recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
SadoSado ilmasta

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
佐渡島 |
| Sijainti | 
Japani |
| Korkein kohta | 
Kinpokuvuori (1172 m) |
| Pinta-ala | 
854,3 km²  |
| Suojelualueet | 
Sado-Yahiko-Yoneyama Quasi-National Park (en) (käännä suomeksi), Sado Geopark (d) (käännä suomeksi)View and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Sado** (jap. 佐渡島, *Sadoshima* tai *Sadogashima*) on Japanin saari Japaninmeressä Honshūn pohjoispuolella. Se sijaitsee noin 35 kilometrin päässä Honshūn rannikolta. Saaren pinta-ala on 854,30 neliökilometriä, ja se on vinoon kännetyn H-kirjaimen muotoinen: sen muodostaa kaksi vuorijonoa, joiden väliin jää viljava Kuninakan tasanko. Saaren korkein kohta on 1 172 metriin kohoava Kinpokuvuori. Hallinnollisesti saari muodostaa Sadon kaupungin, joka kuuluu Niigatan prefektuuriin. Saaren väkiluku on toisen maailmansodan jälkeen laskenut nopeasti noin 120 000 hengestä 65 000:een vuonna 2009.

Kuvia
-----

* Sadon reliefikarttaSadon reliefikartta
* Nichiren lumessa Sadon saaren Tsukaharassa, Kuniyoshin puupiirros*Nichiren lumessa Sadon saaren Tsukaharassa*, Kuniyoshin puupiirros
* Meoto-iwaMeoto-iwa

Lähteet
-------

1. 1 2 3  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典 / 日本大百科全書: 佐渡島 Kotobank. Viitattu 23.07.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sadon kaupunki** Wikimedia Commonsissa
Helsingin maalariammattikoulu
**Helsingin Maalariammattikoulu** on Helsingissä Pitäjänmäellä sijaitseva maalaus-, lattianpäällystys-, restaurointi- ja sisustusalan koulutusta tarjoava ammatillinen oppilaitos. Helsingin Maalariammattikoulu aloitti toimintansa lokakuun alussa 1930. Perustamisen aloitteentekijänä ja toteuttajana toimi Helsingin Maalarimestariyhdistyksen johtokunta. 

Oppilaitos on yksityinen ja koulutuksen järjestäjänä toimii Maalariammattikoulun Kannatusyhdistys r.y. Koulutuksen järjestäjällä on OKM:n myöntämä uusittu järjestämislupa alkaen 1.1.2018. Opiskelijavuosien vähimmäismäärä on 199. Vuosittain koulussa opiskelee noin 380 eri henkilöä. Opinnot kestävät 2-3 vuotta. Ne alkavat ja päättyvät joustavasti opiskelijan henkilökohtaisen kehittymissuunnitelman mukaisesti. Opetuskieli on suomi.

Maalariammattikoulu tarjoaa pintakäsittelyalan perustutkintoja (osaamisalat rakennusmaalaus ja lattianpäällystys) sekä taideteollisuusalan perustutkintoja (osaamisaloina sisustusala ja restaurointiala). Koulu tarjoaa myös pintakäsittelyalan ja taideteollisuusalan ammatti- ja erikoisammattitutkintoja tai tutkinnon osia.

Aiheesta muualla
----------------

* Koulun www-sivut
Moptin piiri Malin kartalla.
**Moptin piiri** (ransk. *Cercle de Mopti*) on paikallishallintoalue Malin Moptin alueella. Sen pinta-ala on 7 262 neliökilometriä. Asukkaita on 368 500 henkeä.

Moptin piiri rajoittuu idässä Moptin alueen Douentzan ja Bandiagaran, etelässä Djennén ja lännessä Ténenkoun sekä pohjoisessa Youwaroun ja Timbuktun alueen Niafunkén piiriin. Sen läpi virtaa Niger ja sen sivujoki Bani. Seudulla on lukuisia järviä. Osa siitä kuuluu Dogonin tasankoon.

Piiriin kuuluu Moptin kaupunki sekä 14 maalaiskuntaa: Bassirou, Borondougou, Dialloubé, Fatoma, Konna, Korombana, Koubaye, Kounari, Ouro Modi, Ouroubé Douddé, Salsalbé, Sio, Socoura ja Soye. Hallinnollinen keskus on Mopti. Kyliä on yhteensä 239. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja ja bozoja. Lisäksi on dogoneja, markoja, songhaita ja bambaroita.

Seudun läpi kulkevat valtatiet RN6 ja RN16. Nigerillä ja Banilla on jokiliikennettä. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi ja hirssi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Synthèse des Plans Communaux de Sécurité Alimentaire de Cercle de Mopti 2006–2010 *csa-mali.org*.  2006. Viitattu 13.6.2012. (ranskaksi)
2. ↑  Resultats provisoires RGPH 2009 (Région de Mopti) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 13.6.2012. (ranskaksi)
3. ↑  Loi N°99-035 du 10 Aout 1999 Portant Création des Collectivités Territoriales de Cercles et de Régions *matcl.gov.ml*.  Arkistoitu 9.3.2012. Viitattu 13.6.2012. (ranskaksi)
Panhard Dyna Z
**Panhard Dyna Z** on vuosina 1954–1959 valmistettu alemman keskiluokan automalli. Dyna Z on Panhardille tyypilliseen tapaan etuvetoinen. Dynan moottori on ilmajäähdytteinen nelitahtinen kaksisylinterinen 851 cm³ bokserimoottori, jonka teho on 31 kW (42 hv, DIN).

Dyna Z:n vuosimalleissa 1954-55 oli itsekantava alumiinikori, mutta korin materiaali vaihtui vuodesta 1956 alkaen kustannussyistä teräkseen. Samalla myös auton paino nousi 710 kilosta 790 kiloon, vaikka konepelti, ovet sekä takaluukku jäivät alumiinisiksi vuoden 1956 mallissakin. Korimallit ovat kaksi- tai neliovinen sedan sekä harvinaisina korimalleina kaksiovinen avoauto ja avolava-auto (pickup). Korimallin erikoisuutena ovat takaa saranoidut etuovet eli ne ovat niin sanottuja kaappariovia.. Epätyypillistä oli myös yhtenä kokonaisuutena nouseva, takaosastaan saranoitu keula.

Ohjaamossa mittarit ja nappulat on keskitetty ohjaustangon ympärille. Mittareita ovat nopeusmittari, matkamittari trippimittareineen, polttoainemittari sekä ampeerimittari. 
Ovet eivät ole kovin tiiviitä, sillä sateella niiden pieliin kertyy vettä.

Etuvetoisen Panhardin ajo-ominaisuudet ovat vakaat. Kaarreajossa auto pysyy hyvin kuljettajan tahtomalla reitillä. Ohjaus on nopea. Kevyt takaosa saattaa kuitenkin talviajossa olla levoton.

Panhard Dyna Z
Tekniikan Maailman 1/1956 koeajossa Panhard Dyna kiihtyi 0–50 km/h 7,2 sekunnissa, 0–80 km/h 14,5 sekunnissa ja 0-100 km/h 26 sekunnissa. 0-1000 metrin kiihdytysaika oli 43 sekuntia. Nämä kiihtyvyysluvut saavutettiin alumiinikorisella vuoden 1955 mallilla. Myöhempien vuosimallien teräskori nosti omapainon 710 kilosta 790 kiloon, jolloin vastaavasti kiihtyvyys heikkeni. 1955 mallin huippunopeus on 130 km/h.

Suomessa oli vuoden 1955 lopussa noin 100 Panhardia, joista 60 uusia Dyna Z-malleja ja loput 40 vanhempia Dyna X-malleja.

Panhard Dyna (Z) maksoi Suomessa vuonna 1956 650 000 markkaa. Dyna Z:n seuraaja oli Panhard PL 17.

