recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Museoitu Ranskan laivaston Dassault Étendard IVM.
**Dassault Étendard IV** on ranskalainen suihkukäyttöinen laivaston tiedustelulentokone (versio IVP) ja rynnäkköpommikone (versio IVM). Kone oli lentotukialusta käyttävä.

Konetyypin kehitys
------------------

Dassault-yhtymän tehtäväksi annettiin kehittää uusi Nato-standardit täyttävä kevyt, yksimoottorinen ja suihkukäyttöinen rynnäkköpommittaja, joka kykenisi toimintaan päällystämättömiltä lentokentiltä. Kone suunniteltiin aliäänikoneeksi eli subsooniseksi, mikä tarkoittaa, ettei se ylitä äänen nopeutta matalalennossa. Ensilento koitti vuonna 1958. Tehtävään tuli valituksi Fiat G.91 -konetyyppi.*lähde?*

Étendard (suomeksi: 'taistelulippu') oli osoittautunut moottoriltaan alitehoiseksi, mutta yhtiön omalla riskillä Marcel Dassault jatkoi tyypin kehittelyä. Ranskan laivaston käyttöön tuotettiin kaksi käyttötarkoitukseltaan poikkeavaa alatyyppiä. Kummankin palvelusura aloitettiin vuonna 1962. Koneen edessä on taitettava putki ilmatankkausta varten.

Étendardista kehitettiin edelleen Super Étendard, jolla oli tehokkaampi suihkumoottori ja joka kykeni käyttämään raskaampaa aseistusta, kuten Exocet laivasto-ohjuksia merimaaleja vastaan. Étendard IV -tyypin koneet vedettiin palveluksesta 1991. Sen on korvannut pääosin Dassault Rafale, jota edelsivät Dassault Mirage F1 ja SEPECAT Jaguar.*lähde?*

Dassault Étendard IVM.

Tekniset tiedot
---------------

Dassault Étendard IV

* Kärkiväli: 9,60 m
* Pituus: 14,31 m
* Korkeus: 3,86 m
* Tyhjäpaino: 5 800 kg
* Suurin lentopaino: 12 000 kg
* Moottori: 1× SNECMA Atar 8B (työntövoima 4 400 kg, 9 700 lbs)
* Suurin nopeus: 1 180 km/h (683 mph)
* Lentomatka: 1 700 km (1 056 mailia)

Aseistus
--------

* 2x 30mm DEFA 551 -tykkiä, kumpaankin 150 laukausta
* 5x ripustuspisteet, koneen ulkopuoliselle aseistukselle: max. 1 360 kg (raketteja, pommeja sekä ohjuksia: myös ydinaseita)

### Vastaavia vertailukelpoisia sotilaslentokoneita

* Republic F-105 Thunderchief
* McDonnell Douglas F-4 Phantom II
* Fiat G.91
* Sukhoi Su-24 "Fencer""
* Mikoyan-Gurevich MiG-27 "Flogger" (kone on MiG-23:n rynnäkköversio)

Lähteet
-------

* Sharpe, Michael: *Attack and interceptor jets*. Kent: Amber Books, 2002. ISBN 1-84013-335-X (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Sharpe, 2002: s. 76
2. 1 2  Sharpe, 2000: s. 76
3. ↑  Sharpe, 2000: s. 77

Aiheesta muualla
----------------

* Dassault Étendard (Arkistoitu – Internet Archive) Hallen Hävittäjäsivut (yksityishenkilön sivut)
* Dassault Super Étendard (Arkistoitu – Internet Archive) Hallen Hävittäjäsivut (yksityishenkilön sivut)
**Piirikytkentä** (engl. *circuit switching*) on tiedonsiirtomenetelmä, jossa yhteys tilaajien välillä on avoinna koko yhteystapahtuman ajan. Riippumatta siitä, onko kanavalla liikennettä, yhteys pidetään avoinna jatkuvasti. Tätä menetelmää käyttää muun muassa perinteinen puhelinverkko ja ISDN. Piirikytkentään perustuvan verkon perusvahvuus on kyky taata tietty palvelun taso yhteyden muodostuttua ja heikkous on resurssien haaskaus, kun tiettyyn käyttöön varatut verkon osuudet eivät ole koko aikaa käytössä, eikä niitä tällöin saada otettua muuhun käyttöön.

Piirikytkennässä verkon resurssit, esimerkiksi kaistanleveys, jaetaan yhteyksille varattaviin osiin. Tämä kanavanvaraus osiin voidaan tehdä joko taajuuden (Frequency Division Multiplexing, FDM) tai aikajakson perusteella (Time Division Multiplexing, TDM).

Puhelinverkon vaihdelaitteet etsivät fyysisen polun soittajan ja vastaanottajan puhelinten välille. Joka kytkentäkeskuksessa on tulevat ja menevät linjat ja niitä yhdistellään, kun joku soittaa. 

Piirikytkentään perustuva yhteys alkaa lähettää dataa vasta sitten, kun yhteys on muodostunut, mutta sitten kun yhteys on muodostunut, kaiken informaation voidaan taata menevän yhteyden lävitse, eikä yhteys voi tukkeutua. Piirikytkentää käyttävä verkko voi kuitenkin olla tukossa heti yhteyttä yritettäessä (esim. jos puhelinlinja on varattu).

Piirikytkennän verkon reitti on ennalta suunniteltu ennen yhteydenmuodostumista ja datan osat saapuvat yhteyden toiseen päähän aina samassa järjestyksessä ja kulkevat keskenään samaa reittiä.

Piirikytkennän verkossa piirit on varattu aina tiettyyn käyttöön ja jos niissä ei ole liikennettä, silloin tuo kapasiteetti haaskaantuu, koska muu verkossa oleva liikenne ei voi hyödyntää sitä. Piirikytkennän verkko on myös herkkä ongelmille, koska jos tietty kytkentä on mennyt pois käytöstä, kaikki verkon sitä kohtaa käyttävät muut kytkennät eivät myöskään voi lähettää mitään. Piirikytkennän vahvuus on kuitenkin siinä, että kun yhteys on muodostunut, pystytään takaamaan ennalta määritelty palvelun taso yhteyden ajaksi. Pakettikytkentään perustuva verkko taas on toiminnaltaan huomattavasti taipuisampi, mutta siinä yhteys voi heiketä kesken käytön tai hidastua yleensäkin verkon muun liikenteen takia.

Puhelinverkon lisäksi myös jotkut vanhemmat tietokoneiden verkot (esim. X.25 -standardi) käyttivät piirikytkentää.

Toinen tapa muodostaa yhteys ja siirtää tietoa on pakettikytkentä.
**Björn Kuipers** (s. 28. maaliskuuta 1973 Oldenzaal, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloerotuomari.

Alankomaiden pääsarjassa Eredivisiessä Kuipers on tuominnut vuodesta 2004 lähtien. Saatuaan kansainvälisen FIFA-lisenssin vuonna 2006 hän on tuominnut seurajoukkuetasolla otteluita myös Eurooppa-liigassa ja Mestarien liigassa. Maajoukkuetasolla hänet valittiin erotuomariksi vuosien 2012, 2016 ja 2020 Euroopan-mestaruuskilpailuihin sekä vuosien 2014 ja 2018 maailmanmestaruuskilpailuihin.

