recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli käsittelee armeijakenraalia. Miekkailijasta katso Nikolai Kovaljov.* 
Nikolai Kovaljov
**Nikolai Dmitrijevitš Kovaljov** (ven. Николай Дмитриевич Ковалёв, 6. elokuuta 1949 Moskova – 5. huhtikuuta 2019 Moskova) oli venäläinen armeijakenraali ja Venäjän valtakunnanduuman jäsen, joka oli Boris Jeltsinin presidenttikaudella vuosina 1996–1998 FSB:n johtaja ennen Vladimir Putinia.

Kovaljov johti vuodesta 2004 duuman veteraanien asioiden komiteaa (valiokuntaa). 

Hän toimi myös Pronssisoturikiistaan vuoksi vierailleen duuman valtuuskunnan puheenjohtajana 30. huhtikuuta 2007 - 1. toukokuuta 2007. Ennen valtuuskunnan matkaa hän totesi lentokentällä, että Viron hallituksen on erottava. Tallinnassa valtuuskunta lievensi kannanottoja ja Nikolai Kovaljov väitti Viron hallituksen erovaatimuksen olleen edustaja Leonid Slutskinin yksittäinen kannanotto.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* FSB: historia  ja Kovaljovin lyhyt biografia  (venäjäksi) (fsb.ru)
* Venäjän duuma, edustajat  (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Arttelin neljätoista perustajajäsentä.
**Taiteilijoiden artteli** (ven. Артель художников, *Artel hudožnikov*) oli venäläinen taiteilijayhteisö, jonka perusti joukko Pietarin taideakatemiasta erotettuja opiskelijoita vuonna 1864.

Arttelin perustaminen sai alkunsa Ivan Kramskoin johtaman neljäntoista opiskelijan ryhmän kiistasta taideakatemian johdon kanssa. Opiskelijat eivät hyväksyneet professori Fjodor Lvovin määräystä, jonka mukaan vuoden 1863 lopputyön aiheena olisi skandinaavisesta mytologiasta poimittu "pidot Valhallassa". He vaativat ensin aiheen vapaavalintaisuutta ja sitten mahdollisuutta valmistua ilman lopputyön suorittamista. Taideakatemian johto päätti evätä niskoittelevilta opiskelijoilta kokonaan mahdollisuuden valmistua akatemiasta. Neljäntoista ryhmään kuuluivat Kramskoin ohella muun muassa Bogdan Venig, Aleksandr Grigorjev, Nikolai Dmitrijev-Orenburgski, Firs Žuravlev, Aleksei Korzuhin, Kirill Lemoh, Konstantin Makovski, Mihail Peskov, Nikolai Šustov ja Vasili Kreitan, jotka olivat taideakatemian lahjakkaimpia opiskelijoita. He muodostivat tästä alkaen tiiviin ryhmän ja perustivat seuraavana vuonna taiteilijajärjestö Arttelin. Noihin aikoihin radikaalien kielenkäytössä yleistynyt sana *artel* tuli muinaisvenäjän kielen uskollisuudenvalaa merkitsevästä sanasta. Arttelin ainoaksi jäänyt yhteisnäyttely pidettiin Nižni Novgorodissa 1865. Artteli hajosi vuonna 1870 keskinäisiin ristiriitoihin, mutta osa sen jäsenistä osallistui samana vuonna vaeltajien taiteilijaryhmän perustamiseen Moskovassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Iliana Mejias-Ojajärvi: *Venäjän maalaustaide: Ikoneista avantgarden kynnykselle*, s. 84–85. WSOY, Helsinki 2006.
Anne de Rochechouart de Mortemart, Uzèsin ruhtinatar. 
Anne de Rochehouart de Mortemart veistää Jeanne d’Arcin patsasta, Adolphe Demangen maalaus(1900)
**Marie Anne Victurnienne Clémentine de Rochechouart de Mortemart** , Uzèsin ruhtinatar (10. helmikuuta 1847 Pariisi – 3. helmikuuta 1933 Dampierre-en-Yvelines) oli ranskalainen kuvanveistäjä, kirjailija, feministi ja hyväntekeväisyyden harrastaja. Hän oli perinyt erittäin suuren omaisuuden Veuve Clicquot -samppanjamerkin perustajalta.

Elämänvaiheita
--------------

Anne de Rochechouart de Mortemart oli aatelisperheen tytär ja hänen iso-isoäitinsä oli ollut Madame Barbe-Nicole Clicquot Ponsarin, kuuluisan samppanjamerkin omistaja ja perustaja. Avioliiton myötä hänestä tuli vuonna 1872 Crussolin ja Uzèsin herttuatar. Hänen aviomiehensä äänesti Ranskan kansalliskokouksessa vuonna 1871 tasavallan palauttamista vastaan. 

Erittäin varakkaana henkilönä vailla toimeentulohuolia Anne de Rochechouart de Mortemart saattoi omistautua monelle eri elämänalueelle. Hän oli kirjailija, kuvanveistäjä, urheilija ja lapsilleen omistautunut äiti. Häntä kiinnosti myös politiikka. Näiden aktiviteettien ohella hän tuli kuuluisaksi hyväntekeväisyydestään.  Aluksi hän tuki avokätisesti konservatiivipoliitikko Georges Boulangeria tämän pyrkimyksissä palauttaa monarkia. Myöhemmin hän kiinnostui naisten aseman parantamisesta ja kampanjoi naisten äänioikeuden puolesta. Lisäksi hän puolusti työssäkäyvien naisten oikeutta käyttää työllään ansaitsemansa rahat omiin tarkoituksiinsa. 

Ruhtinatar tuli kuuluisaksi myös kahdesta autoihin liittyvästä asiasta. Autot olivat hänen aikanaan uutuus ja hän innostui niistä kovasti. Anne de Rochechouart de Mortemart oli ensimmäinen ranskalainen nainen joka sai ajoluvan ja ensimmäinen ranskalainen joka sai ylinopeussakon. 

De Mortemart oli myös taiteellisesti lahjakas. Hän toimi taidemaalarina ja kuvanveistäjänä käyttäen taiteilijanimeä "Manuela". Vuoden 1887 salongista hän sai kunniamaininnan. Hän johti naistaiteilijoiden liittoa. Kuuluisuutta saavutti hänen veistämänsä Jeanne d’Arcin patsas Mehun-sur-Yèvressä, jonka vetäytyvät saksalaisjoukot tuhosivat vuonna 1944. 

Paitsi kuvataiteita, de Rochechouart harrasti myös kirjallisuutta. Hän kirjoitti romaaneja, runoja sekä näytelmiä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3 4
3. ↑ . autourduperetanguy.blogspirit.com/archive/2008/07/08/la-duchesse-d-uzes-nee-marie-adrienne-anne-victurnienne-clem.html
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Anne de Rochechouart de Mortemart** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Luna** (ukr. Луна, suom. 'Kaiku') oli Luka Ilnytskyin Kiovassa vuonna 1881 julkaisema ukrainalainen kirjallinen kalenteri. Sen tekemisessä häntä avusti Oleksandr Konyskyi. *Luna* oli ensimmäinen ukrainankielinen antologia, joka julkaistiin Venäjän hallitsemassa Ukrainassa sen jälkeen kun keisari Aleksanteri II:n antama määräys Emsin ukaasi vuodelta 1876 kielsi ukrainankieliset julkaisut. *Lunassa* julkaistiin Taras Ševtšenkon, Oleksandr Konyskyin, Myh’ailo Starytskyin, Jakiv Štšoholivin ja Vasyl Movan runoja sekä Ivan Netšui-Levytskyin romaani *Pryjateli* ('Ystävät') ja essee "Ševtšenkova mohyla ..." ('Ševtšenkon hauta') ja Myh’ailo Starytskyin vaudeville *Jak kovbasa ta tšarka ...* (’Jos [on] makkara ja ryyppylasi...’). *Lunan* julkaiseminen aloitti Keski-Ukrainassa, erityisesti Kiovassa, sarjan kirjallis-taiteellisia kalentereita ja edisti kirjallisen toiminnan elpymistä.

