recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Linnasalmea kuvattuna Viipurin linnan tornista.
**Linnasalmi** (ven. Крепостной пролив, *Krepostnoij proliv*) on Viipurissa sijaitseva salmi, joka erottaa toisistaan Suomenlahteen kuuluvat Viipurinlahden ja Suomenvedenpohjan sekä Linnasaaren ja Viipurin vanhan kaupunkikeskustan. Noin kilometrin pituisessa ja enimmillään parinsadan metrin levyisessä salmessa on myös pieni saari, jossa sijaitsee keskiaikainen Viipurin linna.

Linnasalmen ja Viipurin kaupunginniemen yhdistää kaksi siltaa, vuonna 1980 rakennettu Linnansilta ja 1960-luvulla valmistunut Pietarinsilta. Ensimmäinen siltayhteys rakennettiin Linnansillan kohdalle jo 1600-luvulla ja nykyistä betonisiltaa edelsi vuonna 1888 käyttöön otettu puurakenteinen silta. Salmen länsirannalla Linnasaaressa olivat Viipurin vanhat suomalaiset kaupunginosat Siikaniemi ja Tervaniemi sekä tänä päivänäkin näkyvissä olevia Pyhän Annan kruunun linnoitteita. Linnasalmen itärannalla toimivat aikoinaan Viipurin satamaan kuuluneet Etelä- ja Pohjoissatama. Nykyään keskustan puoleinen ranta on lähinnä puistokatuna, salmen eteläosassa sijaitsee vielä jonkin verran Viipurin sataman toimintoja.

Vuonna 1856 perustetun Saimaan kanavan alkuperäinen tuloväylä kulki Linnasalmen kautta, mutta 1960-luvulla tehtyjen uudisrakennustöiden yhteydessä se siirrettiin Kivisillansalmeen Linnasaaren länsipuolelle.

Lähteet
-------

1. ↑  Viipuri (Arkistoitu – Internet Archive) Saimaa Cruises. Viitattu 26.10.2014.
2. ↑  Мосты Выборга Saimaan kanava. Viitattu 26.10.2014. (venäjäksi)
*Tämä artikkeli kuvaa Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Admiralen-luokan hävittäjää. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**Hr. Ms. Evertsen** oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Admiralen-luokan hävittäjä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Admiralen-luokka*
Alus tilattiin Burgerhout's Scheepswerf en Machinefabriekilta Rotterdamista ja sen köli laskettiin 5. elokuuta 1925. Alus laskettiin vesille 29. joulukuuta 1926 ja se otettiin palvelukseen 12. huhtikuuta 1928.

Palvelus
--------

Alus lähti 27. syyskuuta 1928 sisaraluksensa *Hr. Ms. De Ruyterin* kanssa Alankomaista Hollannin Itä-Intiaan. Alukset lähtivät 29. heinäkuuta 1929 risteilijän *Hr. Ms. Javan* ja sukellusveneiden *Hr. Ms. K II:n* ja *Hr. Ms. K VII:n* kanssa Surabayasta Tanjung Priokiin, jossa osasto odotti Thaimaan kuninkaallista jahtia *Maha Chakria* ja sitä saattanutta hävittäjä *Phra Ruangia*. Thaimaalaisten saavuttua osasto vieraili Bangkassa, Belitungissa, Riaussa, Linggassa, Belawanilla ja Delissä sukellusveneiden lähdettyä omille teilleen. Osasto palasi 28. elokuuta Tanjung Priokiin, jossa se osallistui Alankomaiden kuningattaren Wilhelminan syntymäpäivän vuoksi järjestettyyn laivastokatselmukseen 31. elokuuta.

Partiomatkalla risteilijä *Hr. Ms. Sumatra* ajoi 14. toukokuuta 1931 kartoittamattomalle karille Kebahoen edustalla. Risteilijä saatiin irti karilta myöhemmin *Hr. Ms. Soemban* ja hinaajan avustamina.

Alus oli mukana osastossa, joka vieraili 13. marraskuuta 1936 Singaporessa. Ennen laivastovierailua osasto teki koulutuspurjehduksen Etelä-Kiinan merellä.

Toisen maailmansodan alettua alus oli saattuetehtävissä. Se tuhoutui 1. maaliskuuta 1942 Sundasalmen taistelussa keisarillisen Japanin laivastoa vastaan.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Dull, Paul S.: *A Battle History of the Imperial Japanese Navy (1941–1945)*. Annapolis, MD, USA: Naval Institute Press, 2007. ISBN 978-1-59114-219-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Whitley, M. J. s. 210

*Admiralen*-luokan hävittäjät

|  |  |
| --- | --- |
| Van Ghent -luokka | *Van Ghent*/*De Ruyter* - *Evertsen* - *Piet Hein* - *Kortenaer* |
| Van Galen -luokka | *Van Galen* - *Witte de With* - *Banckert* - *Van Nes* |

|  |
| --- |
| Edeltäjä: Wolf-luokka – Seuraaja: Gerard Callenburgh -luokka |
**Turkin parlamenttivaalit 2023** pidettiin 14. toukokuuta. Alkujaan ne oli tarkoitus pitää kesäkuussa, mutta presidentti Recep Tayyip Erdoğan ilmoitti aikaistavansa vaaleja tammikuussa 2023. Vaaleissa valittiin kaikki Turkin kansalliskokouksen 600 edustajaa seuraavaksi viisivuotiskaudeksi. Samassa yhteydessä pidettiin myös maan presidentinvaali.

Tausta ja vaalijärjestelmä
--------------------------

Erdoğanin hallitusta on syytetty kriittisten äänien hiljentämisestä ja internetsensuurin lisäämisestä vaalien alla opposition hiljentämiseksi. Joulukuussa 2022 Erdoğania vastustavista kannanotoistaan tunnettu, Istanbulin pormestarina toiminut Ekrem İmamoğlu tuomittiin vankeuteen. Hän ei myöskään saa toimia poliittisessa luottamustehtävässä.

Turkin vihreä puolue, joka on perustettu 2020, ei ole saanut puoluerekisterihakemustaan läpi, minkä vuoksi se ei voi virallisesti osallistua vaaleihin. Syy hakemuksen hitaalle käsittelylle on tuntematon.

Äänioikeus vaaleissa on 18 vuotta täyttäneillä Turkin kansalaisilla, jotka eivät ole menettäneett äänioikeuttaan rikostuomion, vajaavaltaisuuden tai vieraalle valtiolle vannotun uskollisuuden perusteella.

Mielipidemittaukset
-------------------

Katso myös
----------

* Turkin presidentinvaalit 2023

Lähteet
-------

1. ↑  Erdogan calls Turkish general election for 14 May, one month early *RFI*.  23.1.2023. Viitattu 30.1.2023. (englanniksi)
2. ↑  Turkey: Tightened Control in Election Run-Up *Human Rights Watch*.  12.1.2023. Viitattu 30.1.2023. (englanniksi)
3. ↑  Yeşiller Partisi niye engelleniyor ve Muhalefet ne yapmalı? *PolitikYol Haber Sitesi*.  22.1.2022. Viitattu 30.1.2023. (turkiksi)
4. ↑  IPU PARLINE database: TURKEY (Türkiye Büyük Millet Meclisi (T.B.M.M)), Electoral system *archive.ipu.org*. Viitattu 30.1.2023. (englanniksi)
Pieter Boddaert
**Pieter Boddaert** (1730 Zeeland – 1795 tai 1796) oli hollantilainen luonnontieteilijä, lääkäri, ornitologi ja taiteilija.

