recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eirik Horneland** (s. 14. maaliskuuta 1975) on norjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Heinäkuusta 2021 lähtien hän on toiminut SK Brannin päävalmentajana.

Ura
---

Horneland pelasi urallaan puolustajana. Hän edusti SK Vard Haugesundia Norjan alemmilla sarjatasoilla sekä kausina 2006–2009 FK Haugesundia Norjan 2. korkeimmalla sarjatasolla. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 2009 ja siirtyi valmentajaksi. Hän toimi Jostein Grindhaugin apuvalmentajana Haugesundissa 2010–2014. Joukkue sijoittui parhaimmillaan Norjan liigassa kolmanneksi. 

Kauden 2014 jälkeen hän siirtyi Norjan alle 19-vuotiaiden maajoukkuevalmentajaksi. Hän toimi myös alle 18-vuotiaiden maajoukkuevalmentajana 2015–2016. Horneland palasi Haugesundin organisaatioon edustusjoukkueen päävalmentajaksi lokakuussa 2016. Horneland luotsasi Haugesundin liigassa neljänneksi kaudella 2018. 

Tammikuussa 2019 suurseura Rosenborg palkkasi hänet päävalmentajakseen. Rosenborgissa Hornelandin debyyttikausi päättyi kolmanteen sijaan. Kaudella 2020 joukkue jäi myös mestaruuskamppailusta jälkeen ja seura erotti hänet kesäkuussa 2020.

Lokakuussa 2020 SK Brann palkkasi Hornelandin apuvalmentajaksi Kåre Ingebrigtsenin valmennustiimiin. Ingebrigtsenin saatua heikkojen tulosten myötä potkut heinäkuussa 2021 nousi Horneland Brannin päävalmentajaksi. Horneland ei onnistunut pelastamaan Brannia putoamiselta kaudella 2021, mutta jatkoi silti seuran päävalmentajana sarjatasoa alempana. Kaudella 2022 hän johdatti joukkueen OBOS-ligaenin voittoon sarjan uudella piste-ennätyksellä ja joukkue palasi kaudeksi 2023 pääsarjaan.

Meriitit
--------

* OBOS-ligaen: 2022

Viitteet
--------

1. ↑  Eirik Horneland Transfermarkt. Viitattu 6.8.2021.
2. ↑  Trainer: Eirik Horneland Transfermarkt. Viitattu 6.8.2021.
3. ↑  Horneland ny Haugesund-trener Fotball.no. Julkaistu 12.8.2016. Viitattu 6.8.2021.
4. ↑  Eirik Horneland presentert som RBK-trener: – Jeg var emosjonelt utslitt VG. Julkaistu 9.1.2019. Viitattu 6.8.2021.
5. ↑  Enige om å avslutte samarbeidet RBK. Julkaistu 25.6.2020. Viitattu 6.8.2021.
6. ↑  Eirik Horneland presentert som ny Brann-assistent VG. Julkaistu 18.10.2020. Viitattu 6.8.2021.
7. ↑  Horneland ledet Brann-treningen: – Vil gjøre dette for Kåre TV2.no. Julkaistu 21.7.2021. Viitattu 6.8.2021.
8. ↑  Brann satte ny poengrekord i Obosligaen - Stabæk sikret opprykk til Eliteserien Nettavisen. Julkaistu 29.10.2022. Viitattu 13.12.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Mark Dempsey** | **FK Haugesundin päävalmentaja**10/2016–1/2019 | Seuraaja:**Jostein Grindhaug** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Kåre Ingebrigtsen** | **Brannin päävalmentaja**7/2021– | Seuraaja:**–** |
**Alexander Ricard "Lex" Immers** (s. 8. kesäkuuta 1986 Haag) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa Eredivisiessä pelaavaa Feyenoord Rotterdamia. Oikeajalkainen Immers on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.

Ura
---

Immers debytoi kasvattajaseuransa ADO Den Haagin edustusjoukkueessa Alankomaiden toiseksi korkeimmalla sarjatasolla elokuussa 2007. Kauden 2007–2008 jälkeen seura nousi Eredivisieen ja Immers teki pääsarjadebyyttinsä syyskuussa 2008 De Graafschapia vastaan. Avausmaali Eredivisiessä syntyi saman vuoden lokakuussa FC Volendamia vastaan. Immers edusti ADO Den Haagia vuoteen 2012 asti tehden parhaimmalla kaudellaan eli kaudella 2011–2012 Eredivisiessä kahdeksan maalia.

Heinäkuussa 2012 Immers siirtyi kasvattajaseurastaan Eredivisien perinneseuraan Feyenoord Rotterdamiin. Debyytti seuran paidassa Eredivisiessä tapahtui elokuussa 2012 FC Utrechtia vastaan ja avausmaali syntyi vielä samassa kuussa Heracles Almeloa vastaan. Ensimmäisellä kaudellaan seurassa Immers pelasi 32 ottelua, joissa syntyi 12 maalia. Toisella kaudellaan eli kaudella 2013–2014 maaleja tuli saman verran, mutta otteluita yksi enemmän. Myös kaudella 2014–2015 Immers on kuulunut seuran avainpelaajiin.

Lähteet
-------

* Lex Immers Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Krüss Optronicin valmistama polarimetri
**Polarimetri** on laite, jota käytetään määrittämään optisesti aktiivisen yhdisteen kykyä kääntää tasopolarisoidun sähkömagneettisen säteilyn, tyypillisimmin näkyvän valon, polarisaatiosuuntaa. Polarimetri on hyvin yleisesti käytetty laite määritettäessä yhdisteiden ominaiskiertokykyä ja enantiomeerista puhtautta.

Polarimetrin rakenne
--------------------

Polarimetrin rakenne. Polarimetrissä käytetään valonlähteenä tasopolaroitua valoa eli valoa, joka värähtelee vain yhdessä suunnassa. Tasopolaroitu valo saadaan polarisaattorin avulla Tasopolaroidun valon kulkiessa optisesti aktiivisen aineen tai sen liuoksen läpi, valon säde törmää kiraalisiin molekyyleihin, jolloin säteilyn värähtelytason suunta muuttuu. Polarimetriputkeen katsomalla todetaan kierron arvo asteina ja onko se positiivinen (+, myötäpäivään, dextrorotatory) vai negatiivinen (-, vastapäivään, levorotatory). 
Polarimetri koostuu säteilynlähteestä, joka tuottaa monokromaattista valoa ja käytetyimpiä ovat natriumlamppu (589 nm) tai elohopealamppu (546 nm). Tarkimmissa laitteissa valonlähteenä käytetään laseria. Säteily johdetaan säteilynlähteestä polarisaattorille, joka tasopolarisoi valon. Tämän jälkeen valonsäde johdetaan tutkittavaa yhdistettä sisältävän näyteputken läpi detektorille, jossa valon värähtelysuunta analysoidaan ja mitataan. Valon polarisaation kiertyminen myötäpäivään on (+)-suunta ja kääntyminen vastapäivään on (-)-suunta. Detektorin ja näyteputken välillä voi olla Wollaston-prisma ja Faraday-muunnin.

Polarimetrin käyttökohteita
---------------------------

Polarimetria käytetään määrittämään optisesti aktiivisten yhdisteiden ominaiskiertokykyä [α]. Tämä arvo on yhtä suuri kuin polarimetrillä havaittu kiertokulma α jaettuna näytteen konsentraatiolla ja näyteputken pituudella.