Lähteet
-------

1. ↑  Luna *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1993.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Luna (kirjallinen kalenteri)** Wikimedia Commonsissa
**Paaritsa** (ven. Парицы, *Paritsy*) on entinen inkeriläis-inkeroinen kylä entisessä Kolppanan luterilaisessa seurakunnassa Inkerissä. Kylä sijaitsee nykyään Leningradin alueen Hatsinan piirissä Venäjällä.

Kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuodelta 1499/1500. Kylään kuului kolme osaa: Suuri Paaritsa (kansankielessä *Vennäin Otsa*), Pieni Paaritsa (*Suomen Otsa*) ja Kolkka (ven. Речной переулок, *Retsnoi Pereulok*). Suuressa Paaritsassa asui pääosin inkerikkoja (suvut: Makarov, Ivanov, Sysojev, Vasiljev), joilla oli oma tsasouna, kalmisto ja koulussa venäläinen luokka, jossa opetettiin venäjäksi. Suomalaisia sukuja oli Sykiäisiä (18 perhettä). Pieni Paaritsa oli lähes täysin inkeriläinen, niistä suurin suku oli Himasia (28 taloa). Muita sukuja olivat Pupulainen, Koljonen, Björn, Lattu ja Björninen. 

Vuonna 1854 kylässä (*Paritz*) oli asunut 55 inkerikkoa (25 miestä ja 30 naista) ja 340 inkeriläistä (niistä äyrämöisiä 78 ja savakoita 268).

Vuonna 1926 kylässä oli 192 taloa ja 843 asukasta, joista 484 inkeriläisiä. 
Paaritsan elinkeinoja olivat maanviljely ja kiven louhinta, kun aivan kylän lähellä sijaitsi paasikivilouhimot. Toisen maailmansodan aikana kylän miehittivät saksalaisjoukot. Inkeriläisiä oli viety vuosina 1943-1944 Viron kautta Suomeen. Sodan jälkeen osa heistä jäi Suomeen, jotkut pakenivat Ruotsiin. Neuvostoliittoon palanneet eivät vastoin lupauksia päässeet kotikylään, vaan heidät karkotettiin eri puolille Venäjää..

Lähteet
-------

1. 1 2  Lattu, Aino: Muistojeni Paaritsa.  *Neuvosto-Karjala*, 1989, nro 25.10, s. 4.
2. ↑  von Köppen, Peter: Selenija, obitajemye izhorami... *dlib.rsl.ru*. St.-Petersburg, 1854.
3. ↑  von Köppen, Peter: Erklärender Text zu der ethnographischen Karte des St. Petersburger Gouvernements (sivu 64) *digi.kansalliskirjasto.fi*.  1867. St. Petersburg.
4. ↑  Inkeriläisten asuttujen paikkojen luettelo vuosien 1926-1928 Leningradin alueen väenlaskun ainehiston mukaan *scribd.com*.
**Jambinen pentametri** on runomitta, jossa pentametri- eli viisimittasäkeet koostuvat viidestä jambisesta runojalasta, eli siinä painolliset ja painottomat tavut vuorottelevat. Se on nouseva mitta, jossa säe alkaa yksitavuisella, painottomalla sanalla. Suomenkieliseen jambi-mittaan on vakiintunut väljennys, jossa säkeen alussa voi esiintyä myös kolmitavuinen sana. Tätä käytäntöä kutsutaan jambiseksi inversioksi.

Jambinen pentametri on perinteisessä englantilaisessa runoudessa eniten käytetty mitta ja esimerkiksi William Shakespearen sonetit on kirjoitettu jambisella pentametrillä.

Esimerkki
---------

Jambinen pentametrisäe Shakespearen sonetista 18:| Paino | x | / | x | / | x | / | x | / | x | / |
| Tavu | Thou | art | more | love- | -ly | and | more | tem- | -pe- | -rate |
|  | O- | let | su- | loi- | sem- | pi | tyy- | nem- | pi |  |

Lähteet
-------

1. ↑  Kantokorpi & Lyytikäinen & Viikari: *Runousopin perusteet*, s. 56. Palmenia. Helsinki University Press. 2009. 6. muuttamaton painos..
2. ↑  Simpson, Paul. Stylistics. New York: Routledge, 2004. sivu 27. ISBN 0-415-28105-9
3. ↑  Simonsuuri, Kirsti: *William Shakespearen Sonetit - Nautintojen ajan aarre*. Gaudeamus, 2010.
**Harkovan romanttinen koulukunta** tarkoittaa ryhmää nuoria ukrainalaisia runoilijoita, jotka olivat 1830–1840-luvulla Harkovan yliopiston opettajia ja opiskelijoita. Heidät nimesi koulukunnaksi Ahapi Šamrai, joka tutki ja julkaisi heidän runojaan. Koulukuntaan kuuluivat Izmail Sreznevskyi, Amvrosi Metlynskyi, Mykola Kostomarov, Levko Borovykovskyi, Myh’ailo Petrenko ja Opanas Špyhotskyi. Romantiikan ajan muiden eurooppalaisten runoilijoiden tavoin heidät valtasi alkava kansallinen tietoisuus, ja se sai heidät tutkimaan oman kansansa etnografiaa. He keräsivät, julkaisivat ja jäljittelivät kansanlauluja, tarustoa ja kertomuksia ja kehittivät omia, lähinnä historiallisia teemoja.

Etnografisen harrastuksen vuoksi heidän näkemyksensä kansasta erosi heidän edeltäjiensä Ivan Kotljarevskyin ja Hryhori Kvitka-Osnovjanenkon holhoavasta asenteesta. He eivät kohdelleet kansaa luonnonlapsina vaan henkisen uudistumisen, voiman ja runollisen inspiraation lähteenä. Näkemystä kannattivat nekin, joita, kuten Amvrosi Metlynskyita, pelotti Kyrilloksen ja Methodioksen veljeskunnan tukahduttava vaikutus ja jotka eivät uskoneet Ukrainan kansan kansallisen renessanssin toteutumisen mahdollisuuteen.

