recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Triesenberg** on Liechtensteinin ruhtinaskunnan pinta-alaltaan suurin kunta maan etelä- ja keskiosassa. Triesenberg myös kohoaa Liechtensteinin kunnista korkeimmalle, korkeimmillaan jopa kahteen tuhanteen metriin. Kunta on asutettu jo 1200-luvulla.

Triesenbergin alueelta aukeaa upeat maisemat Reinin laaksoon ja Alpeille. Ennen toista maailmansotaa kunnan alueella tärkein elinkeino oli maanviljely, mutta nyttemmin teollisuudella ja palveluammateilla on suurempi merkitys. Triesenbergissä on myös laajat talviurheilumahdollisuudet, samoin kuin kesäisin vaellus- ja vuorikiipeilymahdollisuudet.

Triesenbergin kunnan alueella ovat myös seuraavat kylät: Gaflei, Silum, Steg ja Malbun.

Politiikka
----------

Kunnanjohtaja on Hubert Sele (VU). Kunnanvaltuustossa on kymmenen jäsentä (VU 5, FBP 4, 1 sitoutumaton)

Rauhankappeli Malbunin kylässä.
LiechtensteinLiechtensteinin kunnat

|  |  |
| --- | --- |
| Oberland | 
* Balzers
* Planken
* Schaan
* Triesen
* Triesenberg
* Vaduz

 |
| Unterland | 
* Eschen
* Gamprin
* Mauren
* Ruggell
* Schellenberg

 |
Shanghain maglev-juna.
JR-Maglev Yamanashissa, Japanissa koeradalla.
Transrapid 09 Emslandin koeradalla Saksassa.
**Maglev** (lyhenne sanoista *magnetic levitation*) tarkoittaa magneettiseen levitaatioon perustuvaa rautatietä ja sitä pitkin kulkevaa junaa. Maglev-junat leijuvat radan yllä magneettisesti koskematta siihen. Tekniikan etuja ovat vähäinen kitka ja suurempi kaarrenopeus. Nämä mahdollistavat perinteisiä pyörillä kulkevia suurnopeusjunia suuremman nopeuden (yli 500 km/h). Maglev-junat ovat yksinomaan sähkökäyttöisiä.

Taloudellisista syistä maglev-teknologia ei kuitenkaan ole toistaiseksi levinnyt laajalle. Maglev-junia koskee yhtä suuri ilmanvastus kuin tavanomaisiakin junia, ja suurilla kulkunopeuksilla junan ja radan välisen kitkan merkitys pienenee suhteessa ilmanvastukseen. Maglev edellyttää sekä erityisen maglev-rautatien, että tähän soveltuvan junan rakentamista. Se rakennetaan yleensä betonipylväiden varaan ja on magneettilevitaation vuoksi tavanomaisia rautateitä kalliimpi. Tavanomaisista rautateistä poiketen maglev-rautateillä ei ole tavaraliikennettä.*selvennä*

Maglev-tekniikkaa soveltavia junia on kokeiltu ja suunniteltu, mutta ainoa nykyään*milloin?* kaupallisessa käytössä oleva on Shanghain keskustan ja lentokentän väliä kulkeva Shanghain maglev-juna Kiinassa. Kyseinen rautatie perustuu saksalaisen Transrapidin tekniikkaan.

Transrapidin koeradalla Saksan Lathenissa tapahtui 22. syyskuuta 2006 kuolonuhreja vaatinut onnettomuus, kun koejuna törmäsi radalle unohtuneeseen huoltovaunuun.

Katso myös
----------

* Inductrack
* M-Bahn

Lähteet
-------

1. ↑  Shanghai Maglev Official Website (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maglev** Wikimedia Commonsissa

* International Maglev Board (englanniksi)

Suurnopeusjunat

* Acela Express
* AVE
* California High-Speed Rail
* Eurostar
* Le Frecce
* InterCityExpress
* JR-Maglev MLX01
* Korea Train Express
* Maglev
* Pendolino
* Shinkansen
* TGV
* Thalys
* Transrapid
* Treno Alta Velocità
* X2000
Wilhelm Souchon vuonna 1917.
**Wilhelm Souchon** (2. kesäkuuta 1864 Leipzig – 13. tammikuuta 1946 Bremen) oli saksalainen vara-amiraali, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa. Hän oli mukana tapahtumissa, jotka saivat Ottomaanien valtakunnan liittymään sotaan keskusvaltojen puolelle syksyllä 1914.

Vuonna 1914 Souchon komensi Saksan laivaston Välimeren eskaaderia. Hänen on sanottu aiheuttaneen ensimmäisen maailmansodan ensimmäiset merellä ammutut laukaukset, kun hän 4. elokuuta määräsi aluksensa tulittamaan ranskalaisten satamia Algeriassa. Pelätessään alustensa joutuvan internoiduiksi Souchon ei uskaltanut käydä täydentämässä hiilivarastoja Messinassa, puolueettomaksi julistautuneen Italian alueella, joten hän vei laivansa *SMS Goebenin* ja *SMS Breslaun* Konstantinopoliin. Tämä onnistui brittilaivaston saamattomuuden ansiosta. Konstantinopolissa *Goeben* ja *Breslau* liitettiin Turkin laivastoon ja Souchon nimitettiin Turkin taistelulaivaston komentajaksi. Hän oli Turkin meriministeri Djemal paššan alainen, mutta Saksan sodanjohto toivoi hänen ajavan ensisijaisesti kotimaansa sotilaallisia intressejä. Turkin sotaministeri Enver paššan määräyksestä Souchon lähetettiin 29. lokakuuta 1914 tulittamaan Venäjälle kuulunutta Odessan satamaa Mustallamerellä, mikä merkitsi Turkin liittymistä sotaan.

Souchon ei mielestään saanut Turkin laivastolta tarpeeksi tukea venäläisten alusten hallitsemalla Mustallamerellä. Hän palasi lopulta Saksaan syyskuussa 1917, ja hänet nimitettiin avomerilaivaston neljännen taistelueskaaderin komentajaksi. Souchon oli myös Kielin laivastotukikohdan komentajana loka–marraskuussa 1918, kun Kielin matruusikapina puhkesi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Wilhelm Souchon (englanniksi) Firstworldwar.com. Viitattu 4.2.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Kgosi Lucas Manyane Mangope** (27. joulukuuta 1923 – 18. tammikuuta 2018) oli eteläafrikkalainen poliitikko, joka toimi Bophuthatswanan bantustanin presidenttinä 1977–1994. 

Mangope syntyi Motswedissä vuonna 1923 vanhaan päällikkösukuun. Hänen isänsä kuoltua vuonna 1959 hänestä tuli Motswedi-Barutshe-Bu-Manyane-heimon päällikkö. Mangope valittiin 1961 tswanojen paikallishallinnon varapuheenjohtajaksi.

Bophuthatswana bantustanin pääministeriksi Mangope nousi vuonna 1972. Mangope oli Bophuthatswanan kansallispuoleen johtaja, mutta hän jätti puolueen sisäisten kiistojen seurauksena. Hän perusti Bophuthatswanan demokraattisen puolueen, josta tuli sittemmin hallituspuolue.

Bophuthatswana julistautui itsenäiseksi vuonna 1977. Mangopen demokraattpinen puolue voitti selvästi ensimmäiset vaalit. Mangopesta tuli myös valtion ensimmäinen presidentti. Hän toimi virassa 1977–1994.

