recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Johann Gottfried Wilhelm Palschau** (ven. **Иоганн Готфрид Вильгельм Пальшау**, *Iogann Gotfrid Vilʹgelʹm Palʹšau*) (21. joulukuuta 1741 Kööpenhamina? – 3. kesäkuuta tai 5. heinäkuuta 1815 Pietari) oli saksalais-venäläinen cembalisti, pianisti ja säveltäjä. Hänen isänsä oli holsteinilaissyntyinen Tanskan kuninkaallisen oopperan orkesterin viulisti Peter Jacob Palschau (noin 1708–1793).

Johann Gottfried Wilhelm Palschau konsertoi lapsuudestaan alkaen, esiintyen mm. Lontoossa vuonna 1754 ja Hampurissa 1761. Vuosikymmentä myöhemmin hän oleskeli Riiassa Johann Gottfried Müthelin oppilaana. Vuonna 1777 Palschau muutti Pietariin, jossa hän seuraavasta vuodesta alkaen lukeutui tuolloin perustetun Uuden musiikin seuran (ven. Новое Музыкальное Общество, *Novoe Muzykalʹnoe Obŝestvo*) ammattimuusikkojäsenistöön.

Palschaun säveltuotannosta on säilynyt kaksi konserttoa cembalolle ja jousiorkesterille (In Riga: preſſo Giovan. Feder. Hartknoch, 1771), kaksi sonaattia cembalolle (julk. Nürnbergissä 1762) sekä useita, mm. venäläisiin kansansävelmiin pohjautuvua muunnelmasarjoja, ml. *Chanson russe variée …*, opus 1 (Gotha; Petersburg: Gerstenberg & Dittmar, [julkaisuvuosi tuntematon]), *Huit variations sur l'air français (Ah! Vous dirai-je Maman) pour le piano-forte* (Petersburg: chez Brieffs grande Morskoy maison, [julkaisuvuosi tuntematon]) ja *Air varié à quatre mains pour le clavecin ou piano-forte* (Petersburg: Gebrüder Sprewitz, [julkaisuvuosi tuntematon]), ja muuta kosketinsoitinmusiikkia, esimerkiksi *Menuet favori varié pour le fortepiano* (Moskau: Kastner & Co. [julkaisuvuosi tuntematon]).

Lähteet
-------

1. ↑  И. М. Ятпольский: "Пальшау". *Музыкальная энциклопедия. 4: Окунев–Симович* (= *Энциклопедии словари справочники*). Москва: Издательство "Советская энциклопедия", 1978. Palsta 169
2. 1 2 3 4 5 6  Geoffrey Norris ja Klaus-Peter Koch: "Palschau, Johann Gottfried Wilhelm". *Grove music online*. Oxford University Press. Haettu 26.6.2016
3. ↑  Lyudmila Kovnatskaya [Людмила Ковнацкая]. "St Petersburg". Grove music online. Oxford University Press. Haettu 26.6.2016
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM

 |

 |
**Dunbarin taistelu** 3. syyskuuta 1650 oli englantilaisten ja skotlantilaisten joukkojen välinen taistelu, joka päättyi Oliver Cromwellin johtamien englantilaisten voittoon. Cromwell aloitti sodan Skotlantia vastaan, koska skotit olivat hyväksyneet Kaarle II:n kuninkaakseen Kaarle I:n mestauksen jälkeen.

Dunbarin taisteluun osallistuneille sotilaille jaettiin kunniamerkki.
Dunbaria pidetään Cromwellin suurimpana voittona muun muassa siksi, että hän ei ollut valmistautunut ratkaisutaisteluun vaan pyrki alun perin vain avaamaan joukoilleen perääntymisreitin. Englantilaiset saivat valtansa alle Etelä-Skotlannin ja seuraavien vuosien aikana myös Ylämaan, jota ei ollut sitä ennen valloitettu kertaakaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Battle of Dunbar, 1650 *BCW Project*. Viitattu 17.11.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Grant, R. G.: *1001 Battles That Changed the Course of History*. New York: Chartwell Books, 2017. ISBN 978-078-58355-30. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  George Monck, 1st duke of Albemarle *britannica.com*. Viitattu 17.11.2021. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Marco Bode** (s. 23. heinäkuuta 1969 Osterode am Harz, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka pelasi hyökkääjänä.

Ura seurajoukkuetasolla
-----------------------

Rehmer aloitti uransa VfR Osterode 08:n juniorijoukkueessa ennen siirtymistään Werder Bremeniin. Otto Rehhagel löysi lupaavan nuoren ja nosti hänet seuran edustusjoukkueeseen.

Bode pelasi koko uransa Bremenissä. 14 vuoden aikana hän teki 101 maalia, mikä on Bremenin seuraennätys.  Bodelle esitettiin tarjouksia muista joukkueista, mutta hän pysyi uskollisena Bremenille. Bode lopetti uransa pian MM-kilpailujen 2002 jälkeen.

Maajoukkueura
-------------

Bode pelasi Saksan jalkapallomaajoukkueessa 40 ottelua, joissa hän teki yhdeksän maalia. Hänet valittiin Saksan joukkueeseen jalkapallon EM-kilpailuihin 1996. Bode oli mukana myös maailmanmestaruuskilpailuissa 2002 ja voitti kisoista hopeaa. Hän teki yhden maalin alkulohko-ottelussa Kamerunia vastaan.

Lähteet
-------

Boden profiili FIFAn kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Werders erfolgreichste Bundesliga-Torschützen *werder.de*.  Arkistoitu 2.6.2007. Viitattu 19.12.2010. (saksaksi)
2. ↑  Arnhold, Matthias & Mamrud, Roberto & Stokkermans, Karel: West) Germany - Record International Players  22.11.2018. RSSSF. Viitattu 9.12.2018. (englanniksi)

  

Saksan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 1996
1 Köpke |
2 Reuter |
3 Bode |
4 Freund |
5 Helmer |
6 Sammer |
7 Möller |
8 Scholl |
9 Bobic |
10 Häßler |
11 Kuntz |
12 Kahn |
13 Basler |
14 Babbel |
15 Kohler |
16 Schneider |
17 Ziege |
18 Klinsmann |
19 Strunz |
20 Bierhoff |
21 Eilts |
22 Reck |
23 Todt |
Valmentaja Vogts

Saksan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2000
1 Kahn |
2 Babbel |
3 Rehmer |
4 Linke |
5 Bode |
6 Nowotny |
7 Scholl |
8 Häßler |
9 Kirsten |
10 Matthäus |
11 Rink |
12 Lehmann |
13 Ballack |
14 Hamann |
15 Wosz |
16 Jeremies |
17 Ziege |
18 Deisler |
19 Jancker |
20 Bierhoff |
21 Ramelow  |
22 Butt  |
Valmentaja Ribbeck

Saksan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Kahn |
2 Linke |
3 Rehmer |
4 Baumann |
5 Ramelow |
6 Ziege |
7 Neuville |
8 Hamann |
9 Jancker |
10 Ricken |
11 Klose |
12 Lehmann |
13 Ballack |
14 Asamoah |
15 Kehl |
16 Jeremies |
17 Bode |
18 Böhme |
19 Schneider |
20 Bierhoff |
21 Metzelder |
22 Frings  |
23 Butt  |
Valmentaja Völler



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Kolgujevin öljyterminaalin sijainti Barentsinmerellä Nenetsian Kolgujevin saaren koillispuolella  
Kolgujevin öljyterminaalin sijainti Barentsinmerellä Nenetsian Kolgujevin saaren koillispuolellaKolgujevin öljyterminaaliKolgujevin öljyterminaalin sijainti Barentsinmerellä Nenetsian Kolgujevin saaren koillispuolella
**Kolgujevin öljyterminaali** eli Kolgujevin saaren öljyterminaali (ven. Нефтяной терминал (в районе острова) Колгуев, *Neftnoi terminal (v raione ostrova) Kolgujev*, RU KYI) on Venäjän Nenetsian autonomisen piirikunnan Zapoljarnyin piirin Kolgyjevin saaren maalaiskunnassa sijaitseva, öljyn ja öljytuotteiden vientiin keskittynyt pieni vientiterminaali.