Erotuomariuransa ohella Kuipers on menestynyt myös yrittäjänä, hän omistaa kotiseudullaan Oldenzaalissa kaksi Jumbo-ketjuun kuuluvaa valintamyymälää sekä kampaamon.

Aiheesta muualla
----------------

* Björn Kuipersin esittely ja tilastot Transfermarkt-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Alankomaat

 |

 |
Fisherman’s Friendin paketeissa on kuvattu kalastusalus.
**Fisherman’s Friend** (suom. *kalamiehen kaveri*) on vahva mentolipastilli, jota valmistetaan Fleetwoodissa, Lancashiren kreivikunnassa Englannissa.

Pastillin kehitti apteekkari James Lofthouse vuonna 1865 lievittämään kalastajien hengityselinvaivoja, kuten yskää ja kurkkukipua, jotka johtuivat Pohjanmeren viileästä ja tuulisesta ilmastosta. Alun perin valmiste oli erittäin vahvaa nestemäistä lääkettä, joka sisälsi mentolia ja eukalyptusöljyä. Lofthouse puristi siitä pieniä pastilleja, jotka olivat helpompia säilyttää ja nauttia kuin nestemäinen versio. Pastillia alettiin kutsua "kalastajan ystäväksi" niiden suotuisan vaikutuksen vuoksi.

Pastillit ovat pysyneet muuttumattomina nykypäivään asti, ja ne ovat tunnettuja pienehköistä paperipakkauksistaan. Trooppisissa, kosteissa maissa pussit ovat muovia ja uudelleensuljettavia. Myöhemmin markkinoille on tullut myös muun muassa salmiakilla, kirsikalla, mintulla ja aniksella sekä useilla muilla mauilla maustettuja versioita. Pastilleja on saatavana myös sokerittomina.

Pastillit eivät sisällä eläinperäisiä tuotteita, joten ne sopivat myös kasvissyöjille sekä vegaaneille.

Joissakin baareissa on saatavilla Fisherman’s Friend -pastilleja ja vodkaa sekoittamalla tehtyjä ryyppyjä. Tällaista juomaa saa Suomessa myös Alkosta, jossa myytävän tuotteen valmistaja on tanskalainen Spiritus Distillers A/S.

Lähteet
-------

* The future of the Fisherman's Friend family brand *family-fishermans-friend.html*. Viitattu 7.7. 2015. (englanniksi)

* Fisherman's Friend *fishermansfriend.fi*. Viitattu 7.7. 2015. (englanniksi)
**Elina Sari Tuulikki Lindgren** (nyk. **Nyländen**, s. 27. marraskuuta 1983 Oulu) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edustaa Oulun Pyrintöä. Häntä ovat valmentaneet Hanna Vesteri, Timo Vuorimaa, Toni Roponen ja vuodesta 2010 Jussi Saarela.

Lindgren sijoittui maastojuoksun EM-kilpailuissa Malmössä 2000 alle 20-vuotiaiden sarjassa 18:nneksi ja joukkuekilpailussa viidenneksi. Vuonna 2001 hän sai Grosseton alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa hopeaa 5 000 metrillä ajalla 16.11,55. Maastojuoksun EM-kilpailuissa Thunissa hän oli 20-vuotiaiden sarjassa kahdeksas ja Suomi joukkuekilpailussa neljäs. Vuonna 2002 hän sijoittui Kingstonin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 3 000 metrillä 11:nneksi ja 5 000 metrillä kahdeksanneksi. Saman vuoden maastojuoksun EM-kilpailuissa Kroatian Medelinissä hän sai alle 20-vuotiaiden sarjassa hopeaa.

Lindgren voitti maastojuoksun Pohjoismaiden-mestaruuden alle 20-vuotiaiden sarjassa 2002 ja oli toinen 2001. Joukkuekilpailussa hän sai edellä mainituilla kerroilla kultaa ja 2000 pronssia. Naisten sarjassa hän sai joukkuepronssia 2005. Hän on edustanut Suomea aikuisten maaotteluissa vuodesta 2001 sijoittuen parhaimmillaan toiseksi 5 000 metrillä Helsingissä 2002 ja 10 000 metrillä Göteborgissa 2007.

Lindgren on voittanut 5 000 metrillä Suomen-mestaruuden 2001 ja 2007 ja hopeaa 2011. 10 000 metrillä hän voitti kultaa 2011 ja pronssia 2013. Puolimaratonin Suomen-mestari hän on vuosilta 2004, 2008, 2011 ja 2012 sekä maratonin Suomen-mestari vuodelta 2013. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saanut 3 000 metrillä hopeaa 2002 ja 2003 sekä pronssia 2001. Maastojuoksun SM-kilpailuissa hän on ollut toinen 2008 ja 2011 sekä kolmas 2012.

Lindgrenin veljet Pekka ja Jukka ovat pelanneet salibandya SM-tasolla ja Antti on painin Suomen-mestari.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m | 2.15,66 | Imatra | 4. elokuuta 2002 |
| 1 000 m | 3.06,09 | Mantova | 18. toukokuuta 2000 |
| 1 500 m | 4.30,97 | Kannus | 10. elokuuta 2001 |
| Maili | 5.08,11 | Tornio | 6. heinäkuuta 2008 |
| 3 000 m | 9.21,10 | Espoo | 31. toukokuuta 2001 |
| 5 000 m | 16.08,54 | Kingston | 21. heinäkuuta 2002 |
| 10 000 m | 34.24,53 | Turku | 7. elokuuta 2011 |
| Puolimaraton | 1.17.09 | Tuusula | 20. huhtikuuta 2013 |
| Maraton | 2.45.56 | Jyväskylä | 14. syyskuuta 2013 |
|

### Sisäradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m | 2.19,25 | Rovaniemi | 3. maaliskuuta 2002 |
| 1 500 m | 4.35,11 | Helsinki | 19. helmikuuta 2011 |
| 3 000 m | 9.24,13 | Kuortane | 23. helmikuuta 2003 |

Lähteet
-------

1. 1 2  Nevala, Kai: Juokseminen antoi ja otti.  *Kaleva*, 11.3.2023, s. 22–23. Artikkelin verkkoversio (tilaajille).
2. 1 2 3 4 5 6  Elina Lindgren Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Edfun temppeli
**Edfun temppeli** on hyvin säilynyt temppeli Egyptissä. Se on rakennettu Ptolemaiosten hallitsijasuvun valtakaudella, 237–57 eaa. Se on Karnakin temppelin jälkeen toiseksi suurin Egyptin temppeleistä. Edfun kaupunki sijaitsee 115 km Luxorista.

Temppeli on 138 metriä pitkä ja 76 metriä leveä. Se on rakennettu aikaisemman temppelin päälle. Rakennustyöt aloitettiin Ptolemaios III:n ja lopetettiin Ptolemaios XI:n valtakaudella. Ne keskeytyivät usein levottomuuksien takia. Seiniä koristavista korkokuvista on saatu tietoa temppelin käytöstä. Niissä on myös kansallismielistä aineistoa verhottuna uskonnolliseen kuvastoon.