Vaikka Harkovan romantikot eivät täysin hylänneet perinteistä monisanaisuutta, he kuitenkin torjuivat edellinen sukupolven harrastaman kirjallisen burleskin ja muistuttivat koulutettuja ukrainalaisia siitä, että heidän "äidinkieltään ei ole tarkoitettu käytettäväksi pelkästään saamattomien talonpoikien sättimiseen", kuten Panteleimon Kuliš kirjoitti. Uudesta suhtautumisesta kansaan sai alkunsa ukrainalainen messianismi, joka sai ilmaisunsa Mykola Kostomarovin teoksessa *Knyhy bytija ukraïnskoho narodu* (’Kirjoja Ukrainan kansan synnystä’).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pavlo Petrenko: Kharkiv Romantic School *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1989. Viitattu 22.5.2021. (englanniksi)
Värriön tutkimusasema.
**Värriön tutkimusasema** on pohjoisessa Sallassa, Värriötunturin pohjoispuolella, keskellä erämaata oleva Helsingin yliopiston tutkimusasema. Sinne päästäkseen on kuljettava Savukoskelta pohjoiseen Martin, Tulppion ja Ainijärven rajavartioston kautta. Autolla ei pääse perille saakka. Aseman perusti professori Erkki Pulliainen vuonna 1967. Alueella on erinomaiset mahdollisuudet erämaaeläimistön tutkimiseen, kun erämaat ympäröivät asemaa joka suunnasta. Värriötunturien noin kymmenen kilometriä pitkä tunturijakso on lähellä asemaa, samoin kuin Värriön luonnonpuisto. Laajat metsät leviävät tunturien juurella. Alkuun asema keskittyi suureksi osaksi suurpetotutkimukseen, mutta myöhemmin on tutkittu Lapin luontoa monipuolisesti. Tärkeä osa tutkimusta on talvinen eläinten jälkiseuranta, josta on kertynyt aineistoa koko tutkimusaseman toiminnan ajalta.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Värriön tutkimusasema** Wikimedia Commonsissa

* Helsingin yliopiston Värriön tutkimusasema
* Värriön luontopäiväkirja
* Pulliainen, Erkki: *Lapin taigaa*. Edita Oy, 1997. ISBN 951-37-2254-6.
**Värikalibrointi kuvankäsittelyssä** tarkoittaa sitä, että kalibroidulla näytöllä esitetään testivärejä, joita mittalaite sitten mittaa ja näin selvittää, onko värien esittämisessä virheitä ja mitkä ovat rajat valoisuuksien ja värien toteuttamisessa. Samaan tiedostoon tallennetaan myös kalibroinnin yhteydessä valitut arvot gammakorjauksen ohella.

Kalibroinnilla tuotetun näyttöprofiilin avulla haluttu voidaan muuttaa näytön RGB-väriksi, jolloin se voidaan esittää ruudulla sellaisena kuin pitäisikin olla. 

Kalibroinnin avulla saadulla profiililla voidaan kompensoida näytön puutteellisia ominaisuuksia - esimerkiksi nestekidenäyttö ei osaa näyttää mustan tumminta sävyä. Profiilin avulla kyseistä näyttöä käyttävä henkilö saa selville, miksei näyttö toista väriä. Käyttäjälle voidaan kertoa, että kuvassa on mustempaakin mutta se ei näy, ja käyttäjä voi säätää muita mustan sävyjä jyrkän sävyportaikon välttämiseksi.

Katso myös
----------

* pikseli
* värinhallinta
* ICC-profiili

Aiheesta muualla
----------------

* Display calibration (englanniksi)
* Color Calibration is Essential for Creating Digital Imagery (englanniksi)
*
Sfíngio  
Σφίγγιο

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Alíartos-Thespiés ja Thíva, Boiotia, Keski-Kreikka, Kreikka |
| Korkeus merenpinnasta | 
565 m |

muokkaa - muokkaa wikitekstiäTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Sfíngio** (kreik. Σφίγγιο; myös Βουνό Σφίγγας, *Vounó Sfíngas*) eli **Fagás** (Φαγάς), antiikin **Fikion/Fikeion** (m.kreik. Φίκιον/Φίκειον, lat. *Phicium*) ja **Sfingion** (m.kreik. Σφίγγιον, lat. *Sphingium*), on vuori Boiotiassa Keski-Kreikassa. Sen korkeus on 565 metriä.

Sfíngio-vuori sijaitsee Kopaḯdan tasangon eli entisen Kopais-järven paikan ja Ylíki-järven välissä noin seitsemän kilometriä itään Alíartoksesta ja noin 12 kilometriä länsiluoteeseen Thívasta. Se yhdistää Ptóo-vuoren Elikónas-vuoreen.

Antiikin aikana Fikion ja Sfingion olivat saman nimen kaksi eri muotoa, sillä *Fiks* (Φίξ) oli aiolialainen muoto nimestä *Sfinks* (Σφίγξ). Vuoren yläosassa oli kivi, jonka katsottiin muistuttavan Kopais-järvelle katsovaa naisen päätä. Tästä syntyi myytti, jonka mukaan sfinksi heitti paikalla uhrinsa järveen. Strabonilla vuoren nimi esiintyy muodossa *Foinikion* (Φοινίκιον, lat. *Phoenicium*), mutta tätä muotoa ei tunneta mistään muista lähteistä, ja se on oletettavasti virheellinen muoto nimestä *Fikion*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Τα Βουνά της Ελλάδας *Πατριδογνωσία*. Viitattu 4.10.2021.
2. 1 2 3 4 5 6  Smith, William: "Boeotia", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Hesiodos: *Herakleen kilpi* (*Scutum*) 33; Pseudo-Apollodoros: *Bibliotheke* 3.5.8; Stefanos Byzantionlainen: *Ethnika*, Φίκειον; Palaifatos: *Peri apistōn (historiōn)* (*Incredibilia*) 7.2.
4. ↑  Hesiodos: *Jumalten synty* 326.
5. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: Σφίγξ, ἡ *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
6. ↑  Vrt. Pausanias: *Kreikan kuvaus* 9.26.
7. ↑  Strabon: *Geografika* IX s. 410.
**Martti Kuuskoski** (6. kesäkuuta 1917 Pyhtää – 18. lokakuuta 2011 Porvoo) oli suomalainen näyttelijä ja taiteilija.

Kuuskoski näytteli Turun kaupunginteatterissa ja Tampereen Työväen Teatterissa, jossa hänen merkittävintä aikaansa oli vuodet 1949–1951 Eino Salmelaisen vuosina. Hän näytteli operettien hurmurirooleissa, muun muassa *Viktorian husaarissa* 150 kertaa. Taiteellisesti merkittävämpiä olivat kuitenkin *Hamletin* Laertes ja *Seitsemän veljeksen* Juhani. Kuuskoski näytteli myös parissa elokuvassa. Ne olivat *Sysmäläinen* (1938) ja *Pitkäjärveläiset* (1951).

Näyttelijänura päättyi kun Kuuskoski ryhtyi 1950-luvulla taiteilijaksi ja perusti silloisen vaimonsa Helena Kuuskosken kanssa Atelier Faunin, joka teki Fauni-peikkoja ja Tove Janssonin muumien pohjalta muumihahmoja. Fauneja esiintyi sittemmin sarjakuvissa, lyhytelokuvissa, tekstiileissä ja kirjoissa. Järvenpään Peikkometsä oli ideoitu Faunin pohjalta, samoin Mallasjuoman Peikkolimsa. Nuutajärven laseissakin Fauni esiintyi. Yrityksen palveluksessa oli enimmillään 150 työntekijää, mutta se lopetti toimintansa 1970-luvulla. Sittemmin Kuuskoski muutti Suomusjärvelle, jossa hän jatkoi hahmojen tekoa toisen vaimonsa kanssa. 1980 hän perusti Jämsään Peikkopuiston, jossa toimi Peikkoteatteri.

Kuuskoski asui viimeiset vuotensa Loviisassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Korhonen, Risto: Fauni-peikkojen isä toi teemapuistot Suomeen. *Helsingin Sanomat* 22.10.2011, s. C 8.

Aiheesta muualla
----------------

* Martti Kuuskoski Elonetissä.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
Smólikas  
ΣμόλικαςSmólikasvuori.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Ioánnina, Epeiros,Kreikka Kreikka |
| Vuoristo | 
Píndos |
| Korkeus merenpinnasta | 
2 637 m |
| Prominenssi | 
1 736 m |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
40° 05′ 23″ P, 20° 55′ 34″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Smólikas** (kreik. Σμόλικας, arom. *Smolcu*) on vuori Píndos-vuoristossa Epeiroksessa Kreikassa. Sen korkeus on 2 637 metriä ja prominenssi 1 736 metriä. Smólikas on Kreikan kaikista vuorista toiseksi korkein Ólymposvuoren jälkeen.

