recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Henri Määttä** (s. 14. heinäkuuta 1987 Vantaa) on suomalainen televisio-ohjaaja, joka työskentelee Yleisradiossa.

Vuonna 2020 Määttä aloitti pelaajatarkkailijana Veikkausliigassa pelaavassa HJK:n organisaatiossa. Kaudet 2017-2019 Määttä toimi Kuopion Palloseuran pelaajakoordinaattorina. KuPS juhli kauden 2019 päätteeksi Suomenmestaruutta. Tätä ennen hän ehti työskennellä HIFK Fotbollin urheilutoimenjohtajana kaudet 2013–2016. 

Aiemmin Määttä on pelannut jalkapalloa PK-35:ssa, FC Futurassa ja HIFK:ssa.

Yksityiselämä
-------------

Määttä on naimisissa urheilutoimittaja Inka Heneliuksen kanssa. He avioituivat heinäkuussa 2012 Porvoon Tuomiokirkossa.

Lähteet
-------

1. ↑  HJK Scouting *HJK Helsinki*.  6.10.2020. Viitattu 25.10.2020.
2. ↑  HIFK:n urheilutoimenjohtaja siirtyi KuPSiin – työnkuva laajentuu *Ilta-Sanomat*.  3.1.2017. Viitattu 1.9.2017.
3. ↑  Henri Määttä jatkaa HIFK:n urheilutoimenjohtajana - HIFK Fotboll *HIFK Fotboll*.  7.3.2016. Viitattu 1.9.2017.
4. ↑  Urheilutoimenjohtaja lähti HIFK:sta – "Ei dramatiikkaa" *Ilta-Sanomat*.  3.1.2017. Viitattu 1.9.2017.
5. 1 2  Inka Henelius ja jalkapalloilijamies sanoivat tahdon *Ilta-Sanomat*.  14.7.2012. Viitattu 1.9.2017.
**Hines E. Ward, Jr** (s. 8. maaliskuuta 1976 Soul, Etelä-Korea) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän pelasi 14 kauttaNFL-liigan Pittsburgh Steelersissä. Wardin pelipaikka oli laitahyökkääjä.

Urallaan Ward voitti kahdesti Super Bowlin, ollen kerran loppuottelun arvokkain pelaaja. Hänet valittiin myös neljästi NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin.

Pelaajaura
----------

### Lukio-ura

Ward esitteli atleettisia taitojaan pelinrakentajana lukiossa Forest Park High Schoolissa Georgian Forest Parkissa. Hänet valittiin kaksi kertaa Claytonin piirikunnan alueen parhaaksi hyökkäyspelaajaksi. Hän oli myös hyvä opiskelija.*lähde?*

### Yliopistoura

Ward pääsi Georgian yliopistoon ja pelasi yliopiston joukkueen Georgia Bulldogsin riveissä vuodet 1995–1998. Wardin 144 syötön vastaanottoa ja 1 965 edettyä jaardia olivat joukkueen historian parhaita suorituksia. Hän pelasi myös useilla pelipaikoilla. Yliopistouran aikainen loukkaantuminen oli kuitenkin vaarantaa hyvän sijoituksen NFL:n varaustilaisuudessa.

### Ammattilaisura

Wardin monipuolisuus oli kuitenkin hyödyksi varaustilaisuudessa. Pittsburgh Steelers varasi hänet kolmannella varauskierroksella vuonna 1998. Ward on valittu muun muassa neljä kertaa peräkkäin NFL:n tähtikentälliseen, Pro Bowliin (kaudet 2001–2004). Hän myös eteni kuutena kautena yli 1 000 jaardia. Vuonna 2002 Ward laittoi Steelersin ennätykset uusiksi tekemällä 112 vastaanottoa ja 12 touchdownia.

Ward valittiin 5. helmikuuta 2006 pelatun Super Bowl XL:n arvokkaimmaksi pelaajaksi. Steelers voitti Seattle Seahawksin 21–10 ja Wardin profiili yhdysvaltainkorealaisena ja monikansallisten vanhempien (äiti eteläkorealainen ja isä yhdysvaltalainen) lapsena nousi myös Etelä-Koreassa, jossa amerikkalainen jalkapallo on vähemmän tunnettu laji.

Kauden 2011 jälkeen Pittsburgh ei tarjonnut Wardille jatkoa. Ward ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa maaliskuussa 2012.

Lähteet
-------

1. ↑  Hines E. Ward Jr. Pro-football reference
2. ↑  Ward announces retirement after 14 seasons with Steelers *nfl.com*. Viitattu 13.5.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Wardin virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Hinesville** on kaupunki Yhdysvaltojen Georgian osavaltiossa Libertyn piirikunnassa Savannahin lounaispuolella. Kaupunki on rakentunut paljolti vieresien asevoimien tukikohta Fort Stewartin varaan. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 33 437.

Maantiede
---------

Libertyn piirikunnan oikeustalo Hinesvillessä.
Hinesville sijaitsee Georgian osavaltion Libertyn piirikunnassa noin 60 kilometriä Savannahista lounaaseen.

Historia
--------

Libertyn piirikunta perustettiin 1777 ja myöhemmin sen hallinnollinen keskus haluttiin siirtää Riceborota uudelle paikalle. Paikalliset äänestivät muutoksen puolesta vuonna 1836 ja senaattori Charlton Hines ehdotti nykyistä Hinesvilleä, joka sai nimensä hänen mukaansa vuonna 1837. Ennen kaupungin perustamista paikalla oli asevoimien paraatialue. Yhdysvaltain sisällissodan aikana alueella käytiin useita yhteenottoja. Hävitys Libertyn piirikunnassa oli huomattavaa. Pohjoisvaltioiden kenraali William T. Shermanin johtamat joukot valtasivat sen talvella 1864.

Sodan jälkeen Samuel Dowse Bradwellillä oli huomattava vaikutus kaupungin jälleenrakennuksessa. Hänen perustamansa Hinesville Academy eli myöhempi Bradwell Institute tuli tunnetuksi koko osavaltion alueella. Kaupunki oli kuitenkin piirteiltään unelias kylä aina 1900-luvun alkupuoliskolle saakka. Huomattava muutos oliasevoimien tukikohta Camp Stewartin eli sittemmän Fort Stewartin perustaminen vuonna 1944. Tukikohta nimettiin Libertyn piirikunnassa asuneen presidentti Franklin D. Rooseveltin vaimo Eleanor Rooseveltin isoisoisän Daniel Stewartin mukaan ja jonkin aikaa ennen Normandian maihinnousua tukikohdassa oli 55 000 sotilasta. Tukikohdan sotilaiden perässä paikkakunnalle muutti suuri joukko eri palveluja tarjoavia yrittäjiä.

Camp Stewart lakkautettiin toisen maailmansodan jälkeen, mutta maailmantilanteen jälleen kiristyessä myöhemmin sotilastoiminta sillä aloitettiin uudelleen. Tukikohdasta tehtiin linnoitus (Fort) vuonna 1956.

Talous
------

Hinesvillen talous on rakentunut pitkälti viereisen Fort Stewartin varaan. Samaan tapaan vastaavasti tukikohdan sotilaat tarvitsevat kaupungin palveluja. Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Hinesvillessä aikavälillä 2014–2018 olivat 46 177 USD ja henkilöä kohden 21 305 USD. 16,4 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.

