recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Marie Harel** (28. huhtikuuta 1761 – 9. marraskuuta 1844) oli ranskalainen juustonvalmistaja. Hareliin liitetyssä legendassa hänet on yhdistetty camembertjuuston syntytarinaan ja häntä pidetään usein kyseisen juuston keksijänä.

Elämäkerta
----------

Marie Harel syntyi Crouttesissa Ranskan Normandiassa 28. huhtikuuta 1761. Hänen vanhempansa olivat Jacques Fontaine ja Marguerite Legendre. Marien isän mentyä uusiin naimisiin Charlotte Perrierin kanssa perhe muutti Beaumoncel-nimiselle maatilalle Camembertin pikkukylään. Vuonna 1785 Marie avioitui Jacques Harelin kanssa ja pari muutti miehen kotikylään Roivilleen. Vuonna 1787 pari sai Marie-nimen saaneen tyttären.

Marie Hareliin liitetyn legendan mukaan vuonna 1791 Marien kotiin saapui Ranskan vallankumouksellisia pakeneva pappi Charles-Jean Bonvoust. Pappi piilotteli jonkin aikaa Marien luona ja opetti tälle Brien alueella käytettyjä juustonvalmistustapoja. Sittemmin Harel yhdisteli tapaan paikallisia juustonvalmistuksen menetelmiä ja tuloksena sanotaan olleen nykyinen camembertjuusto. Harel kuoli 9. marraskuuta 1844.

Juuston syntytarinasta ei ole varsinaisia todisteita. Mainintaa papin ja Harelin tapaamisesta ei ole historiallisissa lähteissä. Lisäksi joitakin viitteitä camembertjuuston valmistuksesta tunnetaan jo ajalta ennen Harelia. Mahdollisesti hänen legendansa liittyneekin ennen kaikkea hänen myöhempään sukuunsa, jotka tunnettiin juustonvalmistajina. Tarinaa pidetään kuitenkin usein totena todisteiden uupumisesta huolimatta. Camembertjuuston laajamittaisen valmistuksen aloitti Cyrille Paynel, joka mahdollisesti liitti juuston syntytarinan isoäitiinsä Marie Hareliin. Marie Harelin jälkeläisen Victor Paynelin sanotaan sittemmin esitelleen juuston Napoleon III:n hovissa, minkä jälkeen juusto yleistyi myös muualla Ranskassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Cameron Macphail: Marie Harel: The 256th birthday of the woman who invented Camembert cheese *The Telegraph*. Viitattu 20.7.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Catherine Donnelly: *The Oxford companion to cheese*, s. 343-344. Oxford University Press, 2016. ISBN 9780199330881. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |

 |
**Ariarne Titmus** (s. 7. syyskuuta 2000) on australialainen uimari, joka on menestynyt parhaiten ratauinnin pidemmillä vapaauintimatkoilla. Hän on kaksinkertainen olympiavoittaja ja kuusinkertainen maailmanmestari. Hän on pituudeltaan 176-senttimetrinen.

Titmus aloitti arvokilpailu-uransa lyhyen radan MM-kilpailuissa 2016 sijoittumalla neljänneksi 800 metrin ja kuudenneksi 400 metrin vapaauinnissa. Pitkän radan MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti pronssia 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä ja sijoittui neljänneksi 400 metrin vapaauinnissa. Vuonna 2018 hän voitti Kansainyhteisön kisoissa kolme kultaa, joista kaksi henkilökohtaisilla matkoilla, ja Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa yhden. Samana vuonna hän voitti lyhyen radan MM-kilpailuissa kultaa 200 metrin ja 400 metrin vapaauinnissa, jälkimmäisen maailmanennätyksellä 3.53,92. Lisäksi hän sai pronssia 4 × 200 metrin ja 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä, joista jälkimmäisessä hän ui vain alkuerissä.

Titmus voitti pitkän radan MM-kilpailuissa 2019 kultaa 400 metrin vapaauinnissa ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Hän sai hopeaa 200 metrin ja pronssia 800 metrin vapaauinnissa. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän voitti olympiakultaa 400 metrin vapaauinnissa 0,67 sekunnin erolla moninkertaiseen arvokisavoittajaan Katie Ledeckyyn ja kaksi päivää myöhemmin 200 metrin vapaauinnissa 0,42 sekunnin erolla Siobhan Haugheyyn. Lisäksi hän saavutti hopeaa 800 metrin vapaauinnissa ja pronssia 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa 2022 hän saavutti kultaa 200, 400 ja 800 metrin vapaauinneissa sekä 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Fukuokan pitkän radan MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti kultaa 400 metrin vapaauinnissa maaailmanennätysajalla 3.55,38 ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä, hopeaa 200 metrin vapaauinnissa ja pronssia 800 metrin vapaauinnissa.

Titmusin pitkän radan ennätys 200 metrin vapaauinnissa on MM-kilpailuissa 2023 uitu 1.53,01, 400 metrin vapaauinnissa niin ikään MM-kilpailuissa 2023 uitu 3.55,38 ja 800 metrin vapaauinnissa Kansainyhteisön kisoissa 2022 uitu 8.13,59. Lyhyellä radalla hänen vastaavat ennätyksensä ovat 1.51,38 ja 3.53,92 MM-kilpailuista 2018 sekä 8.13,41 vuodelta 2018.

Titmus edustaa brisbanelaista St. Peters Western -seuraa. Hänen valmentajansa on Dean Boxall.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ariarne Titmus FINA. Viitattu 24.8.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Ariarne Titmus Swimming Australia. Viitattu 28.7.2021. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Australian Women's Register

 |

 |
Severi Parko vuonna 1970.
**Severi Raimo Kalervo Parko** (11. tammikuuta 1932 Somero – 30. toukokuuta 2014 Helsinki) oli Taideteollisen korkeakoulun professori, taidekriitikko ja tietokirjailija. Severi Parko muistetaan erityisesti luennoitsijana ja puhujana.

Severi Parko opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa 1951–1954. Hän toimi taidekriitikkona ja vapaana toimittajana Suomen Sosiaalidemokraatissa 1961–1964. Hän toimi ensin Taideteollisen oppilaitoksen, myöhemmin Taideteollisen korkeakoulun tuntiopettajana 1962–1973, vt. professorina 1973–1976 ja vakinaisena professorina vuoteen 1995. Vaikuttavia olivat varsinkin Parkon muoto-opin luennot, joissa hän käsitteli havainnollisesti aate-, kulttuuri-, taide- ja taideteollisuuden historiaa.

Severi Parko toimi useissa taideteollisuuden, muotoilun ja alan koulutuksen luottamus- ja asiantuntijatehtävissä. Hän toimi valtion taideteollisen toimikunnan varapuheenjohtajana 1968–1970 ja jäsenenä 1971–1973 sekä 1980–1985. Parko jäi eläkkeelle vuonna 1994.

Kirjallisen tuotantonsa Severi Parko aloitti vuonna 1984 julkaistulla kirjalla *Savikuoppa ja kulissi*. Hänen kirjansa pohjautuvat muistelmiin, esseisiin ja laajapohjaiseen tietoon. *Kunniaistuin ja muita aiheita* (1994) sisältää muistelmia ihmisistä ja taideteoksista, sekä näiden yhteyksistä. Esipuheessaan Severi Parko sanoo tehneensä tämän teoksen akateemisen jäähyväisluennon sijasta. *Leimasimen jäljessä* (2002) hän valottaa niin Ateneumin kuin oman sukunsa historiaa. *Elävä malli – muisteluksia, selityksiä ja kuvatekstejä* (2008) kertoo siitä, miten Severi Parkosta tuli opettaja.

