recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Antti Savela** (26. helmikuuta 1967 Haapajärvi) on suomalainen juristi, joka toimii Itä-Suomen hovioikeuden presidenttinä.

Elämä ja ura
------------

Savela opiskeli oikeustiedettä Lapin yliopistossa, josta hän valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1993, ja historiaa Jyväskylän yliopistossa, josta hän valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi vuonna 1992 ja filosofian maisteriksi vuonna 2001. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 1995 auskuloituaan Rovaniemen käräjäoikeudessa.

Savela on toiminut Rovaniemen hovioikeuden viskaalina vuosina 1995–1998, korkeimman oikeuden esittelijänä ja oikeussihteerinä, Oulun käräjäoikeuden hallintopäällikkönä vuosina 1998–2004, Kuusamon käräjäoikeuden käräjätuomarina vuosina 2004–2006, Oulun käräjäoikeuden käräjätuomarina ja osastonjohtajana vuosina 2006–2013, Kemi-Tornion käräjäoikeuden laamannina vuosina 2013–2016 sekä Oulun käräjäoikeuden laamannina vuosina 2016–2020. Savela nimitettiin Itä-Suomen hovioikeuden presidentiksi joulukuusta 2020 alkaen. Hän on myös perustanut oman asianajotoimiston vuonna 1995.

Savela on ollut Tuomioistuinviraston johtokunnan jäsenenä. Hän on toiminut Suomen Asianajajaliiton valvontalautakunnan jäsenenä ja varajäsenenä sekä rikosasioiden sovittelun neuvottelukunnan jäsenenä ja varajäsenenä. Savela on myös toiminut vuodesta 2012 lähtien kirkolliskokouksen jäsenenä vanhoillislestadiolaisen Kristillisten perusarvojen puolesta -yhdistyksen ehdokaslistalta valittuna. Hän on toimininut kirkolliskokouksen lakivaliokunnan puheenjohtajana ja puhemiesneuvoston jäsenenä sekä vuonna 2015 perustetun kirkon tulevaisuuskomitean puheenjohtajana.

Savolan isä oli vanhoillislestadiolainen saarnaaja Voitto Savela.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Virolainen, Jyrki: 211. Hovioikeuden presidentti Antti Savela *Rule of law -blogi*.  19.11.2020. Viitattu 23.2.2024.
2. ↑  Oulun käräjäoikeuden laamanniksi Antti Savela *Oikeus.fi*.  28.1.2016. Viitattu 23.2.2024.
3. 1 2  Itä-Suomen hovioikeuden presidentiksi Antti Savela *Tuomioistuinvirasto*.  13.11.2020. Viitattu 23.2.2024.
4. ↑  Aitakumpu, Pekka: Kirkon tulevaisuuskomitean puheenjohtaja Antti Savela: Kirkon hallinto voi muuttua merkittävästi *Päivämies*.  14.5.2015. Viitattu 23.2.2024.
Keskellä Vihdin kylää.
**Vihdin kirkonkylä** on Vihdin kunnan toiseksi suurin taajama ja entinen hallinnollinen keskus (kunnanvirasto muutti kirkonkylästä Nummelaan vuonna 2004). Kirkonkylä sijaitsee Vihdin pohjoisosassa Hiidenveteen kuuluvan Kirkkojärven pohjoisrannalla. Asukkaita kylässä on noin 3 500.

Kirkonkylässä sijaitsevat muun muassa Vihdin kirkko, Pyhän Birgitan kirkon rauniot, Vihdin museo, taidetalo Siirilä ja kesäteatteri. Kirkonkylällä pidetään kesäisin Wuosisatamarkkinat ja juhannusjuhlat, jotka molemmat keräävät tuhansia vieraita. Kesällä 2016 kylässä pidettiin valtakunnalliset lähetysjuhlat.

Vuonna 1994 Vihdin kirkonkylä valittiin Vuoden uusmaalaiseksi kyläksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Vihdin kirkonkylä Vihdin kirkonkylän kyläyhdistys ry.  Arkistoitu 3.8.2016. Viitattu 25.6.2016.
2. ↑  Yleistietoa Vihdistä Vihdin kunta. Viitattu 25.6.2016.
3. ↑  Vihdin kylät Vihdin kunta. Viitattu 25.6.2016.
4. ↑  Olet tässä - Lähetysjuhlat 2016 Vihdin seurakunta.  Arkistoitu 15.8.2016. Viitattu 26.6.2016.
Kansilehti vuodelta 1879. Robert Castren, Finska Debutationen 1808**–**1809.
**Finska deputationen 1808–1809** on Robert Castrénin kirjoittama teos, joka on julkaistu ruotsinkielisenä julkaisuna 1879. Kirja kertoo Suomen suuriruhtinaskunnan synnystä Venäjän arkistojen valossa.

Kuvaus kertoo 1800-luvun alun Suomen autonomian synnystä, sekä Suomessa käydystä Ruotsin ja Venäjän välisestä taisteluista Suomen sodanajalta, kirjassa kuvataan keisari Aleksanteri I:n ja Suomen lähetyskunnan matkasta Pietarissa 1808–1809 ja näiden esityksistä Suomen ja Suomalaisten asemasta keisarikunnan alaisuuteen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Robert Castrén: *Finska deputationen 1808-1809*. G.W. Edlund, 1879. Teoksen verkkoversio (viitattu 15.2.2024). sv
2. 1 2  OMNIA - Finska deputationen 1808-1809 *www.omnia.ie*. Viitattu 20.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Viitattu 9.6.2022
* Hallintohistorian sanakirja, *Finska deputationen* Viitattu 9.6.2022
* Finska deputationen 1808–1809 | Sähköistä kirja Viitattu 9.6.2022
* Napoleon's Empire: European Politics in Global Perspective Finska deputationen 1808–1809 | Sähköistä kirja Viitattu 9.6.2022
* Viitattu 9.6.2022
*
**Heikki Hermonen** (18. toukokuuta 1898 Luvia – 2. heinäkuuta 1979 Pikonlinna, Kangasala) oli diplomi-insinööri ja geodeetti, joka toimi Tampereen teknillisenä apulaiskaupunginjohtajana. 

Heikki Hermosen vanhemmat olivat rovasti Heikki Hermonen ja Eeva Kristiina Iso-Pere ja puoliso vuodesta 1929 Tyyni Impi Maria Frestadius. Hermonen tuli ylioppilaaksi 1920 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1929. Hän toimi maataloushallituksen ylimääräisenä insinöörinä Satakunnassa 1927–1930, Helsingin kaupungin palveluksessa apulaisinsinöörinä 1930–1933, Tampereen geodeettina 1933–1942 ja sitten Tampereen teknillisenä apulaiskaupunginjohtajana vuoteen 1961. Hermonen suunnitteli Luvian vaakunan, josta tuli sittemmin Eurajoen vaakuna.

Lähteet
-------

1. 1 2   Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, s. 210 (Viitattu 10.2.2019)
2. 1 2  Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 8.7.1979, s. 8.
3. ↑  Uusi Eurajoki hylkäsi rapunahkiaisen ja valitsi kuunarin. (Arkistoitu – Internet Archive) *Satakunnan Kansa*, 16.2.2016. (Viitattu 10.2.2019)
**Diskobolos** (m.kreik. Δισκοβόλος, "Kiekonheittäjä") oli Myronin veistämä antiikin kreikkalainen veistos ja siitä alkunsa saanut veistostyyppi. Alkuperäinen veistos, joka on kadonnut, veistettiin klassisella kaudella noin vuonna 460–450 eaa. Miehestä on säilynyt useita myöhempiä esimerkkejä, kuten roomalaisaikaisia kopioita.