Boddaert toimi luonnonhistorian lehtorina, vuodesta 1793 dosenttina Utrechtin yliopistossa, missä hän väitteli lääketieteen tohtoriksi 1764. Vuonna 1783 hän julkaisi 50 kopiota Louis Jean-Marie Daubentoisin teoksesta *Planches enluminees*, antaen tauluille tieteelliset nimet, jotka ovat edelleen käytössä. 1785 hän julkaisi teoksen *Elenchus Animalium*, missä hän antoi nimet lukuisille nisäkkäille, muun muassa tarpaanille ja sukupuuttoon kuolleelle kvaggalle.

Boddaert kuvaili tieteelle lukuisia lintuja, muun muassa härkälinnun, haarahaukan, kirjokäen, lehtokertun, afrikantöyhtöhyypän, kenttähyypän ja pensassirkkalinnun.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Veli Aatto Ilmari Hytönen** (23. kesäkuuta 1905 Turku – 1. lokakuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen pankkiylitarkastaja, joka vaikutti Pankkitarkastusvirastossa suomalaisen pankkitarkastustoimen kehittämiseen, samoin kuin 1960-luvulla pankkilakikomiteassa pankkilainsäädännön uudistamiseen.

Hytösen vanhemmat olivat rovasti Kustaa Bernhard Hytönen ja Anna-Maria Emilia Kestilä. Hytönen tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta 1923 ja valmistui ekonomiksi Kauppakorkeakoulusta 1925. Kansallis-Osake-Pankissa hän työskenteli 1925–1929, mutta ryhtyi sitten opiskelemaan Helsingin yliopistossa oikeustiedettä ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1934. Varatuomarin arvon hän sai 1938. Hytönen toimi valmistuttuaan sekä hovioikeuden auskultanttina että pankkimiehenä, mutta siirtyi Valtion revisiolaitoksen tarkastajaksi 1938–1939 ja sitten Maataloushallituksen ylikamreeriksi vuodesta 1939 vuoteen 1946, jolloin hänestä tuli Pankkitarkastusviraston lainopillinen pankkitarkastaja. Pankkiylitarkastajaksi hänet nimitettiin 1959, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 1969 ja vastasi liikepankkisektorin tarkastustoimesta. Pankkilakikomiteassa 1961–1967 Hytönen osallistui 1970 voimaan tulleiden uusien pankkilakien valmisteluun. Tässä yhteydessä Hytösestä tuli kuukauden ajaksi Suomen ensimmäinen Pankkitarkastusviraston ylijohtaja, ennen kuin tehtävään nimitettiin Jussi Linnamo.

Hytösen puoliso vuodesta 1943 oli Helvi Kaisa Valasvirta (s. 1911).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Vihola, Teppo: "Hytönen, Veli (1905–1988)", *Suomen kansallisbiografia, osa 4*, s. 177–178. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004. ISBN 951-746-445-2. Teoksen verkkoversio.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Hr. Ms. Jan van Gelder** oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Jan van Amstel -luokan teräsrunkoinen miinanraivaaja, joka otettiin palvelukseen 1937.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Jan van Amstel -luokka*
Alus tilattiin Gustolta Schiedamista ja sen köli laskettiin 10. lokakuuta 1936. Alus laskettiin vesille 27. maaliskuuta 1937 ja se otettiin palvelukseen 13. syyskuuta 1937.

Palvelus
--------

Alus vaurioitui 8. lokakuuta 1939 Terschellingin edustalla omista miinoistaan. Miehistöstä sai kolme surmansa, kolme katosi ja seitsemän haavoittui. Rijkswerf Willemsoordilla Den Helderissä tehtyjen korjausten jälkeen alukselle tehtiin Gustolla Schiedamissa uusi perä. Alus palasi palvelukseen 17. huhtikuuta 1940.

Alus ei liittynyt vanhaan viirikköönsä, vaan se saattoi sukellusvene *Hr. Ms. O 13*:n Britteinsaarille 10. toukokuuta. Alus suojasi 29.-31. toukokuuta matkustaja-alus *Batavier II*:n Cherbourgiin ja takaisin. Alus nouti 280 alankomaalaista lentäjää ja jalkaväkisotilasta Cherbourgista.

Alus modernisoitiin vuonna 1940, minkä jälkeen se liitettiin Milford Haveniin sijoitettuun 11. raivaajalaivueeseen. Myöhemmin alus oli vuonna 1941 muutmana kuukauden 9. raivaajalaivueessa Portlandin edustalla. Laivueissa alus oli pääasiassa poijualuksena merkiten raivattua väylää. Lokakuusta 1941 alkaen aluksella oli muutamia aktiivisempia kuukausia, kun se raivasi akustisia herätemiinoja Harwichin ja Wightin edustoilta.

Alus siirrettiin myöhemmin Skotlantiin, jossa se saattoi sukellusvenelaivueen aluksia. Alus poistettiin palveluksesta 26. maaliskuuta 1943 ja se luovutettiin Britannian laivastolle, joka palautti aluksen maaliskuussa 1945.

Alus palautettiin palvelukseen vanhalla nimellään. Se lähti pian palvelukseen oton jälkeen Hollannin Itä-INtiaan vartioalukseksi. Palattuaan Eurooppaan alus muutettiin puominvartioalukseksi vuonna 1950. Alus poistettiin 1961 alusluettelosta ja se luovutettiin Zeekadetkorps Nederlandille. Alus on romutettu.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  netherlandsnavy.nl
**Mattias Alfer Nørstebø** (s. 3. kesäkuuta 1995) on norjalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Allsvenskan-joukkue IF Björklöveniä.

Ammattilaisura
--------------

Nørstebø muutti 16-vuotiaana kotimaastaan Ruotsin itärannikolle Gävleen, päästäkseen pelaamaan jääkiekkoa Brynäs IF:n juniorijoukkueissa. Debyyttinsä seuran edustusjoukkueessa hän teki kaudella 2012–2013.

Kaudella 2014–2015 Nørstebø pelasi 21 ottelua lainalla toisen sarjatason Allsvenskanin Mora IK:ssa.Nørstebø edusti Brynäsiä kevääseen 2016 asti ja siirtyi sen jälkeen kolmeksi kaudeksi Frölundaan. Siellä hän voitti Jääkiekon Mestarien liigan 2017 ja 2019 sekä Ruotsin-mestaruuden 2019.

Kaudet 2019–2021 Nørstebø pelasi Allsvenskanin Morassa ja kauden 2021–2022 saman sarjan IF Björklövenissä.