Smólikas sijaitsee Ioánninan alueyksikön alueella linnuntietä noin 48 kilometriä pohjoiseen Ioánninan kaupungista. Se kuuluu Manner-Kreikan pohjois-eteläsuunnassa halkaisevaan laajaan Píndos-vuoristoon. Smólikaksen korkein huippu tunnetaan samalla nimellä kuin itse vuori. Vuoren toiseksi korkein huippu on Mósia (Μόσια, 2 600 m). Muut yli 2 000 metriä korkeat huiput ovat Koútsouro (Κούτσουρο, 2 318 m), Kapetán Tsekoúra (Καπετάν Τσεκούρα, 2 253 m), Bogntáni eli Voúzi (Μπογντάνι eli Βούζι, 2 239 m), Alogótopos (Αλογότοπος, 2 230 m), Paliostroúngi (Παλιοστρούγγι, 2 221 m), Misoráchi (Μισοράχη, 2 217 m), Ntaliápoli (Νταλιάπολη, 2 077 m), Pétra Gkagkarántza (Πέτρα Γκαγκαράντζα, 2 045μ) ja Smíliani (Σμίλιανη, 2 014 m).

Vuoren huiput ovat osa Pohjoisen Píndoksen kansallispuistoa. Vuorella noin 2 200 metrin korkeudessa sijaitsee Drakólimni (Δρακόλιμνη, "Lohikäärmejärvi") -niminen syvä vuoristojärvi, jonka pinta-ala vaihtelee noin 3 000–4 000 neliömetrin välillä.

Smólikasvuoren ja Drakolímnin maisemia.

Lähteet
-------

1. ↑  Smolikas *Peakery*.  Arkistoitu 22.8.2016. Viitattu 15.8.2016.
2. 1 2  Map: Smolikas *Peakery*. Viitattu 15.8.2016.
3. ↑  Smolikas, Mountain, Epirus *Greek Travel Pages*. Viitattu 15.8.2016.
4. ↑  Mosia *Peakery*.  Arkistoitu 22.8.2016. Viitattu 15.8.2016.
5. ↑  Όρος Σμόλικας Σύλλογος Ελλήνων Ορειβατών Κοζάνης.  Arkistoitu 4.5.2015. Viitattu 15.8.2016.
6. ↑  Σμόλικας Ελληνικός οργανισμός τουρισμού. Viitattu 15.8.2016.
7. ↑  Discovering Northern Pindos Northern Pindos National Park. Viitattu 3.9.2018.
8. ↑  Mt. Smolikas Dragon Lake *Visit Greece*. Viitattu 15.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Smólikas** Wikimedia Commonsissa

Kreikan vuoret ja vuoristot

|  |  |
| --- | --- |
| Korkeimmat vuoret(yli 2 000 m) | 
* Ólympos
* Smólikas
* Vóras
* Grámmos
* Gkióna
* Týmfi
* Vardoúsia
* Parnassós
* Ída eli Psiloreítis
* Páchnes
* Kakardítsa
* Taÿ́getos
* Kyllíni
* Aroánia
* Varnoúntas
* Tymfristós
* Lákmos
* Katarachiás
* Vasilítsa
* Falakró
* Erýmanthos
* Órvilos
* Tringía
* Doúsko
* Piéria
* Karáva
* Tzéna
* Lýgkos
* Kakoplévri
* Mavrovoúni
* Pínovo
* Oíti
* Díkti
* Avgó
* Aféntis Christós
* Vérno
* Áskio
* Kaliakoúda
* Vérmio
* Chatzí
* Áthos
* Bélles
* Trapezítsa

 |
| Vuoristot | 
* Ágrafa
* Akarnaniká
* Asteroúsia
* Athamaniká
* Bélles
* Koúla
* Kroússia
* Lasíthi
* Lefká Óri
* Óri Kyparissías
* Píndos
* Rodópi
* Thryptí

 |
**Hjalmar Valdemar (Valde) Aulanko**, sukunimi aik. *Ahlman* (19. marraskuuta 1883 Keuruu – 19. marraskuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.

Aulangon vanhemmat olivat kanttori Karl Arvid Ahlman ja Josefina Wilhelmina Enqvist. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1904 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1912.

Aulanko toimi arkkitehtinä Helsingissä. Hän oli SOK:n rakennusosaston johtajana 1920–1939.

Valde Aulanko oli naimisissa 1910–1916 Aune Amanda Vaulan (k. 1916) kanssa ja vuodesta 1920 Iida Ester Tuompon kanssa.

Suunnittelutöitä
----------------

* Kansallispirtti, Keuruu 1910, purettu 1977
* Valtakulma, Rauma 1930, arkkitehti Erkki Huttusen kanssa
* SOK:n varastorakennukset, Linnankatu 72, Turku 1930–1937, nykyisen Forum Marinum -merenkulkumuseon Linnanpuomi -rakennus
* SOK:n tuotantolaitosrakennukset, Vallila, Helsinki 1930-luvulla, arkkitehti Erkki Huttusen kanssa

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1904, matrikkelinumero 29202
2. ↑  Keuruun Veräjä : Kansallispirtti
3. ↑  trogen.galleria.fi
4. ↑  Helsingin kaupunkisuunnitteluvirasto, valokuvia suojelukohteista, Vallila, korttelin22368 tontit 35 ja 36
Jumla, Tilan laakso.
Kartik Swami, Jumla  
Kartik Swami, JumlaKartik Swami, JumlaNepalin Karnalin vyöhykkeen Jumlan keskuskylän Kartik Swamin, vuodesta 2014 lähtien Chandan Nathin kaupungin sijainti.
**Kartik Swami** joskus myös piirikunnan mukaan **Jumla** (nepaliksi जुम्ला, *Jumlā*) oli kylä, joka toimi Nepalin Keskilännen kehitysalueen 388 713 asukkaan Karnalin vyöhykkeen ja sen 108 921 asukkaan (2011) Jumlan piirikunnan keskuksena. Keskustaajaman itäpuolella on lyhyt, noin 600 metrin kiitotiellä varustettu Jumlan lentoasema.

Vuoden 2011 väestönlaskennan aikaan Jumlan piirikunnassa ei ollut yhtään kaupunkia. Kartik Swamin kyläsuunnittelukomitean (VDC) eli Jumlan keskustaajaman väkiluku oli 2 186 (2011). 