Kolgujevin saaren ensimmäinen öljykenttä löydettiin koeporauksissa vuonna 1982. Nykyisin tuotanto-oikeudet ja vientiterminaali kuuluvat Lukoil-öljykonserniin. Saaren öljykentillä tuottettu öljy jalostetaan osittain paikan päällä saarella. Vientiterminaalin varastosäiliöt sijaitsevat saarella ja terminaalin lastauspiste (putken pää) muutamia kilometrejä saaren koillispuolella Barentsinmerellä, noin 15 kilometriä öljykentästä pohjoiseen. 

Öljyntuotanto ja öljytuotteiden vienti Kolgujevin saarelta on pienimuotoista. Satamaa lähempi öljykenttä on tuottanut 15 tuotantovuoden aikana kaikkiaan noin 2 miljoonaa tonnia öljyä. Viime vuosina tuotantantomäärät ovat olleet joitain kymmeniä tuhansia tonneja vuodessa.

Lähteet
-------

1. ↑  United Nations Code for Trade and Transport Locations (UN/LOCODE) (YK:n koodi kauppa- ja liikennepaikoille (UN/LOCODE)) unece.org. Viitattu 3.3.2013. (venäjäksi)
2. ↑  Licence Area Maps - Location map - Peschanoozerskoye field (kartta gif-tiedostona) Urals Energy, uralsenergy.com.  Arkistoitu 14.11.2012. Viitattu 19.11.2012. (englanniksi)
3. 1 2  Alexander Matveichuk: First Oil of the Russian Arctic (Kohta "The Arctic oil sensation of 1982") *Oil of Russia, 4/ 2012*. Oil of Russia/ Lukoil, oilru.com. Viitattu 19.11.2012. (englanniksi)
4. ↑  Arcticneft Urals Energy, uralsenergy.com.  Arkistoitu 1.10.2012. Viitattu 19.11.2012. (englanniksi)
5. ↑  Arcticneft - Refining & Marketing Urals Energy, uralsenergy.com.  Arkistoitu 10.11.2012. Viitattu 19.11.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Arcticneft - Tanker Loading (Kuvia tankkerista lastauspaikalla) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (uralsenergy.com)
* Правительством Российской Федерации внесены изменения в границы морского порта Мурманск (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (morflot.ru)
**Duncan Seth Free** (s. 25. toukokuuta 1973 Hobart) on australialainen soudun olympiavoittaja ja kaksinkertainen maailmanmestari.

Free kuului olympiapronssia saaneeseen Australian pariaironeloseen Atlantassa 1996. Hän oli samassa veneluokassa neljäs Sydneyssä 2000 ja seitsemäs Ateenassa 2004. Hän voitti Drew Ginnin kanssa olympiakultaa perämiehettömässä kaksikossa Pekingissä 2008.

Free voitti Drew Ginnin parina perämiehettömän kaksikon maailmanmestaruuden Etonissa 2006 ja Münchenissä 2007. Hän sai MM-kilpailuissa pronssia pariairokaksikossa Aiguebelettessa 1997 ja pariaironelosessa St. Catharinesissa 1999. Lisäksi hän oli neljäs pariaironelosessa Indianapolisissa 1994 ja yksikössä Luzernissa 2001 sekä viides yksikössä Milanossa 2003. Nuorten MM-kilpailuissa hän sai hopeaa yksikössä 1991.

Free voitti maailmancupissa pariaironelosen kilpailun Luzernissa 2004 sekä perämiehettömän kaksikon Poznańissa 2006 ja Luzernissa 2007.

Lähteet
-------

1. ↑  ip = perämiehetön, "ilman perämiestä"
2. 1 2  Duncan Free *sports-reference.com*.  Arkistoitu 18.9.2011. Viitattu 23.7.2015. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Duncan Free *worldrowing.com*. Viitattu 23.7.2015. (englanniksi)
4. ↑  Rowing at the 2008 Beijing Summer Games: Men's Coxless Pairs *sports-reference.com*.  Arkistoitu 20.6.2009. Viitattu 23.7.2015. (englanniksi)
Nooan arkki islamilaisessa miniatyyrimaalauksessa (n. 1590)
**Nooa** on **islaminuskossa** yksi islamin profeetoista ennen Muhammedia. 

Nooa mainitaan Koraanissa 33 kertaa, suomalaisessa käännöksessä jopa 47 kertaa, ja tarina vedenpaisumuksesta toistuu eri suurissa yksitoista kertaa. Tarinassa on kuitenkin useita poikkeavuuksia Raamattuun verrattuna. Niihin kuuluu se, että Nooan kerrotaan eläneen 950 vuotta ennen tulvaa, kun se Raamatussa on hänen koko elinikänsä; Nooan tottelematon poika kieltäytyy nousemasta arkkiin, kun taas Raamatussa Haam joutuu epäsuosioon vasta tulvan jälkeen; Nooan vaimo ei ole uskossa. Tässä hänet mahdollisesti sekoitetaan Lootin vaimoon. Raamatun ulkopuolinen rabbiininen tarina kahdesta enkelistä, jotka Nooan aikana laskeutuvat viettelemään naisia, siirtyy Koraanissa Salomonin aikaan, ja enkelit saavat nimikseen Harut ja Marut (2:102).

Islamin profeetat joutuivat usein puolustautumaan syytöksiltä, että heidän käytöksensä johtuisi hulluudesta tai riivaajista. Uudessa Testamentissa myös Jeesukseen kohdistui samanlaisia syytöksiä: *"He luulivat, että hän oli poissa tolaltaan".* (Mark. 3:21), *"hänessä on Belsebul"* (Mark 3:22). Syytös koski Tähden suurassa myös Nooaa: *"Nooan kansa kielsi lähettiläänsä ennen heitä. He kielsivät palvelijamme ja sanoivat: 'Hän on hullu' ja moittivat häntä." (54:9).*

Lähteet
-------

* Geiger, Abraham: *What did Muhammad Borrow from Judaism? Teoksessa: Ibn Warraq (toim.) The Origins of the Koran. Classic Essays on Islam's Holy Book*, s. 165–226. Prometheus Books, 1998 (alkuteos 1898. ISBN 978-1-57392-189-5.
* Ohlig, Karl-Heinz: *From Muhammad Jesus to prophet of the Arabs. Teoksessa: K-H. Ohlig (toim.) Early islam. A critical reconstruction based on contemporary sources*, s. 251–307. Prometheus Books, 2013. ISBN 978-1-61614-825-6. Teoksen verkkoversio.

