recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli käsittelee runoilija Kirsi Neuvosta. Kuvataiteilija Kirsi Neuvosesta on artikkeli täällä.*
**Kirsi Marjut Onerva "Kiti" Neuvonen**  (s. 27. lokakuuta 1950) on suomalainen laulaja, radiotoimittaja ja runoilija. 

Neuvosen tunnetuin laulu on Kaj Chydeniuksen ja Anu Kaipaisen "Nuoruustango" vuodelta 1971. Kappale julkaistiin tuoreeltaan Love Recordsin *Pieni juhlija* -kokoelmalla, mutta singlenä se julkaistiin vasta vuonna 1974.

Levytyksen menestyksestä huolimatta Neuvosen seuraava julkaisu ilmestyi vasta vuonna 1985 "Kaupungin valot" -singlen muodossa. Seuraavana vuonna puolestaan ilmestyi Neuvosen ensimmäinen pitkäsoittolevy *Kaupungin valot*. Julkaisijana näillä äänitteillä toimi PiMu-levymerkki.

Tämän jälkeen Neuvosen levyt ilmestyivät Polarvox-levymerkin kautta. Vuonna 1987 ilmestyi albumi *Minä rakastan sinua kuunkierron verran* ja seuraavana vuonna artistin tunnetuimman levytyksen mukaan nimetty albumi *Nuoruustango*.

Neuvosen toistaiseksi viimeisin levyjulkaisu on vuonna 1991 ilmestynyt albumi *Nainen ja ääni*, jolle hänelle lauluja teki muun muassa Juice Leskinen.

Kiti Neuvosen Polarvox-albumien tuotannosta on julkaistu myös kokoelmalevy *Parhaat* vuonna 1994.

Neuvonen juonsi Radio Suomen *Valoa ikkunassa*- ja *Yöradio*-ohjelmia vuosina 1990–1997 .

Neuvoselta on ilmestynyt vuonna 2000 runokokoelma *Eräänä aamuna sydämessäni* (Enostone, ISBN 951-9036-12-1).

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Kaupungin valot*  (1986, PiMu)
* *Minä rakastan sinua kuunkierron verran*  (1987, Polarvox)
* *Nuoruustango*  (1988, Polarvox)
* *Nainen ja ääni*  (1991, Polarvox)
* *Parhaat*  (1994, kokoelma)

### Singlet

* "Nuoruustango" (1974, Love Records; uudelleenjulkaistu 1988)
* "Ensin napataan Oulu ja sit kaapataan Porvoo" (1987, Polarvox)
* "Nainen / Viileä Veronan viini" (1991, Polarvox)

Lähteet
-------

1. ↑  Musiikin salanimiä ja nimimerkkejä
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kiti Neuvosen sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
* Ylen Elävä arkisto: Kiti Neuvonen: Nuoruustango
* discogs.com

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Mikko Rantanen** (s. 11. elokuuta 1975 Kaarina - (k. 10. tammikuuta 2024 Uusikaupunki) on suomalainen teatteriohjaaja. 

Rantanen opiskeli Voionmaan Kansanopistossa 1992-1993 teatteri-ilmaisun linjan perustutkinnon (mm. ilmaisuopintoja, valosuunnittelua, teatterin historiaa, akrobatiaa, improvisaatiota, performanssitaidetta, teatterikirjoittamista, maskeerausta ja muita teatterialan osa-alueita.)

Mikko Rantanen on uransa alkuaikoina näytellyt eri tehtävissä Turun Kaupunginteatterissa, Samppalinnan kesäteatterissa, Turun Taideakatemiassa ja Kaarina-Teatterissa.

Rantasella on kokemusta teatteriteosten ohjaus- ja dramaturgisista töistä. Työhistoriasta häneltä löytyy tyylilajillisesti erilaisia ohjaushankkeita aina monologista koko illan oopperateoksiin asti. Ohjaustyön lisäksi Rantaselta löytyy kokemusta myös esityksen kokonaisvaltaisesta ja eri osa-alueiden suunnittelusta. Hän on ideoinut ja ohjannut urallaan monia kantaesitettyjä näyttämöteoksia. Mikko Rantanen on ohjannut esityksiä harrastajateattereihin ja esittävän taiteen teoksia ammattimaisesti toimiviin teatteriryhmiin.

* Rantanen on ollut ohjaajana ja dramaturgina runoperformanssiesityksissä ja toiminut ilmaisullisten runokurssien valmentajana.
* Hän toiminut Kaarina-Teatterin hallituksen jäsenenä ja Turun Lausuntakerhon hallituksen jäsenenä.
* Hänelle on myönnetty Työväen Näyttämöiden Liiton hopeinen ansiomerkki ansiokkaasta toiminnasta teatterikulttuurin parissa vuonna 2008.
* Kaarina-mitali myönnettiin hänelle 2014 huomionosoituksena ansiokkaasta toiminnasta Kaarinan kaupungin hyväksi.
* Näytelmän "Toivon ja tuhon tie" ohjaus- ja sovitustyöstä Rantanen sai vuonna 2018 Suomi 100 Valtioneuvoston kanslian kunniakirjan.
* Työväen Näyttämöiden Liiton Kultainen ansiomerkki myönnettiin hänelle vuonna 2018.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Aigai** (m.kreik. Αἰγαί, myös *Aiga*, Αἰγά; lat. *Aegae, Aega*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Akhaiassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Akrátan kylän paikalla tai lähellä.

Maantiede
---------

Aigain kaupunki sijaitsi Peloponnesoksen niemimaan pohjoisrannikolla Korintinlahden rannalla Krathis-joen varrella, Aigeiran ja Buran kaupunkien välissä. Antiikin lähteet, kuten Strabon ja Pausanias, eivät kuitenkaan mainitse, kummalla joen rannalla kaupunki sijaitsi. Aigai sijoitetaan nykyisen Aigiáleian kunnan Akrátan kylän paikalle tai siitä kaakkoon lähemmäksi Ámpeloksen kylää. Akráta sijaitsee kukkulalla joen länsirannalla. Aigain kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.

Historia
--------

Aigai oli yksi Akhaian liiton *dodekapoliin* kahdestatoista kaupungista. Varhaisin maininta kaupungista on Homeroksen *Iliaassa*. Aigai tunnettiin varhaisina aikoina Poseidonin kultistaan. Aigailaisten arvellaan olleen mukana perustamassa Suur-Kreikan Sybarista, sillä myös sen lähellä sijainneelle joelle kreikkalaiset antoivat nimen Krathis.

Aigai löi omaa aiginalaisen standardin mukaista hopearahaa noin vuosina 500–370 eaa. Joskus kyseiset rahat on laitettu virheellisesti Aigionin nimiin. Pausaniaan mukaan aigailaiset hylkäsivät jossakin vaiheessa kaupunkinsa ja siirtyivät läheiseen Aigeiraan. Tämä on tapahtunut joskus vuoden 370 eaa. jälkeen. Aigai oli lakannut olemassa viimeistään silloin, kun Akhaian liitto perustettiin uudelleen vuonna 280 eaa. Tuolloin sen paikan kahdentoista kaupungin joukossa otti Keryneia. Myöskään Polybios ei mainitse enää Aigaita. Aigaista ei ole säilynyt jäänteitä nykyaikaan.

Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä *Aigaios* (Αἰγαῖος), *Aigeatēs* (Αἰγεάτης) ja *Aigaieus* (Αἰγαιεύς).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "229. Aigai", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Smith, William: "Aegae (1)", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
3. 1 2  Aigai *Pleiades*. Viitattu 2.10.2023. (englanniksi)
4. ↑  "58 C1 Aigai", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699. (englanniksi)
5. 1 2  Herodotos: *Historiateos* 1.145.
6. ↑  Strabon: *Geografika* s. 386–387; Pausanias: *Kreikan kuvaus* 7.25.12.
7. ↑  Homeros: *Ilias* 8.203.
8. ↑  Hansen, Mogens Herman: Index of characteristics that indicate polis status of 541 communities not explicitly called polis in Archaic and/or Classical sources Copenhagen Polis Centre.  Arkistoitu 8.5.2019. Viitattu 2.10.2023. (englanniksi)
9. ↑  Pausanias: *Kreikan kuvaus* 7.25.12, 8.15.9.
**Hilkka Ritva-Hillevi Rissanen** (*Jantsch*; s. 27. marraskuuta 1947 Helsinki) on suomalais-saksalainen pianisti.

Rissanen opiskeli Sibelius-Akatemiassa muiden muassa Margaret Kilpisen ja Rolf Bergrothin johdolla. Hän suoritti diplominsa vuonna 1968. Rissanen täydensi opintojaan Yhdysvalloissa Gary Graffmanin (1968–1970) ja Rosina Lhévinnen (1970–1972) johdolla. Hän suoritti loppututkinnon Juilliard School of Musicissa vuonna 1972. Rissanen voitti Helsingin ja Tukholman välisen nuorison musiikkikilpailun (1966) ja Philadelphian Janney-kilpailun (1968). Hän opetti musiikkiopistoissa Riihimäessä ja Lahdessa. Lisäksi hän oli varapuheenjohtajana Musiikkioppilaitosten opettajain liitossa.

Rissanen muutti vuonna 1977 Baijeriin. Hän aloitti työskentelyn Friedrich-Alexander-Universität Erlangen-Nürnbergissä, mutta jatkoi konsertoimista opetustyön ohella. Rissanen on esiintynyt sooloresitalistina, kamarimuusikkona ja orkesterien solistina. Hänen ohjelmistoonsa on kuulunut eri aikakausien soolopianoteoksia sekä konserttoja muun muassa Franz Lisztiltä, Wolfgang Amadeus Mozartilta ja Béla Bartókilta. Rissanen otti toisen avioliittonsa myötä käyttöön myös sukunimen Jantsch. Hänellä on lapsia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Otavan Iso musiikkitietosanakirja (toim. Erkki Ala-Könni ja muut), ISBN 951-1-02380-2
2. 1 2 3  Rissanen (Jantsch) Ritva-Hellevi, piano Solistiyhdistys, viitattu 5.3.2024
3. 1 2 3 4  Essee: Kadonneitten pianotätien arvoitus Amfion 16.2.2016, viitattu 5.3.2024
**Kuoleman laiva** (alkup. engl. *Death Ship*) on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut Alvin Rakoffin ohjaama ja Jack Hillin kirjoittama kauhuelokuva.

Juoni
-----

Hylätyn oloinen mystinen musta rahtialus avomerellä suuntaa suoraan kohti matkustaja-alusta törmäyskurssilla. Matkustaja-aluksen kapteeni Ashland (George Kennedy) on perheineen aluksella, sillä matkan piti olla kapteenille uran päätösmatka ja samalla ensimmäinen laivan tulevalle kapteenille Marshallille (Richard Crenna). Väistäminen osoittautuu mahdottomaksi ja raju törmäys avomerellä surmaa suuren määrän matkustajia ja upottaa risteilylaivan. Pieni joukko eloonjääneitä pääsee nousemaan mustalle laivalle. Se vaikuttaa epäilyttävältä ja pelottavalta ja sen tyhjiä käytäviä ja huoneita korostavat hämähäkkien seitit ja 1930-luvulta peräisin oleva rekvisiitta eikä tilannetta paranna se, että osa ovista ja luukuista tuntuvat aukeilevan itsekseen ja mitä pahimmissa tilanteissa selviytyjien kannalta. 

Ryhmälle selviää pian, että laiva on natsien laivaston entinen vankialus, mutta suurin yllätys on se, että miehistön ja vankien haamut ovat jääneet asuttamaan laivaa ... ja niillä on kyky kaapata haltuunsa elävien selviytyneidenkin tahto ja keho.

Roolit
------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  George Kennedy  | … |  Kapteeni Ashland  |
|  Richard Crenna  | … |  Trevor Marshall  |
|  Nick Mancuso  | … |  Nick  |
|  Sally Ann Howes  | … |  Margaret Marshall  |
|  Kate Reid  | … |  Sylvia Morgan  |
|  Victoria Burgoyne  | … |  Lori  |
|  Jennifer Mckinney  | … |  Robin Marshall  |
|  Danny Higham  | … |  Ben Marshall  |
|  Saul Rubinek  | … |  Jackie  |
|  Murray Cruchley  | … |  Parsons  |

Kohtelu Suomessa
----------------

Valtion elokuvatarkastamo kielsi ennakkotarkastuksessa elokuvan antamalla sille ikärajan KK (Kokonaan kielletty) 24.9.1980 käyttäen kieltoperusteena elokuvan raaistavuutta, joten elokuvaa ei saanut Suomessa näyttää eikä levittää laillisesti. Uusintatarkastukessa vuonna 1984 elokuvan noin 3 minuuttia lyhennetylle versiolle heltisi jo ikäraja K18.

Lähteet
-------

1. ↑  Sedergren, Jari.: *Taistelu elokuvasensuurista : valtiollisen elokuvatarkastuksen historia 1946-2006*. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006. 85017263. ISBN 9517468121.

Aiheesta muualla
----------------

* *Death Ship* Rotten Tomatoes -sivustolla (englanniksi)
**Suomen Akustikusneurinoomayhdistys ry** on Kuuloliitto ry:een kuuluva valtakunnallinen akustikusneurinoomaan (schwannoma nervi vestibuli:aan) toimialaliitto, Valtakunnallisen toimintansa lisäksi yhdistys tarjoaa jäsenilleen alueellisia tapaamisia:

Yhdistys lähettää jäsentiedotteen, aikaisemmin kahdesti, 2020 alkaen kolme kertaa vuodessa.

