recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Leonid Josypovytš Burjak** (ukr. Леонід Йосипович Буряк, s. 10. heinäkuuta 1953 Odessa, Neuvostoliitto) on ukrainalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.

Ura pelaajana
-------------

Burjak edusti suurimman osan urastaan FK Dynamo Kiovan joukkuetta. Burjak oli voittamassa viittä Neuvostoliiton mestaruutta sekä Cup-voittajien cupia ja Uefa-supercupia 1975. 

Burjak päätti pelaajauransa Suomessa. Kaudella 1988 hän edusti Kemin Pallotovereita sekä 1990 Vantaan Palloa. Hän toimi molemmissa joukkueissa pelaajavalmentajana. 

Neuvostoliiton maajoukkueessa Burjak pelasi 53 ottelua. Hän oli mukana maan pronssimitalijoukkueessa Montrealin olympialaisissa 1976. Burjak nimettiin Neuvostoliiton joukkueeseen myös MM-kilpailuihin 1982, mutta hän ei loukkaantumisen takia pelannut yhtään ottelua.

Ura valmentajana
----------------

Burjak valmensi uransa alkuaikoina Suomessa sekä yliopistotasolla Yhdysvalloissa. Hän palasi 1993 Ukrainaan ja johdatti kasvattajaseuransa FK Tšornomorets Odessan Ukrainan mestariksi 1995 ja 1996. Hän on toiminut myös lyhyen aikaa Ukrainan maajoukkueen päävalmentajana.

Burjak hoiti FK Dynamo Kiovan päävalmentajan tehtäviä lyhyen aikaa 2005, ja on sen jälkeen toiminut seuran urheilujohtajana.

Saavutukset
-----------

### Pelaajana

* Neuvostoliiton mestaruus (5): 1974, 1975, 1977, 1980, 1981
* Neuvostoliiton cup (4): 1974, 1978, 1982, 1986
* Neuvostoliiton supercup: 1980
* Cup-voittajien cup: 1975
* Uefa-supercup: 1975
* Olympiapronssi: 1976

### Valmentajana

* Ukrainan mestaruus (2): 1995, 1996


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Valeri Lobanovsky** | **Ukrainan jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja**2002–2003 | Seuraaja:**Oleh Bloh’in** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Jožef Sabo** | **FK Dynamo Kiovan päävalmentaja**2005 | Seuraaja:**Anatoli Demjanenko** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Ekstruusioreaktio** on kemiallisen reaktion tyyppi, jossa atomi tai atomiryhmä irtoaa molekyylistä ja tuotteeseen muodostuu uusi kemiallinen sidos niiden kahden atomin välille, joihin irtoava ryhmä alun perin oli sitoutunut. Ekstruusioreaktio on insertioreaktion käänteisreaktio. Ekstruusioreaktiota voidaan kuvata yleisellä reaktioyhtälöllä:

A–B–C → B + A–C
Ekstruusioreaktioissa irtoava ryhmä on usein pienikokoinen kaasumainen molekyyli. Tällaisia ovat esimerkiksi typpi, hiilimonoksidi, hiilidioksidi tai rikkidioksidi. Ekstruusioreaktio voi tapahtua joko kuumennettaessa tai fotokemiallisesti säteilyttämällä. Tyypillisiä esimerkkejä ekstruusioreaktioista ovat typen ekstruusio pyratsoliinijohdannaisista, jolloin muodostuu syklopropaanijohdannaisia, rikkidioksidin irtoaminen sulfoneista Ramberg–Bäcklund-reaktiossa sekä hiilimonoksidin irtoaminen aldehydeistä säteilytettäessä niitä ultraviolettivalolla.

Lähteet
-------

1. ↑  Leila Kotama ja Antti Kivinen: *Suomalaisten Kemistien Seuran sanastotoimikunnan julkaisuja nro 5: Fysikaalisen orgaanisen kemian sanasto*, s. 52. Suomen Kemian Seura, 1983. ISBN 951-9223-20-7. (englanniksi)
2. ↑  Extrusion transformation *IUPAC GoldBook*. IUPAC. Viitattu 1.7.2017. (englanniksi)
3. 1 2  Michael B. Smith & Jerry March: *March's Advanced Organic Chemistry*, s. 303, 1316. John Wiley & Sons, 2013. ISBN 9780470462591. (englanniksi)
4. ↑  Adam Jacobs: *Understanding Organic Reaction Mechanisms*, s. 178. Cambridge University Press, 1997. ISBN 978-0521467766. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 1.7.2017). (englanniksi)
5. ↑  Jean-Pierre Finet: *Ligand Coupling Reactions with Heteroatomic Compounds*, s. 2. Elsevier, 1998. ISBN 9780080427942. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 1.7.2017). (englanniksi)
**Oculus 104** on suomalainen lujitemuovista valmistettu matkavene, joka esiteltiin Helsingin venenäyttelyssä vuonna 1971. Muotoilija Kai Salon Taideteollisen korkeakoulun lopputyönään suunnittelemaa venettä valmisti Ky Antti Ilola kymmenkunta kappaletta 1970-luvun alussa, mutta vuoden 1972 öljykriisi teki siitä monen muun muovituotteen tavoin liian kalliin, jotta tuotantoa olisi voitu jatkaa.

Oculus-veneen muotokieli noudattaa syntyajalleen tyypillistä "avaruustyyliä", jonka toinen suomalaisilmentymä oli Matti Suurosen vuonna 1968 esitelty Futuro-talo. Veneen runko on perinteisen kalastajaveneen mallinen ja 10,4 metriä pitkä. Veneen kansirakenne ei noudata perinteistä jakoa hytteihin ja ohjaamoon, vaan koko sisätila on yhtenäistä tilaa. Sisätilan katto on kauttaaltaan tasainen ja muodostaa suuren kaiteiden ympäröimän auringonottokannen. Ohjaamo sijaitsee sisätilan keulaosassa puolipallon muotoisen valokuvun alla, samanlaisen kuin mitä käytettiin tuon ajan tasakattoarkkitehtuurissa talojen kattoikkunoina.

Veneen viisi metriä pitkän salongin lisäksi sisätiloina on tilavia, rullaverhoin eristettäviä makuusoppia, pieni keittiö ja tilava kylpyhuone. Runsaisiin säilytystiloihin kuuluvat tuuletettu sadevaatekomero, hyllykaapit, ripustinkaapit, kylkiin upotetut liinavaatekomerot, pilssin virvoke- ja säilykeruokakomero ja keittiön kaapit.

Oculuksen moottorina käytettiin Valmetin valmistamaa 75 hevosvoiman moottoria, joka antaa veneelle noin kymmenen solmun nopeuden. Ohjaus on hydraulinen. Veneen teknisiä varusteita olivat lämmityslaite, koneellinen tuuletus, automaattiset pilssi- ja likavesipumput sekä kylmä ja lämmin painevesi.

Kansainvälinen julkisuus
------------------------

Oculus-veneestä tehtiin yhteensä parisataa lehtijuttua muun muassa *Abitare*-sisustuslehteen sekä *Motor Boat Yachting*- ja *Motor Boating & Sailing* -lehtiin.