### Viitteet

1. ↑  K-H. Ohlig: *From Muhammad Jesus to prophet of the Arabs. Teoksessa: K-H. Ohlig (toim.) Early islam. A critical reconstruction based on contemporary sources.*, s. 272–273. Prometheus Books, 2013.
2. ↑  Koraani tulevaisuus.org. Viitattu 8.1.2023.
3. 1 2  Geiger, 1898, s. 191
4. ↑  Geiger, 1898, s. 190
5. 1 2  Christoph Luxenberg: *Al-Najm (Q 53), Chapter of the Star. A new Syro-Aramaic reading of Verses 1 to 18. Teoksessa: New Perspectives on the Qu'ran. The Qur'an in its historical context 2. (toimittanut G. S. Reynolds)*, s. 279–297. Routledge, 2011.
**Aivo-ja selkäytimen instituutti** (ransk. *Institut du cerveau et de la moelle épinière*) on voittoa tavoittelematon yksityisen ranskalaisen säätiön omistama instituutti, joka tutkii aivo- ja neurologisia ja psykiatrisia sairauksia (Alzheimerin, Parkinsonin, dystonia, epilepsia, multippeliskleroosi, aivohalvaus, syöpä, dementia, masennus, pakko-oireinen häiriö, autismi jne.) sekä selkäydinsairauksia (halvaantuminen, neliripalgia jne.).

Se perustettiin 24. syyskuuta 2010 Pitié-Salpêtrière -sairaalan oheen. Se kokoaa yhteen 600 tutkijaa, insinööriä ja teknikkoa.

Perustajajäsenet
----------------

ICM kokoaa yhteen henkilöitä kaikilta elämänaloilta (lääketiede, urheilu, kauppa, elokuva jne.) Ja jotka ovat antaneet eri osaamisalueensa säätiön palvelukseen: Gérard Saillant (ICM: n presidentti), Yves Agid (tieteellinen johtaja), Olivier Lyon-Caen, Luc Besson, Louis Camilleri, Jean Glavany, Maurice Lévy, Jean-Pierre Martel, Max Mosley, Lindsay Owen-Jones, Michael Schumacher, Jean Todt, David de Rothschild tai Serge Weinberg.

ICM: n sponsorit ovat Jean Reno ja Michelle Yeoh.

iPEPS-inkubaattori
------------------

ICM isännöi yrityshautomoa. Joulukuusta 2019 lähtien tähän hautomoon on sijoitettu yli 27 yritystä.

Lähteet
-------

1. ↑  (ranskaksi)Inauguration à Paris de l'Institut du cerveau, centre de recherches "sans équivalent au monde"
2. ↑  IPEPS Incubator (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* ICM Institute

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Institut du cerveau et de la moelle épinière
**Institut national de la statistique et des études économiques**, lyhennettynä **Insee**, on Ranskan kansallinen tilastokeskus. Se kerää ja julkaisee tietoa Ranskan taloudesta ja ihmisistä ja suorittaa määräajoin väestönlaskentaa Ranskan asukkaista. Insee on Eurostatin haara ja sen päämaja sijaitsee Pariisissa. Se perustettiin vuonna 1946 Vichyn hallinnon kansallisen tilastopalvelun (SNS) seuraajaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Brief history *Insee*. Viitattu 10.8.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Institut national de la statistique et des études économiques** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Portugali

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Kolgan kartano
**Kolgan kartano** (vir. *Kolga mõis*, saks. *Herrenhaus Kolk*) sijaitsee Kuusalun kunnassa Harjumaan maakunnassa Virossa.

Kartanon omistivat Suomen Stenbockit, jotka lahjoittivat kartanon säätiölle.

Kolga kuului Gotlannin saaren Roman sisterssiläisluostarille vuosina 1230–1519. Ruotsin kuningas Juhana III antoi Kolgan läänitykseksi vuonna 1581 Pontus De La Gardielle. Kolga siirtyi Christine Catharina de la Gardien ja Gustav Otto Stenbockin avioliiton seurauksena Stenbock-suvulle vuonna 1658. Kartano oli heidän suvullaan aina vuoden 1940 neuvostomiehitykseen asti. Neuvostovallan aikana suurin osa rakennuksista päästettiin huonoon kuntoon, mutta ne on saatu kunnostettua.

Vanhin päärakennus valmistui 1642, mutta se jäi vuosina 1765–1768 rakennetun barokkikartanon sisälle. Siipiosat on rakennettu klassismin mukaisine pylväikköineen 1820-luvulla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mäkeläinen, Tapio: *Viro: kartanoiden, kirkkojen ja kukkaketojen maa*, s. 116–117. Helsinki: Tammi, 2004. ISBN 951-31-2936-5.
**Lahjapalkkio** oli Suomessa erityisen ansiomerkin saaneen virkamiehen kuoltua hänen leskelleen ja lapsilleen maksettava avustus, joka vastasi osaa kuolleen virkamiehen vuosipalkasta. Lahjapalkkiot lakkautettiin 1920-luvulla.

Säännökset lahjapalkkiosta
--------------------------

Vuonna 1830 perustettiin julistuksella kauan nuhteettomasti valtiota palvelleiden siviili- ja sotilasvirkamiesten palkitsemista varten erityinen ansiomerkki ritarimerkin tavoin rinnassa kannettavaksi. Tämä merkki annettiin viidentoista vuoden nuhteettoman palveluksen jälkeen ja siinä oli roomalainen numero XV. Aina viiden seuraavan nuhteettoman palvelusvuoden jälkeen merkki vaihdettiin uuteen merkkiin XX (20), XXV (25), XXX (30) ja niin edelleen.

Ansiomerkin saaneen virkamiehen kuoltua hänen leskellään ja turvattomilla lapsillaan oikeus saada valtion varoista lahjapalkkio (*gratifikatio*). Sen määrä vastasi virkamiehen useamman kuukauden sääntöpalkkaa ja riippui ansiomerkistä.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| XV
XX
XXV
XXX | (15)
(20)
(25)
(30) | 03 kuukauden sääntöpalkka
06 kuukauden sääntöpalkka
09 kuukauden sääntöpalkka
12 kuukauden sääntöpalkka |

Asetuksella säännöksiä muutettiin vuonna 1860 siten, että ansiomerkki annettiin vasta 40 ja 50 vuoden nuhteettomasta palveluksesta. Oikeus lahjapalkkioon kuitenkin säilyi edelleen ja säilytettiin myös vuoden 1923 palkkauslaissa, mutta lakkautettiin vuoden 1926 heinäkuussa voimaan tulleella asetuksella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hakkila, Esko (toim.): "Lahjapalkkio", *Lakiasiain käsikirja*, s. 491. Porvoo: Werner Söderström Oy, 1938.

