recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Alfa Trianguli Australis** (α TrA) eli **Atria** on Etelän kolmion tähdistön kirkkain tähti. Tähden näennäinen kirkkaus on 1,91 ja etäisyys 415 ± 33 valovuotta. Absoluuttinen kirkkaus -3,62. Atrian väri-indeksi B-V on 1,44, spektriluokka K2IIb-IIIa ja lämpötila pinnalla 3 970 – 4 400 kelviniä. Arviot kuitenkin vaihtelevat ja lämpötilan arvellaan olevan keskimäärin 4 200 kelviniä. Luminositeetti eli säteilyteho on 4 900 kertaa Auringon luminositeetti.

Tähden säde 130 aurinkoa eli 0,6 AU, eli tähti siis ehkä mahtuisi Venuksen radan sisään jos sen keskipiste sijoitettaisiin Auringon keskipisteeseen. Tähden massa on noin 7 auringon massaa ja ikä noin 45 miljoonaa vuotta. Tämän metallirikkaan tähden rautapitoisuus on 2 kertaa aurinkoa suurempi. Atrialta on havaittu äskettäin pieni seuralaistähti.

Atria on nk. bariumtähti. Barium on peräisin massiivisesta seuralaistähdestä, joka on kehittynyt himmeäksi valkeaksi kääpiöksi. Se on myös hybriditähti, joka toisaalta puhaltaa pinnaltaan vanhoille tähdille ominaista voimakasta tähtituulta, omaten samaan aikaan nuorille tähdille tyypillisen kuuman koronan. Tähdellä on myös nuorille tähdille ominaisia voimakkaita magneettisia flarepurkauksia. Tähden voimakas röntgensäteily viittaa Aurinkoa hieman muistuttavaan pääsarjan G-spektriluokan tähteen.

  

Etelän kolmion tähdistö (Triangulum australe) » luettelo tähdistä, luokka

|  |  |
| --- | --- |
| Tähdet | Atria, β TrA, γ TrA, δ TrA, ε TrA, ζ TrA, κ TrA, ι TrA, θ TrA, η1 TrA |
| Eksoplaneetat |  |
Riisipenkereitä
Riisipenkereitä
**Banauen riisipenkereet** ovat vuoren rinteeseen rakennettu vaakasuorien tasanteiden ketju Filippiinien Ifugaon provinssissa noin 1500 metrin korkeudessa. Alueella on pengerrettynä noin 10 000 neliökilometriä vuoren rinnettä. Riisipenkereet ovat Unescon maailmanperintökohde.

Penkereet on rakennettu noin kaksituhatta vuotta sitten, ja ne ovat osoitus loistavasta maanrakennustaidosta. Niihin liittyy monimutkainen kastelukanavajärjestelmä, jolla ohjataan vuoren huipulta tuleva sadevesi riisipelloille, missä veden syvyyttä vaihdellaan riisin kasvuvaiheiden mukaan. 

Riisinviljelyyn penkereillä liittyy paljon käsityötä, ja talonpoikaisperheiden uudet sukupolvet haluavat usein mieluummin muuttaa kaupunkeihin. Lisäksi penkereille sopiva riisin maatiaislajike ei ole kovin satoisa, ja viljelijöitä on siirtynyt hedelmällisemmille tasamaille. Vuoden 1990 maanjäristys vahingoitti osaa penkereistä. Penkereitä uhkaa hylkääminen ja rappio - ne eivät pysy kunnossa museoimalla vaan vain jos ne pidetään jatkuvassa viljelykäytössä.

Lähteet
-------

1. ↑  Rice Terraces of the Philippine Cordilleras Unesco
2. ↑  Banaue Rice Terraces Philsite

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Banauen riisipenkereet**.
**Ali Daei** (علی دایی, s. 21. maaliskuuta 1969 Ardabīl) on iranilainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Vuodesta 2017 lähtien hän on toiminut Saipan päävalmentajana.

Daei piti aiemmin hallussaan tehtyjen maajoukkuemaalien maailmanennätystä. Hän teki pelaajaurallaan yhteensä 109 maalia Iranin maajoukkueelle.

Ura pelaajana
-------------

Ali Daei oli Iranin jalkapallomaajoukkueen kapteeni ja vuosina 1996 (22 maalia) sekä 2004 (17 maalia) vuoden aikana eniten maaleja kansainvälisissä otteluissa maaleja tehnyt pelaaja.

17. marraskuuta 2004 Ali Daei teki Laosia vastaan MM-karsintapeleissä neljä maalia, saavuttaen yhteensä 102 tehtyä maajoukkuemaalia. Näin hänestä tuli ensimmäinen miespelaaja, joka maajoukkueessa on tehnyt yli 100 maalia. Ali Daei pelasi uransa aikana 149 maaottelua, joissa hän teki 109 maalia. Hän on maailman kymmenen eniten maaotteluita pelanneen pelaajan joukossa.

Vuonna 1999 Ali Daei valittiin vuoden aasialaiseksi jalkapalloilijaksi.

Ali Daei pelasi Iranin joukkueessa vuoden 2006 MM-kilpailuissa.

Ura valmentajana
----------------

Peliuransa jälkeen Daei on toiminut valmentajana iranilaisseura Saipassa. Maaliskuussa 2008 hän siirtyi Iranin jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi.  Joulukuussa 2008 saksalainen Erich Rutemöller nimettiin hänen apuvalmentajakseen MM2010-projektin ajaksi.  Iranin MM-karsinnat lähtivät huonosti liikkeelle, ja joukkue oli neljäntenä omassa karsintalohkossaan maaliskuun lopussa. Huonojen esitysten takia Daei sai potkut Saudi-Arabialle kärsityn tappion jälkeen.

Daei loukkaantui vakavasti auto-onnettomuudessa 17. maaliskuuta 2012 palatessaan Rah Sahanin vierasottelusta Isfahanista Teheraniin.

Lähteet
-------

1. ↑  Perttilä, Jaakko: Pelé, Messi, Daei… – 10 ennätystä joita Cristiano Ronaldo ei ole vielä rikkonut *Laliiga.com*.  8.6.2017.  "Daei on ainoana paukuttanut maalleen yli 100 maalia. Iranin futislegenda osui kaikkiaan 109 kertaa." Viitattu 8.6.2017.
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Iran - Record International Players rsssf. Viitattu 23.7.2018. (englanniksi)
5. ↑  Ali Daei named new Iran football coach
6. ↑  Rutemöller berät Daei
7. ↑  Iranin päävalmentajalle kenkää
8. ↑  Ali Daei nach Unfall außer Lebensgefahr

  

Iranin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Mirzapour |
2 Mahdavikia |
3 Bakhtiarizadeh |
4 Golmohammadi |
5 Rezaei |
6 Nekounam |
7 Zandi |
8 Karimi |
9 Hashemian |
10 Daei |
11 Khatibi |
12 Roudbarian |
13 Kaebi |
14 Teymourian |
15 Borhani |
16 Enayati |
17 Kazemian |
18 Zare |
19 Sadeqi |
20 Nosrati |
21 Madanchi |
22 Talebloo |
23 Shojaei |
Valmentaja Ivanković
**Lepenoú** (kreik. Λεπενού) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Agrínion kuntaan, Aitolia-Akarnanian alueyksikköön ja Länsi-Kreikan alueeseen. Sen väkiluku on 2 090 (vuonna 2011).