Kai Salon alkuperäisenä ajatuksena oli suunnitella edullinen ja turvallinen perhevene, mutta veneestä tuli kuitenkin hyvin kallis. Yhtä lukuun ottamatta kaikki valmistetut Oculukset tilattiin Suomen ulkopuolelle. Yksi ennakkomaksun maksaneista tilaajista oli amerikkalainen viihdetaiteilija Dean Martin, joka kuitenkin perui tilauksensa öljykriisin aiheuttaman hinnankorotuksen perusteella. Suomessa veneestä oli kiinnostunut Spede Pasanen, mutta hänenkään kanssaan ei päästy yksimielisyyteen hinnasta.

Lähteet
-------

Lähteinä käytetyt Vene-lehden ja Kauppalehden jutut sekä viitteet muihin lehtijuttuihin löytyvät tästä tekstitiedostosta (viitattu 26.10.2015).

1. ↑  Oculus-vene *www.elka.fi*.  Arkistoitu 24.7.2020. Viitattu 3.12.2020.
2. 1 2 3 4  *Muotoilusta vetonaula*, Kauppalehti 15.3.1971.
3. 1 2 3  Vene-lehti 3/1971.
4. ↑  Ylen Puoli seitsemän -ohjelman videoinsertti Oculuksesta syksyltä 2013, Vimeo-videopalvelu. Viitattu 26.10.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuva veneestä Suomen Elinkeinoelämän Keskusarkiston sivustolla
* *Motor Boating & Sailing* -lehden juttu Oculuksesta, Google Books (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee Yhdysvaltain laivaston Independence-luokan lentotukialusta. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**USS Langley** (runkonumero CVL-27) oli Yhdysvaltain laivaston Independence-luokan lentotukialus, joka palveli toisessa maailmansodassa. Alus palveli sodan jälkeen Ranskan merivoimien lentotukialus *La Fayettena* 1951–1963.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Independence-luokka (lentotukialus)*
Alus tilattiin New York Shipbuilding Corporationin telakalta Camdenista New Jerseystä Cleveland-luokan kevyt risteilijä *USS Fargona* (CL-85). Aluksen köliä laskettaessa 11. huhtikuuta 1942 se oli päätetty muuttaa lentotukialukseksi nimettynä *USS Crown Pointiksi*. Se nimettiin 13. marraskuuta uudelleen *USS Langleyksi* ja alus laskettiin vesille 22. toukokuuta 1943 kumminaan presidentti Rooseveltin avustajan Harry L. Hopkinsin puoliso. Alus luokiteltiin 31. elokuuta kevyeksi lentotukialukseksi runkonumerolla CVL-27 ja se otettiin palveluskäyttöön 31. elokuuta 1943 ensimmäisenä päällikkönään W. M. Dillon.

Palvelus
--------

Alus palasi 6. tammikuuta 1946 Philadelphiaan, jossa se siirrettiin Atlantin reservilaivaston Philadelphian osastoon 31. toukokuuta. Alus poistettiin palveluksesta 11. helmikuuta 1947 ja se luovutettiin Ranskalle puolustuksen avustusohjelman mukaisesti 8. tammikuuta 1951. Ranskan merivoimat nimesi aluksen *Lafayetteksi* runkonumerolla R-96. Alus palautettiin Yhdysvalloille 20. maaliskuuta 1963 ja se myytiin Boston Metals Companylle Baltimoreen Marylandiin romutettavaksi.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **USS Langley (CVL-27)**.
1. ↑  Dictionary of American Naval Fighting Ships - USS Langley (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  US Carriers

*Independence*-luokan lentotukialukset

|  |
| --- |
| *USS Independence* –
*USS Princeton* –
*USS Belleau Wood* –
*USS Cowpens* –
*USS Monterey* –
*USS Langley* –
*USS Cabot* –
*USS Bataan* –
*USS San Jacinto* |
| Edeltäjä: *Essex*-luokka – Seuraaja: *Midway*-luokka |
Bayreuthin Justizpalast, jossa toimii Landgericht Bayreuth
**Landgericht** on saksalaisessa tuomioistuinjärjestelmässä Amtsgerichtin ja Oberlandesgerichtin väliin sijoittuva tuomioistuin. Se voi olla toimivaltainen sekä ensimmäisenä että toisena oikeusasteena. Saksassa on nykyisin 116 Landgerichtiä. 

Rikosprosessissa Landgericht on ensimmäinen oikeusaste niissä rikoksissa (saks. *Verbrechen*) ja vakavissa rikkomuksissa (saks. *Vergehen*), joista säädetty lievin vankeusrangaistus on neljä vuotta. Poikkeustapauksissa se voi olla ensimmäinen oikeusaste lievemmissä tapauksissa, kun asialla on erityistä merkittävyyttä. Se on ensimmäinen oikeusaste myös pakkohoito- ja turvasäilöasioissa. Siviiliprosessissa Landgericht on ensimmäinen oikeusaste niissä riita-asioissa, joita ei käsitellä Amtsgerichtissä: tavallisesti riita-asioissa, joiden arvo ylittää 5000 euroa. Toisen oikeusasteen tuomioistuimena Landgericht käsittelee valituksia Amtsgerichtin päätöksistä. 

Suurin osa Landgerichtin asioista käsitellään yhden tuomarin kokoonpanossa. Vakaviksi tai tärkeiksi katsotut asiat voidaan ratkaista kolmen ammattituomarin kokoonpanossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Yleiset tuomioistuimet - Saksa *Euroopan e-Justice-portaali*. Euroopan komissio. Viitattu 21.09.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Luettelo Saksan Landgerichteistä
Ukba ibn Nafin rakennuttama moskeija Kairouanissa.
**Ukba ibn Nafi** (myös *Uqba ibn Nafi*, *Sidi Okba*; kuoli 683) oli arabialainen sotapäällikkö, joka valtasi suuren osan Pohjois-Afrikkaa.

Ukba ibn Nafi oli Egyptin valloittajan Amr ibn al-Asin sisarenpoika. Hän tunkeutui vuonna 642 Fezzaniin ja valtasi Zawilan kaupungin. Vuosina 662–663 tai 666–667 hän osallistui Tripolin eteläpuolella asuneiden heimojen vastaiseen sotaretkeen valloittaen garamantien entisen pääkaupungin Djarman. Libyasta hänen kerrotaan edenneen Sudaniin ja vallanneen Kawarin alueen. Vuonna 670 Ukban johtama kymmenen tuhannen miehen ratsujoukko valloitti Ghadamesin ja Gafsan kaupungit sekä Kastiliyan alueen, jonne perustettiin Kairouanin kaupunki. Vuonna 673 omaijadikalifi Muawija I erotti Ukban Ifriqiyan käskynhaltijan virasta peläten ehkä tämän vaikutusvallan kasvua.

Muawijan kuoltua vuonna 680 hänen seuraajansa Jazid I nimitti Ukban jälleen Ifriqiyan käskynhaltijaksi. Vuonna 681 hän lähti sotaretkelle kohti Atlantin valtamerta. Ukban armeija eteni Maghrebin keskiosaan, löi berberit ja bysanttilaiset Zabvuoristossa, valloitti Tiaretin kaupungin ja eteni Tangeriin asti. Sieltä hän kääntyi etelään, valtasi Volubilisin kaupungin, ylitti Atlasvuoriston ja tunkeutui aina Sousin alueen Taroudantiin saakka. Paluumatkalla Kairouaniin berberien päällikkö Kusaila (Kasila) löi arabien joukot Biskran kaakkoispuolella Maghrebin keskiosassa. Ukba sai surmansa taistelussa.

