recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dinatriumpyrofosfaatti** eli **dinatriumdifosfaatti** tai **hapan natriumpyrofosfaatti** (Na2H2P2O7) on natrium- ja divetypyrofosfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa elintarviketeollisuudessa kohotusaineena.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa dinatriumpyrofosfaatti on valkoista kiteistä ainetta, joka liukenee hyvin veteen. Sen vesiliuokset ovat happamia ja liuoksen, jossa yhdistettä on 1 massaprosentti pH on 4,2–4,6. Kidevedettömän dinatriumpyrofosfaatin lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen heksahydraatti (Na2H2P2O7·6H2O), jota muodostuu kiteytettäessä yhdisteen vesiliuosta alle 27 °C:n lämpötilassa. Suoritettaessa kiteytys korkeammassa lämpötilassa muodostuu kidevedetöntä yhdistettä..

Valmistus ja käyttö
-------------------

Dinatriumpyrofosfaatti valmistetaan kuumentamalla natriumdivetyfosfaattia 200–250 °C:n lämpötilaan tyypillisesti 1–6 tunnin ajan, jotta konversio olisi mahdollisimman hyvä. Liian korkea kuumennuslämpötila tai -aika johtavat metafosfaattien ja muiden kondensoituneiden polyfosfaattien muodostumiseen ja vastaavasti liian matala lämpötila jättää osan natriumdivetyfosfaatista reagoimatta. Eri fosfaattien muodostumiseen voidaan vaikuttaa myös säätelemällä veden osapainetta reaktorissa.

2 NaH2PO4 → Na2H2P2O7 + H2O
Tärkein dinatriumpyrofosfaatin käyttökohde on leivinjauheiden valmistus. Kuumennettaessa yhdiste reagoi natriumvetykarbonaatin kanssa vapauttaen hiilidioksidia, joka kohottaa leipomuksen. Reaktion nopeuttamiseksi dinatriumpyrofosfaatin joukkoon voidaan lisätä pieniä määriä kalium-, kalsium- tai alumiinisuoloja. Muita yhdisteen käyttökohteita ovat käyttö elintarvikkeissa sulatesuolana ja emulgointiaineena, kaseiinin saostamiseen maidosta, metallien puhdistusaineissa ja emaliseoksissa sulamislämpötilaa alentavana aineena. Dinatriumpyrofosfaatin E-koodi on E 450.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 354–355. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. 1 2 3 4 5  Klaus Schrödter, Gerhard Bettermann, Thomas Staffel, Friedrich Wahl, Thomas Klein & Thomas Hoffmann: *Phosphoric Acid and Phosphates, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2008. Viitattu 26.6.2015
3. 1 2 3  David R. Gard: *Phosphoric Acids and Phosphates, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2005. Viitattu 26.6.2015
4. ↑  E450 - Difosfaatit Ruokavirasto. Viitattu 24.9.2023.
Ritarikunnan rintatähti ja nauha
**Itä-Timorin ritarikunta** (port. *Ordem de Timor-Leste*) on Itä-Timorin korkein mahdollinen kunniamerkki, joka voidaan myöntää sellaiselle henkilölle, joka ei ole maan itsenäisyystaistelija tai kansallinen martyyri. Kunnianosoitus myönnetään henkilölle, joka on tehnyt poikkeuksellisen suuren palveluksen timorilaisille tai ihmiskunnalle. Lisäksi se voidaan myöntää sotilashenkilöstölle erittäin sankarillisesta toiminnasta.

Kunnianosoitus voidaan myöntää myös postuumisti.

Kunniamerkkiä jaetaan neljässä luokassa:

* Suurketju
* Ketju
* Mitali
* Merkki

Suurketjua jaetaan ainoastaan valtionpäämiehille. Myös Itä-Timorin entiset presidentit, joita ei ole pantu viralta oikeusteitse, palkitaan suurketjuilla virkakautensa päätteeksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Série I, N.° 22 (pdf) *Journal de República*.  15.7.2011.  Arkistoitu 2016. Viitattu 21.4.2022. (portugaliksi)
2. 1 2 3  DECREE-LAW No 20/2009 (pdf)  2009. Jornal da República.  Arkistoitu 2012. Viitattu 21.4.2022. (englanniksi)
3. ↑  Samora Machel posthumously decorated by Timor-Leste  12.5.2016. Club of Mozambique. Viitattu 21.4.2022. (englanniksi)
Aimee Semple McPherson saarnaa juuri valmistuneessa Angelus Templessä vuonna 1923..
**Aimee Semple McPherson**, tunnettu myös nimillä **Sisar** ja **Sisar Aimee** (9. lokakuuta 1890 – 27. syyskuuta 1944), oli kanadalais-yhdysvaltalainen helluntailiikkeeseen kuulunut parantajaevankelista, joka perusti Kaliforniaan Foursquare Churchin vuonna 1923.

McPherson sai julkisuutta 1920–1930-luvuilla. Häntä pidetään modernin median hyödyntämisen edelläkävijänä, ja hän perusti Yhdysvaltoihin kristillisen radion. Tilaisuuksia järjestettiin McPhersonin Los Angelesiin rakennuttamassa Angelus Templessä. Hän teki saarnamatkoja myös ympäri Yhdysvaltoja.

McPherson tunnetaan uskolla parantajana, jonka tilaisuuksissa kymmenettuhannet ihmiset väittivät parantuneensa. Hän julisti niin sanottua nelinkertaista evankeliumia: Jeesusta pelastajana, Pyhällä Hengellä täyttäjänä, parantajana sekä takaisin palaavana kuninkaana. Tällaista saarnatapaa kutsutaan myös täyden evankeliumin julistamiseksi.

McPhersonin saarnaamistyyli ja parantamistoiminta ovat vaikuttaneet suuresti 1900-luvun ekumeeniseen karismaattiseen liikkeeseen. McPhersonia pidetäänkin karismaattisen liikkeen edelläkävijänä, ja hän oli muun muassa parantajaevankelista Kathryn Kuhlmanin esikuva.

Julkaisuja
----------

* *Declaration of Faith*. The International Church of the Foursquare Gospel. 1920
* *The Second Coming of Christ: Is He Coming? How is He Coming? When is He Coming? For Whom is He Coming?*. 1921.
* *This is That: Personal Experiences, Sermons and Writings of Aimee Semple McPherson, Evangelist*. The Bridal Call Publishing House. 1923.
* *In the Service of the King: The Story of My Life*. Boni and Liveright. 1927.
* *Perfection, Can a Christian Be Perfect?*, Echo Park Evangelistic Association (1930)
* *Give Me My Own God*. H. C. Kinsey & Company, Inc. 1936.
* *The Story of My Life: In Memoriam*. Echo Park Evangelistic Association, Los Angeles. 1951.

Lähteet
-------

1. 1 2  Liardon, Roberts: *Jumalan kenraalit*, s. 215–249. Uskon Sanan Kustannus Oy, 2004.
2. ↑    *Obituary Variety*, 4.10.1944.
3. ↑  Naomi Grimley: The mysterious disappearance of a celebrity preacher *BBC News*.  25.11.2014. Viitattu 16.5.2018.
4. ↑  Epstein, Daniel Mark: *Sister Aimee: The Life of Aimee Semple McPherson*, s. 111. Harcourt Brace & Co. 1993.
5. ↑  Lusa, Teijo-Kalevi: *Ehtoosade. Sata vuotta Pyhän Hengen työtä*, s. 163–164. Kuva ja Sana, 2006.
6. ↑  Lusa, Teijo-Kalevi: *Ehtoosade. Sata vuotta Pyhän Hengen työtä*, s. 72. Kuva ja Sana, 2006.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Dante Exum** (s. 13. heinäkuuta 1995 Melbourne) on australialainen koripalloilija, joka on pelannut vuodesta 2022 lähtien KK Partizanin joukkueessa. Hänen isänsä on yhdysvaltalaislähtöinen koripalloilija Cecil Exum.

