recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Esko "Suikki" Jääskä Nuorison taidetapahtumassa Jyväskylässä 1972.
**Esko "Suikki" Jääskä** (s. 12. tammikuuta 1950) on suomalainen muusikko, äänittäjä, musiikkistudioyrittäjä, musiikkiteknologian opettaja sekä yksi Provinssirock-festivaalin perustajista. Hän toimi 2007–2018 Seinäjoen Rytmi-instituutin hallituksen puheenjohtajana.

Jääskä on neljän vuosikymmenen ajan tehnyt musiikkiäänityksiä liikkuvalla studioautollaan eri puolilla Suomea. Hän on tallentanut etenkin suomalaisten kuorojen ja hengellisen musiikin esittäjien ohjelmistoa.

Jääskä on muusikkona enimmäkseen itseoppinut, mutta otti joitakin trumpettitunteja kapellimestari Antti Vainiolta. Hän on varsinaiselta ammattikoulutukseltaan hammaslaborantti. 1970-luvun alkupuolelta Suikki Jääskä muistetaan Seinäjoen seudulta isojen, puhallinsektioin varustettujen rock-yhtyeiden Super-Suikkis ja Bestsellers Orchestra perustajana, johtajana ja trumpetistina. Näiden yhtyeiden entisiä muusikoita kokoontui Jääskän aloitteesta syksyllä 2010 Seinäjoelle yhtä konserttia varten. Heistä Jääskä ja viisi muuta päätti jatkaa vakituisemminkin nimellä *Soulful of Blues with Soul Sisters and Downtown Horns* (SOB).

Suikki Jääskä toimii aktiivisesti eteläisen Afrikan musiikkia ja tanssia Suomessa edistävässä yhdistyksessä Good People ry. Vuonna 1990 hän oli yksi Seinäjoen populaarimusiikin keskuksen Rytmi-instituutin perustajia. Hän on toiminut pitkään instituutin hallituksessa.

1990-luvulta alkaen Jääskä on opettanut musiikkiteknologiaa Sibelius-Akatemiassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Suikki Jääskä, Pohjalaiset musiikintekijät -sivusto], Porstuakirjastot. Viitattu 10.1.2016.
2. ↑  Ampuja, Eetu: Provinssirockin perustaja ihmettelee: mihin rock katosi Provinssista?  (Arkistoitu – Internet Archive)Ilta-Sanomat. Viitattu 5.7.2016
3. ↑  Referenssit (Arkistoitu – Internet Archive), Master Recording. Viitattu 6.1.2014
4. ↑  Matti Salmenkangas: SOB nostaa bluesin kunniaan  7.3.2012. Ilkka. Viitattu 5.1.2014.
5. ↑  Soul-bluesin kunnianpalautus pohjalaisittain  10.6.2011. Jazzrytmit.  Arkistoitu 7.1.2014. Viitattu 6.1.2014.
6. ↑  Good People (Arkistoitu – Internet Archive), Globalmusic.fi. Viitattu 6.1.2014.
7. ↑  Suikki Jääskä iloitsee kaksikymppisen Rytmi-instituutin suosiosta, Yle Pohjanmaa 2.9.2010. Viitattu 6.1.2014.
8. ↑  Hallinto (Arkistoitu – Internet Archive), Rytmi-instituutti. Viitattu 6.1.2014.
9. ↑  Rytmi-instituutin hallitus laajeni valtakunnalliseksi *Rytmi-instituutti*.  9.11.2018. Viitattu 29.12.2022.
10. ↑  Suikki Jääskä (Arkistoitu – Internet Archive), Kokkolan Ooppera. Viitattu 6.1.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Jääskän Master Recording -studion verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
* Suikki Jääskä Fono.fi-äänitetietokannassa
**Lumituuli Oy** on vuonna 1998 perustettu Suomen ensimmäinen kuluttajaomisteinen tuulivoimayhtiö. Sillä on yli 1000 osakkeenomistajaa, joilla on osakkuuden myötä oikeus ostaa yhtiön tuulivoimaa, jota tuotetaan vuonna 2014 valmistuneilla Lumijoella sijaitsevalla 2 MW voimalalla ja Iin Laitakarissa sijaitsevalla 800 kW voimalalla. Sähkön myynnissä Lumituuli toimii yhdessä Lumme-energian Ekosähkö Oy:n kanssa. Lumituulen toimitusjohtajana toimii Jaakko Savolahti.

Lumituulen historia
-------------------

Lumituuli Oy perustettiin helmikuussa 1998 Dodo ry:n piirissä tavoitteena tarjota kuluttajille mahdollisuus ostaa tuulivoimalla tuotettua sähköä ja edistää tuulivoiman hyödyntämistä Suomessa. Voimalan rakentaminen rahoitettiin osakeanneilla kerätyllä omalla pääomalla. Yhtiön ensimmäinen voimala, 660 kilowatin Vestas V47, pystytettiin maaliskuussa 1999 ja oli aikanaan Suomen suurin tuulivoimala. Rakennuskustannukset olivat noin miljoona euroa.  Myöhemmin yhtiö lähti osakkaaksi Energiansäästöpalvelu Enespa Oy:öön, jonka toimialana ovat energiansäästöinvestoinnit.

Yhtiö on jatkanut voimalahankkeiden kehittämistä ja järjestänyt uusia osakeanteja: vuonna 2008 järjestettiin kaksi osakeantia, toinen yleisölle ja toinen Ekosähkö Oy:lle ja St1 Oy:lle ja vuonna 2011 suuri osakeanti yleisölle, jossa kerättiin noin 0,5 miljoonaa euroa Sähkäle-voimalan uusimisprojektiin. Yhtiö kehitti suurta merituulipuistoprojektia tuulivoimalalle Oulunsalon ja Hailuodon väliselle merialueelle, mutta on luopunut tästä ympäristösyistä.

Vuonna 2013 Lumituuli aloitti uuden voimalan rakentamisen Iin Laitakariin. Voimala (Enercon E-53, 800 kW) valmistui maaliskuussa 2014 ja tuottaa 1900 MWh sähköä vuodessa. Uutena projektina yhtiö alkoi kehittää tuulivoimaa Helsinkiin. Lumituuli uusi myös keväällä 2014 ensimmäisen tuulivoimalansa Lumijoen Varjakassa. Lumituuli on kerännyt joukkorahoituksella noin 3,8 miljoonaa euroa vuosien varrella sekä osakeanneilla että lainaemissioilla.

Katso myös
----------

* Tuulivoima Suomessa

Lähteet
-------

1. ↑  Savolahti, Jaakko: Ekosähkö on nykyään osa Lumme Energiaa  4.2.2022. Lumituuli Oy. Viitattu 27.7.2022.
2. ↑  Yhtiön hallinto Lumituuli Oy. Viitattu 27.7.2022.
3. ↑  Yhtiön tausta Lumituuli Oy. Viitattu 20.12.2008.
4. ↑  Lumituuli keräsi miljoona euroa pääomia omalla tavallaan *lumituuli.fi*.  23.3.2012. Viitattu 16.10.2012.
5. ↑  Uusi tuulipuisto suunnitteilla  28.11.2007. Kaleva. Viitattu 20.12.2008. [vanhentunut linkki]
6. ↑  Oulunsalo-Hailuoto -tuulipuisto | Lumituuli Oy *www.lumituuli.fi*. Viitattu 10.4.2018.
7. ↑  Lumituuli Oy: Lumituuli rahoitti uuden voimalahankkeen yleisörahoituksella *lumituuli.fi*. Viitattu 18.8.2014.
8. ↑  Yhtiö | Lumituuli Oy *www.lumituuli.fi*. Viitattu 10.4.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Lumituulen www-sivut
* Lumituuli Oy yhtiönä (porssitieto.fi)
*Tämä artikkeli käsittelee valtiopäivämiestä ja kansanedustajaa. Erkki Peltonen on yrittäjä, yritysjohtaja ja kauppaneuvos.*
**Erik (Erkki) Peltonen** (sukunimi aik. *Tiitula*; 1. toukokuuta 1861 Askola – 25. tammikuuta 1942 Ristiina) oli suomalainen kansakoulunopettaja, valtiopäivämies ja kansanedustaja.

