recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Uudenkylän työväentalo** on Tampereen Kissanmaan kaupunginosassa sijaitseva työväentalo. Rakennus sijaitsee maisemallisesti keskeisellä paikalla ja sillä on erityistä sosiaalihistoriallista arvoa työväenkulttuurista kertovana rakennuksena. Talo on säilynyt alkuperäisessä tarkoituksessaan kokoontumis- ja harrastuspaikkana ja se kuuluu Kissanmaan, Hipposkylän ja Hakametsän jäähallin muodostamaan maakunnallisesti arvokkaaseen kulttuuriympäristöön. 

Talo oli Uudenkylän Työväentalo Oy:n omistuksessa vuodesta 1949 alkuvuoteen 2023. Talo on myyty Juhlatalo Tapiola Oy:lle. .

Rakennus
--------

Uudenkylän työväentalo rakennettiin vuosina 1947—1950 SKP:n vuokramaalle arkkitehti T. Jaakkolan suunnitelman mukaan. Toisen lähteen mukaan rakennuksen olisi piirtänyt Orvo Leiniö. Mahdollisesti Leiniö teki talon tilasuunnitelman ja Jaakkola varsinaiset rakennussuunnitelmat. Talo on Kissanmaan vanhimpia ja se sijaitsee asuinalueen keskellä Tapiolan puiston reunalla. Talo rakennettiin talkoovoimin, osin lainarahalla ja se sai nimen Tapiola vuonna 1950. Talon vanha osa on hirsirunkoinen ja laajennus rankorakenteinen. Taloa laajennettiin ja remontoitiin vuonna 1967, jolloin tehtiin wc-tilat, vaihdettiin puulämmitys öljylämmitykseen ja uusittiin ulko-ovet. Salin ikkunat vaihdettiin 1980—1990-luvulla. Muutosten vuoksi rakennuksella ei ole merkittäviä rakennushistoriallisia arvoja.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Työväentalolla on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, urheiluharjoituksia ja juhlia. Työtaistelujen aikana talo on toiminut ruuan valmistus- ja jakelupaikkana. Työväentalolla aloitettiin säännölliset tanssit 1970-luvulla. Tamperelainen Ahaa-teatteri toimi talossa 1960—1970-luvuilla.Taloa on vuokrattu juhla- ja kokoustiloiksi, siellä on järjestetty tansseja ja siellä ovat kokoontuneet erilaiset liikunta- ja harrastusryhmät.

Lähteet
-------

1. ↑  Moro 12.5.2023 *aamulehti.fi*. Viitattu 10.7.2023.
2. 1 2 3 4  Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
3. 1 2  Pirkanmaan maakuntamuseo: Maakuntamuseon lausunto 262/2020 *siiri.tampere.fi*. Viitattu 8.4.2022.
4. ↑  Tamperelainen 17.10.2019 *tamperelainen.fi*. Viitattu 8.4.2022.
Adolf Northenin (1828–1876) maalaus Napoleonista vetäytymässä Moskovasta.
**Kenraali Talvi** on sotakirjallisuudessa käytetty käsite, joka kuvaa hyökkäyksen epäonnistumista huonojen sääolojen vuoksi. Termiä on käytetty pääosin Venäjälle suuntautuneiden hyökkäysten yhteydessä, mutta toisinaan myös esimerkiksi talvisotaan liittyen. Sääolojen vaikutusta armeijan tappioihin pyritään kuitenkin korostamaan hyökkäyksen epäonnistuessa. Tämä saattaa osittain vaikuttaa termin syntymiseen.

Hyökkäykset Venäjälle
---------------------

Suuressa pohjan sodassa (1700–1721) Ruotsin kuningas Kaarle XII hyökkäsi Venäjälle 35 000 sotilaan voimin. Venäläiset käyttivät poltetun maan taktiikkaa, ja talvi oli vuosisadan kylmin. Talven jälkeen hengissä oli enää 19 000 sotilasta. Pultavan taistelu ratkaisi sodan ja päätti Ruotsin suurvalta-aseman Euroopassa.

Napoleonin Grande Armée hyökkäsi Venäjälle 650 000 miehen voimin. Käyttäen jälleen poltetun maan taktiikkaa venäläiset perääntyivät ja antoivat ankarien luonnonolojen tuhota vihollisen armeijan. Lopulta jäljellä oli enää 100 000 miestä ja armeijan oli pakko vetäytyä.

Natsi-Saksan armeijat yrittivät Venäjän-valloitusta 1941. Jo aiemmin Stalin oli antanut käskyn tehtaiden purkamisesta ja siirtämisestä itään. Venäjän armeija perääntyi ja lähimmillään saksalaiset pääsivät noin 40 kilometrin päähän Moskovasta. Lopullisesti armeijan taistelutahto murrettiin Stalingradin taisteluissa karmaisevien sääolojen vallitessa.

Talvisota
---------

Talvisodan aikana sääolosuhteet olivat Suomen armeijalle edulliset. Neuvostoliiton sotilaat joutuivat majoittumaan ulkona jopa −40 celsiusasteen lämpötiloissa huonoissa varusteissa, mikä alensi sotilaiden taistelutahtoa ja -tehoa. Edelleen mottitaisteluissa sääolot tappoivat ja vammauttivat suuria joukkoja.

Termin käyttö
-------------

Marsalkka Michel Ney kirjoitti Venäjän sotaretken aikana kirjeessä vaimolleen:

> »Kenraali Nälkä ja kenraali Talvi, ennemminkin kuin venäläisten luodit, ovat lyöneet Grande Arméen.» 
> 
>

Lähteet
-------

1. ↑  Tiede-lehden arkisto [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kenraali Talvi** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Russian Winter
**Lauri Janne Juhani Lassila** (s. 12. lokakuuta 1976 Helsinki) on entinen suomalainen kumparelaskija. Hän edusti Lahden Hiihtoseuraa.

Lassila sijoittui Naganon olympialaisissa 1998 kumparelaskussa viidenneksi. Meiringenin MM-kilpailuissa 1999 hän saavutti samassa lajissa hopeaa. Suomi sai kilpailussa kolmoisvoiton Janne Lahtelan voittaessa ja Sami Mustosen oltua kolmas. Parikumparekilpailussa Lassila saavutti Johann Grégoiren ja Lahtelan jälkeen pronssia. Deer Valleyn MM-kilpailuissa 2003 hän sijoittui kumparelaskussa kahdeksanneksi ja parikumpareissa yhdeksänneksi. Rukan MM-kisoissa 2005 hän oli parikumpareissa niin ikään yhdeksäs. Nuorten MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa vuonna 1994 ja kultaa 1995.

Lassila sijoittui kumparelaskun maailmancupin yhteispisteissä toiseksi kaudella 1998–1999 ja kolmanneksi kausilla 1997–1998 ja 1999–2000. Osakilpailuissa hän sijoittui kolme kertaa toiseksi ja kaksi kertaa kolmanneksi.

Lassila on ollut vuodesta 2007 lähtien naimisissa australialaisen freestylehiihtäjän Lydia Lassilan kanssa. Heillä on kaksi poikaa joilla on kummallakin kaksoiskansalaisuus, Suomen ja Australian. Perhe muutti vuonna 2020 Australiasta Leville Suomen Lappiin asuttuaan Australiassa lähes 14 vuotta.

Lähteet
-------

* Lauri Lassila Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
* Siukonen, Markku et al.: *Suuri Olympiateos 11*, s. 40. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-0-9.