### Lakiviitteet

1. ↑  Julistus 15.8.1830.
2. ↑  Asetus 12.6.1860.
3. ↑  Palkkauslaki (29.12.1923) 17 ja 19 §.
4. ↑  Asetus 7.5.1926. Voimaan 1.7.1926.
Kuningatar **Noor al-Hussein**  (arab. الماكة نور‎) (s. 23. elokuuta 1951 Washington, DC), joka tunnetaan nimellä *Noor*, on Jordanian kuninkaan Husseinin neljäs vaimo. Noor on amerikkalaissyntyinen ja arabialais-ruotsalais-skottilais-englantilaista syntyperää.

Sukutausta
----------

Noor, oikealta nimeltään **Elizabeth Najeeb Halaby** (kutsumanimi *Lisa Halaby*), oli Najeeb Halabyn ja tämän ensimmäinen vaimon Doris Carlquistin tytär. Lisan isä oli entinen Pan Amin pääjohtaja ja entinen ilmailuministeri. Noorin isoisoisä oli Najeeb Elias Halaby, syyrialainen siirtolainen, jolla oli libanonilaista taustaa. Najeeb Elias Halaby oli öljyalalla Texasissa, mutta avasi itämaisen sisustusliikkeen Halaby Galleriesin Texasiin.

Koulutus
--------

Lisa Halaby kävi koulunsa Yhdysvalloissa. Aluksi hän oli National Cathedral Schoolissa, Washingtonissa, jonka jälkeen hän meni Concord-akademiaan Massachusettsiin. Concordin jälkeen hän meni Princetonin yliopistoon ja valmistui vuonna 1974.

Avioliitto ja perhe
-------------------

Noor on koulutukseltaan arkkitehti ja kaupunkisuunnittelija. Hän työskenteli muun muassa Iranissa ja Jordaniassa. Halaby ja Hussein tapasivat toisensa työmaalla, kun Halaby oli mukana projektissa suunnittelemassa Ammanin uutta lentokenttää. Halaby ja Hussein menivät naimisiin 15. kesäkuuta 1978. Halaby kääntyi islamiin ja vaihtoi nimensä häiden aikana. Elizabethistä tuli Noor, joka tarkoittaa arabiaksi valoa. Hussein kuoli vuonna 1999 non-Hodgkinin lymfoomaan, ja Noor jäi leskeksi.

Kuningas Abdullah II:n äitipuolena Nooria ei voida kutsua Jordanian kuningataräidiksi, vaikka kuninkaan vaimo Rania al-Abdullah on kannattanut arvonimeä. Abdullah II:n äiti on englantilaissyntyinen Muna al-Hussein (Antoinette Avril Gardiner).

Noor ja Hussein saivat neljä lasta.

* Hamzah (s. 29. maaliskuuta 1980), kruununprinssi vuosina 1999–2004
* Hashim (s. 10. kesäkuuta 1981)
* Iman (s. 24. huhtikuuta 1983)
* Raiyah (s. 9. helmikuuta 1986)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Queen Noor of Jordan Biography *Biography.com.*. A&E Television Networks, LLC.  Arkistoitu 10.6.2011. Viitattu 12.7.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Noor al-Hussein** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Saunders-Roe SR.53:n esittely vuoden 1957 Farnborough'n ilmailunäyttelyssä.
**Saunders-Roe SR.53** (*Saro SR.53*) oli brittiläinen, Saunders-Roen suunnittelema suihkuhävittäjän prototyyppi. Se ei koskaan valmistunut sarjatuotantoon asti, sillä vain 2 koneyksilöä valmistui. Koneen ensilento tapahtui 1957. Lyhyen kantaman yliäänikoneeksi tarkoitettu torjuntahävittäjä-tyyppi oli suunniteltu +2.0 Machin nopeuteen. Viper-suihkumoottori olisi siihen tarkoitukseen ollut selkeästi alitehoinen. Siksi koneeseen kaavailtiinkin apumoottorina toimivaa rakettimoottoria. Profiililtaan keskitasoisessa (siipitasot rungon keskikorkeudella) koneessa oli niin kutsuttu T-peräsin, jollaista käyttivät Fairey Delta 1, Gloster Javelin ja McDonnell F-101 Voodoo. Aseistuksena kaavailtiin sekä raketteja että ilmataisteluohjuksia. 

RAF:n käyttöön suunniteltu piirrosmallinnus Saro SR.53-konetyypistä.

Lähteet
-------

* Sharpe, Michael: *Attack and interceptor jets*. Lontoo, Englanti: Grange Books, 2002. ISBN 1-84013-335-X. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2   Viitattu 16.1.2019.
2. ↑  Sharpe, M. 2002: s. 267

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en: Saunders-Roe SR.53
*Tämä artikkeli käsittelee satujen mattoa. Samannimisestä huvipuistolaitteesta ja lastenmusiikkialbumista on omat artikkelinsa.*
Viktor Vasnetsov, *Lentävä taikamatto*, 1880.
**Lentävä matto** tai **taikamatto** on satujen matto, jolla ihmiset voivat lentää paikasta toiseen.

Lentävistä matoista on kerrottu Lähi-idän kansansaduissa, joita on kerätty arabialaiseen *Tuhannen ja yhden yön* satukokoelmaan. Niissä lentävä matto on usein sankarin tai konnan kulkuväline, jolla hän pääsee liikkumaan kenenkään näkemättä tai kuulematta. Kokoelman sadut juontavat juurensa luultavasti aina 800-luvulle asti. Joidenkin arvioiden mukaan lentävästä matosta kertovien tarinoiden alkuperä on vieläkin varhaisemmassa Persiassa, joka tunnetaan itämaisten mattojen valmistusperinteestään. Esimerkiksi parthialaiskuninkaan Fraates II:n kerrottiin käyttäneen lentävää mattoa taistelussaan Antiokhos VII:tä vastaan ja syösseen yläilmoista tulta vastustajansa armeijan niskaan. Lopuksi Phraates lensi matollaan takaisin kotimaahansa juhlivan kansan ylle. Myös sassanidikuningas Šapur I:n kerrotaan 200-luvulla kaapanneen Rooman kuninkaan Valerianuksen lentävälle matolleen.

Juutalaisessa tarinaperinteessä kerrotaan Saban kuningattaren alkemistin valmistaneen kuningattarelle suuren lentävän maton vihreästä silkistä sekä kulta- ja hopeakoristeista ja jalokivistä. Kuningatar lähetti sitten maton rakastajalleen, Israelin kuningas Salomolle, joka ei kuitenkaan antanut lahjalle paljonkaan arvoa vaan välitti sen hovimiehelleen. Kuoltuaan kuningattaren alkemisti vei lentävien mattojen tekotavan salaisuuden mukanaan hautaan. Toisen tarinan mukaan kuningas Salomo sai lentävän mattonsa Jumalalta, ja matolla pystyi lentämään kerrallaan 40 000 miestä. Koska Salomo ylpistyi matostaan liiaksi, Jumala pudotti kaikki 40 000 miestä matolta kuolemaansa, eikä Salomo käyttänyt mattoaan enää koskaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Karen Harris: Magic Flying Carpets: The Historic Version, Not The Disney Version *Curious Historian*.  8.2.2019. Viitattu 5.2.2022.
**Bada** on korealaisen Samsungin kehittämä mobiililaitteiden käyttöjärjestelmä. Nimi "bada" on johdettu korean kielen merta tarkoittavasta sanasta.