Mangopen puolue voitti vuoden 1987 vaaleissa enemmistön parlamenttiin. Seuraavana vuonna progressiivisen kansanpuolueen johtaja Rocky Malebane-Metsingin luotsaama ryhmittymä yritti kaapata vallan Mangopelta. Vallankaappausyritys saatiin tukehdutettua 17 tunnissa. Tämän jälkeen progressiivinen puolue kiellettiin ja Mangope vankitti asemaansa massapidätyksillä ja vainoilla. Mangope oli tarvinnut vallankaappuksesta selviytyäkseen Etelä-Afrikan hallituksen tukea. 

Mangope osallistui joulukuussa 1991 muiden bantustanjohtajien tavoin Codesa-neuvotteluihin. Mangope ei suostunut Bophuthatswanan lakkauttamiseen vaan kannatti liittovaltiota. Mangope hyväksyi seuraavan vuoden neuvotteluissa bantustanien uudelleen järjestelyyn. Hänet kuitenkin syöstiin valasta vuonna 1994. Bophuthatswana kaatui samana vuonna, ja alue liitettiin virallisesti Etelä-Afrikkaan.

Mangope keräsi presidenttikaudellaan ison ominaisuuden. Vuonna 1998 hänen todettiin kavaltaneen 2,8 miljoonaa randia, suurimman osan omalta heimoltaan Maricon kromikaivoksesta. Kaivosrojaltien olisi kuulunut mennä hänen heimolleen, mutta niitä ei maksettu enää Mangopen noustua presidentiksi. Hän jatkoi kuitenkin politiikassa ja perusti myöhemmin Etelä-Afrikan yhdistyneen kristillisdemokraattisen puoleen.

Lähteet
-------

1. ↑  Motau, Koketšo: Condolences pour in for former Bophuthatswana leader Lucas Mangope *Eyewitness News*.  19.1.2018. Viitattu 19.1.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Padraig O’Malley: Mangope, Lucas Manyane Nelson Mandela Centre of Memory. Viitattu 24.7.2017. (englanniksi)
3. 1 2  Lucas Mangope, Bophuthatswana homeland leader is deposed South African History Online. Viitattu 24.7.2017. (englanniksi)
4. ↑  Mangope guilty of fraud  22.7.1998. Mail & Guardian Online. Viitattu 24.7.2017. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Mar. Silbannacus** (240-luku?) oli mahdollisesti roomalainen vallananastaja keisari Philippus Arabsin aikana. Hänestä tiedetään vain yhden Lorrainesta löytyneen *Antoninianuksen* perusteella, ja hänen koko nimensä, aikaisempi elämä, ura ja asema ovat täysin hämärän peitossa. Löydetyn kolikon etupuolella on Silbannacuksen kuva ja teksti IMP MAR SILBANNACVS AVG (*Imperator Mar. Silbannacus Augustus*). Kääntöpuolella kuvataan Mercurius-jumala käsissään Victoria (voitto) ja caduceus. Ympärillä lukee VICTORIA AVG.

Nimi Silbannacus viittaa kelttiläiseen alkuperään. On esitetty, että hän oli alkujaan germaaneista koostuvien auxilia-yksiköiden komentaja Ylä-Germaniassa, ja kapinoi Philippusta vastaan, kun germaanit olivat toistuvasti hyökänneet provinssin kaupunkeihin. Kapina saattoi päättyä keisari Deciuksen aikana, sillä Eutropius kertoo Galliassa olleesta sisällissodasta, jonka Decius kukisti. Tämä on kuitenkin vain spekulaatiota, sillä ei ole löytynyt mitään todisteita, jotka tukisivat tätä teoriaa. Varmaa saattaa olla vain se, että Silbannacuksella oli jonkinlaisia yhteyksiä Galliaan, sillä Mercurius oli siellä merkittävässä asemassa.

Katso myös
----------

* Sponsianus, ilmeisesti samanaikainen vallananastaja Daciassa

Lähteet
-------

* Arto Kivimäki ja Pekka Tuomisto: *Rooman keisarit*, s. 492. Karisto, 2005. ISBN 951-23-4546-3.
* Christian Körner: Rebellions During the reign of Phillip the Arab (244-249 A.D.): Iotapianus, Pacatianus, Silbannacus, and Sponsianus  7.6.1999. Roman Emperors - DIR. Viitattu 26.10.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Silbannacuksen kolikko (Arkistoitu – Internet Archive)
**Magical Mystery Tour** on The Beatles -yhtyeen surrealistinen komediaelokuva vuodelta 1967. Elokuvassa matkataan bussilla pitkin ja poikin Englantia ja sekoillaan. Paul McCartneyn ideoimassa elokuvassa esiintyvät kaikki yhtyeen jäsenet. Elokuvan musiikista julkaistiin myös samanniminen albumi.

Beatlesin jäsen Paul McCartney oli miettinyt jo pitkään elokuva-aihetta Beatlesin seuraavaksi elokuvaksi, ja hän keksi idean vihdoin keväällä 1967 paluulennolla Yhdysvalloista. McCartney keksi laittaa Beatlesin kiertoajelubussilla tehdylle huviretkelle, jollaisia mainostettiin liverpoolilaiselle työväenluokalle "mysteerikierroksina". McCartney halusi tehdä "kahelin sekoiluelokuvan 60-luvun tyyliin". Muu yhtye hyväksyi McCartneyn ehdotuksen ja äänitti aluksi kappaleen "Magical Mystery Tour". Syyskuussa 1967 yhtye äänitti lisää kappaleita elokuvaa varten.

Elokuvan valmistelut olivat hyvin hätäiset, sillä McCartney halusi elokuvasta spontaanin. Tarkoitus oli, että vuokrattuun avokattoiseen kiertuajelubussiin hyppäisi yhtyeen jäsenten lisäksi sekalainen seurakunta sivuroolinäyttelijöitä, jotka oli poimittu showbisneshakemisto *Spotlightista*. Lopulta mukaan saatiin joukko näyttelijöitä ja viihdetaiteilijoita sekä yhtyeen jäsenten ystäviä. Improvisoituun tie-elokuvaan oli sitten tarkoitus lisätä musiikillisia välisoittoja. Elokuvalla ei ollut käsikirjoitusta eikä budjettia. Ohjaaja-kuvaajaksi valittiin nuori Peter Theobald. Hän kuitenkin jätti tuotannon riitauduttuaan ammattiliittojen kanssa elokuvan työntekijöiden palkkaamisesta, ja pääohjaajaksi tuli McCartney.

Bussiajelun lähtöpaikka oli Allsop Place, kadunpätkä Madame Tussaudin vahakabinetin takana Lontoossa. Samana iltana bussi saapui Devonin Teignmouthiin, missä matkustajat kirjoittautuivat hotelliin. Tarkoitus oli ollut yöpyä joka yö eri kohteessa, mutta yhtye perusti lopulta käytännön syistä tukikohtansa Atlantic Hoteliin Cornwallin Newquayssa. Kiertoajelun loputtua elokuva viimeisteltiin hylätyssä ilmavoimien tukikohdassa West Mallingissa, Kentissä. Lokakuun 1967 aikana McCartney editoi filmin Lontoossa.

