recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**KV25** on tunnistamattoman henkilön hauta Kuninkaiden laaksossa. Se sijaitsee laakson vähemmän käytetyssä länsiosassa. Hauta on arvioitu Uuden valtakunnan 18. dynastian aikaiseksi, mutta sitä on käytetty vasta kolmannen välikauden 21. ja 22. dynastian aikana.

Haudasta on löydetty muumioita ja niiden käärinliinoja, ihmisten jäännöksiä, veistoksia, hautakalusteita, astioita sekä papyryksia.

Tutkimuksen historia
--------------------

* Giovanni Battista Belzoni (1817): löytäminen ja ensimmäiset kaivaukset
* James Burton (1825): vierailu
* John Gardner Wilkinson (1825–1828): vierailu
* Otto Schaden (1972–1973): kaivaukset

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  KV 25 (Unknown) Theban Mapping Project.  Arkistoitu 1.11.2008. Viitattu 27.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **KV25** Wikimedia Commonsissa

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
*Tämä artikkeli kertoo kokoontumistilasta. Muista merkityksistä katso Haali (täsmennyssivu).*
Suomi Hall, Astoria, Oregon.
**Haali** on sali tai seurojentalo, joissa amerikansuomalaiset järjestävät yhteisiä tapaamisia, kokouksia ja juhlia.

Haaleja rakennettiin aikoinaan jokaiseen vähänkin suurempaan suomalaisalueeseen. Kaupunkien ja kylien suomalaiskortteleissa eli finntowneissa haali rakennettiin yleensä korttelin keskelle, ja siellä kävi väkeä myös ympäröivistä kylistä.

Suomalaissiirtolaisuuden alkuvuosina 1800-luvun lopulla haalit olivat etenkin raittiusseurojen käytössä. 1900-luvun alussa amerikansuomalaisten uskonnollisuus alkoi hiipua, ja haaleista tuli enemmänkin amerikansuomalaisten yleisiä juhla- ja tapaamispaikkoja, jotka oli tarkoitettu vapaa-ajan huvitteluun. Lisäksi sosialistit ottivat useita haaleja omaan käyttöönsä hankittuaan ensin enemmistön raittiusseuran jäsenistössä.

Haaleilla vaalittiin suomalaisia perinteitä, urheiltiin, harjoiteltiin, pidettiin häitä sekä tehtiin politiikkaa. Haaleille kokoonnuttiin suurella joukolla etenkin juhla-aikoina, kuten jouluna ja juhannuksena. Haaleilla oli esimerkiksi soittokuntien ja kuorojen harjoittelu- ja esiintymistiloja, näytelmäkerhoja, ompeluseuroja, kirjastoja sekä huvitoimikuntia, jotka järjestivät monenlaisia tilaisuuksia.

Haalien suosio väheni, kun ensimmäinen siirtolaissukupolvi alkoi kadota. Haalit toimivat 1950-luvulle saakka, jolloin monet haalirakennukset alkoivat siirtyä muuhun käyttöön tai ne purettiin. Floridan kahden haalin aktiivinen toiminta jatkui eläkepäiviään viettämään tulleiden amerikansuomalaisten keskuudessa aina 1970-luvulle asti, ja kumpikin Floridan haaleista toimii edelleen.

Sana *haali* esiintyy myös amerikansuomalaisten keskuudessa vaikuttaneen lestadiolaisuuden suuntauksen haalilaisuuden nimessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Pitkänen, Silja & Sutinen, Ville-Juhani: *Amerikansuomalaisten tarina*, s. 69, 94–110. Tammi, 2014. ISBN 978-951-31-7568-9.
2. ↑  Kero, Reino: *Suomalaisina Pohjois-Amerikassa: Siirtolaiselämää Yhdysvalloissa ja Kanadassa*, s. 62–63. Turku: Siirtolaisuusinstituutti, 1997. ISBN 951-9266-55-0.
**Oy Waldhof Ab** oli Suomessa 1920- ja 1930-luvuilla toiminut metsäteollisuusyritys. Se oli paperia ja selluloosaa valmistaneen saksalaisen Zellstoff-fabrik Waldhof AG -yhtiön tytäryhtiö.

Waldhof rakensi Käkisalmeen, Vuoksen suulle Laatokan lähelle suuren sulfiittiselluloosatehtaan, joka valmistui 1931. Tehdasrakennuksia suunnitteli arkkitehti W. G. Palmqvist. Keskeinen asema tehtaan perustamisessa, työllistämisessä ja kehittämisessä oli toimitusjohtaja Bruno Procopélla. Tehtaassa työskenteli noin 300 henkilöä, ja aluksi se sai raakapuuta sekä Suomesta että Neuvostoliitosta, mutta vuoden 1936 jälkeen ei neuvostoliittolaista puuta enää tuotu.

Sodan jälkeen Käkisalmen selluloosatehdas siirtyi Neuvostoliiton haltuun ja jatkoi toimintaansa aina vuoteen 1986 tai 1987 saakka, jolloin se suljettiin liiallisen ympäristön saastuttamisen takia. Nykyisin tehtaan tiloissa on haketta käyttävä lämpövoimalaitos sekä huonekalutehdas, jossa tehdään muun muassa Ikean huonekaluja.*lähde?* Tehtaan läheisyydessä, Vuoksen suun pohjoispuolella sijaitsee sen toiminnan aikana syntynyt suurikokoinen kuori- ja jätepuuvuori, joka on palanut kytemällä ja savuttanut 1990-luvun alusta lähtien.

Saksalainen emoyhtiö Zellstoff-fabrik Waldhof AG sulautui 1970 toisen saksalaisyhtiön Aschenburger Zellstoffwerke AG:n kanssa, ja uusi yhtiö oli nimeltään PWA Papierwerke Waldhof–Aschaffenburger AG. Tämä yhtiö oli 1990-luvun alussa Saksan suurin paperin ja selluloosan valmistaja. SCA (Svenska Cellulosa) osti yhtiön vuonna 1995*lähde?*.

Katso myös
----------

* Venäjän paperiteollisuus
* Suomen paperiteollisuus
* Bruno Procopé

Kirjallisuutta
--------------

* Huovila, Marja et al. (toim.): *Waldhofin aika Käkisalmessa: puu nosti, sota tuhosi*. Heinola: Käkisalmi-säätiö, 2008. ISBN 978-952-67081-1-9.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Siilahti, Pertti: *Karjalan luonto: Kannas ja Laatokan Karjala*, s. 63 ja 96. Jyväskylä: Gummerus, 2008. ISBN 978-952-5671-10-0.
2. 1 2 3 4 5 6  Virtuaalimatka Vuoksella, viitattu 24.8.2014
3. ↑  W. G. Palmqvist, Kirjastovirma (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 24.8.2014

Aiheesta muualla
----------------

* Pörssitieto: Oy Waldhof Ab.
*Hakusana "haamukirjoittaja" ohjaa tänne. Sanan muista merkityksistä kerrotaan täsmennyssivulla.*
**Haamukirjailija** (myös haamukirjoittaja) on kirjailija, joka kirjoittaa toisen henkilön puolesta kirjan tai muun tekstin. Useimmiten haamukirjailijan nimeä ei paljasteta, tosin joskus kustantaja voi sallia nimen paljastamisen tekijäsivulla (toimittajana tai avustajana). Suomen tekijänoikeuslain mukaan (7 § 1) tekijä on se, jonka nimi on mainittu teoskappaleessa.

