recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ratsastuksessa** kilpailtiin **Rio de Janeiron 2016 kesäparalympialaisissa** 7:tta kertaa. Kilpailut käytiin 11.–16. syyskuuta. Eri kilpailuja oli yhteensä 11. Kaikki kilpailut olivat sekakilpailuja eli erillisiä naisten tai miesten sarjoja ei ollut. Kilpailut oli jaoteltu ryhmiin vammaisuusluokituksen mukaan. Sekä mestaruus- että vapaaohjelmasarjoja oli viisi. Tämän lisäksi oli joukkuekilpailu. Kilpailut käytiin Centro Olímpico Ecuestre Markopoulossa.

Mitaliyhteenveto
----------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Ei käytyjä kilpailuja* |

Kilpailut ja mitalistit
-----------------------

Luokassa 1a kilpailevat sellaiset ratsastajat, joilla on vaikea liikuntavamma, häiriöitä kaikissa raajoissa sekä huono ylävartalon hallinta. Pääasiassa nämä ovat pyörätuolin käyttäjiä. Luokassa 1b kilpailevat lievemmin vammautuneet kuin luokassa 1a. Luokassa II kilpailevat vaikeasta liikuntavammasta kärsivät, mutta joilla on hyvä yläraajojen toiminta. Luokkaan II kuuluu myös vaikeasti toispuolihalvautuneet. Luokassa III kilpailevat ratsastajat pystyvät kävelemään ilman tukea ja joilla on kohtalainen raajojen toiminta, mutta joutuvat kulkemaan pitkät matkat pyörätuolissa. Luokassa III kilpailevat myös sokeat. Luokassa IV kilpailevat sellaiset ratsastajat, joilla on häiriöitä yhdessä tai kahdessa raajassa sekä heikkonäköiset.

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Mestaruusohjelma Ia*tiedot* |  |  |  |
| Mestaruusohjelma Ib*tiedot* |  |  |  |
| Mestaruusohjelma II*tiedot* |  |  |  |
| Mestaruusohjelma III*tiedot* |  |  |  |
| Mestaruusohjelma IV*tiedot* |  |  |  |
| Vapaaohjelma Ia*tiedot* |  |  |  |
| Vapaaohjelma Ib*tiedot* |  |  |  |
| Vapaaohjelma II*tiedot* |  |  |  |
| Vapaaohjelma III*tiedot* |  |  |  |
| Vapaaohjelma IV*tiedot* |  |  |  |
| Joukkue*tiedot* |  |  |  |

Lähteet
-------

1. ↑  Paralympic Schedule rio2016.com.  Arkistoitu 20.9.2016. Viitattu 5.9.2016. (englanniksi)
2. ↑  Ratsastuksen säännöt ja luokittelu VAU ry.  Arkistoitu 14.9.2016. Viitattu 5.9.2016. (englanniksi)
3. ↑  Equestrian British Paralympic Association.  Arkistoitu 6.9.2015. Viitattu 5.9.2016. (englanniksi)
Retoromaanin perinteiset puhuma-alueet Kaakkois-Sveitsissä merkittynä vihreällä värillä.
Keltaisella värillä merkittynä alueet, joilla puhuttiin retoromaania vuonna 2021.
**Retoromaani** (retoromaaniksi *rumantsch*, saks. *Rätoromanisch*) on romaaninen kieli ja yksi Sveitsin neljästä kansallisesta kielestä italian, ranskan ja saksan ohella. Sveitsin maalain (saks. *Landesrecht*) mukaan retoromaaninkielisillä on oikeus käyttää retoromaania virallisena kielenä (saks. *Amtssprache*) koko maassa. Graubündenin kantonissa sekä monissa kantonin kunnissa ja hallintoalueilla retoromaani on virallinen kieli.

Retoromaanin eri murteita puhutaan lähinnä useilla Graubündenin kantonin alueilla. Vuoden 2000 väestönlaskennassa 61 815 ihmistä ilmoitti käyttävänsä kieltä säännöllisesti ja 35 095 henkilöä ensisijaisena kielenään. Kieli on läheistä sukua Pohjois-Italiassa puhutuille ladinille ja friulille.

Murteet
-------

Retoromaani on yleisnimitys usealle keskenään läheistä sukua olevalle kielelle, joita puhutaan eri osissa Graubündenin kantonia. Viisi eniten puhuttua murretta ovat:

* *sursilvan* – Vorderrheinin laaksossa (*Rain anteriur*)
* *sutsilvan* – Hinterrheinin laaksossa (*Rain posteriur*)
* *surmiran* – Julian ja Albulan laaksoissa
* *puter* – Ylä-Engadinin laaksossa (*Engiadin’ Ota*)
* *vallader* – Ala-Engadinin laaksossa (*Engiadina Bassa*).

Asema
-----

Vuodesta 1938 retoromaani on kuulunut Sveitsin valaliiton kansallisiin kieliin, kuitenkin aluksi ilman virallisen kielen asemaa. Kaikilla viidellä kielen murteella on ollut tasaveroinen asema vuodesta 1999. Vuodesta 2001 lähtien Graubündenin kantonin virallisena retoromaanisena kirjakielenä ja kouluissa opetettavana kielenä on *Rumantsch grischun*, 1970–1980-luvuilla eri murteiden pohjalta kehitetty yhtenäistetty retoromaani.

Kielinäyte
----------

»Tut ils umans naschan libers ed eguals en dignitad ed en dretgs. Els èn dotads cun raschun e conscienza e duain agir in vers l’auter en spiert da fraternitad.»

Suomeksi:  
»Kaikki ihmiset syntyvät vapaina ja tasavertaisina arvoltaan ja oikeuksiltaan. Heille on annettu järki ja omatunto, ja heidän on toimittava toisiaan kohtaan veljeyden hengessä.»

(YK:n ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 1. artikla)

Lähteet
-------

1. ↑  Sveitsin väestönlaskenta vuonna 2000
2. ↑  Maalain artikla 70 (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Graubündenin kielilaki (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Ethnologue: report for Switzerland
5. ↑  Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeusvaltuutetun toimisto

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Retoromaani** Wikimedia Commonsissa

WikipediaWikipedia
***Retoromaaninkielinen*** Wikipedia, vapaa tietosanakirja

Romaaniset kielet
aragonia | aromania | arpitaani | asturia | dalmaatti | emilia | espanja | friuli | galicia | istriot | istro-romania | italia | katalaani (valencia) | korsika | ladini | ladino | liguuri (monegassi) | lombardi | mirandeesi | napoli | normanni | oksitaani (provensaali) | picardi | piemonte | portugali | ranska | retoromaani | romania (moldavia) | sardi | sisilia | taranto | valloni | venetsia
**Semliki** on Edwardinjärven ja Albertinjärven yhdistävä joki Itä-Afrikan hautavajoaman läntisessä haarassa. Joki saa alkunsa Edwardinjärven luoteispäästä Kongon demokraattisen tasavallan alueelta ja virtaa sitten noin 230 kilometrin matkan pohjoiseen tai koilliseen Albertinjärveen. Joki virtaa Ruwenzorivuorten länsireunaa ja loppuosaltaan muodostaa Kongon demokraattisen tasavallan ja Ugandan välistä rajaa.