Historia
--------

Yhdistys perustettiin 19. toukokuuta 1989. Valmistelevaan kokoukseen kutsuttiin Töölön sairaalassa leikatut potilaat, joista 69 tuli perustavaan kokoukseen. Toiminnan taustajärjestöksi lupautui silloinen Kuulonhuoltoliitto, nykyinen Kuuloliitto. Perustavassa kokouksessa oli 39 tulevaa jäsentä. Ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Heny Troupp. Perustamisen jälkeen hallitus hyväksyi 57 jäsenanomusta. Nykyään yhdistyksellä on vajaat 500 jäsentä.


| Suomen Akustikusneurinoomayhdistyksen jäsenet |
| --- |
| Vuosi |  |  | jäseniä |  |
| 1989 |    | 57 |
| 1995 |    | 103 |
| 2002 |    | 236 |
| 2005 |    | 301 |
| 2017 |    | 415 |
| 2020 |    | 406 |
| Lähde: Suomen Akustikusneurinoomayhdistys ry |

  

Suomessa sairauteen liittyvät kaikki leikkaukset oli aluksi tehty Helsingissä Töölön sairaalassa. 1967 leikkauksia alettiin suorittaa Turun yliopistollisessa keskussairaalassa, 1977 Kuopion ja Oulun yliopistollisissa keskussairaaloissa sekä 1979 Tampereen yliopistollisessa keskussairaalassa.

Ensimmäinen sopeutumisvalmennuskurssi ostettiin Kuuloliitolta ja järjestettiin Raha-automaattiyhdistyksen taloudellisella tuella.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Historian havinaa - SANY ry 30 vuotta SANY ry. Viitattu 20.08.2021.
**PSA EMP1 -pohjalevy** (*Efficient Modular Platform 1*), tunnetaan myös nimellä **CMP-pohjalevy** (*Common Modular Platform*) on Groupe PSA:n kehittämä modulaarinen pohjalevy pienille etuvetoisille autoille, joissa moottori on sijoitettu poikittain. Pohjalevyn kehityksessä on ollut mukana myös PSA-konsernin kiinalainen yhteistyökumppani Dongfeng Motor Corporation. Ensimmäinen sille perustuva malli on vuonna 2018 esitelty DS 3 Crossback. EMP1 korvaa edeltäneen PF1-pohjalevyn.

Uuden EMP1-perusrakenteen ansiosta sille perustuvat automallit ovat 50–100 kilogrammaa aiempaa kevyempiä.

Mallit
------

* Aeolus Yixuan (2019–)
* Citroën C4 III (2020–)
* DS 3 Crossback (2018–)
* 600 (2023–)
* Jeep Avenger (2022–)
* Opel Corsa F (2019–)
* Opel Mokka B (2020–)
* Peugeot 208 II (2019–)
* Peugeot 2008 II (2019–)

Katso myös
----------

* PSA EMP2 -pohjalevy

Lähteet
-------

1. 1 2  PSA en Dongfeng samen aan de platforms  20.4.2015. AutoWeek.nl. Viitattu 30.7.2018. (hollanniksi)
2. ↑  New DS 3 Crossback revealed with petrol, diesel and electric power *Autocar*.  13.9.2018. Viitattu 16.9.2018. (englanniksi)
**Linnunrata** on Douglas Adamsin kirjoittama romaanisarja, joka perustuu hänen kuunnelmasarjaansa *Linnunradan käsikirja liftareille*.

Romaanisarja *Linnunrata* ilmestyi vuosina 1979–1992 viitenä osana, jotka muodostavat yhdessä Adamsin sanoin "maailman ainoan viisiosaisen trilogian". Sarjaan kuuluu viisi romaania:

* *Linnunradan käsikirja liftareille*, 1981 (*The Hitchhiker’s Guide to the Galaxy, 1979)*
* *Maailmanlopun ravintola*, 1990 (*The Restaurant at the End of the Universe*, 1980)
* *Elämä, maailmankaikkeus – ja kaikki*, 1991 (*Life, the Universe and Everything*, 1982)
* *Terve, ja kiitos kaloista*, 1993 (*So Long, and Thanks for All the Fish*, 1984)
* *Enimmäkseen harmiton*, 1994 (*Mostly Harmless*, 1992)

Ennen kuolemaansa vuonna 2001 Douglas Adams myös vihjaisi, että hän olisi kirjoittamassa kirjasarjalle vielä kuudetta osaa, joka päättäisi tarinan hänelle mieluisalla ja iloisella tavalla. Douglas olikin kirjoittamassa kirjaa *Salmon of Doubt*, joka kertoi Adamsin toisen kirjasarjan päähenkilön, "holistisen etsivän" Dirk Gentlyn, kolmannesta seikkailusta. Adams oli kuitenkin ilmeisesti muuttamassa mieltään ja tekemässä tästä teoksesta juuri *Linnunrata*-sarjan kuudennen teoksen, joka mahdollisesti olisi myös saattanut nivoa nämä kaksi erillistä kirjasarjaa yhteen. 

Artemis Fowl -kirjoistaan tunnettu irlantilainen kirjailija Eoin Colfer on kirjoittanut sarjalle kuudennen osan nimeltään *Vielä yksi juttu…* (*And another thing…*), joka ilmestyi vuonna 2009.

WSOY julkaisi vuonna 1996 Pekka Markkulan käännöksen sekä vuonna 2009 sen ja loput neljä osaa yhteispainoksena.

Lähteet
-------

1. ↑  Linnunrata: Viisiosainen trilogia *risingshadow.fi*. Viitattu 27.2.2024.
2. ↑  Linnunradan käsikirja liftareille saa jatkoa Yle.fi. Viitattu 9.10.2009.
3. ↑  Adams, Douglas: *Linnunrata*. Suomentanut Pekka Markkula ja Jukka Saarikivi. Helsinki: WSOY, 2009. ISBN 978-951-0-21844-0.
**Angelika Klas-Fagerlund** (s. 1974 Tallinna, Viro) on virolaissyntyinen suomalainen oopperalaulaja, jonka ääniala on sopraano.

Ura
---

Klas asui lapsena pitkään Turussa aloittaen 17-vuotiaana opinnot Turun konservatoriossa. Hän opiskeli myöhemmin Sibelius-akatemiassa, josta valmistui vuonna 2002. Lisäksi Klas on opiskellut stipendiaattina Tanskan kuninkaallisessa konservatoriossa. Hän on laulanut oopperan lisäksi kamarimusiikkia ja musikaaleja sekä esiintynyt muun muassa Suomen kansallisoopperassa ja Savonlinnan oopperajuhlilla.

Klas on tulkinnut myös argentiinalaisen Astor Piazzollan tangoja. Vuonna 2012 hän julkaisi Tanguedia Quintet -yhtyeen kanssa albumin *Kohtalona tango*.

