recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Douglas Alexander Spalding** (s. noin 1840 Lontoo - 1877) oli englantilainen biologi, joka oli eläinten käyttäytymisen eli etologian pioneeri.

Spalding oli työläisperheen lapsi. Hän kävi koulua työn ohessa, ja opiskeli 1862 filosofiaa ja kirjallisuutta Aberdeenin yliopistossa Skotlannissa, jossa filosofi Alexander Bain salli hänen osallistua luennoille ilmaiseksi. Vuoden kuluttua hän palasi Lontooseen, ja valmistui myöhemmin lakimieheksi. Hän sairastui tuberkuloosiin ja matkusti Eurooppaan etsimään hoitoa. Avignonissa hän 1860-luvun lopulla tutustui John Stuart Milliin. Keskustelujen seurauksena Spalding kiinnostui biologiasta ja ryhtyi tekemään uraa uurtavaa siipikarjatutkimusta.

Spalding tutki erityisesti kananpoikasten leimautumista, mitä varten hän kiinnitti pienet huput vastakuoriutuneiden poikasten päähän, ja poisti huput eri aikoina. Eri-ikäiset poikaset reagoivat häneen eri tavalla, ja Spalding todisti ensimmäisenä niin sanotun sensitiivisen periodin eli herkän vaiheen, joka tarkoittaa, että mikäli poikanen ei leimaudu emoonsa kolmen ensimmäisen elinpäivänsä aikana, ei leimautumista sen jälkeen enää tapahdu. Kokeiden suorittamisen suhteen Spalding oli erittäin tarkka. Hän hautoi munat pussissa, joka oli ripustettu höyryävän kattilan yläpuolelle, ja avasi munat noin vuorokautta ennen poikasten kuoriutumista, jolloin niiden silmät eivät olleet vielä auenneet. Hän kiinnitti hyvin ohuen pussin kuminauhalla poikasen päähän. Pussi esti poikasta syömästä, mutta ruskuaisvarastonsa turvin se selvisi hengissä useita päiviä.

Spalding oli ensimmäinen, joka ymmärsi kokeiden suorittamisen tärkeyden opitun käyttäytymisen ja vaistonvaraisen käyttäytymisen erottamiseksi. Spaldingin ensimmäinen tutkielma (Brighton, 1872) herätti laajaa huomiota ja ylistystä tiedepiireissä. Psykologia eli ihmisen käyttäytymistutkimus oli myös uusi oppiala, ja psykologit hyökkäsivät Spaldingin tutkimuksia vastaan, koska Spalding arvosteli heidän hataria tutkimusmenetelmiään. Painostus oli niin ankaraa, että Spaldingin maine tahraantui, ja hänen tutkimustuloksensa hämärtyivät. Konrad Lorenz sittemmin sai kunnian tulla mainituksi etologian isänä, vaikka Spalding oli jo kymmeniä vuosia aikaisemmin tehnyt perustavanlaatuisia tutkimuksia.

Lähteet
-------

* Birkhead, Tim 2009: *Lintujen viisaus. Lintutieteen kuvitettu historia*. - readme.fi, Gummerus, Jyväskylä. ISBN 978-952-220-092-1
Lucia Nifontova 1930-luvun alussa
**Lucia Nifontova** (ven. Любовь Андреевна Нифонтова, *Ljubov Andrejevna Nifontova*; 30. elokuuta 1913 Helsinki – 6. huhtikuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen balettitaiteilija.

Henkilöhistoria
---------------

Lucia Nifontovan vanhemmat olivat Andrei Nifontov ja Alexandra Grönroos ja puoliso vuodesta 1938 piirisihteeri Eero Saurama. Nifontova opiskeli tanssitaidetta Pariisissa, Lontoossa ja Monte Carlossa ja oli kiinnitettynä Suomalaiseen oopperaan 1927–1935 ja 1938–1940, Monte Carlon baletin solisti hän oli 1935–1938. Nifontova oli Suomen ensimmäinen *Prima ballerina assoluta*, joka aloitti esiintymisen jo 12-vuotiaana. George Gé, Senta Will, Mary Paischeff ja Elisabeth Apostoli olivat hänen kotimaisia opettajiaan, mutta hänellä oli myös huomattavia ulkomaisia opettajia. Arvo Martikainen oli Nifontovan työtoveri sekä kotimaassa että ulkomailla.

1920-luvulta 1950-luvulle Nifontova esiintyi myös suomalaisissa elokuvissa. Vuonna 1955 hänet palkittiin Pro Finlandia -mitalilla.

Elokuvaroolit
-------------

* 1929 – *Mustat silmät*
* 1931 – *Jääkärin morsian*
* 1934 – *Minä ja ministeri*
* 1942 – *Kenttäpostia*
* 1950 – *Suomalaista balettia*

Lähteet
-------

1. 1 2  L. Arvi P. Poijärvi, Ilmari Havu, Mauno Jääskeläinen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1950*, s. 495. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1949.
2. 1 2  Kuolleita. Tanssitaiteilija Lucia Nifontova. *Helsingin Sanomat*, 8.4.1987, s. 16.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lucia Nifontova** Wikimedia Commonsissa

* Lucia Nifontova Elonetissä.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
Ritarikunnan tunnuksia
**Ordre de la Santé publique** ("julkisen terveyden ritarikunta") oli ranskalainen ritarikunta, joka perustettiin vuonna 1938. Sitä myönnettiin tunnustuksena sellaisille henkilöille, jotka ovat ansioituneet julkisen terveydenhuollon kehittämisen tai lapsuuden suojelun saralla. Myös vähintään 10 vuoden ansiokas työura julkisen terveydenhuollon parissa voitiin katsoa perusteeksi ritariksi nimittämiseksi. Vuonna 1963 tehdyn lakimuutoksen mukaan ordre de la Santé publique lakkautettiin yhdessä muutaman muun ritarikunnan kanssa ja tilalle perustettiin ordre national du Mérite.

Kunnianosoitusta jaettiin kolmessa luokassa:

* Komentaja
* Upseeri
* Ritari

Suomalainen arkkiatri Arvo Ylppö, jolle myönnettiin korkein mahdollinen komenttajamerkki, on yksi kunniamerkin saajista.

Lähteet
-------

1. ↑  Ordre de la Santé publique *Aquitania Memoria*. Viitattu 8.5.2023. (ranskaksi)
2. ↑  Décret n°63-1196 du 3 décembre 1963 portant création d'un ordre national du Mérite *legifrance.gouv.fr*.  2023. Viitattu 8.5.2023. (ranskaksi)
3. ↑  ODM of France: Order of Public Health *medals.org.uk*.  2023. Viitattu 8.5.2023. (englanniksi)
4. ↑  Curriculum vitae *ylppo.fi*.  2023. Viitattu 8.5.2023.
Sipaheja Wienin toisessa piirityksessä 1683
**Sipahit** (myös Spahi, Spakh) (pers. ‏*sepâhi*‎, sotilas) olivat kahden muinaisen Persian ja Osmanien valtakunnan hyvin koulutettua ratsuväkeä. Termiä sipahi käytettiin myös Italiassa ja Ranskassa pohjoisafrikkalaisesta siirtomaaratsuväen sotilaasta sekä se antoi perustan brittien intialaisista sotilaista käyttämälle sanalle *sepoy*.

