recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Christian James "C. J." McCollum** (s. 19. syyskuuta 1991 Canton, Ohio) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa NBA-seura New Orleans Pelicansia. Pelipaikaltaan 193-senttinen ja 91-kiloinen McCollum on heittävä takamies tai pelintekijä.

Ura
---

### Yliopistotaso

McCollum edusti yliopistotasolla Lehigh’n yliopiston joukkuetta, jonka paidassa hänet valittiin kahdesti yliopistosarjan vuoden pelaajaksi, vuosina 2010 ja 2012. Hänet valittiin myös kolmesti sarjan tähdistöjoukkueeseen, vuosina 2010, 2011 ja 2012.

### NBA

Portland Trail Blazers varasi hänet numerolla kymmenen vuoden 2013 NBA:n varaustilaisuudessa. Tammikuussa 2014 McCollum siirtyi NBA Development Leaguen Idaho Stampedeen, jossa hän pelasi vain muutaman päivän ennen paluutaan Portlandiin. Hän debytoi NBA:ssa 8. tammikuuta 2014 Orlando Magicia vastaan. Ensimmäisellä kaudellaan McCollum teki 38 pelissä 201 pistettä pistekeskiarvon ollessa 5,3. Kaudella 2014-2015 McCollum pelasi 62 ottelussa tehden 424 pistettä. Pistekeskiarvo oli 6,8.

Kaudella 2015–2016 McCollum valittiin NBA:n kehittyneimmäksi pelaajaksi.

Muuta
-----

Myös McCollumin isoveli Errick McCollum on ammattilaiskoripalloilija. Kaudella 2018-2019 Errick McCollum pelaa Venäjällä UNIKS Kazanissa.

McCollum on kiinnostunut journalismista ja on kirjoittanut NBA:sta monelle eri nettisivulle. Hänellä on myös podcast nimeltään "Pull Up with CJ McCollum".

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3 4   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
**Aimo Olavi Ajo** (12. kesäkuuta 1932 Lavansaari – 8. lokakuuta 2005) oli suomalainen metsänhoitaja, rovasti, Rovalan työkeskuksen johtaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja.

Ajon vanhemmat olivat pursimies Lauri Elias Ajo ja Laina Maria Ryöppönen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1952 Kallion yhteiskoulusta Helsingissä ja valmistui Helsingin yliopistosta metsänhoitajaksi 1956. Vuonna 1962 Ajo suoritti teologian kandidaatin tutkinnon ja hänet vihittiin papiksi. Ajo toimi papiston apulaisena Helsingin Malmin seurakunnassa vuosina 1962–1964 ja työkeskus Rovalan johtajana Rovaniemellä 1964–1995. Ajo sai rovastin arvonimen 1986.

Ajo oli SDP:n kansanedustajana 1972–1991 edustaen Lapin läänin vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1978, 1982 ja 1988 presidentinvaaleissa ja oli myös Rovaniemen kaupunginvaltuuston jäsen.

Lähteet
-------

* .aspx Aimo Ajo *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Kidwellyn linna** on normannien Gwendraeth-joen rannalle alun perin rakentama linna. Puolikuun muotoisen linnan rakentaminen aloitettiin viimeistään 1114. Kaareva sivusta on tasaisen maan puolella kun taas itäisellä puolella on suora sivu ja erittäin jyrkkä rinne jonka alla on joki. Linnan lähistölle perustettiin myös benediktiinien luostari.

Historia
--------

Linna päätyi de Chaworthin suvun omistukseen 1200-luvun puolessavälissä, jolloin linnaa alettiin laajentamaan nykyiseen muotoonsa. Tällöin rakennettiin suurten kulmatornien ympäröimä sisäpiha. Ulommat kehämuurit pystytettiin 1300-luvulla tai vanhaa muuria korotettiin huomattavasti.

Suurta kaksoisportein varustettua porttihuonetta alettiin rakentamaan 1300-luvulla. Sen valmistuminen kesti kuitenkin vuosisadan ja se valmistui vasta 1422. Se oli keskeneräinen vuoden 1403 piirityksen aikaan, jolloin linnan ympärille kaivettiin oja. Walesilaiset onnistuivat valtaamaan kaupungin tuolloin, mutta linna kesti piiritystä kolme viikkoa englantilaisten armeijan tuloon asti. Porttihuone oli erittäin hyvin varustettu keskeneräisenäkin, puolustus suunniteltu niin, että sitä voitiin puolustaa silloinkin kun vihollinen olisi valloittanut muun linnan.

Linnaa korjailtiin vielä 1403, mutta vaikka sitä varusteltiin vuosatoja, niin se oli auttamattomasti vanhanaikainen, se ei kuitenkaan enää osallistunut Englannin sisällissotaan ja vuonna 1927 se siirtyi valtion hoidettavaksi.

Linnaa käytettiin elokuvan Monty Pythonin hullu maailma kuvauspaikkana.

Kuvia
-----

* 
* 
* 
*

Lähteet
-------

### Viitteet

1. 1 2 3  Thomas, Jeffrey L.: Kidwelly Castle *Cadw Guidebook*.  2009. Viitattu 31.12.2017 (englanniksi) .
2. ↑  Cadw: Kidwelly is on a par with the other great castles of Wales *cadw.gov.wales*.  Arkistoitu 12.8.2018. Viitattu 31.12.2017 (englanniksi).
3. ↑  Polsom-Jenkins, Jessica: Kidwelly Castle, Carmarthenshire *History Extra, BBC History Magazine*.  19.6.2013. Viitattu 31.12.2017 (englanniksi).
4. ↑  Ross, David: Kidwelly Castle, History & Photos *Historic Wales Guide*. Viitattu 31.12.2017 (englanniksi).
5. ↑  Monty Python and the Holy Grail (1975) *British-Film-Locations.com*.  Arkistoitu 27.1.2021. Viitattu 26.12.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kidwellyn linna**.
* Castles, Forts and Battles: Kidwelly Castle (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kidwelly, St Mary's Church
Gasshō-zukuri tyylinen talo Gokayaman kylässä.
**Gokayama** (jap. 五箇山, *"rukoilevat kädet"*) on kylä Nanton kaupungissa, Japanissa. Se koostuu gasshō-zukuri tyylisistä olkikattoisista taloista, jotka ovat tyyliltään lähes ainutlaatuisia Japanissa. Gokayama liitettiin osaksi UNESCOn maailmanperintöluetteloa vuonna 1995 yhdessä Gifun prefektuurissa sijaitsevan Shirakawa-gōn kylän kanssa. Tarkemmin määriteltynä Gokayaman luetteloon kuuluvat osat ovat Ainokuran ja Suganuman kylät.

Valtaosa taloista on rakennettu Edo-kauden lopun ja Meiji-kauden alun aikoihin. Talojen rakentamiseen on käytetty ainoastaan hirsiä, olkia ja köyttä. Harjakattojen kulma on yleensä 60°, jonka ansiosta kylmällä alueella sijaitsevat talot kestävät paremmin raskaan lumen painon ja jyrkkä kulma edistää sen valumista maahan. Katon alle jää käyttökelpoinen vintti, jota käytettiin usein silkkimatojen kasvattamiseen. Olkikatot on uusittava 40–50 vuoden välein, jolloin koko kylä kerääntyy työskentelemään uuden katon valmistamiseksi.

Gokayama sijaitsee eristäytyneenä Shōgawa-joen yläjuoksulla. Sijaintinsa vuoksi kylä säilytti pitkään perinteiset elintapansa muun Japanin modernisoituessa.