Virratessaan Semliki-joki on muodostanut alluviaalitasangon, josta osa kuuluu Virungan kansallispuistoon. Alueella elää erilaisia eläimiä, muun muassa norsuja, virtahepoja, krokotiilejä sekä erilaisia antilooppeja. Joen suisto on kasvanut umpeen *Aeschynomene elaphroxylon* -hernekasvilajia sekä papyruskaislaa, jonka kasvustot ulottuvat jokisuulta Albertinjärvelle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Semliki River (river, Africa) *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 13.9.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Semliki** Wikimedia Commonsissa
Semjonovin vaakuna vuodelta 1781.
**Semjonov** (ven. Семёнов) on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Sanahta-joen varrella 69 kilometriä Nižni Novgorodista koilliseen. Kaupunki on Semjonovin piirin keskus. Sen kautta kulkee Nižni Novgorodin ja Kotelnitšin välinen rautatie. Asukkaita on 25 000 henkeä (vuonna 2005).

Semjonov mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1644. Vuonna 1779 siitä tuli Nižni Novgorodin lääniin kuulunut kihlakuntakaupunki. 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa se oli yksi vanhauskoisuuden keskuksista. Kaupunki tunnetaan siellä valmistettavista hohlomalaisista käsityöesineistä. Siellä on myös metalli- ja puunjalostusteollisuutta. Keskustassa on säilynyt paljon koristeellisia puutaloja. Semjonovin itäpuolella sijaitsee Svetlojar-järvi, johon liittyy legenda näkymättömästä Kitežin kaupungista.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 416. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Semjonovin piirin sivusto (venäjäksi)

**Nižni Novgorodin alueen kaupungit**
Nižni Novgorodin alueNižni Novgorodin alue
**Hallinnollinen keskus: Nižni Novgorod**  

Arzamas | Balahna | Bogorodsk | Bor | Gorbatov | Gorodets | Dzeržinsk | Knjaginino | Kstovo | Kulebaki | Lukojanov | Lyskovo | Navašino | Pavlovo | Pervomaisk | Perevoz | Šahunja | Sarov | Semjonov | Sergatš | Tškalovsk | Uren | Vetluga | Volodarsk | Vorsma | Vyksa | Zavolžje
**Semjon Konstantinovitš Tsarapkin** (1906 – 1984) oli neuvostoliittolainen diplomaatti, joka toimi 47-vuotisen uransa aikana muun muassa maansa suurlähettiläänä Washingtonissa, Bonnissa ja YK:ssa.

Tsarapkin työskenteli aluksi vuosia sulattotyöntekijänä ja opiskeli työn ohella kansainvälistä politiikkaa ja puolueteoreettisia kysymyksiä. Vuonna 1941 hän pääsi mukaan muokkaamaan hyökkäämättömyyssopimusta Japanin ja Neuvostoliiton välille. Toisen maailmansodan jälkeen Tsarapkin oli Neuvostoliiton edustaja Dumbarton Oaksin ja San Franciscon neuvotteluissa, jotka tähtäsivät YK:n perustamiseen. Sen jälkeen hän toimi suurlähettiläänä Washingtonissa ja YK:ssa 1949–1954. Tämän jälkeen hänet nimitettiin Neuvostoliitossa toimineiden kansainvälisten järjestöjen ylijohtajaksi, ja vuonna 1961 hän tuli tunnetuksi Neuvostoliiton peräänantamattomana pääneuvottelijana aseistariisuntakonferenssissa. Tsarapkin toimi Neuvostoliiton edustajana Geneven aseidenriisuntakonferenssissa, kunnes hänen tilalleen tuli 24. maaliskuuta 1966 Aleksei A. Roštšin.

Hänen viimeinen diplomaattipostinsa oli Bonnissa 1966–1971, minkä jälkeen hänestä tehtiin kiertävä lähettiläs.

Lähteet
-------

1. ↑  Laine, Olavi: "Tsarapkin, Semjon Konstantinovitš (1906)", teoksessa Huovinen, Pentti ja Siikala, Kalervo (toim.): *Maailmanpolitiikan kasvot*, s. 197. Helsinki: Weilin & Göös, 1963.
2. 1 2  Semyon K. Tsarapkin; Soviet Career Diplomat, The New York Times 20.9.1984. Viitattu 8.11.2014.
3. ↑  Käki, Matti & Kojo, Pauli & Räty, Ritva: *Mitä Missä Milloin 1967. Kansalaisen vuosikirja*, s. 33. Otava, 1966.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Kreikka

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Sopulinsaran kukintoja
**Sopulinsara** (*Carex macloviana*) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Sopulinsara on tunnistettavissa tiiviin pyramidimaisen kukintotähkistönsä sekä pullakoidensa kalvolaitaisten suuotien perusteella. Muista saralajeista sopulinsara muistuttaa eniten jänönsaraa (*Carex leporina*), mutta lajit ovat kuitenkin erotettavissa toisistaan kukintona olevan tähkistön sekä tähkäsuomujen ulkonäön perusteella.

Sopulinsara on mätästävä ja matalakasvuinen saralaji. Sen lehdet ovat tasapintaisia sekä vartta lyhyempiä. Kukintona olevan tähkistön tukilehti on lyhyt ja huomiota herättämätön. Sopulinsara on yhtäläistähkäinen saralaji ja sen kukintona on tummanruskea ja pyöreän pyramidimainen tähkistö, jossa on neljästä kuuteen keskenään samannäköistä tähkää. Tähkien yläosissa on emikukkia ja alaosissa hedekukkia. Tähkäsuomut ovat tylppäkärkisiä, tummanruskeita, vaalean keskisuonen omaavia sekä epätavallisesti kalvolaitaisia. Pullakot ovat tummanruskeita, hieman tähkäsuomuja pidempiä sekä pitkän ja kalvolaitaisen suuodan omaavia. Emikukat ovat kaksiluottisia.

Sopulinsara kasvaa tavallisesti kalkkipitoisilla niityillä, mutta kaiken kaikkiaan sitä tavataan monilla erilaisilla ihmisvaikutteisilla paikoilla. Suomessa sopulinsaraa tavataan enimmäkseen Länsi-Lapissa, Enontekiöllä, Kittilässä, Kolarissa, Muoniossa ja Pellossa.

Sopulinsaran tieteellisen nimen lajinimi *macloviana* viittaa Falklandinsaariin, mistä lajin on kuvannut ranskalainen Jules Dumont d’Urville.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Den virtuella floran: Lämmelstarr (*Carex macloviana*) *Den virtuella floran*.  1998. Naturhistoriska riksmuseet. Viitattu 31.12.2019. (ruotsiksi)
2. ↑  Raino Lampinen & Tapani Lahti: Kasviatlas 2018: Sopulinsara (*Carex macloviana*) *Kasviatlas*. Luonnontieteellinen keskusmuseo. Viitattu 31.12.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Sopulinsara (*Carex macloviana*)
* JSTOR Global Plants: *Carex macloviana* (englanniksi)
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): *Carex macloviana* (englanniksi)
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): *Carex macloviana* (englanniksi)
* Flora of North America: *Carex macloviana* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q4338344
* Wikispecies: Carex macloviana
* CoL: 5XB9R
* EoL: 1123997
* EPPO: CRXMV
* EUNIS: 187770
* FNA: 242357312
* GBIF: 2724790
* iNaturalist: 160005
* IPNI: 300803-1
* IRMNG: 10718239
* ISC: 112987
* ITIS: 39681
* NatureServe: 2.153572
* NCBI: 240686
* NZOR: c892f9eb-00b1-4971-aed0-e56e0867e44a
* Open Tree of Life: 345707
* Plant List: kew-228376
* PLANTS: CAMA9
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:300803-1
* Tropicos: 9900220
* VASCAN: 4966
* WFO: wfo-0000348569

 |

 |
**Stadio Diego Armando Maradona** on monikäyttöstadion, joka sijaitsee Napolissa Italiassa. Se on maan kolmanneksi suurin jalkapallostadion, suurempia ovat Stadio Giuseppe Meazza ja Rooman olympiastadion. Stadion toimii paikallisen jalkapalloseuran Società Sportiva Calcio Napolin kotikenttänä.

