recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Yrjö Antti Kaarne** (vuoteen 1906 **Karlsson**, 7. helmikuuta 1899 Tampere – 28. toukokuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen toimittaja joka käytti nimimerkkejä *Vasara*, *Yx*, *Y. Kne* ja *Antti Mäntymäki*.

Elämä
-----

Kaarneen vanhemmat olivat kansanedustaja Antti Kaarne ja Fanny Lind. Hän opiskeli 1922–1923 Berliinissä Saksassa muun muassa Deutsche Hochschule für Politikissa sekä 1931 Genèvessä kansainliittokursseilla. Kaarne oli toimittajana Työväenjärjestöjen Tiedonantajassa 1924–1927, Työväen Sanomalehtien Tietotoimistossa (TST) 1928–1933 ja ulkomaantoimittajana Suomen Sosialidemokraatissa 1934–1950. Hän oli samalla myös Sosialistisen Aikakauslehden päätoimittajana 1946–1950. Kaarne oli sitten ylimääräisenä sanomalehtiavustajana Tukholmassa vuodesta 1950 ja ulkoaiainministeriön palveluksessa vuodesta 1953. 

Kaarne oli Sosialidemokraattisen Sanomalehtimiesliiton jäsenenä vuodesta 1928, liittotoimikunnan jäsenenä vuodesta 1946 sekä liiton puheenjohtajana 1948–1950. Helsingin Sanomalehtimiesyhdistyksen hallituksen jäsenenä hän oli vuodesta 1937, puheenjohtajana 1948–1950 sekä Helsingin sos.-dem. lehtimieskerhon johtokunnan jäsenenä vuodesta 1944. Kaarne oli Suomen Sanomalehtimiesten liiton toinen varapuheenjohtaja 1948–1950 ja Suomalais-amerikkalaisen yhdistyksen varapuheenjohtaja 1947–1950. 

Syksyllä 1971 valtioneuvos K. A. Fagerholm, konsuli Yrjö A. Kaarne, ay-johtaja Emil Skog ja päätoimittaja Atte Pohjanmaa perustivat *Vanhat Toverit – Aatteen Miehet* –nimisen keskustelukerhon eläkkeellä oleville pääkaupunkiseudun sosialidemokraattisilla järjestöaktiiveille.

Yrjö Kaarne oli naimisissa vuodesta 1925 Lyyli Kerttu Paasijoen kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolleita.  *Helsingin Sanomat*, 14.6.1973, s. 13. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 10.3.2018.
2. 1 2 3 4  Raitio, Jussi: Työväen sanomalehdet ja sanomalehtimiehet. Suomen Sosialidemokraattinen sanomalehtimiesliitto 1907-1947. Lahti 1947
3. 1 2 3  Kuka kukin on 1954
4. ↑  Hugo L. Mäkinen : Valtiomiehiä ja vanhoja tovereita aatteen asialla, Suomen Wanhat Toverit (Arkistoitu – Internet Archive)
Ketjukirje
**Ketjukirje** on viesti, jossa kehoitetaan vastaanottajan tekemään kirejeestä kopioita ja välittämään ne tietylle määrälle vastaanottajia. 

Tavallinen, mutta laiton, muunnelma ketjukirjeestä on niin sanottu pyramidihuijaus. Se perustuu siihen, että vastaanottaja kirjoittaa nimensä alimmaksi listalle ja lähettää pienehkön summan rahaa listan ensimmäiselle henkilölle. Ajatuksena tässä on se, että sen levittämiseen osallistunut saa osanottajien suuren määrän ansiosta paljon rahaa, mutta pyramidi todellisuudessa yleensä luhistuu nopeasti ja vain ketjukirjeen alun perin liikkeelle laittaneet saavat rahaa.

Lukijoita voi houkutella ketjukirjeen levittämiseen monella tavalla. Aiemmin mainitun rikastumislupauksen lisäksi on mahdollista, että taikauskoista vastaanottajaa uhataan huonolla onnella tai jopa fyysisellä väkivallalla jos hän rikkoo ketjun. Ketjukirjeissä tapahtuu usein evoluutiota, ja niiden viesti muuttuukin usein matkan varrella joko tarkoituksellisesti tai huonosti kopioidun tekstin takia.

Sähköpostin keksimisen myötä ketjukirjeistä on tullut suositumpia kuin pelkän kirjepostin aikana.*kenen mukaan?* Eräät Internet-palveluntarjoajat kuitenkin kieltävät niiden lähettämisen netiketissä tai käyttösäännöissä.

Ketjukirjeet voivat olla harmittomia, jos niitä käytetään hyvän maun mukaisesti eikä ketään uhkaillen. Tähän sisältyy myös se, että ihmisiä ei houkutella tekemään mitään, mihin sisältyy riskejä tai vahingontekoa. Esimerkki harmittomasta ketjukirjeestä on sellainen, jossa pyydetään lisäämään nimi ja maa listalle sen seuraamiseksi, kuinka kauas maailmassa kirje leviää.

Katso myös
----------

* Verkostomarkkinointi
* Pyramidihuijaus
* Ponzi-huijaus
* Perusuusiutumisluku

Lähteet
-------

1. ↑  Rahankeräyslaki 31.3.2006/255 finlex.fi
2. ↑
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Mitä vikaa ketjukirjeissä on (englanniksi)
* Ketjukirjeistä Internetissä
**Dysmelia** (kreikk. *dys* = huono, *melos* = raaja) tarkoittaa jonkin raajan synnynnäistä epämuodostumaa. Dysmelia on yleisempää käsissä kuin jaloissa.

Dysmeliaa esiintyy eriasteisina, se voi esiintyä yhden nivelen puutoksena esimerkiksi sormessa ja pahimmillaan näkyä kaikkien raajojen puuttumisena. Vammautuminen syntyy nykytiedon mukaan raskauden ensimmäisten viikkojen aikana joko verenkierrollisten häiriöiden, perinnöllisen taipumuksen (kromosomihäiriö) tai ilmansaasteissa olevien pienhiukkasten vaikutuksesta. 

Suomessa syntyy vuosittain noin 60–80 dysmelialasta. Useimmille lääkäreillekin dysmelia on täysin tuntematon asia*lähde?*, pieniä raajamuutoksia ei välttämättä edes keskussairaaloiden synnytysosastoilla osata havaita*lähde?*. Aikainen toteaminen on kuitenkin tärkeää, sillä dysmeliaan saattaa usein liittyä vakavia sisäelinmuutoksia, kuten esimerkiksi pernan puuttuminen tai sydänongelmat. Tämä johtuu siitä, että sisäelimet ja raajat kehittyvät samassa alkiovaiheessa.

Dysmelia ei aiheuta vajaaälyisyyttä tai tajunnan muutoksia lapsessa. Lievät dysmeliat eivät välttämättä tarvitse minkäänlaista hoitoa, mutta vakavammat epämuodostumat saattavat tarvita kosmeettista tai toiminnallista leikkausta, jotta lapsi tai nuori voi elää vammansa kanssa mahdollisimman normaalia elämää. Osittaisessa raajapuutoksessa apuvälineinä voidaan käyttää muun muassa proteeseja.*lähde?*

Lähteet
-------

* www.redy.info [vanhentunut linkki]
* Lastenklinikan hoitohenkilökunta/käsikirurgi Yrjänä Nietosvaara

### Viitteet

1. ↑  Yläraajaepämuodostumat *Terveyskylä*. Viitattu 16.3.2024.
2. ↑  Dysmelia *Invalidiliiton Harvinaiset-yksikkö*.  2007. Viitattu 16.3.2024.
**Jalmari Sulonen**, vuoteen 1896 **Grålund** (15. helmikuuta 1884 Hollola – 22. toukokuuta 1952 Rooma) oli opettaja ja rehtori, joka julkaisi kauppalaskennon oppi- ja harjoituskirjoja.