Severi Parko palkittiin Taideteollisen korkeakoulun kunniajäsenyydellä vuonna 2002.

Hänen puolisonsa oli vuodesta 1956 sisustusarkkitehti Marja-Liisa Annikki Hurme.

Julkaisut
---------

* *Savikuoppa ja kulissi*. Amanita, 1984.
* *Makeisrasia: Pintaornamentteja ja muistipiirustuksia*. Otava, 1988. ISBN 951-1-09982-5.
* *Kunniaistuin ja muita aiheita*. Taideteollinen korkeakoulu, 1994. ISBN 951-9384-75-8.
* *Me esineet: Oppilastöiden kertomaa*. Helsinki: Käsi- ja taideteollisuusliitto: Taideteollinen korkeakoulu, 1997. ISBN 951-558-013-7.
* *Leimasimen jälki*. Taideteollinen korkeakoulu, 2002. ISBN 951-558-094-3.
* *Elävä malli – muisteluksia, selityksiä ja kuvatekstejä*. Taideteollinen korkeakoulu, 2008. ISBN 978-951-558-271-3.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolleita.  *Helsingin Sanomat*, 8.6.2014, s. C 30. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 8.6.2014.
2. ↑  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 529. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
3. 1 2 3  Komu, Eija: Severi Parko  22.1.2012. Someron kaupunginkirjasto.  Arkistoitu 14.7.2014. Viitattu 8.6.2014.
4. ↑  Kunniajäsenet, 2002 *Aalto-yliopisto, Taideteollinen korkeakoulu*. Aalto-yliopisto, Taideteollinen korkeakoulu. Viitattu 8.6.2014.
Pylväs alkuperäisessä asussa. Huipulla oli Konstantinus Apolloksi esitettynä.
Pylväs nykyisessä asussaan.
**Konstantinuksen pylväs** (turk. *Çemberlitaş sütunu*) on nykyisessä Istanbulissa sijaitseva roomalaisaikainen muistopylväs. Se on nykyiseltä korkeudeltaan 35-metrinen, mutta sen on arveltu alun perin olleen 37 metriä korkea tai korkeampi. Pylväs on pystytetty keisari Konstantinus Suuren käskystä vuonna 330 jaa. sen kunniaksi, että maan pääkaupunki siirrettiin Konstantinopoliin eli uuteen Roomaan. Aikoinaan se oli pronssipintainen pylväs, jonka huipulla oli Konstantinuksen patsas. Pylväs sijaitsee Çemberlitaş-aukiolla, joka Bysantin aikana oli Konstantinuksen forum.

Pylväs on vahingoittunut aikojen kuluessa. Vuonna 1106 raivonnut myrsky pudotti pylvään päällä olleen patsaan. Ristiretkeläiset repivät pylvään pronssiosat irti Konstantinopolin ryöstön aikana vuonna 1204. Pylväs mustui kauttaaltaan vuoden 1779 maanjäristyksen ja sen aiheuttamien tulipalojen takia. Pylväs kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Column of Constantine *The Byzantine Legacy*. Viitattu 26.10.2023. (englanniksi)
2. ↑  Column of Constantine *lonelyplanet.com*. Viitattu 26.10.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Konstantinuksen pylväs** Wikimedia Commonsissa

* Historic Areas of Istanbul. Unesco. (englanniksi)
Lucas Cranach vanhempi kuvasi paaviuden antikristuksena Lutherin Uuden testamentin käännöksen (1522) mukaan. Kuvassa paavin tiaraa kantava Ilmestyskirjan lohikäärme.
**Vicarius filii dei** (tai *Vicarivs Filii Dei*) on joissain historiallisissa yhteyksissä paavista käytetty nimitys, joka on latinaa ja tarkoittaa kirjaimellisesti "Jumalan pojan sijaista". Se on muunnos arvonimestä *Vicarius Christi* ("Kristuksen sijainen"), jota katolinen kirkko käyttää piispoista, siis myös Rooman piispasta eli paavista.

Aikaisin tunnettu lähde tämän nimen käytöstä on Konstantinuksen lahjakirja, joka on myöhemmin tehty väärennös. Nimi esiintyy useita kertoja roomalaiskatolisten omassa kirjallisuudessa, mutta nykyään nimeä ei enää käytetä.

Arvonimeen kiinnitettiin huomiota 1600-luvulla, kun protestantit päättelivät sen avulla paavin olevan antikristus. Martti Lutherin kannattaja Andreas Helwig julkaisi vuonna 1612 Wittenbergissä kirjoituksen *Antichristus Romanus, in proprio suo nomine, numerum illum Apocalypticum (DCLXVI) continente proditus*, jossa hän kiinnitti huomiota siihen, että kun nimen **vic**ar**iv**s f**ilii d**e**i** latinalaisten kirjainten lukuarvot lasketaan yhteen, saadaan tulokseksi Raamatussa mainittu "pedon luku" 666, joka Ilmestyskirjassa on antikristuksen tunnus. Kirjainten lukuarvot (V=5, i=1, C=100, D=500, L=50) Kirjaimet joilla ei ole lukuarvoa (a, r, f, s ja e) lasketaan nollaksi. (5+1+100+1+5+1+50+1+1+500+1) = 666

Lukuarvo 666 voidaan saada monista muistakin nimistä, mutta havainto sopi hyvin yhteen uskonpuhdistuksen aikana vallinneeseen yleiseen käsitykseen, jonka mukaan roomalaiskatolinen kirkko tai paavi itse oli Ilmestyskirjan peto. Nykyään protestantit ovat pitkälti luopuneet tästä käsityksestä. Kirkkokuntana adventistit katsovat paavin vallan edelleen täyttävän Raamatun kuvaukset pedosta. Uriah Smith esitti 1866 tulkinnan Seitsemännen päivän adventisteille, joiden parissa se on edelleen suosiossa. Adventistien johtaja Le Roy Froom oikoi vuonna 1948 kirkkokunnassa vallalla olleita käsityksiä.

Ainakin paavit Leo IX ja Paavali VI ovat käyttäneet virallisissa asiakirjoissa arvonimeä *Vicarius filii dei*. Arvonimi on nähty paavin tiarassa vuonna 1845 Gregorius XVI:n aikana, mutta sen jälkeen se on poistettu tiaroista, eikä tiaroja ole tallella aiemmalta ajalta. Tosiasiassa, adventistien mukaan,*selvennä* mitään tällaista paavin tiaraa ei ole löydetty tai nähty. Lisäksi jokaisella paavilla on oma tiaransa eikä heitä kruunata sellaisella tiaralla, jossa kyseinen teksti olisi. Protestanttiset evankelistat ovat väärentäneet eri tiaroista otettuja valokuvia.

Lähteet
-------

1. ↑  VICARIUS FILII DEI 666, The Number of the Beast *biblelight.net*.  Arkistoitu 1.4.2020. Viitattu 10.4.2020.
2. ↑  Ilm. 13:16–18
3. 1 2  Dubious Pictures of the Tiara, The Ministry, November, 1948
4. ↑  Vicarius filii dei, 666 *biblelight.net*.  Arkistoitu 1.4.2020.
5. ↑  Seppo Johansson: *Danielin kirjasta Ilmestyskirjaan*, s. 224. Seppo Johansson, 2015.
**Coursera** on yhdysvaltalainen yritys, joka tarjoaa verkkosivujensa kautta yhteistyösopimuksen tehneiden yliopistojen järjestämiä massiivisia avoimia verkkokursseja ilmaiseksi kaikille rekisteröityneille käyttäjilleen. Helmikuussa 2013 Courseralla oli sopimus 62 yliopiston kanssa ja joulukuussa 2014 116:n, perustaja Daphne Koller kertoi videotaltioidussa Le Web-esityksessään. 