Perhe
-----

Angelika Klasin isäpuoli oli kapellimestari Eri Klas. Hänen puolisonsa on säveltäjä Sebastian Fagerlund. Myös Klasin sisar Marion Melnik on oopperalaulaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Angelika Klas ja Sebastian Fagerlund elävät yhdessä musiikkia  2/2014. Gloria.  Arkistoitu 27.3.2014. Viitattu 26.3.2014.
2. ↑  Angelika Klas, sopraano (Arkistoitu – Internet Archive) Fantastico Music. Viitattu 26.3.2014.
3. ↑  Sopraano suunnitteli itsenäisyyspäivälle menuun - katso reseptit  2.12.2013. Aamuposti.  Arkistoitu 27.3.2014. Viitattu 26.3.2014.
4. ↑  Angelika Klas & Tanguedia Quintet  13.12.2012. Jazzrytmit.  Arkistoitu 27.3.2014. Viitattu 26.3.2014.
5. ↑  Taiteilijaelämää – Sopraano Angelika Klas: "En ole ikinä ollut hissukka."  27.2.2014. Yle Areena. Viitattu 26.3.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Angelika Klasin kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Fredriksson vuonna 1970.
**Stig Algot Bengt Fredriksson** (3. syyskuuta 1929 Porvoo – 25. marraskuuta 2008 Porvoo) oli taidemaalari. 

Fredriksson opiskeli Vapaassa Taidekoulussa 1944–1949, Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1947–1948. Vuonna 1958 hän oli viisi kuukautta kansainvälisellä taideleirillä Portugalissa. 
Fredriksson oli ahkera yhdistysihminen. Hän toimi muun muassa Suomen Taiteilijaseurassa, Kordelinin säätiössä ja oli jäsenenä valtion kuvataidetoimikunnassa. 

Fredrikssonin töitä oli esillä ensimmäisen kerran vuonna 1947, ja hänen ensimmäinen yksityisnäyttelynsä oli Porvoossa vuonna 1951. Sittemmin hän on pitänyt näyttelyitä 2000-luvun alkuun saakka niin Helsingissä kuin Porvoossakin. 

*Aurinkoleikki II*, öljy, 1996.
Fredrikssonin töissä on pallon muodolla ollut keskeinen osa sen jälkeen kun hän päätyi abstraktiin taiteeseen. Lempinimeksi hänelle vakiintui Boll-Fredriksson.

Fredrikssonin töitä ovat hankkineet monet kokoelmat, kuten Ateneumin ja Amos Andersonin taidemuseot.

Julkisia teoksia
----------------

* Meren ääressä, 1959, Äänekosken virastotalo
* Hamskär, 1966, Borgå gymnasium
* Vedessä, Pauligin tehdas, Hki
* Eläin, Grankulla Samskola
* Tyttö ui käsipohjaa, Social- och kommunalhögskolan, Hki
* Omenapuu, Mäntsälän vanhustentalo

Lähteet
-------

1. ↑  Timo Hämäläinen: Stig Fredriksson.  *Helsingin sanomat*, 1.12.2008, s. C5. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 1.12.2008.

* Stig Fredriksson taiteilijamatrikkelissa

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Koadjuuttorisota** oli Vanhalla-Liivinmaalla vuosina 1556–1557 käyty sisällissota. Sodan osapuolina olivat puolalaismielinen Riian arkkipiispa ja tätä vastustanut Liivinmaan ritarikunta. Sota päättyi Puolan sekaantumiseen sotaan ja Posvolissa vuonna 1557 solmittuun puolustus- ja hyökkäysliittoon.

Tausta
------

Riian arkkihiippa Wilhelm von Brandenburg.
Riian arkkipiispana toimi ennen sotaa maakreivi Wilhelm, jolla oli läheiset suhteet veljeensä, Preussia johtaneeseen Albrektiin ja serkkuunsa Puolan kuninkaaseen Sigismund II:een. Wilhelm oli lisäksi koonnut ympärilleen puolalaispuolueen, jota hän aikoi käyttää noustakseen Vanhan-Liivinmaan johtoon. Lähentääkseen suhteita Puolaan Wilhelm valitsi koadjuuttorikseen Mecklenburgin herttuan Kristoferin. Lisäksi hän solmi suhteet ritarikunnan puolalaismieliseen maamarsalkkaan Jaspar Münsteriin, joka pyrki puolestaan ritarikunnan koadjuuttoriksi. Münsterin sijaan ritarikunta valitsi kuitenkin koadjuuttorikseen puolalaisvastaisen Wilhelm von Fürstenbergin.

Sota
----

Kun ritarikunnalle oli paljastunut puolalaismielisten valtapyrkimykset, se hyökkäsi Riian arkkihiippakuntaan ja valtasi kaikki alueen linnat. Myös itse arkkipiispa ja hänen koadjuuttorinsa jäivät vangeiksi. Tapahtumien seurauksena Puola keskitti runsaasti joukkoja rajalle ja pakotti näin ritarikunnan kanssaan neuvotteluihin. Neuvotteluihin lähti ritarikunnan Fürstenberg, joka oli tällä välin valittu maamestariksi.

Seuraukset
----------

Puolalaiset ja ritarikunta solmivat sodan päättäneen sopimuksen Posvolissa syyskuussa 1557. Sopimuksen mukaan Riian arkkipiispa ja hänen koadjuuttorinsa palautettiin virkoihinsa ja ritarikunnan oli pakko solmia hyökkäys- ja puolustusliitto Puolan kanssa. Liiton oli määrä tulla voimaan Puolan ja Venäjän välisen välirauhansopimuksen rauettua viiden vuoden kuluttua. Posvolin sopimus lisäsi merkittävästi puolalaisten vaikutusvaltaa Liivinmaalla, mutta se ei tarjonnut suojaa ulkoista hyökkäystä vastaan. Venäjä hyökkäsikin maahan vuoden kuluttua ja aloitti Vanhan-Liivinmaan hajoamiseen johtaneen Liivinmaan sodan.

Lähteet
-------

* Vilho Niitemaa: *Baltian historia*. täydentänyt Kalervo Hovi. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Tammi, 1991. ISBN 951-30-9112-0.
* Seppo Zetterberg: *Viron Historia*. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 9517465203.

### Viitteet

1. ↑  Niitemaa ja Hovi 1991, s. 162
2. 1 2 3  Niitemaa ja Hovi 1991, s. 163
3. ↑  Zetterberg 2007, s. 159

Aiheesta muualla
----------------

* The coadjutor conflict in Livonia (englanniksi)
**Eliza McCartney** (s. 11. joulukuuta 1996) on uusiseelantilainen seiväshyppääjä ja olympiamitalisti.

McCartney ylsi vain 19-vuotiaana Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 yllättäen pronssille uudella ennätyksellään 480 cm. Hänestä tuli samalla kaikkien aikojen nuorin naisten seiväshypyn olympiamitalisti.

Vuoden 2014 alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa McCartney saavutti myös pronssia. Universiadeissa 2015 hän sai hopeaa. Joulukuussa 2015 hän teki junioreiden maailmanennätyksen tuloksella 464 cm. Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016 hän sijoittui viidenneksi. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän oli yhdeksäs.

McCartney sijoittui Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 neljänneksi Oseanian halliennätystuloksella 475. Hän saavutti samana vuonna hopeaa Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa tuloksella 470.

Vuonna 2020 uusiseelantilaiselle *Stuff*-lehdelle tehdyssä haastattelussa McCartney kertoi kärsineensä Rion kisoista lähtien useista loukkaantumisista sekä niiden aiheuttamista henkisistä rasitteista.

