohella hän toimitti vaaituksia, mittauksia ja kartoituksia useita kanavia ja vesireittejä varten, kuten Päijänteen ja Hauhon väliselle reitille vuonna 1775 ja Pirkkalassa suunnitellulle kanavalle vaaituksen ja maastoon merkitsemisen vuonna 1777. Häggströmille myönnettiin ylitarkastajan arvonimi vuonna 1782.

Häggströmin puoliso vuodesta 1762 oli Margaretha Elisabeth Blåfield (1735–1809). Heidän poikansa Carl Gregor ja Anders Ulrich opiskelivat geometriaa tarkoituksenaan seurata isäänsä maanmittarin ammatissa neljännessä polvessa, mutta he eivät kuitenkaan koskaan suorittaneet vaadittua ammattitutkintoa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Juhani Kostet: *Häggström, Pehr Hansinpoika (1734–1817). Suomen Kansallisbiografia. Osa 4*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004. ISBN 951-746-445-2.  Sivu 193.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo helsinkiläisestä sanomalehdestä.* Folkvännen *oli myös Porissa vuonna 1906 ilmestynyt lehti.*
Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
**Folkwännen** oli Helsingissä vuosina 1861–1893 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.

Fredrik Cygnaeuksen aloitteesta perustettu *Folkwännen* oli Uudenmaan ruotsinkieliselle rahvaalle tarkoitettu kansanlehti, joka kiinnitti erityistä huomiota kansansivistyksen kehittämiseen. Kielikysymyksessä se oli aluksi neutraali, mutta siirtyi myöhemmin ruotsinmielisemmälle linjalle. Vuonna 1883 *Folkwännen* muutettiin viikkolehdestä kuusipäiväiseksi iltalehdeksi, joka käsitteli entistä enemmän Helsingin työväen asioita. Vuonna 1893 se yhdistettiin kilpailijaansa *Aftonbladetiin*.

1800-luvun puolivälissä lehden levikki oli noin 1500 kappaletta.

Lehden päätoimittajat ja vastaavat toimittajat
----------------------------------------------

* Viktor Öhberg (1861–1865)
* Peter Widerholm (1866)
* Constantin Carstens (vast. toim. 1866)
* Theodor Sederholm (vast. toim. 1867)
* Vilhelm Grefberg (1866–1870)
* Anders Jernström (1870–1871)
* Carl S. Hallberg (1871–1872)
* T. Svanström (1873–1876)
* Frans Valbäck (1876–1891)
* Oskar Behm (1890, vast. toim. 1893)
* F.F. Strömberg (1891–1892)
* Edvard Juslin (1892)
* Uno A. Fleege (1893)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suomen lehdistön historia 5: Hakuteos Aamulehti – Kotka Nyheter*, s. 86. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-239-1.
2. ↑  *Suomen lehdistön historia 5: Hakuteos Aamulehti – Kotka Nyheter*, s. 87. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-239-1.

Aiheesta muualla
----------------

* *Folkwännen* digitoituna kansalliskirjastossa
Flemming Rose vuonna 2015.
**Flemming Rose** (s. 1956) on tanskalainen toimittaja. Hän on työskennellyt muun muassa kulttuuripäätoimittajana, Moskovan kirjeenvaihtajana ja ulkomaantoimituksen päällikkönä Tanskan laajalevikkisimmän lehdessä, Jyllands-Postenissa.

Rose tuli tunnetuksi vuonna 2005 tilattuaan 40 pilapiirtäjältä profeetta Muhammadia loukkaavia pilapiirroksia kokeillakseen, miten islaminuskoisten läsnäolo Tanskassa rajoittaa sananvapautta. Islaminuskoisia Tanskassa on noin 180 000 (3%).*lähde?* 12 pilakuvaa julkaistiin 30. syyskuuta 2005. Niiden seurauksena syntynyt kohu levisi ensin Tanskassa johtaen 25. lokakuuta 2005 yli kymmenen islamilaisen maan suurlähettilään pyyntöön saada tavata Tanskan pääministeri, joka kieltäytyi vedoten siihen, ettei hallitus voi vaikuttaa tanskalaisten lehtien sananvapauteen. Marraskuussa tanskalainen imaami Ahmed Abu Laban kiersi islamilaisia maita vakuuttamassa islaminuskoisten heikosta kohtelusta. Pattitilanteen laukaisemiseksi myös muunmaalaiset lehdet alkoivat vuonna 2006 julkaista Jyllands-Postenin tilaamia pilakuvia, jonka jälkeen syntyi maailmanlaajuinen kriisi.