Temppeli on omistettu Horukselle. Se on säilynyt niin hyvin koska se hautautui autiomaan hiekkaan sen jälkeen kun Horuksen palvominen kiellettiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Edfu Temple *Sacred Destinations*. Viitattu 15.10.2018.
2. ↑  Idfu *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 15.10.2018.
3. ↑  Temple of Horus *Lonely Planet*. Viitattu 15.10.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Edfun temppeli** Wikimedia Commonsissa
Larsenin jäähyllyn sijainti punaisella värjättynä.
**Larsenin jäähylly** on Carl Anton Larsenin mukaan nimetty suuri jäähylly Weddellinmeren luoteisosassa Antarktiksen niemimaan itärannikolla.

Jäähylly koostuu kolmesta pienemmästä osasta pohjois-eteläsuunnassa: Larsen A (pienin), Larsen B ja Larsen C (suurin). Larsen A irtosi jäätiköstä tammikuussa 1995 ja Larsen B helmikuussa 2002. Larsen C:stä irtosi 12.7.2017 erittäin suuri jäävuori. Antarktiksen niemimaa on lämmennyt 1940-luvulta lähtien 0,5 Celsius-asteen vuosikymmenvauhtia.

Larsen B:n hajoaminen
---------------------

Larsen B:n hajoaminen, ja jäähyllyn koko vuosina 1998-2002.
Kolmesta jäähyllystä toiseksi suurimman Larsen B -jäähyllyn hajoaminen alkoi 31. tammikuuta 2002 ja kesti aina 7. maaliskuuta 2002 saakka. Jäähylly oli 3 250 neliökilometrin laajuinen, joten se on kokonsa puolesta verrattavissa esimerkiksi Ruotsin suurimman saaren Gotlannin kokoon. Larsen B oli vakaata aluetta yli 12 000 vuoden ajan. Hyvin vanhan ikänsä takia siitä tuli ilmastonlämpenemisen "kuuma piste". Lämpimät merivirrat tuhosivat sen muutamassa viikossa, mikä yllätti monet tutkijat. Sulamista kiihdytti kesäkaudella lähes vuorokauden ympäri paistavan auringon aiheuttama runsas sulamisnopeus. Sulavesi valui jäätikön koloihin, jossa se kiilan tavoin pakotti jään halkeamaan.

Larsen C:n hajoaminen
---------------------

Larsen C:stä hajosi 12.7.2017 valtava, pinta-alaltaan noin 6 000 neliökilometrin laajuinen ja yli 200 metriä paksu jäävuori. Tämä vastaa kooltaan kahta kolmasosaa koko Uudenmaan maakunnan maa-alueesta. Uusi jäävuori kuulunee mittaushistorian kymmenen suurimman jäävuoren joukkoon. Myös Larsen C:stä on irronnut tätä isompi jäävuori, sillä 1986 siitä irtosi noin 9 000 neliökilometrin suuruinen pala. Lähes kaksi kertaa laajempi oli nimellä B-15 tunnettu, vuonna 2000 Rossin jäähyllystä irronnut jäävuori.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jonathan Amos: Giant iceberg splits from Antarctic  12.7.2017. BBC, bbc.com. Viitattu 12.7.2017. (englanniksi)

* National Snow & Ice Data Center (Arkistoitu – Internet Archive)
* Geographical Names Information System
**Fallou** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Naran piirissä Malissa. Se sijaitsee 135 kilometriä Narasta lounaaseen. Kunnassa on 30 000 ja kylässä 1 100 asukasta (vuonna 2009).

Falloun kunta rajoittuu pohjoisessa Naran piirin Dabon ja Dillyn, idässä Niamanan, etelässä Banamban piirin Boronin ja Kolokanin piirin Sagabalan ja lännessä Kayesin alueen Diéman piirin Gomitradougoun ja Dioumara Koussatan kuntiin. Se kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. 

Kuntaan kuuluu 43 kylää. Asukkaista 67 % on soninkeja, 29 % bambaroita ja 4 % maureja.

Fallousta on yhteys Bamakon ja Naran väliselle maantielle. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja pienimuotoinen kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maapähkinä ja lehmänpapu. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset, aasit ja siipikarja.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 5.7.2018.
2. ↑  Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 5.7.2018.
3. ↑  Région de Kayes: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 5.7.2018.
4. 1 2 3  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Fallou 2007-2011 *aec.msu.edu*.  2007.  Arkistoitu 14.6.2010. Viitattu 5.7.2018.
**Rodtsenko-seura** oli taiteilijaryhmä, joka perustettiin Tampereella vuonna 1984. Seuran jäseniä olivat Erik Ahonen, Jouni Hirvonen, Markku Kivinen, Jukka Mikkola ja Jyrki Siukonen. Rodtsenko-seura oli aktiivisimmillaan vuonna 1986, ja toiminta lopetettiin virallisesti vuonna 1990. Siukonen, Hirvonen ja Kivinen toimivat edelleen kuvataiteilijoina loppuryhmän siirryttyä toimittajiksi.

Näyttelyiden ohella Rodtsenko-seuran toimintaan kuului esitelmiä, julkaisuja, performansseja, kannanottoja ja muun muassa mäkiautoperinteen elvyttämistä. Seuran jäsenillä oli yhteinen tausta punk-ajan rock-musiikissa ja pienjulkaisuissa. Parhaiten tunnetaan Siukosen Kollaa kestää -yhtye sekä Pahkasika, jossa Jukka Mikkola oli mukana. Seura esiintyi aina ryhmänä, mikä oli tavallisempaa rock-maailmassa kuin kuvataiteessa.

Rodtsenko-seura harrasti postmodernia historiallista lainailua ja ironista asennetta. Seura hyödynsi usein myös iskulauseita 1920-luvun neuvostotaiteilijoiden tapaan. *Porvari hus!* oli iskulauseista tunnetuimpia. Seura teki Moskovaan vuonna 1988 installaation 5 000 paperipussista. Pusseihin oli painettu venäjäksi puhallus- ja pamautusohje sekä teksti *Tehdään näin: paukku taantumusta päin!*. Paukuttelun sijaan yleisö kuitenkin hamstrasi pussit nopeasti käytännön tarpeisiin.

Rodtsenko-seura siirsi julisteinstallaationsa omin luvin 1970-lukulaisten osallistuvien taiteilijoiden järjestön Kiilan 50-vuotisnäyttelyyn Taidehalliin vuonna 1986. Teos oli paikalla sattumalta edellisen näyttelyn jäljiltä. Rodtsenko-seuran ironinen huumori sai enemmän huomiota ja myötämieltä kuin kiilalaisten teokset, joskin rodtsenkolaiset sanoivat halunneensa tehdä kunnianosoituksen Kiilan perinteelle.

