recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kuparin elektrolyyttinen puhdistus
**Kuparin elektrolyyttinen puhdistus** on menetelmä, jossa kupari puhdistetaan elektrolyysin avulla.

Tausta
------

Metallit hapettuvat helposti luovuttaessaan elektroneja ja tämän vuoksi niitä löytyy luonnosta yleensä malmina ja erilaisina ioniyhdisteinä kuten oksideina, sulfiitteina ja silikaatteina. Jalometallit eivät hapetu helposti, joten niitä löytyy luonnosta puhtaina metalleina.

Metallien elektrolyyttinen puhdistus eli raffinointi on yksi elektrolyysin sovelluksista.

Reaktio ja menetelmä
--------------------

Kuparin puhdistus elektrolyyttisesti tapahtuu seuraavanlaisissa elektrodireaktioissa:

Anodi: Cu (s) → Cu2+ (aq) + 2e-
Katodi: Cu2+ (aq) + 2e- → Cu (s)
Anodina toimii epäpuhdas kuparilevy. Katodina toimii puhdas kuparinen siemenlevy tai haponkestävästä teräksestä valmistettu kestokatodi. Rikkihappoa sisältävä kuparisulfaattiliuos toimii elektrolyyttinä. Anodi- ja katodisauvat on yhdistetty toisiinsa sähköjohdolla ja väliin on kytketty tasavirtalähde, jonka tuottaman jännitteen avulla epäpuhdas kupari pakotetaan hapettumaan. Jännitteen avulla anodisauvan aineet hajoavat ioneiksi ja liukenevat elektrolyysinesteeseen tai saostuvat astian pohjalle liejuksi. Katodin puhtausasteeseen voidaan vaikuttaa huomioimalla fyysisten, kemiallisten ja sähköisten olosuhteiden tekijöitä.

Rikkihappoa sisältävään kuparisulfaattiliuokseen liukenee elektrolyysin aikana anodilevyltä kuparia, joka siirtyy katodilevylle ja saostuu puhtaan kuparilevyn pintaan. Elektrolyysiprosessin päätyttyä katodina toimineen puhtaan kuparilevyn pinnalle on nesteessä tapahtuneen kupari-ionien pelkistymisreaktion tuloksena saostunut erittäin puhdasta kuparia. Raakakuparinen anodilevy pienenee hapettumisreaktion aikana muodostaen liuokseen liuenneita sinkki-, rauta-, nikkeli- ja kupari-ioneja sekä jalometalleja hopeaa, kultaa ja platinaa. Kupari-ioneja helpommin pelkistyvät epäpuhtaudet saostuvat anodilta pohjalle anodiliejuksi. Astian pohjalla oleva anodilieju sisältää hopeaa, kultaa, platinaryhmän metalleja sekä seleeniä ja telluuria hopea- ja kupariyhdisteinä ja lyijyä ja tinaa sulfaatti- ja oksidiyhdisteinä. Vähemmän herkästi pelkistyvät metallit jäävät liuokseen ioneina.

Elektrolyyttisellä puhdistusmenetelmällä saadaan tuotettua jopa 99,99-prosenttista*lähde?* kuparia.

Lähteet
-------

* Laitinen R. & Toivonen J. Yleinen ja epäorgaaninen kemia. 1982. ISBN 951-672-136-2. Karisto Oy. Hämeenlinna 1995. 339 s. (s. 257–258)
* Zumdahl S. & S. Chemistry. Fifth edition. 2000. Houghton Mifflin Company. Boston, New York 2000. 1143 s. (s. 871–875)
* Vilpas K. Kuparielektrolyysin vesien käyttö. 2007. Satakunnan ammattikorkeakoulu. Pori. 57 s. + 13 liitesivua.
**Ardi Liives** (vuoteen 1939 **Liinev**; 31. elokuuta 1929 Tallinna – 9. joulukuuta 1992 Tallinna) oli virolainen näytelmä- ja romaanikirjailija.

Liives syntyi tallinnalaisen teatterimuusikon poikana, opiskeli liiketaloutta ja juridiikkaa ja valmistui Tarton yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta 1953. Hän teki toimittajan töitä vuoteen 1962, jolloin hän jäi vapaaksi kirjailijaksi.

Jo koulupoikana 1946 Liives kirjoitti komedian, joka otettiin monien pikkuteatterien ohjelmistoon. Vuoden 1958 näytelmää *Uusaasta öö* ("Uudenvuodenyö") pidetään hänen ensimmäisenä todella onnistuneena näytelmänä, jonka henkilöhahmot ovat psykologisesti syviä ja dialogi jännitteistä. Liivesin vahvimpana draamateoksena pidetään vuoden 1959 näytelmän *Sinine rakett* parannettua versiota *Mürgi perenaine* vuodelta 1967. Komedianäytelmistä Liivesin parhaiksi arvioidaan *Viini postmark* (1964) ja *Monolisk* (1969).

Näytelmien ja romaanien lisäksi Ardi Liives on kirjoittanut operettilibrettoja, laulunäytelmiä ja radiokuunnelmia.

1970-luvun puolivälissä Savonlinnan ja Vaasan teatterit esittivät Liivesin näytelmää *Tavaton päivä* (Pühapäev on tore päev).

Teokset
-------

### Näytelmät

* *Robert Suur* (1957)
* *Uusaasta öö* (1958)
* *Sinine rakett* (1959, uudelleen kirjoitettu versio *Mürgi perenaine*, 1967)
* *Siinpool horisonti* (1962)
* *Viini postmark* (1964)
* *Trepp* (1964)
* *Monolisk* (1969)
* *Infarkt* (1971)
* *Suudlus enne koitu* (1977)
* *Lehti ühelt puult* (valikoima näytelmiä, 1979)
* *Lehti teiselt puult* (valikoima komedioita, 1979)
* *Madalrõhkkond* (valikoima näytelmiä, 1989)

### Romaanit

* *Retro* (1981)
* *Vastuarmastus* I–II (1982–1986)
* *Aken vastu päikest* (1988)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Nirk, Endel: *Viron kirjallisuus*, s. 348–349, 364. SKS, 1986. ISBN 951-717-443-8.
2. ↑  Ardi Liives, Nädala autor -sivusto. Viitattu 9.12.2016.
3. ↑  Ardi Liives, Ilona-esitystietokanta, Teatterin tiedotuskeskus. Viitattu 9.12.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Vaher, Vaapo: *Imelaps, kellest ei saanud geeniust. Esseistlik monograafia Ardi Liivesest*. Eesti Keele Sihtasutus, 2007.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
	+ 2
* VIAF
	+ 2
	+ 3
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki

 |

 |
Natasha Richardson vuonna 1999.
**Natasha Jane Richardson** (11. toukokuuta 1963 Lontoo, Englanti – 18. maaliskuuta 2009 New York, Yhdysvallat) oli brittiläinen näyttelijä. Hänen vanhempansa ovat ohjaaja Tony Richardson ja näyttelijä Vanessa Redgrave. Hänen sisarensa on näyttelijä Joely Richardson.

Richardson opiskeli St Paul's Girls' Schoolissa ja Central School of Speech and Dramassa. Hän aloitti uransa jo lapsena ja näytteli myöhemmin muiden muassa elokuvissa *Yövieraat* (1986), *A Month in the Country* (1987), *Orjattaresi* (1990), *Nell* (1994), *Ansa vanhemmille* (1998), *Unelmien Manhattan* (2002), *Vangitut* (2005) ja *Wild Child* (2008). Hän sai vuonna 1998 Tony-palkinnon osastaan musikaalissa *Cabaret* Broadwaylla 1998.