Lepenoún pieni kaupunki sijaitsee Ozerós-, Amvrakía- ja Kastráki-järvien välissä linnuntietä noin 14 kilometriä luoteeseen Agrínion kaupungista. Lepenoú muodostaa myös laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Λεπενούς, *Dimotikí Koinótita Lepenoús*), johon kuuluu varsinaisen Lepenoún kaupungin lisäksi Lagkádin kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 2 131.

Aiemmin kaupunki kuului Strátoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Agrínion kunnan Strátoksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
Ali Akbar Khan
**Ali Akbar Khan** (14. huhtikuuta 1922 Shibpur – 18. kesäkuuta 2009 San Anselmo) oli intialainen sarodinsoittaja ja säveltäjä. Hän teki aktiivisesti perinteistä intialaismusiikkia tunnetuksi länsimaiselle yleisölle.

Khan sai opetusta isältään Allauddin Khanilta, aloitti esiintymisen 13-vuotiaana ja soitti jo pian Jodhpurin maharajan hovissa. Hän toimi hovimuusikkona seitsemän vuoden ajan, maharajan kuolemaan saakka. Vuonna 1955 viulisti Jehudi Menuhin kutsui Khanin New Yorkiin. Tämän jälkeen Khan esiintyi ja levytti usein länsimaissa, monesti lankonsa Ravi Shankarin kanssa. Säveltäjänä Khan tuli tunnetuksi omista ragoistaan sekä elokuvamusiikistaan muiden muassa elokuviin *Devi* (Satyajit Ray, 1960) ja *The Householder* (Ismail Merchant/James Ivory, 1963). Hänen albumiensa joukossa ovat *The Forty-Minute Raga* (1968) ja *Journey* (1990).

Khan perusti musiikkikoulut Kalkuttaan (1956), Kalifornian San Rafaeliin (1967) ja Sveitsin Baseliin (1985). Hän sai vuonna 1989 Padma Vibhushanin ja vuonna 1991 MacArthur Foundationin stipendin. Khanila oli vaimo Mary sekä seitsemän poikaa (kuten muusikko Aashish Khan) ja neljä tytärtä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ali Akbar Khan Britannica
2. 1 2  Ali Akbar Khan, Sarod Virtuoso, Dies at 87 The New York Times


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Boeing F-15 Eagle miltei pystysuorassa nousussa.
Lentomekaniikassa **nousunopeus** (RoC, rate of climb) on pystynopeus, jolla lentokoneen lentokorkeus kasvaa. Monissa maissa se ilmaistaan lentämisessa yksiköissä jalkaa minuutissa (ft/min), lentokoneen suunnitellussa käytetään nykyään yleensä SI-yksiköitä. Lentokoneessa tätä mittaa variometri (VSI, vertical speed indicator).

Vastaava mutta vähemmän käytetty termi on olemassa myös lentokorkeuden vähemiselle, mutta se ei ole yhtälailla kriittinen lentokoneen suorituskyvyn mittari kuin nousunopeus.

Lentokoneella on kaksi lentonopeutta, jolla saavutetaan optimaalinen nousu. Niistä käytetään termejä Vx ja Vy. Nopeudella Vx saavutetaan **suurin nousukulma**. Sitä käytetään lentoonnousussa lyhyiltä kentiltä, joiden nousulinjalla on esteitä, jotka pitää ylittää. Suihkumoottorilla varustetulle lentokoneelle tämä on minimivastusta vastaava lentonopeus. Nopeudella Vy saatutetaan **suurin nousunopeus** Nopeus Vx on aina pienempi kuin Vy. Vx kasvaa lentokorkeuden mukana, Vy pienenee lentokorkeuden kasvaessa. Lakikorkeudessa nämä ovat yhtä suuria. 

Nousunopeuden vallitseva maailmanennätys kuuluu venäläiselle MiG-29-hävittäjälentokoneelle, jolle se on suurimmillaan merenpinnan tasolla 330 m/s (65,000 ft/min) (1188 km/h). Koneen keskimääräinen nousunopeus merenpinnalta 6 km korkeuteen on 109 m/s (392 km/h)

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) FAR §1.2
2. ↑  MiG-29, Part Three *Fighter Tactics Academy*.  Arkistoitu 18.1.2012. Viitattu 31.1.2012.
3. ↑   REVUE Datafiles: Mikojan MiG-29 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Batman** on meneillään oleva DC Comicsin kustantama sarjakuvasarja, jossa seikkailee nimensä mukaisesti Batman. Hahmo esiintyi ensi kerran Detective Comics sarjakuvan numerossa 27 toukokuussa 1939. Suosion myötä se sai nimeään kantavan sarjakuvasarjan, jonka julkaiseminen alkoi toukokuussa 1940. Alun perin sarjakuvaa julkaistiin neljä kertaa vuodessa, mutta sittemmin siitä tuli kuukausittain julkaistava sarjakuva. 1950-luvulla lehti ilmestyi kaksi kertaa kuukaudessa. Helmikuussa 2009 sarja saavutti 686 numeron määrän, jonka myötä se laitettiin hetkeksi tauolle kesäkuuhun asti.

Lähtökohta
----------

Batmanin tarinat sijoittuvat Gotham Cityyn, jossa vallitsee rikollisuus ja korruptio. Kaupungin asukkaat elävät jatkuvassa pelossa laajan naamiaisasuihin pukeutuneiden rikollisten, rikosjengien ja pikkurikollisten vuoksi. Taistellakseen edellä mainittuja rikollisia vastaan Batman käyttää hyväkseen rikollisten pelkoja. Todellisuudessa Batman on miljonääri hyväntekijä Bruce Wayne, joka 8-vuotiaana oli näkemässä vanhempiensa murhan pimeällä kujalla. Batman käyttää analyyttistä mieltään, huipputekniikkaa ja vempaimia, sekä fyysisiä ominaisuuksiaan, kuten ketteryyttä, kestävyyttä ja voimakkuutta varmistaakseen etteivät Gothamin rikolliset tunne olevansa turvassa.

Asukkaiden silmissä Batmanin uskotaan olevan enemmän kuin tavallinen ihminen, jonka myötä hänet tunnetaan kaupungin ikonisena urbaanilegendana.

Sarjan sisällön kehitys
-----------------------

Ensimmäiset Batmanin tarinat käsikirjoitti Bill Finger Bob Kanen kuvittaessa ne. Fingerin nimeä ei kuitenkaan mainittu sarjakuvissa, joissa Batman kuvattiin kostonhaluisena, joka ei epäröinyt tappaa mikäli hän näki sen tarpeellisena. Tuolloin Batman nähtiin käyttävän kertaalleen asetta pysäyttääkseen ryhmän rikollisia. Jerry Robinsonin luoma Jokeri esiteltiin sarjakuvan ensimmäisessä numerossa psykopaattisena rikollisena, joka tunnettiin käyttämästään erikoismyrkystä, joka tappoi ja turmeli uhrinsa. Esiintymisensä jälkeen hahmosta on tullut tunnetuin Batmanin vihollisista. Robinsonin luoma hahmo sai kuitenkin vuosien ajan useanlaisia versioita kylmäverisestä murhaajasta leikittelevään huiputtajaan. Hopeakaudella 1960-1970-luvulla Jokeri muutettiin psykopaatista murhaajasta psykologisia hyökkäyksiä tekeväksi rikolliseksi, joka käytti huvittavia vempaimia rikoksissaan.

