recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Olof Johannes Arbman** (Olof (Olle) Johannes Arbman) (16. heinäkuuta 1887 Sundsvall, Ruotsi – 8. marraskuuta 1955 Ragunda, Jämtlanti) oli ruotsalainen luterilainen pappi ja virsirunoilija. 

Arbman kävi koulua Sundsvallissa ja Östersundissa ja opiskeli teologiaa Uppsalassa. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1912. Hän toimi kirkkoherran virka-apulaisena Borgsjössä ja Sundsvallissa. 1920 hänet nimitettiin Ragundan seurakunnan komministeriksi ja kirkkoherraksi vuonna 1927. Hän on kirjoittanut useita runokokoelmia ja kotiseutukuvauksia.

Yksi hänen virtensä on Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa, virsi 471 "Om Kristus däljes nu för dig" vuodelta 1927. Virsi julkaistiin *Sundsvalls Posten* -lehdessä vuonna 1927 ja Arbmanin runokirjassa *Stämda stränga*r (1931). Virsikirjaan se tuli vuonna 1937 Emil Liedgrenin muokkaamana ja se on varovasti muokattuna virsikirjan pääsiäisvirsien osastossa. Virren sävelmä on Burkhard Waldiksen sävelmä vuodelta 1553.

Luulajan virsikirjassa virsi oli William Snellin 1966 kääntämänä "Jos Kristusta ei missään näy Kun vaivaa sielunhätä". Vuoden 2002 virsikirjan suomennos on Anna-Maija Raittilan käännös "Voi Kristus olla kätkössä, vaan milloinkaan ei poissa" vuodelta 1999.

Lähteet
-------

1. ↑  Arbman Olle *runeberg.org*. Viitattu 20.3.2022. (ruotsiksi)
2. ↑  Oscar Lövgren: *Psalm- och sånglexikon*, s. 25. Gummesons bokförlag, Stockholm, 1964. (ruotsiksi)
3. ↑  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken Band 3 Psalmerna 421-651 Liturgiska sånger 652-700 (ruotsiksi)*, s. 133. Wessmans musikförlag AB Visby, 2019. ISBN 978-91-877-1068-1. (ruotsiksi)
4. ↑  *Ruotsin kirkon virsikirja* 
Kuninkaan käskystä toimitettu vuonna 1972 Verbum / Kyrkliga centralförlaget Tukholma*. Verbum / Kyrkliga centralförlaget Tukholma, 1972. Virsi 471.*


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Ruotsi

 |

 |
**Suzlon Energy Ltd** on intialainen tuulivoimayritys. Yritys listattiin Intian pörssiin 2005 (BSE: 532667, NSE: SUZLON). Yrityksen perusti Tulsi Tanti, joka toimi myös yrityksen toimitusjohtajana, kunnes tammikuusta 2007 toimitusjohtajaksi valittiin André Horbach. Yritys on keskittynyt tuulivoiman suunnitteluun ja toteuttamiseen sekä tuuliturbiinien valmistamiseen. Tuotantomaita ovat Belgia, Kiina, Intia ja Yhdysvallat. Suzlon oli kymmenenneksi suurin tuulivoimayritys maailmassa 2017.

Suzlon sai toukokuussa 2007 enemmistön saksalaisen REpowerin osakkeista kilpailussa ranskalaisen ydinvoimayhtiön Arevan kanssa. Areva teki ensimmäisen vapaaehtoisen ostotarjouksen yrityksestä. Suzlon maksoi REpowerista 1,3 miljardia euroa. WWEA:n mukaan Suzlonin uusi omistus osoittaa, että tuulivoimalla on yhä enemmän maailmanlaajuista liiketoimintaa. WWEA:n mukaan merkittävin tuulivoiman kasvua rajoittava tekijä – poliittisten ja lainsäädännön rajoitusten lisäksi – ovat tuuliturbiini- ja laitevalmistuskapasiteetin rajoitukset. Maailman nykyisen tuulivoimakapasiteetin arvioidaan ehkäisevän 150 miljoonan hiilidioksiditonnin syntymistä vuosittain (2006).

Suzlonin tuulivoimalaitteita on muun muassa Australiassa, Brasiliassa, Kiinassa, Italiassa, Portugalissa, Etelä-Koreassa ja USA:ssa. Liikevaihdosta 52 % tulee Intiasta, 20 % Euroopasta ja 20 % USA:sta. Suzlonin mukaan sillä on 6 %:n markkinaosuus. Yhdysvaltoihin Suzlon on asentanut tuulivoimakapasiteettia 55 MW vuonna 2005 ja 90 MW vuonna 2006. Suzlonin mukaan heillä on sopimus PPM Energyn (USA) kanssa: 300 MW (2008) ja 400 MW (2009). Suzlonin toimipaikkoihin sisältyy: Suzlon Energy Australia Pty. Ltd. (SEA) Melbourne, Suzlon Energy A/S Århus (Tanska), Chicago (Illinois), Amsterdam (Hollanti) ja Pune (Intia). Suzlon on kotisivujensa mukaan tekemässä maailmanlaajuisesti suurinta 1000 MW tuulipuistoa Intiaan.

Tuulipuistot
------------

1. Dhulia, Maharashtra: 550 MW nyt (7/2007) 1000 MW valmiina
2. Sanganeri, Tamil Nadu: 500 MW valmiina
3. Vankusavade, Maharashtra: 205 MW (valmis) (lähde Suzlon)

Suzlon| Vuosi | Tuulivoiman myynti MW |
| --- | --- |
| 2006 | 1 840 |
| 2005 | 1 388 |
| 2004 | 875 |
| 2003 | 423 |

Historia
--------

* 1995 perustettiin
* 2005 pörssiin
* 3/2006 osti belgialaisen Hansen Transmissions
* 5/2007 yli 60 % saksalaisesta turbiinivalmistajasta REpower

Katso myös
----------

* Luettelo tuulivoimalaitoksien valmistajista

Lähteet
-------

1. ↑  Staff: Top ten turbine makers of 2017 *www.windpowermonthly.com*. Viitattu 27.7.2019.
2. ↑  Acquisition of REpower by Suzlon is important step in international cooperation (Arkistoitu – Internet Archive) World Wind Energy Association WWEA 5.6.2007
3. 1 2  Vuosikertomus 2006–7
4. ↑  Annual U.S. wind power rankings track industry's rapid growth (Arkistoitu – Internet Archive) AWEA 11.4.2007
5. ↑   Tulsi Tanti, Forbes, 2006
6. ↑  Acquisition of REpower by Suzlon is important step in international cooperation (Arkistoitu – Internet Archive) WWEA 5.6.2007
7. ↑  Suzlon Sizzlin' After Acquisition[vanhentunut linkki] Forbes 25.5.07

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivu
* The Ascent of Wind Power New York Times 28.9.2006
Richard Belcredi, vuonna 1864 julkaistu Anton Gareisin piirros.
**Richard Belcredi** (12. helmikuuta 1823 Ingrowitz, Määri – 2. joulukuuta 1902 Gmunden) oli itävaltalainen kreivi ja valtiomies, joka toimi Itävallan pää- ja sisäministerinä vuosina 1865–1867. Hänen hallituksensa ajoi konservatiisia tavoitteita, mutta tuki samalla slaavilaisten vähemmistökansallisuuksien toiveita itsehallinnosta.