Ottomaanien armeijassa sipahit perustettiin 1300-luvulla. He muodostivat armeijan varsinaisen rungon, ollen useimmiten noin puolet koko armeijan miesvahvuudesta. Samalla he muodostivat myös yhteiskunnan poliittisen ja sosiaalisen eliitin aivan kuten ritarit Euroopassa. Sulttaani antoi sipahille eliniäksi palan maata, nimeltään *timar*, jonka tuotoilla hänen tuli kustantaa itselleen aseistus, hevonen ja muut varusteet. Tämä kaikki ei kuitenkaan ollut periytyvää. Timarin tuoton mukaan vaihteli myös yksittäisen sipahin varustus. Yleensä se kuitenkin koostui peitsestä, sapelista, rengashaarniskasta, kypärästä ja tärkeimmästä aseesta, jousesta. Välillä käytettiin myös keihäitä ja nuijia. Sipahit torjuivat pitkään tuliaseiden käyttöönottamisen, mutta myöhemmin heitä aseistettiin myös niillä. Perinteisesti sipahit pukeutuivat turkkilaisen perinteen mukaan pitkiin värikkäisiin viittoihin ja turbaaneihin. 

Ottomaanien armeijan painopiste siirtyi 1500-luvulla tykistöön ja jalkaväkeen, erityisesti janitsaareihin ja sipahien merkitys ja määrä taistelukentällä väheni. Sipaheita oli 1700-luvun lopulla enää jäljellä muutama tuhat ja lopullisesti joukko-osastot lakkautettiin 1828.

Sipaheiksi kutsuttiin myös joitakin pohjoisafrikkalaisia ratsuväen osastoja, jotka palvelivat Italian ja Ranskan armeijoissa 1800- ja 1900-luvulla. Ranskan algerialaiset sipahit kapinoivat siirtomaaisäntiään vastaan, kun armeija halusi siirtää algerialaisia joukkoja Preussin rajalle auttamaan emämaata sodassa. Myös ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa ranskalaiset käyttivät sipaheja saksalaisia vastaan. Nämä osastot käyttivät päähineenään punaista fetsiä.

Lähteet
-------

* Arnold, Thomas F.: *The Renaissance at War*. Lontoo: Cassell, 2002. ISBN 0-304-36353-7.
* C. E. Bosworth, E. van Donzel, W. P. Heinrichs & G. Lecomte: *The Encyclopaedia of Islam (vol. 9 San-Sze)*. Brill, 1997. ISBN 90-04-10422-4.

### Viitteet

1. ↑  Encyclopaedia of Islam vol. 9 s. 656-658

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **les Spahis**.
* Die Spahis im Brockhaus von 1809 (saksaksi)
* Die Spahis im Herder von 1854 (saksaksi)
* Die Spahis in Pierer's Unversal-Lexikon von 1857 (saksaksi)
* Musee de Spahis Senlis (englanniksi)
* (englanniksi)
Hamiltonin piirikunnan oikeustalo mellakan jälkeen
**Cincinnatin vuoden 1884 mellakka**, tai **Cincinnatin oikeustalomellakka**, sai alkunsa, kun työnantajansa surmannut William Berner tuomittiin oikeudessa murhan sijaan taposta. Tuomio nostatti vastalauseita lehdistössä, ja seuraavana päivänä 28. maaliskuuta tuhannet ihmiset kokoontuivat musiikkitalolle, jossa kokoontuminen riistäytyi käsistä.

Mellakoijien murtauduttua vankilaan sheriffi hälytti paikalle Ohion kansalliskaartin, jolla oli kaksi komppaniaa kaupungissa. Yli 40 sai surmansa, ja ainakin 139 henkeä loukkaantui, minkä lisäksi piirikunnan oikeustalo tuhoutui palossa. Kuolleista kaksi oli kaartilaisia.

Tausta
------

Kaupunkilaisten mielestä poliisin ammattitaidottomuus ja syyttäjien korruptio olivat syynä yleiseen rikollisuuteen. Myös poliitikot olivat hyvin korruptoituneita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Cincinnati Courthouse Riot *Ohio History Central*. Ohio Historical Society. Viitattu 18.12.2013. (englanniksi)
2. ↑  Stradling, David: *Cincinnati: From River City to Highway Metropolis*, s. 67. Arcadia Publishing, 2003. ISBN 0738524409. Google books (viitattu 18.12.2013). (englanniksi)
Ottomaanien valtakunnan kansallislippu 1844–1923.
Ottomaanilaivaston vuosina 1793–1844 käyttämä lippu.
**Osmanien lippu** oli Osmanien valtakunnassa käytetty lippu. Lippuja oli käytössä useammanlaisia.

Ottomaanien tunnusväri oli punainen ja lippuun sijoitettiin Konstantinopolin vanha tunnus, kuunsirppi. Sulttaani Selim III lisäsi lippuun 1793 myös kahdeksansakaraisen tähden. Vuosina 1793–1844 käytössä olleessa osmanilaivaston lipussa oli punainen tausta, keskellä sirppikuu ja sen sisällä kahdeksansakarainen tähti. Usein imperiumissa käytettiin myös islamin vihreitä tai ottomaanien punaisia lippuja, joissa oli kolme kuunsirppiä. Myös viisisakarainen versio on todennettu valokuvista.

Nykyinen Turkin lippu on johdettu kyseisestä lipusta sillä erolla, että Turkin lipussa käytetään viisisakaraista tähteä.

Lähteet
-------

1. 1 2  K. Kiljunen: *Maailman maat – Liput ja historia*, s. 464–467 Turkki. Helsinki: Into Kustannus Oy, 2013. ISBN 978-952-264-157-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Osmanien lippu** Wikimedia Commonsissa
Kappaleen aiheuttama ilmanvastus riippuu monen muun tekijän ohella ilmanvastuskertoimesta. Tasaisen pyöreän levyn ilmanvastuskerroin ilmavirtauksessa kohtisuoraan levyä vastaan on noin 1,17.
**Ilmanvastuksella** tarkoitetaan kappaleen liikettä vastustavaa voimaa, joka aiheutuu kappaleen pinnan ja ilman välisestä vuorovaikutuksesta.

Ilmanvastuksella on paljon merkitystä varsinkin suurissa nopeuksissa, sillä ilmanvastus kasvaa nopeuden neliössä. Se otetaankin aina huomioon, kun suunnitellaan esimerkiksi lentokoneita, autoja tai ohjuksia. Sellaista kohdetta, jonka suunnittelussa on pyritty ilmanvastuksen minimoimiseen, sanotaan *virtaviivaiseksi* (muoto, jolla on mahdollisimman vähän ilmanvastusta).

Esimerkiksi kun meteori syöksyy Maan ilmakehään, ilmanvastuksen aiheuttama kuumuus sulattaa tai jopa höyrystää kappaleen. Saman seikan vuoksi avaruussukkulan keulassa, siipien etuosissa ja pohjassa käytettiin vahvistettuja hiilipohjaisia*lähde?* lämpötiiliä suojaamaan sukkulan rakenteita kuumuudelta.

**Newtonin vastuslaki**:

{\displaystyle \mathbf {F} \_{v}={1 \over 2}\rho v^{2}AC\_{v}}
missä *Fv* on vastusvoima, *ρ* ilman tiheys, *v* kappaleen nopeus, *A* kappaleen poikkipinta-ala liikettä kohtisuorassa suunnassa ja *Cv* ilmanvastuskerroin (niin sanottu muotokerroin), jonka arvo riippuu kappaleen muodosta, eli geometriasta. Kaava pätee, kun kappaleen nopeus on äänen nopeutta pienempi. Erilaisten kappaleiden ilmanvastuskerroin voidaan määritellä kokeellisesti tuulitunnelissa. 