Ura
---

### Koripalloura kotimaassa

Exumin isä oli ammattilaiskoripalloilija, joten hän kasvoi koripallon ympärillä. Exum ei pelannut Australian seurajoukkueissa koripalloa, vaan siirtyi vuonna 2011 Australia Institute of Sportin organisaatioon. Hän opiskeli Lake Ginninderra Collegessa, josta hän valmistui lokakuussa 2013. Tämän myötä hän olisi voinut siirtyä vielä joulukuussa 2013 Yhdysvaltain yliopistosarjoihin, mutta hän päätti jäädä kotimaahansa loppukaudeksi. Samalla hän päätti ilmoittautua NBA:n vuoden 2014 varaustilaisuuteen.

### Ura NBA:ssa

Kesän 2014 varaustilaisuudessa Utah Jazz varasi Exumin koko varaustilaisuuden viidentenä pelaajana. Hän on kauden 2018–2019 loppuun mennessä pelannut NBA:n runkosarjassa 204 ottelua ja pudotuspeleissä 17 ottelua. Loukkaantumisen vuoksi hän ei pelannut kaudella 2015–2016 lainkaan.

### Maajoukkueura

Exum on edustanut Australian juniorimaajoukkueita ja hän oli mukana vuoden 2012 alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa, joissa hän teki keskimäärin 17,3 pistettä ottelua kohden ja johdatti maansa turnauksen loppuotteluun. Vuonna 2013 hän oli mukana alle 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa, joissa hän teki keskimäärin 18,2 pistettä ottelua kohden. Lisäksi hänet valittiin turnauksen tähdistöjoukkueeseen. Vuonna 2013 Exam debytoi myös Australian koripallomaajoukkueessa, kun hän pelasi Uutta-Seelantia vastaan Oseanian-mestaruuskilpailuissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Dante Exum  27.7.2013. NBA Draft. Viitattu 27.4.2014. (englanniksi)
2. 1 2  Former Keilor Thunder basketballer Dante Exum is shooting for NBA selection  19.11.2013. Herald Sun. Viitattu 27.4.2014. (englanniksi)
3. ↑  Profile: Dante Exum - from AIS to NBA  12.2.2014. ausport.gov. Viitattu 27.4.2014. (englanniksi)
4. ↑  Goodman, Jeff: Dante Exum undecided on college  28.8.2013. ESPN. Viitattu 27.4.2014. (englanniksi)
5. ↑  Payne, Matt: Welcome to Utah, Danté Exum and Rodney Hood  26.6.2014. National Basketball Association. Viitattu 27.6.2014. (englanniksi)
6. ↑  Dante Exum *Basketball Reference*. Viitattu 5.11.2019. (englanniksi)
7. ↑  Chay, Danny: Dante Exum, the FIBA U19 World Championships, and the Purest Form of NBA Draft Nerddom  10.7.2013. Grantland. Viitattu 27.4.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* FIBA:n pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Karjalanpaistia.
**Karjalanpaisti** on karjalainen perinneruoka, alun perin nimeltään pelkästään **paisti** tai tarkemmin määriteltynä **ruukkupaisti**, **uunipaisti** tai **pätsiliha**. Karjala-etuliitteen ruoka sai levitessään koko maahan sotien jälkeen evakkojen mukana. 

Karjalanpaistiin kuuluu lihaa kuutioina ja juhlavaan versioon useita lihalajeja, kuten sian-, naudan- ja lampaanlihaa. Muina aineksina käytetään vettä, sipulia, suolaa ja pippuria, juureksia ja laakerinlehtiä. Perusohjeesta on lukuisia muunnelmia. Raaka-aineena saatettiin käyttää myös sisäelimiä, kuten maksaa ja munuaisia, tai juureksia, sipulia, perunaa tai porkkanaa. Myös ryynejä tai papuja, lähinnä härkäpapua, voitiin käyttää. Yleensä karjalanpaistin lisukkeena tarjotaan keitettyjä perunoita tai perunasosetta. Arkisempi karjalanpaisti syntyy käyttäen raaka-aineena pelkkää lihaa, vettä ja mausteita. Luut ja juurekset antavat ruoalle makua, joten niitä on syytä panna mukaan.

Karjalanpaistin aineksia.
Oleellista valmistuksessa on matala lämpötila (alle 100 astetta) ja pitkä kypsymisaika, mieluummin yön yli, mutta joissakin ohjeissa neuvotaan mikrobien lisääntymisen estämiseksi korkeampia lämpötiloja.

Karjalanpaisti nousi suosioon 1950-luvulla, kun evakkoon ja asutustiloille hajautuneet karjalaiset alkoivat järjestää kylä- ja heimojuhliaan.*lähde?*

Vuonna 2007 *Iltalehden* lukijat äänestivät karjalanpaistin Suomen kansallisruoaksi. Suomalaisen ruokakulttuurin edistämissäätiön ELO:n, MTK:n ja maa- ja metsätalousministeriön järjestämässä äänestyksessä kansallisruoasta syksyllä 2016 karjalanpaisti tuli toiseksi ruisleivän jälkeen.

Katso myös
----------

* Luettelo suomalaisista perinneruokalajeista

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Raholan ruokasanasto viitattu 8.5.2012 (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Karjalanpaisti - Resepti | Kotikokki.net *www.kotikokki.net*. Viitattu 27.9.2023.
3. ↑  Karjalan liitto, vuoden ruoat, Karjalanpaisti 2010 viitattu 8.5.2012
4. ↑  Markku Haapio: Se on karjalanpaisti!, Iltalehti, 6. joulukuuta 2007. Viitattu 28. joulukuuta 2016
5. ↑  Mikko Leppänen: Suomalaiset päättivät: Ruisleipä on maamme kansallisruoka, Yle, 19. tammikuuta 2017. Viitattu 19. tammikuuta 2017

Aiheesta muualla
----------------

* Raholan ruokasanasto (Arkistoitu – Internet Archive)
* Karjalanpaisti ja muita perinneruokia Karjalan liiton sivuilla
* Karjalanpaistin resepti Reseptitaivaassa (Arkistoitu – Internet Archive)
**Risto Astikainen** (s. 1945 tai 1946) on suomalainen dokumenttitoimittaja ja televisiosarjojen käsikirjoittaja. Koulutuksensa Astikainen sai Tampereen yliopistossa. Hän on urallaan tehnyt yli 300 itsenäisesti otsikoitua ohjelmaa. Lisäksi hän on ollut tuottajana suuressa osassa tuotoksiaan. Hänen ohjelmilleen on tyypillistä huumori, monikerroksisuus sekä tarttuminen sivuutettuihin näkökulmiin. Astikaisen tunnetuimmat tv-sarjat ovat Suomen historiaa käsittelevät *Nuijasota – 1500-luvun tarinoita* (1993) sekä *Veijareita ja leijona*.

Astikainen työskenteli Yleisradiossa, josta hänet irtisanottiin joulukuussa 2006. Huhtikuussa 2007 Yle kuitenkin perui irtisanomisen ja teki Astikaisen kanssa sopimuksen, jonka mukaan Astikainen jatkoi Ylellä eläkkeellejääntiinsä vuoteen 2008 saakka.

Vuonna 2011 Astikaiselle myönnettiin opetusministeriön ylimääräinen sanomalehtimieseläke.