Lähteet
-------

* Unesco - Gokayaman ja Shirakawa-gon kylät (englanniksi)
* Entisen Tairan kylän kotisivut (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gokayama**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Unescon maailmanperintökohteet Japanissa |
| --- |
|  |
| Kulttuurikohteet | 
* Fujivuori
* Gusukut ja muut Ryūkyū-kuningaskunnan omistukset
* Himejin linna
* Hiraizumin Puhtaan Maan buddhalaisuuden temppelit, puutarhat ja arkeologiset kohteet
* Hiroshiman rauhanmuistomerkki
* Hōryū-jin alueen buddhalaiset monumentit
* Itsukushiman pyhäkkö
* Iwamin hopeakaivos
* Kii-vuoriston pyhät paikat ja pyhiinvaellusreitit
* Le Corbusierin arkkitehtoniset työt (jaettu kohde)
* Meiji-kauden Japanin teollisen vallankumouksen sijaintipaikat: rauta ja teräs, laivanrakennus ja kivihiili
* Mozun–Furuichin kofun-ryhmä: muinaisen Japanin hautakummut
* Muinaisen Kioton historialliset monumentit
* Muinaisen Naran historialliset monumentit
* Nagasakin alueen kätketyt kristinuskon sijaintipaikat
* Nikkōn pyhäköt ja temppelit
* Okinoshiman pyhä saari ja Munakatan alueen kulttuuriperintö
* Shirakawa-gōn ja Gokayaman historialliset kylät
* Tomiokan silkkikehräämö ja teollinen perintö

 |  |
|  |
| Luontokohteet | 
* Ogasawarasaaret
* Shirakami-sanchi
* Shiretoko
* Yakushima

 |

 |
CouchSurfingin logo.
**Couchsurfing** on internetissä toimiva vieraanvaraisuusjärjestö, jonka tarkoituksena on tarjota paitsi mahdollisuus ilmaiseen majapaikkaan matkalla ollessa, myös kulttuurivaihtoa uusien tuttavuuksien muodossa. Majapaikan tarjoaminen perustuu pääsääntöisesti vastavuoroisuusperiaatteelle. Tämä ei kuitenkaan ole velvoite, vaan on täysin sallittua tavata matkalaisia heitä majoittamatta esimerkiksi nähtävyyksien esittelyn merkeissä. 

Casey Fenton perusti järjestön tammikuussa 2004, ja sillä on jo yli kolme miljoonaa jäsentä (lokakuussa 2011).

Organisaatiosta
---------------

Couchsurfing.com on voittoa tavoitteleva yhtiö.

Sivuston tilapäinen sulkeminen
------------------------------

Järjestön internetsivusto suljettiin 30. kesäkuuta 2006 tietokannan käsittelyvirheen ja puutteellisten varmuuskopiomenetelmien aiheutettua jäsentietojen osittaisen katoamisen. Järjestön perustaja päätti sulkea sivuston kokonaan, mutta jäsenten tyytymättömyys päätökseen ja toiveet jatkaa toimintaa johtivat sivuston elvyttämisurakan käynnistämiseen, ja se oli jälleen täysin toimintakuntoinen heinäkuun 7. päivään mennessä, joskin järjestön väittämän mukaan ainoastaan joitakin pääosin epäaktiivisia profiileita menetettiin.

Raiskauskohu
------------

Maaliskuun viidentenä 2009 Iso-Britaniassa asuva marokkolainen mies Abdelali Nachet raiskasi hongkongilaisen naisen, joka yöpyi hänen luonaan CouchSurf-projektin kautta. Nachet sai 10 vuoden vankeustuomion.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Casey Fenton kysyy apua MySQL:n keskustelufoorumilla
3. ↑  Selitys tapahtuneesta[vanhentunut linkki]
4. ↑  Sivuston elvyttämisprosessi paikallaolijan näkökulmasta

Aiheesta muualla
----------------

* Patricia Marx: You’re Welcome. Couch-surfing the globe (16.4.2012) (newyorker.com)
* Couchsurfing
* Couchsurfing suomalaisessa mediassa[vanhentunut linkki]
* Hospitality Club (Arkistoitu – Internet Archive) - toinen merkittävä vieraanvaraisuusjärjestö
* OpenCouchsurfing - entisten vapaaehtoisten perustama järjestön toiminnasta keskusteluun tarkoitettu sivusto
DVD-julkaisun kansikuva.
***Linus linjalla*** (ital. *La linea*) on italialainen sarjakuva ja TV-piirrossarja. Hahmo syntyi vuonna 1969, ja televisiosarjaa tehtiin vuosina 1971–1986. Piirroshahmon loi pilapiirtäjä Osvaldo Cavandoli (1920–2007) alias *Cava*. Televisiosarjaa esitettiin alun perin Italian yleisradioyhtiön RAI:n TV-kanavalla, sen jälkeen yli 40 muussa maassa. Sarjaa tehtiin kaikkiaan 90 jaksoa, ja ne ovat lyhyitä, yleensä noin 2½ minuutin mittaisia. Jaksoja esitettiin muun muassa ohjelmiston täytteenä ja mainosten välissä, ja suosion kasvettua niitä esitettiin myös elokuvateattereissa.

*Linus linjalla* -piirrossarjaa tuotettiin kolme kautta: 1972 (8 jaksoa), 1978 (56 jaksoa) ja 1986 (26 jaksoa). Sarja julkaistiin vuonna 2008 kokonaisuudessaan DVD:llä pohjoismaissa.

Sarjan idea syntyi alun perin vuonna 1969, kun Cavandoli suunnitteli mainoskampanjaa italialaiselle astiatehtaalle. Tuloksena oli isonenäinen piirroshahmo, joka on piirretty yhdellä viivalla siluettina. Hän on osa loputonta viivaa, ja hän kävelee sillä eteenpäin.

Kaksi vuotta myöhemmin oli vuorossa piirrossarja. Sarjassa Linus kohtaa erilaisia esteitä (esimerkiksi viiva päättyy kesken kaiken) ja vaatii tuohtuneena piirtäjältä korjausta tilanteeseen. Hahmon lisäksi kuvassa näkyy ajoittain piirtäjän käsi, kun tämä puuttuu asioihin. Taustaväri muuttuu tunnelman mukaisesti.

Piirrossarjan kaikki ääniroolit esitti Carlo Bonomi. Hän puhui Milanon murretta mahdollisimman epäselvästi, eikä sarjaa tarvitse dubata tai tekstittää. Musiikin sävelsi Franco Godi.

Piirrossarja palkittiin vuonna 1972 Annecyssa ja vuonna 1973 Zagrebissa. Sarjakuvaa on julkaistu useina kirjaversioina.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:La Linea (TV series)
*Tämä artikkeli käsittelee kokeellisesta sotilaspommikonetta. Suhoi Superjet 100:sta on oma erillinen artikkeli.*

**Suhoi T-4** eli *Lentokone 100,* *Projekti 100* tai *Sotka* oli Suhoin valmistama neuvostoliittolainen suureen nopeuteen pyrkivä sarja sotilaslentokoneita, joilla tutkittiin yli kolmenkertaisen äänennopeuden (Mach 3) omaavan lentokoneen käytettävyyttä mm. tiedustelussa ja mahdollisesti lentotukialusten tuhoamisessa. Ohjelma keskeytettiin kuitenkin ennen varsinaista tuotantoa.