Väestö
------

Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 33 437 ja vuoden 2019 arvion mukaan 33 273. Kaupungin asukkaista 40 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 32,3 %), 46,7 % afroamerikkalaisia, 14,4 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 2,9 % aasialaisia. 15,8 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 7,1 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  James Barlament: Hinesville *New Georgia Encyclopedia*. Georgia Humanities ja University of Georgia Press. Viitattu 21.11.2020. (englanniksi)
2. 1 2  QuickFacts Hinesville city, Georgia United States Census Bureau. Viitattu 21.11.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hinesville** Wikimedia Commonsissa
**Jaakko Nieminen** (s. 27. tammikuuta 1987 Uurainen) on suomalainen kestävyysjuoksija, joka edustaa Jyväskylän Kenttäurheilijoita. Aikaisemmin hän on edustanut Multian Jyskettä. Hänen valmentajansa on Antero Liukkonen.

Nieminen on voittanut maratonjuoksun Suomen mestaruuden vuosina 2015, 2017, 2018, 2019 ja 2020. Puolimaratonin SM-kilpailuissa hän on saavuttanut hopeaa 2014 ja 2019 sekä pronssia 2017 ja 2018. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saanut 4 × 1 500 metrin viestissä pronssia 2007 ja 2010. Maastojuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti 12 kilometrillä pronssia 2018, pitkän matkan joukkuekilpailussa kultaa 2012, 2015 ja 2018, hopeaa 2013 ja 2019 sekä pronssia 2014 ja 2017 sekä lyhyen matkan joukkuekilpailussa pronssia 2022.

Niemisen ennätys 1 500 metrin juoksussa on 3.53,88 (Lapinlahti 2010), 3 000 metrillä 8.18,22 (Kuortane 2015), 5 000 metrillä 14.21,58 (Sollentuna 2014), 10 000 metrillä 29.52,00 (Oslo 2014), puolimaratonilla 1.06,40 (Barcelona 2016) ja maratonilla 2.19.49 (Vantaa 2020).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jaakko Nieminen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Joseph Grimaldi** (1778–1837) oli englantilainen pantomiimitaiteilija, jota pidetään klassisen klovnin roolin keksijänä. Hän otti käyttöön pikkulapsen pukua jäljittelevän värikkään asun ja meikin, johon kuului valkoinen naama, punaiset huulet, liioiteltu poskipuna ja kaarevat kulmakarvat. Meikin käyttö oli suuri muutos, koska aikaisemmin pantomiimiesiintyjät olivat käyttäneet naamioita.

Grimaldi syntyi teatterisukuun; sekä hänen isänsä että isoisänsä olivat esiintyneet näyttämöllä. Joseph, jota kutsuttiin Joeksi, esiintyi itse kaksivuotiaasta, ja aluksi hän kulki isänsä esityksessä rohkaisemassa yleisöä aplodeihin mutta sai iän myötä vaativampia rooleja.

Grimaldin omista ohjelmanumeroita suosituimmaksi nousi *Harlekiini ja Hanhiemo*. Hän kehittyi pantomiimitaiteilijana mutta esitti myös lauluja. Hän rakensi kummallisia hahmoja kuten Kasvismiehen. Hän oli akrobaatti ja jonglööri, miekkailija ja tanssija. Hän suunnitteli ja rakensi lavasteita ja pukuja ja toimi tanssiesitysten koreografina.

Grimaldin yksityiselämässä oli monia suruja: hänen veljensä karkasi merille, nuori vaimo kuoli lapsivuoteeseen ja poika alkoholisoitui ja kuoli 21-vuotiaana. Grimaldi itse loukkaantui monissa tapaturmissa ja piti jäähyväisnäytöksensä 2 000 katsojalle maaten näyttämöllä. Näyttämön täyttivät lukuisat Grimaldin klovnikollegat, mutta Grimaldi itse lauloi tunnetuimman numeronsa.

Grimaldi kirjoitti muistelmansa, ja kustantajan pyynnöstä nuori Charles Dickens toimitti ne elämäkerraksi.

Grimaldia esittävä posliininukke Derbyn kaupunginmuseossa.
Nykyisinkin klovnit kunnioittavat hänen muistoaan muistojumalanpalveluksessa, joka järjestetään helmikuun ensimmäisenä sunnuntaina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Pantomime Life of Joseph Grimaldi by Andrew McConnell Stott Guardian
2. 1 2 3  History of Clowns Clown Bluey.  Arkistoitu 12.8.2011. Viitattu 27.8.2011.
3. ↑  The Memoirs of Joseph Grimaldi Guardian
4. ↑  Feature: Remembering the sad clown Joseph Grimaldi (Arkistoitu – Internet Archive) Camben Journal

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Joseph Grimaldi** Wikimedia Commonsissa

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Joseph Harvey Riley** (19. syyskuuta 1873 Falls Church Virginia - 17. joulukuuta 1941 Falls Church) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.

Joseph Rileyn isä oli kirjakauppias Joseph Schleick Riley Washington D.C.ssä ja äiti Mary Edwards Pultz. Jo koulupoikana Riley kiinnostui linnuista ja keräsi munakokoelman. Hän vieraili Smithsonian-instituutissa ja tutustui Robert Ridgwayhin, ja heistä tuli elinikäiset ystävät. 

Riley työskenteli Smithsonian-instituutissa vuodesta 1896 alkaen aina kuolemaansa saakka. Aluksi hän toimi puoli vuotta pohjoisamerikkalaisten lintujen munakokoelman järjestelijänä. Pestin päätyttyä hän toimi vapaaehtoisena. 1898 hänet palkattiin vakituiseksi avustajaksi. Vuonna 1928 hänet nimitettiin lintuosaston apulaiskuraattoriksi ja 1932 ylimääräiseksi (*Associate Curator*) kuraattoriksi.

Ensimmäisen tutkimusmatkansa Riley suoritti William Palmerin apulaisena Kuubaan vuonna 1900. Vuonna 1903 hän retkeili Bahamalla George B. Shattuckin assistenttina. 1910 hän tutki Kanadan vuoristoja, ja tuo matka jäi hänen viimeiseksi tutkimusretkekseen. Sittemmin Riley perehtyi Aasiasta kerättyihin lintukokoelmiin ja julkaisi useita kirjoituksia, kaikkiaan 116 artikkelia. 40-vuotisen uransa aikana Riley nimesi 128 uutta lintulajia tai alalajia. Riley hyväksyttiin American Ornithologists' Unionin jäseneksi 1905, jonka lisäksi hän kuului useihin muihin lintutieteellisiin yhdistyksiin.

Rileyn nimeämiä uusia lintulajeja ovat muun muassa celebesinkurppa (*Scolopax celebensis*) ja celebesinvuorikäpinkäinen (*Coracina abbotti*). Hänen kunniakseen on nimetty useita lintujen alalajeja.

Lähteet
-------

* Muistokirjotus (*The Auk* vol. 60, Alexander Wetmore) (Arkistoitu – Internet Archive) (PDF)

### Viitteet

1. ↑  ITIS


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Leontion** (m.kreik. Λεόντιον) (n. 300 eaa.) oli antiikin kreikkalainen epikurolaiseen koulukuntaan kuulunut naispuolinen filosofi. Hän oli Epikuroksen oppilaita ja Metrodoros Lampsakoslaisen elämänkumppani. Hänet mainitaan tunnetuimpana Ateenan Epikuroksen koulun naisfilosofeista.