Teokset
-------

* *Ylen onnekas mies*, Mediapinta, 2022 ISBN 978-952-81-1286-0

Lähteet
-------

1. 1 2  Möttölä, Marjatta: Yle perui kahden toimittajan irtisanomiset *HS.fi*.  11.4.2007. Viitattu 13.7.2023.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Rossi, Juhana: Yleisradio irtisanoi Joulupukin *HS.fi*.  17.12.2006. Viitattu 13..7.2023.
4. ↑  Valtion journalistipalkinnot neljälle toimittajalle *Yle Uutiset*.  22.6.2011. Viitattu 13.7.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Risto Astikainen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Risto Astikainen Elonetissä.
* Risto Astikainen Radio- ja tv-arkiston Ritva-tietokannassa
* Kuusi kuvaa toimittaja Risto Astikaisen elämästä, 11.9.2022, Yle Radio 1

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet
* Yle

 |

 |
**Kälkäjärvi** (ven. Боярская, *Bojarskaja*) on Muurmannin radan rautatieasema ja asutuskeskus Venäjällä Karjalan tasavallan Louhen piirin Ambarnyin kunnassa. Se sijaitsee samannimisen järven rannalla 18 kilometriä Ambarnyista luoteeseen. Asemanseudulla on 34 asukasta (vuonna 2013).

Historia
--------

Kälkäjärven kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1723. Sen venäjänkielinen nimitys perustuu sukunimeen *Bojarin*. Vitsataipaleen volostiin kuuluneessa kylässä oli 1900-luvun alussa 17 taloa ja 139 asukasta. Neuvostoaikana perustettiin Kälkäjärven kyläneuvosto, johon kuuluivat myös Kaarnisjärven (*Voronskoje*), Karvinjärven (ven. *Topornaja*), Konnun (*Konda*), Naarvajärven (*Narvozero*), Pirttijärven (*Pirtozero*), Ruuhiniemen (*Ruhnavolok*) ja Vitsataipaleen karjalaiskylät sekä joukko Muurmanskin radan asutuksia. 

Kälkäjärven asema on perustettu Muurmannin radan rakentamisen yhteydessä ensimmäisen maailmansodan aikana. Sen kaakkoispuolella sijaitseva Kälkäjärven kylä on nykyään autiona.

Asemataajama
------------

Kälkäjärven rautatieasemalla pysähtyvät Vienan Kemin ja Louhen väliset paikallisjunat. Sen kautta kulkee myös Pietarin ja Murmanskin väliseltä M18-valtatieltä Ambarnyiin ja Enkijärvelle haarautuva tie. Asemataajama koostuu kortteleittain rakennetuista matalista asuintaloista. Palveluihin kuuluu kauppa. Lähistöllä sijaitsee hiekka- ja soralouhos.

Lähteet
-------

* Generalnyi plan Ambarnskogo selskogo poselenija: Materialy po obosnovaniju. Tom IV: Pojasnitelnaja zapiska  2013. Sankt-Peterburg:  GeoInformProjekt. Viitattu 8.10.2013. (venäjäksi)

### Viitteet

1. ↑  *Venäjän federaation paikannimiä*, s. 36. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2006. ISBN 952-5446-18-2.
2. ↑  Generalnyi plan, s. 11.
3. ↑  Pöllä, Matti: *Vienan Karjalan etnisen koostumuksen muutokset 1600–1800-luvulla*, s. 65–67. Helsinki: Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1995. ISBN 951-717-893-X.
4. ↑  *Spisok naseljonnyh mest Arhangelskoi gubernii k 1905 godu*, s. 194–195. Arhangelsk: Arhangelski gubernski statistitšeski komitet, 1907.
5. ↑  *Karjalan ASNT:n asuttujen paikkojen luettelo (Vuoden 1926 väestönlaskun ainehiston mukaan)*, s. 24. Petroskoi: KASNT:n tilastohallinto, 1928.
6. ↑  *Karjalan Autonominen Sosialistinen Neuvosto-Tasavalta: Asuttujen paikkojen luettelo (Vuoden 1933 väestönlaskun ainehiston mukaan)*, s. 89. Petroskoi: KASNT:n KTLH, Sojusorgutshet, 1935.
7. ↑  Generalnyi plan, s. 55.
8. ↑  Generalnyi plan, s. 14.
9. ↑  Generalnyi plan, s. 31.
Ritarikunnan tunnukset.
**Suotuisten pilvien ritarikunta** (kiin.: 卿雲勳章; pinyin: *Qīngyún xūnzhāng*) on taiwanilainen ritarikunta, joka on tarkoitettu ansioituneille taiwanilaisille virkamiehille tai sellaisille ulkomaalaisille, jotka ovat tehneet merkittäviä tekoja Taiwanin hyväksi. Virkamiesten kohdalla tällaisiksi ansioiksi luetaan mm. yli 10 vuoden palvelus kun taas muiden kohdalla mm. merkittävän hyväntekeväisyysjärjestön perustaminen tai kansalaisdiplomatia.

Ritarikunnan jäsenyys voidaan myöntää myös postuumisti. Viimeksi näin tehtiin vuonna 2020, jolloin se myönnettiin Tšekin senaatin puhemiehelle, Jaroslav Kuberalle.

Ritarikunta on perustettu vuonna 1941 ja siinä on yhdeksän luokkaa:

* 1. luokka (erikoissuurristi)
* 2. luokka (suurristi)
* 3. luokka (vihreä suurristi)
* 4. luokka (erikoiskravaatti)
* 5. luokka (kravaatti)
* 6. luokka (erikoisruusuke)
* 7. luokka (ruusuke)
* 8. luokka (erityisnauha)
* 9. luokka (nauha)

Lähteet
-------

1. ↑  Orders Act  27.4.2020. Ministry of the Interior. Viitattu 13.1.2022. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Taiwanese President decorates late Czech Senate head with the Order of Propitious Clouds  3.9.2020. expats.cz. Viitattu 13.1.2022. (englanniksi)
3. ↑  Civilian orders  2022. Office of the President. Viitattu 13.1.2022. (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee ukrainalaista ritarikuntaa. Myös Portugalissa on Vapauden ritarikunta.*
Ritarikunnan risti
**Vapauden ritarikunta** (ukr. Орден Свободи, *Orden Svobody*) on ukrainalainen ritarikunta, joka on perustettu vuonna 2008 presidentti Viktor Juštšenkon määräyksellä. Sitä myönnetään tunnustuksena Ukrainan itsenäisyyden ja suvereniteetin hyväksi tehdyistä ansioista sekä perustuslaillisten oikeuksien ja vapauksien edistämisestä. Saajan ei tarvitse olla Ukrainan kansalainen ja tunnustus voidaan myöntää myös postuumisti.