Aleksandr Rodtšenkon ohella muukin venäläinen avantgarde kiinnosti seuran jäseniä. Nimeksi valittiin Rodtsenko-seura, koska se kuulosti paremmalta kuin muut vaihtoehdot, kuten Tatlin-seura.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kiasman esittely pop-taiteesta (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 23.6.2009.
Edgar Kennedy elokuvassa *Everything's on Ice* (1939).
**Edgar Livingston Kennedy** (26. huhtikuuta 1890 Monterey, Kalifornia – 9. marraskuuta 1948 Woodland Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä ja -ohjaaja, joka tunnettiin rooleistaan komedioissa.

Kennedy aloitti uransa nyrkkeilijänä ja vaudeville-esiintyjänä ennen siirtymistään elokuviin. Hän esiintyi uransa aikana noin 300 elokuvassa, joista noin 100 oli pitkiä elokuvia. Vuodesta 1914 Kennedy työskenteli Mack Sennettille ja muun muassa esitti epäpätevää poliisia useissa varhaisissa Keystone Kops -elokuvissa. Siirryttyään vuonna 1928 tuottaja Hal Roachin leipiin hän esiintyi sivuosissa useissa Oliver Hardyn ja Stan Laurelin sekä Charley Chasen elokuvissa ja ohjasi niistä muutamia (mm. lyhyet mykkäelokuvat *Keitosta pähkinöihin* ja *Iloiset soittoniekat*). Hän oli pääosassa lyhyessä komediassa *A Pair of Tights* (1928). Eräs Kennedyn tunnetuimmista rooleista on pienehkö sivurooli huono-onnisena limonaadinmyyjänä Marx-veljesten elokuvassa *Neljä naurettavaa naapuria* (1933).

Vuodesta 1931 kuolemaansa asti Kennedy oli tähtenä RKO:n tuottamassa *The Average Man* -nimisessä lyhyiden tilannekomedioiden sarjassa, joita tehtiin kuusi vuodessa. Uransa myöhemmässä vaiheessa hän esitti sivurooleja muun muassa elokuvissa *San Franciscon maanjäristys* (1936), *Tähti on syttynyt* (1937), *Laulaen maihin* (1945), *Voi mikä keskiviikko* (1947) ja *Onko rouvani uskoton?* (1948). Hän kuoli 58-vuotiaana kurkkusyöpään. Kennedyn viimeiseksi elokuvaksi jäi Doris Day -musikaali *Jazzityttö*, joka valmistui hänen kuolemansa jälkeen 1949.

Kennedyllä on oma tähti Hollywood Walk of Famella.

Kennedy tunnettiin lempinimellä "slow burn", sillä hän näytteli usein hahmoja, joille oli ominaista hidas suuttuminen ja pidätelty kiukku. Hänellä oli tapana näissä kohtauksissa hieroa tunnusomaisella tavallaan kämmentä kasvojaan vasten. Näissä kohtauksissa hän esitti usein omaan arvovaltaansa uskovaa poliisia. Tämän itseluottamus ei horjunut, vaikka vastapuoli piti häntä pilkkanaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hollywood Star Walk: Edgar Kennedy (englanniksi) Los Angeles Times. Viitattu 23.7.2015.
2. 1 2  Simon Louvish: *Ohukainen ja Paksukainen : elämä ja elokuvat*, s. 244. Alkuteos: Stan and Ollie The Roots of Comedy. Suomentanut Tarmo Haarala. Jyväskylä: Art House, 2005. ISBN 951-884-398-8.
3. 1 2  Edgar Kennedy – The Master of Slow burn: Biography (englanniksi) Wayoutwest.org. Viitattu 23.7.2015.
4. 1 2 3  Hal Erickson: Edgar Kennedy (englanniksi) New York Times. Viitattu 23.7.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Edgar Kennedy** Wikimedia Commonsissa

* Edgar Kennedy Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Ja ilta oli rauhaisa** (ven. А зори здесь тихие... - *A zori zdes tihije...*) on Stanislav Rostotskin ohjaama neuvostoliittolainen sotaelokuva vuodelta 1972. Ohjaaja laati käsikirjoituksen yhdessä Boris Vasiljevin kanssa, jonka samannimiseen romaaniin tarina perustuu. Elokuva kertoo miesvääpelin johtamasta, pelkistä naissotilaista koostuvasta ilmatorjuntakomppaniassa toisessa maailmansodassa Karjalassa. Se oli ehdolla parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi vuonna 1972.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Andrei Martynov  | … |  vääpeli Vaskov
  |
|  Irina Shevtshuk  | … |  Rita Osjanina
  |
|  Olga Ostroumova  | … |  Zhenja Kamelkova
  |
|  Irina Dolganova  | … |  Sonja Gurvitsh
  |
|  Jelena Drapeko  | … |  Liza Britshkina
  |
|  Jekaterina Markova  | … |  Galja Tshetvertak
  |
|  Alla Meshtsherjakova  | … |  Marja Nikiforovna
  |
|  Igor Kostolevski  | … |  
  |
|  Aleksei Tshernov  | … |  
  |
|  Juri Sorokin  | … |  
  |
|  Ljudmila Zaitseva  | … |  
  |

Tuotanto
--------

Elokuva on osin värillinen ja osin mustavalkoinen. Se kuvattiin pääosin Karjalan Ruskealassa.

Vastaanotto
-----------

*Helsingin Sanomien* Rauno Harju kehuu elokuvaa sen tv-esityksen alla 1975 siitä, ettei neuvostoliittolaisille sotaelokuville tyypillinen isänmaallisuus ole siinä liian paatoksellista. Värillisiä, romanttisia takaumia naisten taustoihin muuten mustavalkoisessa elokuvassa hän pitää teennäisinä ja epäonnistuneina.

Suomessa elokuva sai ensi-iltansa itsenäisyyspäivänä 6. joulukuuta 1973. Se keräsi 2 581 teatterikatsojaa.

Uusintaversiot
--------------

Renat Davletjarov ohjasi tarinasta uusintaversion vuonna 2015. Tarinasta on tehty elokuvasovitus myös Intiassa (*Peranmai*, 2009) sekä tv-sarja Kiinassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Rauno Harju: Ihmissuhteiden kuvausta ja Marokon todellisuutta.  *Helsingin Sanomat*, 21.2.1975, s. 45.
2. ↑  Suomen katsotuimmat elokuvat vuonna 1973 *Elokuvauutiset*. Viitattu 22.4.2018.
3. ↑   Youtube

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:The Dawns Here Are Quiet
**SMS Tb 87F** oli Itävalta-Unkarin laivaston Tb 82F -luokan torpedovene. Alus myytiin 1921 Jugoslavian kuningaskunnalle, joka nimesi sen *T5:ksi*.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Tb 82F -luokka*
Itävalta-Unkarin laivasto tilasi aluksen Danubiukselta, missä köli laskettiin 5. maaliskuuta 1914. Alus laskettiin vesille 20. maaliskuuta 1915 ja valmistui 25. lokakuuta.