Stadion otettiin käyttöön 6. joulukuuta 1959 ja sen nykyinen yleisökapasiteetti on 60 240. Stadion toimi yhtenä näyttämönä Italiassa järjestetyissä vuoden 1990 MM-kilpailuissa.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Stadio Diego Armando Maradona**.
* Kuvia Stadio San Paolosta World Stadiums -sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Serie A:n stadionit kaudella 2015–2016
Azzurri d’Italia (Bergamo) • Bentegodi (Verona) • Braglia (Modena) • Castellani (Empoli) • Dall’Ara (Bologna) • Ferraris (Genova) • Franchi (Firenze) • Friuli (Udine) • Juventus Stadium (Torino) • Mapei Stadium (Reggio nell’Emilia) • Matusa (Frosinone) • Olimpico (Rooma) • Olimpico (Torino) • Renzo Barbera (Palermo) • San Paolo (Napoli) • San Siro (Milano)
**Paul Gerstgraser** (s. 22. toukokuuta 1995) on itävaltalainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän edustaa SV Schwarzach-Salzburgia.

Gerstgraser debytoi yhdistetyn maailmancupissa marraskuussa 2014 sijoittumalla Rukan suurmäen kilpailussa sijalle 32. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti maaliskuussa 2015 Salpausselältä ollen suurmäen kilpailun 18:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan viides Chaux-Neuvessa tammikuussa 2017. Continental Cupisa Gerstgraser on saavuttanut seitsemän voittoa ja neljätoista palkintosijaa. Hän voitti continental cupin kokonaiskilpailun kaudella 2018–2019..

Gerstgraserilla on nuorten MM-kilpailuista joukkuekulta 2015, joukkuehopea 2013 ja henkilökohtainen hopea 2015. Vuonna 2011 hän voitti Philipp Orterin kanssa kultaa parisprintistä Euroopan nuorten olympiafestivaaleilta Liberecistä. Hän sai Lahden MM-kilpailuissa 2017 pronssia joukkuekilpailussa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Paul Gerstgraser Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Mustapyrstötasku** (*Oenanthe melanura*) on kuivien ja pensaikkoisten maiden varpuslintu.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 14 cm, siipien kärkiväli 23–27 cm ja paino keskimäärin noin 14–15 g. Kooltaan mustapyrstötasku on kuin leppälintu. Sen höyhenpuku on pääosin harmaa, vain pyrstö ja yläperä ovat mustat ja vatsa valkoinen tai vaalean harmaa. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuori lintu muistuttaa aikuista, mutta on hieman ruskeasävyinen. Maassa ollessaan mustapyrstötasku levittelee usein mustaa pyrstöään ja siipiään.

Esiintyminen
------------

Mustapyrstötasku elää laajalla alueella Afrikassa Sahelin alueella Nigeristä itään ja Afrikan sarvessa, sekä Saudi-Arabiassa, Jordaniassa, Israelissa ja Siinaissa Egyptissä. Esiintyminen on kuitenkin hyvin laikuittaista. Sen elinympäristön ala on 1–10 miljoonaa neliökilometriä. Laji on enimmäkseen paikkalintu. Lajista tunnetaan kolme alalajia, joista nimialalaji *melanura* on itäisin, *lypura* eteläisin ja *airensis* läntisin.

Elinympäristö
-------------

Mustapyrstötasku asuu alavien maiden ja vuorenrinteiden kuivilla, kivikkoisilla pensaikkomailla, usein samoissa paikoissa kalottitaskun kanssa.

Lisääntyminen
-------------

Mustapyrstötasku rakentaa pesänsä maahan tai enintään puolen metrin korkeudelle kiven tai kallion rakoseen. Naaras munii tavallisesti kolme tai neljä munaa, joiden keskipaino on 2,26 g. Pesintä tunnetaan puutteellisesti.

Ravinto
-------

Mustapyrstötaskun ravintoa ovat hyönteiset ja muut pienet selkärangattomat eläimet sekä joskus marjat ja siemenet.

Lähteet
-------

* Cramp, Stanley (päätoim.) 1988: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa, V. – Oxford University Press. Hongkong. ISBN 0-19-857508-4

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Oenanthe melanura* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 12.2.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q12265004
* Wikispecies: Oenanthe melanura
* Avibase: 10E5B18EA1A828A4
* BirdLife: 22710385
* BOLD: 858141
* CoL: 48X93
* GBIF: 6100847
* ITIS: 916847
* IUCN: 22710385
* Xeno-canto: Oenanthe-melanura

 |

 |
Sirpalesaari lännestä, etualalla saaren länsipuolen aallonmurtaja.
**Suomalainen Pursiseura** eli SPS perustettiin 1913, kesäkuun 28. päivänä 1913. Seuran ensimmäinen satama oli Helsingin Nihtisaaressa. Nihtisaaresta SPS joutui muuttamaan Sompasaaren rakentamisen tieltä vuonna 1961. SPS:n muuttaessa Merisataman Sirpalesaareen käyttökelpoisia rakennuksia olivat vain telakkarata ja iso venevaja, joka tosin vapautui Helsingin satamalaitoksen hallinnasta vasta vuonna 1963, jolloin myös SPS:n seura- ja toimistorakennukset valmistuivat. Arkkitehtina toimi seuran pitkäaikainen jäsen Esko Lehesmaa. Aallonmurtaja rakennettiin Nihtisaaresta louhituista kivistä, jotka Sompasaaren alueen räjäytystöiden edetessä kuljetettiin vähitellen Sirpalesaareen. Työt saatiin valmiiksi vuonna 1967.[1] Vuonna 2012 seuralla on vajaat 500 jäsentä.
Seuran itäisellä naapurisaarella eli Liuskasaarella toimii pursiseura Helsingfors Segelsällskap.

Menestyviä purjehtijoita
------------------------

SPS oli kaupungin ensimmäinen suomenkielinen pursiseura. Vuosien mittaan Suomalaisesta Pursiseurasta muodostui harvojen, mutta hyvin menestyneiden kilpapurjehtijoiden seura. Erityisesti 1920-luku oli SPSläisten kilpapurjehtijoiden kulta-aikaa. Vuoden 1928 suurimmaksi saavutukseksi on ilman muuta luettava Bertel "Ruma" (väännös hänen ruotsinkielisestä sukunimestään) Bromanin pronssimitali jollaluokassa Amsterdamin olympialaisissa. Broman oli aiemmin ollut HSSn jäsen, mutta liittyi Suomalaiseen Pursiseuraan pian sen perustamisen jälkeen. Tavallisesti hän kilpaili kotivesillä jollaa suuremmilla veneillä. Viime aikojen SPS:n purjehtijoiden menestynein on ollut Thomas Johanson joka saavutti olympiavoitto 49er-luokassa vuonna 2000, hänen laserluokan EM:nsä vuonna 1991 ja 1992 sekä saman luokan MM vuonna 1993.