Belcredi oli lähtöisin määriläisestä (alkujaan italialaisesta) maanomistajasuvusta ja suoritettuaan lakiopinnot hän aloitti virkauransa vuonna 1842. Hänet nimitettiin 1860 Sleesian kuvernööriksi ja 1864 Böömin käskynhaltijaksi eli statthalteriksi. Hän oli vuosina 1861–1863 parlamentin jäsenenä. Belcredi tuli Anton von Schmerlingin eron jälkeen pääministeriksi 27. heinäkuuta 1865 ja hän kokosi konservatiivisista voimista koostuneen niin sanotun kreivien hallituksen. Ensi töikseen hallitus peruutti 20. syyskuuta Schmerlingin vuonna 1861 laatiman niin sanotun helmikuun patentin eli keskusvaltaa korostaneen perustuslain myönnytyksenä valtakunnan ei-saksalaisille kansallisuuksille. Belcredin hallitus teki "konservatiivisen federalismin" hengessä muitakin palveluksia slaavilaisille vähemmistökansallisuuksille, esimerkiksi sallimmalla tšekin kielen käytön böömiläisissä kouluissa. Tämä ärsytti saksankielistä väestöä. Vanhoillinen hallitus pyrki myös absolutismin palauttamiseen, feodaalisten oikeuksien ja kirkon aseman vahvistamiseen sekä liberaalien vaikutusvallan heikentämiseen.

Itävallan tappio Preussille vuoden 1866 sodassa romutti Belcredin hallituksen suunnitelmat ja hän erosi 3. helmikuuta 1867. Hän vastusti seuraajiensa politiikkaa, jonka kulmakivenä oli kompromissi itävallan saksalaisten ja unkarilaisten kesken. Belcredi toimi myöhemmin vuosina 1881–1895 hallinto-oikeuden presidenttinä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Richard, Count Belcredi (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 16.7.2013.
2. 1 2 3 4  *Nordisk familjebok*, (1904), s. 1243 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 16.7.2013.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Tanssiva Natalia Nordmann** on ukrainalaissyntyisen taiteilijan Ilja Repinin punaliitutyö paperille 1900-luvun alusta. Kooltaan se on 37×26,5 cm. Ateneumin taidemuseo osti työn kokoelmiinsa vuonna 1930 eli Repinin kuolinvuonna.

Natalia Nordmann oli Ilja Repinin rakastettu ja elämänkumppani 1800-luvun loppupuolelta alkaen. He asuivat Venäjällä ja ostivat huvilan Kuokkalan Terijoelta, joka Venäjän vallankumouksen jälkeen jäi Suomen puolelle. Huvilan he nimesivät Penatyksi roomalaisten kotijumalien mukaan. He soittivat ja tanssivat siellä gramofonin säestyksellä. Heidän seuraelämänsä oli vilkasta ja tervehenkistä, sanotaan. Piirustuksen tilanne liittyy näihin tanssihetkiin.

Natalia Nordmann menehtyi tuberkuloosiin Locarnossa vuonna 1914. Repin itse jäi Venäjän vallankumouksen jälkeen Suomen puolelle. Ateneumin Repin-valikoimaan kuuluu nykyään yli 110 teosta.

Lähteet
-------

* Timo Huusko: Ilja Repin: Tanssiva Natalia Nordmann. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.62.
* Елена Травина, 2014: Комарово и Репино. Келломяки и Куоккала. Дачная жизнь сто лет назад. СПб: «Центр Сохранение Культурного Наследие», s. 64-68.

Aiheesta muualla
----------------

* Teos Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Kokoelmat: Tanssiva Natalia Nordmann. (Arkistoitu – Internet Archive)
**Florinin komitea** (ruots. 'Florinska kommission') oli rotupuhtausoppiin ja suomenruotsalaiseen kulttuuriin keskittynyt rahasto.

Se sai alkunsa tohtori Pehr Ulrik Florinin lahjoittaessa Svenska Litteratursällskapet i Finlandille 100 000 markkaa vuonna 1911. Summasta piti muodostaa Pehr Ulrik Florinin nimeä kantava rahasto, "lääketieteen edistämiseen" yhdenmukaisesti Litteratursällskapetin sääntöjen § 1 momentti c kanssa. Momentin mukaan seuran tehtävänä oli mm. ruotsinkielisen kirjallisen toiminnan edistäminen palkintoja ja avustuksia antamalla.

Lahjoituskirjan pykäliin tukeutuen perustettiin ulkopuolisista asiantuntijoista koostunut erillinen toimikunta pohtimaan rahojen käyttöä. Siihen valittiin Gustaf Heinricius, Axel Wallgren ja Ossian Schauman sekä Litteratursällskapetin hallituksesta Reinhold Hausen ja prof. Axel Wallensköld. Toimikunnan johtoon nousi Schauman.

Rotuhygienia
------------

Toimikunta oli suositellut komiteaa, jossa olisi seuraavien alojen asiantuntijoita: tilastotiede, hygienia, fysiologia ja hermopatologia.

Komiteassa Litteratursällskapetin hallitusta edusti Reinhold Hausen. Asiantuntijajäseniksi nimitettiin professorit Ossian Schauman (erikoisalanaan sisätaudit), Robert Tigerstedt (fysiologia) ja Axel Wallgren (patologinen anatomia), lääkintöneuvos L.W. Fagerlund (hygienia), dosentit Jarl Hagelstam (hermopatologia) ja Harry Federley (perinnöllisyysoppi) sekä kuvernööri Max Alfthan (tilastotiede).

Florinin komitea suuntautui perinnöllisyyden merkitystä painottaneeseen rotuhygieeniseen työhön, jota ajoivat erityisesti Schauman, Hagelstam ja Federley.

Komitean tavoitteina oli levittää ja edistää rotuhygieenistä tietämystä sekä tietoa perinnöllisyydestä ja sen tärkeydestä kansan kohtaloon. Lisäksi tavoitteena oli edistää geneettisesti paremman väestöaineksen lisääntymistä.

Toiminta
--------

Komitea järjesti tutkimuksen, jossa tarkasteltiin 23 000 suomenruotsalaisen terveyttä, etenkin mielisairauksien ja tuberkuloosin osalta, sekä ravitsemus- ja asuinoloja.

Komissio jakoi palkintoja terveille vähintään neljä lasta synnyttäneille äideille, jotka polveutuivat terveistä ruotsalaisista perheistä.

Vaikutus
--------

Florinin komitean olemassaolon on katsottu epäsuorasti vaikuttaneen siihen, että Lääkäriliitto päätti vuonna 1913, että maahan ei tarvita erillistä eugeniikkayhdistystä, vaikka moniin muihin maihin sellaisia perustettiin.

Katso myös
----------

* Folkhälsan

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mattila, Markku: Florinin komitea 1911 *agricolaverkko.fi*.  Arkistoitu 23.11.2021. Viitattu 23.11.2021.
2. 1 2  Mattila, Markku: Suomalainen rotuhygienia *Tieteessä Tapahtuu*. Viitattu 23.11.2021.
3. ↑  Professor Ossian Schauman: Eugenic Work in Swedish Finland *runeberg.org*. Viitattu 23.11.2021.
4. ↑  Mattila, Markku: EUGENICS AND THE MEDICAL DOCTORS IN FINLAND BEFORE THE FIRST WORLD WAR: WHY AN ATTEMPT TO ESTABLISH A EUGENICAL SOCIETY FAILED? *Conference: 18th Baltic Conference of History of Science*.  1996. Viitattu 23.11.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* , AV-arkki, uutiset, taiteilija Marjo Levlinin installaatio 'Dividual Individual'
**Sisko Inkeri Salava** (26. tammikuuta 1920 Turku – 16. lokakuuta 2014 Tampere) oli suomalainen toimittaja ja teatterikriitikko.