McCartney karsiutui loppukilpailusta Budapestin MM-kilpailuissa 2023. Hän saavutti Glasgow'n sisäratojen MM-kilpailuissa 2024 hopeaa tuloksella 480 cm.

Yleisurheilun lisäksi McCartney on opiskellut ympäristötieteitä yliopistossa sekä osallistunut ympäristönsuojelutoimintaan.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähteet IAAF, Tilastopaja
* Seiväshyppy:
	+ Ulkoradat: 494 (2018) (Oseanian ennätys)
	+ Sisäradat: 484 (2024) (Uuden-Seelannin ennätys)

Lähteet
-------

1. 1 2  Eliza McCartney Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑  ELIZA MCCARTNEY *Atheletes*. The International Olympic Committee (IOC). Viitattu 16.8.2020. (englanniksi)
3. ↑  Eliza McCartney: Out on the other side *News*.  15.4.2020. Tokyo 2020. Viitattu 16.8.2020. (englanniksi)
4. 1 2 3 4  Eliza McCartney Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
5. ↑  Battling the mental doubts just as tough as beating the injuries for Eliza McCartney *Sport*.  28.4.2020. The Stuff (NZ). Viitattu 16.8.2020. (englanniksi)
6. ↑  Pole vaulter Eliza McCartney talks other passion, says Olympic postponement could be a blessing *1 News*.  30.4.2020. TVNZ. Viitattu 16.8.2020. (englanniksi)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Faliskin kieli** on itaalisten kielten ryhmään kuuluva sammunut indoeurooppalainen kieli. Kieltä puhuivat antiikin aikaan pienehköllä alueella Italian niemimaan keskiosissa Tiberin länsipuolella asuneet faliskit. Faliski on ollut hyvin läheistä sukua sen ympäristössä puhutulle latinan kielelle, mutta kaukaisempaa sukua umbrille ja oskille. Roomalaiset hävittivät faliskien keskuskaupunki Faleriin (*Falerii Veteres*) luultavasti kapinan vuoksi vuonna 241 eaa. ja latinan oletetaan syrjäyttäneen heidän kielensä seuraavan vuosisadan kuluessa.

Latiumin alueelta on löydetty noin 300 faliskinkielistä kaiverrusta. Yli puolet niistä on peräisin *Falerii Veteresistä* (’vanha Falerii’), joka oli faliskikulttuurin merkittävin keskus ennen tuhoutumistaan. Loput kirjoituksista on löydetty *Falerii Novin* (’uusi Falerii’) kohteesta, johon roomalaiset siirsivät hävitetyn kaupungin asukkaat, sekä muista faliskimaan (lat. *Ager Faliscus*) asutuksista. Kieltä kirjoitettiin eteläetruskilaisten aakkosten paikallisella muunnoksella.

Tunnetut faliskinkieliset tekstit jaetaan yleensä kolmeen aikakauteen: paleofaliski, keskifaliski ja neofaliski. Neofaliski ajoitetaan tavallisesti alkamaan *Falerii Novin* rakentamisesta vuonna 241 eaa. mutta kahden aiemman tarkasta ajoituksesta ei ole selvää näyttöä. Paleofaliskiksi on luokiteltu pieni kokonaisuus juhla-aiheisia tekstejä, jotka ajoittuvat todennäköisimmin 700-luvulle eaa. Keskifaliskin kausi ajoitetaan yleisesti alkamaan 500–400-luvuilla eaa. ja päättymään *Falerii Veteresin* tuhoon. Tekstikorpus koostuu lähinnä yksityisistä kaiverruksista, kuten hautakirjoituksista, omistuksista ja signeeratusta keramiikasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Faliscan *Glottolog 4.8*. Max Planck Institute for Evolutionary Anthropology. Viitattu 5.3.2024. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Faliscan language Encyclopædia Britannica. Viitattu 25.2.2024. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  The Faliscan language *Languages and Cultures of Ancient Italy. Historical Linguistics and Digital Models*. Firenzen yliopisto. Viitattu 25.2.2024. (englanniksi)
**Almatyn alue** (kaz. Алматы облысы, *Almaty oblısı*), on hallinnollinen alue Kazakstanin kaakkoisosassa. Se rajoittuu lännessä Jambılin alueeseen, luoteessa Karagandan alueeseen ja pohjoisessa Itä-Kazakstanin alueeseen. Idässä ja kaakossa se rajoittuu Kirgisiaan ja Kiinan kansantasavallan Xinjiangin autonomiseen alueeseen. Lisäksi alueen keskellä on Kazakstanin entinen pääkaupunki Almaty, joka muodostaa oman hallintoalueensa.

Almatyn alue on jaettu seitsemääntoista piiriin ja kolmeen kaupunkiin: Taldyqorghan, Qapşağay ja Tekeli. Alueella on arviolta 7 055 651 asukasta (vuonna 2020) ja sen pinta-ala on 223 600 neliökilometriä. Sen pääkaupunkina toimii Taldyqorghan.

Aluetta rajaa luoteessa Balkašjärvi, johon virtaava Ili on alueen tärkein joki. Almatyn alueen koillisosassa, Alakolin painanteen alueella, sijaitsevat neljä järveä (Alakol, Sasykkol, Koshkarkol, ja Zhalanashkol) ovat osin Almatyn, osin Itä-Kazakstanin alueen puolella. Muita järviä ovat Bartogain ja Qapşağayn tekojärvet, Issykjärvi (jota ei pidä sekoittaa Kirgisian Issyk Kuliin), Qaıyńdy ja Kolsai-järvet.

Tienšanin läntinen haara, Trans-Ilin Alatau ulottuu Kiinasta ja Kirgisiasta Almatyn alueelle. Alueen koillisella Kiinan vastaisella rajalla kohoaa vastaavasti Dzungarian Alatau.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kazakhstan Citypopulation.de. Viitattu 27.11.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Almatyn alue** Wikimedia Commonsissa

* Alueen internetsivut (Arkistoitu – Internet Archive)

Kazakstanin alueellinen jako

|  |  |
| --- | --- |
| Alueet | 
* Almaty
* Aqmola
* Aqtöbe
* Atıraw
* Etelä-Kazakstan
* Itä-Kazakstan
* Jambıl
* Karaganda
* Länsi-Kazakstan
* Mañğıstaw
* Pavlodar
* Pohjois-Kazakstan
* Qızılorda
* Qostanay

 |
| Kaupungit | 
* Almaty
* Astana (pääkaupunki)
* Baikonur

 |
**Klaus Flaming** (pseudonyymi) (s. 21. joulukuuta 1958 Helsinki) on suomalainen radiojuontaja. Hän aloitti radiouransa Yleisradiossa vuonna 1988, ja oli mukana Radiomafian toiminnassa kanavan perustamisesta sen lopettamiseen saakka. Flaming aloitti Yleisradiossa postimiehenä vuonna 1974 ja toimi päätoimisesti vahtimestarina tehden radio-ohjelmia freelancerina.