*Diskobolos*, roomalainen kopio, noin 140 jaa.

  

*Diskobolos* esittää alastonta kiekonheittäjää heittoasennossa kumartuneena ja kiekkoa pitävä oikea käsi kohotettuna. Urheilijan pää on kääntynyt katsomaan kiekkoa. Alkuperäinen veistos oli tehty pronssista. Veistosta ihailtiin suuresti atleettisten ihanteiden ruumiillistumana, ja se oli roomalaisessa maailmassa yksi suosituimpia kopioitavia kreikkalaisia veistoksia.

*Diskobolosta* ei tule sekoittaa Polykleitoksen veistämään *Diskoforokseen*, joka kuvaa kiekkoa kantavaa urheilijaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Neer, Richard: *The Emergence of the Classical Style in Greek Sculpture*, s. 89. University of Chicago Press, 2010. ISBN 0226570657. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  The Townley Discobolus The British Museum.  Arkistoitu 24.9.2016. Viitattu 22.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Diskobolos** Wikimedia Commonsissa
Max von Hausen
**Max Klemens Lothar von Hausen** (17. joulukuuta 1846 Dresden – 19. maaliskuuta 1922 Dresden) oli saksalainen kenraali, joka palveli komentajana ensimmäisen maailmansodan alkuvaiheessa.

Hausen liittyi Saksin armeijaan vuonna 1864 ja osallistui vuoden 1866 sotaan sekä Ranskan–Saksan sotaan 1870–1871. Sen jälkeen hän toimi 1871–1874 opettajana Berliinin sota-akatemiassa ja palveli 1875–1887 pääesikunnassa. Hänet ylennettiin 1893 kenraalimajuriksi, 1897 kenraaliluutnantiksi, 1901 jalkaväenkenraaliksi ja 1910 kenraalieverstiksi. Hausen toimi vuodesta 1900 12:nnen armeijakunnan komentajana ja 1902–1914 Saksin sotaministerinä.

Maailmansodan sytyttyä Hausen kutsuttiin takaisin palvelukseen ja nimitettiin saksilaisista armeijakunnista kootun Saksan kolmannen armeijan komentajaksi. Ranskaan ja Belgiaan suoritetussa hyökkäyksessä kolmas armeija muodosti saksalaisten keskustan. Syyskuun alussa 1914 Hausenin joukot tuhosivat pahoin Reimsin. Marnen taistelussa muutamaa päivää myöhemmin hän joutui perääntymään, sillä Karl von Bülowin toisen armeijan perääntyminen paljasti kolmannen armeijan oikean sivustan viholliselle. Hausen jäi pois palveluksesta terveyssyistä 16. syyskuuta 1914 ja hänet korvattiin Karl von Einemilla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Nordisk familjebok*, täydennysosa (1924), s. 301 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 7.2.2014.
2. 1 2  Max Klemens von Hausen (englanniksi) Firstworldwar.com. Viitattu 7.2.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
BastøyIlmakuva saaresta

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
HortenVestfoldNorja |
| Vesialue | 
Oslonvuono |
| Merialue | 
Pohjanmeri |
| Pinta-ala | 
2,3 km² |

muokkaa - muokkaa wikitekstiäTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Bastøy** on saari Oslonvuonossa, Hortenin kunnassa Norjassa. 2,3 neliökilometrin kokoinen saari sijaitsee noin neljä kilometriä mantereesta. Bastøy toimii avovankilana.

Bastøy toimi 1800-luvulla majakkasaarena. Vuonna 1900 saarelle avattiin koulukoti, jonne sijoitettiin rikoksia tehneitä poikia. Koulukoti lakkautettiin vuonna 1970 ja sen rakennuksiin muutti alkoholistien parantola. 1980-luvulla saari muutettiin vankilasaareksi. Vankila muutettiin 2000-luvun alussa humanistis-ekologiseksi vankilaksi, jossa vangit asuvat omissa asunnoissaan ja ovat päivät töissä. Saarella on 115 vankia, jotka viljelevät saaren peltoja ja hoitavat maatilan eläimiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kompleks 2574 Bastøy fengsel (pdf) Regjeringen. Viitattu 22.2.2024. (norjaksi)
2. ↑  Bastin vankilasaarella Norjassa ei esiinny väkivaltaa eikä päihteitä Turun Sanomat. Viitattu 22.2.2024.
**Ari Pekka Siiriäinen** (19. marraskuuta 1939 Viipuri – 9. joulukuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen arkeologi.

1950- ja 1960-luvuilla Siiriäinen osallistui Pohjois-Suomen voimalaitostyömaiden arkeologisille hätäkaivauksille. Monissa artikkeleissaan hän käsitteli näissä tutkimuksissa esille nousseita aiheita, joita olivat muun muassa kivikauden talous, kulttuurien kehitys ja ajoituksien ongelmat. Hän jätti Pro Gradu -tutkielmansa vuonna 1969 arkeologiasta ja geologiasta sekä väitteli vuonna 1974 maankohoamisen ja asuinpaikkojen kronologiasta teesillään *Studies Relating to Shore Displacements and Stone Age Chronology in Finland* (1974). Väitös toi ajoitukseen voimakkaan geologisen näkökulman, ja hänen työtään väritti tämän jälkeen voimakkaasti luonnontiede.

Siiriäinen toimi vuosina 1977−1982 Museovirastolla amanuenssina ja intendenttinä, ja hänet valittiin vuonna 1983 professoriksi Helsingin yliopistoon, josta hän eläköityi vuonna 2003. 1960-luvulla hän osallistui Pohjoismaiden yhteisiin hankkeisiin etelä-Egyptin Nuubiassa, ja 1970-luvulla hän suoritti tutkimuksia Keniassa. Monet hänen hankkeistaan liittyivät Afrikkaan, jossa hän tutki aavikoitumista, ihmisen maankäyttöä ja vaikutusta luontoon. 1980-luvun lopulla hän johti tutkimuksia Perussa, Chilessä ja Boliviassa. Vuosina 1998−2001 hän osallistui Jordaniassa Jabal Harun -projektiin. Osallistuminen ulkomaisiin projekteihin teki hänet kansainvälisesti tunnetuksi samalla kun vastuu kotimaisesta tutkimuksesta jäi vähemmälle huomiolle. Lisäksi Siiriäinen muun muassa laati esihistoriaa koskevan pääluvun *Maailmanhistorian pikkujättiläiseen* sekä *Suomen historian pikkujättiläiseen*, joista tuli sittemmin historian oppiaineen suomenkielisiä standarditeoksia aina yliopistoja myöten.

Lähteet
-------

* Uppslagsverket Finland: Ari Siiriäinen

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Ari Siiriäinen 

1. ↑  Maailmanhistorian pikkujättiläinen *www.goodreads.com*. Viitattu 24.4.2021.
**Materiaali-insinöörikilta ry** (lyhenne **MIK**) on Tampereen yliopiston tekniikan ja luonnontieteiden tiedekuntaan kuuluva materiaalitekniikan opiskelijoiden ainejärjestö. Kilta toimii Tampereen yliopiston ylioppilaskunnan TREYn piirissä ja on myös Tampereen Teekkarit ry:n jäsen. Killan tarkoituksena on yhdistää Tampereen yliopiston materiaalitekniikan opiskelijat ja edistää materiaalitekniikan opiskelijoiden yhteistoimintaa, kehittää harrastusmahdollisuuksia sekä ajaa jäsentensä etuja opintoihin liittyvissä asioissa.*lähde?*

Killan tehtäviin kuuluu valvoa Materiaalitekniikkaa opiskelevien etua opintoihin liittyvissä asioissa. Vaikuttamistyötä tehdään mm. Materiaaliopin laboratorion suuntaan. Tästä esimerkkinä kiltahuoneella säännöllisesti järjestettävät opintoavautumiskahvit, joissa opiskelijat voivat esittää materiaalitekniikan laitoksen henkilökunnalle kysymyksiä ja palautetta kurssien toteutuksesta.*lähde?*

MIK on Tampereen Teekkarit ry:n jäsen ja Tampereen ylioppilaskunnan TREYn piirissä toimiva järjestö.