Ukba oli loistava sotapäällikkö, mutta hän ei ymmärtänyt berberien merkitystä Bysantin vastaisessa taistelussa. Pohjois-Afrikan pysyvä valloitus jäi hänen seuraajiensa tehtäväksi. Ukbaa koskevat kertomukset sisältävät paljon legendaarisia aineksia, joita on vaikeaa erottaa historiallisista tapahtumista.

Lähteet
-------

1. 1 2  *The Encyclopaedia of Islam, new edition, volume X, third impression*, s. 789. Leiden: E.J. Brill, 2000. ISBN 90-04-11211-1.
2. ↑  *New Encyclopedia of Africa, volume 3*, s. 676. Farmington Hills: Thomson Gale, 2008. ISBN 978-0-684-31457-0.
3. ↑  *The Encyclopaedia of Islam, new edition, volume X, third impression*, s. 789–790. Leiden: E.J. Brill, 2000. ISBN 90-04-11211-1.
4. 1 2  *The Encyclopaedia of Islam, new edition, volume X, third impression*, s. 790. Leiden: E.J. Brill, 2000. ISBN 90-04-11211-1.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* İslâm Ansiklopedisi

 |

 |
**Sylvie Guillaume** (s. 11. kesäkuuta 1962) on ranskalainen poliitikko. Hänet valittiin Euroopan parlamenttiin vuoden 2009 vaaleissa. Hän on Euroopan parlamentin sosialistien ja demokraattien ryhmän varapuheenjohtaja ja kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan jäsen.

Guillaume on ollut erilaisissa toimissa Ranskan sosialistisessa puolueessa vuodesta 1993 lähtien. Vuosina 1998–2004 hän oli Rhône-Alpesin aluevaltuuston jäsen, ja vuodesta 2001 lähtien hän on ollut Lyonin kaupungin apulaiskaupunginjohtaja.

Koulutuksena Guillaumella on ylioppilastutkinnon lisäksi sosiaali- ja terveysalan sihteerin tutkinto.

Lähteet
-------

1. ↑  Sylvie Guillaume Euroopan parlamentti. Viitattu 15.2.2014.
2. 1 2  Sylvie Guillaume - Ansioluettelo Euroopan parlamentti. Viitattu 3.5.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Landmine** on *Transformers*-universumissa esiintyvä Autobotti. Hasbron luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1988 Marvelin *The Transformers* -sarjakuvassa.

The Transformers
----------------

*The Transformersissa* Landmine on tutkimuskoneeksi muuntautuva Autobottien Pretender.
Landmine esiintyi myös *Transformers: Super-God Masterforce*-sarjassa.

Unicron-trilogia
----------------

### Transformers: Energon

*Transformers: Energonissa* Landmine on yksi Rodimuksen ryhmään kuuluneista Autoboteista. 

### Transformers Cybertron

*Transformers: Cybertronissa* Landmine oli ensimmäinen Autobotti Maassa. Sarjan ensimmäisessä jaksossa Unicronin kipinästä syntynyt musta aukko oli imemäisillään hänet sisäänsä, kunnes Vector Prime avasi Rhysling-miekallaan avaruusportin, joka lähetti Landminen Maahan, missä lapset Coby, Lori ja Bud löysivät hänet.

Hahmoa näytelleet
-----------------

| **Vuodet** | **Näyttelijät** | **Sarjat** |
| --- | --- | --- |
| 2004-2005 | Ward Perry | *Transformers: Energon* |
| 2005–2006 | Paul Dobson | *Transformers: Cybertron* |
|

Aiheesta muualla
----------------

* Lisätietoa Landminesta TFWIKI.Netissä, Transformers-aiheisesta wikiassa
**Hollisterin mellakka** oli American Motorcyclist Associationin "Gypsy tour" -ajoissa vuonna 1947 tapahtunut välikohtaus, joka kesti noin 40 tuntia.

Tapahtumien kulku
-----------------

Yhdysvaltain moottoripyöräharrastajien keskusliitto AMA järjesti Yhdysvaltain itsenäisyyspäivänä 4. heinäkuuta 1947 suuren ajotapahtuman Hollisterissa, Kaliforniassa. Noin 4 500 asukkaan Hollisteriin tuli 4 000 motoristia. Ajoihin osallistui myös sotaveteraaniryhmä, jonka nimi oli *The **P**issed **O**ff **B**astards of **B**loomington*, *P.O.B.O.B.* eli lyhyesti *P.O.B*. Ryhmää johti Otto Friendl. Muita osallistujia olivat muun muassa *Market Street Commandos* ja *Boozefighters*. Väkijoukko rikkoi Hollisterin keskustan katuun kaljapulloja, ja motoristit pitivät pääkadulla nopeuskilpailuja. Juovuksissa olevat nahkatakkiset, farkkuhousuiset motoristit ajelivat ympäri kaupunkia holtittomasti ja jopa ravintoloiden ovista sisään. Motoristeja loukkaantui kaatumisissa ja törmäyksissä. Varsinaisen mellakan käynnistivät Boozefighters. Syntyi joukkotappelu, humalaiset rähinöijät yritettiin vapauttaa väkivalloin, kaupungin seitsenhenkinen poliisi menetti tilanteen hallinnan ja osavaltion liikkuva poliisi tuli apuun. 40 tuntia kestäneessä riehunnassa loukkaantui 60, joista kolme vakavasti. 50 pidätettiin, pääosin rauhan häiritsemisestä, ja suurin osa häiriöteoista oli Boozefighters-moottoripyöräkerhon tekemisiä. Noin 20 poliisin joukko sai tilanteen hallintaansa 5. heinäkuuta 1947 mennessä. Rangaistusten kovuus vaihteli 25 dollarin liikennesakosta kolmen kuukauden vankilatuomioihin.

Mellakan jälkeisiä tapahtumia
-----------------------------

Life-lehti julkaisi kuuluisaksi tulleen kuvan juopuneesta motoristista, mikä ei kuitenkaan ollut koko totuus tapahtumista. Hollisterin tyyppinen tapahtuma toistui pari kuukautta myöhemmin Riversiden kaupungissa.

AMA:n silloisen pääsihteerin väitetään tapahtuman jälkeen sanoneen, että prosentti moottoripyöräilijöistä oli huligaaneja, mutta sitä on mahdoton todistaa. Joka tapauksessa Riversiden sheriffi kutsui häiritseviä motoristeja lainsuojattomiksi.

Mellakka populaarikulttuurissa
------------------------------

Hollisterin ja Riversiden tapahtumat olivat innoituksena elokuvalle *Hurjapäät*, joka sai ensi-iltansa vuonna 1953.

Lähteet
-------

* Mika Mölsä: *Prosenttijengit, moottoripyöräkerhot ja järjestäytynyt rikollisuus Suomessa*. Johnny Kniga, 2009. ISBN 9789510349755.
* Paul Lunde: *Järjestäytynyt rikollisuus*. Gummarus, 2004. ISBN 951-20-6637-8.
* Hunter S. Thompson: *Helvetin enkelit*. Sammakko, 2007. 9789524830140.

### Viitteet

1. 1 2  Mölsä 2009, s. 37
2. ↑  Thompson 2007, s 85
3. 1 2  Mölsä 2009, s. 38
4. ↑  Thompson 2007, s 84
5. ↑  Havok in Hollister Motorcyclists Take Over Town, Many Injured, By C. I. Dourghty JR. San Francisco Chronicle Staff Writer: Transcribed by Mike Carroll Jr. Mike Carroll Productions
6. 1 2  Thompson 2007, s 87
7. ↑  1947 Hollister Invasion
8. ↑  Lunde 2004, s. 174
9. ↑  A Brief History of "Outlaw" Motorcycle Clubs William L. Dulaney, November 2005
Irokeesien lippu. (Hiawathan vyö)
**Cayugat** olivat yksi irokeesien liittokunnan viidestä kansasta. Heidän omakielinen nimensä on käännetty "Likaisen maan kansaksi" ja joskus myös "Suuren suon ihmisiksi". Liiton on oletettu syntyneen 1500-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Sen tehtävänä on ollut turvata rauha kaikkien siihen kuuluvien viiden kansan välillä ja pitää yhtä mahdollisten ulkopuolisten hyökkäysten kohdistuessa heihin.

Suuren rauhan-aatteen irokeesien keskuuteen tuoneen Hiawathan kunniaksi liittokunnan symbolina pidettiin vyötä, johon sisältyi heidän historiansa. Se koostui viidestä kuviosta. Keskellä oli liiton valkoinen rauhan puu, joka edusti irokeesien sydäntä. Puun molemmin puolin oli kaksi erikokoista neliötä liitettyinä kapealla nauhalla toisiinsa. Tämä symbolismi kuvasi viittä irokeesien alkuperäistä kansaa. Vasemmalta oikealle: senecat, läntisten ovien vartijat; cayugat, suurten piippujen pitäjät; onondagat, rauhanvyön säilyttäjät; oneidat, Suuren rauhanpuun istuttajat ja mohawkit, itäisten ovien vartijat. Hiawathan vyö nousi uudelleen esille irokeesien tunnuksena 1900-luvulla heidän joutuessaan toistuviin yhteenottoihin niin New Yorkin kuin Ontarionkin hallitusten kanssa. Omia asioitaan tarmokkaasti ajaen ja itsetuntoonsa luottaen irokeesit onnistuivat pyrkimyksessään tuoda liittokuntansa esiin uudelleen. Tästä osoituksena he saivat sinivalkoisen lipun, jossa heidän alkuperäinen tunnuksensa on kuvattuna jälkipolville.

Irokeesit kävivät 1600-luvulla lukuisia sotia joiden seuraukset olivat vuosisadan loppuun mennessä käyneet tuhoisiksi heille itselleen. Uusi Ranska vahvoine intiaaniliittolaisineen onnistui iskemään kuolettavasti liittokunnan moniin kyliin. Cayugat kärsivät vähiten tappioita. Vuonna 1660 heidän yhteenlaskettu määränsä oli ollut 1 500 ja sata vuotta myöhemmin vuonna 1778 lukumäärä oli 1 100.

Yhdysvaltain vallankumouksen jälkeen 1770-luvun lopulla suurin osa cayugoista muutti Kanadaan palaamatta koskaan takaisin. New Yorkiin jääneet cayugat hajaantuivat saman vuosisadan loppuun mennessä joidenkin yhdistyessä suurilukuisempiin senecoihin.

Suurin osa cayugoista puhuu englantia. Enää noin 100 henkilöä puhuu perinteistä kieltään*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Cayuga Nation (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Pentti Virrankoski: *Yhdysvaltain ja Kanadan intiaanit*. Gummerus, 1994. ISBN 951-717-788-7.
3. ↑  Cayuga Indian Tribe history


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
Sylvio Kroll vuonna 1988.**Sylvio Kroll** (s. 29. huhtikuuta 1965 Lübben, Brandenburg, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen, alun perin Itä-Saksaa edustanut telinevoimistelun olympiamitalisti.

Kroll saavutti Soulin olympialaisissa 1988 itäsaksalaisena hopeaa joukkuekilpailussa ja hypyssä sekä sijoittui nojapuilla seitsemänneksi, hevosella kahdeksanneksi ja moniottelussa kymmenenneksi. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän edusti Saksaa ja sijoittui neljänneksi joukkuekilpailussa, kuudenneksi hypyssä ja 26:nneksi moniottelussa.

MM-kilpailuissa Wecker saavutti yhdeksän mitalia, joista kaksi oli kultaa. Vuonna 1985 hän voitti kultaa nojapuilla sekä saavutti hopeaa rekillä sekä pronssia moniottelussa ja joukkuekilpailussa. Vuonna 1987 hän voitti kultaa hypyssä ja saavutti pronssia joukkuekilpailussa. Vuonna 1989 hän sai hopeaa hypyssä ja joukkuekilpailussa. Mitalikokoelman täydensi vuoden 1991 MM-pronssi joukkuekilpailusta.

Kroll voitti EM-kultaa hypyssä vuonna 1985. Samoissa kisoissa hän sai hopeaa nojapuilla ja hevosella. Vuonna 1987 hän saavutti EM-hopeaa rekillä ja hypyssä.

Lähteet
-------

* Sylvio Krollin olympiasijoitukset Sports Reference LLC.  Arkistoitu 13.11.2012. Viitattu 10.6.2013. (englanniksi)
* Voimistelun MM-kisatulokset Sport-komplett.de. Viitattu 10.6.2013. (saksaksi)
* Sports123.com: Voimistelutilastot *sports123.com*. Viitattu 10.6.2013. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Sports Reference LLC
2. ↑  Sport-komplett.de
3. ↑  Sports123.com


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Filippoksen stoa** oli antiikin aikainen stoa eli pylväshalli Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Filippoksen stoan rauniot.
Stoa rakennettiin hellenistisellä kaudella noin vuonna 216–200 eaa. Sen rakennuttaja oli rakennuksesta löydetyn piirtokirjoituksen perusteella Makedonian kuningas Filippos V. Stoa sijaitsi Apollonin ja Artemiin pyhäkköalueen eteläpuolella Etelästoan ja sataman välissä, Kompetaliastien agoralta pyhäkköalueelle johtaneen Pyhän tien länsilaidalla.

Stoa koostui oikeastaan kahdesta vierekkäisestä pylväshallista, joilla oli yhteinen takaseinä. Ne oli rakennettu pohjois-eteläsuunnassa ja toinen avautui itään ja toinen länteen. Idempi stoa oli varhaisempi, kun taas läntinen stoa lisättiin jonkin verran myöhemmin. Itäpuolinen stoa oli normaali suorakulmionmuotoinen pylväshalli, jonka pituus oli noin 71 metriä ja leveys noin 11 metriä. Länsipuolinen stoa oli L-kirjaimen muotoinen ja leveämpi itäosan pohjoispuolella, jossa oli erillinen huone. Se oli erotettu muusta pylväshallista joonialaisilla puolipylväillä. Kummankin puolen julkisivussa oli doorilaiset pylväät.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Delos, Stoa of Philip *Perseus*. Viitattu 24.10.2016.
2. ↑  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "Delos, Greece", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  "Delos", *Greek Island Hopping 2008*, s. 216–225. Thomas Cook Publishing, 2008. ISBN 978-1-84157-839-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Filippoksen stoa** Wikimedia Commonsissa
**Hopealuoti** on termi, joka viittaa kielikuvissa suoraviivaiseen, äärimmäistä tehokkuutta vaativaan ratkaisuun. Sitä käytetään yleensä silloin, kun uuden teknisen edistysaskeleen tai käytännön oletetaan ratkaisevan pääosan sillä alueella vallitsevista ongelmista helposti. Termi on saanut alkunsa kansantaruista. Perimätiedon mukaan vain hopealuotia käyttämällä on mahdollista torjua käsiaseella noitia, vampyyreita tai hirviöitä.

Tarut
-----

Tunnetuin hopealuodeille haavoittuvainen taruolento on ihmissusi. Taru on alkujaan peräisin Gévaudanin pedosta kertovasta legendasta, jossa aseensa hopealuodeilla ladannut henkilö onnistuu lopulta ampumaan jättikokoisen suden.

Useissa perinteissä hopeaa pidetään metallina, joka on tekemisissä Kuun ja sielun kanssa. On todennäköistä, että kyseiset mielleyhtymät ovat luoneet legendan hopealuodeista.

Populaarikulttuuri
------------------

Tunnettu populaarikulttuurin esimerkki hopealuodista on Yksinäinen ratsastaja, joka käytti aseessaan hopealuoteja.

Oikeat hopealuodit
------------------

Hopea soveltuu käytännössä luodin raaka-aineeksi, vaikka se onkin lyijyä kevyempää. Se on riittävän kovaa vastustamaan suuren nopeuden aiheuttamaa hankausta piipun sisäpinnassa, toisin kuin lyijy. Osumavaikutukset eivät vastaa täysvaippaluoteja. Hopealuoti ei yleensä pirstaloidu tai muuta muotoaan edes kiväärinopeudella ja luoti tunkeutuu syvemmälle. Korkean sulamispisteen ja kovuuden vuoksi lyijyluoteja vastaavien hopealuotien valmistaminen vaatii kehittyneemmät valu- ja muotoilutekniikat. Raakaluoti voidaan valaa pinch-tekniikalla, mutta noin 1 000 celsiusasteen lämpötila on välttämätön riittävän juoksevuuden saamiseksi valamiseen.

Kielikuvat
----------

Aikoinaan merkittävät lääkkeet, kuten salvarsaani ja penisilliinit on nähty "hopealuoteina". Asiantuntijat käyttävät termiä usein kyynisesti hillitäkseen järjettömiä odotuksia. Esimerkiksi lääkärit sanovat usein tuoreimmista ihmedieeteistä, etteivät ne ole "mitään hopealuoteja".
Landini VL30
Landini traktoreita, taustalla yhtiön valmistama McCormick.
**Landini** on italialainen traktorimerkki. Yhtiön perusti Giovanni Landini vuonna 1884 tuottamaan ja korjaamaan viinitarhoissa käytettäviä koneita. Yhtiön kotipaikka on Fabbrico Reggio Emilian maakunnasa. 

Vuonna 1925 se valmisti ensimmäisen kuulamoottorilla varustetun traktorin 25/30 HP, joka oli 30-hevosvoimainen. Tuotanto kuitenkin pysähtyi prototyyppiin. Sarjavalmistus aloitettiin seuraavalla mallilla HP 40 vuonna 1932. Vuonna 1935 yhtiö toi markkinoille Vélite mallin, jossa oli 25 hv. Vélite menestyi hyvin Italian traktorimarkkinoilla ja nousi myyntitilastojen kärkeen. Landini jatkoi toisen maailmansodan jälkeen tuotantoa kuulamoottoreiden turvin, mutta ei enää menestynyt yhtä hyvin. Vuonna 1957 se alkoi valmistaa lisenssillä Perkins moottoreita, joita se käyttää vielä nykyäänkin useissa malleissaan. 

Yhtiön osti Massey-Ferguson vuonna 1959, joka omisti jo entuudestaan Perkinsin. MF joutui kuitenkin itse taloudellisiin vaikeuksiin ja myi yhtiöstä 66% vuonna 1989 ja Landinista muodostui osa ARGO konsernia. Vuonna 1994 Massey-Ferguson myytiin AGCO:lle. Landini merkki kuitenkin säilyi näissä maailmanlaajuisissa yritysjärjestylyissä. Vuonna 2007 se alkoi valmistaa McCormick traktoreita tehtaillaan Italiassa, jonne niiden valmistus siirrettiin Englannin Doncasterista.

Nykyisin tehdas valmistaa Landini Mistral sarjaa teholuokissa 35,5-54 hv, joita myydään myös Mccormick GM-sarjana. Korkeinta teholuokkaa edustaa Landini 7-sarja, jossa on kuusimallia teholuokissa 145-312 hv. McCormickin vastaavat mallit ovat XTX- ja TTX-sarjat. Näiden lisäksi on hedelmä- ja viinitarhoille tarkoitettuja erikoistraktoreita. Trekker mallistossa on tarjolla neljä telaketjutarktoria.

Lähteet
-------

1. ↑  Michael Dörflinger: "Landini - traktoritehtailija Fabbricosta", *Traktorit - vetovoiman vuosisata*, s. 150. Suomentanut Hannu Väisänen. Hämeenlinna: Karisto, 2012. ISBN 978-951-23-5534-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Landini (traktori)** Wikimedia Commonsissa
**Landsbanki** (isl. *Landsbanki Íslands*) on Islannin toiseksi suurin pankki.
7. lokakuuta 2008 Islannin valtio kansallisti Landsbankin. Syynä oli Yhdysvalloista alkanut subprime-kriisi, jonka seurauksena pankin toimintaedellytykset heikkenivät nopeasti. Islannin valtio vakuutti, että Landsbanki jatkaa pankkitoimintaa.

Historia
--------

Landsbanki toimi Islannin keskuspankkina vuodesta 1928 vuoteen 1961 saakka, minkä jälkeen perustettiin Islannin keskuspankki. Pankki yksityistettiin vuosina 1998–2003.

Islantilaismiljonääri Thor Björgolfsson omisti yhdessä isänsä kanssa 42 prosenttia Landsbankista. Björgolfsson omistaa myös Novator-yhtiön.

Lansbanki laajeni voimakkaasti Euroopassa 2000-luvulta lähtien. Vuonna 2000 se osti lontoolaisen Heritable Bankin. Vuonna 2003 Landsbanki osti pienen luxemburgilaispankin, joka nimitettiin myöhemmin Landsbanki Luxembourg SA:ksi Vuonna 2005 Landsbanki osti brittiläiset osakevälitys- ja yritysrahoitusyritykset Teather & Greenwood sekä Kepler Equities. Loppuvuodesta Landsbanki osti puolet irlantilaisesta Merrion Capital Group osakevälitysyrityksestä.

Landsbankin vararikon yhteydessä myös sen brittiläinen tytäryhtiö Icesave suljettiin. Internetpankki oli houkutellut runsaasti säästöjä korkeilla koroilla. Arviolta 300 000 brittiläistä oli talletettanut noin viiden miljardin euron edestä rahaa. Ison-Britannian hallitus lupasi maksaa talletukset ilman ylärajaa, koska Islannin valtio ei siihen kyennyt.