Leontionista tiedetään vain vähän. Hänen kirjoituksensa ovat hävinneet. Leontionin sanottiin olleen hetaira, mutta kyse voi olla epikurolaisia vastaan suunnatusta panettelusta. Toisaalta hetairat nauttivat vapauksista, jotka olivat kiellettyjä muilta tuon ajan kreikkalaisilta naisilta ajan miesvaltaisessa yhteiskunnassa. Epikuroksen koulu oli poikkeuksellinen siinä, että se hyväksyi oppilaikseen naisia ja jopa orjia (vaikkakin jo sata vuotta aiemmin Platonin Akatemiasta tunnetaan kaksi naisoppilasta, Lastheneia Mantineialainen sekä Aksiothea Fleiuslainen). Epikuroksen kouluun kuuluneista naisista tunnetaan Leontionin ohella Themista Lampsakoslainen.

Diogenes Laertios vaikuttaa säilyttäneen katkelman kirjeestä, jonka Epikuros ilmeisesti kirjoitti Leontionille. Siinä opettaja ylistää oppilastaan tämän hyvistä argumenteista tiettyjä filosofisia näkemyksiä (joita ei kuitenkaan mainita) vastaan. Pliniuksen mukaan Aristeides Thebalainen maalasi Leontionista maalauksen nimeltä *Leontion ajattelemassa Epikurosta*.

Cicero kertoo Leontionin julkaisseen argumentteja tunnettua peripateetikkofilosofia ja Aristoteleen koulun silloista johtajaa Theofrastosta (371–287 eaa.) vastaan hyvällä Attikan murteella. Myös Plinius vanhempi (noin 79–23 eaa.) ihmetteli ja paheksui sitä, kuinka nainen voi kirjoittaa Theofrastosta vastaan.

Giovanni Boccaccio pohdiskeli 1300-luvulla, oliko Leontion filosofiaa vahvempi vai filosofia Leontionia heikompi, koska Leontion kykeni "vetämään filosofian alas omalle tasolleen".

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Marjo T. Nurminen, *Tiedon tyttäret*, Werner Söderström Osakeyhtiö, 2008 (ISBN 978-951-0-31824-9, viitattu 5 huhtikuuta 2019), s. 407View and modify data on Wikidata
2. 1 2  Cicero: *De natura deorum* I.93.
3. ↑  Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit* X.
4. ↑  Plinius: *Nat. Hist.*, 35.99.
5. ↑  Plinius: *Nat. Hist.* Praefatio, 29.
6. ↑  Boccaccio, Giovanni: *Famous Women*, s. 124-125. Englanninkielinen käännös Virginia Brown. Harvard University Press, 2001. ISBN 0-674-01130-9.

Antiikin filosofia – Epikurolainen koulukunta

|  |  |
| --- | --- |
| Kreikkalainen aika | Epikuros · Metrodoros · Polyainos · Leontion · Karneiskos · Hermarkhos · Idomeneus · Leonteus · Themista · Kolotes · Polystratos · Dionysios Lamptrailainen · Basileides · Diogenes Tarsoslainen · Demetrios Lakonialainen · Filodemos · Apollodoros · Zenon Sidonlainen |
| Roomalainen aika | Amafanius · Titus Albucius · Lucretius · Faidros · Patron · Siron · Diogenes Oinoandalainen · Catius |
**Nurmijärven Nukarin työväentalo** oli Nurmijärven kunnan Nukarin kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Nukarin työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Työväenyhdistys ei saanut lupaa kokoontua kansakoulun tiloissa, ja se päätti hankkia oman talon. Nukarin rusthollin isäntä myi yhdistykselle tontin vuonna 1908. Työväentalo valmistui vuonna 1912. Työväenyhdistys, nuoriso-osasto, pienviljelijäin osasto ja urheiluseura Nukarin Nousu päättivät yhteistyössä laajentaa työväentaloa vuonna 1948. Rakentamisesta aiheutunut velkataakka ja toimintainnon hiipuminen johtivat siihen, että työväentalo myytiin Nurmijärven seurakunnalle vuonna 1958.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Vuonna 1919 talolla järjestettiin 8 iltamaa, joissa esitettiin useita näytelmiä. Ohjelmallinen toiminta vilkastui uudelleen, kun vuonna 1929 talolla alkoi toimia sosialidemokraattinen nuoriso-osasto.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hurri, Olavi & Marttala-Hurri, Vuokko: *Työn ja aatteen talot. Työväentalojen historiaa Uudellamaalla*, s. 168. Helsinki: Uudenmaan Sosialidemokraattinen Piiri ry, 1997. ISBN 952-90-8468-4.
**Norwich** oli jäänmurtajana käytetty siipiratashöyrylaiva. Se rakennettiin alkuaan matkustaja-alukseksi, joka höyrysi laidoillaan olleiden siipirattaiden avulla Long Islandin salmea pitkin New Yorkista Norwichiin Connecticutissa. Alus muutettiin vuonna 1842 hinaajaksi ja se palveli pitkään Cornell Towing Companyn hinaajalaivastossa. Norwich oli paikallinen kuuluisuus vahvan jäänmurtamiskykynsä vuoksi.

Kun liikenne Eriejärven ja New Yorkin välisellä rautatiellä (Erie Railroad) 1841 alkoi, rautatien pääteasema oli Piermontissa, josta oli New Yorkiin 36 kilometriä. Matkustajat ja rahtitavarat piti kuljettaa Hudsonjokea pitkin höyrylaivoilla ja proomuilla. Norwich vuokrattiin aina talven ajaksi rautatieyhtiön käyttöön kamppailemaan jäiden kanssa, jotta vesitieyhteys New Yorkiin pysyisi avoinna. Norwichin kapteeni Jacob DuBois on kertonut, että ankarana talvena matka Piermontista New Yorkiin saattoi kestää viikon.

Puurakenteisen Norwichin runko rakennettiin moneen kertaan uudelleen, mutta sen alkuperäistä muotoa ei muutettu. Alkuperäinen höyrykone sen sijaan palveli loppuun asti. Alusvanhuksen viimeisinä vuosina sen siipirattaaseen oli maalattu teksti "Maailman vanhin höyrylaiva, rakennettu 1836". Norwich romutettiin Port Ewenissä vuonna 1923.

Lähteet
-------

* Geddy Sveikauskas: King of steam.  (Arkistoitu – Internet Archive)
* Fred Erving Dayton: Steamboat Days.
**Norwegian Air International** (IATA: **D8**, ICAO: **IBK**, kutsukoodi: **NORTRANS**) oli Norwegian Air Shuttlen irlantilainen tytäryhtiö. Se perustettiin, jotta Norwegian Air Shuttle voisi hyödyntää Euroopan unionin vapaampia liikennöintioikeuksia. Se sai toimintalupansa helmikuussa 2014 ja lakkautettiin 31. lokakuuta 2021 osana talousvaikeuksiin joutuneen Norwegianin uudelleenjärjestelyjä. Sen solmukohdat olivat Corkin kansainvälinen lentoasema Irlannissa ja Gatwickin kansainvälinen lentoasema Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

Norwegian Air International liikennöi Norwegian Air Shuttlen lentoja käyttäen samaa brändäystä ja miehistöä mutta omia tunnuksiaan.