### Maajoukkueura

Miesten arvokisoissa Nørstebø pelasi ensimmäistä kertaa vuoden 2015 MM-kisoissa. Tämän jälkeen hän on pelannut neljissä MM-kilpailuissa sekä olympialaisissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Mattias Nørstebø *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi) Viitattu 26.12.2013.
Pietarsaaren satama vuonna 1981
**Pietarsaaren satama** on sekä vienti- että tuontisatama. Tavaravirran vuotuinen kokoluokka on kaksi miljoonaa tonnia. Satamaan johtaa 11 metriä syvä väylä. Laukonlaiturin pituus on vuonna 2009 valmistuneen pidennyksen jälkeen yhteensä 503 metriä. Satamaoperaattorina Pietarsaaren satamassa toimii Euroports Pietarsaari Oy. Tärkeimmät sataman kautta kulkevat tuotteet ovat selluloosa, sahatavara, paperi, sementti ja lipeä. Maankohoamisen seurauksena sataman paikkaa on siirretty useaan kertaan. Kaupungin perustamisen aikoihin satama sijaitsi nykyisen torin tienoilla, josta se siirrettiin Kittholmaan. Kittholmasta satama siirtyi Alholmaan ja edelleen nykyiselle paikalleen hieman pohjoisemmaksi. Nykyisen sataman kohdalla on ollut saari nimeltään Puskasaari, joka on maankohoamisen seurauksena kasvanut mantereeseen kiinni.

Lähteet
-------

* Pekka Toivanen, Fjalar Finnäs, Kai Hoffman: *Pietarsaaren historia osa IV*. Pietarsaaren kaupunki, 2002

### Viitteet

1. ↑  Pietarsaaren Satama Oy *jakobstad.fi*.  Arkistoitu 2.4.2019. Viitattu 18.8.2019.
2. ↑  Tehokas tavarankäsittely on avainasemassa *portofpietarsaari.fi*. Viitattu 18.8.2019.
3. ↑  Toivanen, Finnäs, Hoffman 2002, s. 22
*Tämä artikkeli kuvaa Alankomaiden kuninkaallisen laivaston De Zeven Provinciën -luokan kevyttä risteilijää. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**Hr. Ms. De Zeven Provinciën** (runkonumero C802) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston De Zeven Provinciën -luokan kevyt risteilijä, jonka rakennustyöt aloitettiin hieman ennen toisen maailmansodan alkamista. Sodan aikana työt oli keskeytettynä ja se liitettiin laivastoon vasta vuonna 1953. Alus oli palveluksessa vuoteen 1976 ja se myytiin vielä samana vuonna Perulle. Alus jatkoi Perun laivastossa palvelustaan nimellä *BAP Aguirre* vuoteen 1999. Alus romutettiin vuonna 2000.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: De Zeven Provinciën -luokka (risteilijä)*
Alus tilattiin Rotterdamsche Droogdok Maatschappij'lta Rotterdamista ja sen köli laskettiin 5. syyskuuta 1939 nimellä *Hr. Ms. Kijkduin*. Se nimettiin 1940 uudelleen *Hr. Ms. Eendrachtiksi*. Alus laskettiin vesille 24. joulukuuta 1944 nimellä *KH1*. Se otettiin palvelukseen 18. marraskuuta 1953 nimellä *Hr. Ms. De Zeven Provinciën*.

Palvelus
--------

Aluksen aseistus muutettiin 1960-luvulla ohjuksiksi. Sille asennettiin Terrier-järjestelmä. Alus poistettiin palveluksesta 17. lokakuuta 1975 ja se myytiin Perulle elokuussa 1976. Perun laivasto otti modoernisoinnin jälkeen aluksen palvelukseensa 24. helmikuuta 1978 nimellä BAP *Aguirre*. Se palveli vuoteen 1999 ja se romutettiin seuraavana vuonna.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Whitley, M. J. s. 197

*De Zeven Provinciën* -luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *Hr. Ms. De Zeven Provinciën* - *Hr. Ms. De Ruyter* |
| Edeltäjä: Tromp-luokka – Seuraaja: EI |
**Hr. Ms. De Ruyter** oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Koningin Regentes -luokan rannikkopanssarilaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Koningin Regentes -luokka*
Alus tilattiin Maatschappij voor Scheeps- en Werktuigbouw Fijenoordilta Rotterdamista ja sen köli laskettiin vuonna 1900. Alus laskettiin vesille 28. syyskuuta 1901 ja se otettiin palvelukseen 29. lokakuuta 1902.

Palvelus
--------

*Hertog Hendrik* osui koralliriuttaan 24. kesäkuuta 1905 lähellä Matjidosteenia ollessaan matkalla Boninlahdelle. *Hr. Ms. Zeeland yritti joitakin kertoja saada riuttaan kiinni jääneen aluksen irrottamista, mutta tuloksetta.* Zeelandin *pollarin irrottua irrottamisesta luovuttiin.* Hertog Hendrikin *irrottivat lopulta* De Ruyter *ja* Japara*, kun kiinni olleen aluksen varastot oli tyhjennetty. Myöhemmin samana vuonna* De Ruyter*,* Hertog Hendrik*,* Hr. Ms. Borneo*,* Hr. Ms. Serdang *ja kaksi postialusta tekivät matkan Etelä-Celebesille, jossa ne kahakoivat Loewoen kanssa. Jalkaväkipataljoona ja merijajalkaväen maihinnousuosasto nousivat maihin lähellä Palopea ja vielä samana päivänä ne valtasivat hallintopalatsin.*

Vuonna 1906 alus *Koningin Regentesin* ja *Zeelandin* kanssa osallistui Balille tehtyyn matkaan, jonka tarkoituksena oli eteläisten kuningaskuntien Tabanan, Badung ja Klungkung liittäminen Hollannin Itä-Intiaan. Alukset tulittivat 16.-17. syyskuuta Denpasaria, minkä jälkeen maajoukot tukahduttivat lopun vastarinnan.

Alus lähti 15. joulukuuta 1908 Den Helderistä Curacaoon liittyäkseen Venezuelan rannikolle sijoitettua laivasto-osastoa, joka oli lähetetty alueelle poliittisten jännitteiden lisääntyessä.

Operaatiosta vapauduttuaan alus teki kaksi matkaa Aasian ja Tyynenmeren alueella. Ensimmäinen matka alkoi 10. elokuuta 1909 Bataviasta Kiinaan, Hong Kongiin, Japaniin ja Filippiineille. Toiselle matkalle alus lähti 15. elokuuta 1910 Surabayasta Australiaan. Matkan aikana tehtiin laivastovierailut Brisbanessa, Melbournessa, Sydneyssä ja Fremantlessa.

Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1923.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Gardiner Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner 1985 s. 365
**Messerschmitt P.1079** oli saksalaisen Messerschmittin suunnitteluasteelle jäänyt sarja hävittäjälentokoneita. Sarjan koneet olivat yksipaikkaisia, ja ne oli tarkoitus varustaa joko ramjet- tai suihkumoottorilla versiosta riippuen.