Samsung julkaisi Badan 10. marraskuuta 2009. Ensimmäinen Badaa käyttävä Samsungin puhelin Wave S8500 esiteltiin vuoden 2010 Mobile World Congressissa. Vuoden 2013 helmikuussa Samsung ilmoitti lopettavansa Badan kehittämisen ja keskittyä kehittämään Tizen-mobiilikäyttöjärjestelmää yhteistyössä Intelin kanssa.

Jotkin tahot epäilivät alun alkaen Badan tarpeellisuutta, koska markkinoilla oli jo useita mobiilikäyttöjärjestelmiä ja niiden keskinäinen kilpailu oli äärimmäisen kireää. Samsung itsekin oli vahvasti sitoutunut kilpailevaa Android-käyttöjärjestelmää käyttävien puhelimien valmistukseen. Sen strategiassa Bada oli käyttöjärjestelmänä edullisemmissa ns. *featurephoneissa* Androidin ollessa varsinaisissa älypuhelimissa.

Samsung kertoi joulukuussa 2010 olevansa saavuttamassa suunniteltua viiden miljoonan Bada-puhelimen vuosimyyntiä. Vuoden 2013 jälkeen Bada katosi myyntitilastoista. Tätä ennenkin sen markkinaosuus oli marginaalinen.

Sovelluskauppa
--------------

Samsung Waven julkaisun yhteydessä avattiin sovelluskauppa Samsung Apps. Sovelluskaupasta on mahdollista ladata sovelluksia Samsungin bada-käyttöjärjestelmälle. Sovelluskaupassa on tällä hetkellä yli 13 000 sovellusta, joita on ladattu yhteensä yli 100 miljoonaa kertaa.

Versiot
-------

Samsungin ensimmäinen Wave S8500 puhelin sisälsi 1.0 version Bada käyttöjärjestelmästä. Pian puhelimen markkinoiden tulon jälkeen Samsung julkaisi 1.0.2 päivityksen Bada käyttöjärjestelmästä, sisältäen pieniä korjauksia eurooppalaisille käyttäjille. Bada versio 1.2 esiteltiin uuden S8530 Wave II puhelimen kera syksyllä 2010.

Nykyinen lippulaiva puhelin Samsung Wave 3 s8600 sisältää Bada 2.0 version.

Katso myös
----------

* Tizen

Lähteet
-------

1. ↑  Samsung scraps Bada OS, folds it into Tizen *fiercemobilecontent.com*.  25.2.2013.  Arkistoitu 28.2.2013. Viitattu 16.3.2013. (englanniksi)
2. ↑  Samsung Intros Bada Mobile OS: Do We Need It? *pcworld.com*.  19.11.2009. Viitattu 23.10.2010. (englanniksi)
3. 1 2  Samsungin sovelluskauppa ylitti 100 miljoonan latauksen rajan
4. ↑  Samsungin Bada myy hyvin *Puhelinvertailu.com*.  13.12.2010. Viitattu 14.12.2010.
5. ↑  Communities Dominate Brands *Communities Dominate Brands*.
6. ↑  "Samsung Wave gets an update to Bada version 1.0.2", 23. elokuuta 2010.
7. ↑  "Samsung announces S8530 Wave II, meet the big-screen edition", 4. lokakuuta 2010.
**Proastiakós** (kreik. Προαστιακός, 'esikaupunki[juna]') on kreikkalaisen TrainOSE:n liikennöimä paikallisjunaverkko. Se palvelee maan suurimpia kaupunkeja Ateenaa, Thessalonikia ja Patrasta. Paikallisjunaliikenteen kehittäminen alkoi 1990-luvulla, ja ensimmäiset linjat aloittivat toimintansa Ateenan olympialaisten alla vuonna 2004. Rakenteilla on uusia linjoja.

Linjat
------

Proastiakós-juna Ateenan rautatieasemalla.
Proastiakós-junia Pireuksen rautatieasemalla.
Proastiakós-juna Patraksessa.
### Ateena

Ateenan paikallisjunalinjat yhdistävät kantakaupungin Pireuksen satamaan ja Ateenan kansainväliseen lentoasemaan ja toimivat kaupungin joukkoliikenteen runkona Ateenan metron ohella. Lisäksi yhteyksiä kulkee muun Attikan kautta pohjoisessa Chalkídaan ja lounaassa Peloponnesoksen niemimaalla sijaitseviin Kórinthokseen ja Kiátoon saakka. Keskeinen risteysasema on SKA:n asema.

| Linja | Reitti(pääasemat) | Asemienlkm | Pituus(km) | Avattu |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Π1 | Linja 1 | Pireus – Ateena – SKA – Chalkída | 24 | 92,4 | 30. heinäkuuta 2004 |
|  | Π2 | Linja 2 | Kiáto – Áno Liósia – SKA – Aerodrómio | 21 | 134,6 | 30. heinäkuuta 2004 |
|  | Π3 | Linja 3 | Ateena – SKA – Áno Liósia | 7 + 3 | 11,4 | 10. helmikuuta 2014 |

### Thessaloniki

Pohjois-Kreikassa Thessalonikin kaupunki on yhdistetty paikallisjunalinjoilla Véroian ja Édessan kautta Flórinaan ja Katerínin kautta Lárisaan.

| Linja | Reitti(pääasemat) | Asemienlkm | Pituus(km) | Avattu |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Π1 | Pierian linja | Lárisa – Thessaloniki | 12 | 165,2 | 7. syyskuuta 2007 |
|  | Π2 | Imathía–Pélla-linja | Thessaloniki – Flórina | 22 | 156,4 | 25. tammikuuta 2008 |

### Patras

Länsi-Kreikassa Patraksen kaupunki on yhdistetty yhdellä linjalla muun muassa Ríoon ja Ágios Vasíleiokseen.

| Linja | Reitti(pääasemat) | Asemienlkm | Pituus(km) | Avattu |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | A | Ágios Andréas – Patras – Ágios Vasíleios | 8 | 12,5 | 9. heinäkuuta 2010 |

Lähteet
-------

1. ↑  Athens Suburban Railway TrainOSE. Viitattu 1.2.2017. (englanniksi)
2. ↑  Thessaloniki Suburban Railway TrainOSE. Viitattu 1.2.2017. (englanniksi)
3. ↑  Patras Suburban Railway TrainOSE. Viitattu 1.2.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Proastiakós** Wikimedia Commonsissa

* Suburban Railway Προαστιακός Σιδηρόδρομος. TrainOSE. (kreikaksi) (englanniksi)
**Elise Vanderelst** (s. 27. tammikuuta 1998) on belgialainen keskimatkojen juoksija, sisäratojen Euroopan-mestari.

Vanderelst karsiutui 800 metrin juoksun välierissä Calin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2015. Hän sijoittui samalla matkalla neljänneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Bydgoszczissa 2016 ja seitsemänneksi saman ikäluokan EM-kilpailuissa Grossetossa 2017.

