recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Telugu** (తెలుగు) on suurin dravidakieli. Vuonna 2001 sitä puhui noin 74 miljoonaa ihmistä pääasiassa Andhra Pradeshissa, Telanganassa ja niiden naapuriosavaltioissa Etelä-Intiassa. Se on myös yksi Intian kansallisista kielistä. Lisäksi sitä puhutaan Bahrainissa, Etelä-Afrikassa, Fidžillä, Kanadassa, Malesiassa, Mauritiuksella, Singaporessa, Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa ja Yhdysvalloissa.

Telugulla on oma kirjoitusjärjestelmänsä, joka pohjautuu Intian muinaiseen brahmi-kirjoitukseen. Se muistuttaa läheisesti kannadalaista kirjoitusjärjestelmää. Vanhimmat tunnetut telugunkieliset kirjoitukset ovat 500-luvulta. Enemmän telugunkielistä runoutta ilmestyi 1000-luvulla.

Telugua kirjoitettiin 1900-luvulle saakka tyylillä, joka poikkesi selvästi puhutusta telugusta. 1900-luvun puolivälissä tehtiin uusi kirjoitusstandardi, joka pohjautui puhuttuun teluguun.

Fonologia
---------

### Vokaalit

|  | Etinen | Keskinen | Takainen |
| --- | --- | --- | --- |
| **Suppea** | i |  | u |
| **Puolisuppea** | e |  | o |
| **Avoin** |  | a |  |

Kaikki vokaalit voivat esiintyä sekä lyhyinä että pitkinäkin.

Lähde:

### Konsonantit

|  | Labiaali | Alveodentaali | Retrofleksi | Palataali | Velaari | Glottaali |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Klusiili** | **tavallinen** | p | b | t | d | ʈ | ɖ | t͡ʃ | d͡ʒ | k | g |  |
| **asp.** | pʰ | bʰ | tʰ | dʰ | ʈʰ | ɖʰ | t͡ʃʰ | d͡ʒʰ | kʰ | gʰ |  |
| **Nasaali** | m | n | ɳ | ɲ | ŋ |  |
| **Frikatiivi** | f | s | ʂ | ɕ |  | h |
| **Approksimantti** | ʋ | l | ɭ | j |  |  |
| **Tremulantti** |  | r | ɽ |  |  |  |

Lähde:

Kirjoitusjärjestelmä
--------------------

Telugua kirjoitetaan telugulaisella kirjaimistolla, jossa kaikilla konsonanteilla on oletusvokaalina *a*. Kun tavun kuuluu jokin toinen vokaali, merkitään vokaalimuutoksesta konsonantin ylä- tai alapuolelle tai sen jälkeen erityinen merkki. Vokaalit kirjoitetaan itsenäisinä kirjaimina silloin kun ne ovat tavun alussa. Kun konsonantit esiintyvät yhdessä, niitä voidaan yhdistää erityisillä yhdistämissymboleilla.

Lähteet
-------

1. ↑  telguacademy.net Telugu Academy. Viitattu 3.3.2012.
2. 1 2  Lewis, M. Paul, Gary F. Simons ja Charles D. Fennig (toim.): Telugu *Ethnologue: Languages of the World, Seventeenth edition*.  2013. Dallas, Texas:  SIL International. Viitattu 3.3.2014. (englanniksi)
3. ↑  Yhteiskunta, kulttuuri ja media : Kielet  22.7.2010. Suomen suurlähetystö, New Delhi. Viitattu 17.7.2013.
4. 1 2 3 4  Telugu alphabet, pronunciation and language *Omniglot*. Viitattu 6.3.2014. (englanniksi)

WikipediaWikipedia
***Telugunkielinen*** Wikipedia, vapaa tietosanakirja

Dravidakielet
badaga | brahui | gadaba | gondi | irula | kannada | kodagu | kolami | kota | kui | kurukh | kuvi | malajalam | malto | manda | muria | naiki | ollari | pardži | pengo | tamili | telugu | toda | tulu
**Sussexin kuningaskunta** oli varhaiskeskiaikainen anglosaksien kuningaskunta Englannin kaakkoisrannikolla. Sen nimi viittaa eteläisiin sakseihin.

Anglosaksien kronikan mukaan kuningaskunnan perusti sen ensimmäinen kuningas Ælle, joka purjehti paikalle vuonna 477 ja löi britit. Hän valtasi tukikohdakseen Pevenseyn vuoden 490 tienoilla. Hänen jälkeensä kuninkaaksi noin vuonna 514 tuli hänen poikansa Cissa, joka perusti pääkaupunkinsa itsensä mukaan nimettyyn Chichesteriin. Cissan kuoleman jälkeen Sussexin merkitys väheni, ja se siirtyi vuonna 585 Wessexin alaisuuteen.

Sussexista tuli jälleen itsenäinen vuonna 648, jolloin kuningas Ediwald vapautti sen Wessexin ylivallasta. Kuningaskunta joutui kuitenkin alistumaan Mercian ylivaltaan vuonna 661.

Vuonna 681 Sussex nousi jälleen, kun sen kuninkaaksi nousi Æthelwalh. Hänen kaaduttuaan vuonna 686 kuninkaaksi nousi Wessexin prinssi Cædwalla. Heidän jälkeensä Sussex jaettiin usean kuninkaan kesken. Sussexilla oli kuninkaita vielä 700-luvun loppupuolella. Mercia liitti Sussexin suoraan omiin alueisiinsa vuoden 772 tienoilla, ja Wessex alisti Sussexin vuonna 825, minkä jälkeen siitä tuli osa Englannin kuningaskuntaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Essex *Encyclopædia Britannica*.  3.7.2007. Viitattu 28.4.2017.
2. 1 2 3 4  Kari, Risto: *Historian ABC – Kaikkien aikojen valtiot. Osa 5.*, s. 333. Kustannusosakeyhtiö Tammi, 2001. ISBN 951-31-1097-4.
**Ksuthos** (m.kreik. Ξοῦθος, *Ksūthos*; lat. *Xuthus*) oli kreikkalaisessa mytologiassa Hellenin ja nymfi Orseiksen poika. Hänen veljensä olivat Doros ja Aiolos.

Kun Hellen jakoi maansa poikiensa kesken, Ksuthos sai Peloponnesoksen. Alueella asuvat kansat johtivat myöhemmin nimensä hänen poikiensa Akhaioksen ja Ionin mukaan akhaialaisiksi ja joonialaisiksi.

Hellenin kuoltua Ksuthoksen veljet ajoivat tämän maanpakoon syyttäen tätä esi-isien perinnön varastamisesta. Ksuthos pakeni Ateenaan, jossa kuningas Erekhtheus antoi hänelle tyttärensä Kreusan puolisoksi. Myöhemmin Erekhtheuksen kuoltua, hänen nimitettiin tuomariksi päättämään, kuka tämän pojista perisi valtaistuimen. Päätettyään Kekropsin, pojista vanhimman, hyväksi, muut pojat ajoivat hänet uudelleen maanpakoon. Hän asettui Aigialokseen, jossa hän sittemmin myös kuoli.

