recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Sukuelinherpes miehellä
Sukuelinherpes naisella
**Sukuelinherpes** on viruksen aiheuttama seksitauti. Sukuelinherpes tarttuu seksikontaktissa ja aiheuttaa rakkulaista tulehtumista sukuelinten alueille. Sairaudesta ei voi parantua, koska virus jää elimistöön loppuelämän ajaksi. Tautiin on kuitenkin olemassa lääkitys, joka lieventää kipuja ja kestoa. Sukuelinherpes tarttuu, mutta se ei ole suvussa periytyvä sairaus. Viime vuosien aikana nuorten vaara saada sukuelinherpes on lisääntynyt.
Henkilön mahdollinen sairaus selvitetään *virusviljelyllä*, *PAPA-näytteellä* eli irtosolunäytteellä, *antigeeninosoitusmenetelmällä* tai *kliinisellä kuvalla.*

Aiheuttaja
----------

Sairauden aiheuttaa virus nimeltä *Herpes Simplex Virus 2* (HSV 2) tai *Herpes Simplex Virus 1* (HSV 1). Yleisemmin sairauden aiheuttaa HSV 2, sillä se aiheuttaa sairastumisista noin 70-90 %. Ne jäävät pysyvästi elimistöön, tuntohermosolmukkeisiin.

Sukuelinherpeksen tarttumiskohteet ovat limakalvot ja iho, joihin sairaus tarttuu seksuaalisen kosketustartunnan kautta. Herpestä vastaan on yritetty kehittää rokotteita, mutta ne eivät nykyisellään ole tehokkaita herpestartunnan estämiseksi.  (Arkistoitu – Internet Archive)

Oireet
------

* ryhmittäin esiintyvät rakkulat
* haavaumat rakkula-alueilla
* kuume
* pahoinvointi
* nivustaipeen imusolmukkeiden suurentuminen
* arkuus
* kirvely virtsatessa
* uusiutumismahdollisuus (ei varsinainen oire)

Hoito
-----

Tautia hoidetaan lääkkeillä, joista yleisin on *asikloviiri*, mutta myös *valasikloviiri* ja *femsikloviiri* ovat tautiin auttavia lääkkeitä. Lääkkeet otetaan suun kautta, vaikka vakavammissa tilanteissa voidaan käyttää myös suonensisäistä hoitoa. Jos sairaus uusiutuu eikä uusiutuminen lopu millään, otetaan käyttöön estohoito, jossa asikloviiria käytetään joka päivä. Sairaus ei vaadi seurantaa.

Aiheesta muualla
----------------

* Terveyskirjasto – Sukuelinherpes naisella
* Terveyskirjasto – Sukuelinherpes miehellä
* Terve.fi – Sukuelinherpeksen hoito
* RFSU – Herpes (Arkistoitu – Internet Archive)
**Olga Olegovna Stulneva** (ven. Ольга Олеговна Стульнева, o.s. **Fjodorova** (ven. Федорова), s. 14. heinäkuuta 1983 Sverdlovskin alue) on venäläinen pikajuoksija ja rattikelkkailija.

Stulneva kilpaili 2002 Kingstonin nuorten MM-kisoissa, mutta karsiutui 100 metrin juoksun välierissä. Seuraavana vuonna hän oli mukana Venäjän 4 × 100 metrin viestijuoksujoukkueessa, joka voitti MM-pronssia Pariisin MM-kisoissa. Stulneva oli mukana myös Venäjän olympiahopeaa Ateenan olympialaisissa voittaneessa joukkueessa. Vuonna 2005 hän juoksi toiseksi Euroopan cupissa 100 metrillä ajalla 11,21 ja karsiutui myöhemmin samana vuonna Helsingin MM-kisoissa 100 metrin välierissä.

Stulneva on kilpaillut rattikelkkailussa vuodesta 2006 lähtien.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähde: IAAF
* 100 metrin juoksu: 11,21 (2005)
* 200 metrin juoksu: 23,19 (2004)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Olga Stulneva Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2  Olga Fedorova (Arkistoitu – Internet Archive), Olga Stulneva (Arkistoitu – Internet Archive), Kansainvälinen rattikelkkailuliitto. (englanniksi)
3. ↑
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Olga Stulneva (Arkistoitu – Internet Archive) sochi2014.com (englanniksi)
* Olga Fyodorova (Arkistoitu – Internet Archive) Sports Reference LLC. (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Hannu Woldemar Malin** (s. 17. kesäkuuta 1944 Helsinki) on suomalainen oopperalaulaja, joka on äänialaltaan bassobaritoni.

Malin opiskeli Pekka Salomaan ja Matti Lehtisen johdolla. Hän lauloi Suomen kansallisoopperan kuorossa vuosina 1971–1976 ja pääsi sen solistiksi vuonna 1976. Kaikkiaan Malin esiintyi Kansallisoopperassa vuosina 1971–1998 toistatuhatta kertaa. Hän oli koomisissa rooleissa muiden muassa oopperoissa *Don Pasquale* (Donizetti), *Sevillan parturi* (Rossini), *Figaron häät* (Mozart), *Don Giovanni* (Mozart), *Gianni Schicchi* (Puccini) ja *Nenä* (Šostakovitš).

Malin esiintyi Dalandin roolissa Richard Wagnerin *Lentävässä hollantilaisessa* vuoden 1981 Savonlinnan oopperajuhlilla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Otavan Musiikkitieto A–Ö, toim. Keijo Virtamo, uudistetun laitoksen 1. painos. Helsinki: Otava 1997 ISBN 951-1-14518-5
2. ↑  Hannu Malin Suomen kansallisoopperan ja -baletin esitystietokanta, viitattu 24.12.2022

Aiheesta muualla
----------------

* Hannu Malin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Timosen ruukki** toimi Pudasjärvellä Hirvaskosken kylässä vuosina 1842–1877. Ruukin perustivat oululaiset porvarit A. W. Ramberg, C. Ramberg ja J. S. Åström. Ruukki valmisti rautaa lähiseudun järvistä nostetusta järvimalmista. Valmiit tuotteet kuljetettiin joko maanteitse Ouluun tai sitten Iijokea pitkin. Ruukin yhteydessä oli myös Timosen tai Hirvaskosken sahan nimellä tunnettu sahalaitos.

Rambergin suku myi osuutensa ruukista 1857 Leonard Candelinille ja A. Ekmanille. Ruukki oli Herman Nordbladin johtamana käynnissä aina vuoteen 1877 saakka jolloin se lopetti toimintansa tulipalon seurauksena. Ruukin toiminnan loppuaikoina sahaustoiminta oli jo merkittävämpää kuin raudanvalmistus. Ruukki omisti noin 3 000 hehtaaria metsää ja nämä alueet siirtyivät sitten puutavarayhtiöiden haltuun.

Ruukin yhteydessä oli myös kapea, todennäköisesti kaksisulkuinen kanava joka rakennettiin 1840-luvulla. Tämä kanava oli tarkoitettu lähinnä ylimääräisen veden juoksuttamiseen mutta sitä käytettiin myös veneliikenteessä. Nykyisin kanavasta on jäljellä enää maatunut uoma.