Ritarikunnassa on vain yksi luokka:

* ritarikunnan nauha

Lähteet
-------

1. ↑  Про орден Свободи *Офіційний вебпортал парламенту України*. Viitattu 4.3.2022. (ukrainaksi)
2. 1 2  ODM of Ukraine: Order of Liberty *medals.org.uk*.  2023. Viitattu 20.2.2023. (englanniksi)
3. ↑  The Order of Liberty - Ukrainian Medals & Awards - Post-WW2 *identifymedals.com*.  9.3.2022. Viitattu 20.2.2023. (englanniksi)
**Slovakian NUTS-aluejako** on kolmetasoinen kansainvälisiin tilastointitarkoituksiin kehitetty aluejako. NUTS 1 tasolla Slovakia on yksi yksikkö. NUTS 2 tasolla Slovakia jakautuu neljään yksikköön ja NUTS 3 tasolla 8 yksikköön.

| Taso | Hallinnollinen yksikkö | # |
| --- | --- | --- |
| NUTS 1 | — | 1 |
| NUTS 2 | Alueet (*Oblasti*) | 4 |
| NUTS 3 | Slovakian maakunnat (*Kraje*) | 8 |

NUTS-koodit
-----------

SK0 Slovakia
SK01 Bratislava Region
SK010 Bratislavan alue
SK02 Länsi-Slovakia (Západné Slovensko)
SK021 Trnavan alue
SK022 Trenčínin alue
SK023 Nitran alue
SK03 Keski-Slovakia (Stredné Slovensko)
SK031 Žilinan alue
SK032 Banská Bystrican alue
SK04 Itä-Slovakia (Východné Slovensko)
SK041 Prešovin alue
SK042 Košicen alue

Paikalliset hallinnolliset yksiköt
----------------------------------

*Pääartikkeli: Paikallinen hallinnollinen yksikkö*
NUTS-tasojen rinnalla Slovakiassa on myös kaksi hallinnollisen yksikön (LAU) tasoa:

| Taso | Hallinnollinen yksikkö | # |
| --- | --- | --- |
| LAU 1 | Slovakian piirit (*Okresy*) | 79 |
| LAU 2 | Slovakian kunnat (*Obce*) | 2928 |

Katso myös
----------

* Yhteinen tilastollisten alueyksiköiden nimikkeistö

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:NUTS statistical regions of Slovakia
**Tönttölä** (ven. Тентелево, *Tentelevo*) on entinen kylä Leningradin alueen Lomonosovin piirin Lepäsin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsi Hevaanjoen varrella noin viisi kilometriä Hevaan kylästä itään.

Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 Tönttölässä asui 100 inkerikkoa, jotka kuuluivat Hevaan ortodoksiseen seurakuntaan. Vuonna 1862 kylässä oli 23 taloa ja 112 asukasta. Paikalliset talonpojat olivat tilanomistajan maaorjia. Vuonna 1905 Tönttölä kuului Hevaan volostiin ja kyläkuntaan Pietarin kuvernementin Pietarhovin kihlakunnassa.

Tönttölästä oli kotoisin Volmari Porkan vuonna 1883 tapaama runonlaulaja Olgoi. Kylässä vuonna 1861 käynyt runonkerääjä Oskar Groundstroem on jättänyt siitä värikkään kuvauksen: "Tönttölän inkeroiskylä on rikas noita-akoista, mies- ja naislaulajista, muuten ylen köyhä ja kurja; kunnollista tupaa ei löydy koko kylästä. Mahdollisesti on kurjuuden syynä paloviina, jota täällä ylenmäärin juodaan. Kansa on raakaa, epäsiistiä, taikauskoista. Riitaa, kauheita kirouksia, juorua ja panettelua kuulee täällä yhtä mittaa."

Neuvostoaikana Tönttölä kuului aluksi Huurolan (ven. *Šiškino*), vuodesta 1928 lähtien Hevaan ja vuodesta 1960 Uustian kyläneuvostoon. Vuonna 1928 kylässä oli 159 asukasta. Tönttölä tuhoutui toisessa maailmansodassa, ja vuonna 1965 siellä oli vain kaksi asukasta. Vuoden 1973 kyläluettelossa Tönttölää ei enää mainita. Nykyään sen paikalla on toisen maailmansodan muistomerkki.

Lähteet
-------

1. ↑  EKI kohanimeandmebaasi *eki.ee*. Viitattu 4.3.2017.
2. ↑  v. Köppen, Peter: *Erklärender Text zu der Ethnographischen Karte des St. Petersburger Gouvernements*, s. 39. St.-Petersburg: , 1867. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  *Spisok naselnjonnyh mest po svedenijam 1862 goda: Peterburgskaja gubernija*, s. 148. Sankt-Peterburg: Tsentralnyi statistitšeski komitet ministerstva vnutrennyh del, 1864. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
4. 1 2  Leningradskaja oblastnaja universalnaja nautšnaja biblioteka: Sprosi u krajeveda (kysymys no 510) *reglib.ru*.  Arkistoitu 29.7.2013. Viitattu 4.3.2017.
5. ↑  Kuusi, Matti: Olgoi-akka Hevaan Tönttölästä. Teoksessa: *Inkerin teillä*, s. 213, 229. Kalevalaseuran vuosikirja 69–70. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1990. ISBN 951-717-616-3.
6. ↑  Spravotšnik istorii administrativno-territorialnogo delenija Leningradskoi oblasti *classif.spb.ru*.  Arkistoitu 4.8.2016. Viitattu 4.3.2017.
7. ↑  Generalnyi plan munitsipalnogo obrazovanija Lebjaženskoje gorodskoje poselenije Lomonosovskogo munitsipalnogo raiona Leningradskoi oblasti. Materialy po obosnovaniju. Tom 2, kniga 1: Pojasnitelnaja zapiska *lebiaje.ru*.  2016. Viitattu 4.3.2017.
Näkymä Kruunuvuorenselälle Kustaanmiekasta. Oikealla Vallisaari, vasemmalla Suomenlinna.
Näkymä Kruunuvuorenselältä itäiseen kantakaupunkiin, jonka maamerkkejä ovat Hanasaaren voimalaitos ja Kalasataman tornitalot. Etualalla Hylkysaari.
**Kruunuvuorenselkä** (ruots. *Kronobergsfjärden*) on noin 5 kilometriä pitkä ja 2–3 kilometriä leveä vesialue Helsingissä kantakaupungin itäpuolella. Se rajoittuu etelässä Suomenlinnan saariin ja Vallisaareen, idässä Laajasaloon ja Santahaminaan sekä pohjoisessa Kulosaareen. Kruunuvuorenselkä on saanut nimensä Laajasalossa sijaitsevan Kruunuvuori-nimisen kallion mukaan. 

Kruunuvuorenselän yhdistää avomereen joukko salmia, joiden välisille saarille Suomenlinna on rakennettu. Salmista laivaliikenteen kannalta tärkein on Kustaanmiekan salmi Suomenlinnan ja Vallisaaren välissä. Muista avomereltä Kruunuvuorenselälle johtavista salmista huomattavimpia ovat Särkänsalmi Suomenlinnan ja Särkän saaren välissä sekä Hevossalmi Laajasalon ja Santahaminan välissä. Laajasalon ja manteren välissä on Tiiliruukinlahti, jonka Laajasalon kanava yhdistää itäpuolella olevaan merialueeseen.

Kruunuvuorenselän lahtia ovat Eteläsatama ja Pohjoissatama, jotka yhdistää toisiinsa Katajanokan kanava. Pohjoissatamasta työntyy länteen Siltavuorensalmi, joka johtaa Kaisaniemenlahtea ja Eläintarhanlahtea pitkin Töölönlahteen. Salmen yli johtavat Hakaniemen silta ja Pitkäsilta sekä Töölönlahden suulla sijaitseva rautatiepenger.

Kruunuvuorenselän pohjoisosassa sijaitsevat Korkeasaari ja Mustikkamaa. Näiden sekä Kulosaaren länsipuolitse johtaa vesiväylä Vanhankaupunginselälle, johon Vantaanjoki laskee.

Koska saaret suojaavat Kruunuvuorenselkää avomeren aalloilta, sitä on pidetty luonnonolosuhteiltaan maailman parhaimpiin kuuluvana satamapaikkana. Matkustajaliikenteen käytössä olevan Eteläsataman lisäksi sen rannoilla ovatkin olleet myös Sörnäisten satama, Laajasalon öljysatama ja Herttoniemen öljysatama sekä useita venesatamia. Kun Vuosaaren satama otettiin käyttöön vuonna 2008, vanhat rahtilaivasatamat väistyivät uusien asuntoalueiden Kalasataman ja Sompasaaren sekä Kruunuvuorenrannan ja Herttoniemenrannan tieltä.