Laivasto
--------

Toimintansa aikana Norwegian Air International käytti seuraavia lentokoneita:

* 72 Boeing 737-800
* 9 Boeing 737 MAX 8

Norwegian Air Internationalin Boeing 737-800 Teneriffalla vuonna 2019.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Norwegian Air International**.
1. ↑  UK & Ireland Airlines Guide 2016.  *Airliner World*, huhtikuu 2016, s. 18.  Key Publishing.   (englanniksi)
2. ↑  Norwegian gains Irish AOC  12.2.2014. Lontoo:  Flightglobal. Viitattu 16.2.2016. (englanniksi)
3. 1 2  Norwegian Air International Fleet Details and History Planespotters.net. Viitattu 10.3.2023. (englanniksi)
4. ↑  Petrauskaite, Gabriele: Norwegian Air may abandon operations in Ireland  22.6.2021. Aerotime Hub. Viitattu 10.3.2023. (englanniksi)

Norwegian Air Shuttle
Norja **Norwegian Air Shuttle**  

Norja Norwegian Air Norway • Ruotsi Norwegian Air Sweden  

*Entiset:* Argentiina *Norwegian Air Argentina* • Irlanti *Norwegian Air International* • Yhdistynyt kuningaskunta *Norwegian Air UK* • Norja *Norwegian Long Haul*

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Norwegian Air International
**Nostaja** oli 6. syyskuuta 1972 Pietarsaaren edustalla Nygrundetin kivikkomatalikon luona uponnut Tie- ja vesirakennuslaitoksen omistama ketjukauharuoppaaja. Onnettomuudessa kuoli 16 miehistön jäsentä. 

*Nostaja* oli rakennettu Pietarissa vuonna 1912. Sen pituus oli yli 50 metriä ja leveys lähes 11 metriä, pääkoneen teho 300 hv ja ruoppaussyvyys 10,2 metriä. Alus jäi vuonna 1918 venäläisiltä Sortavalan satamaan, jossa oli runsaasti muutakin ruoppauskalustoa. Suomi otti käyttöönsä niistä ruoppaaja *Vasili Saloffin* ja kuljetusalus *Muurmanin*, kun taas muut luovutettiin takaisin Venäjälle. Vuonna 1921 *Vasili Saloffin* nimi muutettiin *Nostajaksi* ja kuljetettiin vuonna 1924 Laatokalta Helsinkiin, jossa siihen tehtiin muutostöitä.

Onnettomuusalus oli vuonna 1972 ruoppaamassa Pietarsaaren satamaväylää Nygrundetin luona. Ruoppaaja ei kestänyt enimmillään 17 metriin sekunnissa noussutta tuulta, vaan sai yöllä vuodon ja kaatui nopeasti. Neljä henkilöä ehti pelastua uimalla ruoppaajan perään kiinnitettyyn huoltoveneeseen.

Tutkijalautakunta katsoi onnettomuuden johtuneen siitä, että vettä oli kovassa aallokossa päässyt ankkurisilmäkkeestä sisään alukseen. Vettä kertyi niin paljon, että alus kaatui. Muina syinä pidettiin amatöörivoimin alukselle tehtyjä muutostöitä, erityisesti välilaipioista poistettujen putkien jättämien aukkojen vaikutusta tiiviyteen.

Lähteet
-------

* Onnettomuustutkintalautakunnan raportit
* 1/1972 Ruoppaaja Nostajan uppoaminen Pietarsaaren edustalla 6.9.1972 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Yle Elävä arkisto: Tuhat tonnia painava ruoppaaja upposi viidessä minuutissa

### Viitteet

1. 1 2  Nostaja. Hylyt.net. Viitattu 4.5.2018.
**Karl Sigurd Schultz** (15. joulukuuta 1889 Alavus – 15. maaliskuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka toimi Viipurin kaupungin ensimmäisenä rakennustarkastajana.

Shultzin vanhemmat olivat ratainsinööri Karl Axel Schultz ja Emerentia Johanna Virzenius. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1920 oli Elisabeth Martinson ja toinen vuodesta 1932 Mary Viola Relander (myöh. Frigre). Schultz tuli ylioppilaaksi Tampereen ruotsalaisesta yhteiskoulusta 1908 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1915. Valmistuttuaan hän toimi Rautatiehallituksen arkkitehtina, muun muassa Hiitolan-Raasulin rautatietyömaalla. Schultz työskenteli yksityisten arkkitehtitoimistojen palveluksessa vuodesta 1919 vuoteen 1925, jolloin hän perusti toimiston arkkitehti Carl Olof Cronstedtin ja sisustusarkkitehti Harry Röneholmin kanssa. Toimisto teki muun muassa monumentaalisen ehdotuksen Helsingin Stadionia varten vuonna 1926.

Vuonna 1929 Schultz siirtyi Viipurin kaupunginarkkitehdin apulaiseksi ja vuonna 1931 hänestä tuli kaupungin ensimmäinen rakennustarkastaja, joka hoiti virkaa ensin ylimääräisenä ja vuodesta 1939 vakinaisena. Hän oli myös kaupungin julkisivulautakunnan sihteeri. Rakennustarkastajana Schultz ei suunnitellut Viipuriin juuri rakennuksia, poikkeuksena kuitenkin Revonhännän alueelle 1929 kivestä rakennettu bensiiniasema. Talvisota keskeytti Schultzin työt Viipurissa ja hän palasi Helsinkiin, osallistuen myös muun muassa sotavahinkojen arviointiin Hangossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Meurman, Otto-Iivari 1976. Viipurin arkkitehdit, ss. 113-114. Viipurin Suomalainen Kirjallisuusseura, Lappeenranta. ISBN 951-95402-2-9 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Karl Seitz** (4. syyskuuta 1869 – 3. helmikuuta 1950) oli itävaltalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän oli Itävallan ensimmäinen liittopresidentti 1919–1920. Presidenttiyden jälkeen Seitz toimi Wienin pormestarina 1923–1934.

Lähteet
-------

1. ↑  Karl Seitz Encyclopedia Britannica. Viitattu 19.4.2015.

Itävallan presidentin lippuItävallan liittopresidentit
Karl Seitz (1919–1920) | Michael Hainisch (1920–1928) | Wilhelm Miklas (1928–1938)  
Karl Renner (1945–1950) | Theodor Körner (1951–1957) | Adolf Schärf (1957–1965)  
Franz Jonas (1965–1974) | Rudolf Kirchschläger (1974–1986) | Kurt Waldheim (1986–1992)  
Thomas Klestil (1992–2004) | Heinz Fischer (2004–2016) | Alexander Van der Bellen (2017-)



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Jimmy Finlayson rooliasussa vuonna 1923.
**James Henderson "Jimmy" Finlayson** (27. elokuuta 1887 Larbert – 9. lokakuuta 1953) oli skotlantilais-amerikkalainen näyttelijä, joka toimi sekä ääni- että mykkäelokuvissa. Kaljuna ja valeviiksissä esiintyneellä Finlaysonilla oli monia koomisia maneereita, kuten tukahdutettu manaus "D'oh!" sekä kiukkua ja hämmästystä kuvaava ilmehdintä. Finlaysonin lempinimi oli *Fin*. Hän esitti Fin-nimistä hahmoa elokuvassa *The Bohemian Girl* (1936) ja Mickey Finniä *Way Out Westissä* (1937).

Ura
---

Finlayson syntyi Alexander ja Isabella (o.s. Henderson) Finlaysonille Larbertissa, Skotlannissa. Hän opiskeli George Watson's Collegessa ennen kuin jättäytyi pois Edinburghin yliopistosta ryhtyäkseen näyttelijäksi. Hän sai pääosan West End -tuotoksessa *Bunty Pulls the Strings*. Hän muutti Yhdysvaltoihin 1912 uusien roolin Broadwayllä, mutta jättäytyi pois teatterikiertueelta 1916 tavoitellakseen uraa Hollywoodissa. Hän nai Emily Gilbertin vuonna 1919. Finlayson näytteli pääosaa lukuisissa Mack Sennettin komedioissa, merkittävimpänä yhtä alkuperäisistä Keystone Kopseista. Freelance-näyttelijänä hän teki useita myöhempiä filmejään Britanniassa. Hän jäi sairauden takia eläkkeelle vuosia ennen 1953 Los Angelesissa tapahtunutta kuolemaansa: hän kuoli 66-vuotiaana kotonaan sydänkohtaukseen.