Henkilöhistoria
---------------

Sisko Salavan vanhemmat olivat Johan Adolf Salava (entinen Sahlberg) ja Alma Matilda Lepistö. Salava tuli ylioppilaaksi 1940. Hän työskenteli *Pohjanmaan Kansa* -lehden toimittajaharjoittelijana 1946–1947 ja *Kansan Lehden* toimittajana 1947–1966. Lehden teatteriarvostelijana Salava toimi 1949–1966, Tampereen työväen teatterin tiedotussihteeri hän oli 1966–1969. Vuonna 1969 Salava siirtyi toimittajaksi *Tamperelaiseen*, jossa hän jatkoi myös teatterikriitikkona ja piti Siskon Agentti -palstaa. Lehden palveluksesta Salava jäi eläkkeelle 1985.

Julkaisuja
----------

* *Valokuvaaja katsoo kotikaupunkiaan*, 1967, *Tammerkoski*, 29 (1967), ss. 336–337, 357

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1978, s. 845. (Viitattu 25.10.2019)
2. 1 2  Teatteriväkikin arvosti Sisko Salavan kritiikkejä. *Journalisti*, 18.12.2014. (Viitattu 25.10.2019)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee fysiologista tuntemusta. Kutina on myös kaupunki Kroatiassa.*
Kutina saa ihmisen raapimaan kutiavaa kohtaa.
**Kutina** (*pruritus*) on raapimishalun herättävä epämieluisa tunne ihossa tai limakalvossa. Kutinan aistiminen ei kuitenkaan liity ihon tunto- tai kipuaistimuksiin.

Kutinan tärkein välittäjäelin on myeliinitupeton C-säie. Ihon tärkein kutinan välittäjäaine on ilmeisesti histamiini. Muita kutinaan vaikuttavia aineita kehossa ovat prostaglandiinit, proteaasit, takykiniinit, opioidit ja interleukiinit.

Syyt
----

Kutina voi johtua hyvin monesta eri syystä. Kutinan yleisin syy on tulehdus ihossa. Tulehdus voi aiheutua ihon kuivuudesta.

Herkkä iho, jollainen on joka toisella naisella ja joka viidennellä miehellä, reagoi kutinalla päivittäisiin pieniin ärsykkeisiin. Sellaisia ovat esimerkiksi karkea kangas, pesuaineet tai kosmeettiset tuotteet. Herkän päänahan tärkeimmät oireet ovat kutina ja kosketusarkuus. Herkkä päänahka ei liity muun ihon herkkyyteen.

Erilaisten hyönteisten ja loisten pistot ja puremat aiheuttavat usein kutisevan ihoreaktion. Erityisesti verta imevien hyönteisten erittämät, veren hyytymistä estävät aineet kutittavat ihon alle jouduttuaan.

Kutinassa voi olla kyse myös esimerkiksi nokkosihottumasta, syyhystä tai punajäkälästä. Muita syitä ovat esimerkiksi seerumin kolesterolimäärää alentavat lääkkeet eli statiinit, eräät verenpainelääkkeet, MS-tauti, maksa- ja munuaissairaudet, eräät syövät, psyykkiset tekijät sekä voimakkaaseen kipuun käytettävät opiaatit. Myös diabetekseen liittyvät ihoinfektiot tai hermovaurio voivat aiheuttaa kutinaa.

Lymfooman yhteydessä voi esiintyä kutinaa. Hogdkinin taudista kärsivistä joka neljännelle kehittyy kutinaa. Ihon T-solulymfoomassa kutina on tavallinen oire.

Dialyysipotilaista jopa 70–90 % kutiaa.

Jos kutina on psykologinen oire, se voi liittyä esimerkiksi stressiin tai ahdistuneisuuteen.

Hoito
-----

Kutinan hoito suunnataan oireen takana olevaan tautiin, jos se tunnistetaan. Varsinaisia kutinalääkkeitä ei ole. Kuivaa ihoa hoidetaan kosteusvoiteilla, ihottumaa esimerkiksi kortisonivoiteilla tai sisäisellä kortisonilla. Myös Auringon ultravioletti B -säteily ja UVB-valohoito voivat helpottaa kutinaa.

Raapiminen helpottaa kutinaa nopeasti, mutta se voi johtaa kierteeseen ja ihon rikkoutumiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Matti Hannuksela: Kutinan hoito *Lääketieteellinen Aikakauskirja Duodecim*.  1998. Viitattu 2.8.2019.
2. 1 2 3 4 5  Kutina Terveyskirjasto, viitattu 2.8.2019
3. ↑  Lymphoma Itching
4. ↑  Kutina maksa- ja munuaissairauksissa (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  MedicineNet.com: Itch (Itching)

Kirjallisuutta
--------------

* Hannuksela, Matti: *Kutina on pirullista – raapiminen taivaallista*. Duodecim, 2004. ISBN 951-656-181-0.
**Heidi Nieminen** (s. 1979 Jyväskylän maalaiskunta) on suomalainen lakimies ja ammattiyhdistysjohtaja, joka vuodesta 2014 lähtien on toiminut Posti- ja logistiikka-alan unioni PAU:n puheenjohtajana. Hän on aikaisemmin työskennellyt muun muassa Jyväskylän työ- ja elinkeinotoimiston lakimiehenä sekä PAU:ssa lakimiehenä ja liittosihteerinä. Liiton puheenjohtajaksi Nieminen valittiin elokuussa 2014.

Vuonna 2004 Nieminen valittiin Korpilahden kunnanvaltuustoon SDP:n edustajana. Vuodet 2007–2008 hän oli valtuuston viimeinen puheenjohtaja ennen kuntaliitosta Jyväskylän kaupunkiin. Nieminen pääsi vuoden 2008 kunnallisvaaleissa myös Jyväskylän kaupunginvaltuustoon, mutta putosi seuraavissa vaaleissa 2012.

Lähteet
-------

1. ↑  PAUn Nieminen: Ongelma ei ole postialan kilpailu vaan se, jos kilpailu ei ole reilua  20.12.2015. Etelä-Suomen Sanomat. Viitattu 20.5.2015.
2. 1 2  Kunnanvaltuuston puheenjohtaja Heidi Nieminen: "Nyt yhteistä kaupunkia tekemään"  4.6.2008. Suur-Jyväskylän Lehti.  Arkistoitu 17.6.2016. Viitattu 20.5.2015.
3. ↑  Heidi Nieminen PAU:n puheenjohtajaksi  27.8.2014. SAK. Viitattu 20.5.2015. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Vaalit 2008 tulospalvelu  26.10.2008. Yle. Viitattu 20.5.2015.
5. ↑  Tulospalvelu – Kuntavaalit 2012  28.10.2012. Yle. Viitattu 20.5.2015.
**Jeremiah Horrocks** (1619 Toxteth Park, Liverpool, Englanti– 3. tammikuuta 1641 Toxteth Park, Liverpool, Englanti) oli englantilainen tähtitieteilijä ja pappi, joka ensimmäisenä havaitsi ja kirjasi ylös Venuksen ylikulun.

