recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Maantie Hämeessä** tai **Helteinen kesäpäivä** vuodelta 1860 on Werner Holmbergin (1830–1860) tunnetuimpia töitä, kooltaan 88×103,5 cm. Lyhyeksi jääneellä urallaan Holmberg ehti vaikuttaa paljon Suomen maisemamaalauksen kehitykseen. Hän yhdisti uudella tavalla akateemisen ateljeeperinteen ja maiseman realistisen kuvauksen. *Maantie Hämeessä* kuuluu Ateneumin kokoelmiin.

Maalauksessa hevosparin vetämät vaunut ajavat mäntyrinteen reunaa menevää maantietä pitkin. Kesäpäivä on helteinen, ja maalaus kuvaa vaunujen menoa takaa päin. Puut ja kasvusto on maalattu tarkasti, vaikka kuvan tilanne luo vaikutelman tilanteen hetkellisyydestä. Pölyn ja mäntymetsän tuoksu ovat aistittavissa kuivan hiekkatien pölistessä valjakon pyörien alla.

Holmberg oli 1853 ensimmäinen suomalainen Düsseldorfiin opiskelemaan lähtenyt taiteilija. Holmberg maalasi *Maantien Hämeessä* Tampereen seudulla tehtyjen luonnosten pohjalta. Luonnokset hän oli tehnyt viimeiseksi jääneellä Suomen matkallaan.

Katso myös
----------

* *Postitie Hämeessä* 1860, 40×50 cm

Lähteet
-------

* Anja Olavinen: Werner Holmberg: Maantie Hämeessä (Helteinen kesäpäivä). Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko. 2007. s. 20.

Aiheesta muualla
----------------

* Maantie Hämeessä Suomen Kansallisgallerian sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive).
*Tämä artikkeli käsittelee hyönteisalalahkoa. Suomessa on toiminut lentokonevalmistaja Sääski. Lintulajista, katso sääksi.*

**Sääsket** (Nematocera) on kaksisiipisten alalahko, johon kuuluvat muun muassa polttiaiset, mäkärät, vaaksiaiset, hyttyset, surviaissääsket ja harsosääsket. Jotkin lajit ovat merkittäviä ihmisen ja muiden eläinten sairauksien levittäjiä. Usein varsinaisista hyttysistä (Culicidae) käytetään arkikielessä nimitystä "sääsket", mutta tieteellisessä kielessä sääsket ovat paljon tätä laajempi hyönteisryhmä, jonka eräs alaryhmä hyttyset puolestaan ovat.

Sääskien koko vaihtelee runsaan millimetrin mittaisista polttiaisista useiden senttimetrien kokoisiin vaaksiaisiin. Ruumiinrakenne on yleensä hoikka ja hyönteinen on huomattavasti pituuttaan kapeampi. Tuntosarvissa on ainakin kuusi jaoketta ja koirasyksilöiden tuntosarvet ovat usein tuuhean sulkamaiset. Siivet ovat yleensä pitkät mutta voivat myös puuttua kokonaan. Siipisuonitus on harva ja muiden kaksisiipisten tapaan takasiivet ovat surkastuneet väristimiksi.

Monien sääskien toukat elävät vedessä elinympäristöjen vaihdellessa järvistä tilapäisiin lammikoihin ja veden täyttämiin onkaloihin. Toukka hengittää kiduksilla tai roikkuu vedenpinnasta hengitysputken varassa. Muita toukkien elinympäristöjä ovat esimerkiksi sienet ja lahoava kasviaines.SÄÄSKIIII

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* ITIS: Nematocera (englanniksi)
* Hyönteismaailma.fi


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q27605
* Wikispecies: Nematocera
* ADW: Nematocera
* AFD: NEMATOCERA
* BioLib: 16870
* Fauna Europaea: 11630
* Fauna Europaea (new): 714d7c32-2f97-446e-a3d1-2489b6df7d4e
* Fossilworks: 137087
* GBIF: 1609111
* iNaturalist: 154259
* ITIS: 118832
* NBN: NBNSYS0100017065
* NCBI: 7148
* NZOR: 830d202e-b6f6-4951-995b-691e811eb9e4
* PPE: nematocera
* WoRMS: 150922

 |

 |
**Vilma Viktoria Väliharju** (s. 28. huhtikuuta 2004 Pirkkala) on suomalainen aitajuoksija. Hän edustaa Tampereen Pyrintöä ja häntä valmentaa Timo Väliharju.

Väliharju on saavuttanut sisäratojen SM-kilpailuissa hopeaa 60 metrin aitajuoksussa 2022 ja pronssia viisiottelussa 2024. Kalevan kisoissa hän on sijoittunut parhaimmillaan 100 metrin aitajuoksussa kuudenneksi 2021 ja 400 metrin aitajuoksussa kuudenneksi 2023.

Väliharju karsiutui 100 metrin aitajuoksun välierissä alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2022 ja 400 metrin aitajuoksun alkuerissä alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2023.

Väliharju juoksi 100 metrin aitajuoksuennätyksensä 13,63 Calissa 5. elokuuta 2022 ja 400 metrin aitajuoksuennätyksensä 59,56 Lahdessa 30. heinäkuuta 2023. 60 metrin aidat hän on juossut hallissa parhaimmillaan aikaan 8,35 Tampereella 14. tammikuuta 2023.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Vilma Väliharju Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Kullervo Manner – Kumouksellisen muotokuva** on dosentti Matti Lackmanin kirjoittama elämäkerta 1900-luvun alkupuolen sosialidemokraattisen työväenliikkeen vaikuttajasta Kullervo Mannerista, joka sittemmin siirtyi Neuvostoliittoon ja mukana perustamassa Suomen Kommunistista Puoluetta. Kirjan on julkaissut Amanita vuonna 2017. Teos on ensimmäinen Mannerista kirjoitettu varsinainen elämäkerta. Lackman on perehtynyt sekä suomalaisiin että venäläisiin arkistoihin ja löytänyt niistä uutta tietoa.

Arviot
------

Veli-Pekka Leppänen (Helsingin Sanomat) arvioi, että Lackmanin arkistolöydöissä on hyviä osumia ja kuva Mannerista muodostuu kirjan perusteella aiempaa terävämmäksi. Suomen ajan Lackman käsittelee Leppäsen mukaan moitteettomasti, mutta erityisesti neuvostovuosien käsittely tuo Manner-kuvaan uutta rankkaa väriä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kirjan takakansi
2. 1 2  Veli-Pekka Leppänen: Herraspoika ja puhemies.  *Helsingin Sanomat*, 18.7.2017, s. B 4. Verkkoartikkeli tilaajille.

Aiheesta muualla
----------------

* Kirjan esittely kustantajan sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Bundeszollverwaltung** on Saksan tullivitanomainen. Se on osa valtiovarainministeriötä ja on myös eräänlainen talousviranomainen. Tullin tehtävänä on hallinnoida liittovaltion veroja, suorittaa maksuvaatimuksia liittovaltion ja liittovaltion yhtiöiden puolesta, valvoa tavaroiden rajat ylittävää liikkumista sekä estää harmaata taloutta.