### Viitteet

1. ↑  Omischl ja Cooper freestylehyppyjen valtiaat  21.12.2007. MTV3. Viitattu 6.2.2009.
2. ↑  Australialainen olympiamitalisti Lydia Lassila, 39, muutti suomalaisen puolisonsa kanssa Lappiin – nämä asiat herättivät hämmästystä *Ilta-Sanomat*.  14.12.2021. Viitattu 14.12.2021.
**Vajukosken voimalaitos** on Sodankylän Petkulassa Kitisen varrella sijaitseva Kemijoki-yhtiön omistama vesivoimalaitos. Se on rakennettu vuosina 1982–1984, ja on yksi Kitisen seitsemästä voimalaitoksesta. Voimalaitoksen putouskorkeus on 16 metriä ja teho 21 MW. Voimalaitos tuottaa sähköä vuosittain noin 69 GWh.

Vajukosken voimalaitospato muodostuu 68 metrin mittaisesta betonipadosta sekä yhteensä 1 830 metrin mittaisista maavallipadoista. Padon taakse jäävän Vajukosken altaan pituus on noin 15 kilometriä.

Patoallas
---------

Patoaltaasta käytetään nimeä **Vajunen**.

### Altaan piirteitä

Patoaltaan pinta-ala on 1 400 hehtaaria eli 14 km². Se on 16,6 kilometriä pitkä ja 1,9 kilometriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 75 kilometriä.

Altaassa on 23 saarta, joista suurin osa on pieniä luotoja. Suurin saari on Vajusensaari, joka on 750 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Yhdessä saaressa on kaksi vapaa-ajan asuntoa.

### Säännöstely

Järven vedenpinnan korkeus on 204 metriä mpy. Järvi on säännöstely siten, että vedenpinnan korkeudeksi on määrätty raja-arvot 203,74 metriä ja 204,14 metriä mpy.

Lähteet
-------

* Kemijoki.fi: Vajukosken voimalaitos

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6 7  Vajunen, Sodankylä (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 11.10.2019.
2. 1 2 3  Ympäristö- ja paikkatietopalvelu Syke (edellyttää rekisteröitymisen) Helsinki:  Suomen Ympäristökeskus. Viitattu 12.6.2017.
3. ↑  Vajunen, Sodankylä (sijainti ilmavalokuvassa) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 11.10.2019.
**Paavo Paatrikki Aarniokoski** (5. huhtikuuta 1893 Kankaanpää – 17. helmikuuta 1961 Kankaanpää) oli suomalainen maanviljelijä ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1933–1945.

Elämä ja ura
------------

Aarniokosken vanhemmat olivat räätälimestari Malakias Aarniokoski (ent. Ahlfors), joka oli 1910-luvulla Kankaanpään kuntakokouksen jäsen, ja Iida Sofia Mustelin. Kansakoulun jälkeen Aarniokoski opiskeli Pohjois-Satakunnan kansanopistossa 1913–1914, ja suoritti vanginvartijakurssin Turussa, jossa hän toimi lääninvankilan vartijana 1915–1919. Tämän jälkeen Aarniokoski palasi Kankaanpäähän työskennellen muun muassa räätälinä, kunnes ryhtyi 1922 viljelemään tilaansa.

Aarniokoski oli Kankaanpään kunnanvaltuuston jäsen 1922–1933 ja toimi sen puheenjohtajana 1925–1930. Vuonna 1933 hänet valittiin eduskuntaan Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Presidentin valitsijamiehenä Aarniokoski oli 1937, 1940 ja 1943. Vuonna 1943 hänelle myönnettiin myös talousneuvoksen arvonimi.

Aarniokosken puoliso oli Fanny Lydia Kärki (ent. Joukanen), jonka kanssa hän avioitui 1922.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2  .aspx Paavo Aarniokoski *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.   Viitattu 1.9.2017.
2. 1 2  Päivästä päivään. 70-vuotiaita.  *Helsingin Sanomat*, 5.4.1953, s. 8. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 9.6.2020.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
Aviasud Sirocco (G-MNRT)
**Aviasud Sirocco** on yksipaikkainen ranskalainen ultrakevyt lentokone, jota myydään rakennussarjana. Sen suunnitteli ja valmisti Aviasud Engineering vuodesta 1983 alkaen.

Kone on työntöpotkurilla varustettu ja komposiittirakenteinen. Vuonna 1984 Patrice Franceschi lensi tällaisella koneella maapallon ympäri.

Vuonna 1989 valmistus siirrettiin Aériane-tehtaalle Belgiaan. Vuonna 2007 tuotteen oikeudet siirrettiin Aero Consult Light Aircraft-yhtiölle, joka on uudelleensuunnitellut koneen ja myy sitä toukokuusta 2009 alkaen nimellä **Sirocco NG**.

Spesifikaatio (Sirocco)
-----------------------

* Kapasiteetti: ohjaaja
* Pituus: 5,8 m
* Kärkiväli: 10.1 m
* Korkeus: 2.8 m
* Siipipinta-ala: 13.1 m²
* Tyhjäpaino: 131 kg
* Lentopaino: 248 kg
* Voimalaite: Rotax 447, 28 kW eli 35 hv
* Suurin lentonopeus: 118 km/h
* Matkalentonopeus: 75–80 km/h
* Sakkausnopeus: 43 km/h
* Nousunopeus: 305 m/min eli 1000 m/min

Lähteet
-------

1. ↑   the ACLA Sirocco blog

Aiheesta muualla
----------------

* Aero Consult Light Aircraft (ACLA) Siroccon valmistaja
* Sirocco Microlight
* *Le Sirocco du tour du monde* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Lauri Aukusti Leppäluoto** (23. marraskuuta 1900 Haukipudas – 24. heinäkuuta 1973 Rovaniemi) oli suomalainen vaatealalla toiminut yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 1966.

Haukiputaan Pateniemessä (nykyään osa Oulua) syntynyt Leppäluoto kävi kauppakoulun ja toimi kauppa-apulaisena eri liikkeissä. Konttoristina H. Liuskin liikeessä Kemissä hän toimi 1920–1921, kauppamatkustajana Lipponen & Rautiainen Oy:ssä 1921–1926 ja vuodesta 1926 perustamansa L. Leppäluoto Oy:n toimitusjohtajana. Rovaniemen vanhimmalla ja suurimmaksi kohonneella vaateliikkeellä oli parhammillaan 1950- ja 60-luvulla Rovaniemellä kolme myymälää. Liikkeen toiminta päättyi Rovaniemellä vuonna 1997.

Leppäluoto osallistui aktiivisesti Lapin liike-elämän järjestötoimintaan. Hän kuului muun muassa vähittäiskauppiaiden Rovaniemen piiriliiton hallitukseen, Yksityisyrittäjäin Lapin aluejärjestön hallitukseen ja oli sen puheenjohtajana 1949-1950 ja oli jäsenenä Kemin ja Rovaniemen kauppakamareissa sekä perustamansa Lapin kauppiasyhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja. Hän oli myös vuodesta 1954 Rovaniemen kauppalanvaltuuston ja sittemmin kaupunginvaltuuston jäsen. Leppäluoto osallistui sekä talvi- että jatkosotaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Helsingin Sanomat. 23.11.1960. 60-vuotiaita.
2. ↑  Suomalaiset talouden alan arvonimellä palkitut *Kansallisbiografia*. Viitattu 30.01.2023.
3. 1 2  Leppäluoto vaatetti lappilaisia kolmella kadulla *Lapin Kansa*. Viitattu 30.01.2023.
**Vakiosopimus** on sopimus, jonka ehdot on laadittu sellaisiksi, että ne soveltuvat käytettäviksi monien eri sopimuskumppanien kanssa. Vakiosopimuksissa käytetään vakioehtoja eli yleisiä sopimusehtoja, jotka on usein painettu sopimuslomakkeeseen. Nykytekniikka mahdollistaa vakioehtojen säilyttämisen myös tietokoneen muistissa, josta ne voidaan liittää mukaan yksittäiseen sopimukseen. Yksipuolisesti laaditut vakioehdot on tehnyt sopimussuhteen toinen osapuoli tai hänen järjestönsä, kun taas yhteisesti laaditut vakioehdot ovat esimerkiksi myyjäpuolen ja ostajapuolen järjestöjen sopimia.[1]