Finlayson elokuvassa *Muukalaislegioonan monnit* (1939).
Hänet muistetaan parhaiten työstään Hal Roachin studioilla. Hän esitti 33 Ohukainen ja Paksukainen -elokuvassa useimmiten näiden vastustajaa tai konnaa. Hän esiintyi myös Stan Laurelin kanssa 19 elokuvassa ja Oliver Hardyn kanssa viidessä ennen kuin kaksikko yhdisti voimansa.

D'oh!
-----

*Pääartikkeli: D’oh!*
*Simpsonit*-animaatiosarjan Homer Simpsonin ääninäyttelijä Dan Castellaneta on kertonut, että Homerin tunnettu hokema "D’oh!" perustuu Finlaysonin samanlaiseen valitukseen Ohukainen ja Paksukainen -elokuvissa. Siihen aikaan kirousta "Damn!" pidettiin jumalanpilkkana ja se sensuroitiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Simon Louvish: *Ohukainen ja Paksukainen : elämä ja elokuvat*, s. 169–173, 488–489. Alkuteos: Stan and Ollie The Roots of Comedy. Suomentanut Tarmo Haarala. Jyväskylä: Art House, 2005. ISBN 951-884-398-8.

Aiheesta muualla
----------------

* James Finlayson (englanniksi)
* Great Character Actors (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Kapsálin majakka

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Välimeri, KytheraKreikka |

Arkkitehtuuri| Korkeus | 
8 m |

Historia| Valmistunut | 
1853(uudelleenrakennettu n. 1890) |
| Automatisoitu | 
1990 |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
36° 08′ 33″ P, 23° 00′ 01″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Kapsálin majakka** (kreik. φάρος Καψαλίου) on vuonna 1853 rakennettu majakka Välimeressä sijaitsevan ja Kreikalle kuuluvan Kytheran saaren eteläosassa. Se on Kapsálinlahteen pistävällä pienellä niemellä Kapsálin kylän pienen syväsataman itäpuolella.

Rakennus ja toiminta
--------------------

Majakka on kahdeksan metriä korkea, ja se toimii aurinkoenergialla. Kapsálin majakkatorni on lieriönmuotoinen ja se on päällystetty rappauksella. Torni nousee yksikerroksisesta asuinrakennuksesta ja tornin huipulla on kirkkaansininen kupoli. Majakka väläyttää viiden sekunnin pituisen valkoisen väläyksen kolmen sekunnin välein. Majakan valon avulla alukset voivat hakeutua suojaan alueella puhaltavilta etelätuulilta. Majakkaan johtaa tie Kapsálin satamasta. Rakennus ei ole avoinna yleisölle.

Historia
--------

Kapsálin majakka rakennettiin Kytheran ollessa brittivallan alla, ja se valmistui vuonna 1853. Majakka rakennettiin uudelleen noin vuonna 1890. Kapsálin majakan yhteydessä oli aikoinaan "signaalilippuasema", josta lippujen avulla annettiin merkkejä aluksille. Toisen maailmansodan aikana paikalliset ihmiset ryöstivät majakan, sillä he kärsivät vaatteiden, ruoan ja muiden perustarvikkeiden puutteesta.

Kerosiini lamppua varten sekä muut tarviketäydennykset majakkaan tuotiin ensin Ágios Nikólaokseen, josta ne muulien selässä tuotiin huonokuntoisia teitä pitkin perille majakkaan. Teiden parantuessa muulit vaihtuivat moottoripyörään. Majakanvartijat rakensivat kivistä alueelle altaan, johon he keräsivät sadevettä hätätilanteita ja eläimiä varten. Vuoden 1986 maanjäristyksen seurauksena allas tuhoutui ja kuivui. Majakassa oli aikoinaan myös Fresnel-linssi, joka poistettiin käytöstä vuonna 1990 ja sijoitettiin majakan yhteydessä olevaan asuinrakennukseen. Samana vuonna majakka automatisoitiin. Vuoden 2007 jälkeen Kapsálin majakassa ei ole ollut majakanvartijaa.

Katso myös
----------

* Kytheran pohjoiskärjessä sijaitsee Moudárin majakka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  De Wire, Elinor; Reyes-Pergioudakis, Dolores: "Lighthouses of Crete, Kythira, and Antikythira", *The Lighthouses of Greece*, s. 154. Pineapple Press Inc, 2010. ISBN 1561644528. Teoksen verkkoversio (viitattu 2.4.2012). (englanniksi)
2. ↑  Lighthouse Kapsali (Kithira Isl) faroi.com.  Arkistoitu 21.12.2011. Viitattu 2.4.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia majakasta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee näytelmää. Nimen muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**Othello: Venetsian mauri** (engl. *Othello, The Moor of Venice*) on William Shakespearen noin vuonna 1603 kirjoittama tragedia. Sen ensimmäinen tunnettu esitys oli 1. marraskuuta 1604 Whitehallin palatsissa Lontoossa. Näytelmän nimihenkilö Othello on jalo mauri, joka on Venetsian palveluksessa sotilaana. Mustasukkaisuudesta ja petoksesta kertova *Othello* on yksi Shakespearen kuuluisimmista näytelmistä.

Tarina
------

### Hahmoja

* *Venetsian doge*
* *Brabantio*, Venetsian senaattori, Desdemonan isä.
* *Gratiano*, Brabantion veli.
* *Lodovico*, Brabantion sukulainen.
* *Othello*, jalo mauri, joka on Venetsian palveluksessa sotilaana
* *Cassio*, Othellon luutnantti.
* *Iago* (*Jago*), Othellon vänrikki, paholaismainen hahmo
* *Rodrigo*, venetsialainen ylimys. Rakastaa Desdemonaa.
* *Montano*, Kyproksen maaherra
* *Narri*, Montanon palvelija
* *Desdemona*, Brabantion tytär, Othellon vaimo
* *Emilia*, Iagon vaimo, Desdemonan palvelusneito
* *Bianca*, Cassion kurtisaani

### Juoni

Tapahtumat sijoittuvat lähes kokonaan Kyprokselle, jonne Venetsian joukot saapuvat torjumaan ottomaanien laivastoa. Venetsian kenraali, "mauri" Othello, on nainut viattoman Desdemonan. Paholaismainen Iago manipuloi Desdemonaan rakastanutta Rodrigoa sekä uskottelee Othellolle Desdemonan olevan uskoton Cassion kanssa, joka on Iagon sijaan saanut Othellon luutnantin paikan. Othello surmaa mustasukkaisuuttaan Desdemonan, mutta pian sen jälkeen Iagon nenäliinajuoni paljastuu. Othello ymmärtää virheensä ja surmaa itsensä.

Kulttuurissa
------------

Italialainen säveltäjä Giuseppe Verdi kirjoitti näytelmän pohjalta oopperan *Otello*, jonka ensiesitys oli Milanossa vuonna 1887. Oopperan libreton laati italialainen kirjailija Arrigo Boito.

*Othellosta* on peräisin sanonta yhdynnässä olevista ihmisistä "kaksiselkäisenä petona" (engl. *beast with two backs*).