Katso myös
----------

* Kaupthing
* Glitnir
* Straumur

Lähteet
-------

1. ↑  Islannin pääministeri: Valtiota uhkaa vararikko *Helsingin Sanomat*.  6.10.2008. HS.  Arkistoitu 9.12.2008. Viitattu 13.4.2009.
2. ↑  Helsingin Sanomat: Valtio otti haltuunsa Islannin suurimpiin kuuluvan pankin (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Laurila, Jenni: Miljardööri-Thorin suomalaisomistusten myynnistä keskustellaan *Uusi Suomi*.  7.10.2008. Viitattu 13.4.2009.
4. ↑  Helsingin Sanomat: Brittipääministeri vie Islannin viranomaiset oikeuteen talletuksista (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Landsbankin kotisivu (islanniksi) (englanniksi)
Suvun kotitalo Ca’ da Mosto Venetsiassa.
**Alvise** (tai **Luigi**) **Cadamosto** (myös *Ca’ da Mosto*, *da Mosto*; noin 1429 – 16. kesäkuuta 1483) oli venetsialainen merenkulkija, joka teki Portugalin palveluksessa tutkimusmatkoja Länsi-Afrikan rannikolle.

Venetsialaiseen aatelissukuun kuulunut Cadamosto purjehti ja kävi kauppaa Välimerellä ja Flanderissa. Vuonna 1454 hänen aluksensa haaksirikkoutui Portugalin rannikolla. Henrik Purjehtija tarjosi Cadamostolle laivan ja antoi hänen tehtäväkseen selvittää mahdollisuuksia käydä kauppaa Länsi-Afrikassa. 

Cadamosto lähti vuonna 1455 portugalilaisen Vicente Diasin kanssa Kanariansaarten ja Madeiran kautta nykyisen Mauritanian rannikolle, jossa hän sai tietoja alueen suola- ja kultakaupasta. Hän jatkoi etelään Kap Verden niemimaalle saakka ja tutki Senegaljoen alajuoksua, jossa hän oli muslimihallitsija Budomelin vieraana. Senegalin suussa Cadamosto tapasi genovalaisen purjehtijan Antoniotto Usodimaren, jonka kanssa hän kävi Gambiajoella. Siellä hän joutui alkuasukkaiden hyökkäyksen kohteeksi ja palasi pian Portugaliin.

Vuonna 1456 Cadamosto lähti Usodimaren kanssa kolmella laivalla uudelle retkelle. Purjehdittuaan Kap Verden niemelle he kääntyivät länteen ja löysivät Kap Verden saaret. Paluumatkalla Cadamosto kävi nykyisen Guinea-Bissaun rannikolla ja löysi Bissagossaaret. Hän palasi Venetsiaan vuonna 1463.

Cadamosto on ainoa Henrik Purjehtijan palveluksessa ollut kapteeni, joka on jättänyt jälkeensä matkakertomuksen. Se julkaistiin Italiassa vuonna 1507. Cadamosto kävi etelämpänä kuin kukaan muu eurooppalainen ja hän oli myös yksi ensimmäisistä avomeripurjehtijoista.

Lähteet
-------

1. ↑  Dizionario Biografico degli Italiani *Treccani*. Viitattu 19.7.2022.
2. 1 2 3 4 5 6  Waldman, Carl & Wexler, Alan: *Encyclopedia of Exploration. Volume I: The Explorers*, s. 105. New York: Facts on File, 2004. ISBN 0-8160-4676-X.
3. ↑  Baker, Daniel B. (editor): *Explorers and Discoverers of the World*, s. 112. Detroit: Gale Research, 1993. ISBN 0-8103-5421-7.
4. ↑  *Afrika: entsiklopeditšeski slovar, tom 1*, s. 607. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1986.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
	+ 2
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
	+ 2
	+ 3
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
	+ 2
* Puola
* Portugali
	+ 2
* Vatikaani
	+ 2

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef
	+ 2

 |

 |
**Filiskos Aiginalainen** (m.kreik. Φιλίσκος; 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen kyyniseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli Onesikritoksen poika ja kotoisin Aiginasta.

Onesikritos lähetti Filiskoksen ja tämän nuoremman veljen Androstheneen Ateenaan. Siellä he kiinnostuivat Diogenes Sinopelaisen ajattelusta siinä määrin, että myös Onesikritos tuli Ateenaan ja ryhtyi Diogeneen oppilaaksi. Hermippos Smyrnalaisen mukaan Filiskos oli Stilponin oppilas. Hänet on liitetty myös Fokioniin.

*Sudan* mukaan Filiskos olisi ollut Aleksanteri Suuren opettaja, mutta tällaista tietoa ei esiinny muissa antiikin aikaisissa lähteissä. Se, että Filiskos olisi ollut sekä Onesikritoksen poika, Stilponin oppilas että Aleksanterin opettaja, muodostaa myös kronologisen ongelman. Claudius Aelianus on kuitenkin säilyttänyt Filiskoksen Aleksanterille osoittaman lyhyen kehotuksen; siinä Filiskos kehottaa Aleksanteria pitämään huolen maineestaan ja tuomaan enemmän rauhaa kuin tuhoa.

*Sudan* mukaan Filiskos kirjoitti dialogeja. Niihin kuului muun muassa teos nimeltä *Kodros*. Satyros väitti, että Diogeneen nimiin laitetut tragediat olivat todellisuudessa Filiskoksen kirjoittamia. Sotionin mukaan Diogeneen nimiin laitettujen dialogien joukossa oli myös dialogi nimeltä *Filiskos*.

Lähteet
-------

1. ↑  Diogenes Laertios (DL): *Merkittävien filosofien elämät ja opit* VI.75.
2. 1 2  Filiskos *Suda On Line: Byzantine Lexicography*. The Stoa Consortium.  (muinaiskreikaksi) (englanniksi)
3. 1 2 3  Filiskos *Suda On Line: Byzantine Lexicography*. The Stoa Consortium.  (muinaiskreikaksi) (englanniksi)
4. ↑  Aelianus: *Varia Historia*, XIV.11. Teoksessa Aelian; Wilson, Nigel Guy (toim.): *Historical miscellany*, s. 461. Nide 486 / Loeb classical library. Harvard University Press, 1997. ISBN 067499535X. Teoksen verkkoversio.
5. ↑  DL VI.80, VI.73.
6. ↑  DL VI.80.

Antiikin filosofia – Kyyninen koulukunta

|  |  |
| --- | --- |
| Kreikkalainen aika | Antisthenes · Diogenes · Monimos · Onesikritos · Filiskos · Krates · Hipparkhia · Metrokles · Kleomenes · Bion · Menippos · Menedemos · Kerkidas · Teles |
| Roomalainen aika | Demetrios · Oinomaos · Demonaks · Agathobulos · Sekundos · Peregrinos Proteus · Pankrates · Theagenes · Kreskentios · Herakleios · Asklepiades · Salustios |
LST Normandian maihinnousussa.
**Landing Ship, Tank (LST)** oli panssaroitujen ajoneuvojen ja sotilasjoukkojen kuljetukseen rakennettu maihinnousualus. Ne ajettiin suoraan sotatoimialueen rantaan, jossa sotilaat jalkautuivat sekä ajoneuvot ajettiin maihin keulassa olevien luukkujen kautta. Alus pääsi poistumaan rannasta ankkurinsa ja vinssin avulla.

Toisessa maailmansodassa liittoutuneet valmistivat yhteensä 1 051 LST:tä, joita käytettiin muun muassa Normandian maihinnousussa. Hieman toisistaan poikkeavia aluksia tekivät useat valmistajat. Tyypillisesti näiden alusten pituus oli hieman toista sataa metriä, syväyksen ollessa hieman yli kahden metrin. Alukset saattoivat kuljettaa 20-30 panssarivaunua sekä noin kaksisataa sotilasta. Huippunopeudet pysyttelivät noin 20 kilometrin tuntivauhdissa. Eräs sotilaiden aluksesta käyttämä lempinimi olikin *Large Slow Target* (suom. *Suuri, hidas maalitaulu*).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tieteen kuvalehti Historia 2/2014, s.45

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Landing Ship, Tank** Wikimedia Commonsissa
**Alco** on mitä todennäköisimmin sukupuuttoon kuollut perulainen koirarotu. 
 Tieteelliseksi nimeksi on aikoinaan esitetty *Canis alco*.

Ulkonäkö
--------

Alco oli pienikokoinen sylikoira. Sillä oli melko suuri pää ja riippuvat korvat. Häntä oli pitkä ja hapsuttunut. Karvapeite oli pitkä ja pehmeä. Väritys oli valkoinen mustin laikuin (joita esiintyi lähinnä korvissa, pään alueella ja lantiolla) ja pienin tan-merkein (silmien yläpuolella).

Alkuperä
--------

Perulaiset naiset käyttivät alcoa sylikoiranaan, ja sen nimen sanotaan tulleen muinaisesta inkojen käyttämästä kielestä. Kuuluisa eläintieteilijä Buffon mainitsi rodun 1700-luvulla, minkä jälkeen sitä kuvaili varsin seikkaperäisesti Charles Hamilton vuonna 1840. Jälkimmäiseksi mainittuun vuoteen mennessä matkailija nimeltä W. Bullock oli ehtinyt jo tuoda sen Eurooppaan. Hänen hankkimansa yksilö oli kotoisin Meksikosta, joten jotkin koiratieteilijät uskovat rodun olleen meksikolainen. Desmond Morris puoltaa kuitenkin perulaista alkuperää.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Morris, D. *Dogs – The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*: s. 574–575. Trafalgar Square Publishing, North Pomfret, Vermont: 2008.
2. ↑  Hamilton Smith, Charles. *The Naturalist’s Library: Vol. XIX, Mammalia: Dogs, Vol. II*, s. 135. Chatto & Windus: Piccadilly.
**Nukketeatteritalo Musta & Valkea Ratsu** on Sysmässä toimiva nukketeatteri, jota johtaa Eevaliisa Holma-Kinnunen.

Nukketeatteritalo numero 1 (Onkiniementie 230) tehtiin vanhaan yksikerroksiseen osuuskauppaan 1975 Nestor Holman ja hänen poikiensa piirtämänä peruskorjauksena kahteen kerrokseen. Yläkerrokseen tuli nukketeatteri, johon Lahden kaupunginteatterin ja ohjaaja Sirkka-Liisa Wilenin toimesta laitettiin säädettävä valaistus. Kymmenen vuoden aikana talossa (Valkea Ratsu) kävi eniten Heinolan Kurssikeskuksen opettajaryhmiä Kalevi Peltolan johdolla 1975–1985.

Nukketeatteritalo numero 2 (Onkiniementie 223) tehtiin vuonna 1939 rakennettuun vanhaan kaupparakennukseen (Aron kauppa) 1985, johon tuli myös kaksi kerrosta: alakertaan isompi (varsinainen teatteri ns. "lurex-menetelmällä", ja yläkertaan pieni kokeiluteatteri. Eevaliisa Holma-Kinnusen veli, arkkitehti Sakari Holma piirsi Nukketeatteritalo Musta & Valkea Ratsun peruskorjauksen. 

Talossa on 500 Eevaliisa Holma-Kinnusen ideoimaa, suunnittelemaa ja valmistamaa nukkea, joista 150 on lasten ja aikuisten kokeilukäytössä. "Lurex-menetelmä" tarkoittaa sitä, että nukettaja itse piilossa ollen näkee lurex-kankaan läpi yleisönsä ja voi kohdistaa artikulaationukella improvisoidun dialogin tiettyyn suuntaan. Menetelmän kehitti Eevaliisa Holma-Kinnunen kumppaneineen toimiessaan 1973–2006 Suvi-Pinxin kesäteatterissa, jossa hänen nukkejaan oli noin 100–200 yleisön improvisointikäytössä. Siellä entisen Ilolan kansakoulun pihapiirissä oli nukketeatteri Valkea Ratsu vuosina 1973–2006 ja sitä johti Eevaliisa Holma-Kinnunen.

Aiheesta muualla
----------------

* Nukketeatteritalon sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
**Stjepan Tomas** (s. 6. maaliskuuta 1976, Bugojno, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapalloilija. Tomas on edustanut vuodesta 2009 venäläistä FK Rubin Kazania. Pelipaikaltaan hän on puolustaja.

Tomasin ura alkoi vuonna 1994 Istra Pulassa, josta hän siirtyi Kroatian suurimpaan seuraan Dinamo Zagrebiin vuosiksi 1996–2000. Tämän jälkeen seurasi kolme kautta Italiassa, ensin Vicenzassa sitten Comossa. Italiasta Tomas siirtyi Turkkiin, aluksi Fenerbahçeen ja sitten Galatasarayhyn. Vuonna 2007 Tomas suuntasi Venäjälle Rubin Kazaniin.

Tomasin ensimmäinen maaottelu oli 22. huhtikuuta 1998 Puolaa vastaan. Hän pelasi kolme ottelua vuoden 2002 MM-kisoissa. Hän oli myös mukana vuoden 2004 EM-kisoissa, mutta ei mahtunut pelaavaan kokoonpanoon. Vuoden 2006 MM-kisoissa Tomas pelasi yhdessä ottelussa 82 minuuttia. Tomas on pelannut 49 maaottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin (tilanne 22. kesäkuuta 2006).

Seurat
------

* 1994–1995 Istra Pula (Kroatia)
* 1996–2000 Dinamo Zagreb (Kroatia)
* 2000–2002 Vicenza (Italia)
* 2002–2003 Como (Italia)
* 2003–2004 Fenerbahçe SK(Turkki)
* 2004–2007 Galatasaray SK (Turkki)
* 2007– Rubin Kazan (Venäjä)

Lähteet
-------

1. ↑

Kroatian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Pletikosa |
2 Šerić |
3 Šimunić |
4 Tomas |
5 Rapaić |
6 Živković |
7 Vugrinec |
8 Prosinečki |
9 Šuker |
10 N. Kovač |
11 Bokšić |
12 Butina |
13 Stanić |
14 Soldo |
15 Šarić |
16 Vranješ |
17 Jarni |
18 Olić |
19 Vlaović |
20 Šimić |
21 R. Kovač |
22 Balaban |
23 Vasilj |
Valmentaja Jozić

Kroatian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Pletikosa |
2 Srna |
3 Šimunić |
4 R. Kovač |
5 Tudor |
6 Vranješ |
7 Šimić |
8 Babić |
9 Pršo |
10 N. Kovač |
11 Tokić |
12 Didulica |
13 Tomas |
14 Modrić |
15 I. Leko |
16 J. Leko |
17 Klasnić |
18 Olić |
19 Kranjčar |
20 Šerić |
21 Balaban |
22 Bošnjak |
23 Butina |
Valmentaja Kranjčar
**Nukkeakileija** (*Aquilegia ecalcarata*) on leinikkikasvien (Ranunculaceae) heimoon ja akileijojen (*Aquilegia*) sukuun kuuluva kasvilaji.

Nukkeakileijan varret kasvavat yksittäin tai muutaman varren ryhminä. Varret voivat kasvaa 20–80 cm korkeiksi ja ne ovat harvakarvaisia sekä yleensä yläosistaan haaroittuneita. Tyvilehtiä on useita ja niiden lehtiruodit ovat 7–15 cm pitkiä. Lehdet ovat epäsäännöllisesti liuskoittuneita tai lehdykkäisiä. Varsilehtiä on yhdestä kolmeen kappaletta. Nukkeakileijan kukinto koostuu 2–6 kukasta, jotka ovat halkaisijaltaan 1,5–2,8 cm. Kukkaperät ovat karvaisia ja enintään 6 cm pitkiä. Verholehdet ovat purppuranvärisiä ja kapeansoikeita, 10–14 mm pitkiä sekä 4–6 mm leveitä. Terälehdet ovat niin ikään purppuranvärisiä ja lähes yhtä pitkiä kuin verholehdet. Heteet ovat pituudeltaan noin puolet terälehtien pituudesta. Heteiden palhot ovat noin 4 mm pitkiä ja ponnet lähestulkoon mustia. Emejä on neljä tai viisi kappaletta. Nukkeakileija kukkii touko–kesäkuussa ja tuottaa hedelmiä kesä–elokuussa. Hedelminä olevat tuppilot ovat 8–11 mm pitkiä ja siemenet noin 1,5 mm pitkiä.

Nukkeakileija kasvaa harvahkoissa metsissä, pensaikoissa, heinikkoisilla rinteillä sekä tienpientareilla 1800–3500 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia tavataan Kiinassa Gansun, Guizhoun, Henanin, Hubein, Ningxian, Qinghain, Shaanxin ja Sichuanin maakunnissa sekä Tiibetin autonomisen alueen itäosissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Flora of China: *Aquilegia ecalcarata* *Flora of China*. Viitattu 3.6.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Nukkeakileija (*Aquilegia ecalcarata*)
* iNaturalist: *Aquilegia ecalcarata*
* UniProt: Taxonomy – *Aquilegia ecalcarata* (englanniksi)
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): *Aquilegia ecalcarata* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2312217
* Wikispecies: Aquilegia ecalcarata
* CoL: FZQV
* FoC: 200007509
* GBIF: 7278297
* GRIN: 407301
* iNaturalist: 506388
* IPNI: 708871-1
* NCBI: 46965
* Open Tree of Life: 947694
* Plant List: kew-2644748
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:708871-1
* Tropicos: 27104194
* WFO: wfo-0000541286

 |

 |
**James Darmesteter** (28. maaliskuuta 1849 Chateau Salins, Alsace, Ranska – 19. lokakuuta 1894 Maisons-Laffitte) oli ranskalainen kirjailija ja muinaistutkija. Hänen vanhempansa olivat juutalaisia. Sukunimi on peräisin heidän entisestä kotikaupungistaan Darmstadtista.

Darmesteter opiskeli Pariisissa, missä hän ollessaan Michel Bréalin ja Abel Bergaignen oppilaana kiinnostui itämaiden tutkimuksesta, jolle hän omistautui joksikin aikaa kokonaan. Vuonna 1875 hän julkaisi tutkimuksen Zend Avestan mytologiasta, ja vuonna 1877 hän alkoi opettaa Zendiä École pratique des hautes étudesissa. Hän julkaisi *Etudes iraniennes* 1883, ja kymmenen vuoden kuluttua hän julkaisi Zend Avestan koko käännöksen sekä historiallisia ja kielitieteellisiä kommentaareja siihen (3 osaa, 1892–1893) julkaisussa *Annales du musée Guimet*. Hän toimitti Zend Avestan myös Max Müllerin sarjaan *Sacred Books of the East*. Darmesteter arvioi tekstit paljon uudemmiksi kuin yleensä uskottiin, varhaisimman niistä ensimmäiselle vuosisadalle eaa. ja useimmat kolmannelle vuosisadalle jaa.

Darmesteter sai vuonna 1885 nimityksen professoriksi College de Franceen, ja vuonna 1886 hän matkusti itään keräämään afganistanilaisia kansanlauluja, joiden käännöksen sekä laajan esseen afgaanin kielestä ja Afganistanin kirjallisuudesta hän julkaisi palattuaan. Hänen vaikutelmansa brittien vallasta Intiassa käyvät ilmi teoksesta *Lettres sur l’Inde* (1888). Englanti kiinnosti häntä syvästi, ja hänen kiintymyksensä lahjakkaaseen englantilaiseen kirjailijaan Agnes Mary Frances Robinsoniin, jonka kanssa hän pian avioitui, saivat hänet kääntämään vuonna 1888 Robinsonin runoja ranskaksi. Hänen englantilaisia aiheita käsittelevien esseidensä kokoelma ilmestyi kaksi vuotta hänen kuolemansa jälkeen. Hän julkaisi lisäksi teokset *Le Mahdi depuis les origines de l’Islam jusqu’à nos jours* (1885), *Les Origines de la poésie persane* (1888), *Prophètes d’Israël* (1892) sekä muita itään liittyviä teoksia, ja vuodesta 1883 alkaen hän laati Société Asiatiquen vuosiraportit. Hän oli juuri alkamassa kirjoitustyön Revue de Parisiin, kun hän sai sairauskohtauksen 19. lokakuuta 1894.

Darmesteterin vanhempi veli oli kielitieteilijä Arsène Darmesteter (1846–1888).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  James Darmesteter *Encyclopædia Britannica*.  1911. Viitattu 22.10.2018.  (Wikiaineisto)

Aiheesta muualla
----------------

* James Darmesteterin teoksia fr.wikisourcessa
* Sacred Books of the East Projekt Gutenberg
* Darmesteterin teoksia Internet Archivessa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Hänen Majesteettinsa Keisarin käynti Helsingissä** on suomalainen vuonna 1915 valmistunut ajankohtaisdokumenttielokuva Venäjän keisari Nikolai II:n vierailusta Helsingissä maaliskuussa 1915. Elokuvan tuotti Ab Maxim Oy ja sen ensi-ilta oli Helsingin Maxim- ja Esplanaad-elokuvateattereissa 12. maaliskuuta 1915. Elokuvan kuvaaja pysyi piilossa neljä vuorokautta vierailun jälkeen, sillä venäläiset viranomaiset etsivät elokuvaa viedäkseen sen sensuroitavaksi Pietariin. Elokuva on säilynyt. 

Nikolai II vieraili Helsingissä 10. maaliskuuta 1915. Hän saapui kaupunkiin keisarillisella junalla Tsarskoje Selosta. Vastaanottoseremoniat, joita ei saatu kuvata, olivat keskeneräisellä Helsingin rautatieasemalla. Asemalta keisari seurueineen ajoi autoilla Uspenskin katedraalille, jossa pidettiin lyhyt rukoushetki, ja sieltä Nikolainkirkkoon. Käynnin varsinainen tarkoitus oli Helsingissä olleiden Venäjän Itämeren laivaston laivojen ja Suomenlinnan tarkastus. Nikolai II vieraili myös keisarilliseen palatsiin (nykyinen Presidentinlinna) sijoitetussa tilapäisessä sotasairaalassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Elonet : Hänen Majesteettinsa Keisarin käynti Helsingissä

Aiheesta muualla
----------------

* Keisari Nikolai II Helsingissä, Elävä Muisti-sivusto