Kansainvälisessä kaupassa käytettävät Kansainvälisen kauppakamarin laatimat Incoterm-ehdot muodostavat lähes kauppatavan. Suomenkin elinkeinotoiminnassa vakioehdoilla on lähes säädöksen asema. Tällaisia ovat esimerkiksi Rakennustietosäätiö RTS:n rakennusurakan yleiset sopimusehdot. Myös yritysten ja kuluttajien välisissä sopimuksissa käytetään yleisesti vakioehtoja. Vakioehdot eivät sido sellaisinaan, vaan niiden on jollakin tavoin oltava osa sopimusta. Sopimuksessa voi olla vaikkapa viittaus vakioehtoihin. Jos sopijapuolten välillä vallitsee kiinteä liikesuhde, jossa on käytetty vakioehtoja, vakioehdot voivat olla sitovia ilman sopimuksessa olevaa asiaa koskevaa tahdonilmaisua.[1]

Vakioehtojen tulkinnassa noudatetaan epäselvyyssääntöä eli sopimusehtoja tulkitaan laatijansa vahingoksi. Näin on toimittu oikeuskäytännössäkin (KKO 1978 II 126), jossa tulkinnanvaraisuus jäi ehdot laatineen sähköyhtiön vahingoksi. Oikeustoimilain (228/1929, 36 §) yleistä sovittelusääntöä voidaan soveltaa myös vakiosopimuksiin.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Encyclopædia iuridica fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa I palstat 944–947.
**Aviapolis** on Vantaan kaupungin keskiosiin liitetty, lentoaseman läheistä aluetta tai paikkaa merkitsevä käsite. Se voi tarkoittaa yhtä Vantaan seitsemästä suuralueesta (Aviapoliksen suuralue) tai edellistä laajempaa, Helsinki-Vantaan lentoaseman lähistön yritys- ja logistiikkapalvelujen toiminta-aluetta yleensä, tai alueelle valmistunutta Kehäradan rautatieasemaa.

Veromiehen kaupunginosan yritysaluetta heti Kehä III:n pohjoispuolella.

Yritys- ja logistiikkatoimintojen Aviapolis
-------------------------------------------

Toisen, yhä näkyvämmän käyttötarkoituksen mukaan Aviapolis on Vantaan kaupungin keskiosien nimitys tai brändi erityisesti yritystoiminnan, logistiikan ja kaupan toimijoiden kokoamiseksi kaupunkiin. Rakennuskanta ja yritystoiminta ja näiden mukana työpaikkojen määrä on kasvanut merkittävästi muun muassa Veromiehen, Viinikalan, Pakkalan ja Tammiston kaupunginosissa. Aviapolis on liikenteen solmupiste Helsinki-Vantaan lentoaseman ja Kehä III:n välittömässä läheisyydessä, ja sinne on keskittynyt myös kansainvälisen kaupan toimijoita. Yritystoiminta-aluetta markkinoidaan ja merkitään Aviapolis-brändillä jonkin verran varsinaista Aviapoliksen suuraluetta laajemmin. Pinta-alaksi mainitaan tässä yhteydessä 42 neliökilometriä. Esimerkiksi Tuusulanväylän itäpuolella, Koivuhakaan kuuluvilla yritysalueilla näkee Aviapolis-brändikylttejä.

Aviapoliksen rautatieaseman eteläpuolelle on suunnitteilla viihde- ja media-alan monitoimikeskus Aviapolis Studios, jolla on alkuvaiheessa 20 000 m² rakennusoikeutta. Rakennustöiden oli määrä alkaa keväällä 2017 ja viihdekeskus olisi avattu 2018. Toistaiseksi hanke ei ole edennyt.

Aviapoliksen rautatieasema
--------------------------

Kehäradalle avattiin Aviapoliksen rautatieasema 1. heinäkuuta 2015. Aseman lähistölle rakennetaan merkittävä määrä uusia asunto- ja toimitiloja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Helsingin metropolialueen uusi keskus aviapolis.fi. Viitattu 21.8.2013.
2. ↑  Juha Salonen: Jättimäinen viihdekeskus Helsinki-Vantaan lentoaseman viereen – julkkisnäyttelijä keulakuvana *Vantaan Sanomat*. Viitattu 16.5.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Tietoja Aviapoliksen suuralueelta (päivitetty 10.4.2015, pptx-tiedosto) (Arkistoitu – Internet Archive) (vantaa.fi)
* "Aviapolis asema" -rakennushankkeesta (Arkistoitu – Internet Archive) (aviapolisasema.fi)
* Vantaa alueittain: Aviapolisin suuralue (pdf: 1,8 MB)  2010. Vantaan kaupunki, vantaa.fi.  Arkistoitu 8.12.2015. Viitattu 21.8.2013, linkki päivitetty 31.10.2015.
**Uudenmaankadun kauppahalli** oli Turussa toiminut yksityinen kauppahalli. Hallin rakennutti kondiittori J. R. Lehtinen ja sen suunnitteli arkkitehti Helge Rancken. Tiilirakenteinen rapattu halli valmistui vuonna 1901 Uudenmaankadun ja Hämeenkadun kulmatontille. Yksikerroksisessa hallissa oli 40 kauppapaikkaa kahden pitkän käytävän varrella.

Halli ei menestynyt odotetulla tavalla ja siirtyi vuonna 1920 Åbo Akademin omistukseen. Åbo Akademi muutti tilat kemiallis-teknisen tiedekuntansa luentosaleiksi. Halli purettiin vuonna 1977 tiedekunnan saatua uuden rakennuksen Piispankadulle. Vuonna 1999 tyhjälle tontille valmistui Gripen-rakennus Turun tuomiokapitulin, Turun hovioikeuden ja Åbo Akademin käyttöön.

Katso myös
----------

* Turun kauppahalli

Lähteet
-------

1. 1 2  Gyllenberg, Petra: *Tuoksuja ja tunnelmia. Kauppahallit Suomessa*, s. 26, 100. Jyväskylä: Gummerus Kirjapaino Oy, 2007. ISBN 978-952-468-127-8.
2. ↑   Kalpa, Harri: Muuttuva kaupunki II. Turku eilen ja tänään. Turku 1971. s. 120-121
3. ↑  Turun Sanomat 6.5.2001, Kuin ranskalaiset pastillit.[vanhentunut linkki]
**Pekka Sairanen** (21. helmikuuta 1981) on suomalainen lentopalloilija, joka päätti peliuransa kauteen 2009-10. Pelipaikaltaan hän oli yleispelaaja, mutta Sairanen esiintyi myös liberona tarvittaessa. Sairanen pelasi uransa viimeiset vuodet Rovaniemen Santasportin riveissä.

Nuoruuvuodet
------------

Sairanen sai lentopallo-oppinsa kotikaupungissaan Savonlinnassa aina 15-vuotiaaksi asti. Lukioikäisenä hän siirtyi Tampereelle, Varalan urheilulukioon, joka toimi tuolloin poikien valtakunnallisena valmennuskeskuksena. Varalassa hän sai opiskella ja harjoitella hyvissä olosuhteissa. Samalla harjoituksissa vaatimustaso oli koko ajan korkea, sillä hänen kanssaan harjoittelivat maan parhaat lukioikäiset poikajuniorit.