Lähteet
-------

* Tapio Karjalainen: Puutavarayhtiöiden maanhankinta ja -omistus pohjois-Suomessa vuosina 1885-1939, luku 3.1.1. Pohjois-Suomen ruukit maanomistajina. Oulun yliopisto 2000
* Suomen kanavat: Timosen ruukin kanava
**Olga Salo** (o.s. **Piironen**, 28. joulukuuta 1865 Viipuri – 22. tammikuuta 1932 Lahti) oli suomalainen näyttelijä ja kirjallisuuden suomentaja.

Elämä ja ura
------------

Olga Salo syntyi muurarimestari Wilhelm Piirosen ja Valborg Sinkon perheeseen. Ennen näyttelijänuraansa hän kävi Viipurissa venäläistä naislukiota ja toimi kotiopettajana. Salo aloitti näyttämöuransa vuonna 1887 August Aspegrenin Kansanteatterissa ja siirtyi 1892 Suomalaiseen Teatteriin, josta hän erosi 1916. Sen jälkeen hän toimi muutaman vuoden Suomen Teosofisen seuran työntekijänä. Salo työskenteli Joensuun Teatterin johtajana 1920–1922, sen jälkeen yhden vuoden Kuopion Teatterin johtajana ja muutaman vuoden Lahden Teatterin johtajana.

Salolla oli runsaat kaksisataa roolitehtävää, muun muassa Kirsti Fleming (*Elinan surma*), Kaarina Maununtytär (*Kaarina Maununtytär*), Sigrid Stålarm (*Daniel Hjort*) sekä Goneril ja Regan (*Kuningas Lear*). Henrik Ibsenin *Nukkekodissa* hän tulkitsi Noran roolin.

Salo esiintyi näyttelijänä elokuvissa *Anna-Liisa* (1911), *Sylvi* (1913) ja *Tukkijoella* (1928). Elokuvista ainoastaan *Tukkijoella* on säilynyt kokonaisuudessaan.

Olga Salo toimi myös opettajana: hän opetti lausuntaa Suomen Kansallisteatterin oppilaskoulussa kymmenen vuotta ja Lahden Työväenopistossa puolitoista vuotta.

Suomennoksia
------------

* Leonid Andrejev : *Kertomuksia*. Yrjö Weilin, Helsinki 1905
* Goki : *Egyptiläisiä satuja*. Suomalainen kirjakauppa oy. Tampere 1917

Lähteet
-------

* Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, Kustannusliike Opas, Viipuri 1930
* Olga Salo SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* EloNet : Olga Salon tiedot

1. 1 2 3 4  Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, s. 277 ja 278
2. 1 2  Olga Salo, Helsingin Sanomat, 23.01.1932, nro 22, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
***Rosa* ’Aicha’** on *Rosa* Spinosissima-ryhmään eli tarhapimpinellaruusuihin kuuluva ruusulajike, jolle on tunnusomaista suurikokoiset, puolikerrannaiset, kellanvalkoiset kukat.

Alkuperä
--------

Ruusu on teehybridi ’Souvenir de Jacques Verschuren’ ja pimpinellahybridi ’Guldtopin’ risteymä, jonka kehitti tanskalainen Valdemar Petersen vuonna 1959. Ruusu julkistettiin vuonna 1966. *Rosa* ’Guldtop’ on puolestaan persianruusun (*Rosa foetida*) ja pimpinellaruusun (*Rosa spinosissima*) risteytys, jonka kehitti tanskalainen Aksel Olsen. ’Aichan’ kukka on saanut keltaisen värinsä persianruususta ja suuren kokonsa teehybridistä. Aicha on arabiankielinen naisen nimi.

Kuvaus
------

*Rosa* ’Aicha’ kasvaa Suomessa noin 1,5 metrin korkuiseksi kaartuvaoksaiseksi pensaaksi. Versoissa on runsaasti piikkejä. Lehdet ovat harmaanvihreitä ja seitsemänlehdykkäisiä. ’Aicha’ kukkii Suomessa heinäkuun alusta 2–3 viikkoa. Kukat ovat maljamaiset ja halkaisijaltaan 7–9 cm. Nupusta auetessaan kukat ovat täyteläisenkeltaiset, mutta muuttuvat vanhetessaan keltavalkoisen sävyihin. Nuput ovat keltaiset. Terälehtiä on 5–10 kappaletta. Emi on ruskea, heteet keltaruskeat. Kukissa on hedelmäinen tuoksu. Jälkikukinta on mahdollinen säiden salliessa syyskuun alussa. Ruusu ei tee kiulukoita ja muodostaa vain vähän juurivesoja. Lajike viihtyy auringossa ja puolivarjossa. Menestyy Suomessa kasvuvyöhykkeillä I–II.

Kuvia Rosa 'Aichasta'
---------------------

* 
* 
* 
*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Gudrun Manell & Bertil K. Johansson: Ruusut - Suomen oloihin soveltaen suomentanut Hannele Vainio - Otava 1998 - Sivu 53
2. 1 2  'Aicha' Rose Description *HelpMeFind.com*. Viitattu 31.10.2020.
3. 1 2 3 4  Veckans växt: Ros 'Aicha' – Tidigblommande ros med massor av milt gula blommor *Öbergs.se*. Viitattu 31.10.2020. (ruotsiksi)
4. ↑  Uudet pimpinellat – 'Guldtop' *Simolan rosario*. Viitattu 31.10.2020.
5. ↑  *Rosa foetida*, persianruusu *Simolan rosario*. Viitattu 31.10.2020.
6. ↑  Aicha *haveABC.dk*. Viitattu 31.10.2020.
7. ↑  'Aicha' *Suomen ruususeura*. Viitattu 31.10.2020. [vanhentunut linkki]
8. ↑  Aicha – Rosa pimpinellifolia *Hongiston taimisto*. Viitattu 31.10.2020.
**Yuki Kobayashi** (jap. 小林 由貴, *Kobayashi Yuki*, s. 1. marraskuuta 1987 Tsunan, Niigatan prefektuuri) on japanilainen maastohiihtäjä.

Maailmancupissa Kobayashi kilpaili ensimmäisen kerran Bormiossa maaliskuussa 2008. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti La Clusaz'ssa joulukuussa 2010 oltuaan 15 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 28:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa 19:nneksi Oslon 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa maaliskuussa 2013.

Oslon MM-kilpailuissa 2011 Kobayashi sijoittui 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 27:nneksi, 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 42:nneksi ja Japanin viestijoukkueen mukana kymmenenneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 35:nneksi, 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 44:nneksi ja 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 47:nneksi. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa yhdestoista ja 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 34:s.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yuki Kobayashi (maastohiihtäjä) Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
Mississippin lippu vuodesta 2021 alkaen.
**Mississippin lippu** on Yhdysvaltain osavaltio Mississippin virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lipussa on punaisella taustalla sininen kultareunainen kenttä, jossa on osavaltion virallinen kukka magnolia. Kukkaa ympäröi 20 valkoista tähteä (Mississippi oli 20. osavaltio, joka liittyi Yhdysvaltoihin) ja yksi kultainen tähti, joka symboloi alueen alkuperäisväestöä. Yhdysvaltain motto "In God We Trust" (suom. *Jumalaan me luotamme*) on kirjattu valkoisin kirjaimin. Lipun mittasuhteet ovat 3:5. Lipun käyttöönotosta järjestettiin kansanäänestys 3. marraskuuta 2020.