Perushaasteet joita Batman kohtasi alkutarinoissaan johtui rikollisten pahuudesta, kun taas 1970-luvulla rikollisten motivaatioita katsottiin syvällisemmin. Myös Batman kävi läpi muutoksia, jonka myötä se ei ollut enää yksiselitteinen hahmo vaan koki syviä henkisiä kokemuksia. Nykyisin moderniaikainen Batman on saanut vaikutteita 1970-luvun Dennis O'Neilin ja Neal Adamsin tarinoista, sekä hivenen Frank Millerin kuvaaman hahmon piirteitä.

Aiheesta muualla
----------------

* Batman-sarjakuva DC Comicsin nettisivuilla (englanniksi)

Lähteet
-------

1. ↑  Tales to Astonish: Jack Kirby, Stan Lee and the American Comic Book Revolution, sivut 89-90 2004 Viitattu 10.7.2009
Suomalainen imitaattori Juha Laitila imitoimassa Elvistä.
Yhdysvaltalainen Elvis-imitaattori.
**Imitaattori** on henkilö, joka imitoi toisen, yleensä kuuluisan henkilön ääntä ja maneereita. Suosittuja imitoitavia henkilöitä ovat yleensä poliitikot, laulajat ja julkisuuden henkilöt, joilla on omalaatuinen ja helposti tunnistettava ääni. 

Imitaattoreita, jotka yhdistävät esityksiinsä myös pukeutumisen imitoitavaksi henkilöksi, kutsutaan englanninkielisellä termillä *lookalike*. Tästä ovat esimerkkinä monet Elvis-imitaattorit, joita on maailmanlaajuisesti noin 35 000.

Imitaattoreista jotkut tekevät huumori-imitaatioita ja toiset vakavia imitaatioita.

Imitaattori voi tarkoittaa myös esineiden, laitteiden, soittimien, eläinten ja erilaisten tapahtumien tai tapahtumasarjojen toistamista. Muun muassa Jope Ruonansuu osaa imitoida liikkuvassa junassa kulkevan ihmisen etenemistä vaunusta toiseen. Vanhan mallissa vaunuissa oli erillinen välitila, jolloin äänet voimistuivat ovia avatessa ja niiden sulkeutuessa. 

Imitaattoreista teknisesti laajin valikoima on tällä hetkellä Michael Winslowilla. Hänen äänivalikoimiin kuuluu omien puheittensa mukaan 10000 erilaista imitoitavaa ääntä päästävää kohdetta. Nykyisin hän tekee muun muassa dubbausta elokuvien päälle eri ääniefektein sekä henkilöimitoinnin ja musiikin tai soittimien sekoituksella. Mel Blanc oli aikoinaan tuhannen äänen mieheksi kutsuttu ja 5000 piirretyssä elokuvassa pääasiassa työskennellyt dubbaaja.

Merkittävä tyylisuunta on Terry Fatorilla. Hänen erikoisuutenaan on laulaa vatsastapuhujana eri laulajien äänellä. America's Got Talent vuonna 2007 oli hänen läpimurtonsa Yhdysvalloissa.

Suomalaisia imitaattoreita
--------------------------

* Mika Ala-Panula
* Heikki Helakorpi
* Heikki Hilander
* Ari Kettukangas
* Jukka Laaksonen
* Juha Laitila
* Erja Manto
* Joonas Myllyveräjä
* Janne Porkka
* Jukka Puotila
* Jope Ruonansuu
* Vesa Ruuska
* Klaus Thomasson
* Reijo Salminen
* Jarkko Tamminen
* Tenho Tuisku

Ulkomaalaisia imitaattoreita
----------------------------

* Pablo Francisco
* Dan Castellaneta
* Dave Chappelle
* Billy Crystal
* Steve Coogan
* Jimmy Fallon
* Phil Hartman
* George Kirby
* Steve Morrison
* Eddie Murphy
* Peter Sellers
* David Spade
* Terry Fator
* Robin Williams
* Michael Winslow
* Andre-Philippe Gagnon

Lähteet
-------

1. ↑  Satu Helin: Kymmenet tuhannet muistavat 40 vuotta sitten kuollutta Elvistä – kynttiläkulkueen maksullisuus suututtaa *yle.fi*.  15.8.2017.
*Tämä artikkeli kertoo elokuvasta "Kohtaaminen". "Kohtaaminen" on myös Ukri Merikannon kuvateos sekä Pekka Jylhän kuvateos.*

**Kohtaaminen** (engl. *When Ladies Meet*) on vuonna 1941 ensi-iltansa saanut Robert Z. Leonardin ohjaama ja tuottama yhdysvaltalainen romanttinen komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Joan Crawford, Robert Taylor ja Greer Garson. *Kohtaaminen* kertoo kirjailijasta, joka rakastuu kustantajaansa. Metro-Goldwyn-Mayer toimi elokuvan tuotantoyhtiönä ja jakelijana.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Joan Crawford  | … |  Mary "Minnie" Howard
  |
|  Robert Taylor  | … |  Jimmy Lee
  |
|  Greer Garson  | … |  Rouva Claire Woodruff
  |
|  Herbert Marshall  | … |  Rogers Woodruff
  |
|  Spring Byington  | … |  Bridget "Bridgie" Drake
  |
|  Rafael Storm  | … |  Walter Del Canto
  |
|  Mona Barrie  | … |  Mabel Guiness
  |
|  Max Willenz  | … |  Pierre
  |
|  Florence Shirley  | … |  Janet Hopper
  |
|  Leslie Francis  | … |  Homer Hopper
  |

Tuotanto
--------

*Kohtaamisen* tuotanto alkoi 25. kesäkuuta ja päättyi 11. elokuuta 1941. Elokuva kuvattiin MGM:n studioilla Kalifornian Culver Cityssä.

*Kohtaamisen* käsikirjoituksen laativat S. K. Lauren ja Anita Loos Rachel Crothersin *When Ladies Meet* -näytelmän (1932) pohjalta. Orville O. Dull tuotti elokuvan Leonardin kanssa. Bronisław Kaper sävelsi elokuvaan musiikin.

*Kohtaaminen* on uudelleenfilmatisointi vuoden 1933 elokuvasta *When Ladies Meet*, jonka pääosissa ovat Ann Harding, Myrna Loy, Robert Montgomery ja Frank Morgan Garsonin, Crawfordin, Taylorin ja Marshallin rooleissa.

Alkuperäinen näytelmä avattiin Royale Theatressa New Yorkin Broadwaylla 6. lokakuuta 1932. Näytelmää esitettiin 173:n näytöksen ajan, jolloin se suljettiin 4. maaliskuuta 1933.

Julkaisu ja vastaanotto
-----------------------

*Kohtaaminen* sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 29. elokuuta 1941. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 12. joulukuuta 1943. Cedric Gibbons, Randall Duell ja Edwin B. Willis saivat Oscar-ehdokkuuden parhaasta lavastuksesta (mustavalkoinen) vuonna 1942.