SPS:n kommodorit
----------------

| Vuodet | Kommodori |
| --- | --- |
| W. O. Lille | 1913-1919 |
| Arne Uusikylä | 1920-1922 |
| Otto Engb. Jaatinen | 1922-1934 |
| Toivo Aro | 1935-1951 |
| Pentti Heikkilä | 1952-1955 |
| Pauli Puromies | 1956-1957 |
| Jukka Koskimies | 1958 |
| Mikko Pitkäniemi | 1959-1969 |
| Esko Lindström | 1970-1973 |
| Antti Erkkilä | 1974-1975 |
| Pekka Karvonen | 1976-1980 |
| Yrjö Kaukiainen | 1981-1986 |
| Antero Molander | 1987-1990 |
| Juhani Kulovesi | 1991-1996 |
| Olli Herva | 1997-2005 |
| Matti Purasjoki | 2006-2007 |
| Heta Leppävuori | 2008-2013 |
| Jukka Honkimaa | 2014-2017 |
| Petri Wilska | 2018-2019 |
|

Lähteet
-------

1. ↑  SPS:n historiaa seuran kotisivuilla

Aiheesta muualla
----------------

* SPSn kotisivut
* www.facebook.com/pages/SPS-Suomalainen-Pursiseura/288486257902017
* Yrjö Kaukiainen - Esko Lehesmaa - Pirkko Leino-Kaukiainen: Suomalainen Pursiseura 1913-1988.
Suomalainen Pohja Aurakadun ja Puutarhakadun kulmassa Turussa.
**Suomalainen Pohja** on vuonna 1920 perustettu turkulainen yhdistys, jonka klubitalossa toimii samanniminen ruokaravintola.

Yhdistys
--------

Suomalainen Pohja r.y. on vuonna 1920 perustettu suomenkielinen ja suomenmielinen Turussa toimiva yhdistys. Se määrittelee itse tarkoituksekseen tarjota jäsenilleen tilaisuuksia keskinäiseen yhdessäoloon ja keskusteluun kunnallisten, yhteiskunnallisten, sivistyksellisten ja taloudellisten kysymysten pohtimista varten. Yhdistyksessä on 400 jäsentä, joista noin 20 naisia.

Yhdessäoloa ja keskustelua yhdistyksen jäsenet voivat harjoittaa sen omassa klubitalossa Turun keskustassa. Siellä järjestetään myös esitelmätilaisuuksia. Lisäksi yhdistyksellä on biljardi- ja golfturnaukset.

Klubirakennus ja ravintola
--------------------------

Suomalainen Pohja toimi aluksi hotelli Phoenixin talon kolmessa huoneessa, joista se joutui väistymään Turun yliopiston tieltä. Vuosina 1924–1941 Pohja toimi omassa klubihuoneistossaan Ab John Barker Oy:n omistuksessa olevassa Linnankatu 40:n talossa. Vuodesta 1945 vuoteen 1954 klubi sijaitsi Puistokatu 1:ssä, jonka purkamisen jälkeen vuonna 1955 klubi siirtyi Aurakadun ja Puutarhakadun kulmaan leskirouva Maria Forsmanin vuonna 1891 rakennuttamaan ja rakennusmestari J. W. Lindströmin suunnittelemaan puutaloon. Toinen tontin samanikäisistä puutaloista purettiin samassa yhteydessä. Klubi toimi kadunvarren puutalossa vuoteen 1978 saakka kunnes sekin purettiin.

Nykyinen klubirakennus valmistui vanhan puutalon tilalle vuonna 1980. Sen suunnitteli arkkitehti Olli Vahtera. Puutarhakadun kulmaus myytiin vakuutusyhtiö Sammolle, joka rakennutti siihen oman toimistorakennuksensa. Klubin sisätilat on suunnitellut englantilainen Sir Peter Salmon. Suunnitelman tavoitteena on muistuttaa englantilaista klubia. Talossa sijaitsevan ravintolan ylläpidosta vastasi ravintoloitsija Tapio Kulmala. Tammikuusta 2017 ravintolan ylläpidosta vastaa Jani Hellström.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Historia Suomalainen Pohja
2. ↑  Kalpa, Harri & Koivikko, Pentti: *Muuttuva kaupunki: Turku eilen ja tänään III*, s. 128. Oy Turun Sanomat, 1976. ISBN 951-99091-2-5.
3. 1 2  Lahtinen, Rauno: *Turun puretut talot*, s. 140–141. 5. painos, ensimmäinen uudistettu painos. Sammakko, 2013. ISBN 978-952-483-266-3.
4. ↑  Suomalaisen Pohjan perinteet velvoittavat (Arkistoitu – Internet Archive) Varsinais-Suomen yrittäjälehti 2008

Aiheesta muualla
----------------

* Klubiravintolan kotisivut: ravintolasuomalainenpohja.fi
* Yhdistyksen kotisivut: www.suomalainenpohja.fi
* Ruoka, viini ja nautinto: Klubi piti rakentaa suomalaiselle perustalle (Arkistoitu – Internet Archive) Turun Sanomat
* Suomalainen Pohja on nyt kilpiravintola (Arkistoitu – Internet Archive) Turun Sanomat
**Stoika Krăsteva** (bulg. Стойка Кръстева, s. 18. syyskuuta 1985 Dobritš) on bulgarialainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.

Krăsteva on kilpaillut kahdesti olympialaisissa. Ensimmäisen kerran hän oli mukana Lontoon olympialaisissa 2012, jolloin hän voitti ensimmäisen kierroksen ottelunsa, mutta hävisi puolivälierissä brittiläiselle Nicola Adamsille. Hän kilpaili myös Tokion olympialaisissa kärpässarjassa. Hän voitti ensimmäisellä kierroksella vietnamilaisen Nguyễn Thị Tâmin ja toisella kierroksella yhdysvaltalaisen Ginny Fuchsin. Krăsteva eteni olympiaturnauksen loppuotteluun voittaen ensin kiinalaisen Chang Yuanin ja tämän jälkeen japanilaisen Tsukimi Namikin. Loppuottelussa hän voitti turkkilaisen Buse Naz Çakıroğluin tuomariäänin 5–0.

Krăstevalla on olympiakullan lisäksi kaksi MM-mitalia: hän on saavuttanut MM-hopeaa vuosina 2016 ja 2018. Maaliskuuhun 2023 mennessä hänellä oli 79 amatööriottelua, joista hän oli voittanut 64.

Lähteet
-------

1. ↑  Stoyka Petrova-Krasteva Olympedia. Viitattu 12.3.2023. (englanniksi)
2. ↑  2012 Summer Olympics - Boxing - Flyweight (48-51 kilograms), Women Olympedia. Viitattu 12.3.2023. (englanniksi)
3. ↑  2020 Summer Olympics - Boxing - Flyweight (48-51 kilograms), Women Olympedia. Viitattu 12.3.2023. (englanniksi)
4. ↑  Stoyka Krasteva Boxrec. Viitattu 12.3.2023. (englanniksi)
Kansankiihottaja
**Stokastinen terrorismi** tarkoittaa väkivallantekoja, joihin syyllistyvät satunnaiset ääriaatteiden kannattajat tai kannattajaryhmät poliittisten kansankiihottajien yllytyksen seurauksena. Mitään tiettyä väkivallantekoa ei ole mahdollista ennustaa, mutta sellaisten tekojen todennäköisyys kasvaa julkisuuden henkilöiden lietsottua kuulijoita niihin puheillaan.