Mitat
-----

|  |  |
| --- | --- |
| **Pituus** | 4 580 mm |
| **Leveys** | 1 668 mm |
| **Korkeus** | 1 550 mm |
| **Akseliväli** | 2 570 mm |
| **Raideleveys** (edessä / takana) | 1 300 mm / 1 300 mm |
| **Omapaino** | 710 kg (1954–55), 790 kg (1956-59) |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Tekniikan Maailma 1/1956, koeajo

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Panhard Dyna Z** Wikimedia Commonsissa
**Brian Greenhoff** (28. huhtikuuta 1953 Barnsley, Englanti, Iso-Britannia – 22. toukokuuta 2013 Rochdale, Englanti, Iso-Britannia) oli englantilainen maajoukkuetason jalkapalloilija ja valmentaja. Uransa loppuvaiheilla Greenhoff kävi pelaamassa myös Suomessa Rovaniemen Palloseurassa. Urallaan Greenhoff pelasi sekä keskikenttäpelaajana että keskuspuolustajana.

Ura
---

Brian Greenhoff liittyi Manchester Unitediin vuonna 1968 ja debytoi edustusjoukkueessa Ipswich Townia vastaan 8. syyskuuta 1973. Hän oli voittamassa FA Cupia vuonna 1977 pelaten keskuspuolustuksessa yhdessä Martin Buchanin kanssa. Hän edusti Manchester Unitedia yhteensä 271 ottelussa ja teki niissä 17 maalia vuosien 1973 ja 1979 välisenä aikana. Hänen veljensä Jimmy Greenhoff pelasi myös Manchester Unitedissa.

Vuonna 1979 Greenhoff siirtyi Manchester Unitedista Leeds Unitediin 350 000 punnalla. Hänet vapautettiin sopimuksestaan vuonna 1982, kun Leeds putosi alemmalle sarjatasolle. Neljän Leeds-vuoden aikana Greenhoffia vaivasivat loukkaantumiset; hän pelasi Leedsissä yhteensä 78 ottelua ja teki niissä yhden maalin.

Vuonna 1983 Greenhoff siirtyi Rovaniemen Palloseuraan. Hän edusti RoPSia 10 ottelussa ja teki niissä yhden maalin.

Greenhoff palasi Englantiin ja Rochdalen joukkueeseen 1983, kun hänen veljensä Jimmy Greenhoff oli siirtynyt sinne valmentamaan. Myös Brian aloitti Rochdalessa pelaaja-valmentajana. Jimmyn tultua erotetuksi Rochdalesta vuonna 1984 Brian lopetti pelaajauransa.

Englannin maajoukkueessa
------------------------

Brian Greenhoff teki debyyttinsä Englannin maajoukkueessa 8. toukokuuta 1976. Hän edusti Englantia yhteensä 18 kertaa tekemättä maaliakaan.

Saavutukset
-----------

FA-cupin voitto: 1977

Lähteet
-------

1. 1 2   (englanniksi)
2. 1 2 3
3. 1 2 3 4 5 6 7 8   (englanniksi)
4. 1 2 3 4 5 6   (englanniksi)
**Paniikkikohtauksella** tarkoitetaan yllättävää pelko- tai ahdistustilaa. Kohtaus kestää yleensä viidestä minuutista tuntiin. 

Yleisiä oireita ovat: 

* Hengenahdistus
* Käsien ja jalkojen tärinä tai vapina
* Raajojen tunnottomuus, pistely ja puutuminen
* Sydämen tykytys tai kiihtynyt sydämen rytmi
* Rintakipu tai puristuksen tunne rinnassa
* Huimaus
* Pahoinvointi
* Hikoilu, vilunväreet tai kuumat aallot
* Epävarma olo, pyörtymisen tunne
* Tajunnan tason häiriöt tai hämärtyminen
* Epätodellisuuden tunne
* Kontrollin menettämisen tai sekoamisen pelko
* Kuolemanpelko

Mikäli kohtaukset toistuvat eikä henkilö saa apua tähän, hän voi ruveta kokemaan esimerkiksi kaupassa käymisen ylivoimaiseksi, koska pelkää saavansa siellä kohtauksen. Silloin tilanne voi olla jo niin paha, että hän pysyttelee vain sisällä, eikä pidä yhteyttä keneenkään. 

Paniikkikohtausten hoitoon saatetaan kirjoittaa esimerkiksi bentsodiatsepiineihin lukeutuvia diatsepaamia tai alpratsolaamia. Näiden lääkkeiden säännöllinen käyttö saattaa kuitenkin usein pahentaa ongelmaa, sillä bentsodiatsepiinien säännöllinen käyttö altistaa paniikkikohtauksille. Paniikkihäiriön hoidossa käytetään myös Propral-betasalpaajiin kuuluvaa lääkettä. Se auttaa jännitysoireisiin sekä tasoittaa sydämenlyöntejä. Pitkään kestäneissä paniikkihäiriötapauksissa pohjalääkkeeksi määrätään usein masennuslääkitys, joka nostaa aivojen serotoniinitasoa.
Jukka Turtosen laatima paniikkihäiriötä käsittelevä *Potilasopas* esittää adekvaateina lääkityksinä paniikkihäiriöön sekä paroksetiinin että trisyklisen klomipramiinin. Vihkosessa mainitaan myöskin joidenkin lääkkeiden altistavan paniikkihäiriölle, sekä olevan paniikkikohtauksen laukaisijoina. Yhtenä ryhmänä mainittiin muun muassa astma- ja nuha- sekä yskänlääkkeet.

Toistuvia paniikkikohtauksia kokevilla henkilöillä saatetaan todeta ahdistuneisuushäiriöihin luettava paniikkihäiriö.

Lähteet
-------

1. ↑  [Paniikkikohtaus] Duodecim — Terveyskirjasto
2. ↑  Borg, Stefan; Johansson, Katarina: *Irti unilääkkeistä ja rauhoittavista aineista*. WSOY, 1990. (Painos loppu, mutta teosta voi lainata ainakin Helsingin kaupunginkirjastosta.)
3. ↑  Turtonen, Jukka: *Potilasopas*: Paniikkihäiriö
**Stanislav Ivanovytš Hurenko** (ukr. Станіслав Іванович Гуренко; 1. toukokuuta 1936 Ilovaisk – 14. huhtikuuta 2013) oli Ukrainan kommunistisen puolueen keskuskomitean viimeinen ensimmäinen sihteeri kesäkuusta 1990 puolueen lakkauttamiseen 30. elokuuta 1991 saakka.
Itsenäistyneessä Ukrainassa Hurenko toimi Verh'ovna Radassa kansanedustajana vuoteen 2006. 

Hurenkon tytär Ksenja Stanislavna Bornitšjuk toimi 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alkupuolella Kiovan valtionyliopistossa venäjän kielen opettajana ulkomaalaisille ylioppilaille, myös Suomen opetusministeriön Neuvostoliitto-instituutin valtiollisen tieteellis-teknis-taloudellisen yhteistyösopimuksen perusteella lähettämille.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Станіслав Гуренко помер від раку *gazeta.ua*.  16.4.2013. Viitattu 26.7.2013. (ukrainaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Stanislav Hurenko (ukrainaksi)

Ukrainan vaakunaUkrainan kommunistisen puolueen ensimmäiset sihteerit
Jevhenija Bosch 1917–18 | Georgi Pjatakov 1918–19 | Serafima Gopner 1919–19 | Emmanuil Kriving 1918–19 | Stanislav Kosior 1919–20 | Vjatšeslav Molotov 1920–21 | Dmitri Manuilski 1921–23 | Emmanuil Kriving 1923–25 | Lazar Kaganovitš 1925–28 | Stanislav Kosior 1928–38 | Nikita Hruštšov 1938–1947 | Lazar Kaganovitš 1947 | Nikita Hruštšov 1947–49 | Leonid Melnikov 1949–53 | Oleksi Kyrytšenko 1953–57 | Mykola Pidhornyi 1957–63 | Petro Šelest 1963–1972 | Volodymyr Štšerbytskyi 1972–89 | Volodymyr Ivaško 1989–90 | Stanislav Hurenko 1990–91



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine

 |

 |
Gallinazon kulttuurin alue.
**Gallinazon kulttuuri** (**Virún kulttuuri**) syntyi nykyisessä pohjois-Perussa 
Virújoen laaksossa noin 200 eaa. – 200/350 jaa. Se oli myöhemmän Mochen kulttuurin naapuri, edeltäjä, aikalainenkin ja vaikutti siihen. Mochelle tyypillinen hierarkkinen luokkayhteiskunta kehittyi viimeistään Gallinazon kulttuurissa.