Natasha Richardson solmi ensimmäisen avioliittonsa tuottaja Robert Foxin kanssa vuonna 1990, mutta se päättyi eroon vuonna 1992. Richardson tapasi näyttelijä Liam Neesonin elokuvan *Nell* kuvauksissa ja he menivät naimisiin vuoden 1994 lopulla. Pariskunnalle syntyi kaksi poikaa.*lähde?*

Natasha Richardson kuoli 45-vuotiaana saatuaan vakavan aivovamman lasketteluonnettomuudessa Kanadassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Liam Neesonin Natasha-vaimo aivokuollut Mtv3, uutiset. Viitattu 19.3.2009.
2. ↑  Näyttelijä Natasha Richardson on kuollut YLE Uutiset 19.3.2009

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Natasha Richardson** Wikimedia Commonsissa

* Natasha Richardsonin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Natasha Richardson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Natasha Richardson Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kupariluoti** (*Bite the Bullet*) on Richard Brooksin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuva vuodelta 1975. Sen pääosia näyttelevät Gene Hackman, Candice Bergen ja James Coburn.

Elokuva tuotti Oscar-ehdokkuudet musiikistaan (Alex North) ja äänityksestään.

Juoni
-----

Tarina sijoittuu 1900-luvun alkuun, jossa valmistaudutaan sanomalehden järjestämään 700 mailin ratsastuskilpailuun. Siihen ilmoittautuu Espanjaa vastaan taistelleita sotaveteraaneja (Hackman ja Coburn), englantilaismies (Ian Bannen), entinen ilotyttö (Bergen) ja viisi muuta värikästä tyyppiä, jotka kisan kestäessä oppivat reilun pelin sääntöjä.

Arvioita
--------

*Helsingin Sanomien* Pertti Avola kirjoitti elokuvan videojulkaisun esittelyssä 1985, että vuosikymmen aiemmin julkaistu *Kupariluoti* on Brooksin parhaita töitä, ylipitkä mutta nautittava, leppoisan humoristinen western. Saman lehden Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla vuonna 2002 sen kestäneen hyvin aikaa: "Kirkkaat värit lämmittävät katsojan mieltä. Raikas ja railakas tunnelma vetoaa edelleen. Loppukohtauksiin sisältyy kaunista eleettömyyttä ja voittamisen jakamisen hurmaa." *Video-oppaassa* vuodelta 1994 Markku Salmi luonnehti *Kupariluotia* vähälle huomiolle jääneeksi lännenelokuvaksi, jossa on erityisen upea kuvaus. Hän antoi sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "erinomainen".

Lähteet
-------

1. ↑  The 48th Academy Awards – 1976 *Academy of Motion Picture Arts and Sciences*. Viitattu 13.11.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Avola, Pertti: Unohtuneita laatuelokuvia videoina.  *Helsingin Sanomat*, 2.10.1985, s. 18. Näköislehti (tilaajille).
3. 1 2  Salmi, Markku: "Kupariluoti", *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
4. ↑  Fränti, Mikael: Kupariluoti.  *Helsingin Sanomat*, 16.1.2002. Digilehden juttu (tilaajille).
Metarklippan

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
60°5′38.30″N, 24°43′15.00″E, EspooUusimaaSuomi |
| Merialue | 
Suomenlahti, Itämeri |
| Pinta-ala | 
0,01 km²  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Metarklippan** on linnustoltaan monipuolinen puuton kallioluoto Espoon ulkosaaristossa Kopplorna-saarten eteläpuolella. Metarklippanin lounaispuolella sijaitsevat Långgrundsklackenin ja Långgrundetin kallioluodot. Sen koillispuolella sijaitsevat Alskärsklackenin kallioluodot, joiden itäpuolella on Alskärin saari. Virallisessa kaupunginosajaossa Metarklippan kuuluu Suvisaaristoon.

Metarklippan on rauhoitettu ja se on yksityisomistuksessa. Sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Metarklippanin etäisyys Helsingin ydinkeskustasta on viitisentoista kilometriä lounaaseen. Saaren eteläpuolella avautuu Suomenlahden ulappa.

Viitteet
--------

1. 1 2 3  Sivu 8 : Metarklippan *Espoo.fi*. Espoon kaupunki. Viitattu 20.11.2020.
2. ↑  Metarklippan Espoon opaskartalla

Aiheesta muualla
----------------

* Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
* Metarklippan, Uusimaa, Suomi — Sunrise, Sunset and Daylength
**Klaus Schmidt-Koenig** (21. tammikuuta 1930 Heidelberg – 18. helmikuuta 2009) oli saksalainen lintutieteilijä.

Schmidt-Koenig opiskeli ensin Heidelbergin yliopistossa, jonka jälkeen hän lyhyen aikaa opiskeli kemiaa Münchenin yliopistossa. Täältä hän siirtyi Freiburgin yliopistoon opiskelemaan biologiaa. Hän vietti kaksi vuotta Max Planck-instituutissa Wilhelmshavenissa Gustav Kramerin oppilaana, ja väitteli filosofian tohtoriksi 1958 arvosanoin *summa cum laude*. Väitöksessään hän tutki kesykyyhkyjen suunnistautumista kotilakkaansa.

Valmistumisensa jälkeen Schmidt-Koenig muutti post doc stipendiaatiksi Yhdysvaltoihin Duke Universityyn Durhamiin. Hän avioitui Inka Rauchin kanssa 1959 ja heille syntyi kolme lasta. Vuonna 1963 hänet nimitettiin Göttingenin yliopistoon, ja 1971 Duke Universityn eläintieteen professoriksi. Schmidt-Koenig asui kuitenkin Saksassa ja teki Yhdysvaltoihin luentomatkoja. 1975 hänet nimitettiin Tübingenin yliopiston käyttäytymisfysiologian (Behavioral Physiology) professoriksi. Tästä virasta hän jäi eläkkeelle 1996.

Schmidt-Koenig toimi Saksan Lintutieteellisen Yhdistyksen puheenjohtajana 1986–1991, ja myöhemmin hänet valittiin yhdistyksen kunniajäseneksi. Hän oli American Ornithologists' Unionin kunniajäsen vuodesta 1992 lähtien. Hän kirjoitti lukuisia tieteellisiä artikkeleita ja ainakin kaksi kirjaa suunnistautumisesta: *Avian Orientation and Navigation* (1979) ja *Das Rätseldes Vogelzugs* (1980).