Courseran kautta järjestetyille kursseille oli 17. heinäkuuta 2012 mennessä osallistunut 680 000 opiskelijaa 190 maasta  ja joulukuuhun 2014 mennessä 10,5 miljoonaa. 

Coursera-opiskeluohjelmisto on saatavilla myös Windowsin lisäksi Apple- ja Android-laitteille sekä esimerkiksi Amazon Kindlelle. Yli 30% käyttää sivustoa mobiililaitteella, Koller kertoi Le Web-esityksessään. 

Courseran kursseille osallistujista kolmannes on USAsta, kolmannes muista kehittyneistä maista ja kolmannes kehittyvistä maista. Lisääntyneen globaalin käytön vuoksi kurssimateriaalien kääntämistä varten on käynnistetty vapaaehtoisten kääntäjien varassa toimiva kääntäjäohjelma. 

Courseraa rahoittavat Kleiner Perkins Caufield & Byers ja New Enterprise Associates.

Lähteet
-------

1. 1 2  Founders and Funders Cousera. Viitattu 30.1.2013. (englanniksi)
2. ↑  About Coursera Cousera. Viitattu 30.1.2013. (englanniksi)
3. ↑  62 Universities Have Partnered With Coursera Cousera. Viitattu 21.2.2013. (englanniksi)
4. 1 2  Daphne Koller, Coursera - Future Of Online Education - LeWeb  12.12.2014. Le Web.  Arkistoitu 14.4.2015. Viitattu 12.12.2014.
5. ↑  Coursera Announces New Universities Cousera. Viitattu 17.7.2012. (englanniksi)
6. ↑  Google Store
7. ↑  The Coursera App for Amazon Kindle Fire Launches Today *Coursera blog*.  10.6.2014.  Arkistoitu 27.1.2015. Viitattu 12.12.2014.
8. ↑  Introducing Coursera’s New Global Translator Community *27.4.2014*. Coursea.  Arkistoitu 5.3.2015. Viitattu 12.12.2014.
**Crossroads Church** on kristillinen seurakunta, joka sijaitsee Cincinnatin kaupungissa Ohiossa, Yhdysvalloissa. Seurakunnalla on yhteensä noin 16 800 viikoittaista kävijää. CBS Newsin mukaan seurakunta oli Yhdysvaltain 23. suurin megakirkko vuonna 2019.

Historia
--------

Jim Bechtold ja Brian Wellis aloittivat suunnitelmat seurakunnan perustamisesta vuonna 1994. Tammikuussa 1995 seurakunnan perustajien joukko oli kasvanut 11 ystävykseen. Keväällä 1995 pasotri Brian Tome haki pastoriksi Cincinnatiin nousevaan kirkkoon. Seurakunnan ensimmäinen julkinen tilaisuus pidettiin 24. maaliskuuta 1996. Tilaisuuteen osallistui noin 450 henkeä. Vuonna 1996 seurakunta aloitti myös yhteisötyön City Gospel Mission Food Kitchen sekä Shelterin kanssa.

Vuonna 1999 seurakunta aloitti pysyvän tilan etsimiseen ja päätyi Home Quarters-rakennukseen Oakleyssa. Vuoden 2001 aikana seurakunta muutti varastorakennusta Crossroadsin pysyväksi toimintapaikaksi. Samoin aloitettiin suuunitelmat toiminnan laajentamiseksi. Vuonna 2002 seurakunta isännöi ensimmäisen *Super Bowl of Preaching*-tapahtuman, joka tunnetaan nykyään Yhdysvaltain suurimpana saarnaamistapahtumana. Vuonna 2004 Oakleyn rakennusta laajenettiin 3 500 hengelle.

Vuonna 2006 seurakunta käynnisti laajentumisen ja avasi Crossroads-seurakunnan Masonissa koulurakennuksessa. Vuonna 2010 seurakunta osti entisen koulurakennuksen Crossroads West Siden perustamiseksi. Vuonna 2011 otettiin käyttöön Crossroad Florence toisena pysyvänä sijaintina. Vuonna 2015 Masonin toimpiste muutti entiseen paperitehtaaseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  America's biggest megachurches, ranked *CBS News*.  26.11.2018. Viitattu 12.10.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  Timeline *Crossroads Church*. Viitattu 12.10.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suurimmat kristiliset megakirkot |
| --- |
|  |
| Yhdysvallat | 
* Bethel Church (CA)
* Calvary Chapel (FL)
* Calvary Church (NM)
* Central Christian Church (NV)
* Christ’s Church of the Valley (AZ)
* Christ Fellowship (FL)
* Christ the King Community Church (WA)
* Church of the Highlands (AL)
* Crossroads Church (OH)
* Dream City Church (AZ)
* Eagle Brook Church (MN)
* Elevation Church (NC)
* Family Christian Center (IN)
* Fellowship Church (TX)
* Flatirons Community Church (CO)
* Gateway Church (TX)
* Greater Cornerstone Baptist Church (TX)
* Harvest Christian Fellowship (CA)
* Lakewood Church (TX)
* Life.Church (OK)
* McLean Bible Church (VA)
* NewSpring Church (SC)
* North Point Community Church (GA)
* Prestonwood Baptist Church (TX)
* Saddleback Church (CA)
* Second Baptist Church Houston (TX)
* Southeast Christian Church (KY)
* The Potter’s House (TX)
* Willow Creek Community Church (IL)
* Woodlands Church (TX)
* World Changers Church International (GA)

 |
|  |
| Eurooppa | 
* Hillsong UK
* Hit Gyülekezete
* Kensington Temple
* Kingsway International Christian Centre
* Livets Ord
	+ Uppsala, Ruotsi
	+ Donetsk, Ukraina

 |
|  |
| Muut | 
* Calvary Temple
* Hillsong Church
* Living Faith Church Worldwide
* Yoido Full Gospel Church

 |

 |
**Väinö Rauhala** (12. lokakuuta 1883 Vimpeli – 26. joulukuuta 1945) oli suomalainen kanttori-urkuri ja säveltäjä.

Väinö Rauhala valmistui kanttori-urkuriksi 1905. Hän toimi kanttorina Pyhämaalla Rohdaisten kappeliseurakunnassa 1905–1908, Akaassa ja viimeksi Mäntässä. Rauhala toimi muutamia vuosia myös henkivakuutustarkastajana sekä henkivakuutusyhtiö Suomen Lahden konttorin hoitajana ja henkivakuutusyhtiö Salaman Viipurin konttorin hoitajana. Hän oli myös Mäntän Säästöpankin kamreerina.

Rauhalan sävellyksistä tunnetuin oli kantaatti *Tuhlaajapoika* kuorolle, soololle ja uruille. Hän toimi vuonna 1925 perustetun Mäntän Kirkkokuoron ensimmäisenä johtajana. Kuoro esiintyi muun muassa Mäntän kirkon vihkiäisissä vuonna 1928.