Peltosen vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Henrikinpoika Tiitula ja Maria Johanintytär. Hän kävi kiertokoulun ja valmistui 1883 kansakoulunopettajaksi Jyväskylän opettajaseminaarista. Peltonen oli naimisissa vuodesta 1892 Hilma Kinnusen kanssa.

Peltonen toimi kiertokoulunopettajana Orimattilassa 1877–1879, kansakoulunopettajana Simossa 1883–1885 sekä kansakoulunopettajana Nurmeksessa 1885–1918 ja uudestaan 1921–1925. Hän oli lisäksi Suomen maatalousosakepankin Nurmeksen konttorin johtajana 1918–1921, lukkari-urkurina Simossa 1883–1885 ja Nurmeksen meijerikoulun johtajana 1901–1911.

Peltonen edusti Pielisjärven tuomiokuntaa talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1905–1906. Hän oli myös nuorsuomalaisen puolueen kansanedustajana 1908–1909 edustaen Kuopion läänin itäistä vaalipiiriä. Kunnallispolitiikassa Peltonen toimi Nurmeksen kunnanvaltuuston jäsenenä.

Lähteet
-------

* .aspx Erkki Peltonen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

### Viitteet

1. ↑  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 216–217. Helsinki: Otava, 1926.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Nuorsuomalaisen Puolueen kansanedustajat 1908–1909 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(27) | 
* Ahmavaara
* Arokallio
* Brander
* Castrén
* Erkko
* Grotenfelt
* Heiskanen
* Homén
* Hultin
* Huoponen
* Kaskinen
* Koskelin
* Kurikka
* Latva
* Nissinen
* Nylander
* Peltonen
* Pennanen
* Riihelä
* Rosendal
* Setälä
* Stenroth
* Sthålberg
* Svinhufvud
* Tanttu
* Viljakainen
* Wikman

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Those Who Tell The Truth Shall Die, Those Who Tell The Truth Shall Live Forever** on teksasilaisen post-rock-yhtye Explosions in the Skyn toinen kokopitkä albumi. Se sisältää kuusi raitaa, jotka on jaettu kansilehtisessä kuvattuun kahteen osioon; ensimmäiset kolme kuuluvat "Die" -puolelle, ja toiset kolme "Live Forever" -puolelle. Albumin nimi viittaa tähän jakoon. 

Albumin ulkoasu on David Loganin käsialaa. Se perustuu The Angel of Monsiin, ensimmäiseen maailmansotaan sijoittuvaan legendaan Monsin taistelussa brittisotilaita suojanneesta enkelistä.

Albumin julkaisun paikkeilla syntyi keskustelua sen viittauksista syyskuun 11. päivän terrori-iskuihin. Se julkaistiin vain muutamia päiviä ennen tapahtumaa, ja sen kannessa olevat lauseet *"This plane will crash tomorrow"* ("Tämä kone törmää huomenna") ja *"Help us stay alive"* ("Auta meitä pysymään hengissä") voitaisiin tulkita asiaan liittyviksi. Viittaukset ovat tietysti sattumaa.

Levyn raita "Have You Passed Through This Night?" on yksi harvoista yhtyeen kappaleista, jolla on sanoja. Kappaleella on sample sotaelokuvasta *Veteen piirretty viiva*.

Kappaleet
---------

### Die

1. Greet Death – 7.18
2. Yasmin The Light – 7.03
3. The Moon Is Down – 10.02

### Live Forever

1. 
2. Have You Passed Through This Night? – 7.19
3. A Poor Man's Memory – 6.04
4. With Tired Eyes, Tired Minds, Tired Souls, We Slept – 12.02

Arviot
------

* Allmusic: 4/5 tähteä
* Pitchfork Media: 8.9/10

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Those Who Tell the Truth Shall Die, Those Who Tell the Truth Shall Live Forever discogs.com -sivustolla
**Inari Tilli** (o.s. **Nuutero**, s. 1972) on suomalainen musiikkitoimittaja, joka on työssään erikoistunut kuoromusiikkiin. Hänen toimittamiaan ohjelmia voi kuulla Yle Radio 1:ssä ja nähdä Yle Teemalla. Ohjelmien joukossa ovat muun muassa kuorofestivaalien ja konsertti-iltojen radioinnit, *Sävel on vapaa*, *Lauantain toivotut levyt*, *Faunin iltapäivä*, *Näistä levyistä en luovu* sekä oopperalähetykset. Tilli tunnetaan suomalaisissa kuoropiireissä myös Kuorokuiskaajana, joka seuraa sosiaalisessa mediassa kuoromusiikin tapahtumia niin Suomessa kuin kansainvälisesti.

Inari Tilli on valmistunut musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta. Hän on työskennellyt Yleisradiossa musiikkitoimittajana vuodesta 2004 lähtien. Tätä ennen hän on toiminut Jouluradion ensimmäisenä musiikkipäällikkönä vuonna 2003 sekä vuosina 1998–2003 juontajana ja toimittajana Classic FM:ssä. 

Toimittajantyön ohella Tilli on laulanut monissa kuoroissa. Vuodesta 2013 hän on turkulaisen kamarikuoro Key Ensemblen jäsen. Hän toimii myös Yleisradion henkilökuntakuoro Ylennyksen taiteellisena johtajana sekä dokumenttien selostajaäänenä. Tilli on naimisissa Johann Tillin kanssa.

Vuonna 2018 Inari Tilli asettui asumaan Rantasalmen Kolkontaipaleelle. Puolisonsa Johann Tillin kanssa he ovat perustaneet taiteilijaresidenssin Villa Ilokiven Kolkontaipaleen vanhaan kyläkouluun.*lähde?*

Vuonna 2023 Inari Tilli perusti puolisonsa kanssa Ilokivi kaekuu - taijevestivualin. Festivaali tarjoaa yleisölle helposti lähestyttävää klassista musiikkia ja sen tunnelma halutaan pitää sellaisena, että sinne on jokaisen helppo tulla ja olla.*lähde?*

Palkinnot ja tunnustukset
-------------------------

* Konekirjoituksen lääninmestari 1988
* Äänekkäimmän ämpäri 2007
* Ylioppilaskunnan Laulajien impressaarimerkki 2008
* Kuoroteko-palkinto 2008
* Venla-palkintoehdokas reality-sarjassa, toimittajana Yle Teeman ohjelmasarjassa *Kuoroon!* 2009
* Suomen Mieskuoroliiton ansiomerkki 2013
* Suomen Mieskuoroliiton mestarimerkki 2015

Aiheesta muualla
----------------

* *Villa Ilokivi* -kotisivut
* *Ilokivi kaekuu-taijevestivuali* -kotisivut
* *Kuorokuiskaaja* Facebook-sivut

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva

 |

 |
*Hakusana "Alvin ja pikkuoravat" ohjaa tänne. Sanan muista merkityksistä kerrotaan täsmennyssivulla.*
**Alvin and the Chipmunks** on alun perin yhdysvaltalaisen Ross Bagdasarianin vuonna 1958 kehittämä kuvitteellinen yhtye. Ryhmä koostuu kolmesta laulavasta animoidusta maaoravasta nimeltä Alvin, Simon ja Theodore. Ensimmäisen kerran yhtyeen hahmot esiintyivät vuonna 1961 valmistuneessa animaatiosarjasa *The Alvin Show*. Myöhemmin kolmikko on esiintynyt lukuisissa piirrossarjoissa ja elokuvissa, kuten muun muassa vuosina 1983–1990 valmistuneessa animaatiosarjassa, jota Suomen televisiossakin on aikoinaan esitetty. Suomessa julkaistiin 1970-luvulla Espoon kirjapainon kustantamana lyhyen aikaa *Alvin and the Chipmunks* -sarjakuvalehteä nimellä *Arska*.