Historia
--------

Messerschmittin Augsburgin osasto alkoi tutkia insinööri Paul Schmidtin suunnittelemien ramjet-moottorien käyttöä lentokoneen voimalaitteena vuonna 1941. Ensimmäisessä projektin puitteissa kehitetyssä koneversiossa suurikokoinen 98 kilonewtonin ramjet-moottori oli tarkoitus asentaa pienen nuolisiiven päälle, nasellityyppisen ohjaamon sijaitsessa siiven ala- ja etupuolella. Version oli tarkoitus toimia vain koelentokoneena, eikä sitä suunniteltu palveluskäyttöön, minkä seurauksena tyyppi varustettiin laskeutumissuksella täyden laskutelinevarustuksen sijaan. Nousukiito olisi tehty pyörällisen vaunun kyydissä, joka irtoaisi koneesta lentoonlähdön yhteydessä. P.1079/1-mallin jälkeen kehitettiin versiot P.1079/2 – P.1079/5 ja P.1079/7. Osassa näistä oli tarkoitus käyttää BMW 3302 -suihkumoottoreita alkuperäisen ramjet-moottorin sijasta. P.1079/13b -malli poikkesi merkittävästi aiemmin kehitetyistä, sillä se oli tarkoitus varustaa kahdella Schmidtin suunnittelemalla ramjet-moottorilla, jotka olisivat määrittäneet koneen rungon ulkomuodon. Ohjaamo olisi sijoitettu moottorien väliin ja yksittäinen sivuperäsin olisi korvattu kahdella korkeusperäsimen kärjissä sijaitsevalla.

P.1079/15-malli poikkesi jälleen huomattavasti kaikista edeltäjistään, sillä yksimoottorisen koneen suurikokoinen ramjet-moottori olisi kulkenut yläpuolelta pisaraa muistuttaneen rungon keskellä, epäsymmetrisesti sijoitetun ohjaamon ollessa tyyrpuurin puolella moottoriin nähden. Versiossa palattiin perinteiseen peräsinrakenteeseen. P.1079/16 oli /15-version jatkokehitelmä, jossa ohjaamon vastapuolella ollut tyhjä rungon osa poistettiin, jolloin runko muuttui päältä nähtynä puolikasta pisaraa muistuttavaksi. Koneessa siirryttiin jälleen /13b-mallista tuttuihin korkeusperäsimen kärkiin sijoitettuihin kaksoissivuperäsimiin.

P.1079-mallisarjan viimeinen tunnettu konesuunnitelma oli ulkomuodoltaan perinteisempi P.1079/51, jossa ramjet-voimalaite oli sijoitettu rungon alaosaan ohjaamon ja polttoainetankkien sijaitessa sen päällä. Peräsin oli rakenteeltaan perinteinen ja aseituksena oli tarkoitus käyttää kahta runkoon asennettua MG 151/20 -tykkiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ryś, Marek: *German Air Projects Vol. 2 – Fighters*, s. 88–89. Redbourn, UK: Mushroom Model Publications, 2004. ISBN 83-89450-07-0. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Messerschmitt P.1079** Wikimedia Commonsissa
**Gangaran** on historiallinen ja luonnonalue Malin länsiosassa. Se sijaitsee Mandinguen ylängön lounaisosassa Bakoye- ja Bafingjokien välillä. Suurin osa alueesta kuuluu Bafoulabén piirin.

Sundiata Keïtan sotapäällikkö Amari-Sonko valloitti Gangaranin ja Bambukin 1200-luvun alussa. Vuosisadan puolivälissä niistä tuli yhdessä Konkodugun kanssa Malin valtakunnan vasallivaltioita. Ne muodostivat yhdessä Mandingin ja Burén kanssa tärkeän kullan tuotantoalueen, jonka arabit tunsivat nimellä Wangara, Gbangara tai Gangara. Gangaranin ensimmäinen hallitsija oli Sané-Nianga Taraoré.

Gangaran joutui 1500-luvulla Tekrurin hyökkäysten kohteeksi. Myöhemmin se kuului Kaartan bambaravaltion alaisuuteen. 1800-luvulla alueen valloittivat Umar Tall ja Samori Touré. Ranskalaiset solmivat protektoraattisopimuksen Gangaranin hallitsijan Fadioungon kanssa vuonna 1881.

Lähteet
-------

1. ↑  Zonage agro-ecologique du Mali, vol. 1 *library.wur.nl*.  Arkistoitu 2.4.2018. Viitattu 26.6.2018.
2. 1 2  Pascal James Imperato, Gavin H. Imperato: *Historical Dictionary of Mali, fourth edition*, s. 131–132. Lanham: Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0810856035.
3. ↑  Delafosse, Maurice: *Haut-Sénégal-Niger (Soudan français). Première serie: Le pays, les peuples, les langues, l’histoire, les civilisations. Tome II: L’histoire*, s. 45, 359–360. Paris: Émile Larose, 1912. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Pérignon, A.: *Haut Sénégal et Moyen-Niger: Kita et Ségou, livre II*, s. 202. Paris: J. André, 1901. Teoksen verkkoversio.
**Paavo Hirvikallio** (4. syyskuuta 1911 Luumäki – 7. maaliskuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen valtiotieteen tohtori ja poliittisen historian tutkija.

Hirvikallion vanhemmat olivat kansakoulunopettajat Taavetti (Taavi) Hirvikallio (1882–1918) ja Aliina Riihelä (1889–1926). Hirvikallion isä joutui Suomen sisällissodan aikana punaisten teloittamaksi Kouvolassa 10. huhtikuuta 1918 ja hänen pankin prokuristina toiminut äitinsä surmattiin Taavetin Kansallis-Osake-Pankin konttorin ryöstöyrityksen yhteydessä 1. kesäkuuta 1926. Hirvikallio pääsi ylioppilaaksi 1929 Kouvolan yhteiskoulusta ja hän valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1935. Hän suoritti 1951 puhetaidon opettajan (logonomi) tutkinnon ja väitteli 1958 valtiotieteen tohtoriksi. Hirvenkallion väitöskirja käsitteli Suomen tasavallan presidentinvaaleja vuosina 1919–1950 ja presidenttien valintaan liittyneitä taustatekijöitä. Väitöskirjaa varten Hirvikallio haastatteli muun muassa kaikkia vuonna 1958 elossa olleita presidentin valitsijamiehiä. 

Hirvikallio oli työssä Kansallis-Osake-Pankin pääkonttorissa 1936–1946 ja kauppa- ja teollisuusministeriössä 1946–1950. Hän toimi sitten valtio-opin, yhteiskuntaopin ja kansainvälisen politiikan opettajana muun muassa Sotakorkeakoulussa ja Maasotakoulussa.

Hirvikallio kuului 1930-luvulla äärioikeistolaisuutta vastustaneen Vapaamielisten Klubin perustajiin. Hän oli mukana perustamassa vuonna 1935 politiikan tutkimukseen erikoistunutta Valtiotieteellistä yhdistystä ja hän toimitti yhdistyksen vuosikirjat 1941–1951. 