Katso myös
----------

* Luettelo William Shakespearen näytelmien elokuvasovituksista

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Othello** Wikimedia Commonsissa

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***The Tragedy of Othello, The Moor of Venice*** (englanniksi)

* Othello Gutenbergissä
**Kaukolempiälä** oli Kivennavan pitäjän kylä Kivennapa–Kanneljärvi-maantien varressa Suulajärven rannalla Karjalankannaksella. Kaukolempiälää kutsuttiin myös Perä-Voipeelaksi. Se oli yksi Kolmikyläksi nimitetyn kylärykelmän kokonaisuudesta. Muut olivat Voipiala eli Etu-Voipeela ja Liikola eli Keski-Voipeela. 
Kaukolempiälän kylä oli vielä jaettu kahteen osaan, Mäkelän mäkeen ja Alakylään käsittäen yhteensä 32 taloa.

Nykyisin näistä kolmesta kylästä asutusta on vain Kaukolempiälässä. Kookas Tselodubovo niminen neuvostokylä sijaitsee Suulajärven itärannalla. Kylän pohjoispuolella on raunioitunut teollisuusalue, joten kylässä on paljon työttömiä. Keskustasta johtaa huono hiekkatie 600 metrin matkan risteykseen, josta pääsee vanhan Kaukolempiälän alueelle. Siellä on säilynyt joitain suomalaistaloja. Risteyksessä on kauppa, vasemmalle suomalainen kylätie, oikealla on iso teollisuusalue, joka on hylätty ja rikottu.

Lähteet
-------

1. ↑  Kivennapalaisten pitäjäseura ry: *Kivennapa kylästä kylään*, s. 231. Helsinki: Karisto Oy, 1987.
2. ↑  Markus Lehtipuu: *Karjala Suomalainen matkaopas*, s. 153. Helsinki: Otava, 2011.

Aiheesta muualla
----------------

* VirtuaaliKivennapa

Kivennavan kylät
Ahjärvi • Hartonen • Hiirelä • Holttila • Ikola • Jalkala • Joutselkä • Jäppinen • Kanala • Karvala • Kaukolempiälä • Kauksamo • Kekrola • Kivennavan kirkonkylä • Kontu • Korpikylä • Kotselkä • Lavola • Liikola • Lintula • Lipola • Miettilä • Multala • Mustapohja • Pamppala • Patrikki • Pihlainen • Polviselkä • Raivola • Rantakylä • Rasala • Riihisyrjä • Riihiö • Rontu • Räikylä • Saarenmaa • Seppälä • Siiranmäki • Soppikylä • Suurselkälä (Suurselkä) • Tammiselkä • Tirttula • Tonteri • Uupune • Vaittila • Vanhakylä • Vehmainen • Voipiala • Vuottaa • Ylentelä
**Kaukotaittoisuus** eli **kaukonäköisyys** eli **hyperopia** on taittovika, jossa silmämunaan tuleva kuva taittuu verkkokalvon taakse eikä verkkokalvolle, kuten terveessä silmässä. Kaukotaitteisuudesta kärsivät näkevät lähelle huonosti mutta kauas hyvin. Tällöin silmämuna on hieman *litistynyt*, eli mykiön ja verkkokalvon välimatka on liian pieni. Taipumus kaukonäköisyyteen on usein geneettinen erityisesti merkittävästä kaukotaittoisuudesta kärsivillä. Lähinäkö heikkenee myös ikääntymisen myötä 40-45-vuoden iästä alkaen, ja tästä ilmiöstä käytetään nimitystä ikänäkö. 

Kaukotaittoisuutta voidaan korjata kuperilla linsseillä eli käyttämällä pluslaseja, piilolinssien avulla tai kaukonäköleikkauksella. Oikea menetelmä riippuu silmän rakenteesta, taittovian suuruudesta ja omista mieltymyksistä.

Matematiikka
------------

Lähipisteellä (eng. *near point*) tarkoitetaan lähintä etäisyyttä johon silmä näkee tarkasti. Se voidaan mitata esimerkiksi sulkemalla toinen silmä ja tuomalla sormi niin lähelle avonaista silmää ettei silmä ei enää pysty tarkentamaan lähemmäksi ja kuva muuttuu sumeaksi. Etäisyys kohdasta, josta sumentuminen alkaa, mitataan ja saadaan lähipiste. Sama mittaus voidaan tehdä toiselle silmälle.

Lähipiste vaihtelee henkilöstä toiseen, mutta myös saman henkilön silmästä toiseen. Joillain se voi olla jopa vain 10 cm. Nuorilla aikuisilla se on keskimäärin noin 25 cm. Noin 40-vuotiailla lähipiste alkaa kasvaa ja 60-vuotiaana se voi olla jopa 2 metriä.

Ohuen linssin yhtälöä (katso Gaussin kuvauslaki) ja lähipistettä käyttämällä saadaan kaukonäköisyyden korjaavalle linssille taittovoimakkuus dioptereina (käänteismetreinä) seuraavanlaisella kaavalla

{\displaystyle {\frac {1}{f}}={\frac {1}{s}}+{\frac {1}{s'}}}

**f** on silmälasilinssin polttoväli metreinä, 1/f on taittovoima dioptereina.
**s** on halutun lähipisteen (usein 0,25 m) etäisyys metreinä.
**s'** on silmän todellisen lähipisteen etäisyys metreinä. Arvon tulee olla negatiivinen, koska korjaava silmälasilinssi muodostaa valekuvan.
### Esimerkki

Kaukonäköisen silmien lähipiste on 1,5 m. Minkä taittovoiman linssit korjaavat kaukonäön?

{\displaystyle {\frac {1}{0{,}25\,\mathrm {m} }}+{\frac {1}{-1{,}5\,\mathrm {m} }}=3{,}3\,\mathrm {m} ^{-1}=3{,}3D}

3,3 diopterin (D) kuperat linssit, eli 3,3 pluslasit korjaavat kaukonäön.

Katso myös
----------

* Heikkonäköisyys
* Likinäköisyys
* Taittovika
* Hajataittoisuus
* Ikänäkö

Lähteet
-------

1. 1 2  Turunen, Seppo: *Biologia: Ihminen*, s. 180. 5.–7. painos. WSOY, 2007. ISBN 978-951-0-29701-8.
2. ↑  Farsightedness (Hyperopia) Cataract & Laser Institute.  Arkistoitu 11.2.2010.  (englanniksi)
3. ↑  Genetic Cause For Farsightedness Discovered Bio Medicine.  Arkistoitu 10.10.2017.  (englanniksi)
4. 1 2 3  Randall Dewey Knight: *Physics for scientists and engineers: a strategic approach: with modern physics*, s. 701-702. 3. painos. Pearson Education inc, 2013. OCLC: 756279784. LCCN: 2011033849. ISBN 9780321740908.
**Patriarkkoja ja oligarkkeja** on suurlähettiläs René Nybergin esseekirja, jossa hän kertoo Suomen ja Venäjän lähihistoriasta. Kirjan on vuonna 2019 julkaissut Siltala.

Nyberg toimi diplomaattina Neuvostoliitossa ja Venäjällä kahteen otteeseen, ensin 1970-luvulla suurlähetystöissä Moskovassa ja Leningradissa, sitten 2000−2004 suurlähettiläänä Moskovassa. Teos on samalla omaelämäkerta ja historiallinen esseekirja.