*Kohtaaminen* julkaistiin DVD:lle 23. maaliskuuta 2009.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  Kohtaaminen (1941) *Internet Movie Database*. Viitattu 27.3.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  When Ladies Meet (1941) *Allmovie.com*. Viitattu 27.3.2013. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6  When Ladies Meet *afi.com*. AFI.com. Viitattu 27.3.2013. (englanniksi)
4. 1 2 3  When Ladies Meet (1941) *Elonet.fi*. Viitattu 27.3.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* *Kohtaaminen* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Kohtaaminen* Elonetissä.
* *Kohtaaminen* AllMoviessa. (englanniksi)
*Tämä artikkeli kertoo löytöretkeilijästä. John Davis on myös elokuvatuottaja.*
Löytöretkeilijä John Davis
Baffininsaari ja Davisin mukaan nimetty Davisinsalmi.
**John Davis** (myös **Davys**, n. 1550–1605) oli englantilainen napa-alueiden löytöretkeilijä, joka löysi muun muassa Baffininsaaren. Hän teki Elisabet I:n tilauksesta matkoja pohjoiseen ja osallistui Luoteisväylän etsimiseen jo 1583. Hän teki löytöretkiä Grönlannin ympäristössä 1585, 1586 ja 1587 nimeten monia pohjoisia paikkoja. Vuonna 1588 hän osallistui merisotatoimiin Espanjaa vastaan, 1589 hän yritti jälleen löytää Luoteisväylää ja 1592 hän löysi Falklandinsaaret eteläiseltä Atlantilta.

Palattuaan Englantiin Davis kirjoitti alan oppikirjoja ja esitteli keksimänsä Davisin kvadrantin. Vuonna 1596 hän purjehti Azoreille ja sen jälkeen Itä-Intiaan. Vuonna 1605 japanilaiset merirosvot surmasivat hänet Sumatralla.

Lähteet
-------

1. ↑  Salonen, Lippo & Salonen, Sirkka (suom.) & Väänänen, Juha (toim.): *Kuka teki mitä, Kuvitettu elämäkerrallinen hakuteos*. Suuri Suomalainen Kirjakerho, 1986. ISBN 951-643-251-4.
2. ↑  Seamans Secrets (Arkistoitu – Internet Archive)*lähde tarkemmin?*
3. ↑  Collections Canada (Arkistoitu – Internet Archive)*lähde tarkemmin?*

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Jarygin-pistooli** (ven. Пистолет Ярыгина, *Pistolet Jarygina*), myös nimillä **Jarygin PJa** ja **MP-443 Gratš**, on Venäjän armeijan nykyinen palveluspistooli. Ase kehitettiin Venäjän puolustusministeriön tilauksesta, ja se on tarkoitettu korvaamaan Makarov PM palvelusaseena. Se on lyhytrekyyliperiaatteella toimiva itselataava pistooli, jonka lippaaseen mahtuu 18 patruunaa. Aseen lukko on kaksitoiminen perinteisen Browningin mallin mukaisesti. Iskuri on esillä, sen voi virittää tai virityksen voi purkaa käsin. Vaikka kahvalevyt ovat polymeerimuovia, ase on pääosin valmistettu metallista: piippu on ruostumatonta terästä sekä runko ja luisti hiiliterästä.

Ase on nimetty suunnittelijansa Vladimir Jaryginin mukaan. Jarygin on aiemmin suunnitellut mm. urheiluaseita. Kymmenvuotisen kehittelyjakson aikana ase tunnettiin lisänimellä "Gratš" (Грач = torni). Nimi MP-443 Gratš (engl. *Grach*) säilyi kansainväliseen käyttöön.

Patruuna
--------

Aseessa voi käyttää tavallista 9x19 mm Parabellum -patruunaa, mutta sille on suunniteltu oma 9x19 mm 7N21 -patruunansa, joka muistuttaa ominaisuuksiltaan pitempää 9x21 mm Giurza -patruunaa. 9x19 mm 7N21 +P+ on hyvin ylipaineisesti ladattu patruuna, joka on erityisesti suunniteltu läpäisemään luotiliivin. Alun perin aseen oli tarkoitus käyttää 7,62×25mm Tokarev -patruunaa, joita Venäjän varastoissa on yhä paljon jäljellä.

Lisäosat
--------

Jarygin-pistooliin voi kiinnittää seuraavanlaisia lisäosia:

* "крепление Б-8" - kiinnitettävä ja irrotettava Weaver-kisko.
* "2КС+ЛЦУ мини-Клещ" - piipun alle kiinnitettävä valaisin- ja laser-tähtäinyhdistelmä.

Versioita
---------

* **MP-446 Viking** - kevyempi 870 grammaa painava polymeerirunkoinen siviilimarkkinoille tarkoitettu malli. MP-446 käyttää tavallisia 9x19 mm patruunoita, eikä sitä ole suunniteltu kestämään ylipaineisten +P ja +P+ -patruunoiden käyttöä.
* **MP-446C Viking** - siviilimarkkinoille tähdätty malli, jonka lippaaseen mahtuu vain 10 patruunaa.
* **MP-353** - siviilimarkkinoille tähdätty ei-tappava ase, joka käyttää ainoastaan kumiluoteja.
* **MP-472** - ei-tappava ase

Lähteet
-------

1. ↑  Russell C. Tilstra: *Small Arms for Urban Combat*, s. 16. McFarland, 2011. ISBN 0786488751.
2. 1 2  Ian Hogg, John Walter: *Pistols of the World*, s. 180. David & Charles, 2004. ISBN 0873494601.
3. ↑  Jeffrey Strickland: *Handbook of Handguns*, s. 132. Lulu.com, 2014. ISBN 1300973293.

‎Aiheesta muualla
-----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jarygin-pistooli**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:MP-443 Grach
**John Dahlberg** (16. syyskuuta 1848 Höga Näs, Ruotsi – 6. toukokuuta 1915 Tukholma) oli ruotsalaissyntyinen Suomessa toiminut laivameklari ja varakonsuli. Hän perusti *Osakeyhtiö John Dahlbergin* nimellä myöhemmin toimineen laivameklaus- rahtaus- ja huolintaliikkeen.

John Dahlberg muutti Suomeen vuonna 1877 oleskeltuaan sitä ennen 8 vuoden ajan Englannissa. Hän oli aluksi toimessa Kotkassa mutta muutti sitten työhön Helsinkiin *Nystedt & Wibergin* laivanselvityskonttoriin. Kun Nya Pressen-sanomalehti perustettiin vuonna 1883 Dahlberg toimi jonkin aikaa lehden kirjapainon ylivalvojana. Hän perusti oman laivameklaus- rahtaus- ja huolintaliikkeensä Helsinkiin vuonna 1881. Liike laajeni ajan myötä yhdeksi suurimmista alallaan Suomessa. Liikkeen konttori sijaitsi Eteläranta 12:ssa. Dahlberg oli myös Sörnäisten Puuseppäosakeyhtiön (Sörnäs Snickeri Aktiebolag) toimitusjohtajana. Ruotsin hallitus myönsi Dahlbergille Vasan ritarikunnan kunniamerkin. Hän oli myös Portugalin varakonsulina Helsingissä.

John Dahlberg kuoli toukokuussa 1915 67-vuotiaana Tukholmassa pitkällisen sairauden jälkeen. Leopold Lerche järjesti Dahlbergin liikkeen muuttamisen osakeyhtiöksi *Aktiebolaget John Dahlberg - Osakeyhtiö John Dahlberg* vuonna 1918. Yhtiöllä oli sivukonttorit Turussa, Hangossa, Kotkassa, Viipurissa, Uuraassa ja Koivistolla. Yhtiön omistama *Kolimport Ab - Hiilentuonti Oy* harjoitti kivihiilen, koksin ja halkojen tukku ja vähittäiskauppaa ja sillä oli varastot Katajanokalla. Osakeyhtiö John Dahlbergin nimeksi muuttui 1941 *Oy Shipdahl Ab* ja se lakkautettiin vuonna 1942, sen omisti vuodesta 1932 danzigilainen *West-Export GmbH* ja vuodesta 1940 puolalaisen Jerzy (George) Eysymonttin *Overseas Coal Merchants Co*. Yhtiön Viipurissa toimineeksi tytäryhtiöksi oli vuonna 1925 perustettu *Oy John Dahlberg Viipuri*. Tämän yhtiön nimeksi muutettiin *Oy John Dahlberg* vuonna 1941 ja Hacklin osti yhtiön näihin aikoihin. Yhtiö oli sittemmin *Oy Blomberg Ab*:n tytäryhtiö.