Kolmen vuoden Tampereella olon jälkeen Sairanen palasi takaisin Savonlinnaan suorittamaan lukion loppuun ja samalla pelaamaan kotikaupungin silloisessa liigajoukkueessa East Volleyssa. Armeijan hän kävi Lahden Urheilukoulussa.

Napa
----

Kesällä 2004 East-Volley putosi SM-liigasta, ja Sairanen siirtyi tuolloin Rovaniemelle, silloin SM-liigassa pelaavan Napapiirin Pallokettujen vahvuuteen. Tuolloin hän myös aloitti opiskelemaan Rovaniemen ammattikorkeakoulussa rakennustekniikkaa, tavoitteena tulla insinööriksi.

Napan riveissä Sairanen sai juhlia Suomen Cupin voittoa 2005, mutta myös todeta raskaan häviön niin ikään rovaniemeläiselle Perungan Pojille samana vuonna pronssikamppailuissa. Kauden 2006 päätteeksi Rovaniemellä saman kaupungin liigajoukkueet päättivät yhdistyä samaksi yhtenäiseksi joukkueeksi, Rovaniemen Santasportiksi. Sairanen jatkoi tutussa kaupungissa liigauraansa ja samalla myös opiskelut saivat rauhassa jatkua.

Santasport
----------

Heti ensimmäisellä Santasportin SM-liiga kaudella Suomen mestaruus tuli Rovaniemelle, ensimmäistä kertaa sitten 2003, silloin Perungan Pojat voittivat Tampereen Isku-Volleyn värikkäässä finaalisarjassa. Värikkäämpi ja varmasti tasollisesti kovempi finaalisarja oli kuitenkin Santasportin ja Pielaveden Sammon välinen sarja*lähde?*. Mestaruus ratkaistiin viidennessä pelissä jossa Santasport oli vahvempi erin 3–2. Sairanen oli koko finaalisarjan ajan tärkeässä roolissa syöttöjen nostajana.

Sairanen jatkoi myös seuraavalla kaudella Rovaniemellä, vaikka Napapiirin Pallokettujen organisaatio irtisanoikin sopimuksen Perungan Poikien kanssa. Hän voitti uransa toisen Suomen mestaruuden kauden 2007-08 päätteeksi.

Muuta
-----

Pekka Sairasen suku on ollut vahvasti vaikuttamassa savonlinnanlaiseen lentopalloiluun. East Volleyn organisaatiossa toimii tällä hetkelläkin monta Sairanen-nimistä henkilöä. Hänen veljensä pelaavat myös East Volleyn riveissä.

Vuonna 2009 kolme veljestä pelasi samassa miesten SM-liigan ottelussa.

Lähteet
-------

1. ↑  Rovaniemellä kolmen veljeksen taisto  2009. Lentopalloliitto. Viitattu 1.7.2015.
Aviatecan Boeing 727-100C Miamissa vuonna 1989.
**Aviateca** oli Guatemalan kansallinen lentoyhtiö. Yhtiö on nykyään osa Grupo TACAa. Yhtiön IATA-koodi oli GU, ICAO-koodi oli GUG ja kutsukoodi oli Aviateca.

Historia
--------

Lentoyhtiö perustettiin 14. maaliskuuta 1945 nimellä Empresa Guatemalteca de Aviacion S. A. ja nimeä lyhennettiin myöhemmin Aviatecaksi. Yhtiö myodostettiin vuonna 1929 perustetun Aerovias de Guatemala -lentoyhtiön seuraajaksi. Aviateca aloitti toimintansa maaliskuussa 1946. Valtio hankki yhtiön omistukseensa, mutta vuonna 1989 se liittyi TACA:n johtamaan Airline Alliance of Central America -allianssiin ja samalla yhtiötä yksityistettiin. Myöhemmin yhtiö siirtyi täysin osaksi TACAa.
Paikallisväestö kutsui yhtiön lentokoneita "las papayas voladores" (lentävät papaijat) koska koneiden alaosa oli maalattu punaoranssilla.

Onnettomuudet
-------------

* 27. huhtikuuta 1977 Aviatecan Convair 240 syöksyi maahan Guatemala Cityn lähellä. Kaikki koneessa olleet 28 henkilöä kuolivat.
* 9. elokuuta 1995 yhtiön Boeing 737-200 syöksyi maahan San Salvadorin lentokentän lähellä huonossa säässä. Koneessa oli 65 henkilöä ja kaikki kuolivat onnettomuudessa.

Aiheesta muualla
----------------

* TACA
**Mäntylahden työväentalo** oli Lapinlahden kunnan Mäntylahden kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Mäntylahden työväenyhdistys perustettiin vuoden 1913 lopulla, jolloin mukaan liittyi 30 henkilöä. Seuraavana vuonna jäseniä oli jo 75, mutta jonkinlainen iltamien seurauksena tapahtunut yhteenotto virkavallan kanssa säikäytti jäsenet tiehensä. Vuonna 1916 yhdistys oli ollut "nukuksissa lähes parin vuoden ajan", ja se päätettiin perustaa uudelleen.

Talon rakentamisajankohdasta ei ole tietoa. Vuonna 1916 SDP:n puoluetilastossa yhdistyksellä oli 22 jäsentä mutta ei vielä taloa. Sisällissodan jälkeen yhdistys liittyi vuonna 1920 perustettuun Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja sen omaisuus takavarikoitiin vuonna 1923. Vuonna 1931 yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla, ja talo myytiin Kivistön nuorisoseuralle vuonna 1932.

Myöhemmin talo oli päätynyt Lapinlahden kunnan haltuun, joka luovutti sen vuonna 1948 SKDL:n paikalliselle osastolle. Saman vuoden syksyllä Suomi–Neuvostoliitto-Seuran elokuvakiertue saapui Mäntylahden työväentalolle. Lippuja elokuvaan oli tarkoitus myydä vain kyseisen seuran jäsenille, mutta niitä myytiin muillekin. Lippuja oli myyty lisäksi ylihintaan ja verottomasti, minkä vuoksi poliisi otti asian tutkittavakseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Sanantuoja *digi.kansalliskirjasto.fi*.  12.2.1916, no 17. Viitattu 30.9.2022.
2. ↑  Sanantuoja *digi.kansalliskirjasto.fi*.  25.5.1916, no 58. Viitattu 30.9.2022.
3. ↑  Matti Turkkila (toim.): SDP:n puoluetilasto 1916  1917. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 30.9.2022.
4. ↑  Hyvönen, Onni: *Pohjois-Savon Työväentalot*. Kuopio: Pohjois-Savon Sos.dem. Kulttuurityöntekijät ry. 1988. ISBN 951-99956-5-X.
5. ↑  Ruuskanen, Esa: *Viholliskuviin ja viranomaisiin vetoamalla vaiennetut työväentalot*. Jyväskylä: Jyväskylän yliopisto, 2006. ISBN 951-39-2609-5.
6. ↑  Sanantuoja *digi.kansalliskirjasto.fi*.  10.4.1948, no 96. Viitattu 30.9.2022.
7. ↑  Sisämaa-Laatokka *digi.kansalliskirjasto.fi*.  20.10.1948, no 241. Viitattu 30.9.2022.
Mäntykoski vuonna 2015.
**Mäntykoski** on koski Paanajärveen laskevassa Mäntyjoessa Paanajärven kansallispuistossa Karjalan tasavallassa Venäjällä.

Mäntyjoki, jossa koski on, laskee Paanajärveen pohjoisesta ja on kokonaan kansallispuiston alueella. Joki kuuluu Vienanmereen laskevaan, Suomen ja Venäjän rajavesistönä olevaan Koutajoen vesistöön ja tämän sisällä Oulankajoen valuma-alueen Venäjän puoleiseen osaan. Kokonaan Paanajärven kansallispuistossa sijaitseva Mäntyjoki virtaa niin ikään puiston sisälle jäävän Mäntytunturin sivuitse.

