recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jews’ Gaten hautausmaa** eli **Windmill Hillin hautausmaa** on Gibraltarin vanhin juutalainen hautausmaa. Sen ensimmäiset haudat ovat vuodelta 1746, ja hautausmaan käyttö jatkui yli sadan vuoden ajan vuoteen 1848. Hautausmaalle on haudattu monia kuuluisia rabbeja tuolta ajalta. Se sijaitsee lähellä Gibraltarinvuoren luonnonsuojelualueen sisäänkäyntiä Queen’s Roadin ja Engineer Roadin risteyksen kaakkoispuolella. Hautausmaa on Gibraltar Heritage Trustin luetteloima historiallinen suojelukohde.

Utrechtin sopimuksessa (1713) Britannia oli luvannut katoliselle Espanjalle ettei se suosisi juutalaisten tai maurien asutusta Gibraltarissa. Ehkä siksi juutalainen hautausmaa sijoitettiin syrjäiseen paikkaan jossa se ei pistäisi espanjalaisten kävijöiden silmiin.

Talvella ja keväällä rikkaruohojen annetaan kasvaa hautausmaalla vapaasti, ja se vaikuttaa silloin hoitamattomalta alueelta. Päätös on tehty kalliopyyn suojelemiseksi, sillä hautausmaa on niiden suosima soidinpaikka.

Herakleen pylväiden muistomerkki Jews’ Gaten hautausmaalla.
Hautausmaalla oleva muistomerkki on pystytetty Herakleen pylväiden kunniaksi ja se esittää Heraklesta kannattelemassa koko maailmaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Windmill Hill (Jews’ Gate) Cemetery Gibraltar Jewish Community.  Arkistoitu 19.2.2013. Viitattu 9.9.2012.
2. ↑  Upper Rock Monuments  1989. Gibraltar Heritage Trust.  Arkistoitu 27.8.2012. Viitattu 9.9.2012.
3. ↑  Jews Gate and Med Steps *Gibraltar Info*.  Arkistoitu 15.6.2012. Viitattu 9.9.2012.
4. ↑  Monument at Jews' Gate *Gibnet*. Viitattu 9.9.2012.
Vladimir Šuhov
Šuhov-torni Moskovassa.
Šuhovin 1896 suunnittelema, hyperboloidiin perustuva vesitorni Nižni Novgorodissa.
**Vladimir Grigorevitš Šuhov** (Владимир Григорьевич Шухов), s. 16. elokuuta/28. elokuuta 1853, Grajvoron, k. 2. helmikuuta 1939, Moskova, oli venäläinen insinööri, joka usein rinnastetaan kekseliäisyydessään ja metallirakenteiden käyttämisessä Gustave Eiffeliin.

Šuhov syntyi lähellä Belgorodia, joka sijaitsee nykyisen Ukrainan rajan tuntumassa. Hän opiskeli Moskovan Keisarillisessa teknillisessä koulussa, josta valmistui insinööriksi 1876. Työurallaan hän suunnitteli yli viisisataa siltaa ja sata vesitornia. Tehdessään yhteistyötä vuonna 1878 öljyteollisuutta käynnistävän ruotsalaisen Nobel-suvun kanssa hän otti käyttöön öljyputken, kaasuputken ja sylinterinmuotoisen metallisen öljysäiliön.

Lähteet
-------

1. ↑  Vladimir Grigorievich Shukhov. The Shukhov Tower Foundation. Viitattu 6.2.2015.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vladimir Šuhov**.
* Peter Gössel, Gabriele Leuthäuser, Eva Schickler: "Architecture in the 20th century", Taschen Verlag; 1990, ISBN 3-8228-1162-9 ja ISBN 3-8228-0550-5. Teoksen verkkoversio.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
	+ 2
* Photographers' Identities
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Structurae

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
| "James Bond Theme"John Barry |
| --- |
| Kappaleen "James Bond Theme" kansikuva |
| Kappaleen tiedot |
|  Albumilta | *Dr. No* |
|  Julkaistu | 1962 |
|  Tyylilaji | ääniraita |
|  Kesto | 01.48 |
|  Levy-yhtiö | United Artists, Liberty Records |
| *Dr. Non* muut kappaleet |
|  | "James Bond Theme" | "Kingston Calypso" |

**James Bond Theme** on James Bond -elokuvien kuuluisa aloituskappale, joka on ollut jokaisessa EON Productionsin Bond-elokuvassa vuoden 1962 elokuvasta *Salainen agentti 007 ja tohtori No* alkaen. Teosta on käytetty Bond-elokuvien fanfaarina melkein sarjan jokaisessa elokuvassa.

Kappaleen sävelsi Monty Norman, ja sen orkesterisovituksen teki John Barry.

"James Bond Theme" on kuultu alkutekstien aikana kahdesti, osana *Salainen agentti 007 ja tohtori No* -elokuvaa ja uudelleen *Salainen agentti 007 Istanbulissa* -elokuvan alkutekstien aikana. Sitä on käytetty myös lopputekstien aikana elokuvissa *Salainen agentti 007 ja tohtori No*, *Pallosalama*, *Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa*, *Kun maailma ei riitä*, *Casino Royale*, *007 Quantum of Solace*, *007 Skyfall* sekä *007 Spectre*.

Kappaleessa käytetään surf rock -tyylistä kitarariffiä. Ensimmäisen Bond-elokuvan julkaisun aikoihin surf rock oli suuri villitys.

Lähteet
-------

1. ↑  Egan, Sean: *Kuolematon James Bond: salaisen agentin koko tarina*, s. 119–121. Minerva, 2016 (alkuteos *James Bond. The Secret History*, 2016). ISBN 978-952-312-348-9.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:James Bond Theme
Léon-Gontran Damas vuonna 1972.
**Léon-Gontran Damas** (28. maaliskuuta 1912 Cayenne – 22. tammikuuta 1978 Washington) oli ranskanguayanalainen runoilija, joka tunnetaan yhtenä négritude-liikkeen perustajista.

Damas syntyi eurooppalais-, afrikkalais- ja intiaanitaustaiseen kaupunkilaisperheeseen. Hän jäi varhain orvoksi ja kasvoi tätinsä luona. Damas kävi lukion Martiniquella, jossa hän tutustui Aimé Césaireen. Hän jatkoi opintojaan Pariisissa, työskenteli eri ammateissa ja harrasti kirjallisuutta.

Damas, Césaire ja Léopold Sédar Senghor perustivat vuonna 1934 *L’Étudiant noir* -lehden, josta tuli négritude-liikkeen airut. Damasin ensimmäinen runokokoelma *Pigments* (1937) sai paljon kiitosta, mutta joutui sittemmin siirtomaaviranomaisten kieltämäksi. Omaelämäkerrallinen essee *Retour de Guyane* ilmestyi vuonna 1938.

Toisen maailmansodan alussa Damas toimi sensorina Toulousessa ja Lyonissa. Hän osallistui vastarintaliikkeen toimintaan ja työskenteli radiossa. Vuonna 1944 ilmestyi kertomuskokoelma *Veillées noires*, vuonna 1947 Damasin laatima siirtomaarunoilijoiden antologia *Poètes d’expression française* ja seuraavina vuosina runokirjat *Poèmes nègres sur des airs africains* (1948), *Graffiti* (1952) ja *Black-Label* (1956). Damasia pidetään négritude-runoilijoista omaperäisimpänä länsi-intialaisten ja afrikkalaisten aiheiden käyttäjänä. Hänen tyylinsä heijastaa afrikkalaisen laulun ja tanssin toistoa, pyörivää liikettä ja polyfoniaa.