Henkilöhistoria
---------------

Sulosen vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Gustaf Grålund ja Wilhelmiina Stålhammar ja puoliso vuodesta 1913 Bertta Kartio (Karén). Sulonen tuli ylioppilaaksi 1904 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1910. Hän toimi yhteiskoulun opettajana Riihimäellä 1910–1918 ja Lahdessa kauppa- ja liikeapulaiskoulun opettajana 1918–1929 sekä koulun johtajana vuodesta 1920. Lahdessa hän oli myös työväenopiston johtaja 1920–1929 ja tyttölyseon fysiikan opettaja 1923–1929 sekä kaupunginvaltuuston jäsen 1920–1929. Suomen Liikemiesten Kauppaopiston opettajaksi ja rehtoriksi Sulonen tuli 1929 ja hoiti tehtävää vuoteen 1940 asti, minkä jälkeen hän oli oppilaitoksen fyysis-matemaattisten aineiden yliopettaja. Sulonen oli myös opiskellut Frankfurt am Mainin kauppakorkeakoulussa ja toiminut pankkivirkailijana.

Julkaisuja
----------

* *Kertomus Lahden Työväenopiston ensimmäisestä toimintavuodesta: 1920–1930*, 1930 (vuoden 1929 vuosikertomuksen kirjoittanut v.t. johtaja Artturi Railo)
* *Kauppalaskennon oppikirja harjoitustehtävineen ynnä lyhyt mittausopin kurssi: kauppakouluja ja kauppaopistoja varten*, 1933
* *Kauppalaskento: itseopiskelijoita, kauppakoululaisia ja kauppaopistolaisia varten*, 1943, Jalmari Sulonen ja Lauri V. Lehto
* *Kauppalaskennon harjoitustehtäviä kauppakouluja, kauppaopistoja ja itseopiskelevia varten*, 1944, Jalmari Sulonen ja Lauri V. Lehto

Lähteet
-------

1. 1 2  Aikalaiskirja 1934, s. 647 (Viitattu 21.12.2018)
2. 1 2   Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 24.5.1952, s. 9.
3. 1 2  Kuka kukin oli (Viitattu 21.12.2018)
**Nuestra Señora de la puria y limpia Concepción** tai lyhyemmin **Nuestra Señora de la Concepción** oli espanjalainen kauppa-alus. Alus laskettiin vesille Havannassa, Kuubassa vuonna 1620. Puurunkoinen 600 tonnin alus oli varustettu 40 tykillä, ja sen miehistönä oli 500 miestä.

Palvelus
--------

Aluksen uran ensimmäiset kaksi vuosikymmentä eivät ole tiedossa. Vuonna 1639 Espanjan kauppavirasto (esp. *Casa de la Contratación*) vuokrasi aluksen ja määräsi sen 20 aluksen osaston lippulaivaksi. Laivasto purjehti Veracruziin 64 päivässä ja purki lastinsa. Alukset jäivät satamaan talveksi.

Laivasto lähti paluumatkalle 23. heinäkuuta 1641. *Concepciónille* oli lastattu 35–140 tonnia hopeaa, kultaa ja 1 200 paalia väriaineita ja muuta arvotavaraa. Lastin arvo oli yhden ja neljän miljoonan peson välillä. Aluksen päällikkö Don Juan de Villavicenio pyysi lupaa korjata aluksensa Havannan satamassa, mutta pyyntö evättiin jopa sen jälkeen, kun laivasto joutui palaamaan takaisin satamaan *Concepciónilla* havaitun vuodon vuoksi. Vuoto korjattiin, ja laivasto lähti matkaan 20. syyskuuta, kuukauden verran normaalia Espanjan aarrelaivojen purjehduskautta myöhässä.

Kahdeksan päivää lähdön jälkeen laivasto joutui Floridan edustalla hurrikaaniin, joka upotti aluksista yhdeksän. Vain kaksi aluksista jatkoi kohti Espanjaa. Myrsky tyyntyi 1. lokakuuta, ja *Concepción* kääntyi kohti Puerto Ricoa. Vaurioitunut alus juuttui 31. lokakuuta karille Abrojosin riutalla Hispaniolan (nyk. Haiti) pohjoispuolella, paikassa 20° 43 pohjoista leveyttä. Kahta päivää myöhemmin alus hajosi merenkäynnissä. Aluksen miehistöstä 33 miestä pelastui laivaveneellä Hispaniolaan ja 240 muuta pääsi rantaan rakentamillaan lautoilla.

### Hylky

Hylyn löytämiseksi ja lastin pelastamiseksi järjestettiin useita tutkimusmatkoja, mutta vasta vuonna 1688 kapteeni William Phips onnistui paikantamaan sen. Phipsin sukeltajat nostivat 7. helmikuuta - 19. huhtikuuta hylystä 25 tonnia hopeaa, seitsemän tykkiä ja hieman kultaa. Nostetun lastin arvo oli 250 000 puntaa.

Myöhemmin hylkyä etsivät muun muassa ranskalainen tutkimusmatkailija Jacques Cousteau miehineen sekä yhdysvaltalainen aarteenmetsästäjä Burt Webber. Cousteau miehineen löysi Silvermatalikolle 1700-luvun puolivälissä uponneen kauppalaivan. Burtin miehistö löysi *Concepciónin* hylyn ja nosti hylystä miljoonien dollareiden arvosta kultaa.

Lähteet
-------

* Ships of the World: An Historical Encyclopedia
**Jaakko Mikael Viipuri** (17. lokakuuta 1926 Alastaro – 28. joulukuuta 2012 Mikkeli) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Viipurin vanhemmat olivat maanviljelijä Edvard Viipuri ja Aino Kiviranta ja puoliso vuodesta 1955 karjatalousteknikko Aino Sisko Kilpeläinen. Viipuri kävi maanviljelyskoulun 1950 ja valmistui agrologiksi Mustialan maamiesopistosta 1952. Maataloustuottajain Keskusliiton peruskurssin hän suoritti 1953. Viipuri oli Tuottajain Lihakeskuskunnan Helsingin ja Tampereen tukkuosastojen palveluksessa 1953–1958, Osuusteurastamo Itikan tukkuosaston johtaja 1958–1963 ja Osuusteurastamo Karjaportin toimitusjohtaja 1963–1989. Mikkelin kaupunginvaltuuston jäsen hän oli 1969–1980 ja kaupunginhallituksen jäsen 1971. Viipurilla oli myös useita muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin alikersantti. Viipuri sai kauppaneuvoksen arvonimen 1977.

Lähteet
-------

1. 1 2  Luoma-aho, Jarmo: Kauppaneuvos Jaakko Viipuri (1926–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 23.11.2022.
2. 1 2  Kuolleita. Kauppaneuvos Jaakko Viipuri.  *Maaseudun Tulevaisuus*, 16.1.2013, nro 7, s. 12. Kansalliskirjasto. Viitattu 3.11.2022.
3. ↑  Kuka kukin on 1978, s. 1087. Viitattu 23.11.2022.
Ammattiopisto Gradian Viitaniemen kampuksen rakennuksia. Rakennusten edessä taideteos Viisasten kivet.Ammattiopisto Gradian Viitaniemen kampus
Jyväskylän koulutuskuntayhtymä Gradian ammatilliset oppilaitokset Gradia Jyväskylä ja Gradia Jämsä yhdistyvät **Ammattiopisto Gradiaksi**, joka aloitti toimintansa 1.8.2023.