Kruunusillat
------------

Kruunuvuorenselän itärannalle Kruunuvuorenrantaan rakennetaan uutta asuntoaluetta, johon rakennetaan keskustasta raitioliikennettä varten Kruunuvuorenselän yli johtavia suuria siltoja. Hankkeelle on annettu nimi Kruunusillat. Helsingin kaupunginvaltuusto hyväksyi Kruunusiltojen rakentamisen elokuussa 2016, ja rakennustyöt alkoivat syksyllä 2021.

Lähteet
-------

1. ↑  Kettunen, Katriina: Suomen pisin silta rakenteille 2018 – Helsingin valtuusto hyväksyi Kruunusillat *Yle Uutiset*.  31.8.2016. Viitattu 31.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kruunuvuorenselkä** Wikimedia Commonsissa
**Maksimalismi** on kirjallisuuden kerrontatapa, joka liittyy erityisesti postmodernismin perinteeseen. Tyyliin kuuluu, että kerrontaan ja aineksiin sisällytetään kaikenlaista näennäisesti turhaa ja ylimääräistä esimerkiksi siten, että teoksen henkilöhahmoista annetaan valtava määrä informaatiota. Yksi maksimalistisen teoksen aikaan liittyvä kerronnan keino on ajan korostunut hidastus. Maksimalistinen kerronta liittyy kiinteästi metafyysisen salapoliisikertomuksen kirjallisuudenlajiin. Lajin teoksissa on avoimeksi jääviä juonenpäitä, ja identiteetit ova epävarmoja ja moninaisia. Runsaalla tiedolla on erityinen merkitys, sillä lajityypin teokset pyrkivät kuvaamaan kulttuuria kokonaisuutena. Maksimalistiseen estetiikkaan on yhteydessä kaikkitietävä, aina läsnä oleva kertoja. Kertoja antaa tietoiskuja ja on kaiken tietomäärän ylläpitävä voima, joka tiivistää tietoa lukijoille.

Jenni Luukka käyttää pro gradu -tutkielmassaan materiaalina Miki Liukkosen romaania *Hiljaisuuden mestari* (2019) mutta toteaa, että se on Liukkosen teoksista vähemmän runsas kuin *O*. Hän rinnastaa ne maksimalismissa David Foster Wallacen romaaniin *Päättymätön riemu*.

Lähteet
-------

* Jenni Luukka, *Todellisuuskäsitys Miki Liukkosen romaanissa Hiljaisuuden mestari (2019)*. Phro gradu, Helsingin yliopisto 2020

Viitteet
--------

1. ↑  Luukka s. 5, 11, 26, 27, 28, 29
2. ↑  Luukka s. 8
William Gibson
**William Gibson** (13. marraskuuta 1914 – 25. marraskuuta 2008) oli yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija. Hänen tunnetuin teoksensa on kuurosokean Helen Kellerin elämästä kertova *Ihmeidentekijä* (*The Miracle Worker*, 1959). Toinen hänen suomeksi esitetty näytelmänsä on *Kaksi kiikkulaudalla* (*Two for the Seesaw*, 1958).

Myös elokuvaversiona tunnettu *Ihmeidentekijä* toi William Gibsonille parhaan näytelmän Tony-palkinnon. Gibson teki vanhasta *Golda*-näytelmästään (1977) uudistetun version *Golda's Balcony* (2003), jota Tovah Feldshuh on menestyksellä esittänyt Broadwaylla yhden naisen show’na. Kyseinen näytelmä kertoo Golda Meiristä.

William Gibson oli naimisissa psykoterapeutti Margaret Brenman-Gibsonin kanssa vuodesta 1940 tämän kuolemaan 2004. Hänelle myönnettiin vuonna 2005 paikka American Theatre Hall of Famesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Hakutulos William Gibson, Ilona-esitystietokanta, Teatterin tiedotuskeskus, viitattu 16.12.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Ruumiskasa vuoden 1906 puputanin jäljiltä.
**Puputan** on balilaisten käymä itsemurhataistelu hollantilaisia imperialisteja vastaan.

Hollannin siirtomaa-armeija otti haltuunsa Balin suurimman kaupungin ja Etelä-Balin pääkaupungin Denpasarin vuonna 1906. Balin hallitsijasuvut ymmärsivät valtansa päättyneen. Heillä oli mielestään olemassa vain yksi vaihtoehto reagoida – itsemurhataistelu eli *puputan*. "Taisteluun" osallistui koko hovi pieniä lapsia myöten.

Kun Denpasarin kaupunki oli valloitettu, hovin jäsenet marssivat juhla-asuissa näyttävinä saattueina aseinaan rituaalitikarit. Saattueet kävelivät rauhallisesti hollantilaisia vastaan pysähtymättä, vaikka hollantilaiset avasivat tulen. Hallitsijat tulivat ensimmäisessä aallossa, sitten vaimot lapset sylissään, sitten nuoret hallitsijan 12-vuotiaan veljen johdolla. Kaikki surmattiin; balilaiset tappoivat pikkulapset itse tikareilla. 

Etelä-Balin koko hovi tuhoutui viimeistä jäsentä myöten. Uhraus ei jäänyt kuitenkaan turhaksi. Ranskalainen lehtimies näki tapahtuman ja raportoi asiasta Euroopan lehtiin. Hollantilaisten maine siirtomaaisäntinä kärsi tietysti tästä. Tapahtuman jälkeen hollantilaiset suhtautuivat balilaisiin hyvin varovaisesti – he ilmeisesti ymmärsivät, että kyseessä oli ylpeä kansa, jonka reaktiot huonoon kohteluun voivat olla arvaamattomat. Balista tulikin sittemmin Hollannin mallisiirtomaa.

Kirjallisuus
------------

* Silmät auki Aasiassa. Jukka O. Miettinen. Gaudeamus, 1987
Näkymä vuonna 2011.
**Jinggangshan** (井冈山, pinyin: *Jǐnggāngshān*) on Luoxiaon vuorijonon keskiosassa sijaitseva vuoristo Kiinassa Ji’anin prefektuurin alueella. Vuoriston pinta-ala on 714 neliökilometriä, ja se sijaitsee noin 130 kilometriä Nanchangista etelään. Maasto on metsäistä ja alueella on paljon puroja ja jokia. Kiinan sisällissodassa vuoristolla oli suuri strateginen merkitys, ja nykyään Jinggangshan onkin historiansa ansiosta suosittu turistikohde.

Kiinaa hallinnut Kuomintang kääntyi kommunisteja vastaan vuonna 1927. Eloonjääneet kommunistit piiloutuivat tai vetäytyivät maaseudulle, ja Jinggangshanin vuorista tuli tärkeä tukikohta, jonne Mao Zedong perusti ensimmäisen johtamansa talonpoikaisneuvoston. Alueen muita merkittäviä kommunistijohtajia olivat Zhu De, Lin Biao ja Zhou Enlai. Kommunistit hylkäsivät alueen talvella 1928–1929, jolloin he siirtyivät Ruijiniin ja perustivat Jiangxin neuvostohallituksen.

Jinggangshanin neuvoston hallitseman alueen keskellä sijaitsee vuonna 1959 perustettu vallankumousmuseo. Se oli yksi Kiinan ensimmäisistä.