Yleistä
-------

Tullin auto uudessa sinisessä värityksessä
Tulli perustettiin Länsi-Saksassa vuonna 1949. Sen pääkonttori sijaitsee Bonnissa. Sillä on yli 48 000 työntekijää.

Tehtävä
-------

Saksan tulli toimii tavararajavalvonnan lisäksi hyvin moninaisissa taloustehtävissä. Tulli perii tullimaksuja ja valmistusveroja, torjuu pimeää työtä, järjestäytynyttä rikollisuutta sekä savukkeiden, huumeiden ja aseiden salakuljetusta ja laitonta kauppaa sekä suojelee Euroopan teollisuutta ja Saksan työmarkkinoita. Näiden lisäksi tullin tehtävä on turvata myiden viranomaisten ohella yleistä turvallisuutta ja järjestystä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Aufgaben und Struktur des Zolls - Bundesfinanzministerium - Themen Bundesministerium der Finanzen. Viitattu 14.2.2024. (saksaksi)
2. 1 2  Aufgaben der Bundeszollverwaltung in Deutschland - Zoll 2024 *Bußgeldkatalog*. Viitattu 14.2.2024. (saksaksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Bundeszollverwaltung
**Juuso Valtteri Toivonen** (s. 9. maaliskuuta 2000 Peräseinäjoki) on suomalainen kymmenottelija. Hän edustaa Ähtärin Urheilijoita ja hänen valmentajinaan toimivat Erkki Toivonen, Mikko Latvala ja Jesse Jokinen.

Kalevan kisoista Toivonen on saavuttanut kymmenottelun hopeaa vuonna 2022. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on voittanut seitsenottelussa kultaa vuosina 2022 ja 2023 ja saanut hopeaa 2024. Toivonen on edustanut Suomea alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 2018 ollen kymmenes ja alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 2019 ollen 15:s.

Myös Juuso Toivosen pikkuveli Ville on kymmenottelija.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 100 metriä: 11,04 (2022)
* 400 metriä: 50,46 (2022)
* 1500 metriä: 4.30,33 (2016)
* 110 metrin aidat: 15,36 (2023)
* Korkeushyppy: 1,98 (2018)
* Seiväshyppy: 5,12 (2021)
* Pituushyppy: 7,18 (2021)
* Kuulantyöntö: 12,43 (2024)
* Kiekonheitto: 37,24 (2021)
* Keihäänheitto: 56,79 (2018)
* Kymmenottelu: 7408 (2021)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Juuso Toivonen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Ähtärin kaupunki uusi sponsorisopimuksen Team Toivosen kanssa
**Tšagodoštša** (ven. Чагодо́ща, myös *Tšagoda*, Ча́года) on Volgan vesistöön kuuluvan Mologan sivujoki Leningradin ja Vologdan alueilla Venäjällä. Sen pituus on 242 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 9 680 neliökilometriä. Keskimääräinen virtaus alajuoksulla on 55,4 kuutiometriä sekunnissa.

Joki saa alkunsa Tihvinän selänteeltä virtaavasta Tšagodajoesta. Sen sivujokia ovat Pes, Gorjun, Lid ja Vnina. Tšagodoštša on liikennöintikelpoinen Gorjunjoen suuhun asti. Joen rannalla sijaitsee Tšagodan piirikeskus. Tšagodajoen varrella on Tihvinän karjalaisalue.

Aikaisemmin Tšagodoštša oli osa Tihvinän vesitietä. Pienten alusten käyttämä reitti kulki Säsjoen, Tihvinänjoen, Tihvinän kanavan, Sominkajoen ja Gorjunin kautta Tšagodoštšalle ja sieltä edelleen Mologan kautta Volgalle.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, tom 29*, s. 5. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1978.
2. 1 2 3 4  *Vologodskaja entsiklopedija*, s. 274. Vologda: VGPU, Rus, 2006. ISBN 5-87822-305-8. Teoksen verkkoversio (viitattu 10.12.2011). (venäjäksi)
3. ↑  Fišman, O.M.: *Žizn po vere: tihvinskije karely-staroobrjadtsy*, s. 23. Moskva: Indrik, 2003. ISBN 5-85759-212-7.
4. ↑  *Entsiklopeditšeski slovar Brokgauza i Jefrona (CD-rom): Tihvinskaja sistema*. Moskva: Adept, 2002 (alkuperäisjulkaisu 1890–1907).

Aiheesta muualla
----------------

* Tšagodoštša Venäjän vesistörekisterissä (venäjäksi)
David Nicholls Moskovan kansainvälisillä kirjamessuilla vuonna 2011.
**David Nicholls** (s. 30. marraskuuta 1966) on englantilainen kirjailija ja käsikirjoittaja. Hän oli yksi suositun *Rimakauhua ja rakkautta* -televisiosarjan käsikirjoittajista.

Nicholls kiinnostui näyttelemisestä jo nuorena ja oli mukana koulunäytelmissä. Hän pääsi Bristolin yliopistoon opiskelemaan englantia ja draamaa. Hän valmistui vuonna 1988. Valmistumisensa jälkeen hän muutti New Yorkiin opiskelemaan näyttelijäksi. Valmistuttuaan hän näytteli nimellä David Holdaway enimmäkseen sivuosia muun muassa Lontoon Royal National Theatressa. 

Vuonna 2003 ilmestyi Nichollsin ensimmäinen romaani *Kaikki peliin*. Romaani on humoristinen kertomus nuoresta opiskelijapojasta Brianista, joka haluaa tehdä vaikutuksen unelmiensa naiseen ja ilmoittautuu televisiossa esitettävään yliopistojen tietokilpailuun. 

Nichollsin menestysteos *Sinä päivänä* ilmestyi vuonna 2009 (suomeksi vuonna 2011). Se oli tekijänsä kolmas romaani. Romaani kertoo 15. heinäkuuta 1988 toisensa tapaavista Emmasta ja Dexteristä ja seuraa heidän elämäänsä seuraavat kaksikymmentä vuotta. Teoksesta on tehty myös vuonna 2011 ilmestynyt elokuvasovitus, jonka pääosia näyttelivät Anne Hathaway ja Jim Sturgess.

Kummassakin suomennetussa teoksessaan Nicholls kuvaa opiskeluelämää, oman tien etsimisen ja aikuistumisen vaikeutta ja brittiläisen yhteiskunnan luokkaeroja.

Toinen romaani, nimeltään *The Understudy*, ilmestyi vuonna 2005. Se on ilmestynyt suomeksi vuonna 2014 nimellä *Varamies*. Teos kertoo näyttelijöistä ja teatterintekemisen vaikeudesta.

Romaanin *Sinä päivänä* saama suurmenestys oli kirjailijalle itselleen taakka. Hän totesi poteneensa viisi vuotta valkoisen paperin kammoa. Uusi teos, romaani nimeltään *Yhtä matkaa* ilmestyi vuonna 2014. Se on kertomus viisikymppisestä Douglasista, joka yrittää ehkä liikaakin pelastaakseen avioliittonsa.