Flaming juonsi Radiomafiassa ja sen seuraajassa, YleX:ssä, *Metalliliitto*-nimistä radio-ohjelmaa 772 lähetyksen verran, vuosina 1990–2006. Tammikuussa 2007 Flaming siirtyi Yleisradiosta Nelonen Median Radio Rock -kanavalle, jossa hän aluksi juonsi maanantaista torstaihin kello 20–22 lähetettyä erikoisohjelmaansa, jossa ohjelman soittolistoissa oli joka päivänä eri teema. Flaming juonsi myös Radio Rockin *100 Rockin legendaa - Eihän sitä koskaan tiedä* -ohjelmaa.

Vuoden 2007 Finnish Metal Expo -tapahtumassa Flaming sai Imperiumi-palkinnon, joka myönnettiin raskaasta elämäntyöstä.

Flaming ilmoitti jäävänsä vuoden 2023 lopussa eläkkeelle juontotehtävistä. Hän juonsi viimeisen lähetyksensä Radio Rockilla 31. joulukuuta 2023.

Lähteet
-------

1. ↑  Oinaala, Sampsa: Vahtimestarista kuoriutui hevilähettiläs – Klaus Flaming, 60, toi radioon ensimmäistä kertaa Stratovariuksen, Nightwishin ja Children of Bodomin *Helsingin Sanomat*.  21.12.2018. Sanoma Oyj. Viitattu 3.5.2023.
2. ↑  Pekka Aho, Ossi Jääskeläinen, Eero Kaukomies, Tero Lassila, Mika Penttinen ja Marko Saarinen: Festariraportti: Finnish Metal Expo 2007 *imperiumi.net*. Viitattu 11.12.2016.
3. ↑  Juontaja Klaus Flamingin ura Radio Rockilla päättyy poikkeuksellisella tavalla *www.iltalehti.fi*. Viitattu 21.12.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Radio Rock – Klaus Flaming

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ritva
* Yle

 |

 |
**Avery Brundage** (28. syyskuuta 1887 – 8. toukokuuta 1975) oli yhdysvaltalainen urheilija, taidekeräilijä, hyväntekeväisyyden harrastaja ja Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtaja 1952–1972. 

Brundage syntyi Detroitissa. Hän opiskeli insinööriksi Illinois'n yliopistossa ja valmistui 1909. Muutaman vuoden kuluttua Brundage perusti Avery Brundage Companyn, joka toimi Chicagon kaupungissa ja sen ympäristössä vuoteen 1947.

Brundage oli myös yleisurheilija. Hän osallistui Tukholman olympialaisiin 1912. Hänestä tuli Yhdysvaltain olympiakomitean puheenjohtaja 1928.

Avery Brundage torjui ehdotuksen, että Yhdysvallat boikotoisi Berliinin olympialaisia 1936 Saksan juutalaisvainojen vuoksi. Brundagesta tuli Kansainvälisen olympiakomitean jäsen Berliinin olympialaisten aikana. 

Kun Kansainvälisen olympiakomitean silloinen puheenjohtaja belgialainen Henri de Baillet-Latour kuoli toisen maailmansodan aikana, Brundagesta tuli Kansainvälisen olympiakomitean varapuheenjohtaja 1945. Kun Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtaja ruotsalainen Sigfrid Edström jäi eläkkeelle 1952, Brundagesta tuli hänen seuraajansa. 

Brundagen ensimmäinen merkittävä asema Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtajana oli vuoden 1968 kesäolympialaisissa, jotka järjestettiin Méxicossä, kun kaksi Yhdysvaltain olympiaurheilijaa, Tommie Smith ja John Carlos, esittivät Yhdysvaltoihin kohdistuneen tunnetun vastalauseen mustien ihmisoikeusliikkeen nimissä. 

Brundage muistetaan Münchenin olympialaisista. Musta syyskuu -niminen palestiinalainen terroristijärjestö otti panttivangiksi yksitoista israelilaista olympiaedustajaa. Brundage päätti jatkaa olympialaisia panttivankidraamasta huolimatta. Brundage sai paljon arvostelua toimestaan. Brundage jäi eläkkeelle Münchenin olympialaisten jälkeen. Hänen seuraajakseen tuli irlantilainen Michael Morris, paroni Killanin.

Brundagelle myönnettiin 9. maaliskuuta 1955 Suomen Urheilun kultainen ansioristi.

Brundage oli myös taiteenkerääjä kohteena erityisesti aasialainen ja itämainen taide. Hänen kuolemansa jälkeen taulut peri San Franciscon taidemuseo. Brundage kuoli 1975 Garmisch-Partenkirchenissä Saksassa.

Avery Brundagella oli vuosina 1951 ja 1952 syntyneet pojat suomalaisen Lilian Linnea Dresdenin, Kaarlo Wähämäen tyttären kanssa.

Julius Lippert, Avery Brundage ja Theodor Lewald Berliinissä 1936.

Lähteet
-------

1. ↑  Pirhonen, Pentti: *Mitä Missä Milloin 1956*, s. 353. Kustannusosakeyhtiö Otava, 1955.
2. ↑  Johnson, William Oscar: Avery Brundage: The Man Behind the Mask.  *Sports Illustrated*, 4.8.1980.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Avery Brundage** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**James May** (s. 16. tammikuuta 1963 Bristol) on brittiläinen tv-juontaja. 

May tunnetaan parhaiten suositusta *Top Gear* -ohjelmasta, jota hän juonsi yhdessä Jeremy Clarksonin ja Richard Hammondin kanssa vuoteen 2015 asti. *Top Gearin* jälkeen kolmikko ryhtyi juontamaan *The Grand Tour* -ohjelmaa, josta tuli niin ikään suosittu.

Häntä kutsutaan Top Gearissa ja Grand Tourissa lempinimellä "Captain Slow" (suomeksi "Kapteeni Hidas") verkkaisen ja turvallisen ajotyylinsä vuoksi.

Ura
---

May on ollut *Top Gearissa* jo vanhan formaatin aikana, ja uuteen hän tuli vuonna 2003 Jason Dawen tilalle.

Ennen *Top Gearia* May juonsi muun muassa *Driven TV* -sarjaa. Hän on myös toimittanut muun muassa The Engineer ja Autocar -lehtiä. Jälkimmäisestä hän sai potkut, koska hän oli lisännyt salaisen viestin yhteen lehden numeroista.

Kun Jeremy Clarkson sai potkut Top Gearista, May ja Hammond ilmoittivat etteivät aio jatkaa ohjelman juontamista ilman Clarksonia.

Lisäksi hän on tehnyt sarjoja nimeltään *James Mayn lelutarinat, Keksintöjen ja ilmiöiden 1900-luku, Olen käynyt kuussa, James May avaruuden laidalla, Ozin ja Jamesin uudet viiniseikkailut, Oz ja James: Malja Britannialle* ja *James May miesten hommissa*.