Palvelus
--------

Alus annettiin 1920 Jugoslavialle Saint Germain en Layen rauhassa. Alus luovutettiin maaliskuussa 1921 ja liitettiin laivastoon nimellä *T5*. Vuonna 1925 alus osallistui harjoituksiin Dalmatian rannikolla. Alus osallistui touko-kesäkuussa 1929 laivasto-osaston mukana purjehdukseen Maltalle, Korfulle ja Bizerteen. Osaston muut alukset olivat viisi torpedovenettä, kevyt risteilijä *Dalmacija*, sukellusveneiden emälaiva *Hvar* ja sukellusveneet *Hrabri* ja *Nebojša*.

Huhtikuussa 1941 akselivallat hyökkäsivät Jugoslaviaan, jolloin alus kuului Sibenikiin sijoitettuun 3. torpedovenelaivueeseen. Alus määrättiin laivueen mukana osallistumaan hyökkäykseen italialaisten hallussa pitämään Zaraan. Osasto joutui kolmeen Italian ilmavoimien pommitukseen. Viimeisen pommituksen jälkeen osasto siirtyi Zatonista Prokljanjärvelle, missä alukset olivat 11. huhtikuuta saakka. Seuraavana päivänä laivue saapui Milnaan, missä laivue kieltäytyi täyttämästä annettua käskyä siirtymisestä Kotorinlahdelle. Italian joukot valtasivat alukset.

Alus palveli Regia Marinassa samalla nimellä suojaten Adrianmeren liikennettä. Aluksen pääaseet vaihdettiin kahteen 76 millimetrin ilmatorjuntatykkiin. Syyskuussa 1943 Italian antauduttua liittoutuneille alus palautui Jugoslavian pakolaishallinnon laivastolle joulukuussa.

Sotatoimien päätyttyä alus liitettiin Jugoslavian laivastoon nimellä *Cer*. Alus poistettiin palveluksesta 1962 ja romutettiin.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Greger, René: *Austro-Hungarian Warships of World War I*. Lontoo, Englanti: Ian Allan Limited, 1976. ISBN 0-7110-0623-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Greger, René s. 60
*Tämä artikkeli kertoo sääilmiöstä. Muista merkityksistä katso Auer (täsmennyssivu).*
Autereinen sää
**Auer**, **autere**, **päivänsavu** eli **aurinkousva** on ilmassa leijuvaa kuivaa sameutta, joka huonontaa näkyvyyttä ja saa kaukaiset esineet näyttämään auringon suunnassa ruskeankellertäviltä, muualla sinisenharmailta. Autereinen ilma on Suomessa yleisintä kaakonpuoleisen ilmavirtauksen vallitessa. Tuuli tuo sitä Suomeen yleisimmin Balkanilta ja eteläiseltä Venäjältä. Autereen aiheuttavat pienet partikkelit joutuvat ilmaan muun muassa maanmuokkauksen, tulivuorenpurkausten tai saastepäästöjen myötä. Autereessa ilma on periaatteessa kuivempaa kuin ututilanteessa, mutta kosteuden lisääntyessä se alkaa tiivistyä auerpartikkelien pintaan, eikä yksikäsitteisesti voida sanoa, milloin auer muuttuu uduksi.

Katso myös
----------

* Savusumu

Lähteet
-------

1. ↑  Ilmakehä ABC (Arkistoitu – Internet Archive) Ilmatieteen laitos

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Auer**.
**SMS Stralsund** oli Saksan keisarikunnan laivaston Magdeburg-luokan kevyt risteilijä ensimmäisessä maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Magdeburg-luokka*
Alus tilattiin Bremenistä AG Weseriltä ja sen köli laskettiin vuonna 1910. Alus laskettiin vesille 4. marraskuuta 1911 ja se valmistui 10. joulukuuta 1912.

Palvelus
--------

Ensimmäisessä maailmansodassa alus osallistui Helgolandin taisteluun 28. elokuuta 1914 ja Doggermatalikon taisteluun marraskuussa 1915. Se ei vaurioitunut kummassakaan yhteenotossa. Alus oli telakalla Skagerrakin taistelun aikana eikä siten osallistunut siihen.

Sodan jälkeen alus jatkoi palvelustaan Reichsmarinessa, kunnes se luovutettiin 1920 sotakorvauksena Ranskalle. Alus palveli Ranskan laivastossa nimellä *Mulhouse*, kunnes se poistettiin alusluettelosta 1933 ja romutettiin kaksi vuotta myöhemmin.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert 1906-1921 s. 159

*Magdeburg* -luokan kevyet risteilijät

|  |
| --- |
| *Magdeburg* – *SMS Breslau* – *SMS Strassburg* – *Stralsund* |
| Edeltäjä: Kolberg-luokka – Seuraaja: Karlsruhe-luokka |
**Audrey Tcheuméo** (s. 20. huhtikuuta 1990 Bondy, Ranska) on ranskalainen judon olympiamitalisti sekä maailman- ja Euroopan-mestari. Hän on kilpaillut lähes koko kansainvälisen uransa alle 78 kg:n painoluokassa..

Tcheuméo saavutti alle 78 kg:n sarjassa alle 20-vuotiaiden MM-hopeaa 2008. Hän voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2008 ja 2009 sekä alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2009.

Tcheuméo voitti vuonna 2011 alle 78-kiloisten  Euroopan-mestaruuden Istanbulissa ja maailmanmestaruuden Pariisissa. Seuraavana vuonna hän sai EM-hopeaa Tšeljabinskissa ja olympiapronssia Lontoossa. Budapestin EM-kilpailuissa 2013 hän saavutti joukkuehopeaa ja sijoittui alle 78-kiloisissa viidenneksi. Saman vuoden Rio de Janeiron MM-kilpaiuissa hän sai pronssia alle 78 kg:n sarjassa.

Tcheuméo voitti Montpellier’ssa 2014 Euroopan-mestaruuden alle 78 kg:n painoluokassa ja joukkuekilpailussa. Saman vuoden Tšeljabinskin MM-kilpailuissa hän saavutti kultaa joukkuekilpailussa ja hopeaa alle 78-kiloisissa. Vuonna 2015 hän oli viides sekä Bakun Euroopan kisoissa että Astanan MM-kilpailuissa.

Tcheuméo voitti alle 78-kiloisten Euroopan-mestaruuden Kazanissa 2016. Rio de Janeiron olympialaisissa hän sai hopeaa hävittyään loppuottelussa yhdysvaltalaiselle Kayla Harrisonille. Hän voitti alle 78-kiloisten Euroopan-mestaruuden jälleen Varsovassa 2017. Saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa hän oli seitsemäs. Hän sai hopeaa Tel Avivin EM-kilpailuissa 2018. Saman vuoden Bakun MM-kilpailuissa hän saavutti joukkuekilpailussa hopeaa. Lissabonin EM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui viidenneksi. Hän saavutti MM-hopeaa Dohassa 2023.

Tcheuméo on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa kuusitoista turnausvoittoa, kahdeksan kakkossijaa ja kaksitoista kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hänellä on kolme turnausvoittoa ja yksi kakkossija. Hän on voittanut aikuisten sarjassa neljä Ranskan-mestaruutta.