Toukokuussa 2014 Jumlan piirikuntaan perustettiin sen asukasluvultaan suurimman kyläkomitean (VDC, 8 491 as. 2011.) mukaan nimetty ensimmäinen kaupunki **Chandan Nath**. Toukokuussa 2014 useita läheisiä kyläkomiteoita (Mahatgaun, Talium, Kartik Swami ja Chandannat)*lähde?* yhdistettiin uudeksi kaupungiksi, ja tällä saavutettiin yli 10 000 asukkaan minimitavoitekoko. Aimpi Jumlan piirikunnan keskuskylä Kartik Swami sulautui osaksi uutta kaupunkia. Vuoden 2011 asukaslukujen perusteella uuden kaupungin laskennallinen väkiluku olisi noin 19 047 as. (=3 625 (Mahat)+4 745 (Talium)+2 186 (Kartik Swami)+ 8 491 (Chandan Nath)).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  National Population and Housing Census 2011 (Village Development Committee/Municipality) (pdf (2,1 MB)) (Nepalin piirien yhteenveto julkaisun sivuilla 1-2) *Volume 02, NPHC 2011*.  marraskuu 2012. Kathmandu, Nepal:  Central Bureau of Statistics of Nepal, cbs.gov.np. Viitattu 11.5.2015. (englanniksi)
2. ↑  Nepal: Administrative Division, Zones and Districts (Kunkin piirikunnan pinta-ala ja asukastiheys tulee esiin piirikunnan nimilinkkiä klikkaamalla) citypopulation.de. Viitattu 11.5.2015. (englanniksi)
3. 1 2  Nepal: Zones, Major Cities, Cities & Urban Municipalities citypopulation.de. Viitattu 11.5.2015. (englanniksi)
4. ↑  Govt declares 72 new municipalities (Maininta vähintään 10 000 asukkaan kaupunkikoosta kumpuilevalla tai vuoristoalueella ja vähintään 20 000 as. etelän Terai-alangolla)  8.5.2014. thehimalayantimes.com.  Arkistoitu 5.5.2015. Viitattu 11.5.2015. (englanniksi)
**Kreivi Luchino Nefaria** on Marvel-kustantamon luoma superroisto, jonka ensiesiintyminen tapahtui *Avengers*-lehden numerossa 13 (helmikuu 1965). Kreivi Nefarian loivat Stan Lee ja Jack Kirby. 

Suomessa Kreivi Nefaria ilmestyi *MEGA* -lehden numerossa 2 (2006).

Voimat ja varusteet
-------------------

Nefarialla on kaikkien Kuolettavan Legioonan jäsenten yhdistetyt voimat tehostettuna satakertaisiksi. Nefarian fyysinen voima on yliluonnollisen korkea, ja sen tarkka yläraja on tuntematon (Marvel-universumin korkein mitattavissa oleva voimaluokitus on kyky nostaa sata tonnia tai yli). 

Nefaria on kuitenkin taistellut tasaväkisesti jopa Thorin kanssa. Saatuaan voimansa Nefaria kykeni hyppäämään jalkalihaksillaan valtavia matkoja (vrt. Hulk). Nyttemmin Nefaria on oppinut lentämään pakonopeden nopeudella. 

Kreivi Nefaria kestää erittäin hyvin kaikenlaisia fyysisiä vaurioita. Hän kestää leikiten suurikaliiperisia ammuksia, äärimmäisiä lämpötiloja ja suuria fyysisiä iskuja ilman näkyviä vaurioita. 

Nefaria on kuitenkin haavoittuvainen tietyille säteilyaallonpituuksille ja kosmisille energioille - varsinkin ionipohjaisille aseille. 

Nefaria kykenee ampumaan optisia säteitä silmistään. Säteiden voiman avulla Nefaria on leikannut jopa titaaniterästä. 

### Rajoitukset

Nefarian voimat ovat peräisin hänen ioniolomuodostaan. Säilyttääkseen voimansa Nefarian pitää imeä itseensä säännöllisin väliajoin muita ioniolentoja.

Aiheesta muualla
----------------

* Marvel Directory-sivuston osuus Kreivi Nefariasta (englanniksi)
* Leader's Lair-sivuston osuus Kreivi Nefariasta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Mutant High-sivuston osuus Kreivi Nefariasta (englanniksi)
* Uncanny X-Men.Net-sivuston osuus Kreivi Nefariasta (englanniksi)
* Marvel Character List-sivuston osuus Kreivi Nefariasta (englanniksi)
* Classic Marvel-sivuston osuus Kreivi Nefariasta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Kreivi Nefaria Draculana (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Norseman Central-sivuston osuus Kreivi Nefariasta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Iso Polvijärvi** on järvi Liperin ja Kontiolahden rajalla Pohjois-Karjalassa. Se sijaitsee Höytiäisen valuma-alueen eteläkolkassa. Ison Polvijärven pinta-ala on 1,1 neliökilometriä ja vesitilavuus 14 kuutiohehtometriä. Etäisyys Joensuun keskustasta on kymmenisen kilometriä luoteeseen. Joensuun lentoasema sijaitsee aivan Ison Polvijärven kaakkoispuolella.

Maantiede
---------

Iso Polvijärvi sijaitsee valtaosin Liperissä, kaakkoinen osa sijaitsee Kontiolahden alueella. Runsaan hehtaarin laajuinen Lievosensaari erottaa järven itäisimmän osan pääaltaasta. Kalmoniemi puolestaan jakaa pääaltaan pohjoisosan kahteen lahteen. Ison Polvijärven syvin kohta, 47 metriä, sijaitsee altaan itäosassa Burmaninniemen länsipuolella. Syvintä kohtaa ympäröivän vähintään 40 metriä syvän alueen pinta-ala on 57 aaria. Ison Polvijärven länsiosa on itäosaa matalampi, mutta aivan järven luoteiskolkassa on 20-metrinen syvänne.

Keskimmäinen eli Pitkä Polvijärvi sijaitsee Ison Polvijärven itäpuolella, ja se on samantasoinen Ison Polvijärven kanssa. Järviä yhdistää Lievosensaaren itäpuolinen kapea vesiväylä, joka on Ison Polvijärven luusua. Vedet virtaavat Keskimmäisen Polvijärven kautta itään Höytiäisen kanavaan. Pieni Polvijärvi (101,5 metriä mpy) sijaitsee Ison Polvijärven pohjoispuolella. Järvien välisen kannaksen halki virtaa laskuoja.

Ison Polvijärven rannoilla on pientaloja varsin taajaan. Järven ekologinen tila on erinomainen; vesitilavuus on 13 999 000 kuutiometriä. Ison Polvijärven ja Keskimmäisen Polvijärven välissä on kilometrin pituinen niemimaa, jonka korkein kohta on noin 25 metriä järvien pintaa ylempänä.

Iso Polvijärvi (04.810.1.007) kuuluu Höytiäisen kanavan alueeseen (04.81), joka on toisen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Ensimmäinen jakovaihe on Höytiäisen valuma-alue (04.8). Iso Polvijärvi on Höytiäisen kanavan alueen laajin vakavesi; Höytiäisen ja Pyhäselän välissä sijaitsevaan Höytiäisen kanavan alueeseen kuuluu yksitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Iso Polvijärvi, vakavesi, Juuka
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 11.8.2021.
3. ↑  Iso Polvijärvi. Järviwiki. Viitattu 11.8.2021.
4. ↑  Höytiäisen valuma-alue (html) Joensuu:  Savo-Karjalan Vesiensuojeluyhdistys ry. Viitattu 11.8.2021.
5. ↑  Höytiäisen kanavan alue (04.81). Järviwiki. Viitattu 11.8.2021.
Adžarialainen hatšapuri.
Hatšapureja Georgiassa
**Hatšapuri** on georgialainen juustotäytteinen piiras.

Hatšapurin alkuperästä ei ole varmuutta. Yhden teorian mukaan se on kehittynyt roomalaisten sotilaiden mukanaan tuomasta pizzan edeltäjästä. Euroopassa ei vielä tuohon aikaan ollut tomaatteja, joten pizzan alkumuoto on saattanut koostua leivästä ja juustosta hieman hatšapurin tapaan. Vuonna 2009 järjestetyn kyselyn mukaan 88 % georgialaisista pitää hatšapuria pizzaa parempana.