Rose ilmoitti marraskuussa 2015 jättävänsä Jyllands-Postenin keskittyäkseen kirjojen kirjoittamiseen ja julkiseen keskusteluun osallistumiseen.

Katso myös
----------

* Muhammad-pilapiirrosjupakka

Lähteet
-------

1. 1 2  Flemming Rose jättää Jyllands-Posten -lehden *TS.fi*.  9.11.2015. Viitattu 11.11.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Pehr Malm** (17. kesäkuuta 1768 Pietarsaari – 2. tammikuuta 1827 Pietarsaari) oli suomalainen kauppaneuvos, laivanvarustaja ja valtiopäivämies.

Pehr Malmin vanhemmat olivat kauppias Niclas Malm ja Maria Nyman ja puolisot vuodesta 1788 Maria Christina Kindman (k. 1798) ja vuodesta 1799 Brita Maria Roos (k. 1819). Kauppias ja laivanvarustaja Peter Malm oli Pehr Malmin poika toisesta avioliitosta. Pehr Malm kuului tunnettuun pietarsaarelaiseen kauppiassukuun. Hänellä oli huomattava oma kauppalaivasto, joka harjoitti kansainvälistä rahtiliikennettä, ja telakka Pietarsaaressa laivojen rakentamiseen ja korjaamiseen. Malm tuli tunnetuksi myös kulttuurin harrastajana, jolla oli muun muassa huomattava kirjasto. Vieraillessaan Pietarsaaressa 1819 keisari Aleksanteri I kävi Malmin kotona, Malm oli ollut porvarissäädyssä edustaja Porvoon valtiopäivillä 1809. Malm oli Pietarsaaren kaupunginvanhinten jäsen vuodesta 1797 ja raatimies vuodesta 1803. Kauppaneuvoksen arvon hän sai 1812. Malmin kauppahuoneen liiketoimet päättyivät kuitenkin hänen kuolemansa jälkeen vararikkoon. Malm oli jo menettänyt aluksiaan haaksirikoissa ja kärsinyt muita tappioita. Kun kauppahuoneen omaisuus myytiin konkurssihuutokaupassa, siitä ei jäänyt velkojen maksun jälkeen Malmin perillisille mitään.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografia-sampo: Pehr Malm Viitattu 31.12.2020.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Luontokuva** on Suomen Luonnonvalokuvaajat ry:n julkaisema suomalaisen luontovalokuvauksen noin 80-sivuinen erikoisaikakauslehti. Lehdessä suomalaiset kuvaajat ja asiantuntijat kertovat luonnosta ja luonnon valokuvaamisesta.

Lehdessä on runsaasti luontokuvia, jotka on painettu laadukkaalle paperille. Lehden vakituisina avustajina on tunnettuja kuvaajia ja luontokuvauksen asiantuntijoita. Lehdessä ovat esillä uudet luontokuvaukseen sopivat kamerat, objektiivit ja muu tekniikka. Lehden kuvamateriaali painottuu suomalaisten harrastajien kiinnostuksen mukaisesti lintukuvaukseen ja maisemakuvaukseen, mutta myös muita eläinkuvia ja erikoiskuvausalueita esitellään. Ajoittain on esillä ulkomaisten kuvaajienkin luontokuvia. Merkittävimpien uusien luontokirjojen arvostelut saavat lehdessä runsaasti tilaa. Tunnetuimpien suomalaisten ja ulkomaisten luontokuvakilpailujen tulokset esimerkkikuvineen julkaistaan näkyvästi.