Kehitys
-------

Suhoi T-4 näyttää ulkoisesti hyvin samanlaiselta kuin yhdysvaltalainen 1960-luvun alussa suunniteltu North American XB-70 Valkyrie -pommikoneprototyyppi, joka ei kuitenkaan ikinä tullut käyttöön. T-4 osallistui Neuvostoliitossa pommikonekilpaan, mutta hävisi sen Myasishcheville. Aikanaan Tupolev valmisti Tupolev Tu-160 -pommikoneen.

T-4:n runko, siivet ja monet muut osat olivat pääosin titaanista ja teräksestä valmistettuja. Koneessa oli fly-by-wire-ohjaus, jolla oli myös mekaaninen varajärjestelmä. Koneen nokka kääntyi alas nousussa ja laskussa. Laskussa käytettiin jarruvarjoja jarrujen kuumenemisen estämiseksi.

T-4 eli 1010 lensi 22.8.1972 ohjaajanaan Vladimir Iljushin, kuuluisan lentokonesuunnittelijan poika. Koneella lennettiin kymmenen kertaa, kaikkiaan 10 tuntia ja 20 minuuttia. Se lensi noin 1,3 Machin nopeuteen Kolesov RD36-41-moottoreillaan. Konetta ei koskaan lennetty Mach 3-nopeuteen, koska ohjelma peruutettiin ennen kuin suurnopeuskoelennot alkoivat. Neuvostoliiton ilmavoimat olivat kaavailleet käyttöönsä jopa 250 T-4-konetta, mutta paljon suurempi MiG-23-tuotantosarja vei resursseja niin paljon, että T-4 ohjelman keskeytti tuolloinen puolustusministeri Gretsko. Yhteensä neljä prototyyppiä valmistettiin. Viimeinen testilento tapahtui 22.1.1974.

* T-4T-4
* T-4MT-4M
* T4MST4MS

Museokoneet
-----------

Yksi T-4 on esillä Moninon ilmailumuseossa Moskovan lähellä.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) Air Force Museum - Monino, Russia

Aiheesta muualla
----------------

* Sukhoi T-4 "Sotka" at the Russian Air Force Museum (Arkistoitu – Internet Archive) ???
* Sukhoi T-4

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Suhoi T-4**.
Suhoin lentokoneet

|  |  |
| --- | --- |
| Hävittäjät | 
* Su-9
* Su-11
* Su-15
* Su-27
* Su-30
* Su-33
* Su-35
	+ Su-37
* Su-57 (T-50)

 |
| Pommi- ja rynnäkkökoneet | 
* Su-2
* Su-4
* Su-7
* Su-17
	+ Su-20
	+ Su-22
* Su-24
* Su-25
* Su-34
* Su-39

 |
| Tiedustelukoneet | 
* Su-12

 |
| Koulukoneet | 
* UTB
* Su-26
* Su-28
* Su-29
* Su-31

 |
| Kuljetuskoneet | 
* Su-38
* Su-80
* S-21
* Superjet 100

 |
| Kokeelliset | 
* Su-1
* Su-3
* Su-5
* Su-6
* Su-8
* Su-10
* Su-11
* Su-13
* Su-37
* Su-47
* P-1
* T-3
* T-4

 |
*Tämä artikkeli kuvaa Britannian kuninkaallisen laivaston Vanguard-luokan toisen luokan linjalaivaa. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Centurion** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1844 vesillelaskettu Vanguard-luokan 80-tykkinen toisen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Vanguard-luokka (linjalaiva)*
Alus tilattiin 18. maaliskuuta 1839 Pembroken telakalta, missä köli laskettiin heinäkuussa. Se laskettiin vesille 2. toukokuuta 1844 ja valmistui 10. kesäkuuta, jolloin se sijoitettiin reserviin. Valmistuskustannukset olivat 57 386 puntaa.

Palvelus
--------

Alukselle päätettiin asentaa Miller, Ravenhill and Companyn höyrykone, joka tuotti 1 255 ihp:tä mahdollistaen 8,5 solmun nopeuden. Muutostyö tilattiin 10. elokuuta 1854 Devonportin telakalta, missä työt aloitettiin 28. syyskuuta ja saatiin päätökseen 12. marraskuuta 1855. Muutostyöt maksoivat 22 425 puntaa, minkä lisäksi höyrykone maksoi 12 851 puntaa.

Alus otettiin palvelukseen 1. tammikuuta 1856 Välimeren laivastoon päällikkönään Woodford John Williams. Alus myytiin 19. maaliskuuta 1870 romutettavaksi William Lethbridgelle.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1817-1863 - Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2014. ISBN 978-1-84832-169-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Winfield, Rif s. 34
2. ↑  Winfield, Rif s. 43

*Vanguard*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| HMS *Vanguard* – HMS *Collingwood* – HMS *Goliath* – HMS *Superb* – HMS *Meeanee* – HMS *Centurion* – HMS *Lion* – HMS *Colossus* – HMS *Mars* |
| Edeltäjä: HMS *Calcutta* – Seuraaja: *Albion*-luokka |
**Goibhniu** tai **Goibniu** oli Irlannin kelttiläisessä mytologiassa yksi kolmesta käsityön jumalasta, jotka kuuluivat Tuatha Dé Dananniin eli jumalatar Danun kansaan. Muut kaksi olivat Luchta ja Creidhne. Goibhniu oli jumalten seppä, ja merkittävin käsityön jumalista. Kaikki kolme jumalaa kutsuttiin takomaan aseita, kun Tuatha Dé Danann valmistautui Magh Tuiredhin toiseen taisteluun, taisteluun fomoreita vastaan. Jokainen jumala valmisti aseiden tietyt osat, ja Goibhniu vastasi keihäiden kärjistä ja miekkojen teristä. Goibhniun valmistamat aseet osuivat aina kohteeseensa, ja niiden isku oli joka kerralla tappava. Goibhniu surmasi fomorivakooja Ruadanin, mutta haavoittui pahasti taistelussa fomoreja vastaan, ja lääkintätaidon jumalan Dian Cechtin piti palauttaa hänen terveytensä nuoruuden lähteessä.

Goibhniulla oli myös toinen rooli, tuonpuoleisen maailman pitojen isäntä. Näissä pidoissa jumala tarjoili erityistä olutta, jota juoneista tuli kuolemattomia.

Goibhniun nimi on johdettu sanasta *goban*, seppä. Walesissa jumalan nimi oli Govannon. Maanviljelijät tarvitsivat hänen apuaan auran vannasten puhdistuksessa.

Lähteet
-------

* Cotterell, Arthur: Maailman myytit ja tarut. WSOY 1996. ISBN 951-0-17102-6
* Green, Miranda J. : Dictionary of Celtic Myth and Legend. Thames & Hudson 1997. ISBN 0-500-27975-6
* Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

### Viitteet

1. 1 2  Green 1997, s. 106
2. 1 2 3  Lurker 1987, s. 69
3. ↑  Cotterell 1996, s. 201
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Uganda-luokan ilmatorjuntaristeilijästä. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Ceylon** (viirinumero 30) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Uganda-luokan ilmatorjuntaristeilijä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Crown Colony -luokka (risteilijä)*
Alus tilattiin maaliskuussa 1938 vuoden 1938 laivasto-ohjelmassa Alexander Stephen and Sonsilta, missä köli laskettiin 27. huhtikuuta 1939. Alus laskettiin vesille 30. heinäkuuta 1942 ja otettiin palvelukseen 13. heinäkuuta 1943.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivastoon, mistä se siirrettiin vuoden lopulla Itä-Intiaan Itäisen laivaston 4. risteilijäviirikköön. Seuraavan vuoden alus suojasi lentotukialuksia hyökättäessä Sabangiin, Surabayalle ja Sumatralle. Lisäksi se teki muutaman itsenäisen tulitukitehtävän Intian valtameren alueella. Alus liitettiin marraskuussa 1944 brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon, jolloin se siirtyi 16. tammikuuta Trincomaleehen Ceylonilla. Matkan aikana alus osallistui hyökkäykseen Pankalan Bradaniin. Toukokuussa 1945 alus palasi Intian valtamerelle, jossa se tulitti Nikobaareja. Alus pysyi alueella sodan loppuun.