Osakeyhtiö John Dahlberg hoiti ja omisti joitakin höyrylaivoja vuosina 1920–1950. Libmanis Leibovics, Jerzy Eysymontt ja danzigilainen West-Export GmbH mukavuusliputtivat Suomeen vuonna 1937 S/S Ilves, S/S Inari, S/S Inha ja S/S Ivalo-nimiset laivat. Sen jälkeen kun Hacklin osti yhtiön 1940-luvun alussa, yhtiö hoiti Hacklinin S/S Halvar H ja S/S Riitta H-laivoja. Lisäksi yhtiön hoidossa olivat S/S Ilma, S/S Jonne ja S/S William.

Nykyisin Dahlbergin liikkeen perinteitä jatkaa Kotkassa toimiva *Dahlberg’s Agency*-laivanselvitysliike.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus, Hufvudstadsbladet, 07.05.1915, nro 124, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3  Kuolleita, Helsingin Sanomat, 07.05.1915, nro 122, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2 3  Täydentäviä yhtiötietoja : Aktiebolaget John Dahlberg - Osakeyhtiö John Dahlberg (vanha), Pörssitieto G. Kock
4. 1 2 3  Kuolleita, Uusi Suometar, 07.05.1915, nro 122, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. ↑  Osakeyhtiö John Dahlbergin lehti-ilmoitus, Aamulehti, 13.11.1927, nro 307, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
6. ↑  Äänimeri-sivusto : John Dahlberg
7. ↑  Dahlberg’s Agency
**Kaustajärvi** on matala metsäjärvi Tohmajärven koillisosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 1,6 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 64 kilometriä kaakkoon.

Maantiede
---------

Kaustajärven ulottuvuus kaakosta luoteeseen on 2,5 kilometriä. Järvi muodostuu matalasta selkävedestä, josta työntyy etelään pitkiä ja kapeita lahtia, joiden alueella sijaitsee joitakin vähintään kuusi metriä syviä vyöhykkeitä. Järven itäosa sijaitsee Suomen ja Venäjän rajavyöhykkeellä ja aivan itäisimmät osat sijaitsevat Venäjän alueella.

Kaustajärven saariluku on seitsemän. Saarista neljä on alle aarin laajuisia luotoja, yhden saaren pinta-ala on yli hehtaarin. Kaustajärven ranta-alueella on jonkin verran pientaloja. Järven pohjoispuolitse kulkee seututie 500 ja sen pohjoispuolella sijaitsee pienten järvien mosaiikki.

Kaustajärven lounaisosan lahti kaventuu Heinäjoeksi, joka virtaa Jouhtenus-järveen (105,6 metriä mpy).

Kaustajärven vesitilavuus on 3 392 000 kuutiometriä.

Kaustajärvi (01.091.1.003) kuuluu Kaustajärven alueeseen (01.091), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Jänisjoen vesistössä (01). Toinen jakovaihe on Ryösiönjoen valuma-alue (01.09). Kaustajärven alueeseen kuuluu 51 vakavettä, joiden pinta-ala on vähintään hehtaarin. Kaustajärvi on alueen laajin vakavesi, toiseksi laajin on Kanajärvi. Kolmanneksi laajin on Suontakasen Pitkä, jota seuraavat vakavedet ovat alle puolen neliökilometrin laajuisia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kaustajärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 18.4.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 18.4.2023.
3. ↑  Kaustajärvi (01.091.1.003) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 18.4.2023.
4. ↑  Kaustajärven alue (01.091) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 18.4.2023.
**Moskovan ilmailuinstituutti** (ven. Моско́вский авиацио́нный институ́т (национальный исследовательский университет), *Moskovski aviatsionnyi institut (natsionalnyi issledovatelski universitet*, lyh. МАИ, *MAI*) on teknillinen korkeakoulu Moskovassa Venäjällä. Instituutilla on kansallisen tutkimusyliopiston status.

Tausta
------

Instituutti perustettiin 29. elokuuta 1930, jolloin useita Moskovassa sijainneita ilmailuinstituutteja yhdistettiin. Tarkoitus oli muun muassa saada TsAGI:n tutkimustulokset lentokoneteollisuuden käyttöön.

Yliopiston ensimmäisiä ja kuuluimpia professoreja olivat lentokonesuunnittelijat Andrei Tupolev, Artjom Mikojan ja Aleksandr Jakovlev.

Opetus laajeni pian lentokoneista niiden käytön talouteen ja lentokoneiden laitteisiin. Juuri ennen toista maailmansotaa opetukseen tuli myös varusteluteollisia aineita ja 1960-luvun alussa avaruustekniikkaa.

Vuonna 2004 yliopistossa oli 2 000 professoria, apulaisprofessoria ja lehtoria. Muita työntekijöitä on 4 000 henkeä. Oppilaita on noin 14 000. 

Professori Anatoli Geraštšenko on johtanut ilmailuinstituuttia vuodesta 2007.

Opetus
------

Opetusta annetaan sekä päivällä että erikseen iltaopiskelijoille. Tutkinnon suoritus kestää 5 vuotta. Venäläisille opetus on ilmaista, ulkomaalaisille se maksaa noin 5 000 dollaria vuodessa. 

Yliopiston kirjastossa on noin kolme miljoonaa ilmailualan teosta. 

Opiskelijoilla on mahdollisuus opetella opintojensa aikana lentämään.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Moskovan ilmailuinstituutti**.
* Moskovan ilmailuinstituutin kotisivut (venäjäksi)
Pytalovon vaakuna.
**Pytalovo** (ven. Пыта́лово, latv. *Pitalova, Abrene*) on kaupunki Pihkovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Velikajajokeen laskevan Utrojan rannalla 102 kilometriä Pihkovasta lounaaseen. Kaupunki on Pytalovon piirin keskus. Sen alueella haarautuvat Pihkovasta Riikaan ja Väinänlinnaan johtavat rautatiet. Asukkaita on 6 500 henkeä (vuonna 2006).

Pytalovon kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1782. Neuvosto-Venäjän ja Latvian välisen vuoden 1920 rauhansopimuksen mukaan Pytalovo ympäröivine alueineen liitettiin Latviaan. Vuodesta 1925 lähtien nimenä oli *Jaunlatgale*. Vuonna 1933 siitä tuli kaupunki ja vuonna 1938 se sai uuden nimen *Abrene*.

Toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1944 Neuvostoliitto siirsi rajaa Latvian ja Venäjän neuvostotasavaltojen välillä siten, että kaupungista ympäristöineen tuli osa Venäjään kuuluvaa Pihkovan aluetta. Tästä Pytalovon piiristä käytiin kiistaa uudelleen itsenäistyneen Latvian ja Venäjän välillä Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen vuodesta 1991. Vuonna 2007 maat allekirjoittivat rajasopimuksen, jonka mukaan alue kuuluu Venäjälle.

Kaupungin nähtävyyksiä ovat vuonna 1930 rakennettu uusvenäläistä tyyliä edustava Pyhän Nikolaoksen kirkko sekä seudun historiaa esittelevä Kansojen ystävyyden museo.