Nykyinen lippu otettiin käyttöön sunnittelukilpailun tuloksena 11. tammikuuta 2021. Sen on suunnitellut graafinen taiteilija Rocky Vaughan. Uusi lippu päätettiin suunnitella, sillä osavaltion edelliset liput olivat osoittautuneet kiistanalaisiksi niiden suorista viittauksista Amerikan konfederaatioon. Vuoteen 2020 asti käytössä olleessa lipussa oli yhtenä elementtinä Etelävaltioiden sotalippu.

Edelliset liput
---------------

* 1861–18651861–1865
* 1894–19961894–1996
* 1996–20011996–2001
* 2001–20202001–2020

Lähteet
-------

1. ↑  Mississippi ratifies and raises its new state flag over the state Capitol for the first time *CNN*. Viitattu 7.9.2021. (englanniksi)
2. ↑  Mississippi muuttaa osavaltionlippuaan – Vanha Etelävaltioiden sotalippu riisutaan lipun yläkulmasta *Yle*. Viitattu 7.9.2021.
3. ↑  State Flags List *50states.com*. Viitattu 7.9.2021. (englanniksi)

Yhdysvaltain osavaltioiden liput

* Alabama
* Alaska
* Arizona
* Arkansas
* Colorado
* Connecticut
* Delaware
* Etelä-Carolina
* Etelä-Dakota
* Florida
* Georgia
* Havaiji
* Idaho
* Illinois
* Indiana
* Iowa
* Kalifornia
* Kansas
* Kentucky
* Louisiana
* Länsi-Virginia
* Maine
* Maryland
* Massachusetts
* Michigan
* Minnesota
* Mississippi
* Missouri
* Montana
* Nebraska
* Nevada
* New Hampshire
* New Jersey
* New York
* New Mexico
* Ohio
* Oklahoma
* Oregon
* Pennsylvania
* Pohjois-Carolina
* Pohjois-Dakota
* Rhode Island
* Tennessee
* Texas
* Utah
* Vermont
* Virginia
* Washington
* Wisconsin
* Wyoming
| Kivihiilikauden jako |
| --- |
| kausi | epookki | vaihe | ikä (mvs) |
| Permi | Cisural | Assel | **nuorempi** |
| Kivihiili | Pennsylvania | Gžel | 298,9–303,7 |
| Kasimov | 303,7–307,0 |
| Moskova | 307,0–315,2 |
| Baškiria | 315,2–323,2 |
| Mississippi | Serpuhov | 323,2–330,9 |
| Visé | 330,9–346,7 |
| Tournai | 346,7–358,9 |
| Devoni | myöhäis | Famenne | **vanhempi** |
| Kivihiilikauden jako ICS:n mukaan tammikuussa 2013. |

**Mississippi-kausi** oli geologinen ajanjakso, joka vastaa vanhempaa kivihiilikautta (alakivihiili) noin 359–318 miljoonaa vuotta sitten. Ajanjakson iän määrityksessä on useiden miljoonien vuosien epätarkkuus. Pohjois-Amerikassa tällä kaudella oli laajoja merialueita. Kivihiilimetsät syntyivät vasta myöhemmällä Pennsylvania-kaudella. Maa oli tällä kaudella suurimman osan ajasta lämmin, koska päiväntasaajaa kiersi lämmin merivirta suuren etelänavan ympärillä olevan Gondwanamantereen ja pohjoisempana olevan Euramerikan välistä Rheanmeren kautta. Idempänä Gondwanamantereen itäosissa ollut Australia ja sen pohjoispuolella saarena ollut Kiina olivat suunnilleen nykyisillä paikoillaan. Näiden välistä virtasi myös lämmin merivirta. Etelänavan ympärillä oli napalakki.

Jako
----

* Tournai (alamississippikausi)
* Visé (keskimississippikausi)
* Serpukhov (ylämississippikausi)

Katso myös
----------

* Mesotsooinen maailmankausi

Lähteet
-------

1. ↑  K.M. Cohen, S. Finney, P.L. Gibbard: International Chronostratigraphic Chart  2020. International Commission on Stratigraphy.
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* The Carboniferous
Dobrjankan piiri Permin aluepiirin kartalla.
**Dobrjankan piiri** (ven. Добря́нский райо́н, *Dobrjanski raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1924 perustetun piirin pinta-ala on 5 192 neliökilometriä. Asukkaita on 61 400 henkeä (vuonna 2009).

Dobrjankan piiri sijaitsee Permin aluepiirin keskiosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Usoljen ja Aleksandrovskin piireihin, idässä Gubahan, Gremjatšinskin ja Tšusovoin piireihin, etelässä Permin piiriin ja Permin kaupunkiin sekä lännessä Krasnokamskin, Iljinskin ja Jusvan piireihin. Pinta-alasta 70 % on metsää. Hyötykaivannaisia ovat öljy, kipsi ja sora. Piirin keskellä sijaitsee Kaman muodostama Kaman tekojärvi.

Piiriin kuuluu Dobrjankan kaupunki, Polaznan kaupunkimainen taajama (kaupunkikunta) ja 6 maalaiskuntaa: Divja, Krasnosludskoje (keskuspaikka Zalesnaja), Permskoje, Senkino, Vilva ja Visim. Hallinnollinen keskus on Dobrjanka. Asutuskeskuksia on yhteensä 116.

Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 91,6 % venäläisiä ja 2,5 % tataareja. Kaupunkiväestön osuus on 79,7 %.

Piirin kautta kulkevat Permin ja Bereznikin sekä Permin ja Sverdlovskin alueen väliset maantiet ja Permin ja Ugleuralskin välinen rautatie. Talous perustuu öljy- ja energiateollisuuteen. Lisäksi harjoitetaan puunhankintaa, kipsin tuotantoa ja maataloutta.

Piirissä toimii kaksi lasten taidekoulua, musiikkikoulu, ammattikoulu, kirjastolaitos, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia sekä kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy *Kamskije zori* ("Kaman aamuruskot").

Seudulla on useita arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiin kuuluvat Dobrjankan ja Polaznan kirkot sekä Dobrjankan entisen metallitehtaan ja vanhan keskustan rakennukset.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Entsiklopedija Permi: Dobrjanski munitsipalnyi raion *enc.permkultura.ru*. Viitattu 15.2.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
2. 1 2  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 15.2.2010. (venäjäksi)
3. 1 2  Permski regionalnyi server: Dobrjanski munitsipalnyi raion *perm.ru*. Viitattu 15.2.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dobrjankan piiri** Wikimedia Commonsissa

Permin aluepiirin piirit ja *kaupunkipiirikunnat*
Aleksandrovsk • Barda • *Berezniki* • Berjozovka • Bolšaja Sosnova • Dobrjanka • Gainy • Gornozavodsk • Gremjatšinsk • Gubaha • Iljinski • Jelovo • Jurla • Jusva • Karagai • Kišert • Kizel • Kosa • Kotšovo • Krasnokamsk • Krasnovišersk • Kudymkar • *Kudymkar* • Kujeda • Kungur • *Kungur* • Lysva • Nytva • Ohansk • Oktjabrski • Orda • Osa • Otšor • Perm • *Perm* • Siva • Solikamsk • *Solikamsk* • Suksun • Tšaikovski • Tšastyje • Tšerdyn • Tšernuška • Tšusovoi • Uinskoje • Usolje • Vereštšagino • *Zvjozdnyi*
*Tämä artikkeli käsittelee Tanskan saarta. Saaren muodostamaa kuntaa käsittelee artikkeli Ærøn kunta.*
ÆrøSaaren sijainti kartalla.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Ærøn kuntaEtelä-Tanskan alue Tanska |
| Vesialue | 
ItämeriView and modify data on Wikidata  |
| Pinta-ala | 
90,45 km² |

Väestö| Asukasluku | 
6 794 (2007) |
| Kieli | 
tanska |

Mapmuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Ærø** on Tanskan saari Fynin eteläpuolella ja sillä sijaitseva samanniminen kunta. Sen suurimmat taajamat ovat Marstal, Ærøskøbing ja Søby.