Lähteet
-------

* Muistokirjoitus (The Auk 127, 2010) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Suodenniemen auto-onnettomuus** tapahtui vappuiltana 1. toukokuuta 1945 Suodenniemellä kun vapputansseista palaamassa ollutta väkeä kuljettanut kuorma-auto luisui jarrujen petettyä alas jyrkkää mäkeä ja putosi korkealta rantatörmältä veteen. Onnettomuudessa kuoli viisi ihmistä.[1]

Tyrvääläisen vuonna 1912 syntyneen miehen ohjaama kuorma-auto lähti paluumatkalle Putajan kylään Suodenniemen seuratalolle pidetyistä työväenyhdistyksen vapputansseista tanssien päätyttyä. Autossa oli kyydissä kaikkiaan 48 henkilöä. Kun kuorma-auto tuli Kittilän kylän kohdalla olevan salmen luona sijainneelle jyrkälle ylämäelle, se ei liian raskaan kuorman takia pystynyt nousemaan mäen päälle vaan auton moottori pysähtyi. Kuljettaja laittoi tällöin käsijarrun päälle, mutta siinä vaiheessa kuului kova rysäys, joka aiheutui joko vaihdelaatikon hajoamisesta tai auton kardaaniakselin katkeamisesta. Auto alkoi luisua alas jyrkkää mäkeä ja vaikka kuljettaja yritti ohjaamalla saada sen pysymään tiellä, auto kääntyi ja putosi 3–4 metriä korkealta rantatörmältä veteen kääntyen samalla kumoon. Osa auton lavalla olleista matkustajista jäi kyljelleen jääneen auton alle, mutta heidät saatiin kuitenkin ylös. Viisi henkilöä, heidän joukossaan autonkuljettaja, ehti kuitenkin olla niin kauan veden alla, ettei heitä enää saatu elvytettyä tekohengityksellä. [1]

Lähteet
-------

1. 1 2  Viisi henkeä kuollut auto-onnettomuudessa Suodenniemellä, Laatokka, 04.05.1945, nro 101, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Megalosaurus** (nimen merkitys "suuri lisko") on ensimmäinen nimetty dinosaurussuku, jonka ainoa laji on **Megalosaurus bucklandii**. Siitä on löydetty hyvin vähän fossiileja, joista tunnetuin lienee sen leukaluu. *Megalosauruksella* oli pituutta yhdeksän metriä ja painoa noin tonni.

Sillä oli luultavasti kolme kynnellistä sormea, mutta asiasta ei ole täyttä varmuutta,nimittäin megalosaurus oli hyvin varhainen teropodi, ja kuten esim. ceratosauruksella, sillä saattoi olla neljä kynnelistä sormea. Lisäksi sillä oli kolme kynnellistä varvasta ja erittäin terävät hampaat, joten se oli valmis hyökkäämään isojenkin kasvinsyöjädinosauruksen kimppuun. *Megalosauruksen* luokittelusta ei ole varmuutta fossiilien vajaavaisuuden vuoksi. Jotkut tutkijat luokittelevat sen lähemmäs Podokesauridae-heimoa, toiset taas Ceratosauridae-heimoon, jotkut Spinosauridae-heimoon.

Historia
--------

*Megalosauruksen* ensimmäiset fossiilit löydettiin jo 1700-luvulla Englannista. Myöhemmin, 1820-luvulla siitä löydettiin vähän lisääkin fossiileja. Pian tätä hirmuliskoa alettiin kuvitella nelijalkaiseksi, matalaksi ja raskaaksi pedoksi. Itse asiassa sen nimeäjä William Buckland ja muut ajattelivat *Megalosauruksen* vain ylisuureksi liskoksi.
Tosiasiassa *Megalosaurus* oli nopea, kahdella jalalla liikkuva peto. Mutta ajatus siitä, että pelottava peto olisi joskus kävellyt Englannin maaseudulla, varmasti kauhistutti asiasta kuulleita. *Megalosaurus* eli jurakaudella 170–150 miljoonaa vuotta sitten.

Lähteet
-------

1. ↑  Ash, Russel: *Maailman Top 10 listat 2007*, s. 28. Suomentanut Petri Hiltunen; Marja-Leena Hiltunen & Taneli Hiltunen. Gummerus, 2006. ISBN 9789512072590.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q131056
* Wikispecies: Megalosaurus
* Fossilworks: 38583
* GBIF: 4822664

 |

 |
**Kuuppaäyriäiset** (Cumacea) on kuoriäyriäisiin kuuluva äyriäislahko. Ryhmään kuuluvat lajit ovat suhteellisen pieniä, yleensä 1–10 mm:n mittaisia yleensä meren pohjassa eläviä äyriäisiä. Ruumiinmuoto on omaperäinen, ikään kuin nuijamainen. Eturuumis on munamainen ja sen etuosaa peittää vahva selkäkilpi. Takaruumis on kapea ja koostuu kuudesta liereästä tasapaksusta jaokkeesta ja on päästään haarainen. Verkkosilmät ovat varrettomat.

Kuuppaäyriäisiä tunnetaan noin 1600 lajia kaikista maailman meristä, vuorovesirannoilta merten syvyyksiin. Ne elävät myös Kaspianmeressä ja sen jokisuissa lähes makeassa vedessä. Itämeren pohjoisosassa Suomen aluevesien tuntumassa on elänyt vain yksi laji, *Diastylis rathkei*. 

Japanin ja Korean suunnalta peräisin oleva *Nippoleucon hinumensis* on levinnyt Itämereen todennäköisesti laivojen painovesilastien mukana.

Cumacea-äyriäisen ruumiinrakenne
Kuuppaäyriäiset elävät yleensä kaivautuneena muta- tai hiekkapohjaan muutaman sentin syvyyteen ja syövät pieneliöstöä ja hajoavaa ainesta. Jotkin lajit liikkuvat öisin myös uiden.

Cumacea-lahko kuuluu Peracarida-ylälahkoon, jolle on tyypillistä suora yksilönkehitys. Poikaset kehittyvät aikuisen kaltaisiksi äyriäisiksi naaraan marsupiossa, hautomataskussa. Sukupuolet eroavat muutenkin toisistaan. 

Kuuppaäyriäisiä tunnetaan fossiiliaineistoista varhaiselta kivihiilikaudelta (yli 300 miljoonaa vuotta sitten). Nykylajit luokitellaan 8–11 heimoon.

Viitteet
--------

1. ↑  Kuuppaäyriäiset - Cumacea. laji.fi. Suomen Lajitietokeskus
2. ↑  Miriam Tahkokorpi: Suomeen rantautui uusi äyriäislaji, joka saapui Japanin ja Korean vesiltä – tutkija: "Katsoin ensin, että siltä puuttuu pää" *Yle*.  14.9.2021. Viitattu 14.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Les Watling (2010) Cumacea World Database marinespecies.org
* Cumaceans of the World University of Alaska.
* Cumacea classification (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q72554
* Wikispecies: Cumacea
* ADW: Cumacea
* AFD: Cumacea
* BioLib: 32803
* BOLD: 348
* CoL: 32M
* EoL: 1243
* EPPO: 1CUMAO
* Fossilworks: 22782
* GBIF: 1500
* iNaturalist: 144115
* IRMNG: 10295
* ITIS: 90745
* NBN: NHMSYS0021050347
* NCBI: 27412
* NZOR: 92ef2a4e-dc19-4441-8b3f-67d47b09e915
* Plazi: BA609E7B-FF9D-1C5E-41F6-A3F0D42FD5BE
* WoRMS: 1137

 |

 |
**Paralía Avlídas** (kreik. Παραλία Αυλίδας, kath.kreik. Παραλία Αυλίδος, *Paralía Avlídos*), usein vain **Paralía** (kreik. Παραλία), on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Chalkídan kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen. Aiemmin kaupunki kuului Avlídan kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Chalkídan kunnan Avlídan kunnallisyksikköön. Paralía Avlídas muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Παραλίας Αυλίδας/Αυλίδος, *Dimotikí Koinótita Paralías Avlídas/Avlídos*). Kaupungin väkiluku on 3 115 (vuonna 2011).

Paralía Avlídaksen eli Paralían pieni kaupunki, suomeksi "(Avlídan) ranta", sijaitsee Eteläisen Euboianlahden länsirannalla linnuntietä noin kymmenen kilometriä etelään Chalkídan kaupungin keskustasta. Sen vanha nimi oli vuoteen 1927 saakka *Drámesi* (Δράμεσι).