Paavo Hirvikallio oli naimisissa 1936–1994 Gertrud Emilia Modigin (1907–1994) kanssa. Suomen Kulttuurirahaston yhteydessä toimii Hirvikallion testamenttilahjoitukseen perustuva Paavo Hirvikallion rahasto joka tukee poliittisen historian jatko-opintoja.

Teoksia
-------

* *Tasavallan presidentin vaalit Suomessa 1919-1950*, Helsingin yliopiston väitöskirja. Tekijä, Porvoo 1958

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Paavo Hirvikallon rahaston esite
2. ↑  Suomen sotasurmat 1914-1922-tietokanta (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Matti Hirvikallio - poliitikko ja muikunkalastaja, Virolahden Tulkit 18, Virolahden Tulkit ry Sukuyhdistyksen tiedotuslehti 15.6.2012, sivut 7-9
4. ↑  Eerik Lagerspetz : *Social Choice and Democratic Values*, Springer 2016, sivu 393 (Google kirjat linkki)
GanghwaGanghwan sijainti Incheonin kaupungissa

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Ganhgwa, IncheonEtelä-Korea |
| Korkein kohta | 
469 m |
| Pinta-ala | 
302 km² |

Väestö| Asukasluku | 
65 000 |
| Suurin kaupunki | 
Ganghwa |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Ganghwa** (kor. 강화도, *Ganghwado*, hanja 江華島) on Incheonin metropolikaupunkiin kuuluva saari Etelä-Korean luoteisrannikolla Keltaisessameressä lähellä Pohjois-Korean rajaa. Sitä hallinnoidaan osana Ganghwan piirikuntaa, johon kuuluu myös pienempiä lähisaaria.

1200-luvulla Ganghwa toimi Korean hovin pakopaikkana mongolien hyökkäyksen aikana. Saari on ollut historiansa aikana myös portti Koreaan. Ranskalaiset, yhdysvaltalaiset ja japanilaiset hyökkäsivät saarelle 1800-luvulla, ja myöhemmin kristityt lähetyssaarnaajat saapuivat sinne muun muassa Britanniasta. Nykyään saari on linnoituksineen ja buddhalaisine luostareineen suosittu turistikohde, joka sijaitsee lähellä Soulia. Saaren korkein vuorenhuippu Manisan on patikoijien suosiossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Ganghwa Island Korea: Be Inspired.  Arkistoitu 16.12.2013. Viitattu 3.12.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ganghwa** Wikimedia Commonsissa
**Ryan Whiting** (s. 24. marraskuuta 1986) on yhdysvaltalainen kuulantyöntäjä, sisäratojen kaksinkertainen maailmanmestari. Hän on kilpaillut myös kiekonheitossa.. Hänen kotikaupunkinsa on Harrisburg. 

Whiting voitti alle 20-vuotiaiden Pan-Amerikan mestaruuden sekä kuulantyönnössä että kiekonheitossa 2005. Hän voitti kuulantyönnön NCAA:n sisäratojen mestaruuden 2008, 2009 ja 2010 sekä ulkoratojen mestaruuden 2009 ja 2010. Kiekonheiton NCAA-mestaruuden hän voitti 2010. Hän voitti kuulantyönnön sisäratojen Yhdysvaltojen-mestaruuden 2011. Saman vuoden Daegun MM-kilpailuissa hän sijoittui seitsemänneksi.

Whiting voitti sisäratojen maailmanmestaruuden Istanbulissa 2012 tuolloisella ennätyksellään 22,00. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui yhdeksänneksi tuloksella 20,64.

Moskovan MM-kilpailuissa 2013 Whiting sijoittui kuulantyönnössä hopealle tuloksella 21,57. Hän voitti samana vuonna Yhdysvaltojen-mestaruuden sekä sisä- että ulkoradoilla. Vuonna 2014 hän voitti Yhdysvaltain hallimestaruuden tuloksella 22,23 ja nousi kaikkien aikojen hallitilastossa viidenneksi. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 Whiting voitti kultaa tuloksella 22,05.

Whiting oli kuulantyönnössä seitsemäs Lontoon MM-kilpailuissa 2017. Hän voitti 2018 sisäratojen Yhdysvaltojen-mestaruuden ja sijoittui seitsemänneksi Birminghamin MM-hallikilpailuissa.

Whiting työnsi ennätyksensä 22,28 Dohassa 2013. Sisäradoilla hän on työntänyt parhaimmillaan 22,23 Albuquerquessa 2014. Kiekonheitossa hänen ennätyksensä on 61,11 vuodelta 2008.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Ryan Whiting *tilastopaja.net*. Viitattu 8.3.2014. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Ryan Whiting *thesundevils.com*.  Arkistoitu 14.2.2012. Viitattu 6.4.2012. (englanniksi)
3. ↑
4. ↑  Whiting sets meet record, champions crowned on final day of USA Indoor Championships  23.2.2014. USA Track & Field.  Arkistoitu 11.3.2014. Viitattu 8.3.2014. (englanniksi)
5. ↑  Malline:IAAF210645


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Ganga-jumalatar ratsastaa alligaattorilla tässä kalighalaisessa maalauksessa. 1800-luku, Kalkutta.
**Ganga** tai **Gaṅgā** on hindulainen jumalatar, pyhänä pidetyn Ganges-joen henkilöitymä sekä puhdistautumisen ja anteeksiannon jumalatar. 

Ganga tunnetaan monilla nimillä, ja hänet kuvataan usein kauniina ja oikeudenmukaisena naisena, joka ratsastaa jumalallisella olennolla nimeltä Makara. Jotkut Gangan varhaisimmista maininnoista löytyvät Rigvedasta, jossa hänet mainitaan "jokien pyhänä". Hänen tarinansa esiintyvät pääasiassa Vedan jälkeisissä teksteissä, kuten Ramayanassa, Mahabharatassa ja Puranassa. Ramayanassa Gangan kerrotaan olevan Himavatin esikoinen, Himalaja-vuoriston personifikaatio ja jumalatar Parvatin sisar. Muut tekstit kuitenkin mainitsevat hänen olevan lähtöisin Vishnun yhdestä jalasta. 

Ganga kuvataan joko kaksi- tai nelikätiseksi. Oikeassa kädessään hänellä on vesikannu, vasemmassa lootus. 

Legendat kertovat Ganga-jumalattaren laskeutuneen maan päälle kuninkaallisen ja viisaan Bhagirathan vuoksi. Mahabharatassa Ganga on Kurun kuningas Shantanun soturin Bhishman äiti. Legendoissa Ganga lentää Kuuhun ja tähtien täyttämään taivaanvahvuuteen.

Hindulaisuudessa Gangaa pidetään ihmiskunnan äitinä. Pyhiinvaeltajat upottavat sukulaistensa tuhkat Ganges -jokeen, jonka he katsovat tuovan nämä puhdistetut sielut lähemmäksi mokshaa, eli vapautumista elämän ja kuoleman kiertokulusta. Festivaaleja, kuten Ganga Dussehra ja Ganga Jayanti juhlitaan hänen kunniakseen useissa pyhissä paikoissa Gangesin rannoilla. Gangaa palvotaan myös Gautama Buddhan ohella Thaimaassa Loy Krathong -festivaalin aikana.