Nicholls käsikirjoitti lokakuussa 2020 Yle TV1:llä alkaneen neliosaisen tv-sarjan *Jäähyväisten kesä*.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Mestarikäsikirjoittaja teki tv-sarjan riipaisevasta avioerosta – kuvaukset saatiin purkkiin ennen kuin maailma pysähtyi koronan takia *Ilta-Sanomat*.  27.10.2020. Viitattu 28.10.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Harper's Bazaar** on vuonna 1867 perustettu yhdysvaltalainen kerran kuukaudessa ilmestyvä naisten muotilehti. Sen ensimmäinen numero julkaistiin 2. marraskuuta 1867. Lehteä julkaisi alun perin Harper & Brothers -kustantamo. Lehden nykyinen kustantaja on Hearst Communications.

Historia
--------

Lehden perustivat Harperin veljekset, Harper & Brothers -kustantamon omistajat. Harperin veljekset olivat jo tuolloin huomattavia kustantajia, ja he julkaisivat kirjojen lisäksi kahta kuvitettua aikakauslehteä Harper's New Monthlya ja Harper's Weeklyä.

Veljessarjan nuorin, Fletcher Harper, sai idean uuden lehden perustamisesta selailtuaan Berliinissä julkaistua *Der Bazar* -lehteä, jossa oli tyypillisten aikakauslehdissä julkaistujen artikkelien lisäksi piirroksia Pariisin, Wienin ja Lontoon viimeisimmästä muodista.

Fletcher Harper sai selville, että Der Bazar myi sisältönsä ja kuvitustensa oikeuksia muille lehdille, ja päätti, että järjestely voisi toimia myös Yhdysvalloissa, jossa oltiin erittäin kiinnostuneita kaikesta eurooppalaisesta. Fletcher ajatteli, että Harper & Brothersin kannattaisi julkaista varakkaille naisille suunnattua lehteä, joka opastaisi, miten nykyaikana voi elää muodikasta ja hyvää elämää. Hän onnistui myös vakuuttamaan veljensä lehden perustamisesta.

Lehden nimeksi tuli Harper's Bazaar. Fletcher Harper palkkasi uuden lehden päätoimittajaksi Mary Louise Boothin, 36-vuotiaan kirjailijan, toimittajan ja kääntäjän, joka osasi ranskaa, saksaa ja latinaa sekä oli ollut yksi New York Timesin ensimmäisistä naistoimittajista. Booth oli myös orjuuden lakkauttamisen kannattaja ja aktiivinen naisten oikeuksien ajaja. Alusta lähtien lehdessä käsiteltiin muutakin kuin vain muotia. Harper's Bazaar julkaisi teräviä kaunokirjallisia ja runollisia teoksia sekä pohdintoja perheestä, työstä ja sosiaalisista asioista. Charles Dickensin, George Eliotin, Henry Jamesin ja myöhemmin Thomas Hardyn kaltaiset kirjailijat kirjoittivat Harper's Bazariin. 
Bazarin Pariisin-kirjeenvaihtajana toimi Emmeline Raymond. Kirjailija James Payn puolestaan kertoi "English Gossip" -palstallaan elämästä Iso-Britanniassa. Lehdellä oli myös useita vakiokolumnisteja. Harper's Bazaar pyrki pysymään erossa päivänpolitiikasta, mutta oli kuitenkin ensimmäisiä valtalehtiä, joka tuki avoimesti naisten äänioikeuspyrkimyksiä. Lehti myös julkaisi säännöllisesti artikkeleita naisten työ- ja koulutusmahdollisuuksien tärkeydestä.

Harper’s Bazaar ilmestyi alun perin viikoittain, mutta mutta alkoi vuodesta 1901 ilmestyä kerran kuukaudessa. Vuonna 1913 Hearst osti lehden Harperien kustannusyhtiöltä. Hearst on edelleen Harper's Bazaarin julkaisija.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Stephen Mooallem: 150 Years of Harper's Bazaar *harpersbazaar.com*. Hearst Magazine Media, Inc.. Viitattu 13.2.2024. (englanniksi)
2. ↑  Marija Georgievska: Harper’s Bazaar is one of the oldest American fashion magazines first published in 1867 *The Vintage News*. Viitattu 13.2.2024. (englanniksi)
**Belaja Rus** (valkoven. Белая Русь, "Valkoinen Rus") on valkovenäläinen puolue. Se on maan valtapuolue ja keskittyy etupäässä presidentti Aljaksandr Lukašenkan tukemiseen.

Puolue sai alkunsa järjestönä vuonna 2004 Hrodnassa. Kolme vuotta myöhemmin vastaava paikallisosasto perustettiin Minskiin, jonka jälkeen alettiin suunnitella kansallista järjestöä. Perustamiskokous pidettiin 17. marraskuuta 2007.

Vuonna 2016 Valko-Venäjän ylähuoneen puhemies ehdotti järjestön muuttamista poliittiseksi puolueeksi.

Vuonna 2020 puolueella oli oman ilmoituksensa mukaan 191 546 jäsentä.

Puolue keskittyy ideologian sijaan tukemaan maan presidenttiä ja kuvailee itseään koko kansan liikkeeksi, joka käy dialogia eri ihmisten, järjestöjen ja puolueiden kesken.

Lähteet
-------

1. 1 2  Belaya Rus Public Association  2021. president.gov.by. Viitattu 25.5.2021. (englanniksi)
2. ↑  NGO "Belaya Rus" White Russia aims for politics  22.4.2016. belarusinfocus.info. Viitattu 25.5.2021. (englanniksi)
3. ↑  Interests of state and people at the heart of Belaya Rus' activities *eng.belta.by*.  19.1.2018. Viitattu 25.5.2021. (englanniksi)
Osman Pašša
**Osman Nuri Pašša** (1832 Tokat – 14. huhtikuuta 1900 Konstantinopoli) oli Ottomaanien valtakunnan armeijassa palvellut marsalkka (mušir), joka muistetaan sinnikkäästä vastarinnastaan Plevnan piirityksessä Venäjän–Turkin sodan aikana vuonna 1877.

Osman valmistui Konstantinopolin sotilasakatemiasta, liittyi vuonna 1853 ratsuväkeen ja palveli Krimin sodassa 1853–1856. Hän osallistui myös kansannousujen kukistamiseen 1860 Libanonissa, 1867 Kreetalla ja 1871 Jemenissä. Hänet ylennettiin 1871 everstiksi, 1874 prikaatinkenraaliksi (*mirliva*) ja 1875 divisioonankenraaliksi (*ferik*). Kun sota Serbiaa vastaan puhkesi vuonna 1876, Osman nimitettiin Vidiniin sijoitetun armeijakunnan komentajaksi. Hän löi serbit nopealla hyökkäyksellä Saitšarissa ja Izvorissa, mistä hyvästä hänet ylennettiin *muširiksi*.