Saarelta on neljä lauttayhteyttä Fyniin, Jyllantiin ja Langelandiin. Siellä sijaitsee myös lentokenttä sekä paikallinen sairaala.

Historia
--------

Saarelta on löytynyt 11 000 vuotta vanhoja nuolenpäitä sekä muinaisia hautapaikkoja ja puolustusrakennelmia, joita on rakennettu pohjois-Saksan rannikolla asuneita ja saarelle ryöstöretkiä tehneitä Vendejä vastaan.

Valdemar I valtasi Rygenin linnan piispa Absalonin retken yhteydessä 1167. Vendit jatkoivat hyökkäilyjään, mutta saarella oli nyt hyviä puolustusvarustuksia, kuten Søbygårdin muurit, Gråstenin linna ja Stokkebyn muurit. Samoihin aikoihin saari siirtyi Tanskan kuninkaan henkilökohtaisseen omistukseen. Vuonna 1232 Brandenburgin markiisi sai saaren haltuunsa myötäjäisinä. Markiisiaika kesti vuoteen 1315, jolloin eräs kuninkaan ritareista, Laurids Jonsen, sai saaren lahjaksi. Vuonna 1331 saari tuli kreivi Gerhardin haltuun ja pysyi aina vuoteen 1864 Slesvigin ylimystön käsissä. Vuonna 1634 saari jakautui neljään osaan ja vuotta myöhemmin se muodosti kolme herttuakuntaa. Se säilyi tanskalaisten käsissä myös vuoden 1864 jälkeen, jolloin Saksa valtasi naapurisaari Alsin.

Vuonna 1864 yhteydet Slesvigiin katkesivat ja saari tuli jälleen kruunun alaiseksi. Ensimmäinen maailmansota tiesi loppua saaren kukoistavalle purjelaivatuotannolle. Toisen maailmansodan aikana 80 saarelaista, pääosin Marstalista, menetti henkensä. Merenkulku kuitenkin jatkui ja edelleen saarella sijaitseva telakka on suurin työnantaja.

Saarella aiemmin sijainneet Marstalin ja Ærøskøbingin kunnat yhdistyivät Ærøn kunnaksi 1. tammikuuta 2006.

* MarstalMarstal
* Marstal SøfartsmuseumMarstal Søfartsmuseum
* MarstalMarstal
* OmmelOmmel
* ÆrøskøbingÆrøskøbing
* ÆrøskøbingÆrøskøbing
* Vester Mølle - SøbyVester Mølle - Søby
* Søbygaard - SøbySøbygaard - Søby
* SøbySøby

Lähteet
-------

1. ↑  Om Ærø kommune Ærø Kommune.  Arkistoitu 8.4.2008. Viitattu 7. helmikuuta 2008. (tanskaksi)
2. 1 2 3  Erik B. Kromann: Episodes from the history of Ærø *www.aeroe.dk/historie*. Marstal Maritime Museum. Viitattu 7. helmikuuta 2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ærø**.
* Ærøn kunnan kotisivut (tanskaksi)
* Ærø-portaali (Arkistoitu – Internet Archive) (tanskaksi)
Vanha ilmapuntari, jonka asteikko on merkitty elohopeamillimetreinä.
**Elohopeamillimetri** eli **millimetri elohopeapatsasta** (tunnus **mmHg**) on vanha paineen yksikkö. Se vastaa yhden millimetrin korkuisen elohopeapatsaan painetta maan pinnalla. SI-yksikköinä yksi elohopeamillimetri vastaa noin 133,322 (tarkemmin: {\displaystyle {\tfrac {101325}{760}}}) pascalia.

Elohopeamillimetriä käytetään nykyäänkin verenpaineen ja muiden kehon nesteiden mittauksissa, mikä on Suomessa asetuksellakin nimenomaisesti hyväksytty. Ennen sitä käytettiin yleisesti myös ilmanpaineen yksikkönä. Meteorologiassa se on kuitenkin korvattu SI-järjestelmän mukaisesti hehtopascalilla (hPa) eli millibaarilla (mbar). Normaali ilmanpaine maan pinnalla on noin 760 mmHg eli 1 013 hPa.

Elohopeamillimetri on lähes sama kuin torri, mutta niillä on toisistaan poikkeavat määritelmät. Elohopeamillimetrin määritys perustuu maailman säätieteilijöiden järjestön määritelmään, joka kuuluu: "paine joka aiheutuu täsmälleen yhden millimetrin korkuisen nestepilarin alapäässä nesteen tiheyden ollessa täsmälleen 13,595 1 g/cm³ paikassa, jossa painovoiman aiheuttama kiihtyvyys on täsmälleen 980,665 cm/s²"

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Valtioneuvoston asetus mittayksiköistä (1015/2014), 9 § *Finlex*. Viitattu 9.7.2021.
2. ↑  "Mekaniikka, Paine", *SI-opas*, s. 17. Suomen Standardoimisliitto, 2002. ISBN 952-5420-93-0. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Glossary of Oceanography, Climatology and the Related Geosciences with References; Steven K. Baum, Texas Center for Climate Studies, Texas A&M University, 1996 (Arkistoitu – Internet Archive)
Mississippi Joe Callicottin hautakivi
**"Mississippi" Joe Callicott** (s. 11. lokakuuta 1900, lähellä Nesbitiä, Mississippi – k. 1969, Nesbit) oli yhdysvaltalainen blueslaulaja ja kitaristi. Hänen ensimmäiset äänitteensä olivat vuosina 1929 ja 1930 levytetyt "Cottonfield Blues" (osana Garfield Akersin yhtyettä), "Mississippi Boll Weevil Blues", "Fare Thee Well Blues" ja "Traveling Mama"[1]. 

Callicott oli lopettanut soittamisen vuonna 1967, kun George Mitchell "löysi" hänet ja nauhoitti Callicottin musiikkia. Näitä on myöhemmin julkaisseet muun muassa Arhoolie, Fat Possum ja Southland -levymerkit. Heinäkuussa 1968 Callicott levytti kahdeksan kappaletta Blue Horizon -levymerkille, joka julkaisi niistä vuonna 1970 albumin *Presenting the country blues Mississippi Joe Callicott*. Callicott esiintyi myös Memphis Country Blues Festivalilla vuonna 1968.