Sävellyksiä
-----------

* *Tuhlaajapoika: kantaatti sekakuorolle, naiskuorolle, tenori- ja barytonisooloille urkujen säestyksellä*; san. Hilja Haahti, säv. Väinö Rauhala. Mäntän kirkko, Mänttä 1926, R. E. Westerlund, Helsinki 1930, Olan, Tampere 1934, Säveltäjä, Mänttä 1937, Warkaus 1941, Musiikki Fazer, Helsinki 1978, 1987

Lähteet
-------

1. 1 2  Pyhärannan seurakunnan kanttorit
2. 1 2 3  Henkilötietoja, Aamulehti, 13.10.1933, nro 275, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Mäntän Kirkkokuoron historiaa
**Iso Romlampi** on runsaan hehtaarin laajuinen metsäjärvi luoteisessa Espoossa. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Siikajärven kaupunginosassa. Iso Romlampi kuuluu Mankinjoen valuma-alueeseen, joka on osa Suomenlahden rannikkoalueen päävesistöä. Iso Romlammen ympäristössä on useita järviä ja lampia. Pohjoisessa sijaitsevat muun muassa Kolmikulmalampi, Mustalampi ja Valklampi. Etelässä sijaitsevat Vähä Romlampi ja Kolmuslampi; hieman kauempana etelässä on Siikajärvi. Idässä on Nuuksion Pitkäjärvi.

Varhaisin karttamaininta Iso Romlammesta on vuodelta 1803 muodossa Isoromlambi. Iso Romlampea ja Vähä Romlampea kutsutaan myös yhteisnimellä Romlammit. Nimi johtuu Romvuoreksi kutsutusta kallioalueesta. Romvuori eli Rombergen sijaitsee Nuuksion Pitkäjärven luoteisrannalla.

Lähteet
-------

1. ↑  Paikannimihaku *Retkikartta.fi*. Metsähallitus. Viitattu 10.9.2019.
2. 1 2  Iso Romlampi *Järviwiki*. SYKE. Viitattu 10.9.2019.
3. ↑  Iso Romlampi Espoon karttapalvelussa
4. ↑  Suviranta, Sami: Iso Romlampi *Espoo.fi*. Espoon kaupunki. Viitattu 10.9.2019.
**Jarl Väinö Parmen Timm** (23. lokakuuta 1862 Kiukainen – 26. kesäkuuta 1938 Hämeenlinna) oli suomalainen meriaiheisia maalauksia tehnyt taidemaalari.

Vaaniin kartanossa Kiukaisissa syntyneen Väinö Timmin isä Andreas Johannes Timm omisti kartanon, jonka hän oli perinyt omalta isältään kollegiasessori Johan Parmenion Timmiltä. Epäonnistuneiden liiketoimien takia Timmin perhe joutui luopumaan kartanosta vuonna 1868. Väinö Timm kävi Rauman reaalikoulua ja oli sitten puolitoista vuotta harjoittelijana Tyrvään apteekissa. Hän oli sitten vielä jonkin aikaa työssä Corellin sekatavarakaupassa Porissa, kunnes hän elokuussa 1882 lähti Raumalta merille *Finland*-nimisessä parkissa. Parkki matkasi puutavaralastissa Hulliin, sieltä Newcastlen kautta kivihiililastissa Rio de Janeiroon ja suuntasi sen jälkeen Jaavalle Bataviaan hakemaan raakasokerilastia. Timm kiersi sitten maailman merillä useita vuosia. Vuonna 1894 hän karkasi laivastaan Sydneyssä Australiassa ja toimi sitten Australiassa muun muassa hotellin kyypparina ja karjapaimenena. Hän oli aloittanut maalaamisen merillä ja jatkoi sitä myös Australiassa. Timm palasi vuonna 1897 Suomeen.

Timm päätti nyt ryhtyä taiteilijaksi. Hän lähti Thorsten Waenerbergin ja Oscar Kleinehin suositukset mukanaan Kööpenhaminaan, jossa hän työskenteli intendentti Carl Madsenin johdolla. Madsen kehotti Timmiä erikoistumaan merimaalauksiin, kun hän oli havainnut, kuinka hyvin Timm kuvasi maalauksissaan merta. Merimaalarina Timm tulikin suosituksi Tanskassa, ja hän sai myös tanskalaisen taidepalkinnon.

Palattuaan taas Suomeen Timm asettui asumaan Tampereelle ja jatkoi maalaamista. Hän ei osallistunut taiteilijoiden yhteisnäyttelyihin vaan piti omia näyttelyitään maaseutukaupungeissa ja Helsingissä. Hän teki maalausmatkoja muun muassa Suursaareen, Hankoniemelle ja Englannin rannikolle. Yhden Timmin merimaalauksen osti Yhdysvaltain presidentti Herbert Hoover. Elämänsä viimeiset parikymmentä vuotta Timm asui Hämeenlinnassa. Hänet on haudattu Ahveniston hautausmaalle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Taidemaalari Väinö Timm, Aamulehti, 28.06.1938, nro 169, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3 4  Meren tekemä taiteilija. Väinö Timm seikkailija, merimies ja taiteilija, Länsi-Suomi, 28.5.1932, nro 120, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Taidemaalari Väinö Timm, Hämeen Sanomat, 28.06.1938, nro 144, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Find A Grave : Väinö Parmen Timm

Aiheesta muualla
----------------

* "Meri teki minusta taiteilijan", Seura, 13.10.1937, nro 41, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Bharata natyam -tanssija Chennaista.
**Bharata natyam** (bharatanatyam) on eteläintialaisesta Tamil Nadun osavaltiosta peräisin oleva klassinen intialainen tanssityyli. Se on moderni versio vanhasta temppelitanssityylistä. Alkuperäinen nimi "dasi attam" eli devadasien tanssi tarkoitti jumalia palvelevien naisten eli devadasien tanssia. Nimi bharata natyam on suhteellisen uutta perua. Se tarkoittaa tanssia, joka perustuu noin 2 300 vuotta vanhan esittävää taidetta käsittelevän kirjan *Bharata Natya Shastran* periaatteille. Uudisnimi otettiin käyttöön, sillä devadaseja ei enää historian saatossa pidetty kunniallisina naisina. Devadasit olivat korkeasti koulutettuja ja rikkaita bramiinien temppeliprostituoituja. Britit sekä Mysoren ja Travancoren valtiot lopettivat 1910-luvulla koko järjestelmän.

Bharata natyamin koulutus ja perinteet liittyvät erottamattomasti juuri devadasien vuosituhantiseen tapaan kouluttaa kurinalaisia ammattilaistanssijoita. Bharata natyam on yksi maailman vanhimmista klassisista tanssiperinteistä. Sen nykymuoto ei silti ole kahtasataa vuotta vanhempi.

Lähteet
-------

1. ↑  Bharata natyam *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 17.9.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Bharatanatyam *Cultural India*. Viitattu 17.9.2023. (englanniksi)

Aiheesta muuaalla
-----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bharata natyam** Wikimedia Commonsissa
Pataljoonan tunnus
**Armenische Legion** oli natsi-Saksan puolella toisessa maailmansodassa taistellut armenialaisista koottu pataljoona joka koostui lähinnä sotavangeiksi jääneistä neuvostosotilaista. Pataljoonaa johti Drastamat Kanayan. Pataljoonan joukoilla oli SS-koulutus. Legioona aloitti toimintansa 1942 ja se lopetettiin kesäkuun 8. 1944.

Armenialainen pataljoona koottiin noin 18 000 armenialaisesta vangiksi jääneestä sotilaasta. Se oli helppo koota koska armeijapalveluksen vaihtoehtona oli huonomaineiset saksalaiset sotavankileirit. Pataljoonan johtoon tuli ensimmäisen maailmansodan jälkeen Yhdysvaltoihin paenneita armenialaisia sotaveteraaneja.

Legioona otti osaa Saksan armeijan Kaukasuksen offensiiviin. Kuten muutkin vapaaehtoiset yksiköt, he taistelivat lähinnä partisaaneja vastaan. Armenialaiset olivat natseja myötämielisempiä juutalaisia kohtaan ja auttoivat juutalaisia sotavankeja karkuun saksalaisilta. Hitler ei luottanut vapaaehtoisiin yksiköihin joten monet niistä lähetettiin länsirintamalle, armenialaiset joutuivat Belgiaan ja Alankomaihin. Sodan lopussa he antautuivat länsiliittoutuneille jotka luovuttivat heidät Neuvostoliittoon. Neuvostoliitossa he joutuivat sotavankileireille joissa monet kuolivat.
**Lielahden tasoristeysturma** tapahtui 5. lokakuuta 1933 kello 19.06 Tampereen esikaupunkialueella Lielahden rautatieaseman lähellä sijainneella tasoristeyksellä. Lielahden asemalta Tampereelle lähtenyt kahden höyryveturin vetämä lisätavarajuna numero 1488 törmäsi ylikäytävällä Lielahden-Tampereen linjalla ajaneen linja-auton H 3908 peräosaan. Onnettomuudessa kuoli linja-auton kuljettaja ja auton kaksi matkustajaa loukkaantuivat vakavasti.

Tavarajuna työnsi linja-autoa seitsemän metrin matkan minkä jälkeen auto sinkoutui kovalla voimalla radan oikealla puolella sijainnutta voimajohtopylvään sementtialustaa vasten murskautuen täysin. Auton korin puuosat pirstoutuivat palasiksi ja korin peltipäällys meni kasalle auton perään. Linja-auton kuljettaja takertui istuimineen veturin suojushäkkiin ja kulkeutui sen mukana vielä 16 metrin matkan ennenkuin juna saatiin pysäytettyä. Linja-autossa olleet kaksi matkustajaa lensivät auton korin hajotessa istuimiltaan radan sivuun loukkaantuen vakavasti. Onnettomuusautossa olleet kuljetettiin Tampereen yleiseen sairaalaan, jossa auton kuljettaja ja omistaja Yrjö Nikolai Valkila (s. 1902) kuoli saamiinsa vammoihin samana iltana.

Onnettomuus saattoi johtua siitä että kuljettaja ei nähnyt junan tuloa viereisellä raiteella seisoneen toisen junan vuoksi. Tasoristeys oli vartioitu mutta toinen tasoristeyksen porteista oli vielä auki eikä linja-auton kuljettaja nähtävästi huomannut tasoristeyksen vartijan varoitusta junan tulosta. Tasoristeys oli vaarallinen koska sekä rautatie- että maantieliikenne oli vilkasta ja näkyvyys paikalla oli huono maantien mutkien, radanvarren rakennusten ja Lielahden ratapihan järjestelyraiteilla usein seisovien vaunujen vuoksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Järkyttävä onnettomuus eilen illalla Lielahdessa. Juna ajanut linja-auton säpäleiksi ylikäytävällä, Aamulehti, 06.10.1933, nro 268, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3  Tavarajuna murskasi linja-auton Lielahden ylikäytävällä eilen, Kansan Lehti, 06.10.1933, nro 231, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Käytössä kuluneita Birkenstock-sandaaleja.
Birkenstock-myymälä Saksan Potsdamissa.
**Birkenstock** on saksalainen jalkinevalmistaja, jonka tunnetuimmat tuotteet ovat "terveyskenkiä", käyttäjän jalkapohjan muotoon jossain määrin mukautuvia sandaaleja ja hollannikkaita.

Birkenstock-yhtiön historia alkaa vuodesta 1774, jolloin Johann Adam Birkenstock rekisteröitiin saksalaisen Langenbergheimin kirkonkirjoihin suutarina. Hänen pojanpoikansa Konrad Birkenstock kehitti vuonna 1897 idean uudenlaisista jalkineista, joiden pohja oli muotoiltu jalkapohjan mukaan eikä tasainen kuten siihenastisissa kengissä. Ideaa sovellettiin myös erikseen myytäviin kengänpohjallisiin, joilla sai mukavamman pohjan tasapohjaisiin kenkiin.

Ensimmäisen maailmansodan aikoihin Konradin poika Carl tuli mukaan yrityksen toimintaan ja suuntasi sitä yhä enemmän sotavammaisille tarkoitettujen ortopedisten terveyskenkien suuntaan. Seuraavan sukupolven edustaja Karl Birkenstock kehitti 1950-luvun puolivälissä sukunsa jalkineideaa edelleen tavoitteenaan niin mukava ja mukautuva kenkä, että sen käyttäminen vastaisi paljain jaloin kävelyä. Syntyi uudenlainen taipuisa kengänpohjamateriaali, joka on sekoitus lateksia, korkkia ja juuttikuitua. Pohja varustettiin kahdella nahkaremmillä, ja näin syntyi yhtiön tunnetuin tuote, Birkenstock-sandaalit.

1960-luvun puolivälissä Yhdysvaltoihin asettunut saksalainen vaatesuunnittelija Margot Fraser alkoi tuoda Birkenstockin kenkiä Pohjois-Amerikkaan. Siellä niistä tuli aluksi hippiliikkeen edustajien ja sittemmin muiden vapaamielisten ryhmien suosikkijalkine niin, että poliittisessa kielenkäytössä on käytetty termiä *Birkenstock liberals*.  1980-luvulla terveyskengät saivat tehdä tilaa lenkkitossuille ja näyttäville merkkikengille, mutta 1990-luvulla Birkenstockin laajentuneen valikoiman myyntimäärät Pohjois-Amerikassa kohosivat ennätyksiin. Kesällä 2014 *Helsingin Sanomien* Nyt-liite uutisoi Birckenstock-sandaalien olevan taas trendikkäitä.

Birkenstockin ohella muita saman yrityksen kenkämerkkejä ovat *Alpro*-sisätyökengät, *Birki’s*-lastenkengät, *Footprints, Tatami* ja naisten *Papillio*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  "Birkenstock Footprint Sandals, Inc." Company Profiles for Students. Gale. 1999. Haettu 7.8.2016 palvelusta HighBeam Research (vaatii tilauksen):  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  "Birkenstocks." St. James Encyclopedia of Popular Culture. Gale. 2000. Haettu 7.8.2016 palvelusta HighBeam Research (vaatii tilauksen):  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Muotivaikuttajat vahvistavat: Kyllä-ääni Birkenstock-sandaaleille.  *Helsingin Sanomat, Nyt-liite*, 5.6.2014. (vain tilaajille). Viitattu 28.10.2017.
4. ↑  The Birkenstock Family of Brand Names (Arkistoitu – Internet Archive), Birkenstock. Viitattu 18.9.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Birkenstock** Wikimedia Commonsissa
**Emic** ja **etic** ovat yhteiskunta- ja käyttäytymistieteissä, varsinkin kulttuurien tutkimuksessa kaksi erilaista tapaa jäsentää tietoa ihmisten käyttäytymisestä. Emic-taso tarkoittaa käyttäytymisen kuvaamista termein, jotka ovat henkilön itsensä (tiedostaen tai tiedostamatta) ymmärtämiä. Etic-taso tarkoittaa käyttäytymisen kuvausta termein, jotka ulkopuolinen havainnoja ymmärtää. Emic-tasoa käytetään tutkittaessa kulttuuria paikallisesti, etic-tasoa tutkittaessa kulttuuria yleensä ja vertailtaessa eri kulttuureita.

Etic-taso on tutkijan luoma abstraktio emic-tasosta, jossa kulttuurin käsitteet on käännetty etic-kielelle. Etic-tason käsitteet on johdettu tietyn kulttuurin emic-käsitteistä.

Lingvisti Kenneth Pike on johtanut emic- ja etic-termit termeistä phonemic ja phonetic (foneeminen ja foneettinen).

Lähteet
-------

* Oon Seng Tan et al. (editors): "Etic and emic analyses of student learning (Liem, Arief D. et al.)", *What the West can learn from the East : Asian perspectives on the psychology of learning and motivation*. Charlotte, NC: Information Age Pub (IAP), 2008. ISBN 978-1-59311-988-1. (englanniksi)
**Erik Kivi** (oik. **Erkki Kiviranta**, alun perin **Erkki Lähteenmäki**, 24. toukokuuta 1881 Alastaro – 26. joulukuuta 1954 Tammela) oli amerikansuomalainen muusikko. Hän lauloi suomalaista kansanmusiikkia ja säesti itseään viululla. Hänen levytyksiään tunnetaan kahdeksantoista. Näistä osa on viululla soitettuja musiikkikappaleita, osa lauluesityksiä. Kappaleet äänitettiin elo-marraskuussa 1926 kolmessa New Yorkissa pidetyssä levytyssessiossa ja ne ilmestyivät Victor-levymerkillä.

Tunnetuimpia Kiven esityksistä on "Punaliivit", jossa hän kertoo tuttavistaan. Merimiehen hautajaisista kertova "Siniaaltoset" on Love Recordsin julkaisemalla Hiski Salomaan kokoelmalevyn vinyyliversiolla bonuskappaleena. Sen sijaan vastaavan levyn CD-versiolla Kiveltä on 16. marraskuuta 1926 äänitetyt kappaleet "Suutari Otto" ja "Hotelli laulu" (Siboney SIBCD 4, 1991).

Lähteenmäki muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1907, jossa muutti nimensä Kivirannaksi. Kiviranta kierteli pitkin Yhdysvaltoja muun muassa keskilännen "suomalaisvaltioissa" ja Oregonissa työllistäen itsensä monissa ammateissa kuten puuseppänä. 1920-luvun lopulla Kiviranta muutti takaisin Suomeen ja oli menestyksekäs viulunrakentaja. Hän kuitenkin myös esiintyi erilaisissa tilaisuuksissa soittajana.

Levytykset
----------

Ajankohta ilmaisee levytysession ajankohdan. 

|  |  |
| --- | --- |
| 9.8.1926
* Laula kukko (viulusoolokappale)
* Masuska (viulusoolokappale) Raita-tietokanta
* Merimiehen valssi
* Porin poika

8.10.1926
* Batespan
* Kivi-Erkin polkka
* Masurkka (viulusoolokappale)
* Sepänsälli-sotiisi (viulusoolokappale) Raita-tietokanta
* Sotiisi (viulusoolokappale) Raita-tietokanta
* Vintelska (viulusoolokappale)

 | 16.11.1926
* Fitchburgin akkain kahvi-polka (viulusoolokappale)
* Hotellilaulu Raita-tietokanta
* Lapsuuden koti Raita-tietokanta
* Mankin laulu
* Matin Maija Raita-tietokanta
* Punaliivi Raita-tietokanta
* Siniaaltoset Raita-tietokanta
* Suutari Otto Raita-tietokanta

 |

Raita-tietokanta vie Raita-tietokantaan, jossa kappaleesta on mp3-tiedosto.

Lähteet
-------

1. ↑  Victor *Suomalaisten äänilevyjen luettelo/Catalogue of Finnish Records 1901-1945*. Suomen Äänitearkisto ry, Finnish Institute of Recorded Sound.  Arkistoitu 11.5.2009. Viitattu 10.6.2008.
2. ↑  Elävä arkisto
3. ↑  Levystö Yle.fi[vanhentunut linkki]
4. ↑  Eric Mrozek: Musicians Playing Finnish Music in America *home.socal.rr.com*.  Arkistoitu 12.8.2004. Viitattu 9.6.2008.
5. ↑  Einari Kukkonen: *Lännen lokarit*, s. 145-146. Kustannuskolmio, 2001.
6. ↑  Suomalaisten äänilevyjen luettelo/Catalogue of Finnish Records 1901-1945 Suomen Äänitearkisto ry, Finnish Institute of Recorded Sound.  Arkistoitu 9.5.2009. Viitattu 8.6.2008.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Tumma-ampiaishaukka** (*Henicopernis infuscatus*) on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Sen levinneisyysaluetta on Uusi-Britannia (mukaan lukien Lolobau) Papua-Uusi-Guineassa.

Linnusta on vain 30 tuoretta havaintoja, jotka ovat yksittäisiä lintuja tai pareja. Koska tumma-ampiaishaukka on suuri petolintu, sen tiheyden oletetaan olevan harva, ja se lienee harvinaisempi kuin Uudessa-Guineassa allopatrinen ampiaishaukka. Se on kuitenkin huomiota herättämätön metsälintu ja voi siten olla levinnyt laajalle, ja sen määrä voi olla arvioitua suurempi. Sen populaatio on kuitenkin pienenemässä. Yleensä tumma-ampiaishaukka havaitaan lentämässä metsien yllä enintään 1 300 metrin korkeudessa. Sitä on havaittu harvoin hakatuista tai muuten tuhoutuneista metsistä, mutta sen elinaluevaatimuksia tunnetaan hyvin heikosti. Tumma-ampiaishaukan ravinto ja saalistustapa saattaa olla samantapainen kuin ampiaishaukalla, joka saalistaa puiden latvustossa tai sen yläpuolella niveljalkaisia, liskoja, lintuja ja linnunmunia.

Ulkonäkö
--------

Tumma-ampiaishaukka on 50 senttimetriä pitkä, suurikokoinen. Se on melkein musta, mutta lento- ja pyrstösulissa on runsaasti selvästi havaittavia valkoisia juovia. Yleensä se nähdään lennossa, niin että pyrstö ja pitkät siivet ja lentosulat ja leveät siivenkärjet erottuvat. Saman näköinen laji *Aviceda subcristata* on pienempi ja paljon vaaleampi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  BirdLife: *Henicopernis infuscatus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 3.1*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 31.10.2016. (englanniksi)
2. ↑  Integrated Taxonomic Information System (ITIS): *Henicopernis infuscatus* (TSN 175451) *itis.gov*. Viitattu 31.10.2016. (englanniksi)
3. ↑  Birdlife.org viitattu 31.10.2016(englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1069567
* Wikispecies: Henicopernis infuscatus
* ADW: Henicopernis\_infuscatus
* ARKive: henicopernis-infuscatus
* Avibase: 36DD499F04DE4F71
* BirdLife: 22694980
* CoL: 6LQ7L
* BOW: blhbuz1
* eBird: blhbuz1
* EoL: 914545
* GBIF: 2480465
* iNaturalist: 5404
* IRMNG: 10771526
* ITIS: 175451
* IUCN: 22694980
* NBN: NHMSYS0000533379
* NCBI: 1458042
* Species+: 9574
* Xeno-canto: Henicopernis-infuscatus

 |

 |
**Erkan Zengin** (s. 5. elokuuta 1985 Kulu) on turkkilais-ruotsalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on vasen laitalinkki. Zengin edustaa Turkin Superliigassa pelaavaa Trabzonsporia.