Haamukirjailijaa käytetään usein poliitikkojen ja kuuluisuuksien elämäkerroissa. Paavo Haavikko oli presidentti Urho Kekkosen muistelmateoksen *Vuosisatani* haamukirjailija.

Joskus kirjailija saattaa kustantajan tietämättä käyttää haamukirjailijaa; esimerkiksi Suomessa Tuula Sariolan nimellä julkaistut dekkarit ovat paljastuneet haamukirjailija Ritva Sarkolan kirjoittamiksi. Kirjailijan kuoltua perikunta saattaa palkata haamukirjailijan jatkamaan kirjojen kirjoittamista kirjailijan nimellä (Virginia C. Andrews).

Lähteet
-------

1. ↑  Ystävät ja toverit muistelevat Kekkosta, Helsingin Sanomat - 17.11.2000 Kulttuuri, Unto Hämäläinen
STS-41-C-lennon tunnus.
**STS-41-C** oli Nasan avaruussukkulaohjelman 11. ja Challenger-sukkulan viides lento. Laukaisu tapahtui Kennedyn avaruuskeskuksesta 6. huhtikuuta 1984 kello 13:58 UTC-aikaa. Sukkula laskeutui kuusipäiväisen lennon päätteeksi Edwardsin lentotukikohtaan 13. huhtikuuta kello 13:38.

Lennon miehistö sukkulan ohjaamossa, vasemmalta Scobee, Nelson, van Hoften, Hart, Crippen.
Challengerin komentajana toimi Robert Crippen, jolle kyseessä oli kolmas avaruuslento. Ensimmäisellä lennollaan olivat lentäjä Francis Scobee sekä tehtäväspesialistit James van Hoften, Terry Hart ja George Nelson. Hyötykuormana lennolla oli LDEF-satelliitti. Lisäksi rahtitilassa oli tarvittavat välineet Solar Max -satelliitin korjaamiseksi.

LDEF-satelliitti vapautettiin robottikäsivarrella radalleen lennon toisena päivänä. Satelliitti oli tarkoitus palauttaa maan pinnalle toisella sukkulalennolla vuoden kuluttua, mutta lento venyi lähes kuuden vuoden mittaiseksi Challenger-turman aiheuttamien viivästysten takia.

Astronautti George Nelson yrittää ottaa kiinni Solar Max -satelliittia.
Kolmantena päivänä Columbia saapui Solar Max -satelliitin luo. Satelliitti oli tarkoitus ottaa kiinni avaruuskävelyllä MMU-rakettirepun avulla. Kiinniotto kuitenkin epäonnistui, ja satelliitti alkoi kieppua hallitsemattomasti. Kieppuminen saatiin pysäytettyä satelliitin omien vakautusjärjestelmien avulla, ja seuraavana päivänä se saatiin lopulta asetettua sukkulan rahtitilaan robottikäsivartta käyttäen. Satelliitin järjestelmät korjattiin kahdella avaruuskävelyllä ja se palautettiin kiertoradalleen.

Tällä lennolla oli ensimmäistä kertaa mukana Imax-elokuvakamera, jota käytettiin The Dream is Alive-dokumenttielokuvan materiaalin taltioimiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  STS-41-C NASA, luettu 4.10.2009



|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**STS-41-B** | **Nasan avaruussukkulalennot** | Seuraaja:**STS-41-D** |
**Annukka Salama** (s. 1980) on suomalainen nuortenkirjailija.

Salama on kirjoittanut fantasiatrilogian, jonka ensimmäinen osa *Käärmeenlumooja* (2012) oli Topelius-palkintoehdokkaana ja palkittiin ilmestymisvuonnaan kirjabloggaajien perustamalla, ensi kertaa jaetulla Blogistanian Kuopus -palkinnolla vuoden parhaana nuortenkirjana. Toinen osa, *Piraijakuiskaaja*, ilmestyi vuonna 2013 ja kolmas osa *Harakanloukku* vuonna 2014. Sarja kertoo faunoidinuorista, joiden perimästä yli puolet on peräisin joltakin voimaeläimeltä.

Koulutukseltaan Salama on elokuvatuottaja ja filosofian maisteri pääaineenaan informaatiotutkimus. Hän on opiskellut myös vaatesuunnittelua ja arkkitehtuuria. Salama on työskennellyt muun muassa tuottajana ja mainossuunnittelijana sekä Yle TV2:n lasten- ja nuortenohjelmien taustatoimittajana. Hän asuu Tampereella.

Teokset
-------

Faunoidi-trilogia
* *Käärmeenlumooja*. Helsinki: WSOY, 2012. ISBN 978-951-0-38937-9.
* *Piraijakuiskaaja*. Helsinki: WSOY, 2013. ISBN 978-951-0-39747-3.
* *Harakanloukku*. Helsinki: WSOY, 2014. ISBN 978-951-0-40645-8.

Muut
* *Ripley: Nopea yhteys*. Helsinki: WSOY, 2022. ISBN 978-951-0-48051-9.

Lähteet
-------

1. ↑  Salama, Annuka *Kirjasampo.fi*. Viitattu 30.12.2014.
2. ↑  Palkintoja ja tunnustuksia (Arkistoitu sivu) *Haavi 1/2013*. Lastenkirjainstituutti.  Arkistoitu 7.3.2016. Viitattu 31.3.2022.
3. ↑  Viertola, Mari: Tyttö kuin orava, poika kuin käärme *Turun Sanomat*.  16.7.2012. Viitattu 31.3.2022.
4. ↑  Annukka Salama WSOY. Viitattu 31.3.2022.
5. ↑  Loivamaa, Ismo: *Kotimaisia lasten- ja nuortenkirjailijoita 10*, s. 98. Helsinki: Avain, 2014. ISBN 978-952-304-027-4.
Scandinavian Hunks
**Scandinavian Hunks** oli suomalainen miehistä koostuva showtanssiryhmä, joka on ilmoittanut lopettavan toimintansa 2022. Ryhmä tekee jäähyväiskiertueen keväällä 2022.

Hunksien toiminta alkoi vuonna 2001, jolloin viisi miestä (Petri Ahonen, Samuli Järvinen, Jucci Hellström, Mikko Nummenmaa ja Tommi Mäkinen), perusti tanssiryhmän. Vuonna 2003 mukaan otettiin kuusi nuorta miestä lisää. Samalla ryhmä otti käyttöön nimen Scandinavian Hunks. 

Heti toiminnan alusta esitysten myynti lähti nousuun kokonaismäärän yltäessä yli 200 esitykseen vuodessa. Scandinavian Hunks on saanut osakseen runsaasti huomiota myös tiedostusvälineissä, erityisesti vuosien 2002 ja 2003 aikana, ja ryhmä on nähty useasti erilaisissa televisio-ohjelmissa, niin vieraina kuin esiintyjinäkin, sekä useissa eri printtimedioissa. Hunkseilta on tullut myös kalenteri, jonka tuotto menee rintasyöpätutkimuksiin. Vuoden 2011 kalenterin tuotot menivät hyväntekeväisyyteen, jonka katsojat ja Hunksit päättivät yhdessä.

Scandinavian Hunkseihin kuului kahdeksantoista miestä vuonna 2011. Sen jäseniä ovat muun muassa Esko Eerikäinen ja Niko Nousiainen.