Termi ei ole lainopillinen, vaan sitä käyttävät tutkijat. Sana *stokastinen* on peräisin kreikan kielestä ja tarkoittaa satunnaista; sen vastakohta olisi deterministinen tai määritelty. Sana *terrorismi* viittaa siviiliväestöön kohdistettuun väkivaltaan, jonka vaikuttimena ovat ideologiset tai poliittiset syyt. Sanayhdistelmää "stokastinen terrorismi" pidetään matemaatikko Gordon Woon keksintönä. Woo etsi terroriteoille syytä median uutisoinnista. Myöhemmin bloggaaja "G2geek" kuvaili median välittämää yllytystä, joka johtaa väkivaltaan. G2geekin mukaan stokastinen terroristi ei ole se, joka tekee väkivaltaa, vaan se, joka yllyttää toisia väkivaltaan. 

Tyypillisesti stokastisen terrorismin prosessi käynnistyy, kun jokin julkinen taho – henkilö tai järjestö – suuntaa vihamielistä puhetta kohteeksi valitsemaansa ryhmään tai yksilöön. Puhuja kenties pyrkii saamaan aikaan vaikutelman, että jokin suuri uhka kohtaa puhujan edustamaa sisäpiiriä. Puhuja saattaa julistaa kohteen olevan uhka, tai hän saattaa vitsailla väkivaltaisista ratkaisuista – mutta hän ei koskaan suoraan vaadi tai ohjaa kuulijoita tekemään terrori-iskua. Hän halventaa ja muuttaa kohdettaan asteittain epäinhimillisemmäksi kuulijoiden mielissä. Hänen sanomansa leviää ja vahvistuu sosiaalisen median ja massamedian kautta. 

Kuulija reagoi sanomaan vihalla, inholla ja pelolla, mihin puhuja kenties pyrkiikin. Kun kuulijan mitta täyttyy, hän hyökkää maalitettuun kohteeseen puhujan siitä tietämättä. 

Jälkeenpäin puhuja tuomitsee väkivallan yleisluontoisesti; vakuuttaa puolustavansa lakia ja järjestystä; tai kiistää, että kukaan olisi koskaan voinut ennustaa iskua, ja näin hän suojaa itsensä syytöksiltä. Puhuja saattaa todellisuudessa olla tietämätön puheensa seurauksista tai hän saattaa olla niistä hyvin tietoinen ja suorastaan toivoa väkivallantekoja tapahtuviksi, mutta usein näitä vaikuttimia on mahdotonta selvittää tarkalleen. 

Kernbergin teorian mukaan taantunut yhteisö nostaa esiin narsistisen johtajan, joka puheellaan jakaa yhteisön sisäpiiriin ja ulkopuolisiin. Ulkopuoliset muodostavat yhteisön olemassaololle välittömän uhan, ja sen vuoksi yhteisön on puolustauduttava väkivaltaa käyttäen, mikä johtaa terroritekoihin ulkopuolisiksi nimettyjä kohtaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Molly Amman, J. Reid Meloy: Stochastic Terrorism: A Linguistic and Psychological Analysis.  *Perspectives on Terrorism*, 2021, 15. vsk, nro 5, s. 2–13. ISSN 2334-3745. Artikkelin verkkoversio.
**Satu Suomi** (s. 30. kesäkuuta 1978) on suomalainen kilpatanssija ja opettaja. 

Suomi saavutti parinsa Mika Honkasen kanssa vakiotanssien SM-pronssia vuonna 2001. He kuuluivat viiden vuoden ajan Suomen maajoukkueeseen. Satu Suomi on toiminut tanssinopettajana vuodesta 2005, jolloin hän ja Honkanen ryhtyivät ammattilaisiksi. He sijoittuivat ammattilaisina EM-kisoissa kymmenennelle sijalle, International Open Rising Star -kilpailujen seitsemänneksi sekä saavuttivat SM-hopeaa.

Kilpailu-uransa jälkeen Suomi on työskennellyt opettajana ja valmentajana eri puolilla Suomea. Hän on ollut mukana *Tanssii tähtien kanssa* -ohjelmassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Omenainen, Tarja: Minä lapsena – Päiväkodinjohtaja ja Vihdin Quickstepin tanssinopettaja Satu Suomi oppi ymmärtämään erilaisuutta hyvin pienestä pitäen *Vihdinuutiset.fi*.  12.12.2022. Viitattu 30.1.2023.
2. ↑  Siukonen, Markku: *Urheilun vuosikirja 23*, s. 281. Kustannus-Notariaatti Oy, 2002. ISBN 952-5106-16-0.
3. 1 2 3 4  Satu Suomi – Tanssiurheiluseura Cavalier *Cavalier.fi*. Viitattu 30.1.2023.
4. ↑  Jauhiainen ja Kortelainen tanssivat voittoon  31.5.2005 (7.12.2009). Yle. Viitattu 30.1.2023.
**Satu Väisänen** (s. 12. syyskuuta 1974 Helsinki) on suomalainen kirjailija, freelance-toimittaja ja LCF Life Coach. Hän on julkaissut kolme kirjaa, Sinkun elämää (2017 Readme.fi), Viisi vuotta elämästäni – melanoomasta meditaatioon (2015 Fitra) ja Selkähelvetti (2011 Readme.fi). Hän on myös Hidasta elämää -sivuston bloggari.

Tausta
------

Satu Väisänen on asunut Helsingissä lähes koko elämänsä, vaikka hänen isänsä toimi Sotkamon Jymyn pelinjohtajana. Hänen isänsä on Aulis Väisänen, kolminkertainen Suomen mestari pesäpalloilussa. Väisänen pelasi nuorena itsekin pesäpalloa ja kouluttautui kuntohoitajaksi. Selkäongelmien vuoksi ja luovuuden vetäessä enemmän puoleensa hän lähti opiskelemaan audiovisuaalista tuotantoa Kokkolaan, minkä jälkeen hän oli editoimassa muutamia tv-ohjelmia, kuten Suuri Seikkailu vuonna 2002. Vuonna 2003 hän opiskeli tiedotusoppia Laajasalon opistossa ja alkoi tehdä juttuja freelance-toimittajana vuodesta 2004 lähtien. Hän on kirjoittanut (ja kirjoittaa yhä) kuntoilu- ja hyvinvointijuttuja sekä henkilöhaastatteluja lehtiin kuten Anna, Kauneus & Terveys, Voi Hyvin, Miss Mix (nuortenlehti, lakkautettu), Apu Terveys sekä lukuisiin muihin aikakauslehtiin. Väisänen teki vapaaehtoistyötä SPR:n Nuorten turvatalossa Helsingissä nelisen vuotta. Vuonna 2010 häneltä löydettiin melanooma, mikä toimi käännekohtana hänen elämässään ja urallaan.