Paanajärven ympäristö, jossa koski sijaitsee, kuului Suomeen ja Kuusamoon toiseen maailmansotaan asti mutta on toisen maailmansodan jälkeen ollut osa ensin Neuvostoliittoa ja sitten Venäjää osana Neuvostoliitolle sodan seurauksena luovutettua Sallan–Kuusamon aluetta.

Koski on tunnettu paitsi luonnonnähtävyytenä myös taiteilija Akseli Gallen-Kallelan maalauksesta *Mäntykoski*. Maalaus syntyi vuonna 1892 matkalla, jonka Gallen-Kallela teki Kuusamon Paanajärvelle puolisonsa Mary Gallen-Kallelan ja tyttärensä Marjatan kanssa.

Lähellä koskea Paanajärven rannassa on sijainnut Mäntykosken koulu.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Honka, Tuomas: Paanajärvi -Kyläyhteisöstä kansallispuistoksi (pdf) Leinosten sukuseura. Viitattu 18.11.2019. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Pakinaa Kuusamosta.  *Kaleva*, 4.5.1912. Artikkelin verkkoversio Kirjastovirman sivuilla. Viitattu 18.11.2019.  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  Koutaniemi, Leo: *Pitkin poikin Kuusamoa*, s. 99. Kuusamo: [Kiviniemi], 2018. ISBN 978-952--94-1275-4.
4. ↑  Rajavesistöt Suomalais-Venäläinen rajavesistökomissio. Viitattu 19.11.2019.
5. ↑  Oulankajoen valuma-alue *Value - Valuma-alueen rajaustyökalu KM10*. Suomen Ympäristökeskus. Viitattu 18.11.2019.
6. ↑  Koutaniemi 2018: 99.
7. ↑  Akseli Gallen-Kallela Kuusamon Paanajärvellä 1892 Kirjastovirma.  Arkistoitu 13.8.2020. Viitattu 19.11.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mäntykoski** Wikimedia Commonsissa
**Avia S-199** oli tšekkoslovakialainen toisen maailmansodan jälkeinen hävittäjälentokone, joka on kehitetty Messerschmitt Bf 109 -hävittäjästä. Sitä käyttivät Tšekkoslovakian ja Israelin ilmavoimat.

Suunnittelu
-----------

Kaksipaikkainen versio CS-199
Avia S-199:n kehitys aloitettiin, kun Tšekkoslovakia tarvitsi ilmavoimat ja hävittäjiä toisen maailmansodan ja miehityksen jälkeen. Pohjaksi otettiin Messerschmitt Bf 109 -hävittäjä. Sodan aikana niitä oli valmistettu Tšekkoslovakiassa, ja niiden osia oli vielä runsaasti jäljellä.

Messerschmitt Bf 109:n alkuperäisiä Daimler-Benz DB 605 -moottoreita ei kuitenkaan ollut paljoa jäljellä. Tämän takia moottoriksi piti ottaa Junkers Jumo 211 F, joka oli tarkoitettu pommikoneisiin. Moottoreiden erojen vuoksi koneen nokka piti suunnitella osittain uudelleen, eikä S-199:ään voitu asentaa potkurin navan läpi ampuvaa tykkiä.

Koneesta kehitettiin myös kaksipaikkainen versio Avia CS-199, jota käytettiin koulutukseen.

Käyttö
------

### Israel

Viimeinen jäljellä oleva Israelin ilmavoimien Avia S-199 museossa
Israel hankki 25 Avia S-199 -konetta, kun Israelin itsenäistymisen aikaan tarvittiin hävittäjiä. Kaupat tehtiin 23. huhtikuuta 1948, ja 6. toukokuuta 1948 israelilaislentäjiä saapui Tšekkoslovakiaan koulutettaviksi.

Ensimmäiset S-199:t saapuivat Israeliin 20. toukokuuta 1948, ja ne aloittivat sotalennot 29. toukokuuta 1948. S-199:t saavuttivat Israelissa 7 ilmavoittoa, vaikka niitä tuhoutui monta.

### Tšekkoslovakia

Avia S-199 oli Tšekkoslovakian ilmavoimien käytössä vuoteen 1957 asti. Se sai lentäjiltä lempinimen *mezek* ("muuli") lento-ominaisuuksiensa takia.

Tekniset tiedot (S-199)
-----------------------

*Lähde:* 

**Yleiset ominaisuudet**

* **Miehistö:** 1
* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&&09.01000009,10 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&&09.09200009,92 m
* **Korkeus:** &&&&&&&&&&&&&&02.05900002,59 m
* **Siipipinta-ala:** &&&&&&&&&&&&&016.020000016,20 m²
* **Tyhjäpaino:** &&&&&&&&&&&02600.&&&&002 600 kg
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Junkers Jumo 211 F -V12-moottori; &&&&&&&&&&&&0993.&&&&00993 kW (&&&&&&&&&&&01350.&&&&001 350 hv)

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** &&&&&&&&&&&&0590.&&&&00590 km/h
* **Matkalentonopeus:** &&&&&&&&&&&&0400.&&&&00400 km/h
* **Nousukyky:** &&&&&&&&&&&&&011.&&&&0011 m/s

**Aseistus**  

* 2 × 13 mm MG 131 -konekivääriä
* 2 × 20 mm MG 151/20 -tykit siipien alla

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Myyry, Pekka: *Suuri suomalainen lentokonekirja*, s. 39–43. Readme.fi, 2017. ISBN 978-952-321-487-3.
2. 1 2  Avia S.199 *www.jewishvirtuallibrary.org*. Viitattu 31.12.2020. (englanniksi)
3. ↑  The Czech Fighter That Helped Israel Win Its War of Independence *Air & Space Magazine*. Viitattu 31.12.2020. (englanniksi)
4. ↑  Avia S-199 : Avia *valka.cz*. Viitattu 31.12.2020. (englanniksi, tšekiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Avia S-199** Wikimedia Commonsissa
**Pekka Raikas Rajala** (28. helmikuuta 1929 Tyrvää – 10. lokakuuta 2012 Espoo) oli suomalainen arkkitehti.

Koulutus ja ura
---------------

Rajala kirjoitti ylioppilaaksi Haapamäen yhteiskoulusta 1948 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1954. Työuransa hän aloitti Arkkitehtitoimisto Kaija ja Heikki Sirenin palveluksessa piirtäjänä 1953–1955. Varusmiespalveluksensa loppuosan Rajala työskenteli puolustusministeriön rakennusosastolla toimistoarkkitehtina 1956. Tämä palvelus edisti monen työtilauksen saantia myöhemmin. Seuraavaksi Rajala pääsi Arkkitehtitoimisto Aili ja Niilo Pulkan palvelukseen toimistoarkkitehdiksi 1956–1958 ja hän perusti Arkkitehtitoimisto Pekka Rajalan, jossa toimi johtavana suunnittelijana 1958–1998.

Rajalan arkkitehdin ura alkoi menestyksekkäästi, sillä yhdessä Kaarlo Leppäsen ja Niilo Pulkan kanssa he voittivat 1956 Rovaniemen linja-autoaseman suunnittelukilpailun. Myöhemmin he saivat suunnitella myös Kemijärven, Nurmijärven ja Sodankylän linja-autoasemat. Oman yrityksen perustettuaan Pekka Rajala keskittyi puolustusministeriön toimeksiantoihin suunnitellen etenkin kasarmeja ja huoltorakennuksia. Kajaanin Hoikankankaalle hän suunnitteli neljä kasarmia, autohuoltamon sekä hevos- ja koiratallin. Kasarmit valmistuivat 1961–1966 ja niiden tilaratkaisu perustui keskikäytävämalliin. Samanlaisia kasarmeja rakennettiin Oulun Hiukkavaaraan, Parolaan, Santahaminaan, Sodankylään, Säkylään, Upinniemeen ja Vekarajärvelle.