Damas oli René Jadfardin Guayanan renessanssi -liikkeen jäsen. Jadfardin kuoltua lento-onnettomuudessa hänet valittiin vuonna 1948 Guayanan edustajaksi Ranskan kansalliskokoukseen. Damas oli ehdolla myös vuosien 1951 ja 1956 vaaleissa, joissa valituksi tuli Edouard Gaumont. Poliitikkona hän kannatti sosialismia ja Guayanan itsenäisyyttä.

Damas työskenteli 1960-luvulla kustannustoimittajana ja Unescon virkailijana ja matkusteli paljon tutkien afrikkalaista kulttuuria. Tänä aikana häneltä ilmestyi pessimismiä huokuva kokoelma *Névralgies* (1964) ja mustien runoilijoiden antologia *Nouvelle somme de poésie du monde noir* (1966). Vuodesta 1970 lähtien Damas asui Yhdysvalloissa opettaen Georgetownin ja Howardin yliopistoissa. Hänet haudattiin suurin juhlallisuuksin Cayenneen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Léon Damas *Assemblée nationale*. Viitattu 25.2.2022.
2. 1 2 3 4  DAMAS Léon, Gontran *Le Maitron*. Viitattu 25.2.2022.
3. 1 2 3 4  Herdeck, Donald E. (editor): *Caribbean Writers: A Bio-Bibliographical-Critical Encyclopedia*, s. 349–351. Washington: Three Continents Press, 1979. ISBN 0-914478-74-5.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Sycomore

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Francisco Guilledo** (1. elokuuta 1901 Ilog, Filippiinit – 14. heinäkuuta 1925 San Francisco, Yhdysvallat), joka tunnettiin kehässä nimellä **Pancho Villa**, oli filippiiniläinen kärpässarjan (151 cm, 51 kg) nyrkkeilijä. Hän oli kärpässarjan maailmanmestari vuosina 1923-1925. Pancho Villaa pidetään yhtenä Aasian parhaimpana nyrkkeilijänä.

Pancho Villa nyrkkeili ensimmäisen ammattilaisottelunsa Filippiineillä vuonna 1919. Parissa vuodessa hänestä tuli Filippiinien mestari kärpässarjassa. Toukokuussa vuonna 1922 hänet kutsuttiin nyrkkeilemään Yhdysvaltoihin. Siellä Pancho Villan ura ei jatkunut lupaavasti. Kaksi ensimmäistä ottelua oli ratkaisemattomia ja sanomalehtien mielestä Villa oli otteluiden heikompi osapuoli. Voitto heinäkuussa ja kaksi tyrmäysvoittoa elokuussa kiinnittivät kuitenkin yleisön huomion ja Villa pääsi ottelemaan kärpässarjan Amerikan mestaruudesta Johnny Buffia vastaan jo syyskuussa vuonna 1922. Villa voitti ottelun, mutta hävisi Amerikan mestaruuden seuraavana vuonna kiistanalaisella pistelaskulla Frankie Genarolle.

Kärpässarjan maailmanmestaruus oli vapaana, koska hallitseva mestari Jimmy Wilde oli lopettanut uransa. Wilde päätti tehdä *comebackin* ja voittaa maailmanmestaruuden uudelleen. Amerikan mestari Frankie Genaroa pidettiin Wilden ykköshaastajana, mutta Pancho Villa oli suositumpi ja Genaron voittoa Villasta pidettiin vääryytenä, joten promoottorit nostivat Pancho Villan titteliotteluun Genaron ohi. Villa tyrmäsi Wilden seitsemännessä erässä. Wilde oli käynyt kanveesissa myös neljännessä ja viidennessä erässä. Pancho Villasta tuli kärpässarjan maailmanmestari ja hän puolusti titteliään menestyksekkäästi neljä kertaa.

Pancho Villaa ei tyrmätty kertaakaan urallaan eikä hän menettänyt kärpässarjan maailmanmestaruutta. Villa kuoli hallitsevana mestarina vuonna 1925 hampaanpoiston aiheuttamiin komplikaatioihin. Häneltä poistettiin viisaudenhammas ottelua edeltävänä aamuna 4. heinäkuuta 1925. Hän kohtasi Jimmy McLarninin, vaikka hänellä oli yhä kipuja ja kasvot olivat turvonneet. Pancho Villa hävisi ja se jäi hänen viimeiseksi ottelukseen. Kyseessä ei ollut titteliottelu. Pari päivää myöhemmin Pancho Villalla todettiin tulehdus ja kolme hammasta poistettiin. Lääkäri määräsi vuodelepoa, mutta Villa vietti aikaansa kavereiden kanssa juhlien. Tilan heikennyttyä hänet vietiin sairaalaan 13. heinäkuuta, missä hänellä todettiin Ludwigin angiina. Francisco Guilledo vaipui leikkauspöydällä koomaan ja kuoli seuraavana päivänä.

Francisco Guilledo valittiin nyrkkeilyn hall of fameen vuonna 1994.

Lähteet
-------

1. ↑  Pancho Villa Cyberboxingzone.com. Viitattu 17.12.2009. (englanniksi)
2. ↑  Pancho Villa International Boxing Hall of Fame. Viitattu 17.12.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 
* Luettelo ammattinyrkkeilyotteluista boxrec.comissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |

 |
**Vladimir Martinec** (s. 22. joulukuuta 1949 Lomnice) on tšekkoslovakialainen jääkiekkoilija ja valmentaja. Hän oli yksi maailman parhaimmista jääkiekkoilijoista 1970-luvulla.

Martinec teki 155 maalia 289 maaottelussa Tšekkoslovakian maajoukkueessa. MM-kisoissa hän keräsi yhteensä 110 (52+58) tehopistettä 102 ottelussa, mikä oikeuttaa hänet kaikkien aikojen pistepörssin seitsemännelle sijalle. Hän voitti maailmanmestaruuden vuosina 1972, 1976 ja 1977. Hänet valittiin neljä kertaa (1974–1977) MM-kisojen tähdistökentällisen oikeaksi laitahyökkääjäksi. 

Martinec edusti Tesla Pardubicea vuosina 1967-1978 ja Dukla Jihlavaa vuosina 1978-1981. Hänet palkittiin Tšekkoslovakian "Kultaisella mailalla" vuosina 1973, 1975, 1976 ja 1979. Hänen lempinimensä oli "Kettu". Pelaajana hän oli teknisesti taitava oikea laitahyökkääjä. Oikea ajoitus ja nopeus vastahyökkäyksiin lähdössä sekä maalinteko olivat Martinecin vahvuuksia.

Valmentajana Martinec voitti Euroopan Liigan mestaruuden ESV Kaufbeurenissä 1985-1986. Tesla Pardubicea hän valmensi 1986-1989.