Ammattiopisto Gradiassa opiskelijoita on lähes 17 000 ja henkilöstöä noin 590. Ammattiopisto Gradian koulutustarjontaan kuuluu ammatillisten perus-, ammatti- ja erikoisammattitutkintojen lisäksi muun muassa lyhyt- ja lupakorttikoulutuksia. Oppilaitos järjestää lisäksi aikuisten perusopetusta, tutkintokoulutukseen valmentavaa TUVA-koulutusta, muita valmentavia koulutuksia ja taiteen perusopetusta musiikissa ja tanssissa.

Ammattiopisto Gradian yritys- ja elinvoimapalvelut -ala palvelee alueen työelämä- ja yritysasiakkaita. Koulutuspalvelujen lisäksi painopisteinä ovat oppisopimuskoulutus, yrittäjyyden edistäminen sekä kansainvälinen koulutustoiminta. Yritys- ja elinvoimapalvelut -ala tekee yhteistyötä kuntien työllisyys- ja elinvoimaverkostoissa.

Ammattiopisto Gradia toimii yhdeksällä kampuksella Jyväskylässä, Jämsässä ja Lievestuoreella (Laukaa).

Ammattiopisto Gradian tulosaluejohtajana ja rehtorina toimii Pirjo Kauhanen.

Ammattiopisto Gradian koulutustarjonta
--------------------------------------

* Aikuisten perusopetus
* Autoala
* Elintarvikeala
* Hius- ja kauneudenhoitoala
* ICT
* Kasvatus- ja ohjausala
* Kone- ja tuotantotekniikka
* Liiketoiminta
* Liikunta-ala
* Logistiikka
* Maarakennus
* Matkailu-ala
* Media-ala
* Metsäala
* Musiikki
* Pintakäsittelyala
* Puhtaus ja kiinteistöpalveluala
* Puutarha-ala
* Puuteollisuus
* Ravintola ja catering-ala
* Sosiaali- ja terveysala
* Sähköala
* Taideteollisuusala
* Taiteen perusopetus
* Talonrakennus
* Talotekniikka
* Tekstiili- ja muotiala
* Turvallisuusala
* Valmentavat koulutukset
* Yrittäjyys ja johtaminen

Ravintola Priimus on Gradian Priimus-kampuksella toimiva opetusravintola, jossa opiskelijat työskentelevät aidossa ravintolaoppimisympäristössä yhdessä Gradian henkilöstön kanssa.

Lähteet
-------

* Gradian ammatilliset oppilaitokset yhdistyvät 1.8. alkaen, uutinen Gradian verkkosivuilla 26.5.2023 Viitattu 8.11.2023.
* Jyväskylän koulutuskuntayhtymä Gradia Viitattu 8.11.2023.
* Ammattiopisto Gradia Viitattu 8.11.2023.
* Gradian ammattiopiston yritys- ja elinvoimapalvelut Viitattu 14.11.2023
* Koulutuskuntayhtymä Gradian historiaa. Gradia.fi. Viitattu 8.11.2023.

### Viitteet

1. ↑  Gradian ammatilliset oppilaitokset yhdistyvät[vanhentunut linkki].

Aiheesta muualla
----------------

* gradia.fi
* Ammattiopisto Gradia
* Gradian toimipisteet ja kartat
**Glasflügel** oli 1962-1982 toiminut saksalainen lentokonetehdas, jonka perusti Eugen Hänle.

Se oli ensimmäinen yhtiö, joka valmisti sarjatuotantona purjelentokoneita lasikuidusta. Se kehitti niiden valmistustekniikkaa ja otti käyttöön seuraavia parannuksia: siipien ja pyrstön helpompi asennus, laippojen ja lentojarrun yhdistäminen samaan saranoituun pintaan, kääntyvä mittaritaulu, automaattinen trimmi.

Glasflügel joutui talousvaikeuksiin 1970-luvulla ja alkoi yhteistyöhön Schempp-Hirthin kanssa toukokuussa 1975. Eugen Hänle kuoli lento-onnettomuudesa 21. syyskuuta 1975. Sen jälkeen omistus vaihteli, ja yhtiö purettiin vuonna 1982.

Glasflügelin valmistamat lentokoneet
------------------------------------

Glasflügel 401 Kestrel.
Glasflügel H-101 Salto.
* Björn Stender BS-1
* Glasflügel H-30 GFK
* Glasflügel H-101 Salto
* Glasflügel H-201 Standard-Libelle
* Glasflügel H-301 Libelle
* Glasflügel 202 Standard-Libelle
* Glasflügel 203 Standard-Libelle
* Glasflügel 204 Standard-Libelle
* Glasflügel 205 Club-Libelle
* Glasflügel 206 Hornet
* Glasflügel Hornet C
* Glasflügel 303 Mosquito
* Glasflügel 304
* Glasflügel 401 Kestrel
* Glasflügel 402
* Glasflügel 604 Kestrel 22
* Hansjörg Streifeneder Falcon

Suunnitellut Glasflügel 701 ja 704 (rinnanistuttavat koulukoneet) eivät toteutuneet.

Englantilainen Slingsby Aviation rakensi Kestreliä lisenssillä nimellä Slingsby T-59. Slingsby kehitti siitä Slingsby Vegan.

Aiheesta muualla
----------------

* Website of Hanjörg Streifeneder Glasfaser Flugzeugbau GmbH (Arkistoitu – Internet Archive)
**Bentinck** on Hollannissa ja Isossa-Britanniassa vaikuttanut aatelissuku. Se on alkujaan lähtöisin Pfalzista ja siirtyi sieltä Hollantiin sekä 1300-luvulla Gelderniin. Uudella ajalla suvun edustajia siirtyi myös Englantiin ja Oldenburgiin. Englannin palvelukseen siirtyneen Hans Willem Bentinckin vanhin poika Henry Bentinck sai vuonna 1716 Portlandin herttuan arvon ja hänen veljensä Vilhelm vuonna 1732 Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan valtakunnankreivin arvon. Viimeksi mainitusta polveutuu suvun saksalainen haara.

Nykyinen Englannin kuningatar Elisabet II on sukua Bentinckeille äitinsä äidin puolelta.

Sukuun kuuluneita
-----------------

* Hans Willem (William) Bentinck, Portlandin jaarli (1649–1709), Vilhelm III Oranialaisen neuvonantaja
* William Cavendish-Bentinck, Portlandin 3. herttua (1738–1809), Ison-Britannian pääministeri, Henry Bentinckin pojanpoika
* William Bentinck (1774–1839), Intian kenraalikuvernööri, William Cavendish-Bentinckin poika
* George Bentinck (1802–1848), konservatiivipoliitikko, William Bentinckin veljenpoika
* Cecilia Bowes-Lyon, o.s. Bentinck (1862–1938), kuningatar Elisabet II:n isoäiti

Lähteet
-------

1. ↑  *Nordisk familjebok* (1904), s. 1379–1381 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 10.5.2014.
**Hanni Ritva Soilikki Hyöky** (6. toukokuuta 1919 Kajaani – 13. heinäkuuta 1999 Vaasa) oli suomalainen juristi. Hän oli ensimmäinen nainen Suomessa hovioikeuden presidenttinä.
Ritva Hyökyn vanhemmat olivat Kajaanin pormestari Fredrik Hyöky ja Johanna Maria Lundstedt. Hyöky suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1944 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1947. Tämän jälkeen hän toimi muun muassa oikeusministeriön rikosrekisteritoimiston apulaistoimistopäällikkönä Helsingissä. Vuonna 1949 Hyöky siirtyi Vaasan hovioikeuteen, jossa hän toimi ylimääräisenä virkamiehenä vuosina 1949–1950, viskaalina 1950–1958, sihteerinä 1958–1959 ja hovioikeudenneuvoksena 1959–1975. Marraskuussa 1975 hänestä tuli Vaasan hovioikeuden presidentti, jota virkaa hän hoiti vuoteen 1989.