Yksityiselämä
-------------

May on seurustellut Sarah Fraterin kanssa vuodesta 2000 lähtien. He asuvat Hammersmithin kaupunginosassa Lontoossa, ja lisäksi heillä on Fusker-niminen kissa. Pariskunnalla ei ole lapsia. May opiskeli musiikkia Lancasterin yliopistossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4
2. ↑
3. ↑  Top Gear: James May rules out returning without Jeremy Clarkson. The Guardian. Viitattu 23.4.2015.. englanniksi


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Richard Bergh: *Professori Karl Warburg*.
**Karl Johan Warburg** (1852–1918) oli ruotsalainen kirjallisuushistorioitsija. Hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon Upsalassa 1873 ja valmistui filosofian lisensiaatiksi 1876, jolloin hänet nimitettiin dosentiksi. Hän oli estetiikan ja kirjallisuuden professori Göteborgin korkeakoulussa 1890–1900 ja Tukholman korkeakoulussa vuodesta 1909. Hän työskenteli kirjallisuus- ja taidehistorioitsijana, arvostelijana ja journalistina. Warburg laati useiden kirjailijoiden elämäkertoja ja toimitti heidän tuotantoaan julkaisuiksi. Hän toimitti pienen Ruotsin kirjallisuushistorian kouluja varten sekä yhdessä Henrik Schückin kanssa viisiosaisen *lllustrerad svensk litteraturhistoria* (2. p. 1911–1917). Lisäksi hän kirjoitti artikkeleita sanomalehtiin ja aikakauskirjoihin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Warburg, Karl Johan, Tietosanakirja. Osa 10, palsta 669–670. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1919
2. ↑  Warburg, Karl Johan, Tietosanakirja osa 11, Täydennysosa, palsta 1440, Tietosanakirja-osakeyhtiö 1919

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Karl Warburg** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Pikajuna Turkuun Kauklahdessa
**Pikajuna** on Suomessa lähi- ja taajamajunaliikennettä nopeampi yhteys, joka pysähtyy pääasiassa vain keskikokoisilla ja sitä suuremmilla asemilla. Asemaväli pikajunilla on tyypillisesti noin 50–100 kilometriä. VR:n pikajunat on merkitty aikatauluihin P-tunnuksella. Nykyään pikajunia kulkee sesonkiaikoina yöjunina Kolariin ja Rovaniemelle.

Historia
--------

Vuonna 1934 pääradalla Helsingin ja Tampereen välillä käynnistettiin "Lentävänä Tamperelaisena" tunnettu pikajunaliikenne, jonka suurin sallittu nopeus oli 95 kilometriä tunnissa. Vuonna 1937 pikajunapareja liikennöi kahdesti päivässä väleillä Helsinki–Turku, Helsinki–Tampere ja Helsinki–Viipuri. Kahden seuraavan vuoden aikana pikajunaliikenne ulottui Seinäjoelle ja Iisalmeen.

Ensimmäiset pikajunavaunut saapuivat Saksasta vuonna 1961. Saksassa valmistettiin ensimmäiset 14 vaunua, minkä jälkeen valmistus siirtyi Suomeen Pasilan konepajalle ja Valmetille. Pikajunavaunuja valmistettiin kaikkiaan yli 600 kappaletta. Aina 2000-luvulle asti ne muodostivat VR:n junatarjonnan selkärangan. Vielä 1980-luvulla pikajunissa saattoi olla myös puukorisia päivä- ja makuuvaunuja.

Päiväpikajuna
-------------

Päiväpikajunat eli niin sanotut tavalliset pikajunat muodostuvat päiväkäyttöön tarkoitetuista henkilövaunuista, matkatavaraosastolla varustetusta konduktöörivaunusta sekä tavallisesti myös ravintolavaunusta. Päiväpikajunien suurin sallittu nopeus on 140–160 km/h. Alle kolmen tunnin pikajunavuorojen vaunumäärä on yleensä 5–7. Pidemmän matkan pikajunat ovat huomattavasti vähentyneet 2010-luvulla Intercity-kaluston lisääntymisen myötä, ja näiden junapituus saattaa olla yli kymmenen vaunua.

Kaikkien päiväpikajunien vaunut ovat nykyään toisen luokan vaunuja, sillä ensimmäisen luokan vaunut muutettiin toiseen luokkaan vuonna 2004. Päiväpikajunien palveluihin kuuluivat ravintola- ja invapalvelut, lemmikki- ja allergiaosasto sekä matkatavaran, polkupyörien ja lastenvaunujen kuljetus matkatavaravaunussa. Palveluiden saatavuus kannattaa tarkistaa aikatauluista.

Päiväpikajunien keskeisin reitti oli 2010-luvun lopussa Kuopio–Kontiomäki–Oulu–Rovaniemi.

### Vaunukuvaus

Viiden vaunun junakokoonpano:

* Vaunu 2, Eko-luokan matkustajavaunu, lemmikkipaikkoja
* Vaunu 3, Eko-luokan matkustajavaunu, matkatavaravaunu
* Vaunu 4, Ravintolavaunu
* Vaunu 5, Eko-luokan matkustajavaunu
* Vaunu 6, Eko-luokan matkustajavaunu

Yöpikajuna
----------

*Pääartikkeli:* Yöjuna Suomessa

Yöpikajunia liikennöidään reiteillä Helsinki–Kolari ja Helsinki–Rovaniemi. Yöpikajuna on merkitty myös PYO-nimellä.

Tulevaisuus
-----------

Suomessa niin sanotuista sinisistä vaunuista muodostuvat pikajunat ovat poistuneet 2016 lippu-uudistuksen myötä VR-henkilöliikenteen junatarjonnasta. VR on korvannut InterCity-, Pendolino- ja taajamajunilla.

Lähteet
-------

1. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Zetterberg, Seppo: *Yhteisellä matkalla. VR 150 vuotta*, s. 147. Helsinki: WSOY, 2012. ISBN 978-951-0-34742-3.
**Girl in Red** (oik. **Marie Ulven Ringheim**; s. 16. helmikuuta 1999 Horten) on norjalainen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi. Hän teki aluksi musiikkia Spotifyhyn ja Soundcloudiin ja löi läpi laululla "I Wanna Be Your Girlfriend", jonka *The New York Times* mainitsi yhtenä vuoden 2018 parhaista kappaleista. Muita hänen hittejään kyseisenä vuonna olivat "Summer Depression" ja "Girls". Hän oli yhteydessä monien levy-yhtiöiden kanssa, mutta päätti perustaa oman World in Red -nimisen tuotantoyhtiön, jolla on jakelusopimus AWAL Recordingsin kanssa. Girl in Redin ensimmäinen albumi *If I Could Make It Go Quiet* nousi Norjassa VG-listalla toiseksi, Britanniassa Albums Chartilla seitsemänneksi ja Yhdysvalloissa Billboard 200 -listalla sijalle 67. Hän oli myös parhaimmillaan Spotifyn 372. striimatuin artisti maailmassa. Vuonna 2021 hän rikkoi Lene Marlinin ennätyksen vuodelta 1999 ja sai seitsemän ehdokkuutta norjalaisessa Spellemannprisen-musiikkigaalassa. Hän voitti niistä kolme. Samana vuonna hän solmi levytyssopimuksen Columbia Recordsin kanssa.