Kuvien ja tekstin tyyli on suomalaisen luontokuvauksen perinteen mukaisesti realistis-romanttista, luonnon kauneutta ja koskemattomuutta ihailevaa. Kokeilevia ja manipuloituja kuvia sivuilla harvoin näkee. Luonnonsuojelun näkökulma nousee joskus itsenäiseksi artikkeliksi ja on usein taustalla kuvauspainotteisissakin teksteissä.*lähde?*

Aiemmin Luontokuva tuli vain Suomen Luonnonvalokuvaajien jäsenille, nykyisin lehti on myös yleisessä myynnissä. Lehti tavoittaa noin 20 000 lukijaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mediakortti 2023 *Luontokuva.org*. Viitattu 25.6.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset verkkosivut
**Holvihauta** on hautausmaalla sijaitseva maanalainen tila, jonne vainajan tuhka sijoitetaan ilman uurnaa. Holvihautaan kuuluvassa maanpäällisessä osassa on lukittava kansi, joka peittää aukon, jonka kautta tuhka haudataan. Maanpäällisessä osassa on myös taso, jolle vainajien omaiset ja ystävät voivat tuoda kukkia ja kynttilöitä. Maan päällä on lisäksi kaikille holviin haudatuille yhteinen muistomerkki ja siihen kiinnitetyt metallilaatat, joihin vainajien nimet on kaiverrettu.

Vuonna 2022 Vantaan seurakuntien hautauksista 77 prosenttia oli tuhkauksia. Tavallisimmat vaihtoehdot tuhkan lopulliseen sijoitukseen olivat uurnahautaus tai hautaus sirottelualueelle, holvihautaan tai muistolehtoon. Vantaalaisessa Hämeenkylän seurakunnassa otettiin 2022 käyttöön holvihauta uutena hautaustapana ja kivilouhikkoinen sirottelualue, koska uurnahautapaikat olivat loppumassa ja muistolehtokin tarvitsi lisää aluetta. Paikkoja arkkuhautaukseen ei Hämeenkylän hautausmaalla ole alkuaankaan ollut.

Hämeenkylän seurakunnan kirkkoherran mukaan kaikki ihmiset eivät pidä holvihautauksesta yhteiseen tilaan, vaan monet haluaisivat yksittäishaudan, jolla voi käydä muistelemassa vainajaa ja hoitamassa hautaa. Holvihautauksen etuja on tilansäästö ja helppo hautaus talvella, jolloin ei suoriteta sirotteluakaan. Toisaalta monelle ihmiselle on mieluisaa käydä yhteisellä muistelupaikalla, eikä hautakaan tarvitse hoitoa. Uusien hautaustapojen avulla Hämeenkylän hautausmaan käyttöaikaa voitiin pidentää noin 30 vuodella. Vantaalla myös Korson hautausmaalle on tehty neljä holvihautaa, joihin voi haudata noin 900 vainajan tuhkat.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Suojanen, Armi: Pienillä hautausmailla Hämeenkylässä ja Korsossa otettiin käyttöön holvihautaus – 41 vainajaa haudattu yhteiseen hautaan *Vantaan Sanomat*.  9.4.2023. Vantaa:  Etelä-Suomen Media Oy. Viitattu 10.4.2023.
2. ↑  Juusela, Pauli: Hämeenkylän ja Korson hautausmaille rakennetaan lisää hautapaikkoja *Kirkko ja kaupunki*.  16.7.2021. Helsinki:  Helsingin seurakuntayhtymä. Viitattu 10.4.2023.
**Pehr Georg Johan Sommar** (14. syyskuuta 1915 Heinola – 18. tammikuuta 2008 Kauniainen) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Sommarin vanhemmat olivat toimitusjohtaja, diplomi-insinööri Georg Alexander Sommar ja Ilmo Gretel Svinhufvud, presidentti P. E. Svinhufvudin tytär. Hänen puolisonsa 1940–2000 oli Aino Alina Hälvä. Vuorineuvos, yritysjohtaja Ebbe Sommar oli Pehr Sommarin veli. Sommar tuli ylioppilaaksi Kulosaaren ruotsalaisesta yhteiskoulusta 1934 ja perehtyi sitten metallialaan Saksassa. Koneenrakennus- ja metallurgiainsinööriksi hän valmistui 1939 ja meni töihin saksalaistehtaaseen, josta hän joutui palaamaan Suomeen sodan sytyttyä. Talvisotaan osallistunut Sommar tuli isänsä perustaman Metallikutomo-yhtiön teknilliseksi johtajaksi, mutta joutui myös jatkosotaan, jossa hän haavoittui vakavasti syksyllä 1941. Vuonna 1946 Tammisaareen siirretyn Metallikutomon toiminta jatkui Tammisaaren Metallikutomo -nimisessä yrityksessä, joskin Sommar toimi myös asiantuntijana Sotevassa vuoteen 1948. Tuotekehityksestä kiinnostunut Sommar patentoi useita keksintöjään ja perheyritykseen perustettiin hänen johdollaan uusia yhtiöitä kuten Polarkudos, jonka toimitusjohtajana Sommar myöskin työskenteli. Teollisuusneuvos Sommarista tuli 1970. Tammet Oy, joksi Tammisaaren Metallikutomo oli muuttanut nimensä, sai valtakunnallisen yrittäjäpalkinnon 1982 ja kansainvälisen vientipalkinnon 1985. Yrityksen toimitusjohtajan tehtävät Sommar luovutti tyttärelleen 1985. Sotilasarvoltaan Sommar oli reservin insinöörimajuri. Hän kuoli 92-vuotiaana Kaunialan sotavammasairaalassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografia-sampo: Pehr Sommar Viitattu 27.10.2021.
2. ↑  Ihmiset. Kuolleet. Teollisuusneuvos Pehr Sommar. *Helsingin Sanomat*, 20.2.2008. (Tilaajille). Viitattu 27.10.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
**Holt–Oramin oireyhtymä** on synnynnäinen, perinnöllinen oireyhtymä, joka aiheuttaa yläraajojen rakennepoikkeavuuksia ja synnynnäistä sydänvikaisuutta.