Virabhadra-temppelin taidetta sisäänkäynnillä, kuvattuna Ganga-jumalatar. 800-luku, Andra Pradesh.

Lähteet
-------

* Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

### Viitteet

1. ↑  Lurker 1987, s. 66

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ganga** Wikimedia Commonsissa
Goliath 1100
**Goliath 1100** on vuosina 1957–1961 valmistettu etuvetoinen alemman keskiluokan automalli, joka esiteltiin Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 1957. 1100-mallissa oli koko ajan nelitahtinen moottori, mutta Goliathin vanha maine kaksitahtisena autona sai Borgward-yhtymän muuttamaan 1100-mallin nimen elokuussa 1958 Hansa 1100:ksi.

Goliath 1100:n moottori on nestejäähdytteinen nelitahtinen nelisylinterinen 1093 cm³ bokserimoottori, jonka teho on 29 kW / 4250 r/min (40 hv, DIN). Suurin vääntömomentti on 80,4 Nm /2750 r/min. Vesijäähdytteinen bokserimoottori on melko hiljainen. Vaihteita on neljä, jotka kaikki ovat synkronoituja.

Goliath 1100-mallia valmistettiin Goliath-merkkisenä yhteensä 14 908 kappaletta, joista farmarikorisia oli 3817.

Edessä on poikittainen lehtijousitus ja takana pitkittäiset lehtijouset. Polttoainemittarin lukema vaihtelee bensiinin määrän lisäksi auton pituuskaltevuuskulman mukaisesti, koska ympyränmuotoinen bensiinisäiliö on tavaratilan alla vararenkaan ympärillä.

Goliath 1100 takaa
Tekniikan Maailmassa 1/1958 Goliath 1100 kiihtyi 0-50 km/h 6,6 sekunnissa, 0-80 km/h 16,0 sekunnissa ja 0-100 km/h 29,8 sekunnissa. Huippunopeus oli 124 km/t.

Goliath 1100 maksoi Suomessa vuonna 1958 793 000 markkaa, jossa oli mukana tilapäistä autontuontiveroa 128 150 markkaa.

Mitat
-----

|  |  |
| --- | --- |
| **Pituus** | 4 058 mm |
| **Leveys** | 1 630 mm |
| **Korkeus** | 1 450 mm |
| **Akseliväli** | 2 270 mm |
| **Raideleveys** (edessä /takana) | 1 290 mm / 1 250 mm |
| **Omapaino** | 900 kg |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Moottori 12/2013
2. 1 2 3 4  Tekniikan Maailma 1/1958, koeajo
Ryan Stiles vuonna 2008.
 **Ryan Lee Stiles** (s. 22. huhtikuuta 1959 Seattle, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko. Hänet tunnetaan parhaiten Lewis Kiniskin roolista *The Drew Carey Show’ssa* sekä esiintymisestään *Whose Line Is It Anyway?* -ohjelman brittiläisessä ja yhdysvaltalaisessa versiossa.

Stiles syntyi viisilapsisen perheen kuopuksena, ja hänen isänsä työskenteli kalankasvattamolla. Stiles jätti koulun kesken 17-vuotiaana ja alkoi luoda uraa stand up -koomikkona. Vuonna 1986 hän liittyi tunnettuun torontolaiseen The Second City -koomikkoryhmään. Kolme vuotta myöhemmin Stiles pääsi mukaan brittiläiseen *Whose Line Is It Anyway* -improvisaatiokomediasarjaan, jossa hän esiintyi vuoteen 1998 asti. Tämän jälkeen hän siirtyi saman ohjelman yhdysvaltalaiseen versioon, jonka viimeiset jaksot tehtiin vuonna 2006. 

Stiles on ollut naimisissa vuodesta 1989 ja hänellä on kolme lasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Ryan Stiles Biography (1959-) *Film Reference*. Viitattu 6.2.2017.
2. ↑  Ryan Stiles Biography *IMDb*. Viitattu 6.2.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Ryan Stiles Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Kleopatran neula** (engl. *Cleopatra’s Needle*) on Lontoossa sijaitseva, noin 21 metriä korkea ja 225 tonnia painava, hieroglyfeillä koristeltu graniittinen obeliski, joka on peräisin muinaisesta Egyptistä. Se on toinen kahdesta "Kleopatran neuloina" tunnetusta obeliskista, ja sen kaksoiskappale on New Yorkin Kleopatran neula. Lontoon obeliski, johon nimityksellä useimmiten viitataan, sijaitsee Westminsterissä Thamesjoen rannalla Victoria Embankmentin varrella.

Historia
--------

### Alkuperä

*Pääartikkeli: Kleopatran neulat*
Egyptin faarao Thutmosis III pystytytti kaksi noin vuonna 1450 eaa. valmistettua obeliskia Heliopoliin kaupunkiin, jonne ne kuljetettiin Assuanin kivilouhimoilta Niiliä pitkin. Hieroglyfikirjoitukset lisättiin 200 vuotta myöhemmin Ramses II:n käskystä muistoksi hänen sotilaallisista voitoistaan. Roomalaiset siirsivät obeliskit vuonna 12 eaa. Aleksandriaan Kaisareioniin eli temppeliin, jonka Kleopatra VII oli rakennuttanut alun perin Marcus Antoniuksen muistolle. Muuta tekemistä Kleopatran kanssa obeliskeilla ei ole. Lontooseen viety obeliski kaatui myöhemmin etusivulleen, minkä ansiosta suurin osa sen hieroglyfeistä säästyi sään, tuulen ja ilkivallan tuhoilta. Britit yrittivät tuloksetta kaivaa sen esiin jo vuonna 1798.

### Siirto Britanniaan

Lontoon Kleopatran neulan lahjoitti Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaalle Yrjö IV:lle vuonna 1820 Egyptin käskynhaltija Muhammad Ali kunnianosoituksena amiraali Nelsonin ja Sir Ralph Abercrombyn sotilaallisille voitoille ranskalaisista Egyptissä. Valtavan obeliskin siirto Lontooseen oli kuitenkin huomattavan hankalaa ja obeliski jäikin Aleksandriaan vielä 58 vuodeksi.