Georgian eri alueilla valmistetaan eri tyylisiä hatšapureja. Esimerkiksi imeretiläistä hatšapuria kutsutaan nimellä *Imeruli*, svanetialaista *kubdari* ja samegrelolaista *Megruli*. Valmistettaessa käytettävät raaka-aineet vaihtelevat hieman tyylistä riippuen. Hatšapurin pääraaka-aineet ovat jauhot, juusto, voi, kananmuna, maito ja hiiva. Taikina on jogurtti- tai hapankermapohjainen. Täytteeseen käytetään suolajuustoja, kananmunia ja voita. Piiras on perinteisesti paistettu valurautaisella paistinpannulla. Ville Haapasalo alkoi tehdä hatšapureja Suomessa kesällä 2020.

Lähteet
-------

1. 1 2  David Farley: Georgia's addictive cousin to pizza? *BBC Travel*. BBC. Viitattu 2.12.2017. (englanniksi)
2. ↑  David Kakabadze: Georgians Still Prefer Khachapuri To Pizza *Radio Free Europe/Radio Liberty*. Viitattu 2.12.2017. (englanniksi)
3. ↑  Pohlebkin, V. V.: *Neuvostoliiton kansalliset keittiöt*, s. 87. Suomentanut Kaukoranta, Elina. Porvoo: WSOY, 1983. ISBN 951-0-11214-3.
4. ↑  Hatsapuri on koukuttavan herkullinen kaloripommi – näin teet sen kotona *www.iltalehti.fi*. Viitattu 6.11.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hatšapuri** Wikimedia Commonsissa
**Rissala** on kylä ja Kuopion lentoasema Siilinjärven kunnan eteläosassa. Rissalan lentoasemalla toimii muun muassa Karjalan Lennosto.

Nimi on esiintynyt 1620-luvulla muodossa *Rissala Byij*. Kylännimi perustuu sukunimeen Rissanen. Jo 1541 on tämännimisiä ruokakuntia kirjattu asuneen seudulla.

Koska Rissalassa ei ole omaa koulua, kylän lapset menevät yleensä alakouluun Toivalan koulun oppilaiksi (oppilaaksiottoalue) ja käyvät yläluokat naapuritalossa Suininlahden koulussa (ent. Toivalan yläaste). Aiemmin alaluokat opiskeltiin Jännevirralla toimineessa alakoulussa, joka kuitenkin lakkautettiin 2009.

Katso myös
----------

* Rissalan lentoturma

Lähteet
-------

1. 1 2  Sirkka Paikkala (SP), Suomalainen paikannimikirja, 2007 (ISBN 978-951-593-976-0, ISSN 0355-5437 ja 2242-461X, verkkoversio, viitattu 6 heinäkuuta 2019), s. 380, *Rissala*View and modify data on Wikidata
2. ↑  Karjalan Lennosto Ilmavoimat, ilmavoimat.fi. Viitattu 6.7.2019.
3. ↑  Siilinjärven karttapalvelu: Toivalan koulun oppilaaksiottoalue kartalla Siilinjärven karttapalvelu, karttapalvelu.siilinjarvi.fi. Viitattu 6.7.2019. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuopion lentoasema
* Karjalan Lennosto[vanhentunut linkki]
**Romanian patriarkka** (romaniaksi *Patriarh al Întregii Românii*) on Romanian ortodoksisen kirkon päämies. Patriarkan koko titteli on "Hänen Autuutensa, Jumalan armosta [Nimi] Bukarestin arkkipiispa, Muntenian ja Dobrudzhan metropoliitta, Caesarea valtaistuimen paikan pitäjä ja Romanian ortodoksisen kirkon patriarkka (romaniaksi *Preafericirea Sa, Preafericitul Părinte [Nume], Arhiepiscopul Bucureștilor, Mitropolitul Munteniei și Dobrogei, Locțiitorul tronului Cezareei Capadociei și Patriarhul Bisericii Ortodoxe Române*)".

Nykymuodossaan patriarkan virka perustettiin vuonna 1925, kun Romanian kirkon pyhä synodi päätti korottaa metropoliitan patriarkaksi. Kirkolle oli myönnetty autokefalia jo vuonna 1885. Pyhä synodi on ylintä päätösvaltaa käyttävä elin, jonka puheenjohtajana patriarkka toimii automaattisesti. Ensimmäisenä patriarkkana toimi Miron.

Patriarkan virka-asuntona toimii Patriarkan palatsi, joka sijaitsee Bukarestissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Organizarea Administrativă *patriarhia.ro*. Viitattu 21.9.2022.
2. ↑  Romanian Orthodox Church *World Council of Churches*. Viitattu 21.9.2022. (englanniksi)
3. ↑  Romanian Patriarchate’s 97th establishment anniversary observed *Orthodox Times*.  4.2.2022. Viitattu 21.9.2022. (englanniksi)
4. ↑  Palatul Patriarhiei *patriarhia.ro*. Viitattu 21.9.2022.
**Hyperolius argus** on ruokosammakoiden heimoon kuuluva sammakkolaji.

Kuvaus
------

Koiraan tunnistaa vihreästä ohuesta dorsolateraalisesta juovasta, naaraan taas suurista pyöreistä laikuista. Sukupuolten välinen värin eroavaisuus on selvä: koiraat ovat nurmenvihreitä tai kellertäviä, naaraat ovat vaalean- tai tummanruskeita, joilla on vaaleita, mustareunaisia juovia ja pyöreitä selkäläiskiä. Vatsapuoli on oranssi, raajat ja jalat punaiset. Pupilli on vaakasuora.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Hyperolius argus elää veden lähellä matalalla, tiheällä, kostealla savannilla ja niityillä. Pesiminen tapahtuu matalissa aavikkojärvissä, pienissä järvissä ja soissa.

Ravinto
-------

Mölysammakko syö samaa kuin muutkin sammakot: matoja, hyönteisiä, toukkia, kotiloita ja muita selkärangattomia. Suurikokoisimmat yksilöt voivat syödä herhiläisiä, kalanpoikasia, muita sammakoita ja jopa pieniä lintuja.

Levinneisyys
------------

Hyperolius argus on levinnyt Etelä-Somalian rannikon alamailta eteläiseen Keniaan, Tansaniaan, Malawiin, Itä-Zimbabween ja Mosambikiin.

Lähteet
-------

1. ↑  *Hyperolius argus* *IUCN Red List of Threatened Species*.  2013. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 12.11.2023. (englanniksi)
2. ↑  Hyperolius argus *AmphibiaWeb*. Viitattu 12.11.2023.
3. ↑  PJ Bishop: Hyperolius argus Peters, 1854 *FrogMAP*. Viitattu 12.11.2023.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Hyperolius argus 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1882659
* Wikispecies: Hyperolius argus
* AmphibiaWeb: 502
* ASW: Hyperolius-argus
* BOLD: 576695
* CoL: 3NQR4
* EoL: 331032
* GBIF: 5217725
* iNaturalist: 23327
* IRMNG: 10597926
* ITIS: 663082
* IUCN: 56112
* NCBI: 39589
* uBio: 4802948

 |

 |
**Kurt Antero Mattsson** (1. maaliskuuta 1940 Lahti – 12. lokakuuta 2023) oli suomalainen nyrkkeilijä.

"Kurre" Mattsson edusti Suomea Tokion 1964 olympialaisten kevyessä keskisarjassa (alle 71 kg). Hän voitti ensimmäisellä kierroksella etiopialaisen Alemou Bekelen tuomaripistein 4–1 mutta hävisi seuraavassa ottelussaan puolalaiselle Józef Grzesiakille pistein 0–5. Belgradin EM-kilpailuissa 1961 hän hävisi ensimmäisellä kierroksella englantilaiselle James Lloydille pistein 2–3. Moskovan EM-kilpailuissa 1963 hän hävisi skotlantilaiselle Andy Wyperille tyrmäyksellä toisessa erässä. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Mattsson voitti kultaa vuonna 1963 ja saavutti pronssia vuonna 1961.