Elämä
-----

Köyhästä perheestä lähtöihin ollut Horrocks kirjautui Cambridgen yliopiston Emmanuel Collegeen 8. toukokuuta 1632. Tieteellisten mieltymystenstä vuoksi eristäytyneenä ja vähävaraisena hän pyrki itseopiskeluun. Hänen yliopistouransa kesti kolme vuotta, ja sen päätyttyä hänestä tuli kotiopettaja Toxtethissä, jossa hän käytti vapaa-aikansa tähtitieteellisiin havaintoihin. Vuonna 1636 hän tapasi Manchesterin lähellä sijaitsevassa Broughtonissa asuneen William Crabtreen, joka oli kangaskauppias, ja tämän neuvojen myötä hän ryhtyi nyt tarkistamaan Johannes Keplerin julkaisemia Rudolfin tähtitieteellisä tauluja. Työnsä edetessä hän vakuuttui siitä, että Venuksen kulku Auringon kiekon editse tapahtuisi vuonna 1639.

Horrocks oli tuolloin hiljattain saanut Englannin kirkon pappisvihkimyksen ja hänen papin virkatehtävänsä uhkasivat häiritä hänen tähtitieteellisiä havaintojaan, mutta hän pääsi kuitenkin juuri ajoissa vapaaksi sunnuntaina kirkonmenoista todistamaan ennustuksensa varmistumista, ja hän kirjasi huolellisesti ilmiön etenemisen puolen tunnin ajan ennen auringonlaskua. Hänen havaintonsa Venuksen ylikulusta olivat ensimmäiset ja vuoteen 1761 asti ainoat havainnot tästä ilmiöstä.

Ennen kuolemaansa Horrocks ehti myös ensimmäisenä osoittaa, että kuu liikkui maapallon ympäri elliptisellä radalla, jonka paikkansapitävyyden Newton myöhemmin todisti matemaattisesti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jeremiah Horrocks *Encyclopedia Britannica*.  1911. Viitattu 13.11.2021.
2. ↑  Jeremiah Horrocks *Nordisk familjebok*.  1909. Viitattu 13.11.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jeremiah Horrocks** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Muistojen bulevardi** on Yle Radio 1:ssä 9. tammikuuta 2012 alkanut kevyen musiikin äänilevyistä koostuva ohjelma. Sen lähetysaika on arkisin kello 9.05–10.00 ja sunnuntaisin klo 11.00–12.00. *Muistojen bulevardissa* kuullaan viihdemusiikin klassikoiksi muodostuneita kappaleita ja myös harvinaisempia poimintoja menneiltä vuosikymmeniltä. Painopiste on 1930–1970 -lukujen musiikissa. Yle Radio 1:n kanavapäällikkönä olleen Kaj Färmin ideoima ohjelma on saanut nimensä samannimisestä Laila Kinnusen kappaleesta.

Alkuvaiheessa ohjelmaa esitettiin maanantaista perjantaihin ja kunkin päivän äänilevyvalinnoista vastasi tietty Yleisradion musiikkitoimittaja. Vuoden 2014 alusta *Muistojen bulevardi* muuttui kuusipäiväiseksi siten, että lauantaisin kuultiin uusintoja. Vuonna 2015 ohjelma oli jonkin aikaa seitsenpäiväinen. Yleisön toivomuksesta sunnuntainen lähetys kuitenkin muutaman kuukauden jälkeen korvattiin sen paikalla aikaisemmin olleella ohjelmalla *Musiikkia vanhasta Euroopasta*. Vuoden 2024 alussa sunnuntainen lähetys palautui, nyt alkaen klo 11.00.

Ohjelmaa toimittavat Pasi Hiihtola, Laura Korhonen, Pekka Laine, Jake Nyman, Tarja Närhi, Tuuli Saksala, Kai Ulmanen ja Susanna Vainiola. Ohjelman tuottajina ovat toimineet Annina Aho, Pasi Hiihtola, Elina Roms ja Tuuli Saarakkala.

Keväällä 2022 eräs ohjelmatoimisto markkinoi yli 50-vuotiaille suunnattua viihdemusiikkikonserttien sarjaansa samalla nimellä. Toimiston omistaja kiisti *Helsingin Sanomille* kuulleensa sen nimisestä radio-ohjelmasta. Samoihin aikoihin pianisti Jouni Somero esiintyi tyttärensä kanssa samalla nimellä, Ilmajoen musiikkijuhlat järjesti samannimisen konsertin ja Yle itse järjesti Muistojen bulevardi -konsertteja Helsingissä ohjelman kymmenvuotisjuhlan kunniaksi..

Lähteet
-------

1. 1 2  Yleisradio, Aihe, Uusimmat: *Yle Radio 1:n illat ja viikonloput uudistuvat – suosittu Muistojen bulevardi myös sunnuntaisin*
2. ↑  Kaj Färm: Radio 1 vastaa. Otetaan opiksi ja ojennukseksi. 28.3.2015 klo 10.55 yle.fi. Viitattu 17.4.2015.
3. ↑  Lehtonen, Veli-Pekka: Kaupallisia viihdekonsertteja myydään nimellä, joka yhdistyy monien mielissä Ylen suosittuun radiobrändiin.  *Helsingin Sanomat*, 29.4.2022. Artikkelin maksullinen verkkoversio. Viitattu 30.4.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Ohjelman kotisivut yle.fi
**Kauppakirja** on kaupan todisteeksi laadittava asiakirja, jonka molemmat kaupan osapuolet eli myyjä ja ostaja allekirjoittavat. Se sisältää tiedot kaupan kohteesta, hinnasta ja sovituista ehdoista. Suomessa kiinteistön kaupasta on laadittava kauppakirja, mutta irtaimen kaupassa se on pakollinen vain tietyissä tapauksissa.

Suomessa kiinteistön kaupan kauppakirjalta vaadittavat muotoon liittyvät vähimmäisedellytykset tutkii ja hyväksyy kaupanvahvistaja. Hänen tehtäviinsä ei kuulu kauppakirjan laatiminen, vaan kiinteistön kaupan laillisuuden tutkiminen ja kauppakirjan allekirjoittajien henkilöllisyyden toteaminen sekä allekirjoittajan valtuutuksen olemassaolo, jos kaupan osapuolta edustaa valtuutettu henkilö. Kaupanvahvistaja on todistamisviranomainen, joka toteaa onko hänellä alueellinen toimivalta todistaa kauppakirja ja sen allekirjoitukset oikeiksi. Kiinteistön kaupan kauppakirjan allekirjoittajien on oltava samanaikaisesti kaupanvahvistajan ja tilaisuuteen kutsutun todistajan luona, kun allekirjoitukset tehdään tai henkilöt myöntävät ne omikseen. Tarkemmat määräykset kaupanvahvistajista sisältyvät lakiin kaupanvahvistajista (573/2009).

Suomen maakaaren (540/1995) mukaan kiinteistön kauppakirjaan on merkittävä luovutustarkoitus, luovutettava kiinteistö, myyjä ja ostaja sekä kauppahinta ja muu vastike.