Siirto tuli mahdolliseksi vuonna 1877, kun kuuluisa lääkäri sir William James Erasmus Wilson lahjoitti murskausuhan alla olleen obeliskin siirtoon 10 000 puntaa, joka nykyrahaksi muutettuna vastasi yli 700 000 euroa. Projektin käytännön toteutus annettiin John Dixon -nimiselle insinöörille. Obeliskin ympärille rakennettiin sylinteri, joka sitten lastattiin sitä varten erityisesti valmistettuun *Cleopatra*-proomuun. Proomua hinannut *Olga*-alus joutui kuitenkin Biskajanlahdella myrskyyn, joka johti kuuden merimiehen kuolemaan. Peläten uppoavan proomun vievän *Olgan* mukanaan syvyyksiin, kapteeni määräsi hinausvaijerin irroitettavaksi. Proomu ei kuitenkaan uponnut, vaan ajelehti merellä kunnes skotlantilainen höyrylaiva *Fitzmaurice* löysi sen jo seuraavana päivänä. *Fitzmauricen* miehistö sai korjattua proomua sen verran, että se saatiin hinattua Espanjan Ferroliin. Lopulta englantilainen hinaaja *Anglia* kuljetti proomun perille Lontooseen, jonne se saapui 17. tammikuuta 1878. Nykyisellä paikallaan se on seissyt 12. syyskuuta 1878 lähtien. Tapauksen ja yleisen egyptiläismystiikan vuoksi jotkut ovat pitäneet obeliskia kirottuna ja pahaenteisenä; sen luona on muun muassa sanottu tapahtuvan huomattavan paljon itsemurhia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5    *Tieteen kuvalehti Historia*, 2013, nro 16, s. 32–35.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kleopatran neula Lontoossa** Wikimedia Commonsissa
**Andrea Romano** on yhdysvaltalainen ääniohjaaja ja -roolittaja, joka on voittanut yhteensä seitsemän Daytime Emmyä.

Ura
---

Romano aloitti uransa näyttelijänä New Yorkissa, jossa hän esiintyi teattereissa 1970-luvun lopulla. Hän vaihtoi pian alaa muuttaessaan San Diegoon, Kalifornian osavaltioon. Uudessa kaupungissa hän työskenteli ääninäyttelijöiden agenttien apulaisena noin viiden vuoden ajan, kunnes Romano siirtyi työskentelemään vuonna 1984 Hanna-Barberalla ääniroolittajaksi sarjoissa, kuten *Pink Panther and Sons*, *Snorkkelit*, *Challenge of the GoBots*, *The Flintstone Kids* ja *A Pup Named Scooby-Doo*. Hänelle tarjottiin myös paikkaa *Turtles – mutanttikilpikonnat* sarjan ääniohjaajana, mutta Romano kieltäytyi tarjouksesta Hanna-Barberan vuoksi, joka ei katsonut hyvällä mikäli Romano olisi työskennellyt lakon aikana kahdessa eri yhtiössä.

### Walt Disney ja Warner Bros. Animation

Romano siirtyi Walt Disney Television Animationille, joka etsi uutta ääniohjaajaa *Ankronikka* piirrettyyn, jota esitettiin vuosina 1987–1990. Sarjan myötä Romano ryhtyi työskentelemään ääniroolittajan ohella myös ääniohjaajana ja sai tarjouksen Warner Bros. Animationilta, joka pyysi häntä aluksi ääniohjaajaksi *Tiny Toonsiin*. Sarjan jälkeen Romano on työskennellyt Warner Brosille sarjoissa, kuten *Animaaniset, Batman, Bittipää, Teen Titans* ja *Justice League Unlimited*. Romano on toiminut ääniroolittaja ja ääniohjaajana myös animaatioelokuvissa, kuten *Maa aikojen alussa 4, Batman ja Pakkasherra, Batman of the Future: Return of the Joker* ja *Superman: Doomsday*.

### Nickelodeon

Romano jatkoi työskentelyä Warner Brosilla ja sai samalla vuonna 2004 tarjouksen työskennellä Nickelodeon Animation Studiosille ääniohjaamaan *Avataria*. Sarjan jälkeen hän päätyi myös ääniohjaamaan *Paavo Pesusientä* vuosina 2007–2011. Sittemmin Romanolle tarjottiin *Teenage Mutant Ninja Turtles* sarjan ääniohjaajan paikkaan.

Lähteet
-------

1. ↑  (en) Internet Movie DatabaseView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  (en) Internet Movie DatabaseView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
3. 1 2  Rob M. Worley: Andrea Romano: WONDER WOMAN Wonder  3.12.2008. Mania.com. Viitattu 13.12.2008. (englanniksi)
4. 1 2 3  Rob Paulsen Live Podcast: Episode 16 with Guest: Andrea Romano 28.9.2011 Viitattu 19.4.2012 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Andrea Romano**.
* Andrea Romano Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* TV.com (Arkistoitu – Internet Archive)
* Voice Chasers (Arkistoitu – Internet Archive)
* Avatar Spirit

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei

 |

 |
**Goljatsammakko**, myös **goljatinsammakko** (*Conraua goliath*), on myrkyllinen verraten pienellä alueella Länsi-Afrikassa Kamerunissa ja Päiväntasaajan Guineassa, mahdollisesti edelleen myös Gabonissa elävä sammakkolaji, joka voi kasvaa jopa 30 cm:n pituiseksi ja kolmen kilogramman painoiseksi. Pehmeä ja liukas iho on päältä siniharmaa tai vihertävä, vatsapuolelta kellanoranssi. Sammakko tunnetaan erityisesti huimista loikistaan: se voi loikata kerralla jopa kolmen metrin matkan, vaikkakin se ei yleensä jaksa tehdä näitä loikkia peräkkäin kolmea useampaa. Goljatsammakko syö ravinnokseen hyönteisiä.

Tämä maailman suurin sammakkolaji elää suurimman osan ajastaan viidakkopuroissa, missä se on taitava uimaan ja sukeltamaan vahvojen takaraajojensa ansiosta. Harvoin noustessaan maalle goljatsammakko hyppää häirittäessä välittömästi takaisin veteen. Koiras on suurempi kuin naaras, mikä on harvinaista sammakoilla. Sen lisääntymisestä ei tiedetä paljoa, mutta munat lasketaan sadekauden aikana. Goljatsammakko on yöaktiivinen.

Goljatsammakosta on tullut uhanalainen, koska sitä pyydystetään sekä ravinnoksi että myytäväksi sammakkokilpailuihin ja eläintarhoihin. Myös elinympäristön tuhoutuminen on ollut sille haitaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jean-Louis Amiet: *Conraua goliath* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2*.  2004. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 5.8.2014. (englanniksi)
2. ↑  ARKive (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  O'Shea, Mark; Halliday, Tim: *Matelijat ja sammakkoeläimet*, s. 235. readme.fi, 2009. ISBN 978-952-220-174-4.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q739887
* Wikispecies: Conraua goliath
* AmphibiaWeb: 4691
* ARKive: conraua-goliath
* ASW: Conraua-goliath
* ECOS: 3251
* EoL: 332046
* GBIF: 2428946
* iNaturalist: 25737
* IRMNG: 10789346
* ITIS: 586341
* IUCN: 5263
* NCBI: 143458
* Species+: 11072
* uBio: 2476404

 |

 |
**Goliath** oli vuosina 1928–1961 valmistettu saksalainen automerkki, yksi neljästä Borgwardin automerkistä. Muut merkit olivat Borgward, Hansa ja Lloyd. Tehdas sijaitsi Bremenissä.