Holt–Oramin oireyhtymälle tyypillisiä sydänvikoja ovat eteisväliseinän aukko ja kammioväliseinäaukko. Myös muita sydänvikoja saattaa esiintyä. Yhteensä sydämen eri rakennepoikkeavuuksia esiintyy synnynnäisesti vähintään kolmella neljästä potilaasta. Johtumishäiriöitä ja rytmihäiriöitä voi Holt–Oramin oireyhtymässä ilmetä myös ilman mitään rakennepoikkeavuutta. Rytmihäiriö voidaan havaita jo vastasyntyneisyyskaudella. Yläraajojen poikkeavuuksista tyypillisimpiä ovat peukalon rakenneviat ja toiminnalliset häiriöt. Peukalo voi puuttua kokonaan tai osittain, se voi olla kaksiosainen, sen sijainti voi olla poikkeava tai se voi sisältää kolme sormiluuta. Ranneluiden erilaiset rakennepoikkeavuudet ovat myös hyvin yleisiä.

Holt–Oramin oireyhtymästä kärsii arviolta yksi sadastatuhannesta vastasyntyneestä. Aiheuttajia ovat erilaiset mutaatiot kromosomin 12 geenissä TBX5 ja periytymistapa on vallitseva. Diagnoosi voidaan varmistaa geenitestillä, mutta aina tämä ei onnistu. Holt–Oramin oireyhtymä voi johtua myös *de novo* -mutaatiosta. Oireyhtymää voidaan hoitaa kirurgisesti; yleensä sydänviat ovatkin näin korjattavissa. Rytmihäiriöiden seurantaa toteutetaan myös niiden potilaiden kohdalla, joilla ei ole todettu sydämen rakennepoikkeavuutta. Holt–Oramin oireyhtymä on kuvattu ensimmäisen kerran vuonna 1960. Se on nimetty Mary Holtin ja Samuel Oramin mukaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sirpa Ala-Mello, Holt-Oramin oireyhtymä Tukiliitto 16.3.2010, viitattu 29.6.2023
2. ↑  Basant Kumar, Sourabh Agstam, Holt–Oram Syndrome: Hands are the Clue to the Diagnosis National Library of Medicine 2019, viitattu 29.6.2023
*Tämä artikkeli käsittelee vuonna 1745 syntynyttä henkilöä. Muita samannimisiä löytyy Junnelius-sivulta.*
**Pehr (Pehrin poika) Junnelius** (1. tammikuuta 1745 Oulu – 29. marraskuuta 1790 Oulu) oli suomalainen upseeri, laivanvarustaja, kauppias ja merikapteeni.

