recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**The Notwist** on vuonna 1989 perustettu saksalainen rockyhtye. Uransa aikana yhtyeen musiikki on kehittynyt useiden vaiheiden läpi indie pop -vaikutteita sisältävästä post-hardcoresta vahvasti elektronisen musiikin vaikuttamaan ilmaisuun. Pitchfork Media -musiikkisivusto valisti The Notwistin albumin *Neon Golden* vuosien 2000-2004 parhaiden albumien listaansa sijalle 23.

Historia
--------

The Notwist perustettiin Weilheimissa lähellä Müncheniä. Yhtyeen ura alkoi esittämällä post-hardcorea, mutta myöhemmin heidän kappaleensa saivat vaikutteita 1980-luvun indie popista. Kolmannella albumillaan *12* The Notwist oli kehittynyt vaihtoehtorockyhtyeeksi. Sillä yhtyeen musiikissa oli myös mukana ensi kertaa elektronisen musiikin elementtejä, jotka muistuttivat yhtyeistä kuten Autechre ja Oval. Neljäs albumi *Shrink* koostui jo melkein kokonaan abstraktilla elektronisella soundilla kyllästetty. Myöhemmillä albumeilla elektroniset vaikutteet ovat olleet taempana ja yhtyeen musiikki on ollut kappalekeskeisempää.

Jäsenet
-------

* Markus Acher - laulu ja kitara (1989-)
* Micha Acher - basso (1989-)
* Martin Gretschmann - kosketinsoitin (1997-)
* Andi Haberl - rummut (2007-)

### Entiset jäsenet

* Martin Messerschmid - rummut (1989-2007)

Diskografia
-----------

### Albumit

* *The Notwist* (1990)
* *Nook* (1992)
* *12* (1995)
* *Shrink* (1998)
* *Neon Golden* (2002)
* *The Devil, You & Me* (2008)
* *Storm* (2009) (soundtrack elokuvaan *Storm*)
* *Close to the Glass* (2014)
* *The Messier Objects* (2015)
* *Superheroes, Ghostvillains + Stuff* (2016) - (livealbumi)

### EP:t

* *Johnny and Mary* (1994)
* *Different Cars and Trains* (2003)
* *Lichter* (2003) (soundtrack elokuvaan *Kaukaiset valot*)
* *Solo Swim* (2004)

Lähteet
-------

1. 1 2  John Bush: The Notwist biography *Allmusic*. Viitattu 12.7.2012. (englanniksi)
2. ↑  The Top 100 Albums of 2000-04 *Pitchfork*.  7.2.2005.  Arkistoitu 11.7.2012. Viitattu 12.7.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **The Notwist**.
* Yhtyeen kotisivu
Nykyaikainen viisiotteluNykyaikainen viisiottelu
**Vuoden 1968 kesäolympialaisten nykyaikainen viisiottelu** järjestettiin 13. – 17. lokakuuta 1968 Méxicossa, Meksikossa. Tämä oli 12. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 48 osanottajaa 18 eri maasta. Tapahtumia oli kaksi, joista kumpikin oli ainoastaan miehille.

Mitalistit
----------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| Yksilökilpailu |  RuotsiBjörn Ferm | Unkarin vuosina 1957–1989 käytössä ollut lippu. UnkariAndrás Balczó |  NeuvostoliittoPavel Lednjov |
| Joukkuekilpailu | Unkarin vuosina 1957–1989 käytössä ollut lippu. Unkari

---

András BalczóIstván MónaFerenc Török |  Neuvostoliitto

---

Boris OništšenkoPavel LednjovStasis Šaparnis |  Ranska

---

Rauol GueguenLucien GuiguetJean-Pierre Giudicelli |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Unkarin vuosina 1957–1989 käytössä ollut lippu. Unkari | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 2. |  Ruotsi | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3. |  Neuvostoliitto | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 4. |  Ranska | 0 | 0 | 1 | 1 |

Lähteet
-------

* Modern Pentathlon at the 1968 Ciudad de México Summer Games | Olympics at Sports-Reference.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Nykyaikainen viisiotteluNykyaikainen viisiottelu olympialaisissa
1912 |
1920 |
1924 |
1928 |
1932 |
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020

Kesäolympialaisten 1968 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Jalkapallo | Koripallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Pelota (*Näytöslaji*) | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Soutu | Tennis (*Näytöslaji*) | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
**Peitsi. Suomen maanpuolustajien lehti** oli 1957–1965 Helsingissä kuukausittain ilmestynyt aikakauslehti, joka käsitteli maanpuolustusasioita. Sen julkaisija oli Maanpuolustuslehden kustannusosakeyhtiö ja kustantajina toimivat Maanpuolustuksen Kannatussäätiö, Suomalaisen Yhteiskunnan Tuki -säätiö ja Urlus-säätiö. Lehden levikki vuonna 1963 oli 35 000 kappaletta ja lehden standarditunnus on ISSN 0479-8082.