Kirjan alkupuolessa, "Patriarkkoja", hän käsittelee laajasti ortodoksikirkkoa ja sen asemaa Neuvostoliiton aikana. Nybergin mukaan ortodoksisen kirkon merkitys oli Neuvostoliiton aikana paljon vahvempi kuin silloin uskottiin. Vaikka KGB piti pappeja otteessaan, patriarkan asema oli vahva, hän istui valtaistuimella. Kirjan jälkipuoli, "Oligarkkeja", on omistettu taloudelle, ja nimensäkin mukaisesti sen yhtenä aiheena on laajasti valtion omaisuuden siirtyminen yksityisten hallintaan. Nyberg avaa rahan ja vallan suhdetta: oligarkkien omaisuus on sidoksissa vallan suopeuteen, sillä Venäjällä yksityisomistukseen suhtaudutaan Neuvostoliiton perintönä yhä karsaasti.

Arviot
------

Seppo Paajanen toteaa arviossaan Etelä-Saimaassa, että Nyberg on alansa asiantuntijana omaa luokkaansa.

Pekka Harttila (Satakunnan Kansa) kiittää, että Nyberg liikkuu joustavasti eri elämänaloilla. Hän käsittelee muun muassa Suomen ja Venäjän ortodoksikirkkojen suhteita ja sen ohella myös Viron kirkollisia oloja. Harttila ei löydä kirjasta juuri asiavirheitä.

Jukka Aminoff kirjoittaa blogiarvostelussaan, että Nybergin muistelmista heijastuu kuva siitä, että hän edustaa diplomaattina presidentti Urho Kekkosen ajan hengen realistista koulukuntaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kirjan takakansiteksti
2. ↑  Nybergin ansioluettelo (Arkistoitu sivu)  10.3.2008. Suomen Berliinin-suurlähetystö. Viitattu 30.9.2019.
3. 1 2  Aleksi Mainio: Suurlähettiläs löytää Venäjän idean.  *Helsingin Sanomat*, 25.8.2019, s. C 4.
4. ↑  Seppo Paajanen: Kirja-arvio: René Nyberg analysoi loistavasti vallan, rahan ja uskonnon epäpyhää liittoa Venäjällä *Etelä-Saimaa*.  22.9.2019. Viitattu 30.9.2019.
5. ↑  Pekka Harttila: René Nybergin kirja avaa kiinnostavia näkymiä Venäjän viimeaikaiseen kehitykseen *Satakunnan Kansa*.  19.8.2019. Viitattu 30.9.2019.
6. ↑  Jukka Aminoff: Suomalaisdiplomaatin kokemuksia suomalaisten ja venäläisten välisestä kaupankäynnistä *Blogi*.  27.8.2019. Suomalais-venäläinen kauppakamari. Viitattu 30.9.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Rene Nyberg ja teos Ylen Ykkösaamussa
**Rytmi-instituutti** on yksi Suomen viidestä musiikki-instituutista. Sen tehtävänä on edistää luovaa ja elävää populaarimusiikkikulttuuria. Vuonna 1990 perustetun instituutin toimitilat sijaitsevat Seinäjoella Rytmikorjaamolla.

Rytmi-instituutti toimittaa musiikin tekemistä ja musiikkialaa käsittelevä verkko-opasta, Rytmimanuaalia. Rytmimanuaalin aiheet ulottuvat säveltämisestä ja sanoittamisesta uran rakentamiseen ja kehittämiseen. Lisäksi instituutti hallinnoi Rytmikorjaamolla sijaitsevaa Ääniaallot-studiolaitenäyttelyä, jossa on esillä äänentallennuksen ja -toiston laitteistoa 1930-luvulta alkaen.

Rytmi-instituutin päätehtäviin kuuluvat tutkimus-, julkaisu- ja koulutustoiminta. Toiminnan painotus on vaihdellut instituutin hankkeiden mukaisesti. Viimeisimpänä Rytmi-instituutti on keskittynyt julkaisuihin Rytmimanuaalissa sekä koulutuksiin järjestämällä musiikkia ja musiikkialan liiketoimintaa käsittelevää koulutusta. Osana koulutustoimintaa instituutti on järjestänyt myös tapahtumia: elektroniseen musiikkiin keskittyvää DJ Weekendiä sekä MARS goes SAD: Seinäjoki Artist Day -tapahtumaa.

Vuosien varrella koulutuksia on järjestetty lisäksi muun muassa instrumenttien hallinnasta, eri musiikkityyleistä, studiotyöskentelystä, esitystekniikasta, musiikkivideon tekemisestä ja oheistuotteiden valmistamisesta. Rytmi-instituutti on myös tarjonnut bändisoitinten opetusta, tukenut kiertuetoimintaa, järjestänyt Rocklyriikkakilpailua sekä ollut mukana luomassa ja järjestämässä Suomen toiseksi suurinta musiikkialan ammattilaistapahtuma MARSia.

### Rytmi-instituutin hallinto

Hallituksen puheenjohtajat:

* Kimmo Ahola, 2018 alkaen
* Suikki Jääskä, 2007–2018
* Jussi Raittinen 1989–2006, nimitetty "kunniapuheenjohtajaksi"

Toiminnanjohtajat:

* Satu-Maarit Veikkola, Muusikko AMK, 2018 alkaen
* Suoku Siren, FM, 2008–2017
* Pekka Leinonen, 2007
* Kristiina Mäki-Välkkilä, 2001–2007
* Esa Vienamo, FM, 1997–2000
* Tarja Hautamäki, FM, 1993–1997
* Helmi Järviluoma, FM, 1990–1992

Muut musiikki-instituutit Suomessa
----------------------------------

* Maailman musiikin keskus
* Suomen Harmonikkainstituutti
* Kansanmusiikki-instituutti
* Finlands svenska folkmusikinstitut

Lähteet
-------

1. 1 2  Rytmi-instituutti *rytmi-instituutti.fi*. Viitattu 1.8.2018.
2. ↑  Rytmimanuaali: info *Rytmimanuaali*. Viitattu 1.8.2018.
3. ↑  Rytmi-instituutti: Ääniaallot-näyttely *rytmi-instituutti.fi*. Viitattu 1.8.2018.
4. ↑  Rytmi-instituutti: Projektit *rytmi-instituutti.fi*. Viitattu 1.8.2018.
**Rytmikitara** on kitarasta käytetty nimitys silloin, kun kitaristi soittaa kappaleeseen säestystä. Populaarimusiikissa säestys on usein rytmiä painottavaa, minkä takia säestävää kitaristia kutsutaan rytmi- tai komppikitaristiksi. Komppikitaristin säestävä soitto perustuu usein sointuihin, mutta se voi olla myös yksiäänistä. Soinnut ja yksiääniset säestyskuviot muodostavat usein lyhyitä ostinatoja tai riffejä, mutta pelkkien yksittäisten sointujen käyttö on yleistä.