Vanderelst karsiutui 1 500 metrin juoksun alkuerissä Berliinin EM-kilpailuissa 2018. Hän saavutti samalla matkalla hopeaa Gävlen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 ajalla 4.23,50. Hän juoksi 1 500 metrin sisäratojen Belgian ennätyksen 4.05,71 Liévinissä 9. helmikuussa 2021.

Vanderelst voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden 1 500 metrillä Toruńissa 2021 ajalla 4.18,44. Samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 1 500 metrin välierissä. Hän saavutti saman vuoden maastojuoksun EM-kilpailuissa pronssia sekaviestissä. Hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä 2022 sekä Eugenen MM- että Münchenin EM-kilpailuissa.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **800 m** | 2.01,68 | Heusden | 1. elokuuta 2020 |
| **1 000 m** | 2.35,98 **NR** | Heusden | 3. heinäkuuta 2021 |
| **1 500 m** | 4.02,63 **NR** | Firenze | 10. kesäkuuta 2021 |
| **Maili** | 4.26,09 **NR** | Zagreb | 11. syyskuuta 2022 |

### Sisäradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **800 m** | 2.02,50 | Louvain-la-Neuve | 20. helmikuuta 2021 |
| **1 000 m** | 2.46,21 | Gent | 25. helmikuuta 2017 |
| **1 500 m** | 4.05,71 **NR** | Liévin | 9. helmikuuta 2021 |

**NR** = maan ennätys

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Elise Vanderelst Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7  Elise Vanderelst Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Kaitapahaputki** (*Oenanthe lachenalii*) on sarjakukkaiskasvien (Apiaceae) heimoon, pahaputkien (*Oenanthe*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on korkeakasvuinen, kosteilla paikoilla kasvava ruohovartinen kasvi. Kaitapahaputki muistuttaa jonkin verran pulleapahaputkea (*Oenanthe fistulosa*), mutta lajit ovat erotettavissa varsien, lehtien ja lehtiruotien ulkonäön perusteella.

Kaitapahaputken varsi voi kasvaa reilun metrin korkuiseksi ja varsi on sileä sekä vähähaarainen. Lehdet ovat kahteen kertaan pariliuskaisia ja liuskat ovat pitkiä sekä kapeita. Ylimmät lehdet ovat kuitenkin vain kertaalleen pariliuskaisia. Kaitapahaputken kukintona on muutamista sarjoista koostuva kerrannaissarja. Yksittäiset kukat ovat pieniä ja valkoisia. Kaitapahaputki kukkii heinä–elokuussa. Hedelmät ovat noin 3 mm pitkiä.

Kaitapahaputkea ei kasva Suomessa. Ruotsissa lajia tavataan harvinaisena Blekingessä ruovikoissa sekä merenrantaniityillä.

Kaitapahaputken tieteellisen nimen lajinimi (*lachenalii*) viittaa 1700-luvun loppupuolella eläneeseen sveitsiläiseen kasvitieteilijään Werner de la Chenaliin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Den virtuella floran: Smalstäkra (*Oenanthe lachenalii*) *Den virtuella floran*.  1999. Naturhistoriska riksmuseet. Viitattu 1.9.2020. (ruotsiksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q5163083
* Wikispecies: Oenanthe lachenalii
* APDB: 154923
* CoL: 48X8G
* EoL: 4413187
* EPPO: OENLA
* EUNIS: 152104
* GBIF: 5540332
* iNaturalist: 359463
* IPNI: 845312-1
* IRMNG: 11704395
* NBN: NHMSYS0000461143
* NCBI: 305798
* Open Tree of Life: 305521
* PFI: 3512
* Plant List: kew-2390065
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:845312-1
* Tropicos: 1700469
* WFO: wfo-0000384714
* WoRMS: 426084

 |

 |
**Minimoni the Movie: Okashina Daibouken** on japanilainen vuonna 2002 kuvattu lastenelokuva. Elokuvaa ei ole julkaistu Suomessa eikä sitä ole saatavissa tekstitettynä.

Elokuvan pohjana on japanilainen pop-yhtye nimeltä Minimoni, jonka jäsenet eli Mari Yaguchi, Ai Kago, Mika Todd, Nozomi Tsuji ja Ai Takahashi ovat pääosissa. Heidän lisäkseen rooleissa on esimerkiksi myös neljä tyttöä *Hello!Project Kids* -yhtyeestä. Elokuvan aikana esitetään kolme Minimonin kappaletta: *Okashi Tsukutte Okkasui*, *Suki\*Suki\*Suki\*Kirai\*Kirai\*Kirai* ja *Genki Jirushi no Oomori SONG*.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Minimoni Café on paikkakunnan suosituin kahvila. Se valmistaa kakkuja ja leivoksia, joiden syöminen tekee ihmiset onnelliseksi. Kun tämä pieni kahvila täyttää kaksi vuotta, sen työntekijät Mari, Ai, Mika ja Nozomi leipovat kaunista linnaa muistuttavan kakun. Yön aikana kaunis kakku kuitenkin varastetaan eikä asialla suinkaan ollut Ai Takahashi, joka oli alun perin tullut varastamaan leivoksia. 

Ystävykset löytävät lattialta neljä pientä keijua ja kutistuvat pian itsekin. Heille selviää, että keijut olivat ilkeän kuningattarensa käskystä muuttaneet kaikki leivokset kiveksi. He pahastuvat kuulemastaan, mutta keijut lupaavat viedä heidät kuningattarensa luokse. Ja niin ystävykset päätyvät ilkeän, herkullista ruokaa vihaavan kuningattaren jäljille, joka on taikansa avulla muuttanut heidän kakkunsa oikeaksi linnaksi ja asuu nyt siellä. Nyt heidän tehtävänään on pelastaa kakku, mutta linnaan sisään astuessaan kaikki Ai Takahashia lukuun ottamatta putoavat ansaan. Onneksi ystävällinen herra Jääkaappi auttaa häntä löytämään Minimonin ja pian ystävykset ovat taas yhdessä. Mutta kakku on vielä pelastamatta eivätkä he millään ehdi kahvilansa 2-vuotisjuhliin. Ensiksi heidän on tietenkin löydettävä kuningatar, mutta matkan varrella on paljon vaaroja ja esteitä. Elokuvan lopussa uusi Minimoni syntyy.
**Li Wenliang** (kiin. 李文亮, *Lǐ Wénliàng*; 12. lokakuuta 1986 – 7. helmikuuta 2020) oli kiinalainen silmälääkäri. Hän työskenteli Wuhanin keskussairaalassa.

Listä tuli lääkäriyhteisönsä pilliin puhaltaja, kun hän varoitti kollegoitaan mahdollisesta vakavaa äkillistä hengitystieoireyhtymää (SARS) muistuttavasta sairaudesta sosiaalisessa mediassa 30. joulukuuta 2019. Julkaisun vuoksi Wuhanin poliisi kutsui Lin kuulusteltavaksi 3. tammikuuta 2020, koska tämä oli "esittänyt vääriä kommentteja Internetissä". Tauti nimettiin covid-19:ksi, ja hänen varoituksiaan jaettiin myöhemmin julkisesti.