Synty
-----

Kulttuurin keramiikka on peräisin varhaisemmasta Cupisniquesta. Kauden alussa noin 200 eaa. vanhoja asutuskeskuksia hylättiin ja linnoitetuja suojapaikkoja tehtiin. Mutta keskivaiheessa olot rauhoittuivat ja asutus levittäytyi taas avoimille laaksinpohjille.

Alue
----

Kulttuurin alue ulottui La Leche -joen laaksosta Santajoen laaksoon. Varsinainen Virun kulttuurin ydinalue ulottui Chicaman ja Virún jokilaaksoihin Región La Libertadin alueella.

Täällä vallitsi luokkayhteiskunta, ja kastelukanavapohjainen maanviljely. Viljeltiin mm. maissia ja papua sekä pidettiin hedelmäpuita. Kuivattua kalaa myytiin sisämaahan. Tämä Chavinin perinteitä jatkanut kulttuuri kukoisti ns. varhaisella välikaudella noin 500 eaa. – 300 jaa. jolloin Peru oli hajonnut moniin alueisiin.

Kulttuurin keskus oli Virujoen Castillo de Tomabal. Merkittävimmät monumentit ovat San Juan, Napo, Sarraque and Tomaba.

Se ulottui Santajoelta Ecuadorin rajalle keramiikkalöytöjen mukaan. Gallinazon kulttuuri pohjautui aikaisempaan Cupisniquen keramiikkaan liittyvään kulttuuriin. Gallinazon keramiikka oli melko taitavasti tehtyä. Tämän kulttuurin kehitys jaetaan alku-, keski- ja myöhäisvaiheeseen. Samoilla seuduilla kukoisti noin 1000 eaa. – 300 jaa. Vicús-kulttuuri.
Mochica, joka sijaitsi Chicamajoen laakson Cuencessa 100 jaa. valtasi Virujoen laakson noin 300 jaa.

Lähteet
-------

* Ilmonen, Anneli & Talvitie, Jyrki K. (toim.): *Inkat ja heidän edeltäjänsä - Perun kolme vuosituhatta*. Tampereen taidemuseo, 2001. ISBN 952-9549-63-6.

### Viitteet

1. ↑  Ilmonen & Talvitie 2001, s. 34
2. ↑  Ilmonen & Talvitie 2001, s. 32, 34

Aiheesta muualla
----------------

* 
*
**Rahat** on kaupunki Israelissa Eteläisellä hallintoalueella Negevin autiomaassa. Kaupungin asukkaat ovat arabivähemmistöön kuuluvia beduiineja ja Rahat perustettiin 1970-luvulla osana pyrkimystä asettaa puolipaimentolaisuutta harjoittaneet beduiinit aloilleen. Beduiineille perustettiin useita eri kaupunkeja, joista Rahat on suurin. Rahatin asukasluku oli vuoden 2017 lopussa 66 791.

Historia
--------

Piikkiviulua soittava beduiini.
Puolipaimentolaisuutta harjoittaneet beduiinit ovat asuttaneet perinteisesti alueita Negevin autiomaassa. Ennen Israelin itsenäisyyssotaa vuonna 1948 alueella asui kymmeniätuhansia beduiineja, mutta monet päätyivät sodan seurauksena pakolaisiksi. Jäljelle jääneet beduiinit asutettiin Israelin arabeja koskeneiden sotalakien mukaisesti Beerseban, Dimonan ja Aradin väliselle alueelle vuonna 1951 ja he menettivät maansa tämän alueen ulkopuolella. Monet beduiinit asuivat teltoissa tai hökkeleissä, kunnes valtio alkoi asuttaa heitä kiinteisiin asumuksiin 1970- ja 1980-luvuilla. Tätä tarkoitusta varten perustettiin Rahat ja kuusi muuta kaupunkia. Rahat perustettiin 1970-luvulla ja kaupunki siitä tehtiin vuonna 1994. Kysymys maan omistuksesta on edelleen pinnalla oleva aihe ja jännitteiden aiheuttaja. Rahatin ympärillä on beduiinikyliä, joiden laillisuutta Israel ei tunnusta ja joiden asukkaita on pyritty siirtämään muualle. Kaupungissa onkin ollut esimerkiksi poliisin vastaisia mellakoita.

Väestö
------

Rahatin asukasluku vuoden 2017 lopussa oli 66 791. Rahat on Israelin perustamista beduiinikaupungeista suurin. Yhteensä Israelin beduiineja on yli 200 000 ja heidän väestönkasvunsa on ollut hyvin nopeaa. Beduiinien eri klaanit asuttavat pääosin omia kortteleitaan. Osa kaupungin beduiineista polveutuu beduiinien aikanaan ottamista afrikkalaistaustaisista orjista ja he muodostavat edelleen oman luokkansa monesti omissa kortteleissaan. Paikalliset ovat keskimääräistä köyhempiä, huonommin koulutettuja ja heidän elinajanodotteensa on lyhyempi kuin israelilaisten keskimäärin.

Lähteet
-------

1. ↑  Bedouins in the State of Israel Knesset - The State of Israel. Viitattu 28.7.2018. (englanniksi)
2. 1 2  Isabel Kershner: Israelis Play Tourists in a Bedouin Town in the Negev *The New York Times*. Viitattu 28.7.2018. (englanniksi)
3. ↑  Yosef Ben-David: Minority Communities in Israel: The Bedouin *Jewish Virtual Library*. American-Israeli Cooperative Enterprise. Viitattu 28.7.2018. (englanniksi)
4. ↑  Is Rahat the Ferguson of Israel? *The Times of Israel*. Viitattu 28.7.2018. (englanniksi)
5. ↑  List of localities, in Alphabetical order (pdf) Central Bureau of Statistics. Viitattu 16.5.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rahat** Wikimedia Commonsissa
**Nahuel Ignacio Guzmán** (s. 10. helmikuuta 1986 Rosario, Santa Fe) on argentiinalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Primera División de Méxicossa pelaavaa Tigres de la UANL:ia. Oikeajalkainen Guzmán kuuluu myös Argentiinan jalkapallomaajoukkueeseen.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Guzmán aloitti uransa kotikaupunkinsa Newell's Old Boysissa, jonka edustusjoukkueessa Primera División de Argentinassa hän pelasi vuodet 2005-2014. Vuonna 2013 hän voitti Primera Divisiónin Torneo Finalin joukkueensa kanssa. Vuosina 2008-2009 Guzmán kävi lainalla Primera B Nacionalin Independiente Rivadaviassa. Yhteensä hän pelasi Old Boysissa 81 ottelua liigassa ja 17 Copa Libertadoresissa.

Heinäkuussa 2014 Guzmán siirtyi Primera División de Méxicon Tigres de la UANL:in riveihin. Myös Tigresin paidassa Guzmán on esiintynyt Copa Libertadoresissa.