Kilta perustettiin 1993 entisen Dislokaatio ammattiainekerhon kiltauduttua. Ennen kiltautumista materiaalitekniikkaa opiskeltiin osana Koneenrakentajakiltaa (KoRK).*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Tampereen Teekkarit ry perustajat Tampereen Teekkarit ry.  Arkistoitu 25.1.2022. Viitattu 12.12.2020.
2. ↑  TREYn piirissä toimivat järjestöt TREY. Viitattu 12.12.2020.
**Paul Mikael Källman** (s. 12. helmikuuta 1964 Karjaa) on entinen suomalainen käsipalloilija. Hän on lajin kaikkien aikojen menestynein suomalaispelaaja. Källman on valittu Suomen parhaaksi käsipallonpelaajaksi 14 kertaa: vuosina 1985–1996 sekä 2000 ja 2002.

Pelaajaura
----------

### Seurataso

Källman aloitti käsipallon pelaamisen 12-vuotiaana Karjaan BK-46:ssä vuonna 1976 ja pelasi seuran edustusjoukkueessa 1980–1987.
Seuraavana vuonna hän siirtyi ammattilaiseksi Saksan Bundesligan SG Wallau-Massenheimiin. Wallau-Massenheimissä hänet valittiin parhaaksi ulkomaalaiseksi pelaajaksi neljä kautta ja yleisö valitsi hänet Bundesligan parhaimmaksi pelaajaksi 1992. Hän voitti Saksan mestaruuden kaksi kertaa, Saksan cupin kaksi kertaa, Saksan supercupin kerran ja EHF-cupin kerran.
Yhdeksän vuoden jälkeen Källman palasi Suomeen ja pelasi Ekenäs IF:ssä yhden kauden. Tämän jälkeen Källman siirtyi taas Saksaan, TUSEM Esseniin missä hän pelasi kaksi vuotta. Uran päätteeksi Källman pelasi BK-46:ssa 1997–2003. Yhteensä Källman teki SM-sarjassa 2560 maalia.

### Maajoukkue

Suomen maajoukkueessa Mikael Källman pelasi 117 A-maaottelua ja teki niissä yhteensä 768 maalia. Ensimmäisen A-maaottelunsa Källman pelasi 7. helmikuuta 1982 Belgiaa vastaan. Hän teki ottelussa viisi maalia. Sadannen A-maaottelunsa hän pelasi 6. marraskuuta 1994 Riihimäellä Ruotsia vastaan. Viimeisen A-maaottelunsa Källman pelasi 6. huhtikuuta 1997 Sveitsiä vastaan.

Valmentajaura
-------------

Mikael Källman valmensi Karjaan BK-46:tta kaudesta 2001–2002 kauteen 2007–2008. Ensimmäiset kaudet hän toimi pelaajana-valmentajana, mutta vuonna 2003 hän lopetti pelaajauransa ja ura jatkui ainoastaan valmentajana. Hän johti BK:n kolmeen Suomen mestaruuteen, joista kaksi ensimmäistä tuli pelaaja-valmentajana. 

Källman siirtyi kaudelle 2008–2009 valmentamaan Kauniaisten HC Westiä, joka heti ensimmäisellä valmennuskaudella voitti käsipallon miesten Suomen cupin. 

Kesäkuussa 2009 Källman valittiin kaksivuotisella sopimuksella Suomen miesten käsipallomaajoukkueen päävalmentajaksi.

Kaudella 2009-2010 loukkaantumisista läpi kauden kärsinyt West saavutti Källmanin johdolla toistamiseen hopeaa. Suoritus tiesi Källmanille kauden päätteeksi vuoden valmentajan titteliä. 

HC West voitti seurahistoriansa ensimmäisen Suomen mestaruuden kaudella 2010-2011. Mestaruus on Källmanille kaikkiaan uran 11. ja valmentajana toinen ja tiesi toisena vuotena peräkkäin vuoden valmentajan titteliä.

Källman solmi keväällä 2015 kolmen vuoden valmennussopimuksen Atlas Vantaan kanssa, mutta se purettiin jo elokuussa 2016.

Perhe ja siviiliura
-------------------

Källman asuu Tammisaaressa ja työskentelee poliisina. Hänellä on neljä lasta. Hänen poikansa Benjamin Källman on jalkapalloilija.

Lähteet
-------

1. 1 2   Suomen käsipallosivut
2. ↑  Källman käsipallomaajoukkueen valmentajaksi *hs.fi*.  10.6.2009. Helsingin Sanomat. Viitattu 13.6.2009.
3. ↑  Suomalainen käsipallolegenda jättää seuransa: "Nyt ollaan kaukana siitä, mistä puhuttiin" *iltasanomat.fi*.  30.8.2016.  Arkistoitu 31.8.2016. Viitattu 30.8.2016.
**Paul T. Thorwall**, vuoteen 1916 **Tarasow** (18. toukokuuta 1888 Lapinjärvi – 1. maaliskuuta 1965 Helsinki) oli diplomi-insinööri, joka loi uran mainosalalla.

Thorwallin vanhemmat olivat kauppias John Tarasow ja Anna Andersson-Höysti. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1916–1919 oli Ellen Vendla Bonsdorff ja toinen vuodesta 1923 Karen Sigrid Lilian Säthren. Thorwall tuli ylioppilaaksi 1906 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1914. Amerikassa hän työskenteli 1907–1909 ja toimi sitten metalli- ja koneteollisuudessa ja tukkukaupan parissa. Thorwall perusti Helsinkiin 1924 Liike-Apu-nimisen mainostoimiston, myöhemmin Oy Liikemainonta Ab, jonka toimitusjohtajana hän toimi vuoteen 1958 ja sitten vielä johtokunnan puheenjohtajana. Thorwall oli Suomen myynti- ja mainosalan yhdistysten perustajajäseniä ja aktiivinen rotari. Voimaliiton jäsen Thorwall toimi Suomen sisällissodassa ensin Savon ryhmän ja sitten Itäarmeijan esikunnan komendanttina. Päämajan etappiesikunnan insinööriosaston päällikkö hän oli 1918. Reservin kapteeniksi Thorwall ylennettiin 1930 ja majuriksi 1942. Hän työskenteli 1939–1940 puolustusministeriön erityistehtävissä ja 1941–1942 päämajan ampumatarviketoimistossa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Aikalaiskirja 1934, s. 679–680 (Viitattu 31.12.2018)
2. 1 2   Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 14.3.1965 s. 17.
3. ↑  Havu, I. Poijärvi L. Arvi P. & Immonen, K. J. (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista*, s. 935. Helsinki: Otava, 1960.
**Tyyne Laina Salminen** (7. toukokuuta 1889 Myrskylä – 1. toukokuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri ja lehtori.

Salmisen vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Kaarle Fredrik Salminen (1851–1895) ja Maria Matilda Mattila (1852–1926). Hän pääsi ylioppilaaksi 1908 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1912 ja filosofian maisteriksi 1919. Salminen teki opintomatkoja Italiaan ja Ranskaan 1926, Saksaan 1930 sekä Ruotsiin ja Norjaan 1932. 