Ksuthos – Aioloksen poika
-------------------------

Ksuthos mainitaan myös Aioloksen ja Kyaneen poikana. Tässä tapauksessa on huomattava, että kyseessä ei ole Hellenin poika Aiolos, vaan tämän lapsenlapsenlapsi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Apollodoros: *Kirjasto 1.7.3* (engl. käännös)
2. ↑  Pausanias: *Kreikan kuvaus 7.1.2-3* (engl. käännös)
3. ↑  Diodoros Sisilialainen: *Historian kirjasto 5.7.6-5.8.1* (engl. käännös)
**Sustainability Accounting Standards Board** (SASB) on yhdysvaltalainen voittoa tavoittelematon järjestö, joka perustettiin vuonna 2011 edistämään vastuullisten laskentastandardien luomista. Järjestö on luonut ja julkaissut toimialakohtaiset raportointistandardit. SASBin missio on kehittää ja välittää yhteiskunnallisen laskentatoimen standardeja, jotka auttavat julkisia yhtiöitä saattamaan investoijien tietoon olennaista, päätöksenteon kannalta hyödyllistä informaatiota[1]. Organisaation rakenne ja sen nimi SASB valittiin, jotta se tukisi Financial Accounting Standards Boardin (FASB) työtä. FASB on kehittänyt Yhdysvalloissa käytössä olevia yleisesti hyväksyttyjä kirjanpitoperiaatteita (Generally Accepted Accounting Principles, GAAP)[2].

SASBin kehittämät standardit ovat saatavilla 77 toimialalle. Niiden tavoitteena on mahdollistaa vertailukelpoisen tieton tuottaminen kunkin toimialan sisällä. Ne ovat olleet saatavilla vuodesta 2018 saakka. Standardit kehitettiin ennen kaikkea yhdysvaltalaisten ja ulkomaisten julkisten yhtiöiden raportointia varten, ja ne integroituvat Yhdysvaltain arvopaperimarkkinoita valvovan elimen, United States Security and Exchange Comissionin (SEC) vaatimaan Form 10-K -arkistointimuotoon. SASB:in standardit perustuvat finanssisääntelyyn. Jos jollain vastuullisuusaiheella ei havaita olevan taloudellisia vaikutuksia, sitä ei sisällytetä standardeihin. Standardeissa vastuullisuusaiheet mitataan niiden vaikutuksena yrityksen tuloihin, kasvuun, toiminnallisiin kuluihin, pääomakustannuksiin ja/tai varallisuuteen tai velkojen arvoon[2].

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2  Lindroos, N. (2016). Jos ei voi rahalla mitata, millä sitten?-Yhteiskuntavastuun mittarit vertailussa. Työ- ja elinkeinoministeriö. Saatavilla:
| Kolmen kuningaskunnan kausi |
| --- |
| Korean kolme kuningaskuntaaKorean kolme kuningaskuntaa |
| Kartta Korean kolmesta kuningaskunnasta400-luvun lopussa. |
| Korealainen nimi |
| Korean uudistettu latinisaatio | Samguk-sidae |
| McCune-Reischauer | Samguk-sidae |
| Hangul | 삼국시대 |
| Hanja | 三國時代 |

 **Korean historia** 

Korean esihistoria 

Jeulmun (8000-1500eaa.)  
Mumun (1500-300 eaa.)

Varhaiset kuningaskunnat 

Gojoseon ?–108 eaa.  
Jin-valtio

Varhaishistoriallinen kausi 

Kolmen valtakunnan kausi 

Goguryeo (37 eaa.–668 jaa.)  
 Baekje (18 eaa.–660 jaa.)  
 Silla( 57 eaa.–935 jaa.)  
 Gayan heimoliitto (42–562)

Kahden valtakunnan kausi 

Silla (668–935)  
 Balhae (698–926)

Myöhemmät kolme valtakuntaa 

Hugoguryeo (892–936)  
Hubaekje (901–918)  
Silla (57 eaa.–935 jaa.)

Dynastinen kausi 

Goryeo-dynastia (918–1392)  
Joseon-dynastia (1392–1897)  
Korean keisarikunta (1897–1910)

Siirtomaa-aika 

Japanin miehityskausi

Itsenäisyyden aika 

Korean jako  
Korean sota

Jakautunut Korea 

Etelä-Korean historia  
Pohjois-Korean historia

n · k · m

**Korean kolmen kuningaskunnan kausi** tai **kolmen valtakunnan kausi** oli Korean historian ajanjakso ensimmäiseltä vuosisadalta eaa. 600-luvulle. Tällöin Korean niemimaata ja Etelä-Mantšuriaa hallitsivat Goguryeo, Baekje, Silla ja Gayan konfederaatio. Jälkimmäistä ei yleensä historiankirjoituksessa lasketa valtiolliseksi kokonaisuudeksi. Tuona aikana maahan levisivät Kiinasta buddhalaisuus ja kungfutselaisuus. Pitkään niemimaan johtavina valtioina olivat Goguryeo ja Baekje, mutta liittoutuneena Kiinan Tang-dynastian kanssa Silla valloitti Baekjen 660 ja Goguryeon 668. Silla yhdisti Korean niemimaan, jota seurasi Balhaen muodostumisen jälkeen niin kutsuttu Kahden valtakunnan kausi.

Korealaisten metsästäjien haudan seinämaalaus.
Goguryeon-Tang-dynastian sota.

Lähteet
-------

1. ↑  Vesterinen, Ilmari: Korea – Kolme ovea tiikerin valtakuntaan, s. 90-93. Gaudeamus, 2000. ISBN 951-662-797-8
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Korean kolmen kuningaskunnan kausi** Wikimedia Commonsissa
**Telmana** (ven. посёлок Те́льмана, *posjolok Telmana*) on taajama ja maalaiskunta Leningradin alueen Tusinan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Inkereenjoen rannalla 26 kilometriä Tusinan kaupungista luoteeseen. Taajamassa on 5 800 (vuonna 2002) ja kunnassa 11 200 (vuonna 2010) asukasta.

Telmanan kunta rajoittuu pohjoisessa Pietariin kuuluvaan Kolpinan kaupunkiin, idässä Punaporuun, koillisessa Liissilään ja lounaassa Possain kuntaan. Keskustaajaman lisäksi siihen kuuluvat Voiskorovan (ven. Войскорово, *Voskorovo*) taajama sekä Isoran Lopotin (Ям-Ижора, *Jam-Ižora*) ja Pionerin (Пионер) kylät. Kunnan läpi kulkee Moskovan ja Pietarin välinen M10-valtatie.

Taajama on rakennettu Inkereenjoen rannalle 1700-luvun lopulla perustettujen saksalaisten siirtokuntien paikalle. Voiskorovan lähellä, nykyisen Pionerin kylän alueella, sijaitsi Inkereen luterilaisen seurakunnan kirkko. Isoran Lopotti palveli Pietarin ja Moskovan välistä maantieliikennettä. Saksalaissiirtokuntiin perustettiin 1920-luvun lopussa Ernst Thälmannille nimetty kolhoosi (myöhemmin sovhoosi), josta taajama on saanut nimensä. Siirtokunnat ja seudun inkerinsuomalaiset kylät tuhoutuivat toisen maailmansodan taisteluissa. Nykyään taajamassa toimii Thälmannille nimetty karjatila.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Telmanovskoje selskoje poselenije: Obštšije svedenija *telmanacity.ru*.  Arkistoitu 21.3.2012. Viitattu 27.1.2011. (venäjäksi)
2. ↑  Vserossijskaja perepis naselenija 2002 goda: Tom 1 - Tšislennost i razmeštšenije naselenija: 4. Tšislennost naselenija Rossii, federalnyh okrugov, subjektov Rossijskoi Federatsii, raionov, gorodskih poseleni, selskih naseljonnyh punktov - raitsentrov i selskih naseljonnyh punktov s naselenijem 3 tysjatši i bolee tšelovek *perepis2002.ru*.  Arkistoitu 7.2.2012. Viitattu 27.1.2011. (venäjäksi)
3. ↑  Telmanovskoje selskoje poselenije: Istoritšeskaja spravka *telmanacity.ru*.  Arkistoitu 25.1.2012. Viitattu 27.1.2011. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Telmanan kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
| Korean varhaishistoriallinen kausi |
| --- |
| Korean protohistorialliset valtiotKorean protohistorialliset valtiot |
| Kartta Korean protohistoriallisista valtioistaVuodelta 1 jaa. |
| Korealainen nimi |
| Korean uudistettu latinisaatio | Wonsamguk Sidae |
| McCune-Reischauer | Wŏnsamguk Sidae |
| Hangul | 원삼국시대 |
| Hanja | 原三國時代 |

 **Korean historia** 

Korean esihistoria 

Jeulmun (8000-1500eaa.)  
Mumun (1500-300 eaa.)