Hyöky osallistui virkansa ohella aktiivisesti kunnallispolitiikkaan. Hän oli Vaasan kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1960–1972 ja 1975–1976 ja Vaasan kaupungin sosiaalilautakunnan jäsen vuosina 1966–1972. Puoluekannaltaan hän oli kokoomuslainen.

Tunnustukset
------------

* Suomi Suomen Valkoisen Ruusun I luokan komentajamerkki - SVR K I
* Suomi Suomen Leijonan komentajamerkki - SL K
* Suomi Punaisen Ristin tunnuksin 1 lk. Vapaudenmitali - PRK I. lk

Lähteet
-------

* *Suomen lakimiehet 1988*, Suomen Lakimiesliitto, Helsinki.
* *Mitä-Missä-Milloin, Kansalaisen vuosikirja 1977*, Otava 1976, Helsinki.

### Viitteet

1. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853-1899 (Viitattu 14.9.2018)
2. ↑  Kuka kukin on 1978, s. 261. (Viitattu 14.9.2018)
3. 1 2  Maanpuolustaja-lehti

Aiheesta muualla
----------------

* Ritva Hyöky, Vaasan Suomalaisen Naisklubin kantava voima

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Eero Rewell** | **Vaasan hovioikeuden presidentti**1975–1989 | Seuraaja:**Erkki Rintala** |
**Kirjorastas** (*Zoothera aurea*) on siperialainen rastaisiin kuuluva varpuslintu. Lajin kuvaili ja nimesi alun perin John Latham 1790. Laji tunnettiin aiemmin tieteellisellä nimellä *Zoothera dauma*, joka on nykyisin jaettu kahteen tai kolmeen eri lajiin: *Zoothera aurea* (kirjorastas), *Zoothera dauma* (suomurastas) ja *Zoothera neilgherriensis* joista kahta jälkimmäistä ei Suomessa ole tavattu.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on 27–31 cm ja paino 100–200 g. Kulorastaan kokoinen suuri rastas, jonka puku on lähes kauttaaltaan tummien suomukuvioiden kirjavoima. Kaukaa nähtynä lintu näyttää vaalean ruskealta. Lennossa voi havaita siipien alapinnalla mustavalkoisen kuvion. Levitetyssä pyrstössä on valkeat nurkat. Sukupuolet ja ikäluokat ovat suunnilleen saman värisiä. Laulu on yksinkertainen, sillä laji toistaa muutaman sekunnin välein 'tjyyy' ääntä. Muuten lintu on lähes äänetön.

Vanhoilla linnuilla on täydellinen sulkasato kesällä, nuorilla vaihtuvat etupäässä vain ruumiinhöyhenet.

Esiintyminen
------------

Päälevinneisyysalue on Siperia, mutta pieni osa pesii myös Uralin länsipuolella. Pohjoiset populaatiot ovat muuttolintuja, jotka muuttavat Kaakkois-Aasiaan. Himalajan linnut muuttavat talveksi alarinteille ja laaksoihin. Suomessa laji on tavattu toistaiseksi neljästi: 30.9.1961 Oulunsalossa, 5.10.1988 Lemlandin Lågskärillä, 29.9.1999 Raahessa (kuolleena löydetty), ja 15.6.2009 alkaen Kalajoella.

Elinympäristö
-------------

Pesii Siperian taigan tuoreissa havu- ja sekametsissä. Muuttoaikoina piilottelee kasvillisuudessa.

Lisääntyminen
-------------

Pesä on puussa ja munia on 3–4. Naaras huolehtii hautomisesta.

Ravinto
-------

Syö maasta löytyviä selkärangattomia sekä marjoja ja hedelmiä.

Lähteet
-------

* Mullarney, Killian; Svensson, Lars; Zetterström, Dan & Grant, Peter: *Lintuopas – Euroopan ja Välimeren alueen linnut*. Otava, 2008. ISBN 951-1-15727-2.
* Lars Svensson 1997: Euroopan varpuslinnut - sukupuolen ja iän määritys. - Lintutieto. Jyväskylä.

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Zoothera aurea* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2022-1*.  2019. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 6.8.2022. (englanniksi)
2. ↑  BirdLife Suomi: Lintujen nimeämisen periaatteet. 2010. (Arkistoitu – Internet Archive) Luettu 2.12.2010
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Rariteettikomitea (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q949662
* Wikispecies: Zoothera aurea
* ADW: Zoothera\_aurea
* Avibase: 8E267A2656A555F5
* BirdLife: 103879420
* CoL: 5D7NC
* BOW: scathr2
* eBird: scathr2
* EUNIS: 101107
* Fauna Europaea: 97214
* Fauna Europaea (new): e8271e22-0a10-44a3-9139-e4d1e0d14271
* Fossilworks: 365965
* GBIF: 4408785
* iNaturalist: 497042
* ITIS: 916153
* IUCN: 155646620
* NBN: NHMSYS0021275551
* NCBI: 2021823
* Open Tree of Life: 520366
* WoRMS: 1469473
* Xeno-canto: Zoothera-aurea
* Laji.fi: MX.33051

 |

 |
Boeing X-37, Yhdysvaltain avaruusvoimien miehittämätön avaruuslentokone
**Avaruusvoimat** on valtion asevoimien puolustushaara, joka vastaa avaruudessa tapahtuvasta sotilastoiminnasta, kuten avaruussodankäynnistä. Sotilaallinen avaruustoiminta sisältää nykyisellään varsin epäsymmetrisiä toimia, enimmäkseen tiedustelutoimintaa, ohjusvaroitusjärjestelmiä ja omien satelliittien suojelua, eikä varsinaisia taisteluita ole koskaan käyty. Avaruusvoimien toiminnasta suurin osa tapahtuukin etäyhteydellä maanpinnalta käsin ja avaruudessa on vain miehittämättömiä avaruusaluksia ja satelliitteja.

Avaruusvoimat ovat harvinainen puolustushaara ja nimellisesti sellaiset löytyvät vain kahdelta valtiolta; Venäjältä ja Yhdysvalloilta. 2020-luvulla uuden suurvaltakilvan johdosta tulevaisuudessa avaruusvoimia saattaa perustaa muutkin maat. Jotkut valtiot, joiden avaruustoiminta on pienempää, ovat luoneet ilma- ja avaruustoimintaa yhdistelevän puolustushaaran nimelle **ilma- ja avaruusvoimat** (esimerkiksi Ranskan ilma- ja avaruusvoimat). Useilla valtioilla, joilla sotilaallinen avaruustoiminta on vasta alkumetreillään, on se kokonaan osana ilmavoimia tai jotain hallintorakennetta. Kiinassa tästä vastaa Kansan vapautusarmeijan strategiset tukijoukot.