Callicottin kappaletta "Love Me Baby Blues" ovat monet artistit versioineet, muun muassa Ry Cooder nimellä "France Chance".

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Mississippi Joe Callicott diskografia
* The Blues Trail - Garfield Akers/Joe Callicott (sisältää kappaleet "Cottonfield Blues" ja "Travelling Mama Blues")
Autohelm ST1000
**Raymarine** PLC on alkujaan vuonna 1923 perustettu, Portsmouthissa toimiva, merenkulussa käytettävien kuluttajaelektroniikkatuotteiden valmistaja. Sillä on palveluksessaan noin 430 henkeä. Tämän englantilaisen yrityksen kohderyhmänä ovat pääasiassa harrastusveneilijät ja kevyt ammattikäyttö, jolla markkinasegmentillä yritys on maailman johtava.

Yritys
------

Yrityksen alkuperäinen nimi oli Nautech Limited, jonka Derek Fawcett perusti tehdäkseen edullisen automaattiohjauslaitteen (autopilotin), jolle hän antoi tuotenimen *Autohelm*. Tuotteen suosio mahdollisti tuotevalikoiman laajentumisen, ja vuonna 1990 yritys myytiin yhdysvaltalaiselle puolustusalan yritykselle Raytheonille. 25. helmikuuta 2008 Raymarine osti suomalaisen NavSystems Oy:n. Raymarinen osake noteerattiin aiemmin Lontoon pörssissä, mutta vuonna 2010 Raymarine siirtyi yritysostolla osaksi yhdysvaltalaista FLIR Systemsiä. FLIR Systems on noin 3 500 hengen pörssiyritys, jonka kotipaikka on Oregonin osavaltion Wilsonville.

Tuotteet
--------

Tuotevalikoimaan kuuluvat nykyään lähes kaikki merenkulussa käytettävät kuluttajatuotteet, GPS-navigointilaitteet, VHF-radiot, kaikuluotaimet, tutkat, automaattiohjauslaitteet (tuotemerkillä Autohelm) sekä omiin laitteisiin liittyvät PC-ohjelmistot.

Lähteet
-------

1. 1 2  Company Overview of Raymarine plc bloomberg.com. Viitattu 1.5.2017. (englanniksi)
2. ↑  Schmidt, David: The Big Three *Electronics*.  4.9.2015. Yachting Magazine. Viitattu 8.12.2018. (englanniksi)
3. ↑  Raymarine and FLIR Maritime Timeline of Events *Raymarine Company History*. Raymarine.  Arkistoitu 3.10.2018. Viitattu 13.9.2008. (englanniksi)
4. ↑  RAYMARINE PLC, ACQUISITION OF FINNISH DISTRIBUTOR NAVSYSTEMS *Press Releases*.  25.2.2008. Reuters.  Arkistoitu 8.3.2008. Viitattu 13.9.2008. (englanniksi)
5. ↑  Company Overview of FLIR Systems, Inc. bloomberg.com. Viitattu 1.5.2017. (englanniksi)
6. ↑  Woodward, Chris: PC Planning Software for Marine Electronics *Electronics*.  24.7.2015. Sport Fishing Magazine. Viitattu 8.12.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Raymarinen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* MacArthur backer's profits rise (2005) (englanniksi) (theguardian.com)
**Elohopea(I)fluoridi** eli **merkurofluoridi** (Hg2F2) on elohopea- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää fluoraavana reagenssina.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa elohopea(I)fluoridi on kullankeltaista kiteistä ainetta, mutta tummuu nopeasti valon vaikutuksesta muuttuen lopulta mustaksi. Kiteet koostuvat lineaarisista F-Hg-Hg-F-yksiköistä. Yhdiste liukenee hieman elohopea(I)kloridia paremmin veteen, mutta hydrolysoituu helposti vedessä vetyfluoridiksi ja elohopeaoksidiksi.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Elohopea(I)fluoridia voidaan valmistaa neutraloimalla elohopea(I)karbonaattia vetyfluoridilla.

Hg2CO3 + 2 HF → Hg2F2 + CO2 + H2O
Elohopea(I)fluoridia voidaan käyttää mietona fluorauskemikaalina. Se reagoi esimerkiksi alkyylibromidien ja -jodidien kanssa muodostaen fluorattuja yhdisteitä. Yhdistettä voidaan käyttää myös alkeenien valmistukseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Dayal T. Meshri: *Fluorine Compounds, Inorganic, Mercury, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 12.3.2016
2. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 638. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
3. ↑  L F Kozin,S C Hansen: *Mercury Handbook*, s. 87. RSCPublishing, 2013. ISBN 978-1849734097. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 12.3.2016). (englanniksi)
Ekaterine Gabašvili
**Ekaterine Gabašvili** (georg. ეკატერინე გაბაშვილი, *Ek’at’erine Gabašvili*, 16. kesäkuuta 1851 Gori – 7. elokuuta 1938), omaa sukua **Tarkhnišvili** (georg. თარხნიშვილი) oli georgialainen kirjailija. 

Gabašvili syntyi aatelisperheeseen Gorissa, Georgiassa, joka oli silloin osa Venäjän keisarikuntaa. Hän kirjoitti useita tunteellisia romaaneja ja tarinoita talonpoikaiselämän ja kyläkoulun opettajien suruista. 1900-luvulla hän hylkäsi kaunokirjallisuuden ja siirtyi omaelämäkerran pariin. Gabašvili tunnetaan myös yhtenä ensimmäisistä georgialaisista feministeistä ja naisten oikeuksien aktivisteista. Hän avasi vuonna 1883 koulun köyhien perheiden tytöille ja oli vuonna 1890 perustamassa *Džedžili*-lehteä, jonka julkaisemilla lasten tarinoilla oli merkittävä osa georgiankielisen lastenkirjallisuuden kehityksessä.

Elokuva *Magdanas lurdža* ('Magdanan aasi') perustuu yhteen Gabašvilin merkittävimmistä romaaneista. Sen ovat ohjanneet Tengiz Abuladze ja Revaz Tškheidze. Elokuva palkittiin vuonna 1956 Cannesin ja Edinburghin kansainvälisillä elokuvajuhlilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Rayfield, Donald: *The Literature of Georgia. A History*, s. 242. Oxford: Clarendon Press, 1994. ISBN 0-19-815191-8. (englanniksi)
2. 1 2  Mikaberidze, Aleksander: Gabashvili, Catherine *Dictionary of Georgian National Biography*.  Arkistoitu. Viitattu 7.10.2007. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Treatise Concerning the Principles of Human Knowledge* -teoksen ensimmäisen painoksen kansi.
**A Treatise Concerning the Principles of Human Knowledge** on irlantilaisen empiristifilosofi George Berkeleyn vuonna 1710 kirjoittama filosofinen tutkielma. Teos pyrkii ensisijaisesti kumoamaan Berkeleyn aikalaisen John Locken väitteet koskien ihmisen havaintoaistien luonnetta. Sitä pidetään hänen toisena pääteoksenaan teoksen *Three Dialogues Between Hylas and Philonous* ohella.