Goliathin pieni kolmipyöräinen pakettiauto noin vuodelta 1954
Ensimmäiset Goliath-autot olivat kolmipyöräisiä autoja, keskikokoisia autoja ja kuorma-autoja. Ensimmäinen Goliath-merkkinen henkilöauto oli Goliath Pionier vuonna 1931. Siinä oli kolme pyörää ja yksisylinterinen moottori. Vuoteen 1934 mennessä Pionier-mallia oli valmistettu 4 000 kappaletta.

Toisen maailmansodan jälkeen Goliath-henkilöautoissa oli tavallisesti etuveto, kaksi ovea ja pieni, usein kaksitahtinen vesijäähdytteinen moottori. Nelitahtisiin moottoreihin Borgward-tehdas siirtyi 1950-luvun loppupuolella.

Tekniikan Maailma 1/1958 esitteli Goliath 1100-mallia koeajossa. Goliath 1100:ssa oli 4-sylinterinen nelitahtinen moottori, ja sitä valmistettiin vuosina 1957–1958. Goliath-merkkiä ilmeisesti rasitti kaksitahtisten ja kolmipyöräisten autojen mielikuva kuluttajien silmissä, joten Goliath 1100 siirrettiin Hansa-merkin alle elokuusta 1958 lähtien.

Goliath farmariauto
Goliath rakensi myös pieniä kolmipyöräisiä pakettiautoja, esimerkiksi etuvetoisia Goliath Tempoja ja takavetoisia Goliath Goli Kastenwageneja. Niissä oli kaksisylinterinen kaksitahtinen rivimoottori, iskutilavuudeltaan 493 cm³, tehoa 11 kilowattia. Pieni moottori antoi vain 65 km/t huippunopeuden.

Borgward-tehdas meni konkurssiin 1961, jolloin Goliath-autojen tuotanto päättyi.

Lähteet
-------

1. ↑  Moottori 12/2013

Aiheesta muualla
----------------

* Goliath Carworld (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi) (vasemmassa reunassa mm. History)
Gustav Mahlerin **sinfonia nro 3** d-molli on sävelletty vuosina 1893–1896, tarkistettu 1906. Teos on sävelletty altolle, naiskuorolle, poikakuorolle ja orkesterille.

Mahlerin kolmas sinfonia on säveltäjän pisin. Kapellimestarista riippuen sen kesto on noin 90-100 minuuttia. Ensimmäinen osa (*Kräftig. Entschieden*) on valtava, yli puolituntinen kokonaisuus, jossa toistuvat moneen kertaan samat rytmiset aiheet sekä teemat. Lyömäsoittimet ovat tärkeässä asemassa ensimmäisessä osassa. Toinen osa, *Tempo di menuetto*, alkaa oboen soittamalla kepeällä teemalla, josta kehitytään tahtilajivaihdosten myötä aivan erilaiseen tunnelmaan. Kolmas osa, *Scherzo*, alkaa hiljaisilla puupuhaltimien melodian tyngillä. Tämäkin osa on lähes kaksikymmenminuuttinen ja siinä on pitkä, postitorvelle tarkoitettu soolo. Neljännessä osassa on mukana alttosolisti. Sanat ovat Nietzschen Zarathustran keskiyönlaulusta; *O Mensch! Gib acht!*

Viides osa on sinfonian lyhyin, mutta juuri siinä ovat mukana naiskuoro ja poikakuoro, sekä yhä myös alttosolisti. Kuorot laulavat Des Knaben Wunderhorn -runokokoelman tekstiä. Tämä osa on ehkäpä kaikista valoisin kaikista sinfonian osista. Finaali, joka sekin reilusti yli kaksikymmenminuuttinen, on rauhallinen tempoltaan ja myös monin paikoin sävyltään. Mahler ei kiirehdi minkään kanssa, kunnes lopulta sinfonia päättyy mahtaviin D-duurisointuihin koko orkesterin soittamina ja kaksien patarumpujen rytmittäminä.

Levytyksiä
----------

* Jascha Horenstein, Lontoon sinfoniaorkesteri (Unicorn, 1970)
* Claudio Abbado, Berliinin filharmonikot (DG, 2002?)
* Leonard Bernstein, New Yorkin filharmonikot (DG, 1989)
* Mihoko Fujimura (kontra-altto), Bambergin sinfoniaorkesteri, Jonathan Nott (Tudor, 2011)
* Anna Larsson (kontra-altto), Tiffin-poikakuoro, Lontoon sinfoniakuoro, Lontoon sinfoniaorkesteri, Valery Gergiev (LSO Live, 2008)
* Michelle deYoung (mezzosopraano), San Franciscon sinfoniaorkesteri, Michael Tilson Thomas (Avie, 2011)
* Bernarda Fink (mezzosopraano), Royal Concertgebouw Orchestra, Mariss Jansons (RCO Live, 2011)
* Nathalie Stutzmann (kontra-altto), Dallasin sinfoniaorkesteri & kuoro, Andrew Litton (Delos, 2000)
|  |
| --- |
| 
 |
| 

| Golfolympialaisissa 2020 |
| --- |
| Turnaus |
| Miehet  Naiset |
| 

---

|  |  |
| --- | --- |
| < 2016 | 2024 > |

 |

 |

**Naisten golf Tokion 2020 kesäolympialaisissa** kilpaillaan Kasumigaseki Country Clubilla Kawagoen kaupungissa Tokiosta hieman luoteeseen 4. – 7. elokuuta. Turnaus koostuu neljästä kierroksesta. Olympiaturnaukseen pääsee 60 urheilijaa, joista yksi paikka on varattu isäntämaa Japanin golfaajalle.

Karsinnat
---------

Urheilijat valitaan olympiaturnaukseen erillisen rankingjärjestelmän kautta. Rankingpisteitä voi kerätä aina 28. kesäkuuta 2021 asti. Ensin turnaukseen pääsee 15 parasta pelaajaa kuitenkin siten, että yhdestä olympiakomiteasta saa osallistua korkeintaan neljä urheilijaa. Tämän jälkeen turnaukseen valitaan loput urheilijat samasta rankingjärjestelmästä kuitenkin siten, että yhdestä olympiakomiteasta saa olla korkeintaan kaksi urheilijaa. Tähän määrään lasketaan 15 parhaan joukosta valitut urheilijat. Poikkeuksena on se, että jokaisesta maanosasta pääsee vähintään yksi urheilija olympialaisiin. Lisäksi isäntämaa Japani saa nimetä yhden urheilijan kisoihin, jos Japani ei ole saanut urheilijaa rankingsysteemin kautta.

### Turnaukseen osallistuvat urheilijat

| Urheilija | Kansalaisuus | Ranking-sijoitus |
| --- | --- | --- |
|  |  Japani |  |
|

Tulokset
--------

*Ei pelattuja kierroksia*

Lähteet
-------

1. ↑  Qualification System IGF.  Arkistoitu 17.4.2021. Viitattu 7.3.2021. (englanniksi)
2. ↑  Qualification System Golf Tokyo 2020 (pdf) IGF.  Arkistoitu 20.4.2019. Viitattu 20.4.2019.