Lähteet
-------

1. ↑  Grönros, Eija-Riitta (päätoim.): *Kielitoimiston sanakirja*. Osa 1, s. 481. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2007. ISBN 978-952-5446-20-3. Kirjan verkkoversio.
2. 1 2  *Uusi tietosanakirja*. Osa 10, palsta 179, hakusana kauppakirja. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1962.
3. 1 2  Maakaari, 2. luvun 1. § (Oikeusministeriön maksuton Internet-palvelu) *Finlex*.  12.4.1995. Helsinki:  Edita Publishing oy. Viitattu 23.3.2019.
4. ↑  Tepora, Jarno: Kaupanvahvistaja. Teoksessa *Encyclopædia Iuridica Fennica. Suomalainen oikeustietosanakirja*. Osa I, palstat 239–240. Helsinki: Suomalainen Lakimiesyhdistys, 1994. ISBN 951-855-135-9.
5. ↑  Laki kaupanvahvistajista (Oikeusministeriön maksuton Internet-palvelu) *Finlex*.  24.7.2009. Helsinki:  Edita Publishing oy. Viitattu 21.3.2019.
**Akseli Johanness Hietakari**, vuoteen 1912 **Holmberg** (11. kesäkuuta 1894 Turku – 30. heinäkuuta 1956 Turku) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Hietakarin vanhemmat olivat ajuriliikkeenharjoittaja Karl Fredrik Holmberg ja Amanda Wilhelmina Moberg ja puoliso vuodesta 1925 Ellen Josefina Kanervo, aiemmin Björn. Hietakari kävi kansakoulun ja valmistui Turun kauppakoulusta 1912. Hän suoritti Turun suomalaiset liikeapulaiskurssit 1913–1914 ja teki opintomatkoja sekä Eurooppaan että Yhdysvaltoihin. Hietakari oli E. Östensen Jr:n lasiliikkeen asiapoika ja harjoittelija 1908–1912, Maamiesten Kaupan palveluksessa 1913–1927, Oy A. E. Himberg Ab:n tukkumyyjä vuodesta 1927, apulaisjohtaja 1928 ja johtokunnan jäsen ja toimitusjohtaja 1928–1932 ja Maamiesten Kaupan pääomistaja, toimitusjohtaja ja johtokunnan jäsen vuodesta 1932. Hänellä oli myös tukkukaupan alan ja muita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Hietakari sai 1949.

Lähteet
-------

1. 1 2  Akseli Hietakari *Biografiasampo*. Viitattu 2.9.2022.
2. ↑  Kuka kukin on 1954, s. 215. Viitattu 2.9.2022.
**Teatteri** on suomalaisen taiteilijan Tuomas von Boehmin väripuupiirros vuodelta 1951. Ateneumin taidemuseolla on työstä kolme eri versiota. Työt kuuluvat Ester ja Jalo Sihtolan kokoelmiin.

Puupiirroksessa keskeisinä hahmoina ovat juhlapukuihin pukeutuneet mies ja nainen. He ovat teatterin lavalla ja kuvan alalaidassa heitä katsovat arkisemmin vaatetetut hahmot kukkien keskellä. Katsojien ilmiasu luo piirrokseen kubistista tunnelmaa, vaikka näyttelijöiden olemus on ylevä.

Von Boehm tutki mielellään värien vivahteita ja himmeää maalipintaa. *Teatterissa* esiripun väri on eri kussakin vedoksessa, eli punainen, keltainen ja sininen.

Lähteet
-------

1. ↑  Sinisalo Soili. Ateneumin taidemuseon Insinöörin rakkaus - Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmateos, 2003, s. 29.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Teatteri. (punainen)[vanhentunut linkki]
* Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Teatteri. (keltainen)[vanhentunut linkki]
* Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Teatteri. (sininen)[vanhentunut linkki]
Adolf Fischhof, Josef Kriehuberin litografia vuodelta 1848.
**Adolf Fischhof** (8. joulukuuta 1816 Alt-Ofen, Unkari – 23. maaliskuuta 1893 Emmersdorf) oli itävaltalainen liberaali poliitikko ja poliittinen teoreetikko.

Fischhof oli nuori apulaislääkäri, joka kohosi merkittävään rooliin vuoden 1848 vallankumouksen aikana. Hän esiintyi Wienissä puhujana kansanjoukkojen edessä vallankumouksen ensimmäisenä päivänä 13. maaliskuuta ja hänestä tuli hetkessä kumousta tukeneen opiskelijaliikkeen johtaja. Toukokuussa hänet valittiin Wieniä käytännössä hallinneen turvallisuuskomitean puheenjohtajaksi ja hän oli keskeisenä vaikuttajana Wienissä ja sitten Kremsierissä kokoontuneissa lyhytikäisissä kansalliskokouksissa. Fischhof oli mukana laatimassa Kremsierin kansalliskokouksen hyväksymää liberaalia perustuslakia, joka ei koskaan tullut voimaan. Vallankumouksen lopullisen kukistamisen jälkeen hänet pidätettiin maaliskuussa 1849 ja hän joutui lyhyeksi aikaa vankilaan. Häntä syytettiin virheellisesti osallisuudesta sotaministeri Theodor Baillet von Latourin murhaan.

Fischhof sai täydet kansalaisoikeutensa takaisin vuoden 1867 yleisessä armahduksessa, mutta kieltäytyi enää osallistumasta politiikkaan ja eli vetäytyneenä Emmersdorfiin. Hän kuitenkin jatkoi toimintaansa poliittisena teoreettikkona. Fischhof ehdotti vuonna 1861 julkaisemassaan lentokirjasessa *Zur Lösung der ungarischen Frage* Itävallan muuttamista kaksoismonarkiaksi – kuusi vuotta ennen vuoden 1867 suurta kompromissia. Vuonna 1869 hän ehdotti myös valtakunnan itävaltalaisen puoliskon muuttamista liittovaltioksi. Nämä ajatukset vaikuttivat paljon varsinkin tuon ajan tšekkiläisiin vaikuttajiin. Vuonna 1882 Fischhof yritti huonolla menestyksellä perustaa Itävaltaan eri kansallisuusryhmät yhdistävää vapaamielistä puoluetta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Adolf Fischhof (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 16.7.2013.
2. 1 2 3  *Salmonsens konversationsleksikon* (1915–1930), s. 129 (tanskaksi) Runeberg.org. Viitattu 17.7.2013.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Cap Arcona** oli saksalainen linjalaiva, joka liikennöi 1920- ja 1930-luvuilla Hampurista Buenos Airesiin. Toisen maailmansodan lopulla alus upposi 3. toukokuuta 1945 Lyypekinlahdella ilmahyökkäyksessä. Laivan upotessa sai surmansa arviolta 4 500 henkeä.

*Cap Arconan* uppoaminen on eräs historian pahimmista laivaturmista. Se vaati esimerkiksi noin kolme kertaa enemmän kuolonuhreja kuin *Titanicin* uppoaminen.

Historia
--------

27 561 tonnia painava *Cap Arcona* laskettiin vesille vuonna 1927. Se oli aikanaan suurin Etelä-Amerikkaan liikennöinyt saksalaisalus. Vuonna 1940 se otettiin Kriegsmarinen käyttöön Itämerelle. Laiva esitti RMS *Titanicia* vuonna 1943 kuvatussa propagandaelokuvassa *Titanic*. Vuoden 1945 alussa *Cap Arcona* osallistui operaatio Hannibaliin eli sotilaiden ja siviilien evakuoimiseen etenevien venäläisjoukkojen tieltä läntiseen Saksaan. Operaation aikana *Cap Arconalla* kuljetettiin lähes 26 000 henkilöä.