*Scandinavian Hunks* -tanssiryhmässä oleva tanssija Sami Sarjula näytteli MTV3:n saippuasarjassa *Salatut elämät*. Myös tanssija Petri Ahonen vieraili sarjassa. Scandinavian Hunks vieraili myös *Putous* -televisiosarjassa.

Katso myös
----------

* Hunk

Lähteet
-------

1. ↑  Tunnetuimmat Hunksit kertovat, mitä heille kuuluu nyt – elämä on muuttunut äärilaidasta toiseen: "Seurusteluelämäni on täysin kuollut" *Ilta-Sanomat*.  5.10.2021. Viitattu 5.10.2021.
2. ↑  20 vuotta esiintynyt Scandinavian Hunks lopettaa vaikka tanssiryhmään olisi tulijoita Yle uutiset 21.1.2022
3. ↑  Tuomo Yrttiaho: Isoin asia on se, kun saa kontaktin yleisöön ja hurmoksen päälle.  *Helsingin Sanomat*, 5.1.2021, s. B 11.

Aiheesta muualla
----------------

* Hunksien kotisivut
STS-41-B-lennon tunnus.
**STS-41-B** oli Nasan avaruussukkulaohjelman kymmenes ja Challenger-sukkulan neljäs lento. Laukaisu tapahtui 3. helmikuuta 1984 kello 13:00 UTC-aikaa Kennedyn avaruuskeskuksesta. Lento päättyi laskeutumiseen 11. helmikuuta kello 12:15. Lento oli ensimmäinen, jolla käytettiin uutta tehtävänumerointia: ensimmäinen numero ilmaisi vuoden sukkulaohjelman alusta lukien, toinen numero laukaisupaikan (1 Kennedyn avaruuskeskukselle, 2 Vandenbergin lentotukikohdalle) ja kirjain lennon järjestysnumeron kyseisenä vuonna.

Lennon miehistö, vasemmalta Stewart, Brand, McNair, Gibson, McCandless.
Lennon komentajana toimi kolmannella avaruuslennollaan Apollo-Sojuz- ja sukkula-astronautti Vance D. Brand. Ensimmäisellä lennollaan olivat lentäjä Robert L. Gibson sekä tehtäväspesialistit Bruce McCandless II, Ronald E. McNair ja Robert L. Stewart. Hyötykuormana lennolla oli kaksi kaupallista tietoliikennesatelliittia, yhdysvaltalainen WESTAR-VI ja indonesialainen Palapa B-2. Irrottamisen jälkeen satelliittien PAM-moottorit eivät toimineet odotetusti ja satelliitit jouduttiin noutamaan STS-51-A-lennolla. Lisäksi rahtitilassa oli länsisaksalainen SPAS-I-laitteisto sekä viisi GAS-tutkimuslaitekanisteria. Sukkulan keskikannella suoritettiin kemiallisia, fysikaalisia ja biologisia tutkimuksia.

Astronautti Bruce McCandless avaruuskävelyllä.
Astronautit McCandless ja Stewart suorittivat avaruuskävelyn, jolla McCandless kokeili ensimmäistä kertaa MMU-rakettireppua. Repun paineistettua typpeä käyttävillä rakettimoottoreilla McCandless kykeni liikehtimään vapaasti ilman turvaköysiä aina sadan metrin päähän sukkulasta.

Challenger laskeutui lennon päätteeksi ensimmäistä kertaa takaisin Kennedyn avaruuskeskuksen 4.5 kilometrin mittaiselle kiitotielle.

Lähteet
-------

1. ↑  STS-41-B NASA, luettu 23.5.2009



|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**STS-9** | **Nasan avaruussukkulalennot** | Seuraaja:**STS-41-C** |
**Annukka Talvitie** (s. 28. maaliskuuta 1982) on suomalainen lentopalloilija. Hän pelasi urallaan Lentopallon SM-liigassa ja Suomen maajoukkueessa. Pelipaikaltaan hän oli yleispelaaja.

Urheilu-ura
-----------

Talvitie aloitti uransa Alajärven Ankkureiden junioreissa, josta hän jatkoi Seinäjoen Tangoon. Tangossa hän pelasi liigassa uransa ensimmäiset kaudet kausina 2000–2002. Tämän jälkeen hän siirtyi pelaamaan Vaasan Vasamaan 1-sarjaan opiskeluiden vuoksi, kunnes tie vei jo vuoden jälkeen huippujoukkue Salon Viestin väreihin, Saloon. Kausi 2004–2005 oli hänen ensimmäisensä Viestin väreissä. Hän voitti heti Suomen cupin kultaa Viestin väreissä. Toisella kaudellaan hän voitti Viestin väreissä SM-hopeaa, sekä Suomen cupin hopeaa. Kolmannella kaudellaan hän voitti jälleen SM-hopeaa, ja Suomen cupin hopeaa. Lisäksi hänet valittiin liigan tähtikuusikkoon, sekä kuukauden pelaajaksi SM-liigassa marraskuussa. Kaudella 2007–2008 hän voitti Suomen cupin, sekä otti SM-pronssia Viestin väreissä.

Maajoukkue
----------

Naisten A-maajoukkueessa Talvitie esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 2005. Hän pelasi 24 maaottelua ja pystyi vakiinnuttamaan paikkansa joukkueen avauskuusikon pelaajissa.

Saavutukset
-----------

**Henkilökohtaiset:**

* SM-liigan tähtikuusikossa 2007
* Naisten A-maaotteluita 24 kpl
* Marraskuun liigapelaaja 2006–2007

**Joukkueessa:**

* Suomen cupin voitto 2004, 2007
* SM-hopeaa 2006, 2007
* SM-pronssia 2008
* Suomen cupin hopeaa 2005, 2006

Joukkueet
---------

**2001–2002** Seinäjoen Tango

**2003–2004** Vaasan Vasama (1-sarja)

**2004–2008** Salon Viesti

**2008–2010** Someron Pallo

Lähteet
-------

1. ↑  Naisten A-maaottelutilasto (pdf)  6.4.2020. Suomen Lentopalloliitto. Viitattu 29.4.2020.
*Tämä artikkeli käsittelee Suomen Trikoon toimitusjohtajaa. Keskuslaboratorion toimitusjohtajasta kertoo artikkeli Waldemar Jensen.*
Waldemar Jensen 1960-luvun loppupuolella.
**Hans Waldemar Jensen** (7. elokuuta 1913 Tampere – 21. heinäkuuta 1986 Tampere) oli suomalainen yritysjohtaja. 

Jensen oli koulutukseltaan ekonomi. Hän oli Suomen Trikoon toimitusjohtaja 1953–1970 sekä hallituksen puheenjohtaja 1970–1978. Jensen sai vuorineuvoksen arvonimen 1964.

Jensenin vanhemmat olivat vuorineuvos Harald Jensen ja Anna Maria (Maja) Enqvist. Kauppaneuvos Åke Jensen oli hänen veljensä.