Tuotanto
--------

Melanoomaleikkauksen jälkeen Satu Väisänen kirjoitti Selkähelvetti-tietokirjan, joka pohjautui hänen vuosia kestäneisiin selkäkipuihin. Hänet kutsuttiin TV2:n Inhimilliseen tekijään kertomaan kroonisesta kivusta selviämisestä. Toinen teos Viisi vuotta elämästäni – melanoomasta meditaatioon on koottu kolmesta blogista päivälleen viiden vuoden ajalta. Sinä aikana Väisänen kulki suuren henkisen matkan, jonka aikana hän opiskeli NLP Practitioneriksi, Reiki-ohjaajaksi ja LCF Life Coachiksi. Sinkun elämää -opus jatkaa Väisäsen omintakeista tyyliä, jossa sekoittuvat tietokirjamaisuus, valmennuksellisuus sekä omaelämäkertamaisuus. Tällä hetkellä hän kirjoittaa Hidasta elämää -sivustolle Vapaalla jalalla -nimistä blogia, lehtijuttuja aikakauslehtiin sekä vetää voimavarakursseja Life Coachina/Creative Coachina.

Teokset
-------

* Selkähelvetti (2011 Readme.fi).
* Viisi vuotta elämästäni – melanoomasta meditaatioon (2015, Fitra)
* Sinkun elämää (2017, Readme.fi)
**Satuaapinen** on vuonna 1955 julkaistu Aale Tynnin kirjoittama aapinen, jonka on kuvittanut Maija Karma. Se on yhdessä vuotta myöhemmin ilmestyneen *Kultaisen aapisen* kanssa Tynnin suosituin teos, josta on otettu 16 painosta ja myyty yli 300 000 kappaletta.

*Satuaapinen* syntyi Aale Tynnin aviomiehen akateemikko Martti Haavion aloitteesta, kun hän pyysi Tynniä laatimaan lukemaan opetteleville lapsille tarkoitetun aapiskirjan. Sen esikuvana oli Ruotsissa vuonna 1948 julkaistu aapinen *Nu ska vi läsa*. *Satuaapinen* sisältää Tynnin runoja, jotka vaikeutuvat alun tavausharjoituksista kirjan loppua kohden. Kuvituksen lisäksi tekstin lomassa on myös pieniä tehtäviä. Teos oli pohjana vuotta myöhemmin julkaistulle *Kultaiselle aapiselle*, joka muokattiin myös koulukäyttöön sopivaksi Haavion ja kouluneuvos Aleksanteri Hinkkasen avustuksella. Lisäksi samaan sarjaan kuuluvat vielä Tynnin ja Haavion yhdessä laatimat *Kultainen lukukirja* (1957), *Kultaiset aapissadut* (1959) ja *Kultainen kotiseutu* (1960). Kaikkien kuvituksesta vastasi Maija Karma.

Kirja sisältää myös tunnetun, nykyään epäkorrektina pidetyn värssyn *"Neekeri pesee kasvojaan, muttei valkene ollenkaan"*, jonka kuvituksena on kasvojaan pesemään kumartunut alkuasukasnainen.

Lähteet
-------

* Seppälä, Mikko-Olavi & Seppälä, Riitta: *Aale Tynni – hymyily, kyynel, laulu*, WSOY 2013. ISBN 978-951-0-40490-4.

### Viitteet

1. ↑  Satuaapinen Finna. Viitattu 9.1.2015.
**Tapaturma** on tapahtuma, jonka yhteydessä ihminen saa surmansa, loukkaantuu vakavasti tai saa lievemmän vamman. Tapaturmaan liittyy aina kaksi komponenttia, joista toinen on onnettomuustapahtuma ja toinen vamma. Vamman synonyyminä suomen kielessä käytetään sanaa henkilövahinko, erotuksena onnettomuuksissa syntyneille aineellisille vahingoille.

Suomessa tapaturmissa kuolee vuosittain noin 3000 ihmistä. Vuonna 2009 yli 15-vuotiaille suomalaisille sattui lähes 1 100 000 vamman aiheuttanutta tapaturmaa. Sukupuolten väliset erot ovat suuria sekä tapaturmakuolleisuudessa että lievemmissä tapaturmissa: miehet päätyvät tapaturmiin useammin kuin naiset. Tulot ja sosioekonomiset erot ovat myös merkittäviä taustatekijöitä: on havaittu, että Suomessa tapaturmat ovat yleisimpiä alempiin sosioekonomisiin ryhmiin kuuluvien keskuudessa. Tapaturmat ovat erityisen yleisiä niillä erityisryhmillä, joihin kuuluvilla ilmenee rajoitteita fyysisessä selviytymisessä tai harkinta- tai ymmärryskyvyssä. Merkittävä taustatekijä tapaturmissa on usein alkoholi. Joka kolmannessa kuolemaan johtaneessa tapaturmassa uhri on alkoholin vaikutuksen alaisena.

Erilaisissa ympäristöissä sattuvia tapaturmia ovat mm. kotitapaturma, liikuntatapaturma, muu vapaa-ajan tapaturma, liikennetapaturma ja työtapaturma. Tapaturmamekanismi voi olla esimerkiksi kaatuminen, liukastuminen, hukkuminen, palokuolema tai -vamma, tukehtuminen, paleltuminen tai myrkytys.

Tapaturmien ehkäisy
-------------------

Tapaturmien välttämiseen pyritään erilaisilla tapaturmien ehkäisyn toimenpiteillä. Ollakseen tehokasta tapaturmien ehkäisy edellyttää usein samanaikaisia toimia. Toimintaympäristön turvallisuus voidaan ottaa huomioon rakennusten ja teiden suunnittelussa sekä turvavälineiden käytössä. Lakien, säädösten ja riittävän valvonnan avulla varmistetaan turvallisen ympäristön toteutuminen ja tuetaan ammattilaisten työtä tapaturmien ehkäisemiseksi. Samalla varmistetaan kansalaisten riittävä tapaturmiin liittyvä tietotaito ja asennekasvatus.

Katso myös
----------

* Onnettomuus
* Kotitapaturma
* Liikenneonnettomuus
* Liikuntatapaturma

Lähteet
-------

* Haikonen, Kari & Lounamaa, Anne: *Suomalaiset tapaturmien uhreina 2009. Kansallisen uhritutkimuksen tuloksia.*. THL, 2010.
* Tiirikainen, Kati (toim.): *Tapaturmat Suomessa*. Edita, 2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Kotitapaturmien ehkäisykampanja *kotitapaturma.fi*.
* Terveyden ja hyvinvoinnin laitos: Tapaturmat *thl.fi*.
* Turvallinen koti *turvallinenkoti.net*.
**Tapaus Neitsythuorakirkko** on juridiikan kouluttaja Juulia Jyrängin ja taidehistorioitsija Harri Kalhan kirjoittama kirja kuvataiteilija Ulla Karttusen teoksesta *Neitsythuorakirkko* sekä teoksen takavarikoinnista, poliisitutkinnasta ja seuranneesta lapsiporno-oikeudenkäynnistä. Kirjan on julkaissut Like loppuvuodesta 2009.

Jyrängin ja Kalhan kirjassa seurataan näyttelyn avajaisia, poliisitutkintaa, oikeudenkäyntiä ja taidepiireissä käytyä keskustelua. Teoksen näkökulma on diskurssianalyyttinen. Jyrängin ja Kalhan erikoisalaa on sukupuolen ja seksuaalisuuden tutkimus. Juulia Jyränki työskentelee sukupulentutkimuksen opettajana ja Kalha puolestaan on erikoistunut tutkimaan visuaalista kulttuuria ja sukupuoleen liittyviä kysymyksiä. Jyränki ja Kalha ovat aikaisemmin kirjoittaneet yhdessä teoksessa *Pornoakatemia!* (Eetos 2007).