Julkaisut
---------

* *Valkeajärven kyläkirja : asutuksen ja elämisen vaiheita vuoteen 1971*. Espoo: P. Rajala, 2003.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mäkinen, Anne: Muistot. Pekka Rajala (Maksullinen) *Helsingin Sanomat*.  7.12.2012. Helsinki:  Sanoma Media Finland Oy. Viitattu 28.9.2021.
2. 1 2  *Tekniikan akateemiset ja arkkitehdit 2011, osa 2*, s. 388. Helsinki: Tekniikan Akateemisten Liitto, Tekniska Föreningen i Finland, Suomen Arkkitehtiliitto, Suomen Rakennusinsinöörien Liitto, 2012. ISBN 978-952-5633-65-8.
**Vakiotila** eli **stationääritila** tarkoittaa kemiassa tilaa, jossa tietyn ajan jälkeen systeemiin saapuvien ja sieltä poistuvien massa- ja energioiden erotus on nolla ja tällöin tilassa ei tapahdu muutoksia. Useimmiten tämä vaatii virtausta systeemin läpi siten, että systeemiin saapuvat massa- ja energiavuot ovat yhtä suuret poistuvien kanssa. Vakiotila voidaan saavuttaa esimerkiksi virtausreaktoreissa ja biologisissa systeemeissä.

Vakiotilaoletus
---------------

Useampivaiheisissa kemiallisissa reaktioissa reaktiivisten välituotteiden voidaan olettaa olevan vakiotilassa ja niiden konsentraation olevan tietyn initiaatioajan jälkeen lähes muuttumaton verrattuina lähtöaineiden ja tuotteiden konsentraatioihin. Koska reaktiivisten välituotteiden konsentraation voidaan katsoa olevan muuttumaton, niiden muodostumis- ja häviämisnopeudet ovat yhtä suuret.

Oletetaan reaktio, jossa aine A reagoi muodostaen ainetta B reaktiivisen välitilan I kautta. Tällöin reaktionopeudet eri kemiallisille lajikkeille, kun kaikki reaktiot ovat 1. kertaluvun reaktioita ja nopeusvakio reaktiolle A → I on k1 ja nopeusvakio reaktiolle I → B on k2, ovat seuraavat:

{\displaystyle {\frac {d[A]}{dt}}=-k\_{1}[A]}
{\displaystyle {\frac {d[I]}{dt}}=k\_{1}[A]-k\_{2}[I]}
{\displaystyle {\frac {d[P]}{dt}}=k\_{2}[I]}
Vakiotilassa reaktiivisen välituotteen I konsentraation muutosnopeudeksi otetaan 0. 

{\displaystyle {\frac {d[I]}{dt}}=0=k\_{1}[A]-k\_{2}[I]\Rightarrow \;[I]={\frac {k\_{1}}{k\_{2}}}[A]} tällöin {\displaystyle {\frac {d[P]}{dt}}=k\_{2}[I]} joten {\displaystyle [P]=[A]\_{0}\left(1-e^{-k\_{1}t}\right)}.
Vakiotilaoletuksen oikeellisuudeesta on lisää alkeisreaktiossa. Esimerkkeinä vakiotilaoletuksen käytöstä on Michaelis–Menten-kinetiikka ja Stern-Volmer -kuvaaja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Leila Kotama ja Antti Kivinen: *Suomalaisten Kemistien Seuran sanastotoimikunnan julkaisuja nro 5: Fysikaalisen orgaanisen kemian sanasto*, s. 131. Suomen Kemian Seura, 1983. ISBN 951-9223-20-7. (englanniksi)
2. ↑  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 378. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 1.4.2015). (englanniksi)
3. ↑  Steady state *IUPAC GoldBook*. IUPAC. Viitattu 1.4.2015.
4. 1 2 3  Thomas Engel & Philip Reid: *Physical Chemistry*, s. 902–903. Pearson International, 2006. ISBN 978-0-321-64305-6. (englanniksi)
5. 1 2 3  Peter Atkins & Julio De Paula: *Physical Chemistry*, s. 883, 885. Oxford University Press, 2006. ISBN 978-0-198-70072-2. (englanniksi)
**Ruosniemen työväentalo** on Porissa Ruosniemen kaupunginosassa sijaitseva työväentalo. Rakennus on säilynyt osittain alkuperäisessä asussaan. Talo sijaitsee keskellä puurakenteisten pientalojen aluetta ja sillä on rakennushistoriallista ja maisemallista arvoa.

Historiaa
---------

Ruosniemen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905 ja se liittyi Sosialidemokraattiseen puolueeseen vuonna 1906. Jäseniä oli 76. Ensimmäisen vuoden aikana perustettiin oma näytelmäseura.

Sisällissodan jälkeen Ruosniemen työväenyhdistys lakkautettiin monien muiden työväenyhdistysten tavoin. Yhdistys järjestäytyi uudelleen kesäkuussa 1919. Suurin osa 25 jäsenestä oli naisia, koska miehistä monet olivat vielä vankileirillä tai toipumassa sodan koettelemuksista. Omien tilojen puute hankaloitti yhdistyksen toimintaa 1920-luvulla. Esimerkiksi paikallista palokuntataloa ei haluttu vuokrata entisille punakaartilaisille. Seuraavalla vuosikymmenellä tiloja vuokrattiin eri paikoista. Yhdistys etsi aktiivisesti tonttia omaa taloa varten.

Rakennus
--------

Yhdistys osti nykyisen tontin ja siihen kuuluvan asuinrakennuksen kesällä 1938. Lokakuussa yhdistys osti Söörmarkun työväentalon ja tilasi piirustukset uutta taloa varten paikalliselta rakennusmestarilta Tuomo Niemiseltä. Töitä jatkettiin sodan jälkeen: Söörmarkun työväentalon hirret siirrettiin tontille vuonna 1945 ja kaksi vuotta myöhemmin talossa pidettiin ensimmäiset kokoukset. Talo rakennettiin pääosin talkootyöllä. Rakennustarvikkeita ja puutavaraa yhdistys sai lahjoituksena ja rakentaminen eteni toivotusti sodan jälkeisestä puutteesta huolimatta. Työväentalon vihkiäisiä vietettiin 14.3.1948. Rakennusvelka saatiin maksettua 1950-luvulla.

Rakennus maalattiin kesällä 1955. Talon katteena oli sementtitiili, joka vaihdettiin konesaumattuun peltiin vuonna 1978. Yläkerran tiloihin rakennettiin ravintola ja keittiö samoihin aikoihin. Työväentaloa laajennettiin kokous- ja pitopalvelun tiloilla 1980-luvun puolivälissä. Alkuperäisiin ikkunoihin asennettiin lämpölasi vuonna 2000. Peltikatto uusittiin 2015.