Varsinaiset avaruusvoimat
-------------------------

* Venäjä Venäjän avaruusvoimat – Perustettiin alun perin 1992 ja nykyisellään 2015. Toimivat kuitenkin Venäjän ilma- ja avaruusvoimien alaisuudessa.
* Yhdysvallat Yhdysvaltain avaruusvoimat – Perustettiin 2019. Maailman ainoat itsenäisesti toimivat avaruusvoimat.

Lähteet
-------

1. ↑  Maailman suurin avaruussotaharjoitus näytti, mitä kaikkea sotilaallista avaruudessa jo tapahtuu *Yle Uutiset*.  1.4.2023. Viitattu 21.3.2024.
2. ↑  Matthew Bodner: As Trump pushes for separate space force, Russia moves fast the other way *Defense News*.  22.6.2018. Viitattu 21.3.2024. (englanniksi)
3. ↑  Ep. 22: China in the US; Iran in Syria; Ukraine's navy + Q&A w/ Brig. Gen. Jackson in Afghanistan *Defense One*.  28.9.2018. Viitattu 21.3.2024. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Space force
Paronin kruunu
**Paroni** (myös **parooni**) on kreiviä alempi aatelisarvo.

Ranskassa sitä alettiin 1100-luvulla käyttää kaikista merkittävää läänitystä hallussaan pitävistä aatelisista, 1200-luvun lopussa vain suoraan kuninkaalta läänityksensä saaneista. Täten se oli muita aatelisarvoja korkeampi. Kuitenkin 1300-luvulla paroni katsottiin kreiviä alemmaksi, vaikka monilla paroneilla oli laajemmat omistukset kuin kreiveillä. Ranskan kuningas Ludvig XIV alensi paronin arvoa edelleen jakamalla monia paronin arvoja ilman arvoon liittyvää maaomaisuutta. Myöhemmin Napoleon I jatkoi perinnettä.

Paronin arvo on ollut käytössä myös Englannissa, Skotlannissa, Irlannissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Italiassa, Navarrassa, Aragoniassa ja Venäjällä. Suomessa, Ruotsissa ja Saksassa paronia vastaava aatelisarvo on vapaaherra, joita usein puhutellaan paroneina. Baltian maissa ja Venäjällä paroni on vapaaherraa vastaava virallinen arvo.

Suomessa
--------

Suomen aateliin on introdusoitu 63 vapaaherrallista sukua, joista mieslinjaisena on säilynyt 25. Suomen alueella myönnettiin useita läänitysalueita vapaaherrakunniksi 1500- ja 1600-luvuilla. Vapaaherrakuntien läänitykset peruttiin vuoden 1680 reduktiossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  baron | title *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 11.1.2023. (englanniksi)
2. ↑  *Uusi tietosanakirja*. Osa 15, palsta 494, hakusana paroni. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1964.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Paroni** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Saksa

 |

 |
**Pohjantähden alla** oli Yle TV1 -kanavalla loka-marraskuussa 1988 esitetty viihdeohjelmasarja, jonka tuottajana toimi Heikki Kahila ja ohjaajina Timo Ryymin ja Uolevi Taskinen. Ohjelmassa yhdistettiin sketsejä, musiikkiesityksiä ja julkisuuden henkilöiden haastatteluja. Käsikirjoitustiimiin kuuluivat Kahilan lisäksi Kari Franck, Kari Kontio, Asser Korhonen, Anneli Rautiainen, Liisa Rimpiläinen, Laura Ruohonen ja Taina West.

Sarjaa tehtiin kuusi noin 50-minuuttista jaksoa, ja jokaisessa jaksossa esiintyneitä näyttelijöitä olivat Markku Arokanto, Kristiina Kuningas, Outi Mäenpää, Petteri Sallinen ja Taina West.

Monet sarjan tekijöistä olivat olleet mukana vuosien 1986–1987 viihdeohjelmassa *Studio Studio* ja jatkoivat myös vuoden 1989 viihdeohjelmassa *Suomen hovi*.

Aune herätti inhoa
------------------

*Studio Studion* yhdestä sketsistä syntynyt Taina Westin esittämä hahmo, hajareisin istuva kulmikas täti-ihminen Aune Asplund jatkoi myös *Pohjantähden alla* -sarjassa, suututti tv-yleisöä ja Yle sai paljon vihaisia yhteydenottoja. Samoihin aikoihin televisiossa esiintyi myös miesten esittämiä karkeasti käyttäytyviä naishahmoja, kuten Vesa-Matti Loirin Tyyne ja Barry Humphriesin Dame Edna, mutta ne eivät herättäneet samanlaista vastustusta.

Vastaanotto
-----------

*Helsingin Sanomien* Jukka Kajava ihmetteli aloitusjakson mautonta ja alatyylistä huumoria, jos ohjelma kerran on sijoitettu lauantain alkuiltaan ja tarkoitettu perheviihteeksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Pohjantähden alla (televisiosarja)* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
2. ↑  Kuvateksti tv-sivulla.  *Helsingin Sanomat*, 22.10.1988, s. 69. Näköislehden aukeama (tilaajille).
3. ↑  Haku: pohjantähden alla perheviihde *Ritva-tietokanta, Radio- ja tv-arkisto*. Kavi. Viitattu 1.5.2019.
4. ↑  Miksi Aunea vihataan?.  *Helsingin Sanomat*, 26.11.1988, s. 63. Näköislehden aukeama (tilaajille).
5. ↑  Kajava, Jukka: Se haisi sittenkin.  *Helsingin Sanomat*, 25.10.1988, s. 45. Näköislehden aukeama (tilaajille).
**Aatto Sylvester Hosiaisluoma** (31. joulukuuta 1927 Ruokolahti – 31. heinäkuuta 2022 Tampere) oli suomalainen opetusneuvos. Hän oli Tampereen yliopiston kunnallistalouden yliopettaja.

Hosiaisluoman vanhemmat olivat tilanhoitaja, agrologi Kalle Oskari Hosiaisluoma ja Tyyne Kustaava Romppanen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1948, suoritti kunnallistutkinnon Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa 1951 ja valmistui valtiotieteen kandidaatiksi 1955.

Aatto Hosiaisluoman puoliso oli filosofian lisensiaatti Helka Kaarina Hosiaisluoma (o.s. Koponen), joka hänkin teki työuransa Tampereen yliopistossa. 

Hosiaisluoma oli Oulun läänin Pyhäjärven kunnanjohtajana 1955–1957 ja vuonna 1955 perustetun Pyhäjärven Sanomat -paikallislehden ensimmäisenä päätoimittajana. Hän oli Suomen kunnallisliiton (entinen Maalaiskuntien liitto) tilintarkastustoimen johtajana 1957–1960 ja sen jälkeen Yhteiskunnallisen korkeakoulun ja myöhemmin Tampereen yliopiston kunnallistalouden lehtorina 1961–1971 sekä kunnallistalouden yliopettajana vuodesta 1972 ja vt. apulaisprofessorina vuodesta 1973. Hosiaisluoma jäi eläkkeelle 1991.

Hosiaisluoma on tutkinut vapaamuurariutta tutkielmassaan "Vapaamuurarillinen arvomaailma".