Saavutuksia
-----------

* Olympiahopeaa 1976
* Olympiapronssia 1972
* Maailmanmestaruus 1972, 1976 ja 1977
* Canada Cup -hopea 1976
* Tšekkoslovakian mestari 1973
* IIHF Hall of Fame vuonna 2001
* MM-kisojen paras hyökkääjä 1976

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Arponen, Antti O. ym.: *Talviurheilun tähdet*, s. 742–743. WSOY, 1986. ISBN 951-0-13095-8.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee holkin arkikielisiä merkityksiä. Holkki on myös purjealustyyppi.*
**Holkki** on putki- tai rengasmainen vahviste tai tuppimainen suojus. Holkkeja käytetään eristämiseen, kiertämiseen, liittämiseen, ohjaamiseen tai tiivistämiseen. Niitä valmistetaan lukemattomista eri materiaaleista, yleisimmin metallista ja muovista. Esimerkiksi puukkojen kokoamiseen ja koristeluun käytetty hela on yhdenlainen holkki. Myös hylsy on merkitykseltään lähellä holkkia ja joissain yhteyksissä sen synonyymina käytetty, mutta vakiintunut tarkoittamaan patruunan kuorta. 

Arkikielessä holkilla voidaan tarkoittaa mitä erilaisimpia holkin muotoisia asioita. Puhutaan esimerkiksi lyijykynän, männän tai laakerin holkista. Salaojan putkien liitosten tiivistämiseen tarkoitettua holkkia kutsutaan myös muhviksi. Holkkihiha puolestaan tarkoittaa sellaista hihaa, joka on samaa kangaskappaletta kuin muu vaate (tällaiset hihat on esimerkiksi kimonossa).

Holkkitupakka
-------------

Entisaikaan tupakkaa poltettiin niin sanotuista holkkisavukkeista. Tällaisessa savukkeessa ei ollut suodatinta, vaan kovitettu ontto paperikartio, joka oli päästä avoin. Savukkeessa tuli käyttää erityistä puista holkkia, jotta tupakanpuruja ei olisi kulkeutunut suuhun. Holkit myytiin savukeaskien mukana. Kuuluisin suomalainen holkkisavukemerkki oli Työmies. Kansan suussa holkkitupakkaa kutsuttiin myös pilli- tai pöllitupakaksi. 

Holkkitupakan myötä holkki vakiintui tarkoittamaan monen muun lisäksi erilaisia savukkeiden imukkeita, joista käytetään myös nimitystä loppi ja mynni.

Katso myös
----------

* Hela
* Hylsy

Lähteet
-------

* *Nykysuomen sanakirja*. WSOY 1951–1961.
Léon Bazille Perrault
**Léon Bazille Perrault** (16. kesäkuuta 1832 Poitiers – 6. elokuuta 1908 Royan) oli ranskalainen taidemaalari. Hän oli tyylisuunnaltaan 1800-luvun akateemisen taiteen edustaja.

Niukoista oloista lähtöisin ollut Perrault pääsi opiskelemaan taidetta François-Édouard Picotin ja William-Adolphe Bouguereaun oppilaana. Hän piti ensimmäisen näyttelynsä Pariisissa vuonna 1863 ja tuli aikansa taideyleisön suosikiksi. 

Perrault`n uran alku oli Ranskan toisen keisarikunnan aikana, jolloin myös varastunut porvaristo halusi ostaa taidetta. Porvaristo halusi unohtaa vuoden 1848 helmikuun vallankumouksen ja nähdä jotain kaunista. Perrault`n taide sopi juuri tähän tarkoitukseen ja tuli suosituksi. 

Suurta yleisöä viehättivät Perrault`n maalausten hienostunut kompositio ja idealisoitu kuva maailmasta. Hän otti aiheensa mytologiasta, maalasi alastontutkielmia ja lapsia. Hänen lapsia esittävät maalauksensa olivat myös suosittuja, sillä niissä lapset ovat terveitä ja suloisia. Hän maalasi myös muutaman sotilaselämää kuvanneen maalauksen. 

Henkilönä Perrault´n kuvailtiin olleen käytännönläheisen ja ahkeran joka työskenteli kymmenen tuntia vuorokaudessa. Hän kuvailtiin pitkäksi ja nopeasanaiseksi herrasmieheksi. Hän sai elinaikanaan tunnustuksia, kuten kunnialegioonan jäsenyyden. Hänen töitään oli Pariisin ohella esillä Lontoossa, Bostonissa, Philadelphiassa ja Wienissä.

Teoksia
-------

* La Baigneuse, (1875)*La Baigneuse*, (1875)
* Vénus à la colombe, (1908)*Vénus à la colombe*, (1908)
* Nukkuva Putto, (1882)*Nukkuva Putto*, (1882)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Joonas Lehtoranta** (s. 25. helmikuuta 1994 Kotka) on suomalainen koripalloilija. Hän on edustanut miesten pääsarjaurallaan kasvattajaseuraansa KTP-Basketia ja Kauhajoen Karhua. Hänen isänsä Matti Lehtoranta, veljensä Juho Lehtoranta ja Janne Lehtoranta sekä sisarensa Laura Lehtoranta, Linda-Lotta Lehtoranta ja Roosa Lehtoranta ovat myös SM-tason koripalloilijoita.

Ura
---

Lehtoranta on KTP-Basketin kasvatti, ja hän pelasi seuran paidassa junioreiden SM-sarjaa. Kaudella 2009–2010 hän voitti B-junioreiden SM-sarjan pistetilaston (23,71 pistettä ottelua kohden) ja kaudeksi 2010–2011 hänet nostettiin seuran edustusjoukkueeseen. A-junioreissa Lehtoranta voitti SM-sarjan pistetilaston kaudella 2011–2012 (20,06 pistettä ottelua kohden) ja kauden päätteeksi hänet valittiin kyseisen sarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi. Kaudella 2012–2013 hän teki Korisliigassa keskimäärin 3,4 pistettä ottelua kohden. Samalla kaudella Sami Toiviaisen valmentama KTP saavutti miesten SM-hopeaa.

Kauden 2014–2015 päätteeksi KTP saavutti SM-pronssin, ja Lehtoranta valittiin Korisliigan vuoden kehittyneimmäksi pelaajaksi. Hän teki KTP:n kanssa 1+1-vuotisen jatkosopimuksen.

Heinäkuussa 2016 Lehtoranta siirtyi Toiviaisen valmentamaan Kauhajoen Karhuun yksivuotisella sopimuksella. Toukokuussa 2017 Lehtoranta solmi yksivuotisen jatkosopimuksen Karhun kanssa.

Karhussa Lehtoranta voitti SM-kultaa kauden 2017-18 päätteeksi. Kauden jälkeen hän siirtyi kasvattajaseuransa KTP-Basketin riveihin. Huhtikuussa 2020 solmitun jatkosopimuksen myötä hän jatkaa seurassa kauden 2020-21 ajan.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑  Aunimo, Rane: Sanonta "perhe on pahin" ei päde ainakaan SM-koripallossa: Lehtorannoille tupsahti tänä keväänä peräti neljä mestaruutta! *Demokraatti*.  21.5.2018. Viitattu 22.4.2019.
3. ↑  Juho Lehtoranta Kotkasta Joensuuhun  11.6.2012. Joensuun Kataja. Viitattu 20.7.2013.
4. ↑  Joonas Lehtoranta Suomen Koripalloliitto. Viitattu 20.7.2013.
5. ↑
6. ↑
7. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
8. ↑  Karhu solmi jatkosopimuksia (Arkistoitu – Internet Archive)
9. ↑  Joonas Lehtoranta jatkaa KTP-Basketissa
10. ↑  Odotettuja pelaajauutisia
11. ↑  Kotkalaisille ilouutisia, Joonas Lehtoranta jatkaa KTP:ssä


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Antero Lehto** | **Korisliigan vuoden kehittynein pelaaja**2014–2015 | Seuraaja:**Juho Nenonen** |

Kauhajoen Karhu – 2015–2016 – Korisliiga
 Akpaso |
 Lehtoranta |
 Davis |
 Sarcévic |
 Troutman |
 Vanttaja |
 Weatherspoon |
 Kinnard |
Valmentaja Toiviainen
**Albert Holmström** (21. lokakuuta 1876 Pietari, Venäjän keisarikunta – 16. huhtikuuta 1925 Helsinki) oli pietarinsuomalainen jalokiviseppä, joka omisti Pietarissa työhuoneen, joka valmisti Fabergén koruja muun muassa keisarilliselle perheelle. Hän oli isänsä August Holmströmin työn jatkaja.