Lähteet
-------

1. ↑  Audrey Tcheuméo *sports-reference.com*. Viitattu 28.4.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Audrey\_Tcheumeo judoka *judoinside.com*. Viitattu 14.5.2023. (englanniksi)
**J. D. McClatchy** (12. elokuuta 1945 Bryn Mawr, Pennsylvania – 10. huhtikuuta 2018 New York, New York) oli yhdysvaltalainen kirjallisuuskriitikko ja runoilija. Hän opiskeli Georgetownin ja Yalen yliopistoissa, joista jälkimmäisestä sai filosofian tohtorin arvonsa vuonna 1974. McClatchy julkaisi urallaan kahdeksan runoteosta, joista *Hazmat* (2002) toi hänelle Pulitzer-ehdokkuuden vuonna 2003. Muuhun tuotantoon kuuluu kolme esseekokoelmaa sekä kuusitoista librettoa oopperoihin, joiden säveltäjiin kuuluivat William Schuman, Bruce Saylor, Ned Rorem, Lorin Maazel, Elliot Goldenthal, Tobias Picker ja Michael Dellaira. McClatchy myös toimitti yli kaksikymmentä kirjaa ja äänikirjasarjan.

McClatchy sai Taide- ja kirjallisuuspalkinnon Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemialta sekä Kuvernöörin taidemitalin (2000) Connecticutin osavaltiolta. Hänet valittiin vuonna 1999 Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemian jäseneksi, ja hän toimi sen puheenjohtajana vuosina 2009–2011. Hän teki opetustyötä useissa yliopistoissa. McClatchylla oli aviomies, graafinen suunnittelija Chip Kidd. Hän kuoli 72-vuotiaana syöpäsairauteen.

Runoteokset
-----------

* *Scenes from Another Life* (1981)
* *Stars Principal* (1986)
* *The Rest of the Way* (1992)
* *Ten Commandments* (1998)
* *Hazmat* (2002)
* *Division of Spoils* (2003)
* *Mercury Dressing* (2009)
* *Plundered Hearts: New and Selected Poems* (2014)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yale News: In memoriam: Poet, librettist, and longtime Yale Review editor J.D. McClatchy
2. ↑  The Pulitzer Prizes: 2003 Pulitzer Prize Winners & Finalists
3. 1 2 3  Academy of American Poets: About J. D. McClatchy
4. ↑  The Washington Post: J.D. McClatchy, elegant poet and ‘literary polymath,’ dies at 72


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Hitjuksenjärvi** on niemien jakama, saareton metsäjärvi Juvalla Etelä-Savon maakunnan keskiosassa. Sen pinta-ala on 68 hehtaaria. Etäisyys Mikkelistä on 34 kilometriä itäkoilliseen. Noin kilometri Hitjuksenjärveltä etelään sijaitsee Kirkkokiviksi kutsuttuja kookkaita siirtolohkareita, jotka on tulkittu muinaiseksi uhripaikaksi. Hitjuksenjärven rannoilta on löydetty muinaisia hautapaikkoja.

Maantiede
---------

Hitjuksenjärven ulottuvuus lännestä itään on 1,6 kilometriä ja etelästä pohjoiseen 1,2 kilometriä. Suurin osa järven pinta-alasta muodostuu kolmesta lahdesta (Pohjoislahti, Saunalahti, nimetön lahti). Lahtia erottaa kaksi niemimaata, joista itäisen nimi on Hitjuksenniemi. Noin seitsemäsosa Hitjuksenjärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin vyöhyke ulottuu järven kaakkoisosasta kohti Saunalahtea. Myös järven lounais- ja koillisosassa on vähintään kymmenen metriä syvä alue.

Hitjuksenjärven ranta-alue on pientalojen täplittämää metsämaata. Järven länsipuolitse kulkee yhdystie 15161 ja itäpuolitse yhdystie 15156. Hitjuksenniemen korkein kohta on noin 125 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven lounaispuolella kohoaa Hitjuksenmäki, jonka laki on yli 150 metriä merenpinnan yläpuolella.

Hitjuksenjärven pohjoispuolella sijaitsee Kankaisjärvi (95,6 metriä mpy) ja itäpuolella Ruokojärvi (95,4 metriä mpy). Järvien väliset kannakset ovat paikoin alle sata metriä leveitä.

Hitjuksenjärven vesitilavuus on 3 482 000 kuutiometriä.

Hitjuksenjärvi (04.116.1.019) kuuluu Huosiosjoen-Tylhyjoen valuma-alueeseen (04.116), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Ala-Saimaan alue (04.11) ja ensimmäinen on Suur-Saimaan alue (04.1). Huosiosjoen-Tylhyjoen valuma-alueeseen kuuluu 37 vähintään hehtaarin laajuista järveä. Kuusi laajinta ovat Pyhäjärvi, Kotijärvi, Ruokojärvi, Särkijärvi, Kankaisjärvi ja Lanikko. Hitjuksenjärvi on seitsemänneksi laajin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hitjuksenjärvi, vakavesi, Juva
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 19.11.2022.
3. ↑  Hitjuksenjärvi. Järviwiki. Viitattu 19.11.2022.
4. ↑  Juvan Kirkkokivet *Juvankulttuurisivut.fi*. Juvan kirjasto. Viitattu 19.11.2022.
5. ↑  Huosiosjoen-Tylhyjoen valuma-alue (04.116). Järviwiki. Viitattu 19.11.2022.
**Aue** on kaupunki Saksassa Erzgebirgen vuoristossa Saksin osavaltiossa. Se sijaitsee Zwickauer Mulde -joen rannalla. se on Vuodesta 2006 kuulunut Silberbergin kaupunkiyhtymään, johon kuuluvat myös Lauter, Lößnitz, Schneeberg, Schwarzenberg ja Bad Schlema. Auen asukasluku on ollut suurimmillaan vuonna 1950 yli 40 000, nykyään noin 17 000. Kaupungissa on tekstiili- ja metalliteollisuutta, muun muassa nikkelin hyödyntämistä ja uushopean valmistusta. Kaupungin jalkapallojoukkue on FC Erzgebirge Aue.*lähde?*

Historiaa
---------

Aue on kehittunut Zellen luostarin ympärille. Erzgebirgeltä on kaivettu tinapitoista kassiteriittia ja hopeaa keskiajalta lähtien. Paikannimi *Awe* mainitaan jo vuonna 1286. Aluetta hallitsi uuden ajan alussa Saksin vaaliruhtinas. Vuonna 1698 seudulta löydettiin kaoliinia, jota hyödynnetään Meißenin posliinissa. 1700-luvulla koettiin Auessa tulvia ja nälänhätää.*lähde?*

1900-luvulla alkoi uusi teollistumiskausi. Kansallissosialisteilla oli kaupungissa paljon vaikutusvaltaa 1930-luvulla. Teollistuminen jatkui sodan jälkeen DDRssä. 2000-luvulla kaupungin valtapuolue on CDU, mutta myös alueellisilla ryhmillä ja Linkellä on kannatusta.