Teokseen liittyvät kuvat kirjassa, taiteilijan näkemyksiä kirjasta
------------------------------------------------------------------

Teoksen kuvaliitteessä on otteita poliisin taiteilijalle palauttamasta kuva-aineistosta. Kuvaliitteessä on tekijän ja kirjan mukaan ollut tarkoitus myös esittää kuvia teoksesta, mutta painetussa kirjassa nämä kuvat on mustattu. Taiteilijan ja toisen kirjailijan aiheesta blogikirjoituksissaan esittämät paikoin varsin värikkäät kuvaukset tähän johtaneista tapahtumista eroavat toisistaan suuresti. Tahot syyttävät toisiaan sensuurista, ja taiteilija Ulla Karttunen kritisoi voimakkaasti kirjan pääasiallista kirjoittajaa Juulia Jyränkiä heikosta aiheeseen perehtymisestä ja virheellisen tiedon antamisesta sekä kirjassa että blogikirjoituksessaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Pääkkönen, Sirpa: Ulla Karttusen taidekohusta kirja *Helsingin Sanomat*.  9.6.2009. Viitattu 11.7.2019.
2. ↑  Kirja tapaus Neitsythuorakirkosta *Turun Sanomat*.  21.10.2009. Viitattu 11.7.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kirjan esittely kustantajan sivulla
* Ulla Karttusen blogi "erään kadonneen kirkon tapaus [[ neitsythuorakirkko ]]", jossa taiteilija kertoo näkemyksiään keskusteluista kirjan kirjoittajien kanssa sekä koskien kirjan julkaisuprosessia ja kuvien julkaisemiseen ja mustaamiseen johtaneita tapahtumia
* Juulia Jyrängin blogi "Jälkikirjoitus - Tapaus Neitsythuorakirkon post scriptum", jossa kirjan toinen kirjoittaja kertoo näkemyksiään keskusteluista taiteilijan kanssa sekä koskien kirjan julkaisuprosessia ja kuvien julkaisemiseen ja mustaamiseen johtaneita tapahtumia
* Vänskä, Annamari: Lapsiporno: porvarillisen lapsuuden uhka. Niin & näin 3/2010.
*Tämä artikkeli kuvaa Yhdysvaltain laivaston Milwaukee-luokan jokimonitoria. Muita samoin nimettyjä aluksia on täsmennyssivulla.*

**USS Chickasaw** oli Yhdysvaltain laivaston Milwaukee-luokan monitori.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Milwaukee-luokka*
Alus tilattiin Thomas G. Gaylordilta St. Louisista Montanasta. Alus laskettiin vesille 10. helmikuuta 1864 ja siirrettiin 8. toukokuuta Mound Cityyn Illinoisiin, missä se otettiin palvelukseen 14. toukokuuta virkaatekevänä päällikkönään J. Fitzpatrick.

Palvelus
--------

Palvelukseenoton jälkeen alus partioi Mississippi-joella 30. kesäkuuta saakka, minkä jälkeen se purjehti New Orleansiin. Alus liittyi 9. heinäkuuta West Gulfin sulkulaivueeseen, jonka mukana se osallistui 5. elokuuta amiraali Farragutin alaisuudessa voittoisaan Mobilenlahden taisteluun. Taistelussa alukseen osui yksitoista kranaattia. Lisäksi alus osallistui hyökkäyksiin Fort Gainesiin 6. elokuuta ja Morganiin 13. elokuuta. Alus viipyi Mobile Bayn alueella 3. heinäkuuta 1865 asti, jolloin se lähti jokea alas New Orleansiin.

Saavuttuaan määränpäähänsä 6. heinäkuuta alus poistettiin palveluksesta, minkä jälkeen se makasi ankkurissa. Alus nimettiin 15. kesäkuuta 1869 *USS Samsoniksi*, mutta alkuperäinen nimi palautettiin 10. elokuuta. Alus myytiin 12. syyskuuta 1874 New Orleansissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  history.naval.mil

*Milwaukee*-luokan monitorit

|  |
| --- |
| *USS Milwaukee* - *USS Winnebago* - *USS Chickasaw* - *USS Kickapoo* |
| Edeltäjä: Kalamazoo-luokka – Seuraaja: Casco-luokka |
**Tapani Elias Jatkola** (26. joulukuuta 1928 Hämeenlinna – 7. maaliskuuta 2015 Espoo) oli suomalainen juristi, erityisesti hallintolakimies. Hän oli sisäasiainministeriön kaavoitus- ja rakennusasioiden osaston päällikkö 1967–1971 ja korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvos (KHO:n jäsen) 1972–1993.

Hän suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1951, valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1954 ja sen jälkeen lakitieteen lisensiaatiksi ja varatuomariksi 1956.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus Helsingin Sanomat 29.3.2015 s. C25
2. ↑  Facta2001, WSOY 1981, 7. osa, palsta 114
3. ↑  WSOY Iso Tietosanakirja 3. osa, s. 33, WSOY 1995
4. ↑  Suomen Lakimiehet 1970 s. 285, Suomen Lakimiesliitto

Aiheesta muualla
----------------

* Tapani Jatkolan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Ugleuralski** (ven. Углеуральский) on kaupunkimainen taajama Permin aluepiirin Gubahan piirissä Venäjällä. Hallinnollisesti se muodostaa Severo-Ugleuralskojen kaupunkikunnan. Taajama sijaitsee Kaman vesistöön kuuluvan Kosvan sivujoen Kosajan varrella Gubahan kaupungin pohjoispuolella. Sen kautta kulkee Tšusovoin ja Solikamskin välinen rautatie, johon yhtyy Permistä tuleva rata. Asukkaita on 9300 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunta on syntynyt vuonna 1879 rakennetun Polovinkan rautatieaseman yhteyteen. Vuosina 1946–1960 sillä oli kaupungin status. Vuonna 1951 Polovinka sai nimen Ugleuralski siellä toimineiden kivihiilikaivosten mukaan.

Taajamassa on kaksi keskikoulua, lasten musiikkikoulu, lasten luomistyön keskus, kulttuuripalatsi, kaksi kirjastoa sekä kulttuuri- ja vapaa-ajankeskus. Lähistöllä sijaitsee Permin aluepiirin syvin karstiluola Tjomnaja peštšera, jonka pituus on 1,5 kilometriä ja syvyys 132 metriä.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 12.5.2010. (venäjäksi)
2. 1 2  Entsiklopedija "Permski krai" *enc.permkultura.ru*. Viitattu 12.5.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
**Piers Raymond Courage** (27. toukokuuta 1942 – 21. kesäkuuta 1970) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui urallaan 29 Grand Prix'iin, joissa oli kahdesti palkintokorokkeella, ja saavutti yhteensä 20 MM-pistettä.

Ura
---

Piers Courage 1969 Britannian GP:ssä Brabham BT26A - Cosworthilla
Piers Courage oli Couragen panimosuvun vanhin poika. Hän syntyi Colchesterissä ja valmistui Eton Collegesta. Hän aloitti kilpauransa omalla Lotus 7:llään.

Hän osallistui Formula 3:n Euroopan osakilpailuun 1964 ja hyvien näyttöjensä ansiosta hän pääsi seuraavaksi kaudeksi sarjaan Brabhamin F3-autolla. Hän jatkoi 1966 Formula 2 -sarjaan ja sieltä eteenpäin 1967 Formula 1:iin Lotus-talliin. Hänen rohkea ajotyylinsä johti lukuisiin onnettomuuksiin, jonka vuoksi hän sai potkut Lotukselta. Hän siirtyi ajamaan BRM:lle loppukaudeksi.