Seuraavana vuonna syttyi sota Venäjää vastaan, ja venäläisten ylitettyä Tonavan heinäkuussa 1877 Osman sai määräyksen siirtää armeijakuntansa nopeasti Vidinistä itään. Hän pääsi joukkoineen liikenteellisessä solmukohdassa sijainneeseen Plevnan kaupunkiin ja linnoittautui sinne. Venäläiset yrittivät 20. ja 30. heinäkuuta sekä 11. syyskuuta turhaan vallata Plevnan rynnäköllä, mutta Osmanin puolustus piti ja hän vain vahvisti jatkuvasti linnakettaan. Venäläisille ei jäänyt muuta mahdollisuutta kuin saartaa Plevna katkaisemalla sen huoltoyhteydet Sofiaan. Plevnan piiritys sitoi pääosan Venäjän armeijasta pohjois-Bulgariaan useiden kuukausien ajaksi ja viivästi siten turkkilaisten tappiota sodassa.

Osman yritti lopulta 9. joulukuuta murtautua ulos piirityksestä, mutta haavoittui ja joutui antautumaan seuraavana päivänä. Tästä huolimatta hän sai Turkissa kansallissankarin maineen ja hänet palkittiin ghasin arvonimellä. Hän joutui olemaan sotavankina Venäjällä vuoteen 1878. Palattuaan Osman sai tehtäväkseen uudelleenjärjestää Ottomaanien armeijan Euroopassa ja toimi valtakunnan sotaministerinä lyhyttä katkosta lukuun ottamatta vuoteen 1888. Hänet nimitettiin myös sulttaanin hovimarsalkaksi ja kenraaliadjutantiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Osman Nuri Paşa (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 11.1.2014.
2. 1 2 3  *Nordisk familjebok* (1914), s. 1025–1026 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 11.1.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Osman pašša** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Kimmerialaisten muuttoliikkeitä Mustanmeren pohjoispuolelta Vähä-Aasiaan.
**Kimmerialaiset** olivat muinainen kansa Itä-Euroopassa. Aluksi he asuivat Mustanmeren pohjoispuolella nykyisten Etelä-Ukrainan ja Lounais-Venäjän alueilla, kunnes muuttivat Vähä-Aasiaan. Heistä kerrottiin ensimmäisen vuosituhannen alkupuolen teksteissä, minkä jälkeen he katosivat historiasta.

Kulttuuri
---------

Kimmerialaisista tiedetään vain vähän. Heidän nimensä oletetaan tulevan assyrialaisesta nimityksestä *gimirru*, ‘edestakaisin matkustelevat". Krimin niemimaa on saanut nimensä kimmerialaisista. 1900-luvun fantasiakirjailija Robert E. Howard yhdisti sankarinsa Conanin kimmerialaisiin näiden mystisen ja raa'an maineen takia. Howardin fiktiiviset kimmerialaiset ovat kuitenkin fiktiivisten kelttien esivanhempia, eikä heillä ole historiallisten kimmerialaisten kanssa mitään muuta yhteistä kuin nimi.

Kimmerialaisten oletetaan olleen alun perin nomadeja ja kasvattaneen hevosia, nautoja, lampaita ja vuohia. Asetuttuaan osittain aloilleen Mustanmeren rannikoille he ryhtyivät myös viljelemään maata sekä käymään kauppaa ja ryöstelemään.

Kimmerialaisten puhumaa kieltä ei tiedetä, mutta sen on arveltu voivan olleen jokin traakialaisillyrialainen tai indoiranilainen kieli.

Historia
--------

Kimmerialaisia ratsumiehiä kreikkalaisessa maljakossa.
Kimmerialaisia ratsumiehiä assyrialaisessa reliefissä.
Homeros mainitsee kimmerialaiset noin 800-luvulla eaa. kirjoitetussa tekstissä. Kimmerialaiset siirtyivät Mustanmeren pohjoispuolelta Kaukasusvuorten yli Vähä-Aasiaan vuoden 720 eaa. tienoilla skyyttien tieltä. Heidän uskotaan hyökänneen Urartuun vuonna 714 eaa. Kun Assyrian kuningas Sargon II oli lyönyt heidät, kimmerialaiset muuttivat lännemmäksi ja löivät Midaksen fryygialaiset vuosina 696–695 eaa. Vuonna 652 eaa. kimmerialaiset löivät Sardesin kaupungin lyydialaiset, ja seuraavan kymmenen vuoden aikana he ryöstelivät aioliilaisten ja joonialaisten kaupunkeja Vähä-Aasian länsiosissa.

Lygdamisin johtamina kimmerialaiset kävivät vuoden 640 eaa. jälkeen kahdesti assyrialaisten kimppuun mutta hävisivät. Lyydia löi kimmerialaiset vuonna 610 eaa. minkä jälkeen kimmerialaisista ei enää kuultu. On arveltu, että jäljelle jääneet kimmerialaiset saattoivat asettua Kappadokiaan, ja jotkut saattoivat muuttaa Unkarin aroille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Waldman, Carl & Mason, Catherine: "Cimmerians", *Encyclopedia of European Peoples*, s. 174–175. Facts on File, 2006. ISBN 0-8160-4964-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kimmerialaiset** Wikimedia Commonsissa

* Cimmerians on Stevequayle.com (Arkistoitu – Internet Archive)
**Metropol** on Joensuun keskustassa sijaitseva kauppakeskus. Metropolin kortteli rajoittuu Kauppakatuun, Niskakatuun, Torikatuun ja Yläsatamakatuun. Kauppakeskuksessa on noin 30 liikettä ja sen yhteydessä on 400-paikkainen pysäköintitalo. Kauppakeskus uudistettiin ja laajennettiin täysin vuonna 2008. Metropolin toisesta kerroksesta on yhdyssilta viereiseen kauppakeskus Iso Myyhyn. Kauppakeskus syntyi, kun vuonna 1992 valmistunut Anttilan tavaratalo ja korttelin muut kiinteistöt yhdistettiin. Anttila suljettiin syyskuussa 2016.

Metropolin ja viereisen Kauppakeskus Centrumin välille rakennettiin vuonna 2018 yhteyssilta.

Kauppakeskuksen ankkuriyrityksiä
--------------------------------

* Tokmanni
* Viihdekeskus-keilahalli Cosmic
* Hotelli Aada
* KappAhl
* Dressmann
* Jim & Jill
* Kookenkä

Lähteet
-------

1. 1 2  Kauppakeskukset (pdf) *Suomen Kauppakeskusyhdistys ry*.  2021. Viitattu 22.7.2021.
2. ↑  Muuttunut kaupunkikuva *Karjalainen*.  5.11.2012.  Arkistoitu 10.2.2015. Viitattu 10.2.2015.
3. ↑  Metropolin ja Centrumin välille tulossa kävelysilta *Karjalainen*.  14.09.2012.  Arkistoitu 13.12.2014. Viitattu 12.12.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kauppakeskus Metropolin kotisivut
**Oraattori** (ital. *L’Arringatore*) on etruskien valama pronssipatsas, joka esittää toogaan pukeutunutta puhujaa. Veistos on peräisin noin vuodelta 90 eaa. Patsas löydettiin Trasimento-järvestä vuonna 1556, ja sitä pidetään merkittävänä esimerkkinä ensimmäisen vuosituhannen eaa. pronssiveistoksista.