Elämä
-----

### Lapsuus

Pehr Junneliuksen isä oli oululainen kauppias Pehr Junnelius (Matts Junnan poika) ja äiti Maria o.s. Hoffren. Poika Pehr syntyi 3-lapsiseen perheeseen nuorimpana ja sai kasteessa saman nimen kuin isänsäkin. Häntä kutsuttiin Oulussa yleisesti nimellä Petteri nuorempi. Perhe asusti Oulussa IV-kaupunginosassa tontilla no 25.

### Perhe

Pehr nuorempi meni naimisiin Margaretha o.s. Jaakolan kanssa. Heille syntyi 7 lasta. Perhe omisti Oulussa IV kaupunginosasta talot no 38, 40, 60 ja 63 sekä I kaupunginosasta no 34.  Heillä oli myös useita aittavarastoja Oulussa ja Kemissä.

### Ura

Junnelius sai kauppaporvarin oikeudet Oulussa vuonna 1775. Petter harjoitti Oulusta tervan vientiä. Hänen omistamansa yhtiön liiketoiminnan tuottoisuus perustui tinkimättömään oman työn osuuteen. Hän omisti laivat sekä toimi niissä kapteenina ja hoiti itse myös varustamotoimintaan liittyvät muodollisuudet. Hän kuului Oulun kauppaseuran edustajistoon 1780. Junnelius lainasi myös rahaa Oulun kauppaseuralle 1789, näin pelastaen sen vararikosta. Oulun tervahovin perustamisen yhteydessä Junnelius, Florin, Nylander, Engman, Wacklin ja Lundman kuuluivat edustajistoon, joka ajoi voimakkaasti tervahoviN perustamista Toppilan pohjoisrannalle. Junnelius oli Ruotsin ja maakuntarykmentin suhteiden vuoksi yksi kauppaporvareista, joka osallistui Oulun kaupungin puolustusjärjestelyihin. Hän toimi Oulun porvarikaartin luutnanttina ja komensi porvaristoon kuulumatonta osaa. Myöhemmin hän oli välittäjänä, kun Ouluun hankittiin 20 tykkiä puolustus- ja paraatitarkoituksiin.

Laivat
------

Junneliuksen omistamia laivoja olivat:

* Cubido (kaljaasi)
* Vandrigsman (fregatti)
* Wänners (fregatti)
* Wähl
* Venus från Norden (priki)
* Lazarus (priki)

Junnelius oli kapteenina laivoissa Venus från Norden 1779−1780, Margareta 1782 ja Lazarus 1745−1790. Hänen purjehdusmatkansa suuntautuivat etupäässä Itämeren ja Pohjanmeren satamiin. Hän teki myös joitakin matkoja Välimerelle.

Katso myös
----------

* Porvarikaarti

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8   Jounela, Aarno I.: *Pohjois-Pohjalainen Junnelius-Suku*, s. 61. Pohjoinen, 1983. ID 60983.
2. ↑   Eero Kojonen: *Sursillin-Suku*. 6216 ja 4524. Helsinki: Weilin+Göös, 1971.
3. ↑   P. W. Snellman: *Oulun Kauppaseuran ja Kauppiaiden eläkelaitoksen toim.kertomus 1771-1939*, s. 56. Kaleva kustannus, 1939.
4. ↑   P. W. Snellman: *Oulun Kauppaseuran ja Kauppiaiden eläkelaitoksen toim.kertomus 1771-1939*, s. 146. Kaleva kustannus, 1939.
5. ↑   Aimo Halila: *Oulun kaupungin historia II (1721-1809)*, s. 745. Kirjoila Oy, 1953.
6. 1 2   P. W. Snellman (toim. Aarne Kopisto): *Oulun laivoja ja laivureita 1816-1875*, s. 198. Kirjapaino Osakeyhtiö Kaleva, 1974. ISBN 951-9306-02-1.
**Naksoslaisten stoa** oli antiikin aikainen stoa eli pylväshalli Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohde on osa Apollonin ja Artemiin pyhäkköaluetta.