Lähteet
-------

1. 1 2  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  ΠΑΡΑΛΙΑ ΑΥΛΙΔΟΣ (AVD), Κωμόπολη, ΑΥΛΙΔΑ *Greek Travel Pages*. Viitattu 20.5.2019.
3. ↑  Dramesi – Paralia *Name Changes of Settlements in Greece*. Institute for Neohellenic Research. Viitattu 20.5.2019.
**Diego Antonio Reyes Rosales** (s. 19. syyskuuta 1992 México, Meksiko) on meksikolainen jalkapalloilija. Hän edustaa espanjalaista Espanyolia ja on pelipaikaltaan joko laitapuolustaja tai keskuspuolustaja.

Seurajoukkueura
---------------

Reyes on Club Américan junioriakatemian kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa vuonna 2010 ottelussa Santos Lagunaa vastaan.

17. joulukuuta 2012 ilmoitettiin Reyesin siirtyvän portugalilaisseura Portoon kesällä 2013. Hänestä maksettiin 7,2 miljoonan euron siirtokorvaus.

Maajoukkueura
-------------

Reyes teki ensiesiintymisensä Meksikon maajoukkueessa 4. heinäkuuta 2011 Copa Américassa lohkovaiheen ottelussa Chileä vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Diego Reyes announces Porto move for the summer Goal. Viitattu 25.5.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Diego Reyesin esittely ja tilastot Footballdatabase-sivustolla (ranskaksi)

Meksikon joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Corona |
2 Rodríguez |
3 Salcido |
4 Márquez |
5 Reyes |
6 H. Herrera |
7 Layún |
8 Fabián |
9 Jiménez |
10 dos Santos |
11 Pulido |
12 Talavera |
13 Ochoa |
14 Hernández |
15 Moreno |
16 Ponce |
17 Brizuela |
18 Guardado |
19 Peralta |
20 Aquino |
21 Peña |
22 Aguilar |
23 Vázquez |
Valmentaja M. Herrera
Megalónisos  
Μεγαλόνησος ΠεταλιώνMegalónisos Petaliónin saari.

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Petalía (Πεταλία) |
| Sijainti | 
37°59′52″N, 24°15′31″E, KárystosEuboia, Keski-KreikkaKreikka |
| Saariryhmä | 
Petalioí, Euboian saaret |
| Vesialue | 
Petaliónlahti |
| Pinta-ala | 
17,2 km² |

Väestö| Asukasluku | 
0 |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Megalónisos** (kreik. Μεγαλόνησος) eli *Megalónisos Petalión* (Μεγαλόνησος Πεταλιών) tai *Petalía* (Πεταλία) on Kreikan saari, joka kuuluu Euboian saariin ja tarkemmin Petalioí-saariin. Se sijaitsee Petaliónlahdessa Euboian saaren eteläkärjen länsipuolella. Saaren pinta-ala on 17,2 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2001). Hallinnollisesti Megalónisos Petalión kuuluu Kárystoksen kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen.

Megalónisos Petalión on nimensä mukaisesti Petalioí-saarten suurin saari. Sen koillispuolella sijaitsee Chersonísin saari ja pohjoispuolella joukko saariryhmän muita pienempiä saaria.

Lähteet
-------

1. ↑  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)

Euboian saaret

|  |  |
| --- | --- |
| Pääsaari | Euboia |
| Alisaariryhmät | 
* Lichádes
* Petalioí
	+ Avgó
	+ Chersonísi
	+ Foúnti
	+ Lamperoúsa
	+ Louloúdi
	+ Makronísi
	+ Megalónisos
	+ Pontikóniso
	+ Práso
	+ Tragonísi

 |
| Muut pienemmät saaret | 
* Agía Triáda
* Ágios Andréas
* Dimákos
* Foniás
* Gátza
* Kavallianí
* Kounéli
* Ktyponísi
* Mandiloú
* Monoliá
* Petoúsi
* Pezonísi
* Pontikonísi
* Strongylí
* Stýra

 |
**PPD-34** (ППД-34, ven. Пистолет-пулемёт Дегтярёва, *Pistolet-pulemjot Degtjarjova*) on Vasili Degtjarjovin 1930-luvulla Neuvostoliitossa kehittämä konepistooli, joka oli käytössä toisessa maailmansodassa ja talvisodassa.

PPD-34 on rakenteeltaan lähes suora kopio saksalaisesta MP 28 -konepistoolista. Palveluskäyttöön ase tuli ensimmäistä kertaa vuonna 1935. Aseen myöhempi malli PPD-34/38 sisälsi lipasratkaisuaan lukuun ottamatta vain vähäisiä muutoksia alkuperäiseen. Se varustettiin Suomi-konepistoolin rumpulippaan lähes suoralla kopiolla, johon aseen Suomi-konepistoolista poikkeavan tukkiratkaisun vuoksi jouduttiin lisäämään "syöttökaula". 

  

PPD-34- ja PPD-34/38-malleja valmistettiin yhteensä 4 174 kappaletta vuosina 1934–1939.

Suomessa sotasaaliiksi saadut ko. malliset konepistoolit, arviolta 300–400 kappaletta, jaettiin kotijoukkojen ja rannikkopuolustuksen käyttöön.

PPD-40
------

Edelleen kehitelty PPD-40 (ППД-40, *Pistolet-pulemjot Degtjareva, obrazets 1940 goda*) oli ensimmäinen massatuotettu neuvostoliittolainen konepistooli, jota valmistettiin 86 986 kappaletta vuosina 1940–1941. Suurin rakenteellinen ero edeltävään malliin oli tukin muuttaminen kaksiosaiseksi, mikä mahdollisti "syöttökaulattoman" Suomi-konepistoolin rumpulippaan kopion käytön. Ase oli kuitenkin liian monimutkainen ja kallis todelliseen massatuotantoon, ja vuoden 1941 lopulla sen korvasi PPŠ-41, joka kuitenkin peri edeltäjältään rumpulippaansa.

Suomessa sotasaaliiksi saadut PPD-40-konepistoolit, arviolta noin 150 kappaletta, jaettiin kotijoukkojen ja rannikkopuolustuksen käyttöön..

Lähteet
-------

1. 1 2

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **PPD-34** Wikimedia Commonsissa

* Finnish Army 1918–1945: Machinepistols Part 2: Captured and Bought (englanniksi)
* Modern Firearms - Degtyarov PPD-34, PPD-34/38 and PPD-40 submachine gun (englanniksi)
* RKKA.BY.RU: Пистолет-пулемет Дегтярева обр. 1940 г. (venäjäksi)
* Gewehr.ru: ППД (venäjäksi)
Moremin patsas Ifen kaupungissa.
**Moremi** on Nigerian jorubien kansanperinteessä esiintyvä nainen, joka tarinan mukaan pelasti Ifen kaupungin igbojen hyökkäykseltä joskus ennen 1300-lukua. Ifessä vietetään vuosittain Moremin kunniaksi *Edi*-nimistä juhlaa.