Lehden tarkoituksena oli olla kaikille suomalaisille suunnattu puolueeton aikakausjulkaisu, jota aluksi markkinoitiin vähintään 48-sivuisena suurikokoisena, hyvälle paperille painettuna kuvalehtenä. Se pyrki kiihkottomasti herättämään kiinnostusta maanpuolustusta kohtaan ja tukemaan Suomen puolustusvoimia. Lehden päätoimittajina toimivat päällystöön kuuluvat ammattisotilaat ja toimittamisesta huolehti monipuolisesti valittu neuvottelukunta, johon 1950-luvulla kuului muun muassa Kustaa Vilkuna. *Peitsi*-lehden tilalle perustettiin *Suomalainen*-lehti, jota julkaistiin 1966–1977. Myös *Suomen Sotilas* -lehti pyrki saamaan lakkauttamisen jälkeen *Peitsi*-lehden entisiä lukijoita tilaajikseen ja olemaan koko kansan maanpuolustuslehti.

Lähteet
-------

1. ↑  *Uusi tietosanakirja*. Osa 15, palsta 569, hakusana Peitsi. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1964.
2. ↑  Peitsi: Suomen maanpuolustajain lehti *Fennica*. Helsinki:  Kansalliskirjasto. Viitattu 4.4.2021.
3. ↑  Pitkänen, Jarmo: *"Isänmaallisuutta uudella tavalla". Maanpuolustuslehtien välittämä kuva maanpuolustustahdosta 1950-luvulta 1990-luvulle*, s. 17 ja 63. Pro Gradu. Oulu: Oulun yliopisto, 2016. Julkaisu verkossa (pdf) (viitattu 4.4.2021).
4. ↑  Suomalainen *Fennica*. Helsinki:  Kansalliskirjasto. Viitattu 4.4.2021.
Nykyaikainen viisiotteluNykyaikainen viisiottelu
**Vuoden 1980 kesäolympialaisten nykyaikainen viisiottelu** järjestettiin 20. – 24. heinäkuuta 1980 Moskovassa, Neuvostoliitossa. Tämä oli 15. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 43 osanottajaa 17 eri maasta. Tapahtumia oli kaksi, joista kumpikin oli ainoastaan miehille.

Mitalistit
----------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| Yksilökilpailu |  NeuvostoliittoAnatoli Starostin | Unkarin vuosina 1957–1989 käytössä ollut lippu. UnkariTamás Szombathelyi |  NeuvostoliittoPavel Lednjov |
| Joukkuekilpailu |  Neuvostoliitto

---

Anatoli StarostinPavel LednjovEvegeny Lipejev | Unkarin vuosina 1957–1989 käytössä ollut lippu. Unkari

---

Tamás SzombathelyiTibor MaracskóLászló Horváth |  Ruotsi

---

Svante RasmusonLennart PetterssonGeorge Horvath |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Neuvostoliitto | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 2. | Unkarin vuosina 1957–1989 käytössä ollut lippu. Unkari | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 3. |  Ruotsi | 0 | 0 | 1 | 1 |

Lähteet
-------

* Modern Pentathlon at the 1980 Moskva Summer Games | Olympics at Sports-Reference.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Nykyaikainen viisiotteluNykyaikainen viisiottelu olympialaisissa
1912 |
1920 |
1924 |
1928 |
1932 |
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020