Lähteet
-------

1. ↑  Anna-Maria Vilkuna: Vuorineuvos Waldemar Jensen (1913–1986). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2008. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. ↑  Facta2001, WSOY 1981, 7. osa, palsta 135
3. ↑  Åke Jensen *Biografiasampo*. Viitattu 27.11.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
ÄäninäyteParryn sävelmän instrumentaaliversio.Äänitiedostojen kuunteluohjeet

"**Jerusalem**" on englantilainen isänmaallinen hymni, jonka sanat pohjautuvat William Blaken kirjoittamaan runoon "**And did those feet in ancient time**". Runo sisältyi Blaken teoksen *Milton* (aloitettu 1804) johdantosanoihin. Musiikin sävelsi Sir Hubert Parry vuonna 1916. Virren ja runon sanat pohdiskelevat mahdollisuutta, että Jeesus olisi nuoruudessaan käynyt Englannin Glastonburyssa tinakauppiaana työskennelleen setänsä Joosef Arimatialaisen seurassa. Ajatus on peräisin tunnetusta legendasta. Viimeisessä säkeistössä kehotetaan tämän innoittamana rakentamaan uusi Jerusalem Englantiin.

Blaken runo oli pitkään melko vähän tunnettu, kunnes ensimmäisen maailmansodan aikana runoilija Robert Bridges julkaisi sen uudelleen kansakunnan hengen nostattamiseksi ja pyysi Parrya säveltämään siihen musiikin. Säveltäjä Edward Elgar teki Parryn melodiasta orkesterisovituksen vuonna 1922. Suosittua kappaletta on myöhemmin useasti ehdotettu Englannin kansallishymniksi, sillä "God Save the Queen" on koko Yhdistyneen kuningaskunnan kansallislaulu, eikä Englannilla siten ole virallista kansallislaulua. Muun muassa Englannin rugby- ja krikettimaajoukkueet ovat käyttäneet sitä epävirallisena kansallishymninä. 

Samoin kuin Gustav Holstin sävellykseen pohjaavan ensimmäisen maailmansodan aikaisen kappaleen "I Vow to Thee, My Country", on myös "Jerusalemin" laulaminen kirkoissa saanut osakseen kritiikkiä kirkon palveluksessa olijoilta kappaleen väitetyn sopimattoman sanoituksen vuoksi.

Sävelmä soi erilaisina versioina Tony Richardsonin draamaelokuvassa *Kaikista kapinallisin* (1962). Sitä on käytetty myös muun muassa elokuvissa *Neljät häät ja yhdet hautajaiset* (1994) ja *Singaporen kuningas* (1979).

Lähteet
-------

1. ↑  Doughty, Steve: Patriotic Hymn I Vow To Thee My Country are 'almost obscene' and not fit for Christmas *Daily Mail*.  9.11.2013. Viitattu 8.12.2017. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:And did those feet in ancient time
STS-41-G-lennon tunnus.
**STS-41-G** oli Nasan avaruussukkulaohjelman 13. ja Challenger-sukkulan kuudes lento. Laukaisu tapahtui Kennedyn avaruuskeskuksesta 5. lokakuuta 1984 kello 11:03 UTC-aikaa. Lento päättyi 13. lokakuuta kello 16:26. Kyseessä oli toinen kerta, kun sukkula laskeutui Kennedyn neljän kilometrin mittaiselle kiitotielle.

Lennon miehistö, vasemmalta McBride, Scully-Power, Ride, Crippen, Sullivan, Garneau, Leestma.
Lennon seitsenhenkinen miehistö oli siihenastisista suurin. Komentajana toimi kolmen avaruuslennon veteraani Robert Crippen. Toisella lennollaan oli tehtäväspesialisti Sally Ride. Ensikertalaisia olivat lentäjä Jon McBride sekä spesialistit Kathryn D. Sullivan, David Leestma, Paul Scully-Power ja kanadalainen Marc Garneau.

Hyötykuormana lennolla oli Nasan ERBS-kaukokartoitussatelliitti, joka irrotettiin robottikäsivarrella kiertoradalleen 9 tunnin kuluttua laukaisusta. Lisäksi sukkulan rahtitilassa oli OSTA-3-laitteisto, joka sisälsi lukuisia tutkimuslaitteita maapallon havainnointiin.

Lennon seitsemäntenä päivänä astronautit Sullivan ja Leestma suorittivat avaruuskävelyn, jolla kokeiltiin satellittien polttoainetäydennykseen tarkoitettua järjestelmää.

Lähteet
-------

1. ↑  STS-41-G NASA, luettu 26.11.2009

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **STS-41-G** Wikimedia Commonsissa


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**STS-41-D** | **Nasan avaruussukkulalennot** | Seuraaja:**STS-51-A** |
Messiaana itseään pitävä mies, Tel-Aviv, 2010.
**Jerusalem-syndrooma** on psykologinen oireyhtymä, josta Jerusalemissa käyvä turisti voi kärsiä. Siihen sairastuvat etupäässä turistit, jotka kokevat kaupunkiin tullessaan uskonnollisia tai mystisiä elämyksiä jopa ilmestyksiä, jotka saattavat toisinaan saada niin voimakkaita ilmaisumuotoja, että tarvitaan psykiatria tai joskus sairaalahoitoa. Jerusalem koetaan raamatullisena kaupunkina, pyhänä, suorastaan taivaallisena paikkana, eikä sitä niinkään nähdä nyky­aikaisena urbaanina kaupunkina. Henkilö voi esimerkiksi uskoa kaupungilla kävellessään olevansa Neitsyt Maria, Jeesus tai joku muu Raamatun henkilö.[1]

Jerusalemin psykiatrian ylilääkärin Jair Barellin mukaan oireyhtymästä kärsivät ihmiset voidaan jakaa kolmeen ryhmään. Ensimmäiseen ryhmään kuuluvat ne, jotka olisivat jo ennen matkaa tarvinneet psykiatrista hoitoa. Joskus tähän ryhmään kuuluvat kokevat, että heillä on jokin uskonnollinen kutsumus. Eräskin uskoi tehtävänään olevan muslimien pyhien paikkojen hävittäminen. Hän yritti sytyttää palamaan al-Aksa-moskeijan. Tuomioistuin lähetti hänet syyntakeettomana kotimaahansa mielisairaalaan. Toiseen ryhmään kuuluvat ne, joilla on ollut mielenterveysongelmia mutta joita ei kuitenkaan pidetä mieli­sairaina. Heillä voi olla erikoisia päähänpiinttymiä, mutta usein he ovat mukana jossain ryhmässä, joka pystyy pitämään tällaiset yksilöt maan tasalla. Kolmas ryhmä ovat ihmiset, jotka ovat ennen Jerusalemin matkaa olleet vailla mitään erityisiä sielullisia ongelmia, ja matkalla koettu, kenties aivan psykoottinenkin vaihe häviää heillä kotiin palaamisvaiheessa.[1]

Kaksi kolmasosaa Jerusalem-syndromasta kärsivistä on ollut juutalaisia ja yksi kolmasosa kristittyjä.[2]

Katso myös
----------

* Pariisin syndrooma
* Stendhalin syndrooma

Lähteet
-------

1. 1 2  Semy Kahan: *Ikkuna Jerusalemiin, Kulttuuria, katuja, kulkijoita*, s. 201–206, Kirjapaja 2004, ISBN 951-625-992-8
2. ↑  Tieteen kuvalehti Historia 12/2013, s.23
Yksittäinen pisoaari
**Pisoaari** (usein muodossa **pisuaari**, myös **urinaali** tai **virtsalo**) on WC-allas, joka on tarkoitettu vain virtsaamiseen. Useimmat pisoaarit soveltuvat vain miesten ja poikien käyttöön. Useimmiten pisoaareja käytetään yleisissä miesten WC:issä, harvoin yksityistiloissa. Osa pisoaareista on posliinisia, yhden henkilön kerrallaan käytettäviksi tarkoitettuja kulhomaisia altaita, osa taas metallisia kaukaloja, joilla voi helposti asioida useampi henkilö kerrallaan. On myös naisille tarkoitettuja pisoaareja ja unisex-pisoaareja, mutta ne ovat melko harvinaisia.

Vedetön pisoaari
Pisoaarin pohjalla on yleensä siivilä, joka estää liian suurten esineiden kulun viemäriputkeen ja tämän mahdollisen tukkeutumisen. Siivilään on usein asetettu raikastintabletti hajun poistamiseksi. Pisoaarilla asioinnin jälkeen painetaan tai kierretään kytkintä, jolloin likainen vesi huuhtoutuu pois. Osassa uusista pisoaareista vesi huuhtoutuu automaattisesti pois liiketunnistimen ansiosta, kun käyttäjä siirtyy pois pisoaarin edestä. Joissakin malleissa on aikakytkin, joka käynnistää huuhtelun määräajoin. Eräissä vanhoissa pisoaareissa on veden säästön kannalta hankala jatkuvatoiminen huuhtelu. Kaikkein vanhimmissa, Suomessa jo jokseenkin käytöstä poistetuissa malleissa ei ollut huuhtelulaitetta lainkaan, vaan huuhtelu jouduttiin tekemään kaatamalla vettä altaaseen. Nykyään markkinoilla on myös vedettömiä pisoaareja, joiden etuna on vedensäästö sekä hajuttomuus.

* Reikä lattiassaReikä lattiassa
* Siirrettävä nelialtainen avopisoaariSiirrettävä nelialtainen avopisoaari

Katso myös
----------

* WC eli vessa
* Käymälä
* Potta
* Käymälät Japanissa

Lähteet
-------

1. ↑  Suomalainen, Riitta: Miesten vessoissa haisee.  *Keski-Uusimaa*, 30.5.2010, s. 6.  Suomen lehtiyhtymä.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pisoaari**.
* Collection of urinals worldwide (englanniksi)
* Vedetön pisoaari
**STS-5** oli Nasan avaruussukkulaohjelman ja Columbia-sukkulan viides lento. Laukaisu tapahtui ajallaan ilman teknisiä viivästyksiä 11. marraskuuta 1982 kello 12:19 UTC-aikaa Kennedyn avaruuskeskuksesta. Sukkula laskeutui 16 marraskuuta kello 14:33 Edwardsin lentotukikohtaan. STS-5 oli avaruussukkulaohjelman ensimmäinen operatiivinen lento.

Lennon nelihenkinen miehistö oli siihenastisista suurin. Columbian komentajana toimi Apollo-Sojuz-lennon astronautti Vance D. Brand. Muut jäsenet olivat ensimmäistä kertaa avaruuteen matkanneet lentäjä Robert F. Overmyer sekä tehtäväspesialistit Joseph P. Allen ja William P. Lenoir.

Hyötykuormana lennolla oli ensimmäistä kertaa kaksi kaupallista tietoliikennesatelliittia, yhdysvaltalainen Satellite Business Systems-3 sekä kanadalainen Anik C3. Satelliitit irrotettiin sukkulasta noin 300 km:n korkeudella, josta ne jatkoivat omilla PAM-vaiheillaan geostationaariselle radalle. Lisäksi mukana oli GAS-tutkimuskanistereissa länsisaksalainen mikrogravitaatiolaitteisto.

Lennon aikana oli tarkoitus suorittaa sukkulaohjelman ensimmäinen avaruuskävely, mutta avaruuspukujen ongelmien takia tämä peruttiin.

Lähteet
-------

1. ↑  STS-5 NASA, luettu 15.5.2009


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**STS-4** | **Nasan avaruussukkulalennot** | Seuraaja:**STS-6** |
**STS-1** oli Nasan ensimmäinen avaruussukkulalento. Se lennettiin Columbia-sukkulalla. Laukaisu tapahtui Kennedyn avaruuskeskuksesta 12. huhtikuuta 1981 klo 12:00 UTC-aikaa. Kolmipäiväinen lento päättyi sukkulan laskeutumiseen Edwardsin lentotukikohtaan 14. huhtikuuta klo 18:20. Lennon tavoitteena oli demonstroida turvallinen nousu kiertoradalle sekä paluu laskuun ja varmistaa avaruussukkulan järjestelmien toiminta käytännössä.

Lennon komentajana toimi kokenut Gemini- ja Apollo-astronautti John Young ja lentäjänä ensikertalainen Robert Crippen. Hyötykuormana lennolla oli mittausjärjestelmä, joka taltioi lentotietoja ja suoritusarvoja lennon aikana.

Avaruussukkula Columbian laukaisu STS-1-lennolla.
Lento oli poikkeuksellinen sikäli, että Nasa kokeili ensimmäistä kertaa uutta avaruusalusta ensilennollaan miehitettynä. Laukaisun yhteydessä lukuisia sukkulan lämpökilven tiiliä irtosi ja vaurioitui SRB-moottorien aiheuttaman odotettua suuremman paineaallon vaikutuksesta. Ilmakehään paluun aikana sukkulan lento-ominaisuudet hypersoonisissa nopeuksissa poikkesivat huomattavasti etukäteen arvioiduista, mikä aiheutti ennakoimattomia ohjauskomentoja laskeutumista hallitsevilta tietokoneilta.

Lento todettiin ongelmista huolimatta onnistuneeksi, ja laukaisuun ja laskeutumiseen tehtyjen muutosten jälkeen Columbia jatkoi avaruussukkulan koelentoja STS-2-lennolla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  STS-1 (Arkistoitu – Internet Archive) NASA 29.6.2001.
2. ↑  Space Shuttle Hypersonic Aerodynamic and Aerothermodynamic Flight Research and the Comparison to Ground Test Results K. W. Iliff & M. F. Shafer NASA 1993.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **STS-1** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**-** | **Nasan avaruussukkulalennot** | Seuraaja:**STS-2** |
Leonardo da Vinci, *Marian ilmestys* 1472–1475, Uffizi.

Neitsyt Marian kuvatyypit 

---



 

 Annunziata \* Apokalyptinen madonna \* Conceptio immaculata \* Guadalupen neitsyt \* Itämaan tietäjät \* Jerusalemin Jumalanäiti \* Jumalanäidin ennusmerkki \* Kaikkien murheellisten ilo \* Lohduta minua surussani \* Maestà \* Marian taivaaseenottaminen \* Mater dolorosa \* Musta madonna \* Pietà \* Pyhä Anna kolmantena \* Sacra conversazione \* Suojaviittamadonna

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

**Annunziata** eli **Marian ilmestys** on taiteen aihe, jossa enkeli ilmoittaa Neitsyt Marialle Jeesuksen syntymästä. Marian ilmestys on ollut 1300-luvulta lähtien suosituimpia aiheita kristillisessä taiteessa, mutta sitä kuvattiin jo varhaisissa katakombimaalauksissa.

Marian ilmestys oli yleinen aihe etenkin keskiajan ja renessanssin taiteessa, ja sitä ovat kuvanneet lähes kaikki maalaustaiteen mestarit. Ilmestyksen Maria ja arkkienkeli Gabriel olivat luonteva aihe diptyykeille. Katolisessa kirkossa aihe kuvaa usein myös Marian ikuista neitsyyttä.