Lähteet
-------

1. ↑  Excurs II *Codex diplomaticus Saxoniae*. Viitattu 18.4.2013. (saksaksi)
2. ↑  Verwaltungsgeschichte.de (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aue**.
* Stadt Aue
**Johan Edvard Forsman** (15. marraskuuta 1857 – 1. elokuuta 1934) oli suomalainen kivenveistäjä ja Helsingissä toimineen Forsmanin kiviveistämön perustaja. Vuosina 1902–1984 toiminut kiviveistämö toteutti monia suomalaisten kuvanveistäjien töitä.

Lohjalta kotoisin ollut Forsman oli parikymmentä vuotta helsinkiläisen Stigellin kiviveistämön palveluksessa kivenveistäjänä mutta sen jälkeen kun tämä yritys lopetti toimintansa hän perusti oman kivenveistämön aloittaen hautakivien valmistuksen. Kiviveistämö toimitti Suomeen hautamuistomerkkejä, kuvanveistäjien suunnittelemia kiviveistoksia, sankaripatsaita ja patsaiden jalustoja. Kiviveistämö harjoitti vientiä myös ulkomaille, muun muassa Yhdysvaltoihin. Forsmanin kiviveistämö valmisti muun muassa Suomen Pankin talon edustalla sijaitsevan J. V. Snellmanin patsaan jalustan, Topeliuksen patsaan jalustan, Jussi Mäntysen graniittikarhun Kallion kirkon edustalla, Viipurin Itsenäisyyspatsaan graniittileijonan ja Gustaf Finnen Pellingin retken muistopatsaan Liisanpuistossa. Veistämö toteutti myös useita hautamuistomerkkejä (Matti Äyräpää, Toivo Kuula, Eero Erkko, Matti Helenius-Seppälä, Pietari Hannikainen, Paavo Cajander, Santeri Alkio). 1930-luvulla Forsmanin kiviveistämö sijaitsi Lauttasaarenkadun varrella ja kivivarasto Lapinlahdenkadulla.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolleita, Uusi Suomi, 03.08.1934, nro 205, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  Maisema-arkkitehtitoimisto Näkymä Oy : Kumtähden kenttä Puistohistoriallinen selvitys. Kaupunkiympäristön julkaisuja 2017-15, viite 16
3. 1 2  50 vuotta kiven kimpussa ja yhä vieläkin, Suomen Kuvalehti, 21.05.1932, nro 21, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Aiheesta muualla
----------------

* Kiviveistämö Forsmanin verstas, kuvattu Porkkalankadulta, edessä linjan kahdeksan raitiotie, Joel Nokelaisen valokuva 8.11.1990, Helsingin kaupunginmuseo (Finna)
* Kiviveistämö Oy Forsmanin kokoelma, 1902 - 1998 : Kiviveistämö Oy Forsmaniin liittyvien asiakirjojen kopioita, Kansallisgalleria
* Haastattelu: Eero Koskivaara, Forsmanin kiviveistämö - 1998, Kansallisgalleria
* Veikko Pakkanen : *Kiviveistämö O/Y Forsman, suomalaisen kivenveistotaiteen käsite*. Dokumentti, 1998, No 1, s. 9-11
**SMS Tb 90F** oli Itävalta-Unkarin laivaston Tb 82F -luokan torpedovene. Alus myytiin 1920 Portugalille, joka nimesi sen *NRP Liziksi*.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Tb 82F -luokka*
Itävalta-Unkarin laivasto tilasi aluksen Danubiukselta, missä köli laskettiin 9. syyskuuta 1914. Alus laskettiin vesille 28. toukokuuta 1915 ja valmistui 8. elokuuta 1916.

Palvelus
--------

Alus myytiin 1920 Portugalille, joka liitti sen laivastoonsa vuonna 1921 nimellä *NRP Liz*. Aluksen suunniteltu aseistus oli yksi Skodan valmistama 66 millimetrin tykki, mutta myöhemmin alukselle asennettiin lisäksi yksi Hotckissin 57 millimetrin tykki ja neljä 18 tuuman torpedoputkea. Alus kuului lämmittäjien ja torpedohenkilöstön kouluttamiseksi koottuun laivueeseen.

Alus poistettiin alusluettelosta 1934.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Greger, René: *Austro-Hungarian Warships of World War I*. Lontoo, Englanti: Ian Allan Limited, 1976. ISBN 0-7110-0623-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Greger, René s. 60
2. 1 2  Gardiner 1985 s. 373
**GP-5** (ven. Гражда́нский Противога́з-5, *Graždanski Protivogaz-5*) on Neuvostoliitossa vuosina 1970–1989 valmistettu kaasunaamari. Naamari koostuu koko pään peittävästä kumisesta hupusta ja suodattimesta.

Historia
--------

Alun perin GP-5 suunniteltiin suojaamaan kantajaa radioaktiiviselta ydinlaskeumalta ja kylmän sodan aikana naamareita toimitettiin useimpiin väestönsuojiin. Puolassa kokeiltiin, kykeneekö naamari oikeasti suojaamaan ABC-tilanteessa. Naamari toimi melko hyvin ja todettiin, että GP-5 kykenee suojaamaan tällaisessa tilanteessa 24 tunnin ajan. GP-5 tuli tunnetuksi sen laajasta käytöstä Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuudessa.

Keräily
-------

GP-5 on erittäin suosittu kaasunaamari keräilijöiden keskuudessa edullisen hintansa, sekä ensimmäistä- ja toista maailmansotaa jäljittelevän tyylinsä ansiosta (pyöreät linssit). Naamaria maahantuo Suomeen Varusteleka.

Asbesti ja GP-5
---------------

Vuonna 2013 asbestilaboratorio löysi suodattimen puuvillakerroksesta 7,5 prosenttia asbestia.
On väitetty suodattimen olleen suunniteltu niin, että asbestia ei tule sisäänhengittäessä, jos suodatin ei ole vain vaurioitunut.

GP-5:n suodatin.

Lähteet
-------

1. ↑  Russia: USSR (Page 2) – GP-5 The Gas Mask Database. Viitattu 14.8.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **GP-5** Wikimedia Commonsissa
Perustuslakituomioistuin kokoontuu Wienissä tässä rakennuksessa.
Perustuslakituomioistuimen jäsenet vuonna 2015.
**Itävallan perustuslakituomioistuin** (saks. *Verfassungsgerichtshof*, *VfGH*) on maailman vanhin perustuslakituomioistuin ja se perustettu vuonna 1920. Se valvoo Itävallan lainsäädännön, asetusten ja muiden määräysten perustuslainmukaisuutta sekä alempien oikeusasteiden päätösten perustuslainmukaisuutta. Perustuslakituomioistuin ratkaisee myös tuomioistuinten väliset kiistat, tuomioistuinten ja hallinnon väliset erimielisyydet sekä liittovaltion ja osavaltion hallitusten erimielisyydet. Se myös kuulee vaalivalitukset, asettaa vastuuseen valitut virkamiehet ja poliittiset nimitetyt henkilöt toimistaan virassa ja ratkaisee Itävaltaa ja sen hallintoa koskevat korvausvaatimukset.