McCartney myi elokuvan oikeudet ensin BBC:lle. Yhtiö esitti värielokuvan mustavalkoisena tapaninpäivänä 1967 ja samalla leikkasi siitä joitain kohtauksia, jotka eivät sopineet koko perheen elokuvaan. Televisioyleisö ei pitänyt alle tunnin mittaisesta elokuvasta, sillä siinä ei ollut juonta eikä se ollut hauska.

Suomessa elokuvan esitti Mainos-TV 5.4.1968 nimellä *Lumottu Beatles matka*.

Lähteet
-------

* Sounes, Howard: *Paul McCartney*. (Fab. An Intimate Life of Paul McCartney, 2010.) Suomentanut Sami Heino. Helsingissä: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-23741-9.

### Viitteet

1. ↑  Sounes 2011, s. 184.
2. ↑  Sounes 2011, s. 192.
3. ↑  Sounes 2011, s. 209.
4. ↑  Sounes 2011, s. 209–212.
5. ↑  Sounes 2011, s. 210–213.
6. ↑  Sounes 2011, s. 213–215.
7. ↑  Matti Milan, Secretary for Finland: The Official Beatles Fan Club, Uutiskirje no. 6, talvi 1968.
**Lucas Rafael Araújo Lima** (s. 9. heinäkuuta 1990 Marília) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Série A:ssa pelaavaa Santos FC:tä. Vasenjalkainen Lima on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän kuuluu myös Brasilian jalkapallomaajoukkueeseen.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Lima aloitti uransa Inter de Limeirassa, jota hän edusti vuodet 2010–2010, muttei pelannut otteluakaan seuran paidassa. Vuodet 2012–2013 hän edusti Série A:n Internacionalia pelaten 14 ottelussa. Vuonna 2013 hän oli lainalla Sport Club do Recifessä, jossa maaleja kertyi 36 ottelussa seitsemän. Hän debytoi Recifen paidassa myös Copa Sudamericanassa. Helmikuussa 2014 Lima siirtyi Santos FC:hen. Hän voitti seuran kanssa Campeonato Paulistan vuonna 2015.

### Maajoukkueura

Lima debytoi Brasilian jalkapallomaajoukkueessa syyskuussa 2015 ystävyysottelussa Costa Ricaa vastaan. Avausmaalinsa hän teki saman vuoden marraskuussa MM-karsintaottelussa Argentiinaa vastaan.

Saavutukset
-----------

**Seurajoukkuetasolla**

* Campeonato Paulista: 2015

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑  Lucas Lima National Football Teams -sivustolla (englanniksi)

Brasilian joukkue – Copa América Centenario
1 Alisson |
2 Dani Alves |
3 Miranda |
4 Gil |
5 Casemiro |
6 Filipe Luís |
7 Ganso |
8 Elias |
9 Jonas |
10 Lima |
11 Gabriel |
12 Diego Alves |
13 Marquinhos |
14 Rodrigo Caio |
15 Fabinho |
16 Santos |
17 Walace |
18 Augusto |
19 Willian |
20 Lucas |
21 Hulk |
22 Coutinho |
23 Grohe |
Valmentaja Dunga
**Maailman rumin koira** valitaan vuosittain Petalumassa, Kaliforniassa pidettävien *Sonoma-Marin Fair* -markkinoiden yhteydessä järjestettävässä kilpailussa. Vuoden 2012 kilpailu oli järjestyksessään 24:s. Kesäkuisin pidettävän kilpailun voittaja saa palkinnoksi muun muassa pokaalin ja tuhat dollaria, sekä yhden vuoden *Doggie Dollar$* -koirankeksit. Moni voittajakoira on hyödyntänyt kuuluisuuttaan edistämällä löytökoirien auttamiskampanjoita.

Vuoden 2012 kilpailussa oli kolme kierrosta. Ensimmäisellä kierroksella valittiin rumin rotukoira ja rumin sekarotuinen koira. Toisella kierroksella näiden luokkien voittajat kilpailivat keskenään 500 dollarista ja pokaalista, ja tämän kierroksen voittaja kilpaili lopuksi edellisvuosien voittajia vastaan pääpalkinnosta. Tuomaristona toimivat yleisö ja kolmihenkinen raati.

Kilpailun voittajia
-------------------

* 2020 – ei järjestetty
* 2019 – Scamp the Tramp
* 2018 – Zsa Zsa
* 2017 – Martha
* 2012 – Mugly
* 2011 – Yoda
* 2010 – Princess Abby
* 2009 – Pabst
* 2008 – Gus

Lähteet
-------

* UNITED KINGDOM UGLY DOG TAKES ALL AT WORLD’S UGLIEST DOG ® CONTEST  2012. Sonoma-Marin Fair, virallinen sivusto. Viitattu 23.6.2012.

### Viitteet

1. ↑  A look back at every World’s Ugliest Dog Contest winner since 2002 *Crossroads Today*.  21.6.2020. Viitattu 3.10.2020. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. 1 2  Derrick Bryson Taylor: World’s Ugliest Dog, Scamp the Tramp, Comes From a Family of Winners *The New York Times*.  22.6.2019. Viitattu 3.10.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tässä on maailman rumin koira *Ilta-Sanomat*.  23.6.2012.
**Pablo de La Llave** (1773 Córdoba, Uusi-Espanja – heinäkuu 1833 Córdoba, Meksiko) oli meksikolainen poliitikko, luonnontieteilijä ja katolinen pappi.

Llave syntyi varakkaaseen perheeseen Córdobassa, missä hän myös varttui aikuiseksi. Loisteliaan yliopistouran jälkeen hän meni opettajaksi Colegio Nacional de San Juan Lateranoon. Hän väitteli teologian tohtoriksi Meksikon yliopistossa.

Llave oli kuuluisa saarnamies ja käänsi myös tekstejä hepreasta. Joksikin aikaa hän muutti asumaan Pariisiin, kunnes hän sai apulaisjohtajan viran Madridin luonnonhistoriallisessa museosta. Vuosien 1811 ja 1812 aikana Llave ja José Mariano Mociño tutkivat ja järjestivät Uuden-Espanjan tutkimusmatkan aineistoa. Vuosina 1820–1821 Llave edusti Veracruzin osavaltiota Espanjan parlamentissa liberaalipuolueen edustajana.

Llave palasi Meksikoon sen annettua itsenäisyysjulistuksen. Vuonna 1823 hän toimi oikeusministerinä ja kirkollisasioiden hoitajana Agustín de Iturbiden hallinnossa. Vuonna 1824 Meksikon ensimmäinen presidentti Guadalupe Victoria nimitti Llaven kabinettiinsa. Hän toimi myös Veracruzin senaattorina. Poliittisesti Llavea on pidetty liberaalina, republikaanisen papin ja poliitikon Miguel Ramos Arizpen seuraajana.

Llave ja Juan José Martínez de Lejarza tutkivat ensimmäisinä Meksikon orkideoita. Vuonna 1824 he julkaisivat teoksen, jossa he kuvailivat noin 50 lajia.

Vuonna 1831 Llave sai johdettavakseen Meksikon luonnonhistoriallisen museon (Museo Nacional de Historia Natural de México). Vuosina 1832 ja 1833 hän julkaisi lintutieteellisiä kirjoituksia lyhyen aikaa ilmestyneessä meksikolaisessa aikakauslehdessä. Llave kuvaili ja nimesi kirjoituksissaan useita lintulajeja, joista ruostepyrstökolibri (*Amazilia tzacatl*) ja mayaketsaali (*Pharomachrus mocinno*) olivat tieteelle uusia.