Lähteet
-------

1. ↑  Jinggang Mountains. *China.org.cn*. Viitattu 16.6.2021. (englanniksi)
2. ↑  Jinggangshan. *Chineseposters.net*. Viitattu 16.6.2021. (englanniksi)
3. ↑  Jinggangshan (Arkistoitu – Internet Archive). *China Daily*, 26.9.2010. Viitattu 16.6.2021. (englanniksi)
**Ukrainan ulkopolitiikka** itsenäistymisen jälkeen 1991 käsitti useita Neuvostoliiton jälkeisiä asioita Venäjän kanssa. Yhdysvalloille ja myös Venäjälle tärkeintä oli se, ettei Ukraina pidä Neuvostoliiton aikaisia ydinaseita osanaan Neuvostoliiton jäämistöstä. Sekä Ukrainalle että Venäjälle oli merkityksellistä Neuvostoliiton Mustanmeren laivaston aluksien jako Venäjän Mustanmeren laivaston ja Ukrainan laivaston kesken, mihin kuuluin myös Venäjälle oikeus jatkaa Venäjän ja Neuvostoliiton aikaisten tukikohtien hallussa pitoa Krimillä.

Ukraina liittyi päinvastoin kuin Viro, Liettua tai Latvia Itsenäisten valtioiden yhteisöön (IVY) sopimuksella, mutta päinvastoin kuin muut IVY:n hyväksyneet maat, se jätti sopimuksen ratifioimatta, mikä ei kuitenkaan haitannut sen läsnäoloa IVY:ssä. Ukraina ryhtyi 1990-luvun lopulla asemansa vahvistamiseksi ylläpitämään aikaisempaa tiiviimpiä suhteita myös Yhdysvaltoihin liittymällä muun muassa Irakin sotaa käyvään Halukkaiden koalitioon. Tämä ei kuitenkaan auttanut presidentti Leonid Kutšmaa, koska Yhdysvallat epäili Ukrainan myyneen ennen Irakin sotaa Koltšuga-tutkalaitteita jordanialaisen välittäjän ja mahdollisesti Syyrian kautta Irakille, mitkä olisivat voineet vaikeuttaa RAF:n ja Yhdysvaltain Irakin vastaisia ennakkotoimia.

Yhdysvallat ryhtyi rahoittamaan 66 miljoonalla dollarilla vuosina 2004–2005 "demokraattista tiedottamista" pääasiallisesti estääkseen pääministeri Viktor Janukovytšin tulon presidentiksi. Viktor Juštšenko lupasi ukrainalaisten vetäytyvän Irakista. Toisaalta Ukraina jatkoi Nato-integraatiota saaden aikaan opposition vastustuksen erityisesti Krimin venäjänkielisen väestön keskuudessa.

Lähinnä Venäjän osallistumisen rajoittamiseksi säädettiin, että rada päättää ulkomaisten joukkojen tulosta Ukrainan alueelle. Tämän vuoksi yhdysvaltalaisten joukkojen osallistumiseen sota- ja rauhankumppanuusharjoituksiin voidaan estää jättämällä ne hyväksymättä radassa. Vuonna 2006 yhdysvaltalaiset joutuivat viemään Feodosijasta pois laivastoharjoitusta varten varaamansa materiaalin, eivätkä britit osallistu Tight Knot 2006 -ilmasotaharjoitukseen.

Kauppapoliittisesti Ukraina ei ole liittynyt Venäjän kaavailemaan kauppa-alueeseen, koska se saattaisi estää sen lähenemistä Euroopan unionia tulliliittona.

Katso myös
----------

* Suomen ja Ukrainan suhteet
* Itä-Ukrainan sota
* Krimin miehitys 2014
* Kertšinsalmen välikohtaus 2018

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  abcnews.go.com/International/wireStory?id=2054328

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ukrainan ulkopolitiikka** Wikimedia Commonsissa
**Vuohtjärvi** (ven. Во́хтозеро, *Vohtozero*) on kylä Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Petrovskin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee samannimisen järven rannalla 37 kilometriä Munjärvenlahdesta länteen. Kylässä on 13 asukasta (vuonna 2013).

1800- ja 1900-lukujen vaihteessa Vuohtjärvi muodosti lähikylineen Munjärven volostiin kuuluneen kyläkunnan, joka käsitti myös Alališton (ven. *Nižneje Nelgomozero*), Hamanniemen (*Fominnavolok*), Huroisen (*Glubokoje Ozero*), Kenjakan (*Kenjaki*), Märändyksen (*Mjaranduksa*), Motoran (*Motorino*), Nasanaisen (*Naidomozero*), Nasasen (*Nasonovo*), Nelkanjärven (*Berezovoje Nelgomozero*), Niemenkylän (*Nimozero-Navolok*), Nimjärven (*Nimozero-Lazarevo*), Nimjärven Lahden (*Nimozero-Guba*), Olkkoilan (*Olkoila*), Pidžulan (*Pižula*), Rannankylän (*Titnavolok*), Ruotšjärven (*Rottšozero*), Säpsäjärven (*Sjaptšezero*), Typpeen (*Tjuppega, Ovtšinnyi Rutšei*), Vaatšilan, Venjuran (*Vendery*) ja Ylälištön (*Verhneje Nelgomozero*) kylät. Vuonna 1905 niissä oli lähes 1 200 asukasta. Vuohtjärven kylässä oli 25 taloa, koulu ja 133 asukasta.

Neuvostoaikana perustettiin Petrovskin piirin Vuohtjärven kyläneuvosto, johon kuuluivat myös Alališto, Faddeja, Huroinen, Kohtumaa (ven. *Kohtuma*), Mustalampi (*Mustalamba*), Märändys, Nasanainen, Nasanen, Nelkanjärvi, Niemenkylä, Nimjärvi, Nimjärven Lahti, Olkkoila, Pidžula, Ruotšjärvi, Säpsäjärvi, Type, Vaatšila, Venjura, Viita (*Vaidu*) ja Ylälištö. Vuonna 1933 kyläneuvostossa oli 967 asukasta, joista lähes kaikki olivat karjalaisia. Vuohtjärvellä asukkaita oli 116. Vuoden 1960 asutusluettelossa kylistä mainitaan Vuohtjärven lisäksi enää Märändys, Nelkanjärvi, Ruotšjärvi ja Venjura.

Vuohtjärvelle johtaa sorapäällysteinen tie Munjärvenlahdesta, jonne on myös linja-autoyhteys. Kylän nähtävyyksiä ovat runonlaulaja Anastasija Nikiforovan kotitalo ja hauta.

Lähteet
-------

1. ↑  *Venäjän federaation paikannimiä*, s. 278. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2006. ISBN 952-5446-18-2. Teoksen verkkoversio (viitattu 21.8.2015).
2. ↑  Tšislennost naselenija v razreze selskih naseljonnyh punktov Respubliki Karelija po sostojaniju na 1 janvarja 2013 goda *webcitation.org*.  Arkistoitu 3.1.2015. Viitattu 21.8.2015. (venäjäksi)
3. ↑  *Spisok naseljonnyh mest Olonetskoi gubernii po svedenijam za 1905 god*, s. 22–23. Petrozavodsk: Olonetski gubernski statistitšeski komitet, 1907.
4. ↑  *Karjalan Autonominen Sosialistinen Neuvosto-Tasavalta: Asuttujen paikkojen luettelo (Vuoden 1933 väestönlaskun ainehiston mukaan)*, s. 33. Petroskoi: KASNT:n KTLH, Sojusorgutshet, 1935.
5. ↑  *Karelskaja ASSR: administrativnoje delenije*, s. 14. Petrozavodsk: Gosudarstvennoje izdatelstvo Karelskoi ASSR, 1960.
6. ↑  Generalnyi plan Petrovskogo selskogo poselenija Kondopožskogo munitsipalnogo raiona Respubliki Karelija: Materialy po obosnovaniju v tekstovoi forme *gradeco.ru*. Viitattu 21.8.2015. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
|  |
| --- |
|  |
| Osa artikkelisarjaa |
| Kristinusko Yhdysvalloissa |
|  |
| Osavaltiot ja liittopiiri
* Alabama
* Alaska
* Arizona
* Arkansas
* Colorado
* Connecticut
* Delaware
* Etelä-Carolina
* Etelä-Dakota
* Florida
* Georgia
* Havaiji
* Idaho
* Illinois
* Indiana
* Iowa
* Kalifornia
* Kansas
* Kentucky
* Louisiana
* Länsi-Virginia
* Maine
* Maryland
* Massachusetts
* Michigan
* Minnesota
* Mississippi
* Missouri
* Montana
* Nebraska
* Nevada
* New Hampshire
* New Jersey
* New Mexico
* New York
* Ohio
* Oklahoma
* Oregon
* Pennsylvania
* Pohjois-Carolina
* Pohjois-Dakota
* Rhode Island
* Texas
* Tennessee
* Utah
* Vermont
* Virginia
* Washington (DC)
* Washington
* Wisconsin
* Wyoming
 |
| Saarialueet
* Amerikan Samoa
* Guam
* Pohjois-Mariaanit
* Puerto Rico
* Yhdysvaltain Neitsytsaaret
 |
| * n
* k
* m
 |