Sekä Locke että Berkeley katsoivat, että oli olemassa ulkopuolinen todellisuus, ja tämä todellisuus saa aikaan ihmisen mielessä olevat ideat. Berkeley kuitenkin katsoi, että tämä ulkopuolinen todellisuus koostui pelkästään ideoista. Berkeley teki tämän ehdottamalla, että "ideat voivat muistuttaa vain ideoita" — niinpä ihmisten mielissä olevat ideat saattoivat muistuttaa vain toisia ideoita, eivät aineellisia olioita, ja siksi ulkopuolinen todellisuus ei koostunut aineellisesta muodosta vaan ideoista. Tämä maailma sai logiikan ja säännöllisyyden joltain muulta voimalta, jonka Berkeley pyrki todistamaan Jumalaksi.

Berkeley oli hyvin uskonnollinen ja hänestä tuli myöhemmin Cloynen hiippakunnan piispa. Tutkielman ehdotus siitä, että maailma koostui pelkästään ideoista joita ohjasi kaikkivaltias voima, oli Berkeleyn vaihtoehto tuohon aikaan suositulle lockelaiselle empirismille, jonka Berkeley katsoi johtavan epäilyyn.

Aiheesta muualla
----------------

* George Berkeley: *Treatise Concerning the Principles of Human Knowledge* (englanniksi)
* George Berkeley: *Treatise Concerning the Principles of Human Knowledge* (englanniksi)
Hachimaki kamikazelentäjä Kiyoshi Ogawan päässä
**Hachimaki** (jap. 鉢巻) on päänauha, yleensä punaisesta tai valkoisesta kankaasta tehty. Se symboloi japanilaisessa kulttuurissa sinnikkyyttä ja ponnistelua. Hachimakin voi sitoa otsalleen esimerkiksi synnyttävä nainen, pääsykokeisiin opiskeleva nuori, toimistotyöläinen, työstään ylpeä elinkeinonharjoittaja, *bōsōzoku* eli moottoripyöräjengiläinen tai mielenosoitukseen osallistuja. Hachimakin kuuluisimmat käyttäjät olivat toisen maailmansodan kamikazelentäjät.

Hachimakeissa on yleensä koristeena erilaisia innoittavia iskulauseita tai nouseva aurinko -kuva-aihe.

Hachimakin historia on epäselvä. Erään teorian mukaan ne liittyvät varhaisten uskonnollisten askeettien vaatetukseen. Toisen mukaan niiden alkuperä on samuraiden kypäriensä alla pitämissä päänauhoissa, joiden tarkoitus oli imeä hikeä itseensä ja pitää hiukset pois silmiltä. ""Hachimaki" on käännettynä "kypärähuivi".

Hachimakin sitominen otsalle vastaa länsimaista hihojen ylös käärimistä ja merkitsee tosissaan olemista ja työn alkamista.

Lähteet
-------

1. ↑  Hachimaki Farm of Minds. Viitattu 29.5.2014.
2. ↑  Hachimaki(headband) Jun-Gifts. Viitattu 29.5.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hachimaki** Wikimedia Commonsissa
**Valfar** (oik. **Terje Bakken**, 3. syyskuuta 1978 – 14. tammikuuta 2004) oli norjalaisen folk/black metal -yhtyeen Windirin perustaja ja johtaja.

Valfar perusti Windirin 1994, joka oli aluksi yhden miehen yhtye. Hän julkaisi yksin kaksi demoa vuosina 1995–1996 ja kaksi täysipitkää albumia 1997 ja 1999, joilla saavutti paikkansa metallimusiikin historiassa.
Myöhemmin yhtyeeseen liittyi soittajia Ulcus-yhtyeestä.
Musikaalisesti lahjakas Valfar sanoitti ja sävelsi kaikki kappaleensa, lauloi, soitti kitaraa, bassoa, kosketinsoittimia ja haitaria, ainoastaan rumpuja hän ei itse soittanut levyillään.
Ensimmäisten kahden albumin lyriikoita ei ole kirjoitettu ainoastaan norjaksi, vaan paikallisella Sognin murteella. Myöhemmin mukaan tuli myös englanti.

17. tammikuuta 2004 Valfar löydettiin kuolleena Reppastølenista, Sogndalin laaksosta. Hän oli kuollut hypotermiaan.

Valfarin muistoa kunnioittaen loput yhtyeen jäsenistä päättivät lopettaa soittamisen Windirin nimissä ja perustivat uuden yhtyeen Vreidin.

Lähteet
-------

1. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Zeckendorfin lause** on belgialaisen matemaatikko Edouard Zeckendorfin mukaan nimetty lause kokonaislukujen esittämisestä Fibonaccin lukujen summana. 

Zeckendorfin lauseen mukaan jokainen positiivinen kokonaisluku voidaan esittää yksikäsitteisesti yhden tai useamman Fibonaccin luvun summana siten, että summa ei sisällä kahta peräkkäistä Fibonaccin lukua. Summaa, joka täyttää tämän ehdon, kutsutaan **Zeckendorfin esitykseksi**. Formaalisti Zeckendorfin lause kuuluu muodossa:

{\displaystyle \forall N\in } {\displaystyle \mathbb {N} \ } {\displaystyle N=\sum \_{i=0}^{k}F\_{c\_{i}},}

missä {\displaystyle F\_{n}} on *n*:s Fibonaccin luku ja {\displaystyle c\_{i}\geq c\_{i-1}+2} kaikilla {\displaystyle i=1\dots k} .

Esimerkiksi luku 100 voidaan esittää Zeckendorfin muodossa

100 = 89 + 8 + 3
Annetulle positiiviselle kokonaisluvulle Zeckendorfin esitys voidaan löytää ahneella algoritmilla valitsemalla esitykseen kullakin kerralla summan suurin mahdollinen Fibonaccin luku siten, että saatu summa ei ylitä alkuperäistä lukua. Vaikeampaa on osoittaa, että annetulle positiiviselle kokonaisluvulle on olemassa täsmälleen yksi Zeckendorfin esitys.

Lähteet
-------

1. ↑  Weisstein, Eric W.: "Zeckendorf Representation." From MathWorld--A Wolfram Web Resource *mathworld.wolfram.com*. Viitattu 24.10.2014.

Aiheesta muualla
----------------

  

* Zeckendorf's theorem cut-the-knotissa
**Valfrid Valentin Paavo-Kallio** (13. lokakuuta 1887 – 27. lokakuuta 1908 Hyvinkää) oli suomalainen kirjakauppias ja kirjailija.

Valfrid Paavo-Kallio perusti 1905 Hyvinkään ensimmäisen kirjakaupan ja piti sitä aina kuolemaansa syksyllä 1908 saakka.

Valfrid Paavo-Kallion ja hänen vaimonsa Adele Seppälän poika Toivo Valfrid Valentin (T. W.) Paavonkallio (1908–1980) oli toimittaja, Hyvinkään Uutiset -lehden perustaja ja kirjailija.

