Karkoituksen muistomerkki Jaltalla
**Krimin tataarien karkottaminen** (krimintataariksi *Qırımtatar halqınıñ sürgünligi*, tai pelkästään **Sürgünlik**, "*karkotus*") oli 18.–20. toukokuuta 1944 tapahtunut Krimin tataarien etninen puhdistus Krimillä. Krimin tataarit olivat yksi kymmenestä etnisestä ryhmästä, jotka pakkosiirrettiin Neuvostoliiton väestönsiirtojen aikana.

Tataarien karkottamisen jälkeen venäläisiä houkuteltiin tällaisilla kuulutuksilla asuttamaan uudelleen Krimiä.

Tausta
------

Suurin osa Krimin tataareista oli omaksunut islamin jo 1300-luvulle tulatessa Krimin kaanikunta perustettiin 1440-luvulla. Välit kaanikunnan ja Moskovan olivat huonot jo 1400-luvulta lähtien, ja kun Venäjä lopulta onnistui valtaamaan Krimin, tataarit pakenivat niemimaalta sankoin joukoin pääsääntöisesti Osmanien valtakuntaan: vuosina 1784–1790 peräti 300 000 Krimin tataaria jätti kotinsa. Toinen merkittävä joukkopako Krimiltä koettiin Krimin sodan aikana, jolloin arviolta 15–23 % niemimaan asukkaista pakeni jälleen Osmanien valtakuntaan. Myös Kaukasukselta pakeni suuri määrä muslimeita. Yhteensä lähtijöitä arvellaan olleen 500 000 – 900 000, joista ainakin kolmannes oli Krimin tataareita. Venäjän keisarikunta hyödynsi tilannetta aloittamalla laajamittaiset venäläistämistoimet.

Kun Neuvostoliitto aloitti kollektivisoinnin 1920-luvulla, nälänhätä tappoi arviolta 100 000 ihmistä Krimillä, koska viranomaiset vaativat viljan kuljettamista "tärkeimmille alueille". Yhden arvion mukaan 3/4 tässä nälänhädässä kuolleista oli Krimin tataareita.

Neuvostoliiton maanpuolustuskomissaario hyväksyi 11. toukokuuta 1944 salaisen julkilausuman, joka käsitteli Krimin tataareita sekä näiden väitettyjä natsi-Saksaan. NKVD:n päällikkö Lavrenti Berija oli päivää aiemmin lähettänyt Stalinille kirjeen, jossa Krimin tataareja syytettiin maanpetoksellisista toimista ja haluttomuudesta elää Neuvostoliiton rajoilla.

Karkoituksen toteutus
---------------------

Karkoitustoimet aloitettiin 18. toukokuuta 1944 klo 3:00 NKVD:n toimesta, jotka murtautuivat Krimin tataarien koteihin ja ohjasivat nämä juniin. Kolmen päivän aikana Berijan NKVD siirsi Krimin tataareja, myös kommunisteja ja puna-armeijan jäseniä. Berijalle osoitettu, 22. toukukuuta päivätty, raportti väitti, että Krimin tataarit syyllistyivät valtavissa määrin sotilaskarkuruuteen puna-armeijassa huolimatta siitä, että nämä palvelivat armeijassa ja toimivat partisaaneina natseja vastaan.

Merkittävä osa karkoitetuista lähetettiin nykyisen Uzbekistanin alueelle, jonne päätyi 151 000 Krimin tataaria. Loput lähetettiin muualle Neuvostoliittoon kuten esim. Kazakstaniin tai Tadžikistaniin. Ensimmäiset saapuivat 29. toukokuuta ja suurin osa oli perillä viimeistään 8. kesäkuuta.

Krimin tataarien poistuttua niemimaalta sen venäläistäminen jatkui Stalinin toimesta. Tämä näkyi mm. krimintataarin opettelun kieltämisenä, kirjojen polttamisena ja moskeijoiden tuhoamisena. Heinäkuussa 1944 Krimille muutti 51 000 uudisasukasta, joista suurin osa oli etnisiä venäläisiä, joille tyhjiksi jääneet Krimin tataarien asunnot osoitettiin. Todisteita joukkokarkuruudesta ei ollut ja suurin osa natsien kanssa vehkeilleistä Krimin tataareista sai yksilöllisen oikeudenkäynnin. Berija raportoi 4. heinäkuuta Stalinille, että Kimin tataarien "uudelleenasuttaminen" oli onnistunut.

Toisen maailmansodan päätyttyä puna-armeijassa palvelleet Krimin tataarit eivät saaneet palata Krimille koteihinsa riippumatta esim. siitä, olivatko nämä ansioituneita sotilaita vai eivät. Tällaisen kohtalon koki jopa Amet-han Sultan, joka oli palkittu Neuvostoliiton sankari -kunniamerkillä kahdesti.