Uppoaminen
----------

Palava *Cap Arcona*
Ennen uppoamistaan *Cap Arconaan* oli lastattu Neuengammen ja eräiden muiden keskitysleirien vankeja. Lyypekinlahdella se joutui Britannian ilmavoimien Hawker Typhoon-koneiden hyökkäyksen kohteeksi. Hyökkäyksen seurauksena laiva syttyi palamaan ja upposi vieden mukanaan noin 4 500 henkeä. Vain muutamat laivassa olleista keskitysleirivangeista selvisivät onnettomuudesta.

Lähteet
-------

* Cap Arcona (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Cap Arcona (II) Great Ocean Liners. Viitattu 24.1.2023. (englanniksi)
2. ↑  SS. Cap Arcona Relevant Search Scotland.  Arkistoitu 24.1.2023. Viitattu 24.1.2023. (englanniksi)
3. ↑  The Cap Arcona, the Thielbek and the Athen. Archive.org

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Cap Arcona** Wikimedia Commonsissa
**Wilhelm Walter (Valter) Sipilä** (30. toukokuuta 1869 Janakkala – 11. toukokuuta 1942) oli lääkäri ja Instrumentariumin pitkäaikainen toimitusjohtaja.

Walter Sipilän vanhemmat olivat maanviljelijä, tehtailija Kustaa Sipilä ja Gustava Torttila. Sipilä tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1889 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1900. Sipilä toimi ensin apulaislääkärinä Otto Engströmin sairaalassa ja vuodesta 1902 sisätautillääkärinä Helsingissä. Instrumentariumin toimitusjohtajana Sipilä työskenteli vuodesta 1903 aina vuoteen 1937 saakka. Hän oli myös Mehiläisen perustajia ja johtokunnan jäsen sekä Duodecim-seuran puheenjohtaja 1918 ja seuran taloudenhoitaja usean vuoden ajan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Aikalaiskirja 1934, s. 624 (Viitattu 29.10.2018)
2. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 (Viitattu 29.10.2018)
3. 1 2  Tri Valter Sipilä kuollut. *Helsingin Sanomat*, 13.5.1942, s. 2.
4. ↑  Mehiläisen historia (Arkistoitu – Internet Archive) (Viitattu 29.10.2018)
5. ↑  *Aikalaiskirja. Henkilötietoja nykypolven suomalaisista*, s. 423. Helsinki: Tietosanakirja-Osakeyhtiö, 1920.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Aurinkorannikon suomalainen koulu.
**Escuela Finlandesa** tai **Colegio Finlandés**, suomalaiselta nimeltään **Aurinkorannikon suomalainen koulu** on Espanjassa Fuengirolassa sijaitseva yksityinen suomalainen peruskoulu. Koulu on toiminut vuodesta 1991 lähtien. Se tarjoaa virallista perusopetusta vuosiluokilla 1–9 ja lukiokoulutusta. Vuonna 2021 koulussa opiskeli yli 300 oppilasta. Peruskoulun puolella oppilaita on noin 240 ja lukion puolella hieman alle 80. Koululaisille tarjotaan myös mahdollisuutta käydä suomalaista koulua, mutta asua espanjalaisessa perheessä.

Koulun ja lukion rehtorina toimii vuoden 2024 alusta alkaen Terhi Merensky. Ennen Merenskyä tehtävää on hoitanut muutaman vuoden ajan Saara Ikonen. Koulun apulaisrehtorin tehtävää hoitaa Laura Vairila.

KHO:n vuoden 2017 päätöksen mukaan koulu joutui maksamaan takaisin runsaat 616 000 euroa vuosina 2009–2011 saamiaan tukia. Ministeriö ja Opetushallitus tulkitsivat, että osa Aurinkorannikon suomalaisen koulun oppilaista oli asettunut pysyvästi Espanjaan.

Rakennukset
-----------

Koulun päärakennus sijaitsee osoitteessa Calle José Salik 4 ja sitä vastapäätä sijaitsee koulun liikuntakenttä. Liikuntakentän yhteydessä on vuonna 2018 rakennettu hirsirakennus, jossa on neljä uutta luokkatilaa. Rakennusta kutsutaan D-tilaksi. Käsityöluokat ja lukion tilat sijaitsevat Avenida Finlandialla noin 200 metrin päässä päärakennuksesta. Käsityöluokkia kutsutaan B-tilaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Launonen, Antti: Aurinkorannikon koululle tappio tukikiistassa - Maksettava yli 600 000 euroa *Savon Sanomat*.  28.10.2017. Viitattu 23.9.2021.
2. ↑  Aurinkorannikon suomalainen koulu - Colegio Finlandés *www.suomalainenkoulu.net*. Viitattu 23.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut
**Eino Jussi Nousiainen** (26. joulukuuta 1888 Sippola – 19. helmikuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen maanviljelysneuvos, virkamies ja yritysjohtaja.

Henkilöhistoria
---------------

Nousiaisen vanhemmat olivat ratavartija, maanviljeljä Juho Nousiainen ja Maria Tarvanen ja puoliso vuodesta 1920 agronomi Katri Lempi Sarajas, aiemmin Andell. Nousiainen tuli ylioppilaaksi Helsingin maanviljelyslyseosta 1911 ja valmistui agronomiksi ja filosofian kandidaatiksi 1914. Hän oli valmistuttuaan Pellervo-Seuran ja Osuuskassojen Keskuslainarahaston piirikonsulentti, kunnes siirtyi Hankkijan palvelukseen. Hankkijan siemenosaston johtajana ja johtokunnan jäsenenä Nousiainen toimi 1919–1928, kunnes hänet valittiin vasta perustetun Valtion viljavaraston johtajaksi. Sieltä hän siirtyi toimitusjohtajaksi Karjakuntaan 1936 ja toimi tässä tehtävässä aina vuoteen 1951 asti. Nousiainen oli myös tukkuliike Vientikunta Munan johtokunnan jäsen 1923–1937 ja puheenjohtaja 1926–1937 ja hänellä oli useita luottamustehtäviä. Nousiainen sai maanviljelysneuvoksen arvon 1943. Hän menehtyi helmikuussa 1962 liikenneonnettomuudessa, jäätyään raitiovaunun töytäisemäksi Mannerheimintiellä.

Julkaisuja
----------

* *Eräitä maamme siementuotantoa ja siemenkauppaa koskevia näkökohtia*, 1922.
* *Maataloustavarain kaupasta Suomessa: maataloustarvikkeiden ja kasvinviljelystuotteiden kauppa*, 1929. *Maa ja metsä* -teos, 3. osa, ss. 575–602.
* *Vientikunta Munan kymmenvuotisesta toiminnasta*, 1932.
* *Kotimaisen viljan hinnanmuodostuksesta*, 1935. Radioesitelmä 27.5.1935.
* *Teurastamoliikkeiden välityspalkkioista ennen lihakaupan säännöstelyä ja nykyisin*, 1941. Esitelmä 11.3.1941.
* *Karjakunta r.l. 1919–1943*, 1944. Eino Nousiainen, Toivo Litko.
* *"Trettioåriga kriget" inom den lantbrukskooperativa slaktdjurshandeln*, 1950.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografia-sampo: Eino Nousiainen Viitattu 14.9.2021.
2. ↑  Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, s. 573. Viitattu 14.9.2021.
3. ↑  Maanviljelysneuvos Eino Nousiainen kuollut. *Helsingin Sanomat*, 20.2.1962, s. 5.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
**Jevhen Marusjak** (ukr. Євген Марусяк, s. 16. maaliskuuta 2000 Kryvorivnja) on ukrainalainen mäkihyppääjä.