Li palasi myöhemmin työtehtäviinsä, kunnes sai viruksen tartuntapotilaalta ja kuoli tautiin 33-vuotiaana 7. helmikuuta 2020. Sairastuttuaan Li sai sosiaalisen median kautta kymmeniätuhansia tukiviestejä samalla kun viranomaisia arvosteltiin tapauksen salaamisesta. Hänen lisäkseen ainakin seitsemän lääkäriä varoitti koronavirusepidemiasta etukäteen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Deng, Chao & Chin, Josh: Chinese Doctor Who Issued Early Warning on Virus Dies *Articles*.  7.2.2020. The Wall Street Journal. Viitattu 6.3.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Kataja, Marika: Sankarilääkäri Li Wengliangia suitsutetaan Kiinassa: varoitti koronaviruksesta jo varhain, poliisi kolkutteli heti – ja sitten Li sairastui itse *Yle uutiset*.  5.2.2020. Viitattu 7.3.2020.
3. ↑  武汉中心医院：李文亮经抢救无效去世  7.2.2020. Sina Corp. Viitattu 6.3.2020. (kiinaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Li Zongren Kiinan sisällissodan aikoihin.
**Li Zongren** (Wade-Giles: **Li Tsung-jen**; 13. elokuuta 1890 Guilin, Guangxi – 30. tammikuuta 1969 Peking) oli kiinalainen sotapäällikkö. Hän johti 1920-luvulla niin sanottua Guangxin klikkiä ja toimi Kiinan tasavallan vt. presidenttinä 1949–1950, mutta joutui jättämään tehtävänsä ajauduttuaan välirikkoon Tšiang Kai-šekin kanssa.

Li valmistui upseeriksi Guangxin maakunnan sotilasakatemiasta. Hän liittyi vallankumousjärjestö Tongmenghuihin ja osallistui keskeisiin vallankumoustapahtumiin tasavallan alkuvuosina. Liittyessään Kuomintangiin vuonna 1923 hän hallitsi jo sotaherrana suurta osaa Guangxista. Vuosina 1924–1925 hän toimi virallisesti Kuomintang-hallituksen nimittämänä Guangxin kuvernöörinä ja ajoi yhdessä Huang Shaohongin sekä Bai Chongxin kanssa kaikki muut sotajoukot pois maakunnan alueelta. Pohjoisen sotaretken aikana Li komensi Kuomitangin seitsemättä armeijaa ja vuonna 1927 hänet nimitettiin neljännen armeijaryhmän johtoon. Hän kuitenkin riitautui jo kaksi vuotta myöhemmin Tšiang Kai-šekin kanssa. Sen jälkeen hän keskittyi useiden vuosien ajan lähinnä Guangxin paikallisiin asioihin.

Kiinan–Japanin sodassa Li toimi niin sanotun viidennen sota-alueen komentajana. Hän saavutti menestystä Taierzhuangin taistelussa, jossa hän onnistui tilapäisesti pysäyttämään japanilaisten etenemisen kohti Xuzhouta. Kiinan sisällissodan aikana Li valittiin huhtikuussa 1948 varapresidentiksi, vaikka Tšiang Kai-šek oli tukenut hänen vastaehdokastaan Sun Fota. Tšiangin erottua presidentinvirasta Listä tuli tammikuussa 1949 Kiinan tasavallan vt. presidentti. Hän kuitenkin jätti Kiinan saman vuoden joulukuussa matkustaen Yhdysvaltoihin sairaalahoitoon. Tällöin Tšiang Kai-šek ryhtyi uudelleen johtamaan tasavallan hallitusta ja julistautui maaliskuussa 1950 jälleen presidentiksi. Li kieltäytyi tunnustamasta tätä ja syytti Tšiangia vallankaappauksesta. Vuonna 1954 Taiwanilla toiminut parlamentti vapautti Lin virallisesti myös varapresidentin tehtävistä. Li asui Yhdysvalloissa vuoteen 1965 asti, jolloin hän muutti asumaan viimeisiksi vuosikseen Kiinan kansantasavaltaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Li-Ll (englanniksi) Rulers.org. Viitattu 2.4.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Li Zongren** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Elisabethin kirkko
Kirkon pohjakaava.
**Elisabethin kirkko** (*Elisabethkirche*) on rakennettu Keski-Saksan Marburgiin vuosina 1235–1283 unkarilaisen Pyhän Elisabetin (s. 1207 – k. 1231) hautakappelin ympärille. Kirkko on vanhimpia goottilaista tyyliä edustavia Saksan kirkkoja, ja sen on sanottu olleen Kölnin tuomiokirkon esikuvana. Muodoltaan rakennus on ristikirkko.

Pyhän Elisabethin patsaalla on kädessään kirkon pienoiskuva, jossa tornit ovat liioitellun korkeita.
Keskiajalla kirkko oli pyhän Elisabetin muistolle omistettuna pyhiinvaelluskirkko, Saksalaisen ritarikunnan kokoontumispaikka sekä Hessenin maakreivien ja ritarien hautakirkko. Elisabethin hautakappeli on keskiajalla ollut kirkon tärkein osa. Alkuperäinen Elisabethin hauta oli omassa kappelissa suuressa ja värikkäässä sarkofagissa, jonka tekstit ylistävät Elisabethin ja Saksalaisen ritarikunnan kunniaa. Hautareliefi kuvaa Elisabethia Jeesuksen, Marian ja pyhimysten ympäröimänä kuolinvuoteellaan.

Marburg muuttui uskonpuhdistuksessa luterilaiseksi, ja Elisabethin palvonta ja pyhiinvaellukset kirkkoon haluttiin lopettaa. Siksi hauta siirrettiin vuonna 1527 hautakappelista pois.

Kirkon länsiportaalin yläpuolella on kuvattuna taivaan kuningatar Maria, joka oli myös Saksalaisen ritarikunnan suojelija. Marian molemmilla puolella on enkeli, ja ne asettavat Marian päähän taivaan kruunua. Viiniköynnös ja ruusunlehdet kuvaavat Jeesusta ja Mariaa.

Amerikkalaiset miehittäjät ovat toisen maailmansodan jälkeen siirtäneet Kirkon pohjoiseen sivulaivaan ilman juhlamenoja Saksan presidentti Paul von Hindenburgin haudan, kun liittoutuneet halusivat poistaa Tannenbergin taistelun muistomerkin, jonka tuntumaan Hindenburg oli alun perin vuonna 1934 haudattu.

Katso myös
----------

* Elisabethenkirche, Basel
* Pyhän Elisabetin kirkko (Bratislava)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Saint Elisabeth´s Church, Turistiesite 2013
2. ↑  Presidentti Hindenburgin hautapaikka; Helsingin kaupunginkirjaston kyselypalsta Kysy.fi (Arkistoitu – Internet Archive)*tarvitaan parempi lähde*

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Elisabethin kirkko (Marburg)**.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pyhä Elisabeth**.
* Kirkon sivusto Elisabethkirche Marburg (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
**Potamiá** (kreik. Ποταμιά) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Thásoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Thásoksen kuntaan, Thásoksen alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Kylän väkiluku on 1 383 (vuonna 2011).