Kesäolympialaisten 1980 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Koripallo | Käsipallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Soutu | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
Kauppaneuvos Teuvo Rouvali (1986)
**Teuvo Vento Olavi Rouvali** (22. maaliskuuta 1921 Viipuri – 9. tammikuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Rouvalin vanhemmat olivat työmies Herman Rouvali ja Ida Korpelainen ja puoliso vuodesta 1946 Rauni Niemi. Rouvali kävi kansakoulun, kauppakoulun ja Sirola-opiston 1952–1953 ja suoritti kaupallisen alan kursseja. Hän oli sähköasentaja 1936–1939, Valtiollisen poliisin rikoskuulustelija 1945–1949, Suomen Petrooli Oy:n myynti- ja tuontiosaston palveluksessa 1949–1951, Seximo Oy:n sosiaalijohtaja 1951–1955 ja Oy Konela Ab:n henkilökuntapäällikkö 1955–1964, hallintojohtaja 1964–1970 ja toimitusjohtaja 1970–1989, samoin kuin yhtiön hallituksen jäsen. Rouvali oli myös Fexima Oy:n perustajia 1980 ja yhtiön hallituksen jäsen. Hänet tuomittiin sotilaskarkuruudesta ja viranomaisen erehdyttämisestä vankeuteen 1943–1945. Rouvali oli vuodesta 1944 Suomen Kommunistinen Puolueen, Suomen Kansan Demokraattisen Liiton ja Suomi–Neuvostoliitto-seuran jäsen. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1978.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuorelahti, Elina: Kauppaneuvos Teuvo Rouvali (1921–2001). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 24.11.2022.
2. 1 2  Teuvo Rouvali *Biografiasampo*. Viitattu 24.11.2022.
3. ↑  Ihmiset. Kuolleet. Neuvottelija arvosti rehellisyttä. Toimitusjohtaja Teuvo Rouvali. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  18.1.2001. Viitattu 24.11.2022.
**Teuvo Pohjolainen** (s. 1945) on suomalainen julkisoikeuden professori. 

Pohjolainen kirjoitti ylioppilaaksi Imatralla Vuoksenniskan yhteiskoulusta vuonna 1964. Hän suoritti Tampereen yliopistossa hallintotieteen kandidaatin tutkinnon vuonna 1970, lisensiaatin tutkinnon 1974 ja hän väitteli hallintotieteiden tohtoriksi vuonna 1980. Hän on toiminut Joensuun yliopiston vararehtorina vuosina 1998-2009 (päätoimisesti 1999-2009) ja Itä-Suomen yliopistohankkeen johtoryhmän akateemisena asiantuntijana 2007-2009. , Pohjolainen nimitettiin Joensuun yliopiston julkisoikeuden professoriksi 1995.. Vuodesta 2010 alkaen Itä-Suomen yliopiston professori emeritus. Sitä ennen hän työskenteli apulaisprofessorina ja professorina Joensuun, Lapin ja Tampereen yliopistoissa. Hän on tutkinut hallinto-oikeutta ja valtiosääntöoikeutta.

Pohjolainen oli valtiosääntökomitean ja toisen valtiosääntökomitean päätoiminen sihteeri vuosina 1973-1975 sekä perusoikeuskomitean sihteeri 1978-1979. Oikeusturva-asiain neuvottelukunnan puheenjohtajana hän toimi 2001-2005. Pohjolainen on ollut jäsenenä useissa komiteoissa ja työryhmissä, selvitysmiehenä opetus-ja kulttuuriministeriön sekä oikeusministeriön toimeksiantoina sekä asiantuntijana lainvalmisteluhankkeissa.. Pohjolainen on yksi perustuslakivaliokunnan eniten kuulluista asiantuntijoista. Vuosien 2003-2017 aikana hän antoi valiokunnalle 120 lausuntoa. 

Teuvo Pohjolainen on naimisissa Eva-Lisa o.s. Oksasen kanssa. Heillä on tytär PhD (law), YTM Anna-Elina Pohjolainen (s. 1970).

Lähteet
-------

* WSOY Iso tietosanakirja 1996
* Suomen professorit 2004
* Kuka kukin on 2009
* Arto Nevala, Uudisraivaaja. Joensuun yliopiston 40-vuotishistoria 2009

### Viitteet

1. 1 2  Kuka kukin on 2009
2. ↑  Mikko Kohvakka ja Arto Nevala: Itä-Suomen yliopisto. Reformi ja sen tekijät
3. ↑  Nevala
4. ↑  Suomen professorit
5. ↑  Kuka kukin on 2005
6. ↑  Matti Marttunen: Perustuslakivaliokunnan työ tilastojen valossa. 2017
7. ↑   Esko Riepula, Jukka Kultalahti & Teuvo Pohjolainen: Kenellä valta valtiossa, s. 329.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee jokea. Kilpirauhaseen liittyvä sairaus on nimeltään struuma.*

**Struma** (bulg. Струма) eli **Strymónas** (kreik. Στρυμόνας, kath.kreik. Στρυμών, *Strymón*) on joki, joka virtaa Balkanin niemimaalla Bulgarian ja Kreikan alueella. Sen kokonaispituus on noin 400 kilometriä. Pituus Bulgarian puolella on noin 290 kilometriä ja Kreikan puolella lähteestä riippuen noin 110–118 kilometriä. Tämä tekee siitä Bulgarian viidenneksi ja Kreikan kuudenneksi pisimmän joen.