Hänen nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liitettävää auktorilyhennettä **La Llave**.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  La Llave, Pablo de (1773-1833) *International Plant Names Index – IPNI*. Viitattu 8.10.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Llave International Plant Names Index

 |

 |
**Maailman muotoilupääkaupunki Helsinki 2012** (engl. *World Design Capital Helsinki 2012*) oli organisaatio, joka tarjosi vuonna 2012 muotoiluun ja sen ilmiöihin liittyviä tapahtumia ja projekteja Helsingissä. Maailman muotoilupääkaupungin asema myönnetään joka toinen vuosi yhdelle kaupungille maailmassa. Aiemmin designpääkaupunkina olivat olleet Torino ja Soul.

Teollisen muotoilun kansainvälinen järjestö International Council of Societies of Industrial Design ICSID valitsi 25. marraskuuta 2009 Helsingin vuoden 2012 maailman designpääkaupungiksi.

World Design Capital Helsinki 2012 -hankkeen toteutti Kansainvälinen designsäätiö, joka hallinnoi kaikkia hankkeeseen liittyviä oikeuksia ja tuotemerkkejä. Sen hallituksen puheenjohtaja oli Tero Vähäkylä ja hanketta johti vuodesta 2010 Pekka Timonen , joka siirtyi viestintätoimisto Kreabin toimitusjohtajaksi 8.4.2013 alkaen.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Helsinki on maailman muotoilupääkaupunki (uutinen) *Yle, Alueuutiset, Helsinki*.  25.11.2009. Yle.  Arkistoitu 28.11.2009. Viitattu 19.5.2011.
2. ↑  
	* World Design Capital: Press release  21.10.2010. www:  World Design Capital. Viitattu 25.9.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* ICSID, World Design Capital (englanniksi)
* WDC Helsinki 2012 verkkosivu. (suomeksi) (ruotsiksi) (englanniksi)
* Kansainvälinen Designsäätiö
**Tin-Hama** on maalaiskunta ja sen keskuspaikka Gaon alueen Ansongon piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen vasemmanpuoleisella tasangolla noin 55 kilometriä Ansongosta itään. Kunnassa on 10 000 asukasta (vuonna 2009).

Tin-Haman kunnan pinta-ala on 2 500 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Ménakan piiriin, etelässä Ansongon piirin Bourran kuntaan ja Nigeriin, lännessä Ansongoon ja Baraan sekä pohjoisessa Talatayeen. Seutu sijaitsee Saharaan ja Sahelin siirtymäalueella.

Kuntaan kuuluu 9 paimentolaisryhmää. Asukkaat ovat tuaregeja, songhaikieltä puhuvia dawsahakeja, fulbeja ja arabeja. Vallitseva uskonto on islam.

Seudun pääelinkeinot ovat karjanhoito ja maanviljely. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Kunnassa on kolme alakoulua, keskikoulu ja koraanikoulu sekä terveysasema.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Plan de Securité Alimentaire Commune de Tin-Hama 2005–2009 *csa-mali.org*.  2005. Viitattu 31.5.2012. (ranskaksi)
2. ↑  Resultats provisoires RGPH 2009 (Région de Gao) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 31.5.2012. (ranskaksi)
3. ↑  Schéma d'Aménagement du Territoire d’Ansongo *bndr-mali.org*.  2008. Viitattu 31.5.2012. (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
**Tina Bachmann** (s. 15. heinäkuuta 1986 Schmiedeberg, Saksan demokraattinen tasavalta) on entinen saksalainen ampumahiihtäjä. Hän edustaa SG Stahl Schmiedeberg -seuraa.

Bachmann voitti junioreiden Euroopan-mestaruuden 3 × 6 kilometrin viestissä Langdorf-Arberseessa 2006. Aikuisten sarjassa hän on saanut EM-kilpailujen viestissä hopeaa Nove Mestossa 2008 ja pronssia Ufassa 2009. Hanty-Mansijskin MM-kilpailuissa 2011 hän hiihti kolmannen osuuden kultaa saaneessa Saksan viestijoukkueessa, sai normaalimatkalla hopeaa ja oli yhteislähtökilpailussa 12:s. Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 hän hiihti avausosuuden Saksan mestarijoukkueessa naisten viestissä. Lisäksi hän sijoittui yhteislähdössä neljänneksi ja takaa-ajossa 14:nneksi.

Bachmann kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Trondheimissa kaudella 2008–2009. Muutamaa päivää myöhemmin hän voitti maailmancupin pikamatkan Hanty-Mansijskissa.

Bachmann on saavuttanut rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuissa kultaa sekaviestissä Oberhofissa 2009 sekä kultaa takaa-ajossa ja hopeaa pikakilpailussa Nové Městossa 2010.

Bachmann lopetti uransa joulukuussa 2016.

Lähteet
-------

1. ↑  Portrait - Tina Bachmann (GER) *biathlon2b.com*.  Arkistoitu 5.6.2010. Viitattu 12.2.2017. (saksaksi) (archive.org)
2. 1 2 3  Tina Bachmann *biathlonresults.com*. Viitattu 10.3.2012. (englanniksi)
3. ↑  Ampumahiihtäjät Böhm, Bachmann ja Mali lopettivat uransa *www.kestavyysurheilu.fi*.  Arkistoitu 11.2.2017. Viitattu 10.2.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
SuperSeaCat Four Helsingissä vuonna 2007
**SuperSeaCat** oli Helsingin ja Tallinnan väliä liikennöinnyt pikalaivayhtiö. SuperSeaCat aluksiin kuuluivat HSC *SuperSeaCat One*, HSC *SuperSeaCat Three* ja HSC *SuperSeaCat Four*. Yhtiön omistivat puoliksi bermudalainen Sea Containers ja kreikkalainen Eugenides. SuperSeaCat ajautui konkurssiin 20. lokakuuta 2008.

Historia
--------

Kesällä 2006 virolainen Tallink osti SeaContainersin omistaman Silja Linen. Kauppa ei sisältänyt Tallinnaan liikennöiviä SuperSeaCat-pikalaivoja. SuperSeaCat Oy perustettiin marraskuussa 2006 nimellä SeaContainers Finland Oy, ja se jatkoi liikennöintiä SuperSeaCat-pikalaivoilla.

Keväällä 2008 kreikkalainen Eugenides osti puolet SuperSeaCat Oy:stä. Syksyllä 2008 yhtiö ajautui konkurssiin.

Varustamon senhetkiset alukset, *SuperSeaCat Three* ja *SuperSeaCat Four*, menivät osaomistaja Eugenideksen Kreikan-liikenteeseen, Aegean Speed Lines -brändin alle.

Katso myös
----------

* HSC *SuperSeaCat One*
* HSC *SuperSeaCat Three*
* HSC *SuperSeaCat Four*

Lähteet
-------

1. ↑  Tallink kaappasi Siljan laivat  12.6.2006. Talouselämä. Viitattu 10.6.2016.
2. ↑  SuperSeaCat: Yritystietoa
3. ↑  "Seuraavaksi menee Linda Line"  15.10.2008. Taloussanomat. Viitattu 10.6.2016.
4. ↑  SuperSeaCat ajautui konkurssiin  21.10.2008. Yle Uutiset. Viitattu 10.6.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Aegean Speed Linesin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
16 mm ja Super 16 -formaattien vertailu
**Super 16** on elokuvaukseen tarkoitettu filmiformaatti. Super 16 käyttää muuten tavallista, vain toisesta reunastaan rei'itettyä 16 millimetrin filmiä, mutta kamera valottaa myös normaalisti ääniraidalle varatun alueen. Tällöin kuva-alue kasvaa noin 46 prosentilla. Super 16 -negatiiviruudun kuvasuhde on noin 1,66:1, mutta kuva rajataan usein 1,85:1- tai 2,39:1-kuvasuhteeseen.