Varhaiset kuningaskunnat 

Gojoseon ?–108 eaa.  
Jin-valtio

Varhaishistoriallinen kausi 

Kolmen valtakunnan kausi 

Goguryeo (37 eaa.–668 jaa.)  
 Baekje (18 eaa.–660 jaa.)  
 Silla( 57 eaa.–935 jaa.)  
 Gayan heimoliitto (42–562)

Kahden valtakunnan kausi 

Silla (668–935)  
 Balhae (698–926)

Myöhemmät kolme valtakuntaa 

Hugoguryeo (892–936)  
Hubaekje (901–918)  
Silla (57 eaa.–935 jaa.)

Dynastinen kausi 

Goryeo-dynastia (918–1392)  
Joseon-dynastia (1392–1897)  
Korean keisarikunta (1897–1910)

Siirtomaa-aika 

Japanin miehityskausi

Itsenäisyyden aika 

Korean jako  
Korean sota

Jakautunut Korea 

Etelä-Korean historia  
Pohjois-Korean historia

n · k · m

**Korean varhaishistoriallinen kausi** tai **Protohistoriallisten valtioiden kausi** on ajanjakso Korean historiassa, joka ulottuu Gojoseonin romahduksesta 108 eaa. aina Korean Kolmen valtakunnan-kauteen, eli vuoteen 57 eaa. Tuona aikana Korean niemimaata hallitsivat etnisesti erilaiset heimoliitot ja Kiinan perustamat sotilasläänitykset.

Lähteet
-------

1. ↑  Vesterinen, Ilmari: Korea – Kolme ovea tiikerin valtakuntaan, s. 88-91. Gaudeamus, 2000. ISBN 951-662-797-8
**Thor Borg** (1. heinäkuuta 1881 Pohja – 20. lokakuuta 1934 New York) oli suomalaissyntyinen Yhdysvaltojen työväenliikkeen aktivisti ja toimittaja.

Borg valmistui tie- ja vesirakennusinsinööriksi Helsingin Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1901 ja työskenteli vähän aikaa esimiehenä valtionrautateillä. Vuonna 1903 hän muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän oli teollisuustyöläisenä Chicagossa ja muualla Keskilännessä. Borg liittyi Amerikan sosialistista työväenpuoluetta tukeneeseen Skandinaviska Socialistiska Arbetareförbundetiin ja ryhtyi kirjoittamaan sen lehteen *Arbetareniin*. Vuonna 1911 hänestä tuli lehden toimittaja. Vuosina 1914–1919 Borg toimi myös Arbetareförbundetin sihteerinä. Vuodesta 1921 lähtien hän työskenteli *Arbetarenin* päätoimittajana ja johti sosialistiselle työväenpuolueelle uskollista Arbetareförbundetin joukkoa järjestön lakkauttamiseen saakka vuonna 1928.

Lähteet
-------

1. ↑  Bengston, Henry: *On the Left in America: Memoirs of the Scandinavian-American Labor Movement*, s. 186. Carbondale and Edwardsville: Southern Illinois University Press, 1999. ISBN 0-8093-2079-7.
2. ↑  Tidningsman död.  *Vestkusten*, 8.11.1934, s. 1. Artikkelin verkkoversio.
3. ↑  Landberg, Kaj: *Skandinaviska Socialistiska Arbetareförbundet 1904–1928*, s. 52, 71, 76–77. Malmö Högskola, 2015. Teoksen verkkoversio.
**Jani Hjerppe** (s. 12. joulukuuta 1974 Imatra on suomalainen kilpa-autoilija ja liikemies. Hän voitti vuonna 2020 Persianlahden alueella ajettavan Gulf Radical Cupin mestaruuden. Aiemmin hän on kilpaillut Radical-luokassa Skandinaviassa ja manner-Euroopassa. Vuonna 2017 Hjerppe sijoittui Radical Cup Scandinavian loppupisteissä toiseksi ja voitti sarjan mestaruuden vuonna 2018. Vuonna 2016 Hjerppe sijoittui Radical European Masters -sarjassa kolmanneksi ja voitti sarjan mestaruuden vuonna 2017.
Radical-kilpailujen ohessa Hjerppe on kilpaillut ratamoottoripyörien SM-sarjassa.

Kilpailemisen ohessa Hjerpe pyörittää Dubaissa yritystä, joka tarjoaa maksukykyisille asiakkaille mahdollisuuden ajaa oikealla F1-autolla moottoriradalla. Hjerppellä oli vastaavaa toimintaa aiemmin Suomessa neljän auton voimin

Lähteet
-------

1. ↑  Jani Hjerppe Racing Career Profile *DriverDb.com*. Viitattu 12.8.2020.
2. 1 2  Sarkiola, Pyry: Suomalaisharrastaja osti tallin täyteen aitoja formula-autoja – F1-maailmanmestarin ajokki tekee paluuta kilparadoille *YLE.fi*.  14.9.2015. Viitattu 12.8.2020.
3. ↑  Jani Hjerppe ajattaa Dubaissa turisteja formuloilla ja haaveilee itse formula kakkosista *Etelä-Saimaa*.  5.9.2019. Viitattu 12.8.2020.
**Myrskylän työväentalo Kino** on Myrskylän kunnassa sijaitseva työväentalo.

Historiaa
---------

Myrskylän työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Vuoden loppuun mennessä yhdistyksessä oli 60 jäsentä, joista 18 naista ja 42 miestä. Myös talojen tyttäriä ja poikia kuului yhdistykseen. Talolle saatiin vuokrattua tontti. Ensimmäinen maininta talosta on SDP:n puoluetilastossa vuodelta 1907. Vuonna 1927 toimintaa oli niin runsaasti, että päätettiin hankkia suurempi työväentalo. Työväentaloa varten ostetut puut kaadettiin ja sahattiin talkoilla. Rakennusurakoitsijaksi valittiin yhdistyksen jäsen Ville Hedberg. Varoja rakentamiseen koottiin iltamilla ja arpajaisilla.

Rakennus
--------

Työväentalolla on tehty jatkuvasti korjauksia ja parannustöitä. Juhlasalin ja eteisen lattia on uusittu. Taloon on rakennettu sauna ja kokoustila, myös saniteettitilat on ajanmukaistettu.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Työväenyhdistyksellä oli oma kisällilauluryhmä, joka esiintyi muillakin työväentaloilla vierailuiltamissa. Voimistelu- ja urheiluseura Tuisku perustettiin vuonna 1931. Toiminta työväentalolla keskittyi lähinnä tanssien ja iltamien järjestämiseen. Teatteri Kino perustettiin vuonna 1953 elokuvien esittämistä varten. Tällä toiminnalla työväenyhdistys pystyi maksamaan velkansa ja pitämään työväentaloa hyvässä kunnossa. Elokuvateatteri toimi työväentalolla 41 vuotta 1990-luvulle asti. Vuonna 1976 työväentalolla alettiin järjestää bingoiltoja, joihin tultiin pelaamaan busseilla muiltakin paikkakunnilta. Bingotoiminta jatkui 2000-luvulle, ja sen turvin työväentaloa pystyttiin pitämään yllä ja peruskorjaamaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hurri, Olavi & Marttala-Hurri, Vuokko: *Työn ja aatteen talot. Työväentalojen historiaa Uudellamaalla*, s. 168. Helsinki: Uudenmaan Sosialidemokraattinen Piiri ry, 1997. ISBN 952-90-8468-4.
**Kam Airin lennon 904 onnettomuus** tapahtui 3. helmikuuta 2005 noin kello 16.00 paikallista aikaa (11.30 UTC), kun Afganistanin sisäisellä lennolla Heratin lentoasemalta Kabulin kansainväliselle lentoasemalle matkalla ollut Boeing 737-242 Advanced -tyyppinen kone katosi tutkasta juuri ennen laskeutumista kovassa lumimyrskyssä. Koneessa oli 96 matkustajaa ja kahdeksan miehistön jäsentä. Koneen hylky ja ruumiit löydettiin noin päivää myöhemmin Pamirin vuoristosta noin 300 kilometriä Kabulista itään.