### Maajoukkueura

Argentiinaa alle 17-vuotiaissa ja alle 20-vuotiaissa edustanut Guzmán oli mukana vuoden 2003 alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa Suomessa, josta Argentiina saavutti MM-pronssia. Argentiinan jalkapallomaajoukkueessa Guzmán debytoi lokakuussa 2014 ystävyysottelussa Hong Kongia vastaan.

Saavutukset
-----------

**Newell's Old Boys**

* Primera División de Argentina: Torneo Final 2013

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑
3. ↑

Argentiinan joukkue – Copa América 2015
1 Romero |
2 Garay |
3 Roncaglia |
4 Zabaleta |
5 Gago |
6 Biglia |
7 Di María |
8 Pereyra |
9 Higuaín |
10 Messi |
11 Agüero |
12 Guzmán |
13 Casco |
14 Mascherano |
15 Demichelis |
16 Rojo |
17 Otamendi |
18 Tévez |
19 Banega |
20 Lamela |
21 Pastore |
22 Lavezzi |
23 Andújar |
Valmentaja Martino

Argentiinan joukkue – Copa América 2016
1 Romero |
2 Maidana |
3 Roncaglia |
4 Mercado |
5 Kranevitter |
6 Biglia |
7 Di María |
8 Fernández |
9 Higuaín |
10 Messi |
11 Agüero |
12 Guzmán |
13 Funes Mori |
14 Mascherano |
15 Cuesta |
16 Rojo |
17 Otamendi |
18 Lamela |
19 Banega |
20 Gaitán |
21 Pastore |
22 Lavezzi |
23 Andújar |
Valmentaja Martino

Argentiinan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Guzmán |
2 Mercado |
3 Tagliafico |
4 Ansaldi |
5 Biglia |
6 Fazio |
7 Banega |
8 Acuña |
9 Higuaín |
10 Messi |
11 Di María |
12 Armani |
13 Meza |
14 Mascherano |
15 Lanzini |
16 Rojo |
17 Otamendi |
18 Salvio |
19 Agüero |
20 Lo Celso |
21 Dybala |
22 Pavón |
23 Caballero |
Valmentaja Sampaoli
**A1 Ethniki** on Kreikan koripalloilun pääsarja. 

Koripallon Kreikan mestaruudesta on pelattu vuodesta 1927 lähtien. Alun perin ei järjestetty koko maan laajuista sarjaa, vaan alueellisia sarjoja, joiden mestarit ratkaisivat keskenään Kreikan mestaruuden. Vasta kaudella 1963–1964 käynnistyi *A Ethniki*, koko maan laajuinen mestaruussarja. Kaudella 1986–1987 sarjan nimi muuttui nykyisenkaltaiseksi, kun perustettiin toiseksi korkein sarjataso *A2 Ethniki*. 

Vaikka mestaruudesta on pelattu 83 kertaa (vuoteen 2023 asti), vain yhdeksän seuraa onnistui voittamaan mestaruuden. ainoastaan yhdeksän seuraa on kyennyt mestaruuden voittamaan. Sarjan ylivoimaisesti menestynein joukkue on Panathinaikos BC 39:llä mestaruudellaan. Muita suuria joukkueita ovat Olympiakos Pireus, Aris Thessaloniki BC sekä AEK Ateena BC. Sarjan ovat järjestäneet kaudesta 1992–1993 lähtien seurat. Kreikan kaksikymmentä-kahdeksan ammattilaisseuraa on jaettu kahteen divisioonaan. A1:ssä pelaa 12 joukkuetta ja A2:ssa 16. Sarjan mestari ja toiseksi sijoittunut pääsevät seuraavan kauden Euroliigaan ja sarjan kolmanneksi sijoittunut pelaa Euroliigan paikasta sarjan neljänneksi sijoittunutta vastaan. A1:n kaksi heikoiten sijoittunutta joukkuetta putoavat A2 Ethnikiin.

Joukkueet kaudella 2014–2015
----------------------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * AEK Ateena BC
* Apollon Patras BC
* Aris Thessaloniki BC
* KAOD BC
* Kolossos Rodou BC
* Koroivos BC
* Nea Kifisia BC
 |     | * Olympiakos BC
* Panathinaikos BC
* Panelefsiniakos BC
* Panionios BC
* PAOK Thessaloniki BC
* Rethymno Aegean BC
* Aries Trikala BC
 |

### Mestaruudet seuroittain

| Joukkue | Mestaruudet | Vuodet |
| --- | --- | --- |
| Panathinaikos | 39 | 1946, 1947, 1950, 1951, 1954, 1961, 1962, 1967, 1969, 1971, 1972, 1973, 1974, 1975, 1977, 1980, 1981, 1982, 1984, 1998, 1999, 2000, 2001, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2013, 2014, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 |
| Olympiakos Pireus | 14 | 1949, 1960, 1976, 1978, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 2012, 2015, 2016, 2022, 2023 |
| Aris BC | 10 | 1930, 1979, 1983, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990, 1991 |
| AEK Ateena | 8 | 1958, 1963, 1964, 1965, 1966, 1968, 1970, 2002 |
| Panellinios | 6 | 1929, 1939, 1940, 1953, 1955, 1957 |
| Iraklis | 2 | 1928, 1935 |
| PAOK | 2 | 1959, 1992 |
| Near East | 1 | 1936 |
| Athens University | 1 | 1937 |

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (kreikaksi)

FIBA Europen pääsarjat
Alankomaat |
Albania |
Armenia | 
Azerbaidžan |
Belgia |
Bosnia ja Hertsegovina |
Bulgaria |
Espanja |
Georgia |
Irlanti |
Islanti |
Iso-Britannia |
Israel |
Italia |
Itävalta | 
Kreikka | 
Kroatia |
Kypros |
Latvia |
Liettua | 
Luxemburg |
Makedonia |
Malta |
Moldova |
Montenegro |
Norja |
Portugali |
Puola |
Ranska |
Romania | 
Ruotsi |
Saksa |
Serbia |
Skotlanti |
Slovakia |
Slovenia | 
Suomi |
Sveitsi |
Tanska |
Tšekki |
Turkki |
Ukraina |
Unkari |
Valko-Venäjä | 
Venäjä |
Viro

**Entisiä sarjoja:** Englanti | Espanja | Jugoslavia | Neuvostoliitto | Venäjä
Naima Akef
**Naima Akef** (arabiaksi نعيمة عاكف, muita kirjoitusasuja **Naima Akif**, **Naïma Akef**, 7. lokakuuta 1929 Tanta – 23. huhtikuuta 1966 Kairo) oli egyptiläinen vatsatanssija, joka esiintyi useissa Egyptin filmiteollisuuden kultaisen ajan elokuvissa.

Akef aloitti esiintymisen hyvin nuorena isoisänsä omistamassa Akefin sirkuksessa, jossa hänen vanhempansa esiintyivät akrobaatteina. Hän jätti sirkuksen 14-vuotiaana ja alkoi esiintyä kairolaisissa yökerhoissa. Elokuvaohjaaja Hussein Fawzy löysi Akefin ja heidän ensimmäinen yhteinen elokuvansa oli *Al-Eïch wal malh* ("Leipää ja suolaa", 1944). Akef myös avioitui Fawzyn kanssa. Naima Akefista tuli elokuvien myötä aikansa tunnetuin vatsatanssija-näyttelijä Egyptissä. Hän liittyi myös Leil Ya Ain Group -kansantanssiryhmään. 

Akef jätti elokuvat vuonna 1964 hoitaakseen poikaansa toisesta avioliitostaan kirjanpitäjä Salah Abdel Aleemin kanssa. Hän kuoli vuonna 1966 syöpään.