Moremi liitetään etenkin tarinaan Ifessä. Joskus ennen 1300-lukua Ifeä uhkasivat igbojen sotaretket. Moremi antoi itsensä jäädä igbojen vangiksi. Hänet tuotiin igbojen hallitsijan luo, jonka Moremin onnistui vietellä. Igbojen hallitsija alkoi tällöin kertoa hänelle salaisista suunnitelmistaan Ifen valtaamiseksi. Tämän jälkeen Moremi pakeni ja varoitti Ifen asukkaita tulevasta vaarasta. Ifen puolustajat osasivat odottaa igbohyökkääjiä raffiapalmuihin piiloutuneena. Kaupungin pelastamisella oli kuitenkin hintansa. Jorubajumalat vaativat maksuksi Ifen pelastamisesta Moremin ainoaa poikaa Oluorogboa, joka tuli uhrata jorubien joenjumala Esinmirinille.

Ifessä Moremin kunniaksi vietetään vuosittain *Edi*-nimistä juhlaa. Juhla kestää seitsemän päivää ja ajoittuu jamssin korjuuaikaan kuivallakaudella. Moniin muihin juhliin kuuluva rummuttaminen on Edin aikana kielletty. Sen sijaan juhlintaan kuuluu esimerkiksi symbolisten tulien sytyttäminen ja painikisat.

Lähteet
-------

1. 1 2  Toyin Falola, Ann Genova ja Matthew M. Heaton: *Historical Dictionary of Nigeria*, s. 266. 2. painos. Rowman & Littlefield, 2018. ISBN 9781538113141. (englanniksi)
Söderlångvikin kartano
**Söderlångvikin kartano** on kartano Kemiönsaaren kunnassa Varsinais-Suomen maakunnassa. Kartano on suurimmaksi osaksi saanut nykyisen ulkonäkönsä aikana, jolloin suomalainen liikemies ja mesenaatti Amos Anderson oli kartanon omistaja. Andersonin haltuun kartano päätyi vuonna 1927. Nykyisin se toimii Söderlångvikin museona, jossa on osa Andersonin yksityisestä taidekokoelmasta ja hänen huonekaluistaan.

Andersonin ostettua kartanon sen päärakennus oli vielä yksikerroksinen hirsirakennus, joka oli päällystetty punaiseksi maalatulla laudoituksella. Arkkitehti W. G. Palmqvistin piirustusten pohjalta rakennus rakennettiin täysin uusiksi vuosina 1934–1935. Sen kerroslukumäärää lisättiin kahteen, se sai pintaansa valkoisen rappauksen ja huoneiden määrä nousi kuudesta yhteentoista. Lisäksi rakennus sai vuosina 1937–1938 molemmille puolilleen yksikerroksiset tiilestä rakennetut siipirakennukset. Rakennuksen kokonaispinta-ala on 560 m² ja sen pituus 47 m.

Vuosien saatossa rakennuksen kunto on heikentynyt, ja toisen siiven katto luhistui 1990-luvulla. Rakennus peruskorjataan kokonaan vuosina 2019–2020.

Söderlångvikin museo
--------------------

Söderlångvikin kartanon päärakennuksessa toimii Amos Andersonin henkilöhistoriallinen museo sekä taidemuseo, jossa on esillä hänen aikanaan keräämää taidetta sekä muuta esineistöä. Lisäksi museossa on esillä kesäisin vuosittain vaihtuva taidenäyttely.

Katso myös
----------

* Konstsamfundet

Viitteet
--------

1. ↑  Weckström, Nina: Söderlångvik ska putsas till sin forna prakt.  *Hufvudstadsbladet*, 3.5.2019, s. 14–15. Artikkelin maksullinen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Söderlångvikin kartano** Wikimedia Commonsissa

* Söderlångvikin museon viralliset sivut.
* Söderlångvik hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Dragsfjärd |
| --- |
|  |
| Taajamat | 
* Björkboda
* Dragsfjärdin kirkonkylä
* Taalintehdas

 |
|  |
| Rekisterikyliä Dragsfjärdissä | 
* Björkboda
* Genböle
* Dalen
* Hammarsboda
* Hertsböle
* Kivarnäs
* Kråkvik
* Kulla
* Kärra
* Labbnäs
* Lillfinhova
* Långnäs
* Nordanå
* Purunpää
* Rosendal
* Rövik
* Skinnarvik
* Smedskulla
* Storfallan
* Storfinhova
* Stusnäs
* Sunnanå
* Söderby
* Söderlångvik
* Söglö
* Tynglax
* Ölmos

 |
|  |
| Rekisterikyliä Hiittisissä | 
* Bergö
* Biskopsö
* Bolax
* Böle
* Hiittinen
* Holma
* Högsåra
* Kasnäs
* Kaxskäla
* Rosala
* Stubbnäs
* Tunhamn
* Vänoxa
* Vänö

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Söderlångvikin kartano (Q6581530)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | kartanon päärakennus, taidemuseo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Kemiönsaari, Dragsfjärd |
|  |
| koordinaatit | 60°02′N 22°26′E﻿ / ﻿60.03°N 22.43°E﻿ / 60.03; 22.43 |
|  |
|  |

 |
Kompleksianalyysissä **Moreran lauseen** mukaan alueessa *D* määritelty jatkuva kompleksiarvoisen funktion *f* integraali pitkin kaikkia umpinaisia paloittain säännöllisiä polkuja. Siis

{\displaystyle \int \_{D}f(z)\,dz=0}
kaikilla *D*:n umpinaisilla paloittain säännöllisillä poluilla. Siten jos *f* on yksinkertainen suljettu käyrä, on *f* holomorfinen jokaisessa *D*:n pisteessä.

Todistus
--------

  

{\displaystyle \int \_{C}f(z)\,dz=0}
kaikilla umpinaisilla säännöllisillä poluilla *C*. Siten jokaiselle kahdelle yksinkertaiselle käyrälle γ1 ja γ2 *D*:n sisällä, joka alkaa pisteestä *z*0 ∈ *D* ja loppuu pisteeseen *z* ∈ *D*, on voimassa

{\displaystyle \int \_{\gamma \_{1}}f(w)\,dw=\int \_{\gamma \_{2}}f(w)\,dw,}
joten

{\displaystyle F(z)=\int \_{\gamma \_{1}}f(w)\,dw=\int \_{\gamma \_{2}}f(w)\,dw}
on olemassa. Tämä on holomorfinen funktio ja 

{\displaystyle f(z)=F'(z)\,}
on myös holomorfinen.

Käyttö
------

Moreran lausetta voidaan käyttää osoittamaan summista tai integraaleista koostuvien funktioiden analyyttisyys. Esimerkkeinä tästä on Riemannin zeeta-funktio

\zeta (s)=\sum \_{{n=1}}^{\infty }{\frac {1}{n^{s}}}
ja Gammafunktio

{\displaystyle \Gamma (\alpha )=\int \_{0}^{\infty }x^{\alpha -1}e^{-x}\,dx.}
Moreran lause antaa myös nopean todistuksen sille, että jono *f**n*(*z*) analyyttisiä funktioita kompleksitason avoimessa joukossa *D* suppenee kohti funktiota *f*(*z*) tasaisesti jokaisessa kompaktissa osajoukossa *K*, on *f* analyyttinen. Ehto voidaan helposti rajoittamaan tapaukseen, missä *K* on suljettu kiekko.
*Tämä artikkeli käsittelee kielitieteen tutkimusaluetta. Biologian tutkimusalueesta kertoo artikkeli Morfologia (biologia).*

 **Kielitiede** 

**Kielen rakenne ja kirjoitus** 

Morfologia · Syntaksi  
Ortografia · Fonetiikka  
Fonologia

**Kielen tutkimus** 

Stilistiikka · Pragmatiikka  
Dialektologia · Leksikologia  
Historiallis-vertaileva kielitiede  
Semantiikka

**Tieteenaloja** 

Kielifilosofia  
Kielihistoria  
Neurolingvistiikka  
Psykolingvistiikka  
Sosiolingvistiikka  
Kieliteknologia  
Käännöstiede  
Diskurssianalyysi



**Morfologia** eli **muoto-oppi** tutkii sanojen muodostusta kielen pienimmistä merkitysyksiköistä, joita kutsutaan morfeemeiksi. Morfofonologia puolestaan on morfologian yhteys äänneoppiin eli fonologiaan. Morfeemien keskinäistä järjestystä tutkii morfotaksi.