Marusjak kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Zakopanessa helmikuussa 2021 sijoittuen 49:nneksi. Ensimmäiset maailmacupin pisteensä hän sai oltuaan 26:s Kulmin lentomäessä tammikuussa 2023. Marusjakin paras sijoitus maailmancupissa on 11:s sija Vikersundin lentomäestä maaliskuulta 2024.

Marusjak on osallistunut nuorten maailmanmestaruuskilpailuihin kolme kertaa ilman mainittavaa menestystä. Vuonna 2016 hän sijoittui normaalimäessä 49:nneksi ja seuraavana vuonna 56:nneksi. Vuonna 2019 hän oli normaalimäessä 52:s. Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2017 Marusjak oli normaalimäessä 21:s.

Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 Marusjak sijoittui suurmäessä 39:nneksi ja joukkuemäessä 13:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli normaalimäessä 47:s ja suurmäessä 50:s. Planican MM-kilpailuissa 2023 Marusjak sijoittui normaalimäessä 17:nneksi, sekajoukkuemäessä 15:nneksi ja suurmäessä 27:nneksi.

Continental Cupissa Marusjakilla on yksi voitto Klingenthalista helmikuulta 2023.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jevhen Marusjak Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
Johann Dzierzon
**Johann Dzierzon** [serson], (16. tammikuuta 1811 Lowkowitz, Sleesia – 26. lokakuuta 1906 Lowkowitz, Schleesia) oli saksalainen katolinen pappi ja mehiläishoidon kehittäjä. Hän keksi kaksoispesän ja teki tunnetuksi irtokehän, josta kehän voi poistaa vahingoittamatta mehiläisiä. Hän osoitti, että koirasmehiläiset eli kuhnurit syntyvät hedelmöittämättömistä munista (niin sanottu partenogeneesioppi). Hän julkaisi muun muassa kirjat *Theorie und Praxis des neuen Bienenfreundes*, *Rationelle Bienenzucht*, *Zwillingsstock* ja *Der zwillingstock, die zweckmässigste bienenwohnung*. Hän toimitti lehteä *Der Bienenfreund aus Schlesien*. Münchenin yliopisto myönsi hänelle ansioista mehiläistutkimusten alalla kunniatohtorin arvon. Hän edisti keltaisen italialaisen mehiläisen levittämistä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nordisk familjebok (osa 6, palsta 1191)  1907. Nordisk familjeboks förlag (Projekt Runeberg). Viitattu 6.9.2018.
2. ↑  Tietosanakirja (osa 2, palsta 466)  1910. Tietosanakirja-Osakeyhtiö (Projekt Runeberg). Viitattu 6.9.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Leopoldina

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Tébessan maakunta** (arab. ولاية تبسة‎) eli wilaya on hallintoalue Algerian koillisosassa. Sen keskus on Tébessan kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 13 878 neliökilometriä. Asukkaita on 794 500 henkeä (vuonna 2020, arvio).

Tébessan maakunta rajoittuu etelässä El Ouedin, lännessä Khenchelan ja Oum El Bouaghin ja pohjoisessa Souk Ahrasin maakuntiin sekä idässä Tunisiaan. Maisemaa leimaavat Atlasvuoret ja ylätasangot pohjoisessa sekä Saharan tasanko etelässä. Vuotuinen sademäärä on 200–400 millimetriä.

Maakunta jakautuu hallinnollisesti 12 piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 28 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Bir El Ater, Bir Mokkadem, Chéria, El Aouinet, El Kouif, El Malabiod, El Ogla, Morsott, Negrine, Ouenza, Oum Ali ja Tébessa.

Tébessasta on maantieyhteydet naapurimaakuntiin ja Tunisiaan sekä rautatie Annabaan, Djebel Onkiin ja Kouifiin. Kaupungissa on kotimaanliikenteen lentoasema.

Maakunnan pääelinkeinot ovat viljaa, oliiveja, hedelmiä ja taateleita tuottava maanviljely, lampaanhoito sekä rautaa, fosfaattia ja kalkkikiveä tuottava kaivosteollisuus. Tébessassa toimii Cheikh Larbi Tebessin yliopisto.

Nähtävyyksiä ovat Tébessan roomalaisaikaiset ja bysanttilaiset rauniot, El Atiqin moskeija sekä seudun luonto ja kulttuuriperintö.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Monographie Wilaya de Tébessa *Aniref*. Viitattu 5.3.2024.

AlgeriaAlgerian maakunnat

* Adrar
* Aïn Defla
* Aïn Témouchent
* Alger
* Annaba
* Batna
* Béchar
* Béjaïa
* Béni Abbès
* Biskra
* Blida
* Bordj Badji Mokhtar
* Bordj Bou Arreridj
* Bouira
* Boumerdès
* Chlef
* Constantine
* Djanet
* Djelfa
* El Bayadh
* El Meghaïer
* El Meniaa
* El Oued
* El Tarf
* Ghardaïa
* Guelma
* Illizi
* In Guezzam
* In Salah
* Jijel
* Khenchela
* Laghouat
* Mascara
* Médéa
* Mila
* Mostaganem
* M’Sila
* Naâma
* Oran
* Ouargla
* Ouled Djellal
* Oum el Bouaghi
* Relizane
* Saïda
* Sétif
* Sidi Bel Abbès
* Skikda
* Souk Ahras
* Tamanrasset
* Tébessa
* Tiaret
* Timimoun
* Tindouf
* Tipaza
* Tissemsilt
* Tizi Ouzou
* Tlemcen
* Touggourt
**Alexander Haapanen** (22. elokuuta 1851 Vehmaa – 25. kesäkuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen kansakouluntarkastaja ja kouluneuvos.

Haapasen vanhemmat olivat talollinen Efraim Haapanala ja Loviisa Matintytär. Haapanen jäi orvoksi 8-vuotiaana ja pääsi sitten kasvattilapseksi Vehmaan kappalaisen Viktor Mauritz Roslinin (1824–1878) perheeseen. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun lukiosta 1870, valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1882 sekä suoritti kasvatusopin tutkinnon 1884.

Haapanen toimi opettajana useissa helsinkiläisissä kouluissa vuosina 1875–1898. Hän oli Helsingin yliopiston kirjastossa ylimääräisenä amanuenssina 1878–1893 ja kouluylihallituksessa kansakoulujen ylitarkastajan Uno Cygnaeuksen apulaisena 1881–1885, kansakouluasiain kanslistina 1885–1889 ja aktuaarina 1889–1892. Vuonna 1892 hänet nimitettiin kouluylihallituksen kansakouluntarkastajaksi. Haapanen oli tässä virassa vuoteen 1918 saakka ja sen jälkeen hän oli vielä kouluneuvoksena 1918–1921. Haapanen jäi eläkkeelle vuonna 1921.