Super 16 on taloudellisuudestaan johtuen suosittu formaatti indie-tuotannoissa. Nykyään Super 16 -negatiivista saadaan digitaalitekniikan avulla suhteellisen laadukas suurennos 35 mm:n filmille teatterilevitystä varten. Viime vuosien pitkistä suomalaisista teatterielokuvista muun muassa *Pahat pojat* (2003) ja *Matti* (2005) on kuvattu Super 16 -formaatissa.

Super 16 -formaatin keksi ruotsalainen elokuvaaja Rune Ericson vuonna 1965. Ensimmäinen formaatissa kuvattu kokoillan elokuva oli *Onnelliset paskiaiset* (*Lyckliga skitar*, 1970), jonka kuvaajana Ericson toimi. Hänet palkittiin vuonna 2002 Oscarilla keksinnöstään.

Lähteet
-------

1. ↑  Rune Ericsons biography. Svensk filmdatabas. Viitattu 24.7.2017.(ruotsiksi)

Katso myös
----------

* Super 35, suurikokoisempi filmiformaatti, jossa ääniraidan ala käytetään kuvalle

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Super 16** Wikimedia Commonsissa
**A-poikien 1. divisioona** on kaudesta 2018-2019 lähtien pelattu Salibandyliiton järjestämä valtakunnallinen sarja. Se on A-poikien toiseksi korkein sarjataso. Ottelut pelataan yksittäisinä ja peliaika otteluissa on 3 x 20 minuuttia tehokasta peliaikaa.

Uuden 1. divisioonan joukkueet selviävät 25.-26.8.2018 pelattavissa 1. divisioonan karsinnoissa.

Toisin kuin SM-sarjassa, kaikki sarjapaikat eivät ole periytyvä. Periytyviä sarjapaikka on 8 ja neljästä viimeisestä paikasta kaudelle 2019-2020 pelataan elokuussa 2019.

Historia
--------

1. divisioonaa on pelattu kauteen 2017-2018 asti alueellisena, turnausmuotoisena sarjana. Keväällä 2018 liitto päätti, että 1. divisioona pelataan jatkossa valtakunnallisena. Sarja perustetaan SM-sarjan ja vanhan 1. divisioonan väliin. Vanha alueellinen 1. divisioona pelataan jatkossa nimellä 2. divisioona.

Sarjajärjestelmä
----------------

1. divisioonassa 8 sarjapaikkaa on periytyviä ja viimeiset 4 paikkaa karsitaan 1. divisioonan karsinnoissa elokuussa 2019.

Valtakunnallinen 1. divisioona pelataan yhdessä 12 joukkueen lohkossa. Runkosarja pelataan kaksinkertaisena, eli jokainen joukkue pelaa 22 ottelua.

Runkosarjan 1. nousee kauden päätteeksi SM-sarjaan. 2. ja 3. pelaavat SM-karsinnat SM-sarjan 10. ja 11. vastaan. Ottelusarjojen voittajat SM-sarjaan kaudeksi 2019-2020.

Runkosarjan 4.-6. varmistavat suoran paikan 1. divisioonaan kaudeksi 2019-2020. 7. ja 8. karsivat periytyvistä sarjapaikoista 2. divisioonan loppusarjan kahden parhaan kanssa. Otteluparien voittajat saavat suoran paikan 1. divisioonaan ja häviäjät voivat yrittää saada 1. divisioonan sarjapaikan elokuussa 2019 järjestettävissä 1. divisioonan karsinnoissa, jossa ratkotaan 4 viimeistä sarjapaikkaa.

Joukkueet 2020–2021
-------------------

  
LNM
Koovee
O2-Jyväskylä
Loviisan Tor
NST
Karhut
Josba
SBS Wirmo
**PK-SEUTU**

| **Joukkue** | Kunta | Kotihalli |
| --- | --- | --- |
| **M-Team** | Helsinki | Arena Center Ruskeasuo |
| **Karhut** | Pori | Porin urheilutalo |
| **SBS Wirmo** | Mynämäki | HaNi-Halli |
| **SaiPa** | Lappeenranta | Liikuntakeskus Areena |
| **Josba** | Loviisa | Rantakylän urheiluhalli |
| **O2-Jyväskylä** | Jyväskylä | Palokan koulukeskus |
| **GrIFK** | Kauniainen | Kauniaisten palloiluhalli |
| **Loviisan Tor** | Loviisa | Loviisan liikuntahalli |
| **LNM** | Liminka | Limingan liikuntahalli |
| **NJ** | Seinäjoki | Nurmohalli |
| **OLS** | Oulu | Kastellin monitalotalo |
| **Koovee** | Tampere | AutoCenter Areena |

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Tin Aïcha** on maalaiskunta ja sen keskuspaikka Timbuktun alueen Goundamin piirissä Malissa. Se sijaitsee kuivuneen Faguibinejärven pohjoispuolella noin 55 kilometriä Goundamista luoteeseen. Kunnassa on 6 300 asukasta (vuonna 2009)

Tin Aïchan kunnan pinta-ala on 18 950 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa ja idässä Timbuktun piirin Salamin ja Goundamin piirin Issabéryn, etelässä M’Bounan ja Adarmalanen sekä lännessä Raz-El-Man kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.

Kuntaan kuuluu 9 kylää. Asukkaat ovat etupäässä songhaita, belloja ja fulbeja.

Seudulla aikaisemmin harjoitetusta maanviljelystä on kuivuuden takia jouduttu lähes kokonaan luopumaan. Osa väestöstä harjoittaa pienimuotoista karjanhoitoa tai kaupankäyntiä. Nuoret hakeutuvat muualle ansiotöihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats provisoires RGPH 2009 (Région de Tombouctou) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 2.8.2012. (ranskaksi)
2. 1 2  Schéma Directeur de Lutte Contre l’Ensablement dans le Nord du Mali (6ème et 7ème Régions): Monographie de la Commune de Tin Aïcha *environnement.gov.ml*.  2004. Viitattu 2.8.2012. (ranskaksi)
3. 1 2  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de Tin-Aïcha 2006-2010 *csa-mali.org*.  2006. Viitattu 2.8.2012. (ranskaksi)
**Sampii** (isona kirjaimena alun perin **Ͳ**, pienenä **ͳ**, nykyisin vain numeromerkkeinä **Ϡ** ja **ϡ**, kreik. σαμπί, *sampí*), myös *disigma*, on käytöstä pois jäänyt kirjain kreikkalaisessa kirjaimistossa. Se vastasi jonkinlaista /s/-äännettä, mahdollisesti [ss] tai [ts]. Kreikkalaisissa numeroissa sampiin lukuarvo on 900.