{\displaystyle [\alpha ]\_{\lambda }^{\theta }={\frac {\alpha }{l\cdot c}}}
Polarimetri on erityisen käytetty laite tuotettaessa sokereita bioteknisesti ja näissä tapauksissa laitetta kutsutaan usein sakkarometriksi. Polarimetria käytetään esimerkiksi bioreaktoriin syötettävän melassin sokerikonsentraation määrittämiseen. Polarimetria voidaan käyttää myös selluloosapitoisuuden määrittämiseen, mutta tällöin liuos ei saa olla samea.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jonathan Clayden, Nick Greeves, Stuart Warren: *Organic Chemistry*, s. 309–310. Oxford University Press, 2012. ISBN 978-0-19-927029-3. (englanniksi)
2. 1 2  Mary An Godshall: *Sugar, Sugar Analysis, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 7.12.2015
3. 1 2 3  Günter Gauglitz: *Ultraviolet and Visible Spectroscopy, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2008. Viitattu 7.12.2015
4. ↑  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 852. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 7.12.2015). (englanniksi)
5. ↑  Tapio A. Nevala: Optinen aktiivisuus ja ominaiskierto *wanda.uef.fi*. Viitattu 7.12.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Polarimetri** Wikimedia Commonsissa
**Germa** (arab. جرمة‎) on pikkukaupunki Libyan Wadi al-Hayan piirikunnassa. Se sijaitsee historiallisella Fezzanin alueella 30 kilometriä Awbarista itään. German pohjoispuolella sijaitsevat garamantien muinaisen pääkaupungin Garaman rauniot.

Antiikin historioitsijoiden tuntemaa kaupunkia on tutkittu arkeologisin kaivauksin 1930-luvulta lähtien. German lounaispuolella sijaitseva Zinchecra on ollut asuttu 300-luvulta eaa. lähtien. Garaman asutus lienee alkanut ajanlaskun alun jälkeen. Sen rakennuksissa on havaittavissa roomalaisia vaikutteita. Lähistöllä sijaitseva Qasr Watwatin mausoleumi lienee jopa roomalaisten käsityöläisten rakentama. Garaman rakennuksista osa on bysanttilaiselta ja islamilaiselta ajalta. Kaupungissa on pieni museo.

Lähteet
-------

1. ↑  *Encyclopédie berbère, XIX*, s. 2964–2969. La Calade: Èdisud, 1997. ISBN 2-85744-994-1.
2. ↑  Ham, Anthony: *Libya*, s. 189–191. New York: Lonely Planet, 2007. ISBN 978-1-74059-493-6.
Three Sisters -niminen hiekkakivimuodostuma.
**Blue Mountains** (suom. Siniset vuoret) on vuorijono Itä-Australiassa. Se on osa Isoa Vedenjakajavuoristoa (engl. *Great Dividing Range*). Blue Mountains -vuoristoa rajaavat idässä Nepean- ja Hawkesburyjoet, lännessä ja etelässä Coxsjoki ja Burragorangjärvi, ja pohjoisessa Wolgan- ja Colojoet. Vuoristo on noin 100 km pitkä, ja sen eteläisin kohta on Sydneyn Emu Plains-nimisessä esikaupungissa, josta se jatkuu luoteeseen Wolgan Gap -nimiseen paikkaan. Noin kaksi kolmasosaa vuoriston pituudesta sitä pitkin kulkee valtatie ja rautatie.

Blue Mountains koostuu hiekkakivestä, joka kohoaa itärinteiden 370–550 metrin korkeudesta länsireunan yli kilometrin korkeuteen.

Vuoristo sai nimen Blue Mountains (Siniset vuoret), koska se näyttää kaukaa katsottuna siniseltä. Värin on syyksi on selitetty vuorilla leijuva auer, joka koostuu eukalyptuspuiden erittämistä eteerisistä öljyistä. Toisaalta kaikki kauas näkyvät vuoret näyttävät sinisiltä, koska niiden ja katsojan välissä oleva ilma sirottaa auringon valoa.

Vuoristossa on useita pikkukaupunkeja, kuten Katoomba, Blackheath, Mount Victoria ja Springwood. Vuodesta 1947 on noin 20 pikkupaikkakuntaa muodostanut paikallishallintoalueen nimeltä City of Blue Mountains. Sen asukasluku on noin 75 000.

Vuoristossa sijaitsevat kahdeksan luonnonsuojelualuetta muodostavat yhdessä Greater Blue Mountains -alueen, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Blue Mountainsin alueella on tuhansia vuosia elänyt kaksi alkuperäiskansaa, darugit ja gundungurrat.

Lähteet
-------

1. ↑  Blue Mountains *Geographical Names Board of New South Wales*.  Arkistoitu 6.8.2017. Viitattu 6.8.2017.
2. 1 2  Blue Mountains Range *Geographical Names Board of New South Wales*.  Arkistoitu 6.8.2017. Viitattu 6.8.2017.
3. 1 2  Blue Mountains *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 6.8.2017.
4. ↑  Why are the Blue Mountains blue? *Blue Mountains Heritage*. Blue Mountains Association of Cultural Heritage Organisations. Viitattu 6.8.2017.
5. ↑  Greater Blue Mountains Area *Unesco*. Viitattu 6.8.2017.
6. ↑  History *Aboriginal Blue Mountains*.  Arkistoitu 6.8.2017. Viitattu 6.8.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Blue Mountains** Wikimedia Commonsissa
**MHP Riesen Ludwigsburg** on ludwigsburgilainen koripalloseura. Seuran pääsponsorina toimii MHP Riesen.

Historia
--------

Seura perustettiin vuonna 1960 nimellä DJK Ludwigsburg. Vuonna 1970 seura yhdistyi SpVgg 07 Ludwigsburgiin, jolloin sen talous oli paremmassa hallinnassa. Kaudella 1978–1979 seura nousi ensimmäistä kertaa Basketball-Bundesligaan. Koripallojoukkue oli yhteydessä SpVgg 07 Ludwigsburgin kanssa aina vuoteen 1987 saakka, jolloin BG Ludwigsburg irtautui monilajiseurasta ja perusti joukkueen, joka oli keskittynyt ainoastaan koripalloon. Vuonna 2002 seuran sponsoriksi tuli EnBW, jolloin nimeksi vaihdettiin EnBW Ludwigsburg. Kaudeksi 2009–2010 seura muuttaa uuteen areenaan, koska vanha areena oli melkein poikkeuksetta loppuunmyyty.

Lähteet
-------

1. 1 2  EnBW weiter mit Ludwigsburger Basketballern  30.6.2009. Ludwigsburger Kreiszeitung. Viitattu 19. heinäkuuta. (saksaksi)
2. ↑  „Budget mit Präzision einsetzen"  11.7.2009. Ludwigsburger Kreiszeitung. Viitattu 19. heinäkuuta. (saksaksi)
3. ↑  Daten & Fakten EnBW Ludwigsburg. Viitattu 19. heinäkuuta. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (saksaksi)
* Emäseuran kotisivu (saksaksi)
* Fanisivusto (saksaksi)
* Basketball-Bundesliga (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
* Eurobasket (englanniksi)
Panssarintorjuntaversio **R4M-**raketista
**R4M** (lyhenne: saks. ***R**akete, **4**Kilogramm, **M**inengeschoß*, tunnettu myös saksalaisella lempinimellä **Orkan** eli hirmumyrsky) oli toisen maailmansodan aikainen Saksan ilmavoimille kehitetty rakettiase. Se syntyi tarpeesta kehittää hävittäjille ase, jolla voitaisiin tuhota tai ainakin hajottaa Yhdysvaltain ilmavoimien päiväsaikaan käyttämät suuret pommikonemuodostelmat. Pommittajien torjuminen tykkejä käyttäen edellytti lentämistä massiivisen torjuntatulen ulottuville ja läpi. Erityisesti edestä hyökätessä oli yhteentörmäyksen vaara ja aika tehokkaaseen tulitukseen oli hyvin lyhyt. Yksi hyökkäys ei myöskään taannut toivottua tulosta.