Teoksia
-------

* *"Käy eespäin" : kuvaus elämästä*. Tekijä 1907
* *Pieni runovihko*. Tekijä 1908
* *Epätoivoisen rakkauden uhrit*, näytelmäkäsikirjoitus
* *Moritz saksalainen*, näytelmäkäsikirjoitus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Paavo-Kallio, Valfrid Valentin *Hyvinkään kaupunginkirjasto*.  12.3.2020. Viitattu 23.6.2021.
2. ↑  Paavonkallio, T.W. *Hyvinkään kaupunginkirjasto*.  4.5.2021. Viitattu 23.6.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Robert Opel** (23. lokakuuta 1939 – 7. heinäkuuta 1979) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja ja taidegallerian omistaja, joka tunnetaan tekemästään viuhahduksesta vuoden 1974 Oscar-gaalassa. 

Opel pääsi backstagelle lehtimiehenä esiintyen ja juoksi alasti gaalan juontaja David Nivenin ohi näyttäen sormillaan voitonmerkkiä, kun Niven oli pyytämässä lavalle Elizabeth Tayloria. Tämän jälkeen Niven vitsaili yleisölle, että on kiehtovaa ajatella viuhahduksen tehneen miehen saavan elämänsä ainoat naurut riisuutumalla ja paljastamalla vajavaisuutensa. Myöhemmin on tuotu esille evidenssiä, jonka mukaan viuhahdus olisi ollut gaalan tuottajan, Jack Healy Jr.:n avustama tempaus. Tapaus toi Opelin julkisuuteen .

Viuhahduksen tapahtuessa Opel oli 34-vuotias. Hän oli Los Angelesin hippien keskuudessa tunnetuimpia henkilöitä, ja hänestä tuli homojen vapautusliikkeen avainhahmoja 1970-luvun lopulla. Viuhahduksen myötä hän sai jonkinlaista katu-uskottavuutta taidepiireissä. Viuhahtelun Opel oli aloittanut muutamia kuukausia ennen vuoden 1974 Oscar-gaalaa. Hän oli esiintynyt alasti Los Angelesin kunnanvaltuuston kokouksissa protestoidakseen suunniteltuja kaupungin uimarantoja koskenutta alastomuuskieltoa vastaan. Opel oli pidätetty yhden kunnanvaltuustossa esiintymisensä jälkeen, jolloin hän esiintyi oikeudessa Setä Samuliksi pukeutuneena. Tuomiona oli neljä kuukautta vankeutta, joka muutettiin myöhemmin ehdonalaiseksi. Tuona vuonna Opel työskenteli freelancer-valokuvaajana *The Advocate* -nimiselle homojen lehdelle. 

Opel eli suurimman osan 1970-luvusta San Franciscossa, jossa hän koki olevansa paikallisen poliisin ahdistelema saatuaan poliisilta yli sata sakkolappua erilaisista rikkeistä. Vuoden 1978 maaliskuussa Opel avasi "Fey-Way Studios" nimisen homotaiteen gallerian San Franciscon Howard Streetille. Kyseessä oli ensimmäinen vain homotaiteeseen erikoistunut näyttelytila. Opelin galleriassa oli muiden näyttelyiden ohella myös Tom of Finlandin ensimmäinen Yhdysvaltojen näyttely. Perinteisten kuvataiteen muotojen lisäksi Opel teki myös kokeellisia elokuvia sekä performanssitaidetta. Hänen asemansa Yhdysvaltojen homotaide-scenessä oli 1970-luvun lopulla kasvanut huomattavaksi. Opelin mukaan hänen kaikissa töissään oli vahva poliittinen viesti. Hän näki mielestään poliittisesti motivoitunutta seksuaalista syrjintää kaikkialla ja halusi ihmisten olevan seksuaalisesti absoluuttisen vapaita.

Opel murhattiin vuoden 1979 heinäkuussa, kun hänen näyttelyynsä murtauduttiin yöllä. Murtautujat olivat huumekauppiaita, joille Opel oli velkaa rahaa. Ryöstösaaliina tuli viisi dollaria sekä kamera. Ryöstäjät saivat rikoksestaan elinkautistuomiot.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yes, They Called Him the Streak  3.6.2007. WFMU. Viitattu 5.1.2008. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* Photographers' Identities

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Valetuberkuloosi** eli **pseudotuberkuloosi** on gramnegatiivisen *Yersinia pseudotuberculosis* -bakteerin aiheuttama sairaus. Se esiintyy lähinnä eläimissä mutta voi tarttua myös ihmiseen, tavallisimmin ruoansulatuskanavan kautta.

Oireet
------

Eläimissä valetuberkuloosi aiheuttaa tuberkuloosin kaltaisia oireita, kuten paikallisia kuolioita kudoksissa sekä granuloomia pernassa, maksassa ja imusolmukkeissa.

Ihmisessä oireet ovat samankaltaisia kuin *Yersinia enterocolitica* -bakteerilajin aiheuttamassa yersinioosissa (kuumetta ja oikeanpuoleista vatsakipua). Ripulia ei kuitenkaan läheskään aina esiinny, mikä joskus vaikeuttaa diagnoosin tekoa. Valetuberkuloosi voi, erityisesti lapsilla ja nuorilla aikuisilla, muistuttaa umpilisäkkeentulehdusta. Joissakin harvoissa tapauksissa on esiintynyt myös kyhmyruusua, nivelten jäykkyyttä, bakteerien leviämistä verenkiertoon (bakteremiaa) sekä Reiterin oireyhtymää ja tämän aiheuttamaa kipua.

Tauti tavallisesti puhkeaa 5–10 vuorokauden kuluttua tartunnasta ja tyypillisesti kestää hoitamattomana 1–3 viikkoa. Vaikeissa tapauksissa ja immuunipuutepotilailla saatetaan tarvita hoidoksi antibioottia: sekä ampisilliini, aminoglykosidit, tetrasykliini, kloramfenikoli että kefalosporiini ovat yleensä tehokkaita.

Izumi-kuumeella on havaittu yhteys valetuberkuloosiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Ryan KJ; Ray CG (editors) (2004). *Sherris Medical Microbiology*, 4th ed. McGraw Hill. ISBN 0-8385-8529-9.
2. ↑  Jani, Asim: Pseudotuberculosis (Yersinia) *emedicine.com*. Viitattu 4.3.2006.

Aiheesta muualla
----------------

* Yersinia pseudotuberculosiksen genomi[vanhentunut linkki] (englanniksi)
**Valfornace** on kunta Italiassa Marchen alueella olevassa Maceratan maakunnassa.

Kunta perustettiin 1.1.2017, kun kaksi kuntaa, Fiordimonte ja Pievebovigliana, yhdistyivät uudeksi Valfornacen kunnaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  www.tuttitalia.it
2. ↑  Nuovo comune di Valfornace

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Valfornace** Wikimedia Commonsissa

Maceratan maakunta
Apiro | Appignano | Belforte del Chienti | Bolognola | Caldarola | Camerino | Camporotondo di Fiastrone | Castelraimondo | Castelsantangelo sul Nera | Cessapalombo | Cingoli | Civitanova Marche | Colmurano | Corridonia | Esanatoglia | Fiastra | Fiuminata | Gagliole | Gualdo | Loro Piceno | Macerata | Matelica | Mogliano | Monte Cavallo | Monte San Giusto | Monte San Martino | Montecassiano | Montecosaro | Montefano | Montelupone | Morrovalle | Muccia | Penna San Giovanni | Petriolo | Pieve Torina | Pioraco | Poggio San Vicino | Pollenza | Porto Recanati | Potenza Picena | Recanati | Ripe San Ginesio | San Ginesio | San Severino Marche | Sant’Angelo in Pontano | Sarnano | Sefro | Serrapetrona | Serravalle di Chienti | Tolentino | Treia | Urbisaglia | Ussita | Valfornace | Visso
**Ville-Veikko Angeria** (s. 15. maaliskuuta 1985) on suomalainen jääpalloilija. Hän edustaa Bandyliigassa pelaavaa Porvoon Akillesta. Kaikkiaan Angeria on pelannut kevääseen 2020 mennessä 18 kautta Bandyliigaa Tornion Palloveikkojen (ToPV), Oulun Palloseuran (OPS), Oulun Luistinseuran (OLS) ja Porvoon Akilleksen riveissä.