Teoksia
-------

* *Kunnallistalous 1, Taloussuunnittelu ja -hallinto*. Suomen kunnallisliitto, Helsinki 1969

Toimitustöitä
-------------

* *Opetusjaostot opintoväylänä : 60 vuotta yhteiskunnallista koulutusta Kansalaiskorkeakoulusta Tampereen yliopistoon : 1925–1985* ; toim. Aatto Hosiaisluoma, Matti Laurila. Tampereen yliopisto, Tampere 1987

Kirjallisuutta
--------------

* *Kunnat tienhaarassa : juhlakirja Aatto Hosiaisluoman jäädessä eläkkeelle 31.1.1991* ; toim. Risto Harisalo, Paavo Hoikka, Tuija Rajala. Finnpublishers, Tampere 1991

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus. *Helsingin Sanomat* 6.8.2022, s. B 13
2. 1 2 3 4  Kuka kukin on 1978
3. ↑  Nordistikens fyra årtionden vid Tammerfors universitet
4. ↑  Nummenpää, Kaisa: Kaarina Hosiaisluoma 1930–2022 *Helsingin Sanomat*.  8.4.2022. Viitattu 8.4.2022.
5. ↑  Mirka Kauranen, Pyhäjärven Sanomien historian alkuhämäristä, Pyhäjärven Sanomat, julkaistu 16.12.2020
6. ↑  Oertel, Anitta: Pyhäjärven Sanomat juhli hyvässä vuorovaikutuksessa *Pyhäjärven Sanomat*.  16.11.2015.
7. ↑  Aatto Hosiaisluoma, Vapaamuurarillinen arvomaailma, Annales Minervae 14, 61–87 (1996)

Aiheesta muualla
----------------

* Aatto Hosiaisluoman muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
**Nils Magnus Lund** (13. joulukuuta 1915 Kuopio – 30. huhtikuuta 1989 Wien) oli suomalainen useissa kansainvälisissä tiedotustehtävissä työskennellyt toimittaja.

Nils Lundin vanhemmat olivat pormestari Karl Arne Lund ja Märtha Lilian Torsell. Lund tuli ylioppilaaksi 1933 ja valmistui filosofian maisteriksi 1939. Hän oli valmistuttuaan toimittaja Hangossa 1943 ja Suomen tietotoimistossa 1945 sekä sodan jälkeen Suomen tietotoimiston Tukholman kirjeenvaihtaja 1945–1950, Suomen suurlähetystön sanomalehti- ja kulttuuriavustaja Pariisissa 1950–1958, Unescon lehdistöpäällikkö 1959–1964, FAO:n tiedotusosaston erityistehtävissä Roomassa 1964, IAEA:n tiedotuspäällikkö 1965–1969 ja U Thantin nimittämänä YK:n Kreikkaa, Turkkia, Kyprosta ja Israelia palvelevan tiedotuskeskuksen päällikkö Ateenassa 1969–1976.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1978, ss. 550–551. (Viitattu 11.9.2019)
2. 1 2  Kuolleita. Filosofian maisteri Nils Lund. *Helsingin Sanomat*, 29.5.1989, s. 20.
*Tämä artikkeli kertoo lapsia yksin huoltavista henkilöistä. "Yksihuoltaja" on ollut myös Yhden Vanhemman Perheiden Liiton julkaiseman lehden nimi.*

**Yksinhuoltaja** on perheen ainoa huoltaja. Huoltaja on lapsesta huolehtiva henkilö, joka on yleensä tämän vanhempi, mutta voi olla myös joku muu henkilö, jolle lapsen huolto on valtuutettu. Lapsen vanhempi ja huoltaja eivät siis tarkoita samaa asiaa. Huoltajalla on lain mukaan velvollisuus taata lapsen tasapainoinen kehitys ja hyvinvointi lapsen yksiöllisten tarpeiden, taitojen ja toivomusten mukaisesti. Huoltaja on vastuussa lapsen hoidosta, kasvatuksesta, valvonnasta ja huolenpidosta. Huoltaja päättää myös lapseen kohdistuvista yhteiskunnallisista toimista, kuten koulutuksesta, terveydenhoidosta, vakaumuksellisuudesta, nimen ja asuinpaikan vaihtamista koskevista seikoista sekä tiedonsaantioikeuksista. Yhteishuoltajuudessa molempien huoltajien on tehtävä päätökset yhdessä.

Suomessa avioerotilanteen käsittelyssä oikeudessa ei automaattisesti määrätä huoltajuutta pääasiallisesti vain toiselle vanhemmista, vaan vanhemmat toimivat yhteishuoltajina, joista toinen toimii lapsen lähivanhempana ja ensisijaisena hoitajana. Yksinhuoltajuus määräytyy tilanteessa, jossa toinen vanhemmista ei kykene toimimaan huoltajana tai yhteishuoltajana toisen huoltajan kanssa. Huoltajuus riitautetaan toisen tai molempien vanhempien toimesta, tai kunnan sosiaalitoimen taholta, ja päätetään oikeudessa. 

Lapsen huollosta on säädetty laki "Laki lapsen huollosta ja tapaamisoikeudesta 8.4.1983/361" Tässä laissa käsitellään mm. huoltajan vastuita ja velvollisuuksia, yhteishuoltajuutta, olosuhteita, joissa huoltajuus voidaan määrätä vain toiselle lapsen vanhemmista tai joissa huoltajaksi voidaan määrätä joku muu, kuin lapsen vanhempi, sekä tapaamisoikeutta. 

Lapselle voidaan vahvistaa suoritettavaksi elatusapua, jos vanhempi ei muulla tavoin huolehdi lapsen elatuksesta taikka jos lapsi ei pysyvästi asu vanhempiensa luona. Elatusavun määrä ja sen suorittamistapa vahvistetaan sopimuksella tai tuomiolla.

Perhe-väestön osuus, joissa on yksinhuoltajaäiti, oli noin 21,5 % kaikista perheistä vuonna 2019. Perhe-väestön osuus, joissa on yksinhuoltajaisä, oli samana tarkasteluaikana noin 4,7 % kaikista perheistä.

Aikaisemmin aviottomat lapset ja avioerot ovat olleet tabuja ja niihin liittyi stigmaa. Yksinhuoltaja voi olla myös leski.

Katso myös
----------

* Huoltajuus
* Ydinperhe
* Avioton lapsi
* Avioero
* *Family and Civilization*

Lähteet
-------

1. ↑  *yksinhuoltaja.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2024.
2. ↑  Laki lapsen huollosta ja tapaamisoikeudesta
3. ↑  Tilastokeskus Perhe 2019: Pikkulapsiperheiden määrä vähentynyt lähes viidenneksellä 2010-luvulla *22.5.2020*. Tilastokeskus.

Aiheesta muualla
----------------

* Tilastokeskus – Perheet
* Yksin- ja yhteishuoltajien liitto (Arkistoitu – Internet Archive)
* Yksinhuoltajan päiväkirja -sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kim Hunter** (oik. **Janet Cole**, 12. marraskuuta 1922 Detroit, Michigan – 11. syyskuuta 2002 New York, New York) oli yhdysvaltalainen teatteri-, televisio- ja elokuvanäyttelijä.

Ura
---

Hunterin ensimmäinen elokuva oli *Seitsemäs uhri* vuodelta 1943. Vuonna 1947 hän näytteli Stella Kowalskia Tennessee Williamsin kirjoittamassa Broadway-näytelmässä *Viettelysten vaunu* (*A Streetcar Named Desire*). Hän näytteli Stellan roolin myös näytelmän elokuvaversiossa vuonna 1951. Hän sai elokuvaroolista parhaan naissivuosan Oscarin ja Golden Globen.