Kam Airin lennon 904 onnettomuus on Afganistanin historian pahin ilmailuonnettomuus.

Onnettomuus
-----------

Kone lähti aikataulussa Heratista kohti Kabulia. Ennen saapumista määränpäähän kone joutui kovaan lumimyrskyyn. Tuntemattomasta syystä kone katosi tutkasta ja radioyhteys koneeseen menetettiin.

Etsinnät käynnistettiin pian, mutta niitä rajoitti huono sää tapahtumapaikalla. Seuraavana päivänä noin kello 13.30 paikallista aikaa (09.30 UTC) pelastushelikopterista havaittiin kookas osa koneen pyrstöstä. Paikalle ei onnistuttu menemään helikopterein, joten kymmeniä afganistanilaisia sotilaita jalkautui maastoon. Pystöosaa lukuun ottamatta kone oli täysin tuhoutunut. Kaikkien 104 ihmisen ruumiit löydettiin hylyn tuntumasta.

Uhrit
-----

Koneessa oli 96 matkustajaa ja kahdeksan miehistön jäsentä. Miehistö oli afganistanilainen lukuun ottamatta perämiestä, jolla oli Kanadan ja Venäjän kansalaisuudet. Suurin osa matkustajista oli afganistanilaisia, joiden lisäksi koneessa oli yhdeksän turkkilaista, kuusi yhdysvaltalaista, neljä venäläistä ja kolme italialaista.

| Kansallisuus | Kuolleita | Eloonjääneitä | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- |
| Matkustajia | Miehistöä |
| Afganistan Afganistan | 74 | 7 | 0 | 81 |
| Turkki Turkki | 9 | 0 | 0 | 9 |
| Yhdysvallat Yhdysvallat | 6 | 0 | 0 | 6 |
| Venäjä Venäjä | 4 | 0 | 0 | 4 |
| Italia Italia | 3 | 0 | 0 | 3 |

Onnettomuustutkinta
-------------------

Koneen musta laatikko kerättiin talteen onnettomuuspaikalta. Ohjaamokeskustelunauhoitetta ei löytynyt. Nauhoitteella olisi saattanut olla onnettomuuden syy tallentuneena.

Törmäys vuoreen johtui siitä, että kone laskeutui minimikorkeutensa alapuolelle. Syytä tälle ei saatu selvitettyä todisteiden riittämättömyyden vuoksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Accident description Aviation Safety Network. Viitattu 19.7.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* CBS:n raportti onnettomuudesta
**Jani Haapamäki** (s. 15. toukokuuta 1982 Kauhajoki) on suomalainen painija. Hänen lajinsa on kreikkalais-roomalainen paini, jossa hän voitti Euroopan mestaruuden vuonna 2009. Haapamäki edustaa Kauhajoen Karhua ja häntä valmentaa Juha Virtanen.

Haapamäki on harrastanut painia vuodesta 1987 lähtien. Juniorivuosina häntä valmensivat Hannu Vuorenmaa ja Reijo Haaparanta. Haapamäki on voittanut kreikkalais-roomalaisessa painissa SM-kultaa vuosina 2004, 2008 ja 2009 (55 kg) ja hopeaa vuonna 2013 (60 kg). Vuonna 2005 hän voitti suomenmestaruuden vapaapainissa 60 kg:n sarjassa.

Vilnan EM-kilpailuissa 2009 Haapamäki voitti kultaa. Finaalissa hänen vastustajansa oli puolalainen Mariusz Los. Haapamäki ei hävinnyt viidessä ottelussa erääkään, vaan voitti kaikki vastustajansa erin 2–0. EM-kilpailuissa hän on saavuttanut mestaruutensa lisäksi vuosina 2004 ja 2008 viidennen sijan 55 kg:n sarjassa. Vuonna 2014 hän oli seitsemäs 59 kg:n sarjassa. Haapamäki oli seitsemäs myös vuoden 2010 MM-kisoissa 55 kg:n sarjassa.

Vuoden 2012 epäonnistuneiden olympiakarsintojen jälkeen Haapamäki piti painista kolmen kuukauden täydellisen tauon muun muassa pelaten golfia. Vuoden 2013 MM-kilpailuissa hän hävisi avausottelunsa yhdysvaltalaiselle Spenser Mangolle 0–4.

Haapamäki harrastaa myös beachfutista. Hän on pelannut FC Nötkötin joukkueessa ja oli voittamassa lajin SM-kultaa vuonna 2005.

Saavutuksia
-----------

* MM-kilpailut:
	+ 2010, kreikkalais-roomalainen paini, 55 kg, seitsemäs
	+ 2009, kreikkalais-roomalainen paini, 55 kg, kahdeksas

* EM-kilpailut:
	+ 2009, kreikkalais-roomalainen paini, 55 kg, kultaa
	+ 2004 ja 2008 kreikkalais-roomalainen paini, 55 kg, viides
	+ 2014, kreikkalais-roomalainen paini, 59 kg, seitsemäs

* SM-kilpailut:
	+ 2004, 2008 ja 2009 kreikkalais-roomalainen paini, 55 kg, kultaa
	+ 2013 kreikkalais-roomalainen paini, 60 kg, hopeaa
	+ 2005 vapaapaini, 60 kg, kultaa
	+ 2005 beachfutis, kultaa

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Haapamäki Jani Suomen Painiliitto. Viitattu 3.8.2015.
2. ↑  Latva-Kyyny, Antti: Haapamäki paini EM-kultaa *Kulmassa.fi*.  4.4.2009.  Arkistoitu 17.4.2009. Viitattu 3.8.2015.
3. ↑  Haapamäen kadonnut kipinä painiin löytyi golfviheriöiltä *Yle Urheilu*.  19.9.2013. Viitattu 3.8.2015.
4. ↑  Lund, Sakari: MM-painit: Haapamäen kisat päättyivät avausotteluun *Yle Urheilu*.  20.9.2013. Viitattu 3.8.2015.
5. ↑  International Wrestling Database: Haapamaeki, Jani (FIN) *iat.uni-leipzig.de/datenbanken*. Viitattu 27.9.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Jani Haapamäen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Siilinjärven työväentalo** oli Siilinjärven kunnan kirkonkylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Siilinjärven kirkonkylän työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905, ja se liittyi SDP:hen vuonna 1907, jolloin yhdistyksessä oli jäseniä 77. Talo valmistui yhden lähteen mukaan vuonna 1910, mutta jo vuonna 1907 yhdistys ilmoitti SDP:n puoluetilastoon omistavansa talon. Vuonna 1910 yhdistyksen jäsenmäärä oli pudonnut 15:een.

Vuonna 1920 yhdistys liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja sen omaisuus takavarikoitiin. Talo päätyi ilmeisesti Suomen Ammattijärjestön haltuun, sillä vuonna 1934 uutisoitiin, että kyseinen järjestö oli lakkautettu, ja sen pesän selvitysmiehet huutokauppasivat talon. Talon osti yksityishenkilö yhtiön nimiin, jota oltiin vasta perustamassa. Huutokaupassa työväenliikkeen edustajat onnistuivat nostamaan hintaa 38 000 markkaan, mikä työväenlehti Savon Työmiehen mukaan oli reilusti yli talon arvon. Ostaja myi talon jo muutamaa kuukautta myöhemmin Siilinjärven kunnalle. Talo paloi vuonna 1939. Sinne oli sijoitettu yhdeksän köyhää perhettä, jotka menettivät palossa vähäisen omaisuutensa.