Sodan jälkeen alus liitettiin 1946 Portsmouthiin sijoitettuihin yksiköihin (engl. *Portsmouth Command*), kunnes se siirrettiin 1950 Kauko-Idän laivaston 5. risteilijäviirikköön ja edelleen Itä-Intian laivastoaseman 4. risteilijäviirikköön. Alus palasi 1. lokakuuta 1954 Portsmouthiin. Alus oli telakalla modernisoitavana maaliskuusta 1955 heinäkuuhun 1956.

*Ceylon* oli Kotilaivastossa, Välimeren laivastossa, Etelä-Atlantin ja Itä-Intian laivastoasemilla, kunnes se palasi 18. joulukuuta 1959 Portsmouthiin. Alus myytiin vielä joulukuussa Perulle. Alus siirrettiin 9. helmikuuta 1960 virallisesti Perun laivastolle, jolloin se nimettiin *Coronel Bolognesiksi*. Alus poistettiin palveluksesta toukokuussa 1982 ja hinattiin elokuussa 1985 romutettavaksi Taiwaniin.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMS Ceylon (30)**.
* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Whitley s. 126

*Crown Colony* -luokan risteilijät

|  |  |
| --- | --- |
| Fiji-luokka | *HMS Bermuda* – *HMS Fiji* – *HMS Gambia* – *HMS Jamaica* – *HMS Kenya* – *HMS Mauritius* – *HMS Nigeria* – *HMS Trinidad* |
| Uganda-luokka | *HMS Ceylon* – *HMS Newfoundland* – *HMS Uganda* |

|  |
| --- |
| Edeltäjä: Dido-luokka – Seuraaja: Minotaur-luokka |
**Coulonges-sur-l’Autize** on Ranskan kunta Deux-Sèvresin departementissa Poitou-Charentesin hallintoalueella. 18,9 neliökilometrin laajuisessa kunnassa oli vuoden 2019 väestönlaskennassa 2 355 asukasta.

Kunnassa on 23 nimettyä paikkaa (ransk. *lieu-dit*): Les Ajoncs Morelles, Badorit, Bel'Air, Les Bourlottières, Champ Maçon, La Chaussée, Chauvin, Les Fontenelles, La Grande Cheminée, La Grille, Le Hameau de Sousigné, le Hameau du Pairé, La Marzelle, Magné, La Patte à l'Oie, La Pierre aux Chauliers, Pilorges, Le Pré gelot, Rochefort, La Richardière, Les Rondais, Sezais, Tourteron ja Le Vignaud.

Château de Coulonges-sur-l’Autize on renessanssilinna 1400-luvulta.

Lähteet
-------

1. ↑  Commune de Coulonges-sur-l'Autize (79101) Insee. Viitattu 25.7.2022. (ranskaksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Coulonges-sur-l'Autize
A. R. Koskinen.
**Anders (Antti) Robert Koskinen** (31. lokakuuta 1872 Veteli - 24. toukokuuta 1921 Turku) oli suomalainen kuoronjohtaja, kapellimestari ja säveltäjä. Hän toimi muun muassa Turun työväenyhdistyksen laulu- ja soittoryhmien johtajana vuosina 1907-1918.

Elämä ja ura
------------

Keski-Pohjanmaalla syntynyt Koskinen työskenteli nuoresta lähtien suutarina Pietarissa. Hän opiskeli paikallisessa musiikkiopistossa ja ryhtyi vuosisadan vaihteessa johtamaan suutarien ammattiosaston kuoroa. Vuonna 1905 kuoro voitti ensimmäisen palkinnon Kansanvalistusseuran laulujuhlilla Turussa. Vuonna 1906 Koskinen valittiin Turun työväenyhdistyksen soittokunnan sekä mies- ja naiskuorojen johtajaksi. Työväenyhdistyksen mieskuoro voitti hänen johtamanaan ensipalkinnon Viipurin laulujuhlilla 1908. Vuonna 1909 hän toimitti työväenlauluja sisältäneen kirjan yhdessä Seth Heikkilän, Hilja Pärssisen ja Kaarlo Terhin kanssa.

Koskinen sovitti lukuisia kappaleita kuoroille ja sävelsi myös itse. Hänen tunnetuin teoksena on torvisoittokunnalle sävelletty *Muistoja Pietarista*. Suurin osa Koskisen sävellyksistä kuitenkin katosi sisällissodan yhteydessä. Sisällissodan aikana Koskinen toimi Turun punakaartin soittokunnan johtajana. Sodan jälkeen Koskinen pakeni Neuvosto-Venäjälle, josta hän keväällä 1920 palasi Turkuun. Koskinen jätti kuoronjohtajan tehtävät ja ryhtyi *Sosialistin* toimittajaksi vastaten ulkomaanosastosta ja toimien myös lehden musiikkiarvostelijana. Hän kuoli sydänkohtaukseen 48-vuotiaana.

Teokset
-------

* Heikkilä, Seth, ; Terhi, Kaarlo ; Pärssinen, Hilja ; Koskinen, A. R. (toim.): *Työväen lauluja ja runoja*. Uudistettu painos *Työväen lauluja* 1910. Turku: Sosialisti, 1909.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  † Anders Robert Koskinen.  *Sosialisti*, 24.5.1921, nro 116, s. 1. Kansalliskirjasto. Viitattu 4.2.2023.
2. 1 2  Välimäki, Susanna: "Oikeus ääneen : Turun Työväenyhdistyksen Naiskuoron alkuvaiheet 1897–1918", *Työväen taide ja kulttuuri muutosvoimana : kirjoituksia työväen musiikista, kirjallisuudesta, teatterista ja muusta kulttuuritoiminnasta*, s. 136–137. Helsinki: Työväen historian ja perinteen tutkimuksen seura, 2020. Teoksen verkkoversio (PDF).
3. 1 2 3  Antti Roobert Koskinen.  *Työn sävel*, 1924, nro 2, s. 19. Kansalliskirjasto. Viitattu 4.2.2023.
4. ↑  Turun Työväenyhdistyksen Mieskuoro 40-vuotias.  *Sosialisti*, 26.3.1929, nro 71, s. 5–6. Kansalliskirjasto. Viitattu 4.2.2023.
5. ↑  Työväen lauluja Kansalliskirjasto. Viitattu 4.2.2023.
**Linux Documentation Project** (LDP) on Linux-käyttöjärjestelmän dokumentointiprojekti. Koska Linux ei ole varsinaisesti minkään yhden yrityksen tuote, ei ole myöskään mitään yhtä tiettyä yritystä, joka tekisi ja julkaisisi käsikirjoja ja käyttöohjeita. Toisaalta ei ole mielekästä, että kaikki tahot julkaisisivat omia ohjekirjojaan. Tähän ongelmaan on ratkaisuna Linuxin dokumentointiprojekti, Linux Documentation Project (LDP), jonka Linux-hakkeri Matt Welsh aloitti vuonna 1992 omien tarpeidensa pohjalta.