Haapanen oli puheenjohtajana tai sihteerinä useissa kansakouluasioita käsitelleissä komiteoissa ja kokouksissa. Vuonna 1900 hän oli kouluhallituksen edustajana valvomassa Suomen koulunäyttelyn järjestämistä Pariisin maailmannäyttelyssä. Haapanen toimi vuosina 1877–1901 kaikki kouluhallituksen julkaisemat kansanopetusta käsitelleet tilastojulkaisut. Hän kuului Suomen evankelis-luterilaisen pyhäkouluyhdistyksen johtokuntaan ja oli Pyhäkoululehden ja ruotsinkielisen Söndagsskolebladetin toimittajana. Haapanen perusti ja toimitti vuosina 1890–1926 ilmestyneen Joulusanoma lapsille-lehden ja ruotsinkielisen 1890–1908 ilmestyneen Julbudskap till barnen-lehden.

Alexander Haapenen oli naimisissa 1880–1912 Julia Pletnevin (1859–1912) kanssa.  Heillä oli 15 lasta joista tunnetuimpia olivat pankinjohtaja Lennart Haapanen (1888–1967) ja Lepaan puutarhaopiston johtaja ja kanslianeuvos Arvo Haapanen (1900–1990).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. 1 2 3 4  Kansakoulujen tarkastaja A. Haapanen 60 vuotias, Opettajain lehti : kansanopetusta käsittelevä kuvallinen viikkolehti, 25.08.1911, nro 34, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2 3 4  Kouluneuvos A. Haapanen, Uusi Suomi, 26.06.1936, nro 168, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. 1 2 3 4 5  Lauri Haapanen : Perhe Haapanen
5. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Viktor Mauritz Roslin. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 22.8.2021.
6. ↑  Kuka kukin on 1954
7. ↑  Geni.com : Lennart Alexander Haapanen


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Eino Salmi** (? – 1939) oli Neuvostoliitossa asunut suomalaissyntyinen taidegraafikko. Salmi käytti kirjailijana ja kääntäjänä myös nimeä Antero Teräs.

Eino Salmen piirroksia alettiin julkaista amerikkalaisessa ja neuvostoliittolaisessa suomenkielisessä lehdistössä jo 1920-vuoden alussa. Hän asui jo silloin Pietarissa. Hyvin aktiivisesti Salmi esiintyy 1930-luvun alussa, lähes kaikissa Pietarin silloisissa suomenkielisissä aikakauslehdissä, kuten: "Kevätvyöry", "Työläisen ja talonpojan kalenteri", "Rintama", "Soihtu" ja "Neuvostonainen", on hänen kuvituksiaan. Salmi kirjoitti kirjailijanimellä Antero Teräs myös kertomuksia, artikkeleita Neuvostoliiton taiteesta ja käänsi kirjoja.

Salmi teloitettiin sotaoikeuden päätöksellä vuonna 1939, koska hän oli kieltäytynyt vannomasta Suomen kansanarmeijan sotilasvalaa uskollisuudesta "Suomen demokraattiselle hallitukselle". Hän ei pitänyt Kuusisten hallitusta laillisesti muodostettuna.

Lähteet
-------

* Ranta, Kalle: *Arpi korvassa ja sydämessä: muistelmia ja mietelmiä myrskyisän vuosisatamme historian pyörteissä tuhlatusta elämästä*. WSOY, 2000. ISBN 951-0-23981-x.
* Eino Salmi - taiteilija ja kirjailija *tstalin.blogspot.com*.
**Arvo Antero Aalto** (3. marraskuuta 1899 Vihti – 17. toukokuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen autoalan yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Aallton vanhemmat olivat rusthollari Aksel Alfred Aalto, aiemmin Wickström, ja Alma Helena Majlander ja puolisot 1924–1947 Martta Alina Hakanen ja vuodesta 1949 Martta Katriina (Kaisa) Laine. Aalto tuli ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Normaalilyseosta 1917 ja valmistui koneenrakennuksen diplomi-insinööri Teknillisestä korkeakoulusta 1921. Opintomatkoja hän teki Skandinavian ja Keski-Euroopan maihin sekä Yhdysvaltoihin. Aalto oli Automobiili Oy:n insinööri Helsingissä vuodesta 1921, Autola Oy:n varatoimitusjohtaja 1922–1928 ja toimitusjohtaja 1928–1957, Metalliosa Oy:n toimitusjohtaja 1942–1957 ja VW-Auto Oy:n toimitusjohtaja 1953–1957. Hänellä oli myös useita autoalan ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Aalto oli reservin insinöörikapteeni (1939). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1952.

Julkaisuja
----------

* *Jarruhuollon käsikirja*, 1933

Lähteet
-------

1. 1 2  Kai Hoffman: Arvo A. Aalto *Biografiasampo*. Viitattu 11.9.2022.
2. ↑  Kuka kukin on 1954, s. 10. Viitattu 11.9.2022.
3. ↑  Kauppaneuvos Arvo Aalto 70-vuotias.  *Uusi Suomi*, 3.11.1969, nro 297, s. 18. Kansalliskirjasto. Viitattu 11.9.2022.
**Otavan kirjallisuustieto** on vuonna 1990 ilmestynyt kirjailijoita ja kirjallisuutta laajasti esittelevä aakkosellinen hakuteos. Sen ovat toimittaneet Risto Rantala ja Kaarina Turtia.

Otava julkaisi teoksen satavuotisen historiansa kunniaksi. Teoksessa on 7 000 hakusanaa, joista kirjailijoita on lähes 5 000 ja heistä suomalaisia 650. Heidän tuotantonsa lisäksi esitellään termejä, kirjallisia hahmoja ja katsauksia eri maiden kirjallisuudesta. Kirjoittajien muodostaman neuvottelukunnan puheenjohtajana toimi Hannes Sihvo.

Aihepiiri kattaa Euroopan lisäksi muun maailman kirjallisuutta, ja mukana on myös usein hakuteoksista pois jääviä jännitys- ja viihdekirjallisuuden edustajia. Hakemisto sisältää 14 000 suomalaista ja suomennettua teosta, jotka viittaavat kirjailija-artikkeliin tai johonkin muuhun hakusanaan.

Arviot
------

Teoksen ilmestymisen jälkeisenä vuonna kirjoittamassaan kritiikissä Pekka Tarkka tyrmää teoksen hakusanojen valintaperusteet: "Kirjallisuustieto muistaa hartaasti myös antikvaarista sekundaa, joka joutui aikoja sitten vintille" ja paheksuu, että Helena ei vie Homerokseen vaan Aino Räsäsen kirjaan "Soita minulle, Helena!". Mauri Sariolalle on omistettu 59 riviä, mutta Väinö Linna saa vain 41. Kun Maria Jotunista sanotaan kirjassa, että hän "ei ole suuren lukijakunnan kirjailija", Tarkka muistuttaa, että "samaan aikaan Kirjallisuustiedon kanssa ilmestyi *Huojuvan talon* kymmenes painos". Lopulta Tarkka antaa teokselle kuitenkin armon: "Työkaluna Otavan kirjallisuustieto osoittautuu loppujen lopuksi käyttökelpoiseksi. Yleensä se on ajan tasalla, meneepä joskus edellekin, esimerkiksi mainitessaan Wallace Stevensin runojen suomennosvalikoiman, joka ei ole vielä ilmestynyt."

Lähteet
-------

1. 1 2  Lukijalle. *Otavan kirjallisuustieto*, s. 7
2. ↑  Pekka Tarkka: Hakuteos kuin heinälato.  *Helsingin Sanomat*, 28.4.1991. Artikkelin verkkoversio.