Struma-joki.
Struma saa alkunsa Vitosha-vuorilta Bulgarian itäosista Sofian lounaispuolelta, noin 2 180 metrin korkeudelta merenpinnasta. Joki ylittää Bulgarian ja Kreikan rajan Promachónaksen kylän kohdalla ja kulkee tämän jälkeen linnoitetun Roúpelin solan läpi. Toiselle puolella jäävät Belasitsavuoret (myös Bélles tai Kerkíni) ja toiselle Slavjanka eli Órvilos. Strumajoen laakso on merkittävin reitti Bulgarian ja Kreikan välillä, ja sitä kautta kulkee myös Thessaloniki–Sofia-valtatie. Kreikan puolella joki kulkee koko ajan Sérresin alueyksikön alueella. Joki laskee Egeanmeren pohjoisosassa olevaan Strymonikóslahteen eli Orfanóksenlahteen Amfípolin kunnassa.

Strumajoen varrella on 56 tekojärveä ja patoa sähköntuotannon, vesihuollon, tulvasuojelun ja kastelun tarpeisiin. Suurimmat padot ovat Studena, Pchelina ja Djakovo Bulgariassa. Kreikassa joen varrella on Kerkíni-tekojärvi. Strumajoen sivujokiin kuuluvat Stroumitsa Bulgarian puolella sekä Angítis, Boútkovas, Exávis, Krousovítis ja Xiropótamos Kreikan puolella. Joen valuma-alue on yhteensä 18 078 neliökilometriä, joista 10 797 neliökilometriä sijaitsee lounaisessa Bulgariassa ja 7 281 neliökilometriä pohjoisessa Kreikassa. Joen virtaama Bulgarian ja Kreikan rajalla on noin 2 500 miljoonaa kuutiometriä vuodessa. Joki virtaa keskimäärin 900 metrin korkeudella merenpinnasta.

Kreikassa Emmanouíl Pappáksen kunnan osa Strymónaksen kunnallisyksikkö sekä Irákleian kunnan osa Strymonikón kunnallisyksikkö ovat saaneet nimensä joesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Struma/Strymon River Sub-basin *Internationally Shared Surface Water Bodies in the Balkan Region*. Viitattu 15.8.2016.
2. 1 2  Dill, William A.: *Inland Fisheries of Europe*, s. 83. EIFAC technical paper: Supplement. Numero 52. Food and Agriculture Organization of the United Nations, 1993. ISBN 9251033587. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2  River Strymonas *Strymonikos Online*.  Arkistoitu 30.12.2019. Viitattu 15.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Struma eli Strymónas** Wikimedia Commonsissa
**Lagosuchus** oli pienten arkosaurien suku, joka eli keskitriaskaudella. Se oli läheistä sukua dinosauruksille, joiden kanssa ne kuuluvat Dinosauromorpha-kladiin. *Lagosuchuksen* fossiileita on löydetty Chañares Formationista, Argentiinasta.

Koko ja ulkonäkö
----------------

  

*Lagosuchuksesta* on löydetty hyvin epätäydellisiä jäännöksiä; ainoastaan takaraajat sekä osa selkärankaa ja lapaluuta. Nämä jäännökset kuitenkin osoittavat sen olleen kevytrakenteinen arkosauri, ja sillä oli pitkät, hoikat ja hyvin kehittyneet raajat - mikä on tyypillistä tietyille dinosauruksille. Nämä ominaisuudet sekä vertaukset *Lagosuchuksen* lähisukulaisiin ovat todisteena, että *Lagosuchus* saattoi joskus juosta takaraajoilla, vaikka se käveli suurimman osan ajastaan neljällä jalalla. *Lagosuchus* oli luultavasti ketterä lihansyöjä, joka käytti nopeutta sekä saalistuksessa että paetessa suurempia saalistajia. *Lagosuchus* oli suunnilleen fretin kokoinen, noin 30 senttimetriä pitkä. 

Toinen dinosaurusten lähisukulainen, *Marasuchus lilloensis*, saattaa olla *Lagosuchuksen* toinen laji.

On myös mahdollista, että *Lagosuchus* ja *Marasuchus* saattoivat olla kehitysaskel vaihtolämpöisten matelijoiden ja tasalämpöisten dinosaurusten välillä.

Katso myös
----------

* Marasuchus
* Nyasasaurus
* Dinosaurukset
* Avemetatarsalia

Lähteet
-------

1. ↑   (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q132937
* Fossilworks: 38246
* GBIF: 4818083
* IRMNG: 1304722

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Lagosuchus
**Lassi Urpilainen** eli *Urpilan ukko* oli suomalainen 1700-luvun alussa Kinnulassa Urpilan talossa elänyt voimamies ja karhunkaataja. Kansanperinteessä Urpilainen esiintyy myös noitana ja jättiläisenä. Hän oli kuitenkin oikea henkilö joka asiakirjain mukaan toimi 1707 käräjillä lautamiehenä.