Hirsirunkoinen työväentalo on vuorattu pystylaudoituksella. Alakerrassa sijaitsevat sali näyttämöineen, keittiö ja kahvila. Yläkerrassa on kaksi kerhotilaa. Talo on monipuolisessa käytössä, ja sitä vuokrataan ulkopuolisille kokouksiin ja juhlatilaisuuksiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Matti Turkia, toimittaja: SDP:n puoluetilasto 1906 Sos.dem. puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 25.4.2022.
2. ↑  Hirvonen, Sakke: Juhlat työväentalolla. Case: Ruosniemen Työväenyhdistyksen 105-vuotisjuhla. (pdf) (opinnäytetyö)  2011. Seinäjoen ammattikorkeakoulu.  Arkistoitu 25.4.2022. Viitattu 25.4.2022.
3. ↑  Satakunnan museo: Porin Ruosniemen itäosan rakennusinventointi 2001 *y-pakki.fi*. Viitattu 25.4.2022.
4. ↑  Leskelä, Anssi: *SDP:n työväentalot*. Työväen Sivistysliitto, 2018.
Urut sivuparvelta käsin kuvattuna.Mäntyharjun kirkon urut
Kellotapuli on vuodelta 1819.
**Mäntyharjun kirkko** on valmistunut vuonna 1822. Se on istumapaikkamäärältään Suomen toiseksi suurin puukirkko ja samalla Suomen suurin lamasalvosrakenteinen hirsirakennus. Kirkon alttaritaulun on maalannut Berndt Godenhjelm. Lattiapinta-alaa on 1 616 m², ja penkeille sopii istumaan noin 1 700 henkeä, toiseksi eniten Suomen puukirkoista. Kirkon suunnittelijana toimi valtionarkkitehti Charles Bassi, jonka suunnitelmissa kirkkoon olisi mahtunut lähes 6 000 henkeä, mutta toteutusvaiheessa suunnitelmia supistettiin. Kellotapuli valmistui 1819.

Kirkon nykyiset urut otettiin käyttöön ensimmäisen adventtisunnuntain messussa 2008 ja illan konsertissa. Laajemmin näkyvyyttä konserttikäytössä tuli kesäkuussa 2009 Mäntyharjun urkumaratonin yhteydessä. Urut on valmistanut Urkurakentamo Veikko Virtanen, ja niiden myötä kirkossa palattiin ensimmäisten 1876 valmistuneiden urkujen tyyliin. Uruissa on 38 äänikertaa, kaksi sormiota ja pneumaattinen apukoneisto Barker-kone. Alkuperäiset urut rakensi ruotsalainen urkujenrakentaja Per Larsson Åkerman. 1935 Kangasalan urkurakentamo laajensi ja muutti alkuperäisiä urkuja merkittävästi. Sen ja toisen 1960-luvulla tehdyn muutostyön seurauksena enää urkujen fasadi, julkisivu, edusti alkuperäistä tyyliä. Nykyisiä urkuja rakennettaessa alkuperäinen fasadi jouduttiin purkamaan ja alkuperäisistä uruista säilyi uusiin käyttökelpoisena vain yksi äänikerta.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen toiseksi suurin puukirkko on Mäntyharjulla! Mäntyharjun seurakunta.  Arkistoitu 28.3.2017. Viitattu 27.3.2017.
2. ↑  Ulla Rahola: Mäntyharjun kirkon korjaus ja restaurointi - rakennushistoriallinen selvitys Arkkitehtitoimisto Ulla Rahola.  Arkistoitu 22.9.2019. Viitattu 22.9.2019.
3. ↑  Kirkko Mäntyharjun seurakunta. Viitattu 24.6.2009.  [vanhentunut linkki]
4. ↑  Timo Asikainen: Mäntyharjun urkumaraton käynnistyy uusien urkujen konserttikasteella Yle.fi. Viitattu 24.6.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mäntyharjun kirkko** Wikimedia Commonsissa

* Mäntyharjun kirkko (rakennusperintörekisteri) *Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi*. Museovirasto.
Codex Vercellensis – Johanneksen evankeliumi 16:23–30
**Codex Vercellensis** (**Codex *a***)on latinankielinen Raamatun käsikirjoitus, joka on kirjoitettu 300-luvulla. Se on yhtä vanha kuin vanhimmat säilyneet kreikankieliset Raamatun käsikirjoitukset, kuten Codex Vaticanus ja Codex Sinaiticus. Kirjoittajana on mahdollisesti ollut Vercellin piispa Eusebius, joka kuoli vuonna 371. Kirjoitusta säilytetään Vercellin katedraalissa Italiassa.

Rakenne
-------

Koodeksi sisältää vain Uuden testamentin evankeliumit. Evankeliumit ovat järjestyksessä Matteus, Johannes, Luukas ja Markus. Koodeksin teksti on kirjoitettu purppuralla värjätylle pergamentille hyvin kapeisiin sarakkeisiin. Teksti on eurooppalaisen kääntäjän tekemä latinankielinen käännös. Kirjoitustyylin perusteella koodeksi voidaan ajoittaa 300-luvulle.

Erot muihin käsikirjoituksiin verrattuna
----------------------------------------

Johanneksen evankeliumin luvussa 16 on tekstivariantti, jota ei löydy mistään muusta käsikirjoituksesta. Vuoden 1992 Raamatun suomennoksen mukaan jakeessa Joh 16:26 lukee "Sinä päivänä te esitätte pyyntönne minun nimessäni, enkä minä enää sano, että käännyn Isän puoleen teitä auttaakseni". Tämän tilalla Codex *a:ssa* on lause, jonka voi suomentaa esimerkiksi "pyytäkää minun nimessäni, ja minä rukoilen teidän puolestanne".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ott, Michael: St. Eusebius *"St. Eusebius." The Catholic Encyclopedia. Vol. 5. New York: Robert Appleton Company, 1909*. Viitattu 13.7.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3 4   Kenyon, Frederic: *Our Bible and Ancienct Manuscripts*, s. 167–168. Eyre and Spottiswoode, 1895. Teoksen verkkoversio (viitattu 22.7.2014). (englanniksi)
3. 1 2  Gregory, Caspar René: *Textkritik des Neuen Testamentes*, s. 598–599. Leipzig: J. C. Hinrichs'she Buchhandlung, 1902. Teoksen verkkoversio (viitattu 22.7. 2014). (saksaksi)
4. ↑  Joh 16:26
**Ruostehiirihaukka** (*Buteo lineatus*) on pohjoisamerikkalainen päiväpetolintu.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on 43–61 cm, siipien kärkiväli 92–107 cm ja paino 550–700 g. Naaras on koirasta suurempi. Aikuisen linnun hartiat ja rinta ovat punaruskeat, myös vatsapuoli on ruskea, ja selkäpuolelta se on tumma lukuisin valkoisin pilkuin. Koivet ja vahanahka ovat keltaiset. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Lajista tunnetaan viisi alalajia. Vanhin yksilö on ollut 19 vuotta 11 kuukautta vanha.

Esiintyminen
------------

Ruostehiirihaukat elävät Pohjois-Amerikassa Yhdysvaltain itärannikolla Meksikonlahdelta Kanadan rajalle, länteen Ontarioon ja Quebeciin ja sieltä etelään Sierra Nevadan vuoristoon Kaliforniassa. Sen elinympäristön ala on noin 3,5 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko on noin 100 000 yksilöä. Pohjoisimmat populaatiot ovat muuttolintuja ja ne talvehtivat Meksikon keski- ja pohjoisosissa. Kahdesti se on tavattu Pohjois-Atlantilla syysmuutolla harhautuneena, jolloin se on laskeutunut laivaan lepäämään ja tullut havaituksi Euroopan puolella.

Elinympäristö
-------------

Laji asuu metsissä, metsäisillä puroilla, jokien varsilla, soilla ja voi muuttaa avoimemmille asuinseuduille talvisin.

Lisääntyminen
-------------

Reviirin koko on noin 1,92 neliökilometriä. Laji on yksiavioinen. Pesä sijaitsee korkealla lehtipuun oksistossa 6–15 m maanpinnasta. Naaras munii kolme tai neljä munaa, joita molemmat puolisot hautovat yhteensä noin 33 päivää. Poikaset kuoriutuvat eriaikaisesti. Koiras saalistaa perheelle ruokaa, jonka naaras paloittelee pienille poikasille. Poikaset lähtevät pesästä noin kuuden viikon ikäisinä ja vanhemmat huolehtivat niistä vielä 8–10 viikkoa. Laji on sukukypsä yksivuotiaana.