Vuonna 1945 yhdistys liittyi SKDL:n organisaatioon ja ilmeisesti rakensi uuden talon, joka oli ainakin vuonna 1959 vielä käytössä. Yhdistyksen tai talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talolla järjestettiin muun muassa iltamia ja kesäjuhlia. Talolla toimi 1920-luvun alussa myös Voimistelu- ja Urheiluseura Nopsa. Syksyllä 1910 talolla vietettiin kolmen paikkakunnalta muuttavan yhdistyksen jäsenen "erojaiset" kahvin ja puheiden merkeissä. Samalla talosta ja yhdistyksen jäsenistöstä otettiin valokuvat, jotka laitettiin talon seinälle. Vuonna 1911 talolla esitettiin elokuvaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Matti Turkkila (toim.): SDP:n puoluetilasto 1907  1908. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 24.10.2022.
2. ↑  Matti Turkkila (toim.): SDP:n puoluetilasto 1910  1911. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 24.10.2022.
3. 1 2 3  Hyvönen, Onni: *Pohjois-Savon Työväentalot*. Kuopio: Pohjois-Savon Sos.dem. Kulttuurityöntekijät ry. 1988. ISBN 951-99956-5-X.
4. ↑  Savon Työmies *digi.kansalliskirjasto.fi*.  10.7.1934, no 76. Viitattu 24.10.2022.
5. ↑  Savon Sanomat *digi.kansalliskirjasto.fi*.  7.7.1934, no 78. Viitattu 24.10.2022.
6. ↑  Roivainen, Aira: Lapuan laki ja työväentalojen sulkemiset 1930-luvulla Siilinjärvellä *airaroivainen.blogspot.com*. Viitattu 24.10.2022.
7. ↑  Kansan Uutiset *digi.kansalliskirjasto.fi*.  15.8.1959, no 218. Viitattu 24.10.2022.
8. ↑  Sanantuoja *digi.kansalliskirjasto.fi*.  20.7.1916, no 79. Viitattu 24.10.2022.
9. ↑  Savon Kansa *digi.kansalliskirjasto.fi*.  30.6.1920, no 47. Viitattu 24.10.2022.
10. ↑  Savon Kansa *digi.kansalliskirjasto.fi*.  14.9.1920, no 24. Viitattu 24.10.2022.
11. ↑  Savon Työmies *digi.kansalliskirjasto.fi*.  20.10.1910, no 119. Viitattu 24.10.2022.
12. ↑  Savon Sanomat *digi.kansalliskirjasto.fi*.  18.10.1911, no 118. Viitattu 24.10.2022.
*Kamakuramaru* saapumassa Jokohamaan mukanaan neljän hyökkäyksessä Sydneyn satamaan kaatuneen sukellusvenemiehen tuhkat.
**Kamakuramaru** oli keisarillisen Japanin laivaston toisessa maailmansodassa käyttämä vuonna 1930 risteilyaluksena *Chichibumaru* vesillelaskettu joukkojenkuljetusalus.

Rakentaminen
------------

Nippon Yusen Kaisha (NYK) tilasi 21 000 rekisteritonnin matkustaja-aluksen Yokohama Dock Companyltä Jokohamasta. Sen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1928, ja alus laskettiin vesille nimellä *Chichibumaru*. Se aloitti palveluksensa vuonna 1930.

Liikennöintihistoria
--------------------

Alus toimi ennen sotaa matkustajalaivana nimellä *Chichibumaru* reitillä Jokohamasta San Franciscoon. Muun muassa prinssi ja prinsessa Takamatsu matkustivat laivalla. Alus uudelleennimettiin *Titibumaruksi* vuonna 1938 ja edelleen *Kamakuramaruksi* vuonna 1939. Keisarillisen Japanin laivasto lunasti aluksen vuonna 1941 joukkojenkuljetusalukseksi ja sairaalalaivaksi. Alus oli määrä muuttaa saattuetukialukseksi, mutta se upposi 28. huhtikuuta 1943 Yhdysvaltain laivaston sukellusvene *USS Gudgeonin* torpedoimana ollessaan matkalla Manilasta Singaporeen. Aluksella olleista 2 500 sotilaasta ja siviilistä vain 465 pelastui merestä neljä päivää myöhemmin.

Lähteet
-------

* Jentschura, Hansgeorg; Jung, Dieter & Mickel, Peter: *Warships of the Imperial Japanese Navy, 1869–1945*. Lontoo: Arms & Armour Press, 1977. ISBN 0-85368-151-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Jentschura, Jung & Mickel 1977, s. 60.

Aiheesta muualla
----------------

* A photo with Prince and Princess Takamatsu onboard (Arkistoitu – Internet Archive)
* Wrecksite: MV Kamakura Maru
Hurrikaani Katrinaa seuranneen myrskyvuoksen tuhoamaa Lower 9th Wardia New Orleansissa, Yhdysvalloissa
**Myrskyvuoksi** (tunnetaan myös nimellä myrskytulva) tarkoittaa merenpinnan nopeaa nousemista voimakkaan matalapaineen yhteydessä. Ilmiöstä käytetään usein sen englanninkielistä nimeä *storm surge*. Sen syntytapa on aivan erilainen kuin tsunamin tai vuorovesi-ilmiön; yhteistä kaikille kolmelle on veden korkeuden nouseminen.

Myrskyvuoksen aiheuttavat kaksi ilmiötä: tuuli ja ilmanpaine. Tuuli synnyttää tuuliaaltoja ja ajaa vettä kohti matalapaineen keskusta, missä konvergenssi nostaa veden korkeutta. Paine-ero aiheuttaa veden pinnan nousua, koska matalapaineen keskellä ilma painaa vettä alaspäin vähemmän kuin reunoilla. Paine-eron vaikutusta voi verrata tyhjiön "imuun" – siitä englanninkielinen nimi *surge*. Kun tällainen vesipinnan "kukkula" saapuu liikkuvan matalapaineen mukana rantaan, havaitaan voimakas, nopea hyökyaalto. Aallon korkeus riippuu merenpohjan muodoista. Pahimmat tuhot syntyvät siellä, missä pohja nousee loivasti kohti rantaviivaa.

Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikkolla heikoimman ykkösluokan trooppinen hirmumyrskyn aiheuttama keskimääräinen myrskyvuoksi on 1,2–1,5 metriä, mutta esimerkiksi hurrikaani Sandy nostatti rannikon lähellä nelimetrisen myrskyvuoksen.

Myrskyvuoksesta ja siihen liittyvästä hyökyaallosta puhutaan yleensä trooppisten hirmumyrskyjen yhteydessä. Samantapainen ilmiö voidaan havaita myös keskileveysasteiden matalapaineiden yhteydessä. Itämerellä ilmiön selittämistä mutkistaa vielä mutkitteleva rantaviiva; Tanskan salmista pakkaantuva vesi vaikuttaa merenpinnan korkeuteen Pohjanlahdella ja Perämerellä asti.

Pietarin tulvapato rakennettiin Suomenlahden pohjukkaan suojaamaan Pietaria myrskyvuokselta, koska koko kaupungin historiallinen keskusta on alle neljän metrin korkeudella merenpinnasta, osat siitä jopa merenpinnan alapuolella. Ennen patoa myrskyvuoksi tuotti kaupungissa ongelmia suunnilleen kerran vuodessa.