Elokuvia
--------

* *Amir el dahaa* (1964)
* *Bayaat el jarayed* (1964)
* *The World Dances* (1958)
* *Tamr henna* (1957)
* *Bahr el gharam* (1956)
* *Aziza* (1955)
* *Arbah banat wa zabit* (1954)
* *Ya Halawaat al-Hubb* (1952)
* *Fataat al sirk* (1951)
* *Baba Areess* (1950)
* *Furigat* (1950)
* *Baladi wa khafa* (1949)
* *Lahalibo* (1949)
* *Aish wal malh* (1944)

Lähde: IMDb.com

Lähteet
-------

1. ↑  Joissakin lähteissä syntymävuodeksi ilmoitetaan 1932, ensimmäinen elokuva on kuitenkin vuodelta 1944
2. 1 2  [ Naima Akef
1929 - 1966] Serpentine Communications. Viitattu 27.5.2009. (englanniksi)
3. ↑  Naima Akef IMDb.com. Viitattu 27.5.2009.
4. ↑  Naïma Akef, bellydance superstar of the 50's. *belly-dance.org*. Viitattu 27.5.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Naima Akef Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Naiche** oli tunnetun apassi-johtaja Cochisen nuorin poika ja "vapaana elävien" chiricahua-apassien viimeinen perinnöllinen päällikkö. Hän osallistui moniin apassien taisteluihin Yhdysvaltain ja Meksikon armeijaa vastaa 1880-luvun aikana kunnes antautui vuoden 1886 aikana.

Naiche ja lähes 300 muuta apassia viettivät joitakin vuosia vankeudessa Floridassa ennen kuin heidät siirrettiin Fort Silliin Oklahomaan. Kaikkiaan Naiche oli vankeudessa 27 vuotta kunnes hänet vapautettiin vuonna 1913. Viimeiset elinvuotensa hän eli mescalero-apassien reservaatissa New Mexicossa, jossa kuoli vuonna 1919.

Yleinen apassien mielipide oli, että Naiche oli hyvä soturi, mutta sopimaton päälliköksi. *"Hän piti liian paljon tanssimisesta ja mukavasta elämästä, eikä osoittanut erityisiä taipumuksia päällikkyyden edellyttämiin vastuunalaisiin tehtäviin."*

Lähteet
-------

* Debo, Angio: *Geronimo: The Man, His Time, His Place*. Univ of Oklahoma Press, 1982. ISBN 978-0806118284. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Naiche 1857 - 1919 *digital.library.okstate.edu*. Viitattu 11.11.2014. (englanniksi)
2. ↑  Debo 1982 s. 102.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Tauno Tarna** (s. 24. helmikuuta 1944 Eurajoki) on suomalainen sisustusarkkitehti ja teollinen muotoilija. Hänet tunnetaan erityisesti tamperelaiselle Sarvis-yhtiölle suunnittelemistaan muoviesineistä, kuten 1970-luvulla tuotetusta *Katrilli*-astiastosta.

Tauno Tarna valmistui sisustusarkkitehdiksi Taideteollisesta oppilaitoksesta vuonna 1967. Hän työskenteli Sarvis Oy:ssä vuosina 1967–1985, Oy Hackman Ab:ssa 1985–1995 ja Oy Metos Ab:ssa 1995–2007. Eläkkeelle jäätyään Tarna on työskennellyt Japanissa, jossa hän on suunnitellut palkitun esinesarjan perinteisellä valurautatekniikalla toteutettavaksi.

Tarna opiskeli muotoilua Kaj Franckin johdolla, ja heistä tuli myöhemmin hyviä ystäviä. Tarna on kerännyt yli tuhannen esineen kokoelman Franckin töitä, joista osan hän on lahjoittanut Pariisin Louvren Musée des Arts Décoratifs -kokoelmiin. Keväällä 2018 kokoelman esineitä on näytteillä Suomen Lasimuseossa Riihimäellä teemalla *Geometrian kauneus*.

Tampereen-vuosinaan 1970-luvulla Tarna perusti yhdistyksen vastustamaan silloista vanhojen kaupunkitalojen purkuvimmaa. Hän on kerännyt talteen purettujen rakennusten taidokasta käsityöläisyyttä edustavia rakennusosia. Alkuvuodesta 2018 kokoelman esineitä on näytteillä Tampereen Vapriikin näyttelyssä *Kadonneet kaunottaret*.

Tauno Tarna sai valtion taideteollisuuspalkinnon vuonna 1980. Vuonna 2016 hänet palkittiin elämäntyöstään Muoto 2016 -tapahtumassa. Hän asuu Porvoossa. Hänen puolisonsa on keraamikko ja kuvataideopettaja Liisa Tarna. Heillä on vuonna 1971 syntyneet tytär ja poika.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mikko Valkama: Haastattelussa muotoilija Tauno Tarna *Prezi*.  19.12.2013. Viitattu 24.3.2018.
2. ↑  Suunnittelija Tauno Tarna kollegansa ja ystävänsä Kaj Franckin esineiden jäljillä 25.10.2008 *Yle Vintti*. Viitattu 24.3.2018.
3. ↑  Pia Herme: "Kaikkia käytetään arjessa", toteaa Tauno Tarna noin tuhannen esineen Kaj Franck -kokoelmastaan *Aamuposti*.  22.2.2018. Viitattu 24.3.2018.
4. 1 2  Kirsikka Otsamo: Pariskunta pelasti pilkkahinnalla ainutkertaisia aarteita Tampereella – Ehtivät paikalle viime tingassa *Aamulehti*.  7.10.2017.  Arkistoitu 25.3.2018. Viitattu 24.3.2018.
5. ↑  Anna Sirén: Vaimolta oli mennä työpaikka, kun mies suojeli vanhoja taloja: "Liikuin aina ruuvimeisseli mukanani" *yle.fi*.  24.3.2018. Viitattu 25.3.2018.
6. ↑  Valtio palkitsi kaupunkikuvan vaalijat.  *Helsingin Sanomat*, 18.6.1980, s. 23.
7. ↑  Muotoilija Tauno Tarna ja Martat palkittiin Muoto2016-gaalassa *Tiedotteet*.  31.8.2016. Aller Media Oy.  Arkistoitu 24.3.2018. Viitattu 24.3.2018.
Aachener Printen sekä päällystämättömänä että koristeltuna.
**Aachener Printen** on pehmeä, melko paksu, saksalainen piparkakku, joita valmistetaan Aachenin kaupungissa Saksassa. Alun perin Aachener Printen makeutettiin hunajalla, mutta makeutukseen on käytetty yli kaksisataa vuotta sokerijuurikassiirappia.

Nimi Aachener Printen on suojattu Euroopan unionin nimisuojajärjestelmässä, joten kaikkien valmistajien tulee olla Aachenissa tai sen lähialueella.

Historia
--------

Kaiverretuissa muoteissa valmistettuja pikkuleipiä (*couques de Dinant*) on valmistettu Dinantin kaupungissa Belgiassa yli tuhat vuotta. Kun kuparin pakottamiseen erikoistuneita käsityöläisiä muutti Dinantista Aacheniin 1400-luvulla, he toivat mukanaan reseptin ja perinteen valmistaa pikkuleipiä kuvioiduissa vuoissa. Printeneitä myytiin luostarien apteekeissa, koska joidenkin valmistusaineiden (hunaja, yritit ja mausteet) koettiin edistävän terveyttä.

Valmistus
---------

Alun perin Aachener Printenit makeutettiin hunajalla, mutta nykyään käytetään sokerijuurikassiirappia. Siirappia alettiin käyttää, kun hunajan saatavuus heikkeni Napoleonin sotien vuoksi 1800-luvun alussa. Uusi makeutustapa säilyi Napoleonin kukistumisen jälkeenkin.