LDP on kokoelma Linuxiin liittyvistä aiheista kertovia dokumentteja. Se ei kata pelkästään Linux-ydintä, vaan sisältää tietoa kaikenlaisista asioista, jotka liittyvät Linux-pohjaisten järjestelmien ylläpitoon ja käyttöön.

Aiheesta muualla
----------------

* Toisiopalvelimet, joilta LDP:n dokumentteja voi lukea tai imuroida
	+ (Arkistoitu – Internet Archive) (Helsinki)
	+ (Arkistoitu – Internet Archive) (Turku)
	+ (Arkistoitu – Internet Archive) (Turku)
	+ (Arkistoitu – Internet Archive) (Vaasa)
	+ Kaikki viralliset toisiopalvelimet
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston kevyestä risteilijästä. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Chatham** oli Britannian kuninkaallisen laivaston Chatham-luokan kevyt risteilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Town-luokka (risteilijä, 1910)*
Alus tilattiin 1911 Chathamin telakalta, missä köli laskettiin 3. tammikuuta 1911. Alus laskettiin vesille vielä samana vuonna 9. marraskuuta ja valmistui joulukuussa 1912.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Välimeren-laivaston 2. taistelulaivueeseen, josta se siirrettiin 1. kevyt risteilijälaivueeseen heinäkuussa 1913. Alus oli 1913–1914 Välimerellä 2. kevyt risteilijälaivueessa, jonka mukana se etsi 1914 Turkkiin matkanneita Saksan keisarikunnan laivaston risteilijöitä *SMS Goebeniä* ja *SMS Breslauta*. Alus siirrettiin laivueen mukana vielä vuoden 1914 aikana Punaisellemerelle.

Marraskuussa 1914 alus määrättiin osallistumaan *SMS Königsbergin* etsintään. Alus palasi toukokuussa 1915 Välimerelle osallistuakseen Gallipolin taistelun tukemiseen. Alus sijoitettiin Suvlanlahdelle, jossa se oli maihinnousulaivaston komentajan kontra-amiraali John de Robeckin lippulaivana. Alus palasi 1916 Britteinsaarille, jossa se liitettiin Suuren laivaston 3. risteilijäviirikköön. Alus osui 26. toukokuuta miinaan, minkä seurauksena se siirrettiin telakalle korjattavaksi.

Alus lainattiin vuonna 1920 Uuden-Seelannin laivastolle ja se myytiin romutettavaksi 13. heinäkuuta 1926 Wardille Pembrokeen.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Wragg, David: *Royal Navy Handbook 1914–1918*. Gloucestershire, Englanti: Sutton Publishing, 2006. ISBN 0-7509-4203-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, s. 53.
2. ↑  Gardiner, s. 54.

*Town*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| **Bristol-luokka** *HMS Bristol* - *HMS Glasgow* - *HMS Gloucester* - *HMS Liverpool* - *HMS Newcastle* |
| **Weymouth-luokka** *HMS Weymouth* - *HMS Yarmouth* - *HMS Dartmouth* - *HMS Falmouth* |
| **Chatham-luokka** *HMS Chatham* - *HMS Dublin* - *HMS Southampton* - *HMAS Brisbane* - *HMAS Melbourne* - *HMAS Sydney* |
| **Birmingham-luokka** *HMS Birmingham* - *HMS Lowestoft* - *HMS Nottingham* - *HMAS Adelaide* |
| **Birkenhead-luokka** *HMS Birkenhead* - *HMS Chester* |
| Edeltäjä: Active-luokan tiedusteluristeilijät – Seuraaja: *Arethusa*-luokka |
Christuskirche
**Cottbus** (sorbiksi *Chóśebuz*) on kaupunki Brandenburgin osavaltiossa Saksassa ja se sijaitsee 125 kilometriä kaakkoon Berliinistä Spreejoen varrella. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 99 924 asukasta.

Historia
--------

Kaupunki sijaitsee ikivanhalla sorbien asuma-alueella. Ensimmäinen maininta kaupunkina on vuodelta 1156. 1200-luvulla alueella alkoi virrata germaaneja, jotka elivät kaupungissa yhdessä sorbien kanssa. Ajan mittaan kaupunki ja alue saksalaistui. Kaupunki on historiansa aikana vaihtanut usein omistusta kuuluen muun muassa Saksille ja Preussille. Vuonna 1871 kaupungista tuli osa Saksan valtakuntaa. Vuosina 1949–1990 kaupunki oli osa Itä-Saksaa.

Kulttuuri ja koulutus
---------------------

Altmarkti 2008 elokuvafestivaalien aikaan
Koristeltu asuintalon seinä
Cottbus (*Chośebuz*) on sorbilaisen kulttuurin keskus. Moni asia kaupungissa merkitty kahdella kielellä ja siellä on mm. sorbinkielinen lukio, mutta kaduilla sorbia kuulee harvoin. Kaupungissa sijaitsee myös Brandenburgin teknillinen yliopisto (BTU) ja matemaattis/tieteellisesti suuntautunut Max-Steenbeck-Gymnasium, jota pidetään yhtenä Saksan parhaista kouluista.

Kaupungissa toimii jalkapalloseura FC Energie Cottbus.

Lähteet
-------

1. ↑  Germany: Census population citypopulation.de. Viitattu 4.10.2013.
2. ↑  Chronik Detail - Stadtmuseum Cottbus - Geschichte, Kultur erleben *www.stadtmuseum-cottbus.de*. Viitattu 18.12.2021.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Cottbus**.
* Official Website (German, English, Polish, Sorbian)
* Homepage of Brandenburg Technical University

Brandenburgin piirikunnat ja kaupunkipiirit

* Barnim
* Brandenburg an der Havel
* Cottbus
* Dahme-Spreewald
* Elbe-Elster
* Frankfurt (Oder)
* Havelland
* Märkisch-Oderland
* Oberhavel
* Oberspreewald-Lausitz
* Oder-Spree
* Ostprignitz-Ruppin
* Potsdam
* Potsdam-Mittelmark
* Prignitz
* Spree-Neiße
* Teltow-Fläming
* Uckermark
**Lintuvesiensuojeluohjelma** on Suomen valtion luonnonsuojeluohjelma, joka aloitettiin Kalevi Sorsan kolmannen hallituksen maa- ja metsätalousministeri Taisto Tähkämaan aikana 3. kesäkuuta 1982. Periaatepäätös asiasta tehtiin vuotta aikaisemmin

Suojeluala käsittää 287 kohdetta, joilla on vesipinta-alaa 580 neliökilometriä ja maapinta-alaa 250 neliökilometriä, yhteensä 835 neliökilometriä. Lintuvesiensuojeluohjelman alueet sijaitsevat pääasiassa Etelä-Suomessa yksityisillä mailla. Jotkut lintuvesiensuojeluohjelmaan kuuluvat alueet voivat kuulua myös muihin luonnonsuojelualueisiin, kuten Natura 2000 -alueisiin.

Lintuvesien osalta suojelun tarve johtuu siitä, että monet vesilintujen elinalueet on otettu ihmisen käyttöön ja näin lintujen elintila on pienetynyt.

Verrattavissa olevista kansainvälisistä sopimuksista on esimerkki Kansainvälinen Ramsarin vesilintujen suojelusopimus, joka on peräisin vuodelta 1975.