Seuratasolla Mattsson edusti Helsingin Atleettiklubia ja Viipurin Nyrkkeilijöitä. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1962 ja 1963 sekä saavutti pronssia vuonna 1961. Hän otteli vuosina 1965–1969 ammattilaisena 13 ottelua, joista hän voitti yhdeksän ja hävisi kaksi (kaksi ratkaisematonta).

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 201. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.
* Lounasheimo, Ilmo: *Kehän sankarit*, s. 748, 771. WSOY, 1987. ISBN 951-0-13981-5.

### Viitteet

1. ↑  Nyrkkeilijä Kurt Mattsson on kuollut *Suomen Nyrkkeilyliitto Ry*.  13.11.2023. Viitattu 14.11.2023.
2. 1 2 3  Siukonen, s. 201
3. ↑  Lounasheimo, s. 748
4. ↑  Lounasheimo, s. 771
**Luuserit** on suomalainen nuorten draamasarja, joka käsittelee nuorten elämää, ulkonäköpaineita, ihastumista ja seksuaalisuutta poikien näkökulmasta. Sarja käsittelee aiheita ensimmäisellä kaudella Veetin ja toisella kaudella Oton näkökulmasta.

Sarjan kaksi pilottijaksoa esitettiin osana makasiiniohjelma Summeria keväällä 2019, ja loput ensimmäisen kauden kymmenestä jaksosta julkaistiin Yle Areenassa lokakuussa 2020. Ensimmäinen kausi sai Helsingin Sanomilta positiivisen vastaanoton ja erityisesti pääosaa esittävä Nooa Salonen sai kiitosta suorituksestaan Veetinä. Sarjan toinen kausi julkaistiin Yle Areenassa 7. huhtikuuta 2022. Sarjan pilottijaksot ohjasi Anni-Sofia Savela. Ensimmäisen kauden jaksot 3–10 on ohjannut Anna Paavilainen. Sarjan toisen kauden on ohjannut Ulla Heikkilä. Sarjan jaksojen kestot vaihtelevat 7–15 minuutin välillä.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Nooa Salonen  | … |  Veeti
  |
|  Vanotit Muyau  | … |  Kasperi
  |
|  Jalmari Honka  | … |  Otto
  |
|  Elina Kanerva  | … |  Mila
  |
|  Anni Iikkanen  | … |  Kia-Sofia
  |

Lähteet
-------

1. ↑  Krohn, Laura: Nuoret näyttelijät ilahduttavat nettisarjassa – luvassa noloja tilanteita ihastusten parissa *Aamulehti*.  20.10.2020. Viitattu 6.6.2022.
2. 1 2  Valavaara, Sara: Pääsiäisen tärpit suoratoistopalveluihin – mukana niin uusia kuin vanhojakin hittisarjoja! *Iltalehti*.  15.4.2022. Viitattu 6.6.2022.
3. 1 2 3 4 5  Tervonen, Kaisu: Maailmasta teinipoikien silmin kertova Luuserit sai jatkoa – Kerronta hengittää, eikä kiusallisista tilanteista ole edelleenkään pulaa *Helsingin Sanomat*.  29.10.2020. Viitattu 6.6.2022.
4. ↑  K1, J1: Oltaisko enemmän kuin ystäviä (jaksossa ajassa 9:38) *Yle Areena*.  12.10.2020. Viitattu 6.6.2022.
5. 1 2  Luuserit *Yle Areena*. Viitattu 6.6.2022.
Doggermatalikon sijainti satelliittikuvassa Pohjanmerellä
**Doggermatalikko** on 515 kilometriä pitkä ja 64 kilometriä leveä hiekkamatalikko Pohjanmeressä. Sen syvyys on 15–36 metriä ollen 20 metriä ympäröivää merialuetta matalampi. Geologisesti matalikko on moreenia, joka kasautui viimeisen jääkauden aikana jäätikön eteläreunaan, silloisen Doggerlandin alueelle. Matalikko on tärkeä kalastusalue, ja siltä saadaan runsaasti turskaa ja silliä.

Doggermatalikolla taisteltiin 5. elokuuta 1781 Yhdysvaltain itsenäisyyssodan aikana brittien ja hollantilaisten välillä. Venäjän Tyynellemerelle 21.–22. lokakuuta 1904 matkalla ollut Itämeren laivasto tulitti siellä kalastusveneitä, joita se luuli japanilaisiksi torpedoveneiksi. Ensimmäisessä maailmansodassa käytiin Doggermatalikon taistelu 24. tammikuuta 1915 Britannian ja Saksan laivastojen välillä.

7. kesäkuuta 1931 matalikolla tapahtui Britannian suurin koskaan mitattu maanjäristys. Voimakkuudeltaan Richterin asteikolla Doggermatalikon maanjäristys 1931 oli 6,1.

Lähteet
-------

1. ↑  Storegga slides Encyclopedia Britannica
2. ↑  Laati, Iisakki: *Mitä Missä Milloin 1951*, s. 72. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1950.
3. ↑  What is the biggest earthquake Britain has ever had? British Geological Society, viitattu 5.12.2023

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Doggermatalikko** Wikimedia Commonsissa
**Kreikan ja Tanskan prinsessa Alexandra** (avioliiton myötä Venäjän suuriruhtinatar *Aleksandra Georgijevna*; (30. elokuuta 1870 - 24. syyskuuta 1891) oli syntyjään Kreikan ja Tanskan prinsessa, ja avioliiton myötä venäläinen suuriruhtinatar.

Alexandra oli Kreikan kuningas Yrjö I:n ja Olga Konstantinovnan kolmas lapsi ja vanhin tytär. Hänellä oli seitsemän sisarusta, vanhin veli, Konstantin I oli Kreikan kuningas vuosina 1913-1917 ja 1920-1923. Alexandran nuorempi sisko, Marie oli naimisissa suuriruhtinas Georgi Mihailovitš Romanovin kanssa. 

Hänet vihittiin suuriruhtinas Pavel Aleksandrovitš Romanovin kesäkuussa 1889, joka oli Venäjän keisari  Aleksanteri II:n nuorin poika ja keisari  Aleksanteri III:n nuorin veli. 

Aleksandra ja Pavel saivat kaksi lasta:

* Maria Pavlovna Romanova nuorempi, (1890-1958)
* Dmitri Pavlovitš Romanov,(1891-1941)

Suuriruhtinatar Aleksandra Georgijevna kuoli 21-vuotiaana Moskovassa 24. syyskuuta 1891, kuusi päivää sen jälkeen, kun oli synnyttänyt poikansa, joka syntyi Aleksandran ollessa seitsemännellä kuulla raskaana. Hänen aviomiehensä meni myöhemmin naimisiin rakastajattarensa, Olga Valerianovna Palein kanssa.
**Kwaito** on musiikin tyylilaji, joka on lähtöisin Johannesburgista, Etelä-Afrikasta 1990-luvun alusta. Se pohjautuu rytmillisesti amerikkalaiseen house-musiikkiin, mutta sen tempo on yleensä jonkin verran hitaampi. Kwaito saattaa sisältää lisäksi melodisia ja loopattuja, perkussiivisiä afrikkalaisia sampleja, matalia bassokuvioita ja usein laulua. Yleensä laulaja on mies ja sanat huudettuja tai laulettuja afrikkalaisen kansanmusiikin tapaan ennemmin kuin "normaaliin" tai rap-tyyliin. Nimi *kwaito* tulee afrikaansin slangisanasta *kwaai*, joka tarkoittaa coolia tai ilkeää.