Muoto ja sen historia
---------------------

Sampiin alkuperää ei tunneta. Se oli käytössä joonialaisissa kirjaimistoissa lähinnä Vähässä-Aasiassa, kuten Efesoksessa, sekä Pamfyliassa pamfylian murteen kirjoittamisessa. Sampii poistui käytöstä klassiselle kaudelle tultaessa, ja jäi käyttöön pelkästään numeromerkkinä.

Kirjain sampii näyttää piiltä, joka on kääntynyt 45 astetta oikealle, joskin silloin tällöin sitä näkee pystyyn kirjoitettunakin. Nimensä kirjain on saanut juuri ulkomuodostaan ja on peräisin ilmaisusta ὡς ἂν πῖ, *hōs an pi*, "ikään kuin pii". Nimi on peräisin vasta bysanttilaiselta ajalta, eikä kirjaimen alkuperäinen nimi ole tiedossa.

Epigrafisissa ja paleografisissa lähteissä sampiista esiintyy muun muassa seuraavanlaisia variantteja:

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kiilunen, Jarmo & Nikki, Nina: *Alfasta oomegaan. Uuden testamentin kreikan tukipaketti*, s. 124–127, 279. Suomen eksegeettisen seuran julkaisuja 103. Helsinki: Suomen eksegeettinen seura, 2013. ISBN 978-951-9217-58-1.
2. 1 2  Archaic Sampi *Greek Unicode*. Viitattu 15.1.2018.
3. ↑  Ancient Greek letter forms *Poinikastas*. Centre for the Study of Ancient Documents, University of Oxford. Viitattu 15.12018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sampii** Wikimedia Commonsissa
**Turkkilanjärvi** on pelloksi järvenlaskun myötä kuivatettu järvi Hämeenkyrön Turkkilassa, joka kuului Turkkilanjärvenojan valuma-alueeseen.

Kuivattaminen
-------------

Ensimmäinen hakemus järven kuivattamiseksi tehtiin vuonna 1823, kun Turkkilan kyläläiset hakivat toimenpidelupaa yhdessä. Koska järven kuivattamisen aloitus ja toteutus ovat pitkäaikaisia prosesseja, on tämä alkuvaihe voinut johtaa hankkeen peruuntumiseen tai vedenpinnan vähäiseen alenemiseen. Noin 1840−1850-luvun Hämeenkyrön pitäjänkartan mukaan järvi oli tuolloin vielä olemassa ja suuren kokoisena. Asiaan palattiin vasta vuonna 1864, kun Johan Johanson Yrjölän talosta ja kumppanit hakivat taas lupaa järven kuivattamiseen. Hanke eteni ja seuraavana vuonna julkaistiin tarkennettu päätös, jonka mukana oli suunnitelmat ja kartta. Hankkeeseen osallistui 10 osakasta, joilla oli kaikilla yhtäsuuret osuudet paljastuneista rannoista. Seuraavaksi jaettiin vesijättömaata vuonna 1909 talollisen Vihtori Hyvösen hakemuksesta  ja samoin tehtiin vuonna 1912. Kuivattamista viimesteltiin seuraavien vuosien aikana ja lopullinen jako toimitettiin vuonna 1920, johon osallistui 13 osakasta. Nykyään järven allaspohja on kokonaan kuivatettu ja otettu viljelyyn lukuun ottamatta Timin vieressä olevaa Rahkasuota.

Nimitys
-------

Valuma-aluetta kutsutaan myös nimellä Turkilanjärvenojan valuma-alue. Järven aikaisempi nimitys on ollut myös *Kalajärvi*. Hämeenkyrön pitäjänkartassa järven nimeksi oli kirjoitettu kaksikin nimeä: *Turkkilan järvi* ja *xxxrkjärvi Träsk* (kartta kulunut pilalle).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Maanmittaushallitus: Pitäjän kartta Hämeenkyröstä: 2124 01, Arkistolaitos
2. 1 2  Turkkilanjärvi, Hämeenkyrö (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 17.4.2019.
3. 1 2  Ympäristö- ja paikkatietopalvelu Syke (edellyttää rekisteröitymisen) Helsinki:  Suomen Ympäristökeskus. Viitattu 17.4.2019.
4. 1 2 3  Turun maakunta-arkiston hakemistosta (Arkistoitu – Internet Archive): Huittinen - Hämeenkyrö (Arkistoitu – Internet Archive), Turun ja Porin lääninkanslian vesiasioiden hakemisto
5. 1 2 3  Anttila, Veikko: *Järvenlaskuyhtiöt Suomessa*, s. liite 1–3. Kansatieteellinen arkisto 19. Helsinki: Suomen Muinaismuistoyhdistys, 1967. Forssan kirjapaino OY.
6. ↑  Turun maakunta-arkiston hakemistosta (Arkistoitu – Internet Archive): Hämeenkyrä - Ikaalinen (Arkistoitu – Internet Archive), Turun ja Porin lääninkanslian vesiasioiden hakemisto
**Turkmenistanin ympäristöpolitiikkan** liittyvät paikalliset ja maailmanlaajuiset ympäristökysymykset ja kansainväliset, valtiolliset ja kunnalliset sopimukset ja ohjauskeinot, keskustelu, tutkimus ja rahoitus. Ympäristöpolitiikkaan vaikuttavat puolueet, rahoittajat, asukkaat, yhteisöt, yhdistykset, kansalaisliikkeet ja lehdistö. Ympäristöpolitiikka vaikuttaa lajien monimuotoisuuteen ja kansanterveyteen.

Kaspianmeri
-----------

Kaspianmeri
Turkmenistan on Kaspianmeren rannalla. Kaspianmeri on maailman suurin järvi. 75 % virtaamasta on Volgasta, mutta yhteensä järveen laskee 130 jokea. Kansainvälinen viiden hallituksen välinen Teheranin sopimus: meriympäristönsuojelusopimus solmittiin 12. elokuuta 2006: Azerbaidžan, Iran, Kazakstan, Venäjä ja Turkmenistan. Tämä ja Kaspian ympäristöohjelma (Caspian Environment Programme) suojelevat merta uhkaavilta ympäristökriiseiltä. Ympäristöuhkiin sisältyy ylikalastus ja teollisuusjätteet. Sopimukseen sisältyvät kaviaarikiintiöt vuodesta 2007 ja rajoituksia saalistuksista.

Vesi
----

Afghanistan, Tadžikistan, Uzbekistan ja Turkmenistan pyrkivät ehkäisemään vesihuolto-ongelmia Amu Darya jokilaaksossa.

Katso myös
----------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Ympäristönsuojelunteemasivu*** |



|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Kestävän kehityksenteemasivu*** |

* Kestävä kehitys alueittain ja maittain

Aiheesta muualla
----------------

* Vital Caspian Graphics: Challenges Beyond Caviar UNEP

Lähteet
-------

1. 1 2  UNEP in 2006 s.17, 19, 59
**Kauko Saari** on suomalainen muusikko. Hän aloitti rumpujen soittamisen 1952 ja aloitti keikkailun eri kokoonpanojen mukana vuonna 1956.

Joulukuussa 1991 hänen korvansa alkoivat soimaan. Vuonna 1994 käynnistyi eläkepapereiden haku, sillä tinnitus valtasi lähes koko elämän.

Saari kertoo itse ajasta "Siitä alkoi neljän vuoden jakso, jota kutsun Golgatan kävelykseni. Vastoinkäymisiä oli paljon. Työkyky oli mennyt, elin päivärahoilla. Vakuutusyhtiö väitti, että minulla on sairaus, josta tinnitus aiheutuu, vaikka sen oli aiheuttanut työssä tullut melualtistus. Vaadin vakuutusyhtiötä selvittämään, mikä oli sairauteni, kuka sen oli todennut ja missä."