Rakenne
-------

Lausekerakenne on usein suppea kielissä, joissa on laaja morfologia, samoin päinvastoin. Esimerkiksi suomessa morfologia on laaja ja sillä ilmaistaan asioita, joita vähemmän morfologisissa kielissä ilmaistaan lausekerakenteen avulla. 

Kielet on perinteisesti jaettu neljään morfologiseen perustyyppiin: isoloiviin, agglutinoiviin, fuusioiviin ja polysynteettisiin. Isoloivissa kielissä kuten vietnamissa sanat eivät (juurikaan) taivu. Agglutinoivissa kielissä morfeemit asettuvat peräkkäin niin, että ne on melko helppo erottaa toisistaan, kuten turkissa. Fuusioivissa kielissä tapahtuu vartalonsisäisiä äännevaihteluita ja sama morfeemi voi kantaa useampia merkityksiä, jolloin niiden erottaminen toisistaan on vaikeaa. Esimerkiksi saksan ja ruotsin vahvojen verbien imperfekti muodostuu sanavartalon vokaalia vaihtamalla. Polysynteettisille kielille on tyypillistä, että yksittäiset sanat voivat olla muiden kielten lauseiden mittaisia. Tällainen kieli on esimerkiksi grönlanti.

Jos sanan morfeemirakenne ja kieliopillinen tai semanttinen rakenne vastaavat toisiaan, kyseessä on *luonnollinen morfologia*. Päinvastainen tapaus on *opaakki* eli läpinäkymätön morfologia, joka syntyy äänteenmuutoksista. Opaakkia morfologiaa edustavat suomen kielessä esimerkiksi taivutusmuodot *lasna*, *läksi* ja *tuta*, jotka ovat korvautuneet tunnistettavammilla muodoilla *lapsena*, *lähti* ja *tuntea*.

Morfologisissa rakenteissa, kuten syntaksissakin, esiintyy rinnastus- ja alistussuhteita. Konstruktio perii piirteen jonkin piirteen kannalta hallitsevalta jäseneltään ja on täten alistussuhteessa. Esimerkiksi lausekkeelle *olen kirjoittanut* luku ja persoona periytyvät pääsanalta *olen*, joka puolestaan perii ne päätteeltä */n/*.

Lähteet
-------

* Karlsson, Fred: *Yleinen kielitiede*. Gaudeamus, 2012. ISBN 978-952-495-071-8

1. ↑  Karlsson 2012, 83
2. ↑  Karlsson 2012, 116–118.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Morfologia** Wikimedia Commonsissa
**Anatoli Vasiljevitš Firsov** (ven. Анатолий Васильевич Фирсов, 1. helmikuuta 1941 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 24. heinäkuuta 2000 Moskova, Venäjä) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija, kolminkertainen olympiavoittaja ja kahdeksankertainen maailmanmestari. Kaikkien aikojen suurimpien neuvostopelaajien joukkoon luettu Firsov pelasi vasempana laitahyökkääjänä ja keskushyökkääjänä.

Firsov oli valmentaja Anatoli Tarasovin luottomies. Hän pelasi samassa ketjussa muun muassa Viktor Polupanovin, Vladimir Vikulovin, Aleksandr Maltsevin ja Valeri Harlamovin kanssa. Häntä pidetään poikkeuksellisen nopeana luistelijana ja tehokkaana maalintekijänä, hänellä oli erityisen voimakas lyöntilaukaus. Parhaassa turnauksessaan Firsov voitti Grenoblen talviolympiakisojen maalintekijätilaston 12 maalilla ja yhteensä 16 tehopisteellä Neuvostoliiton viedessä jääkiekon olympiakultaa vuonna 1968.

Anatoli Firsov teki Neuvostoliiton mestaruussarjassa 344 maalia 474 ottelussa seuroinaan TsSKA Moskova ja Spartak Moskova.

Muuta
-----

Tarasov laati tiukkoja harjoitusohjelmia Firsoville. Esimerkiksi Firsovin tavallisena harjoituspäivä oli ohjelmassa aamulla 45 minuutin juoksulenkki, kuntoharjoitus, aamiainen ja jääharjoitus klo 11-13. Sitten seurasi lounas, parin tunnin lepo ja harjoittelua iltakahdeksaan asti, jonka jälkeen oli ohjelmassa päivällinen. Kun Firsovilta kysyttiin dopingin käytöstä urheilussa, hän totesi: "Meidän huumeenamme oli Tarasov".

Erään tarinan mukaan Firsov piti Volga-autoa ilmassa n. 5-7 minuuttia yhdellä kädellä ja jaloilla Tarasovin hokiessa vieressä, "sinun pitää kestää tämä tilanne". He olivat tämän jälkeen menneet pelaamaan tennistä Tarasovin huvilalle. Firsov oli pelannut käsi murtuneena niin kuin mitään ei olisi tapahtunut.

Saavutukset
-----------

* jääkiekon olympiakultaa vuosien 1964, 1968 ja 1972 talviolympialaisissa.
* kahdeksan jääkiekon maailmanmestaruutta vuosina 1963-71.
* 166 maaottelua ja niissä 134 maalia

Palkintoja ja nimeämisiä
------------------------

* Kansainvälisen jääkiekkoliiton tähtikentällisessä, paras maalintekijä ja hyökkääjäpelaaja vuosina 1967-1971.
* Kansainvälisen jääkiekkoliiton kunniagalleria IIHF Hall of Fameen 1998
* Valittu Neuvostoliiton sarjan All-Starsiin vuosina 1964-1969
* Valittu Neuvostoliiton sarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi 1968, 1969 ja 1971

Lähteet
-------

* Red Files: Soviet sports wars/Firsovin haastattelu*lähde tarkemmin?*

### Viitteet

1. ↑  Anatoli Firsov *sports-reference.com*.  Arkistoitu 12.11.2012. Viitattu 23.2.2014. (englanniksi)
**Septimus Winner** (11. toukokuuta 1827 Philadelphia – 22. marraskuuta 1902 Philadelphia) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä. Hän julkaisi musiikkia oman nimensä lisäksi muun muassa taiteilijanimellä **Alice Hawthorne**.

Elämä ja ura
------------

Winner opetteli nuorena soittamaan useita instrumentteja, mukaan lukien viulua, kitaraa ja banjoa. Hänen isänsä oli viulunrakentaja ja hän sai opetusta viulunsoittoon Leopold Meigneniltä, mutta suurimmaksi osaksi hän oli muusikkona itseoppinut. Septimus ja hänen veljensä Joseph Winner perustivat musiikkikaupan Septimusin ollessa 20-vuotias. Hän opetti musiikin soittamista eri instrumenteilla ja soitti itse paikallisissa yhtyeissä kuten Musical Fund Societyssa, Cecillian Music Societyssa ja Philadelphia Brass Bandissa.