Lähteet
-------

1. ↑  Luonnonsuojeluohjelma-alueet *Syke*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 26.4.2022.
2. ↑  Markku Mikkola-Roos: Lintuvesien hoidon periaatteet  1995. Metsähallitus. Viitattu 26.4.2022. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Pekka Borg: *Kansainväliset suojelusopimukset*, s. 130. Karisto, 2008. ISBN 978-952-92-3663-3.
**Cotonoun katedraali**, ransk. *Notre Dame de Misericorde or Apostre* sijaitsee Cotonoussa, Beninissä lähellä historiallista, vuonna 1928 valmistunutta *Ancien Pont* -siltaa. Katedraali valmistui vuonna 1883. 

Katedraalin tunnistaa burgundinpunaisista ja valkoisista raidoistaan. Tiiliarkkitehtuuri erottaa sen ympäristön rakennuksista. Kirkon torni on päärakennuksen takaosan vasemmassa sivustassa.

Katedraali on Cotonoun roomalaiskatolisen arkkihiippakunnan istuin. Hiippakunta perustettiin vuonna 1883 Dahomeyn apostolisena prefektuurina Nigerian Beninin rannikon apostolisena vikariaattina. Useiden nimenmuutosten jälkeen se nimitettiin vuonna 1955 Cotonoun Metropoliitan arkkihiippakunnaksi. 

Katedraali on Cotonoun huomattava nähtävyys.

Kuvia
-----

* Katedraalin julkisivu.Katedraalin julkisivu.
* Katedraali sisältä.Katedraali sisältä.

Lähteet
-------

1. ↑  Agboa, Njideka: Unique Sites In Benin Republic *The Guardian*.  7.8.2018. Guardian Newspapers. Viitattu 26.1.2019. (englanniksi)
2. ↑  Keke to Cotonou *Curzon & Jones*.  13.2.2018.  Arkistoitu 27.1.2019. Viitattu 26.1.2019. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Cotonou Cathedral
**Nicky Barnes** (15. lokakuuta 1933 Harlem, New York – 2012) oli yhdysvaltalainen rikollinen. Hän oli keskeisiä huumekauppiaita New Yorkissa 1970-luvulla. Jimmy Carterin presidenttikaudella hän lopulta jäi kiinni ja hänet tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen. Aloitettuaan yhteistyön poliisin kanssa muiden rikollisten paljastamiseksi hän vapautui ja pääsi todistajansuojeluohjelmaan. Hän sai uuden henkilöllisyyden, ja kahden tyttärensä kanssa hän muutti Yhdysvaltojen Keskilänteen jossa hän ansaitsi elantonsa Walmartin työntekijänä. Hänen kuolemastaan kerrottiin vasta kesäkuun alussa 2019 toisen huumeparonin Frank Lucasin kuoltua toukokuun lopulla.

Barnesista käytettiin nimitystä *Mister Untouchable*. Jim Croce teki aikoinaan Barnesista listaykköseksi nousseen laulun "Bad, Bad Leroy Brown".

Lähteet
-------

1. ↑  Sam Roberts: Nicky Barnes, 'Mr. Untouchable' of Heroin Dealers, Is Dead at 78 *The New York Times*.  8.6.2019. Viitattu 16.6.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Jukka Petäjä: Huumekuningas Nicky Barnes oli myyttinen hahmo, jolle viranomaiset eivät voineet mitään – Miksi elokuvistakin tutun rikollisen kuolema paljastui seitsemän vuotta liian myöhään? (Tilaajille) *hs.fi*.  16.6.2019. Viitattu 16.6.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Espoo Big Band** (EBB) on vuonna 1980 perustettu suomalainen jazzorkesteri.

Espoo Big Band on tehnyt kiertueita Aasiassa, Australiassa ja Brasiliassa. Se on esiintynyt myös lukuisilla merkittävillä kansainvälisillä jazzfestivaaleilla, joiden joukossa ovat olleet Detroitin kansainvälinen jazzfestivaali, Montreux Jazz Festival ja Pariisin jazzfestivaali. Espoo Big Band on tullut tunnetuksi varsinkin uutta kotimaista musiikkia esittävänä kokoonpanona. Sitä ylläpitää espoolainen yhdistys Espoo Big Band ry, joka on myös järjestänyt vuodesta 1987 vuosittain yhden Suomen suurimmista jazzfestivaaleista, April Jazzin. Lisäksi Espoo Big Band ry aloitti vuonna 2016 April Jazz Clubin järjestämisen. Espoo Big Bandin solisteina ovat April Jazzilla vierailleet muiden muassa Freddie Hubbard, Ray Charles, McCoy Tyner, Joe Henderson, Billy Cobham, Trilok Gurtu, Diane Schuur, Patti Austin, Carla Bley ja Maria Schneider.

Espoo Big Band on julkaissut lukuisia albumeita, joiden joukossa ovat olleet *Lauma* (2016) ja *Espoo Suite* (2019). Orkesterin perustaja oli aikoinaan Martti "Mape" Lappalainen. Tämä kuoli vuonna 2011, ja Espoo Big Bandin johtajana toimimisen aloitti vuonna 2012 Marzi Nyman.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Espoo Big Band Jazz Finland
2. ↑  April Jazz April Jazz
3. 1 2  Bändi Espoo Big Band
Tampereen Tenniskeskus
**Tampereen Tenniskeskus** on Tampereen Niihamassa sijaitseva monipuolinen tennis- ja sisäliikuntakeskus. Tenniskeskus valmistui vuonna 1979. Sitä on laajennettu vuosina 1985, 2006, 2014, 2018 sekä 2023.

Keskuksessa on yhteensä 16 sisätenniskenttää. Tenniksen ulkokenttiä keskuksessa on 12. Lisäksi siellä on 14 sulkapallokenttää, kuusi padelkenttää ja kolme squashkenttää. Sieltä löytyy myös monitoimikenttä, kuntosali, studio sekä kaksi pingispöytää, ja siellä voi pelata myös salibandya. Tenniskeskus on Tampereen Tennisseuran päätoimipaikka. Siellä on järjestetty vuodesta 2007 lähtien vuosittain pelattava miesten ATP Challenger -turnaus Tampere Open sekä naisten ITF-turnaus.

Lähteet
-------

1. ↑  Palomaa, Antti: Tampereen tenniskeskukseen on tulossa neljä lisäkenttää ja uutta tilaa myös pöytätennikselle *Yle.fi*.  31.5.2018. Yleisradio. Viitattu 2.9.2020.
2. 1 2  Tutustu pelipaikkana toimivaan Tampereen Tenniskeskukseen – Tennari Euroopan suurimpia *tampereopen.fi*. Viitattu 6.7.2023.
3. ↑  Tampereen Tenniskeskus - esittely *youtube.com*.  14.1.2015. Viitattu 9.7.2015.
4. ↑  Tennis pitää pintansa *tampereforum.fi*.  Arkistoitu 10.7.2015. Viitattu 9.7.2015.
5. ↑  Aamulehti Tampere Open (pdf) (s. 9) *tennis.fi*.  Arkistoitu 8.7.2015. Viitattu 1.7.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Tampereen Tenniskeskuksen kotisivut
**Tampereen Säästöpankin talo** on Tampereen Hämeenkadulla sijaitseva liike- ja asuinrakennus, joka on alun perin tehty Tampereen Säästöpankin pääkonttoriksi. Talon suunnitteli arkkitehti Harry W. Schreck, ja se valmistui kesällä 1952. Tampereen Säästöpankki päätti rakennuttaa talon, koska sen edelliset toimitilat Kauppakadun varrella sijaitsevassa Säästöpankintalossa olivat käyneet ahtaiksi. Säästöpankin olemassaolo lakkasi 1990-luvulla, ja nykyään rakennuksessa toimii Tampereen Seudun Osuuspankki.