Sanoitukset ovat joko alkuperäisillä eteläafrikkalaisilla kielillä tai englanniksi. Usein samassa laulussa voidaan käyttää useampia kieliä. Viime aikoina jotkut kwaito-artistit kuten Zola ovat alkaneet esittää sanoitukset hip-hop -tyyliin, kun taas toiset, kuten BOP tai Oskido, ovat nopeuttaneet tempoa ja mataloittaneet laulunsa luodakseen pehmeämmän kwaito-muodon, jota kutsutaan myös afrikkalaiseksi houseksi. Kuuluisia kwaito-artisteja ovat Arthur Mafokate, Zola, Mandoza ja Mzekezeke.

Historia
--------

1990-luvun puolivälissä chicagolainen house-musiikki oli suosittua Johannesburgin klubeilla ja paikalliset muusikot yhdistivät sen soundimaailman eteläafrikkalaiseen musiikkiin. Arthur Mafokate sävelsi laulun Kaffir, josta tuli ensimmäinen suuri kwaito-hitti ja joka teki tyylilajin suosituksi mustaihoisten asuttamien alueiden ulkopuolella. Kuitenkin vasta vuodesta 2001 alkaen kwaito on yleistynyt Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Kwaitolla on tärkeä osa elokuvaohjaaja Gavin Hoodin vuonna 2006 parhaan ulkomaisen elokuvan Oscar-palkinnon voittaneessa elokuvassa Tsotsi ja se on osaltaan tuonut kwaitolle julkisuutta ympäri maailmaa.

Kwaiton tullessa entistäkin suositummaksi Etelä-Afrikassa, yhteistyö myös muita musiikkityylejä edustavien tähtien kanssa on tullut yleisemmäksi, esimerkkinä Mandoza ja rhythm & blues -tähti Danny K. Nykyään kwaito-hitit saavat Etelä-Afrikassa helposti medianäkyvyyttä, kuten Arthur Mafokaten elokuussa 2005 julkaisema "Sika Lekhekhe" (zulunkielinen lause, tarkoittaa kakun leikkaamista, puhekielellä "harrasta seksiä kanssani"). Radioasema SABC kielsi kappaleen esittämisen ja Arthurin täytyi kuvata laulua varten tehty video uudelleen, koska useat katsojat valittivat sen olevan seksuaalisesti liian rohkea. Kwaito-orkesteri Boom Shaka sai Etelä-Afrikan kansallislaulusta tekemästään versiosta ankaraa kritiikkiä poliittisilta vallanpitäjiltä.

Aiheesta muualla
----------------

* The Kwaito Generation (Arkistoitu – Internet Archive), englanninkielinen audiodokumentti (51 minuuttia, USA, 2005).
* Is Kwaito South African Hip Hop, englanninkielinen artikkeli kwaiton ja hiphopin suhteesta (pdf).
**Yrjö Aleksanteri Komu** (17. tammikuuta 1890 Haapavesi – 5. helmikuuta 1939 Haapavesi) oli suomalainen asioitsija ja sosialidemokraattien piirisihteeri sekä kansanedustaja.

Komun vanhemmat olivat unilukkari Aleksi Komu ja Sofia Pihlajaniemi. Hän kävi kansakoulun ja kansanopiston sekä suoritti maamieskoulun talvikurssin. Komu toimi asioitsijana Haapavedellä vuoteen 1919 saakka ja uudelleen 1931–1939. Hän oli välillä Mikkelissä Vapaus-lehden toimittajana ja Mikkelin läänin sosialidemokraattisen piirin piirisihteerinä vuosina 1919–1931.

Komu oli kansanedustajana huhtikuulta lokakuulle 1917 ja uudelleen 1922–1927. Hän edusti 1917 Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä ja 1922–1927 Mikkelin läänin vaalipiiriä. Komu oli myös presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaaleissa.

Lähteet
-------

* .aspx Yrjö Komu *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Kalle Lepola** (aiemmin **Lepotöyry**, ven. Карл Карлович Лепола, *Karl Karlovitš Lepola*; 10. elokuuta 1888 Korpilahti – 15. marraskuuta 1937 Leningrad) oli suomalainen lohkotilallinen ja sosialidemokraattien kansanedustaja, joka siirtyi Suomen sisällissodan jälkeen Venäjälle ja liittyi mukaan SKP:n toimintaan.

Lepolan vanhemmat olivat torppari Kaarle Lepotöyry ja Jalmiina Lakkila Korpilahden Heinosniemeltä. Hän kävi kansakoulun ja eli torpparina ja lohkotilallisena Korpilahdella vuoteen 1918 saakka. Lepola toimi SDP:ssä Hämeen läänin pohjoisen vaalipiirin puhujana ja Mikkelin läänin sos.dem. piirin piirisihteerinä 1914–1915. Hän oli puolueen kansanedustajana vuosina 1917–1918 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Lepola oli myös Maatyöväen liiton sihteerinä vuonna 1917.

Suomen sisällissodan aikana Lepola oli kansanvaltuuskunnan maatalousasiain valtuutettuna ja jäsenenä Työväen pääneuvostossa. Sodan loppuvaiheessa Lepola siirtyi Venäjälle. Hän oli Venäjällä SKP:n poliittisten kurssien opettajana Pietarissa 1920–1921, SKP:n keskuskomitean sihteerinä ja jäsenenä sekä oli mukana NKP:n suomenkielisten järjestöjen konferenssin puhemiehistössä 1920 ja toimi agitaatiokoulun johtajana 1921. Lepola opiskeli myös Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopistossa.

Vuonna 1922 Lepola palasi Suomeen, mutta hän joutui olemaan vangittuna poliittisista syistä vuosina 1922–1926. Lepola armahdettiin ja luovutettiin vankien vaihdossa Neuvostoliittoon. Hän menetti tällöin myös Suomen kansalaisuuden. Palattuaan Neuvostoliittoon Lepola oli Suomen vallan­kumous­liikkeen tutkija­kunnan jäsenenä vuonna 1927 ja Vapaus-lehden päätoimittajana vuodesta 1930. Lepola vangittiin syyskuussa 1937, tuomittiin kuolemaan syytettynä vakoilusta ja vastavallankumouksellisesta toiminnasta ja ammuttiin saman vuoden marraskuussa.

Lepola oli naimisissa vuodesta 1913 Lydia Albertina Suomäen kanssa.

Lepolan veljentytär oli Sosialistisen Työväenpuolueen puheenjohtaja Lahja Kivinen.

Lähteet
-------

* .aspx Kalle Lepola *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
* Kimmo Rentola: Niin kylmää, että polttaa. Kommunistit, Kekkonen ja Kreml 1947–1958 Otava 1997 alkuluku (Archive.org)

### Viitteet

1. 1 2  Lepola Karl Karlovits *ru.openlist.wiki*. Viitattu 06.12.2021. (venäjäksi)
2. ↑  *Karelija: entsiklopedija. Tom 1*, s. 192. Petrozavodsk: PetroPress, 2007. ISBN 978-5-8430-0123-0.
3. ↑  Kivinen, Markku: Lahja Kivinen 1922–2017.  *Helsingin Sanomat*, 8.8.2017, s. B 12. Artikkelin verkkoversio.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Eduskunta

 |

 |