Septimus Winner kuului ensimmäisiin lauluntekijöihin, joilla oli oma musiikkikustantamo. Hän julkaisi paljon musiikkia salanimellä Alice Hawthorne. Winner valitsi salanimen äidin puolen sukulaisensa, kirjailija Nathaniel Hawthornen mukaan. Hän julkaisi musiikkia myös nimillä Percy Guyer, Apsley Street, Mark Mason sekä omalla nimellään.

Yhdysvaltain sisällissodan aikana Winner julkaisi laulun "Give Us Back Our Old Commander: Little Mac, the People’s Pride", jossa vaadittiin kenraali George B. McClellanin palauttamista Unionin armeijan komentajaksi. Pohjoisvaltioiden vastaiseksi katsotun sanoituksen takia Winner joutui lyhyeksi ajaksi vankilaan ja hänet pakotettiin hävittämään kaikki jäljellä olevat kopiot laulusta. McClellan itse käytti kappaletta presidentinvaalikampanjassaan vuonna 1864.

Winner julkaisi uransa aikana yli 200 laulua, joista suosituimpiin kuuluvat "Listen to the Mocking Bird" (1855), "Oh Where, Oh Where Has My Little Dog Gone" (alk. "Der Deitcher’s Dog", 1864) ja "Ten Little Injuns" (1868). Hän kirjoitti musiikin oppikirjoja 23 eri instrumentille ja sävelsi populaarimusiikin lisäksi myös klassista musiikkia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Septimus Winner *Songwriters Hall of Fame*. Viitattu 7.6.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3  Reel, James: Septimus Winner *Allmusic*. Viitattu 7.6.2013. (englanniksi)
3. 1 2 3  "Winner, Septimus", *The Harvard Biographical Dictionary of Music*. Harvard University Press, 2003. ISBN 0-674-37299-9. (englanniksi)
4. ↑  Room, Adrian: *Dictionary of Pseudonyms: 13,000 Assumed Names and Their Origins*, s. 222. McFarland, 2010. ISBN 978-0-7864-5763-2. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Lisää luettavaa aiheesta **Septimus Winner** on Wikiaineistossa (englanniksi)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Septimus Winner** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Australia

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC

 |

 |
**Seppälänmäki** on kylä Salon kaupungin Särkisalossa. Kylä sijaitsee Särkisalon pohjoisosassa mantereen puolella.

Seppälänmäki sijaitsee Krapuojan varrella. Kylän kyläalue ulottuu Krapuojalta länteen Makarlanjärvelle saakka. Kylän itäosa on tasaista peltomaata, jonka reunalle kylän asutus on sijoittunut. Särkisalontie kulkee Seppälänmäen itäosan halki. Kylän länsiosa on jyrkkää kallioista metsää. Kylän etelärajalla on kuivattu ja suoksi muuttunut Vähäjärvi.

Seppälämäellä oli 1500-luvulla neljä taloa. Isojaon aikaan kylässä oli kolme taloa ja näistä Kroopila ja Yrjöntalo ovat edelleen olemassa. Kylän kolme torppaa itsenäistyivät 1920-luvulla ja ennen sotia kylän eteläosaan syntyi uutta asutusta muun muassa Hakkalan sahan työväelle. Sotien jälkeen kylään syntyi kaksi uutta pientilaa, mutta sittemmin uutta asutusta ei ole syntynyt.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Turun maakuntamuseon Sarakum-projekti, Särkisalon kulttuuriympäristö ja arvot*, s. 50. Turun maakuntamuseo, 2005. Teoksen verkkoversio.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Särkisalo |
| --- |
|  |
| Taajamat | 
* Förby

 |
|  |
| Rekisterikyliä | 
* Aisböle
* Bastböle
* Falkki
* Finnari
* Förby
* Hakkala
* Heikberg
* Hästö
* Kaukassalo
* Kiviniemi
* Kota
* Kraila
* Montola
* Muuri
* Niksaari
* Norrby
* Pensalo
* Pettu
* Seppälänmäki
* Siksalo
* Suutarkylä
* Särkisalon kirkonkylä
* Söderby
* Taamarla
* Tessvärr
* Verkkoranta

 |

 |
**Dead by April** on Göteborgista kotoisin oleva ruotsalainen yhtye, joka sekoittaa kappaleissaan popmusiikkia, metalcorea, melodista death metallia ja industrialia. Yhtye itse ilmoittaa Myspace-sivuillaan soittavansa popmetallia.

Dead by April solmi vuonna 2009 sopimuksen levy-yhtiö Universal Musicin kanssa. Dead by April palkittiin "The Best Newcomer 2008" -palkinnolla vuoden 2009 alussa. 6. maaliskuuta 2009 yhtye julkaisi ensimmäisen singlensä "Losing You", ja kyseisestä kappaleesta julkaistiin myöhemmin musiikkivideo.

Yhtye julkaisi ensimmäisen täysmittaisen albuminsa 13. toukokuuta 2009. Universal Musicin kautta julkaistu albumi kantaa nimeä *Dead by April*.

Dead by April ilmoitti uuden albuminsa *Incomparable* julkaisupäiväksi 21. syyskuuta. Kahta päivää ennen julkaisua yhtye julkaisi toisen singlen nimeltä "Calling". *Incomparable* levisi vahingossa internetiin jo 3. syyskuuta 2011, vaikka yhtye aikoi julkaista sen vasta 21. syyskuuta.

18. maaliskuuta 2013 Dead By April ilmoitti vokalisti Jimmie Strimmelin eronneen. Zandro Santiago erosi yhtyeestä 9. marraskuuta 2014.

Julkaisut
---------

*Pääartikkeli: Dead by Aprilin diskografia*
### Albumit

* *Dead by April* (2009)
* *Stronger* (kokoelma-albumi, 2011)
* *Incomparable* (2011)
* *Let The World Know* (2014)
* *Worlds Collide* (2017)
* *Dreamlike* (2023)

Aiheesta muualla
----------------

* Dead by Aprilin viralliset kotisivut (englanniksi)
* Dead by April Myspacessa (englanniksi)
* Dead by April Last.fm:ssä (englanniksi)
**Juri Tomas Ernesto von Bonsdorff** (s. 15. elokuuta 1969) on suomenruotsalainen toimittaja, joka asuu Yhdysvalloissa. Hän on toiminut Washingtonin-kirjeenvaihtajana Yleisradiolle 2007–2011, Ruotsin radiolle ja suomalaiselle *Hufvudstadsbladet*-lehdelle sekä uutistuottajana Euroopan yleisradiounionin Eurovision Americas -toimituksessa. Hän aloitti vuoden 2022 alussa jälleen Yleisradion Washingtonin-kirjeenvaihtajana Mika Hentusen jälkeen.