Saarella oli apunaan Muusikkojen liiton lakimies. Vakuutusoikeus vahvisti tapaturmalautakunnan päätöksen sataprosenttisesta tapaturmaeläkkeestä. Vakuutusyhtiö ei vienyt asiaa ylempiin oikeusasteisiin; valitusaika meni umpeen elokuussa 1998. Saari oli ensimmäinen, joka sai tapaturmaeläkkeen tinnituksen vuoksi.

Tinnitukseen sairastuttuaan Saari on toiminut aktiivisesti Kuulonhuoltoliitossa ja Suomen Tinnitusyhdistyksessä. Tinnitusyhdistys perustettiin loppuvuodesta 1995. Saari oli puheenjohtaja alkuvuodet, ja oli pitkään hallituksen jäsen.

Lähteet
-------

1. ↑  Tiedon silta 1/2002 - Vähätelty tinnitus on piinaava kansantauti - Kun korvissa soi, soi, soi *www.tsr.fi*.  Arkistoitu 9.4.2016. Viitattu 30.10.2017.
**Man of the Year** on Barry Levinsonin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen poliittinen draamakomedia vuodelta 2006. Elokuvan pääosia näyttelevät Robin Williams, Laura Linney ja Christopher Walken.

Juoni
-----

Suosittu televisiokoomikko Dobbs (Williams) tulee valituksi Yhdysvaltojen presidentiksi, kun uudessa sähköisessä äänestysjärjestelmässä on virhe. Järjestelmän tuotantoyhtiössä työskentelevä Eleanor Green (Linney) huomaa virheen juuri ennen vaaleja, mistä hyvästä hän saa potkut. Hän soluttautuu tulevan presidentin lähipiiriin, muttei saa kerrotuksi asiaansa poikamies-Dobbsille ennen kuin he ovat jo rakastuneet. Tietokoneyhtiö valehtelee julkisuudessa, että Eleanor on psyykkisesti sairas narkomaani ja manipuloinut äänestysjärjestelmää. Häntä aletaan jahdata ettei totuus tulisi ilmi, mutta Dobbs uskoo Eleanoria ja auttaa häntä. Hän selittää kaiken yleisölle television viihdeohjelman vieraana ja luopuu presidenttiydestä. Hänestä tulee suositumpi tv-koomikko kuin koskaan, ja Eleanorista tulee hänen rakastettunsa ja tuottajansa.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Robin Williams  | … |  Tom Dobbs
  |
|  Christopher Walken  | … |  Jack Menken
  |
|  Laura Linney  | … |  Eleanor Green
  |
|  Lewis Black  | … |  Eddie Langston
  |
|  Jeff Goldblum  | … |  Stewart
  |
|  David Alpay  | … |  Danny
  |
|  Faith Daniels  | … |  tv-väittelyn puheenjohtaja
  |
|  Tina Fey  | … |  itsenään (viihdeohjelman juontaja)
  |
|  Amy Poehler  | … |  itsenään (viihdeohjelman juontaja)
  |
|  Chris Matthews  | … |  itsenään
  |
|  James Carville  | … |  itsenään
  |
|  Rick Roberts  | … |  James Hemmings
  |
|  Karen Hines  | … |  Alison McAndrews
  |
|  Linda Kash  | … |  Jenny Adams  |

Vastaanotto
-----------

*Man of the Year* sai varsin huonot arvostelut. Sitä ei pidetty järin onnistuneena draamakomediana eikä myöskään onnistuneena jännityselokuvana, jollaiseksi se yhtäkkiä muuttuu. Eniten kritiikkiä sai Levinson käsikirjoituksestaan ja ohjauksestaan, mutta myös Williamsin roolisuoritusta arvosteltiin.

Lähteet
-------

Aiheesta muualla
----------------

* *Man of the Year* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Man of the Year* Elonetissä.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Man of the Year (2006 film)
**Mana** on jumalissa, ihmisissä, eläimissä ja esineissä piileväksi uskottu persoonaton yliluonnollinen voima. Mana voi olla hyvää tai pahaa, hyödyllistä tai vaarallista. Mana liittyy etenkin Melanesian ja Polynesian kansojen uskontoihin.

Manan käsite tuli länsimaissa esille ensimmäisen kerran 1800-luvulla keskusteluissa uskonnon alkuperästä. Sen jälkeen se rinnastettiin vastaaviin käsitteisiin esimerkiksi dakota- ja irokeesi-intiaaneilla. 1900-luvun alussa manan arveltiin olevan yleismaailmallinen ilmiö, joka oli kaikkien uskontojen taustalla, kunnes henkilöityneet voimat ja jumaluudet syrjäyttivät sen. Tämä käsitys on nykyisin kiistetty. Manaa ei pidetä yleismaailmallisena eikä persoonattomana, ja siihen uskominen liittyy erottamasti myös henkiin uskomiseen. Se on Melanesiassakin käytössä vain korkeimmin järjestäytyneiden yhteisöjen keskuudessa. Manan arvioidaan olevan symbolinen tapa ilmaista korkea-arvoisten ihmisten erityispiirteitä, ja se sanktioi heidän tekonsa ja selittää epäonnistumisensa.

Manan käsitteen toi Eurooppaan lähestyssaarnaaja ja antropologi Robert Henry Codrington lähinnä Banks Islandsilta pohjoisesta Vanuatusta ja esitteli sen teoksessaan *The Melanesians: Studies in Their Anthropology and Folk-lore* 1891.

Peleissä
--------

*Manaa* käytetään myös monissa fantasiapeleissä. Peleissä *mana* edustaa yleensä erilaisiin loitsuihin käytettävää energiaa.

Ilmeisesti ensimmäinen kerta kun manaa käytettiin taikavoiman lähteenä, oli Larry Nivenin vuonna 1969 julkaistussa novellissa *Not Long Before The End*. Kirjassa velhot käyttivät manaa loihtimiseen, kunnes tuloksena oli nykyinen maailma, jossa taikavoimia ei enää tunnettu. Kirja ymmärrettiin ekologisena vertauksena uusiutumattomista luonnonvaroista. Niven oli tutustunut termiin lukemastaan Peter Worsleyn Uuden-Guinean lastikultteja käsittelevästä kirjasta *The Trumpet Shall Sound*.

Manan käsite löysi tiensä 1970-luvun Dungeons & Dragons -kopioihin (vaikka D&D:n loitsujärjestelmä oli erilainen). Ensimmäinen merkittävä tietokonepeli, joka käytti manajärjestelmää oli Ultima III (1983), tosin pelissä resurssin nimi oli "Magic Points". Dungeon Master -pelissä (1987) yksikön nimi oli jo "Mana Points".