Salminen oli Tuusulan kansanopiston johtajana 1915–1921 ja opettajana Lohjan yhteiskoulussa vuodesta 1921 alkaen. Hän oli Raittiuden ystävien sihteerinä 1920–1921. Salminen oli Suomen nuorison liiton toimikunnan jäsenenä 1917–1922 ja Suomen kansanopistoyhdistyksen toimikunnan jäsenenä 1918–1921. Lohjan kauppalanvaltuuston jäsenenä Salminen oli 1948–1950. Hän oli Suomen nuorison liiton kunniajäsen.

Salminen kirjoitti lehtiartikkeleita ja hän keräsi Myrskylän murresanaston Sanakirjasäätiölle.

Julkaisuja
----------

* *Naisten yleinen raittiuskokous Helsingissä marraskuun 20 - 22 p:nä 1922*; laatineet Hymmi Nyyssönen, Tyyne Salminen ja Helli Suominen. Helsinki 1922
* *Nuoriso ja väkijuomat*. Naisten raittiuskeskuksen julkaisuja n:o 14. Helsinki 1934
* *Myrskylän pitäjän vaiheita Ruotsin vallan aikana*. Myrskylän kunta, Myrskylä 1936
* *Johannes Linnankoski: esitelmä Johannes Linnankosken museo- ja muistopatsasrahaston hyväksi pidettäviin juhliin*. Uudenmaan maakuntaliitto, Helsinki 1937

Toimitustöitä
-------------

* *Johannes Linnankoski nuorisoseuramiehenä sekä novelli Rippinuttu: myydään Uudenmaan nuorisoseuran neuvontarahaston hyväksi*. Uudenmaan nuorisoseuran julkaisu. WSOY 1923

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Aikalaiskirja 1934
2. 1 2 3 4  Kuka kukin on 1954
3. 1 2  Geneanet : Tyyne Laina Salminen
**Kusti (Kustaa Aadolf) Laurela**, sukunimi aik. *Laurén* (6. marraskuuta 1874 Hämeenlinna – 7. heinäkuuta 1942 Hämeenlinna) oli suomalainen kunnallisneuvos ja Hämeenlinnan ensimmäinen kaupunginjohtaja.

Laurelan vanhemmat olivat ajuri David Laurén (1841–1893) ja Eva Kristiina Ylijoki (1850–1899). Hän kävi kansakoulun ja työskenteli sitten kirjaltajana 1888–1900. Hän perusti vuonna 1900 Hämeenlinnan uuden kirjapainon joka muutettiin osakeyhtiöksi 1908 ja yhdistettiin Arvi A. Karisto oy:hyn vuonna 1918, Laurela oli kirjapainon johtokunnan puheenjohtajana ja toimitusjohtajana vuoteen 1918 saakka ja perustamansa Hämeen sitomo- ja konttorikirjatehtaan johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 1919 alkaen. Hän oli Arvi A. Karisto oy:n teknillisenä johtajana ja varapuheenjohtajana vuodesta 1918 lähtien ja oli myös eräiden muiden liikeyritysten perustaja ja johtokunnan jäsen. Laurela sai taloustirehtöörin arvonimen 1915 ja kunnallisneuvoksen arvon 1931.

Laurela oli Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston jäsenenä 1911–1921, rahatoimikamarin puheenjohtajana 1917–1929 ja kaupunginjohtajana 1930–1938, Hän oli Hämeenlinnan käsityö-ja tehtailijayhdistyksen puheenjohtajana viiden vuoden ajan, Hämeenläänin hevosjalostusyhdistysten liiton puheenjohtajana kuuden vuoden ajan ja toimi Hämeenlinnan VPK:n päällikkönä 1915–1930.

Kusti Laurela oli naimisissa vuodesta 1898–1934 Hilma Gustafssonin (1878–1934) kanssa.

Teoksia
-------

* *Katsaus Hämeenläänin hevosjalostusyhdistysten liiton toimintaan 1906–1916*. Hämeenlinna 1916

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Aikalaiskirja 1934
2. 1 2 3  Ahveniston hautausmaan virtuaalipolku : Kusti Laurela
**Mbandaka** (entinen ranskankielinen **Coquilhatville** tai hollanninkielinen **Coquilhatstad** ) on kaupunki Kongon demokraattisessa tasavallassa Kongo-joen varrella lähellä sen ja Tshuapa-joen yhtymäkohtaa. Kaupunki tunnettiin aiemmin nimillä Coquilhatville ja Coquilhatstad. Mbandaka on Equateur-maakunnan pääkaupunki. Vuonna 2004 kaupungissa oli vajaat 263 000 asukasta.. 

Mbandakassa on lentokenttä ja kaupungista on laivayhteys Kinshasaan ja Boendeen.

Historia
--------

Kaupungin perusti vuonna 1883 Henry Morton Stanley, joka antoi sille nimeksi Equateur (päiväntasaaja). Itse asiassa kaupungintalo sijaitsee 6,6 kilometriä päiväntasaajan pohjoispuolella. Stanley asetti suuren kiven merkiksi joen rannalle kaupunkiin siihen paikkaan, jossa hän uskoi päiväntasaajan kulkevan. Kivi on samalla paikalla tänäkin päivänä.

Vuonna 1886 alkoi siirtomaakausi ja belgialaiset antoivat kaupungille nimen Coquilhatville. Maan uusi itsenäinen hallitus vaihtoi vuonna 1966 kaupungin nimen Mbandakaksi huomattavan paikallisen johtajan kunniaksi. Se oli tuolloin vastikään muodostetun Cuvette-Centralen maakunnan pääkaupunki.

Mbandaka on kansainvälisen avustusohjelman Habitat for Humanity Internationalin kotipaikka. Ohjelman perustaja Millard Fuller toimi lähetyssaarnaajana Mbandakassa 1973–1976. Asuntorakentamisesta, jonka Fuller aloitti kaupungissa 1973, tuli avustusohjelman ensimmäinen projekti, kun Fuller perusti ohjelman palattuaan Yhdysvaltoihin.

Sotavuodet ja huono hoito ovat saaneet kaupungin infrastruktuurin huonoon kuntoon, sillä laajoilla alueilla kaupungissa ei ole sähköä eikä juoksevaa vettä. Useimmat kadut ovat hiekkapintaisia teitä. Paljon ihmisiä, erityisesti hutupakolaisia, naisia ja lapsia surmattiin Kongon sisällissodan aikana.

Väestö
------

Mbandakassa asuu paljon mongo-heimoon kuuluvia ihmisiä, vaikka kaupungin asukkaina on moneen muuhunkin etniseen ryhmään kuuluvia. Tärkeimmät Mbandakassa puhutut kielet ovat lingala, ranska ja mongo. Katolilaisella lähetysasemalla sijaitsee suuri, Keski-Afrikan historiaa tutkiva keskus.

Kasvitieteellinen puutarha
--------------------------

Lähellä olevassa Ealassa on yksi Keski-Afrikan hienoimmista kasvitieteellisistä puutarhoista.*lähde?* Ealan kasvitieteellinen puutarha perustettiin vuonna 1900, ja se edustaa Keski-Afrikan kasviston runsautta. Puutarhassa on 4 000–5 000 paikallista kasvilajia 370 hehtaarin alalla. Pinta-alasta 125 hehtaaria on erityiskokoelmia, 190 hehtaaria metsää, 50 hehtaaria marskimaata ja 7 hehtaaria savannia. Puutarhaa hoidetaan huonosti. Se on aitaamaton alue ja puustoa on hakattu suunnittelemattomasti. Lajisto on huonosti määritelty ja alueelta puuttuvat kartat ja opasteet. Viimeisimmän luettelon alueen kasveista julkaisi 1924 Goossens.

Lähteet
-------

1. 1 2  Thomas Brinkhoff: Democratic Republic of the Congo (formerly Zaire) *Citypopulation*. Viitattu 4.7.2016.
2. ↑  How Habitat began *Habitat for Humanity International*. Viitattu 19.12.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mbandaka** Wikimedia Commonsissa

* Mbandaka (Arkistoitu – Internet Archive) Congo Tourisme (ranskaksi)
**Pratt & Whitney F135** on jälkipolttimella varustettu ohivirtausmoottori, jonka Pratt & Whitney kehitti Lockheed Martin F-35 Lightning II -hävittäjän moottoriksi. F135 kehitettiin F-22 -hävittäjän Pratt & Whitney F119 -moottorista.

Suomeen Nokian Linnavuoreen tullaan rakentamaan F135-moottorien loppukokoonpano- ja huoltolaitos.

Tekniikka
---------

F135-moottorin perusmallin voima on 125 kN ja jälkipolttimella jopa 191 kN, mikä tekee moottorista maailman tehokkaimman hävittäjän moottorin. Moottori on 5 590 mm pitkä ja ilmanottoaukon turbiinin puhaltimen halkaisija on 1 090 mm. Lentotukialusversio F-35C:n moottorin osat ovat käsitelty kestämään suolakorroosiota, mutta muuten se on lähes perusmallin kaltainen.

STOVL-kykyisen F-35B:n moottorin suutin voidaan kääntää, jotta työntövoima saadaan ohjattua alas. Moottorikokonaisuudessa on lisäksi koneen ohjaamon takana sijaitseva nostopuhallin, joka on yhdistetty moottoriin akselilla. Maksimivoima on perusmalliin verrattuna hieman pienempi, 182 kN. Leijuntatilassa voima on 181 kN.

Versiot
-------

* **F135-PW-100**: F-35A:n moottori, perusmalli.
* **F135-PW-400**: F-35C:n moottori, meriolosuhteita kestävät osat.
* **F135-PW-600**: F-35B:n moottori, useita muutoksia, esimerkiksi nostopuhallin ja kääntyvä suutin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Liam: Inside the F-35's engines: powering the fifth generation *Airforce Technology*.  25.4.2012. Viitattu 24.2.2024. (englanniksi)
2. ↑  Tuhannes F-35 valmistuu pian tehtaalta – Suomi etsii yhä koneilleen parasta pääasetta *Ilta-Sanomat*.  12.2.2023. Viitattu 24.2.2024.
3. 1 2  F135 Engine (PDF) *www.f135engine.com*.  Arkistoitu. Viitattu 24.2.2024.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Pratt & Whitney F135
**Gorerotted** on brittiläinen death metal -yhtye.

Historia
--------

Gorerotted soittaa aggressiivista brutaaleilla sanoituksilla höystettyä death metalia. Myös grindcoresta voi havaita vaikutteita yhtyeen musiikissa. Yhtyeessä oli alun perin 6 jäsentä, joista kuitenkin toinen vokalisti Mr. Gore lähti vuonna 2004 yhtyeen kiertäessä Eurooppaa.

"Laulamisen" yhtyeessä hoitavat Ben Goreskin (matalammat äänet) ja Wilson (korkeammat äänet Mr. Goren lähdettyä). Wilson soittaa myös bassoa. 

Yhtye ensimmäinen teos oli itse tuotettu demo *"Her gash I did slash"*. Demoa myytiin yli 1500 kappaletta muutamassa kuukaudessa. Vuonna 2000 yhtye solmi levysopimuksen brittiläisen Dead Again Recordsin kanssa ja julkaisivat ensimmäisen täysimittaisen albuminsa: *"Mutilated in minutes"*. Sama levy julkaistiin vielä vuonna 2002 uusien kuvituksien kera.

Yhtyeen seuraava tuotos oli *"Only tools and corpses"* joka julkaistiin Metal Blade Recordsin kautta vuonna 2003. Albumin julkaisun jälkeen seurasi raju keikkailu ympäri Eurooppaa. 

Bändin uusin albumi "A new dawn for the dead" ilmestyi vuonna 2005. Uudella levyllä bändin tyyli on hieman muuttunut. Kappaleiden nimet ja sanoitukset eivät ole sitä samaa veristä splatteria mihin aiemmilla tuotoksilla on totuttu kuulemaan. Kuitenkin musiikillisesti bändi on pysynyt melko samalla linjalla, vaikka toki ensimmäisen ja viimeisimmän levyn tyylissä huomaa eron.

Uusin levy kantaa nimeä "Get Dead or Die Trying" ja se julkaistiin vuoden 2008 keväällä. Gorerotted vaihtui *The Rotted*-nimeen samana vuonna ja bändin uusi nimi näkyykin Get Dead or Die Trying -levyn kannessa.

Jäsenet
-------

* Ben Goreskin – matala laulu
* Wilson – basso, korkea laulu
* Junky Jon – rummut
* Mathew – kitara
* Tim – kitara

### Entiset jäsenet

* Mr. Gore – korkea laulu (1998–2004)

Diskografia
-----------

### Gorerotted

* *Her Gash I Did Slash*  (1998)
* *Mutilated in Minutes*  (2001, Relapse Records/Dead Again/IBD)
* *Only Tools and Corpses*  (2003, Metal Blade Records)
* *A New Dawn for the Dead*  (2005, Metal Blade Records)
* *Split Your Guts (with Gronibard and Gruesome Stuff Relish)*  (2002, split, Deepsend Records)

### The Rotted

* *Get Dead or Die Trying*  (2008, Metal Blade Records)
* *Anarchogram*  (2010, EP, Anarchogram Industries)
* *Ad Nauseam*  (2011, Candlelight Records)
* *Apathy in the UK*  (2011, 7" single, Hammerheart Records)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu
Gösta Wangel nuoruusvuosinaan.
**Gustaf (Gösta) Adolf Wangel** (29. lokakuuta 1927 Tampere − 17. tammikuuta 1997) oli suomalainen jääkiekkomaalivahti.

"Jösse" Wangel edusti SM-sarjassa Tapparan edeltäjää TBK:ta ajalla 1943–1953. Hän voitti yhden Suomen-mestaruuden ja viidesti pronssia. Maajoukkueessa Wangel esiintyi 10 kertaa.

Kauden ulkopuolella kesäaikaan Wangel harjoitti kiinniottotaitojaan tuntikausia ja päivittäin lähinaapurinsa Aarne Honkavaaran kanssa, jonka laukauksia hän torjui.

Jääkiekon ohella Wangel toimi maalivahdin tehtävissä junioritasolla jalka-, jää- ja käsipallossa. Jalkapallossa hän voitti Ilveksen riveissä A-nuorten piirimestaruuden vuonna 1943 ja yleisen sarjan piirimestaruuden TBK:ssa vuonna 1950. Käsipallossa Wangel saavutti A-nuorten pm-hopeaa ja jääpalloa hän pelasi TBK:n suomensarja -joukkueessa.

Wangel on aateloitu Tapparan Hall of Fame -kunniagalleriaan numerolla 6.

Lähteet
-------

* Leinonen, Kimmo: *Koulukadun Sankarit, Tampereen jääkiekkoilun historia 1928–1965*. Apali, 2014. ISBN 978-952-5877-38-0.
* Rantala Risto, Siukonen Markku, Tukiainen Seppo (vastaavat toimittajat): *Urheilumme Kasvot Osa 3: Palloilu.* Keuruu: Oy Scandia Kirjat Ab, 1973.
* Gösta Wangel - Quant Hockey

### Viitteet

1. ↑  Wangel Gustaf Adolf, hautakuva albumissa: Tampere, Kalevankankaan hautausmaa osio 10b (L-Ö) (vaatii kirjautumisen) *suomenkirkkojajahautausmaita.fi*. Viitattu 3.7.2023.
2. ↑  *Jääkiekkokirja 2022–2023*, s. 597. Suomen Jääkiekkoliitto, 2022.
3. 1 2  Urheilumme kasvot s. 496
4. ↑  Gösta Wangel Quant Hockey. Viitattu 23.1.2023.
5. ↑  Leinonen 2014, s. 2016
6. ↑  Tappara Hall of Fame *tappara.fi*.
**Rešetnjov-yhtiö** eli **OAO "ISS"** (ven. ОАО «Информационные спутниковые системы» имени академика М. Ф. Решетнёва, OAO "Informatsionnyje sputnikovyje sistemy" imeni akademika M. F. Rešetnjova, *Akateemikko M. F. Rešetnjovin "Tietoliikennesatelliittijärjestelmät" -osakeyhtiö*) on venäläinen avaruusteknologiaa kehittävä yhtiö. Sen päätoimipiste on Etelä-Siperian Železnogorskissa. Yhtiössä työskentelee noin 7 700 ihmistä.

Yhtiö rakentaa tietoliikenne- ja paikannussatelliitteja, muun muassa Ekspress- ja GLONASS-satelliitteja. Se on rakentanut myös Jubileinyi-koesatelliittin.

Yhtiö on tehnyt vuodesta 1995 alkaen yhteistyötä muun muassa Thales Alenia Space -yhtiön kanssa.

Vuoteen 2008 yhtiön nimi oli **NPO PM** (FGUP «Nautšno-proizvodstvennoje objedinenije prikladnoi mehaniki akademika M. F. Rešetnjova») ja se tunnettiin myös nimellä **OKB-10**. Mihail Rešetnjov perusti sen vuonna 1959. Se toteutti 27 satelliittiperhettä ja rakensi tuhansia satelliitteja.

Lähteet
-------

1. ↑  JSC Information Satellite Systems - Reshetnev Company (Arkistoitu – Internet Archive) russianavia.net
2. ↑  Harvey, B. The Rebirth of the Russian Space Program: 50 Years After Sputnik, New Frontiers. Springer,2007
3. ↑  The JSC "ISS - Reshetnev Company" | Personnel (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
4. ↑  NPO Prikladnoi Mekhaniki (NPO PM), Industry - Manufacturing (Russian Federation) 27.7.2007 Jane's Space Directory
5. ↑  Express communications spacecraft Zak Anatoly: russianspaceweb.com 2009-05-19
6. ↑  Russia launches relay craft, commemorative satellite Clark, S: spaceflight Now. 2008-03-23.
7. ↑  Thales Alenia Space And NPO-PM To Finalize An Industrial Cooperation Agreement 11.12.2007 Space Mart

Aiheesta muualla
----------------

* Sivusto englanniksi (Arkistoitu – Internet Archive)
* Sivusto venäjäksi
**Andreas Rogert** (10. marraskuuta tai 18. marraskuuta 1754 Trondheim, Norja – 10. kesäkuuta 1833 Trondheim) oli norjalainen juristi, oikeuden esimies ja Eidsvollin kansalliskokousedustaja.

Elämä ja ura
------------

Andreas syntyi poliisimestari Poul Rogertin (1725–1771) ja Anna Eline Hornemannin virkamiesperheeseen. Äidin suku oli Trondheimin merkkisukuja. Rogert suoritti latinalais-juridisen lakitutkinnon, ninkä jälkeen hän sai viran Vardøhusista 1779. Vuonna 1793 hän tuli Søndfjordiin, Bergenin piiriin, tuomariksi.

Rogert avioitui 1797 Bergeniläisen opettajantyttären Birgitte Brøndumin (1773–1851) kanssa. Samana vuonna hänet nimitettiin asessoriksi ja 1805 oikeuden esimieheksi Trondheimin hovioikeuteen. Hän sai *Etatsråd*-arvonimen 1812.

Tultuaan valituksi kansalliskokousedustajaksi Rogert oli jo 60-vuotias ja eräs vanhimpia osanottajia. Hänet valittiin kokouksen varapuheenjohtajaksi ensimmäisellä viikolla ja perustuslakikomitean jäseneksi. Rogertin ajamia asioita olivat kansalliset symbolit, joista hän ajoi läpi norjalaisen kruununperimyslain ja yhdessä Georg Sverdrupin kanssa protokollan kuninkaan kruunaamisesta Trondheimissa. Hän oli itsenäisyyspuolueen riveissä, mutta herätti vähemmän vastakkainasettelua opposition kanssa kuin monet puoluetoverinsa.

Kansalliskokouksen jälkeen Rogert vetäytyi politiikasta ja jäi eläkkeelle virastaan vuonna 1826. Rogertilta jäi suuri kokoelma kirjoja, käsikirjoituksia ja arkistomateriaalia, mikä jaettiin eri tahoille hänen kuolemansa jälkeen 1833..

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Carl Frederick Bricka: Rogert, Andreas, 1754-1833, Justitiarius *Dansk biografisk lexikon*.  1905. Projekt Runeberg. Viitattu 27. tammikuuta 2008. (tanskaksi)
2. 1 2  Andreas Rogert *www.eidsvoll1814.no*. Viitattu 27. tammikuuta 2008. (norjaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |

 |
**Santeri Kuusiniemi** (s. 10. lokakuuta 1998) on suomalainen pika- ja aitajuoksija. Kuusiniemi edustaa Jyväskylän Kenttäurheilijoita. Vuoteen 2020 asti hän edusti Lempäälän Kisaa. Hänen valmentajanaan toimi aiemmin Janne Viitala ja vuodesta 2021 Antti Mero jr.

Kuusiniemi voitti vuonna 2015 ulkona 17-vuotiaiden SM-kilpailuissa kultaa 100 m:n ja 200 m:n juoksuissa sekä hopeaa 110 m:n aidoissa (91.4 cm). Vuonna 2016 hän sai ulkona 19-vuotiaiden SM-kilpailuissa kultaa 100 m:n ja 200 m:n juoksuissa sekä hallissa kultaa 200 metrillä. Vuonna 2017 hän saavutti ulkona 19-vuotiaiden SM-kilpailuissa kultaa 100 m:n ja 200 m:n juoksuissa ja 110 m:n aidoissa (100 cm), sekä hallissa kultaa 60 m:n aidoissa (100 cm) ja hopeaa 60 m:llä. Hän voitti alle 23-vuotiaiden sisäratojen SM-kultaa 60 ja 200 metrillä 2019. Sisäratojen SM-kilpailuissa 2019 hän sai pronssia 60 metrin aitajuoksussa. Saman vuoden Kalevan kisoissa hän saavutti hopeaa 110 metrin aitajuoksussa. Sisäratojen SM-kilpailuissa 2021 hän sai pronssia 60 metrin aitajuoksussa. Saman vuoden Kalevan kisoissa hän oli 110 metrin aitajuoksussa toinen. Viestijuoksun SM-kilpailuissa 2021 hän sai 4 × 100 metrin viestissä hopeaa. Sisäratojen SM-kilpailuissa 2022 hän voitti kultaa 60 metrin aitajuoksussa ja 4 × 337 metrin viestissä. Viestijuoksun SM-kilpailuissa 2022 hän sai 4 × 100 metrin viestissä kultaa ja 4 × 400 metrin viestissä hopeaa. Sisäratojen SM-kilpailuissa 2023 hän sai 60 metrin aitajuoksussa pronssia ja viestissä (4 × 200 m) kultaa. Lahden Kalevan kisoissa 2023 Kuusiniemi saavutti hopeaa 110 metrin aidoissa. Viestijuoksun SM-kilpailuissa 2023 hän sai 4 × 100 metrin viestissä kultaa. Sisäratojen SM-kilpailuissa 2024 hän sai 60 metrin aitajuoksussa hopeaa ja viestissä (4 × 300 m) hopeaa.

Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 Grossetossa Italiassa hän karsiutui 100 metrillä välierissä ja sijoituksensa oli 9:s. Samojen kisojen 200 metrillä hän keskeytti alkueräjuoksunsa. Hän karsiutui 110 metrin aitajuoksun välierissä Münchenin EM-kilpailuissa 2022 ja 60 metrin aitajuoksun alkuerissä Istanbulin sisäratojen EM-kilpailuissa 2023.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

|  |  |
| --- | --- |
| 100 m | 10,58 s |
| 150 m | 15,87 s |
| 200 m | 21,29 s |
| 110 m aidat | 13,65 s |
| 60 m (halli) | 6,84 s |
| 60 m aidat (halli) | 7,74 s |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Santeri Kuusiniemi Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu). Viitattu 22.2.2024.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Panssarilaiva Ilmarisen tykkejä valmistetaan Boforsin tehtaalla.
Boforsin valmistama 120 mm laivatykki.
Kolme Boforsin tykkiä.
**AB Bofors** oli valimo, tykkivalmistaja ja aseteollisuusyritys Karlskogassa, Ruotsissa. Yhtiö perustettiin 1873, mutta se juontuu jauhintehtaasta "Boofors" (perustettu 1646).

Boforsin tunnetuin omistaja oli Alfred Nobel, joka omisti tehtaan vuodesta 1894 kuolemaansa joulukuussa 1896 saakka. Hän oli avainasemassa, kun metalliyrityksestä tehtiin moderni tykkienvalmistaja ja kemianteollisuuden yritys. *lähde?*

Vuonna 1999 ruotsalainen lentokone- ja aseteollisuusyhtiö Saab AB osti ruotsalaisen Celsius-yhtymän, jonka mukana siirtyi myös sen tytäryhtiö Bofors Saabin omistukseen. Vuonna 2000 yhdysvaltalainen United Defense Industries osti Boforsin tykkituotannon, ohjustuotannon jäädessä Saabin omistukseen. Nykyään Boforsin toimintaa jatkavat Saabin omistama Saab Bofors Dynamics AB ja BAE Systems Bofors AB, jonka omistaa BAE Systems sen ostettua United Defensen tytäryhtiöineen keväällä 2005. BAE Systems AB on vuodesta 2008 lähtien emoyhtiö BAE Systems Boforsille, BAE Systems Hägglundsille ja BAE Systems C-ITS:lle.

Boforsin maine Ruotsissa tahriintui epäilyttävien kauppojensa takia, joista tunnetuin tapaus on ollut intialaisten poliitikkojen lahjomiset vuonna 1986 tehtyjen tykkikauppojen yhteydessä ns. Bofors-skandaalissa. *lähde?*

Bofors-asejärjestelmät
----------------------

* RBS15-meritorjuntaohjus
* RBS 70-ilmatorjuntaohjus
* RBS 23-ilmatorjuntaohjus
* 40 mm Tridon
* 40 mm TriAD
* Archer-telatykki
* FH 77 -haupitsi
* Laivastotykit 57 mm & 40 mm
* Bonus-ammukset
* Excalibur-ammukset
* 3P-ammukset

Katso myös
----------

* Bofors-skandaali

Lähteet
-------

1. ↑  United Defense Industries  7.3.2005. globalsecurity.org. Viitattu 22.7.2015. (englanniksi)
2. ↑  BAE Systems to buy US rival UDI  7.3.2005. bbc.co.uk. Viitattu 22.7.2015. (englanniksi)
3. ↑  BAE Systems Announces Restructuring Measures In Sweden *defense-aerospace.com*.  15.9.2008.  Arkistoitu 24.7.2019. Viitattu 24.7.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bofors**.
* Bofors (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Saab (englanniksi)
* Bofors Defence (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Risto Allan Särkilahti**, vuoteen 1935 **Serlachius** (20. joulukuuta 1907 Helsinki – 22. kesäkuuta 1991) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Särkilahden vanhemmat olivat oikeusneuvos Allan Särkilahti ja Jeanie Eva Salvesen ja puolisot 1931–1972 hammaslääkäri Eija Annikki Jäntti, Jalmari Jäntin tytär, ja vuodesta 1972 Gunvor Gertrud Lönnroth. Särkilahti kävi seitsemän luokkaa Helsingin suomalaista yhteiskoulua ja opiskeli sitten Edinburghissa ja Lontoossa kirjapainoalaa 1926–1930. Tultuaan WSOY:n palvelukseen hän yleni nopeasti yhtiön teknilliseksi johtajaksi ja sen Porvoon liiketoimintojen johtajaksi. Vuonna 1946 hänestä tuli myös WSOY:n hallituksen jäsen. Hänellä oli myös merkittäviä luottamustoimia alallaan, kuten hallitusjäsenyys Suomen Kirjansitomojen Omistajain Liitossa, Graafisessa Keskusliitossa ja Graafisen Teollisuuden Työnantajaliitossa. Särkilahti oli Porvoon kaupunginhallituksen ja useiden kaupungin lautakuntien jäsen. Hän sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1969. Eläkkeelle Särkilahti jäi vuonna 1971 ja oli tuolloin WSOY:n kolmanneksi suurin osakkeenomistaja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Risto Särkilahti *Biografiasampo*. Viitattu 22.3.2022.
2. ↑  Kuka kukin on 1954, s. 858. Viitattu 22.3.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Biografiasampo

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee romaania. Sanan muista merkityksistä katso Luokkakokous (täsmennyssivu).*

**Luokkakokous** on Jarkko Tontin romaani. Kirjan on julkaissut Otava vuonna 2007.

Juoni
-----

Matias ja Toni ovat lapsuudenystävyksiä, jotka pitävät edelleen yhtä, vaikka he ovatkin kasvaneet eri suuntiin. Matias tekee historian väitöskirjaa Helsingin yliopistossa, rakastaa museoita ja kaikkea vanhaa ja vieroksuu kännyköitä ja sähköpostia. Toni taas työskentelee it-alalla ja haaveilee omasta yrityksestä. Työläisperheessä kasvanut Toni on aina kadehtinut Matiaksen varakkaita vanhempia, vaikka tämän elämä onkin ollut kaukana kiiltokuvasta: Matias on adoptoitu ja hänellä on huonot välit alkoholisoituneeseen ottoisäänsä.

Romaanin tapahtumat lähtevät liikkeelle siitä kun entinen luokkatoveri Emmi pyytää ystävyksiltä apua luokkakokouksen järjestämisessä. Emmi on Matiaksen entinen rakastettu - ja niin myös Tonin. Molemmat rakastavat Emmiä edelleen ja tapailevat – toisistaan tietämättä. Matias ja Toni toimivat vuorotellen minäkertojina, Emmin henkilökuva muotoutuu ainoastaan heidän kertomansa kautta. Emmi onkin romaanin arvoituksellinen hahmo, hän pyörittelee molempia miehiä pikkusormensa ympärillä miten tahtoo ja pettää kumpaakin vailla tunnontuskia.

Miehiä ei kuitenkaan koetella ainoastaan ystävyyden ja rakkauden saralla: Matias löytää vihdoin juurensa ja Toni sairastuu vakavasti. Teoksen tapahtumat huipentuvat luokkakokouspäivään, se on kummallekin miehelle monella tapaa kasvamisen paikka.

Vastaanotto
-----------

Saara Kesävuori luonnehti teosta kirja-arvostelussaan (*Aamulehti* 25.8.2007) seuraavasti: "Runoilijana aloittaneen Tontin proosaesikoinen on rakenteeltaan tiivis ja varsinkin dialogiosuuksissa hurmaavan häijyä kieltä."

Antti Järven mukaan (*Helsingin sanomat* 28.7.2007) "Romaani on tarkka, humaani kuvaus kolmikymppisten sukupolvesta, ystävyydestä, identiteetin etsimisestä ja olemassaolon mielekkyydestä."

Jari O. Hiltunen kirjoitti romaanista *Opettaja*-lehden numerossa 44–45/2007: "Luokkakokous on silti niin hyvä sukupolviromaani, että sille on vaivalloista löytää kunnon vertailukohtaa nykykirjallisuudestamme."

Otto Lappalainen kirjoitti romaanista *Kirjain*-lehdessä 4/2007: "Luokkakokous hahmottaa uskottavan tuntuista ryhmäkuvaa 1980-luvun lapsista ja 1990-luvun nuorista. Heistäkään ei juuri tullut unelmansa toteuttajia vaan elämän suorittajia. Mutta upean romaanin Tontti on luonut aiheesta. Luokkakokous ei räpiköi realismissa, vaan lentää kevyesti eteenpäin nokkelan sanankäytön ja vähäeleisen huumorin voimin."

"Hetkissä vilahtaa miellyttävä tunnistamisen tunne. Sitä paitsi Tontti virittää niin monta koukkua, että kirja on luettava kerralla." – *Olivia* 8/2007.

"Kerrassaan vetävä romaani." – *Seura* 26.10.2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Teoksesta kirjailijan sivuilla.
* Antti Majander: Muisteleminen alkaa kolmekymppisenä. Helsingin Sanomat 23.8.2007.
* Kirjailijan haastattelu teoksesta. Helsingin Sanomat 28.7.2007.
**Martti Sakari Avela** (4. joulukuuta 1910 Tornio – 1. lokakuuta 1996) oli suomalainen Rajavartioston kenraaliluutnantti.

Avela valmistui kadettikoulusta 1933. Sodan jälkeen hän kävi yleisen komentajakurssin 1950 ja valmistui sotakorkeakoulusta ye-upseeriksi 1959. Hän toimi nuorempana upseerina PPP 3:ssa sekä Lapin rajavartiostossa 1933–1939. 

Talvisodassa hän toimi Erillinen pataljoona 16:a komppanianpäällikkönä Suomussalmen taisteluissa. Jatkosodassa Avela toimi Rajajääkäripataljoona 2:n komentajana 1941–1944 Karjalankannaksella ja sen jälkeen esikuntaupseerina 1944–1945. Lapin rajavartiostossa hän toimi pataljoonan komentajana ja esikuntapäällikkönä 1946–1947. Vuodet 1947–1950 Avela komensi rajakomppaniaa. Porkkalan rajavartioston komentajan apulaisena hän toimi vuodet 1950–1956. Sittemmin hän siirtyi rajavartiostojen esikuntaan toimistopäälliköksi 1956–1962 ja osastopäälliköksi 1962–1966. Ennen eläköitymistään hän toimi rajavartiostojen päällikön apulaisena 1966–1970.

Ylennykset: Vänrikki 1933, luutnantti 1935, kapteeni 1940, majuri 1942, everstiluutnantti 1956, eversti 1962, kenraalimajuri 1966, kenraaliluutnantti 1993.

Kirjallisuutta
--------------

* Aimo Purhonen: *Tie Ihantalan tulimyrskyyn*, Kirjayhtymä 1994.

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. ↑  *Kadettiupseerit 1920-1985*, s. 58. Kadettikunta r.y. 1985. ISBN 951-99690-4-7.
2. ↑
**Veikko Olavi Mikkola** (16. marraskuuta 1913 Temmes – 26. joulukuuta 1999 Borås, Ruotsi) oli suomalainen metsänhoitaja, virkamies ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Mikkolan vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Mikkola ja Brita Johanna Still ja puoliso vuodesta 1938 Jenny Irene Saukkonen. Mikkola tuli ylioppilaaksi Oulun yhteislyseosta 1933 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1938.Hän oli Enso-Gutzeitin apulaismetsänhoitaja 1938–1940, Valtion polttoainetoimiston Joensuun piirin apulaismetsänhoitaja 1940–1942 ja piirimetsänhoitaja 1942–1947, A. Ahlströmin läntisen piirin piirimetsänhoitaja Noormarkussa 1947–1952, metsäpäällikkö Helsingissä 1953–1978, apulaisjohtaja ja johtokunnan jäsen vuodesta 1967 ja johtaja 1971–1978. Joensuun liikennepiirin päällikkönä Mikkola toimi 1945–1946. Hänellä oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai 1964. Talvisotaan ja jatkosotaan osallistunut Mikkola haavoittui talvisodassa Kollaalla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Möttönen, Tuomas: Metsäneuvos Veikko Mikkola (1913–1999). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 25.3.2023.
2. ↑  60-vuotiaita.  *Maaseudun Tulevaisuus*, 15.11.1973, nro 133, s. 6. Kansalliskirjasto. Viitattu 25.3.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Tuomas Möttönen: Veikko Mikkola *Biografiasampo*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
**Svend Erik Tarp** (6. elokuuta 1908 Thisted – 19. lokakuuta 1994 Kööpenhamina) oli tanskalainen säveltäjä.

Tarp opiskeli Tanskan kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa ja Kööpenhaminan yliopistossa. Musiikin teoriaa hänelle opetti Knud Jeppesen ja musiikin historiaa Rudolph Simonsen. Hänen opettajiinsa kuului myös Finn Høffding. Tarp teki opintomatkoja Saksaan, Itävaltaan ja Alankomaihin. Hän kuului Tanskan kuninkaallisen musiikkikonservatorion henkilökuntaan vuosina 1936–1942 ja luennoi Kööpenhaminan yliopistossa vuosina 1939–1947. Lisäksi hän opetti Tanskan kuninkaallisen teatterin oopperakoulussa vuosina 1936–1940. Tarpista tuli musiikin alan tekijänoikeusjärjestö KODA:n neuvonantaja vuonna 1938 ja johtaja vuonna 1960. Hän johti myös Samfundet til Udgivelse af Dansk Musikia (myöhemmin Edition S) vuosina 1941–1963.

Tarp oli säveltäjänä tyyliltään lähempänä ranskalaisia kuin Tanskassa hallitsevassa asemassa olleita saksalaisia musiikin suuntauksia. Hän omaksui vaikutteita Les Six -ryhmältä ja Sergei Prokofjeviltä. Tarpin ooppera *Princessen i det Fjerne* kantaesitettiin Kööpenhaminassa 18. toukokuuta 1953. Sinfonioita Tarp sävelsi kaikkiaan kymmenen. Niiden lisäksi hänen orkesterituotantoonsa kuuluu muun muassa suosituksi tullut pianokonsertto. Tarp sävelsi myös muun muassa teoksen *Te Deum* (1938), pianokappaleita, kamarimusiikkia ja elokuvamusiikkia. Hän jatkoi säveltämistä korkeaan ikään saakka, mutta tarvitsi heikentyneen näön takia käytännön apua kymmenennen sinfoniansa kirjoittamisessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Tarp, Svend Erik Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 3.3.2024 (englanniksi)
2. 1 2 3  Otavan Iso musiikkitietosanakirja (toim. Erkki Ala-Könni ja muut), ISBN 951-1-02380-2
3. 1 2  Svend Erik Tarp Edition S, viitattu 3.3.2024 (englanniksi)
4. 1 2  Svend Erik Tarp Dacapo Records, viitattu 3.3.2024 (englanniksi)
5. ↑  Svend Erik Tarp Wise Music Classical, viitattu 3.3.2024 (englanniksi)