Perustuslakituomioistuimessa on neljätoista jäsentä ja kuusi varajäsentä, jotka presidentti nimittää Itävallan hallituksen, kansallisneuvoston ja liittoneuvoston ehdotuksista. Hallitus asettaa ehdolle puheenjohtajan, varapuheenjohtajan, kuusi lisäjäsentä ja kolme varajäsentä, Kansallisneuvosto asettaa ehdolle kolme jäsentä ja kaksi varajäsentä ja Liittoneuvosto asettaa ehdolle loput kolme jäsentä ja loput yhden varajäsenen. 

Ehdokkaalla tulee olla juristin tutkinto ja hänen on työskennellyt vähintään kymmenen vuotta sellaisessa tehtävässä, joka edellyttää oikeustieteen tutkintoa. Heidän ei kuitenkaan tarvitse harjoittaa lakia missään erityisessä asemassa. Hallituksen ehdolle asettamien tuomareiden on kuitenkin oltava oikeuslaitoksen jäseniä (*Richterstand*) tai virkamiehiä (*Verwaltungsbeamte*) tai heillä on oltava täysi professuuri (*Professur*). *Richterstandin* jäsenet ovat juristeja, jotka ovat suorittaneet tuomarin jatkokoulutuksen ja ovat läpäisseet loppukokeen ja ovat siten oikeutettuja tuomarin nimitykseen. Ehdokkaat eivät saa olla kansallisen tai osavaltion lainsäädäntöelimen jäseniä eivätkä minkään poliittisen puolueen virkamiehiä tai työntekijöitä. Sekä perustuslakituomioistuimen jäsenet että varajäsenet eläköityvät sen vuoden viimeisenä päivänä kun täyttävät seitsemänkymmentä.

Perustuslakituomioistuin kokoontuu harvoin täysistunnossa ja kuulee harvoin suullisia perusteluja. Useimmat tapaukset nykyään ratkaistaan suljettujen ovien takana joko yhdeksän tai viiden jäsenen paneelissa. Mielipiteet ovat yleensä ytimekkäitä ja akateemisia. Perustuslakituomioistuimen asema lainsäädännön korkeimpana tulkitsijana on perustuslaillisesti erittäin voimakas, mutta se on historiallisesti osoittanut huomattavaa oikeudellista pidättyväisyyttä tässä.

Lähteet
-------

1. ↑  Austria: The First to Court the Constitution

Aiheesta muualla
----------------

* Perustuslakituomioistuimen viralliset sivut (saksaksi ja englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Constitutional Court (Austria)
**Carmen Jones** on Otto Premingerin tuottama ja ohjaama yhdysvaltalainen musikaalielokuva vuodelta 1954. Se perustuu Oscar Hammerstein II:n samannimiseen näyttämömusikaaliin vuodelta 1943, joka on muunnelma Georges Bizet’n oopperasta *Carmen*. Ooppera taas perustuu Prosper Mériméen novelliin vuodelta 1845.

*Carmen Jonesin* pääosia näyttelevät Harry Belafonte, Dorothy Dandridge ja Pearl Bailey. Kun alkuperäinen novelli ja ooppera sijoittuvat 1820-luvulle ja sevillalaiseen tupakkatehtaaseen, *Carmen Jonesissa* tapahtumat on siirretty Pohjois-Carolinassa sijaitsevaan laskuvarjotehtaaseen toisen maailmansodan aikana. Elokuvan musiikki pohjautuu Bizet’n oopperan sävelmiin.

Dorothy Dandridge sai nimiroolistaan Oscar-ehdokkuuden ensimmäisenä afroamerikkalaisena naispääosasarjassa. Herschel Burke Gilbert oli Oscar-ehdokkaana musiikista. Elokuva voitti Pronssisen karhun Berliinissä ja Kultaisen leopardin Locarnossa.

*The New York Timesin* kriitikot valitsivat *Carmen Jonesin* vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Lähteet
-------

1. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made, *The New York Times*. Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004. Viitattu 13.7.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* *Carmen Jones* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Carmen Jones* Elonetissä.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Carmen Jones (film)
**Kiinanriisihaikara** (*Ardeola bacchus*) on pieni haikaralaji, josta tunnetaan tarhakarkuriksi tulkittu havainto Suomesta: 17.-19.7.2007 Rautavaaralla. Laji on läheistä sukua rääkkähaikaralle. Lajin kuvaili ja nimesi Charles Lucien Bonaparte 1855.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 47 cm ja siipien kärkiväli 75-90 cm. Juhlapukuinen kiinanriisihaikara eroaa lähilajeistaan voimakkaan punaruskean pään kaulan ja rinnan perusteella. Lisääntymisajan ulkopuolella laji muistuttaa jonkin verran harmaahaikaraa, mutta on selkeästi pienempi ja ruskehtavampi.

Levinneisyys
------------

Pesii laajalla alueella Kiinassa ja Kaakkois-Aasiassa. Maailman populaation suuruus on huonosti tunnettu, ollen haarukassa 25 000–1 miljoonaa yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen. Pohjoiset populaatiot muuttavat Malakan niemimaalle ja Borneoon. Laji oli tavattu ennen Suomen havaintoa Länsipalearktisella alueella kolme kertaa. Kaikkien havaintojen on tulkittu koskevan lintutarhoista karanneita yksilöitä, joten niitä ei ole hyväksytty havaintomaiden lajilistoihin.

Elinympäristö
-------------

Pesii erityyppisillä kosteikoilla ja lammilla, sekä makeassa että suolaisessa vedessä.

Lisääntyminen
-------------

Laji pesii usein muiden haikaroiden muodostamissa yhdyskunnissa. Pesä on tavallisesti puussa, joskus myös korkeassa ruohokasvillisuudessa. Munamäärä on 3-6. Haudonta kestää noin 25 päivää, molemmat emot hautovat.

Ravinto
-------

Kaloja, äyriäisiä, hyönteisiä ja sammakoita.

Lähteet
-------

* Oiseaux

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Ardeola bacchus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 25.3.2014. (englanniksi)
2. ↑  Rariteettikomitean kokous Helsingissä 5.1.2008 BirdLife Suomi.  Arkistoitu 12.1.2012. Viitattu 12.9.2010.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Ardeola bacchus | 
* Wikidata: Q498102
* Wikispecies: Ardeola bacchus
* ABA: chpohe
* Avibase: 56292AA80E2251F0
* BirdLife: 22697133
* BOLD: 86973
* CoL: GCMH
* BOW: chpher1
* eBird: chpher1
* EUNIS: 100722
* Euring: 1100
* Fauna Europaea: 96646
* Fauna Europaea (new): db032aab-a1d1-4f44-b0ef-970467512c32
* GBIF: 2480907
* IBC: chinese-pond-heron-ardeola-bacchus
* iNaturalist: 4990
* IRMNG: 10196209
* ITIS: 174861
* IUCN: 22697133
* NBN: NHMSYS0020789000
* NCBI: 188375
* WoRMS: 1459940
* Xeno-canto: Ardeola-bacchus

 |
|  |
| Buphus bacchus | 
* Wikidata: Q107333221
* GBIF: 4408426
* WoRMS: 1459942

 |

 |