Lähteet
-------

1. ↑  Kunnas, Kaja: Latvia ja Venäjä allekirjoittivat rajasopimuksen vuosien kiistelyn jälkeen *HS.fi*.  27. maaliskuuta 2007. Sanoma Osakeyhtiö. Viitattu 20. heinäkuuta 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Pytalovon kotisivut (venäjäksi)
* Pytalovon piiri Pihkovan alueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Pihkovan alueen vaakuna**Pihkovan alueen kaupungit**
Pihkovan aluePihkovan alue
**Hallinnollinen keskus: Pihkova** (*Pskov*)  
  

Dno | Nevel | Novoržev | Novosokolniki | Opotška | Ostrov | Outova (*Gdov*) |
Petseri (*Petšory*) | Porhov | Pustoška | Pytalovo | Sebež | Velikije Luki
**Dori** on Arghandabjoen sivujoki Afganistanissa ja Pakistanissa. Se alkaa Pakistanista läheltä Afganistanin rajaa ja virtaa Afganistanin puolelle, jossa se laskee Arghandabjokeen.

Dori alkaa Toban ylängöltä Pakistanin Balochistanissa noin 2 500 metrin korkeudelta 59 kilometriä Pakistanin Afganistanin vastaiselta rajalta itään. Joki virtaa Pakistanista Afganistaniin, jossa siihen laskevat Argestan ja Tarnakjoet. Lopulta Dori itse laskee Arghandabjokeen jonkin matkaa Kandaharista alavirtaan. Dorin pituus on Afganistanissa yhteensä 227 kilometriä, ja sen valuma-alueen koko on 31 955 km².

Dorissa virtaavan veden määrä tunnetaan huonosti mittausten puutteellisuuden takia. Yhdellä mittausasemalla vuosina 1976–1978 tehtyjen mittausten mukaan joen virtaus oli keskimäärin 1,35 m³/s. Mittaukset on tehty joen yläjuoksulle päin, ja sen laskiessa Arghandabiin virtaus on kasvanut lukemaan 11 m³/s. Virtauksen määrässä on lisäksi huomattavaa kausittaista vaihtelua, sillä virtauksen määrään vaikuttaa sateiden määrä. Suurimmat virtaukset mitataan lyhyenä monsuunikautena heinä-elokuussa, jolloin Toba ja Sulaimanvuoret saavat lyhyessä ajassa suuren määrän sadetta. Hitaimmillaan virtaus on marraskuussa. Sateiden välillä joki saattaa kuivua kokonaan, jolloin vettä säilyy sen uomassa vain paikoitellen.

Dori on murtovetinen. Vettä voidaan kuitenkin käyttää maatalouden tarpeisiin. Etenkin joen ylävirrassa huomattava osa vedestä ohjataan kastelukanaviin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Daniel Balland: Dōrī *Encyclopædia Iranica*. Viitattu 27.11.2020. (englanniksi)
*Il biglietto da mille*
**Il biglietto da mille** ("Tuhannen seteli") on vuonna 1912 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Tuntemattoman ohjaajan komedian pääosia esittävät Eleuterio Rodolfi ja Mary Cléo Tarlarini.

Juoni
-----

Rodolfi hakkailee De Renzin vaimoa ja lupaa antaa tuhatlappusen tämän vaatemenoihin. Hän lainaa rahat De Renziltä, mutta ei tiedä miten maksaa ne takaisin. Rodolfi lähettää De Renzille kirjeen, jossa hän kertoo antaneensa rahat kadulla tapaamalleen vaimolle. Pariskunnan suhde pysyy salassa, mutta De Renzin vaimo ei ole kovin tyytyväinen.

Tuotanto
--------

Ambrosio Filmin tuottama *Il biglietto da mille* on esimerkki ranskalaistyyppisestä "porvarillisesta" tai "bulevardikomediasta", jonka teemoja ovat uskottomuus ja ilkikuriset rakkausjuonet. Eleuterio Rodolfi oli yksi tyylilajin tähdistä, joka toimi usein myös ohjaajana.

Restaurointi
------------

Elokuvan saksankielisillä väliteksteillä varustettu värjätty nitraattikopio on säilynyt Torinon elokuvamuseon kokoelmissa. Se on restauroitu museon ja Bolognan elokuva-arkiston yhteistyönä vuonna 2009. Alkuperäisestä 392 metrin pituudesta on jäljellä 250 metriä. Restaurointi on nähtävissä elokuvamuseon Vimeo-sivustolla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Cineteca MNC *vimeo.com*. Viitattu 24.8.2017.
2. ↑  Museo Nazionale del Cinema *.museocinema.it*. Viitattu 24.8.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* *Il biglietto da mille* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Jussi Tuulensuu** (s. 1977) on suomalainen toimittaja. Hän oli Aamulehden päätoimittaja vuodesta 2015 ja vastaava päätoimittaja syksystä 2017 maaliskuuhun 2023.

Häirintätapaus
--------------

Tuulensuu joutui eroamaan tehtävästään 13.3.2023 käyttäydyttyään humalassa häiritsevästi naisia kohtaan Tampereen yliopiston journalistiikan, kuvajournalismin ja visuaalisen journalismin opiskelijoiden ainejärjestö Vostokin 30-vuotisjuhlissa.

Myöhemmin heräsi epäilyjä aiemmista häirintätapauksista, joita selvitetään.

Uran alku
---------

Tuulensuu opiskeli Tampereen yliopistossa pääaineenaan tiedotusoppi. Opiskeluaikanaan hän toimi ylioppilaslehti Aviisin päätoimittajana vuosina 2000–2003. Tuulensuu on työskennellyt muun muassa Sanoma Media Finlandin aikakauslehtien ulkoasupäällikkönä, Kauppalehti Option ulkoasuvastaavana ja toimitussihteerinä, Journalisti-lehden AD:na sekä Aamulehden taittavana toimittajana. Lisäksi hän on toiminut konsulttina useissa lehtiuudistuksissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen lehdistö 5/2015 (Googlen esikatselussa: 
 "Vuonna 1977 syntynyt Tuulensuu harrastaa ruokaa ja monumentaalista arkkitehtuuria." Lehtiluukku)
2. ↑  Aamulehden vastaavaksi päätoimittajaksi Jussi Tuulensuu. Yle uutiset 15.2.2018
3. ↑  Jussi Tuulensuu siirtyy Aamulehden vt. vastaavaksi päätoimittajaksi.
4. ↑  Aamulehden vastaava päätoimittaja Jussi Tuulensuu jättää tehtävänsä Yle uutiset 13.3.2023
5. ↑
6. ↑  Tuukka Tuomasjukka: Aamulehdessä epäillään: entinen päätoimittaja Jussi Tuulensuu on häirinnyt aiemminkin Journalisti.fi 17..3.2023
7. ↑  Journalisti: Aamulehdestä eronneesta Jussi Tuulensuusta lisää häirintäepäilyjä Mtv Uutiset 17.3.2023  
Journalisti: Aamu­lehdessä epäillään ex-päätoimittaja Jussi Tuulensuun häirinneen aiemminkin Ilta-Sanomat 17.3.2023
8. ↑  Hyvärinen, Hanna: Alumnit: Yliopisto kannusti kiinnostumaan kaikesta *Aikalainen*.  11.8.2016.  Arkistoitu 31.1.2017. Viitattu 19.1.2017.
**Doreen Mary Carwithen** (15. marraskuuta 1922 Haddenham, Buckinghamshire – 5. tammikuuta 2003 Forncett St Peter, Norfolk) oli brittiläinen säveltäjä.