Oraattori-veistos on valettu seitsemästä eri kappaleesta vahavalu-menetelmällä, ja sen korkeus on 179 cm. Patsas on alun perin peräisin Perugiasta, joka oli etruskien viimeinen vastarinnan keskus roomalaisia vastaan. Patsaassa oleva etruskinkielinen kaiverrus viittaa todennäköisimmän tulkinnan mukaan siihen, että patsas on esittää Aulus Metellusta, ja se on kenties ollut osa hautamuistomerkkiä kaupungin ulkopuolella.

Oraattori kuuluu nykyisin Firenzen kansallisen arkeologisen museon kokoelmiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Orator *Obelisk Art History*. Viitattu 16.2.2024. (englanniksi)
2. ↑  Dr. Jeffrey A. Becker: Aule Metele (Arringatore) smarthistory.org. Viitattu 16.2.2024. (englanniksi)
3. ↑  ARRINGATORE *Enciclopedia dell' Arte Antica (1973)*. Treccani. Viitattu 16.2.2024. (italiaksi)
**Kim Yo-jong** (s. 26. syyskuuta 1987 tai 1989) on pohjoiskorealainen poliitikko ja maan johtajan Kim Jong-unin pikkusisko. Hän on merkittävässä asemassa Pohjois-Korean hallinnossa.

Elämäkerta
----------

Kim Yo-jong syntyi yhdysvaltalaisten lähteiden mukaan 26. syyskuuta 1989 ja eteläkorealaisten lähteiden mukaan 1987. Hän on isänsä Kim Jong-ilin nuorin lapsi ja ainoa tytär sekä Pohjois-Korean nykyisen johtajan Kim Jong-unin pikkusisko.

Kim kävi veljensä tavoin koulua Bernissä Sveitsissä. Hän käytti Sveitsissä salanimeä Pak Mi-hyang ja harrasti tiettävästi balettia.

Palattuaan Pohjois-Koreaan vuonna 2000 tai 2001 Kim kävi lukion ja sen jälkeen Kim Il-sungin yliopiston Pjongjangissa. Isänsä mukaan Kim suunnitteli jo vuonna 2002 poliittista uraa. Kim työskenteli vuodesta 2010 alkaen kansallisessa puolustuskomiteassa ja isänsä sihteeristössä. Julkisuudessa Kim esiintyi ensimmäisen kerran isänsä hautajaisissa vuonna 2011.

Veljensä noustua valtaan Kim nimitettiin maata hallitsevan työväenpuolueen propagandan ja agitaation osaston varajohtajaksi. Kimin tehtävänä on varmistaa, että hänen veljensä kuvataan vahvana johtajana ja että maa näyttää hyvin toimivalta. Kim on myös nähty usein avustamassa veljeään tärkeissä tilaisuuksissa. Hän vastaa myös veljensä turvallisuudesta. Kim toimi mahdollisesti veljensä sijaisena vuonna 2014 tämän sairastaessa.

Kim on Korean työväenpuolueen keskuskomitean jäsen sekä lokakuusta 2017 alkaen politbyroon varajäsen. Tammikuussa 2021 hänet pudotettiin politbyroosta.

Kimillä on paljon vaikutusvaltaa maassaan, ja hänen on arveltu saattavan nousta valtaan veljensä jälkeen. Tätä vastaan puhuu asiantuntijoiden mukaan se, että Pohjois-Korea on hyvin miesvaltainen yhteiskunta.

Kimin on kerrottu olevan naimisissa puoluesihteeri Choe Ryong-haen pojan Choe Songin kanssa, ja heillä on yksi lapsi (s. 2015). Toisen lähteen mukaan hän olisi naimaton ja lapseton.

Lähteet
-------

1. ↑  North Korea Designations *treasury.gov*.  6.2.2017.  Arkistoitu 1.11.2017. Viitattu 30.6.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7  Anna Fifield: Who is Kim Yo Jong? Here’s what we know about the North Korean ‘princess.’ *The Washington Post*.  8.2.2018. Viitattu 13.4.2023. (englanniksi)
3. ↑  Kim Jong-unin pikkusiskon rooli tuhkakuppitelineenä nauratti - Hanoi antoi kuitenkin vihjeen siitä, että Pohjois-Koreaa johtaa todellisuudessa kaksi ihmistä *www.iltalehti.fi*. Viitattu 1.3.2019.
4. 1 2 3  Tuohinen, Petteri: Diktaattorin pikkusisko nousi Pohjois-Korean vallan ytimeen – tämä tiedetään salaperäisestä Kim Yo-jongista *Helsingin Sanomat*.  9.10.2017. Viitattu 22.2.2018.
5. ↑  Kim Jong-unin siskoa kutsutaan nyt "paholaisnaiseksi" – teloituttaa virkailijoita mielivaltaisesti *www.iltalehti.fi*. Viitattu 21.5.2021.

Kirjallisuutta
--------------

* Lee, Sung-Yoon: *Pohjois-Korean prinsessa – Diktaattorin sisar Kim Yo Jong*. Bazar Kustannus 2023. ISBN 9789523764491

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola

 |

 |
Sven Körling
**Sven Holger Körling** (27. tammikuuta 1879 Ystad – 8. lokakuuta 1948 Göteborg) oli ruotsalainen säveltäjä ja kuoronjohtaja. Hänet tunnetaan parhaiten tekemistään lastenlauluista.

Körling syntyi säveltäjä August Körlingin perheeseen. Myös hänen veljensä Felix Körling oli säveltäjä. Sven Körling opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa, josta hän valmistui urkuri-kanttorin ja musiikinopettajan pätevyyksillä vuonna 1901. Hän työskenteli kanttori-urkurina Göteborgissa ja opetti musiikkia Göteborgin eri kouluissa. Hän meni vuonna 1907 naimisiin Anna Elisabet Lindholmin kanssa. Körling täydensi opintojaan matkoilla Saksaan vuosina 1903, 1912 ja 1915. Hän toimi Västergötlands sångarförbundin ja Göteborgs och Bohusläns sångarförbundin pääkuoronjohtajana.

Körling oli aktiivinen laulukirjojen ja oppikirjojen kirjoittajana ja kustantajana. Vuonna 1934 hän julkaisi Birger Anrep-Nordinin kanssa useiden sukupolvien ajan koulujen käytössä pysyneen laulukirjan *Dikt och ton*. Körling teki myös Saga Wallin kuvittaman *En saga om sången* -oppikirjan (1935) sarjaan *De små läseböckerna*. Körlingin säveltämiin yksinlauluteoksiin kuuluu *Sju blomvisor*. Mieskuorolauluja hän teki muun muassa K. G. Ossiannilssonin sanoihin. Näiden joukossa on *De svenske*, jonka Körling esitti johtamansa kuoron kanssa laulujuhlilla, jotka järjestettiin vuoden 1912 kesäolympialaisten yhteydessä. Vuonna 1923 perustettu mieskuoro De Svenske nimettiin tämän kuorosävellyksen mukaan. Körlingin lastenlauluja sanoitti Anna Maria Roos. Tunnetuimpia hänen lastenlauluistaan ovat "Pilleman", "Positivvisa" ja "Pelle Sjöskum".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sven Körling (1879−1948) Swedish Musical Heritage, viitattu 10.2.2024 (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Charles William Siemens** (alkujaan **Karl Wilhelm Siemens**) (4. huhtikuuta 1823 Lenthe, Hannoverin kuningaskunta – 12. joulukuuta 1883 Lontoo) oli saksalaissyntyinen brittiläinen insinööri ja liikemies.