Torniolaislähtöinen jääpalloilija Ville-Veikko Angeria edusti uransa juniorivuosien jälkeen kolme ensimmäistä Bandyliigakauttaan 2002–2005 kasvattajaseuraansa ToPV:ja. Siirryttyään opiskelemaan Ouluun kaksi seuraavaa kautta 2005–2007 hän edusti OPS:aa ja sen jälkeen viisi seuraavaa kautta 2007–2011 OLS:aa.

Opintojen jälkeen Angeria siirtyi Porvooseen Akilleksen riveihin syksystä 2011 lähtien. 

Angeria on edustanut uraallaan Suomen ikäkausimaajoukkueita ja vuodesta 2008 alkaen A-maajoukkuetta. Kaikkiaan tähän mennessä on kertynyt 38 A-maaottelua ja neljät MM-kisat 2012, 2014, 2015 ja 2018, joissa hän on saavuttanut yhden pronssimitalin.*lähde?*

Ville-Veikko Angeria suoritti vuonna 2011 diplomi-insinöörin tutkinnon Oulun yliopistossa prosessitekniikan alalta. Sen jälkeen hän on työskennellyt Porvoossa teollisuuden palveluksessa.*lähde?*

Saavutukset
-----------

**Seurajoukkueissa**

* 5 SM-kultaa: ToPV:n riveissä kaudella 2004 ja 2005, OLS:n riveissä 2008 ja 2009 ja Akilleksessa keväällä 2020
* 4 SM-hopeaa: ToPV:n riveissä kaudella 2003, OLS:n riveissä 2010, Akilleksen riveissä 2016 ja 2017
* SM-pronssia Akilleksen riveissä 2014

**Maajoukkueessa**

* MM-pronssia 2018

Lähteet
-------

* International Bandy Database
**Valgjärv** (myös *Võru Valgjärv, Jaani järv*) on Virossa Võrumaalla Võrun kunnan Kosen kauppalassa sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järvi on 415 metriä pitkä, 100 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,6 hehtaaria. Se sijaitsee Kosen kauppalassa puoli kilometriä Võrusta kaakkoon ja kauppalan asuinalueita sijaitsee järven pohjois-, itä- ja eteläpuolella. Järven lounaispuolella on sen sijaan peltomaata. Järviallas on muodostunut jyrkkärinteiseen laaksoon, joka aukeaa kaakossa Koreli ojan laaksoon päin. Järven syvyys on 9,3 metriä, mutta sen keskisyvyys on 3,6 metriä. Syvin kohta sijaitsee keskikohdasta hieman kaakkoon päin. Laakson koillispuoli on alavaa maata, jossa asuinalue ulottuu rantaan asti. Järven rantaviivan pituus on 940 metriä.

Luontoarvoja
------------

Jos verrataan Valgjärv viereiseen Verijärveen, on Valgjärven vesi selvästi kirkkaampaa. Järvessä elää ainakin hauki, särki, sorva, ahven, lahna, suutari ja made.

Vesistösuhteita
---------------

Valgjärv kuuluu Võhandu jõen valuma-alueeseen, jossa sen lasku-uoma Koreli oja on Vanajõen sivuhaara. Järveen ei ole karttojen mukaan merkkitty tulevia ojia, joten järven valuma-alue on pieni. Sen vesi on peräisin sadannasta sekä rinteiden ja järvenpohjan lähteistä. Sen laskuoja alkaa järven kaakkoispäästä ja seuraa laakson pohjaa Koreli ojaan asti. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

Huomautuksia
------------

1. ↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä. Tämä ei ole viranomaisten määrittämä arvo!
2. 1 2  Kohteen ympäristön kasvillisuutta, asutusta ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Keskkonnaregister: Valgjärv (VEE2138000) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 22.8.2020. (viroksi)
2. 1 2 3 4  Kasaritsa Valgjärv (Võru Valgjärv, Jaani järv), eestigiid.ee, viitattu 22.8.2020
3. ↑  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 22.8.2020). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
**Grigor Dimitrov** (bulg. Григор Димитров, s. 16. toukokuuta 1991 Haskovo) on bulgarialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut ATP-maailmanlistalla kaksinpelissä kolmanneksi marraskuussa 2017.

Juniorivuodet
-------------

Yhdysvaltain avoimissa 2007 Dimitrov selviytyi finaaliin poikien nelinpelissä yhdessä parinsa Vasek Pospisilin kanssa. Turnauksen finaalissa he hävisivät Jonathan Eyssericille ja Jérôme Inzerillolle. Kesäkuussa 2008 hän sai villin kortin Ordina Openiin. Uransa ensimmäisen ATP-turnauksen ensimmäisellä kierroksella hän hävisi Igor Andrejeville. Wimbledonissa 2008 hän voitti poikien kaksinpelin voitettuaan finaalissa Henri Kontisen lukemin 7–5, 6–3. Hän voitti myös Yhdysvaltain avoimissa 2008 poikien kaksinpelin. Turnauksen finaalissa hän voitti Devin Brittonin erin 6–4, 6–3. Voittonsa jälkeen hän saavutti junioreiden maailmanlistan ykkössijan.

2009
----

Helmikuussa Dimitrov sai villin kortin Rotterdamin ATP-turnaukseen. Turnauksen ensimmäisellä kierroksella hän voitti Tomáš Berdychin lukemin 4–6, 6–3, 6–4, mutta hävisi toisella kierroksella Rafael Nadalille lukemin 5–7, 6–3, 2–6. Kesäkuussa Queen's Club Championships -turnauksen ensimmäisellä kierroksella hän voitti Ivan Navarron, mutta hävisi toisella kierroksella Gilles Simonille. Wimbledonin ensimmäisellä kierroksella hän hävisi Igor Kunitsynille.

Lähteet
-------

1. ↑  Grigor Dimitrov *atpworldtour.com*. ATP World Tour. Viitattu 27.1.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Grigor Dimitrov - Activity *ITFtennis.com*. International Tennis Federation.  Arkistoitu 12.3.2016. Viitattu 30.10.2009. (englanniksi)
3. 1 2  Grigor Dimitrov - Activity *Atpworldtour.com*. ATP World Tour. Viitattu 30.10.2009. (englanniksi)
4. ↑  Grigor Dimitrov - Biography *ITFtennis.com*. International Tennis Federation.  Arkistoitu 12.3.2016. Viitattu 30.10.2009. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |