recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Dieter Quester vuonna 1973.
**Dieter Quester** (s. 30. toukokuuta 1939, Wien) on itävaltalainen moottoriurheilija.

Ura
---

Quester aloitti kilpauransa ohjeistamalla moottoriveneitä 1950-luvulla. 1960-luvun lopulla hän kuitenkin siirtyi moottoriveneiden Euroopan mestaruutensa jälkeen ajamaan touring car sekä Formula 2 -luokkia BMW:n ja Fordin autoilla. Hänen F2-tallikaverinsa Gerhard Mitter menehtyi Nürburgringin harjoituksissa vuonna 1969, minkä seurauksena BMW vetäytyi Formula 1:sten kanssa yhteisesti ajetusta kilpailusta.

Quester osallistui kotimaansa Itävallan F1-osakilpailuun kaudella 1974, jossa sijoittui kilpailussa yhdeksänneksi päihittäen kaksinkertaisen maailmanmestarin Graham Hillin. Kilpailun jälkeen hän palasi takaisin touring car -sarjaan ja alkoi ajaa DTM:ää.

Quester voitti vuoden 1973 Span 24 tunnin kilpailun. Quester voitti myös vuoden 2006 24 tunnin kilpailun Dubaissa yhdessä Hans-Joachim Stuckin, Philipp Peterin ja Toto Wolffin kanssa. Hän joutui onnettomuuteen Nürburgringin kilpailussa, jossa 7 autoa keskeytti öljyläikkään. Quester voitti Britcarin 24 tunnin ajon vuonna 2006 ja 2007. Syyskuussa 2007 Quester ja Duller voittivat Silverstonen 24 tunnin ajon peräti 30 kierroksen marginaalilla.

Moottoriurheilu-urallaan Quester on osallistunut yli 50:een Le Mansin 24 tunnin ajoon. 75-vuotiaana Quester osallistui BMW 328 ratissa Geneven kansainväliseen moottoriautonäytökseen ja hän on myöntänyt, ettei virallisesti koskaan ripusta ajokypäräänsä naulakkoon.

Formula 1 -tulokset
-------------------

| Vuosi | Talli | Valmistaja | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1974 | Memphis InternationalTeam Surtees | Surtees TS16 | Cosworth V8 | ARG | BRA | RSA | ESP | BEL | MON | SWE | NED | FRA | GBR | GER | AUT9 | ITA | CAN | USA | - | 0 |

Lähteet
-------

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3 4 5 6  Dieter Quester Driver Database (DB). Viitattu 3.7.2016. (englanniksi)
3. 1 2 3  Dieter Quester - Austria ESPN. Viitattu 3.7.2016. (englanniksi)
4. 1 2 3 4 5 6 7  Dieter Quester - The Legendary Driver Who Will Never Hang up His Racing Helmet *Biography*. Red Bull Racing. Viitattu 3.7.2016. (englanniksi)
5. ↑  Grand Prix Results: German GP, 1969 GrandPrix.com. Viitattu 3.7.2016. (englanniksi)
6. ↑  Event: Spa 24 Hours - Race Results Racing Sports Cars. Viitattu 3.7.2016. (englanniksi)
7. ↑  Toyo Tires 24H Dubai 2006 24H Series. Viitattu 3.7.2016. (englanniksi)
8. ↑  Dieter Quester ChicaneF1.com. Viitattu 3.7.2016. (englanniksi)
Monte Gelaton putoukset.
**Parco Regionale Valle del Treja** on aluetason luonnonsuojelualue Tiberjoen sivujoen Trejan laaksossa Italiassa. Vuonna 1982 perustetun luonnonpuiston pinta-ala on 650 hehtaaria. Sen alue kuuluu Mazzano Romanon ja Calcatan kuntiin.

Puiston maisemaa leimaavat joen uurtamat rotkot ja jyrkänteet, joita ympäröivät viljelysten, viinitarhojen, oliivipuiden ja pähkinäpensaiden peittämät kukkulat. Trejajoessa on pittoreskejä vesiputouksia, joista tunnetuimpia ovat vanhan myllyn luona sijaitsevat Monte Gelaton putoukset. Yli puolet alueesta on metsää. Jokivartta hallitsevat kosteikkokasvit.

Puiston keskellä on tärkeä arkeologinen löytöpaikka ja muinainen nekropoli. Muita nähtävyyksiä ovat esiroomalaisen Civita Castellanan linnoituslaitteet. Trejan rannalla Monte Li Santin juurella on muinaisen temppelin rauniot.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Parco Valle del Treja: Presentazione *parcotreja.it*. Viitattu 19.9.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Trejan laakson luonnonpuiston sivusto (italiaksi), (englanniksi)
**Lasse Otto Wilhelm Nevanlinna** (11. huhtikuuta 1924 Helsinki – 17. joulukuuta 2012 Kauniainen) oli suomalainen professori, diplomi-insinööri ja Imatran Voima Oy:n kehitysjohtaja.

Nevanlinna kävi Helsingin Normaalilyseota ja palveli jatkosodan aikana 1941–1943 suomalaisessa SS-vapaaehtoispataljoonassa.

Nevanlinna oli 40 vuoden ajan Imatran Voima Oy:n palveluksessa. Hän oli aluksi 400 kV sähkönsiirtoverkon suunnittelutehtävissä ja sen jälkeen hän oli yhtiön tutkimusosaston johtajana ja kehitysjohtajana vuosina 1960–1989. Nevanlinna oli 1960-luvulla mukana Imatran Voiman ja *Canadian General Electric Co*:n ydinvoimalaitoksen soveltuvuustutkimuksessa. Nevanlinnan johdolla tehtiin selvitys talouskasvun ja energiantarpeen välisestä riippuvuudesta ja samassa yhteydessä luotiin pohja myös Etelä-Suomen rengasmaisen sähkönsiirtuverkon rakentamiselle. Myöhemmin Nevanlinna oli käynnistämässä Suomen ja Ruotsin suurjännitteisten 400 kV siirtoverkkojen yhdistämistä. Nevanlinna kiinnostui 1980-luvulla energiatehokkuudesta ja perusti energiatehokkaita ratkaisuja kehittäneen kehitysyhtiön. Hän toi esille myös fossiilisten polttoaineiden käytön ja ilmaston lämpenemisen välisen yhteyden.

Teoksia
-------

* *Energy Conservation (Report on Energy Conservation 1985 to 2020) : executive summary* ; prepared by the Conservation Commission of WEC by Lasse Nevanlinna and Fjalar Kommonen. World Energy Conference, Helsinki 1977
* *Kasvihuoneilmiö, ilmastonmuutos ja Suomi* ; kirj. Matti Janhunen ja Lasse Nevanlinna. Teknillisten tieteiden akatemia, Helsinki 1990

Lähteet
-------

1. ↑  Norssin historia : Saksan vapaaehtoiset 1941–1943
2. ↑  Lasse Nevanlinnan muistokirjoitus (Helsingin Sanomat Muistot)[vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Zapadnaja Dvinan piiri Tverin alueen kartalla.
**Zapadnaja Dvinan piiri** (ven. Западнодви́нский райо́н, *Zapadnodvinski raion*) on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen lounaisosassa Venäjällä. Vuonna 1927 perustetun piirin pinta-ala on 2 816 neliökilometriä. Asukkaita on 16 600 henkeä (vuonna 2009).

Piirin hallinnollinen keskus on Zapadnaja Dvinan kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu Staraja Toropan taajama sekä 5 maalaiskuntaa:

* Bentsy (ven. Бенцы)
* Iljino (ven. Ильино)
* Šarapovo (ven. Шарапово)
* Staraja Toropan maalaiskunta
* Zapadnaja Dvinan maalaiskunta

Vuosina 1927–1963 piirin nimenä oli *Oktjabrskin* eli *Lokakuun piiri*. Nykyinen nimi perustuu piirikeskukseen, joka puolestaan on saanut nimensä seudulla alkunsa saavasta Väinäjoesta. 

Piirin kautta kulkee Moskovan ja Riian välinen rautatie sekä Moskovasta Latvian rajalle suuntautuva M9-valtatie. Piiri on maatalousaluetta, jossa nykyään pyritään kehittämään myös matkailua.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 24.12.2009. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Zapadnaja Dvinan piirin sivusto (venäjäksi)
* Zapadnaja Dvinan piiri Tverin alue -tietosanakirjassa (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Tverin alueen piirit ja *kaupunkipiirit*
Andreapol • Bežetsk • Belyi • Bologoje • Firovo • Kalinin • Kaljazin • Kašin • Kesova Gora • *Kimry* • Kimry • Konakovo • Krasnyi Holm • Kuvšinovo • Lesnoje • Lihoslavl • Maksatiha • Molokovo • Nelidovo • Olenino • Seližarovo • Ostaškov • Peno • Rameški • *Ržev* • Ržev • Sandovo • Sonkovo • Spirovo • Staritsa • Toropets • Udomlja • *Toržok* • Toržok • *Tver* • Vesjegonsk • *Vyšni Volotšok* • Vyšni Volotšok • Zapadnaja Dvina • Žarkovski • Zubtsov
**Lasse Paakkonen** (s. 8. heinäkuuta 1986 Raahe) on suomalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Hän edusti urallaan Oulun Hiihtoseuraa ja Pyhäjärven Pohtia ja häntä valmensi Toni Roponen ja Risto Kittilä.

Paakkonen osallistui ensimmäisiin hiihtokilpailuihinsa seitsenvuotiaana. Hän ei menestynyt hopeasompasarjoissa kovinkaan hyvin, mutta alkoi 17–18-vuotiaana sijoittua kansallisella tasolla kymmenen parhaan joukkoon. Vuonna 2006 hän sai SM-pronssia 20-vuotiaiden sprinttihiihdossa. Hän ei kuitenkaan kuulunut maajoukkueen valmennusryhmiin tullessaan valituksi ensimmäiseen maailmancup-kilpailuunsa Rukalle marraskuussa 2008. Sprintin lisäksi hän kilpaili muillakin matkoilla 50 kilometriä myöten.

Paakkonen sai ensimmäiset maailmancup-pisteensä oltuaan 20:s Rybinskin vapaan hiihtotavan sprinttikilpailussa tammikuussa 2009. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kahdeksas Oslon vapaan sprintissä maaliskuussa 2010. Se jäi hänen parhaaksi maailmancupsijoituksekseen. Aikuisten SM-kilpailuissa hän sai hopeaa sprintissä 2009 ja 2010 sekä 50 kilometrin perinteiseltä 2010. Pronssia hän sai sprintissä 2011.

Paakkonen oli mukana aikuisten arvokisoissa kerran, Vancouverin olympialaisissa 2010. Hänen ainoa kisamatkansa oli parisprintti vapaalla hiihtotavalla, jossa hän sijoittui kymmenenneksi parinaan Ville Nousiainen.

Hän harjoitteli itsensä kaudella 2011 ylikuntoon, josta ei omien sanojensa mukaan päässyt lopullisesti yli koko uransa aikana.

Paakkonen lopetti uransa maastohiihtäjänä keväällä 2018.

Paakkonen on harrastanut myös keskipitkien matkojen (800 ja 1500 m) juoksuja. Vuonna 2017 hän osallistui viestijuoksun SM-kilpailuihin 4 × 800 metrin ja 4 × 1 500 metrin viesteihin Limingan Niittomiehien joukkueessa.

Paakkonen on opiskellut Jyväskylän yliopiston kauppakorkeakoulussa, josta hänen oli määrä valmistua kauppatieteiden maisteriksi keväällä 2018.

Lähteet
-------

1. ↑  Ensi kaudelle yli 100 seuramuutosta  8.9.2016. Hiihtoliitto.  Arkistoitu 20.9.2016. Viitattu 9.9.2016.
2. ↑  Lasse Paakkonen vaihtaa valmentajaa *kestavyysurheilu.fi*.  11.8.2014.  Arkistoitu 16.9.2016. Viitattu 9.9.2016.
3. ↑  Lasse Paakkonen *hiihtoliitto.fi*. Viitattu 31.1.2010. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Anssi Väisänen: Paakkonen pyyhälsi puskista *kaleva.fi*.  25.11.2008. Viitattu 31.1.2010. [vanhentunut linkki]
5. 1 2  Lasse Paakkonen Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
6. ↑  Suomalainen olympiahiihtäjä kertoo dramaattisesta romahduksestaan, pysäyttävä hetki kodin lattialla – "Siitä ei ole ollut paluuta" *is.fi*. Viitattu 5.4.2019.
7. ↑  Ladut jättävä takavuosien suomalainen olympiahiihtäjä yllätti sponsorituloillaan – löi viime töikseen pöytään painavaa tekstiä *Ilta-Sanomat*.  6.4.2018. Viitattu 6.4.2018.
8. ↑  Lasse Paakkonen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
9. ↑  Suomalainen olympiahiihtäjä kertoo dramaattisesta romahduksestaan, pysäyttävä hetki kodin lattialla – "Siitä ei ole ollut paluuta" *Ilta-Sanomat*.  13.1.2018. Viitattu 13.1.2018.
**Sähköinen asiointitunnus** (SATU, engl. FINUID, *Finnish Unique Identification Number*) on Suomessa käytettävä, henkilön yksilöivä tunniste. Kyseessä on sähköisen henkilöllisyyden tunnus, jota käytetään verkkoasioinnissa. Sähköinen asiointitunnus aktivoidaan, kun henkilö hankkii tunnusta käyttävän sähköisen varmenteen, esimerkiksi kansalaisvarmenteen sisältävän kortin tai mobiilivarmenteen. Vuodesta 2003 lähtien Väestörekisteri on luonut jokaiselle uudelle suomalaiselle henkilötunnuksen lisäksi myös sähköisen asiointitunnuksen.

Sähköinen asiointitunnus on määritelty väestötietojärjestelmästä ja Digi-ja väestötietoviraston varmennepalveluista annetussa laissa (21.8.2009/661).

Sähköinen asiointitunnus on numeroista ja tarkistusmerkistä muodostettu tietojoukko, jonka avulla yksilöidään Suomen kansalaiset ja kotikuntalain mukaisesti Suomessa vakinaisesti asuvat ulkomaalaiset, jotka on merkitty väestötietojärjestelmään. Sähköinen asiointitunnus on samalla tavalla yksilöivä kuin henkilötunnus, mutta ei sisällä henkilöön liittyviä tietoja, kuten syntymäaikaa.

Tunnuksen muoto
---------------

Sähköisessä asiointitunnuksessa on kahdeksan numeroa ja tarkistusmerkki, joka voi olla numero tai kirjain. Tarkistusmerkki lasketaan samalla periaatteella kuin henkilötunnuksessa eli jakamalla kahdeksannumeroinen luku 31:llä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sähköinen henkilöllisyys ja varmenteet *Väestörekisterikeskus*.  Arkistoitu 14.8.2016. Viitattu 10.8.2016.
2. ↑  HETU, SOTU, SATU... ja PATU? *Petteri Järvinen*.  7.11.2011. Viitattu 10.8.2016.
3. ↑  Laki väestötietojärjestelmästä ja Digi- ja väestötietoviraston varmennepalveluista *finlex.fi*. Viitattu 10.8.2016.
**Andrea Guarneri** (1623 Cremona- 1698 Cremona) oli italialainen viulunrakentaja.

Elämänvaiheita
--------------

Guarneri tuli Niccolo Amatin oppipojaksi ehkä vuonna 1640. Hänen tiedetään asuneen Amatien luona vuoteen 1646. Hän asui heidän luonaan uudelleen vuodet 1650- 1653. 

Amatien luota lähdettyään Guarneri perusti oman verstaansa Piazza San Domenicolle. Se oli ensimmäinen merkittävä verstas joka ei ollut Amatien johtama. Verstaan tekemät viulut tunnistaa siitä, viulun sisällä olevassa pohjasetelissä on Pyhän Teresan tunnus. Rakennus tunnetaan nykyään nimellä Casa Guarneri.  

Guarnerin vanhin poika Pietro muutti Mantovaan, mutta nuorempi poika Giuseppe Guarneri jatkoi isänsä verstasta.

Soittimista
-----------

Andrea Guarnerin merkitys viulunrakentamisen kehittymiseen on ollut erittäin tärkeää. Hänen työnsä nojaa Amatien traditioon. Merkittävin osa hänen elämäntyössään on ollut alttoviulujen ja sellojen kehittely. Guarnerin työ ei ollut niin viimeisteltyä kuin Amatin, mutta hänen tyylinsä on helposti tunnistettavissa kannen ja pohjan kaarevuudet ovat jyrkemmät. Hän käyttämänsä lakka on kullan ja meripihkan sävyinen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5   Dilworth, J: The Bromptons Book of Violin and Bow Makers, 2012, s. 248
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

*
**Sähköinen toimeksiantosopimus** on irtaimen tai kiinteän omaisuuden myynnissä käytetty sopimus, joka on tehty internetissä. Voimassa oleva lainsäädäntö 5§ mahdollistaa nykyisin sähköisen sopimisen mikäli sopimus täyttää asiakkaan vahvan tunnistamisen kriteerit ja järjestelmä tai tekotapa on sellainen, että sopimusta ei voi yksipuolisesti muuttaa. Sähköistä sopimusta hyödyntävät nykyisin esimerkiksi kiinteistönvälittäjät Välityssopimus kiinteistöjen ja huoneistojen myyntisopimuksissa. Sähköistä sopimisen avulla myönnetään nykyisin myös esimerkiksi pankkilainat. Samoin kiinteistönkauppa on mahdollista sopia suoraan osapuolten välillä maanmittauslaitoksen järjestelmessä siten että kaupan osapuolet kirjautuvat omilla pankkitunnuksillaan ja tekevät sähköisen tunnistautumisen avulla oman allekirjoituksen luovutuskirjaan. Sähköinen toimeksiantosopimus ja sopiminen ovat korvanneet perinteisen paperisen allekirjoittamisen.

Lähteet
-------

* [type]=pika&search[pika]=v%C3%A4litysliike
* 
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Sähköinen taloushallinto** muuttaa taloushallinnolle tyypilliset tehtävät kuten kirjanpidon, laskutuksen, ostolaskujen käsittelyn, tilausten lähetykset, palkanlaskennan viranomaisilmoituksineen, veroilmoitusten teon ja tilinpäätöksen laadinnan automatisoiduksi ja sähköiseksi. Sähköisen taloushallinnon toimintaperiaatteena on, että kerran järjestelmään syötetyt tiedot ovat yrityksen muiden toimintojen käytettävissä ja päivittyvät kirjanpitoon, josta tilinpäätös voidaan automatisoidusti laatia. Näin yritykset voivat tehostaa toimintaansa ja laskea kustannuksiaan. Kustannukset pienenevät, kun esimerkiksi paperin käyttö, päällekkäinen työ ja virheet vähenevät. Lisäksi yritystä voidaan johtaa ajantasaiseen tietoon perustuen.

Laskujen käsittely
------------------

Verkkolaskulla on keskeinen rooli sähköisessä taloushallinnossa.  Finanssialan Keskusliiton tekemän tutkimuksen mukaan suurin ero sähköisen ja tavallisen laskutuksen välillä löytyy laskuun käytettävän työn määrästä; jos yritys lähettää 500 laskua, voi se sähköiseen laskutukseen siirtyessään säästää aikaa jopa 32 tuntia laskujen käsittelyyn käytettävässä ajassa. Ajansäästö syntyy manuaalisen työn vähentymisestä.

Sähköisen taloushallinnon ollessa käytössä laskun tekijän ei tarvitse syöttää tietoja erikseen laskupohjaan, vaan myyntitilaus voidaan muuttaa suoraan laskuksi. Lisäksi laskun tulostamiselta ja postittamiselta vältytään ja lasku välittyy vastaanottajalle sähköisesti.  Lähetettävän laskun jälkitarkastus, kirjautuminen kirjanpitoon ja laskun arkistointi automatisoituvat eli laskujen kierrätys ja hyväksyminen helpottuvat ja nopeutuvat.  Laskun lähettäjän eduksi voidaan laskea myös se, että sähköinen lasku on paperista nopeammin perillä. 

Sähköisen laskun vastaanottaja voi noutaa laskun suoraan ohjelmasta, jolloin laskun tiedot voidaan tarkastaa, hyväksyä ja lähettää pankkiin eräpäiväkäsittelyyn. Tämän jälkeen maksutiedot päivittyvät automaattisesti kirjanpitoon ja lasku arkistoidaan sähköisesti.  Lisäksi sähköisen laskutuksen hiilijalanjälki on pienempi kuin paperisen laskun. Yrityksestä lähtevän laskun hiilidioksidipäästöt ovat alle puolet paperisen laskun päästöistä ja vastaanotetun verkkolaskun päästöt ovat alle neljäsosan paperilaskun hiilijalanjäljestä.

Muut hyödyt
-----------

Palkanlaskennan toteuttaminen sähköisen taloushallinnon järjestelmässä auttaa vähentämään moninkertaista ja manuaalista käsittelytyötä. Työntekijöiden palkkalaskelmat voidaan luoda ja maksattaa työntekijöiden järjestelmään tekemiin kirjauksiin tai valmiiksi asennettuihin palkkamalleihin perustuen. Työntekijät voivat myös tehdä omat matka- ja kululaskunsa suoraan järjestelmään, josta laskun tarkastaja voi sen hyväksyä. 

Lisäksi sähköisen taloushallinnon kautta voidaan hoitaa esimerkiksi alv- ja TyEL-ilmoituksia sekä palkkojen vuosi-ilmoituksia ja veroilmoituksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3 4  Ympäristöystävällinen verkkolasku
Eino Katajavuori esiintymässä jatko­sodan aikaan kesällä 1942.
**Eino Kullervo Katajavuori** (vuoteen 1906 **Ehnberg**; 1. joulukuuta 1905 Helsinki – 9. huhtikuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen ksylofonisti, laulaja, näyttelijä ja orkesterinjohtaja. 

Alun perin sähköasentajana työskennellyt Katajavuori pääsi 1920-luvun puolivälissä helsinkiläisen ravintola Cuban orkesteriin. Sieltä hänet kiinnitettiin vuonna 1926 Dallapéhen, jossa hän soitti aina vuoteen 1938, opiskellen välillä Helsingin musiikkiopistossa ja Helsingin kansankonservatorion näyttämöluokalla. Dallapéssa Katajavuori toimi myös kapellimestarina vuosina 1937–1938 Georg Malmsténin jälkeen. Ksylofoninsoiton lisäksi hän oli aika ajoin yhtyeen laulusolistina ja lauloi myös muutamalla levyllä. Näistä tunnetuin lienee *Ikkunanpesijä* vuodelta 1938.

Sota-aikana Katajavuori kuului viihdytyskomppaniaan ja toimi useiden asemiesiltojen hauskuuttajana. Hänen tunnetuin hahmonsa oli hajamielinen professori. Myöhemmin hän oli mukana myös varieteekiertueilla ulkomailla aina Yhdysvaltoja myöten. Sotien jälkeen Katajavuori näytteli useissa elokuvissa vuosina 1945–1960. Hänen ensimmäinen pääosansa oli Veikko Itkosen elokuvassa *Kohtalo johtaa meitä* (1945). Jostain syystä hän sai elokuvissa esittää aina vakavia tai konnamaisia rooleja, joissa hänen mahdolliset näyttelijänlahjansa eivät päässeet kunnolla esiin.

Vuonna 1958 Katajavuori liittyi Pumppu-Veikkoihin, josta muotoutui suosittu Humppa-Veikot. Hän pysyi orkesterissa niin kauan kuin terveyttä riitti. 1970-luvun alussa Katajavuorelta ilmestyi myös muutama soololevytys.

Eino Katajavuoren sisar oli kanteletaiteilija Ulla Katajavuori. Hänen poikansa oli jazz- ja viihdepianisti Esa Katajavuori, joka toimi myös teatterikapellimestarina muun muassa Hämeenlinnan kaupunginteatterissa.

Soololevytykset
---------------

* "Kaksi kolpakkoa, neiti", albumilla *Humppa-Veikot jälleen* (1971, CBS)
* "Caramba Caracho", albumilla *Yleisön pyynnöstä: Humppa-Veikot solisteineen* (1972, CBS)
* "Etana asialla", albumilla *Humppa-Veikot keikalla* (1973, CBS)
* "Kaksipa poikaa Kurikasta", duetto Pentti Tuomisen kanssa albumilla *Lentäen sun luo* (1973, Blue Master)

Lähteet
-------

1. ↑  Eino Katajavuori Elonetissä.
2. ↑  Nikula, Jaana: *Polttava katse – Regina Linnanheimon elämä ja elokuvat*, s. 137. Helsinki: Like, 2000. ISBN 951-578-795-5.
3. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Otavan musiikkitieto: A–Ö*, s. 181. Helsinki: Otava, 1997. ISBN 951-1-14518-5.
4. ↑  Pomus.netin tietokanta
5. ↑  Suomen Äänitearkiston tietokanta[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Eino Katajavuori Populaarimusiikin museon tietokannassa
* Eino Katajavuori Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Salou Djibo** (s. 1965) on nigeriläinen sotilas. Hän toimi maansa presidenttinä vuoden 2010 sotilasvallankaappauksesta vuoden 2011 vaaleihin asti.

Elämänvaiheita
--------------

Salou Djibo syntyi Namaron kylässä, lähellä Nigerjokea. Etniseltä taustaltaan hän on djerma. Hän on naimisissa ja hänellä on viisi lasta. Upseerinopintoja Salou on suorittanut Norsunluurannikolla ja täydentänyt opintojaan Marokossa ja Kiinassa. Kotimaassaan hän on toiminut sotilaskouluttajana Agadezissa ja komentanut varuskuntaa pääkaupungissa Niameyssa. 

Kansainvälistä uraa Salou Djibo on tehnyt rauhanturvatehtävissä Norsunluurannikolla vuonna 2004 ja Kongon demokraattisessa tasavallassa vuonna 2006. 

Presidentti Mamadou Tandja pyrki vuonna 2009 jatkamaan virkakauttaan. Hänen ilmoituksensa aiheutti Nigerissä poliittisen kriisin. Maan oppositio tyrmistyi ilmoituksesta ja maan perustuslakituomioistuin piti pyrkimyksiä laittomina. Presidentti Tandja yritti järjestää asiasta kansanäänestyksen, mutta perustuslakituomioistuin piti sitäkin laittomana. Sen jälkeen presidentti Tandja hajotti perustuslakituomioistuimen ja ilmoitti hallitsevansa maata hätätila-asetusten turvin.

Syntyneessä sisäpoliittisessa kriisissä vuonna 2010 Salou Djibon johtama sotilasjuntta kaappasi vallan, otti nimekseen "Demokratian palauttamisen ylimmän neuvoston" ja nimitti Djibon johtajakseen. Juntan puhemiehenä toimi Djibrilla Hamidou Hima, joka oli tärkeässä asemassa maan edellisessä sotilasvallankaappauksessa 1999. Dijbo käytti valtaa aluksi Himan taustalla. Hänen tavoitteenaan oli tehdä Nigeristä "hyvän hallinnon ja demokratian mallimaa". Hän lupasi järjestää vaalit, ja että kukaan juntan jäsenistä ei asettuisi niissä eddolle. Hän nimitti pääministeriksi Mahamadou Dandan, joka oli siviili ja toiminut Daouda Malam Wankén hallinnossa. Lupauksensa mukaisesti Djibo luopui vallasta vaalien jälkeen vuonna 2011.

Lähteet
-------

1. ↑  Salou Djibo: The quiet successor *France24*.  1.3.2010. Viitattu 7.10.2019.
2. ↑  Niger presidential election 'is example for Africa' *BBC*.  12.3.2011. Viitattu 7.10.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Winsome Cripps** (myöhemmin Dennis, 9. helmikuuta 1931 – 30. toukokuuta 1997) oli australialainen yleisurheilija, joka osallistui olympiakisoihin. 

Cripps kuului Helsingin olympialaisissa 1952 Australian 4 × 100 metrin viestijoukkueeseen, jonka muut jäsenet olivat Shirley Strickland, Verna Johnson ja Marjorie Jackson. Joukkue juoksi alkuerissä nopeimman ajan ja oli yksi suurimmista kultamitalisuosikeista loppukilpailussa. Unelma olympiavoitosta tuhoutui kuitenkin viimeisen vaihdon Crippsiltä Jacksonille kömmähdykseen. Joukkue sijoittui lopulta viidenneksi.

Henkilökohtaisilla sadalla ja kahdella sadalla metrillä Cripps juoksi finaalissa sijoittuen kummallakin matkalla neljänneksi.

Lähteet
-------

1. ↑  4 × 100 m viesti 1952 sports-referencessa (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Winsome Cripps Sports-reference.com-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Australian Women's Register
* Trove

 |

 |
Maribin maakunnan sijainti
**Maribin maakunta** (arab. مأرب‎, Ma'rib) on yksi Jemenin maakunnista. Maakunta on nimetty sen hallinnollisen keskuksen, Maribin, mukaan. Maakunnan pinta-ala on noin 17 500 neliökilometriä ja vuonna 2012 sen asukasluku oli 296 100.

Marib jakautuu 14 piirikuntaan. Maakunta on perustettu vuonna 1984. Maribin kaupunki oli muinaisen Saban kuningaskunnan keskusta. Sen tulvavesipato mahdollisti maanviljelyn autiomaassa, mutta 500-luvulla maustekauppa hiipui ja Maribin pato murtui, mikä köyhdytti alueen. Vasta 1900-luvun loppupuolen öljynporaus on tuonut uutta vaurautta alueelle.

Lähteet
-------

1. ↑  Yemen *citypopulation.de*. citypopulation.de. Viitattu 28.1.2015. (englanniksi)
2. ↑  Districts of Yemen (Maakunnan tunnus on YE.MA) Statoids. Viitattu 28.1.2015. (englanniksi)
3. ↑  Governorates of Yemen Statoids. Viitattu 28.1.2015. (englanniksi)
4. ↑  Marib - History Lonely Planet.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 28.1.2015. (englanniksi)

  

Jemenin maakunnat

* Abyan
* Aden
* Al Bayda
* Al Dali
* Al Hudaydah
* Al Jawf
* Al Mahrah
* Al Mahwit
* Amanat al Asimah
* Amran
* Dhamar
* Hadramaut
* Hajjah
* Ibb
* Lahij
* Ma'rib
* Raymah
* Saada
* Sanaa
* Shabwah
* Suqutra
* Ta'izz
**Eino Kaikkonen** (s. 1945) on suomalainen opettaja ja runonlausuja.

Kaikkonen kävi Kajaanin lyseota ja opiskeli sen jälkeen Kajaanin opettajaseminaarissa 1965–1969 valmistuen sieltä kansakoulunopettajaksi. Hän kirjoitti artikkeleita Kajaanissa vuosina 1969–1970 ilmestyneeseen Hihapuukko- underground-lehteen. Lehti ja sen päätoimittajana ollut Kaikkonen haastettiin syksyllä 1969 oikeuteen siveellisyyslain rikkomisesta lehden ns. "pornonumeron" vuoksi, mutta syytteet hylättiin hovioikeudessa.

Kaikkonen toimi opettajana vuodesta 1969 alkaen. Hän oli suomalaisluokkien opettajana Tukholman Rinkebyssä 1985–1987 ja sen jälkeen opettajana Vantaalla Rautkallion koulussa 1988–1990 ja Kivistön koulussa vuodesta 1990 alkaen. Hän jäi eläkkeelle elokuussa 2012. Kaikkonen on kirjoittanut kulttuuriaiheista lehtiartikkeleita ja pitänyt runonlausuntaesityksiä.  Hän oli Pentti Haanpään seuran puheenjohtaja 1973-83 ja Suomen Arvostelijain Liiton (SARV) puheenjohtaja 1990-91.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Voimaa runoista - Eino Kaikkonen on lausunut runoja yli puoli vuosisataa, Kirkko ja kaupunki 7.11.2012
2. ↑  Vuonna -69 valmistuneet opettajat hyvästelivät lakkautetun opinahjonsa performanssilla, Yle uutiset 8.6.2013
3. ↑  Karemo, Tuomas: Eroottinen materiaali vei viimeisille kirjakäräjille *Yle Uutiset*.  23.9.2009. Viitattu 7.5.2016.
4. ↑  Aimo Ruusunen : *Tervehdys jälleen!, YLL Yleinen lehtimiesliitto ry (Internet Archive -linkki)*
5. ↑  Vantaan opettajien vaaliextra 23.9.2004

Aiheesta muualla
----------------

* Jukka Kemppisen blogi 18.9.2011 : Epätieto
**Robert Douglas Fyfe** (25. syyskuuta 1930 Kirkcaldy, Fife – 15. syyskuuta 2021) oli skotlantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Howard Sibshawin roolista komediasarjassa *Vielä virtaa*.

Nuoruus ja ura
--------------

Fyfe syntyi Kirkcaldyssa vuonna 1930 kelloseppä Douglas Fyfelle ja hänen vaimolleen Irvinelle. Hän kävi Kirkcaldy high schoolia, missä hän sai ensikosketuksensa näyttelemiseen osallistuessaan näytelmiin. Tämän jälkeen hän aloitti opinnot Edinburghin yliopistossa, mutta jätti ne kesken siirtyäkseen näyttelijä Esmé Churchin oppiin Northern Theatre Schooliin Bradfordiin. Valmistuttuaan vuonna 1954 Fyfe esiintyi ensin Churchin kanssa Northern Children's Theatren kiertueella ja sen jälkeen useissa repertoaariteattereissa.

Fyfen televisioroolit olivat aluksi pääasiassa pieniä sivurooleja, kuten esimerkiksi kovanaaman rooli saippuasarjassa *Coronation Street* vuonna 1966. Vuonna 1984 Fyfe teki ensiesiintymisensä tunneituimmassa roolissaan *Vielä virtaa* -sarjan Howardina sarjaan perustuvassa näytelmässä Bournemouthissa. Fyfen roolihahmo oli ankaran vaimonsa Pearlin tossun alla oleva mies, joka yritti vaimoltaan salaa karata pyöräretkille toisen naisensa Marinan kanssa. Seuraavana vuonna Fyfen roolihahmo teki ensiesiintymisensä itse televisiosarjassa, aluksi vierailijana ja myöhemmin osana sarjan vakiokaartia.

2000-vuosikymmenellä Fyfe näytteli elokuvissa *Maailman ympäri 80 päivässä* sekä *Babel*. *Vielä virtaa* -sarjan päättymisen jälkeen Fyfe esiintyi toisessa roolissa *Coronation Street* -sarjassa vuonna 2012, tällä kertaa eläköityvänä liikenteenohjaajana, sekä elokuvassa *Pilvikartasto* samana vuonna.

Yksityiselämä
-------------

Fyfe avioitui teatterilavasuunnittelija Diana Rushin kanssa vuonna 1957, ja he saivat kolme poikaa. Fyfe kuoli munuaissairauteen 90-vuotiaana 15. syyskuuta 2021. Hän oli jäänyt leskeksi edellisessä kuussa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hayward, Anthony: Robert Fyfe obituary *The Guardian*.  24.9.2021. Viitattu 9.10.2021. (englanniksi)
2. ↑  Harrison, Jody: Robert Fyfe: Last of the Summer Wine star dies aged 90 *The Herald*.  23.9.2021. Viitattu 9.10.2021. (englanniksi)
3. 1 2 3  Robert Fyfe: Last of the Summer Wine actor dies at 90 *BBC News*.  22.9.2021. BBC. Viitattu 9.10.2021. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Satoshi Tsunami** (jap. 都並 敏史; s. 14. elokuuta 1961 Tokyo, Japani) on japanilainen entinen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Satoshi Tsunami edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1980-1995. Hän on osallistunut mm. Asian mestaruuskilpailuissa 1992 sekä Kuningas Fahdin cupin 1995.

Tilastot
--------

| Japanin maajoukkueessa |
| --- |
| Vuodet | ottelut | maalit |
| 1980 | 3 | 0 |
| 1981 | 7 | 0 |
| 1982 | 8 | 0 |
| 1983 | 10 | 0 |
| 1984 | 5 | 0 |
| 1985 | 7 | 0 |
| 1986 | 5 | 2 |
| 1987 | 10 | 0 |
| 1988 | 0 | 0 |
| 1989 | 0 | 0 |
| 1990 | 0 | 0 |
| 1991 | 0 | 0 |
| 1992 | 10 | 0 |
| 1993 | 10 | 0 |
| 1994 | 0 | 0 |
| 1995 | 3 | 0 |
| Yhteensä | 78 | 2 |

Aiheesta muualla
----------------

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database

Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 1992
1 Matsunaga |
2 Ōtake |
3 Katsuya |
4 Horiike |
5 Hashiratani |
6 Tsunami |
7 Ihara |
8 Fukuda |
9 Takeda |
10 Ramos |
11 Miura |
12 Yamada |
13 Sakakura |
14 Kitazawa |
15 Yoshida |
16 Nakayama |
17 Moriyasu |
18 Jinno |
19 Maekawa |
20 Takagi |
Valmentaja Ooft

Japanin joukkue – Kuningas Fahdin cup 1995
1 Matsunaga |
2 Natsuka |
3 Tsunami |
4 Ihara |
5 Hashiratani |
6 Moriyasu |
7 Horiike |
8 Kitazawa |
9 T. Yamaguchi |
10 Ramos |
11 Miura |
12 Kikuchi |
13 Hasegawa |
14 Isogai |
15 M. Yamaguchi |
16 Fukuda |
17 Soma |
18 Yanagimoto |
19 Okano |
20 Kojima |
Valmentaja Kamo



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Japani
* Korea

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |

 |
**Mariazellin basilika** on Itävallan tärkein pyhiinvaelluskohde ja yksi tärkeimmistä katolisista pyhiinvaelluskohteista Euroopassa. 1100-luvulla perustetussa pyhiinvaelluskohteessa osoitetaan kunnoitusta puiselle marianpatsaalle eli armonkuvalle. Tätä armonkuvaa kunnioitetaan Itävallan Suurena äitinä (Magna Mater Austriae), Unkarin Suurena valtiattarena (Magna Hungarorum Domina) ja slaavilaisten Suurenmoisena äitinä (Mater Gentium Slavorum)

Basilika on pyhitetty Neitsyt Marian syntymän muistolle, ja legendan mukaan pyhiinvaelluskohde perustettiin 21. joulukuuta 1157. Mariazell mainitaan kirjallisesti ensimmäisen kerran vuonna 1243, ja yksi kirkon Marian alttareista vihittiin käyttöön vuonna 1266.

Mariazellin basilika kuuluu Fatiman, Lourdesin, Loreton, Altöttingin ja Częstochowan ohella Shrines of Europe -luetteloon, eli se on Eupoopan merkittävimpiä katolisia pyhiinvaelluskohteita. Siellä käy vuosittain lähes miljoona pyhiinvaeltajaa.

 Kuvia Mariazellin basilikasta
------------------------------

* Kuva basilikan sisältä armonkappelin suuntaan.Kuva basilikan sisältä armonkappelin suuntaan.
* Pääalttari.Pääalttari.
* Goottilainen pääsisäänkäynti.Goottilainen pääsisäänkäynti.
* Oven heloja kirkonpihalta.Oven heloja kirkonpihalta.
* Kuvaesitys unkarilaisten voitosta turkkilaisia vastaan.Kuvaesitys unkarilaisten voitosta turkkilaisia vastaan.
* Myöhäisgoottilainen Marian-patsas.Myöhäisgoottilainen Marian-patsas.
* Armonkappeli.Armonkappeli.
* Puinen Magna Mater Austriæ patsas.Puinen *Magna Mater Austriæ* patsas.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mariazell *www.mariazell-info.at*.  Arkistoitu 13.10.2016. Viitattu 3.10.2016. (saksaksi)
2. ↑  Mariazell Shrine - Mariazell, Austria *Sacred Destinations*. Viitattu 3.10.2016. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mariazellin basilika** Wikimedia Commonsissa
**Renault RS10** on Formula 1 -auto, jota Renault-talli käytti kaudella 1979. RS10 oli historian toinen Renault'n F1-auto ja ensimmäinen turbomoottorinen auto, jolla voitettiin F1-osakilpailu. Auton voimanlähteenä oli Renault'n oma 1,5-litrainen V6-turbomoottori. Autolla kilpailuissa ajoivat ranskalaiset Jean-Pierre Jabouille ja René Arnoux.

Saavutukset
-----------

Ranskan GP:sta Renault saavutti historian ensimmäisen voittonsa, kun Jabouille ajoi paalupaikalta voittoon. Arnoux täydensi tallin menestystä sijoittumalla kolmanneksi lähdettyään kilpailuun toisesta lähtöruudusta Jabouillen rinnalta. Arnoux myös ajoi kilpailun nopeimman kierrosajan. Britannian GP:ssa Arnoux ylsi toistamiseen peräkkäin palkintokorokkeelle sijoittumalla kilpailussa nyt toiseksi. Jabouille lähti Saksan GP:hin paalupaikalta, mutta joutui keskeyttämään jo kilpailun alkuvaiheessa. Itävallan GP:ssa Arnoux saavutti paalupaikan ja ajoi kilpailun nopeimman kierroksen, mutta lopputuloksissa hän oli kuudes. Jabouille saavutti paalupaikan Italian GP:sta, mutta kilpailussa hän joutui keskeyttämään. Kauden päätöskilpailussa, Yhdysvaltain GP:ssa, Arnoux ajoi palkintokorokkeelle toiseksi.

Renault saavutti kauden aikana yhteensä 26 pistettä. Valmistajien MM-sarjassa se sijoittui kuudenneksi.

Teknisiä tietoja
----------------

* Moottori: Renault Gordini EF1, 1 492cc (1.5 L) 90° V6, 530 hv @ 11 000 RPM, KKK:n tuplaturbo, paino 179 kg
* Vaihdelaatikko: 6-vaihteinen manuaali
* Renkaat: Michelin
* Polttoaine: Elf

Formula 1 -tulokset
-------------------

(**lihavointi** tarkoittaa paalupaikkaa ja *kursivointi* kilpailun nopeinta kierrosta.)

| Vuosi | Talli | MoottoriRenkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1979 | Renault | Renault Gordini EF1 V6T**M** |  | ARG | BRA | RSA | USW | ESP | BEL | MON | FRA | GBR | GER | AUT | NED | ITA | CAN | USA | 26 | 6. |
| Jean-Pierre Jabouille |  |  |  |  |  |  | NC | **1** | Kesk. | **Kesk.** | Kesk. | Kesk. | **14** | Kesk. | Kesk. |
| RenéArnoux |  |  |  |  |  |  | Kesk. | *3* | 2 | Kesk. | ***6*** | **Kesk.** | Kesk. | Kesk. | 2 |

  


|  |
| --- |
| Ranska Renault DP World F1 Team |
| **Tallipäällikkö:**Ranska Cyril Abiteboul
**Kilpakuljettajat:**3. Australia Daniel Ricciardo ·  31. Ranska Esteban Ocon
**Testikuljettaja:**Kiina Guanyu Zhou
**Formula 1 -autot:**
RS01 ·  RS10 ·  RE20 ·  RE20B ·  RE30 ·  RE30B ·  RE30C ·  RE40 ·  RE50 ·  RE60 ·  RE60B ·  R202 ·  R23 ·  R23B ·  R24 ·  R25 ·  R26 ·  R27 ·  R28 ·  R29 ·  R30 ·  R31 ·  RS16 ·  R.S.17 ·  R.S.18 ·  R.S.19 ·  R.S.20 |
Satsuman han vastaa suurelta osin nykyistä Kagoshiman prefektuuria.
**Satsuman han** (jap. 薩摩藩, *Satsuma han*) oli yksi voimakkaimmista daimion hallitsemista feodaalialueista (*han*) Japanissa Tokugawa-bakufun aikaan. Sillä oli merkittävä rooli Meiji-restauraatiossa ja sitä seuranneessa Meiji-kauden hallinnossa. Edo-kauden ajan sitä hallitsivat Shimazu-klaanin tozama-daimiot, ja sen alue käsitti Satsuman ja Ōsumin provinssit ja osia Hyūgan provinssista Kyūshūn saarella. Se piti Ryūkyū-kuningaskuntaa vasallivaltionaan.*lähde?* Satsuman hanin alue vastaa nykyisin suurelta osin Kagoshiman prefektuuria ja osia Miyazakin prefektuurista. 

Virallisesti alue tunnettiin Kagoshiman hanina. Sitä hallittiin Kagoshiman linnasta Kagoshiman kaupungissa. Sen vuosittainen riisintuotanto oli noin 729 000 *kokua*, toiseksi suurin määrä Kagan hanin jälkeen.*lähde?*

Satsuman daimiot
----------------

1. Shimazu Iehisa
2. Shimazu Mitsuhisa
3. Shimazu Tsunataka
4. Shimazu Yoshitaka
5. Shimazu Tsugutoyo
6. Shimazu Munenobu
7. Shimazu Shigetoshi
8. Shimazu Shigehide
9. Shimazu Narinobu
10. Shimazu Narioki
11. Shimazu Nariakira
12. Shimazu Tadayoshi

Lähteet
-------

1. 1 2  Deal, William E.: *Handbook to Life in Medieval and Early Modern Japan*, s. 82. Oxford University Press, 2007. ISBN 9780195331264. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Satsuman han** Wikimedia Commonsissa
**Raadin lentokenttä** (ICAO: **EETR**) on entinen lentokenttä ja sotilastukikohta Virossa, pari kilometriä Tarton keskustasta koilliseen. Lentokenttä sijaitsee pääosin Tarton kunnan, osittain myös Tarton kaupungin alueella. Lentokentällä oli yksi kolme kilometriä pitkä, betonipäällysteinen kiitotie. Tällä hetkellä kentällä sijaitsee Viron kansallismuseo.

Historiaa
---------

Lentokenttä rakennettiin Raadin kartanon maille. Lentokentältä lennettiin ensilennot vuonna 1914. Neuvostomiehityksen aikana Raadin kenttä oli yksi Neuvostoliiton strategisista lentotukikohdista, ainoa Baltian alueella.

Viimeiset lennot kentältä lennettiin vuonna 1996.

Kiitotien länsipäähän avattiin vuonna 2016 Viron kansallismuseon uusi päärakennus.

* Lentotukikohdan rakennuksia vuonna 2008.Lentotukikohdan rakennuksia vuonna 2008.
* Lentotukikohdan tarvikesuojia vuonna 2012.Lentotukikohdan tarvikesuojia vuonna 2012.
* Kiitotie vuonna 2008.Kiitotie vuonna 2008.

Lähteet
-------

1. ↑  Maainfo Kaardirakendus (Viron maanmittauslaitoksen karttapalvelu) Maa-amet. Viitattu 1.10.2018. (viroksi), (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Raadin lentokenttä** Wikimedia Commonsissa

ViroViron lentoasemat

|  |  |
| --- | --- |
| Siviililentoasemat | 
* Kärdla
* Kihnu
* Kuressaare
* Narva
* Pärnu
* Rapla
* Ridali
* Ruhnu
* Tallinna
* Tapa
* Tartto
* Viljandi

 |
| Sotilaslentoasemat | 
* Raadi
* Ämari

 |


Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: et:Raadi sõjaväelennuväli
**Johanna Grüssner** (14. marraskuuta 1972) on ahvenanmaalainen jazzlaulaja ja -muusikko. Hän on levyttänyt vuodesta 1995 saakka toistakymmentä albumia, monet niistä yhdessä jazzpianisti Mika Pohjolan kanssa.

Johanna Grüssner opiskeli Berklee College of Musicissa Yhdysvaltojen Bostonissa ja suoritti sitten master-tutkinnon jazzlaulussa Manhattan School of Musicissa. Opintojen jälkeen hän työskenteli New Yorkin Bronxissa sijaitsevassa koulussa, jonka 10–12-vuotiaista oppilaista hän kokosi ja harjoitti gospel-kuoron. Lapsikuoro matkusti esiintymään Ahvenanmaalle vuosituhannen vaihteessa.

Kahdeksan amerikanvuoden jälkeen Grüssner muutti Tukholmaan vuonna 2001. Siellä hän muodosti oman kvintettinsä, johon kuuluivat rumpali Antonio Sanchez, kitaristit Miles Okazaki ja Paul Pesonen sekä basisti Hans Glawischnig. He levyttivät kaksi albumia Naxos-levy-yhtiön ruotsalaiselle Prophone-levymerkille vuosina 2002 ja 2004.

Johanna Grüssner ja hänen sisarensa Ella ja Isabella tunnetaan Ulvens Döttrar -nimisenä laulutriona, joka esittää keskiaikaista musiikkia. Vuonna 2004 trio julkaisi esikoisalbuminsa.

Diskografia
-----------

* 1995: *Johanna Grüssner Band*
* 1998: *Live at Hubbard Hall*
* 2000: *Hur man räddar kärleken & annat*
* 2003: *Moomin Voices / Muminröster*, Mika Pohjolan kanssa
* 2004: *No More Blues* (ProPhone)
* 2006 *Lazy Afternoon* (ProPhone)
* 2007: *Nu blir sommar*, Mika Pohjolan kanssa
* 2008: *I sagans värld – Wonderland*
* 2010: *Come Rain or Come Shine* (ProPhone)
* 2013: *Svenska psalmer, Mika Pohjolan kanssa*
* 2013: *Nu ska vi sjunga*, Mika Pohjolan kanssa
* 2014: *Swedish Songs – The Essential Collection*, Mika Pohjolan kanssa

### Ulvens Döttrar

* 2004: *Värm ditt blod*
* 2009: *En klunk av det blå*

Lähteet
-------

1. 1 2  Johanna Grüssner Band, Blue Music Group, viitattu 29.3.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Grüssnerin verkkosivusto

  

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Johanna Grüssner 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Sattuman soittoa** (*The Music of Chance*) on dokumentaristina paremmin tunnetun Philip Haasin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1993. Sen käsikirjoituksen laati Paul Auster yhdessä Philip ja Belinda Haasin kanssa Austerin samannimisen romaanin perusteella. Elokuva valittiin vuoden 1993 Cannesin elokuvajuhlien Un certain regard -esityssarjaan.

Juoni
-----

Elokuvassa pienten panosten peluri (James Spader) ja kuljeskeleva palomies (Mandy Patinkin) houkutellaan eristäytyneeseen kartanoon, jossa outo Laurelia ja Hardya muistuttava miljonääripari (Joel Grey ja Charles Durning) voittavat heidät uhkapelissä. Vieraat joutuvat rakentamaan kiviaitaa kartanon ympäri.

Vastaanotto
-----------

*VideoHound's Golden Movie Retriever* pitää juonta keinotekoisena ja monenlaisella symboliikalla ladattuna eikä näe sen toimivan yhtä hyvin kuin pohjana olevassa romaanissa. *Video-oppaassa* vuodelta 1994 Bello Romano on samoilla linjoilla ja antaa *Sattuman soitolle* kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "hyvä".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
2. 1 2 3  "The Music of Chance."[vanhentunut linkki] *VideoHound's Golden Movie Retriever*. Gale, 2008. Haettu 7.11.2016 palvelusta HighBeam Research (vaatii tilauksen).
3. ↑  Official Selection 1993 : Un Certain Regard (Arkistoitu – Internet Archive), Festival de Cannes. Viitattu 7.11.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* *Sattuman soittoa* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Sattuman soittoa* Elonetissä.
**Arnaud "Séan" Garnier** (s. 18. kesäkuuta 1984 Sens) on ranskalainen freestylejalkapalloilija. Garnier on yksi maailman tunnetuimpia freestylejalkapalloilijoita. Hänellä on sponsorisopimus Red Bullin kanssa.

Ura
---

Séan pelasi nuorempana jalkapalloa muun muassa Auxerressa ja Troyesissa, mutta hän joutui lopettamaan uransa vuonna 2004 kärsittyään useita loukkaantumisia. Séan opiskeli kuitenkin jalkapallokouluttajaksi ja kehitteli tyylin, jossa yhdistyvät jalkapallo ja breakdance. Vuonna 2008 hän voitti freestylejalkapallon maailmanmestaruuden Brasiliassa. Séan pelaa myös futsalia Ranskan liigan Kremlin Bicêtre Unitedissa, jossa hän on voittanut kertaalleen Ranskan cupin ja kaksi kertaa Ranskan liigan. Séan kuuluu myös englantilaiseen amatöörifutsalseuraan London United Futsal Clubiin, joka pelaa Englannin futsal-liigassa.

Séan sai myös oman hahmon EA Sportsin FIFA Street 4 -peliin. Hahmo kuuluu yhteen pelin freestylejalkapallojoukkueista.

Saavutukset
-----------

### Freestylejalkapallo

* Maailmanmestaruus 2008
* 100-Contestin voitto 2008
* Beachfreestylen maailmanmestaruus 2010
* Ranskan mestaruus 2010, 2011, 2012

### PANNAfootball

* Ranskan mestaruus 2012
* MM-pronssimitali 2012
* 1v1-pannan MM-hopea 2014
* 3v3-pannan MM-hopea 2014

### Futsal

* Ranskan mestaruus 2010, 2015
* Ranskan cupin voitto 2014

Lähteet
-------

1. 1 2
2. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive)
Beninin piirikunnat.
**Beninin piirikunnat** (ransk. *communes*) ovat 77 piirikuntaa Beninin 12 departementissa (*départements*). Piirikunnat on jaettu arrondissementteihin (*arrondissements*) ja ne koostuvat kylistä (*villages*), kaupunginosista (*quartiers*), kaupunkilähiöistä (*quartiers de ville*) tai kaupunkialueista (*quartiers urbains*). 

Piirikunnan pääkaupunki on prefektuuri (préfecture), merkitty "**P**".

Ennen vuotta 1999 departementit oli jaettu 84 piiriin, jotka olivat joko kaupunki- tai maaseutupiirejä. Ennen itsenäistymistä 1960 kuusi maakuntaa oli jaettu cercleseihin, kantoneihin, prefektuureihin ja kyliin tai kaupunkeihin.

Alibori
-------

Aliborin piirikunnat.
1. Banikoara
2. Gogounou
3. Kandi **P**
4. Karimama
5. Malanville
6. Segbana

Atakora
-------

Atakoran piirikunnat.
1. Boukoumbé
2. Cobly
3. Kérou
4. Kouandé
5. Matéri
6. Natitingou **P**
7. Pehonko
8. Tanguiéta
9. Toucountouna

Atlantique
----------

Atlantiquen piirikunnat.
1. Abomey-Calavi
2. Allada **P**
3. Kpomassè
4. Ouidah
5. Sô-Ava
6. Toffo
7. Tori-Bossito
8. Zè

Borgou
------

Borgoun piirikunnat.
1. Bembèrèkè
2. Kalalé
3. N'Dali
4. Nikki
5. Parakou **P**
6. Pèrèrè
7. Sinendé
8. Tchaourou

Collines
--------

Collinesin piirikunnat.
1. Bantè
2. Dassa-Zoumè **P**
3. Glazoué
4. Ouèssè
5. Savalou
6. Savé

Donga
-----

Dongan piirikunnat.
1. Bassila
2. Copargo
3. Maaseudun Djougou
4. Kaupunkien Djougou **P**
5. Ouaké

Kouffo
------

Kouffon piirikunnat.
1. Aplahoué **P**
2. Djakotomey
3. Klouékanmè
4. Lalo
5. Toviklin
6. Dogbo-Tota

Littoral
--------

Littoralin piirikunta.
1. Cotonou

Mono
----

Monon piirikunnat.
1. Athiémé
2. Bopa
3. Comé
4. Grand-Popo
5. Houéyogbé
6. Lokossa **P**

Ouémé
-----

Ouémén piirikunnat.
1. Adjarra
2. Adjohoun
3. Aguégués
4. Akpro-Missérété
5. Avrankou
6. Bonou
7. Dangbo
8. Porto Novo **P**
9. Sèmè-Kpodji

Plateau
-------

Plateaus piirikunnat.
1. Ifangni
2. Adja-Ouèrè
3. Kétou
4. Pobé **P**
5. Sakété

Zou
---

Zoun piirikunnat.
1. Abomey **P**
2. Agbangnizoun
3. Bohicon
4. Cové
5. Djidja
6. Ouinhi
7. Za-Kpota
8. Zangnanado
9. Zogbodomey

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Ambassade du Bénin en France - La Réforme de l'administration territoriale au Bénin *www.ambassade-benin.org*. Viitattu 27.2.2021.