Lähteet
-------

1. ↑  The greatest potential for loss of life related to a hurricane is from the storm surge  2007. National Hurricane Centre, USA, nhc.noaa.gov.  Arkistoitu 11.1.2012. Viitattu 6.5.2008. (englanniksi)
2. ↑  Poikkeuksellisten olosuhteiden summa - Näin Sandy syntyi (myös esimerkki suomenkielisen sanan käytöstä)  2012. Uusi Suomi. Viitattu 14.7.2013.
3. ↑  Vedenkorkeusvaihteluun vaikuttavia tekijöitä Merentutkimuslaitos.  [vanhentunut linkki]
4. ↑  Recent improvements in automated flood forecasting system for St. Petersburg[vanhentunut linkki] Storm surges and flooding in the Baltic Sea

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Myrskyvuoksi** Wikimedia Commonsissa
**Kalāt** on kaupunki Pakistanin Balochistanin provinssissa. Vuonna 2017 sen asukasluku oli 36 796. Aikanaan kaupunki oli Kalatin kaanien keskus.

Historia
--------

Kalatin kaanin linna piirroksessa 1800-luvun lopulta.
Kalāt tunnettiin sen varhaisen historian aikana kahdella eri nimellä, Kalat-i-Sewa tarunomaisen hindulaisen kuninkaan mukaan tai nimellä Kalat-i-Nicari paikallisen brahui-heimon mukaan. Nykyinen Kalāt lienee varhaisissa islamilaisissa lähteissä mainittu Kizkanan tai Kikan sekä kiinalaisen buddhalaisen pyhiinvaeltajan Xuanzangin mainitsema Ki-kianga. Kizkanan mainitaan 900-luvulla paikallisen hallitsijan keskuksena. Ibn Hawqalin mukaan hänen nimellä Mu'tazz bin Ahmad tuntema hallitsija oli abbasidien vasalli. Ghaznavidien valtakaudella Mahmud Ghaznilaisen mainitaan käyneen alueella metsästämässä leijonia.

1400-luvulta lähtien Kalātia hallitsivat brahuiden kambarani-heimo, joista myöhemmät Kalatin kaanit polveutuivat. 1700-luvulla Kalatin kaanit olivat ensin Nadir Šahin ja sittemmin Ahmad Šah Dorranin vasalleja. Kalatin kaani Nasir Khan rakennutti Kalātin linnoituksen (*Mīrī*), joka toimi sittemmin myös kaanin palatsina. C. Mason kuvaili 1830-luvulla Kalātissa olleen noin 800 taloa, eli kaupungin asukasluku lienee ollut kolme-neljätuhatta. Britit miehittivät kaupunkia jonkin aikaa ensimmäisen afgaanisodan aikana vuonna 1839, ja Kalatin kaanikunnasta tuli brittien protektoraatti vuonna 1876. Vuonna 1935 Kalātiin iski maanjäristys, joka teki suuria tuhoja myös Quettassa ja Mustangissa. Vuodesta 1948 lähtien Kalāt on ollut osa Pakistania.

Väestö
------

Kalātin asukasluku oli Pakistanin vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 36 796. Kaupungin asukkaat ovat etniseltä taustaltaan pääosin brahuita tai balucheja.

Lähteet
-------

1. 1 2  C. E. Bosworth, E. van Donzel, B. Lewis ja Ch. Pellat: *Encyclopaedia of Islam, Volume V (Khe-Mahi)*, s. 101-102. Brill, 1998. ISBN 9789004078192. (englanniksi)
2. ↑  Urban localities by population size and their population by sex, annual growth rate and household size (pdf) Pakistan Bureau of Statistics.  Arkistoitu 24.12.2021. Viitattu 25.10.2021. (englanniksi)
3. ↑  Kalāt Encyclopaedia Britannica. Viitattu 27.3.2018. (englanniksi)
**Kaló Chorió** (kreik. Καλό Χωριό; myös *Kaló Horió*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ágios Nikólaoksen kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 353 (vuonna 2011).

Kaló Chorió, suomeksi "Hyvä kylä", sijaitsee Kreetan itäosissa lähellä saaren pohjoisrannikkoa ja Mirampéllonlahden rantaa, noin 10 kilometriä lounaaseen Ágios Nikólaoksen kaupungista.

Kaló Chorió muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Καλού Χωρίου, *Topikí Koinótita Kaloú Choríou*), johon kuuluvat varsinaisen Kaló Chorión kylän lisäksi kylät Fortí, Ístro ja Pýrgos sekä saari Vryonísi. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 198. Ístro on Kaló Chorión ranta-asutus, ja monesti sekä nimeä Kaló Chorió että Ístro käytetään viittaamaan koko kyläyhdyskuntaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Kalo Horio *Completely Crete*.  Arkistoitu 4.11.2019. Viitattu 20.5.2019.
3. ↑  Istro *Crete Home*. Viitattu 20.5.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kaló Chorió** Wikimedia Commonsissa
**Siilikaktukset** (*Echinocactus*) on kaktuskasveihin kuuluva kasvisuku, johon kuuluu kuusi lajia. Muodoltaan ne ovat pyöreähköjä ja sylinterinmuotoisia. Korkeus on usein yli kolme metriä ja ympärysmitta yli metrin. Siilikaktusten alkuperä on Meksikossa ja Yhdysvaltojen kuumissa ja kuivissa osavaltioissa, kuten Kaliforniassa ja Arizonassa.

Tieteellisen nimen alkuosa tulee kreikankielisestä sanasta *e’chinos*, joka tarkoittaa siiliä.

Tuntomerkit
-----------

Siilikaktukset ovat pyöreitä ja päältä litistyneitä, pallomaisia tai tynnyrimäisiä, yksi- tai monivartisia. Varsi on syväuurteinen ja sen kärki on tiheän kellertävän huopakarvoituksen peittämä. Kääpiöversot (areolit) ovat kookkaita, tavallisesti pitkänomaisia, joskus yhteen kasvaneita ja piikikkäitä. Piikit ovat tukevia ja tavallisesti erilaistuneet keski- ja sädepiikeiksi. Kukat sijaitsevat varren kärjessä ja ovat muodoltaan lyhyen suppilomaisia tai kellomaisia, väriltään tavallisesti keltaisia. Emin vartalon tyvellä ja kukan tyvellä on runsaasti kapeita, teräväkärkisiä tai piikkikärkisiä suomuja ja tiheäkarvaisia areoleja. Hedelmä on pyöreä tai vähän pitkänomainen, kypsänä mehevä tai kuiva, avautuva tai avautumaton sekä suomujen ja tiheän villakarvan peittämä. Siemenet ovat soikeita tai melkein pyöreitä, ruskeita tai ruskeanmustia, kiiltäviä tai himmeitä sekä sileitä tai nystermäisiä.

Levinneisyys
------------

Siilikaktukset kasvavat kuivilla paikoilla Pohjois-Amerikassa Kaliforniasta Teksasiin ulottuvalla alueella sekä Pohjois- ja Keski-Meksikossa.

Lajit
-----

Siilikaktusten suvusta on aikojen kuluessa nimetty yli 1000 lajia, mutta myöhempien tutkimusten valossa lajimäärä on kutistunut kuuteen.

* *Echinocactus grusonii* – kultasiilikaktus (eli anopinjakkara)
* *Echinocactus horizonthalonius*
* *Echinocactus parryi*
* *Echinocactus platyacanthus* – jättisiilikaktus
* *Echinocactus polycephalus*
* *Echinocactus texensis*

Käyttö
------

Siilikaktuslajeista kultasiilikaktus ("anopinjakkara") (*Echinocactus grusonii*) on tunnettu huonekasvi.

Lähteet
-------

* Anderson, E. F. 2001: The Cactus Family. – Timber Press. Portland, Oregon. ISBN 0-88192-489-9.
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: *Echinocactus*.