Aachener Printenien valmitukseen käytetään useita mausteita kuten kanelia, anista, neilikkaa, kardemummaa, korianteria, maustepippuria ja inkivääriä. Tarkat tiedot maustesekoituksesta ovat kuitenkin Printen-leipomoiden varjeltu salaisuus. 

Alkuperäisten Aachener Printenien lisäksi on saatavilla Printeneitä manteleilla ja suklaalla tai sokerilla kuorrutettuina.

Piparkakkumuotit
----------------

Alun perin muottien kuva-aiheet olivat uskonnollisia. 1800-luvun alussa yleisiä kuva-aiheita olivat ranskalaiset ja preussilaiset sotilaat. Symbolisesti näin voitiin purra epäsuosituilta hallitsijoilta pää irti, mikä on alueelle tyypillistä ja karnevaalissa toistettavaa huumoria.*lähde?*

* Lambertz-leipomon piparimuotti noin 1600-luvulta. Lambertz-leipomon piparimuotti noin 1600-luvulta.
* Piparimuotti 1700-luvulta Piparimuotti 1700-luvulta
* Piparimuotti 1700-luvultaPiparimuotti 1700-luvulta
* Piparimuotti, noin 1850-luvultaPiparimuotti, noin 1850-luvulta
* Leipomo Nobis Printenin piparimuotti 1800-luvun loppupuolelta Leipomo Nobis Printenin piparimuotti 1800-luvun loppupuolelta

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Aachener Printen: Ihr Mix bleibt ein Betriebsgeheimnis (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Mattila, Anna-Liisa: *Piparikirja, s. 25-31*. Jyväskylä: Atena Kustannus Oy, 2001. ISBN 951-796-263-0.
5. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Printen-Model im Holzmuseum online

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aachener Printen** Wikimedia Commonsissa

* Aachener Printen

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en: Aachen Printen
Ankkuri-lehden toimituksen tilat osoitteessa Kymenlaaksonkatu 4.
**Kaupunkilehti Ankkuri** on kotkalainen ilmaisjakelulehti, joka ilmestyy keskiviikkoisin ja lauantaisin. Lehti jaetaan kotitalouksiin Kotkassa, Haminassa, Virolahdella, Miehikkälässä, Pyhtäällä ja Loviisassa. *Ankkurin* jakelulevikki on 46 600 kappaletta ja se on Kaupunkilehtien liiton jäsen.

Historia
--------

Lehti muodostettiin yhdistämällä kaksi Kotkassa ilmestynyttä ilmaisjakelulehteä, *Kotkansilmä* ja *Poiju* *Ankkuriksi* vuonna 2006. Lehden verkkopalvelu uudistui 26. kesäkuuta 2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Ankkurin kotisivu

  

Kymenlaakson sanomalehdet
**Tilattavat sanomalehdet**  
 Elimäen Sanomat  ·  Iitinseutu  ·  Kymen Sanomat  ·  Kouvolan Sanomat  ·  Keskilaakso  ·  Kaakonkulma  ·  Valkealan Sanomat  

**Ilmaisjakelulehdet**  
 Ankkuri  ·  Karhulalainen  ·  Reimari  ·  PK-lehti  ·  Vartti Kouvola
  

**Lopetetut sanomalehdet**  
 Eteenpäin  ·  Etelä-Suomi  ·  Hiiohoi!  ·  Kaupunkilehti Seiska  ·  Kotkan Sanomat  ·  Kotkansilmä  ·  Kymen Sanomat  ·  Poiju  ·  Viikko-Eteenpäin
**Ankyropolis** (m.kreik. Ἀγκυρῶν πόλις, *Ankyrōn polis*, lat. *Ancyronpolis, Angiopolis*) eli **Teudjoi** (egypt. 𓏏𓄿𓇋𓇋𓅱𓍑𓇋𓇋𓏏𓊖, *Tꜣyw-ḏꜣy(t)*) oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ylä-Egyptissä eli Thebaiksessa ja kuului välillä Herakleopoliteen (U20) nomokseen, ja välillä puolestaan Ankyropoliteen (U18) nomokseen, jonka pääkaupunki se oli.

Maantiede
---------

Ankyropolis sijaitsi Niilin itärannalla suunnilleen Oksyrhynkhoksen ja Herakleopoliin puolessa välissä. Kaupungin länsipuoli sen ja joen välissä on joen tulvatasankoa ja itäpuoli aavikkoa. Kaupungin arkeologisen alueen koko on noin kaksi neliökilometriä.

Muumion kasvokuva Ankyropoliksesta, n. 100–110 jaa.

Historia
--------

Ankyropoliin egyptinkielinen nimi tarkoittaa "Heidän muurinsa". Se perustettiin Egyptin kolmannella välikaudella noin vuonna 1069–664 eaa. Kauden loppupuolella kaupunki on ollut Herakleopoliin ja Hermopoliin vaikutusalueiden rajaseutua. Kaupungista tuli hallintokeskus saisilaisen eli 26. dynastian aikana noin vuosina 664–525 eaa.

Kreikankielisen nimensä kaupunki sai hellenistisellä kaudella eli Ptolemaiosten aikana. Nimen, suomeksi "Ankkurikaupunki", kerrotaan tulleen siitä, että siellä valmistettiin kivisiä ankkureita lähiseudun louhosten kivistä. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä *Ankyropolitēs* (Ἀγκυροπολίτης). Kaupunki säilyi olemassa ainakin roomalaiselle kaudelle saakka.

Arkeologiset tutkimukset paikalla alkoivat 1800- ja 1900-lukujen taitteessa. Vuosina 1902–1903 sitä tutkivat Bernard P. Grenfell ja Arthur S. Hunt. Laajemmat kaivaukset suoritettiin vuosina 1913–1914 Hermann Ranken johdolla.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Papyruslöytö Ankyropoliista, n. 250 eaa.
Kaupungin arkeologinen alue koostuu kaupungin rauniokummusta ja hautausmaista. Kaupunki on ollut ympäröity huomattavilla muureilla. Alueella on myös muun muassa pieni kalkkikivestä tehty temppeli, joka oli omistettu Amonin paikalliselle ilmentymälle. Alueelta on löydetty paljon hallintoon liittyneitä papyruksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Smith, William: "Ancyron polis", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Ankyronpolis *Pleiades*. Viitattu 19.10.2020.
3. 1 2  Ankyropolis (El-Hiba) *Trismegistos*. Viitattu 19.10.2020.
4. ↑  Klaudios Ptolemaios: *Geografia* 4.5.57.
5. 1 2 3 4 5 6  The History of Hibeh *The Hibeh Project*. Viitattu 19.10.2020.
6. 1 2  el-Hibeh: Past, Present and Future *The Hibeh Project*. Viitattu 19.10.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ankyronpolis** Wikimedia Commonsissa

* The Hibeh Project. (englanniksi)
Debjosyn piiri Udmurtian kartalla.
**Debjosyn piiri** (ven. Дебёсский райо́н, *Debjosski raion*, udmurtiksi Дэбес ёрос, *Debes joros*) on kunnallishallintoalue Udmurtian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 1033,0 neliökilometriä. Asukkaita on 12 700 henkeä (vuonna 2010).

Debjosyn piiri sijaitsee Udmurtian itäosassa. Se rajoittuu etelässä Šarkanin, lännessä Igran ja pohjoisessa Kezin piireihin sekä idässä Permin aluepiiriin. Pinta-alasta 40 % on metsää. Alueen läpi virtaa Tšeptsajoki. Hyötykaivannaisiin kuuluvat öljy, kivihiili, savi, hiekka, sora, kalkki ja turve.