Naksoslaisten stoa oli rakennettu arkaaisella kaudella noin vuonna 550 eaa. Sen rakennuttivat naksoslaiset, jotka tekivät myös läheisen niin kutsutun Naksoslaisten talon. Stoa sijaitsi pyhäkköalueen lounaiskulmassa Propylonin ja Naksoslaisten talon länsipuolella, ja toimi pyhäkköalueen rajana tässä suunnassa. Sen pohjoispuolella sijaitsi niin kutsuttu Androslaisten talo.

Stoa edusti joonialaista tyyliä. Se oli L-kirjaimen muotoinen ja avautui pohjoiseen ja itään pyhäkköalueelle päin. Rakennuksen eteläsiiven koko oli noin 26,5 x 4,7 metriä ja länsisiiven koko noin 43,0 x 5,1 metriä. Stoa oli yksilaivainen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Delos, Stoa of the Naxians *Perseus*. Viitattu 24.10.2016.
2. ↑  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "Delos, Greece", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
**Radzyńin piirikunta** (puol. *powiat radzyński*) on yksi Lublinin voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 58 858. Siihen kuuluvat kymmenen kuntaa ovat Borki, Czemierniki, Kąkolewnica, Komarówka Podlaska, Radzyń Podlaski, Ulan-Majorat ja Wohyń.

Radzyńin piirikunnan alueesta 20 prosenttia on metsien peitossa ja 72 prosenttia on maatalousmaata.

Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Radzyńin piirikunnan asukkaista 50 prosenttia oli naispuolisia ja 50 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 19 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,4 prosenttia ja eläkeikäiset 20,6 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 623 lasta. Radzyńin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 46 299 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Powiat radzyński w liczbach *Polska w liczbach*. Viitattu 8.9.2020. (puolaksi)
2. ↑  Powiat Radzyńin piirikunta. Viitattu 8.9.2020. (puolaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Lublinin piirikunnat |
| --- |
|  |
| Kaupunkipiirikunnat | 
* Lublin (hallintokeskus)
* Biała Podlaska
* Chełm
* Zamość

 |
|  |
| Piirikunnat | 
* Biała
* Biłgoraj
* Chełm
* Hrubieszów
* Janów
* Kraśnik
* Krasnystaw
* Łęczna
* Lubartów
* Lublin
* Łuków
* Opole
* Parczew
* Puławy
* Radzyń
* Ryki
* Świdnik
* Tomaszów
* Włodawa
* Zamość

 |

 |
**Birgit Linnea Nuotio** (o.s. **Siltavuori**, 1. marraskuuta 1911 Viipuri – 26. heinäkuuta 1988) oli suomalainen näyttelijä, joka esiintyi muutamissa elokuvissa 1930- ja 1940-luvuilla. Parhaiten hänet muistetaan toisesta naispääosasta elokuvassa *Kaikki rakastavat* (1935).

Elokuvaura
----------

Ensimmäisen filmiroolinsa Nuotio teki vuonna 1931, jolloin hänellä oli sivuosa sisäkkönä *Rovastin häämatkoissa*. Ohjaaja Valentin Vaala kiinnostui viehättävästä tummaveriköstä ja halusi hänet toiseen pääosaan elokuvaansa *Sininen varjo* vuonna 1933. Siinä hänen nimensä oli alkuteksteissä **Bigi Nuotio**. *Sininen varjo* oli Nuotion muista roolitöistä poiketen jännitystarina, ja hänen suorituksensa herätti ajatuksia uudesta tragediennen kyvystä.