Tämä artikkeli kertoo **kristinuskosta Coloradon osavaltiossa** Yhdysvalloissa. Vuoden 2014 väestötutkimuksen mukaan kristinusko on Coloradon suurin uskonto. 64 prosenttia Coloradon väestöstä kuuluu kristillisiin kirkkoihin.

Tunnustuskunnat
---------------

Väestötutkimuksen mukaan suurin kristinuskon suuntaus on protestantismi: evankelista protestantismia tunnustaa 26 prosenttia väestöstä. Päälinjan protestantismia tunnustaa 15 prosenttia väestöstä. Mustaan kirkkoon kuuluu 2 prosenttia väestöstä.

Katoliseen kirkkoon kuuluu 16 prosenttia väestöstä.

Ortodoksiseen kirkkoon kuuluu noin prosentti väestöstä.

Yhdysvalloissa kristillisiin kirkkoihin lasketaan kuuluvaksi myös mormonit ja Jehovan todistajat. Mormoneihin kuuluu noin 2 prosenttia väestöstä ja Jehovan todistajiin alle prosentti väestöstä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Religious landscape study 2014: Colorado *Pew Research Center*.  2014. Viitattu 26.9.2023.
**Natalja Jurevna Kuzjutina** (ven. Наталья Юрьевна Кузютина, s. 8. toukokuuta 1989 Brjansk) on venäläinen judoka, joka on saavuttanut kaikki aikuisten sarjan menestyksensä 52 kg:n painoluokassa.

Kuzjutina on voittanut Euroopan-mestaruuden Tbilisissä 2009, Wienissä 2010, Budapestissa 2013 ja Tel Avivissa 2018 sekä saanut hopeaa Tšeljabinskissa 2012 ja Montpellier’ssa 2014. Prahassa 2020 hän oli viides. Euroopan kisoissa hän on saavuttanut hopeaa Minskissä 2019 ja pronssia Bakussa 2015. EM-joukkuekilpailussa hän on saavuttanut kultaa Miskolcissa 2009 ja Tšeljabinskissa 2012 sekä pronssia Budapestissa 2013. MM-kilpailuissa hän on saanut hopeaa Tokiossa 2019, pronssia Tokiossa 2010, Tšeljabinskissa 2014 ja Budapestissa 2017 sekä sijoittunut seitsemänneksi Pariisissa 2011 ja Bakussa 2018. Joukkuekilpailussa hän sai MM-pronssia 2019. Hän saavutti olympiapronssia Rio de Janeirossa 2016. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui ensimmäisen ottelun jälkeen. Hän voitti kultaa Kazanin universiadeissa 2013.

Kuzjutina voitti kadettien, eli alle 17-vuotiaiden, Euroopan-mestaruuden 44 kg:n painoluokassa Rotterdamissa 2004 ja alle 48-kiloisissa Salzburgissa 2005. Hän voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 52 kg:n sarjassa Prahassa 2007 ja alle 23-vuotiaiden EM-kultaa 52-kiloisissa Antalyassa 2009.

Kuzjutina on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa seitsemän turnausvoittoa, kolme kakkossijaa ja kymmenen kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hänellä on kahdeksan turnausvoittoa, kaksi kakkossijaa ja viisi kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kolme Venäjän-mestaruutta..

Lähteet
-------

1. 1 2  Nataliya Kuzyutina *sports-reference.com*.  Arkistoitu 13.12.2012. Viitattu 16.6.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Natalia Kuzyutina (Russia) *judoinside.com*. Viitattu 29.10.2019. (englanniksi)
**Meetro** oli useassa verkossa toimiva pikaviestintäohjelma, jossa on myös paikannuspalvelu (LBS). Ohjelma on yhteensopiva seuraavien pikaviestiohjelmien kanssa: AOL Instant Messenger, Yahoo! Messenger, Windows Live Messenger ja ICQ. Meetron ominaisuudet tekevät siitä käytännöllisen sellaisten ihmisten tapaamiseen, joilla on samat kiinnostuksen kohteet ja/tai jotka ovat samalla alueella. Ohjelma myös paketoi useat pikaviestinverkot yhteen. Meetron emoyhtiö on Meetroduction, LLC, joka sijaitsee Palo Altossa, Kaliforniassa.

Meetro erosi muista suosituista pikaviestinohjelmista siten, että käyttäjä voi asettaa ohjelmaan sijaintipaikkansa ja nähdä lähettyvillään online-tilassa olevat muut käyttäjät. Sen sijaintipaikannus nykyisellään löytää suurimman osan paikoista Yhdysvalloissa ja Euroopassa ja sitä laajennetaan koko ajan kattamaan lisää alueita. Käyttäjät, joiden sijaintipaikkaa ohjelma ei suoraan löydä, voivat ilmoittaa ohjelmalle koordinaattinsa, jotta näkevät sijaintinsa muihin käyttäjiin nähden.

Meetro toimi siten, että se käy läpi MAC-osoitteita langattomista liityntäpisteistä käyttäjän lähistöllä. Sitten Meetro ottaa yhteyttä päätietokantapalvelimeen ja vertaa MAC-osoitetta listaan tiedettyjä osoitteita ja niiden paikannuskoordinaatteja. Kun Meetrolla on yleiskäsitys käyttäjän sijainnista, niin se vertaa sitä muihin käyttäjiin ympäristössä ja näyttää kuka on online-tilassa neljänneskilometrin, puolen kilometrin, kilometrin jne. etäisyydellä.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen Meetro -kotisivu
* Wired Magazinen artikkeli Meetrosta

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Pikaviestintäpalvelut ja -ohjelmat |
| --- |
|  |
| Tekstipainotteiset | 
* Element
* IRC (mIRC, Irssi, ircII, Trillian)
* ICQ
* Kik Messenger
* Meetro
* Mercury Messenger
* Miranda IM
* Pidgin
* Psi
* Slack
* Talk
* Xfire

 |
|  |
| Teksti ja puhelut | 
* Telegram
* WhatsApp
* iChat
* Signal
* KakaoTalk
* Wickr Me

 |
|  |
| Multimediapainotteiset | 
* Snapchat

 |
|  |
| Palvelut, joissa on pikaviestin | 
* Facebook Messenger
* Google Hangouts (Google Talk)
* Skype (Skype for Business)
* Zoom
* Microsoft Teams
* Discord

 |
|  |
| Lakkautetut palvelut | 
* Windows Live / MSN Messenger
* TextSecure
* Meebo
* AOL Instant Messenger (AIM)

 |
|  |
| 
* Katso myös:
* Videoneuvottelu

 |

 |
**Viljuisk** (ven. Вилюйск, jak. Бүлүү, *Bülüü*) on noin 10 000 asukkaan kaupunki Sahan tasavallan keskiosassa Venäjällä. Kaupunki sijaitsee Viljuin varrella, 592 kilometriä tasavallan pääkaupungista Jakutskista luoteeseen. Se on Viljuiskin piirin hallinnollinen keskus. Kaupungin lentoasema sijaitsee runsas kolme kilometriä keskustasta itään.