Elämä ja ura
------------

Siemens opiskeli Magdeburgin polyteknillisessä opistossa ja Göttingenin yliopistossa. Veljensä Wernerin vaikutuksesta hänestä tuli oppipoika Magdeburgissa sijaitsevaan höyrykoneita valmistavaan konepajaan. William matkusti vuonna 1843 Lontooseen edustamaan veljensä keksintöjä. Hän perusti veljensä kanssa Lontooseen Berliinin tehtaan haarakonttorin, joka valmisti etupäässä sähkölennätinkoneita ja kaapeleita.

Koska William huomasi, että Englannin patenttilainsäädäntö oli suotuisa, hän päätti toimia siellä vuodesta 1851 itsenäisenä insinöörinä ja keksijänä. Siemensin useista teknillisistä uudistuksista on mainittava hänen veljensä Friedrich Siemensin aloitteesta käytäntöön sovittamansa regeneratiiviset lieskauunit, joilla suuren polttoaineen säästön takia tuli olemaan huomattava merkitys teräs- ja rautateollisuudessa (Siemens-Martin-prosessi). Vuonna 1867 Siemens perusti Birminghamiin teräsvalimon ja vuonna 1869 Landoren terästehtaan. Hänen veljensä kanssa perustama yritys asensi vuonna 1875 ensimmäisen suoran kaapeliyhteyden Britanniasta Yhdysvaltoihin. Siemens työskenteli myös sähkövalaistuksen ja sähköveturin parissa. Hänen viimeisiä töitään oli Pohjois-Irlannissa vuonna 1883 avattu Portrushin ja Bushmillsin sähköraitiotie.

Siemensin saavutukset tunnustettiin hänen valinnallaan Royal Societyn jäseneksi vuonna 1862. Hän sai kunniatohtorin arvonimen useista yliopistoista ja hänet lyötiin ritariksi. Siemensin kirjoituksia on julkaistu kokoelmana "Scientific works" (3 osaa, 1889).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  William Siemens *Encyclopedia Britannica*.  1911. Viitattu 13.10.2022.
2. 1 2 3 4  William Siemens *Tietosanakirja*.  1909-1922. Viitattu 13.10.2022.
3. 1 2 3 4  William Siemens *Nordisk familjebok*.  1917. Viitattu 13.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **William Siemens** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kunnallinen protokolla** on kaupungin tai kunnan käyttämä arvojärjestys. Protokollan mukaan ylimpänä on valtuuston puheenjohtaja, joka on poliittisesti korkein henkilö. Hänet on valittu vaaleilla ja nimetty kanssavaltuutettujen keskuudesta. Korkeinta poliittista toimeenpanovaltaa on yleensä kunnanhallituksen puheenjohtajalla. 

Kunnan virkakoneistoa johtaa puolestaan kunnanjohtaja tai kaupunginjohtaja. Hän ei ole poliittinen henkilö vaan toimii virkavastuulla ja hänet on valinnut kaupunginvaltuusto kaupunginhallitusen esityksestä, ja jolle kunnanjohtaja on vastuussa. 
Edustusprotokollassa kunnanjohtaja sijoittuu yleensä riviin kolmanneksi. 

Joissakin kunnissa ja kaupungeissa on pormestari, joka on poliittinen henkilö ja vaaleilla valittu. Hänellä on niin sanottu kaupunginhallituksen puheenjohtajan rooli sekä kaupungin- tai kunnanjohtajan rooli.

Kunnanhallitus on vastuussa valtuustolle ja kunnanjohtaja hallitukselle. Valtuusto voi erottaa molemmat ja myös nimittää molemmat.

Samanlainen protokolla on monessa kuntayhtymässä ja maakuntaliitossa. Poliittista toimintaa ohjaa kuntalaki ja useasti kunnassa hallintosääntö.

Järjestys
---------

1. Valtuuston puheenjohtaja
2. Hallituksen puheenjohtaja / pormestari
3. Valtuuston varapuheenjohtaja
4. Hallituksen varapuheenjohtaja
5. Kunnanhallitus
6. Lautakuntien puheenjohtajat

(käsitteet voivat vaihdella kunnittain)

Lähteet
-------

* Kuntalaki (Arkistoitu – Internet Archive)
Sven Kjellström
**Sven Kjellström** (30. maaliskuuta 1875 Luulaja – 5. joulukuuta 1950 Tukholma) oli ruotsalainen viulisti.

Kjellström sai varhaista musiikkikasvatusta Pelle Schenelliltä. Vuosina 1889–1892 hän opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa viulunsoiton opettajanaan Karl Lindberg. Vuosina 1897–1900 Kjellström täydensi opintojaan Pariisissa Guillaume Rémyn johdolla. Hän työskenteli sen jälkeen Pariisissa muusikkona ja opettajana vuoteen 1908 saakka. Hän soitti Paul Viardot'n kvartetissa toisena viulistina ja työskenteli Ruotsissa Stockholms konsertföreningin konserttimestarina. Vuonna 1902 hän meni naimisiin Karin Sofia Selanderin kanssa.

Kjellström perusti oman jousikvartettinsa (Kjellströmkvartetten), jonka vaihtuvaan kokoonpanoon kuuluivat eri aikoina myös Axel Runnqvist, Gösta Björk, Ernst Törnqvist, Fritz Johansson, Einar Grönwall, Carl Lindhe, Carl Christiansen ja Gunnar Norrby. Kvartetti esiintyi aktiivisesti Ruotsissa ja teki lisäksi esiintymisiä Norjassa, Tanskassa ja Saksassa. Kvartetti hajosi vuonna 1928, mutta Kjellström jatkoi konserttien pitämistä eri kokoonpanoin sen jälkeenkin. Pianisteista hänen säännöllisiä yhteistyökumppaneitaan olivat Alfred Roth, Ingrid Kjellström (tytär), Eric Westberg, Ingrid Hökerberg ja Anna Selander. Kjellström esiintyi myös konserttosolistina Tukholmassa ja Ruotsin eri paikallisorkestereiden kanssa. Hän työskenteli lisäksi kansanmusiikin parissa.