### Viitteet

1. ↑  Raoul Iseborg: Växters latinska namn (pdf) Botaniska Sällskapet i Stockholm.  Arkistoitu 17.6.2006.  (ruotsiksi)
2. 1 2  Anderson 2001: 227
3. ↑  Anderson 2001: 227–229


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q133014
* Wikispecies: Echinocactus
* APNI: 198715
* BioLib: 61913
* CoL: 49H4
* EoL: 26560762
* EPPO: 1EHNG
* FNA: 111209
* FoC: 111209
* GBIF: 9610309
* GRIN: 4096
* iNaturalist: 68607
* IPNI: 30000246-2
* IRMNG: 1278602
* ITIS: 19817
* NCBI: 130110
* NZOR: 4e87e073-6bcf-443a-b137-b97044fb9be5
* Open Tree of Life: 493235
* PLANTS: ECHIN2
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30000246-2
* Tropicos: 40000842
* WFO: wfo-4000012908

 |

 |
Yliopistokeskuksen toimitilat sijaitsevat entisen Porin puuvillatehtaan tiloissa Kokemäenjoen Pohjoisrannalla.

**Porin yliopistokeskus** (engl. *University Consortium of Pori*, *UCPori*) on Porissa toimiva yliopistokeskus, joka aloitti toimintansa nykyisessä muodossaan 1.1.2004. Porin yliopistokeskuksen juuret juontavat vuoteen 1983, jolloin Tampereen teknillinen korkeakoulu aloitti täydennyskoulutuksen Porin koulutus- ja tutkimuskeskuksessa. 

Yliopistokeskuksen toimitilat sijaitsevat arkkitehti August Krookin suunnittelemassa Porin Puuvillassa, entisen Porin puuvillatehtaan tiloissa Pohjoisrannassa Kokemäenjoen rannalla.

Yliopistoyksiköt
----------------

Porin yliopistokeskuksessa toimii yksiköitä kahdesta yliopistosta, Tampereelta ja Turusta: Tampereen yliopiston Porin yksikkö sekä Turun kauppakorkeakoulun Porin yksikkö, Turun yliopiston digitaalisen kulttuurin, maiseman ja kulttuuriperinnön tutkinto-ohjelma, Turun yliopiston Brahea-keskus / Merenkulkualan koulutus- ja tutkimuskeskus sekä Turun yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan opetusterveyskeskus. Aalto-yliopiston toiminta Porin yliopistokeskuksessa päättyi 1.7.2020. 

Porin yliopistokeskuksessa opiskelee noin 1 400 opiskelijaa ja työskentelee 150 henkilöä. Vuosittain aloittaa yli 200 uutta tutkinto-opiskelijaa.

Hallintomalli ja palvelut
-------------------------

Porin yliopistokeskuksen ylin päättävä elin on rehtorikokous, jonka puheenjohtajana on koordinaatioyliopiston eli Tampereen yliopiston rehtori. Porin yliopistokeskuksen johtaja toimii rehtorikokouksessa esittelijänä.

Porin yliopistokeskuksen johtajana toimi ajalla 1.8.2004–31.7.2008 HTT, dosentti, Martti Sinisalmi ja 1.8.2008–30.6.2014 YTM eMBA Harri Peltoniemi. TkT Jari Multisilta toimi johtajana 1.11.2014 alkaen elokuuhun 2018 saakka. TkT Tarmo Lipping aloitti Porin yliopistokeskuksen johtajana 1.4.2019.

Yliopistokeskuksen opiskelijoiden yhteinen opiskelijajärjestö on nimeltään Pointer ry.

Porin ylioppilasyhdistyksen julkaisema Porin ylioppilaslehti Pointti ilmestyy 2–3 kertaa vuodessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Porin ylioppilaslehti Pointti Porin yliopistokeskus. Viitattu 29.1.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Porin yliopistokeskus

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen yliopistot |
| --- |
|  |
| Yliopistot | 
* Aalto
* Hanken
* Helsinki
* Itä-Suomi
* Jyväskylä
* Lappi
* Lappeenranta-Lahti
* MPKK
* Oulu
* Taideyliopisto
* Tampere
* Turku
* Vaasa
* Åbo Akademi

 |
|  |
| Yliopistokeskukset | 
* Kajaani
* Kokkola
* Lahti
* Mikkeli
* Pori
* Seinäjoki

 |
|  |
| Entiset | 
* Eläinlääketieteellinen korkeakoulu
* Helsingin kauppakorkeakoulu
* Joensuu
* Kuopio
* Kuvataideakatemia
* Sibelius-Akatemia
* Svenska social- och kommunalhögskolan
* Taideteollinen korkeakoulu
* Tampere (1925-2018)
* Tampereen teknillinen yliopisto
* Teatterikorkeakoulu
* Teknillinen korkeakoulu
* Turun kauppakorkeakoulu

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |

 |
**Jarkko Aki Artturi Numminen** (s. 11. marraskuuta 1954 Tukholma) on suomalainen prikaatikenraali evp.

Jarkko Numminen syntyi Antti ja Netta Nummisen perheeseen. Numminen tuli ylioppilaaksi Teuvan yhteislukiosta ja valmistui Kadettikoulusta 1979 ja Sotakorkeakoulusta 1989. Hän toimi lentoupseerina Lapin lennostossa 1979–1985 ja Ilmasotakoulussa 1985–1986. Satakunnan lennostossa Numminen oli toimistopäällikkö 1989–1991 ja laivueen komentaja 1991–1995. Hän toimi erityistehtävissä Yhdysvalloissa 1995–1997 ja oli Ilmavoimien esikunnan apulaisosastopäälikkö 1997–1998 ja operaatiopäällikkö vuodesta 1998. Numminen ylennettiin vänrikiksi 1976, luutnantiksi 1979, yliluutnantiksi 1981, kapteeniksi 1985, majuriksi 1989, everstiluutnantiksi 1993 ja everstiksi 1998.

Prikaatikenraaliksi Numminen ylennettiin joulukuussa 2005. Saman vuoden alusta hän oli palvellut pääesikunnan operatiivisen osaston apulaisosastopäällikkönä ja sitä ennen Lapin lennoston komentajana. Helmikuussa 2006 hänestä tuli Ilmavoimien esikunnan esikuntapäällikkö.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Kadettiupseerit 1920–2000*, s. 510. Numminen, Jarkko Aki Artturi. Helsinki: Kadettikunta ry. Upseeriliitto ry. 2000. ISBN 951-98334-3-9.
2. ↑  Ylennyksiä kenraalikunnassa 6.12.2005. (Arkistoitu – Internet Archive) Puolustusministeriö, 6.12.2005. (Viitattu 7.9.2020)
**Siilinjärvi** on pieni humusjärvi Siilinjärven keskustaajamassa Pohjois-Savossa. Sen pinta-ala on 2,9 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 17 kilometriä pohjoiseen.

Maantiede
---------

Siilinjärven pituus kaakosta luoteeseen on 4,7 kilometriä. Järven eteläosassa sijaitsee kolmen suojellun saaren kokonaisuus: Mikkelsaari, Peltosaari ja Sääkssaari muodostavat kaakkois–luoteissuuntaisen saarijonon, jonka pituus on noin kilometrin. Saarten luoteispuolella Siilinjärvi kapenee alle kilometrin levyiseksi. Järven kapea pohjoisosa on saareton. Lähes neljäsosa järvestä on vähintään 10 metriä syvä.

Siilinjärvi on kauttaaltaan kulttuurimaiseman reunustama. Pohjoisessa on kaupunkimaista asutusta, etelässä maatalousmaata. Siilinjärven luoteisrantaan laskee pohjoisesta Pieni-Sulkava (84,8 metriä mpy) runsaan kilometrin pituista Siilinjokea. Noin 800 metriä Siilinjärveltä luoteeseen sijaitsee Ahmonlampi (94,8 metriä mpy).