Katso myös
----------

* Väki

Lähteet
-------

1. ↑  *mana.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.
2. 1 2  Mana: Polynesian and Melanesian religion *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 10.4.2016.
3. ↑  Codrington, Robert Henry (1830-1922) - English missionary in Melanesia *Biographies*. BU - School of Theology, History of Missiology. Viitattu 2.7.2018. (englanniksi)
4. ↑  Kolshus, Thorgeir: Codrington, Keesing, and Central Melanesian mana: Two Historic Trajectories of Polynesian Cultural Dissemination *Oceania Volume 83 Issue 3*.  20.10.2013. Wiley Online Library. Viitattu 2.7.2018. (englanniksi)
5. 1 2  Golub, Alex: The History of Mana: How an Austronesian Concept Became a Video Game Mechanic *Volume 2, Issue 2, Chapter 3, #5*.  Huhtikuu 2014. The Appendix. Viitattu 2.7.2018. (englanniksi)
Uuden Laulun numero 1/1979.
**Uusi Laulu**, myöhemmin **Aloha!**, oli suomalainen musiikkilehti, joka aloitti ilmestymisensä vuonna 1975. Viimeinen lehti julkaistiin 1986. Lehteä julkaisu alun perin Ohjelmakeskus ja sen vastaavana päätoimittajana toimi Asko Heinonen. Lehden ensimmäinen numero sisälsi lähes yksinomaan poliittisten laulujen nuotteja ja sanoituksia. Lehdessä julkaistiin myös näyttävästi aukeaman vetoomus Helsingin laulufestivaalit -tapahtumaan liittyen, jossa vetoomuksen allekirjoittaneet kulttuurivaikuttajat vetosivat "imperialisminvastaisen solidaarisuuden, rauhan ja edistyksen puolesta".

Vuoden 1975 kolmannesta numerosta alkaen lehden päätoimittajana aloitti alusta alkaen sen toimituskuntaan kuulunut Hannu Nurmio. Tämä näkyi saman tien lehden linjan muuttumisena ja lehdessä alettiin julkaista nuottien ohella artikkeleita. Vuonna 1976 lehden julkaisija vaihtui Ohjelmakeskuksesta Downtown Oy:ksi.

Lehden ilmestymistiheys nousi vuonna 1977 neljästä numerosta viiteen. Tuona vuonna lehden päätoimittajaksi tuli Jukka Lindfors minkä seurauksena se tyylillisesti muuttui vahvasti rock-julkaisuksi ja poliittiset painoarvot jäivät sisällössä vähemmälle huomiolle. Punk-musiikin kasvattaessaan suosiota profiloitui myös Uusi Laulu sen vahvana puolestapuhujana. Kun paria vuotta aiemmin lehden kansikuvassa oli ollut vielä Kaj Chydenius tai kuubalaisia muusikoita, niin nyt tilaa saivat Eppu Normaalin kaltaiset nimet. Vuosikymmenen lähestyessä loppua lehden sisältö muuttui yhä vahvemmin underground-henkiseksi, jolle ei ollut mahdotonta esimerkiksi julkaista tajunnanvirtakirjoituksia tai vaikkapa psykedeelistä jättijulistetta tuntemattomasta Satu & Systeemi -lavabändistä. Sisällöllisen uudistumisen myötä lehden julkaisijakin vaihtui jälleen kerran. Vuoden 1978 lopulla uudeksi julkaisijaksi tuli Uusi Laulu -yhdistys.

Vuoden 1979 alusta lehden ilmestymistiheys nousi kuuteen numeroon vuodessa. Lehden sisältö alkoi muusikoista puhuttaessakin käsitellä entistä enemmän ilmiöitä kuin taiteellista sisältöä. Vuonna 1980 lehden kannessa saattoikin nähdä esimerkiksi nimikirjoitusten kerääjän Eki-sedän tai pelkän oranssipohjaisen kannen jossa oli paksulla fontilla vaatimus "Tapani Kansa presidentiksi!"

Vuonna 1981 lehteä ilmestyi kuusi numeroa, joista viimeisin oli kaksoisnumero. 1982 lehti muuntautui Aloha!ksi, alaotsikkona oli "The Journal of Civilization". Sen toimittajakunta muodostui samoista henkilöistä, jotka olivat olleet tekemässä Uutta Laulua. Lindfors oli päätoimittajana vuoteen 1983 asti, jonka jälkeen tehtävää hoiti Markku Salo lehden loppuun, vuoteen 1986, asti. Myös Kari Lempinen oli keskeinen hahmo toimituksessa. Toimitus perusti myös kirjankustantamo Odessan.

Aiheesta muualla
----------------

* Lehden numeroiden sisältöluettelo Rokkia lehdissä -sivustolla[vanhentunut linkki]

Kirjallisuutta
--------------

* Kari Lempinen, Jukka Lindfors, Markku Salo (toim.): *Aloha! - Uusi Laulu ja Aloha! -lehtien valitut palat 1978-1986*. Werner Söderström Osakeyhtiö, 2009. ISBN 978-951-0-35605-0.
*Hakusana "Roswell, New Mexico" ohjaa tänne. Roswell, New Mexico on myös televisiosarja.*



  

  

  

**Roswell** on noin 48 000 asukkaan (2013) kaupunki New Mexicossa, Yhdysvalloissa. Roswell on Chavesin piirikunnan pääkaupunki. Kaupunki on perustettu vuonna 1891. Kaupungin pinta-ala on 77,3 km², josta vettä on 0,10 km² (2010).

Paikkakunta on tullut tunnetuksi sinne väitetyn pudonneen ufon vuoksi vuonna 1947. Mysteeri tunnetaan nimellä Roswellin tapaus.

Historia
--------

Ensimmäiset valkoihoiset uudisraivaajat saapuivat seudulle Missourista 1865. Paikan nimeksi annettiin Missouri Plaza. Uudisasukkaat joutuivat kuitenkin jättämään paikan veden puutteen takia.

Vuonna 1869 nebraskalainen liikemies Van C. Smith ja hänen liikekumppaninsa Aaron Wilburn rakensivat nykyisen Roswellin paikalle kaksi savitiilistä taloa. Taloissa toimi aluksi kauppa (myöhemmin myös posti); lisäksi niissä oli yöpymistiloja. Espanjalaisten keskuudessa paikka tunnettiin nimellä Rio Hondo, alueen joen mukaan. Van C. Smith oli lakimies Roswell Smithin poika. Hän antoi kaupungille isänsä nimen. Kun postikonttori perustettiin vuonna 1873, Roswell-nimi virallistettiin.

Väestö
------

Latinojen (mitä tahansa rotua; alkuperä espanjankielisessä Latinalaisessa Amerikassa tai Espanjassa) osuus väestöstä on 53,4% (2010).

Maantiede
---------

Roswellin kesät ovat kuumat ja talvet viileät. Kesällä Pohjois-Amerikan monsuunin aikana alueella on ukkosmyrskyjä ja runsaita vesisateita. Korkein tilastoitu lämpötila on 46 °C (1994) ja alhaisin –31 °C (1933, 1962). Lumisateet ovat tavallisia talvikuukausina.

Roswellin Ufo-tapaus
--------------------

Ufologit ja suuri yleisö ovat olleet vuosia kiinnostuneita Roswellin tapauksesta: aiheesta on tehty niin monia kuvitteellisia kirjoja, tv-sarja joka näkyi MTV3-kanavalla ja TV-elokuvia kuin vakavampia tutkimuksiakin. Roswellin kaupungille ufoturismista on tullut huomattava tulonlähde.

  

* Main StreetMain Street
* Chavesin oikeustaloChavesin oikeustalo
* Lentävä lautanen McDonald'sLentävä lautanen McDonald's

  

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Roswell (New Mexico)**.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3
3. ↑  Robert Julyan: The Place Names of New Mexico (1998)
4. ↑
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