Kansantarinoiden mukaan Urpilainen karkotti isonvihan aikana venäläispartion Kangaskylän Karkausmäellä. Partio oli ottanut vangiksi Pösölän talossa asuneen Lassi Urpilaisen veljen Yrjön, jota oli sitten kidutettu rahojen ja tavaroiden löytämiseksi. Lassi Urpilainen tuli apuun, kun oli saanut tiedon asiasta, mutta venäläiset ehtivät tätä ennen lähteä pakoon. Viikatteella ja karhukeihäällä aseistautunut Urpilainen ajoi heitä takaa aina Karkumäelle asti. Venäläiset olivat siihen mennessä jo päässeet Lestijärven puolelle.

Lassi Urpilainen kunnostautui myös karhunkaatajana. Hänen kerrotaan kaataneen 36 karhua elämänsä aikana.

Lassi Urpilaisen muistopatsas sijaitsee Kangaskylän koulun tienhaaran lähellä neljä kilometriä Kinnulasta Lestijärvelle päin. Patsas pystytettiin 1961 ja sen suunnitteli metsäteknikko Mikko Nykänen.

Lähteet
-------

* Kinnulan matkailu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Anna Naukkarinen ja Saija Silén : Lassi Urpilaisen patsaan ympäristönhoitosuunnitelma
**Vuorinen** on pääosin pitkistä ja kapeista lahdista koostuva metsäjärvi Ruokolahden ja Rautjärven rajalla Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 89 hehtaaria. Etäisyys Imatralta on 26 kilometriä pohjoiskoilliseen.

Maantiede
---------

Vuorisen polveilevan rantaviivan pituus on 10 918 metriä. Etäisyys järven eteläkolkasta pohjoiskolkkaan on 2,35 kilometriä. Vuorisen eteläosan muodostaa Vuorisenlahti ja Katitsalahti. Lahtia erottaa Haisniemi. Järven keskiosasta työntyy länteen noin 900 metriä pitkä Pitkälahti. Pohjoisessa on Kotilahti ja Lentamonlahti. Lähes kolmasosa Vuorisesta on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin kohta, 24 metriä, sijaitsee järven keskivaiheilla. Lisäksi järvessä on useita noin 20-metrisiä syvänteitä

Vuorisen saariluku on neljä. Yksi saarista on alle aarin laajuinen luoto. Ainoa nimetty saari on muutaman aarin laajuinen Kalliosaari Pitkälahden edustan matalikolla. Vuorisen rannat ovat metsämaata, rannoilla on pientaloja harvakseltaan.

Vuoriseen virtaa laskuojia ympäristön metsälammilta. Vuorinen laskee länsirannan Mustaniemen pohjoispuolelta Mutajokea länteen Vesamoon (104,4 metriä mpy), joka laskee Taineenjokea etelään Veikkolanjärveen (102,8 metriä mpy). Veikkolanjärvi sijaitsee Vuorisen lounaispuolella noin puolen kilometrin päässä Vuorisenlahden pohjukasta.

Vuorisen vesitilavuus on 6 424 000 kuutiometriä.

Vuorinen (04.197.1.007) kuuluu Myllyjoen-Taineenjoen valuma-alueeseen (04.197), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Vuoksen alue (04.19) ja ensimmäinen Suur-Saimaan alue (04.1). Vuorinen on kolmanneksi laajin Myllyjoen-Taineenjoen valuma-alueen 20:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajimmat ovat Ylinen ja Kaituri.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Vuorinen, vakavesi, Ruokolahti
2. 1 2 3 4 5 6 7  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 23.3.2022.
3. ↑  Vuorinen Järviwikissä. Viitattu 23.3.2022.
4. ↑  Myllyjoen - Taineenjoen valuma-alue (04.197) Järviwikissä. Viitattu 23.3.2022.
**Tevin Campbell** (s. 12. marraskuuta 1976) on yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä.

Campbell esiintyi Quincy Jonesin albumilla *Back on the Block* vuonna 1989 ja oli mukana tämän kappaleessa "Tomorrow (A Better You, Better Me)", joka nousi R&B-listan suosituimmaksi kesäkuussa 1990. Samana vuonna hän esiintyi Princen elokuvassa *Graffiti Bridge*, jossa hän lauloi kultaa myyneen kappaleen "Round and Round".

Esikoisalbumi *T.E.V.I.N.* (1991) myi platinaa ja vuonna 1993 julkaistu *I'm Ready* tuplaplatinaa. Myöhemmät albumit 1996 ja 1999 eivät menestyneet.