Seurajoukkueura
---------------

Zengin edusti juniorina Norsborgs IF:ää ja Hammarby IF:ää. Miesten tasolla hänen ensimmäinen joukkueensa oli Hammarby IF:n juniorijoukkueistaan yli-ikäisiksi kasvaneille pelaajilleen perustama Hammarby TFF. Sieltä Zengin nousi edustusjoukkueeseen, jossa pelasi ensimmäisen ottelunsa Ruotsin pääsarjassa Allsvenskanissa kaudella 2004. Yhteensä Zengin pelasi seurassa 92 pääsarjaottelua kausina 2004–2008. Tammikuussa 2009 Hammarby IF lainasi hänet Turkin Superliigassa pelaavaan Beşiktaşiin. Zengin pelasi kevään aikana kaksi sarjaottelua ja oli voittamassa sekä Turkin-mestaruutta että Turkin cupia. Heinäkuussa 2009 Beşiktaş hankki hänet pysyvästi 400 000 euron siirtosummalla.

Kaudella 2009–2010 Zengin ei pelannut Beşiktaşissa ainuttakaan sarjaottelua. Hänet lainattiin tammikuussa 2010 samassa sarjassa pelaavaan Eskişehirsporiin. Siellä Zengin pelasi kevätkauden aikana 12 sarjaottelua. Heinäkuussa 2010 hän siirtyi seuraan pysyvästi ilmaisella siirrolla. Zengin kuului seuran runkopelaajiin seuraavien neljän ja puolen kauden ajan pelaten niiden aikana 133 Superliigan ottelua. Tammikuussa 2015 hän vaihtoi jälleen seuraa Superliigan sisällä, kun Trabzonspor hankki hänet 2,25 miljoonan euron siirtosummalla. Siellä Zengin pelasi loppukauden aikana 15 liigaottelua.

Maajoukkueura
-------------

Zengin kuului Turkin maajoukkuerinkiin alle 15-, alle 18- ja alle 19-vuotiaissa, mutta alle 21-vuotiaissa hän siirtyi edustamaan Ruotsia. Hän teki ensiesiintymisensä Ruotsin A-maajoukkueessa 26. maaliskuuta 2013, kun joukkue pelasi maalittoman ystävyysottelun Slovakiaa vastaan. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki 8. syyskuuta 2014, kun Ruotsi pelasi vieraissa 1–1-tasapelin Itävaltaa vastaan EM-kilpailujen 2016 karsinnoissa.

Saavutukset
-----------

Päivitetty kauden 2014–2015 jälkeen.  

**Beşiktaş**

* Turkin Superliiga: 2008–2009
* Turkin cup: 2008–2009

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Erkan Zengin National Football Teams -sivustolla (englanniksi)
2. 1 2  Erkan Zengin Soccerway-sivustolla (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Erkan Zengin Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
4. ↑  0-0 – Hamréns nya melodi *svt.se*.  26.3.2013. Sveriges Television. Viitattu 22.12.2015. (ruotsiksi)
5. ↑  Bra debut av Zengin *svd.se*.  26.3.2013. Svenska Dagbladet. Viitattu 22.12.2015. (ruotsiksi)
6. ↑  Sist in i startelvan - gjorde första målet *aftonbladet.se*.  8.9.2014. Aftonbladet. Viitattu 22.12.2015. (ruotsiksi)
7. ↑  MATCHRAPPORT: Sverige klarade 1-1 borta mot Österrike *sverigesradio.se*.  8.9.2014. Sveriges Radio. Viitattu 22.12.2015. (ruotsiksi)

Ruotsin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Isaksson |
2 Lustig |
3 Johansson |
4 Granqvist |
5 Olsson |
6 Forsberg |
7 Larsson |
8 Ekdal |
9 Källström |
10 Ibrahimović |
11 Berg |
12 Olsen |
13 Jansson |
14 Lindelöf |
15 Hiljemark |
16 Wernbloom |
17 Augustinsson |
18 Lewicki |
19 Kujović |
20 Guidetti |
21 Durmaz |
22 Zengin |
23 Carlgren |
Valmentaja Hamrén
Francis Poulenc sävelsi versionsa *Stabat Materista* vuonna 1950, ja se kantaesitettiin Strasbourgin juhlilla 1951. Sävellystyön taustalla taiteilija Christian Bérard'n kuolema; alun perin Poulenc harkitsi requiemin säveltämistä ystävälleen, mutta hän päätyikin Stabat Materiin palattuaan Mustan Madonnan pyhäkölle Rocamadouriin. Teoksen esittävät sopraanosolisti, sekakuoro ja orkesteri. 

*Stabat Mater* otettiin hyvin vastaan Euroopassa, ja Yhdysvalloissa se sai New York Critics' Circle Awardin vuoden parhaana kuoroteoksena.

Rakenne
-------

1. *Stabat Mater dolorosa* (Très calme)
2. *Cujus animam gementem* (Allegro molto–Très violent)
3. *O quam tristis* (Très lent)
4. *Quae moerebat* (Andantino)
5. *Quis est homo* (Allegro molto–Prestissimo)
6. *Vidit suum* (Andante)
7. *Eja Mater* (Allegro)
8. *Fac ut ardeat* (Maestoso)
9. *Sancta Mater* (Moderato–Allegretto)
10. *Fac ut portem* (Tempo de Sarabande)
11. *Inflammatus et accensus* (Animé et très rythmé)
12. *Quando corpus* (Très calme)

Orkesterin kokoonpano
---------------------

* piccolo
* 2 huilua
* 2 oboea
* englannintorvi
* 2 klarinettia
* bassoklarinetti
* 3 fagottia
* 4 käyrätorvea
* 3 trumpettia
* 3 pasuunaa
* tuuba
* patarummut
* 2 harppua
* jouset

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Stabat Mater (Poulenc)
Kamjankan Sitšin kansallispuistoKamjankan Sitšin muistomerkkejä kansallispuiston alueella, Respublikanetsin kylän lähistöllä, Kah’ovkan tekojärven lounaisrannalla.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Hersonin alue, Ukraina |
| Lähin kaupunki | 
Beryslav |
| Pinta-ala | 
122,6114 km² |

Hallinto| Tyyppi | 
KansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
11.4.2019 |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Kamjankan Sitšin kansallispuisto** (ukr. Національний природний парк «Кам'янська Січ», *Natsionalnyi pryrodnyi park "Kamjanska Sitš"*) on kansallispuisto Ukrainan Hersonin alueella. Vuonna 2019 perustetun kansallispuiston pinta-ala on 122,6114 neliökilometriä. Kansallispuisto sijaitsee Beryslavin piirissä Kah’ovkan tekojärven lounaisosassa; puistoalueeseen kuuluu myös tekojärven lounaisosan vesialuetta ja Dneprin oikean rannan Kamjankajoen jokilaakson sekä läheisen toisen sivujoen jokilaaksoa. Aikoinaan Zaporižžjan kasakoihin kuuluneen Kamjankan Sitšin ydinalue muistomerkkeineen (Respublikanetsin kylä) on osa kansallispuistoa.

* 
* 
*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kamianska Sich National Nature Park *wownature.in.ua*. Viitattu 18.3.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  Natsionalni pryrodni parky (Ukrainan kansallispuistojen sijaintikartta ja luettelo; luettelon avaamiseksi valitse kartan alapuolelta "Перелік національних природних парків") Pryrodno-zapovidnyi fond, pzf.land.kiev.ua. Viitattu 18.3.2023. (ukrainaksi)
3. ↑  Kamjanska Sitš (Кам'янська Січ) *Ukrainan historian tietosanakirja, osa 4: Ка-Ком, s. 69-70; history.org.ua; artikkeli pdf-muodossa via Wikimedia Commons*.  2007. Viitattu 18.3.2023. (ukrainaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kamjankan Sitšin kansallispuisto** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: uk:Національний природний парк «Кам'янська Січ»
*Tämä artikkeli kertoo juristista. Hänen pojastaan katso Gustaf von Kothen (kenraali).*
**Gustaf von Kothen** (21. helmikuuta 1778 Kirkkonummi – 26. tammikuuta 1851 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra ja juristi, jonka ura huipentui senaatin jäsenyyteen.

Von Kothen aloitti opiskelun Turun akatemiassa 1793 ja sai 1795 todistuksen kelpoisuudesta oikeusvirastoihin. Hän aloitti auskultanttina Turun hovioikeudessa kesällä 1795 ja sai seuraavana vuonna hovioikeuden ylimääräisen notaarin arvon. Hänet nimitettiin keväällä 1797 Ruotsin oikeusrevisiotoimituskunnan ylimääräiseksi kanslistiksi ja Turun hovioikeuden kanslistiksi 1799. Hän yleni hovioikeudessa 1802 ensin ylimääräiseksi viskaaliksi ja sitten notaariksi.

Von Kothen toimi pääkatselmuskomissaarina 1804–1805 katsastettaessa Suomen armeijaa ja laivastoa. Vuonna 1807 hänet nimitettiin Vehmaan tuomiokunnan tuomariksi. Hän osallistui Porvoon valtiopäiville 1809 ja valittiin tällöin siviili- ja talousvaliokunnan sekä ritariston ja aatelin yksityisen valitusvaliokunnan sekä toimitusvaliokunnan jäseneksi. Von Kothen sai laamannin arvon 1811 ja määrättiin seuraavana vuonna jäseneksi Viipurin läänin hallinnon uudelleenjärjestelykomiteaan ja vielä samana vuonna hänet nimitettiin Viipurin lakikunnan laamanniksi. Vuonna 1820 hänet kutsuttiin senaatin talousosaston jäseneksi. Senaatin kamari- ja tilintekotoimituskunnan väliaikaiseksi apulaispäälliköksi hänet nimitettiin 1823 ja päälliköksi 1825. Von Kothen sai valtioneuvoksen arvon 1826 ja todellisen valtioneuvoksen arvon 1833, jolloin hänet siirrettiin senaatin oikeusosaston jäseneksi. Vuonna 1840, kun Helsingin yliopisto vietti 200-vuotisjuhliaan, hänet vihittiin lakitieteen kunniatohtoriksi. Ritarihuoneen johtokunnan jäsenenä von Kothen oli 1825–1848.

Gustaf von Kothenin isä oli Uudenmaan rakuunoiden majuri, vapaaherra Gustaf von Kothen (1748–1808) ja äiti Christina Elisabet Aminoff (1751–1792). Äiti oli ratsumestari Fredric Aminoffin ja tämän ensimmäisen puolison Maria Elisabeth Rotkirchin tytär. Gustaf von Kothenin nuorempi sisar Augusta Eleonora Lovisa von Kothen oli senaattori Jacob Wilhelm Hisingerin puoliso. Gustaf von Kothenin puoliso oli Johanna Agnes Tollet (1784–1835), jonka vanhemmat olivat henkirakuunoiden kapteeni Daniel Tollet ja tämän toinen vaimo Anna Fredrika von Gertten. Von Kothenin ja Tolletin kolmesta pojasta Gustafista, Casimirista ja Mauritz Ferdinandista tuli kaikista kenraalimajureita Venäjän keisarillisessa armeijassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Gustaf von Kothen. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 23.12.2020
2. 1 2 3  Matti Mali (toimittanut): *Korkein oikeus 1809–1959,* Helsinki 1959, sivut 140–141.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
Ritarikunnan tunnukset
**Loistavan tähden ritarikunta** (kiin.: 景星勳章; pinyin: *Jǐng xīng xūnzhāng*) on taiwanilainen ritarikunta, joka on tarkoitettu erityisen ansioituneille yksilöille. Nämä voivat olla niin Taiwanin kansalaisia kuin ulkomaalaisiakin. Taiwanin sisäministeriön mukaan myöntökriteerit ovat melko lailla samat kuin Suotuisten pilvien ritarikunnan kohdalla. Kunniamerkin voi saada pitkästä ja ansioituneesta virkamiesurasta (vain taiwanilaiset virkamiehet), merkittävästä hyväntekeväisyystyöstä ja taiwanilaiset kulttuurin merkittävästä edistämisestä.

Ritarikunta on perustettu vuonna 1941 ja siinä on yhdeksän luokkaa:

* 1. luokka (erikoissuurristi)
* 2. luokka (suurristi)
* 3. luokka (purppura suurristi)
* 4. luokka (erikoiskravatti)
* 5. luokka (kravatti)
* 6. luokka (erikoisruusuke)
* 7. luokka (ruusuke)
* 8. luokka (erikoisnauha)
* 9. luokka (nauha)

Lähteet
-------

1. ↑  Orders Act  27.4.2020. Ministry of the Interior. Viitattu 13.1.2022. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Civilian orders  2022. Office of the President. Viitattu 13.1.2022. (englanniksi)
**Ganga Prasad** (s. 8. heinäkuuta 1939) on intialainen poliitikko, joka on toiminut Sikkimin kuvernöörinä vuodesta 2018. Aikaisemmin hän on toiminut Intian kansanpuolueen edustajana Biharin osavaltiopolitiikassa 18 vuotta. Liikemiehenä ennen poliittista uraansa työskennellyt Prasad liittyi Bharatiya Jana Sangh -puolueeseen vuonna 1967.

Hän aloitti vuonna 2017 Meghalayan kuvernöörinä. Toimiessaan virassa hän sai osakseen kritiikkiä pitäessään puheensa osavaltion taloudesta hindiksi eikä englanniksi. Opposition mielestä Prasadin kielivalinta oli Intian kansanpuolueelle tavallista hindin suosimista paikallisten kielten kustannuksella. Prasad vastasi kritiikkiin, että hän on käyttänyt hindiä Meghalayassa useasti eikä kukaan ole asiasta valittanut aikaisemmin. Hän myös totesi, että hindiä tulisi käyttää maanlaajuisena yhdistävänä kielenä.

Prasad toimii hindunationalistisesta Rashtriya Swayamsevak Sanghista innoituksen saaneen *Dadhichi Dehdaan Samiti* -kansalaisjärjestön puheenjohtajana. Hän on myös Arya Samaj -uudistusliikkeen johtaja Biharissa.

Prasadilla on kolme poikaa, joista yksi toimii poliitikkona.

Lähteet
-------

1. ↑  Governor Profile *sikkim.gov.in*. Viitattu 2.10.2019.
2. ↑  In Gangtok, Ganga Prasad takes oath as new Governor of Sikkim, replaces Shriniwas Patil *Firstpost*.  27.8.2018. Viitattu 2.10.2019.
3. 1 2  Ganga Prasad Sworn In As Meghalaya Governor *NDTV*.  5.10.2017. Viitattu 2.10.2019.
4. ↑  Congress criticises Meghalaya governor for delivering Assembly speech in Hindi *Scroll*.  17.3.2018. Viitattu 2.10.2019.
5. ↑  People Admire When I Speak in Hindi: Maghalaya Governor Defends Addressing Assmbly in Hindi *News18*.  17.3.2018. Viitattu 2.10.2019.
6. 1 2  Kaushika, Pragya: Woman BJP thought was ‘family-oriented’ to an Atal aide — meet the lesser-known governors *The Print*.  22.8.2018. Viitattu 2.10.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ganga Prasad** Wikimedia Commonsissa