Schreckin piirtämä rakennus edustaa tyyliltään funktionalismia, ja sen olemus on massiivinen. Julkisivu on päällystetty punaruskealla graniitilla. Sisällä on iso pankkisali. Taloa ei ole suojeltu asemakaavalla, mutta Tampereen kaupungin kaavoitusyksikön tekemän selvityksen mukaan se on rakennustaiteen, kulttuurihistorian ja kaupunkikuvan kannalta merkittävä kohde. Lisäksi se on kiinteä osa Hämeenkatua, joka muodostaa valtakunnallisesti merkittävän rakennuskokonaisuuden yhdessä Hämeensillan ja Keskustorin kanssa.

Säästöpankin talon paikalla sijaitsi aiemmin elokuvateatteri Imatra. Se tuhoutui vuonna 1927 tulipalossa, jossa kuoli myös 21 ihmistä.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Tampereen kantakaupungin rakennuskulttuuri 1998*, s. 153. Tampere: Tampereen kaupungin kaavoitusyksikkö, 1998. ISBN 951-609-076-1.
2. 1 2  Wacklin, Matti: Hämeenkatu-raitti (PDF) Tampere:  Tampereen kaupungin kulttuuripalvelut. Viitattu 24.1.2019.
3. 1 2  Rämö, Marjo: Tampere ei ole suojellut tärkeintä maamerkkiään! – Tässä esimerkkejä suojelemattomista rakennuksista *Tamperelainen*.  22.1.2017. Viitattu 24.1.2019.
4. ↑  *Tampereen kantakaupungin rakennuskulttuuri 1998*, s. 13, 153.
5. ↑  Tampereen Hämeenkatu, Hämeensilta ja Keskustori *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*.  22.12.2009. Helsinki:  Museovirasto. Viitattu 24.1.2019.
**Bionnos** (m.kreik. Βίωννος, *Biōnnos*; lat. *Bionnus*) eli **Kionia** (Κιονία) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Kreetan saarella Kreikassa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi lähellä nykyisen Ágios Vasíleioksen kunnan Keramésin ja Agía Foteinín kyliä.

Maantiede
---------

Bionnoksen poliksen kaupunkikeskus sijaitsi lähellä Kreetan etelärannikkoa, noin kaksi kilometriä etelään nykyisestä Keramésin kylästä ja noin 25 kilometriä länteen nykyisestä Tympákista. Kaupunki oli rakennettu pienelle, nykyisin nimellä Pýrgos tunnetulle kukkulalle ja sen itärinteeseen, ja sen koko oli noin 1,5 hehtaaria. Bionnoksen kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.

Historia
--------

Bionnos on oletettavasti ollut olemassa ainakin klassisella ja hellenistisellä kaudella 400–200-luvuilla eaa. Paikalta on kuitenkin löydetty merkkejä asutuksesta jo varhaisemmilla minolaisella, geometrisella ja arkaaisella kaudella. Kaupungin asema poliksena eli itsenäisenä kaupunkivaltiona tunnetaan huonosti. Sitä ei mainita sellaisena missään antiikin lähteessä, mutta sen oletetaan olleen itsenäinen ainakin 300-luvun eaa. lopulla.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Kaupunki on ollut ympäröity muurein, joissa oli pyöreitä, puoliympyränmuotoisia ja kulmikkaita torneja. Muuria on säilynyt parhaiten pohjoissivulta 100 metrin matkalta, jossa sen paksuus on noin kolme metriä. Paikalta on löydetty myös rakennusten perustuksia ja terassimuuria.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "952 Bionnos", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2 3 4  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "KERAME (Vionnos) Haghios Vasilios, Crete", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Kionia *kionia.com*. Viitattu 4.11.2019.
4. ↑  Bionnos? *Pleiades*. Viitattu 4.11.2019.
5. ↑  Bionnos? (Crete) 1 Kerame: Pyrgos - Βίωννος *ToposText*. Viitattu 4.11.2019.
**Lohjan rukoushuone** (aiemmin n.k *Lembergin huvila*) sijaitsee Lohjan keskustassa, Uudellamaalla. Rukoushuoneen omistaa Suomen Adventtikirkko ja se on valmistunut vuonna 1920 Evankelisluterilaisen Nuorisoliiton Lohjan osaston rakentamana. Rakennuksessa toimii Lohjan adventtiseurakunta. Lohjan rukoushuone on suojeltu rakennus.

Historia ja arkkitehtuuri
-------------------------

Lohjan rukoushuone rakennettiin talkootyönä ja se valmistui vuonna 1920. Rakennus edustaa tyyliltään myöhäistä jugendia.

Rakennuksen on rakennuttanut Evankelisluterilaisen Nuorisoliiton Lohjan osasto, joka osti tarkoitusta varten niin kutsutun Lembergin huvilan. Rakennus ei kuitenkaan sellaisenaan sopinut nuorisoliiton tarpeisiin vaan sitä laajennettiin lahjoitusvaroin ja -materiaalein. Juhlasalin piirustukset laati ilmaiseksi arkkitehti Albert Leidenius ja talo vihittiin käyttöön 10. lokakuuta 1920.

Lohjan rukoushuone oli hetken myös Lohjan seurakunnan käytössä 1920-1940-luvuilla ennen kuin Lohjan seurakuntakeskus valmistui.

Sota-aikaan rakennus oli muun muassa sotilasmajoituskäytössä. Jatkosodan aikana Lohjan rukoushuoneelle majoitettiin inkeriläisiä pakolaisia.

Rukoushuoneen ylläpito kävi ajan saatossa kuitenkin kalliiksi ja vuonna 1981 se myytiin Lohjan Säästöpankille. Huonokuntoista rakennusta uhkasi purkutuomio ja alueelle suunniteltiin kerrostaloja. Suunnitelmat kuitenkin peruuntuivat, kun Oskar Salosen säätiö osti rukoushuoneen Lohjan Säästöpankilta ja remontoi rakennuksen arkkitehti Yrjö Warvaksen suunnitelmien mukaan. Remontin yhteydessä muun muassa entisöitiin ikkunat, maalattiin lattiat ja katto, sekä laajennettiin keittiötä ja asennettiin vanhojen kamiinoiden tilalle sähkölämmitys. Remontin jälkeen rakennus siirtyi Suomen Adventtikirkon omistukseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Lohjan Rukoushuone *Uusimaalaiset*.  Arkistoitu 25.5.2021. Viitattu 25.5.2021.
2. ↑  Lohjan adventtiseurakunta - Tilojen vuokraus (UUTTA) *lohja.adventist.fi*.  Arkistoitu 25.5.2021. Viitattu 25.5.2021.
3. 1 2 3 4 5 6  Toimittaja: 100-vuotias Lohjan Rukoushuone on ehtinyt nähdä monia vaiheita *Kaupunkilehti Ykkös-Lohja*.  6.10.2020. Viitattu 25.5.2021.
**Raimo Pietari Halonen** (17. huhtikuuta 1925 Kuopio – 23. marraskuuta 1998) oli suomalainen SOK:n piirissä elämäntyönsä tehnyt yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Halosen vanhemmat olivat talonomistaja Pekka Halonen ja Hanna Väänänen ja puoliso vuodesta 1952 agronomi Ilmi Anja Kaarina Eloranta. Halonen tuli ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulusta 1945 ja valmistui agronomiksi 1951. Hän oli SOK:n omistaman Oy Tuote-Välityksen harjoittelija 1952, SOK:n maatalousosaston tuotekaupan neuvoja 1952, Oy Tuote-Välityksen toimistonhoitaja Kotkassa 1952–1953, SOK:n Kotkan konttorin piirisihteeri 1953–1954, Oy Tuote-Välityksen apulaisjohtaja 1955–1957 ja toimitusjohtaja 1958–1969 sekä johtokunnan jäsen vuodesta 1957 ja puheenjohtaja 1958–1969, samoin kuin SOK:n maatalousosaston osastopäällikkö ja johtaja 1958–1983 ja johtokunnan jäsen 1969–1983. Halosella oli myös useita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin korpraali. Kauppaneuvoksen arvonimen Halonen sai 1975.