Ravinto
-------

Ruostehiirihaukat syövät enimmäkseen pikkujyrsijöitä oaravien ja jänisten kokoisiin asti. Ne syövät myös pikkulintuja, liskoja, käärmeitä, sammakoita, rapuja ja isokokoisia hyönteisiä.

Lähteet
-------

* ADW (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Buteo lineatus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 9.5.2014. (englanniksi)
2. ↑  Cramp, Stanley (päätoim.) 1980: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. II. – Oxford University Press. Hongkong.
3. ↑  Red-shouldered Hawk *Audubon*.  13.11.2014. Viitattu 5.4.2021. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1052043
* Wikispecies: Buteo lineatus
* ABA: reshha
* ADW: Buteo\_lineatus
* ARKive: buteo-lineatus
* Avibase: EA4D6C0B76852200
* BirdLife: 22695883
* BOLD: 10314
* CoL: 5WTTW
* BOW: reshaw
* eBird: reshaw
* Euring: 2810
* Fossilworks: 129166
* GBIF: 2480529
* GNAB: red-shouldered-hawk
* IBC: red-shouldered-hawk-buteo-lineatus
* iNaturalist: 5206
* IRMNG: 10927143
* ITIS: 175359
* IUCN: 22695883
* NatureServe: 2.103156
* NBN: NHMSYS0001689433
* NCBI: 223475
* Neotropical: reshaw
* ODNR: red-shouldered-hawk
* Species+: 6637
* WoRMS: 159368
* Xeno-canto: Buteo-lineatus

 |

 |
**Yhdysvaltain Sanomat** oli Ohion Ashtabulassa vuosina 1885–1893 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti.

*Uutta Kotimaata* Minnesotan New York Millsissä painaneet Fred Karinen ja Alex Wirtamo perustivat *Yhdysvaltain Sanomat* Charles Steenroosin ja Asser Ansonin tuella Ohion suurimpaan suomalaiskeskukseen. Nelisivuinen viikkolehti oli osavaltion ensimmäinen suomenkielinen sanomalehti. Karisen ja Wirtamon toimittamana se saavutti pian yli tuhannen kappaleen levikin. Wirtamon siirryttyä Ino Ekmanin *Pohjantähteen* *Yhdysvaltain Sanomien* toimittajaksi tuli August Edwards. Karinen lähti vuonna 1889 Michiganin Ishpemingiin, jossa hän alkoi julkaista Suomalaisen Kansallis-Raittius-Veljeysseuran nimissä *Työmies*-nimistä lehteä. *Yhdysvaltain Sanomien* omistus siirtyi vähitellen kokonaan Edwardsille, joka onnistui nostamaan sen levikin noin 3 500 kappaleeseen. Kahdesti viikossa Ashtabula Harborissa ilmestynyt lehti oli tuolloin maan luetuin suomenkielinen lehti. Vuonna 1893 Edwards muutti Minneapolisiin, jossa hän yhdisti *Yhdysvaltain Sanomat* Karisen *Työmieheen*. Yhdistetty lehti sai nimen *Amerikan Uutiset*.

Lähteet
-------

1. ↑  Kolehmainen, John I.: Finnish Newspapers in Ohio *genealogia.fi*.  Arkistoitu 22.4.2012. Viitattu 13.12.2015.
**Ruosmanjärvi** on melko matala ja kalastoltaan monipuolinen metsäjärvi Lieksan pohjoisosassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 2,5 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 95 kilometriä pohjoiseen.

Maantiede
---------

Ruosmanjärven pituus kaakosta luoteeseen on 3,7 kilometriä. Järven pituutta lisää luoteeseen työntyvä lähes kilometrin mittainen Jauhiaislahti. Järven leveyttä lisää itään työntyvä Piilolahti. Noin neljäsosa Ruosmanjärvestä on vähintään metrin ja enintään kaksi metriä syvä. Alle sadasosa on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvimmät alueet sijaitsevat Piilolahdella.

Ruosmanjärven saariluku on seitsemän. Saarista kaksi on alle aarin laajuisia luotoja, kolmen saaren pinta-ala on yli hehtaarin. Ruosmanjärven eteläosan ilmettä hallitsee noin 25-hehtaarinen eli neljännesneliökilometrin laajuinen Suurisaari, jonka luoteinen ja koillinen osa ovat luonnonsuojelualuetta.

Piilolahden etelärannalla on jyrkänteitä, joista itäisempi on osa Piilovaaraa, jonka laki on noin 220 metriä merenpinnan yläpuolella. Myös Ruosmanjärven etelärannalla on vaaroja. Länsirannalla on suomaata, joka ei kohoa montaakaan metriä järven pintaa korkeammalle.

Ruosmanjärvi laskee järven länsikolkasta alkavaa Ruosmanjokea länteen.

Ruosmanjärven vesitilavuus on 7 319 000 kuutiometriä.

Ruosmanjärvi (04.489.1.007) kuuluu Ruosmanjoen valuma-alueeseen (04.489), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Viekijoen valuma-alue (04.48) ja ensimmäinen on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Ruosmanjoen valuma-alueeseen kuuluu 24 vähintään hehtaarin laajuista järveä. Laajimmat ovat Ruosmanjärvi, Pieni Ruosmanjärvi ja Kalliojärvi.

Kalasto
-------

Ruosmanjärven kalalajeihin kuuluu muun muassa ahven, hauki, kiiski, lahna, made, siika ja särki.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Ruosmanjärvi, vakavesi, Lieksa
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 2.9.2022.
3. 1 2  Ruosmanjärvi. Järviwiki. Viitattu 2.9.2022.
4. ↑  Ruosmanjoen valuma-alue (04.489). Järviwiki. Viitattu 2.9.2022.
**Iltamakasiini** oli viihde- ja lifestyle-media, joka aloitti tammikuussa 2013 verkkolehtenä ja laajeni tabloid-julkaisuksi. Julkaisu lakkautettiin 2019.

Sen perusti seitsemän vuotta Iltalehdessä toiminut julkkistoimittaja Jari Kupiainen ja hänen yrityksensä Starvista Oy. Vuosina 2010–2012 Kupiainen toimi MTV3:n verkkoviihteen vastaavana tuottajana ja aiemmin hän työskenteli Seura- ja Hymy-lehdissä. Kupiainen toimi Iltamakasiinin päätoimittajana huhtikuuhun 2018 saakka. 

Iltamakasiinin julkaisuoikeudet siirtyivät Keskisuomalainen konsernille Starvista Oy:ltä tammikuussa 2015. Konserniin kuuluva Etelä-Suomen Media alkoi julkaista Iltamakasiini.fi-viihdesivustoa. Sivuston konseptia ja sisältöä kehitetään ja laajennetaan asteittain. Iltamakasiinin uutena päätoimittajana aloitti huhtikuussa 2018 Toni Tervo.

Lähteet
-------

1. ↑  *Uusi viihdeportaali lupaa polkea mainoshintoja*, Markkinointi & Mainonta 11.1.2013
2. ↑  Honkonen, Marja: Teette liian vähän, täytyy tehdä enemmän ja tehokkaammin *Journalisti*.  8.11.2019. Helsinki:  Suomen Journalistiliitto.  Arkistoitu 24.10.2020. Viitattu 28.2.2021.
3. ↑  *Suomeen saatiin oma Perez Hilton, Julkkistoimittajalle oma lehti*. Egorazzi, miehinen elämäntapalehti, päiväyksetön
4. ↑  Kauppalehti yritystiedot: Starvista Oy
5. ↑  *Julkkisten hyvin tuntema kasvo räjäytti pommin: Oma viihdesivusto*, Hymy 11.1.2013