Hänen muita tunnettuja elokuviaan ovat esimerkiksi *Kysymys elämästä ja kuolemasta* (1946) sekä kolme Apinoiden planeetta -elokuvaa: *Apinoiden planeetta* (1968), *Paluu apinoiden planeetalle* (*Beneath the Planet of the Apes*, 1970) ja *Pako apinoiden planeetalta* (*Escape from the Planet of the Apes*, 1971). Hunterin ura kärsi kuitenkin pahoin joutumisesta Hollywoodin mustalle listalle 1950-luvun lopussa epäiltynä kommunismista. Elokuvien lisäksi hän loi uraa televisiossa näyttelemällä lukuisissa saippuasarjoissa, saaden jopa Emmy-ehdokkuuden. Hunter on saanut urastaan kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle, toisen elokuvista ja toisen televisiosta.

Yksityiselämä
-------------

Kim Hunter oli elämänsä aikana kaksi kertaa naimisissa; ensimmäinen avioliitto päättyi eroon vuonna 1946 ja toinen aviomiehen kuolemaan vuonna 2000. Hänellä oli kaksi lasta, yksi kummastakin avioliitosta. Hän kuoli sydänsairauteen 79-vuotiaana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kim Hunter *goldenglobes.com*. Viitattu 29.3.2024.
2. ↑  Kim Hunter *rottentomatoes.com*. Viitattu 29.3.2024.
3. ↑  Kim Hunter *Hollywood Walk of Fame*. Viitattu 29.3.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Kim Hunter Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Kim Hunter Elonetissä.
* Kim Hunter NNDB:ssä

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
	+ 2
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Chiune Sugihara
Sugiharalle vuonna 1995 paljastettu muistomerkki Vilnassa.
**Chiune Sugihara** (jap. 杉原千畝, *Sugihara Chiune*; 1900–1986) oli japanilainen diplomaatti, joka toimi toisen maailmansodan alussa maansa varakonsulina Liettuan silloisessa pääkaupungissa Kaunasissa. Sugihara pelasti muutaman viikon aikana vuonna 1940 tuhansia juutalaisia natsien vainoilta.

Harbinissa Sugihara erosi ensimmäisestä, japanilaisesta vaimostaan ja meni naimisiin Klavdija Semjonovna Apollonovan kanssa. Hän kääntyi myös ortodoksisuuteen ja hänet kastettiin nimellä Sergei Pavlovitš.

Kun Saksa hyökkäsi Puolaan syksyllä 1939, monia juutalaisia pyrki Liettuan kautta ulkomaille. Sugihara järjesti heille Japanin viisumeita rautatiematkalle Siperian halki Vladivostokiin. Silloinen Alankomaiden Liettuan-suurlähettiläs ja kunniakonsuli olivat puolestaan myöntäneet kyseisille juutalaisille viisumit Japanista Curaçaoon, Alankomaiden hallussa olevalle Karibianmeren saarelle. Vuonna 1985 Israel nimesi Sugiharan vanhurskaaksi kansakuntien joukossa.

Kaunasissa Liettuassa on avoinna Sugiharan kotimuseo. Siellä on näyttely, joka kertoo miesten toiminnasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Sugihara Chiune: "Japan’s Schindler" Nippon.com. Viitattu 16.10.2018. (englanniksi)
2. ↑  In search of Sugihara : the elusive Japanese diplomat who risked his life to rescue 10,000 Jews from the Holocaust *archive.org*.  1996. Viitattu 10.1.2020. (englanniksi)
3. ↑  Chiune Sugihara United States Holocaust Memorial Museum

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Chiune Sugihara** Wikimedia Commonsissa

* Chiune Sugihara (Arkistoitu – Internet Archive) - Yad Vashem (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Volodymyr Bražko** (s. 23. tammikuuta 2002 Zaporižžja) on ukrainalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 184-senttimetrinen. Hän edustaa Ukrainan liigassa pelaavaa Dynamo Kiovaa. Hän on pelannut Ukrainan A-maajoukkueessa vuodesta 2024.

Bražko siirtyi Metalurh Zaporižžjan junioreista Dynamo Kiovaan vuonna 2016. Hän teki liigadebyyttinsä kaudella 2022–2023 pelatessaan lainasopimuksella Zorja Luhanskissa. Hän pelasi tuon kauden aikana 29 liigaottelua ja teki niissä seitsemän maalia, joista ensimmäinen oli voittomaali Dynamo Kiovaa vastaan syyskuussa 2022. Kaudella 2023–2024 Bražko on syyskuusta alkaen kuulunut Dynamon vakiokokoonpanoon.

Bražko pelasi Ukrainan alle 16-, alle 17- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2023 Ukraina ylsi välieriin ja Bražko pelasi joukkueen kaikki viisi ottelua ja viimeistä alkulohko-ottelua lukuun ottamatta avauskokoonpanossa.

Bražko pelasi Ukrainan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2024 EM-jatkokarsintaotteluissa Bosnia ja Hertsegovinaa ja Islantia vastaan ja oli molemmissa otteluissa avauskokoonpanossa. Ukraina voitti molemmat ottelut 2–1 ja selviytyi EM-lopputurnaukseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Volodymyr Bražko Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
**Mostaganem** (arab. مستغانم‎, *Mustaġānim*) on kaupunki ja Mostaganemin maakunnan hallinnollinen keskus Algeriassa. Se sijaitsee Välimeren rannalla 340 kilometriä Algerista länteen. Mostaganemin kunnassa oli vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan 145 700 asukasta.

Arzewinlahden rannalla sijaitsevan Mostaganemin lienee perustanut Yusuf ibn Tashfin 1000-luvulla. Se oli pieni linnoitettu satamakaupunki, josta tuli vuonna 1847 Ranskan algerialaisjoukkojen keskuspaikka.

Mostaganemista on maantieyhteydet Oraniin, Algeriin ja naapurimaakuntiin sekä rautatie Mascaran maakunnan Mohammadiaan. Kaupungissa on kalastus- ja kauppasatama sekä elintarvike-, rakennustarvike-, metalli- ja puunjalostusteollisuutta. Ympäröivä maakunta tuottaa viljaa, sitrushedelmiä, viiniä ja puuvillaa. Mostaganemissa toimii Abdelhamid Ibn Badisin yliopisto.

Aïn Sefra -niminen vadi erottaa Mostaganemin vanhan osan Tidjitin uusista kaupunginosista. Nähtävyyksiä ovat 1300-luvulta peräisin oleva Abou El Hassanin moskeija, kasbah ja Välimeren hiekkarannat.

Lähteet
-------

1. ↑  Population résidente des ménages ordinaires et collectifs (MOC) selon la commune de résidence et le sexe et le taux d’accroissement annuel moyen (1998-2008) *Office National des Statistiques*. Viitattu 29.3.2024.
2. 1 2 3  Mostaganem *Britannica*. Viitattu 29.3.2024.
3. ↑  *The Encyclopaedia of Islam, volume VII*, s. 721–722. Leiden: E. J. Brill, 1993. ISBN 90-04-09419-9.
4. 1 2  Monographie Wilaya de Mostaganem *Aniref*. Viitattu 29.3.2024.
5. ↑  *Geografitšeski entsiklopeditšeski slovar: Geografitšeskije nazvanija*, s. 497. Moskva: Bolšaja Rossijskaja entsiklopedija, 2003. ISBN 5-85270-216-1.
6. ↑  *Petit futé Algérie 2009–2010*, s. 300. Paris: Nouvelles Éditions de l'Université, 2009. ISBN 978-2-7469-2196-2.
Joseph Weigl
**Joseph Weigl** (28. maaliskuuta 1766 Eisenstadt – 3. helmikuuta 1846) oli itävaltalainen säveltäjä.

Weiglin isä oli hoviorkesterin sellisti Joseph Franz Weigl, ja hän oli Joseph Haydnin kummipoika. Hän opiskeli Wienissä Johann Georg Albrechtsbergerin ja Antonio Salierin johdolla. Hän työskenteli korrepetiittorina Kärntnertor-teatterissa ainakin Wolfgang Amadeus Mozartin oopperoiden *Figaron häät* ja *Don Giovanni* esityksissä. Tämän jälkeen Weigl sai teatterin kapellimestarin paikan ja sävelsi useita menestyksekkäitä oopperoita. Hän vietti aikaa Italiassa ennen palaamistaan Wieniin vuonna 1808.

Weiglin teoksista suurimman suosion saavuttivat aikanaan singspielit *Das Waisenhaus* (1808) ja *Die Schweizerfamilie* (1809). Vuonna 1827 hän pääsi hovikappelin varakapellimestariksi; samasta asemasta kilpaili Franz Schubert. Weiglin oopperat eivät enää olleet muodissa tuolloin.

Weigl kirjoitti omaelämäkerran. Kustantaja Thaddäus Weigl oli hänen veljensä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Joseph Weigl Hyperion Records
2. ↑  Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Weigl Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 21.3.2024 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: Weigl, Joseph: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kauko Kalervo Kula** (24. lokakuuta 1919 Pori – 1. heinäkuuta 1983) oli suomalainen kirjallisuudentutkija, toimittaja, tiedottaja ja kirjallisuuskriitikko.

Henkilöhistoria
---------------

Kauko Kulan vanhemmat olivat kauppias J. O. Kula ja Aino Nordlund. Kula tuli ylioppilaaksi 1937 ja valmistui filosofian maisteriksi 1947. Hänen pitkäaikainen avopuolisonsa oli lehtori Pia Hypén (1917–2004). Sota-aikana Kula toimi sotilaspastorina ja valistusupseerina. Kula oli Väkijuomakysymyksen tutkimussäätiön tiedotussihteeri 1952–1955, *Alkoholipolitiikka* ja *Alkoholpolitik* -aikakauskirjojen toimittaja ja toimitussihteeri 1952–1965 ja Alkon tiedotus- ja julkaisupäällikkö 1955–1966. *Aamulehden* kirjallisuuskriitikko Kula oli 1947–1949, *Uuden Suomen* 1949–1952 ja *Kauppalehden* vuodesta 1957. Hän laati kirjallisuusarvosteluja myös *Satakunnan Kansa* -lehteen. *Me-lehden* viikon kirjallisuuskatsaukset hän toimitti 1954–1966. Yleisradio esitti satoja Kulan matkakuvauksia ja kirjallisuuskatsauksia. Suomen Kulttuurirahaston Kauko Kulan nimikkorahasto tukee kirjallisuutta.

Julkaisuja
----------

* *Suomen kirjallisuuden vuosikirja 1948*, 1948 (toim.)
* *Eino Leinon suuresta rakkaudesta*, 1950, eripainos Nuoren voiman liiton 30-vuotisjulkaisusta *Nuori Ikaro III*, ss. 7–21
* *Kirjallisuudentutkijain seuran vuosikirja 10: suomalaisen kirjallisuuskritiikin antologia Fredrik Cygnauksesta T. Vaaskiveen*, 1950 (toim.)
* *F. E. Sillanpää kirjallisuuskriitikkona*, 1952
* *Uusi viinikirja: maailmankuuluista alkoholijuomista, niiden historiasta, valmistuksesta ja käyttötavoista*, 1956
* *25-vuotias Alko tänään = 25-åriga Alko i dag = 25-year-old Alko today*, 1957

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1978, s. 443. (Viitattu 5.9.2019)
2. 1 2  Kuolleita. Fil. maisteri Kauko Kula. *Helsingin Sanomat*, 17.7.1983, s. 10.
3. ↑  Kauko Kulan Rahasto. Arvostettu kirjallisuudentutkija ja kriitikko. (Viitattu 5.8.2019)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Alankomaat
* Puola

 |

 |
**Henrik Haapajärvi** (s. 1980) on suomalainen työmarkkina-asiantuntija ja poliittinen taustavaikuttaja. Haapajärvi on toiminut pääministeri Sanna Marinin poliittisena erityisavustajana ja SDP:n hallitusryhmän sihteerinä vuosina 2019–2020 ja valtiosihteerinä vuosina 2020–2023. Haapajärvi on aikaisemmin työskennellyt Marinin erityisavustajana liikenne- ja viestintäministeriössä sekä Ammattiliitto Pron elinkeino- ja ympäristöpoliittisena asiantuntijana. Haapajärvi on koulutukseltaan hallintotieteiden ylioppilas.

Haapajärveä on kuvattu pääministeri Marinin lähimmäksi poliittiseksi avustajaksi. Häntä pidetään ay-demarina, joka puolustaa yleissitovuutta ja työehtosopimusjärjestelmää. Haapajärvi ja Marin tapasivat hyttibileissä ja heitä yhdistää vasemmistodemarius.

Lähteet
-------

1. ↑  Valtioneuvoston kanslialla on kaksipäinen johto ja isoksi paisunut johtoryhmä *Kauppalehti*.  9.6.2021. Viitattu 5.6.2023.
2. ↑  Henrik Haapajärvi jatkaa pääministerin valtiosihteerinä *Valtioneuvosto*.  14.1.2021. Viitattu 5.6.2023.
3. ↑  Pääministeri Marinin erityisavustajat nimitetty *Valtioneuvoston kanslia*.  17.12.2019. Viitattu 5.6.2023.
4. ↑  Moilanen, Anne: Sanna Marin ja valtiosihteeri Henrik Haapajärvi tapasivat hyttibileissä, vasemmistodemarius yhdisti – nyt he johtavat Suomea yhdessä *MustRead*.  22.2.2021. Viitattu 5.6.2023.
**Hienopuuseppä** on puuntyöstön ja esineenvalmistuksen ammattilainen. Hienopuuseppä tekee pääasiassa huonekaluja massiivipuusta käyttäen perinteisiä puusepänliitoksia. Vastakohtana nykyajan kertakäyttöhuonekaluille hienopuuseppä tarjoaa yksilöllisiä tuotteita, joita massatuotanto ei pysty tarjoamaan. Pienten verstaiden työnkuvaan kuuluu pääasiassa mittatilaustöiden valmistaminen asiakkaan toiveiden mukaan.

Koulutukseen kuuluu vahvasti tuotteen kokonaisvaltainen suunnittelu ja valmistus. Uusimmat innovaatiot, kuten cnc-koneistus ja 3D-mallinnus, ovat nykyään kiinteä osa oppimista perinteisten menetelmien ohella. Ammattikoulusta valmistuvat puusepät suuntautuvat enemmän tehtaiden ja levyteollisuuden palvelukseen, kun taas hienopuusepän koulutus tähtää yrittäjyyteen. Hienopuusepän koulutus Suomessa on 120 opintoviikon laajuinen.

Monissa ammatillisissa oppilaitoksissa hienopuusepäksi voi valmistua artesaanin nimikkeellä. Suomessa koulusta tarjoaa esimerkiksi Ikaalisten käsi- ja taideteollisuusoppilaitos, Koulutuskeskus JEDU Piippola ja Länsi-Uudenmaan koulutuskeskus Vihdissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Koulutusoppaat