Suomessa Sauvo Puhtila levytti Eino Virtasen kanssa Bagdasarianin pikkuoravakappaleista suomennosversioita, kuten muun muassa *Pikkuoravien joululaulun*. Suomennoksena pikkuoravien nimet olivat Nestori, Simeoni ja Elmeri. Eino Virtanen esitti pikkuoravien ääntä. Suomenkieliset pikkuoravakappaleet julkaistiin vuonna 1965 albumille Saukki & Oravat.

Lähteet
-------

1. ↑  Huver, Scott: How Alvin and the Chipmunks Creator Ross Bagdasarian Sr. Launched an Empire on a Novelty Song *variety.com*.  14.3.2019. Viitattu 3.3.2024. (englanniksi)
2. ↑  The Alvin Show (1961) *themoviedb.org*. Viitattu 3.3.2024. (englanniksi)
3. ↑  Arska, ja pikkuoravat (1974) *populaari.blogspot.com*. Viitattu 3.3.2024.
4. 1 2  Saukki ja pikkuoravat radiossa *Elävä arkisto Yle.fi*.  28.8.2015. Viitattu 3.3.2024.
5. ↑  Saukki & Oravat *discogs.com*. Viitattu 3.4.2024. (englanniksi)
**Turun kaupungin joukkoliikennetoimisto** on Turun ympäristötoimialan palvelualue, jonka tehtävänä on kaupunkiseudun joukkoliikenteen (Fölin) järjestäminen. Turun joukkoliikennetoimisto ostaa pääosan liikenteestä kilpailuttamalla yksityisiltä bussiliikennöitsijöiltä (noin 80 % toiminnasta) ja osan (noin 20 % toiminnasta) ilman kilpailutusta kaupungin omistamalta Turun Kaupunkiliikenne Oy:ltä. Lisäksi erillisten sopimusten nojalla kelpuutetaan tietyillä seutuliikennealueen ulkopuolelle ulottuvilla linjoilla Fölin liput seutuliikennealueen sisällä.

Liikenne rahoitetaan lipputuloilla ja kaupungin tuella. Vuonna 2007 Turun joukkoliikenteessä tehtiin 19,7 miljoonaa matkaa. Joukkoliikennetoimiston tulot olivat 18,3 miljoonaa euroa ja menot 28,6 miljoonaa euroa, eli kaupungin tuki oli noin 10,3 miljoonaa euroa.

Joukkoliikenteen reittejä ja aikatauluja, lippujen hintoja sekä hankintoja koskevat päätökset tekee Turun kaupunkiseudun joukkoliikennelautakunta. 

Turun joukkoliikennetoimisto erotettiin 1990-luvulla Turun kaupungin liikennelaitoksesta yhteistariffisopimuksen muutettua TLO:n liikenteen kaupungin ostoliikenteeksi. Tällöin oli välttämätöntä siirtyä tilaaja-tuottajamalliin. Liikenteen kilpailutus alkoi vuonna 1995 linjalla 99 ja muilla linjoilla vaiheittain vuodesta 1999 alkaen. Seudullinen liikenne siirtyi joukkoliikennetoimiston alaisuuteen kesällä 2014.

Turun joukkoliikennetoimiston johtajana toimi perustamisesta vuoteen 2005 asti joukkoliikennejohtaja, DI Erkki Airaksinen. Hänen seuraajansa on joukkoliikennejohtaja, DI Sirpa Korte.

Reitit ja muut linja tiedot näkee foli.fi

Linjoja ajavat liikenöitsijät
-----------------------------

Kilpailutettuja linjoja ajavat liikennöitsijät:

* LS-Liikennelinjat
* Länsilinjat
* SL-Autolinjat
* Tarjousyhteenliittymä Vesman Liikenne ja Grandellin Liikenne
* Turun Kaupunkiliikenne
* Turun Linja-autoilijain Osakeyhtiö
* V-S Bussipalvelut

Kilpailutettua liikennettä ovat aiemmin ajaneet myös Sopimus Seitsikko, Mikko Rindell ja Tarjousyhteenliittymä SAL & TI (Turun Linja-auto, Lehtisen Linja ja Linjaliikenne J. Salonen).

Fölin lippuja kelpuuttavat tietyillä linjoillaan:

* Turun Linja-autoilijain Osakeyhtiö
* Vainion Liikenne

Lähteet
-------

1. ↑  Turun kaupungin tilinpäätös 2007 (Arkistoitu – Internet Archive) s. 196

Aiheesta muualla
----------------

* Föli
**Maria Valkama** on suomalainen radio- ja televisiotoimittaja ja järjestöjohtaja. Hän on työskennellyt Yleisradiossa, ensimmäisiin kaupallisiin radioasemiin kuuluneessa Radio Ykkösessä ja vuodesta 1996 Radio Stadissa. 2000-luvulla Maria Valkama on toiminut Suomen Tuki- ja liikuntaelinliitto Tule ry:n pääsihteerinä.

1980-luvun alussa Valkama oli mukana tekemässä *Kukkokiekuu*-nimistä television "viihteellistä asiaohjelmaa koko perheelle". Vuonna 1983 hän käsikirjoitti ja juonsi yhdessä Leo Lehdistön kanssa kotimaanmatkailuun erikoistunutta tv-ohjelmasarjaa *Kaunis on maa*. Vuosina 1983 ja 1984 hän juonsi Suomen euroviisukarsinnan. Valkama oli mukana myös *Viikonlopputelevisio*-ohjelmassa, kunnes lähti Ylestä vuonna 1985 mukaan pääkaupunkiseudun kaupalliseen paikallisradioon Radio Ykköseen. Sen mentyä konkurssiin 1995 Valkama jatkoi samalla taajuudella (91,1 MHz) pari vuotta toimineessa Radio Stadissa. Syksystä 1992 Valkama oli mukana PTV-televisiokanavan pääkaupunkiseudulla näkyneessä arkipäivien "iltapäivälehtimäisessä" makasiiniohjelmassa *Betoniviidakko* yhdessä Hannele Schlizewskin ja Mikko Räisäsen kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Radiovaikuttajan henkilökuva: Maria Valkama, Paikallisradiot-verkkomuseo. Viitattu 4.12.2016.
2. ↑  Valkama, Maria, RITVA-tietokanta, Radio- ja televisioarkisto. Viitattu 4.12.2016.
3. ↑  Suomen Tule ry:n pääsihteeri Maria Valkama: Tuki- ja liikuntaelinsairaudet Euroopan yleisin työperäinen ongelma (Arkistoitu – Internet Archive), SAK Rauma 22.10.2007. Viitattu 4.12.2016.
4. ↑  Hukkaputkesta Sibeliukseen.  *Helsingin Sanomat*, 18.18.1981, s. 13. Näköislehti (maksullinen).
5. ↑  Kemppinen, Petri: Iltapäivää, kolmiulotteista?  *Helsingin Sanomat*, 26.8.1992, s. 54. Näköislehti (maksullinen).
**Eero Miettinen** (s. 1954) on suomalainen teollinen muotoilija ja 
Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun professori.