R4M oli pyrstövakavoitu ja ohjaamaton. Tähtäimenä käytettiin yhteisesti hävittäjän tuliaseille tarkoitettua tähtäintä. Raketit laukaistiin sähköisesti kaseteista yhteislaukauksina. Raketin läpimitta oli 55 mm ja siinä oli räjähdysainetta 520 grammaa. Kantama oli parhaimmillaan noin 2 000 metriä. Tehokas kantama oli pienempi mutta riitti ampumiseen torjuntatulen ulkopuolelta. Yksi osuma riitti pudottamaan pommittajan.

Rakettia testattiin ensimmäisen kerran Rechlinissä 1944. Taistelussa sitä käytettiin ensimmäisen kerran 18. maaliskuuta. Raketteja oli tällöin asennettu vaihtoehtoisesti 12 tai 24 kpl.

Asetta käytettiin Messerschmitt Me 262
ja Me 163 hävittäjissä sekä Bachem Ba 349:ssä. Raketti tuli palveluskäyttöön sodan loppuvaiheessa mutta ase ja sen käyttö muodostuivat perusperiaatteeksi sodanjälkeisille vastaaville aseille ennen ohjusten kehittymistä.

Lähteet
-------

1. ↑  Hugh Morgan, John Weal - Saksalaiset suihkuhävittäjä-ässät Osprey/Koala kustannus 2002 ISBN 952-5186-33-4 s.43
2. ↑  Adolf Galland: Ensimmäiset ja viimeiset s.418. Werner Söderström Osakeyhtiö, 1956.
3. ↑  Rocket Fighters. *Vectorsite.net*.  Arkistoitu 17.4.2012.  (englanniksi)
**Blue Note** on jazzmusiikkiin erikoistunut levy-yhtiö, joka perustettiin vuonna 1939 ja jota yhtiökumppanukset, musiikkituottaja Alfred Lion ja valokuvaaja, toimitusjohtaja Francis Wolff, johtivat vuosien ajan. Blue Note on tunnetuin lukuisista hard bop -jazztyylin levyjen julkaisuista. Sitä pidetään 1900-luvun tunnetuimpana jazzia julkaisseista levy-yhtiöistä: sille oli ominaista laatu, tyyli ja ajan paras musiikki. Juuri Lionin ja Wolffin aika oli yhtiön kultakautta. Nykyisin se on osa EMI-yhtiöitä.

Blue Notelle ovat levyttäneet muun muassa Horace Silver, Jimmy Smith ja Art Blakey. Suomalaisista jazzyhtyeistä levymerkille ovat päässeet U-Street All Stars, SlowHill, Trio Töykeät, Anna-Mari Kähärä ja Dallapé.

Wolff kuvasi yhtiön levyjen kannet viidentoista vuoden ajan, ja näistä kuvista syntyi paitsi Wolffin taidon, myös muusikkojen nimien ansiosta modernin jazzin kuvakieli. Wolffin kuvia oli talvella 2009–2010 esillä Berliinin juutalaismuseossa. Näyttelyyn liittyy kirja *Blue Note Photography* (kustantaja Jazzprezzo).

Nimi Blue Note viittaa mollipentatoniseen blues-asteikkoon, jossa on vähennetty kvintti. Blue note eli sininen sävel on mikrointervalli, joka sijaitsee molli- ja duurinuotin välissä, esimerkiksi 5b ja 5, jolloin intervalli jää normaalissa virityksessä tasavireisen soittimen ulottumattomiin. Poikkeuksena kitara, jolla blue note voidaan soittaa kieltä venyttämällä, blue note -nuottien kohdalla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Harri Uusitorppa: Francis Wolffin valokuvat loivat pohjan modernin jazzin kuvakielelle.  *HEosingin sanomat*, 28.12.2009, s. C1.
2. ↑  Ville-Pekka Pulkkinen, Jazz ja improvisoinnin opettaminen koulusoittimilla

Aiheesta muualla
----------------

* Blue Note Recordsin kotisivut (englanniksi)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Blue Note Records** Wikimedia Commonsissa
**Polyfosforihappo** (Hn+2PnO3n+1, missä n on kokonaisluku ja n > 1) on eräs niin kutsutuista kondensoituneista fosforihapoista ja kuuluu fosforin happihappoihin. Yhdistettä käytetään muun muassa orgaanisen kemian synteeseissä.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa polyfosforihappo on väritöntä tai kellertävää erittäin viskoosia siirappimaista nestettä. Lukuun ottamatta yksinkertaisinta polyfosforihappoa pyrofosforihappoa, yksittäisten polyfosforihappojen fysikaalisia ominaisuuksia ei ole tutkittu. Yhdiste on vahva moniarvoinen happo happo ja fosforihappoa vahvempi. Polyfosforihapon voidaan katsoa koostuvan toisiinsa linkittyneistä P(OH)O3-yksiköistä. Mikäli yksiköiden määrä on suuri, yli 16, on ketjun päiden protonit vain heikosti happamia. Laimeissa vesiliuoksissa polyfosforihappo esiintyy pääasiassa ortofosforihappona.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Polyfosforihappoa valmistetaan tyypillisesti joko liuottamalla fosforipentoksidia fosforihappoon, kuumentamalla fosforihappoa, jolloin fosforihappoa kondensoituu ja fosforihappomolekyyleistä lohkeaa vettä tai polttamalla fosforia, jolloin muodostuu fosforipentoksidihuuruja, jotka johdetaan veteen. Polyfosforihappoja luokitellaan usein niiden valmistuksessa käytetyn fosforipentoksidin massaprosenttiosuuden mukaisesti.

Polyfosforihappoa käytetään lannoitteiden sekä polyfosfaattisuolojen kuten ammoniumpolyfosfaatin valmistuksessa sekä bitumin valmistuksessa. Orgaanisessa kemiassa sitä käytetään hyvion voimakkaana happokatalyyttinä, dehydraus-, hydrolyysi-, polymeroitumis-, asylointi- ja syklisointireaktioissa. Usein sitä käytetään myös monissa happokatalysoiduissa toisiintumisreaktioissa kuten Beckmann-, Lossen- ja Wagner–Meerwein-toisiintumisissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  John H. Dodd: *Polyphosphoric Acid, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2001. Teoksen verkkoversio Viitattu 4.5.2016
2. 1 2 3  David R. Gard: *Phosphoric Acids and Phosphates, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2005. Viitattu 4.5.2016
3. 1 2 3  Klaus Schrödter, Gerhard Bettermann, Thomas Staffel, Friedrich Wahl, Thomas Klein & Thomas Hoffmann: *Phosphoric Acid and Phosphates, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2008. Viitattu 4.5.2016
4. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 875. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
5. 1 2 3  Rodney Gilmour: *Phosphoric Acid*, s. 183–202. CRC Press, 2013. ISBN 9781439895108. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 4.5.2016). (englanniksi)
6. 1 2  D.E.C. Corbridge: *Phosphorus*, s. 187–189. CRC Press, 2013. ISBN 9781439840887. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 4.5.2016). (englanniksi)
Raatihuone
**Prahan vanhankaupungin raatihuone** (tšek. *Staroměstská radnice*) sijaitsee Prahan kaupungin keskipisteessä vanhankaupungin keskusaukion (*Staroměstské námestí*) laidalla. Sen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1338 ja 70-metrinen torni saatiin valmiiksi 1300-luvun lopulla. Rakennusta on laajennettu ja uusittu moneen otteeseen. Raatihuoneen renessanssityylinen eteläsiipi valmistui 1600-luvulla. 1800-luvulla rakennettiin vielä tyyliltään uusgoottilainen itäsiipi, mutta se tuhoutui toisessa maailmansodassa vuonna 1945.

Kellotaulu
Raatihuoneen seinässä on yksi Prahan suosituimmista nähtävyyksistä, astronominen kello. Sen rakensivat vuonna 1410 kellosepät Jan Sindel ja Mikulas Kadanilainen. Kello kertoo ajan lisäksi muun muassa auringon ja kuun sijainnin*lähde?*. Tasatunnein 12 apostolia vaeltaa kellossa olevan luukun aukosta ja kuolemaa kuvaava luuranko soittaa kelloa ja kääntää tiimalasin alassuin. Lopuksi kukko heiluttaa siipiään ja kiekaisee ylimmässä syvennyksessä luukkujen sulkeutuessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Old Town Square (Staromestske namesti) (Arkistoitu versio) *Prague Spot*.  Arkistoitu 4.3.2016.  (englanniksi)
2. ↑  Old Town City Hall - surviving wars *prague.net*. Viitattu 16.10.2020. (englanniksi)
3. ↑  Lehtipuu, Markus: *Praha*, s. 149–151. Suomalainen Matkaopas, 2015. ISBN 978-952-9715-61-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Prahan Vanhankaupungin astronominen kello** Wikimedia Commonsissa

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Prahan Vanhankaupungin raatihuone** Wikimedia Commonsissa
AS-201 laukaisu
**AS-201** (tai **SA-201** – *Apollo-Saturn 201*) oli Apollo-avaruusohjelman ensimmäinen Saturn IB -kantoraketin lento ja ensimmäinen komento- ja huoltomoduulin lento.

Raketin ensimmäinen osa saapui Kennedyn avaruuskeskukseen 14. elokuuta 1965, mutta useat tekniset ongelmat viivyttivät laukaisua.

Niinpä ensimmäinen laukaisuyritys tehtiin vasta 25. helmikuuta 1966. Kuitenkin paine yhdessä polttoainetankeista laski alle sallitun rajan ja tietokone pysäytti lähtölaskennan vain neljä sekuntia ennen laukaisua. Vika oli helposti korjattavissa, mutta sitä ei arveltu pystyttävän tekemään laukaisuikkunan sisällä.

Lento
-----

Laukaisu tapahtui 26. helmikuuta 1966 kello 16.12.01 UTC. Ensimmäinen vaihe toimi täydellisesti nostaen raketin 57 km:n korkeuteen, jonka jälkeen S-IVB jatkoi ja nosti aluksen 425 kilometriin. Komentomoduuli irtosi ja jatkoi 488 kilometrin korkeuteen. 

Sen jälkeen komentomoduuli sytytti oman rakettinsa, joka käänsi sen kohti Maata. Ensimmäinen raketin poltto kesti 184 sekuntia, sitten 10 sekuntia myöhemmin 10 sekuntia. Se osoitti, että uudelleenkäynnistys avaruudessa oli mahdollista, välttämätön osa miehitettyä Kuulentoa varten.

Komentomoduuli laskeutui veteen kello 16.49.21 UTC – 37 minuuttia ja 19,7 sekuntia laukaisun jälkeen.

Apollo-ohjelma

|  |  |
| --- | --- |
| Miehittämättömät testilennot: | SA-1 - SA-2 - SA-3 - SA-4 - SA-5 - A-101 - A-102 - A-103 - A-104 - A-105 Pad Abort Test-1 - Pad Abort Test-2 - QTV - A-001 - A-002 - A-003 - A-004 - AS-201 - AS-203 - AS-202 - Apollo 4 - Apollo 5 - Apollo 6 |
| Muut | Apollo 1 |
| Miehitetyt lennot: | Apollo 7 - Apollo 8 - Apollo 9 - Apollo 10 - Apollo 11 - Apollo 12 - Apollo 13 - Apollo 14 - Apollo 15 - Apollo 16 - Apollo 17 |
| Peruutetut lennot: | Apollo 18 - Apollo 19 - Apollo 20 |
| Muuta | 

|  |  |
| --- | --- |
|  Alukset | Apollo-avaruusalus - Kuumoduuli |
| Saturn-rakettiperhe | Saturn I - Saturn IB - Saturn V |
|  Muut | Vehicle Assembly Building - Crawler-transporter - Mobile Launcher Platform |

 |
**Praha 21.8.1968** on vuonna 1968 ilmestynyt Tammen kustantaman Huutomerkki-sarjan ensimmäinen teos. Kyseessä on Suomen Kuvalehden erikoistoimittajan Jaakko Okkerin toimittama pamfletti, joka käsittelee Neuvostoliiton johtamien Varsovan liiton maiden elokuussa 1968 tekemää Tšekkoslovakian miehitystä. Kirja koostuu seitsemästä eri kirjoittajien laatimasta artikkelista ja lisäksi se sisältää liiteosan, joka käsittää muun muassa miehittäjävaltioiden lausuntoja sekä ulkopuolisten tahojen kommentteja ja kannanottoja.

Teosta kutsuttiin aikanaan "kustannustoimittamisen Suomen ennätykseksi", kun se ilmestyi vain kolme viikkoa miehityksen jälkeen. Hannu Taanilan aloittesta julkaistua kirjaa pidetään nykyään lajinsa klassikkona ja erityisesti sen aikalaiskuvauksia arvostetaan. Artikkelien kirjoittamiselle oli aikaa vain viikko, joten ne eivät sisällä myöhemmän ajankohdan tutkimuksellista näkökulmaa, vaan niistä välittyy epätieto tapahtumien kehityksen suunnasta. Kirjan artikkelit on osittain kirjoitettu kaunokirjalliseen tyyliin.

*Praha 21.8.1968* sisältää muun muassa toimittaja Reijo Nikkilän silminnäkijäkuvauksen miehityksen alkuhetkistä, Max Randin katsauksen Tšekkoslovakiassa käytyyn keskusteluun sekä SKDL:n poliittisen osaston päällikön Jorma Hentilän näkemyksiä miehitykseen johtaneesta ideologisesta kriisistä. Kirjailija Esko Ervasti puolestaan kuvaa omassa artikkelissaan vierailujaan Moskovassa ennen ja jälkeen miehityksen. Teos sisältää myös filosofi Georg Henrik von Wrightin kirjoituksen Vietnamin sodasta, jonka kytkös Tšekkoslovakian tapahtumiin ymmärrettiin Suomessa laajemmalti vasta vuosien kuluttua. Tammi julkaisi kirjan uudelleen vuonna 2008, herätettyään Huutomerkki-sarjansa henkiin 25 vuoden tauon jälkeen.

Kirjan artikkelit
-----------------

* *Praha 21.8.1968*, Reijo Nikkilä
* *Toivon ja pelon päiväkirja*, Jaakko Okker
* *Kunnon rauhanmies Sveijkin seikkailut*, Jaakko Okker
* *Prahan kevät*, Max Rand
* *Kriisin ideologisesta taustasta*, Jorma Hentilä
* *Kirje ennen ja jälkeen*, Esko Ervasti
* *Sota Vietnamia vastaan*, Georg Henrik von Wright

Lähteet
-------

1. 1 2  Jaakko Okker: Praha 21.8.1968 (Arkistoitu – Internet Archive) Tammi. Viitattu 31.7.2014.
2. 1 2  Riska-Campbell, Leena: "Prahan elokuu 1968 tuoreeltaan" Agricolan kirja-arvostelut, 31.8.2009. Viitattu 31.7.2014.
**Rusovaskiyökkönen** (*Autographa jota*) on melko yleinen metalliyökkösiin kuuluva yöperhoslaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Rusovaskiyökkönen muistuttaa paljon erityisesti kirjovaskiyökköstä (*Autographa pulchrina*). Etusiivet ovat yleisväritykseltään melko tasaisesti vaalean punertavanruskeat ja keskiosan takaosaa lukuun ottamatta selvästi ruusunpunahohteiset. Sisempi ja ulompi poikkiviiru ovat kaksinkertaiset, vaaleanruskeat, keskeltä vaaleat ja lähes suorat. Ulompi poikkiviiru tekee siiven kuitenkin takaosassa pienen mutkan sisäänpäin. Siiven keskellä on hopeanvalkoinen kuvio, joka muistuttaa muodoltaan kreikkalaisen aakkoston gammaa, mutta on usein jakaantunut kahdeksi erilliseksi osaksi. Kuviosta takareunaan saakka siipi on keskiosastaan lämpimän oranssinruskea. Siipiripset ovat alapinnaltaan yksiväriset. Takasiivet ovat vaalean kellanruskeat, ulkoreunastaan tummemmat. Siipiväli 43–46 mm.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Levinneisyysalue ulottuu Euroopasta Keski-Aasian poikki Siperian itäosiin. Suomessa rusovaskiyökköstä tavataan Ahvenanmaalta lounaisrannikolle ja Hankoniemelle sekä idempänä Etelä-Karjalan ja Itä-Uudenmaan rannikoilla. Levinneisyys painottuu eteläisille rannikkoalueille ja sisämaasta havaintoja on vain vähän. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuun puolivälistä heinäkuun lopulle.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Tyypillisimmin rusovaskiyökkönen elää rehevissä kosteapohjaisissa lehti- ja sekametsissä, lehdoissa tai rannoilla. Satunnaisemmin sen saattaa kuitenkin tavata myös kuivemmilla paikoilla tai kulttuuriympäristöissä. Lajia tavataan yksitellen, mutta joskus sopivalla paikalla se voi olla runsaslukuinenkin. Perhoset lentävät yöllä, tulevat valolle ja käyvät kukilla. Syötille laji ei ilmeisesti juurikaan lennä. Keskenkasvuinen toukka talvehtii.

Ravintokasvi
------------

Toukka elää erilaisilla ruohovartisilla kasveilla sekä lehtipuilla ja pensailla.

Lähteet
-------

1. ↑  Svenska fjärilar (ruotsiksi)
2. ↑  ukmoths.org (englanniksi)
3. 1 2 3  Mikkola K & Jalas I: *Suomen perhoset. Yökköset 2.*. Suomen Perhostutkijain Seura. Otava, 1979. ISBN 951-1-04297-1.  s. 217.
4. 1 2  Norges sommerfugler (norjaksi)
5. ↑  Perhoswiki[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Bestimmungshilfe des Lepiforums[vanhentunut linkki] (saksaksi)
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q794284
* BioLib: 53388
* BOLD: 196759
* CoL: 67YSQ
* EoL: 544049
* EUNIS: 309376
* Fauna Europaea: 449609
* Fauna Europaea (new): 35f4704a-4afc-474c-8d30-500164c95926
* GBIF: 1792426
* iNaturalist: 359095
* IRMNG: 10312449
* LepIndex: 280509
* LoB: 5584
* NBN: NBNSYS0000006548
* NCBI: 1100924

 |

 |
Karl-Erik Michelsen 2014.
**Karl-Erik (Kalle) Kristian Michelsen** (s. 5. toukokuuta 1957 Ähtäri) on Lappeenrannan teknillisen yliopiston professori. Hän toimi vuonna 2002 perustetun yliopiston erillislaitoksen Etelä-Karjala-instituutin johtajana sen perustamisesta aina kesäkuuhun 2011 saakka, jolloin hänen seuraajanaan aloitti Pertti Kolari.

Michelsen kävi koulunsa Joensuussa ja valmistui ylioppilaaksi Joensuun lyseosta. Hän opiskeli historiaa Helsingin yliopistossa ja hakeutui maisteriksi valmistumisensa jälkeen Pennsylvanian yliopistoon Yhdysvaltohin, missä vietti viisi vuotta. Michelsenin tieteellisenä mentorina toimi Thomas P. Hughes, jonka avulla hän löysi oman alansa tiedon- ja innovaatioiden tutkimuksen parissa.

Vuonna 1993 Michelsen väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa Kansallisen tutkimusjärjestelmän kehityksestä. Hän on työskennellyt muun muassa tutkijana ja tutkimusohjelman koordinaattorina Suomen Akatemiassa sekä Suomen historian professorina Helsingin yliopistossa. Hän toimii myös konsulttina.

Vuonna 2002 Michelsen sai Suomen Elektroniikkainsinöörien Seuran palkinnon ansiokkaasta tutkimustyöstä ja vuonna 2003 Tekniikan historian seuran hopeisen ansiomerkin. Vuonna 2015 hän sai Suomen Ekonomien tunnustuspalkinnon kirjastaan *Kone: Perhe, yrittäjyys ja yritys teollisuuden vuosisadalla* (2013). Vuonna 2018 hänet valittiin vuoden professoriksi.

Michelsen pelasi koripalloa Joensuun Katajassa kaudella 1976–1977 ja HNMKY:ssä 1977–1982. Vuonna 2007 Michelsen peri tädiltään Stendalin sukukartanon Joroisissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Karl-Erik Michelsen. *Baskethotel.com*.  Arkistoitu 27.9.2015. Viitattu 27.9.2015.
2. ↑  Karl-Erik Michelsen. 375 humanistia 15.12.2015. Helsingin yliopisto.
3. 1 2  Karl-Erik Michelsen jatkaa Etelä-Karjala-instituutin johtajana. *Etelä-Saimaa*.  10.3.2009.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 27.9.2015.
4. ↑  Kolari Etelä-Karjala-instituutin johtoon. *Yleisradio*.  20.5.2011. Yle Etelä-Karjala. Viitattu 24.10.2013.
5. ↑  Kuusi kuvaa professori Kalle Michelsenin matkasta. *Yle Areena*.  26.9.2015. Viitattu 27.9.2015.
6. ↑  Johto. *tamora.fi*. Tamora Oy.  Arkistoitu 29.10.2013. Viitattu 24.10.2013.
7. ↑  Arola, Heikki: Sixten Korkman sai ekonomeilta 24 000 euron kirjallisuuspalkinnon. *Helsingin Sanomat*.  2.2.2015. Viitattu 27.9.2015.
8. ↑  Buchert, Peter: Årets professor vill se färre utexaminerade magistrar.  *Hufvudstadsbladet*, 13.1.2018, s. 14. Artikkelin verkkoversio.
9. ↑  Vanhaan päin Kallellaan. *Joroisten lehti*.  28.5.2009.  Arkistoitu 27.9.2015. Viitattu 27.9.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Jules Timothy Brabants** (s. 23. tammikuuta 1977 Chertsey) on brittiläinen ratameloja, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Brabants saavutti olympiakultaa Pekingin olympialaisissa.

Brabants osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Sydneyn olympialaisissa 2000, jolloin hän osallistui kajakkiyksikön 1000 metrin kilpailuun. Hän saavutti olympiapronssia hävittyään voittajalle hieman alle kaksi sekuntia. Neljä vuotta myöhemmin hän osallistui Ateenan olympialaisissa jälleen 1000 metrin kilpailuun. Hän oli lopputuloksissa viides. Pekingin olympialaisissa 2008 Brabants kilpaili sekä 500 että 1000 metrin kajakkiyksikössä. 500 metrin kilpailussa hän oli kolmas häviten voittajalle hieman alle puoli sekuntia. Brabants voitti 1000 metrin kilpailun noin sekunnin erolla toiseksi sijoittuneeseen Eirik Verås Larseniin. Viimeisen kerran Brabants oli mukana Lontoon olympialaisissa 2012, jolloin hän kilpaili vain 1000 metrin kajakkiyksikön kilpailussa. Hän oli lopputuloksissa kahdeksas.

Olympiamitalien lisäksi Brabants on saavuttanut neljä mitalia maailmanmestaruuskilpailuissa, joista yksi on kultaa. Hän saavutti maailmanmestaruuden vuonna 2007 kajakkiyksikön 1000 metrin kilpailusta. Hänellä on myös neljä Euroopan-mestaruutta ja kaksi EM-hopeaa.

Lähteet
-------

1. ↑  2000 Summer Olympics - Canoe Sprint - Kayak Singles, 1,000 metres, Men Olympedia. Viitattu 24.5.2021. (englanniksi)
2. ↑  2004 Summer Olympics - Canoe Sprint - Kayak Singles, 1,000 metres, Men Olympedia. Viitattu 24.5.2021. (englanniksi)
3. ↑  2008 Summer Olympics - Canoe Sprint - Kayak Singles, 500 metres, Men Olympedia. Viitattu 24.5.2021. (englanniksi)
4. ↑  2008 Summer Olympics - Canoe Sprint - Kayak Singles, 1,000 metres, Men Olympedia. Viitattu 24.5.2021. (englanniksi)
5. ↑  2012 Summer Olympics - Canoe Sprint - Kayak Singles, 1,000 metres, Men Olympedia. Viitattu 24.5.2021. (englanniksi)
6. ↑  Career Highlights Tim Brabants. Viitattu 24.5.2021. (englanniksi)
Yannick Bisson 
**Yannick D. Bisson** (s. 16. toukokuuta 1969 Montréal) on kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten nimiroolistaan sarjassa *Murdochin murhamysteerit*.

Bisson on näytellyt 13-vuotiaasta asti. Hänen ensimmäisiä merkittäviä roolejaan olivat roolit elokuvissa *Keltanokat* (Rookies, 1990), *Nothing Too Good for a Cowboy* *(1998)* ja *Sue Thomas, FBI* *(2002)*. Vuonna 2008 Bisson sai pääroolin ylikonstaapeli William Murdochina CBC:n tuottamassa dekkarisarjassa *Murdochin murhamysteerit*. Suomessa sarjaa alettiin näyttää Yle TV1:sellä vuonna 2014.

Bisson on naimisissa ja hänellä on kolme tytärtä, Brianna, Dominique ja Mikaela. Tyttäristä kaksi, Brianna ja Dominique ovat esittäneet pientä roolia *Murdochin murhamysteereissä*.

Lähteet
-------

1. ↑  Fränti, Mikael: Keltanokat. (Elokuvan lyhyt tv-esittely.) *Helsingin Sanomat*, 22.4.1993, s. 47. Näköislehden aukeama (vain tilaajille).

Aiheesta muualla
----------------

* Yannick Bisson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Gheorghe Argeșanu** (28. helmikuuta 1883 Caracal, Romanian kuningaskunta – 27. marraskuuta 1940 Jilava) oli romanialainen sotilas, joka toimi maansa pääministerinä viikon ajan syyskuussa 1939.

Gheorghe Argeșanu kävi upseerikoulutuksen ratsuväen upseeriksi ennen ensimmäistä maailmansotaa. Hänet ylennettiin Romanian armeijassa everstiksi ensimmäisen maailmansodan aikana. Sodan jälkeen hän toimi sotilasasiamiehenä Japanissa vuosina 1921–1922. Kotimaahan palattuaan hän toimi ensin rykmentin- ja myöhemmin divisioonankomentajana. Hänet ylennettiin prikaatinkenraaliksi vuonna 1931 ja kenraalimajuriksi joulukuussa 1937.

Kenraalimajuri kuului kuningas Kaarle II:n kannattajiin. Argeșanu siirtyi politiikkaan, kun hänet nimitettiin puolustusministeriksi patriarkka Miron Cristean hallitukseen, jossa hän toimi maaliskuusta lokakuuhun 1938. Hän nousi Romanian pääministeriksi Armand Călinescun salamurhan jälkeen syyskuussa 1939. Hänen hallituksensa ensimmäiset toimenpiteet olivat kovia Călinescun salamurhan tehneille rautakaartilaisille. Kuusi salamurhaan osallistunutta miestä teloitettiin vielä samana päivänä murhapaikalla. Lisäksi surmattiin välittömästi kolme rautakaartilaista jokaisesta maakunnasta ilman oikeudellisia tutkimuksia. Näin teloitettiin kymmeniä rautakaartilaisia. Argeșanun hallitus nähtiin heti sen muodostamisvaiheessa väliaikaisena, ja sen rooli oli toimia poliittisten puhdistustoimenpiteiden tekijänä. Viikon mittaisen hallitusjaksonsa jälkeen Argeșanu siirtyi eläkkeelle. 

Syksyllä 1940 Romania menetti merkittäviä alueita naapurimaille, joka johti kuningas Kaarle II:n vallastaluopumiseen ja kenraali Ion Antonescun valtaannousuun yhdessä Rautakaartin kanssa muodostaen Kansallisen legioonalaishallituksen. Kuninkaan maanpakoon lähdön lisäksi joukko hänen kannattajiaan myös erotettiin tehtävistään ja vangittiin. Näihin kuului myös kenraali Gheorghe Argeșanu, joka joutui Jilavan vankilaan. Rautakaartilaiset surmasivat ns. Jilavan verilöylyssä 27. marraskuuta 1940 64 vangittua poliittista vankia, joiden joukossa oli kenraali Argeșanu.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Personalităţi Romanaţene: Gheorghe Argeşanu memoriaoltului.ro.  Arkistoitu 23.6.2016. Viitattu 16.10.2020. (romaniaksi)
2. ↑  Ankaria toimenpiteitä Calinescun murhan johdosta - Vangitsemisia ja teloituksia eri puolilla maata.  *Helsingin Sanomat*, 23.9.1939, s. 10. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 15.10.2020.
3. ↑  Surujuhla Bukarestissä - Argesanun hallitus vain väliaikainen..  *Helsingin Sanomat*, 25.9.1939, s. 7. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 15.10.2020.
4. ↑  Joukkoteloitus Romaniassa - Legioonalaisryhmä ampunut 64 huomattavaa poliittista vankia..  *Helsingin Sanomat*, 28.10.1940, s. 7. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 15.10.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gheorghe Argeșanu** Wikimedia Commonsissa
**Ghede** (myös **Gede** tai **Guédé**) tarkoittaa yhtäältä vanhaa haitilaista rakkauden, seksin ja hedelmällisyyden jumalaa sekä toisaalta kuolemaa ja hedelmällisyyttä edustavia esi-isien henkiä ("loa") haitilaisessa voodoossa.