Historia
--------

Viljuiskin paikalle perustettiin kasakoiden talviasutus vuonna 1634, ja siitä käytettiin joko nimeä Tjukanskoje tai Verhneviljuiskoje. Vuonna 1783 paikalle perustettiin Olensk-niminen kaupunki, joka sai nimen Viljuisk, vuonna 1821.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 15.9.2012. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* O raione Viljuiskin historiaa (Sahan tasavallan portaali) (venäjäksi)

  

Sahan vaakuna**Sahan tasavallan kaupungit**
Sahan lippuSahan lippu
**Pääkaupunki: Jakutsk** (Djokuuskaj)  
  

Aldan |
Lensk (Lenskej) |
Mirnyi (Mirnej) |
Nerjungri |
Njurba |
Oljokminsk (Ölüöxüme) |
Pokrovsk (Pokrovskaj) |
Srednekolymsk (Orto Xalyma) |
Tommot |
Udatšnyi (Udatšnaj) | 
Verhojansk (Verxojanskaj) |
Viljuisk (Bülüü)
Lornah Kiplagat
**Lornah Kiplagat** (s. 1. toukokuuta 1974 Kenia) on alankomaalainen kestävyys- ja maastojuoksija.

Alkujaan Keniaa edustanut Kiplagat voitti 1997 ja 1998 Los Angelesin maratonin. Jälkimmäisenä vuonna hän sijoittui Usterin puolimaratonin MM-kisoissa kahdenneksikymmenenneksiensimmäiseksi ajalla 1.12.09. Hän muutti seuraavana vuonna Alankomaihin ja voitti Amsterdamin maratonin. Kiplagat voitti vuosina 2000, 2001 ja 2002 sekä Peachtree- että Falmouth-maantiejuoksukilpailut. Vuonna 2002 hän voitti lisäksi Osakan maratonin.

Kiplagat sai Alankomaiden kansalaisuuden vuonna 2003 ja 31. heinäkuuta samana vuonna hän sai maan edustusoikeuden. Myöhemmin samana vuonna hän juoksi neljänneksi Pariisin MM-kisoissa 10 000 metrin juoksussa ajalla 30.12,53. Seuraavana vuonna hän oli kuudes Brysselin maastojuoksun MM-kisoissa pitkällä matkalla ja viides Ateenan olympialaisissa 10 000 metrillä. Vuonna 2005 hän voitti MM-hopeaa puolimaratonin MM-kisoissa ajalla 1.10.19.

Kiplagat voitti Fukuokan maastojuoksun MM-kisoissa 2006 MM-hopeaa pitkällä matkalla ja sijoittui viidenneksi lyhyellä matkalla. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Alankomaiden mestaruuden 10 000 metrillä ja oli Göteborgin EM-kisoissa samalla matkalla viides. 17. syyskuuta samana vuonna hän teki uuden maailmanennätyksen 10 mailin maantiejuoksussa ajalla 50.50. Kauden lopussa hän voitti Debrecenin maantiejuoksun MM-kisoissa kultaa 20 kilometrin maantiejuoksussa ajalla 1.03.21, mikä oli uusi maailmanennätys. Seuraavana vuonna Kiplagat voitti Mombasan maastojuoksun MM-kisoissa kultaa ja voitti Udinen maantiejuoksun MM-kisoissa kultaa ajalla 1.06.25, mikä oli uusi puolimaratonin maailmanennätys. Myös 20 kilometrin väliaika 1.02.57 alitti edellisen maailmanennätyksen. Pekingin olympialaisissa 2008 Kiplagat sijoittui 10 000 metrin juoksussa kahdeksanneksi. Lokakuussa 2008 hän voitti Rio de Janeirossa puolimaratonin maailmanmestaruuden.

Ennätykset
----------

* 3 000 metrin juoksu: 8.52,82 (2000)
* 5 000 metrin juoksu: 14.56,43 (2003)
* 5 kilometrin maantiejuoksu: 15.07 (2002)
* 10 000 metrin juoksu: 30.12,53 (2003)
* 10 kilometrin maantiejuoksu: 30.32 (2002)
* 15 kilometrin maantiejuoksu: 46.59 (2007)
* 10 mailin maantiejuoksu: 50.54 (2002)
* 20 kilometrin maantiejuoksu: 1.02.57 (2007)
* Puolimaraton: 1.06.25 (2007)
* 25 kilometrin maantiejuoksu: 1.23.41 (2003)
* 30 kilometrin maantiejuoksu: 1.40.35 (2003)
* Maraton: 2.22.22 (2003)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Lornah Kiplagat Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Ville Leinonen** (s. 1977) on suomalainen lääketieteen tohtori ja neurokirurgian erikoislääkäri, joka on vuoden 2020 alusta lähtien toiminut Itä-Suomen yliopiston neurokirurgian professorina ja Kuopion yliopistollisen sairaalan (KYS) Rankakeskuksen ylilääkärinä. Tätä ennen hän toimi Oulun yliopiston neurokirurgian professorina kaksi vuotta.

Leinonen opiskeli Kuopion yliopistossa lääkäriksi (LL 2002) ja edelleen lääketieteen tohtoriksi (2004). Hänen englanninkielinen, fysiologian alaan kuuluva artikkeliväitöskirjansa (2003) tarkasteli selän liikekontrollia ja sen häiriöitä perussyyltään tunnettujen pitkittyneiden selkäongelmien tapauksessa. Väitöskirja oli otsikoitu *Neuromuscular control in lumbar disorders* (Liikekontrolli alaselkäongelmissa). Leinonen suoritti samassa yliopistossa myös neurokirurgian erikoislääkärin pätevyyden (2009). Itä-Suomen yliopiston neurokirurgian dosentiksi Leinonen nimitettiin vuonna 2012.

Sittemmin Leinosen tutkimustyö painottui selkäongelmien sijaan enemmän neurokirurgiaan. Hän työskenteli Itä-Suomen yliopiston kliinisenä opettajana sekä Kuopion yliopistollisen sairaalan Neurokeskuksen neurokirurgian erikoislääkärinä vuosina 2012–2019. Kuopiosta Leinonen siirtyi Oulun yliopiston neurokirurgian professoriksi ja Oulun yliopistollisen sairaalan osastonylilääkäriksi (12/2017–12/2019).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Anna-Riikka Oravakangas: Neurokirurginen tutkimus vei nuoren tutkijan mennessään *Tietysti.fi*.  11.3.2016. Suomen Akatemia, aka.fi.  Arkistoitu 2.10.2021. Viitattu 2.10.2021.
2. 1 2 3 4 5  Ville Leinonen Itä-Suomen yliopiston neurokirurgian professoriksi (uuden professorin esittely)  14.1.2020. Itä-Suomen yliopisto, uef.fi. Viitattu 2.10.2021.
3. 1 2  Ville Leinonen: Neuromuscular control in lumbar disorders (ISBN 
951-781-354-6; PhD thesis/ Univ. of Kuopio, julkaistu sarjassa Kuopion yliopiston julkaisuja, D, Lääketiede, ISSN 1235-0303; 314; tiivistelmä, väitöskirja, pdf)  2003. Kuopion yliopisto (teostiedot via finna.fi). Viitattu 2.10.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* PubMed: Leinonen V. (nih.gov)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* ORCID

 |

 |