Carwithen sai varhaisimman musiikkikasvatuksen äidiltään, joka oli musiikkipedagogi. Hän aloitti sekä pianon- että viulunsoiton 4-vuotiaana. 16-vuotiaana hän ryhtyi säveltämään. Vuonna 1941 hänet otettiin Royal Academy of Musiciin. Hän soitti selloa jousikvartetissa ja orkestereissa. Harmonian ja sävellyksen opetusta Carwithen sai William Alwynilta. Vuodesta 1961 hän toimi Alwynin sihteerinä, ja vuonna 1975 hän meni tämän kanssa naimisiin. Tässä yhteydessä Carwithen otti käyttöön nimen Mary Alwyn. Myöhemmin hän toimi Royal Academy of Musicin sävellyksen aliprofessorina. Miehensä kuoltua vuonna 1985 hän perusti William Alwyn -arkiston ja -järjestön. Vuonna 1999 Carwithen jäi aivoverenkiertohäiriön jälkeen toispuolisesti halvaantuneeksi.

Carwithenin alkusoitto *ODTAA (One Damn Thing After Another)* kantaesitettiin Covent Gardenissa Adrian Boultin johdolla vuonna 1947. Samana vuonna hänet valittiin elokuvamusiikin säveltäjiä valmentaneelle kurssille Royal Academy of Musicissa. Carwithenin tuotantoon kuuluu esimerkiksi elokuvamusiikkia, kaksi jousikvartettoa, viulusonaatti ja orkesteriteoksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Doreen Carwithen Chandos
2. ↑  Doreen Carwithen AllMusic

Aiheesta muualla
----------------

* Doreen Carwithen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Suomen Esperantoliitto ry** (esperantoksi *Esperanto-Asocio de Finnlando*) on 28. huhtikuuta 1907 perustettu suomalaisten esperanton harrastajien keskusjärjestö. Liiton ruotsinkielisenä nimenä käytetään Esperantoförbundet i Finland, joka oli vielä 1960-luvulla merkitty myös liiton sääntöihin. 

Suomen Esperantoliiton tarkoituksena on levittää kansainvälistä kieltä esperantoa ja edistää sen käyttöä, toimia kielellisen tasa-arvon puolesta, kansainvälisen viestinnän kieliongelmien ratkaisemiseksi ja edistää kanssakäymistä kansojen välillä sekä lisätä ymmärtämystä ja kunnioitusta muita kulttuureja ja kansoja kohtaan.

Esperantoliitolla on 5 paikallista jäsenjärjestöä. Lisäksi siihen kuuluvat Suomen nuorten esperantoliitto, Suomen opettajien esperantoyhdistys ELFI ja näkövammaisten esperanto-yhdistys Steleto. Liiton toimistoa Helsingin Hakaniemessä ylläpidetään vapaaehtoisvoimin. Jäsenmäärä on noin 400.

Esperanto-Asocio de Finnlandon ensimmäinen puheenjohtaja oli Hjalmar Johannes Runeberg eli Nino Runeberg. 

Suomen Esperantoliitto järjesti vuonna 2007 monia 100-vuotisjuhlatapahtumia, kuten juhlapäivän Helsingissä, kansainvälisen Festivalo Arta Lumo -tapahtuman Kuopion musiikkikeskuksessa sekä juhlasymposiumin *Suomi, esperanto ja käytännön monikielisyys* Vaasassa. Juhlavuoden suojelijana toimi tasavallan presidentti Tarja Halonen.

UEA:n (Universala Esperanto-Asocio) 104. esperanton maailmankongressi järjestettiin Lahdessa 20.–27.7.2019. Osanottajia oli 917. Kongressi oli Suomessa järjestyksessä jo neljäs. Suojelijana toimi tasavallan presidentti Sauli Niinistö.

Jäsenyhdistykset
----------------

* Helsingin esperantoseura (Esperanto-klubo de Helsinki)
* Iisalmen Esperantoklubi (Esperantoklubo de Iisalmi)
* Oulun esperantoseura (Esperanto-societo de Oulu ry)
* Esperantoseura Antaŭen r.y. (Esperanto-societo Antaŭen) (Tampere)
* Turun Esperanto-yhdistys ry. (Esperanto-societo en Turku)
* Finnlanda Esperantista Junulara Organizo – Suomen Nuorten Esperantoliitto ry (FEJO)
* Steleto r.y. (näkövammaisten esperantoyhdistys)
* Esperanto-Ligo de Finnlandaj Instruistoj, Suomen opettajien esperantoyhdistys ry

Entiset jäsenyhdistykset
------------------------

* Jyväskylän Esperantokerho (Esperantoklubo de Jyväskylä) on Jyväskylässä toimiva esperanton harrastajien yhdistys. Jyväskylään perustettiin Suomen ensimmäinen esperantoyhdistys vuonna 1904, mutta nykyinen Jyväskylän esperantokerho on perustettu 1963. Yhdistys järjestää esperantokursseja, muuta esperanto-opintotoimintaa, yhteisiä tilaisuuksia ja keväisin luontoretkiä. Yhdistyksen jäsenyys sisältää Suomen Esperantoliiton jäsenyyden.
* Salon Esperantoseura (Esperantoklubo de Salo)

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Esperantoliiton kotisivu
* Helsingin esperantoseuran kotisivu
* Suomen opettajien esperantoyhdistys ry (ELFI)
* Steleto ry:n kotisivu

* Universala Esperanto-Asocio (UEA) – kotisivu
* La 104-a UK en Lahtio (Lahti)
**Jokijärvi** on läpivirtausjärvi Taivalkosken itäosassa Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Sen pinta-ala on 5,8 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 154 kilometriä itäkoilliseen. Järvi sijaitsee kirjailija Kalle Päätalon lapsuudenmaisemissa Iijoen reitillä.

Maantiede
---------

Jokijärven osat luoteesta kaakkoon ovat Väliperä, Kauhaperä ja Murhiperä. Niitä yhdistävällä järven lounaisella osalla ei ole karttanimeä. Väliperää ja Kauhaperää erottaa Mannisenniemi, jolla sijaitsee Jokijärven kylä. Jokijärven rannoilla on runsaasti kulttuurimaisemaa, sen etelärannalla sijaitsee Kalle Päätalon lapsuudenkoti. Luonnontilaisinta on Murhiperän rannoilla.

Jokijärven saaria ovat muun muassa Villisaari, Lapinsaari, Vasikkasaari ja Käkisaari. Väliperän pohjoisosassa on useita pieniä saaria, järven lounainen osa on saaretonta. Jokijärvi kääntyy alavirtaan lounaassa, josta alkaa Vääräjoki. Luusuassa sijaitsee Kirkkosaari. Joki virtaa yli kaksi kilometriä pitkän, leveydeltään vaihtelevan saarimuodostelman pohjoispuolitse. Saarten eteläpuolella sijaitsee Kurtinlampi ja Lummelampi. Murhiperään virtaa Murhijoki idästä, Lummelampeen virtaa Tyräjoki kaakosta Tyräjärveltä.

Jokijärvi (61.312.1.001) kuuluu Jokijärven lähialueeseen (61.312), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Iijoen vesistössä (61). Toinen jakovaihe on Jokijärven alue (61.31) ja ensimmäinen Iijoen yläosan valuma-alue (61.3). Jokijärvi on laajin Jokijärven lähialueen 36:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraa Iso-Ulku.