Kjellström pääsi Tukholman kuninkaallisen musiikkikorkeakoulun johtajaksi vuonna 1929 ja toimi sen professorina. Hän oli vuodesta 1912 Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen. Hänelle myönnettiin vuonna 1915 Litteris et Artibus -mitali.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Sven Kjellström Svenskt biografiskt lexikon, viitattu 10.2.2024 (ruotsiksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Gabriel Davioud
**Gabriel-Jean-Antoine Davioud** (30. lokakuuta 1823 Pariisi – 6. huhtikuuta 1881 Pariisi) oli ranskalainen arkkitehti. Hän oli kaupunkisuunnittelija Georges-Eugène Haussmannin yhteistyökumppani, joka suunnitteli Pariisiin monia julkisia rakennuksia.

Davioud opiskeli École des Beaux-Arts -taidekoulussa, jossa häntä opettivat Eugène Viollet-le-Duc ja Léon Vaudoyer. Hän auttoi Victor Baltardia Pariisin hallien suunnittelussa. Baltardin suosituksesta Davioud palkattiin Pariisin rakennustöiden ylitarkastajaksi (*inspecteur général des travaux d'architecture*) sekä puistokatujen ja istutusten pääarkkitehdiksi (*architecte en chef au service des promenades et plantations*). Hänen arkkitehtuurinsa edusti toisen keisarikunnan tyylille tyypillistä eklektismiä.

Palais du Trocadéro.
Davioudin suunnittelutöitä Pariisissa ovat teatterit théâtre du Rond-Point (1858), théâtre du Châtelet (1862) ja théâtre de la Ville (1862), sittemmin purettu maailmannäyttelyrakennus palais du Trocadéro (1878), place de la Républiquen varrella ollut Magasins réunis -tavaratalo (1867), 19. arrondissementin raatihuone (1878), suihkukaivot fontaine Saint-Michel (1858), fontaine Château d’Eau (1874), fontaine du Châtelet (1874) ja fontaine de l’Observatoire (1875) sekä useat Bois de Boulognen ja Parc Monceaun puistojen huvirakennelmat. Lisäksi hän suunnitteli paljon kadunkalusteita kuten kioskeja, suihkukaivoja, penkkejä ja lyhtypylväitä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Gabriel Davioud (ranskaksi) Paris1900. Viitattu 31.10.2020.
2. 1 2  Gabriel Davioud (1823-1881) (ranskaksi) Ranskan kansalliskirjasto. Viitattu 31.10.2020.
3. ↑  *Nordisk familjebok* (1906), s. 1449 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 31.10.2020.
4. 1 2 3 4  Davioud, Gabriel-Jean-Antoine (englanniksi) *A Dictionary of Architecture and Landscape Architecture* (2006), Oxford Reference. Viitattu 31.10.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gabriel Davioud** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* Musée d'Orsay
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* EUTA
* Structurae

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Tunnusmusiikki** on sävellys, joka on usein sävelletty erityisesti radio-ohjelmia, televisio-ohjelmia, videopelejä tai elokuvia varten ja jota yleensä soitetaan intron, avaustekstien, päätöstekstien ja joissakin tapauksissa jossain vaiheessa ohjelman aikana. Tunnuslaulun tarkoitus on usein samanlainen kuin johtoaiheen tarkoitus.

**Tunnuslaulua** tai **tunnussävelmää** voidaan käyttää myös viittaamaan nimikkolauluun, joka on liitetty erityisesti tiettyyn esiintyjään tai henkilöön, ja jota käytetään usein, kun he saapuvat jonnekin.

Tarkoitus
---------

1950-luvulta lähtien tunnusmusiikista ja erityisesti tunnuskappaleista tuli myös arvokas lisätulon lähde Hollywood-elokuvastudioille. Tänä aikana alkoi järjestelmällisempi musiikin ja elokuvien ristiinmarkkinointi.

Esimerkkejä
-----------

* "Love and Marriage" televisiosarjasta *Pulmuset*
* "Käy Muumilaaksoon" animaatiosarjasta *Muumilaakson tarinoita*
* "I’ll Be There for You" televisiosarjasta *Frendit*
* "Gonna Fly Now" elokuvasta *Rocky*
* "My Heart Will Go On" elokuvasta *Titanic*
* "Rock Around the Clock" televisiosarjasta *Speden spelit*
* "New York, New York" on nimetty New Yorkin kaupungin tunnuslauluksi.
* "Pump Up the Volume" sarjasta *Pulttibois*
* "Love Boat" sarjasta *Lemmenlaiva*

Lähteet
-------

1. ↑  Theme song Definition & Meaning | Britannica Dictionary *www.britannica.com*. Viitattu 29.5.2023. (englanniksi)
2. ↑  ODLIS About *odlis.abc-clio.com*. Viitattu 29.5.2023.
**Kaarle Felix** (ital. *Carlo Felice*); (6. huhtikuuta 1765 Torino – 27. huhtikuuta 1831 Torino) oli Sardinian kuningaskunnan kuningas vuosina 1821–1831.

Suku
----

Kaarle Felixin vanhemmat olivat kuningas Viktor Amadeus III:n ja Espanjan infanta Maria Antonia Fernanda (1729–1785), joka oli kuningas Filip V:n ja Elisabet Farnesen nuorin tytär. Hänellä oli 11 sisarusta, joista vanhemmat veljet Kaarle Emanuel IV ja Viktor Emanuel I olivat ennen häntä Sardinian kuninkaita. Vanhempi sisar Maria Teresa (1756–1805), avioitui Artoisin kreivi Kaarlen (1757–1836) kanssa vuonna 1773, josta tuli vuonna 1824 Ranskan kuningas Kaarle X, heillä oli neljä lasta, joista vanhin poika oli Ludvig XIX.

Kuningas
--------

Kaarle Felix toimi vuosina 1799–1806 ja 1817–1821 Sardinian saaren käskynhaltijana. Hänestä tuli hallitsija maaliskuussa 1821, kun vanhempi veli Viktor Emanuel I luopui kruunusta keskellä perustuslakia vaatineiden liberaalien johtamaa vallankumousyritystä. Itävaltalaisten joukkojen väliintulo kukisti vallankumouksen, ja Kaarle Felix saattoi hallita itsevaltaisena hallitsijana kuolemaansa asti. Savoijin kuningassuvun päähaara sammui mieslinjalta hänen kuollessaan vuonna 1831, jolloin hallitsijaksi tuli toista sukuhaaraa edustanut Kaarle Albert.

Avioliitto
----------

Hän avioitui vuonna 1807 Napolin ja Sisilian prinsessa Maria Cristinan (1779–1849) kanssa, joka oli Ferdinand I:n ja Maria Karolinan tytär, heillä ei ollut jälkeläisiä.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Charles Felix (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 21.6.2014.
2. 1 2 3  *Nordisk familjebok* (1910), s. 1041 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 21.6.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Te Papa (New Zealand)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Dizionario Biografico degli Italiani
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* IdRef

 |

 |

[[Luokka:Vuonna 1831 kuolleet]
Sokolin linna
**Sokol grad** (*Sokolin linna*) on linna Etelä-Kroatiassa Dalmatiassa olevalla Konavlen alueella. Sokolin linna on rakennettu 25 metriä korkealle kalliolle, ja sen tarkoitus oli vartioida Adrianmeren rannikolta Konavlesta Bosnia ja Hertsegovinaan sekä muualle Balkanin sisämaahan johtavaa tietä.