Miettinen kirjoitti ylioppilaaksi Apollon lukiosta Helsingissä vuonna 1973 ja valmistui teolliseksi muotoilijaksi Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1980. Hän työskenteli 1979–1984 teollisena muotoilijana Oy Sisu-Auto Ab:ssä, jossa hän suunnitteli terminaalitraktoreita ja kuorma-autoja. Oy Saab-Valmet Ab:n muotoilupäällikkönä toimiessaan 1985–1998 Miettinen vastasi muun muassa avoautojen konsepti- ja vuosimallimuotoilusta. Nokian muotoilujohtajana Miettinen toimi 1998 –2009, minkä jälkeen hän on toiminut Suomen Muototoimisto Oy:n toimitusjohtajana.

Eero Miettinen on opettanut muotoilua Taideteollisessa korkeakoulussa 1980–2009 ja Teknillisessä korkeakoulussa 1995–2009. Miettinen toimii professorina Aalto-yliopiston taideteollisessa korkeakoulussa ja Lahden Muotoiluinstituutissa. Hän on opettanut ja luennoinut myös lukuisissa muiden maiden yliopistoissa.

Miettinen nimettiin vuoden teolliseksi muotoilijaksi 1994 ja Kaj Franck -palkinnon saajaksi 2001. Vuonna 2008 hänet nimitettiin Teknillisen korkeakoulun tekniikan kunniatohtoriksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Opettajamatrikkeli 1973-2003 (Arkistoitu – Internet Archive), Taideteollinen korkeakoulu. Viitattu 7.4.2014.
2. ↑  Jenni Janatuinen: Mitä meistä tuli isona: Eero Miettinen  1.2.2002. Ylioppilaslehti. Viitattu 29.9.2013.
3. 1 2 3  Eero Miettinen Lahden Messut.  Arkistoitu 29.10.2013. Viitattu 29.10.2013.
4. 1 2  Kaj Franck -muotoilupalkinto 2001: Teollinen muotoilija Eero Miettinen (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Eero Miettisen arkisto Elinkeinoelämän keskusarkistossa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Eero Miettisen haastattelu 2007 (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |

 |
**Pauliina Tukiainen** (s. 1977 Helsinki) on suomalainen pianisti ja liedsäestäjä.

Tukiainen opiskeli pianonsoittoa Suomessa ja Frankfurt am Mainissa. Hän valmistui Frankfurtin musiikkikorkeakoulusta vuonna 2006. Liedtulkinnan opintoja hän suoritti Hartmut Höllin ja Anne Le Bozecin johdolla Zürichissä ja Karlsruhessa. Opiskeluaikanaan Tukiainen esiintyi orkestereiden solistina, mutta sittemmin hän keskittyi lied- ja kamarimusiikkityöhön. Hän on tehnyt esiintymisiä esimerkiksi Wienin Musikvereinissa, Zürichin Tonhallessa, Oslon konserttitalossa ja George Enescu -festivaalilla. Tukiainen on toiminut Bonnin Schumann-festivaalin taiteellisena neuvonantajana.

Lokakuussa 2017 Tukiainen aloitti työskentelyn professorina Salzburgin Mozarteumissa. Hän on opettanut lisäksi Frankfurt am Mainissa ja Freiburg im Breisgaussa. Hän on työskennellyt mestarikursseilla ja workshopeissa sekä kuulunut kilpailujen tuomaristoihin. Syyskuussa 2020 Tukiainen julkaisi pitkäaikaisen yhteistyökumppaninsa, baritoni Arttu Katajan kanssa Alba-levymerkillä Jean Sibeliuksen, Johannes Brahmsin, Robert Schumannin ja Toivo Kuulan yksinlaulujen kokoelmalevyn *Serious Songs*. Hän on aiemmin levyttänyt Coviello Classicsille ja tehnyt ensimmäisen levytyksen Wolfgang Rihmin sävellyksestä *Ophelia Sings*.

Lähteet
-------

1. ↑  Wettbewerb 2009 - Preisträger Lied - Pauliina Tukiainen University of Music and Performing Arts Graz
2. 1 2 3 4 5  Vita Pauliina Tukiainen
3. 1 2  Taiteilijaesittely (Arkistoitu – Internet Archive) Pielinen Soi
4. 1 2  Pauliina Tukiainen (Arkistoitu – Internet Archive) Mozarteum
5. ↑  Arttu Katajan ja Pauliina Tukiaisen yhteistyö toimii liedin parhaiden perinteiden mukaisesti Kulttuuritoimitus
**Asemakeskus** on Tampereen rautatieaseman päälle ja ympäristöön suunniteltu rakennuskokonaisuus. Asemakeskus koostuu aseman päälle rakennettavasta kannesta, puistosta ja tornitaloista. Puisto sijoittuu aseman länsipuolelle ja tornit aseman ympäristöön sekä kannelle. Hankkeen suunniteltu aloitusvuosi on 2022 ja sen on arvioitu valmistuvan kokonaisuudessaan 2030-luvulla. Hankkeen aloitusta kuitenkin lykättiin vuoteen 2023 jääkiekon mm-kisojen vuoksi. Toukokuun lopussa 2023 tiedotettiin ettei asemakeskusta aloitetakkaan, vaan koko alue suunnitellaan uusiksi ja kytketään yhdeksi kokonaisuudeksi pohjoiskannen kanssa. Hankkeen aloitusvuosi lykkääntyi vuoteen 2026 ja näin ollen hanke viivästyy neljällä vuodella. Vuonna 2024 aloitettiin rakentamisen valmistelevat työt. Hankkeen varsinaisen rakentamisen on määrä alkaa tammikuussa 2025.

Katso myös
----------

* Tampereen Kansi

Lähteet
-------

* Asemakeskuksesta uusi maamerkki ja portti Tampereelle *finnpark.fi*. Viitattu 29.1.2023.

### Viitteet

1. ↑  Tampereen Asemakeskus [Tampereen kaupunki - Kaupunkisuunnittelu - Kaupunkiympäristö uudistuu - Kannen alue] *www.tampere.fi*. Viitattu 21.1.2023.
2. ↑  Roth, Raili: Tampereen asemakeskus: Finpark ja YIT aloittavat rakentamisen (Maksullinen artikkeli) *Aamulehti*.  15.5.2021.
3. ↑  Satu Peltola: Tampereen jättihankkeen hurjat suunnitelmat: aikaisempia tornitaloja korkeammiksi nousevat talot muuttavat kaupungin ilmeen – Myös tähtiarkkitehdin nimeä väläytelty *Aamulehti*.  27.5.2023. Viitattu 27.5.2023.
Vaaleansininen bussi, jonka kyljessä ja keulassa on erilaisia pastellinvärisiä ja pyöreitä sumikko gurashi -hahmojaSumikko Gurashi -hahmoja bussin kyljessä vuonna 2020.Sumikko Studio osakalaisessa kauppakeskuksessa.
**Sumikko Gurashi** (jap. すみっコぐらし, *sumikkogurashi*; suom. *"nurkkaelämää"*) on japanilaisen San-X-yrityksen tavaramerkki, joka koostuu 15 maskotin ryhmästä. Kullakin maskotilla on oma taustatarinansa ja persoonansa, mutta ne kaikki ovat ujoja tai pitävät hiljaiselämästä. Monilla hahmoista on epävarmuuksia, jotka saavat ne näkemään itsensä tai maailman negatiivisesti. Sumikko Gurashi julkistettiin vuonna 2012 ja on Rilakkuman jälkeen San-X:n toiseksi suosituin tuotemerkki.

Sumikko Gurashista on tehty kolme anime-elokuvaa, jotka ilmestyivät Japanissa vuosina 2019, 2021 ja 2023. Ensimmäinen niistä tuotti lipputuloissa yhteensä 1,4 miljardia jeniä ja toinen ensimmäisten kolmen päivän aikana noin 250 000 jeniä.

Vuonna 2023 ilmoitettiin Sumikko Gurashi -teemaisten popup-kahviloiden avaamisesta. Kahvilat avattiin viiteen suureen japanilaiseen kaupunkiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Sumikko *San-Xnet*. San-X. Viitattu 29.2.2024.
2. 1 2  3rd Sumikko Gurashi Anime Film's Teaser Unveils Title, Staff, November 3 Debut *Anime News Network*.  29.2.2024. Viitattu 29.2.2024. (englanniksi)
3. ↑  Rilakkuma: Bear essentials *Deep reads from The Japan Times*. Viitattu 27.2.2024. (englanniksi)
4. ↑  Sumikko Gurashi Movie Collaborates With Wonka in New Visual *Anime Corner*.  12.11.2023. Viitattu 29.2.2024. (englanniksi)
5. ↑  Sumikkogurashi cafes coming to five cities, may be so cute/cozy you’ll never want to leave *SoraNews24 -Japan News-*.  27.2.2023. Viitattu 29.2.2024. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (japaniksi)
**Keimolanmäki** (ruots.  *Käinbybacken*) on rakenteilla oleva asuntoalue Vantaan länsiosissa, Kivistön suuralueen Keimolan kaupunginosassa, vilkkaan Hämeenlinnanväylän länsipuolella. Ensimmäiset asukkaat muuttivat alueelle maaliskuussa 2016. Keimolanmäestä on suunniteltu noin 2 500 asukkaan asuinaluetta. Asuinalueen kaakkoispuolelta kulkevan Kehäradan lähin asema on Kivistö vajaan kilometrin päässä Hämeenlinnanväylän itäpuolella.

Asuntoalue rakennetaan Keimolan moottoriradan paikalle Sanoma Oyj:n maille. Asemakaavan (2009) suunnitteli Arkkitehtitoimisto Hannu Jaakkola. 

Keimolanmäen vanha nimi on ollut Tammäki (1769, 1812) ja alueella on ollut niitty *Tammäki äng* (1842, 1910). Mosabackan torpalle johti *Tammäki väg* (1910). Mäki tasattiin moottorirataa varten, mutta ympäristössä kasvaa vielä tammia. Asuntoalueen länsipuolella sijaitsevat Isosuon Natura-alue, Keimola Golfin golfkenttäalue ja Petikon virkistysalue.

Rakentaminen
------------

Hämeenlinnanväylän tiemelu kuuluu Keimolanmäen asuinalueelle. Käärmetaloon ei ole osin tästä syystä rakennettu parvekkeita valtatien puolelle.
Hämeenlinnanväylän puolella aluetta reunustaa pitkä mutkitteleva kerrostalo, jonka kerrosluvut vaihtelevat neljästä kahteentoista. Käärmetalon länsipuolella Isosuon Natura-aluetta lähestyttäessä kaupunkirakenne madaltuu ja väljenee: kerrosluvut laskevat kuudesta kahteen. Alueen keskiosiin, Lincolninaukion äärelle sijoittuu koulu-päiväkotikortteli sekä liiketilaa. Aukion pohjoisosassa sijaitsee entinen moottoriradan valvontatorni, joka kunnostetaan WSP Finlandin suunnittelemaksi valoteokseksi. Alueelle tulee asuntorakentamista noin 108 000 kerrosneliömetriä, palvelutiloja 6 500 kerrosneliömetriä ja toimitilarakentamista noin 25 000 kerrosneliömetriä. Hämeenlinnanväylän läntiseksi rinnakkaistieksi on tulossa Keimolantie; kaavassa on varauduttu myös Klaukkalan rataan.

Nimistö
-------

Keimolanmäen nimistö liittyy moottorirataan: kadunnimiksi tulee muun muassa Ajolenkki, joka on osa vanhaa moottorirataa, ja Saunalenkki, joka on ollut sen kaarteen nimi, jossa oli makkaramainos. Lisäksi alueelle tulee Ruutulippu-niminen puisto ja Lincolninaukio. Moottoristadionin mikroautorataa kutsuttiin Pikku-Keimolaksi, jonka mukaan on nimetty Pikku-Keimolan polku.

Lähteet
-------

1. ↑  Aluejaot: Postinumeroalueet *Vantaan karttapalvelu*. Viitattu 19.3.2022.
2. ↑  Vantaa alueittain (2015) (pdf) (22 Keimola, teoksen s. 70–73)  huhtikuu 2016. Vantaan kaupunki, vantaa.fi.  Arkistoitu 8.5.2016. Viitattu 11.7.2016.
3. ↑  kartta.vantaa.fi (Valinnat: Aluejaot: *Suuralueet*, *Kaupunginosat* ja *Postinumeroalueet*) Vantaan kaupunki, vantaa.fi. Viitattu 11.7.2016.
4. 1 2  Arkistoitu kopioKeimolanmäki Vantaa, vantaa.fi.  Arkistoitu 17.5.2016. Viitattu 11.7.2016.
5. ↑  Vapaa-aika Vantaan kaupunki.  Arkistoitu 6.6.2017. Viitattu 13.6.2017.
6. ↑  Palvelut Vantaan kaupunki.  Arkistoitu 6.6.2017. Viitattu 13.6.2017.
7. ↑  Keimolan moottoriradan valvontatorni Vantaan kaupunki.  Arkistoitu 6.6.2017. Viitattu 13.6.2017.
8. ↑  Historia Vantaan kaupunki.  Arkistoitu 6.6.2017. Viitattu 13.6.2017.
**Valoo Oy** on vuonna 2018 perustettu suomalainen valokuituyhtiö, jonka päämääränä on kehittää Suomen digitaalista infrastruktuuria rakentamalla valokuituverkkoa ja tarjoamalla internetyhteyksiä kuluttajille, taloyhtiöille ja yritysasiakkaille. Valoon toimitusjohtaja on Vesa Kemppainen.

Historia
--------

Valoo Oy joka toimii markkinointinimellä Valoo (aikaisempi toiminimi Adola Oy ja markkinointinimi Valoo Täyskuitu) perustettiin vuonna 2018, tavoitteenaan tukea ja edistää Suomen kehitystä korkeatasoisena tietoyhteiskuntana. Yritys on keskittynyt valokuituliittymien tarjoamiseen, mikä on merkittävä osa modernia digitaalista infrastruktuuria. Yrityksen tehtävänä on edistää Suomen kehitystä tietoyhteiskuntana. Valoo on laajentanut toimintaa rakentamalla uusia alueita sekä ostamalla esim. Kemin kaupungin valokuituverkon, Iin Energia Oy:n Iisiverkko-liiketoiminnan ja Siikajoen Kuidun.

Omistus ja rahoitus
-------------------

Yrityksen pääomistaja on DIF Capital Partners, riippumaton infrastruktuurirahastojen hoitaja, jonka hallinnoitavat varat ovat yli 16 miljardia euroa, sekä Tesi (Suomen Teollisuussijoitus Oy). Valoo Oy on hankkinut merkittävää rahoitusta toimintansa laajentamiseksi, mukaan lukien yli 250 miljoonan euron rahoituspaketin.

Toiminta ja palvelut
--------------------

Valoo Oy:n päätoiminta keskittyy valokuituliittymien rakentamiseen ja valokuituyhteyden tarjoamiseen suomalaiskoteihin ja yrityksille. Yritys tarjoaa nopeita ja luotettavia internetyhteyksiä, mikä on olennainen osa nykyaikaista tietoyhteiskuntaa. Valoo työllistää suoran ja epäsuoran työvoiman kautta merkittävän määrän ihmisiä Suomessa. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Helsingissä ja sillä on toimipiste myös Seinäjoella, jossa sijaitsee mm. asiakaspalvelu.