Siilinjärven tila luokiteltiin vuonna 2013 tyydyttäväksi. Järveä kuormittavat maatalous ja haja-asutuksen jätevedet. Siilinjärven vesitilavuus on 19 602 000 kuutiometriä.

Siilinjärvi (04.611.1.010) kuuluu Juurusveden lähialueeseen (04.611), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe Juurusveden alue (04.61) ja ensimmäinen Nilsiän reitin valuma-alue (04.6). Siilinjärvi on kolmanneksi laajin Juurusveden lähialueen 126:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajimmat ovat Juurusvesi ja Iso-Jälä. Siilinjärveä seuraa Tihvonjärvi.

Siilinjärvi on seitsemänneksi laajin Siilinjärven 126:sta vakavedestä. Sitä laajempia ovat Kallavesi, Juurusvesi, Iso-Jälä, Kevätön, Sulkavanjärvi ja Pöljänjärvi. Siilinjärveä seuraa Räimäjärvi ja Pyöreinen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Siilinjärvi, vakavesi, Siilinjärvi
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 10.10.2021.
3. ↑  Siilinjärvi. Järviwiki. Viitattu 10.10.2021.
4. ↑  Juurusveden lähialue (04.611). Järviwiki. Viitattu 10.10.2021.
5. ↑  Siilinjärvi (kunta). Järviwiki. Viitattu 10.10.2021.
**Konstantin Viktorovitš Jerjomenko** (ven. Константин Викторович Ерёменко; 5. elokuuta 1970 Dnipropetrovsk – 18. maaliskuuta 2010 Moskova) oli venäläinen futsalpelaaja. Hänet on nimetty 1900-luvun maailman parhaaksi futsalpelaajaksi. 

Jerjomenko voitti maajoukkuetasolla MM-pronssia vuonna 1996. Lisäksi hän voitti kultaa, hopeaa ja pronssia EM-kilpailuista. Kulta tuli vuoden 1999 kisoista. Jerjomenkoa pidettiin yhtenä futsalin kaikkien aikojen ensimmäisistä supertähdistä. Seurajoukkuetasolla Jerjomenko edusti kuutta seuraa, kaikki hänen kotimaastaan. Hän voitti kahdeksan Venäjän mestaruutta, seitsemän Venäjän cupia, kolme Euroopan seurajoukkueiden mestaruuskilpailua ja yhden Intercontinental Cupin. Maajoukkueessa Jerjomenko pelasi 66 ottelua tehden 122 maalia. Hän lopetti uransa vuonna 2001 Dina Moskovan paidassa. Jerjomenko teki uransa aikana yhteensä 1 132 maalia kaikki kilpailut mukaan lukien. EM-kisoissa hänet valittiin kerran parhaaksi pelaajaksi ja hän oli kahdesti EM-kisojen paras maalintekijä. MM-kisoihin Jerjomenko osallistui kolmesti.

Jerjomenko kuoli maaliskuussa 2010 sydänkohtaukseen pelatessaan harjoituspeliä. Hän oli kärsinyt uransa aikana sydänvaivoista, mutta uransa lopettamisen sijaan hän päättikin jatkaa uraansa, mikä koitui hänen kohtalokseen. Jerjomenko on haudattu Trojekurovskojen hautausmaalle.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Grcic vuonna 2008.
*Chair one*, 2004, alumiini ja betoni.
**Konstantin Grcic** [ɡrtʃɪtʃ] (s. 1965 München) on serbialaissukuinen saksalainen muotoilija.

Grcic opiskeli hieno­puusepäksi Englannin Dorsetissä The John Makepiece Schoolissa ja jatkoi sitten muotoilu­opintoja Lontoon Royal College of Art -korkeakoulussa. Vuonna 1991 hän perusti oman toimiston Müncheniin 1991 ja on sittemmin suunnitellut huonekaluja ja muita esineitä muun muassa Artekille, Iittalalle, Flosille, Magisille, Mujille, Krupsille ja Vitralle.
 Tammikuussa 2017 esiteltiin hänen muotoilemansa uusi versio Rado-rannekellovalmistajan vuonna 1990 markkinoille tulleesta Ceramica-mallista.

Konstantin Grcicin töitä on muun muassa New Yorkin Modernin taiteen museon ja Pariisin Pompidou-keskuksen kokoelmissa. Yksityis­näyttelyjä hän on pitänyt synnyin­kaupungissaan Münchenissä 2006, Rotterdamissa 2006 ja Chicagossa 2009. Vuonna 2010 hän sai Royal Designer for Industry -tunnustuksen. Hän on kuratoinut muotoilunäyttelyitä muun muassa Lontoossa 2009 ja Roomassa 2010. Grcic suunnitteli Saksan paviljongin vuoden 2012 Venetsian arkkitehtuuribiennaaliin.

Grcic palkittiin Compasso d’Oro -palkinnolla vuonna 2001 Flosille suunnittelemastaan *Mayday*-valaisimesta ja vuonna 2011 Plankille suunnittelemastaan *Myto*-tuolista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Konstantin Grcic, Artek. Viitattu 27.6.2017.
2. ↑  Vuosikertomus 2001[vanhentunut linkki], Hackman Group 2002. Viitattu 27.6.2017.
3. ↑  McKay, Caragh: Hard time: Konstantin Grcic redesigns the radical Rado Ceramica. *Wallpaper* 7.1.2017. Viitattu 18.7.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* Victoria
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Konstantin Ebeling** (? – 1886) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston kontra-amiraali.

Konstantin Ebeling tuli oppilaaksi Pietarin merikadettikouluun maaliskuussa 1840. Hänet ylennettiin gardemariniksi tammikuussa 1843 ja kadettikoulusta valmistuttuaan midshipsmaniksi elokuussa 1845. Ebeling palveli linjalaivojen Arsis ja Finland sekä fregatin Geres purjehduksilla 1845–1850 Suomenlahdella ja Itämerellä. Hänet ylennettiin luutnantiksi joulukuussa 1850 ja määrättiin 2. meridivisioonan komentajan adjutantiksi tammikuussa 1852. Ebeling osallistui samana vuonna linjalaiva Georgi Pobedonosetsin ja siipirataslaiva Hrabryin matkoihin Itämerellä. Hän palveli Krimin sodan aikana Hrabryillä ja korvetti Knjaz Warshavskilla Kronstadtin redillä 1854–1855, sodan lopulla 1856 hänet määrättiin 14. meriekipaasiin kuuluvan tykkivene Zvonin päälliköksi.

Ebeling erosi aktiivipalveluksesta ja siirtyi kauppalaivastoon maaliskuussa 1857, mutta palasi sotilaspalvelukseen ja määrättiin 21. meriekipaasiin korvetti Bajanin vanhimmaksi upseeriksi joulukuussa 1859. Hänet siirrettiin Hrabryille helmikuussa 1861 ja ylennettiin seuraavana vuonna kapteeniluutnantiksi. Palvelukseen 3. meriekipaasiin Ebeling siirrettiin maaliskuussa 1863. 2. luokan kapteeniksi ylennettynä hänet määrättiin ensin potkurivene Shtshitin päälliköksi maaliskuussa 1868 ja sitten höyrylaiva Araksin päälliköksi toukokuussa 1868 ja höyrylaiva Volgan päälliköksi heinäkuussa 1870. Seuraavana vuonna hänet ylennettiin 1. luokan kapteeniksi. Ebeling erosi Volgan päällikkyydestä marraskuussa 1872, eron sotapalveluksesta hän sai kontra-amiraalina kesäkuussa 1879.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ebeling, Konstantin *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit
* Biografiasampo

 |

 |