### Olot karkoituksen aikana

Karkotuksen aikana kuoli tuhansia ihmisiä karjavaunuissa hapen, ruuan ja juotavan puutteeseen sekä tauteihin, etenkin pilkkukuumeeseen. Uzbekistanissa ollessaan Krimin tataarit laitettiin pakkotyöhön puuvillapelloille, tietöihin, tehtaisiin tai kaivoksiin.

Olot työleireillä olivat surkeat. Töitä tehtiin 11–12 tuntia päivässä 7 päivänä viikossa. Uuvuttavasta työajasta huolimatta karkoitetuille annettiin korkeintaan 400 g leipää päivässä.

### Rehabilitointi

Nikita Hruštšov tuomitsi 1965 Stalinin politiikan, myös etnisten ryhmien karkotukset, mutta hän ei hyväksynyt Krimin tataarien paluuta Krimille. Krimin tataarien lisäksi myös Volgan saksalaisiin tai meskhetinturkkilaisiin ei sovellettu rehabilitointia. Krimin tataarit pysyivät Keski-Aasiassa 1980-luvulle asti, jolloin Gorbatšov antoi heidän palata kotiseuduilleen. Vuoteen 1991 mennessä yli 150 000 Krimin tataaria oli palannut kotikonnuilleen. Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen useat venäläiset poliitikot vastustivat kovaäänisesti sitä, että niemimaa oli nyt osa uutta itsenäistä Ukrainaa.

Krimin korkein neuvosto julisti 14. marraskuuta 1986 karkotuksen rikokseksi.

Uhriluvut
---------

Karkoitus koski arviolta 180 000 – 238 500 Krimin tataaria.

Arvioksi kuolleiden määrästä ilmoitetaan usein 46 %. Brežnevin kaudella Krimin tataareihin suhtauduttiin edelleen vihamielisesti ja ne, jotka puhuivat näinkin suurista kuolinluvuista, asetettiin syytteeseen Neuvostoliiton häpäisemisestä. KGB tekaisi myöhemmin omat lukunsa, joiden mukaan vain 22 % Krimin tataareista kuoli karkoituksien seurauksena.

Perintö ja tunnustaminen kansanmurhana
--------------------------------------

Venäjän miehitettyä Krim vuonna 2014, selkeä enemmistö paikallisista tataareista oli tätä vastaan, minkä vuoksi Venäjä on alkanut vainoamaan näitä uudestaan. Krimin tataareita edustava järjestö Mejilis kiellettiin vuonna 2016 äärijärjestönä, minkä seurauksen se joutui muuttamaan Kiovaan. Krimin miehityksen jälkeen arviolta 10 % Krimin tataareista pakeni H'ersoniin, joka päätyi Venäjän miehittämäksi vuoden 2022 hyökkäyksen jälkeen.

Karkotuksen ovat tunnustaneet kansanmurhaksi seuraavat maat:

| Maa | Pvm | Lähde |
| --- | --- | --- |
|  Ukraina | 12. marraskuuta 2015 |  |
|  Latvia | 24. huhtikuuta 2019 |  |
|  Liettua | 6. kesäkuuta 2019 |  |
|  Kanada | 10. kesäkuuta 2019 |  |

Karkoitustoimien alkamispäivä, 18. toukokuuta, on Krimin tataarien kansanmurhan muistopäivä. Päätös asiasta tehtiin samassa yhteydessä, kun Verh'ovna Rada julisti tapahtuman kansanmurhaksi. Krimin tataarit olivat kampanjoineet tämän puolesta jo vuodesta 2006 lähtien.

Karkottaminen mediassa ja taiteessa
-----------------------------------

Vuonna 2013 sai ensi-iltansa *Haitarma*, jonka on ohjannut Krimin tataareihin kuuluva ukrainalainen ohjaaja Ahtem Seitablajev. Elokuva perustuu Amet-han Sultanin kokemuksiin Krimin tataarien karkoituksesta.

Vuoden 2016 Euroviisuissa Ukrainan edustaja Jamala esitti kappaleen *1944*, joka käsitteli Krimin tataarien karkottamista ja oli omistettu Jamalan omien sanojen mukaan hänen isoisoäidilleen. Kappale voitti kilpailun saatuaan 534 pistettä.

Lähteet
-------

1. ↑  Spring, Peter: *Great Walls and Linear Barriers*, s. 228. Pen and Sword Books, 2015. ISBN 9781473853843. (englanniksi)
2. ↑  Potichnyj, Peter J.: The Struggle of the Crimean Tatars.  *Canadian Slavonic Papers*, 1975, nro 17, s. 302–319. JSTOR 40866872.
3. ↑  Fisher, Alan W.: Emigration of Muslims from the Russian Empire in the Years After the Crimean War.  *Jahrbücher für Geschichte Osteuropas*, 1987, 35. vsk, nro 3, s. 356–371. JSTOR 41047947.   (englanniksi)
4. ↑  Olson, James Stuart; Pappas, Lee Brigance & Pappas, Nicholas Charles: *An Ethnohistorical Dictionary of the Russian and Soviet Empires*, s. 185. Greenwood Publishing Group, 1994. ISBN 9780313274978. (englanniksi)
5. ↑  Smele, Jonathan D.: *Historical Dictionary of the Russian Civil Wars, 1916-1926*, s. 302. Rowman & Littlefield, 2015. ISBN 9781442252813. (englanniksi)
6. 1 2 3 4  Deportation of the Crimean Tatar people. History of genocide *Suspilne*.  18.5.2020. Viitattu 1.3.2024. (englanniksi)
7. 1 2  Crimean Tatars faced extermination 79 years ago: people who have endured, now face Russia’s pressure *UATV English*.  18.5.2023. Viitattu 1.3.2024. (englanniksi)
8. ↑  Kamenetsky, Ihor: *Nationalism and Human Rights: Processes of Modernization in the USSR*, s. 244. Association for the Study of the Nationalities (USSR and East Europe), 1977. ISBN 9780872871434. (englanniksi)
9. 1 2 3  Crimean Tatars and Russification *Wilson Center*.  13.9.2022. Viitattu 1.3.2024. (englanniksi)
10. 1 2  Crimean Tatars: The swallows that always return.  *Minority Rights Group*, 18.5.2023. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi)
11. 1 2  Remembering the Crimean Tatar Deportation, the Sürgünlik  18.5.2020. Ukrainian Institute of America. Viitattu 1.3.2022. (englanniksi)
12. ↑  Viola, Lynne: *The Unknown Gulag: The Lost World of Stalin's Special Settlements*, s. 99. Oxford University Press, 2007. ISBN 9780195187694. (englanniksi)
13. ↑  Anna Reid: *Borderland: A Journey Through the History of Ukraine*, s. 204. Orion, 2015-04-30. ISBN 978-1-78022-928-7. Teoksen verkkoversio (viitattu 1.3.2024). (englanniksi)
14. ↑  Arno Tanner: *The Forgotten Minorities of Eastern Europe: The History and Today of Selected Ethnic Groups in Five Countries*. East-West Books, 2004. ISBN 978-952-91-6808-8. Teoksen verkkoversio (viitattu 1.3.2022). (englanniksi)
15. ↑  Ukraine Opens Criminal Probe Against Stalin, Beria For Crimean Tatar Deportations *RadioFreeEurope/RadioLiberty*. Viitattu 1.3.2022. (englanniksi)
16. 1 2  Sürgün: The Crimean Tatars' deportation and exile *SciencesPo*.  19.1.2016. Viitattu 1.3.2022. (englanniksi)
17. 1 2  "Punished Peoples" of the Soviet Union: The Continuing Legacy of Stalin's Deportations (pdf) (s. 34) *Human Rights Watch*.  1991. Viitattu 1.3.2024. (englanniksi)
18. ↑  Crimea: Persecution of Crimean Tatars Intensifies *Human Rights Watch*.  14.11.2017. Viitattu 1.3.2024. (englanniksi)
19. ↑  Remembering Sürgünlik: Supporting Crimean Tatars in a Dark Time *Freedom House*. Viitattu 1.3.2022. (englanniksi)
20. 1 2  Ukraine Parliament Recognizes Tatar 'Genocide' *RadioFreeEurope/RadioLiberty*.  12.11.2015. Viitattu 1.3.2022. (englanniksi)
21. ↑  Foreign Affairs Committee adopts a statement on the 75th anniversary of deportation of Crimean Tatars, recognising the event as genocide *Latvijas Republikas Saeima*.  24.4.2019. Viitattu 1.3.2022. (englanniksi)
22. ↑  Lithuanian parliament recognizes Soviet crimes against Crimean Tatars as genocide *The Baltic Times*.  6.6.2019. Viitattu 1.3.2022. (englanniksi)
23. ↑  Foreign Affairs Committee passes motion by Wrzesnewskyj on Crimean Tatar genocide *The Ukrainian Weekly*.  21.6.2019. Viitattu 1.3.2022. (englanniksi)
24. ↑  Grytsenko, Oksana: ‘Haytarma’, the first Crimean Tatar movie, is a must-see for history enthusiasts *Kyiv Post*.  8.7.2013. Viitattu 1.3.2024. (englanniksi)
25. ↑  The Dark History Behind Eurovision's Ukraine Entry *Time*. Viitattu 1.3.2022. (englanniksi)
26. ↑  Ukrainan Jamala voitti Euroviisut 2016 - Suomen seuraavaa viisuedustajaa haetaan jälleen UMK:ssa *YLE Uutiset*.  15.5.2016. Viitattu 1.3.2024.