Jokijärvi on kuudenneksi laajin Taivalkosken 588:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä edeltää Koviojärvi ja seuraa Kylmäluoma.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jokijärvi, vakavesi, Taivalkoski
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 17.1.2022.
3. ↑  Jokijärvi. Järviwiki. Viitattu 17.1.2022.
4. ↑  Jokijärven lähialue (61.312). Järviwiki. Viitattu 17.1.2022.
5. ↑  Taivalkoski. Järviwiki. Viitattu 17.1.2022.
**Jussi Vanhanen** (s. 1971 Heinola) on suomalainen yritysjohtaja ja kirjailija.

Vanhanen valmistui vuonna 1995 Helsingin Yliopistosta oikeustieteiden maisteriksi. Hän suoritti myöhemmin vuonna 2002 liiketoimintajohtamisen maisteritutkinnon Lausannessa.

Jussi Vanhanen työskenteli 14 vuotta eri tehtävissä metsäyhtiö UPM:ssä, mutta erosi vuonna 2013 kirjoittaakseen romaanin. Romaanin kirjoittaminen on ollut hänen pitkäaikainen unelmansa.  Esikoisromaaniaan hän kertoo kirjoittaneensa säntillisesti arkipäiväisin kello 9.30–16.00. Työn tuloksena oli esikoisromaani *Vapaus, Veljeys, Ahneus*, joka ilmestyi vuonna 2016. 

*Vapaus, Veljeys, Ahneus* kertoo kolmesta Kiteeltä kotoisin olevasta kaveruksesta. He tulevat Helsinkiin opiskelemaan ja pääsevät mukaan 1990-luvun alun lama-ajan yritysmaailmaan. Sieltä tapahtumat siirtyvät kansainväliseen yrityskauppojen maailmaan ja yritysjohtajien elämään. Teos kertoo liike-elämästä, yrityskaupoista ja niihin liittyvästä usein raadollisesta ahneudesta ja suoranaisista petoksista. Lisäksi se on kuvaus ystävyydestä, oman paikan löytämisestä ja moottoripyöräilystä. 

Vanhanen työskenteli vuosina 2014–2017 Wienissä pakkausmateriaali- ja paperiyhtiö Mondissa, ja siirtyi tämän jälkeen suomalaisen venttiilifirman Vexve Oy:n toimitusjohtajaksi. Vanhanen on ollut myös vuodesta 2014 lähtien Peikko Groupin hallituksen puheenjohtaja.

Pokeriura
---------

Vanhanen pelasi helmikuussa 2018 Lontoossa Unibet Open -pokeriturnauksessa. Vanhanen sijoittui kuudenneksi ja tienasi 12 310 puntaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Jussi Vanhanen irtisanoutui työstään UPM:n johtajana, koska halusi kirjoittaa romaanin lama-ajan Suomesta *Etelä-Saimaa*. Viitattu 30.7.2017.
2. ↑  Linked-in: Jussi Vanhanen *fi.linkedin.com*.
3. ↑
4. ↑
5. ↑  LinkedIn: Jussi Vanhanen *fi.linkedin.com*.
6. ↑  Pokeritieto: Andreas Wiborg voitti Unibet Open Lontoon - Jussi Vanhanen kuudes *pokeritieto.com*.
**Autokeidas** on kylmäasema ja ravintola, jolla on kaksi toimipistettä, Forssassa ja toinen Iissä. Molemmilla Autokeitailla on kahvila-ravintolan ja polttoaineen myynnin lisäksi myös Hesburger ja ruokakauppa, Forssassa myös motelli ja leipomo.

Historiaa
---------

### Perustaminen Jokioisille

Jokioisten sosiaalijohtajana tunnettu Väinö Järvi perusti 1940-luvulla Esso-huoltoaseman Jokioisiin. Tuolloin Helsingistä Turkuun päästäkseen tuli kiertää pikkukylien kautta, joten Jokioisissa oli huoltoasemalle erityinen tarve. Kaikki toiminta keskittyi tällöin autoihin, eikä varsinaisesti ihmisille tarjottu nykypäivän tapaan palveluja, kuten ruokailua. *lähde?*

### Siirtyminen Forssaan

Forssan Autokeidas heinäkuussa 2014.
1950-luvun lopulla Järvet saivat idean siirtää yrityksen (joka tuolloin vielä tunnettiin nimellä *Autokulma*) Jokioisilta Forssaan keskelle peltoa, valtateiden 2 ja 10 risteykseen. Monet pitivät siirtoa uskaliaana.

Autokeidas sai nimensä, kun asianajaja Antti Alasentie oli tulossa Turusta kohti Forssaa syksyisenä iltana. Sumun keskeltä alkoi näkyä Autokulman valot. Näky muistutti öisen kulkijan mielestä keidasta autiomaassa. Väinö Järvi ihastui Antin nimiehdotukseen, ja nimi on edelleen käytössä.

Yrityksen toimitusjohtajana toimii nykyisin Väinö Järven pojanpoika Olli Järvi, joka sai maakunnallisen yrittäjäpalkinnon 2005.

### Ravintola

Alun perin 20 ihmiselle tehty baari kolminkertaisti paikkamääränsä 70:een 1970-luvulla, kun Sinikka Järvi otti ravintolan omalle vastuulleen.

Vuonna 1989 Autokeitaalle rakennettiin uudet toimitilat, ja ravintolan paikkamäärä nousi 250:een. Vuonna 2006 tehtiin laajennus, ja asiakaspaikkojen määrä nousi 450:een.

### Iin toimipiste

Joulukuussa 2007 Iihin valmistui Autokeitaan toinen toimipiste uuden kauppakeskuksen yhteyteen. Sen 1 700 neliömetrin tiloihin sijoittuivat noin 400 neliön päivittäistavarakauppa, 350-paikkainen kahvila-ravintola sekä pikaruokapaikka Hesburger.

Yrityksiä ja tunnuslukuja
-------------------------

Autokeidas-yritysryhmä koostuu monista osista. Forssan Autokeitaan liikevaihto vuonna 2013 oli 818 000 euroa ja Autokeidas Forssan 252 000 euroa. Forssan Autokeitaan kahvila-ravintolan liikevaihto oli vajaat 6 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä noin 40. Autokeidas Iin liikevaihto oli noin 3,5 miljoonaa ja henkilöstömäärä noin 20. Yritysryhmään kuuluu myös Forssan Scandic-hotellissa toimiva ravintola Villa, liikevaihto 1,2 milj. € ja henkilöstöä 15.

Lähteet
-------

1. 1 2  Monialayrittäjä Olli Järvelle maakunnan yrittäjäpalkinto (Arkistoitu – Internet Archive), Hämeen Sanomat 26.09.2005. Viitattu 7.7.2014.
2. 1 2  Riitta Taulavuori: Liikkeet avautuvat jouluksi, Kaleva 14.6.2007. Viitattu 7.7.2014.
3. ↑  Historia, Autokeidas. Viitattu 7.7.2014.
4. ↑  Forssan Autokeidas, Taloussanomien yrityshaku. Viitattu 8.7.2014.
5. ↑  Autokeidas Forssa, Taloussanomien yrityshaku. Viitattu 8.7.2014.
6. ↑  Autokeidas kahvila-ravintola, Taloussanomien yrityshaku. Viitattu 8.7.2014.
7. ↑  Autokeidas Ii, Taloussanomien yrityshaku. Viitattu 8.7.2014.
8. ↑  Ravintola Villa Scandic Forssa, Taloussanomien yrityshaku. Viitattu 8.7.2014.

Aiheesta muualla
----------------

*