Couragen tulevaisuuden ura F1:ssä ei näyttänyt hyvältä, mutta loistavien näytösten ansiosta talven Tasman sarjassa, hän sai jatkaa BRM:llä. Seuraavalla kaudella hän ajoi Frank Williams Racing Carsin Brabhamilla. Hän sijoittui toiseksi kahdessa GP:ssä kaudella 1969, ja miltei voitti Italian GP:n, mutta polttoaineen vähyys pakotti häntä hidastamaan vauhtiaan.

Seuraavana vuonna FWRC vaihtoi De Tomason autoihin, mutta ne osoittautuivat painaviksi ja epäluotettaviksi. Hollannin Grand Prix’ssa Couragen auto yllättäen menetti pidon, luisui ulos radalta, pyörähti ylösalaisin ja syttyi tuleen. Auton rungossa käytetty magnesium paloi kirkkaasti ja lämpö poltti lähistön puut. Tutkimuksissa selvisi, että Courage luultavammin kuoli kuitenkin ennen tulipaloa, sillä hänen kypäränsä oli ollut törmäyskohdassa maata vasten. Kolme vuotta myöhemmin Roger Williamson kuoli samassa paikassa rataa.

Menestys kausittain
-------------------

* 1966: 0 pistettä, ei sijoitusta
* 1967: 0 pistettä, ei sijoitusta
* 1968: 4 pistettä, 19.sija
* 1969: 16 pistettä,2 palkintosijaa, 8.sija
* 1970: 0 pistettä, ei sijoitusta

Lähteet
-------

1. ↑  Piers Courage *motorsportmagazine.com*. Viitattu 30.7.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Piers Courage - Great Britain ESPN.  Arkistoitu 8.2.2018. Viitattu 3.4.2022. (englanniksi)
3. ↑  1969 Driver Standings: Piers Courage *Formula1.com*. Formula One World Championship Limited. Viitattu 3.4.2022. (englanniksi)
4. ↑  Rindt's win overshadowed by Courage death ESPN. Viitattu 3.4.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Piers Courage** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Oberto** on Giuseppe Verdin ensimmäinen ooppera. Se sai kantaesityksensä Milanon Teatro alla Scalassa 17. marraskuuta 1839. 

*Oberto* on kaksinäytöksinen draama, jonka Verdi sävelsi Temistocle Soleran italiankieliseen librettoon. Se puolestaan pohjautuu Antonio Piazzan librettoon *Rocester*. 

*Oberto* on vakava ooppera, kuten kaikki Verdin muutkin oopperat kahta lukuun ottamatta. Oopperasta käytetään vain harvoin sen kokonaista nimeä *Oberto, Conte di San Bonifacio* (Oberto, San Bonifacion kreivi). 

*Oberton* tarinat sijoittuvat Ezzelinon linnan lähistölle Bassanoon vuonna 1228. Lyhyesti ottaen yksi oopperan päähenkilöistä, Riccardo viettelee San Bonifacion kreivin Oberton tyttären Leonoran. Oberto hylkää tyttärensä ja haastaa Riccardon kaksintaisteluun, jossa Oberto itse saa surmansa. Isänsä kuoltua Leonora tekee lopulta itsemurhan.

Teos ei kuulu oopperatalojen vakio-ohjelmistoon, mutta sitä esitetään yhä toisinaan ja se on levytetty. *Oberton* seuraajaksi Verdi sävelsi vuonna 1840 kantaesitetyn *Un giorno di regnon*.

Henkilöt
--------

* ***Cuniza***, aatelisherra Ezzellinon sisar - mezzosopraano (kantaesityksessä Maria Shaw)
* ***Riccardo***, Salinguerran kreivi - tenori (Lorenzo Salvi)
* ***Oberto***, San Bonifacion kreivi - basso (Ignazio Marini)
* ***Leonora***, hänen tyttärensä - sopraano (Antonietta Marini)
* ***Imelda***, Cunizan uskottu - mezzosopraano (Marietta Sacchi)
* kuoro

Lähteet
-------

1. ↑  Osborne, Charles: *The Complete Operas of Verdi*. Lontoo: Gollancz, 1985. ISBN 0-575-03591-9.
**Robert Paxton "Rob" Gronkowski** (s. 14. toukokuuta 1989 Amherst, New York) on entinen yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan hän oli sisempi laitahyökkääjä. Hän edusti koko ammattilaisuransa alun New England Patriotsia ennen kuin siirtyi Tampa Bay Buccaneersiin, jossa päätti uransa vuonna 2022.

Gronkowski teki sopimuksen huhtikuussa 2020 Tampa Bay Buccaneersin kanssa. Samassa seurassa pelaa myös hänen hyvä ystävänsä ja pitkäaikainen pelinrakentaja Tom Brady.

Gronkowski on räiskyvän persoonallisuutensa ja poikkeuksellisten taitojensa myötä yksi NFL:n seuratuimmista urheilijoista.

NFL-ura
-------

New England Patriots varasi Arizonan yliopistossa pelanneen Gronkowskin vuoden 2010 NFL:n varaustilaisuuden toisella kierroksella, 42. pelaajana. Hänestä tuli kaudella 2011 eniten maaleja ja jaardeja kaudella vastaanottanut sisempi laitahyökkääjä. Lisäksi Gronkowski valittiin NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin.

Ennen kauden 2012 alkua Gronkowski solmi Patriotsin kanssa kuusivuotisen sopimuksen, arvoltaan 54 miljoonaa dollaria, joka oli NFL-historian suurin sisemmälle laitahyökkääjälle annettu sopimus.

Kaudella 2014 Gronkowski oli yksi joukkueen tärkeimmistä pelaajista Patriotsin voittaessa Super Bowlin.

Gronkowski ilmoitti maaliskuussa 2019 lopettavansa ammattilaisuransa. Hän kuitenkin palasi lajin pariin vuonna 2020 tekemällä sopimuksen Tampa Bay Buccaneersin kanssa. Helmikuussa 2021 Grongowski voitti neljännen Super Bowlinsa.

Gronkowski lopetti ammattilaisuransa lopullisesti vuonna 2022.

Muuta
-----

Gronkowskin vanhempi veli Chris Gronkowski pelasi Indianapolis Coltsin joukkueessa blokkaavana keskushyökkääjänä.

Lähteet
-------

1. ↑  How Rob Gronkowski became an NFL star *bostonglobe.com*.  8.1.2012. The Boston Globe.  Arkistoitu 7.2.2015. Viitattu 7.2.2015. (englanniksi)
2. ↑  Henry Hynoski: a "Polish Cinderella" story *papatomski.com*.  26.1.2012. Viitattu 7.2.2015. (englanniksi)
3. ↑  Rob Gronkowski - Career Earnings spotrac.com. Viitattu 25.3.2019. (englanniksi)
4. 1 2  Rob Gronkowski palaa NFL:n  22.4.2020. YLE. Viitattu 30.4.2020.
5. ↑  Jeremy Bergman: Patriots TE Rob Gronkowski announces retirement  24. maaliskuuta 2019. NFL. Viitattu 25.3.2019. (englanniksi)
6. ↑  Bucs' Tom Brady, Rob Gronkowski Put on a Show in Super Bowl Win Over Chiefs *NBC Boston*.  7.2.2021. Viitattu 8.2.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rob Gronkowski** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |