recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Émile Gallé, omakuva
**Émile Gallé** (1846–1904) oli ranskalainen lasitaiteilija, keraamikko ja huonekalusuunnittelija. Hän käytti runsasta väritystä sekä etsaus- ja kaiverrustekniikkaa. Gallé omisti pajan Nancyssa. Siellä hän teki fajansseja sekä intarsiakoristeisia huonekalusommitteluita. Gallé sai kuuluisuutta vuonna 1889 Pariisin maailmannäyttelyssä tekemillään värillisillä, hiotuilla, kaiverretuilla lasiteoksilla, joista suuressa osassa on kasvikoristeet art nouveau- eli jugendtyyliin. Samoihin aikoihin yhdysvaltalaisen Louis Comfort Tiffanyn kanssa Gallé uudisti lasitaidetta, joka oli kangistunut perinteisiin kaavoihin. Vuoden 1900 tienoilla Gallé oli keskiajan perinteisiin vetoavan ryhmän jäsen. Gallé oli Ranskassa arts and crafts -liikkeen päähahmo. Gallé tunnetaan varsinkin jugendmaljakoistaan, jotka on mielikuvituksellisesti koristeltu. Hänen maljakoissaan on nähty samaa jugendille ominaista "värähtelevää jännitystä" kuin belgialaisen Maurice Maeterlinckin ja ranskalaisen Stéphane Mallarmén runoissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Factum, osa 2*, s. 213. Espoo: Weilin & Göös, 2003. ISBN 951-35-6641-2.
2. 1 2  *Otavan Iso tietosanakirja, osa 2*. palsta 1614. Helsinki: Otava, 1961.
3. ↑  Iso tietosanakirja, osa 3 vuodelta 1932, palsta 1106
4. ↑  *Otavan Iso Fokus, osa 1*, s. 866. Helsinki: Otava, 1973. ISBN 951-1-00273-2.
5. ↑  Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 3651
6. ↑  Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 4929
7. ↑  Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 6293
8. ↑  Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 2414

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Émile Gallé** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* South Australia
* KulturNav
* Museum of Modern Art
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Euroopan unionin tarkkailuoperaatio Georgiassa** on siviilitarkkailuoperaatio, jota Euroopan unioni valmistelee 200 tarkkailijan vahvuisella osastolla. Suomi on tukenut operaatiota vuodesta 2008 lähettämällä operaatioalueelle kerrallaan 10-15 vahvuisen tarkkailijaryhmän, jonka ryhmänvanhimpana ja Kuopiossa sijaitsevan Kriisinhallintakeskuksen yhteyshenkilönä toimii Sini Rämö (maaliskuusta 2019 alkaen), aiemmin Johannes-Mikael Mäki ( 2017 - 2019). Tarkkailuoperaatiota johtaa tanskalainen Erik Hoeeg 

Operaation virallinen alku tapahtui 1. lokakuuta 2008 Georgian hallituksen pääministeri Lado Gurgenidzen ilmoituksella.. Operaation nykyinen mandaatti ja rahoitus on hyväksytty joulukuuhun 2019 saakka.

Euroopan unionin tarkkailuoperaatio on sen Venäjän federaatiolle tarjoama vaihtoehto Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön alkujana yhdeksän hengen sotilastarkkailuoperaation laajentamiselle sataan sotilastarkkailijaan.

Tarkkailuun on viitattu Euroopan unionin siviilitarkkailuoperaationa sen korostamiseksi, että kyseessä ei ole sotilaallinen eikä sotilaiden suorittama sotilastarkkailu, mutta kaikkien siviilitarkkailijoiden ei tarvitse olla lähettävien maiden poliisiviranomaisia tai poliisikoulutettuja. Esimerkiksi Suomi lähettää operaatioon tarkkailijoiksi vain siviilitaustaisia henkilöitä.

Lähteet
-------

1. 1 2

Georgian sota

|  |  |
| --- | --- |
| Yleistilanne ja sotatoimet | 
* merisodankäynti
* Abhasian taistelut

 |
| Toimijoita | 
* rauhanturvaajat
* Etelä-Ossetian asevoimat
* Abhasian armeija
* Venäjän 58. armeijan pataljoonatason taktinen osasto

 |
| Keskeisiä paikkoja | 
* Tskhinvali
* Gori
* Kodorin sola
* Valtatie M27
* Rokin tunneli
* Potin satama
* Potin laivastoasema
* turvallisuusvyöhyke

 |
| Sotaharjoitukset | 
* Immediate Response 2008
* Kaukasuksen raja 2008

 |
| Aluksia | 
* ohjusristeilijä Moskva
* ohjusvene Miraž
* ohjusvene Tbilisi
* USS McFaul

 |
| Humanitaarinen apu | Georgian humanitaarinen apu 2008 |
| Aselepotarkkailu | 
* Etelä-Ossetian sota 1991-1992
* Venäjän ja Georgian rauhanturvaoperaatio Etelä-Ossetiassa 1992-2008
* Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestö Georgiassa
* Euroopan unionin tarkkailuoperaatio Georgiassa 2008

 |
**Honda CRF 450 Rally** on Hondan valmistama erämaamoottoripyörä, jolla on voitettu Dakar-ralli kahdesti ja kerran erämaarallin maailmanmestaruus. Pyörällä on ajettu kilpaa vuodesta 2013 lähtien.

Historia
--------

Honda palasi takaisin Dakar-ralliin pariin vuonna 2013 Team HRC -tehdastallina. Tuolloin parhaasta tuloksesta vastasi Hélder Rodrigues, joka ajoi kilpailun seitsemänneksi. Myöhemmin samana vuonna Paulo Gonçalves onnistui ajamaan erämaarallin maailmanmestariksi. Rodrigues onnistui parantamaan seuraavan vuoden Dakar-rallista tulosta ajamalla viidenneksi.

Vuoden 2015 Dakar-rallissa Paulo Gonçalves onnistui ajamaan kilpailussa toiseksi.

Dakar-ralli siirtyi Etelä-Amerikasta Saudi-Arabiaan 2020, jossa Ricky Brabec onnistui ottamaan pyörämallin ensimmäisen Dakar-rallin voiton. Samalla hänestä tuli ensimmäinen yhdysvaltalainen voittaja ja ensimmäinen Hondalla voittanut kuljettaja sitten Gilles Lalayn vuonna 1989. Brabec voitti rallin aikana yhden erikoiskokeen, joka tuli kuudennella erikoiskokeella. Hän johti rallia kolmannesta erikoiskokeesta lähtien ennen toiseksi tullutta Pablo Quintanillaa.

Dakar voitot
------------

| Vuosi | Kuljettaja |
| --- | --- |
| 2020 | Yhdysvallat Ricky Brabec |
| 2021 | Argentiina Kevin Benavides |
|

Maailmanmestaruus
-----------------

| Vuosi | Kuljettaja |
| --- | --- |
| 2013 | Portugali Paulo Gonçalves |
|

Lähteet
-------

1. ↑  Machine: Honda CRF450 RALLY *hondaracingcorporation.com* Viitattu 3.7.2022 (englanniksi)
2. ↑  2020 Dakar Rally: How Ricky Brabec and Honda won the race for America *cnet.com* 31.1.2020 Viitattu 3.7.2022 (englanniksi)
**Lautapeliopas.fi** on suomalainen lautapeleihin keskittyvä verkkosivusto, jonka perusti sen päätoimittaja Mikko Saari vuonna 2009. Sivuston tavoitteena on esitellä kaikki olennaisimmat suomeksi julkaistut lautapelit sekä tärkeimmät suomentamattomat. Sivustolle kirjoittaa Saaren lisäksi muutama avustaja.

Sivusto pohjautuu Saaren vuonna 2000 perustamaan Lautapelaaja.net-sivustoon sekä vuonna 2007 kirjoittamaan *Uudet lautapelit* -kirjaan. Aiemmalta sivustolta on peräisin vuodesta 2003 asti järjestetty vuosiäänestys parhaista lautapeleistä. Listan kärjessä vuonna 2017 olivat *Dominion – Valtakunta*, *Eclipse* ja *Carcassonne*.

Saari palkittiin Kultaisella lohikäärmeellä Ropeconissa 2015 pitkäjänteisestä työstään lautapelien parissa. Palkintoperusteissa Lautapeliopasta kutsuttiin laajaksi ja ammattimaiseksi sivustoksi, joka tekee "harrastukseen tarttumisen ja sen kehittämisen helpoksi".

Katso myös
----------

* Lautapelikulttuuri Suomessa

Lähteet
-------

1. 1 2  Saari, Mikko: Tietoa Lautapelioppaasta *Lautapeliopas*. Viitattu 24.3.2018.
2. ↑  Lautapelioppaan vuosiäänestys ＞ Lautapeliopas *Lautapeliopas*. Viitattu 24.3.2018.
3. ↑  Kultainen Lohikäärme 2015 *Ropecon*. Viitattu 24.3.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Lautapeliopas.fi
***Djungeltrumman*** on ruotsalainen ilmaislehti ja verkkosivu joka keskittyy viihteeseen, kulttuuriin, klubielämään, yöelämään, jne. Lehden perustivat Jesper Strömqvist ja Jens Waern Göteborgissa vuonna 2001. Lehti keskittyi tuolloin jakamaan vinkkejä kaupungin klubielämästä. Vuonna 2007 mediakonserni Stampen alkoi tekemään yhteistyötä *Djungeltrummanin* kanssa. Lehti laajensi hetkeksi Tukholman ja Malmön alueelle. Vuodesta 2017 lähtien *Djungeltrumman* on ollut *Nöjesguidenin*  omistuksessa, ja nykyään lehti kattaa vain Göteborgin alueen. Lehden painopiste on nykyisin populaarikulttuurissa.

Lehti ilmestyy 11 kertaa vuodessa ja se on saatavilla esimerkiksi kauppojen, kahviloiden, ravintoloiden ja lehtikioskien kautta Göteborgin keskustassa ja sen ympäristössä. Lehti järjestää myös omia tapahtumia, esimerkiksi Djungeltrumman Sessions -tapahtuman.

Lähteet
-------

1. ↑  15 år av hänsynslös vägledning *Djungeltrumman.se - din guide till Göteborgs populärkultur*.  26.11.2016. Viitattu 3.2.2021. (englanniksi)
2. ↑  GP köper in sig i nöjesguide *gp.se*.  23.10.2007. Viitattu 3.2.2021. (ruotsiksi)
3. ↑  Nya heta klubbkollen *gp.se*.  11.4.2008. Viitattu 3.2.2021. (ruotsiksi)
4. ↑  Nöjesguiden köper Djungeltrumman | Journalisten *www.journalisten.se*. Viitattu 3.2.2021.
5. ↑  Djungeltrumman Sessions #1 Aftermovie *Djungeltrumman.se - din guide till Göteborgs populärkultur*.  12.6.2019. Viitattu 3.2.2021. (englanniksi)
**Sellaista on elämä** (televisioesityksessä **Elämänmenoa**, *That’s Life!*) on Blake Edwardsin ohjaama yhdysvaltalainen draamakomedia vuodelta 1986. Elokuvan pääosissa näyttelevät Jack Lemmon ja Julie Andrews. Ohjaaja Edwards teki käsikirjoituksen yhdessä Milton Wexlerin kanssa.

Juoni
-----

Elokuva perustuu Blake Edwardsin ja hänen läheistensä omiin kokemuksiin ja kertoo ikääntyvästä arkkitehdista ja tämän syöpää sairastavasta vaimosta. Tapahtumat sijoittuvat miehen 60-vuotisjuhlien viikonloppuun pariskunnan kotona Malibussa. Mies on pettynyt elämäänsä rikkaiden tilaajien nöyristelijänä ja periaatteidensa myyjänä. Vaimo, tunnettu laulajatar, yrittää lohduttaa miestään vaikka on itse saanut juuri kurkkusyöpädiagnoosin.

Tuotanto
--------

Elokuva kuvattiin pienellä budjetilla Blake Edwardsin ja hänen vaimonsa Julie Andrewsin kotona Malibussa, ja monet sivuosien näyttelijät ovat joko heidän tai Jack Lemmonin sukulaisia.

Vastaanotto
-----------

*Helsingin Sanomien* televisiosivulla huhtikuussa 1992 Mikael Fränti pitää Jack Lemmonin roolisuoritusta maneerisena ja sanoo suoraan, ettei millään tahtonut jaksaa katsoa tätä "pitkästyttävää lässyttelyä" loppuun. Myös *Video-oppaassa* vuodelta 1994 Bello Romano pitää elokuvaa "kypsänä kotivideona", jota "on ikävä katsella". Hän antaa sille kaksi tähteä viidestä. Sen sijaan *The New York Timesin* kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Brenner, Paul: That's Life, synopsis *Allmovie*. Viitattu 29.10.2017. (englanniksi)
2. 1 2  Fränti, Mikael: Elämänmenoa. (Televisiosivun lyhyt elokuvaesittely.) *Helsingin Sanomat*, 18.4.1992, s. 81. Näköislehden aukeama (vain tilaajille). Viitattu 29.10.2017.
3. 1 2  Romano, Bello (toim.): "Sellaista on elämä", *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
4. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made. (Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004.) *The New York Times*.  Arkistoitu 11.7.2016. Viitattu 22.11.2017. (englanniksi)
**Bosnia ja Hertsegovinan koripalloliiga** on Bosnia ja Hertsegovinan korkein koripallosarja.

Sarja pelataan kaksivaiheisena. Ensimmäisellä kierroksella kaksitoista joukkuetta pelaavat toisiaan vastaan kaksinkertaisen sarjan. Loppukautena sarjaan tulevat mukaan joukkueet, jotka ovat mukana Adrianmeren liigassa.

Joukkueet kaudella 2012–2013
----------------------------

* HKK Čapljina Lasta
* HKK Posusje
* HKK Široki
* KK Borac Banja Luka
* KK Bosna
* KK Hercegovac
* KK Igokea
* KK Kakanj
* KK Leotar
* KK Mladost Mrkonjić Grad
* KK Radnik
* KK Servitium
* KK Varda HE
* KK Vogosca

Mestarit
--------

|  |  |
| --- | --- |
| * 1997–1998 Široki
* 1998–1999 KK Bosna
* 1999–2000 KK Borac Banja Luka
* 2000–2001 KK Igokea
* 2001–2002 Široki
* 2002–2003 Široki
* 2003–2004 Široki
* 2004–2005 KK Bosna
 | * 2005–2006 KK Bosna
* 2006–2007 Široki
* 2007–2008 KK Bosna
* 2008–2009 Široki
* 2009–2010 Široki
* 2010–2011 Široki
* 2011–2012 Široki
 |

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (bosniaksi)

FIBA Europen pääsarjat
Alankomaat |
Albania |
Armenia | 
Azerbaidžan |
Belgia |
Bosnia ja Hertsegovina |
Bulgaria |
Espanja |
Georgia |
Irlanti |
Islanti |
Iso-Britannia |
Israel |
Italia |
Itävalta | 
Kreikka | 
Kroatia |
Kypros |
Latvia |
Liettua | 
Luxemburg |
Makedonia |
Malta |
Moldova |
Montenegro |
Norja |
Portugali |
Puola |
Ranska |
Romania | 
Ruotsi |
Saksa |
Serbia |
Skotlanti |
Slovakia |
Slovenia | 
Suomi |
Sveitsi |
Tanska |
Tšekki |
Turkki |
Ukraina |
Unkari |
Valko-Venäjä | 
Venäjä |
Viro

**Entisiä sarjoja:** Englanti | Espanja | Jugoslavia | Neuvostoliitto | Venäjä
Amboisen linnan nurmelle perustettu bosketti ja sora-alueet muistuttavat siellä aiemmin olleista istutusalueista
**Bosketti** (ransk. *bosquet*, italiasta: *bosco*, "metsikkö") on alun perin muotopuutarhan eli niin sanotun ranskalaisen puutarhan aiheisiin kuuluva muodollinen puuistutus, johon kuuluu vähintään viisi samaa lajia olevaa puuta, jotka on istutettu joko viisiköksi tai muuten tarkan säännöllisesti riveihin sekä leveys- että pituussuuntaan. Kun puut kasvavat, niiden lehvästöt liittyvät toisiinsa varjoisaksi katokseksi. Puiden runkoja karsitaan usein selkeän istutuskuvion korostamiseksi. 

 Promenade Saint-Antoine, Geneve.
Boskettialueet on perinteisesti päällystetty soralla, sillä aihe kehitettiin ennen ruohonleikkurin keksimistä. Nykyisin bosketteja voidaan nähdä myös nurmialueille perustettuina. 

Marmorista valmistettu Apollon-patsas Drottningholmin linnan puutarhaan kuuluvassa bosketissa.
Suureen puutarhaan kuuluvassa metsikössä bosketilla voidaan tarkoittaa myös eräänlaista muodollista huonetta, *cabinet de verdure* , jollaiset muodostavat olennaisen osan André Le Nôtren suunnittelemista Versailles’n palatsin puutarhoista. Nämä puiden ja leikatujen pensaiden muodostamien sienien suojaamat intiimit tilat tarjosivat mahdollisuuden yksityisyyteen julkisen tilan suuressa mittakaavassa toteutettujen istutusalueiden ja käytävien muodollisuudelta. Bosketteihin johti usein vain yksi polku, jossa oli huomaamaton mutka. Versailles’issa näiden myöhempää perinnettä edustavien boskettien koristelua muutettiin usein, mutta useissa nähdään edelleen nerokkaita suihkulähteitä tai allegorisia teemoja edustavia patsaita; ’’ Bosquet de Rocalles’’ sisältää jopa amfiteatterin.

Lähteet
-------

Mark Laird: "Luku 2 Baroque Gardens: The Age of Parterre and Bosquet", *The Formal Garden: Traditions of Art and Nature*. Thames and Hudson, London, 1992. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Arpanopan tapaan vinoittain ja tasavälein, yksi joka nurkassa ja yksi keskellä
2. ↑   "viherkaappi", jossa cabinet/kaappi tarkoittaa pientä ja intiimiä huonetta. Suurempaa metsään tai metsikköön rakennettua bosketti saattaa Versailles’issa olla nimeltään myös salle, kuten *Salle des Antiques*
3. ↑  Lisa L. Moore: "What gardens mean: Some Eighteenth Century Background" *en.utexas.edu*.  Arkistoitu 1.6.2020. Viitattu 21.3.2012. (englanniksi)
4. ↑  Les bosquets *m.chateauversailles.fr*. Château de Versailles. Viitattu 21.3.2012. (ranskaksi), (englanniksi), (espanjaksi) ja (japaniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Les jardins et parc (Versailles'n palatsin puutarhat ja puistot. Myös videoleikkeitä) *chateauversailles.fr*. Viitattu 21.3.2012. (ranskaksi), (englanniksi), (espanjaksi) ja (japaniksi)
* Slottsparken (Drottningholmin linnan puisto) Sveriges Kungahus.  Arkistoitu 1.3.2012. Viitattu 21.3.2012. (ruotsiksi)
**Siipimies** (*Airman*) on Eoin Colferin kirjoittama historiallinen fantasiaromaani. Englanninkielinen alkuteos ilmestyi alkuvuodesta 2008, ja WSOY julkaisi romaanin suomeksi vielä samana vuonna Jaakko Kankaanpään kääntämänä.

*Siipimies* oli ehdolla Carnegie-mitalin saajaksi vuonna 2009.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Kirjan tapahtumat alkavat vuoden 1878 Pariisin maailmannäyttelyssä. Salteesaarten kuninkaan vartioon kuuluva Declan on päässyt raskaana olevan vaimonsa kanssa koelennolle kuumailmapallolla, kun synnytys yhtäkkiä alkaa ja lapsi syntyy taivaalla. Niin alkaa Conor Broekhartin lentäjänura. Lapsuutensa hän viettää Irlannin rannikon edustalla sijaitsevassa Salteesaarten kuningaskunnassa. Kerran hän pelastaa kuninkaan tyttären palavasta linnantornista käyttämällä kuningaskunnan lippua laskuvarjona. Tämän seurauksena hän pääsee kuninkaan suosioon.

Conorin elämä kuitenkin muuttuu järkyttävästi, kun vallankaappausta suunnitteleva marsalkka Bonvilian murhaa kuninkaan ja Conorin opettajan. Conorin hän telkeää väärällä nimellä vankilaan. Kahden vankeusvuoden jälkeen Conorilla on suunnitelma. Pian Salteen asukkaat huomaavat salaperäisen "siipimiehen" liitävän saarten yllä.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Lähteet
-------

1. ↑  Flood, Alison: Carnegie medal judges draw up 'boysy' shortlist *The Guardian*.  24.4.2009. Viitattu 21.5.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Mari Viertola: Lentävä paholainen vai pelastava enkeli. *Turun Sanomat*. 24.6.2008.
* Pertti Avola: Siipimiehen vanhat vaatteet[vanhentunut linkki]. *Helsingin Sanomat*. 29.5.2008.
Lautelan taistelun muistomerkki heinäkuussa 2014.
Lähikuva muistomerkistä. Muistomerkissä on teksti:  
"Isänmaan vapauden puolesta 1918".
**Lautelan taistelun muistomerkki** on kahden vapaussoturin muistolle omistettu muistomerkki Somerolta Kiikalaan johtavan maantien (yhdystie 2410) varrella Someron Lautelassa. Muistomerkissä olevan reliefin on suunnitellut kuvanveistäjä Felix Nylund, ja se paljastettiin 21. kesäkuuta 1939. Patsaan kivityön suunnitteli ja veisti Mauno Kangas.*lähde?*

Lautelan taistelu käytiin osana Suomen sisällissotaa 22. huhtikuuta 1918, kun Turun suunnasta tulleet punaiset olivat pakenemassa kohti Lahtea päämääränään paeta Venäjälle. Muutamaa päivää aiemmin oli taisteltu Kiikalan Rekijoella. Ratkaisevassa taistelussa Lautelassa punaiset nostivat valkoisen lipun antautumisen merkiksi. Mutta kahden valkoisen taistelijan lähtiessä antautuneiden suuntaan he avasivat tulen konekiväärillä ja pakenivat.

Katso myös
----------

* Luettelo valkoisten muistomerkeistä Suomessa

Lähteet
-------

1. 1 2  Tuomisto, Antero: *Suomalaiset sotamuistomerkit*, s. 136. Suomen sotahistoriallinen seura, 1998. ISBN 952-9872-05-4.
**Pyhän Nikolaoksen kirkko** (kreik. Άγιος Νικόλαος της Στέγης, *Ágios Nikólaos tis Stégis*) on bysanttilaisaikainen kirkko Tróodos-vuoristossa Kyproksen saarella Nikosian alueella lähellä Kakopetrián kylää. Se on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.

Kirkko on omistettu Pyhälle Nikolaokselle. Sen vanhimmat osat ovat peräisin 1000-luvulta. Kupoli ja nartheks rakennettiin 1100-luvulla ja nykyinen harjakatto ensimmäisen kerran 1400-luvulla. Kirkko toimi alun perin paikalla olleen luostarin kirkkona. Kirkko liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1985.

Kirkko sijaitsee vajaat kaksi kilometriä Kakopetriásta lounaaseen. Kirkkorakennus on ristinmuotoinen, ja siinä on nykyisin kaksinkertainen katto, mistä se on saanut nimensä *Ágios Nikólaos tis Stégis* eli "Katon Pyhä Nikolaos". Kirkon seinämaalaukset ovat Tróodoksen alueen vanhimpia ja ajoittuvat 1000-luvulta 1400-luvulle. Näin ne antavat hyvän kuvan ortodoksisen kirkkomaalaustaiteen kehityksestä tuona aikana hieraattisesta ja monastisesta tyylistä kohti realistisempaa esitystapaa. Maalausaiheisiin kuuluvat muun muassa Jeesuksen syntymä, kirkastuminen, saapuminen Jerusalemiin, ristiinnaulitseminen ja ylösnousemus sekä kirkon pyhät, kuten Sebasteian 40 marttyyria, Pyhä Theodoros ja Pyhä Georgios (Yrjö).

* Jeesuksen syntymä.Jeesuksen syntymä.
* Pyhä Nikolaos.Pyhä Nikolaos.
* Pyhät Theodoros ja Georgios (Yrjö).Pyhät Theodoros ja Georgios (Yrjö).

Lähteet
-------

1. 1 2  Painted Churches in the Troodos Region UNESCO World Heritage Centre. Viitattu 23.5.2018.
2. 1 2 3  Micuła, Grzegorz & Micuła, Magdalena: *Cyprus*, s. 102. Eyewitness Travel. London, New York, Melbourne, Munich and Delhi: DK, 2016. ISBN 978-0-24120-928-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pyhän Nikolaoksen kirkko** Wikimedia Commonsissa
**Pyhän Nikolaoksen kirkko** (kreik. Ναός Αγίου Νικολάου, *Naós Agíou Nikoláou*) on ortodoksinen kirkko Oían kylässä Santorínilla Kreikassa. Se on omistettu Pyhälle Nikolaokselle.

Pyhän Nikolaoksen kirkko.
Pyhän Nikolaoksen kirkko sijaitsee Oían kylän eteläosassa lähellä Oían linnaa eli Pyhän Nikolaoksen linnaa, ja on rakennettu Santorínin kalderan laidalle noin 135 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kirkko edustaa kykladista arkkitehtuuria, ja siinä on sinisellä kupolilla varustettu kahdeksankulmainen torni. Harmaakivistä julkisivua lukuun ottamatta kirkko on sinivalkoinen.

Kirkko antoi alun perin nimensä Oían linnalle ja koko kylälle, jonka alkuperäinen nimi oli Kastropoliteía Agíou Nikoláou Apanomerías (Καστροπολιτεία Αγίου Νικολάου Απανωμερίας, "Apanomerían Pyhän Nikolaoksen linnakaupunki/valtio"), jonka viimeisestä, saaren yläosassa sijaitsemiseen viittaavasta sanasta "Apanomería" nykyinen "Oía" on lyhentynyt.

Lähteet
-------

1. 1 2  Άγιος Νικόλαος Οία *Exploring Greece*. Viitattu 1.9.2022.
2. ↑  Οία: Από την Καστροπολιτεία του Αγίου Νικολάου Απανωμερίας....στο σήμερα *Καλλιστορώντας*. Viitattu 1.9.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pyhän Nikolaoksen kirkko** Wikimedia Commonsissa
Lautrec
**Lautrec** on Ranskan kunta Occitanien alueella Tarnin departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 1 784. Kunta kuuluu departementissaan Plaine de l'Agoût’n kantoniin Castresin arrondissementissa. 

Kunnasta on kotoisin taidemaalari Henri de Toulouse-Lautrecin suku. Lautrec tunnetaan myös vaaleanpunaisten valkosipulien viljelystä.

Keskiaikaisesta keskustastaan tunnettu Lautrec kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön *Les Plus Beaux Villages de France*, johon Tarnin departementista kuuluu viisi muutakin kylää.

Lähteet
-------

1. ↑  Lautrec (Arkistoitu – Internet Archive). Les Plus Beaux Villages de France. Viitattu 20.7.2017.
2. ↑  List of The Most Beautiful Villages of France (Arkistoitu – Internet Archive), Les plus beaux villages de France. Viitattu 19.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lautrec (Tarn)**.
* Kunnan sivusto

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Lautrec (Tarn)
Keihästä heitetään olan yli.
Vipukeihäällä kappaleeseen saa lisää nopeutta.
**Heittäminen** on kappaleen saattamista vauhtiin pitämällä sitä kädessä, heilauttamalla kättä ja päästämällä irti. Tämän jälkeen kappale liikkuu enää vain painovoiman alaisena, ja sitä hidastaa väliaineen vastus.

Ihmisen varhaishistoriassa metsästäjät heittivät esimerkiksi kiveä ja keihästä. Vipukeihäs on muinainen väline, jonka avulla heitettäviin nuoliin saatiin lisää lähtönopeutta. Heittotaitoa tarvittiin ennen muinoin myös sodassa, jossa heitettiin tai lingottiin kiviä, keihäitä, nuijia, veitsiä ja kirveitä.

Ajanvietteenä harrastettua heittämistä ovat esimerkiksi tikanheitto, kyykänheitto ja frisbeen heitto. Heittäminen kuuluu moneen urheilulajiin. Yleisurheilun heittolajeja ovat keihäänheitto, kiekonheitto, moukarinheitto ja kuulantyöntö, joista jokaisessa on omanlaisensa heittoväline ja heittotekniikka. Kilpaurheilussa heiton tavoitteena voi olla suuri nopeus (esimerkiksi pesäpallo), pituus (yleisurheilun heittolajit) tai tarkkuus (amerikkalainen jalkapallo). Myös tenniksen ja lentopallon syöttö muistuttavat heittoliikettä.

Heittoliikkeitä on kahta erilaista tyyppiä, pystysuoraa ja vinoa. Pystysuoraa heittoa käytetään esimerkiksi pesäpallon syötössä. Eteenpäin suuntautuvat heitot edustavat vinoa heittoliikettä.

Heittoliikkeen tehokkuus riippuu käden liikkeen nopeudesta, vartalon kiertoliikkeen tehokkuudesta ja käden kytkemisestä osaksi vartalon liike-energiaa. Kappaleen lentopituuteen vaikuttavat myös kappaleen lähtökulma ja kappaleen liito-ominaisuudet.

Pitkät ja kovat heitot suoritetaan yliolanheittona, joka tapahtuu hartian tason yläpuolelta. Siinä keho muodostaa jousen tai lingon, ja lihaskalvojärjestelmä vedetään valmistavassa vaiheessa kireälle kuin vieteri. Heittoon osallistuvat myös keskivartalo ja jalat. Vauhdinotolla heittoon saadaan lisää nopeutta. Heittoliikkeessä käsivarsi ja käsi heilahtavat äkillisesti kiihtyen. Lantion kiertoliikkeellä ja alustalle lyötävällä tukijalalla on erityisen suuri merkitys, kun liike-energia siirretään vartalon kautta heittokäteen.

Yliolanheitto kuormittaa etenkin olkaniveltä. Vetovaiheen aikana olkavarsi kiertyy huomattavan suureen ulkokiertoon, jopa 180 astetta, mikä vaatii kudoksilta suurta joustavuutta. Heiton loppuvaiheessa olkavarren luun pää saattaa venyttyä 2,5 senttimetriä irti lapaluussa olevasta nivelkuopastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Sandström, Marita & Ahonen, Jarmo: *Liikkuva ihminen – aivot, liikuntafysiologia ja sovellettu biomekaniikka*, s. 269–275. VK-Kustannus, 2011. ISBN 978-951-9147-64-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Heittäminen** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli käsittelee jumalatarta. Asteroidista katso sivua 100 Hekate.*
Kuun jumalatar Hekate.
**Hekate** (m.kreik. Ἑκάτη) on yön, tienhaarojen ja magian jumalatar antiikin Kreikan mytologiassa. Muinaisten kreikkalaisten mielestä Hekate oli vaikutusvaltainen jumalatar. Hän saattoi suoda vaurautta, onnea sekä menestystä mutta toisaalta saattoi näyttää vähemmän suotuisan puolensa.

Hekate harjoitti mustaa magiaa, kuten Kirke, joka mainitaan yhdessä lähteessä tämän tyttäreksi. Useimmiten Kirken vanhempien kuitenkin kerrotaan olleen Helios ja Perse. Hekatesta tuli myöhemmin kreikkalaisten jumaltarustossa kuun jumalatar. Kuun jumalattarena hänet kuvattiin yleensä kolmipäiseksi. Hänellä oli leijonan, hevosen ja koiran pää. Hekaten vanhemmista ei ole varmaa tietoa, mutta kreikkalainen runoilija Hesiodos kertoo runossaan *Jumalten synty*, että Hekate on titaani Perseen ja amatsoni Asterian tytär. Zeus kohteli häntä kunnioittavasti, mistä voidaan päätellä Hekaten olevan korkealla jumalten valtajärjestelmässä. Hekate liitetään usein myyteissä ja taruissa myös risteyksiin, joita pidettiin tärkeinä taikuuden erilaisissa rituaaleissa.

Hekatelle pystytettiin vain vähän temppeleitä, mutta alttarit olivat yleisiä. Hekatelle uhrattiin kodeissa uudenkuun aikaan, jonka ajateltiin suojaavan kodin piiriä noituuden ja pahojen voimien vaikutukselta. Samankaltaisia alttareita saattoi löytää myös tienristeyksistä.

Roomalainen mytologia tuntee Hekaten nimellä Trivia (risteysten jumalatar).

Lähteet
-------

* Cotterell, Arthur: Maailman myytit ja tarut. WSOY 1996. ISBN 951-0-17102-6
* Hesiodos (411–422): *Theogonia, Jumalten synty*

### Viitteet

1. 1 2 3  Cotterell 1996, s. 95
2. ↑  Diodoros Sisilialainen: *Historian kirjasto iv:45.2* engl. käännös
3. 1 2  Hesiodos (411–422): *Theogonia, Jumalten synty*
4. 1 2  Hekate Cult Theoi.com (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hekate** Wikimedia Commonsissa
Donskojen lentotukikohta sijaitsee Venäjän Kaliningradin alueella, noin 14 km Svetlogorskin keskustasta länteen.  
Donskojen lentotukikohta sijaitsee Venäjän Kaliningradin alueella, noin 14 km Svetlogorskin keskustasta länteen.DonskojeDonskojen lentotukikohta Venäjän Kaliningradin alueen kartalla. Lentotukikohta sijaitsee noin 14 km Svetlogorskin keskustasta länteen.
**Donskojen lentotukikohta** (ven. Военный аэродром Донское, *Vojennyi aerodrom Donskoje*; ven. Авиабаза Донское, *Aviabaza Donskoje*) on Venäjän Itämeren laivaston käyttämä helikopteritukikohta Venäjän Kaliningradin alueen Svetlogorskin piirin Donskojessa, noin 14 kilometriä Svetlogorskin keskustasta länteen.

Tukikohdassa toimii Itämeren laivaston sukellusveneiden torjuntahelikopterilentue (ven. Отдельная корабельная противолодочная вертолетная эскадрилья, lyhennys OKPVE), jonka lentokalustoon kuuluu ainakin Kamov Ka-27/29 helikoptereita. Myös Mil Mi-14 -koptereita on palvellut tukikohdassa.

Lentotukikohdan kiitotie on nykyisellään vain 500 metriä pitkä. Alkujaan se on ollut 2 000-metrinen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Donskoye ( ) - Донское *Scramble, scramble.nl*. Dutch Aviation Society. Viitattu 18.4.2022. (englanniksi)
2. ↑  На Балтфлоте исполнили мечту тяжелобольного ребенка полетать на вертолете (Itämeren laivasto täytti vakavasti sairaan lapsen toiveen lentää helikopterilla) *Izvestija, iz.ru*.  18.12.2020. Viitattu 18.4.2022. (venäjäksi)
3. ↑  Балтийский флот исполнил мечту больного малыша (Itämeren laivasto täytti sairaan lapsen toiveen) *vostokmedia.com*.  19.12.2020. Viitattu 18.4.2022. (venäjäksi)
4. ↑  *Atlas avtomobilnyh dorog. Rossija, sopredelnyje gosudarstva, Zapadnaja Jevropa, Azija*, s. 67. Karttasivun mittakaava 1:500 000. PKO Kartografija, 2014. ISBN 978-985-549-711-1. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Авиабаза Донское (venäjäksi) (wikimapia.org)

Venäjän lentotukikohdat Euroopassa
  
Džankoi
Hvardijske
 Sevastopol-Belbek
Katša
Saky
 Krymsk
Jeisk
Korenovsk
Prim.-Aht.
Budjonnovsk
Morozovsk
Rostov‑na‑  
 Donu‑Tsent.
Taganrog-  
Tsent.
Millerovo
Ahtubinsk
Marinovka
Vjazma‑  
Dvojevka
Šatalovo-1
Kursk-itäinen
Baltimor
 Boriso-  
     glebsk
Buturlinovka
Šaikovka
Lipetsk
Kaliningrad
 Kalining.-  
   Tškalovsk
Donskoje
Rjazan-Djagilevo
Tškalovski
Ostrov
Pihkova
Soltsy-2
Vologda-Kipelovo
Kubinka
Ostafjevo
Vlad.-Semj.
Savasleika
Borisovski-  
    Hotilovo
Toržok
Tver-Migalovo
Ivanovo-Severnyi
Saratov-Engels
Puškin
Pietari‑  
Levašovo
Pribylovo
Gromovo
Petroskoi
Plesetsk
Alakurtti
Montšegorsk
Olenja
Severom.-3
Severom.-1
Rogatšovo**Venäjän läntisimpien lentotukikohtien ja yhteiskäyttölentoasemien sijainti.** Kartta esittää Venäjän ilmavoimien lentopaikkojen ohella merivoimien ja maavoimien keskeisimmät lentotukikohdat ja -asemat. (Huom! Sisältö täydentyy, kesken.)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Donskoye (air base)
**Donskoin luostari** on vuonna 1591 perustettu luostari Moskovassa. Suurin osa siitä on rakennettu vuosien 1684 ja 1733 välillä. Luostaria ympäröivässä tiilimuurissa on 12 tornia. Pohjoisportin luona on vuosina 1713–1714 rakennettu Tihvinän neitsyen kirkko, joka on viimeisiä moskovalaisen barokin edustajia. Luostarialueen keskiosissa on vuosina 1684–1693 rakennettu uusi katedraali ja sen eteläpuolella pienempi vanha katedraali 1590-luvulta. Vuoden 1771 ruttoepidemian aikana luostarin alueelle haudattiin aatelisia, koska Moskovan keskustassa hautaukset kiellettiin. Siellä on siksi monia koristeellisia hautoja ja kappeleita.

Luostarin eteläpuolella on hautausmaa, jonne on haudattu Stalinin vainoissa murhattuja, terrorin toimeenpainijoita ja monia tunnettuja henkilöitä, kuten Anton Denikin ja Ivan Iljin. Keskellä hautausmaata on 15 000 uhrin joukkohaudan muistomerkki. Luostarin kirkossa on tšekistien toisille tšekisteille eli "ystäville ja taistelutovereille" pystyttämä muistomerkki. Kirkon kellarissa oli Neuvostoliiton ensimmäinen krematorio, jossa ammuttujen ruumiit tuhkattiin. Krematorio tuli Saksasta, jossa pääkrematoija P. I. Nesterenko oli opiskellut.

Lähteet
-------

1. ↑  Donskoy Monastery Lonely Planet. Viitattu 13.10.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Ville Ropponen, KU:n arkistosta: Gulag on mahdollinen missä tahansa, Kansan Uutiset 6.11.2019, viitattu 13.10.2020
3. ↑  Claire Bigg, Russia: White Army General Reburied In Moscow Radio Free Europe, Radio Liberty 3.10.2005, viitattu 13.10.2020 (englanniksi)
Donát Bánki.
**Donát Bánki** (6. kesäkuuta 1859 Bakonybánk, Itävalta (Unkari) – 1. elokuuta 1922 Budapest, Unkari) oli insinööri ja keksijä, jonka ansioihin kuuluu muun muassa kaasuttimen keksiminen yhdessä János Csonkan kanssa.

Elämäkerta
----------

Bánki syntyi pienessä kylässä Komáromin läänissä. Hänen isänsä oli ollut sotilaslääkärinä Unkarin kapinan 1848–1849 aikaan ja välitti kansallismielisen ajattelutapansa lapsilleen.

Donát Bánkin ollessa yhdeksänvuotias hänen isänsä sai piirilääkärin paikan Lovászpatonassa. Paikallinen jättimäinen vesimyllyn ratas teki nuoreen Donátiin lähtemättömän vaikutuksen.

Bánki suoritti tutkintonsa Budapestin teknillisessä yliopistossa. Vuonna 1881 Bánki työskenteli Unkarin valtion rautateiden (MÁV) konepajalla, mutta jo 1882 hän sai työpaikan Ganz-yhtymällä. Aluksi Bánki toimi suunnittelijana, mutta siirtyi sittemmin johtotehtäviin. Samalla hän teki paljon tutkimustyötä polttomoottoritekniikan alalla yhdessä teknillisen yliopiston testilaboratorion johtaja János Csonkan kanssa. Ganz-yhtymä otti sarjavalmistukseen Bánkin ja Csonkan yhteistyössä kehittämää Bánki-Csonka -moottorin. Merkittävin heidän keksinnöistään oli 1893 patentoitu kaasutin; tämä ratkaisi ottomoottoreiden ongelmana olleen polttoaineen ja ilman sekoitussuhteen säätämisen moottorin kuormituksen mukaan. Kunnia kaasuttimen keksimisestä on usein annettu aiheetta Wilhelm Maybachille, joka jätti patenttihakemuksensa vastaavanlaisesta ratkaisusta noin puoli vuotta Bánkin ja Csonkan jälkeen.

Vuonna 1894 Bánki patentoi keksimänsä korkeapainemoottorin joka oli varustettu vesiruiskutusjäähdytyksellä.

Bánki-turbiinin toimintaperiaate.
Bánki siirtyi luennoimaan teknilliseen yliopistoon vuonna 1899. Vuonna 1902 hän sai auton etuvetotekniikkaan liittyvän patentin, 1903 saatu patentti koski höyryturbiinia ja 1917 hän patentoi Bánki-vesiturbiinin, joka mahdollisti pienimuotoisen sähköntuottamisen alhaisin kustannuksin.

Bánki poltteli jatkuvasti piippua tai sikaria. Vapaa-aikanaan hänen mieliharrastuksensa oli maalaaminen.

Bánki työskenteli yliopistossa vuoteen 1922 asti, jolloin hän kuoli.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  A magyarországi technikai kultúra századai – Donát Bánki (1859–1922) A magyarországi technikai kultúra századai. Viitattu 16.11.2010. (englanniksi)
2. 1 2  Hungarian Patent Office – Donát Bánki (1859–1922) Hungarian Patent Office.  Arkistoitu 24.12.2004. Viitattu 16.11.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Donát Bánki**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Rakennuspuutuoteteollisuus** eli rakennuspuusepänteollisuus (englanniksi *construction carpentry industry*) valmistaa rakennusten osia puusta tai puupohjaisista levyistä. Se on metsäteollisuuteen kuuluva teollisuudenala, jonka tuotteiden valmistusmenetelmät eivät juuri poikkea huonekaluteollisuudessa käytetyistä, tuotteet vain ovat erilaisia.

Tuotteet toimitetaan rakennuksille valmiina elementteinä heloitettuina, lasitettuina ja maalattuina tai pinnoitettuina. Ovissa ja ikkunoissa käytetään puun lisäksi paljon myös muovi- ja alumiiniosia sekä levytuotteissa erilaisia kalvopinnoitteita. Tuotteiden mitoitukset ja laatuvaatimukset ilmenevät Rakennustietosäätiön julkaisemista RT-ohjekorteista.

Rakennuspuutuotteita ovat

* ovet ja ikkunat sekä niiden karmit ja kynnykset
* rakennukseen kiinteästi asennettavat kaapistot ja muut kalusteet
* puuportaat
* sisäsaunat ja valmiit puuosat saunoja varten
* kattoristikot
* parketit
* puulevyt ja levyelementit (ei kuitenkaan vaneri-, lastu- eikä kuitulevyt)
* kattopäreet ja kattopaanut

Metsäteollisuus

|  |  |
| --- | --- |
| Mekaaninen metsäteollisuus: | sahateollisuus | kuitulevyteollisuus | lastulevyteollisuus | vaneriteollisuus | huonekaluteollisuus | insinööripuutuoteteollisuus | puusepänteollisuus | puutaloteollisuus | rakennuspuutuoteteollisuus |
| Kemiallinen metsäteollisuus: | massateollisuus | paperiteollisuus | kartonkiteollisuus |
Rakesh Sharma
**Rakesh Sharma** (s. 13. tammikuuta 1949 Patiala, Punjab, Intia) on lentäjä ja Intian ensimmäinen avaruuslentäjä.

Sharma on Intian ilmavoimien lentäjä. Hänet valittiin 20. syyskuuta 1982 Intian avaruusjärjestön haussa kosmonauttikoulutukseen, jonka hän sai Tähtikaupungissa Moskovan lähellä. 3. huhtikuuta 1984 hän lensi Sojuz T-11 -avaruusaluksella avaruuteen palaten Sojuz T-10 -aluksella 22. huhtikuuta 1984. Lento kesti vajaat kahdeksan vuorokautta.

Vuonna 1987 hän jätti aktiivipalveluksen. Hän toimi useita vuosia Hindustan Aeronautics -yhtiön koelentäjänä. Vuonna 2001 hän siirtyi eläkkeelle. 

Sharma on naimisissa ja perheessä on kaksi lasta.

Aiheesta muualla
----------------

* Rakesh Sharman elämäkerta spacefacts.de-sivustolla
* Peter Stache: *Raumfahrer von A bis Z.* Berlin: Militärverlag der Deutschen Demokratischen Republik 1988, ISBN 3-327-00527-3

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola

 |

 |
**Océan** oli Ranskan laivaston vuonna 1868 vesillelaskettu puurunkoinen Océan-luokan panssarifregatti. Se oli samalla luokkansa nimikkoalus. Alus osallistui Saksan-Ranskan sotaan ja se liitettiin Itämeren laivueeseen, jonka tehtävänä oli estää merelle pääsy Saksan rannikon satamista. Myöhemmin alus kuului sekä pohjoiseen että Välimeren laivueeseen ennen alusluettelosta poistoaan 1894.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Océan-luokka (ironclad)*
Henri Dupuy de Lômen suunnittelema alus tilattiin Brestin laivastontelakalta. Se oli paranneltu versio Provence-luokan aluksista. Sen köli laskettiin 18. huhtikuuta 1865 ja alus laskettiin vesille 15. lokakuuta 1868. Alus otettiin palvelukseen 21. heinäkuuta 1870.

Palvelus
--------

Saksan ja Ranskan välisen sodan uhan kasvaessa alus palautettiin reservistä palvelukseen ja se liitettiin Ranskan Itämeren laivastoon, jonka mukana se pyrki estämään saksalaisten pääsyn merelle. Laivasto kuitenkin määrättiin palaamaan Cherbourgiin jo 16. syyskuuta 1870.

Alus liitettiin koelaivueeseen, johon se kuului aina vuoden 1875 reserviin siirtoonsa saakka. Alus palautettiin palvelukseen 1879, jolloin se liitettiin Välimeren laivueeseen. Se oli modernisoitavana 1884-1885, jonka jälkeen se liitettiin pohjoiseen laivueeseen. Alus palasi Välimerelle 1891. Se liitettiin tykistökouluun vielä samana vuonna ja vuotta myöhemmin koululaivaksi. Alus poistettiin alusluettelosta 26. marraskuuta 1894 ja se romutettiin 1895.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **FS Océan (1868)**.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* de Balincourt, Captain & Vincent-Bréhignac, Captain: The French Navy of Yesterday: Ironclad Frigates, Part IV. (La Revue Maritime Vol. CXXXV 1931 s. 289 ja 775) *F.P.D.S. News Letter*, 1975, III. vsk, nro 4, s. 26-30. Akron, Ohio:  Foreign Periodicals Data Service.   (englanniksi)
* Jones, Colin: The Limits of Naval Power.  *Warship*, 2012, XXXIV. vsk, s. 162–168. Lontoo:  Conway Maritime Press. ISBN 978-1-84486-156-9.   (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 288
2. ↑  Jones, Colin s. 163-166

*Océan*-luokan taistelulaivat

|  |
| --- |
| *Océan* – *Marengo* – *Suffren* |
| Edeltäjä: *Rochambeau* – Seuraaja: *Friedland* |
Derman–Ostrohin kansallispuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Rivnen alue, Ukraina |
| Lähin kaupunki | 
Ostroh |
| Pinta-ala | 
54,4830 km² |

Hallinto| Tyyppi | 
KansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
11.12.2009 |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Derman–Ostrohin kansallispuisto** (ukr. Дермансько-Острозький національний природний парк, *Dermansko-Ostrozkyi natsionalnyi pryrodnyi park*) on kansallispuisto Ukrainan Rivnen alueella. Vuonna 2009 perustetun suuren kansallispuiston pinta-ala on 54,4830 neliökilometriä. Puisto sijaitsee Rivnen piirin eteläosassa, Dermanin eteläpuolella ja Ostrohin lounaispuolella.

* 
* 
* 
* 
*

Lähteet
-------

1. ↑  Natsionalnyi pryrodnyi park *Dermansko-Ostrozkyi* (ukrainaksi)
2. ↑  Derman-Ostroh National Nature Park *wownature.in.ua*. Viitattu 26.2.2023. (englanniksi)
3. ↑  Natsionalni pryrodni parky (Ukrainan kansallispuistojen sijaintikartta ja luettelo; valitse vasemmalta alasvetovalikosta "Національні природні парки") Pryrodno-zapovidnyi fond, pzf.land.kiev.ua. Viitattu 26.2.2023. (ukrainaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Derman–Ostrohin kansallispuisto** Wikimedia Commonsissa

* Natsionalnyi pryrodnyi park *Dermansko-Ostrozkyi* (ukrainaksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Derman-Ostroh National Nature Park
**Argentiinan miesten lentopallomaajoukkue** edustaa Argentiinaa lentopallon kansainvälisissä arvokilpailuissa sekä maaotteluissa.

Historia
--------

Argentiinan miesten A-maajoukkue osallistui ensi kertaa Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuihin Rio de Janeirossa, Brasiliassa vuonna 1951 ja sijoittui neljänneksi. Yhdeksän vuotta myöhemmin joukkue pelasi ensimmäisissä MM-kilpailuissaan, joissa sijoitus oli yhdestoista; kisapaikkana oli tuolloinkin Rio de Janeiro.

Maajoukkue saavutti historiansa suurimmat menestykset 1980-luvulla, jolloin se saavutti pronssia MM-kilpailuissa 1982 ja olympialaisissa 1988. Vuoden 2000 olympialaisissa joukkue sijoittui neljänneksi sekä vuosina 2004, 2012 ja 2016 viidenneksi. MM-kilpailuissa Argentiina sijoittui kuudenneksi vuosina 1990 ja 2002. Maailmanliigassa se on yltänyt neljänneksi vuonna 2011.

Viimeisimmissä MM-kilpailuissa 2018 Argentiina voitti viiden joukkueen alkulohkossaan kaksi ottelua ja kolmen joukkueen jatkolohkossaan ottelun hallitsevaa maailmanmestaria Puolaa vastaan mutta jäi lopputuloksissa 15. sijalle.

Maailmanrankingissa Argentiinan maajoukkue on tällä hetkellä seitsemännellä sijalla.

Kuuluisia pelaajia
------------------

* Daniel Castellani
* Hugo Conte
* Waldo Kantor
* Marcos Milinkovic
* Raúl Quiroga
* Jon Uriarte
* Javier Webber
* Toru Oikawa

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Team Profile FIVB. Viitattu 1.10.2018. (englanniksi)
2. ↑
| "Taivaan lahja / Africano"Lea Laven |
| --- |
|  |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Sanat murenevat* |
|  A-puoli | "Taivaan lahja" |
|  Julkaistu | 1984 |
|  Tyylilaji | iskelmä |
|  Kesto | 03.30 |
|  Levy-yhtiö | Fazer |
| muut singlet |
|  | "Taivaan lahja / Africano" |  |

**Taivaan lahja** on iskelmätaiteilija Lea Lavenin single vuodelta 1984. Kappaleen sävelsi Esko Koivumies, sanoitti Chrisse Johansson ja sovitti Markku Johansson. Singlen b-puoli "Africano" on käännösiskelmä, jonka sanoitti suomeksi Chrisse Johansson. Singlen molemmat puolet julkaistiin Lea Lavenin studioalbumilla *Sanat murenevat* (1984).

"Taivaan lahjan" kertoja rinnastaa rakastettunsa perhosiin, maahan ja mereen sekä muihin luonnonelementteihin ja luontokappaleisiin. Laulu kertoo säröttömästä rakkaudesta.

"Taivaan lahja" julkaistiin digitaalisesti CD-kokoelma-albumilla *Lea Laven – Parhaat* (1999).

"Taivaan lahja" voitti lehdistön palkinnon *Kevään sävel* -kilpailussa toukokuussa 1984.

Lähteet
-------

1. ↑  Taivaan Lahja / Africano *Discogs.com*. Viitattu 22.3.2023. (englanniksi)
2. ↑  Lea Laven – Sanat Murenevat *Discogs.com*. Viitattu 22.3.2023. (englanniksi)
3. ↑  Discography : compilations *Discogs.com*. Viitattu 22.3.2023. (englanniksi)
4. ↑  Tuunainen, Petri & Kuisma, Kristian: Kevään sävel 1984 – loppukilpailu *Vinyylinrahinaa*. Viitattu 22.3.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Finna: Taivaan lahja
**Ernst Albert Forssell** (6. helmikuuta 1840 Ilmajoki – 11. toukokuuta 1904 Helsinki) oli suomalainen esittelijäsihteeri ja senaattori. Forssell oli kirjailija Aleksis Kiven ystävä ja tukija. Hän piirsi Kiven hautajaisten yhteydessä ainoan aitona pidetyn aikalaismuotokuvan Kivestä.

Forssellin vanhemmat olivat apteekkari, maaviskaali, Tullihallituksen kanneviskaali Adolf Fredrik Forssell ja Maria Katarina Mathesius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1858 Helsingin yksityislyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1864 sekä molempien oikeuksien kandidaatiksi 1868. Forssell sai varatuomarin arvon 1871.

Fennomaaneihin kuulunut Forssell asui yhdessä Aleksis Kiven kanssa Helsingissä kevätlukukauden 1859 ja myöhemmin hän muun muassa tuki Kiveä taloudellisesti. Kiven hautajaisten yhteydessä vuonna 1873 Forssell piirsi arkussa makaavasta Kivestä ainoan säilyneen autenttisen muotokuvan. Tarkalleen ottaen Forssellin piirroksesta on säilynyt vain taiteilija Albert Edelfeltin tekemä paranneltu jäljennös, alkuperäinen kappale on kadonnut. Forssell julkaisi vuonna 1876 kirjasen *Suomen valtio-oikeus* jossa hän epäsuorasti arvosteli Suomen silloista valtiollista järjestelmää pitäen sitä vanhakantaisena.

Forssell oli maanviljelijänä Pornaisissa 1873–1875, Porvoon tuomiokapitulin sihteerinä 1876–1886 sekä Suomen senaatin protokollasihteerinä 1886–1892 ja esittelijäsihteerinä 1892–1900. Hän oli lainvalmistelukunnan vanhempana jäsenenä 1900–1902 ja Suomen senaatin oikeusosastolla senaattorina 1902–1904.

Forssell oli Morgonbladetin toimittaja 1872 ja Finland-päivälehden päätoimittaja 1885. Hän oli Porvoon kaupunginvaltuuston jäsen 1878–1883.

Forssell oli naimisissa vuodesta 1866 Töölön ulkoravintolan tarjoilijana (*Töölön Kersti*) toimineen ruotsalaisen Brita Christina Almin (aiemmin Brask, 1839–1908) kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ernst Albert Forssell. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
2. 1 2 3 4  Markku Tyynilä: / Forssell, Ernst Albert (1840 - 1904) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
3. 1 2 3 4 5  Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961
4. ↑  Ulla Yliherne: Onko kaikkien tuntema kuva Aleksis Kivestä virheellinen? Juhani Rintala on vakuuttunut, että tunnetuin kuva kansalliskirjailijasta esittää liian vanhaa miestä Nurmijärven uutiset 10.10.2018. Viitattu 10.5.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Saattohinaaja *Wustrow*
**Saattohinaaja** (englanniksi *escort tug*) on hinaajatyyppi, joka on köydellä kiinni säiliöaluksen tai muun suuren aluksen perässä. Hinaaja seuraa täydessä vauhdissa mukana ja tarvittaessa ohjaa saatettavaa alusta, hidastaa sitä tai pysäyttää sen kokonaan.

Baltimax-säiliöalus pysähtyy 14 solmun (26 km/h) nopeudesta noin 10 laivanmitan eli noin 3 kilometrin matkalla. Alus kuitenkin menettää helposti ohjattavuutensa koneiden käydessä täydellä teholla takaperin. Siksi käytetään ja usein nimenomaan vaaditaan käytettäväksi saattohinaajaa.

Saattohinaajan noin 80-metrinen keulaköysi kiinnitetään säiliöaluksen perään avomerellä. Hinaajan on kyettävä ohjaamaan säiliöalusta vetämällä sen perästä sivulle ja vaihtamaan nopeasti puolta, jotta kääntyminen pysähtyy. Perinteinen hinaaja kellahtaa kuitenkin herkästi kumoon, jos hinausköyteen kohdistuu äkillinen veto. Siksi saattohinaaja vaatii erityissuunnittelua, vaikka se saaristoväylällä ja satamassa toimii kuten tehokas tavallinen satamahinaaja. Saattohinaajalle alusten saattaminen on mahdollista kovassakin merenkäynnissä, sillä vakiovoimavintturi pitää köyden kireyden haluttuna.

Saattohinaajat jaetaan kahteen ryhmään sen perusteella, että ovatko potkurit aluksen perässä (*stern drive*) vai aluksen pohjan alla (*tractor tug*).

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saattohinaaja**.