Juri von Bonsdorffin isä oli vasemmistolainen toimittaja, tietokirjailija ja kehitysyhteistyöaktivisti Johan "Seppi" von Bonsdorff, isoisä päätoimittaja Henrik von Bonsdorff ja isoisoisä piispa Max von Bonsdorff. Hän kertoo saaneensa etunimensä kosmonautti Juri Gagarinin ja sissijohtaja Ernesto Che Guevaran mukaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Finlands ridderskaps och adels kalender 1992*, s. 128. Esbo 1991. ISBN 951-9417-26-5
2. ↑  Juri von Bonsdorff: Juri von Bonsdorff *LinkedIn*. Viitattu 2.12.2021.
3. ↑  Hentunen, Mika: Kirjeenvaihtajalta: Yhdysvalloissa on aina tilanne päällä ja kriisi muhimassa *Yle Uutiset*.  2.12.2021. Viitattu 2.12.2021.
4. 1 2  Hutri, Anna Maria Joakimsdottir (ohjaaja): Juri von Bonsdorff: Min finlandssvenskhet mår bäst utanför *Svenska kulturfonden / YouTube*.  2.12.2020. Viitattu 2.12.2021.
5. ↑  Juri von Bonsdorff on Muck Rack *muckrack.com*. Viitattu 2.12.2021.
6. ↑  Juri von Bonsdorff *Hufvudstadsbladet*. Viitattu 2.12.2021. [vanhentunut linkki]
**Deadlock** on vuonna 2007 valmistunut kaitafilmille kuvattu suomalainen harrastelijatoimintaelokuva. Elokuva kertoo kolmesta ystävyksestä jotka noutavat keskeltä erämaata asiakirjoja ja joutuvat pakenemaan henkensä edestä toista samoja asiakirjoja tavoittelevaa ryhmää.

Elokuvan alkuperäinen pituus on 40 minuuttia ja siitä on olemassa 24 minuutin mittainen TV-versio, jonka ensiesitys Suomen televisiossa FST5-kanavalla 9. syyskuuta 2009. Syksyllä 2008 lyhytelokuva sai Kroatiassa *Trash Film Festival* -juhlilla parhaan toimintaelokuvan *Golden Chainsaw* -palkinnon.

Elokuvasta on DVD- ja internetversiot. Internetversiota levitetään Creative Commons -lisenssin alaisuudessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Nikulainen, Kalevi: Palkittu suomalaiselokuva ilmaisena verkkoon *Digitoday / Iltasanomat*.  19.2.2009. Viitattu 28.12.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Keros: Awarded 8mm Indie film DEADLOCK gets free web release *Trash Film Festival*.  19.2.2009. Viitattu 27.8.2021. (englanniksi)
**Bismarckinsaaret** ovat Papua-Uudelle-Guinealle kuuluva saariryhmä, joka ympäröi kaarena Bismarckinmerta Uuden-Guinean saaren koillispuolella. Saariryhmän suurimmat saaret ovat Uusi-Britannia ja Uusi-Irlanti, muita saaria ovat Amiraliteettisaaret (niistä suurimpana Manus), Uusi-Hannover (aiemmin *Lavongai*), St Matthias -saaret (suurin saari Mussau), Vitusaaret ja Yorkin herttuan saaret. Suurimmat saaret ovat tuliperäisiä, ja niillä on useita toimivia tulivuoria. Pienet saaret ovat korallisaaria. Saarten yhteispinta-ala on 48 200 km² ja vuonna 1990 niillä asui 432 000 asukasta. Merkittävimmät elinkeinot ovat maa- ja metsätalous; saarilla on runsaasti sademetsiä, joista osa on uhattuna liikahakkuiden takia. Bismarckinsaaret ovat saaneet nimensä saksalaisen ruhtinas Otto von Bismarckin mukaan.

Historia
--------

Ensimmäiset asukkaat saapuivat Bismarckinsaarille viimeistään noin 33 000 vuotta sitten Uudesta-Guineasta. Uuden-Irlannin saarelta löydetty Buang Merabakin asuinpaikka on ajoitettu noin 40 000 vuotta vanhaksi. Myöhemmin seudulle saapui myös muun muassa lapita-kansa.

Ensimmäinen eurooppalainen saarten löytäjä oli alankomaalainen tutkimusmatkailija Willem Schouten vuonna 1616. Eurooppalaiset eivät kuitenkaan asuttaneet saaria ennen kuin 1800-luvun lopulla, kun saksalaiset valloittivat saaret itselleen osaksi Saksan Uutta-Guineaa vuonna 1884. Ensimmäisessä maailmansodassa Australia sai alueen haltuunsa 1914 ja vastaanotti myöhemmin Kansainliiton mandaatin sen hallitsemiseen. Lyhyttä japanilaisten miehitystä toisessa maailmansodassa lukuun ottamatta saaret pysyivät Australian hallussa aina vuoteen 1975, jolloin niistä tuli osa itsenäistä Papua-Uuden-Guinean valtiota.

Lähteet
-------

1. ↑  Brownie, John & Marjo: Mussau Grammar Essentials *SIL*.  2007. Viitattu 6.9.2020. (englanniksi)
2. ↑  Matthew G. Leavesley, Michael I. Bird, Keith L. Fifield, P.A. Hausladen, G.M. Santos and M.L. di Tada: Buang Merabek: Early evidence for human occupation in the Bismarck Archipelago, Papua New Guinea  1.6.2002. Australian Archaeological Association. Viitattu 6.7.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bismarckinsaaret** Wikimedia Commonsissa
**Iloittu** on matala humusjärvi Lohjan pohjoisosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 29 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 24 kilometriä pohjoisluoteeseen.

Maantiede
---------

Iloitun länsi–itäsuuntainen pituus on 750 metriä. Järvi on saareton ja sen rantaviiva on varsin polveileva. Iloitun rannat ovat pääosin metsämaata, asutusta on jonkin verran. Valuma-alueen pinta-alasta neljäsosa on peltoa. Iloitun etelä- ja länsirannalle laskee useita ojia, Iloitun itärannalta lähtee laskuoja itään kohti Pusulanjokea.

Iloitun ekologinen tila on hyvä.

Iloittu (23.065.1.001) kuuluu Myllyojan valuma-alueeseen (23.065), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Pusulanjoen alue (23.06). Iloittu on valuma-alueensa ainoa järvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Iloittu, vakavesi, Lohja
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 4.5.2021.
3. 1 2 3  Iloittu *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 4.5.2021.
4. ↑  Iloittu. Järviwiki. Viitattu 4.5.2021.
5. ↑  Myllyojan valuma-alue (23.065). Järviwiki. Viitattu 4.5.2021.
Torni Bochumissa.
**Bismarckin tornit** ovat muistomerkkejä, joita saksalaiset pystyttivät valtakunnankanslerinsa Otto von Bismarckin (1815–1898) kunniaksi vuosina 1869–1934. Tornit olivat aikansa ilmiö: kaikkiaan torneja ja pylväitä rakennettiin 240 (joitakin valmiita rakennelmia tosin nimettiin Bismarckin kunniaksi). Näistä 240:stä 172 on säilynyt nykypäivään. Torneja pystytettiin neljälle mantereelle, Euroopan lisäksi Chileen, Kameruniin ja Papua-Uuteen-Guineaan. Nykyisin torneja on pystyssä Chilen, Itävallan, Kamerunin, Puolan, Ranskan, Saksan, Tšekin ja Venäjän alueella, minkä selittää Saksan koon pieneneminen.

Erikoislaatuista Bismarckin torneissa on, ettei niistä valtaosaa pystyttänyt valtio, vaan tavalliset kansalaiset (etupäässä porvarit) keräsivät varat rakentamiseen. Tämä johtui osittain siitä, että keisari Vilhelm II pakotti Bismarckin eroamaan virastaan 1890 ja yritti luoda ympärilleen omaa henkilökulttia, johon Bismarckin kunnioittaminen ei sopinut.

Lähteet
-------

Jörg Bielefeld: Bismarcktuerme.de (Kattava torniaiheinen sivusto.) *bismarcktuerme.de*.  2001-2006. Viitattu 28.9.2009. (englanniksi) (puolaksi) (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bismarckin tornit** Wikimedia Commonsissa