Lähteet
-------

1. 1 2  Raimo Halonen *Biografiasampo*. Viitattu 15.11.2022.
Sarah Attar
**Sarah Amer Attar** (arab. سارة عامر عطار‎; s. 27. elokuuta 1992 Escondido, Kalifornia) on saudiarabialainen yleisurheilija. Hän asuu Yhdysvalloissa ja opiskelee Pepperdinen yliopistossa humanistisia aineita. Hänellä on Saudi-Arabian ja Yhdysvaltain kaksoiskansalaisuus.

Attar kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa 800 metrin juoksussa. Hänestä ja Wojdan Shaherkanista tuli Lontoon kisoissa ensimmäiset olympialaisissa edustaneet naiset. Virallisesti naisten osallistumista urheiluun ei sallita Saudi-Arabiassa, joten Kansainvälisen olympiakomitean ilmoitus kahden saudinaisen osallistumisesta sai maassa huonon vastaanoton. Naiset olivat valmistautuneet kisoihin Yhdysvalloissa. Attar sijoittui Lontoossa 800 metrin juoksussa alkuerissä viimeiseksi. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Attar osallistui maratonjuoksuun, jossa sijoittui sijalle 132 ajalla 3.16.11.

Lähteet
-------

1. ↑  Sarah Attar Biography and Olympic Results | Olympics at Sports-Reference.com (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  The Guardian: Saudi Arabia's first female Olympic athlete hails progress - video
3. ↑  Pepperdine Magazine: Meet the Olympians: Sarah Attar
4. 1 2  Standing ovation for hijab-wearing Saudi woman athlete as she finishes Olympic 800m heat almost a whole lap behind fellow competitors
5. ↑  "Prostitutes of the Olympics" – a story about Sarah Attar and Wojdan Shaherkhani (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Sarah Attar Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Abdulrašid Bulatševitš Sadulajev** (ven. Абдулрашид Булачевич Садулаев, s. 9. toukokuuta 1996, Dagestan) on avaaritaustainen venäläinen vapaapainin olympiavoittaja, maailman- ja Euroopan-mestari. Hän edustaa mahatškalalaista *Gamid Gamidov* -seuraa, ja häntä ovat valmentaneet vuodesta 2005 Šamil Amarov ja Magomed Magomedov, sittemmin myös Anvar Magomedgadžiev.

Sadulajev voitti sarjan 86 kg maailmanmestaruuden Taškentissa 2014 kukistettuaan loppuottelussa kuubalaisen Reineris Salasin. Hän uusi maailmanmestaruutensa Las Vegasissa 2015 voitettuaan finaalissa turkkilaisen Selim Yaşarin. Hän voitti 86-kiloisten olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 kukistettuaan loppuottelussa jälleen Yaşarin. Hän saavutti MM-hopeaa 97 kg:n sarjassa Pariisissa 2017 hävittyään finaalissa yhdysvaltalaiselle Kyle Snyderille. Hän voitti saman painoluokan maailmanmestaruuden Budapestissa 2018 kukistettuaan Snyderin loppuottelussa. Seuraavana vuonna hän voitti MM-finaalissa azerbaidžanilaisen Şərif Şərifovin. Vuonna 2021 hän voitti 97 kg:n sarjassa kultaa sekä Tokion olympialaisissa että Oslon MM-kilpailuissa. Molempien turnausten loppuottelussa hän voitti Kyle Snyderin.

Hän voitti 86-kiloisissa Euroopan-mestaruuden Vantaalla 2014 ja Euroopan kisat Bakussa 2015, 92-kiloisissa Euroopan-mestaruuden Kaspijskissa 2018 sekä 97-kiloisissa EM-kultaa vuosina 2019 Bukarestissa ja 2020 Roomassa sekä Euroopan kisojen kultaa Minskissä 2019.

Sadulajev voitti kadetti-ikäisten (17-vuotiaiden) maailmanmestaruuden 76 kg:n painoluokassa 2012 ja 85-kiloisissa 2013. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 86-kiloisissa 2016.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sadulaev, Abdulrashid (RUS) *iat.uni-leipzig.de*. Viitattu 22.2.2020. (englanniksi)
2. ↑  Anna Konakova: Абдулрашид Садулаев *24smi.org*. Viitattu 21.2.2022.
3. ↑  World Championship Freestyle Seniors 2014-09-08 Tashkent (UZB) 86.0 kg Sadulaev, Abdulrashid (RUS) *iat.uni-leipzig.de*. Viitattu 19.6.2015. (englanniksi)
4. ↑  Freestyle Results - 2015 World Championships *flowrestling.org*.  Arkistoitu 10.9.2015. Viitattu 12.9.2015. (englanniksi)
5. ↑  Olympic Games Freestyle Seniors 2016-08-19 Rio de Janeiro (BRA) 86.0 kg *iat.uni-leipzig.de*. Viitattu 12.9.2015. (englanniksi)
6. ↑  World Championship Freestyle Seniors 2017-08-25 Paris (FRA) 97.0 kg Sadulaev, Abdulrashid (RUS) *iat.uni-leipzig.de*. Viitattu 24.10.2017. (englanniksi)
7. ↑  World Championship Freestyle Seniors 2018-10-20 Budapest (HUN) 97.0 kg *iat.uni-leipzig.de*. Viitattu 4.11.2018. (englanniksi)
8. ↑  [ World Championship
Freestyle Seniors 2019-09-19 Nur-Sultan (KAZ) 97.0 kg] *iat.uni-leipzig.de*. Viitattu 21.11.2021. (englanniksi)
**Jack Holt** (31. toukokuuta 1888 New York, New York – 18. tammikuuta 1951 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti elokuvanäyttelemisen vuonna 1913. Uransa huipulla Holt oli 1920-luvulla ja ensimmäisten äänielokuvien aikaan. Toisen maailmansodan jälkeen hän näytteli pääasiassa sivurooleissa. Holtin elokuviin kuuluu muun muassa vuonna 1942 valmistunut *Kissaihmiset* (*1942*).

Chester Gould hahmotteli luomansa sarjakuvapoliisi Dick Tracyn kasvonpiirteet Holtin mukaan. Näyttelijät Tim Holt ja Jennifer Holt ovat Jack Holtin lapsia. Holt on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Erickson, Hal: Jack Holt Rovi. Viitattu 21.8.2011. (englanniksi)
2. ↑  Jack Holt  19.1.1951. Los Angeles Times. Viitattu 21.8.2011. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jack Holt**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |