recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Yūta Tabuse** (jap. 田臥勇太, *Tabuse Yūta*, s. 5. lokakuuta 1980 Jokohama, Kanagawan prefektuuri) on japanilainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä. Tabuse oli ensimmäinen NBA:ssa pelannut japanilainen pelattuaan loppuvuodesta 2004 neljä ottelua Phoenix Sunsissa. Hän on pelannut urallaan myös kotimaassaan, Yhdysvaltain piensarjoissa ja NBA:n kehityssarjassa.

Pelaajaura
----------

### Seurajoukkueet

Tabuse syntyi Jokohamassa urheilullisille vanhemmille. Hän ei ollut lapsena hyvä baseballissa eikä pitänyt jalkapallosta, joten hän aloitti koripallon pelaamisen yhdeksänvuotiaana. High school -joukkueensa Tabuse johdatti kolmeen peräkkäiseen kansalliseen mestaruuteen. Vuosituhannen taitteessa Tabuse lähti opiskelemaan Yhdysvaltoihin: hän opiskeli BYU–Havaiji-yliopistossa opiskelukielimahdollisuuden vuoksi. Ensimmäisen yliopistokautensa koripalloilijana Tabuse menetti NCAA:n ulkomaalaispelaajasäännön vuoksi, ja hänen toinen kautensa kariutui selkävammaan. Kauden 2001–2002 hän pelasi BYU–Havaijin Seasiders-joukkueessa.

Pelattuaan kauden yliopistossa Tabuse palasi Japaniin, missä hänet palkittiin kauden 2002–2003 Alvark Tokyossa pelattuaan Japanin pääsarjan vuoden tulokkaana. Vuonna 2003 Tabusesta tuli ensimmäinen NBA:n kesäliigassa pelannut japanilainen.

Syksyllä 2004 Tabuse ylsi NBA-joukkue Phoenix Sunsin kokoonpanoon mutta kärsi loukkaantumisesta. 3. marraskuuta 2004 Tabusesta tuli ensimmäinen NBA:ssa pelannut japanilainen: Atlanta Hawksia vastaan hän heitti seitsemän pistettä. Tabuse edusti Sunsia vielä kolmessa muussa NBA-ottelussa ennen kuin joukkue luopui hänestä.

Vuonna 2008 Tabuse palasi pelaamaan Japanin pääsarjaan.

### Maajoukkue

Tabuse edusti Japanin miesten maajoukkuetta muun muassa Kiinan AM-kilpailuissa 2015, missä Japani sijoittui neljänneksi hävittyään pronssiottelun Iranille 68–63. Hän edusti Japania myös nuorten maajoukkueissa.

Lähteet
-------

* Yuta Tabuse Stats Basketball-Reference.com (englanniksi)
* Yuta Tabuse NBA Development League (englanniksi)
* Profiili B.League (japaniksi)

### Viitteet

1. 1 2
2. ↑
3. ↑  NBA Development League
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑  Basketball-Reference.com
9. ↑
10. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yūta Tabuse** Wikimedia Commonsissa

* Profiili FIBA Archive (englanniksi)
* Yuta Tabuse basketball profile eurobasket.com (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Japani

 |

 |
Y1-moottorivaunu.
**Y1** on ruotsalainen dieselmoottorivaunu. Sarjan on valmistanut italialainen Fiat ja ensimmäinen luovutettiin alkuvuodesta 1979. Sillä suoritettiin aluksi koeajoja Östersundin seudulla. Myöhemmin valmistettiin 30 kappaleen sarja vaunuja myös Kalmarissa Ruotsissa. Yhteismäärä oli 88 kappaletta. Ulkoväritys oli alun perin oranssi katon ollessa harmaa, vaunun numero oli maalattu keulaan mustalle pohjalle. Myöhemmin niitä on maalattu uusien omistajien väreihin. Vaunussa oli kaksi osastoa ja niiden väliin oli sijoitettu wc. Istuinten verhoilu oli harmaasävyinen. Ensimmäisissä 25:ssä vaunussa oli 76 istumapaikkaa mutta myöhemmissä vaunuissa paikkalukua oli pienennetty 68:aan. Ruotsin valtionrautatiet päätti hankkia myös rahtitilalla varustetun vaunun jota oli tarkoitus käyttää Norlannin rataosuuksilla. Näitä YF1:si nimettyjä vaunuja tilattiin 12 kappaletta, rahtitilan lisäksi niissä oli 48 istumapaikkaa.

Rautatieliikenteessä tehtyjen uudistuksien jälkeen vaunuja on myyty runsaasti ulkomaille Kroatiaan, Serbiaan, Norjaan ja Uruguayhin. Ruotsalainen ratahallinto osti yhden Y1-vaunun ja rakensi sen kokouskäyttöön, tyyppi nimettiin PMV 2000:ksi. Nykyään Y1-vaunuja on liikenteessä Kinnekullebanan- ja Inlandsbanan-radoilla.

Tekniset tiedot
---------------

* **Moottori**: 420 kW diesel, hydraulinen voimansiirto
* **Huippunopeus**: 130 km/h
* **Akselit**: (1A)'(A1)'
* **Pituus**: 24 400 mm
* **Työpaino**: 45 tonnia
* **Pyörän halkaisija**: 920 mm

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Y1** Wikimedia Commonsissa
Ilmavoimien materiaalilaitoksen päärakennus
**Wright-Pattersonin tukikohta** (engl. *Wright-Patterson Air Force Base*) on Yhdysvaltain ilmavoimien tukikohta Daytonin itäpuolella, Ohiossa Greenen ja Montgomeryn piirikuntien alueella. Siihen kuuluu ilmavoimien materiaalilaitos (engl. *Air Force Materiel Command*), Air Force Institute of Technology, Yhdysvaltain ilmavoimamuseo, 445. kuljetuslennosto (engl. *445th Airlift Wing*) ja Air Force Research Laboratory -tutkimuslaboratorio.

Tukikohdassa työskentelee yli 27 000 sotilas- ja siviilihenkilöä, joiden palkkakustannukset olivat noin 2 miljardia dollaria vuonna 2009. Epäsuorasti tukikohta työllistää noin 33 000 henkeä.

Lähteet
-------

1. ↑  National Museum of the United States Air Force
2. ↑  Cogliano, Joe: Wright-Patterson Air Force Base economic impact tops $5B *Dayton Business Journal*.  14.8.2010. Viitattu 19.12.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wright-Pattersonin tukikohta**.
* Wright-Pattersonin tukikohta (Form 5010 PDF) (englanniksi)
**Joonas Parkkonen**, aiemmin taiteilijanimeltään **Johnny Cruz** (s. 30. tammikuuta 1992) on suomalainen musiikkituottaja, lauluntekijä ja Santa Cruz -yhtyeen entinen kitaristi. Helsingistä kotoisin oleva Parkkonen perusti yhtyeen vuonna 2007 yhdessä Arttu "Archie Cruz" Kuosmasen kanssa, ja toimi sen kitaristina sekä Archien kanssa kappaleiden kirjoittajana ja tuottajana.

Parkkonen jätti yhtyeen vuonna 2018, ja on sen jälkeen luonut uraa tuottajana ja lauluntekijänä. Hän on ollut tuottajan, lauluntekijän tai äänitekniikan roolissa muun muassa rockyhtyeille Blind Channel, Apocalyptica, Lost Society, Reckless Love, Amaranthe ja Bodom After Midnight. Pop-genressä hän on tehnyt yhteistyötä Robin Packalenin ja Kuumaan kanssa.

Parkkonen oli yksi tuottajista Blind Channelin "Dark Side" -kappaleessa, joka edusti Suomea Eurovision laulukilpailussa 2021. Hän oli myös ääniteknikkona vuoden 2022 The Rasmuksen edustuskappaleessa "Jezebel".

Katso myös
----------

* Santa Cruzin diskografia

Lähteet
-------

1. ↑  Santa Cruz tähtäsi korkealle heti lähtölaukauksesta *Yle*. Viitattu 17.1.2022.
2. ↑  Joonas Parkkonen - Discography *Discogs*. Viitattu 17.1.2022. (englanniksi)
3. ↑  Bodom After Midnight studion uumeniin nauhoittamaan uutta musiikkia *KaaosZine*. Viitattu 17.1.2022.
4. ↑  Archie Cruz kuittailee podcastissa Blind Channelin Joel Hokalle: "Kopioinut kaikki maneerini" *Voice*. Viitattu 17.1.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Parkkosen diskografia Discogs-sivustolla

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
|  |
| --- |
|  |
| Osa artikkelisarjaa |
| Islam maittain |
|  |
| Afrikka |
| * Egypti
* Marokko
 |
| Aasia |
| * Afganistan
* Indonesia
* Intia
* Kiina
 |
| Eurooppa (Lähi-Itä) |
| * Albania
* Espanja
* Kreikka
* Ruotsi
* Saksa
* Suomi
* Sveitsi
* Tanska
* Ukraina
* Viro
 |
| Pohjois-Amerikka |
| * Yhdysvallat
 |
| Oseania |
| Etelä-Amerikka |
| * n
* k
* m
 |

**Islam** on yksi Viron vähemmistöuskonnoista. Vuoden 2000 väestönlaskennassa maassa oli 1387 muslimia, vuoden 2011 väestönlaskennassa 1508 ja vuonna 2016 0,2 % eli noin 2600 henkeä Pew-tutkimuskeskuksen mukaan. Diplomaatti ja Viron evankelisluterilaisen kirkon pastori Kristel Engman totesi vuonna 2016, että Virossa asuu "muutama tuhat muslimia".

Viron muslimit ovat pääasiassa sunnalaisia tataareja (vuonna 2021 kaikkiaan 1937) tai šiialaisia azereja (vuonna 2021 yhteensä 1408). He ovat suurin ei-kristillinen uskonnollisen yhteisö Virossa. Viron suojelupoliisin vuosikirjan 2015 mukaan Viron muslimiyhteiskunta on perinteinen ja rauhanomainen mutta sisäisesti erimielinen. Jännitteet ovat keskittyneet Tallinnan Keevis-kadun Islam-keskukseen. Radikalismi on näkynyt islamilaisten terrorijärjestöjen symbolien käyttönä. Yksittäiset muslimit ovat olleet kiinnostuneita matkustamaan kriisipesäkkeisiin.

Lähteet
-------

* Engman, Kristel: Huomioita Viron uskonnollisen elämän tunnuspiirteistä *Vartija*.  23.4.2016.

### Viitteet

1. ↑  RL0451: POPULATION, 31. DECEMBER 2011 by Religion, Place of residence and Sex Statistics Estonia. Viitattu 31.12.2021.
2. ↑  Europe’s Growing Muslim Population  29.11.2017. PEW Research Center.
3. 1 2  Engman, 2016
4. ↑  RV0222U: POPULATION, 1 JANUARY by Year, Sex, County and Ethnic nationality *Statistics Estonia*. Viitattu 31.12.2021.
Puolueen logo
**Venäjän agraaripuolue** (ven. Аграрная партия России, *Agrarnaja partija Rossii*) oli venäläinen vasemmistolainen puolue. Se perustettiin helmikuussa 1993 ja oli siten yksi Venäjän vanhimmista puolueista.

Agraaripuolue oli ideologialtaan lähellä kommunisteja ja yleensä liitossa heidän kanssaan. Puolue kannatti kaiken maatalousmaan valtiollista omistusta. Sen logossa oli sirppi ja vasara.

Vuoden 1993 vaaleissa puolue sai 8 % äänistä ja 37 paikkaa. Vuosina 1994–1996 sen edustaja Ivan Rybkin oli duuman puhemies. Joulukuun 1995 vaaleissa puolue ei enää ylittänyt 5 % äänikynnystä, mutta sai paikkoja yhden edustajan piireistä. Puolue hajosi ennen vuoden 1999 vaaleja sen johtajan Mihail Lapšinin tukijoiden lähdettyä Isänmaa – Koko Venäjän -vaalilistalle. Tällöin sen toisen perustajan ja puheenjohtajan Nikolai Haritonovin tukijat liittoutuvat kommunistisen puolueen kanssa. Vaalien jälkeen osa puolueen edustajista liittyi Isänmaa – Koko Venäjän ryhmään (nyk. Yhtenäinen Venäjä). Vuoden 2003 vaaleissa agraaripuolue sai vielä 3 paikkaa yhden edustajan piireistä.

Lapšin johti puoluetta aina vuoteen 2004. Puolueen entinen jäsen Nikolai Haritonov oli ehdolla vuoden 2004 presidentinvaaleissa kommunistisen puolueen ehdokkaana ja sijoittui toiseksi Vladimir Putinin jälkeen saaden 13,7 % äänistä.

XV puoluekokous päätti 10. lokakuuta 2008 liittää puolueen Yhtenäiseen Venäjään.

Puolue julkaisi lehteä *Rossijskaja zemlja* (Российская земля).

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

*
**Paul Douglas "Doug" Collins** (s. 28. heinäkuuta 1951 Christopher, Illinois) on yhdysvaltalainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija.

Ura
---

### Pelaajaura

Collins pelasi yliopistokoripalloa Illinois'n osavaltionyliopistossa vuosina 1969–1973. Vuonna 1972 hän edusti Yhdysvaltoja Münchenin olympialaisissa. Collins pelasi kaikki yhdeksän ottelua, joista maa hävisi ainoastaan kiistellyn loppuottelun Neuvostoliittoa vastaan. Vuonna 1973 Collins ilmoittautui NBA:n varaustilaisuuteen, jossa Philadelphia 76ers varasi hänet koko tilaisuuden ensimmäisenä pelaajana. Hän edusti koko NBA-uransa kyseistä seuraa, jonka paidassa hän pääsi tähdistöotteluun neljä kertaa vuosina 1976–1979. Tilastollisesti Collinsin paras kausi oli 1975–1976, jolloin hän teki 20,8 pistettä ottelua kohden. Yhdeksän NBA-kauden jälkeen Collins vetäytyi koripallosta loukkaantumisten takia.

### Valmentajaura

Pelaajauransa jälkeen Collins valmensi yliopistojoukkueissa. Toukokuussa 1986 hän siirtyi Chicago Bullsin päävalmentajaksi. Hän valmensi Chicagoa kolme kautta, joiden aikana seura eteni parhaimmillaan konferenssin finaaleihin. Vuonna 1995 Collins jatkoi valmentamista Detroit Pistonsissa, joka paransi heti voittojen määrää. Vuodet 2001–2003 hän valmensi Washington Wizardsia ja vuosina 2010–2013 Philadelphia 76ersia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Player: Doug Collins Basketball-Reference. Viitattu 18.11.2011. (englanniksi)
2. 1 2 3  Sports-Reference: Doug Collins Sports-Reference.  Arkistoitu 1.7.2010. Viitattu 18.11.2011. (englanniksi)
3. ↑  Philadelphia 76ers Name Doug Collins Head Coach  21.5.2010. National Basketball Association.  Arkistoitu 1.12.2010. Viitattu 18.11.2011. (englanniksi)
4. ↑  Coach: Doug Collins Basketball-Reference. Viitattu 18.11.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Doug Collins** Wikimedia Commonsissa

Yhdysvaltain joukkue – Kesäolympialaiset 1972
4 Davis |
5 Collins |
6 Henderson |
7 Bantom |
8 B. Jones |
9 D. Jones |
10 Forbes |
11 Brewer |
12 Burleson |
13 McMillen |
14 Joyce |
15 Ratleff |
Valmentaja Iba
**Iso Vehkalahti** on säännöstelty järvi Juankosken taajaman kaakkoispuolella Kuopion itäosassa Pohjois-Savon maakunnassa. Sen pinta-ala on 2,8 neliökilometriä. Etäisyys Kuopion keskustasta on 38 kilometriä itäkoilliseen.

Maantiede
---------

Ison Vehkalahden mutkaisen rantaviivan pituus on 18 588 metriä. Järven eteläosassa on pitkiä ja kapeita lahtia (Juntinlahti, Rajosalmi). Pohjoisessa on leveä Haapakaarteenlahti. Yli neljäsosa Isosta Vehkalahdesta on vähintään 10 metriä syvä ja kahdeksasosa vähintään 15 metriä syvä. Syvin kohta sijaitsee järven lounaisosassa. Ison Vehkalahden itäpuolella sijaitsee Pieni Vehkalahti, johon Ison Vehkalahden säännöstely vaikuttaa suoraan. Järvien välisen Kaunisharjun kapein kohta on noin 80 metriä.

Ison Vehkalahden saariluku on viisi. Laajin saari on noin 20-hehtaarinen Ahmonsaari, jonka länsipuolella sijaitsee noin nelihehtaarinen Lammassaari, jonka eteläpuolella sijaitsee Tikansaari. Haapakaarteenlahden pohjoisosassa sijaitsee Mäntysaari ja Lehtisaari.

Ison Vehkalahden rannoilla on sekä pelto- että metsämaata.

Ison Vehkalahden vesitilavuus on 20 386 500 kuutiometriä.

Iso Vehkalahti (04.612.1.002) kuuluu Karjalankosken alueeseen (04.612), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Juurusveden alue (04.61) ja ensimmäinen on Nilsiän reitin valuma-alue (04.6). Karjalankosken alueeseen kuuluu 15 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajimmat ovat Iso Vehkalahti, Pieni Vehkalahti ja Karjalankosken allas.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Iso Vehkalahti, vakavesi, Kuopio
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 24.2.2022.
3. ↑  Iso Vehkalahti. Järviwiki. Viitattu 24.2.2022.
4. ↑  Karjalankosken alue (04.612). Järviwiki. Viitattu 24.2.2022.
Venäjän Kaukoitä (nykyisessä hallinnollisessa merkityksessä: Kaukoidän federaatiopiiri)
**Venäjän Kaukoitä** (ven. Да́льний Восто́к Росси́и, *Dalni Vostok Rossii*) on alue Venäjän itäisimmässä osassa Itä-Siperiassa. Se on Kaukoidän pohjoisin osa. Maantieteelliseen Venäjän Kaukoitään kuuluvat nykyään Primorjen, Habarovskin ja Kamtšatkan aluepiirit, Tšuktšien autonominen piirikunta, Juutalaisten autonominen alue, Amurin, Magadanin ja Sahalinin alueet sekä itäisin osa Sahan tasavaltaa ja Tšitan aluetta. 

Venäjän Kaukoitä ympäröi Ohotanmerta ja rajautuu lisäksi pohjoisessa Jäämereen, koillisessa Beringinmereen ja etelässä Kiinaan. Merkittävimmät saaret ovat Sahalin ja Kuriilien saariryhmä Ohotanmeressä sekä Wrangelinsaari Jäämerellä. Alueen pinta-ala on 3 414 000 neliökilometriä (ilman Sahan tasavaltaa).*selvennä*

Väkiluku oli vuoden 1995 tilaston mukaan 6 450 000 asukasta. Suurimmat kaupungit ovat Vladivostok ja Habarovsk. Harvaan asutun alueen merkittävimmät elinkeinot ovat puu- ja kaivosteollisuus sekä kalastus.

Hallinnolliset alueet
---------------------

*selvennä*

* Amurin alue
* Habarovskin aluepiiri
* Juutalaisten autonominen alue
* Kamtšatkan aluepiiri (entiset Kamtšatkan alue ja Korjakia)
* Magadanin alue
* Primorjen aluepiiri
* Sahan tasavalta, entinen Jakutia (hallinnollisesti osa Venäjän Kaukoitää, maantieteellisesti osa Siperiaa)
* Sahalinin alue
* Tšukotka

Urheilu
-------

Alueen urheiluseuroihin kuuluvat mm. jääkiekkoseurat Amur Habarovsk ja Admiral Vladivostok, jotka pelaavat KHL:ssä.

Katso myös
----------

* Kaukoidän federaatiopiiri
* Kaukoidän talousalue
* Kaukoidän tasavalta (1920-1922)

Lähteet
-------

1. ↑  Dalni Vostok (Kaukoitä, Venäläisen maantieteeseen keskittyvän kokoelmatietosanakirjan nettiartikkelit (2006) aiheesta) *Geografitšeskaja entsiklopedija, dic.academic.ru*. Viitattu 12.7.2013. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Venäjän Kaukoitä**.
* Lingvostranovedtšeski slovar: Dalni Vostok (venäjäksi) (lingvostranovedcheskiy.academic.ru)
Rafael Palmero Ramos.
**Rafael Palmero Ramos** (27. heinäkuuta 1936 Morales del Rey – 8. maaliskuuta 2021 Alicante) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 13. syyskuuta 1959 ja nimitettiin Toledon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Petinan titulaaripiispaksi 24. marraskuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. tammikuuta 1988. Pääkonsekraattorina toimi Marcelo González Martín, jota avustivat Antonio Briva Mirabent ja Rafael Torija de la Fuente.

9. tammikuuta 1996 Palmero Ramos sai nimityksen Palencian ja 26. marraskuuta 2005 Orihuela-Alicanten piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 27. heinäkuuta 2012.

Lähteet
-------

1. ↑  Muñoz, M. J.: Muere Rafael Palmero Ramos, exobispo auxiliar de Toledo *ABC*.  8.3.2021. Viitattu 9.3.2021. (espanjaksi)
2. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Bishop Rafael Palmero Ramos


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Vatikaani

 |

 |
**Marc Teicholz** on kitaristi. Hän sai vuonna 1989 ensipalkinnon Guitar Foundation of American kansainvälisessä kilpailussa ja pääsi palkintosijoille myös New York East-West Artists -kilpailussa vuonna 1991. Hän on esiintynyt kiertueillaan Yhdysvalloissa, Kanadassa, Venäjällä, Puolassa, Sveitsissä, Kaakkois-Aasiassa, Uudessa-Seelannissa ja Fidžillä. Hän on myös soittanut orkesterien kanssa Kaliforniassa, Havaijilla, Espanjassa ja Portugalissa. Hän on osallistunut The Festival of Fourin toimintaan.

Säveltäjät ovat tehneet uusia teoksia Teicholzia varten; hän esimerkiksi kantaesitti Clarice Assadin kitarakonserton *O Saci-Pererê* San Franciscossa. Hän on tehnyt soololevytyksiä sellaisten säveltäjien kuin Fernando Sorin ja Napoléon Costen teoksista Naxos-levymerkille. Lisäksi hänen levytyksiinsä kuuluu sopraano Laura Claycombin kanssa toteutettu *Open Your Heart*, jonka kappaleet ovat 1800–1900-lukujen säveltäjien tekemiä. Valssien vanhoilla instrumenteilla tehty soololevytys *Valseana* nimettiin *Acoustic Magazinessa* yhdeksi vuoden 2011 kymmenestä parhaasta CD-levystä.

Teicholz kuuluu San Franciscon konservatorion henkilökuntaan ja on opettanut musiikkifestivaaleilla Kaliforniassa sekä Vermontissa. Hän sai kandidaatin ja maisterin arvot Yalen musiikkikoulusta Lisäksi hänellä on tohtorin arvo Kalifornian yliopiston (Berkeley) lakikoulusta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Marc Teicholz
2. ↑  Guitar Foundation of America: Board of Trustees
**Julian Francis Edelman** (s. 22. toukokuuta 1986 Redwood City, Kalifornia) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Edelman pelasi ammattilaisena NFL-liigan New England Patriotsissa kausina 2009–2020. Pelipaikaltaan hän oli laitahyökkääjä.

Edelman pystyi pelaamaan laitahyökkääjän pelipaikan lisäksi myös kulmapuolustajana. Lisäksi hänet tunnettiin aloitus- ja lentopotkujen palautuksistaan, joista jälkimmäisessä hänellä on nimissään Patriotsin historian ennätykset pisimmän lentopotkun palautuksen tehneenä sekä eniten palautuksissa pisteitä tehneenä pelaajana.

Edelman on hyvä ystävä Patriotsin pelinrakentajan Tom Bradyn kanssa.

NFL-ura
-------

New England Patriots varasi Edelmanin vuoden 2009 varaustilaisuudessa seitsemännellä kierroksella, koko varaustilaisuuden 232. pelaajana. Saman vuoden heinäkuussa Edelman ja Patriots solmivat neljän vuoden sopimuksen. 

Ensimmäisinä vuosinaan Patriotsissa Edelmania käytettiin lähinnä aloitus- ja lentopotkujen palauttajana. Vuoden 2012 kaudella hän alkoi kuitenkin saada yhä enemmän jalansijaa myös laitahyökkääjänä. Onnistunut kausi johti myös jatkosopimuksen solmimiseen. Kausi 2013 oli Edelmanin lopullinen läpimurto ja tähänastisen uran tilastollisesti paras, Edelmanin pelaten kaikissa 16 pelissä, kirjaten 105 syötön vastaanottoa ja 1056 vastaanottojaardia. 

Edelman oli tärkeä osa joukkuettaan Patriotsin voittaessa Super Bowlin kaudella 2014. Edelman on saanut maineen luotettavana pelaajana pudotuspeleissä. Hän oli olennaisessa roolissa Patriotsin uusiessa mestaruutensa vuosina 2017 ja 2019. Vuoden 2019 Super Bowlissa Edelman valittiin ottelun parhaaksi pelaajaksi.

Edelman lopetti pelaajauransa kauden 2020 jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Will Brinson: 2019 Super Bowl MVP: Julian Edelman cements postseason legacy with MVP effort in Patriots win CBS Sports. Viitattu 4.2.2019. (englanniksi)
4. ↑  Star receiver Julian Edelman, 34, retires, ending 12-year career with New England Patriots *espn.com*. Viitattu 16.4.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
**Huulilävistys** on lävistys, joka sijaitsee ylä- tai alahuulessa tai niiden alueella.

Huulilävistystyypit
-------------------

* **Labret**

Labret on alahuuleen tehty lävistys. Se voi sijaita huulen keskellä tai jommallakummalla sivulla. Huulirengas (engl. *lip ring*) on renkaalla tehty alahuulen lävistys.
* **Medusa**

Medusa on ylähuulen keskellä sijaitseva lävistys. Lävistyksen koruna käytetään yleensä labret stud -tapin isopalloista versiota.
* **Madonna/marilyn/crawford**

Madonna-lävistys tehdään ylähuulen sivuun, tyypillisesti kohtaan, jossa naisten on ollut tapana pitää kauneuspilkkua. Koruna käytetään yleensä labret stud -tappia.
* **Pystysuora labret**

Pystysuora labret (engl. *vertical labret*) on lävistys, joka kulkee pystysuorassa alahuulen läpi (keskellä). Lävistyksen ylempi pää on alahuulen päällä tai huulen ja suun limakalvon rajalla, ja alempi pää tulee esiin huulen alapuolelta. Näin ollen lävistyksen molemmat päät ovat näkyvissä. Koruna käytetään tavallisesti kaarevaa tappia.
* **Vertical medusa/jestrum**

Vertical medusa on samanlainen lävistys kuin pystysuora labret, mutta se sijaitsee keskellä ylähuulta.
* **Snake bites**

Tapit tai renkaat huulen molemmilla sivuilla alahuulessa.
* **Spider bites**

Tapit tai renkaat huulen toisella sivulla vierekkäin.
* **Angel bites**

Tapit huulen molemmilla sivuilla ylähuulessa.
* **Dolphin bites**

Tapit huulen alaosassa keskellä vierekkäin
* **Cyber bites**

Medusan ja keskellä olevan labretin yhdistelmä.
* **Canine bites**

Yhdistetty angel- ja snake bites.
* **Shark bites**

Kuin kaksi spider bitesiä huulen molemmin sivuin.
* **Dahlia bites**

Huulen sivussa, ylähuulen ja alahuulen välissä olevat lävistykset.

Huulilävistyksen tekeminen
--------------------------

Huulilävistys tehdään steriilillä neulalla, jonka koko riippuu halutun korun paksuudesta. Koruna käytetään tyypillisesti rengasta tai tappia, jonka koko on 16 g (1,2 mm), 14 g (1,6 mm) tai suurempi. Lävistyksen jälkeisen turvotuksen vuoksi huuleen voidaan asettaa ensin pidempi tappi, joka vaihdetaan lyhyempään turvotuksen laskettua.

Lävistystä ei riskien vuoksi suositella tehtäväksi itse tai epähygieenisissä olosuhteissa, kuten festivaaleilla tai uimarannoilla.

Huulilävistys paranee noin 4–5 viikossa.

Huulilävistyksen riskit
-----------------------

Kuten kaikilla muillakin lävistyksillä, huulilävistyksellä on riski tulehtua, kasvattaa arpikudosta tai keloidia. Huulilävistyksellä on harvinainen riski vaurioittaa hampaita ja ikeniä. Tietyt korumateriaalit aiheuttavat hampaiden kiillevaurioita, ja jos korun alueelle osuu isku, se voi lohkaista hampaita. Lävistys voi ärsyttää ikeniä ja aiheuttaa niiden vetäytymistä, vain jos korua ei heti sen hankkiessa hoideta hyvin. Usein ongelma saadaan poistettua vaihtamalla koru sopivampaan, mutta toisinaan huulikoru täytyy poistaa lisävaurioiden välttämiseksi. Huulikoru voi myös revetä huulesta, jolloin huuleen jää suuri arpi.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Huulilävistys** Wikimedia Commonsissa
**Englanninvesispanieli** (engl. *English Water Spaniel*) on sukupuuttoon kuollut englantilainen koirarotu, joka tunnetaan nykyisten englantilaisten noutajien edeltäjänä.

Ulkonäkö
--------

Ramsey Richard Reinaglen maalaus, 1815.
Iso vesispanieli, 1859.
Pieni vesispanieli, 1885.
Rotu oli tyypillisempiä, maalla metsästäviä spanieleita huomattavasti kookkaampi. Se muistutti monella tapaa kiharakarvaista noutajaa. Sillä oli elegantti ulkomuoto ja pitkät korvat. Karvapeite oli kihara, tiheä ja öljyinen; väriltään maksanruskea valkoisin merkein.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Englanninvesispanielia kuvailtiin luonteeltaan uskolliseksi, viisaaksi, lempeäksi, tottelevaiseksi, sävyisäksi ja helposti koulutettavaksi. Lisäksi se oli taitava uimari.

Alkuperä
--------

Englanninvesispanieli jalostettiin vesilintujen noutamiseen. 1700-luvulla rotu jakautui kahtia isoon ja pieneen muunnokseen. 1800-luvulla kaksi englanninvesispanielista eriytynyttä rotua, kiharakarvainennoutaja ja sileäkarvainennoutaja, saavuttivat suosiota niin merkittävästi, että alkuperäinen rotu alkoi jäädä pahasti näiden varjoon. Englanninvesispanieli oli olemassa vielä 1870-luvulla, mutta oli jo tuolloin selkeästi harvinaistunut. Kennel Club rekisteröi viimeisen yksilön vuonna 1886, ja 1890-luvulla rodun sanottiin olleen jo lähes ellei täysin sukupuuttoon kuollut.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 286-287. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
**Sileä lihaskudos** (lat. *textus muscularis non striatus*) on lihaskudosta, joka muodostaa ruumiin painosta noin kolme prosenttia. Sileällä lihaskudoksella on suuri merkitys sisäelinten toiminnalle. Sileää lihaskudosta on onttojen putkimaisten ja pussimaisten elinten kuten verisuonten, hengitysteiden, ruoansulatuskanavan, virtsateiden ja sukuelinten ympärillä. Ihon pienet karvankohottajalihakset muodostuvat sileästä lihaskudoksesta. Myös silmissä on sileää lihaskudosta. Sydämen ympärillä sileän lihaskudoksen sijasta on poikkijuovaista sydänlihaskudosta. Sileän lihaskudoksen toiminta on tahdosta riippumaton.

Rakenne
-------

Verrattuna monitumaisiin jättiläismäisiin poikkijuovaisiin lihassoluihin, sileät lihassolut muistuttavat paljon enemmän muiden kudosten soluja sekä kooltaan että rakenteeltaan. Sileä lihaskudos koostuu tavallisesti sukkulamaisista 0,02–0,5 mm pitkistä ja 3–10 µm:n paksuista poikkijuovattomista soluista, joissa on yksi tuma keskellä solua. Sileät lihassolut ovat uusiutumiskykyisiä. Sileissäkin lihassoluissa on aktiinia ja myosiinia, mutta ne eivät ole järjestyneet filamenteiksi ja sarkomeereiksi. Epäsäännöllisen järjestyksen ansiosta sileä lihas pystyy supistumaan tehokkaasti laajalla pituusalueella. Se on tärkeää, koska monien onttojen elinten tilavuus vaihtelee erittäin paljon. Niiden on supistuttava, vaikka ne olisivat äärimmilleen venyneitäkin. Kun sileä lihaskudos supistaa onttoa sisäelintä, voi sisäelimen paine palauttaa sileän lihaksen takaisin alkuperäiseen pituuteensa supistuksen jälkeen.

Toiminta
--------

Sileät lihassolut, kuten poikkijuovaisetkin, supistuvat aktiini- ja myosiinisäikeiden liukuessa toistensa lomaan. Sileän lihaskudoksen toiminta ei ole tahdonalaista vaan tahdosta riippumatonta autonomisen hermoston säätelemää. Välittäjäaineina toimivat ainakin asetyylikoliini ja noradrenaliini. Suurin osa sileistä lihaksista supistuu spontaanisti myös ilman hermoimpulssia (esimerkiksi suolen seinämän lihassyyt). Myös hormoneilla on vaikutusta sileän lihaksen ärsytyskynnykseen ja supistumiseen. Sileän lihaksen supistus alkaa ja päättyy paljon hitaammin kuin poikkijuovaisen. Yksittäinen lihasnykäys saattaa kestää useita satoja millisekunteja. Sileät lihakset ovat väsymättömiä ja ne toimivat koko ajan vaihtelevalla teholla.

Tehtäviä
--------

Sileät lihakset muun muassa kuljettavat ravintoaineita ruoansulatuskanavassa, tyhjentävät virtsarakon, osallistuvat keuhkojen ilmavirtaukseen, kohottavat ihokarvoja ja säätelevät verisuonten läpimittaa, silmän mustuaisen muotoa sekä katseen kohdistusta.

Katso myös
----------

* Luurankolihas
* Sydänlihas

Lähteet
-------

* Haug E, Sand O ja Sjaastad Ø V: *Ihmisen Fysiologia, 1.-2. painos, 6. luku Luusto ja lihakset*. WSOY Porvoo, 1992. ISBN 951-0-19882-X.
* Nienstedt W, Hänninen O, Arstila A ja Björkqvist S: *Ihmisen fysiologia ja anatomia, 10. painos, 3. luku Kudokset*. WSOY Porvoo, 1995. ISBN 951-0-16801-7.
**Jarmo Julkunen** (s. 1973) on suomalainen muusikko, jonka soittimia ovat ukulele, kitara, banjo ja luuttu.

Vuonna 2017 Turenki Records julkaisi Julkusen levyn *Ukulele Alakulo*.

Julkusen ukulelen soittoa on kuultu muun muassa Ylen kulttuuriohjelmissa, Sinfonia Lahden solistina, UMO Jazz Orchestran solistina, Lontoon sinfoniaorkesterin konserttisarjoissa, Paula Koivuniemen yhtyeessä, *Madventures*-sarjassa, *Ikitie*-elokuvassa sekä Angry Birds -mobiilipelissä.

Julkunen työskentelee oman Helsinki Ukulele Studionsa lisäksi muun muassa Sibelius-Akatemian kitaran vapaan säestyksen tuntiopettajana. Marraskuussa 2012 Julkunen aloitti toimimisen Hämeen läänintaiteilijana.

Lähteet
-------

1. ↑  Uhari, Markku: Ukulele kulkee aina mukana *Hämeen Sanomat*.  11.8.2015. Viitattu 15.2.2019.
2. ↑  Paavonheimo, Jari: Luuttu ja viola da gamba soivat Keravan kirjastossa *Kirjastot.fi*.  1.12.2013. Viitattu 28.4.2020.
3. ↑  Julkunen, Jarmo : Ukulele Alakulo - Levykauppa Äx *Levykauppax.fi*. Viitattu 15.2.2019.
4. ↑  Jarmo Julkunen aloitti Hämeen läänintaiteilijana

Aiheesta muualla
----------------

* Jarmo Julkusen kotisivut
* Jarmo Julkusen YouTube-kanava
*Tämä artikkeli käsittelee Vähän-Beltin vanhaa siltaa. Uudesta sillasta kertoo artikkeli Vähän-Beltin silta (1970)*

**Vähän-Beltin silta** (tansk. *Lillebæltsbroen*) eli **Vähän-Beltin vanha silta** (tansk. *Den gamle Lillebæltsbro*) on ristikkopalkkisilta, joka ylittää Vähän-Beltin salmen Tanskassa. Sillan Jyllannin niemimaan puoleinen pää on Frederician esikaupungissa Snoghøjssä, ja Fynin puoleinen pää Middelfartissa.

Silta on Tanskan valtion omistuksessa, ja Banedanmark, Tanskan ratahallintovirasto, on vastuussa sen ylläpidosta. Se on ensimmäinen Vähän-Beltin yli rakennettu silta, ja sen valmistuminen oli ensimmäinen linkki Tanskan kolme pääosaa yhdistävässä ketjussa, joka saatiin valmiiksi Ison-Beltin sillan myötä 1998. Sillalla on kaksi junaraidetta, 5,6 m leveä ajorata, sekä kevyen liikenteen väylä.

Vähän-Beltin uuden sillan valmistuttua 1970 suurin osa autoliikenteestä siirtyi uudelle sillalle. Vähän-Beltin vanha silta on edelleen ainoa rautatiesilta Jyllannista Fyniin, joten myös kaikki Sjællandiin menevät junat kulkevat sillan yli.

Rakentaminen
------------

Sillan rakensi tanskalainen Monberg & Thorsen. Rakennustyöt alkoivat 1929, ja silta avattiin liikenteelle 14. toukokuuta 1935. Rakentaminen oli haastavaa: salmen pohja oli pehmeää savea ja veden syvyys oli enimmillään 35 m. Siltapylväiden perustukset on upotettu syvemmälle kuin yhdenkään toisen Tanskan sillan. Sillan suuret niitatut ristikkopalkit ja 220 m pitkä pääjänne olivat myös tuolloin poikkeuksellisia.

Kuvia
-----

* Vähän-Beltin silta Høneborgin suunnasta. Taustalla Vähän-Beltin uusi silta.Vähän-Beltin silta Høneborgin suunnasta. Taustalla Vähän-Beltin uusi silta.
* Vähän-Beltin silta sen alittavasta laivasta kuvattunaVähän-Beltin silta sen alittavasta laivasta kuvattuna
* Näkymä sillan ajoradalta Fynin suuntaan.Näkymä sillan ajoradalta Fynin suuntaan.
* IC2-juna ylittämässä siltaa.IC2-juna ylittämässä siltaa.
* Silta kuvattuna Jyllannin puolelta.Silta kuvattuna Jyllannin puolelta.

Aiheesta muualla
----------------

* Vähän-Beltin siltarakennus. Euroopan suurin yhdistetty rautatie- ja maantiesilta valmistumassa, Helsingin Sanomat, 25.02.1934, nro 54, s. 27, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vähän-Beltin silta** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. ↑  Little Belt Bridge *Structurae.net*. Viitattu 16.11.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Niels Jørgen Gimsing: Lillebæltsbroerne *Den Stora Danske Leksikon*. Viitattu 16.11.2022. (tanskaksi)
**Jarmo Juhani Ikävalko** (s. 20. kesäkuuta 1963 Imatra) on entinen suomalainen 400 metrin aitajuoksija. Hän edusti Harjavallan Työväen Urheilijoita ja Leppävaaran Sisua.

Ikävalko edusti Suomea neljässä aikuisten ulkoratamaaottelussa ja yhdessä Euroopan cupin kilpailussa. Hän saavutti Kalevan kisoissa hopeaa Kuopiossa 1987 ajalla 52,17 s ja pronssia Helsingissä 1991 ajalla 51,68. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän sai hopeaa 300 metrin aitajuoksussa Tampereella 1991 ennätyksellään 36,61 s.

Ikävalko juoksi 400 metrin aitajuoksun ennätyksensä 50,96 s Laukaassa 18. elokuuta 1991. 400 metrin juoksun ennätyksensä 47,47 hän juoksi kuusi päivää myöhemmin Vantaalla.

Ikävalko sai vuonna 1986 varoituksen allergialääkkeen sisältämän piristeen käytöstä.

Lähteet
-------

* Jarmo Ikävalko Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

### Viitteet

1. ↑  Martiskainen, Seppo et al.: *Suomi voittoon – kansa liikkumaan*, s. 363. Suomen yleisurheilun 100 vuotta. Suomen Urheiluliitto, 2006. ISBN 951-98952-2-1.
*Tämä artikkeli kertoo internet-meemistä. Lankuttamisella voidaan viitata myös erääseen lihaskuntoharjoitteeseen.*
Lankutusasento epätyypillisen turvallisessa maisemassa.
**Lankuttaminen** (engl. *planking* tai *lying down game*) on internetin kautta leviävä ilmiö, meemi, joka tarkoittaa makaamista mahallaan kädet sivuilla odottamattomissa julkisissa paikoissa. Yleensä tämä tapahtuma valokuvataan ja jaetaan sosiaalisessa mediassa.

Harrastus alkoi Englannissa *lying down game* -nimisenä jo vuonna 2000, mutta levisi villitykseksi 2009. Samoin lankuttamisesta tuli vuoden 2010 lopulla suosittu harrastus Australiassa, jossa siitä käytetään termiä *planking*.

Lankuttaja asettuu päinmakuulle varpaat alustaa vasten ja kädet sivuilla kämmenet kylkiä vasten. Suoritus on sitä onnistuneempi, mitä epätodennäköisempi ja julkisempi tapahtumapaikka on ja mitä enemmän väkeä suoritukseen osallistuu. Tyypillisiä lankuttamispaikkoja ovat esimerkiksi kaiteet.

Ilmiö sai lisähuomiota, kun australialainen nuori mies kuoli toukokuussa 2011 pudotessaan maahan seitsemännestä kerroksesta lankutettuaan parvekkeen kaiteella.

Muut versiot
------------

* **Pöllöily** (*owling*): Lankuttamisen tapaan henkilö poseeraa eri paikoissa pöllömäisissä asennoissa.
* **Batmanning**: Nimensä mukaisesti tässä lankuttamisen muodossa roikutaan lepakkomaisesti ylösalaisin suorassa asennossa.
* **Pottering**: Kuvattava kohde näyttää lentävän ilmassa, luuta jalkojen välissä. Nimi viittaa Harry Potteriin.
* **Päälankutus**: Kuvattava seisoo päällään.
* **Tebowing**: Kuvattava kohde on polviasennossa ja nyrkkiotsalla imitoimassa amerikkalaisen jalkapallon pelaajan Tim Tebow'n rukousasentoa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Australiassa hullu villitys - jo yksi kuollut (Arkistoitu – Internet Archive) Iltalehti.fi 17.5.2011.
2. 1 2  Who, What, Why: What is planking? *BBC News*.  16.5.2011.
3. ↑  Lying Down Game KnowYourMeme.com
4. ↑  Unohda lankutus, nyt pöllöillään, MTV3, 31.7.2011
5. ↑  Uusin nettivillitys: Batmanning on lankutusta ylösalaisin, MTV3, 13.9.2011
6. ↑  Pottering KnowYourMeme.com
7. ↑  Tim Tebow pose becomes internet meme known as Tebowing ESPN

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lankuttaminen**.
* The lying down game. Facebook.
Huulipuna
**Huulipuna** on kosmeettinen aine, jota levitetään huulille värin antamiseksi. Useimmat huulipunat ovat sävyltään punaisia tai punertavia, mutta huulipunia saa lähes joka värissä ja sävyssä. Huulipunaa käyttävät useimmiten – mutta eivät yksinomaan – naiset.

Koostumus
---------

Tyypillinen huulipuna koostuu monista kemikaaleista, pääasiassa erilaisista väriaineista, öljyistä, vahoista ja pehmittävistä aineista. Huulipunaan voidaan myös lisätä sen hajuun ja/tai makuun vaikuttavia aineita, jotta muiden ainesosien tuoksut ja maut peittyisivät.

Historia
--------

Huulipunaa käytettiin noin 5 000 vuotta sitten muinaisessa Babyloniassa, kun puolijalokiviä murskattiin ja syntynyttä jauhetta laitettiin huuliin ja joskus myös silmien ympärille. Muinaiset egyptiläiset uuttivat sinisenpunertavaa väriainetta elohopeaa sisältävistä kasveista, joten näiden väriaineiden käyttäminen aiheutti vakavia sairauksia. Kleopatra teetti oman huulipunansa murskatuista karmiininpunaisista kovakuoriaisista (syvä punainen väri) ja muurahaisista (pohja-aine). Kimmeltävät huulipunat valmistettiin alun perin kalojen suomuista saatavasta aineesta. Huulipunaa voi myös valmistaa hunajasta ja mangonmehusta. Huulipunaa on myös valmistettu lehmän nahasta. Lehmän nahka on murskattu ja liotettu eri väriaineissa.

Kuningatar Viktoria julisti meikkaamisen olevan epäsopivaa, koska yleensä vain prostituoidut maalasivat kasvonsa. Tuohon aikaan oli myös kiellettyä käyttää meikkiä ennen avioliittoa, jotta naiset eivät valheellisesti uskottelisi aviomiehelleen olevansa kauniita.

Huulipuna tuli suosituksi Elisabet I:n hallituskaudella, jolloin verenpunaiset huulet ja kalpeat kasvot olivat muodissa. Tuohon aikaan huulipuna valmistettiin mehiläisvahasta ja erilaisten kasvien väriaineista. 

Huulipunan teollinen valmistus alkoi vuonna 1915, kun amerikkalainen Maurice Levy kehitti sille nykyisen kaltaisen sylinterimäisen kotelon. 1930-luvun lamavuosina ja toisen maailmansodan aikana huulipuna oli yksi harvoista ylellisyyksistä, jotka länsimaiset naiset soivat itselleen. Huulipunan suosio kasvoi elokuvateollisuuden ansiosta, nopeimmin 1950-luvulla.

Allergisoivuus
--------------

Huulipuna saattaa olla hengenvaarallista, jos sen ainesosille on allerginen. Silloin henkilö saattaa reagoida esimerkiksi lanoliiniin, joka on yleinen allergisoiva ainesosa.

Katso myös
----------

* meikki
* huulikiilto
* huulirasva

Lähteet
-------

1. ↑  Macor, Alison: Lipstick (Arkistoitu – Internet Archive), St. James Encyclopedia of Popular Culture. Gale 2000. Vaatii Highbeam-tilauksen.

Kirjallisuutta
--------------

* Ragas, Meg Cohen & Kozlowski, Karen. *Read My Lips: A Cultural History of Lipstick*. San Francisco, Chronicle Books, 1998.
**Lannoitevero** on 1976–1994 käytössä ollut valmistevero, jota maksettiin Suomessa valmistetuista ja maahan tuoduista lannoitteista. Vuoteen 1978 saakka veron nimenä oli lannoitteiden valmistevero. Veron maksoi se, joka valmisti lannoitteita tehdasmaisesti tai toi niitä Suomeen. Lannoiteveron tuotolla rahoitettiin merkittävä osa maatalouden osuudesta maataloustuotteiden vientikustannuksiin ja maatalouden tasapainottamismenoihin. Suomen liittyessä Euroopan unioniin ei lannoiteveroa enää tarvittu, sillä unioni maksoi maataloustuotteiden vientituet. Lannoiteveron samoin kuin muidenkin valmisteverojen määräämisestä, maksuunpanosta ja kannosta huolehti tullilaitos. Verotuksen toimitti sen tullipiirin piiritullikamari, jonka alueella valmistuspaikka sijaitsi.

Vuonna 1976 veroa oli suoritettava typpi-, fosfori-, kali-, hiven- ja seoslannoitteista 5 penniä kilolta.Vuosina 1980–1988 veroa suoritettiin 3–23 penniä kilolta lannoitusaineista ja seoslannoitteista lukuun ottamatta kalkitusaineita, humuslannoitteita, hivenlannoitteita ja lannoitettua kasvuturvetta. Metsän lannoitukseen käytetyistä lannoitteista oli käyttäjällä oikeus hakemuksesta saada vero takaisin. Palautus myönnettiin mikäli palautuksen määrä oli vähintään sata markkaa.

Lannoitteella tarkoitettiin aineita ja valmisteita, jotka oli tarkoitettu edistämään kasvien kasvua tai parantamaan sadon laatua ja joiden vaikutus perustui kasvinravinteisiin tai muihin kasveille, ihmisille tai eläimille hyödyllisiin aineisiin.Veron perusteita muutettiin 1992, jolloin lannoiteveroa oli maksettava lannoitteista, jotka sisälsivät vähintään kaksi painoprosenttia typpeä tai fosforia. Veron suuruus oli 1992   2,90 markkaa typpikilolta ja 1,70 markkaa fosforikilolta.

Vuosina 1990–1991 oli käytössä fosforilannoitevero, jota maksettiin vähintään kaksi painoprosenttia fosforia sisältävistä lannoitteista. Valtiolle menevän veron maksoi valmistaja tai maahantuoja ja sen maksuunpanosta huolehti piiritullikamari. Veron suuruus oli alkuvuonna 1990 0,50 markkaa lannoitteisiin sisältyvältä fosforikilolta ja loppuvuodesta 1,00 markkaa kilolta. Fosforilannoiteveroa koskevat säännökset siirrettiin lannoiteverolakiin, kun lannoiteveron perusteita muutettiin 1992.

Lähteet
-------

1. ↑  Laki lannoitteiden valmisteverosta, 568/1976
2. ↑  Laki lannoiteverosta, 881/1979
3. ↑  Lannoitelaki 377/1986
4. ↑  Laki 1679/1991
5. ↑  Laki fosforilannoiteverosta, 1120/1989.

Aiheesta muualla
----------------

* Hallituksen esitys lannoiteverolain kumoamisesta
Sven Strindberg
**Sven Strindberg** (7. huhtikuuta 1874 – 14. maaliskuuta 1957) oli Tukholmasta kotoisin ollut ruotsalainen liikemies, joka perusti Helsinkiin taulunkehyksiä valmistavan yrityksen Ab Sven Strindberg Oy:n. Yritys laajensi myöhemmin toimintaansa ja myi muun muassa taidejäljennöksiä, ja vuonna 1913 aloitti toimintansa Strindbergin taidesalonki.

Kirjailija August Strindbergin serkku Sven Strindberg ryhtyi jo nuorena liikemieheksi isänsä, tukkukauppias Oscar Strindbergin tavoin. Hän tutustui liike-elämään 1890-luvun alkupuolella New Yorkissa ja siirtyi sen jälkeen Helsinkiin, jossa hän aloitti liiketoiminnan. Hän luopui yrityksestään Helsingissä vuonna 1916 ja palasi Tukholmaan, kun prinssi Eugen oli nimittänyt hänet vasta perustetun Liljevalchin taidehallin ensimmäiseksi intendentiksi. Strindberg oli intendenttinä vuoteen 1939.

Strindberg avioitui vuonna 1899 Maria Skjöldebrandin (1874–1944) kanssa, ja heillä oli kolme lasta: Gertrud, Åke ja Maj.

Lähteet
-------

1. ↑  Taidesalonkitiedote[vanhentunut linkki]
2. ↑  Tradera.com[vanhentunut linkki]
3. ↑  Kampen om den konsekrerande makten på konstfältet i Helsingfors
4. ↑  Sukutaulu


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Lankosken paperitehdas** toimi Merikarvian Lankosken kylässä vuosina 1842-1873. Lumppuja raaka-aineena käyttänyt tehdas valmisti käärepaperia, kartuusipaperia ja pinkopahvia neljän työntekijän voimin.

Tehtaan perusti Lapväärtistä kotoisin ollut kirjanpitäjä Johan Liljeblad joka oli mennyt naimisiin Lankoskella maatilan omistaneen Johan Långforsin tyttären kanssa. Liljeblad perusti Lankoskelle paperitehtaan ohella 1835 jauhomyllyn, vesisahan ja saviastiatehtaan. Saviastiatehtaassa valmistettiin erilaisia käyttöastioita sekä kaakeleita.

Liljebladin kuoltua 1847 tehtaat jäivät hänen leskelleen Margaretille. Tämä meni naimisiin joulukuussa 1850 itseään 15 vuotta nuoremman Antti Ahlströmin kanssa. Antti Ahlström oli vauraan merikarvialaisen Yli-Kaasan talon poika joka oli käynyt koulua Porissa. Ahlströn lunasti vaimonsa lapsilta näiden osuudet Liljebladin jättämään omaisuuteen. Hän aloitti puutavaran myynnin ulkomaille, viljan tuonnin ja laivojen rakentamisen. Ahlström rakensi myös 1863 kaksiraamisen sahan Lankoskelle. Vuonna 1872 Ahlström muutti Lankoskelta Noormarkkuun ja seuraavana vuonna myös Lankosken paperitehtaan toiminta päättyi.

Lähteet
-------

* Marja Roiha: Merikarvian Lankoski - Perusselvityksiä maankäytön suunnittelua varten. Tampereen teknillinen yliopisto 2004[vanhentunut linkki]
* Lankosken kylän historiaa
**Leo Heinänen** (4. kesäkuuta 1916 Lohja – 9. heinäkuuta 2008 Hyvinkää) oli suomalainen rakennusneuvos, rakennusmestari ja korjausrakentamiseen erikoistuneen *Rakennus Oy Leo Heinäsen* perustaja.

Rakennusmestariksi valmistumsen jälkeen Heinänen oli Fiskars Oy:n palveluksessa nuorempana rakennusmestarina, Osuusliike Ahjon rakennusosaston päällikkönä Hyvinkäällä sekä työpäällikkönä *Asvaltti- ja sementtivalimo Oy*:ssä ja vastaavana rakennusmestarina ja työpäällikkönä Laatubetoni Oy:ssä.

Heinänen perusti vuonna 1966 oman rakennusliikkeen *Rakennus Oy Leo Heinäsen* joka erikoistui arvokohteiden kuten kirkkojen korjaukseen ja saneeraukseen pääkaupunkiseudulla. Liike rakensi myös uudiskohteita kuten Helsingin Messukeskuksen ensimmäinen vaihe ja Bäcksbackan taidemuseo. Heinänen myi liikkeensä vuonna 1999 ruotsalaiselle Peab-rakennusyhtiölle jouduttuaan sairauseläkkeelle. Heinäsen perustama liike toimii nykyisin nimellä *Peab Heinänen* ja se kuuluu ruotsalaiseen Peab-konserniin.

Leo Heinänen toimi vuosina 1975–1976 Suomen Lions-liiton puheenjohtajana. Hän organisoi puheenjohtajana ollessaan Lapuan patruunatehtaan räjähdysonnettomuuden uhrien hyväksi järjestetyn keräyksen ja hän rakennutti liitolle uuden toimitalon Raatimiehenkadulle sekä Lions-talon Helsingin Malmille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Leo Heinäsen muistokirjoitus (Helsingin Sanomat Muistot) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Peabin tarina - Tulevaisuuden yhteiskuntaa rakentaen
3. ↑  Laatu on parasta luksusta - Peab Heinänen ei tingi lopputuloksesta, Taloussanomat 11.2.2002
Leo Fokas kukistaa Aleppon emiirin Saif al-Daulan armeijan. Miniatyyrimaalaus Madrid Skylitzesin kuvitetusta käsikirjoituksesta 1100-luvulta.
**Leo Fokas nuorempi** (kreik. Λέων Φωκᾶς; s. noin 915/920 – k. vuoden 970 jälkeen) oli bysanttilainen sotapäällikkö ja keisari Nikeforos II Fokasin (hallitsi 963–969) nuorempi veli.

Leo Fokas syntyi noin vuosien 915–920 välillä. Hän kuului kappadokialaiseen Fokasten maanomistaja- ja sotilassukuun. Leon isä oli Bardas Fokas ja hänellä oli kaksi veljeä: Nikeforos ja Konstantinos, joka kuoli arabien vankeudessa noin vuonna 954.

Noin vuonna 945 keisari Konstantinos VII nimitti Leon Kappadokian sotilas- ja siviilihallintoalueen (*thema*) käskynhaltijaksi ja sotilaskomentajaksi (*strategos*). Noin 955 hänestä tuli puolestaan Anatolikonin strategos. Keisari Konstantinoksen kuoleman jälkeen hänen seuraajansa keisari Romanos II nimitti Leon valtakunnan länsiosan sotilasjoukkojen ylipäälliköksi (*domestikos tes dyseos*). Kun Leon vanhempi veli Nikeforos lähti valtaamaan Kreetaa vuonna 960, Leo nimitettiin hänen tilalleen idän joukkojen ylipäälliköksi. Tässä virassa hän sai merkittävän voiton Aleppon emiirin Saif al-Daulan armeijasta, joka oli ryöstellyt bysanttilaisten aluetta ja ollut palaamassa takaisin omalle puolelleen Taurusvuorten läpi. Arabit joutuivat kuitenkin Leon joukkojen väijytykseen ja kärsivät raskaita tappioita.

Kun Nikeforos nousi keisariksi vuonna 963, Leo sai korkean *kouropalates*-arvonimen ja hänet nimitettiin valtion kuljetusjärjestelmän (*dromos*, ks. cursus publicus) johtajaksi (*logothetes tou dromou*). 1000-luvulla eläneen bysanttilaisen historioitsijan Johannes Skylitzesin mukaan Leon ahneus oli syypää Nikeforoksen epäsuosioon tämän kauden aikana. Kun Nikeforos murhattiin salaliiton seurauksena vuonna 969 ja Johannes Tzimiskes nousi keisariksi, Leo yritti juonitella häntä vastaan yhdessä kahden poikansa Nikeforoksen ja Bardas Fokas nuoremman kanssa. Tzimiskes kuitenkin vangitsi ja karkotti heidät. Vuonna 971 Leon poika Bardas nousi kapinaan Tzimiskesiä vastaan, mutta se tukahdutettiin pian. Leo sokaistiin ja hänet karkotettiin Proten saarelle Marmaranmerelle. Hänen kuolinvuottaan ei tiedetä.

Lähteet
-------

* Kazhdan, Alexander P.: *The Oxford dictionary of Byzantium*. Oxford University Press, 1991. ISBN 978-0-19-504652-6. (englanniksi)
* Treadgold, Warren: *A history of the Byzantine state and society*. Stanford University press, 1997. ISBN 0-8047-2630-2. Google books. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Kazhdan, s. 1667
2. ↑  Treadgold, s. 492
3. ↑  Treadgold, s. 495
4. ↑  Treadgold, s. 499
5. ↑  Treadgold, s. 507–508

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Leo Fokas nuorempi** Wikimedia Commonsissa