Nuoruus ja verstas Venäjällä
----------------------------

Albert Holmström syntyi vuonna 1876. Hän oli jalokiviseppämiesteri August Holmströmin ja Hilma Rosalien lapsi. Albertista tuli jo nuorena isänsä oppi-poika, valmistui kisälliksi ja sitten suoritti mestarintutkinnon. Albert olisi ilmeisesti halunnut tulla muusikoksi. Hän oli taitava viulinisti, mutta hän päätyi kuitenkin isänsä tuottavan verstaan johtajaksi isänsä seuraajaksi. Ei ole tiedossa, kuinka kiivasta kamppailua uravaihtoehdoista käytiin, mutta joka tapauksessa August Holmströmin toive täyttyi, ja hänen pojastaan tuli hänen työnsä jatkaja.

Albert Holmström otti vastuun perheyrityksestä isänsä kuoltua vuonna 1903.Albert Holmström oli tarmokas johtaja, jonka ansiosta työhuone kukoisti. Siellä suunniteltiin ja valmistettiin monia laadukkaita töitä hänen ollessaan Fabergén jalokiviseppämestarina. Hyvinä vuosina työhuoneessa työskenteli 60 kisälliä ja oppipoikaa. Holmströmin lähin apulainen oli jalokiviseppämestari Lauri Antinpoika Ryynänen, joka oli työskennellyt Holmströmien yrityksessä vuodesta 1887.

Holmströmin työhuoneen toiminta oli varsin laajaa. Siellä valmistettiin muun muassa erilaisia jalokivikoruja: diadeemeja, kaulakoruja, rannekoruja ja riipuksia. Monet esineistä oli tilattu lahjaksi keisarilliselle perheelle. Holmström yritti lokakuun vallankumouksen jälkeen työskennellä jonkin aikaa uudelle hallinnolle. Hänen tavoitteenaan oli sopeuttaa työhuone lääkeruiskujen valmistukseen, mutta yritys epäonnistui.

Suomessa
--------

Holmström pakeni lopulta perheensä kanssa Suomeen. Hän oli naimisissa jalkaväen kenraali Aleksander Protsenkon tyttären Lidian kanssa. Holmströmin nuoruuden liitto Saara Maršakin kanssa oli päättynyt eroon. Albertin ja Lidian poika Edgar oli syntynyt vuonna 1918. Suomeen perhe pääsi vuonna 1921. Samana vuonna Albert Holmström perusti Väinö Hollmingin kanssa kultaseppäliikkeen Helsinkiin. Yrityksen tarkoituksena oli jatkaa korujen valmistusta. Toiminta oli kuitenkin vaatimatonta, ja se päättyi Holmströmin kuoltua äkillisesti vuonna 1925.

Lähteet
-------

* Seppälä, Anu: *Jääkukkia keisarinnalle: Alma Pihlin uskomaton elämä*. Helsinki: Ajatus Kirjat, 2003. ISBN 951-20-6352-2.
* Tillander-Godenhielm, Ulla: *Fabergén suomalaiset mestarit*. Helsinki: Tammi, 2011. ISBN 978-951-31-5878-1.

### Viitteet

1. 1 2  Tillander-Godenhielm, s. 139.
2. ↑  Seppälä, s. 28.
3. 1 2  Tillander-Godenhielm, s. 140–141.
4. 1 2  Tillander-Godenhielm, s. 148.
5. ↑  Tillander-Godenhielm, s. 149.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Vladimír Kameš** (s. 10. joulukuuta 1983) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa tällä hetkellä MOL ligan slovakialaista HC Nové Zámkya. Kamešin isä on Suomessakin pelannut Vladimír Kameš Sr.

Kameš aloitti kiekkouransa HC Kladnossa. Pelattuaan viisi kautta Tšekin alasarjoissa hän debytoi Tšekin Extraligassa kaudella 2008–2009 HC Kladnon paidassa. 30 ottelua eivät tuoneet puolustajalle yhtään tehopistettä.

Kameš pelasi Kladnossa yhteensä viisi kautta ja kävi välillä lainassa alemmilla sarjatasoilla. Heinäkuussa 2013 Kameš jätti Kladnon ja siirtyi Venäjän VHL:ään kaudeksi 2013–2014. VHL:ssä Kameš edusti 16 ottelun ajan THK Tveria.

Venäjän visiitti päättyi jo tammikuussa 2014, kun Kameš siirtyi monikansalliseen MOL ligaan. Kamešin uusi seura oli slovakialainen HC Nové Zámky. Nové Zámkyssa Kameš pelasi elokuuhun 2014 asti, kunnes siirtyi Saksan kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle, Oberligaan. MOL ligassa Kameš ehti pelata vain 20 ottelua.

Kaudella 2004–2005 Kameš oli mukana nostamassa HK Jestřábi Prostějovia Tšekin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle, 1. Národní Hokejová Ligaan. Tšekin pääsarjassa Kameš on pelannut 159 runkosarjaottelua ja 37 pudotuspeliottelua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Player Profile – Vladimir Kames *eliteprospects.com*. EliteProspects.com. Viitattu 5.10.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Vladimir Kames Profile *eurohockey.com*. European Ice Hockey Online AB & eSports.cz s.r.o.. Viitattu 5.10.2014. (englanniksi)
3. ↑  Siira, Kimmo: Laulava taituri haaveilee paluusta Raksilaan *kaleva.fi*.  20.11.2009. Kaleva Oy. Viitattu 5.10.2014.
**Joonas Lindgren** (s. 31. toukokuuta 1986 Helsinki) on suomalainen kilpapurjehtija, joka kilpailee 470-luokassa. Hän edusti Suomea yhdessä veljensä Niklas Lindgrenin kanssa sekä Lontoon 2012 että Rion 2016 kesäolympialaisissa.

Joonas Lindgren on kilpaillut 470-luokan arvokilpailuissa vuodesta 2006 lähtien. Aluksi hänen parinaan oli Juuso Lautiainen, vuonna 2008 Niko Helander sekä vuodesta 2009 Niklas Lindgren, joka voitti veljesten välisen kilpailun edustuspaikasta Pekingin 2008 olympialaisiin. Lindgrenit sijoittuivat Lontoon olympialaisissa 21:nneksi ja Rion olympialaisissa 15:nneksi. MM-kilpailuissa he sijoittuivat neljänneksi vuonna 2012, 19:nneksi vuonna 2010, 22:nneksi vuonna 2011 ja 39:nneksi vuonna 2009. EM-kilpailuissa heidän sijoituksensa ovat olleet kymmenes vuonna 2011, 25:s vuonna 2009 ja 32:s vuonna 2010. 

Joonas ja Niklas Lindgren edustavat Helsingfors Segelklubbia ja heitä valmentaa Petri Leskinen. Veljesten isä Jouko Lindgren saavutti purjehduksessa olympiapronssia Tallinnassa 1980.

Lähteet
-------

1. ↑  Joonas Lindgren *purjehdusmaajoukkue.fi*.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 22.4.2014.
2. ↑  Parkkinen, Jaakko: Lindgrenit lähtevät nälkäisinä olympiavesille *Yle Urheilu*.  24.7.2012. Viitattu 22.4.2014.
3. ↑  LINDGREN Joonas *Rio 2016*. rio2016.com.  Arkistoitu 26.8.2016. Viitattu 26.8.2016.
4. ↑  London 2012 470 - Two Person Dinghy men - Olympic Sailing *olympic.org*. olympic.org. Viitattu 26.8.2016.
5. ↑  Rio 2016 *Rio 2016*. rio2016.com.  Arkistoitu 24.8.2016. Viitattu 26.8.2016.
Keuhkopussit näkyvät kuvassa muita keuhkoja vaaleampana.
**Keuhkopussi** (lat. *pleura*) on kaksilehtinen umpinainen sidekudospussi, joka verhoaa molempien keuhkojen ulkopintaa. Keuhkopussin lehtien väliin muodostuu keuhkopussinontelo eli pleuraontelo, josta ei ole ilmayhteyttä ulos.

Keuhkopussin rakenne
--------------------

Keuhkopussi muodostuu yhdenkertaisesta levyepiteelistä ja tyvikalvosta. Keuhkopussin ulompaa osaa kutsutaan parietaaliseksi pleuraksi, sisempää osaa puolestaan viskeraaliseksi tai pulmonaalkiseksi pleuraksi. Keuhkopussissa on jatkuvasti pieni alipaine mikä johtuu siitä, että keuhkot pyrkivät menemään kasaan sekä lisäksi rintaontelo pyrkii laajenemaan. Keuhkojen kookoonpuristumistaipumus johtuu osaksi keuhkojen omasta kimmoisuudesta ja osaksi alveolien eli keuhkorakkuloiden pintajännityksestä. Tosin erikoistuneet keuhkorakkuloiden solut erittävät alveolien pinnalle jatkuvasti surfaktanttia, joka pienentää pintajännitystä.

Keuhkopussin tehtävä
--------------------

Keuhkopussin tehtävänä on vähentää hengityksen aikana syntyvää kitkaa. Keuhkopussin kitkaa vähentävä vaikutus perustuu keuhkopussin lehtien sileyteen ja lisäksi pleuraontelossa on liukastavaa nestettä.

Keuhkopussin vaurioituminen
---------------------------

Jos keuhkopussinontelon ja ulkoilman välille syntyy suora ilmayhteys, esimerkiksi onnettomuuden seurauksena, puhutaan ilmarinnasta. Jos ilma pääsee yhtä hyvin ulos ja sisään on kyseessä melko vaaraton avoin ilmarinta. Jos taas ilma pääsee hyvin sisälle keuhkopussiin, mutta aukkoon muodostunut kudosläppä estää ilman poistumisen, on kyseessä hengenvaarallinen paineilmarinta. Hengenvaarallisen paineilmarinnasta tekee sen, että ilman siirtyessä keuhkopussiin sinne syntyy ylipaine, joka aiheuttaa vähitellen keuhkojen menemisen kasaan. Tällöin elimistö ei saa tarpeeksi happea solujen toimintaan.

Keuhkopussin tulehdustilaa kutsutaan pleuriitiksi.
**Campeonato Brasileiro de Futebol Americano** on amerikkalaisen jalkapallon pääsarja Brasiliassa. Sarjaa on nykymuodossaan pelattu vuodesta 2012 lähtien. Sarjassa pelaa osavaltioiden paikallissarjojen parhaat joukkueet, jotka on jaettu neljään lohkoon. Superliga Nacionalia ylläpitää Brasilian lajiliitto.

Brasilian ensimmäinen amerikkalaisen jalkapallon sarja *Torneio Touchdown* perustettiin vuonna 2009. Seuraavana vuonna kahdeksan joukkuetta erosi sarjasta ja perusti oman *Liga Brasileira de Futebol Americano* -sarjan. Brasialian lajiliitto otti sarjan haltuunsa vuonna 2012 ja sen uudeksi nimeksi tuli *Campeonato Brasileiro de Futebol Americano*. Vuonna 2014 sarja otti käyttöön nimen *Superliga Nacional*. Torneio Touchdownia pelattiin maan pääsarjan rinnalla vuoteen 2015, jonka jälkeen sarjan joukkueet liittyivät kansalliseen pääsarjaan. Vuonna 2017 sarja otti käyttöön nykyisen nimensä.

Mestarit
--------

* 2018: Galo FA
* 2017: Sada Cruzeiro
* 2016: Timbó Rex
* 2015: João Pessoa Espectros
* 2014: Coritiba Crocodiles
* 2013: Coritiba Crocodiles
* 2012: Cuiabá Arsenal

Lähteet
-------


Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: pt:Campeonato Brasileiro de Futebol Americano
**Sune Birger Johan Björkstén**, aateloituna vuodesta 1896 **af Björkesten** (21. heinäkuuta 1825 Kangasniemi – 19. helmikuuta 1897 Helsinki) oli suomalainen senaattori ja hovioikeudenneuvos.

Björksténin vanhemmat olivat Hauhon kirkkoherra Jakob Johan Björkstén (1780–1833) ja tämän toinen puoliso Gustava Albertina von Hausen. Hän kävi Hämeenlinnan ja Loviisan triviaalikouluja ja Porvoon lukiota, pääsi ylioppilaaksi 1843 ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1847. Björkstén sai varatuomarin arvon 1851.

Björkstén oli Viipurin hovioikeudessa ylimääräisenä kanslistina 1848–1853, kanslistina 1855–1857, kirjaajana 1857–1859, notaarina 1859–1861, varakanneviskaalina 1861–1862, kanneviskaalina 1862–1865, asessorina 1865–1869 ja hovioikeudenneuvoksena 1869–1879. Hän oli Suomen senaatin oikeusosastolla senaattorina 1879–1887.

Björkestén oli porvarissäädyssä Viipurin edustaja valtiopäivillä 1877–1878.

Björkstén oli naimisissa vuodesta 1855 Olivia Matilda Aspelinin kanssa. Heidän pojistaan Birger Fredrik Björkstén (af Björkesten, 1862–1949) oli vankeinhoitohallituksen virkamies ja valtiopäivämies, Sune Bertil Björkstén (af Björkesten, 1866–1939) oli Turun hovioikeuden hovioikeudenneuvoksena 1918–1936, Karl Ragnar Björkstén (af Björkesten, 1876–1965) toimi pankkimiehenä ja pörssimeklarina Helsingissä omistaen vuodesta 1914 *Söderhjelm & Thesleff* yhtiön ja lääketieteen lisensiaatti Sigurd Waldemar af Björkesten (1878–1957) omisti ja johti vuodesta 1914 Mäntymäen (Tallbacka) sairaalaa Helsingissä .

Lähteet
-------

1. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 32. Helsinki: Otava, 1921.
2. ↑  Kotivuori, Yrjö: Sune Birger Johan af Björkesten. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 6.7.2015.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo lehdestä. Naisen etunimestä Elle sekä* Elle*-nimisestä elokuvasta on eri artikkelit.*

**Elle** on alkujaan ranskalainen naistenlehti, jota julkaistaan 45 erilaisena painoksena. Lehden perustivat Hélène Lazareff, Pierre Lazareff ja Marcelle Auclair 1945. Lehden nimi on suomeksi feminiinimuoto ranskan sanasta 'hän'.

Daniel Filipacchi ja Jean-Luc Lagardère ostivat vuonna 1981 Hachetten, joka julkaisi myös silloin vaikeuksissa ollutta *Elleä*. Vuonna 1985 lehteä alettiin julkaista englanniksi Yhdysvalloissa ja Britanniassa. Sittemmin painosten ja kieliversioiden määrä on kasvanut. Hachette on sulautettu nyttemmin omistajayhtiö Lagardère Groupiin.

Elle ilmoitti joulukuussa 2021 luopuvansa turkisten käytöstä kaikessa toimituksellisessa ja mainossisällössään koko maailmassa.

Elle Suomessa
-------------

Suomessa Elle alkoi ilmestyä vuonna 2008. Ellen Suomen painoksen laajuudeksi ilmoitettiin vuodenvaihteen 2016–2017 tietojen perusteella 65 000 ja lehden lukijamääräksi 50 000, toisen lähteen mukaan 61 000 (elle.fi). Syksyllä 2017 Aller Media myi lehden Suomen painoksen Fokus Medialle. Lehden kustannus siirtyi Fokus Medialle vuoden 2018 alussa. Ellen julkaiseminen Suomessa päättyi helmikuussa 2020.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Elle around the World *ellearoundtheworld.com*. Viitattu 23.6.2023. (englanniksi)
2. ↑  Elle, le magazine Live2times.com. Viitattu 11.1.2011. (ranskaksi)
3. ↑  Tunnetulta lehdeltä ilmoitus – turkikset eivät näy enää sivuilla *demokraatti.fi*.  2.12.2021. Viitattu 2.12.2021.
4. ↑  Elle - Mediatiedot (Myös muut välilehdet) mediakortit.fi. Viitattu 22.9.2017.
5. ↑  Arkistoitu kopioElle.fi profiilikortti (pdf) aller.fi.  Arkistoitu 22.9.2017. Viitattu 22.9.2017.
6. ↑  Aller myy kaikki kuukausilehtensä Fokus Medialle *Markkinointi & Mainonta*.  2.11.2017. Viitattu 3.11.2017.
7. ↑  Elle-lehden julkaiseminen on loppunut Suomessa Fokus Media. Viitattu 23.6.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Ranskan Ellen kotisivu (englanniksi) (elle.fr)
* Elle International Network: 45 editions around the world (englanniksi)
**Julian Schmid** (s. 1. syyskuuta 1999) on saksalainen yhdistetyn hiihtäjä, olympia- ja MM-mitalisti.

Schmid saavutti nuorten MM-kilpailuissa hopeaa joukkuekilpailussa 2018 sekä kultaa 5 kilometrin Gundersen-kilpailussa ja joukkuekilpailussa ja hopaa 10 kilometrin Gundersen-kilpailussa 2019. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sai hopeaa joukkuekilpailussa ja sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa kahdeksanneksi ja suurmäen vastaavassa kilpailussa kymmenenneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 Schmid saavutti hopeaa normaalimäen Gundersen-kilpailussa sekä joukkue- ja sekajoukkuekilpailussa. Suurmäen Gundersen-kilpailussa hän sijoittui kuudenneksi.

Schmid kilpaili yhdistetyn maailmancupissa ensimmäisen kerran Otepäässä tammikuussa 2019 sijoittuen 26:nneksi. Hän sijoittui ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon oltuaan viides Rukalla marraskuussa 2021. Ensimmäisen palkintokorokesijoituksensa hän saavutti Otepäässä joulukuussa 2021 oltuaan kolmas. Ensimmäisen osakilpailuvoittonsa hän saavutti Rukan ensimmäisessä kilpailussa marraskuussa 2022. Rukan toisessa kilpailussa hän sijoittui toiseksi. Hän voitti Otepään Gundersen-kilpailun tammikuussa 2023. Hän sijoittui tammikuussa 2023 myös kolmanneksi Seefeldin kahdessa ensimmäisessä kilpailussa ja Seefeldin kolmannessa kilpailussa toiseksi. Helmikuussa hän voitti Oberstdorfin jälkimmäisen kilpailun. Oslossa hän sijoittui toiseksi ja kolmanneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kolmas.

Lähteet
-------

* Julian Schmid Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Ella Vanhanen** (s. 15. syyskuuta 1993) on suomalainen jalkapalloilija, joka on pelannut liigatasolla yli kymmenen vuotta. Hän on pelannut niin hyökkääjänä, keskikenttäpelaajana kuin puolustajanakin.

Vanhanen edusti uransa alkupuolella Kuopion Palloseuraa, Kuopion MimmiFutista ja kolmatta kuopiolaisseuraa Pallokissoja. Kaudet 2014–2016 hän edusti Åland Unitedia, josta hän palasi Pallokissoihin kaudeksi 2017.. Kausina 2019–2021 hän edusti Kuopion Palloseuraa. Hän on pelannut kaikkiaan 211 liigaottelua ja tehnyt niissä 20 maalia. Hän voitti Suomen-mestaruuden kaudella 2021.

Ensimmäiset maaottelunsa Vanhanen pelasi huhtikuussa 2013 Slovakiaa vastaan. Vuoden 2014 loppuun mennessä hän on pelannut seitsemän naisten maaottelua. EM-kilpailuissa 2013 hän pääsi kentälle vaihtopelaajana alkulohkon ottelussa Ruotsia vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  E. Vanhanen *Soccerway*. Viitattu 28.5.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3  Ella Vanhanen Subway Kansallinen Liiga. Viitattu 28.5.2022.
3. ↑  Soininen, Heidi: *Jalkapallokirja 2013*, s. 495. Helsinki: Suomen Palloliitto, 2013. ISSN 0787-7188.
4. ↑  Turunen, Tomi T.: Ella Vanhanen palaa Ahvenenmaalta Pallokissoihin *Savon Sanomat*.  2.11.2016. Viitattu 17.3.2018.
5. ↑  *Jalkapallokirja 2015*, s. 159. Suomen Palloliitto, 2015.
6. ↑  Ella Vanhanen Suomen Palloliitto.  Arkistoitu 24.7.2014. Viitattu 20.3.2014.
7. ↑  Sweden raise roof by sinking five past Finland  13.7.2013. UEFA. Viitattu 11.8.2013. (englanniksi)

  

Suomen joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2013
1 Meriluoto |
2 Liljedahl |
3 Hyyrynen |
4 Lehtinen |
5 Saario |
6 Kivistö |
7 Kukkonen |
8 Nokso-Koivisto |
9 Tolvanen |
10 Alanen |
11 Heroum |
12 Välimaa |
13 Kivelä |
14 Talonen |
15 Puranen |
16 Westerlund |
17 Lyytikäinen |
18 Kuikka |
19 Malinen |
20 Sjölund |
21 Vanhanen |
22 Leppikangas |
23 Korpela |
Valmentaja Jeglertz
**Sune Victor Maconi** (31. toukokuuta 1885 Kristiinankaupunki – 18. syyskuuta 1928) oli suomalainen arkkitehti ja Savonlinnan museon intendentti.

Sune Victor Maconi syntyi Kristiinankaupungissa vuonna 1885. Hänen vanhempansa olivat Eugen Alexander Maconi (1839–1919) ja Aina Maria Aurora Hedmanson (s. 1857). Hän avioitui Helsingissä 20. huhtikuuta 1916 Elsa Margaretha Melleniuksen (1892–1949) kanssa. Sune Maconi kuoli liikenneonnettomuudessa Ruotsissa 18.9.1928.

Sune Maconin suunnittelemia rakennuksia on muun muassa Hietalahden vanha konepajahalli. Vuonna 1916 rakennettu halli on nykyisin museoviraston suojelukohteiden listalla. Maconi työskenteli myös Savonlinnan museon intendenttinä ja Olavinlinnan restauroinnin suunnittelijana 1910- ja 1920-luvuilla.

Tuotantoa
---------

* Sune Maconi: "Hajamerkintöjä P. Olavin linnan historiasta", Helsinki, 1925

Lähteet
-------

* Sune Maconin muistokirjoitus, Suomen museolehti 1929:1, sivu 20/47
* Hietalahden konepajahalli, suojeltu rakennus

### Viitteet

1. ↑  Antero Sinisalo: 500-vuotias Olavinlinna. Musoevirasto, 1976.
**Gabriel Savukoski** eli **Sau-Kaaperi** (1827–1896) oli suomalainen Savukoskella asunut maanviljelijä ja kauppias. Hänet tunnettiin myös Lapin kuninkaan ja Savukosken keisarin nimillä.

Sau-Kaaperi aloitti uransa renkipoikana. Hän säästi palkastaan pienen alkupääoman, jonka turvin hän saattoi aloittaa kaupanpidon. Menestyttyään kauppiaana Sau-Kaaperi hankki sitten vielä itselleen maatilan Savukoskelta. Tilalla oli kolmekymmentä lypsävää lehmää, neljä hevosta ja lisäksi palismailla suuri määrä poroja. Sau-Kaaperin aloitteesta ja hänen toimestaan rakennettiin vuonna 1895 poroaita Venäjän vastaiselle rajalle.

Kauppiaana toimiessaan Sau-Kaaperin liiketoimet ulottuivat laajalle Savukosken ulkopuolelle. Hän hankki jauhoja ja tupakkaa Vienan Karjalan puolelta Knäsöstä ja Venäjältä aina Arkangelista saakka. Norjan Reisivuonosta hän puolestaan tuotti muun muassa kahvia, sokeria ja tulitikkuja. Sau-Kaaperilla oli makasiinikaupat Savukoskella, Sodankylässä, Kemijärvellä ja Sallassa.

Sau-Herran nimellä tunnettu Kaleb Savukoski (1879–1929) oli Gabriel Savukosken poika.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Savukoskelaisia merkkimiehiä, Koillis-Suomi, 08.07.1938, nro 27, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kitarō Nishida vuonna 1943
**Kitarō Nishida** (jap. 西田 幾多郎, *Nishida Kitarō*, 1870–1945) oli japanilainen filosofi, yksi niistä jotka yrittivät mukauttaa länsimaista filosofiaa itämaiseen hengelliseen perinteeseen.

Nishida oli uranuurtaja monellakin tapaa. Hän toi Japanin modernin luovan filosofian harjoittajien joukkoon Euroopan ja Yhdysvaltojen rinnalle. Hän toi aasialaista ajattelua angloeurooppalaisen filosofian joukkoon. Hän loi perustaa Itä-Aasian buddhalaisen ajattelun filosofiselle tarkastelulle.

Keiji Nishitani oli Kitarō Nishidan oppilas.

Lähteet
-------

1. ↑  Yoshinori Takeuchi Roger T. Ames: Nishida Kitarō *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 2.11.2018.
2. 1 2  John C. Maraldo: Nishida Kitarō *Stanford Encyclopedia of Philosophy*.  2015. Viitattu 2.11.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Oda Nobuhide** (jap. 織田 信秀; 1510 Kaito, Owarin provinssi – 8. huhtikuuta 1551) oli japanilainen sotaherra, Oda-klaanin pää ja Oda Nobunagan isä.

Elämä
-----

Oda-klaanin päämiehenä Nobuhide soti Saito Dosania ja Imagawa Yoshimotoa vastaan. Vaikka Nobuhide menestyi taisteluissa erinomaisesti, klaanin jatkuvat sisäiset kamppailut estivät häntä yhdistämästä Owaria kokonaan. Nobuhide voitti Yoshimoton Azukizakan taistelussa 1542, mutta koki tappion taistelussa Saito Dosania vastaan 1547. Vuonna 1549 Nobuhide järjesti avioliiton vanhimman poikansa Nobunagan ja Dosanin tyttären Nōhimen välille. Näin hän teki rauhan Dosanin kanssa ja keskittyi taistelemaan Yoshimotoa vastaan.

Nobuhide kuoli vuonna 1551. Hän oli aiemmin nimennyt seuraajakseen poikansa Nobunagan. 16-vuotias Nobunaga, joka hädin tuskin edes tunsi isäänsä, saapui hautajaisiin väärin pukeutuneena ja käyttäytyi muutenkin epäasiallisesti. Tämän seurauksena monet klaanin palvelijat siirtyivät tämän veljen, Oda Nobuyukin puolelle. Nobunaga kuitenkin tunnustettiin isänsä seuraajaksi.

Nobuhidellä oli kaksitoista poikaa ja kaksi tytärtä.

Lähteet
-------

1. ↑  Oda Nobuhide (Arkistoitu – Internet Archive) SamuraiWikissä (englanniksi)
2. ↑   Sansom, George (1961). *A History of Japan, 1334–1615. Stanford University Press*. s. 276. ISBN 0804705259.
3. ↑  Turnbull, Stephen (1998). *The Samurai Sourcebook*. Cassell & Co. s. 211. ISBN 1854095234.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF
* WorldCat

 |

 |
**Risto Töllikkö** (s. 3. heinäkuuta 1991) on suomalainen salibandyn pelaaja, joka edustaa Salibandyliigassa pelaavaa Esport Oilersia. Töllikkö on pelipaikaltaan puolustaja. Töllikkö lyö vasemmalta ja hän on 181 senttimetriä pitkä. Hän on edustanut liigassa vain NST:tä, mutta hänen kasvattajaseuransa on Taipalsaaren Kisa. Töllikkö kuuluu myös Suomen salibandymaajoukkueeseen. Hän pelasi siinä vuoden 2014 MM-kisoissa Göteborgissa, jossa hän saavutti hopeaa tehden muun muassa Suomen 2-0 -johtomaalin finaalissa Ruotsia vastaan. Suomi hävisi tuon ottelun lopulta 2-3.

Hänen sisarensa Anni Mukala (o.s. Töllikkö) on pelannut naisten liigassa ja tyttöjen maajoukkueessa.

Lähteet
-------

* 
* 

  

Suomen joukkue – Salibandyn MM-kilpailut 2014
5 Manninen |
8 Kivilehto |
9 Salin |
11 Moilanen |
13 Töllikkö |
15 Kailiala |
16 Koskelainen |
17 Lamminen |
18 Kapanen |
20 Salo |
21 Väänänen |
22 Kukkola |
23 Hänninen |
27 Hyvärinen |
29 Kohonen |
30 Stenfors |
31 Kosonen |
33 Lax |
48 Ikonen |
50 Tiitu |
Valmentaja Kettunen
**Hassut jumalat** (*The Gods Must Be Crazy*) on Jamie Uysin tuottama, käsikirjoittama ja ohjaama botswanalais-eteläafrikkalainen komediaelokuva vuodelta 1980. Elokuvan miespääosaa näyttelee bušmanniheimoon kuuluva N!xau.