Birgit Nuotio muistetaan parhaiten toisesta naispääroolista Kirsti Kalliona Vaalan ohjaamassa Ansa Ikosen ja Tauno Palon yhteisessä debyyttielokuvassa *Kaikki rakastavat* (1935). Elokuvan varsinaiseksi pääpariksi oli alun perin tarkoitettu Nuotio ja Jalmari Rinne, mutta yleisön huomio nosti Palon ja Ikosen heidän ohitseen. Hieman huikentelevaisen Kirstin rooli oli merkittävä, vaikka jäikin ensimmäisessä pääosassaan esiintyvän, vaaleaa Sirkka Maresta näyttelevän Ikosen varjoon. Nuotio kuului niihin näyttelijättäriin, joiden suosio riippui vain muutamasta roolista, eikä hänestä koskaan tullut suosittua elokuvatähteä. 

Myöhemmin Nuotio teki vielä pari sivuosaa tummana kaunottarena elokuvissa *Markan tähden* ja *Laulu tulipunaisesta kukasta*. Hänen viimeiseksi valkokangastyökseen jäi romanttinen elokuvasatu *En ole kreivitär* vuonna 1945. Reilun vuosikymmenen aikana hän esiintyi kaikkiaan kuudessa elokuvassa.

Elokuvat
--------

* *Rovastin häämatkat* (1931)
* *Sininen varjo* (1933)
* *Kaikki rakastavat* (1935)
* *Markan tähden* (1938)
* *Laulu tulipunaisesta kukasta* (1938)
* *En ole kreivitär* (1945)

Lähteet
-------

1. ↑  Birgit Nuotio *Elonet*. Viitattu 11.4.2016.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Birgit Alice Klåvus** (8. tammikuuta 1940 Pori – 6. kesäkuuta 1989 Närpiö) oli suomalainen laulaja. Hän aloitti laulajanuransa revyylaulajana vuonna 1956 ja toimi vuosina 1957–1961 tanssiorkestereiden solistina. Hän oli tauolla musiikkialalta lähes koko 1960-luvun keskittyessään perhe-elämäänsä, mutta teki paluun 1970-luvun alussa. Häneltä julkaistiin pitkäsoittoalbumit vuosina 1979 ja 1984, joiden lisäksi vuonna 2004, viisitoista vuotta hänen kuolemansa jälkeen, julkaistiin vielä kokoelma-albumi.
Klåvus teki yhteistyötä Åke Grandellin kanssa.

Diskografia
-----------

* En ros jag dig sänder (1979)
* Junimorgon (1984)
* En älskelig vän (2004, kokoelma)

Lähteet
-------

1. ↑  Klåvus, Birgit *Upplagsverket Finland*. Viitattu 10.9.2013. (ruotsiksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Perkiö, Pia: Åke Grandell - Toimenmies *Selvis*.  4/2010. Viitattu 10.9.2013. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Birgit Klåvuksen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Birgit Peter** (s. 27. tammikuuta 1964 Potsdam, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen kilpasoutaja. Hän voitti kaksi olympiakultaa ja neljä maailmanmestaruutta.

Nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Saksan demokraattista tasavaltaa edustanut Peter sijoittui pariairokaksikossa hopealle vuonna 1981 ja voitti perämiehellisessä pariaironelosessa kultaa vuonna 1982. Aikuisten MM-kilpailuissa hän voitti kolme peräkkäistä kultamitalia pariaironelosessa: Hazewinkelissa 1985, Nottinghamissa 1986 ja Kööpenhaminassa 1987. Soulin olympialaisissa 1988 hän kilpaili pariairokaksikossa Martina Schröterin kanssa ja voitti kultaa 3,88 sekunnin erolla Romanian venekuntaan. Kolmena seuraavana kautena Peter kilpaili yksikössä, jossa hän saavutti MM-hopeaa Bledissa 1989 ja voitti kultaa Tasmaniassa 1990. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän voitti yhdistyneen Saksan edustajana pariaironelosessa olympiakultaa Kerstin Müllerin, Sybille Schmidtin ja Kristina Mundtin kanssa; he voittivat loppukilpailussa hopealle sijoittuneen Romanian venekunnan 4,16 sekunnilla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Birgit Peter *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Birgit Peter *World Rowing*. FISA. Viitattu 1.4.2022. (englanniksi)