Girl in Red on kertonut olevansa lesbo, ja hän on queer-yhteisössä suosittu. Muun muassa TikTok-palvelussa kysymyksestä "Kuunteletko Girl in Rediä?" on tullut kiertoilmaus tiedusteltaessa onko joku homo.

Lähteet
-------

1. 1 2  Aroesti, Rachel: Girl in Red: ‘If my songs can normalise queerness, that’s amazing’ *The Guardian*.  22.4.2021. Viitattu 9.4.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Holen, Øyvind: Girl in Red *Store norske leksikon*.  19.9.2022. Viitattu 9.4.2023. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Girl in Red** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Ajan tytär** on vuonna 1951 julkaistu Josephine Teyn kirjoittama salapoliisiromaani. Teos jäi kirjoittajan viimeiseksi hänen elinaikanaan julkaistuksi kirjaksi. Kirja käsittelee nykyajan poliisin tutkimusta rikoksista, joita Englannin kuninkaan Rikhard III:n väitettiin tehneen. Romaanin nimi on lainaus Francis Baconilta: "Truth is the daughter of time, not of authority." ("Totuus on ajan tytär, ei auktoriteetin.")

Juoni
-----

Scotland Yardin komisario Alan Grant on joutunut sairaalaan katkaistuaan jalkansa. Pitkästyneenä hän kaipaa jotakin älyä vaativaa ajateltavaa. Hänen ystävänsä Marta Hallard ehdottaa, että hänen tulisi ottaa käsittelyyn jokin historiallinen tapaus. Koska Grant on erityisesti kiinnostunut ihmiskasvoista, Hallard tuo kuvia historiallisista henkilöistä, ja Grant kiinnostuukin heti Rikhard III:n muotokuvasta. Grant ylpeilee kyvyllään lukea henkilön olemuksesta, millainen henkilö on kyseessä. Rikhard näyttää hänen silmissään hellältä ja viisaalta mieheltä. Miksi historiankirjat kertovat Rikhard III olleen hirviö ja surmanneen veljensä kaksi poikaa tavoitellessaan Englannin kruunua? 

Amerikkalaisen opiskelijan avustuksella Grant alkaa tutkia historiankirjojen ja lähteiden avulla Englannin historiaa Rikhard III:n ajalta ja erityisesti 1480-lukua. Hän tutkii Rikhardin elämää ja Towerin prinssien tapausta ja testaa teorioitaan lääkäreiden ja hoitajien kanssa. Tutkittuaan viikkoja historiallisia tietoja ja asiakirjoja hän rikostutkijana tulee siihen tulokseen, että Rikhard III:n maine hirviömäisenä kyttyräselkä-kuninkaana ja murhaajana on pelkkää Tudorien propagandaa Rikhardin mustaamiseksi.

### Syytön vai syyllinen

Kirjassa esitetyt pääargumentit kuningas Rikhard III:n puolustukseksi:

* Rikhard oli laillisesti kuningas, hänellä ei ollut poliittista syytä surmata prinssejä.
* prinssien katoamisesta Towerista ei ole todisteita Henrik VII:n noustessa valtaan.
* syytteissä, joita Henrik esitti Rikhardia vastaan ei mainita prinssejä, ei murhasyytettä eikä varsinkaan syylliseksi julistamista murhaan.
* Henrik ei tuonut prinssien ruumiita esiin julkisen surun ja hautajaisten ajaksi.
* prinssien äiti Elisabet Woodville oli koko ajan hyvissä väleissä Rikhardin kanssa.
* prinssit olivat suurempi uhka Henrikille, sillä heillä oli kruunuun suurempi oikeus.

Katso myös
----------

* Kaikkien aikojen 100 parasta rikosromaania

Lähteet
-------

1. ↑  ThinkExist.com Quotations: The Daughter of Time quotes & quotations Thinkexist.com.  Arkistoitu 5 lokakuu 2017. Viitattu 30 October 2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Pamela J. Butler: The Mystery of Josephine Tey *Richard III Society (Internet Archive)*. R3.org.  Arkistoitu 15 huhtikuu 2011. Viitattu 13. marraskuuta 2013.
* Review (Arkistoitu – Internet Archive), Tor.com
* Review, *The Washington Post*
* Project Gutenberg Canada full text
* Website dedicated to Josephine Tey
*Menippos*. Diego Velázquezin maalaus vuodelta 1639/1640.
**Menippos** (m.kreik. Μένιππος, lat. *Menippus*; 200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen kyynikoiden koulukuntaan kuulunut filosofi ja satiirikko. Hän oli kotoisin Gadarasta Syyriasta. Diogenes Laertioksen mukaan hän oli alun perin orja, joka sai paljon rahaa toimimalla rahanlainaajana, mutta menetti ne ja teki epätoivoissaan itsemurhan.

Menippoksen teokset olivat sekoitus proosaa ja runoutta. Ne ovat kaikki kadonneet. Hän kirjoitti vakavista asioista pilailun hengessä. Erityisesti Menippos hyökkäsi epikurolaisia ja stoalaisia vastaan.

Menippoksen teokset vaikuttivat suuresti myöhempään kirjallisuuteen. Hänen mukaansa proosaa ja runoutta yhdistänyttä tyylisuuntaa kutsuttiinkin antiikin aikana menippolaiseksi satiiriksi. Lukianos ihaili häntä suuresti ja mainitsee hänet usein, ja yksi hänen nimiinsä laitetuista dialogeista on nimeltään *Menippos*. Dialogin alkuperä on kuitenkin epäilyksenalainen, ja sen alaotsikko *Kuolleiden oraakkeli* muistuttaa hyvin paljon Menippoksen teosta *Kuolleiden manaaminen*. Siksi on arveltu, että dialogi saattaa todellisuudessa olla Menippoksen itsensä, tai ainakin imitoitu Menippokselta, oli sen tekijä sitten Lukianos tai joku muu.

Lähteet
-------

* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*, s. 231–232 (VI.8), 524–525. Suomennos ja selitykset Marke Ahonen. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Summa, 2003. ISBN 952-5418-07-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Menippos Gadaralainen** Wikimedia Commonsissa

* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*:
	+ Menippoksen elämäkerta (englanniksi)
	+ Menippoksen elämäkerta (muinaiskreikaksi)
* Fieser, James & Dowden, Bradley (toim.): Menippus *The Internet Encyclopedia of Philosophy*.  (englanniksi)

Antiikin filosofia – Kyyninen koulukunta

|  |  |
| --- | --- |
| Kreikkalainen aika | Antisthenes · Diogenes · Monimos · Onesikritos · Filiskos · Krates · Hipparkhia · Metrokles · Kleomenes · Bion · Menippos · Menedemos · Kerkidas · Teles |
| Roomalainen aika | Demetrios · Oinomaos · Demonaks · Agathobulos · Sekundos · Peregrinos Proteus · Pankrates · Theagenes · Kreskentios · Herakleios · Asklepiades · Salustios |