Campbell esitti Powerlinen roolin animaatioelokuvassa *Hopon poppoo* (1995), jossa hän lauloi kappaleet "Stand Out" ja "I 2 I". Hän alkoi esiintyä Broadwayllä vuonna 2005, jolloin hän liittyi mukaan *Hairspray*-musikaaliin.

Campbell on ollut Grammy-ehdokkaana viisi kertaa.

Diskografia (valikoima)
-----------------------

### Albumit

* *T.E.V.I.N.* (1991)
* *I'm Ready* (1993)
* *Back to the World* (1996)
* *Tevin Campbell* (1999)
* *The Best of Tevin Campbell* (kokoelma, 2001)

Lähteet
-------

* AllMusic

### Viitteet

1. 1 2 3   *allmusic.com*. Viitattu 23.11.2022 (englanniksi)
2. ↑   *allmusic.com*. Viitattu 23.11.2022 (englanniksi)
3. ↑   *forbes.com*. Viitattu 23.11.2022 (englanniksi)
4. ↑   *grammy.com*. Viitattu 23.11.2022 (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Miguel Marcos Madera** eli **Míchel** (s. 8. marraskuuta 1985 Lena, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa israelilaista Maccabi Haifaa ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura
---------------

Míchel aloitti ammattilaisuransa Sporting Gijónin reservijoukkueesta, jota ennen hän oli pelannut seuran junioirijoukkueissa. Vuonna 2005 hän nousi seuran edustusjoukkueeseen ja pelasi ensimmäisellä kaudellaan yhteensä 24 ottelua. Kaudeksi 2007–2008 joukkue palasi maan korkeimmalle sarjatasolle Primera Divisióniin 10 vuoden tauon jälkeen. Seuraavalla kaudella 2008–2009 hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi.

11. tammikuuta 2010 Míchel siirtyi 3 miljoonan punnan siirtokorvauksella englantilaisseura Birmingham Cityyn. 27. tammikuuta 2010 hän teki ensiesiintymisensä Englannin Valioliigassa vierasottelussa Chelseaa vastaan.

Vuoden päästä tammikuussa 2011 Míchelin jäätyä Birminghamissa vähälle peliajalle, hänet lainattiin loppukauden kestävällä lainasopimuksella kreikkalaiseen AEK Ateenaan.

8. elokuuta 2011 hän teki sopimuksen espanjalaisseura Getafen kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  El Sporting confirma el traspaso de Michel al Birmingham El Comercio. Viitattu 20.8.2011. (espanjaksi)
2. ↑  Ανακοίνωση (Arkistoitu – Internet Archive) AEK Athens FC. Viitattu 20.8.2011. (kreikaksi)
3. ↑  Michel returns to Spain (Arkistoitu – Internet Archive) Birmingham City FC. Viitattu 20.8.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Míchelin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
**Lagrangen indeksilause** tai **Lagrangen lause** on ryhmäteorian perustulos, jonka perusteella äärellisen ryhmän aliryhmän kertaluku jakaa tasan ryhmän kertaluvun. Nimestä huolimatta on hyvin todennäköistä, että sen ensimmäiseksi todisti Évariste Galois.

Lause
-----

Olkoon *G* äärellinen ryhmä ja *H* ryhmän *G* aliryhmä. Tällöin kertaluku {\displaystyle \left|H\right|} jakaa tasan kertaluvun {\displaystyle \left|G\right|} ja

{\displaystyle \left|G\right|=n\left|H\right|,}
missä luku *n* on aliryhmän *H* indeksi ryhmässä *G*.

Todistus
--------

Oletetaan, että *G* on äärellinen ryhmä ja *H* on ryhmän *G* aliryhmä, jonka indeksi ryhmässä *G* on *n*. Määritellään joukon <G> relaatio ~: a ~ b jos ja vain jos

{\displaystyle ab^{-1}\in H\ \forall \ a,b\in G.}
Kyseessä on ekvivalenssirelaatio, joten ryhmän *G* alkiot jakaantuvat keskenään pistevieraisiin ekvivalenssiluokkiin. Nämä ekvivalenssiluokat ovat nyt aliryhmän *H* määräämät vasemmat (tai oikeat) sivuluokat

{\displaystyle aH=\{ah\ |\ h\in H\}.}
Tunnetusti nyt

{\displaystyle G=H\cup a\_{2}H\cup a\_{3}H\cup \ldots \cup a\_{n}H\ ,}
missä alkiot {\displaystyle a\_{2},a\_{3},\ldots ,a\_{n}\in G\ } ja kyseiset sivuluokat ovat keskenään pistevieraita. Koska jokaisessa sivuluokassa on yhtä monta alkiota pätee väite

{\displaystyle \left|G\right|=n\left|H\right|,\ }
missä luku *n* oli aliryhmän *H* indeksi ryhmässä *G*. Lauseen toinen väite seuraa nyt suoraan kokonaislukujen jaollisuuden määritelmästä.