Yhteistyökumppanit ja teknologia
--------------------------------

Valoo Oy on tehnyt yhteistyötä mm. Nokian kanssa multi-gig fibre broadband -verkon suhteen, jolla yhdistetään 200 000 kotia noin 30 kaupungissa. 

Valoo rakentaa valokuituverkkoja eri puolelle Suomea useiden eri yhteistyökumppaneiden voimin, kuten esim. Axians, Enersense, Netel, Thoman&Fuchs, Veljekset Toivanen ja Kuortaneen Kaivin.

Tulevaisuuden suunnitelmat
--------------------------

Yhtiön tavoitteena on jatkaa investointeja Suomen digitaaliseen infrastruktuuriin ja laajentaa palveluidensa saatavuutta kattamaan entistä suurempi osa maata.

Lähteet
-------

1. ↑  Viitattu 30.1.2024
2. ↑  Viitattu 30.1.2024
3. ↑  Viitattu 30.1.2024
4. ↑  Viitattu 30.1.2024
5. ↑  Viitattu 30.1.2024
6. ↑  Kauppalehti 26.8.2023. Viitattu 30.1.2024 .
7. ↑  Viitattu 30.1.2024
8. ↑  Viitattu 30.1.2024
9. ↑  Viitattu 30.1.2024
10. ↑  Viitattu 30.1.2024
11. ↑  Viitattu 30.1.2024
12. ↑  Viitattu 30.1.2024
13. ↑  Viitattu 30.1.2024
**Johann Georg Conradi** (1645 – 22. toukokuuta 1699 Oettingen in Bayern) oli saksalainen säveltäjä.

Conradi sai mahdollisesti opetusta isältään, urkuri Caspar Conradilta. Hän oli Oettingenissa hovikapellin kuoron jäsenenä ennen kuin pääsi hovin musiikkijohtajaksi vuonna 1671. Vuosina 1683–1686 hän oli hovin *Kapellmeister* Ansbachissa ja vuosina 1687–1690 Römhildissä. Conradi sai nimityksen Hampurin oopperan musiikkijohtajaksi vuonna 1690. Vuoden 1698 paikkeilla hän palasi Oettingeniin *Kapellmeisterin* asemassa.

Conradi sävelsi vähintään yhdeksän oopperaa, mutta niistä on säilynyt ainoastaan yksi: ranskalaisvaikutteinen *Die schöne und getreue Ariadne* (1691). Conradin muuhun tuotantoon kuuluu hengellistä ja seremoniallista musiikkia. Myös hänen pojastaan Johann Melchior Conradista tuli säveltäjä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Laura Kuhn, Dennis McIntire, Conradi, Johann Georg Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 4.3.2024 (englanniksi)
2. ↑  Johann Georg Conradi Prima la musica!, viitattu 4.3.2024 (englanniksi)
**Mickey Cohen** (4. syyskuuta 1913 – 29. heinäkuuta 1976) oli yhdysvaltalainen, Los Angelesissa toiminut gangsteri.

New Yorkissa juutalaiseen perheeseen syntynyt Cohen muutti Los Angelesiin perheensä kanssa 1920. Hänet pidätettiin ensimmäisen kerran alkoholin myymisestä 1923, 9-vuotiaana. Teininä Cohen harjoitti nyrkkeilyä ja pääsi lajissa lähes huipulle. Ura loppui tappioon höyhensarjan maailmanmestaria Tommy Paulia vastaan. Cohen liittyi järjestäytyneeseen rikollisuuteen ja muutti Chicagoon työskentelemään Caponen jengille. Hän järjesti omatoimista uhkapeliä, mikä sai kilpailijat karkottamaan hänet kaupungista. 

Cohen palasi Kaliforniaan ja alkoi työskennellä Bugsy Siegelin oikeana kätenä. Siegelin tultua tapetuksi 1947, otti Cohen haltuunsa hänen pelibisneksensä. Cohen ei tarinan mukaan koskaan käyttänyt samaa pukua kahta kertaa. Hän oli tunnettu väkivaltaisuudestaan, ja hänen perässään olivat niin poliisi kuin monet järjestäytyneen rikollisuuden tahot. Cohenin kotiin tehtiin pommi-isku, minkä jälkeen hän muutti kotinsa turvajärjestellyksi "linnakkeeksi". Hän palkkasi myös henkivartijan, Johnny Stompanaton, jonka näyttelijä Lana Turnerin teini-ikäisen tyttären väitetään tappaneen paljon julkisuutta saaneessa tapauksessa.

Cohen tuomittiin 1950 neljäksi vuodeksi vankeuteen veropetoksesta ja uudelleen samasta rikosnimikkeestä 1961. Hän kuoli 1976 vatsasyöpään. Cohen esiintyy sivuhenkilönä James Ellroyn L.A-sarjassa.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Numeropalvelu** on yhteystietoyrityksen tarjoama asiointipalvelu, josta käyttäjät voivat kysyä tai hakea tietoa puhelinnumeroiden haltijoista sekä henkilöiden ja yritysten puhelinnumeroita, muita yhteystietoja ja aukioloaikatietoja sekä sijainti- ja ajo-ohjetietoja. Numeropalvelusta saa puhelimitse, verkkosivujen tai sovelluksen avulla tietoja, joita ennen etsittiin käsin puhelinluetteloista, yrityshakemistoista ja niiden karttaliitteistä. Teleoperaattorin velvollisuus yhteystietohakemiston ylläpitämiseen ja yhteystietojen luovuttamiseen perustuu Suomessa lakiin.

Numeropalveluiden tarjoamia tietoja
-----------------------------------

Puhelinnumeroista näytetään tyypillisesti seuraavat tiedot:

* liittymän omistajan nimi (alaikäisillä)
* liittymän haltijan nimi
* liittymän omistajan lähiosoite, postinumero ja toimipaikka
* osoitteen karttalinkki
* liittymätyyppi (yksityis- tai yritys-)
* yrityksen käyntiosoite
* yrityksen Y-tunnus (Suomessa)

Osasta palveluista voi tilata taksin tai varata hotellihuoneen. Osalla toimijoista tietoja voi kysyä moottoriajoneuvojen omistajista ja ajoneuvojen teknisistä tiedoista sekä mm. katsastustiedoista.
Verkkopalveluissa numeron oikeellisuus ja paikkakunta näytetään yleensä maksutta, mutta haltija- ja osoitetiedot vaativat kirjautumisen. Osoitetietojen yhteydessä käyttäjälle näytetään usein linkki karttapalveluun, esimerkiksi Google Maps -palveluun. Älypuhelimien lisääntyminen on vaikuttanut numeropalveluiden käyttöön, koska numeroiden haltijatietoja saa myös hakukoneilla. Samalla käyttö soittamalla on lisääntynyt, sillä nettiselaimen käyttö ajaessa on vaikeaa.

Numeropalvelun tiedonjakelukanavat
----------------------------------

Tietoja voi useissa numeropalveluissa hakea puhelimitse, verkkopalvelusta, tekstiviestikyselyllä tai älypuhelinsovelluksella. Useat Suomalaiset numeropalvelut tarjoavat myös ajo-ohjeita ja aikataulutietoja. Osa toimijoista tarjoaa integraatiota yrityksen järjestelmiin.

Numeropalveluyrityksiä Suomessa
-------------------------------

Alan toimijoita Suomessa ovat Fonectan sisaryhtiö 020202 Palvelut, Fonecta-haku,
118, 
16100.fi ja Eniro, ja lopettaneita toimijoita muun muassa Inoa. Näistä 118 toimii ainoastaan puhelinpalveluna ja Eniron 0 100 100 sekä puhelimessa että verkossa. Numeropalveluita on ollut Suomessa ainakin koko 2000-luvun.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Finlex 917/2014 *finlex.fi*.  Arkistoitu 16.10.2021. Viitattu 8.2.2022.
3. ↑
4. ↑
5. 1 2
6. ↑
7. ↑
8. 1 2
9. ↑
10. 1 2
11. ↑  Fonecta osti kilpailijansa Inoan
12. ↑
**Giovanni Alberto Ristori** (1692 Bologna? – 7. helmikuuta 1753 Dresden) oli italialainen säveltäjä, joka loi uransa Saksassa.

Ristori sai koulutusta isältään, joka työskenteli viulistina italialaisessa oopperaseurueessa. Hän lähti isänsä kanssa Dresdeniin vuonna 1715. Ristori sai aseman Varsovan puolalaisen kapellin johtajana ja vuonna 1733 nimityksen Saksin hovin kamariurkuriksi. Kirkkosäveltäjänä hänet työllistettiin vuonna 1746 ja avustavana kapellimestarina vuonna 1750. Dresdenissä ja sen lähistöllä esitettiin monia Ristorin oopperoita. Niistä *Calandro* esitettiin Pillnitzissä 2. syyskuuta 1726 yhtenä ensimmäisistä italialaisista koomisista oopperoista Saksan alueella. Oopperoiden lisäksi Ristorin tuotantoon kuuluu oratorioita, kantaatteja, messuja ja soitinmusiikkia.

Ristorin käsikirjoituksista monet tuhoutuivat Dresdenin piirityksen (1760) ja Dresdenin pommitusten (1945) yhteydessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Ristori, Giovanni Alberto Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 3.3.2024 (englanniksi)
**Tarra** on yksityiskohtainen kuva hahmosta, joka edustaa tunnetta tai toimintaa, joka on sekoitus sarjakuvia ja japanilaisia hymiöitä muistuttavia "hymiöitä ", jotka on lähetetty pikaviestialustojen kautta. Niissä on enemmän vaihtelua kuin hymiöitä ja ne perustuvat Internetin "reaktiokasvot" -kulttuuriin, koska ne pystyvät kuvaamaan kehon kieltä kasvojen reaktiolla. Tarrat ovat monimutkaisia, hahmovetoisia hymiöitä, ja ne antavat ihmisille kevyen tavan kommunikoida hauskojen animaatioiden avulla.

Historia
--------

Tarrat teki ensimmäisenä suosituksi korealainen mobiiliviestisovellus Line. Naver kehitti sovelluksen Japanin markkinoita ajatellen, sillä KakaoTalk oli jo Etelä-Korean hallitseva mobiiliviestintäpalvelu. Tarrojen sekoitus kaikkialla esiintyvää emojijärjestelmää ja anime- tyylistä taidetta ja niiden käyttö pitkien viestien japanilaisella tekstillä kirjoittamisen korvikkeena auttoi ominaisuutta houkuttelemaan japanilaista yleisöä. Linen hallitsevan aseman kasvaessa Linen tarrasarjojen maskottihahmoista tuli suosittuja myös kauppatavarana. 

Vuonna 2013 tarrat alkoivat laajentua Aasian markkinoiden ulkopuolelle: Path lisäsi tarroja maaliskuussa 2013 osana uutta yksityisviestijärjestelmää , ja sen jälkeen Facebookin pääsovellukset ja Facebook Messenger -mobiilisovellukset huhtikuussa. Heinäkuussa tarratoiminto laajennettiin Facebookin verkkokäyttöliittymään ja Kik Messenger lisäsi myös tarroja. Myös tarroille omistautuneita startup-yrityksiä syntyi, ja ne auttoivat valmistamaan niitä brändien puolesta osana mainoskampanjoita.

Marraskuuhun 2013 mennessä mobiiliviestintäkäyttäjistä tehdyssä tutkimuksessa kävi ilmi, että 40 % kyselyyn vastanneista käytti tarroja päivittäin. Eniten päivittäin käyttivät indonesialaiset (46 %), seuraavaksi kiinalaiset (43 %) ja eteläkorealaiset (38 %). %) ja yhdysvaltalaiset (35 %). Tarroja säännöllisesti käyttäneistä 20 % oli maksanut tarroista tai emojista mobiiliviestintäsovelluksissa ainakin kerran.

Vuonna 2016 Snapchat osti Bitstrips -sovelluksen Bitmoji-sovellukselleen, jonka avulla käyttäjät voivat luoda mukautettuja tarroja, joissa on henkilökohtainen avatar.

Heinäkuussa 2019 Telegram esitteli animoituja tarroja, jotka käyttävät uutta muotoa .tgs ja jotka tukevat kolmannen osapuolen tarrapaketteja. Vuotta myöhemmin, heinäkuussa 2020, WhatsApp otti käyttöön animoituja tarroja. Kesäkuussa 2021 Discord lisäsi premium-käyttäjien mahdollisuuden käyttää animoituja tarroja.

Käyttö ja malli
---------------

Tarrat ovat yleensä ladattavissa ilmaiseksi, mutta jotkin palvelut voivat tarjota premium-vaihtoehtoja mikrotransaktioiden kautta, joita usein kutsutaan tarrapalveluksi. Sarjat voivat olla omistettu tietyille teemoille, hahmoille sekä suosituille tuotemerkeille ja mediafranchiseille, kuten Hello Kitty, Psy ja The Minions of *Despicable Me*.

Lähteet
-------

1. ↑  Path 3.0 adds private messaging and The Shop, with ‘handcrafted’ stickers and premium photo filters The Next Web.
Tietoiskujen vuonna 1972 käyttöön otettu ensimmäinen tunnus, jossa sormi osoittaa katsojaan.
1980-luvulla käyttöön tullut tunnus, jossa kämmeneen muodostui liekki.
**Tietoisku** on Yleisradion lähettämä ihmisiä valistava lyhyt televisio-ohjelma. Sen tavoitteena on edistää yhteiskunnassa yleisesti hyödyllisenä pidettyjä asioita, muistuttaa turvallisuusasioista sekä viestiä kansalaisille yleishyödyllisten toimijoiden hätäapukeräyksistä sekä kampanjoista, jotka palveluviestillään hyödyttävät suomalaisia. Tietoiskujen aiheet liittyvät esimerkiksi ihmisarvoon, turvallisuuteen, terveyteen, ympäristönsuojeluun tai kehitysyhteistyötä edistäviin kampanjoihin.

Ohjelmaa on esitetty Yleisradion kanavilla 1960-luvun alusta alkaen. Tietoiskun tavaramerkiksi tuli sormien napsautus, jota alettiin käyttämään vuonna 1972. Ensimmäisessä Esko Favenin suunnittelemassa tunnuksessa käsi napsauttaa sormia, ja sormi osoittaa katsojaan. 1980-luvulla käyttöön tulleessa uudessa tunnuksessa esitettiin kämmentä, johon muodostui liekki. Jälkimmäisessä Tietoisku-tunnuksessa esiintynyt käsi kuului näyttelijä Jyrki Nousiaiselle. Eniten Tietoiskuja tehtiin TV2:n tuotantona, ja niiden pääsääntöisenä toimittajana, tuottajana ja ohjaajana toimi Seppo Vihtonen.

Yksi tunnetuimmista tietoiskuista on Camilla Mickwitzin vuonna 1986 valmistunut pala-animaatioelokuva *Varokaa heikkoa jäätä*, jota on esitetty *Pikku Kakkosen* yhteydessä.

Parodiat
--------

Tietoiskuista on tehty useissa suomalaissa viihdeohjelmissa parodisia sketsejä, kuten esimerkiksi Yleisradion omassa viihdeohjelmassa *Velipuolikuu*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yleishyödylliset tietoiskut ja hätäapukampanjat Ylellä *Yleisradio*. Viitattu 11.3.2024.
2. 1 2 3 4 5 6  Uusitorppa, Harri: Muistatko Ylen tietoiskut? Koko kansan tv valisti viinan, sukupuolitautien ja liikenteen vaaroista (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  24.3.2015. Viitattu 11.3.2024.
3. ↑  Typpö, Juho: Pikku kakkosen Varokaa heikkoa jäätä -animaatio on traumaklassikko – nyt puhuu karmivan musiikin tekijä ja nallen ääni *Helsingin Sanomat*.  11.7.2016. Viitattu 16.2.2024.
4. ↑  Velipuolikuun tietoisku: Ala porvariksi! *Yle Areena*. Viitattu 11.3.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Yleisradio: Tietoiskuja
* Ylen tekemien Tietoiskujen lähetystietoja Radio- ja televisioarkiston tietokannassa
*Tämä artikkeli käsittelee rockyhtyettä. DC Comicsin sarjakuvahahmo Argentista on eri artikkeli.*
**Argent** oli englantilainen rockyhtye, jonka perusti vuonna 1969 kosketinsoittaja Rod Argent, entinen The Zombies -yhtyeen jäsen.
Ensimmäisillä kolmella demolla, jotka levytettiin keväällä 1968 oli mukana myös Mac MacLeod bassossa. Kolme muuta alkuperäistä jäsentä olivat rumpali Robert Henrit, basisti Jim Rodford ja kitaristi sekä laulaja Russ Ballard. Kun Russ Ballard lähti yhtyeestä 1973, hänet korvattiin kitaristi-laulaja John Verityllä ja kitaristi John Grimaldilla.
Argent lopetti levyttämisen ja kiertämisen vuonna 1976.

Argentin isoin hitti oli Rod Argentin ja Chris Whiten kirjoittama "Hold Your Head Up" albumilta All Together Now. Single muokattiin albumin versiosta editoimalla.

Single menestyi hyvin nousten sekä USA:n että Britannian myyntilistalla sijalle 5 vuonna 1972. Argent levytti myös alkuperäisen version Russ Ballardin kirjoittamasta kappaleesta "God Gave Rock and Roll To You," josta KISS teki oman versionsa vuonna 1992. "God Gave Rock and Roll To You," -kappaleen on levyttänyt myös kristillinen rock-yhtye Petra vuosina 1977 ja 1984. KISS-yhtyeen versio on esillä elokuvassa "Billin ja Tedin maailma ".

Rodford ja Henrit olivat myöhemmin jäseniä The Kinks -yhtyeessä. Russ Ballard sävelsi muille useita menestyskappaleita. Niitä olivat esimerkiksi Rainbow-yhtyeen "I Surrender" ja "Since You've Been Gone", Hot Chocolate -yhtyeen "So You Win Again" sekä Santanan "Winning".

Yhtyeen menestynein albumi oli yhtyeen kolmas pitkäsoitto All Together Now, joka nousi Englannissa sijalle 13 huhtikuussa 1972. Yhtyeen "He's A Dynamo" kappaleen on esittänyt suomeksi Express-yhtye nimellä "Kova kundi Raksilasta"

Bändin tyyli oli sekoitus rockista ja popista, mutta vaikutteita otettiin varsinkin myöhäisemmässä tuotannossa myös progressiivisesta rockista ja fuusio-jatsista.

Argent esiintyi Suomessa Ruisrock-festivaaleilla vuonna 1970.

Diskografia
-----------

### Singlet

* *Celebration/Kingdom* (1971)
* *Hold Your Head Up/Closer To Heaven* (1971)
* *Hold Your Head Up/Closer To Heaven/Keep On Rollin* (1971)
* *Tragedy/Rejoice* (1972)
* *God Gave Rock 'N' Roll To You/Christmas For The Free* (1973)
* *It's Only Money (Part 2)/Candle On The River* (1973)
* *Thunder And Lightning/Keeper Of The Flame* (1974)
* *Man For All Seasons/Music From The Spheres* (1974)
* *Highwire/Circus* (1975)
* *Hold Your Head Up/God Gave Rock 'N' Roll To You* (1975)
* *Rock 'N' Roll Show/It's Fallen Off* (1975)

### Albumit

* *Argent* (1970)
* *Ring Of Hands* (1971)
* *All Together Now* (1972)
* *In Deep* (1973)
* *Nexus* (1974)
* *Circus* (1975)
* *Counterpoints* (1975)

### Kokoelmat

* The Best of Argent - An Anthology (1976)
* Hold Your Head Up (1978)
* Music from the Spheres (1991)
* Greatest: The Singles Collection (2008)
* Argent: Original Album Classics (2009)

### Livealbumit

* Encore: Live in Concert (1974)
* The Complete BBC Sessions (1997)
* High Voltage Festival (2010)

Aiheesta muualla
----------------
**Julia Liikala** (s. 20. maaliskuuta 2001 Peräseinäjoki) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti Naisten Liigassa Hämeenlinnan Pallokerhoa kausilla 2016–2021 pelaten liigassa 109 runkosarjaottelua, joissa hän teki 36 maalia ja sai 58 syöttöpistettä. Liigan pudotuspeleissä hän teki 13 ottelussa kaksi ja syötti viisi maalia. Hän on edustanut HIFK:ta kaudesta 2021–2022 lähtien. Hän voitti Suomen-mestaruuden 2023 ja sai SM-hopeaa 2022. Hän on tehnyt HIFK:ssa kahden kauden aikana 57 runkosarjaottelussa 43 maalia ja antanut 56 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän on pelannut 21 ottelua, joissa hän on viimeistellyt 12 maalia ja saanut 14 syöttöpistettä.

Liikala on pelannut Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa 46 maaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia sekä saanut 13 syöttöpistettä. Hän on osallistunut kolmiin ikäluokan MM-kilpailuihin ja saavutti MM-pronssia 2019. Hänet valittiin Suomen naisten maajoukkueeseen vuoden 2020 MM-kilpailuihin, jotka kuitenkin peruttiin koronavirusepidemian vuoksi. Hän kuului Suomen pronssijoukkueisiin Kanadan MM-kilpailuissa 2021 ja Pekingin olympialaissisa 2022. Hän pelasi MM-kilpailuissa myös 2022 ja 2023. Hän oli helmikuuhun 2022 mennessä pelannut naisten maajoukkueessa 36 ottelua, joissa hän oli tehnyt neljä ja syöttänyt kaksi maalia. MM-kilpailuissa hän on vuoden 2023 kisat mukaan lukien pelannut 21 ottelua, joissa hän on tehnyt kolme ja syöttänyt seitsemän maalia. Olympialaisissa hän on pelannut seitsemän ottelua ilman tehopisteitä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Naisten SM-sarjan kenttäpelaajarekisteri 1982–2019 (s. 542) *Jääkiekkokirja 2020*. Viitattu 5.3.2020.
2. 1 2  Tuloksia, rahapelejä ja tv-urheilua.  *Helsingin Sanomat*, 5.3.2020, s. A35.
3. 1 2 3  Julia Liikala *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
4. ↑  Alle 18-v. naisten maaottelupelaajat (s. 364) *Jääkiekkokirja 2020*. Viitattu 5.3.2020.
5. ↑  Suopuro, Micke: Tyttöleijonat nappasi historiallisen MM-pronssin – Venäjä kaatui toisen erän salamamaalien turvin!  13.1.2019. Yle. Viitattu 5.3.2020.
6. ↑  Teiskonlahti, Kirsi & Holma, Joel: Jääkiekon naisten MM-kilpailut perutaan koronaviruksen takia – miesten kisojen kohtalo vielä auki: "Nyt jäitä hattuun"  7.3.2020. Yle. Viitattu 8.3.2020.