Historia
--------

Ensimmäiset kirjalliset maininnat linnasta ovat vuodelta 1373, mutta arkeologiset kaivaukset ovat osoittaneet sen olleen käytössä jo esihistoriallisella ajalla. Linnan käyttötarkoitus on vaihdellut hallitsijoiden mukaan. Antiikin Rooman ja myöhemmin Bysantin vallan alla Sokolin linna suojasi Konavlen alueen asukkaita vihollisilta ja barbaareilta. Keskiajalla linna oli ympäröivien valtioiden hallinnassa, jolloin sitä käytettiin oman vallan pönkittämiseen. Vuonna 1423 linna päätyi Dubrovnikin tasavallan valtaan. Se tarvitsi linnaa suojaamaan itseään sisämaan hallitsijoilta sekä voimakkaan Venetsian tasavallan hyökkäyksiltä. Myös Osmanien valtakunnan uhka lisääntyi. Sokolin linna oli merkittävä vielä 1500- ja 1600-luvulla. Kreetan sodan jälkeen vuonna 1669 linna menetti merkityksensä. Vuonna 1672 Dubrovnikin armeija hylkäsi Sokolin linnan. Nykyään linna on suojeltu museokohde.

Lähteet
-------

1. ↑  Sokol grad – The castle of Sokol.  *Društvo Prijatelja Dubrovačke Starine*, 2015.

[[Luokka:Konavle]
**Maisema, La Dominique (Hiva Oa)**, tai **Maisema, sika ja hevonen (Hiva Oa)** on Paul Gauguinin (1848–1903) öljymaalaus kankaalle, kooltaan 75×67 cm. Vuoden 1903 teos oli tärkeimpiin jälki-impressionisteihin kuuluneen taiteilijan viimeisimpiä töitä, ellei viimeinen. Hän kuoli Hiva Oalla toukokuussa 1903.

Värimaailma
-----------

Arkaaistunnelmainen maalaus kuvaa Hiva Oa -saaren luontoa voimakkain värein. Gauguin käytti synteettistä maalaustapaa pyrkien symboliseen ilmaisuun. Maisemasta erottuu ihmisasumus, muutamia eläimiä, puiden varjoja ja heinikkoa taustanaan oranssi taivas. Oranssia sävyä on myös asuinrakennuksessa ja siellä täällä vihreän ja sinisen kasvuston lomassa.

Alkuperäisyyden etsintää Tyynenmeren saarilla
---------------------------------------------

Kuten monet Gauguinin tahitilaisteokset, maalaus korostaa ihmisen, eläinten ja luonnon alkuperäistä yhteyttä. Hän oli jättänyt "keinotekoisen ja sovinnaisen" taakseen, vuonna 1891, muuttaessaan pois Pariisista, jonka jälkeen hän kävi täällä vain muutamaan otteeseen. Hän asui loppuelämänsä Ranskan Polynesiaan kuuluvilla Tyynenmeren saarilla, joista hän sai aiheet maalauksiinsa. Alkuun hän asui Tahitilla, mutta siirtyi 1901 Hiva Oan saarelle. Saari oli saanut teoksen nimessä olevan La Dominique -nimen löytöretkeilijä Alvaro de Mendanalta 1595. Ranskalaisille se päätyi 1800-luvulla.

Paratiisin ohella Paul Gauguin sai kokea saarella myös vaikeuksia, kuten köyhyyttä ja riitoja paikallisten viranomaisten kanssa.

Vaikutus
--------

Viime vuosina on Suomessa tuotu esille teoksen vaikutuksia suomalaisiin taiteilijoihin, esimerkiksi vaikutuksia Alvar Cawénin varhaisempaan tuotantoon.
Erityisesti Cawénin Bretagnessa 1911 tekemä maalaus *Saint Germain* on osin mukaelma Gauguinin Hiva Oan maisemasta. Mukana on esikuvan mukaisesti arkaainen mytologia, syntetistinen ja dekoratiivinen maalaustapa, kaksiulotteisuutta sekä hevosia ja vettä. Bretagne on muuntunut kohti etelämerellistä paratiisia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Huusko Timo (toim.), Olavinen, Anja: "Paul Gauguin: Maisema, La Dominique (Hiva Oa)", *Ateneum-opas*, s. 7. Helsinki: Ateneumin taidemuseo, 2007.
2. ↑  Huusko, Timo: Arvoitukselliset arkadiat - Dekoratiivisuus ja tunne Alvar Cawénin ja Yrjö Ollilan 1910-luvun alun maalauksissa *Taiteentutkija 1/2000*. Taidehistorian seura ja Rakennustaiteen seura.  Arkistoitu 1.7.2007. Viitattu 20.3.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Teos Suomen Kansallisgallerian verkkosivuilla[vanhentunut linkki]
Herttua Ernst, George Dawen maalaama muotokuva vuosilta 1818–1819.
**Ernst I** (2. tammikuuta 1784 Coburg – 29. tammikuuta 1844 Gotha) oli Saksi-Coburg-Saalfeldin herttua vuosina 1806–1826 (nimellä **Ernst III**) ja Saksi-Coburg-Gothan ensimmäinen herttua vuosina 1826–1844.

Ernst tuli Saksi-Coburg-Saalfeldin herttuaksi isänsä Fransin kuoltua vuonna 1806. Herttuakunta joutui samana vuonna Napoleonin armeijan miehittämäksi, mutta sai suvereeniutensa takaisin vuoden 1807 Tilsitin rauhassa. Ernst liittyi vuoden 1813 Leipzigin taistelun jälkeen uudelleen Napoleonin vastaiseen liittoon. Hän komensi Saksin V armeijakuntaa ja saartoi ranskalaiset Mainzissa. Vuoden 1815 Wienin kongressissa hänelle annettiin Lichtenbergin ruhtinaskunta, jonka hän vuonna 1834 myi Preussille. Hän antoi vuonna 1821 herttuakunnalleen perustuslain. Saksi-Gotha-Altenburgin herttua Fredrik IV kuoli vuonna 1825 ilman perillistä ja seuraavana vuonna Ernst sai isännättömän herttuakunnan jaossa Saksi-Gothan, luovuttuaan vastineeksi Saksi-Saalfeldin alueesta. Hänestä tuli näin Saksi-Coburg-Gothan yhteinen herttua nimellä Ernst I.

Ernst I:n nuorempi poika Albert nai Ernstin siskontyttären, Ison-Britannian kuningatar Viktorian, ja hänestä polveutuvat Ison-Britannian myöhemmät hallitsijat. Ernstin veli oli Belgian kuninkaaksi vuonna 1831 tullut Leopold I. Ernst I:n seuraajaksi tuli hänen vanhin poikansa Ernst II.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ernest I (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 1.10.2017.
2. 1 2 3  *Nordisk familjebok* (1907), s. 831 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 1.10.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ernst I (Saksi-Coburg-Gotha)** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* IdRef

 |

 |