Seurauksia
----------

Lagrangen lauseen nojalla äärellisen ryhmän aliryhmien kertaluvut eivät voi olla mitä tahansa lukuja, vaan niiden täytyy rajoittua ryhmän kertaluvun jakajiin. Erityisenä seurauksena tämän perusteella ryhmän alkion *g* kertaluku, joka määritellään alkion *g* generoiman syklisen ryhmän kertaluvuksi, jakaa tasan koko ryhmän kertaluvun.

Lagrangen lauseen käänteistulos ei päde yleisesti äärellisille ryhmille, sillä on olemassa ryhmiä, joilla ei ole kertalukua *n* olevia aliryhmiä, vaikka luku *n* jakaisikin ryhmän kertaluvun. Kertaluvultaan pienin esimerkki on alternoiva ryhmä *A*4. Se on kertalukua 12 oleva ryhmä, mutta sillä ei ole kertalukua 6 olevaa aliryhmää. Kuitenkin Lagrangen lauseen käänteistulos pätee esimerkiksi kaikille Abelin ryhmille.

Lagrangen lauseen käänteistulokselle on useita kuuluisia heikennyksiä. Sylowin lauseet takaavat kertalukua *pk* olevan aliryhmän olemassaolon, mikäli *p* on alkuluku, *k* on luonnollinen luku ja luku *pk* jakaa äärellisen ryhmän kertaluvun. Hallin lauseet yleistävät Sylowin lauseita äärellisille ratkeaville ryhmille.

Lähteet
-------

1. ↑  Rotman, Joseph J.: An Introduction to the Theory of Groups, 4th edition, sivu 26. Springer-Verlag New York, Inc. 1995

Kirjallisuutta
--------------

* Häsä, Jokke; Rämö, Johanna: *Johdatus abstraktiin algebraan*. Helsinki: Gaudeamus, 2015. ISBN 978-952-495-361-0.
**Métoumou** on maalaiskunta Moptin alueen Bandiagaran piirissä Malissa. Sen keskuskylä Damada (Mory) sijaitsee Dogonin ylängön koillisreunalla 73 kilometriä Bandiagarasta koilliseen. Kunnassa on 14 000 ja keskuskylässä 1 600 asukasta (vuonna 2009).

Maantiede
---------

Métoumoun kunnan pinta-ala on 200 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Bandiagaran piirin Diamnatin ja etelässä Ondougoun, idässä Koron piirin Kassan ja Bamban sekä pohjoisessa Douentzan piirin Tédjén ja Dianwélin kuntiin. 

Pinnanmuodostusta leimaavat kalliorinteet ja laaksot. Kasvillisuus on kärsinyt kuivuudesta ja ihmisen toiminnasta. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.

Asutus
------

Kuntaan kuuluu 23 kylää ja kaksi pikkukylää. Asukkaat ovat etupäässä muslimeiksi kääntyneitä dogoneja.

Liikenne, elinkeinot ja palvelut
--------------------------------

Liikenneyhteydet ovat huonot varsinkin sadeaikaan. Liikennevälineitä ovat moottori- ja polkupyörät ja kuorma-autot. 73 kilometrin matka keskuskylästä Bandiagaraan kestää viisi tuntia.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, fonio ja durra. Lisäksi viljellään maapapua, lehmänpapua, seesamia, hibiskusta, maapähkinää, riisiä ja vihanneksia. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, muutamat hevoset ja kamelit sekä siipikarja. Moryssa pidetään viikoittaiset markkinat.

Kunnassa toimii 13 alakoulua, yläkoulu, kolme koulutus- ja kehittämiskeskusta (CED), kaksi lukutaitokeskusta ja neljä koraanikoulua. Damadassa on terveyskeskus. Vesihuolto käsittää kaivoja ja yhden porakaivon. Lisäksi on joukko kauppoja, hirssimylly ja viljavarasto.

Matkailu
--------

Mahdollisina matkailukohteina mainitaan Barguén, Yandakoun, Dalékandan ja Moryn kylät. Mitään varsinaisia matkailupalveluita ei kuitenkaan ole.

Lähteet
-------

* Analyse-diagnostic de la commune rurale de Muetoumo *geradsn.org*.  2009.  Arkistoitu 29.12.2016. Viitattu 28.12.2016.