Elokuvassa Coca-Cola-pullo putoaa lentokoneesta afrikkalaisheimon maille ja nostetaan heimon kulttiesineeksi, joka käynnistää absurdin tapahtumasarjan. Jacques Tatin vähäpuheista komiikkaa muistuttava elokuva sai 1980-luvulla maailmanlaajuista kulttisuosiota, ja sille tehtiin heikompana pidetty jatko-osa *Hassut jumalat 2* (1989). Lisäksi 1990-luvun alussa tuotettiin Hongkongissa kolme epävirallista saman sarjan elokuvaa, joissa myös esitti pääosaa N!xau. Näitä elokuvia ei tiettävästi ole julkaistu Euroopassa eikä Amerikassa.

Arvioita
--------

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 Bello Romano kutsui elokuvaa aseistariisuvaksi ja antoi sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "hyvä". Jatko-osa sai kaksi tähteä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.

Aiheesta muualla
----------------

* *Hassut jumalat* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Hassut jumalat* Elonetissä.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:The Gods Must Be Crazy (film series)
Octavio Antonio Beras Rojas.
**Octavio Antonio Beras Rojas** (16. marraskuuta 1906 – 30. marraskuuta 1990) oli dominikaanilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja yksi kirkon kardinaaleista. Hän oli maansa ensimmäinen kardinaali.

Beras Rojas syntyi Octavio Beras Zorrillan ja Teresa Rojas Santanan kolmesta lapsesta vanhimpana. Hän opiskeli Santo Domingossa ja vuonna 1926 Roomassa, josta joutui terveyssyistä palaamaan kotimaahan. Hän sai pappisvihkimyksen Santo Domingon arkkihiippakunnassa 13. elokuuta 1933, ja hänet nimitettiin saman arkkihiippakunnan koadjuuttoriarkkipiispaksi sekä Euchaitaen titulaariarkkipiispaksi 2. toukokuuta 1945. Piispaksi konsekroinnin suoritti 12. elokuuta Manuel Arteaga y Betancourt, jota avustivat Enrique Pérez Serantes ja Aloysius Joseph Willinger.

Beras Rojasista tuli Santo Domingon arkkipiispa 10. joulukuuta 1961. Hän sai 8. joulukuuta 1962 lisäksi nimityksen maan sotilasarkkipiispaksi. Hänet ylennettiin kardinaaliksi 24. toukokuuta 1976, jolloin hän sai nimityksen San Siston kardinaalipapiksi. Hän jäi eläkkeelle Santo Domingon arkkipiispan tehtävistä 15. marraskuuta 1981 ja sotilasarkkipiispan tehtävistä 4. huhtikuuta 1982.

Beras Rojas osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja vuonna 1978 kahteen konklaaviin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Catholic-Hierarchy.org: Octavio Antonio Cardinal Beras Rojas
2. 1 2  The Cardinals of the Holy Roman Church: BERAS ROJAS, Octavio Antonio (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Jarmo Kaaretkoski** (s. 12. joulukuuta 1982) on suomalainen lentopalloilija. Hän pelasi viimeisen kautensa 2009–2010 Perungan Pojissa. Pelipaikaltaan hän oli libero.

Juniorivuodet
-------------

Sodankylästä kotoisin oleva Kaaretkoski aloitti lentopallon pelaamisen 7-vuotiaana Sodankylän Tähti-Volleyssa. Hän edusti Tähteä viisi vuotta kunnes siirtyi Rovaniemen Napapiirin Pallokettuihin (NaPa).

Vuonna 1998 Kaaretkoski muutti Pudasjärvelle lentopallopainotteiseen lukioon. Siellä hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä 2- ja 3-sarjoissa. Miesten lisäksi hän pelasi NaPan junioreissa.

SM-liiga
--------

Vuonna 2001 Kaaretkoski muutti armeijan vuoksi Rovaniemelle. Samana vuonna hän teki sopimuksen Rovaniemen liigajoukkueeseen, Napapiirin Pallokettuihin, joita hän oli edustanut junioreissa jo pitkään. Napassa Kaaretkoski pelasi kolme vuotta kunnes vaihtoi saman kaupungin Perungan Poikiin vuonna 2004. Syyksi Kaaretkoski kertoi että hän oli lopen kyllästynyt penkin kuluttamiseen Napassa.*lähde?* Perpossa Kaaretkoski sai pelata ja tulosta alkoi syntyä heti seuraavalla kaudella kun Perpo voitti pronssia ottelussa NaPaa vastaan.

Perungan Pojat ja Napapiirin Palloketut yhdistyivät samaksi joukkueeksi vuonna 2007. Nimeksi joukkueelle vakiintui Rovaniemen Santasport. Kaaretkoski pelasi Santasportissa hyvän kauden, joka päättyi Suomen-mestaruuteen. Finaalisarjassa kaatui runkosarjan voittanut Pielaveden Sampo. Kaudella Santasport myös lähes pudotti Venäjän Liigan voittajan Iskra Odintsovan jatkosta CEV Cupissa. Santasport hävisi Venäjällä ensimmäisen kohtaamisen 3–2, mutta Rovaniemellä joukkue voitti 3–2. 

Kaaretkoski jatkoi Santasportissa myös kaudella 2007–2008. Hän eteni Santasportin kanssa Challenge Cupin 16 parhaan joukkoon ja SM-liigan finaaleihin asti, jonne Santasport lähti jälleen altavastaajana Pielaveden Sampoa vastaan. Santasport voitti lopulta Suomen-mestaruuden viidennessä ja ratkaisevassa ottelussa ja Kaaretkoski voitti samalla toisen mestaruuden peräkkäin. Kauden jälkeen suosittu lentopallosivuston hotsport.infon lukijat valitsivat Kaaretkosken SM-liigan parhaimmaksi liberoksi. Kaaretkoski pelasi myös kauden 2008–2009 Santasportin riveissä.

Maajoukkue
----------

Kaaretkosken hyvät otteet eivät jääneet myöskään huomaamatta Maajoukkueen päävalmentaja Mauro Berrutolta. Kaaretkoski valittiin maajoukkueryhmään sekä lopulta Maailmanliigassa pelaavaan ryhmään. A-maaotteluita ei kuitenkaan Maailmanliigassa vielä tullut tilille.

Kaaretkoski pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa 30. elokuuta 2007 Espanjaa vastaan. Kesällä 2008 Kaaretkoski pelasi miesten A-maajoukkueessa kuusi A-maaottelua Lentopallon Maailmanliigassa.

Saavutukset
-----------

**Henkilökohtaiset:**

* 7 maaottelua
* Hotsport.infon All-Stars libero 2008

**Joukkueessa:**

* 2 Suomenmestaruutta 2007, 2008
* Challenge cupin 16. parhaan joukossa 2008
* SM-pronssia 2006

Lähteet
-------

1. 1 2  Muuttunut mestari hakee mitalia  17.12.2009. Yle. Viitattu 17.7.2018.
2. 1 2 3  Santasport ja Sampo: Mestaruudesta pelataan  24.12.2009. Yle. Viitattu 17.7.2018.
3. ↑  Miesten A-maaottelutilasto (pdf)  1.5.2016. Suomen Lentopalloliitto. Viitattu 17.7.2018.