Potamián kylä, suomeksi "Jokialue", "Jokilaakso", sijaitsee Thásoksen koillisissa sisäosissa noin 10 kilometriä etelään Thásoksen kaupungista eli Liménas Thásousta ja noin 2,4 kilometriä sisämaahan saaren itärannikosta. Se on rakennettu Ypsário-vuoren itärinteeseen. Kylän nimi viittaa sen läpi virtaavaan jokeen. Potamiá on yksi saaren suurimpia kyliä.

Potamián Pyhän Kharalampoksen (*Ágios Charálampos*) kirkko.
Potamiá muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Ποταμιάς, *Dimotikí Koinótita Potamiás*), johon kuuluu varsinaisen Potamián kylän lisäksi Léfkin kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 384. Kylän edustan rannikolla sijaitsee Chrysí Aktí ("Kultarannikko"), joka on eteläosa pitkästä Chrysí Ammoudián ("Kultahiekka") hiekkarannasta.

Potamián pääelinkeinot ovat maanviljelys, karjankasvatus, kalastus ja turismi. Kylän nähtävyyksiin kuuluu muun muassa veistosgalleria nimeltä Kunnallinen museo Polýgnotos Vagís. Se on omistettu Potamiásta kotoisin olleelle taiteilija Polýgnotos Vagísille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2  Potamia *Thassos View*. Viitattu 20.5.2019.
3. 1 2  Potamia *Thassos Island*.  Arkistoitu 31.5.2019. Viitattu 20.5.2019.
4. ↑  Skala Potamia *Go Thassos*. Viitattu 20.5.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Potamiá** Wikimedia Commonsissa
**Minka** (s. 7. syyskuuta 1970, Soul) on eteläkorealaissyntyinen valokuvamalli, striptease-esiintyjä ja pornoelokuvien näyttelijä. 

Minka muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1993 tennisvalmentajaksi, muttei saanut tarvittavaa lisenssiä huonon kielitaitonsa vuoksi. Erään ottelun jälkeen hänen pelaajaparinsa kiinnitti suihkussa huomiota pelikaverinsa vartaloon ja ehdotti työskentelyä alastonmallina.

Minka lähetti kuvansa pornoelokuvien ohjaajana tunnetulle John Grahamille Englantiin. Kahden viikon kuluttua hän sai matkaliput ja lensi saarivaltioon Grahamin luokse. Englannissa Minka kokeili striptease-esiintyjän työtä, jolloin John Graham otti yhteyttä Universal Entertainment -yhtiöön. 

Yhdysvaltoihin palattuaan Minka sai tarjouksia strippiklubeilta ympäri maata. Minkasta tuli isorintaisista malleistaan tunnetun amerikkalaisen *Score*-lehden kautta historian toiseksi valokuvatuin malli. 

Minka pornoelokuvauran aloitti vuonna 1994 elokuva *Duke of Knockers 2*. Noihin aikoihin hän matkusteli paljon erityisesti Englannissa. Hän työskenteli myös *Scoren* valokuvamallina. Minka on myös elokuvien tuottaja. Pääasiassa hänen tuottamansa elokuvat ovat saatavilla vain tähden omalta kotisivulta. Nykyisin hän asuu Las Vegasissa.

Minkalla on poikkeuksellisen suuret rinnat. Aasialaisnaisista kenelläkään koko maailmassa ei tiettävästi liene yhtä suuria rintoja. Minka on ainakin epävirallisesti isorintaisin aasialaisnainen.

Minkan rinnat eivät ole silikonia, vaan ne sisältävät polypropyleenia. Polypropyleeni on kestävää ja siksi rintojen kokoa voidaan kasvattaa enemmän kuin perinteisellä silikonilla. Minkan kotisivuilla tähden kuppikoon kerrotaan olevan 44KK ja Minkan itsensä mukaan niiden kappalekohtainen paino on noin 6 kg.

Minka on esiintynyt lukuisten televisio-ohjelmien vieraana, muun muassa Conan O'Brienin talk show -ohjelmassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Minka *Biography*. AVN. Viitattu 17.7.2020. (englanniksi)
2. ↑  Superbusty Star Minka Returns to SCORE Group *Business*.  9.11.2011. AVN. Viitattu 17.7.2020. (englanniksi)
**Seututie 559** on seututie Siilinjärvellä. Se on valtatien 5 rinnakkaistie ja osa vanhaa vitostietä. Tie alkaa Siilinjärven pohjoispuolelta Räisälästä ja päättyy Toivalassa valtatiehen 9.

Reitti
------

* Räisälä (vt 5)
* Siilinjärvi (kt 75)
* Kasurila
* Jälä
* Haaparinne
* Vuorela (vt 5)
* Toivala (vt 9)

Historiaa
---------

Tie kulki aikoinaan Kuopion Kelloniemestä lautalla Siilinjärven Ranta-Toivalaan. Vuonna 1932 valmistui pengertie Kuopion Päivärannasta Siilinjärven Vuorelaan. Vuoden 1938 tieliikennejärjestelmässä tie nimettiin valtatieksi 5. Tie kulki pääosin nykyistä reittiä lukuun ottamatta Yhdysväylä-nimistä osuutta Vuorelassa ja Siilinjärven kirkonkylää. Kirkonkylällä tie kulki rautatieaseman ohi nykyistä Asematietä pitkin ja jatkui sieltä kulkien Pyylammen halki Taivallahdentietä ja Pyylammen tietä pitkin. Sittemmin tie siirrettiin nykyiselle Kasurilantielle nykyisen kunnantalon ja linja-autoaseman väliin. Kun moottoritie Vuorelasta Siilinjärvelle vuonna 1992 valmistui, valtatie 5 siirtyi käyttämään nykyistä reittiään, ja rinnakkaistie nimettiin seututieksi 559. Tosin pätkä Vanhasta Pappilasta Räisälään rakennettiin moottoritien rakentamisen aikoihin.

Tien laatu
----------

Tien laatu on yleisesti ottaen hyvä, koska tieosuus on vanhaa valtatietä. Tie on leveä, mutta sen varrella on runsaasti asutusta. Lisäksi tiellä (varsinkin eteläpäässä) on jonkin verran mäkiä. Tien nopeusrajoitus vaihtelee välillä 50-80 kilometriä tunnissa. Tiellä on yksi kiertoliittymä Toivalassa (entinen eritasoliittymä) sekä kaksi eritasoliittymää (valtatien 5 ja kantatien 75 kanssa). Tie kuuluu taajamaan välillä Kasurila-Räisälä sekä tien eteläpäässä Vuorelassa.

Tiehankkeita
------------

Seututie 559 oli mukana Kallansiltojen parannushankkeessa. Tie oikaistiin muutaman kilometrin matkalla ja sitä jatkettiin Kuopion Päivärantaan saakka. Parannushankeen jälkeen Yhdysväylä-niminen seututien osa ei ole ollut enää osa seututietä.

Golftien/Kasurilantien risteykseen on suunnitteilla kiertoliittymä. Paikka sijaitsee noin 2 kilometriä etelään Siilinjärven kirkonkylästä.

Lisäksi tielle saatetaan sijoittaa valo-ohjattuja liittymiä Siilinjärven kirkonkylän kohdalle tulevaisuudessa.