Vastuksen komponentit (erityisesti lentokoneessa):

* **ilmanvastus** johtuu ilman viskooseista ominaisuuksista
* kappaleen pinnan läheisyydessä on **rajakerros** (lentokoneella 0,01 mm – muutama millimetri pinnasta ulospäin, maapallon ilmakehässä rajakerrosta on satoja metrejä), jossa virtaus hidastuu so. pinnan ja ilman välinen suhteellinen liike loppuu pinnassa
* niin kauan kuin rajakerros on **laminaarinen**, kitkavastus on pieni; kun rajakerros irtoaa pinnasta ja muuttuu pyörteiseksi (**turbulentti virtaus**), se kasvaa
* **transitionopeus** riippuu kappaleen koosta, muodosta ja pinnankarheudesta
* **painevastus** riippuu kappaleen painejakaumasta kappaleen liikkuessa ilmassa. Kappaleen virtaviivaisuus vähentää painevastusta. Tämän takia muun muassa autojen ja ammusten perää muotoillaan juohevammaksi, jotta peräpainevastus pienenee
* **indusoitunut vastus** riippuu siiven nostovoimasta, ja se on ominainen lentokoneille
* **interferenssivastus** syntyy eri pintojen yli virtaavien virtausten jälleen yhdistyessä
* **loisvastus** syntyy kaikista pienosista, muun muassa radioantenneista, elektroniikan jäähdytysilmanottoaukoista yms.

Katso myös
----------

* Ballistiikka
* Väliaineen vastus
**Tyräkkikääriäinen** (*Lobesia euphorbiana*) on kääriäisiin kuuluva pieni perhonen. Se oli Suomessa rauhoitettu luonnonsuojelulailla vuodesta 1989 vuoteen 2006.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Tyräkkikääriäinen on punertavanruskea pieni perhonen. Etusiivet ovat tyvestä, keskiosasta ja kärjestä kastanjanruskeat, ja niissä on harmaanruskeita laikkuja. Tummempien alueiden välissä kulkee kaksi leveää, vaalean punertavanruskeaa vyötä, joista ulompi kapenee voimakkaasti. Myös siiven kärjen ripset ovat vaaleammat. Siiven etureunan lyhyet kostaaliviirut*selvennä* ovat punertavanvalkoisia. Takasiivet ovat harmaanruskeat, mutta niiden reunan ripset ovat vaalean punertavanruskeat.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Suomen alueella tyräkkikääriäisen levinneisyys seuraa tiukasti toukan ravintokasvin levinneisyyttä. Lajia tavataan paikoin itäisellä Uudellamaalla sekä Kymijoen suulla. Perhoset lentävät kesäkuussa. Lajin ravintokasvin esiintyminen taantuu, mutta rauhoituskauden takia perhosen esiintymisestä ei tehty havaintoja ja lajin tila Suomessa on nykyisin jokseenkin tuntematon.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Tyräkkikääriäistä tavataan rannoilla ja rantaniityillä, joilla kasvaa toukan ravintokasvia. Pohjois-Amerikassa lajia on tutkittu käytettäväksi hankalana vieraslajina leviävän kenttätyräkin (*Euphorbia esula*) biologiseen torjuntaan. Kääriäisen levittäminen luontoon saattaisi kuitenkin muodostaa uhan taloudellisesti merkittävien tyräkkilajien viljelylle.

Ravintokasvi
------------

Toukka elää muutamilla tyräkkilajeilla, mutta Suomessa vain rantatyräkillä (*Euphorbia palustris*).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Panu Välimäki & Jari-Pekka Kaitila: Huomionarvoiset pikkuperhoshavainnot (Micropterigidae–Pyralidae) 2009. Baptria, 2010, 35. vsk, nro 3, s. 84. Suomen Perhostutkijain Seura.
2. 1 2
3. ↑  Peter A. Follett & Jian J. Duan: Nontarget effects of biological control. Springer 1999 ISBN 978-0792377252 s. 47


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q11898981
* BioLib: 49160
* EoL: 360130
* EUNIS: 303931
* Fauna Europaea: 438657
* Fauna Europaea (new): f1f82e61-c02e-42b7-872f-ca01d114b63e
* GBIF: 1740534
* iNaturalist: 997173
* IRMNG: 10941695

 |

 |
Juri Kasparjan vuonna 2019.
**Juri Dmitrijevitš Kasparjan** (Ю́рий Дми́триевич Каспаря́н, s. 24. kesäkuuta 1963 Simferopol, Ukrainan SNT) on venäläinen kitaristi, joka tuli tunnetuksi neuvostoliittolaisen rockyhtye Kinon jäsenenä. Kasparjan oli myös merkittävässä osassa 1980–luvun Leningradissa vaikuttaneessa virallisen neuvostojärjestelmän ulkopuolisessa vaihtoehtokulttuurissa.

Elämä ja ura
------------

Kasparjan syntyi Simferopolissa Krimillä, jossa hänen äitinsä biologi Irina Solomonovitš Guslits oli lomailemassa. Isä Dmitri Kasparjan oli hyönteistieteilijä. Kasparjan on armenialainen nimi ja Irina oli juutalaissyntyinen. Kasparjan kasvoi perheen kotikaupungissa Leningradissa.

Vuosina 1970–1977 Kasparjan opiskeli lasten musiikkikoulussa sellonsoittoa, mutta siirtyi länsimaisen rockin vaikutuksesta kitaransoittoon. Vuonna 1983 hän tapasi Viktor Tsoin, josta tuli hänen läheisin yhteistyökumppaninsa ja ystävänsä. Kasparjanista tuli perustetun uuden aallon yhtyeen Kinon soolokitaristi. Vuodesta 1985 alkaen uuden vuosikymmenen alkuun asti Kasparjan osallistui Sergei Kurjohinin Popmekaniikka-musiikkikollektiivin (*Поп-механика*) konsertteihin ja äänitteisiin (ml. elokuvamusiikki).

Vuosina 1986–1989 hän tutustui Johanna Stingray'hin, josta tuli merkittävä neuvostorockin ja neuvostoliittolaisen popkulttuurin välittäjä länsimaihin. Kasparjan, Tsoi ja Boris Grebenštšikov vierailivat Stingray'n omalla albumilla. Marraskuun 2. päivänä 1987 Kasparjan avioitui Stingrayn kanssa. Avioliitto päättyi 1991. Kasparjan kierteli 1980–luvun lopulla ns. kinomanian*selvennä* aikaan neuvostotasavalloissa, Euroopassa ja Yhdysvalloissa. 

Viktor Tsoi sai surmansa auto-onnettomuudessa Latviassa 15. elokuuta 1990. Samana syksynä Kasparjan otti vastaan ortodoksikasteen ja samalla nimen Georgij, jota käyttää edelleen. Samoihin aikoihin Kasparjan upposi*selvennä* esoteerisiin ja filosofisiin kysymyksiin. Kasparjan osallistui uuden Venäjän*selvennä* aikana erilaisiin vaihtoehtomusiikkiprojekteihin. 

Kasparjan avioitui 2. maaliskuuta 2004 Natalia Nikolajevna Nazarovan kanssa.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Axel Engelbrekt Norrman** (23. kesäkuuta 1885 – 12. huhtikuuta 1970) oli 1900-luvun alussa vaikuttanut loimaalainen tekstiili-insinööri ja keksijä. Useiden Euroopan maiden lisäksi insinööri Norrman työskenteli Yhdysvalloissa ja Japanissa, jossa hän teki Suomea tunnetuksi jo ennen kuin ensimmäinen virallinen suurlähettiläskään oli nimitetty. 