Muusikko Freddie Green on sanonut:

> »Sinun ei pitäisi kuulla kitaraa sinänsä. Sen tulisi olla rumpuja, niin että tuntuu kuin rumpali soittaisi sointuja - niin kuin virveli olisi A:ssa ja hi-hat D-mollissa. Huomaat kitaran vasta kun se puuttuu.» 
> 
> 

The Who-yhtyeen kitaristi Pete Townshend on sanonut:

> »En edes ajattele yrittäväni olla leadkitaristi. Mielestäni olen suurelta osin osa bändiä sekä samalla riffien tekijä. Nautin säestää toisia ja antaa heidän olla esillä... Musiikillisesti olen onnellisin, kun tunnen sysiväni jotakuta muuta aikaansaamaan hyviä asioita olematta kuitenkaan liian piikikäs.» 
> 
>

Tunnettuja rytmikitaristeja
---------------------------

* James Hetfield (Metallica)
* Elvis Presley
* Rudolf Schenker (Scorpions)
* Ron Wood (Rolling Stones)
* Bruce Springsteen
* Paul Landers (Rammstein)
* Paul Stanley (Kiss)
* Pete Townshend (The Who)
* Malcolm Young (AC/DC)
* Izzy Stradlin (Guns N' Roses)
* Bruce Welch (The Shadows)
* John Lennon (The Beatles)
* Dennis Danell (Social Distortion)
* Zacky Vengeance (Avenged Sevenfold)
* Deryck Whibley (Sum 41)
* Taylor York (Paramore)
* Jeff Hanneman (Slayer)
* Jinxx (Black Veil Brides)
* Carlton Bost (The Dreaming)
* Erik Turner (Warrant)
* Tim McIlrath (Rise Against)
* Sébastien Lefebvre (Simple Plan)
* Freddie Mercury (Queen)
* Juha Torvinen (Eppu Normaali)
* Rick Parfitt (Status Quo)

Lähteet
-------

1. 1 2  Denyer, Ralph: *Suuri kitarakirja*. WSOY, 1992. ISBN 951-0-20072-7.
**Protesilaos** (m.kreik. Πρωτεσίλαος 'sotajoukon ensimmäinen') oli kreikkalaisessa mytologiassa Ifikloksen poika ja fylakealaisten hallitsija. Hänet tunnettiin eläessään Iolaoksena, mutta häntä alettiin kutsua Protesilaokseksi, koska hän oli ensimmäinen, joka kaatui Troijassa.

Protesilaos oli Helenan kosijoiden joukossa. Kuten kaikki muutkin sulhasehdokkaat, myös hän vannoi valan, jossa lupasi puolustaa valittua puolisoa kaikkia muita vastaan.[1][2][3] Kun Paris myöhemmin sieppasi Helenan, Protesilaos joutui mukaan Troijan sotaan taistelemaan Menelaokselle annetun lupauksen mukaisesti; mukanaan hän toi 40 alusta[4], ja hän nousi ensimmäisenä Troijan rannikolla maihin. Oraakkeli oli ennustanut, että ensimmäinen kreikkalainen, joka kävelisi maalla rantautumisen jälkeen, myös kaatuisi ensimmäisenä kreikkalaisena.[5] Niin Protesilaoksen tapettua neljä miestä hän sai itse Hektorin kädestä surmansa.[6][7] Toisen version mukaan hänet surmasi Kyknos.[8]. Protesilaoksen kuoltua hänen veljensä Podarkes otti sodassa hänen paikkansa.

Jumalat säälivät Protesilaoksen vaimoa Laodameiaa, ja Hermes toi Protesilaoksen tämän luokse Haadeesta. Kolmen tunnin kuluttua Protesilaos kuitenkin vietiin takaisin kuolleiden valtakuntaan, eikä Laodameia voinut kestää miehensä menettämistä toistamiseen. Yhden version mukaan hän pisti itsensä kuoliaaksi;[9] toisen mukaan hän valmisti miehensä mukaan vahapatsaan ja pyhitti itsensä sille. Tällöin kuitenkin hänen isänsä Akastos, jonka palvelija oli hälyttänyt paikalle, päätti lopettaa tämän ja poltatti patsaan ja sille annetut uhrilahjat roviolla. Laodameia heittäytyi suruissaan samaan rovioon ja kuoli.[10]

Lähteet
-------

1. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.10.8 (engl. käännös).
2. ↑  Hesiodos, *Gynaikon katalogos* ('Naisten luettelo') fragm. 68(engl. käännös).
3. ↑  Hyginus, *Fabulae* xxci (engl. käännös).
4. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') Epitomi.3.14 (engl. käännös).
5. ↑  Ovidius, *Heroides* iii.93-102 (engl. käännös).
6. ↑  Hyginus, *Fabulae* ciii (engl. käännös).
7. ↑  Hyginus, *Fabulae* cxiv (engl. käännös).
8. ↑  Quintus Smyrnaeus, *Troijan tuho* 4.523–531 (engl. käännös).
9. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') Epitomi.3.30 (engl. käännös)n
10. ↑  Hyginus, *Fabulae* civ (engl. käännös).
**Protogeometrinen kausi** (*esigeometrinen kausi*) on muinaisen Kreikan niin kutsuttuihin "pimeisiin vuosisatoihin" luettavissa oleva aikakausi, joka käsittää noin vuodet 1050–900 eaa. Kausi seurasi submykeneläistä kautta, ja sitä seurasi varsinainen geometrinen kausi noin 900 eaa. alkaen.

Protogeometrinen kausi tunnetaan muiden pimeiden vuosisatojen tavoin vain arkeologian kautta. Käsitettä käytetään erityisesti puhuttaessa aikakauden keramiikasta.

Historia
--------

Protogeometrista keramiikkaa tuotettiin erityisesti Ateenassa ja muualla Attikassa sekä Euboialla, jotka olivat selvinneet vähemmin vaurioin mykeneläisen kulttuurin romahduksesta ja doorilaisvaellusten ajasta. Protogeometrinen keramiikka sai vaikutteita itämaisesta keramiikasta, erityisesti Pohjois-Syyrian taiteesta sekä kreetalaisen keramiikan viimeisestä vaiheesta.

Protogeometrinen kausi ja sitä välittömästi edeltäneet ja seuranneet ajat voidaan jakaa kausiin seuraavasti. Ajoitukset ovat summittaisia ja pyöristettyjä. Kirjainlyhenteitä käytetään englanninkielisessä ja tieteellisessä kirjallisuudessa.

| Ajoitus(noin) | Kausi Attikassa |
| --- | --- |
| 1100–1050 eaa. | Submykeneläinen (alimykeneläinen) |
| 1050–950 eaa. | EPG tai PG I | Varhainen protogeometrinen |
| MPG tai PG II | Keskinen protogeometrinen |
| 950–900 eaa. | LPG tai PG III | Myöhäinen protogeometrinen |
| 900–850 eaa. | EG | Varhainen geometrinen |

Protogeometrinen keramiikka
---------------------------

* Amfora, Attika, n. 975–950 eaa.Amfora, Attika, n. 975–950 eaa.
* Amfora, Attika, n. 950–900 eaa.Amfora, Attika, n. 950–900 eaa.
* Kalathos, Attika, n. 950–900 eaa.Kalathos, Attika, n. 950–900 eaa.
* Krateerien sirpaleita, Attika, n. 950–875 eaa.Krateerien sirpaleita, Attika, n. 950–875 eaa.
* Amfora, Euboia, 900-luku eaa.Amfora, Euboia, 900-luku eaa.
* Pyksis, Euboia, 900-luku eaa.Pyksis, Euboia, 900-luku eaa.
* Lekythos, 1000–900-luku eaa.Lekythos, 1000–900-luku eaa.
* Kaksois-oinokhoe, 900-luku.Kaksois-oinokhoe, 900-luku.
* Linnunmuotoinen vaasi, 900-luku eaa.Linnunmuotoinen vaasi, 900-luku eaa.
* Skyfos, 900–800-luku eaa.Skyfos, 900–800-luku eaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Pimeät vuosisadat", *Antiikin käsikirja*, s. 426. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
2. ↑  Barral i Altet, Joan Xavier: *Kreikan ja rooman taide*, s. 50–51. WSOY, 1996. ISBN 951-0-19888-9.
3. ↑  Hall, Jonathan M.: *Artifact and Artifice: Classical Archaeology and the Ancient Historian*. University of Chicago Press, 2014. ISBN 022608096X. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kreikan protogeometrinen kausi** Wikimedia Commonsissa