Piiriin kuuluu 10 maalaiskuntaa: Bolšoi Zetym, Dejosy, Kotegurt, Nižnjaja Pyhta, Sjurnogurt, Staryi Kytš, Toljen (keskuspaikka Debjosy), Tylovai, Uivai ja Zaretšnaja Medla. Hallinnollinen keskus on Debjosyn kylä.

Asukkaista 79,2 % on udmurtteja ja 19,7 % venäläisiä. Kaupunkiväestöä ei ole.

Debjosyn kautta kulkee Kazanin ja Permin välinen Siperian maantie. Seudulla tuotetaan öljyä ja harjoitetaan puunjalostusta. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan, perunan ja pellavan viljelyyn.

Piirikeskuksessa toimii opettajaopisto. Paikallislehtinä ilmestyvät venäjänkielinen *Novyi put* sekä venäjän- ja udmurtinkielinen *Baigureź*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Udmurtskaja Respublika: Entsiklopedija*, s. 298. Iževsk: Udmurtija, 2000. ISBN 5-7659-0732-6.
2. 1 2  Tšislennost naselenija raionov i gorodskih naseljonnyh punktov subjektov Rossijskoi Federatsii *perepis-2010.ru*.  Arkistoitu 18.1.2012. Viitattu 18.1.2012. (venäjäksi)
3. 1 2 3 4  *Udmurtskaja Respublika: Entsiklopedija*, s. 299. Iževsk: Udmurtija, 2000. ISBN 5-7659-0732-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Debjosyn piirin sivusto (venäjäksi)

Udmurtian hallinnollinen jako

|  |  |
| --- | --- |
| Kaupunkipiirikunnat | **Iževsk** (pääkaupunki) · Glazov · Možga · Sarapul · Votkinsk |
| Piirit | Alnaši · Balezino · Debjosy · Glazov · Grahovo · Igra · Jar · Jukamenskoje · Kambarka · Karakulino · Kez · Kijasovo · Kizner · Krasnogorskoje · Malaja Purga · Možga · Sarapul · Selty · Šarkan · Sjumsi · Uva · Vavožin · Votkinsk · Jakšur-Bodja · Zavjalovo |
Feldman vuonna 2017.
**Deborah Feldman** (s. 1986) on Berliinissä Saksassa asuva, syntyään amerikanjuutalainen kirjailija. Hänet tunnetaan omaelämäkerrallisesta kirjastaan *Unorthodox: näin hylkäsin hasidijuutalaiset juureni* (*Unorthodox: The Scandalous Rejection of My Hasidic Roots*, 2012, suomeksi Tammi 2021). Kirjassa hän kuvaa lapsuuttaan ja nuoruuttaan Brooklynin Williamsburgin kaupunginosan ortodoksijuutalaisessa hasidiyhteisössä, sekä lähtöään sieltä.

Feldman kasvoi Williamsburgissa jiddišinkielisessä ultraortodoksisessa satmar-lahkossa isänsä vanhempien hoivissa hänen äitinsä jätettyä henkisesti jälkeenjääneen miehensä ja koko yhteisön. Feldman astui perinteiseen tapaan järjestettyyn avioliittoon 17-vuotiaana ja sai lapsen. Hän jätti miehensä ja ahdistavaksi kokemansa tiukan uskonnollisen yhteisönsä 23-vuotiaana.

Vuonna 2014 Feldman julkaisi toisen kirjansa *Exodus*, jossa hän kertoo sopeutumisestaan maalliseen elämään.

Feldmanin elämään osin pohjautuva television minisarja *Unorthodox* esitettiin Netflixissä keväällä 2020.

Lähteet
-------

1. ↑  Unorthodox : the scandalous rejection of my Hasidic roots / Deborah Feldman. National Library Board. Viitattu 19.1.2021.
2. 1 2 3  Suvi Turtiainen: Deborah Feldman kirjoitti elämästään New Yorkin hasidiyhteisössä, jotta saisi pitää poikansa – Yle tapasi Berliinissä Unorthodox-hittisarjan tosielämän Estyn *Yle uutiset*.  9.5.2020. Viitattu 19.1.2021.
3. ↑  Susan Donaldson James: Hasidic Hell: Married at 17, Girl Runs From Her Orthodox Roots *ABC News*.  8.2.2012. Viitattu 19.1.2021.
4. ↑  Frimet Goldberger: Deborah Feldman Isn't Telling You the Whole Story *Forward*.  2.4.2014. Viitattu 19.1.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee nykyistä akatemiaa. Platonin Akatemia oli antiikin aikana toiminut filosofikoulu.*
Ateenan Akatemian rakennus, edustalla Platonin (vasemmalla) ja Sokrateen patsaat.
**Ateenan akatemia** (kreik. Ακαδημία Αθηνών, *Akadimía Athinón*) on Kreikan kansallinen akatemia, joka toimii Ateenassa. Se on perustettu vuonna 1926. Akatemian tehtävänä on tukea ja edistää tieteitä ja taiteita. Se muun muassa järjestää ja rahoittaa tutkimusprojekteja, harjoittaa yhteistyötä muiden maiden akatemioiden kanssa sekä vaikuttaa tiedepolitiikan alalla. Akatemian jäsenet ovat eri tieteiden ja taiteiden edustajia.

Akatemian rakennus sijaitsee Ateenan keskustassa Akadimían kaupunginosassa Panepistimíou-kadulla. Sen on suunnitellut Theofil Hansen vuonna 1859 ja se valmistui vuonna 1885. Ennen nykyisen akatemian perustamista rakennus oli aiemman niin kutsutun Sinaían akatemian käytössä. Rakennus on osa Theofil ja Christian Hansenin suunnittelemaa trilogiaa, johon kuuluvat myös viereiset Ateenan yliopiston päärakennus sekä Kreikan kansalliskirjasto. Rakennus edustaa uusklassista arkkitehtuuria ja jäljittelee antiikin Ateenan joonialaisen tyylin rakennuksia. Se on yksi Ateenan tunnetuimmista maamerkeistä.

Rakennus on koristeellinen, ja sen edustalla on useita kuvapatsaita. Pääsisäänkäynnille johtavan portaikon sivuilla ovat ateenalaisten filosofien Sokrateen ja Platonin patsaat. Pääsisäänkäynnin kummallakin puolella olevien korkeiden pylväiden päissä ovat puolestaan viisaudenjumalatar Athenen ja runotaiteiden jumalan Apollonin patsaat.*lähde?*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Athene | Ateenan akatemian rakennus | Apollon |

Lähteet
-------

1. ↑  History Academy of Athens. Viitattu 23.2.2015. (englanniksi)
2. ↑  The Objective Academy of Athens. Viitattu 23.2.2015. (englanniksi)
3. ↑  The Building: Introduction Academy of Athens. Viitattu 23.2.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ακαδημία Αθηνών - Academy of Athens. Akatemian verkkosivut. (kreikaksi) (englanniksi)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ateenan Akatemia** Wikimedia Commonsissa
**Ateenalaisten stoa** (kreik. Στοά των Αθηναίων, *Stoá ton Athinaíon*) oli antiikin aikainen stoa Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Apollonin pyhäkköalueen keskellä Apollonin temppelin eteläisen terassimuurin alapuolella.

Ateenalaisten stoan raunioita.
Stoan rakennuttivat ateenalaiset varhaisella klassisella kaudella noin vuonna 478–470 eaa. heti persialaissotien jälkeen. Se oli osa Perikleen rakennusohjelmaa ja tarkoitettu kiitokseksi sotavoitosta. Stoassa oli esillä persialaisilta otettuja sotasaaliita ja muita voitonmerkkejä. Voitonmerkit olivat peräisin muun muassa Salamiin ja Mykalen taisteluista vuodelta 480 eaa. ja niihin kuului muun muassa persialaisten laivojen keuloja tai keulakoristeita sekä köysiä Kserkseen Hellespontoksen yli rakentamasta sillasta, jonka kreikkalaiset tuhosivat vuonna 478 eaa.