Suomen itsenäistyessä Axel Norrman oli Japanissa. Sodan aikana hän ei päässyt palaamaan Suomeen, vaan joutui jäämään Japaniin odottamaan rauhaa. Norrman ei kuitenkaan jäänyt lepäämään laakereillaan, vaan käytti aikansa Japanissa erittäin tehokkaasti työskennellen Tokiossa Horne Co Ltd:n pääkonttorissa, vieraillen teknillisissä kouluissa sekä kutomoissa ja kirjoittaen artikkeleita mm. Japan Advertiseriin. Vuonna 1919 hän pääsi vihdoin matkustamaan Lontoon kautta Suomeen. 

Lapsena Norrman seurasi isänsä, Gottfrid Norrmanin, työtä Loimaan apteekissa ja tuli siihen lopputulokseen, että lääkkeet eivät ole oikea tie terveeseen elämään. Hän uskoi urheilun voimaan, opiskeli innokkaasti Tahko Pihkalan, tanskalaisen J. P. Müllerin sekä yhdysvaltalaisen Bernarr MacFaddenin oppeja ja kehitti oman "kotivoimistelujärjestelmänsä", joka terveellisen ruoan ohella oli hänen nuorekkuutensa ja terveytensä salaisuus.

Axel Norrman suunnitteli elämäntyönään kangaspuita sekä kudontavälineitä käsinkudontaan. Hän kehitteli vuosikaudet automaattista sukkulanheittäjää kutomakoneelle mm. Helsingin Teknillisen korkeakoulun tekstiililaboratoriossa toimiessaan tekstiiliaineiden professorin viransijaisena. Sittemmin Axel Norrman päätyi kuitenkin luomaan uransa käsinkudonnan markkinoilla ja perusti Loimaalle yrityksensä Normalon, joka myi ja markkinoi hänen kehittämiään tuotteita, joista merkittävimpiä oli kangaspuiden säästönyöritys. Normalo toimii Loimaalla saman suvun omistuksessa yhä tänäkin päivänä.
FN P90, tunnettu henkilökohtainen suoja-ase
**Henkilökohtainen suoja-ase** tai **henkilökohtainen itsepuolustusase** (engl. *Personal defense weapon, PDW*) on puoli- tai täysautomaattinen konepistoolimainen tuliase. Tämän tyyppinen ase ampuu kivääripatruunan mallista pienikaliiperista ja nopeaa ammusta, jonka tarkoitus on lävistää luotisuojausta hyvin. 

Asetyyppi on perinteisen konepistoolin ja isompikaliiperisen karbiinin välimuoto. Aseita käyttävät esimerkiksi varsinaisten taisteluiden ulkopuoliset tukijoukot, jotka eivät tarvitse kiväärin tehoista asetta, tai erikoisjoukot, jotka tarvitsevat sopivan kompaktin aseen ahtaita sisätiloja varten.

Historia
--------

Kautta tuliaseiden historian on ollut erilaisia pienennettyjä aseita helpompaa käsiteltävyyttä tai erikoistehtäviä varten, mutta varsinainen nykyaikaisen "Personal defense weaponin" konsepti syntyi Naton hankkeessa korvata 9×19 mm Parabellum -kaliiperiset konepistoolit 1980-luvun lopulla. Hakusessa oli pienikokoinen konepistoolia tehokkaampi, mutta kivääriä heikompitehoinen ase, joka lävistäisi hyvin kehittynyttä luotisuojausta.

Tunnettuja esimerkkejä kilpailun tuotoksista ovat FN P90 ja HK MP7. Vuonna 1991 esiteltiin monella tapaa futuristinen FN P90, joka ampuu valmistajan omaa FN 5,7×28 mm -patruunaa. Vuonna 2001 esiteltiin kilpailija, Heckler & Koch MP7, joka ampuu niinikään valmistajan omaa HK 4,6×30 mm -patruunaa. Sen jälkeen on suunniteltu lukuisia Personal defense weapon -tyyppisiä aseita ympäri maailman. Naton hankkeesta huolimatta suoja-aseista ei tullut länsimaisissa asevoimissa täysin konepistoolin korvaajia, mutta erikoisjoukoissa ne ovat suosittuja.

Lähteet
-------

1. ↑  Personal defense weapons - SALW Guide *salw-guide.bicc.de*. Viitattu 11.11.2023.
2. ↑  Issue, V8N3, Volume 8: Personal Defense Weapons – Small Arms Defense Journal *sadefensejournal.com*. Viitattu 11.11.2023. (englanniksi)
3. ↑  Tom: Personal Defense Weapons *Taisson*.  4.3.2022. Viitattu 11.11.2023. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Personal defense weapon
**Menetés** (kreik. Μενετές) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kárpathoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Kárpathoksen kuntaan, Kárpathoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 416 (vuonna 2011).

Menetésin kylää.
Menetésin kylä sijaitsee Kárpathoksen eteläisissä sisäosissa noin kahdeksan kilometriä länsilounaaseen Kárpathoksen kaupungista eli Pigádiasta. Se on rakennettu vuorenrinteeseen noin 280–350 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylän tärkein kirkko on omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle (*Koímisi tis Theotókou*).

Menetés muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Μενετών, *Topikí Koinótita Menetón*), johon kuuluvat varsinaisen Menetésin kylän lisäksi kylät Ágios Ioánnis Afiárti, Kípos Afiárti ja Lakkí sekä saaret Moíra, Nisierós ja Prasonísi. Koko yhdyskunnan väkiluku on 662.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Menetes *Greeka.com*. Viitattu 1.9.2020.
3. ↑  Menetes *Karpathos Info*. Viitattu 1.9.2020.
4. ↑  Menetes *Just Greece*. Viitattu 1.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Menetés** Wikimedia Commonsissa
**Pierre Louis Jouy** (k. elokuu 1894) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.

Eräs paratiisimonarkkilaji
Jouy oli ensimmäinen amerikkalainen ornitologi, joka tutki Korean linnustoa. Hän oli ammattimainen keräilijä, joka saapui Souliin toukokuussa 1883 oltuaan sitä ennen kaksi vuotta Japanissa keräämässä lintuja Kansallismuseon toimeksiannosta. Kansallismuseolla ei ollut määrärahaa Jouyn Korean-matkalle, mutta Jouy onnistui järjestämään itsensä Yhdysvaltojen lähetystöhenkilökuntaan. Hän keräsi lintuja Soulin ympäristöstä koko kesän. Syksyllä hän sai toimen kiinalaisten tullilaitoksesta Koreassa (Chinese Customs Service of Korea) ja matkusti Fusaniin marraskuussa 1883. Jouy asui Fusanissa lähes kolme vuotta ja keräsi lintuja ja muita eläimiä aina kun työkiireiltään ennätti. Hän lähti Koreasta heinäkuussa 1886, mutta pysähtyi vielä muutamaksi päiväksi Wŏnsaniin, jossa hän sai hankituksi muutaman näytteen lisää.

Jouy lähetti kokoelman, jossa oli yli 500 näytettä, Kansallismuseoon Washingtoniin, missä se lojui koskemattomana yli 20 vuotta. Samaan aikaan toiset tutkijat keräsivät ja kuvailivat lintuja, jotka siis olivat jo museossa. Jouy palasi Yhdysvaltoihin, paitsi rahoituksen loputtua, myös sairastuttuaan. Rahapulassa hän joutui jättämään kokoelmansa järjestämisen tuonnemmaksi ja lähti sen sijaan palkattuna keräilijänä Meksikoon keräämään lintuja ja muita eläimiä. Hänen sairautensa paheni ja hän kuoli tuberkuloosiin 1894.

Jouy ei ehtinyt kirjoittaa Korean ajoistaan raporttia, vaikka hänellä oli sellainen tarkoitus. Hänen ystävänsä A. H. Clark tutki kokoelman ja kuvaili vuonna 1907 yhdeksän siihen mennessä tuntematonta uutta muotoa, linnuista muun muassa viirupöllön (*Strix uralensis*) alalajin *hondoensis*. Vuonna 1910 Clark julkaisi täydellisen raportin kokoelman 554 näytteestä, mutta koska Jouyn muistiinpanot olivat olleet vain hänen päässään, ei raportissa ole juuri muuta kuin, mitä linnunnahat voivat kertoa. Clark löysi yhden lyhyen käsikirjoituksen, jossa Jouy kuvaili japaninparatiisimonarkin ja jonka Clark julkaisi postuumisti Jouyn nimellä 1910.

Jouy oli vähän ennen kuolemaansa antanut käsikirjoituksen Leonhard Hess Stejnegerille ja pyytänyt tätä tutkimaan kokoelmansa ja julkaisemaan raportin. Stejneger ei kiireiltään ehtinyt sitä koskaan tehdä.

Jouyn kunniaksi on nimetty hopeahartiakyyhky (*Columba jouyi*).

Lähteet
-------

* Internet Archives (*The Birds of Korea*, Oliver L. Austin, Jr. 1948)

### Viitteet

1. ↑  Allgemeine Deutsche Ornithologische Gesellschaft[vanhentunut linkki]
2. ↑  ITIS
3. ↑  *The Auk* (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  BirdLife Suomi (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* *The Auk* (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Neljä vuotta vanha maine coon.
**Maine coon** on suuri kesy kissarotu. Naaraat painavat noin 4–7 kilogrammaa ja urokset noin 6–11 kilogrammaa. Isompiakin yksilöitä on, varsinkin uroksia. Kissa on rakenteeltaan korkea ja pitkäselkäinen sekä -häntäinen, mikä lisää vaikutelmaa suuresta koosta.

Maine coon on lempeä, rauhallinen ja leikkisä kissa. Sillä on tuuhea ja pitkä turkki, jota on harjattava aina tarvittaessa. Maine coonin korvanpäitä koristavat ilvesmäiset tupsut. Sen kuono on neliömäinen ja vahva. Maine cooneja on monen värisiä, kuten suomalaisia kotikissoja. 

Rotu on Yhdysvaltojen Mainen osavaltion kansalliskissa. Ensimmäiset rodun edustajat tuotiin Suomeen vuonna 1989.

Maine coonit ovat ketteriä, ja ne pitävät kiipeilystä. Niille on hyvä rakentaa tukeva ulkotarha tai ulkoilutuksesta on huolehdittava valjaiden avulla. Irti sitä ei saa päästää, sillä se on hyvin luottavainen rotu ja saattaa helposti joutua onnettomuuksiin. Maine coonit tarvitsevat paljon seuraa ja tylsistyvät helposti, joten kissaa ei saisi pitää turhan pitkiä aikoja ilman virikkeitä tai leikkitoveria vahinkojen välttämiseksi. Maine coonit tulevat erittäin hyvin toimeen lasten, muiden kissojen ja jopa koirien kanssa.

Maine coon -rotu muistuttaa luonteeltaan koiraa. Se on seurallinen ja kiintyy ihmisiin. Yleensä se valitsee perheestä jonkun henkilön, jota se erityisesti palvoo.

Historia
--------

Maine coonin alkuperästä liikkuu monenlaisia uskomuksia, joista yksi kertoo, että kissan pennut olivat kesykissan ja pesukarhun risteymiä. Tällainen lajien välinen risteytyminen on käytännössä mahdoton. On myös ajateltu, että maine coonit olivat tosiasiassa norjalaisia metsäkissoja, jotka olivat saapuneet viikinkien mukana Pohjois-Amerikkaan vuonna 1000.

Kuvitteellisia maine cooneja
----------------------------

* Laiska ja lihava sarjakuvakissa Karvinen on rodultaan maine coon luojansa Jim Davisin mukaan.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maine coon** Wikimedia Commonsissa

* Suomen Maine Coon kissat ry.
**Silokotilo** (*Cochlicopa lubrica*) on yleinen ja laajalle levinnyt kotilolaji. Se kuuluu taksonomisesti ongelmalliseen sukuun ja lajin erottaminen lähisukulaisistaan on hankalaa.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Silokotilon sukkulamaisen kuoren leveys on 2,4–2,9 mm ja korkeus 5,0–7,5 mm. Kuoren muoto ja koirasgenitaalit muuntelevat huomattavasti, mikä vaikeuttaa lajin erottamista lähisukulaisistaan. Kuori on sileä, voimakkaasti kiiltävä, läpikuultava ja sen väri vaihtelee ruskean eri sävyissä. Pulleita kierteitä on noin 5,5 ja viimeinen niistä kapenee suuaukkoa kohti. Kuoren kärki on pyöristynyt. Napaa ei ole. Suuaukko on munanmuotoinen, yläreunasta kulmikas ja sitä reunustaa hieman paksuuntunut huuli. Itse eläin on musta.

Normaalisti kuoren kierteet kiertyvät oikealle, mutta Tervolasta tunnetaan silokotilopopulaatio, jonka yksilöiden kuoret kiertyvät vasemmalle.

*Cochlicopa lubrica*

Levinneisyys
------------

Silokotilo on levinneisyydeltään jokseenkin kosmopoliitti, jota tavataan joko alkuperäisenä tai vieraslajina ympäri maailmaa. Suomessa sitä tavataan koko maassa ja pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta se on yleisimpiä kotilolajeja.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Laji kelpuuttaa jokseenkin kaikenlaiset elinympäristöt. Laji viihtyy rehevissä ympäristöissä, mutta myös kuivilla mäntykankailla ja sietää jopa tulvia. Keskieurooppalaisten havaintojen mukaan osa kotiloista on erikoistunut kuiviin ja avoimiin, osa kosteisiin ja varjoisiin ympäristöihin.

Laji lisääntyy useimmiten niin, että kukin yksilö hedelmöittää itse itsensä. Kotilo tuottaa keväällä noin 20 munaa, jotka se laskee kosteaan maaperään. Munat kuoriutuvat parin viikon kuluttua ja kehitys aikuiseksi kestää 21–24 kuukautta. Silokotilo elää noin 3 vuotta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  A. Koivunen, P. Malinen, H. Ormio, J. Terhivuo & I. Valovirta: *Suomen kotilot ja etanat. Opas nilviäisten maailmaan*. Helsinki: Hyönteistarvike Tibiale Oy, 2014. ISBN 978-952-67544-6-8.  s. 33 sekä 105–107
2. 1 2  Terrestrial Mollusc Tool (englanniksi)
3. 1 2 3  SUB Göttingen: AnimalBase (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Luonnontieteellinen keskusmuseo (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1058315
* Wikispecies: Cochlicopa lubrica
* AFD: Cochlicopa\_lubrica
* BOLD: 360343
* CoL: WN3Z
* EoL: 449108
* EPPO: KOCHLU
* EUNIS: 286175
* Fauna Europaea: 425042
* Fauna Europaea (new): 95be4cc2-a124-4a08-b02d-e5259cf8646d
* GBIF: 2295977
* iNaturalist: 217274
* IRMNG: 10239716
* ITIS: 76885
* NatureServe: 2.114087
* NCBI: 82567
* NZOR: 60f15caf-7191-4a36-a585-bb25949235b2
* WoRMS: 819984

 |

 |
**MuggleNet** on yhdysvaltalainen Harry Potter -fanisivusto, jonka perusti vuonna 1999 Emerzon Sparz -niminen 12-vuotias poika Indianasta Yhdysvalloista.  Sivu koostuu pääosin uutisista ja erilaisista kirjoituksista, jotka liittyvät Harry Potterin maailmaan. Sivustolta löytyy myös oma chat, fanfiction- ja keskustelufoorumi sekä viikoittaiset äänestykset ja kilpailut. 

Sivusto on palkittu kirjailija J. K. Rowlingin omilla kotisivuilla fanisivupalkinnolla. Mugglenet on saanut myös muita huomionosoituksia kirjailijalta. Sivuston perustaja Emerson Sparz kutsuttiin kuudennen kirjan Harry Potter ja puoliverinen prinssi julkistamisen alla harvinaiseen haastatteluun toisen suositun fanisivuston The Leaky Cauldronin perustajan Melissa Anellin kanssa. 

Elokuussa 2005 aloitti toimintansa sivun alaisuudessa toimiva podcast: MuggleCast. Ohjelma ilmestyy noin kerran viikossa ja aina sen alussa kuullaan viikon Harry Potter -aiheiset uutiset. Ohjelman aikana juontajat keskustelevat tulevien ja nykyisten kirjojen juonista sekä elokuvista vakavasti ja silloin tällöin myös huumorilla. Ohjelmaan kuuluu erilaisia osioita joita ovat muun muassa: viikon pääaihe, kuuntelijoiden kysymykset, *Dueling Club* ja *Spy on Sparz*. 

Ilmestymisensä jälkeen ohjelma on saavuttanut suurta suosioita. Vain neljä päivää aloituspäivästä ohjelma oli iTunesin Yhdysvaltojen listan kuudenneksi kuunnelluin podcast. Nykyään ohjelmaa kuunnellaan joka puolella maapalloa.

Lähteet
-------

1. ↑  MuggleNet: About Us MuggleNet.  Arkistoitu 5.11.2013. Viitattu 21. lokakuuta 2007. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Mugglenet (englanniksi)
* Mugglecast (englanniksi)
**Tombstone** (engl. *Tombstone*) on vuonna 1993 valmistunut yhdysvaltalainen lännenelokuva, jonka on ohjannut George P. Cosmatos. Elokuvan pääosissa esiintyvät Kurt Russell, Val Kilmer, Sam Elliott, Bill Paxton ja Michael Biehn. *Tombstone*  oli taloudellinen menestys, ja se sai pääosin myönteisiä arvosteluja. Sittemmin elokuvasta on tullut kulttiklassikko.

Tarina
------

Elokuva perustuu tositapahtumiin. O. K. Corralin taistelu käytiin lainsuojattomien ja lainvartijoiden välillä Tombstonen kaupungissa Arizonassa 26. lokakuuta 1881. Tähän villin lännen kuuluisimpaan revolveritaisteluun ottivat osaa lainsuojattomat Billy Clanton, Frank McLaury, Tom McLaury ja Ike Clanton sekä lainvalvojat Wyatt Earp, Virgil Earp, Morgan Earp ja Doc Holliday. Taistelu kesti todellisuudessa vain 30 sekuntia.

Elokuvassa Wyatt Earpia esittää Kurt Russell, ja Doc Hollidayn roolissa nähdään Val Kilmer.

Lähteet
-------

1. ↑  Spangenberger, Phil: Tombstone 25—A Western Classic's Reunion *True West Magazine*.  Joulukuu 2018. True West Publishing. Viitattu 24.9.2019.
2. ↑  Stotter, Mike: *Villi länsi*, s. 37. Otava, 1998.

Aiheesta muualla
----------------

* *Tombstone* Internet Movie Databasessa (IMDb.com) (englanniksi)
**ISO 8859-2** on kahdeksanbittinen merkistö, joka on suunnattu Itä-Eurooppaan. Merkistöstä voidaan käyttää myös nimeä Latin2 (latinalainen merkistö numero 2). Se tukee seuraavia kieliä: bosnia, kroatia, puola, serbia (latinalaisin kirjaimin kirjoitettuna), serbokroatia, slovakki, sloveeni, tšekki, unkari sekä ylä- ja alasorbi. ISO 8859-2:sta puuttuvat romanian kielen oikeinkirjoituksessa tarvittavat kirjaimet Ș ja Ț (S/T ja alapuolinen pilkku), jotka korvataan kirjaimilla Ş ja Ţ (S/T ja sedilji). Myöhemmin standardoitu ISO 8859-16 sisältää nuo kirjaimet. Merkistössä on myös kirjaimet Ä, Ö ja ß samoilla paikoilla kuin ISO 8859-1 -merkistössä, joten sitä voi käyttää myös saksan ja suomen kirjoittamiseen; näiden kielten käyttöön suositeltu merkistö on kuitenkin ISO 8859-15.

ISO 8859-2 -merkit
------------------

| **ISO/IEC 8859-2** |
| --- |
|  | x0 | x1 | x2 | x3 | x4 | x5 | x6 | x7 | x8 | x9 | xA | xB | xC | xD | xE | xF |
| 0x | *ei käytössä* |
| 1x |
| 2x | *SP* | ! | "| # | $ |  % | & | ' | ( | ) | \* | + | , | - |. | / |
| 3x | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | : | ; | < | = | > | ? |
| 4x | @ | A | B | C | D | E | F | G | H | I | J | K | L | M | N | O |
| 5x | P | Q | R | S | T | U | V | W | X | Y | Z | [ | \ | ] | ^ | \_ |
| 6x | ` | a | b | c | d | e | f | g | h | i | j | k | l | m | n | o |
| 7x | p | q | r | s | t | u | v | w | x | y | z | { | | | } | ~ |   |
| 8x | *ei käytössä* |
| 9x |
| Ax | *NBSP* | Ą | ˘ | Ł | ¤ | Ľ | Ś | § | ¨ | Š | Ş | Ť | Ź | *SHY* | Ž | Ż |
| Bx | ° | ą | ˛ | ł | ´ | ľ | ś | ˇ | ¸ | š | ş | ť | ź | ˝ | ž | ż |
| Cx | Ŕ | Á | Â | Ă | Ä | Ĺ | Ć | Ç | Č | É | Ę | Ë | Ě | Í | Î | Ď |
| Dx | Đ | Ń | Ň | Ó | Ô | Ő | Ö | × | Ř | Ů | Ú | Ű | Ü | Ý | Ţ | ß |
| Ex | ŕ | á | â | ă | ä | ĺ | ć | ç | č | é | ę | ë | ě | í | î | ď |
| Fx | đ | ń | ň | ó | ô | ő | ö | ÷ | ř | ů | ú | ű | ü | ý | ţ | ˙ |

Merkistössä merkki 2016 (32) on tavallinen välilyönti ja A016 (160) sitova välilyönti. Merkki AD16 (173, *SOFT HYPHEN*) on määritelty HTML-kielessä tavutusvihjeeksi, eikä sen pitäisi olla näkyvissä (vaikkakaan useimmat selaimet eivät tue tavutusta). Merkkiä 7F16 (127) ei ole määritelty, mutta ASCII:ssa se on kontrollimerkki, joka saadaan BackSpace-näppäimestä.

Katso myös
----------

* ASCII
* Unicode

Lähteet
-------

1. ↑  ISO\_8859-2(7) – Linux Programmer's Manual *man7.org*. Viitattu 12.7.2019. (englanniksi)
2. ↑  ISO/IEC 8859-2:1999 *iso.org*. Viitattu 12.7.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Eurooppalaisen merkistön merkkien suomenkieliset nimet
Viktor Bolhovitinov
**Viktor Fjodorovitš Bolhovitinov** (ven. Ви́ктор Фёдорович Болхови́тинов, 4. helmikuuta 1899, Saratov, Saratovin kuvernementti – 29. tammikuuta 1970) oli neuvostoliittolainen lentokonesuunnittelija, joka johti muun muassa Bereznjak-Isajev BI-1 -rakettilentokoneen suunnittelua 1940-luvun alussa.

Bolhovitinov oli ensimmäisiä Žukovskin sotilasinsinööriakatemian kouluttamia insinöörejä. Vuonna 1934 hän modernisoi Tupolev TB-3 -pommikoneen DB-A-versioksi. 12. elokuuta 1937 DB-A pyrki lentämään pohjoisnavan ylitse Yhdysvaltoihin, mutta kone tuhoutui matkalla.

Vuonna 1937 Bolhovitinov suunnitteli nopean pommikoneen, joka sai nimen "S" eli "Spartak". Koneessa oli kaksi V-12-moottoria, jotka pyörittivät vastakkaisiin suuntiin pyöriviä potkureita. Tämän konesuunnitelman kehittelyä ei Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon jatkettu.

Vuonna 1940 Bolhovitinov sai oman suunnittelutoimistonsa, OKB-293, johdettavakseen. Sen päätoimi oli 1930-luvun lopussa jo aiemmin Bereznjakin ja Bolhovitinovin kaavailema rakettilentokone, BI-1. Vuonna 1944 A. G. Kostakov, joka johti rakettimoottorien suunnittelua NII-3-instituutissa, vangittiin ja NII-3 yhdistettiin OBB-293:een, josta tuli NII-1, jonka johdossa Bohovitinov jatkoi. Vuonna 1946 tämä yksikkö siirtyi Matus Bisnovatin johdettavaksi, ja syntyi Zavad 293 -yksikkö.

Bolhovitinov väitteli vuonna 1947 ja siirtyi professoriksi Žukovskin sotilasakatemiaan vuonna 1949.
**Ice Upon the Night** (FD010, FR040) on kokkolalaisen Immortal Souls -yhtyeen toinen täyspitkä studioalbumi.

*Ice Upon the Night* on Immortal Soulsin ensimmäinen julkaisu päästyään alankomaalaiselle *Fear Dark* -levy-yhtiölle. Albumi äänitettiin marraskuussa 2002 Helsingin *Sonic Pump Studiosissa*. Miksauksesta ja teknisestä puolesta vastasi Nino Laurenne. Mika Jussila masteroi *Ice Upon the Nightin* *Finnvox*-studiolla Helsingissä. Albumin tuotti Immortal Souls.

Musiikkityyliltään yhtye jatkaa tunnettua melodista death metal -linjaansa kuten myös sanoitusten talviteemojen käsittelyä, mutta musiikin tempo on kauttaaltaan aavistuksen hidastunut. Kappaleella "*You*" vieraileva laulaja Kimmo Pulkkinen tulkitsee puhtain vokaalein kappaleen säkeitä duettona A. Särkiojan murinavokaaleja vasten. Puhdasta laulua kuullaan myös lieviä hittiaineksia sisältävällä "*Man of Sorrow*" -kappaleella.

*Ice Upon the Night* sai monilta kriitikoilta hyvän vastaanoton. Esimerkiksi *Imperiumi.netin* Mape Ollila kirjoitti, että teknisesti yhtye on erittäin hyvä ja sen kappalemateriaalissakaan ei ole moitteen sijaa. Jotkut vanhat fanit sen sijaan moittivat albumia jonkin verran uusien ideoiden puutteesta, joistain lievistä metalcore-vaikutteista, vähemmän talvitunnelmaisesta kansikuvasta sekä *Under the Northern Sky* -albumiin verraten hieman rauhoittuneesta ulosannista.

*Ice Upon the Nightia* ei markkinoitu erityisen näkyvästi Suomessa, sillä *Fear Dark* -levy-yhtiön markkinointi kohdistuu pääasiassa Benelux-maihin, Saksaan ja Sveitsiin. Vuonna 2004 Albumi lisensoitiin Yhdysvaltojen markkinoille lähinnä hardcore punkiin suuntautuneen levy-yhtiön *Facedown Recordsin* kautta. USA-painos julkaistiin erilaisella, Fear Dark -versioon verraten talvisemmalla kansikuvalla.

Kappaleet
---------

1. Everwinter – 3.36
2. Welcome to North – 3.58
3. Sacrifice – 3.31
4. Painbearer – 4.27
5. Edge of the Frost – 5.09
6. Coldstreets – 4.05
7. You – 4.24
8. Suicidalive – 4.17
9. Man of Sorrow – 6.36

Kokoonpano
----------

* Aki Särkioja – murinalaulu, basso
* Esa Särkioja – kitara
* Pete Loisa – kitara
* Jupe Hakola – rummut

### Vierailevat muusikot

* Kimmo Pulkkinen – puhdas laulu kappaleella "*You*" ja "*Man of Sorrow*"

Arvostelut
----------

* Imperiumi: 8+/10

Lähteet
-------

1. ↑  Mape Ollila, Immortal Souls - ice Upon the Night, Imperiumi.net (Arkistoitu – Internet Archive) Luettu 24. maaliskuuta 2007.
2. ↑  Mape Ollila: Immortal Souls: Ice Upon The Night *Imperiumi*.  31.8.2003. Viitattu 6.3.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Ice Upon the Night Discogsissa.  (englanniksi)
* Albumin *Ice Upon the Night* arvostelu  Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
* Albumin arvio Revelationz-sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)(englanniksi)
* Albumin arvio Imperiumi.Net-sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Albumin arvio Noise.Fi-sivulla
* Sanoituksia Darklyrics-sivulla (englanniksi)
**Planckin energia** on energian yksikkö, jota merkitään symbolilla {\displaystyle E\_{\mathrm {P} }}. Yksi Planckin energia on 1,956 × 109 joulea, 1,22 × 1019 gigaelektronivolttia tai 543,3 kilowattituntia. Planckin energia on nimetty saksalaisen fyysikon Max Planckin mukaan.

Planckin energia liittyy perinteisen suhteellisuusteorian ja kvanttigravitaation rajaan. Kun alkeishiukkasen energia kasvaa kohti yhtä Planckin energiaa, alkaa sen painovoimavuorovaikutus lähestyä suuruudeltaan muita perusvuorovaikutuksia. Tällöin alkavat kvantti-ilmiöt olla merkittäviä eikä perinteistä suhteellisuusteoriaa voida soveltaa.

Planckin energia on alkeishiukkasten mittakaavassa valtava määrä energiaa. Suurienergiaisimman havaitun hiukkasen eli OMG-hiukkasen energia, 50 joulea, vastaa vain noin 25 miljardisosaa yhdestä Planckin energiasta. Arkiympäristössä yksi Planckin energia vastaa noin henkilöauton polttoainetankillisen sisältämää kemiallista energiaa.

Yksi Planckin energia on se energia, joka tarvitaan yhden Planckin pituuden mittakaavan luotaamiseen. Se on luultavasti myös maksimienergia, joka voidaan sovittaa näin pieneen mittakaavaan, joka tuolloin välittömästi luhistuu mustaksi aukoksi. Säieteoriassa Planckin energia on värähtelevien säikeiden keskimääräinen energia.

Planckin energian määrittää yhtälö

{\displaystyle \,E\_{\mathrm {P} }={\sqrt {\frac {\hbar c^{5}}{G}}}},
jossa c on valonnopeus tyhjiössä, {\displaystyle {\hbar }} on redusoitu Planckin vakio ja G on gravitaatiovakio. Planckin energia on ekvivalentti Planckin massan kanssa yhtälön E=mc² perusteella. Kertomalla Planckin energia vakiolla

{\displaystyle {\sqrt {\frac {1}{8\pi }}}}
voidaan yksinkertaistaa joitakin gravitaatioyhtälöitä. Hiukkasfyysikot ja kosmologit käyttävät usein tällaista **redusoitua Planckin energiaa**, jonka yhtälö on

{\displaystyle {\sqrt {\frac {\hbar {}c^{5}}{8\pi G}}}}.
Yksi redusoitu Planckin energia on noin 0,390 × 109 joulea eli 2,43 × 1018 gigaelektronivolttia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Planck energy Fact Guru Astronomy knowledge.  Arkistoitu 5.7.2006. Viitattu 12. helmikuuta 2007. (englanniksi)
2. ↑  Maalampi, Jukka & Perko, Tapani: *Lyhyt modernin fysiikan johdatus*. Limes ry, 1997. ISBN 951-745-175-X.
3. ↑  Susskind, Leonard: *The black hole war : my battle with Stephen Hawking to make the world safe for quantum mechanics*, s. 115–116. New York: Backbay, 2009. ISBN 978-0-316-01641-4.
4. ↑  Planck energy SparkNotes.  Arkistoitu 29.9.2007. Viitattu 11. helmikuuta 2007. (englanniksi)
5. ↑  Planck Energy Cosmos: The Swinburne Astronomy Online Encyclopedia. Viitattu 11. helmikuuta 2007. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Planck Energy (Arkistoitu – Internet Archive)

Planckin yksiköt

|  |  |
| --- | --- |
| Planckin perusyksiköt: | Planckin aika | 
Planckin pituus | 
Planckin massa | 
Planckin varaus | 
Planckin lämpötila |
| Planckin johdetut yksiköt: | Planckin energia | 
Planckin voima | 
Planckin teho | 
Planckin tiheys | 
Planckin pinta-ala | 
Planckin tilavuus | 
Planckin kulmataajuus | 
Planckin paine | 
Planckin sähkövirta | 
Planckin jännite | 
Planckin impedanssi | 
Planckin liikemäärä |
Skjoldungernen kansallispuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Frederikssundin kuntaTanska |
| Lähin kaupunki | 
Kööpenhamina |
| Pinta-ala | 
170 |

Hallinto| Nimi alkuperäiskielellä | 
Nationalpark Skjoldungernes Land |
| Tyyppi | 
KansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
2015 |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Skjoldungernen kansallispuisto** on luonnonsuojelualue Tanskassa melko lähellä Kööpenhaminaa. Se sijaitsee Roskilden vuonossa. Puistossa on viikinkien hautakumpuja, rauhaisia metsäalueita ja komeita kartanoita. Se on tärkeä lintujen pesimä- ja ruokailualue jossa pesii myös harvinainen merikotka.

Puiston pinta-ala on 170 neliökilometriä. Se avattiin 21. maaliskuuta 2015.

Lähteet
-------

1. ↑  Skjoldungernes Land National Park *Visit Denmark*. Viitattu 29.1.2016.
2. ↑  Sjælland har fået sin første nationalpark *Berlingske*.  21.3.2015. Viitattu 29.1.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Tanskan kansallispuistot |
| --- |
|  |
| 
* Kuninkaallinen Nordsjælland
* Mols Bjerge
* Skjoldungerne
* Thy
* Vattimeri
* Kollis-Grönlanti

 |

 |
Kuninkaallinen Nordsjællandin kansallispuistoGribskovin metsää

|  |  |
| --- | --- |
| Lähin kaupunki | 
Kööpenhamina |
| Pinta-ala | 
262 km2 |

Hallinto| Nimi alkuperäiskielellä | 
Nationalpark Kongernes Nordsjælland |
| Perustettu | 
2018 |

muokkaa - muokkaa wikitekstiäTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Kuninkaallinen Nordsjællandin kansallispuisto** on luonnonsuojelualue Tanskassa melko lähellä Kööpenhaminaa. 

Puisto on avattu 29. toukokuuta 2018. Sen pinta-ala on 262 km2. Osana kansallispuistoa on kaksi Unescon maailmanperintökohdetta: Kronborgin linna ja sitä ympäröivät Pohjois-Själlannin metsästysmaat. Yli 70% puistosta on Natura-aluetta. Siihen kuuluu yksi maan suurimmista metsäalueista, Gribskov, ja kaksi suurinta järveä, Arresø ja Esrum Sø.

Lähteet
-------

1. ↑  Om Nationalpark Kongernes Nordsjælland *nationalparkkongernesnordsjaelland*. Viitattu 11.11.2023. (tanskaksi)


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Tanskan kansallispuistot |
| --- |
|  |
| 
* Kuninkaallinen Nordsjælland
* Mols Bjerge
* Skjoldungerne
* Thy
* Vattimeri
* Kollis-Grönlanti

 |

 |
Korkeataajuuksinen hengityslaite.
**Noninvasiivinen ventilaatio** tarkoittaa mekaanista hengityslaitehoitoa, joka toteutetaan ilman keinoilmatietä. Keinotekoinen ilmatie voidaan saada aikaan endotrakeaalisen intubaation tai henkitorveen tehdyn avanteen eli trakeostomian tai krikotyreostomian kautta. Noninvasiivisessa ventiloinnissa sen sijaan käytetään apuna nenä- tai kasvonaamaria.

Tyypit
------

Noninvasiiviseen ventilaatioon käytetään samantyyppisiä tilavuussäätöisiä ja painesäätöisiä hengityslaitteita kuin intuboitujen potilaiden hengityslaitehoidossa. Usein käytetty painesäätöinen hengitysmuoto, jossa on positiivinen loppu-uloshengityspaine, tunnetaan nimellä kaksivaiheinen positiivinen paineventilaatio eli BIPAP-hoito (engl. *Bilevel positive airway pressure ventilation*). Suhteellinen hengitysavustus eli PAV (engl. *Proportional assist ventilation*) on hengitysmalli, jossa potilaan saama hengitystuki vaihtelee suhteessa potilaan oman hengityksen voimakkuuteen. Toisinaan noninvasiiviseen ventilaatioon lasketaan mukaan jatkuva positiivinen ilmatiepainehoito eli CPAP-hoito (engl. *Continuous positive airway pressure*).

Käyttöaiheet
------------

Noninvasiivista ventilaatiota käytetään akuutin hengitysvajauksen hoidossa, jossa se on happihoitoa tehokkaampaa mutta vähemmän tehokasta kuin intubaation avulla toteutettu hengityslaitehoito. Parhaat tulokset on saatu keuhkoahtaumataudin pahenemisvaiheen hoidosta. Muita sairauksia, joissa noninvasiivista ventilaatiota voidaan käyttää, ovat lihastaudit, kyfoskolioosi, vaikea uniapnea, astman pahenemisvaihe ja leikkauksen jälkeinen hengitysvajaus. Myös käyttö kaasujenvaihtohäiriöiden kuten keuhkopöhön ja keuhkokuumeen hoidossa on mahdollista.

Katso myös
----------

* Hengityslaite

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Brander, P.E. Varpula, T. (2005). "Noninvasiivinen ventilaatio – äkillisen hengitysvajauksen käypää hoitoa." Finnanest 38(1):26-30.