Aihetta on kuvattu niin freskoissa kuin lasimaalauksissa, mosaiikeissa, reliefeissä ja veistoksissa. Marian ilmestys on ollut muun muassa Sandro Botticellin, Leonardo da Vincin, Caravaggion, Duccion ja Murillon suosima aihe. Tunnettuja ovat esimerkiksi Giotton freskot Scrovegnin kappelissa Padovassa (1303), Domenico Ghirlandaion fresko Santa Maria Novellassa (1486), ja Donatellon veistokset Basilica di Santa Crocessa (1435).

Annunziatoja eli Marian ilmestys-aiheita
----------------------------------------

* Simone Martini, 1313–1342.Simone Martini, 1313–1342.
* Andrea della RobbiaAndrea della Robbia
* Rogier van der Weyden, 1435.Rogier van der Weyden, 1435.
* Fra Angelico, 1450.Fra Angelico, 1450.
* Botticelli, 1490.Botticelli, 1490.
* Murillo, 1655.Murillo, 1655.
* Dante Gabriel Rossetti, 1850.Dante Gabriel Rossetti, 1850.
* John William Waterhouse, 1914.John William Waterhouse, 1914.

Katso myös
----------

* Marian ilmestyspäivä

Lähteet
-------

1. ↑  *Taiteen pikkujättiläinen*, s. 398. 3. painos. Porvoo: WSOY, 1995. ISBN 951-0-16447-X.
2. ↑  Annunciation Art, Phaidon Press, 2004, ISBN 0714844470

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Annunziata** Wikimedia Commonsissa
**Pisaralla pisimmälle** -kilpailussa (engl. *Mileage Marathon* tai *Eco-Marathon*) tarkoituksena on kuljettaa moottoriajoneuvoa sääntöjen puitteissa käyttäen niin vähän polttoainetta kuin mahdollista määrätyllä, kaikille samanpituisella matkalla, sallitussa ajassa. Tulokset määräytyvät käytetyn polttoaineen määrän mittaamisella.

Kilpailuja järjestetään moottoriradoilla ympäri maailmaa. Kilpailussa ajetaan erikoisrakenteisilla ajokeilla, joissa on kolme tai neljä pyörää. Säännöissä on tarkat määräykset ajokin raideleveydestä, akselivälistä, korkeudesta, kuljettajan näkyvyydestä , turvallisuudesta ja jarruista.

Polttoaineena saa käyttää vain järjestäjien jakamaa polttoainetta, vapaasti myytävää 98-oktaanista lyijytöntä bensiiniä tai dieselöljyä, ilman mitään lisäaineita, lukuun ottamatta kaksitahtimoottorin voiteluöljyä, jonka kulutus lasketaan mukaan kokonaiskulutukseen. Kaiken muunlaisen varastoidun energian (sähkö, paineilma jne.) käyttö ajokin liikuttamiseen on kielletty, kuten myös ajokin aerodynaamisen muodon muuttaminen.

Yleisin ajotekniikka on vaiheittainen kiihdyttäminen, jossa ajokki kiihdytetään radasta ja ajokista riippuen n. 30-40 km/h nopeuteen, sammutetaan moottori ja rullataan, kunnes nopeus on 10-20 km/h, jolloin jälleen uusi kiihdytys ja rullaus jne. Keskinopeusvaatimus on 25 km/h. Kilpailumatka on tavallisesti noin 15-20 km.

Kisassa on kaksi luokkaa: avoin luokka ja perusluokka. Avoimen luokan ajokkia rajoittavat vain yleiset rakennesäännöt, mutta perusluokassa on lisärajoituksia kilpailun tasoittamiseksi ja etenkin ajokin hinnan pitämiseksi kohtuullisena.

Perusluokan lisärajoitukset ovat pääpiirteissään seuraavat:

* kantavissa rakenteissa sallitaan materiaaleina vain teräs, alumiini, vaneri ja puu, kuitumateriaalit kantavissa rakenteissa on kielletty
* kori- ja katemateriaaleina on sallittu vain pellit, kankaat, puumateriaalit, PVC sekä lasikuitu, lukuun ottamatta ikkunoita
* moottorin rakenne on rajattu yksinkertaiseksi, määrättyjen moottorin pääkomponenttien pitää olla tehdasvalmisteisia, joskin niitä saa koneistaa ja muuttaa, polttoaineen ruiskutus on kielletty.

Lähteet
-------

* Lindell, Hannu: Pisaralla pisimmälle - rajat ylittyvät.  *Tekniikan maailma*, 2000, 48. vsk, nro 10, s. 136-138.
* Lindell, Hannu: Uskomatonta mutta totta: 3 337 km litralla bensaa! : pihistyksen ME ja kahdesti SE Nokialla.  *Tekniikan maailma*, 1996, 52. vsk, nro 20, s. 30-32.
Robert Mattson
**Robert Emanuel Mattson** (16. toukokuuta 1851 Vårdö – 10. toukokuuta 1935 Helsinki) oli ahvenanmaalainen laivanvarustaja ja kauppaneuvos. 

Mattson omisti Maarianhaminassa laivanvarustus- ja kauppatoimintaa harjoittavan liikkeen 1878–1916, Helsingissä laivanvarustusliikkeen Ab Naxos Prince 1925–1935 ja osake-enemmistön Kone- ja Siltarakennus Oy:ssä 1916–1935. Hänen lahjoitusvaroillaan perustettiin Åbo Akademihin musiikkitieteen ja kansanrunouden tutkimuksen professuuri.

Mattsonin isällä laivanvarustaja Mats Mattsonilla oli 1800-luvulla useita purjealuksia. Robert Mattsson lähti merille 16-vuotiaana ja vuodesta 1878 hän toimi kauppiaana Maarianhaminassa. Mattson alkoi hankkia vähemmistöosuuksia useissa ahvananmaalaisissa purjelaivoissa ja vuoteen 1925 mennessä hän ehti olla 24 purjelaivan omistajana, näistä 14 hän omisti yksin. Mattson myi viimeisen omistamansa purjelaivan, rautaparkki Marlborough Hillin vuonna 1925. Hän hankki tämän jälkeen perustamalleen *A/B Naxos Prince*-varustamolle useita höyryaluksia (S/S Naxos, S/S Bomarsund, S/S Hogland, S/S Kastelholm).

Mattson muutti Ahvenanmaalta Helsinkiin 1916 ja hän sai kauppaneuvoksen arvon 1919. Kone- ja Siltarakennus Oy:n lisäksi Mattson hankki omistukseensa 1926 Hietalahden Laivatelakka ja Konepaja Oy:n ja vähän myöhemmin turkulaisen Ab Crichton-Vulcan Oy:n. Mattsonin kuoltua yrityskauppojen rahoittajana toiminut Pohjoismaiden Yhdyspankki myi Mattsonin hankkimien telakka- ja konepajayhtiöiden osakkeet Wärtsilä Oy:lle. 

Robert Mattsonin poika Curt Mattson (1900-1965) oli myös laivanvarustaja jolla oli lippuvarustamona vuonna 1934 perustettu *Curt Mattson Rederi Ab*. Curt Mattsson myi viimeiset laivansa 1958.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mattsonin laivanvarustajasuku (Äänimeri-sivustö)
2. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 5, p. 1433


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**STS-3** oli Nasan avaruussukkulaohjelman kolmas lento ja kolmas kerta kun Columbia-sukkula lähetettiin avaruuteen. Laukaisu tapahtui Kennedyn avaruuskeskuksesta 22. maaliskuuta 1982 klo 16:00 UTC. Lento päättyi laskeutumiseen White Sandsin tukikohtaan 30. maaliskuuta klo 16:04. Kahdeksanpäiväinen lento oli siihenastisista sukkulalennoista pisin.

Columbian komentajana lennolla toimi Skylab-astronautti Jack Lousma ja lentäjänä ensikertalainen C. Gordon Fullerton. Hyötykuormana oli lennontaltiointijärjestelmän lisäksi tieteellinen tutkimuslaitteisto OSS-I sekä RMS-robottikäsivarsi.

Lennolla astronautit tekivät kokeita robottikäsivarrella sekä tutkivat lämmönvaihteluiden vaikutusta sukkulaan kiertoradalla. Lisäksi sukkulan keskikannen tiloissa suoritettiin ensimmäistä kertaa biologisia ja kemiallisia tutkimuksia. Lennon paluu viivästyi laskeutumisalueen tuulisen sään takia. Sukkula laskeutui lopulta kahdeksan päivän jälkeen White Sandsin tukikohdan kuivalle aavikkojärvelle. Kiitotien hiekka vaurioitti kuitenkin sukkulaa, mistä syystä tukikohtaa ei ole sittemmin käytetty sukkulan laskupaikkana.

Lähteet
-------

1. 1 2  STS-3 NASA, luettu 15.5.2009.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**STS-2** | **Nasan avaruussukkulalennot** | Seuraaja:**STS-4** |
**Alice ei asu enää täällä** (*Alice Doesn’t Live Here Anymore*) on Martin Scorsesen ohjaama, draamaa ja komediaa yhdistelevä elokuva vuodelta 1974. Elokuvan on käsikirjoittanut Robert Getchell, ja sen pääosissa näyttelevät Ellen Burstyn, Kris Kristofferson ja Alfred Lutter.

Juoni
-----

Kalifornian Montereyssä varttunut, nuorena laulajan urasta haaveillut Alice (Burstyn) on päätynyt väkivaltaisen aviomiehen vaimoksi New Mexicoon. Mies kuolee yllättäen, ja Alicen on otettava yksinhuoltajan vastuu 11-vuotiaasta pojastaan. He lähtevät matkalle kohti Alicen synnyinkaupunkia, mutta juuttuvat ensin Arizonan Phoenixiin ja sitten Tucsoniin asuen halvoissa motelleissa. Rahaa saadakseen Alice yrittää joka kaupungissa aloittaa uudelleen kauan sitten keskeytyneen laulajanuransa, mutta joutuu tekemään työtä myös lounaskahvilan tarjoilijana. Lyhyiden miessuhteiden jälkeen hän löytää Tucsonista pojalleen ja itselleen mahdollisen uuden mieshahmon (Kristofferson), mutta miettii pitkään sitoutumista.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Mia Bendixsen  | … |  Alice 9-vuotiaana
  |
|  Ellen Burstyn  | … |  Alice Hyatt
  |
|  Alfred Lutter  | … |  Tommy, Alicen poika
  |
|  Billy Green Bush  | … |  Donald Hyatt
  |
|  Harvey Keitel  | … |  Ben Eberhart
  |
|  Diane Ladd  | … |  Flo
  |
|  Kris Kristofferson  | … |  David
  |
|  Jodie Foster  | … |  Audrey
  |

Vastaanotto
-----------

*The New York Timesin* kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa. *Video-oppaassa* vuodelta 1994 Kati Sinisalo pitää erityisesti äidin ja näsäviisaan esimurrosikäisen pojan (Lutter) välisestä kemiasta. Hän antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "erinomainen".

Televisiosarja
--------------

Vuosina 1976–1985 CBS-televisioyhtiö tuotti elokuvan hahmoihin perustuvaa tilannekomediasarjaa *Alice*, jota esitettiin Suomessakin elokuusta 1982 alkaen. Siinä Alicea näytteli Linda Lavin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Alice Doesn't Live Here Anymore, American Film Institute. Viitattu 7.7.2016.
2. 1 2  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
3. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made, *The New York Times*. Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004. Viitattu 5.7.2016.
4. ↑  Fränti, Mikael: Alice asuu täällä jälleen. Uusi komediasarja menestyselokuvan pohjalta.  *Helsingin Sanomat*, 20.8.1982, s. 43. HS Aikakone (digitilaajille).
5. ↑  *Alice (1976-1985)* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Erivärisiä 20 litran jerrykannuja.
**Jerrykannu** (engl. *jerry can*) on yleensä polttoaineen tai juomaveden säilytykseen ja kuljettamiseen tarkoitettu 10 tai 20 litran peltinen kanisteri. Yhdysvaltain armeijan jerrykannun malli on peräisin saksalaisilta, mistä saatiin myös nimi (engl. armeijaslangi: jerry < german). Alkuperäinen saksankielinen nimitys *Wehrmacht-Einheitskanister* kertoo sekin mallin alkuperästä.

Malli on peräisin vuodelta 1936, ja sen suunnitteli Eisenwerk Müller & Co:n suunnittelija Vinzenz Grünvogel Westfalenissa. Erilaisten nesteiden kuljetukseen kannuille on määrätty väri- ja kirjainkoodeja. 

Jerrykannua luonnehtii mm. kuljetuksen ja varastoinnin kannalta käytännöllinen suorakulmaisen särmiön muoto ja toisaalta kylkeen puristetun kuvion ansiosta kestävämpi rakenne verrattuna edeltäjiinsä. 

Jerrykannuilla oli tärkeä rooli esimerkiksi Pohjois-Afrikan operaatioissa 1940–42, missä britit havaitsivat sen ylivertaisuuden omiin säiliöihinsä, sekä Normandian maihinnousuun osallistuvien joukkojen polttoainehuollossa 1944 ennen kuin polttoaineen siirto turvattiin Englannin kanaalin poikki lasketuilla öljyputkilla (Operaatio Pluto).

Jerrykannuja käytetään edelleen sellaisinaan esimerkiksi Suomen puolustusvoimissa. Polttoaineen säilytykseen käytettävä jerrykannu on vihreä, kun taas juomaveden säilytykseen käytettävässä on kummassakin kyljessä suuri valkoinen risti.

|  |  |
| --- | --- |
| Kolme kädensijaa, yksi kantaa. | Kolme kädensijaa, kaksi kantaa. |

Jerrykannut valmistetaan perinteisesti metallipellistä, mutta muovi on vallannut alaa niiden materiaalina. Suomessa muotoilija Eero Rislakki suunnitteli turkulaisen Pyrkijä Oy:n pyynnöstä muovisen jerrykannun, jonka takasivulle ylös sijoitti myös ilman sisäänottoaukon tasaisen kaatamisen helpottamiseksi. Rislakin muotoilemia kannuja valmistettiin 1970-luvun alusta vuoteen 1993 saakka.

Lähteet
-------

1. 1 2  Harri Domonyi: Käytännöllinen sotasaalis.  *Tekniikan Maailma*, 2015, nro 5, s. 68.  Otavamedia.
2. ↑
3. ↑  Nyman, Hannele & Poutasuo, Tuula: *Muovikirja, Arkitavaraa ja designesineitä*, s. 159. WSOY, 2004. ISBN 951-0-29132-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jerrykannu** Wikimedia Commonsissa

* Lisätietoa jerrykannun historiasta, käytöstä ja merkinnöistä (englanniksi)
Alicia Garza
**Alicia Garza** (o.s. *Schwartz*; s. 4. tammikuuta 1981) on yhdysvaltalainen aktivisti. Hän on yksi Black Lives Matter -liikkeen perustajista.

Garza varttui San Franciscossa ja opiskeli antropologiaa sekä sosiologiaa Kalifornian yliopistossa, San Diegossa. Vuonna 2009 Garzasta tuli köyhyyttä ja rasismia vastaan toimivan People Organized to Win Employment Rights -järjestön (POWER) toimitusjohtaja. Hän on toiminut myös esimerkiksi palvelijoiden puolesta puhuvan National Domestic Workers Alliancen erikoisprojektipäällikkönä. Black Lives Matter -järjestön Garza perusti yhdessä Opal Tometin ja Patrisse Khan-Cullorsin kanssa. Järjestö on keskittynyt vastustamaan mustaihoisiin kohdistuvaa väkivaltaa ja sortoa. Garza on päässyt Black Lives Matterin tuoman julkisuuden myötä haastatelluksi ja kirjoittamaan artikkeleita esimerkiksi *Timeen*, *The Guardianiin* ja *The New York Timesiin*. Hän on toiminut myös julkisena puhujana ja organisoijana. Hän on keskittynyt tarkastelemaan paitsi rotuun, myös sukupuoleen, sukupuoli-identiteettiin ja seksuaaliseen suuntautumiseen liittyvää väkivaltaa.

Vuonna 2016 Garza sai Tometin ja Khan-Cullorsin kanssa *Glamour*-lehden "Vuoden naiset" -tunnustuksen. Hän on saanut myös muita tunnustuksia, kuten pääsyn *The Root* -lehden vuoden 2016 luetteloon sadasta afroamerikkalaisesta saavuttajasta ja vaikuttajasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Black Lives Matter: From a Moment to a Movement, s. 107 Laurie Collier Hillstrom
2. 1 2  Our Co-Founders Black Lives Matter
3. ↑  #BlackLivesMatter Founders Are Honored by Glamour Magazine Time


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Purppuravalo
**Purppuravalo** on auringon laskettua samalla suunnalla taivaanrannassa havaittava purppuran värinen kaareva alue. Se on voimakkaimmillaan porvarillisen hämärän lopulla, kun aurinko on 4-6 astetta horisontin alapuolella. Se ulottuu 20-30 asteen korkeudelle horisontista. Ilmiö näkyy parhaiten ilmakehän ollessa puhdas, kuten sään seljettyä sateen jälkeen. Sama ilmiö näkyy myös aamulla auringonnousun suunnassa porvarillisen hämärän alussa.*lähde?*

Purppuravalo syntyy punaisen ja sinisen valon sekoittuessa. Sininen valo on alemmasta ilmakehästä maapallon varjoon sironnutta valoa. Punainen valo puolestaan on ilmakehässä pitkän matkan kulkenutta punertunutta valoa, joka siroaa stratosfäärin alaosissa noin 20-30 kilometrin korkeudessa leijailevasta erittäin hienojakoisesta pölystä. Purppuravalon voimakkuus vaihtelee, ja joinakin iltoina sitä ei näy lainkaan. Mitä enemmän pölyä stratosfäärin alaosissa on, sitä voimakkaampana purppuravalo näkyy. Esimerkiksi Pinatubon tulivuoren purkauksen jälkeen 1991 purppuravalo näkyi hyvin usein noin vuoden verran.

Lähteet
-------

* Purppuravalo - astro.utu.fi

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Purppuravalo**.
**Robert Mauritz Cecil Rennerfelt** (30. marraskuuta 1836 Inkoo – 17. toukokuuta 1886 Tampere) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Rennerfeltin vanhemmat olivat kuvernementin sihteeri Bror Carl Henrik Rudman Rennerfelt ja Johanna Gustava Jack ja puoliso vuodesta 1867 Julia Sofia Rokitskaja. Myös hänen veljestään Selim Ideon Rennerfeltistä tuli kenraalimajuri. Robert Mauritz Cecil Rennerfelt tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1847 ja määrättiin sieltä 1856 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen 6. kenttätykistöprikaatiin. Hänet siirrettiin 4. tykistöprikaatiin 1859 ja ylennettiin samana vuonna aliluutnantiksi. Luutnantiksi 1862 ylennetty Rennerfelt siirrettiin Viaporin linnoitustykistöön 1863. Hän suoritti yleisesikunta-akatemian kurssin Pietarissa 1865–1867. Alikapteeniksi 1867 ylennettynä Rennerfelt määrättiin 1868 Riian sotilaspiirin esikunnan vanhemman adjutantin apulaiseksi. Hänet ylennettiin kapteeniksi 1869 ja nimitettiin Riian jalkaväen junkkarikoulun tieteellisen osaston sihteeriksi 1871. Everstiluutnantiksi Rennerfelt yleni 1874 ja everstiksi 1877.

Rennerfelt osallistui Turkin sotaan 1877–1878, haavoittuen syyskuussa 1877. Marraskuussa 1879 hänet määrättiin erikoistehtäviin Vilnan sotilaspiirin komentajan esikuntaan sekä 14. jalkaväkidivisioonan esikuntaan, mutta kesäkuussa 1880 hänet siirrettiin Preussin rajalla oleviin rajavartiojoukkoihin. Seuraavana vuonna Rennerfelt palasi kuitenkin yleisesikuntapalvelukseen Vilnan sotilaspiirin esikuntaan, kunnes hänet siirrettiin 20. jalkaväkidivisioonan esikuntapäälliköksi Helsinkiin syksyllä 1882. Eron sotapalveluksesta Rennerfelt sai kenraalimajurina marraskuussa 1884.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Robert Mauritz Cecil Rennerfelt *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 13.4.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit

 |

 |
**Actiosaurus** oli matelijasuku, jonka on ensimmäisenä kuvannut Henri Sauvage vuonna 1883. Sukuun kuului yksi laji, *A. gaudryi*. *Actiosaurus* eli noin 205–201 miljoonaa vuotta sitten triaskauden lopulla.

Luokittelu
----------

*Actiosauruksesta* tiedetään vähän, ja sen onkin harkittu olevan *nomen dubium*, eli epäselvä suku. *Actiosaurus* kuvattiin alun perin dinosauruksena vuonna 1883, ja vuonna 1908 se uudelleentulkittiin kalaliskoksi. *Actiosaurus* saattaa sen sijaan kuulua Choristodera-lahkoon. Fischer *et al.* ajatteli *A. gaudryin* olevan kyseenalainen laji. Lisäksi se huomasi *A. gaudryin* luiden olevan samankaltaisia kuin Choristodera-lahkon matelijoiden raajaluut.

Lähteet
-------

1. ↑  †*Actiosaurus* Sauvage 1883 (dinosaur) *Fossilworks – Gateway to the Paleobiology Database*. Viitattu 21.7.2016. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1197025
* Fossilworks: 268200
* GBIF: 4823452
* IRMNG: 1420525

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Actiosaurus