Seksuaalisuuden henkenä Ghede on kursailematon ja rehentelevä nautiskelija, joka kuvataan hienostuneena ja tyylikkäänä.

Loa-hengistä tunnetuimpia on *Paroni ("Baron")*, jolla on kolme ilmentymää: *Paroni Samedi ("Lauantai")*, *Paroni La Croix ("Risti")* ja *Paroni Cimetière ("Hautausmaa")*. Paroni Samedi on ghede-henkien johtaja tai ghede-jumalan ilmentymä, joka johdattaa sielut manalaan ja jolla on valtaa zombeihin. Hänet kuvataan usein tyylikkäänä miehenä, jolla on valkoiset, kalloa muistuttavat kasvot, mustat vaatteet, valkoinen silinterihattu, tummat lasit, suussa savuke ja kädessä pitkä keppi.

Muita ghede-henkiä ovat muun muassa *Ghede Nibo*, hautojen vartija ja nuorena kuolleiden suojelija, sekä *Ghede Ti Malis*, kujeileva ja ruokaa varasteleva henki.

Ghede tavataan usein tienristeyksessä, symbolisesti elävien ja kuolleiden maailmojen kohtauspisteessä, missä ihmiset esittävät hänelle hedelmällisyyteen liittyviä kysymyksiä.

James Bond -elokuvassa Elä ja anna toisten kuolla esiintyi Baron Samedi -niminen, mahdollisesti yliluonnollisia kykyjä omaava pääkonnan apuri, joka muistutti ulkoisesti paljon yllä kuvattua Paroni Samedia.

Lähteet
-------

* Philip Wilkinson: *Myytit ja legendat ensyklopedia*, ss. 310–311. Readme.fi, 2010.
Tim Burchett vuonna 2012.
**Timothy Floyd "Tim" Burchett** (s. 25. elokuuta 1964 Knoxville, Tennessee) on yhdysvaltalainen poliitikko republikaanisesta puolueesta. Hän on toiminut vuodesta 2019 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä, mitä ennen hän toimi vuosina 2010–2018 Knoxin piirikunnan pormestarina. Vuosina 1995–1998 hän toimi Tennesseen edustajainhuoneen ja vuosina 1999–2010 Tennesseen senaatin jäsenenä.

Burchett valittiin Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäseneksi Tennesseen toisesta vaalipiiristä marraskuun 2018 vaaleissa. Hänen vastaehdokkaansa oli demokraatti Renee Hoyos. Vaalipiiri on ollut republikaanien hallinnassa yhtämittaisesti yli sataviisikymmentä vuotta. Ennen Burchettia sitä edusti kolmenkymmenen vuoden ajan Jimmy Duncan. Burchettin seuraajaksi Knoxin piirikunnan pormestarina valittiin elokuussa 2018 showpainihahmo Kanena tunnetuksi tullut Glenn Jacobs.

Burchett opiskeli Tennesseen yliopistossa ja suoritti Bachelor of Science -tutkinnon, pääaineenaan kasvatustiede. Hän toimi ennen poliittista uraansa pienyrittäjänä.

Burchett on ollut naimisissa kahdesti, vuosina 2008–2012 Allison Beaverin ja vuodesta 2014 Kelly Kimballin kanssa. Burchett on Kimballin vuonna 2007 syntyneen tyttären ottoisä.

Lähteet
-------

1. ↑  Divorces *Knoxville News Sentinel*.  14.10.2012. Viitattu 20.8.2018. (englanniksi)
2. ↑  Tim Burchett *capitol.tn.gov*. Viitattu 20.8.2018. (englanniksi)
3. 1 2  Mayor Tim Burchett's Biography *knoxcounty.org*.  Arkistoitu 20.6.2017. Viitattu 20.8.2018. (englanniksi)
4. 1 2  Lakin, Matt: Tennessee elections: Tim Burchett wins 2nd District congressional race *Knoxville News Sentinel*.  7.11.2018. Viitattu 5.1.2019. (englanniksi)
5. ↑  McKirdy, Euan: WWE wrestler Kane wins bid for Knox County mayor *CNN.com*.  3.8.2018. Viitattu 20.8.2018. (englanniksi)
6. ↑  Sen. Burchett's getting hitched *Knoxville News Sentinel*.  22.4.2008. Viitattu 20.8.2018. (englanniksi)
7. ↑  Satterfield, Jamie: Mayor Burchett, estranged wife reach divorce settlement *Knoxville News Sentinel*.  1.10.2012. Viitattu 20.8.2018. (englanniksi)
8. ↑  Knox County Mayor Tim Burchett sets date for marriage *WVLT.tv*.  9.7.2014.  Arkistoitu 20.8.2018. Viitattu 20.8.2018. (englanniksi)
9. ↑  Mayor Tim Burchett is a new father *WVLT.tv*.  29.12.2015.  Arkistoitu 20.8.2018. Viitattu 20.8.2018. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* US Congress

 |

 |
**Karkuri** (*Runaway*) on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteiselokuva. Michael Crichtonin ohjaaman elokuvan pääosissa esiintyivät Tom Selleck, Cynthia Rhodes, Kirstie Alley, Stan Shaw ja Kiss-yhtyeen basisti-laulaja Gene Simmons. Alley sai naissivuosastaan Saturn-tieteiselokuvapalkintoehdokkuuden. Elokuva ei saanut mainittavaa suosiota.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Poliisin erikoisyksikkö, joka käsittelee epäkuntoon joutuneita ja ihmishenkiä vaarantavia robotteja eli "karkureita", kohtaa robotin joka on murhannut omistajaperheensä ja joka tekee "itsemurhan". Sen virtapiirien todetaan olleen siten muutetut, että ne kykenevät surmaamaan ihmisiä. Mikropiirien tekijäksi osoittautuu tri Charles Luther (Simmons), joka on myös kehittänyt luodin kokoisen lämpöohjautuvan ohjuksen, joka vääjäämättä hakeutuu kohteeseensa jopa kulman taakse.

Pelastaakseen kidnapatun pojan poliisiyksikkö joutuu menemään rakenteilla olevaan pilvenpiirtäjään tappajarobottien ohi, jotka kyllä päästävät sisälle, mutteivat ulos. Hullu tiedemies joutuu lopulta omien robottiensa uhriksi.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Pääosissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Tom Selleck  | … |  Jack Ramsay
  |
|  Cynthia Rhodes  | … |  etsivä Karen Thompson
  |
|  Stan Shaw  | … |  Marvin James
  |
|  Gene Simmons  | … |  tri Charles Luther
  |
|  Chris Mulkey  | … |  Dave Johnson
  |
|  Kirstie Alley  | … |  Jackie
  |

Vastaanotto
-----------

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 Bello Romano sanoi elokuvan yllä leijuvan tiettyä puolitosissaan tehtyä camp-henkeä. Hän antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "erinomainen".

Lähteet
-------

1. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
**Yanina Wickmayer** (s. 20. lokakuuta 1989 Lier) on belgialainen tennispelaaja. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 2004. Hänen parhaat sijoituksensa WTA:n maailmanlistalla ovat toistaiseksi olleet kaksinpelissä 12:s huhtikuussa 2010 ja nelinpelissä 71:s helmikuussa 2010.

Wickmayer on voittanut urallaan kolme kaksinpelin WTA-turnausta. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Estorilissa toukokuussa 2009, kun hän voitti loppuottelussa Jekaterina Makarovan lukemin 7–5, 6–2. Lokakuussa 2009 hän voitti Linzin turnauksen loppuottelussa Petra Kvitován luvuin 6–3, 6–4. Kolmannen turnausvoittonsa hän saavutti Aucklandin turnauksessa tammikuussa 2010 voitettuaan loppuottelussa Flavia Pennettan luvuin 6–3, 6–2.

Suurimmat menestyshetkensä Wickmayer on kokenut Yhdysvaltain avoimissa 2009, joissa hän selviytyi välieriin. Hän voitti ensimmäisellä kierroksella 16:nneksi sijoitetun Virginie Razzanon lukemin 6–4, 6–3, toisella kierroksella Peng Shuain 2–6, 6–1, 6–4, kolmannella kierroksella Sara Erranin 6–3, 6–4, neljännellä kierroksella Petra Kvitován 4–6, 6–4, 7–5 sekä puolivälierissä Kateryna Bondarenkon luvuin 7–5, 6–4. Välierissä hän hävisi yhdeksänneksi sijoitetulle Caroline Wozniackille lukemin 3–6, 3–6.

Vuonna 2010 Wickmayer sai villin kortin kauden ensimmäiseen turnaukseen Aucklandiin. Hän voitti finaalissa Flavia Pennettan, ja voitti koko turnauksen häviämättä erääkään. Tämä oli hänen kolmas WTA-turnausvoitto. Australian avoimissa Wickmayer voitti ensimmäisellä kierroksella Alexandra Dulgherun, toisella kierroksella Flavia Pennettan ja kolmannella kierroksella Sara Erranin. Neljännellä kierroksella Wickmayer kohtasi entinen maailmanlistan ykkösen, maannaisensa Justine Heninin. Kolmieräisen ottelun voitti Henin. Wimbledonissa Wickmayer pääsi kolmannelle kierrokselle asti ensimmäistä kertaa Wimbledonissa. Kolmannella kierroksella hän hävisi Vera Zvonarjovalle.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yanina Wickmayer**.

Lähteet
-------

* Yanina Wickmayer WTA:n sivuilla (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Yanina Wickmayerin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Skábma – Snowfall** on vuonna 2022 PC alustalle julkaistu Red Stage Entertainmentin kehittämä seikkailupeli, joka pohjautuu saamelaiseen mytologiaan ja tarinaperinteeseen. **Red Stage Entertainment** on Tampereella sijaitseva Sahin Cengizin ja Marjaana Aurasen luotsaama indie -pelistudio, jonka mottona on *Creating games for your heart and soul.* Studio fokusoi vahvasti tarinankerrontaan ja haluaa tuoda esille tarinoita ja näkökulmia, joita peleissä ei olla vielä nähty ja kuultu.

### Tarina

Pelin pääsankari, Áilu, löytää vanhan piilotetun noaidirummun ja tulee tahtomattaan vedettyä mukaan itseään isompien tapahtumien keskelle. Rumpu avaa kadotetun yhteyden luontoon ja henkieläimiin. Samaan aikaan alueella alkaa levitä mystinen sairaus, joka tartuttaa niin kasvit kuin ihmiset ja eläimetkin. Rummun ansiosta Áilu on nyt ainoa, jolla on keinot pelastaa kaikki ja pysäyttää taudin leviäminen.

Pelissä Áilu käyttää rumpua paljastaakseen muille ihmisille näkymättömän henkimaailman. Rummun avulla hän voi kommunikoida luonnon henkien sekä ihmisten ruumissielujen kanssa. Áilun matkan edetessä, hän saa avukseen eri henkieläimiä. Henkieläinten voimien avulla hän pystyy etenemään uusille alueille, selvittämään arvoituksia, vaikuttamaan ympäristössä leviävään sairauteen ja muokkaamaan sitä sekä taistelee sairauden korruptoimia vihollisia vastaan.

### Palkinnot

Nordic Game Discovery Contest 2019 -tapahtumassa Skábman pilottiversio voitti People´s Choice Award- palkinnon. Skábma voitti vuoden 2023 Finnish Game Awardseissa The Best Creative Achievement -palkinnon sekä Nordic Game -gaalassa Best Art ja Nordic Game of the Year -palkinnot.

Lähteet
-------

1. ↑  Jori Virtanen: Peliarviossa suomalainen Skábma - Snowfall – saamelaistarinoita saameksi on ensimmäinen lajiaan *Mikrobitti*. Viitattu 22.6.2022.
2. ↑  Saamelaisten tarinoista ammentava suomalaispeli on saanut runsaasti huomiota maailmalla – oli vaikea valinta tehdä peli oman kulttuurin traumoista, sanoo käsikirjoittaja *Helsingin Sanomat*.  20.6.2022. Viitattu 22.6.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Farron vuonna 2014
**Timothy James Farron** (s. 27. toukokuuta 1970 Preston) on brittiläinen poliitikko, joka toimi Liberaalidemokraattien puoluejohtajana heinäkuusta 2015 heinäkuuhun 2017. Farron valittiin Liberaalidemokraattien johtoon Nick Cleggin jälkeen puolueen kärsittyä vaalitappion vuoden 2015 parlamenttivaaleissa. Häntä seurasi vuonna 2017 tehtävässä Vince Cable.

Farron on istunut parlamentissa vuodesta 2005 lähtien. Virallisesti hän ilmoitti ehdokkuudestaan Liberaalidemokraattien johtoon toukokuussa 2015 ja myöhemmin heinäkuussa pidetyssä puoluekokouksessa Farron päihitti Norman Lambin saaden 56,5 prosenttia äänistä.

Puheenjohtajakautensa jälkeen Farron sai tehtävässä häntä seuranneelta Cablelta kritiikkiä näkemyksistään seksuaalivähemmistöjen oikeuksista. Farron on myös viitannut omiensa ja puolueen näkemysten asiasta olleen liian suuressa ristiriidassa keskenään.

Lähteet
-------

1. 1 2  Swinford, Steven: Tim Farron elected leader of the Lib Dems *The Telegraph*.  16.7.2015. Viitattu 4.1.2016. (englanniksi)
2. ↑  Tim Farron is new Lib Dem leader *BBC News*.  16.7.2015. Viitattu 19.7.2015. (englanniksi)
3. ↑  Proctor, Kate: Vince Cable set to replace Tim Farron as new leader of Liberal Democrats *London Evening Standard*.  20.7.2017. Viitattu 13.3.2019. (englanniksi)
4. ↑  Williams, Alex: Sir Vince Cable: I strongly disagree with Tim Farron's gay sex comments *Premier*.  11.1.2018. Viitattu 13.3.2019. (englanniksi)
5. ↑  McColm, Euan: Euan McColm: It’s no longer possible to believe in Farron *The Scotsman*. Viitattu 13.3.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tim Farron** Wikimedia Commonsissa

* Virallinen sivusto (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* UK Parliament

 |

 |