Stoa edustaa joonialaista tyyliä. Sen pylväikkö on eteläsivulla, kun taas pohjoisseinän muodostaa temppelin terassimuuri. Stoa on yksilaivainen ja sen pituus on noin 31,6 metriä ja leveys noin 3,71 metriä. Sen rakentamiseen oli käytetty paikallista kalkkikiveä sekä paroslaista ja Pentelikon-vuoren marmoria. Rakennuksessa oli puinen katto.

Stoassa oli suurikokoinen omistuskirjoitus, jossa voitonmerkit omistettiin Delfoin pyhäkölle:

> »ΑΘΗΝΑΙΟΙ ΑΝΕΘΕΣΑΝ ΤΗΝ ΣΤΟΑΝ ΚΑΙ ΤΑ ΗΟΠΛΑ ΚΑΙ ΤΑΚΡΟΤΕΡΙΑ ΕΛΟΝΤΕΣ ΤΩΝ ΠΟΛΕΜΙΩΝ  
> 
> Ateenalaiset omistivat [Apollonille] stoan ja köydet ja laivankeulat, jotka otettiin vihollisilta.» 
> 
> 

Rakennuksesta on säilynyt lähinnä perustuksia, takaseinä sekä joitakin pylväiden osia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Delphi, Stoa of the Athenians *Perseus*. Viitattu 25.11.2015.
2. 1 2 3 4  Στοά των Αθηναίων Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού. Viitattu 25.11.2015.
3. 1 2  Stoa of the Athenians *Delphi*. Coastal Carolina University.  Arkistoitu 23.9.2015. Viitattu 25.11.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ateenalaisten stoa** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli käsittelee jumalatarta. Asteroidista kertoo artikkeli 111 Ate.*
**Ate** (m.kreik. Ἄτη) oli kreikkalaisessa mytologiassa tuhon, harhakuvitelmien ja mielettömyyden jumalatar. Hänet mainitaan Zeuksen vanhimmaksi tyttäreksi ja yhtenä Eriksen lapsista, mutta missään lähteessä ei mainita molempia vanhempia samassa tekstissä.

Aten sanottiin olevan kevyt askeliltaan, koska hän ei kulkenut maata vaan ihmisten päitä pitkin. Hän sai ihmiset ja jumalat sokeiksi tosiasioille, joka johti heidät onnettomuuksiin. Erään kerran hän sai Heran aloitteesta Zeuksen vannomaan, että seuraavaksi syntyvä hänen maallinen jälkeläisensä olisi suuri hallitsija. Sen sijaan, että seuraavaksi olisi syntynyt Zeuksen tarkoittama Herakles, Hera myöhästyttikin tämän syntymää, ja vastaavasti sai oman suosikkinsa Eurystheuksen syntymään ennenaikaisesti. Huomattuaan tulleekseen huijatuksi Zeus heitti Aten alas maahan Olympos-vuorelta kieltäen tätä enää ikinä palaamasta. Siitä alkaen Ate kulki ihmisten keskuudessa tuoden sekasortoa kaikkialle mukanaan.

Nonnoksen *Dionysiakassa* Aten kerrotaan Heraa miellyttääkseen houkutelleen Ampeloksen, nuorukaisen, joka oli Dionysoksen ystävä, ratsastamaan villillä härällä tehdäkseen vaikutuksen ystäväänsä. Ampelos kuitenkin putosi härän selästä ja katkaisi niskansa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Homeros, *Ilias* 19.90–144 (engl. käännös)
2. ↑  Hesiodos, *Theogonia* ('Jumalten synty') 226–232 (engl. käännös)
3. ↑  Nonnos, *Dionysiaka* 113–223 (engl. käännös)
**Erikoisryhmä Stuttgart** on saksalainen rikossarja. Sarjassa rikokset tapahtuvat Stuttgartin maisemissa. SOKO 5113 on saksalainen poliisisarja, joka on saanut 2000-luvulla useisiin eri kaupunkeihin sijoittuvia rinnakkaissarjoja. Erikoisryhmä Stuttgartin tuotanto alkoi vuonna 2009. 

Saksan kuudenneksi suurimman kaupungin kaduille mahtuu monenlaista rikollisuutta, mutta ilman kiinnijäämistä sielläkään eivät pahantekijät voi mellastaa, sillä rikosylikomisario Martina Seiffert (Astrid M. Fünderich) johtaa Stuttgartin murharyhmää vastuullisesti ja rauhallisin ottein. Seiffert ei menetä malttiaan kiperissäkään tilanteissa, mutta rikoskomisario Joachim "Jo" Stoll (Peter Ketnath) on toista maata. Hän on nopea reagoimaan ja valmis venyttämään lain kirjainta jos siihen on tarvetta. 

Tutkijapari tulee hyvin juttuun ja täydentävät hyvin toisiaan. Heillä on myös apunaan psykologiaan erikoistunut älykkö komisario Anna Badosi (Nina-Friederike Gnädig) ja tietoteknisen puolen hyvin hallitseva Rico Sander (Benjamin Strecker). 
Osasto raportoi toiminnastaan rikospoliisin ylimmälle johdolle, johtaja Michael Kaiserille (Karl Kranzkowski), joka on luotettava henkilö.

Saksassa Erikoisryhmä Stuttgartia tuottaa Bavaria Film ja ZDF. Suomessa sarjaa on esittänyt Yle TV2, lauantai-iltaisin kello 20.50. Yhden jakson pituus on n. 50 minuuttia.

Aiheesta muualla
----------------

* *Erikoisryhmä Stuttgart* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Erikoisryhmä Stuttgart ZDF:n sivuilla
* Sarjan esittely YLE:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kumanomaru** (jap. 熊野丸) oli keisarillisen Japanin armeijan lentokannella varustettu maihinnousutukialus toisessa maailmansodassa. Alus valmistui niin myöhään, ettei se ehtinyt osallistua varsinaisiin sotatoimiin.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Hitachi Shipbuildingilta Innoshimasta tyypin M rahtialuksena. Sen köli laskettiin 15. elokuuta 1944. Keisarillisen Japanin armeija lunasti aluksen muutettavaksi maihinnousutukialukseksi luokiteltuna tyypin B maihinnousualukseksi. Alus laskettiin vesille 28. tammikuuta 1945 nimellä *Kumanomaru* ja se valmistui 31. maaliskuuta.

Muutostöiden jälkeen alus kykeni kuljettamaan jopa kaksitoista 17,1 metrin (56 jalan) tai kolmetoista 14 metrin maihinnousualusta. Ne laskettiin veteen kiskoja pitkin perästä kahden suuren oven kautta. Alus kykeni myös kuljettamaan kahdeksasta 37:ään lentokonetta sen mukaan kuinka monta maihinnousualusta aluksella oli. Alukselle oli rakennettu 110 metriä pitkä ja 21,3 metriä leveä lentokansi, jolle lentokoneet voitiin siirtää ruumasta takaosaan sijoitetun hissin avulla. Lentokoneet kykenivät nousemaan alukselta, mutta lasketutuminen ei ollut lyhyyden vuoksi mahdollista.

Palvelus
--------

Toisen maailmansodan päättyessä 15. elokuuta alus antautui liittoutuneille. Syyskuusta 1945 alkaen aina vuoteen 1947 saakka alus kuljetti kotiutettuja joukkoja Tyynenmeren alueelta Japaniin. Alus myytiin 1947 Kawasaki Kisen K. K. Linelle, joka muunsi sen kauppalaivaksi. Alus romutettiin vuonna 1948.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Combined Fleet - Kumanomaru
2. ↑  Gardiner, Robert s. 214