### Viitteet

1. ↑  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 28.12.2016.
2. ↑  Analyse-diagnostic, s. 11.
3. ↑  Mali - Cercle de Bandiagara - Région de Mopti: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 15.11.2014. (ranskaksi)
4. ↑  Mali - Cercle de Koro - Région de Mopti: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 15.11.2014. (ranskaksi)
5. ↑  Mali - Région de Mopti: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 15.11.2014. (ranskaksi)
6. ↑  Analyse-diagnostic, s. 27–28.
7. 1 2 3  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Muetoumo 2006–2010 *fsg.afre.msu.edu*.  Arkistoitu 7.3.2016. Viitattu 15.11.2014. (ranskaksi)
8. 1 2  Analyse-diagnostic, s. 33.
9. ↑  Analyse-diagnostic, s. 31–34.
10. ↑  Analyse-diagnostic, s. 57–61.
**Peigneur** on järvi Louisianan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Järven pinta-ala on 1 125 eekkeriä (5 km²). Peigneur oli tavanomainen makeanveden järvi, kunnes vuonna 1980 tapahtunut onnettomuus muutti järven koostumuksen.

Diamond Crystal Salt Company operoi järven alla suolakaivosta, jossa oli kilometreittäin tunneleita. Öljy-yhtiö Texaco etsi maaperästä öljyä suorittamalla koeporauksia järvellä öljynporauslautalla. Virhelaskelman johdosta pora osui kaivoskäytävään laukaisten ketjureaktion. Järven vesimassa alkoi virrata suolakaivokseen ja virtaus veti lopulta järven rannoilta mukanaan suuria maakaistaleita rakennuksineen. Seuraavan kahden päivän aikana järvestä Meksikonlahteen virtaava, 20 kilometriä pitkä kanava, Delcambre Canal, vaihtoi suuntaustaan ja rupesi virtaamaan murtovettä merestä entiseen Peigneurjärveen. Päivien kuluttua matalasta makeanveden järvestä oli tullut syvä suolavesijärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lake Peigneyr TMDLS for dissolved oxygen and nutrients Yhdysvaltain ympäristönsuojeluvirasto 2002 report

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Lake Peigneur
**Thure Fritiof Öberg** (21. maaliskuuta 1872 Tukholma – 12. syyskuuta 1935 Helsinki) oli ruotsalaissyntyinen koristemaalari, joka nimitettiin Helsingin Arabian tehtaiden ensimmäiseksi taiteilijaksi vuoden 1895 paikkeilla. Hän toimi yrityksen palveluksessa kuolemaansa 1935 saakka.

Thure Öberg aloitti uransa Ruotsissa Rörstrandin posliinitehtaalla, joka omisti myös vuonna 1873 perustetun Arabian tehtaat. Alkuvuosina Arabiassa tehtiin Rörstrandilta saatuja astiamalleja ja niiden koristeluja, mutta Öbergin palkkauksen myötä haluttiin kehittää suomalaistehtaalle myös omia astiamalleja.

Öberg taisi monia keramiikan koristelutekniikoita, mutta hänen suosikkinsa oli tanskalaisen Arnold Krogin menetelmä piirtää kuvioita väriliiduilla lasitteen alle. Öbergin lempiaiheiksi muodostuivat suomalaiset maisemat.

Öberg suunnitteli Arabian esiintymisen Pariisin maailmannäyttelyssä vuonna 1900. Sinne valmistui muun muassa uusi koristelautassarja, jonka koristekuvioina oli koboltinsinisiä, kuparipainomenetelmällä jäljennettyjä Öbergin piirroksia suomalaisista linnoista ja kuuluisista maisemista. Astiasto voitti muotoilustaan ensimmäisenä suomalaistuotteena kansainvälisen kultamitalin.

Thure Öbergin pojanpoika oli ruotsalainen kuvataiteilija ja keraamikko Eje Öberg (1929–2000).

Lähteet
-------

1. ↑  Biografiregister Ö. (Arkistoitu – Internet Archive) Uppslagsverket Finland. Viitattu 18.10.2015.
2. 1 2 3 4  Nokela, Leena: *Suomen linnoja*, Kotiliesi 18/1975 s. 84.
3. ↑  Tehtaan vaiheita, Arabian tehtaan käyttökeramiikkaa -tietokanta, Designmuseo. Viitattu 18.10.2015.
4. ↑  Eje Öberg, Konstnärer & Designers, Metropol Auktioner. Viitattu 18.10.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Nokela, Leena: "Thure Öberg : Arabian ensimmäinen taiteilija", Avotakka 16/1982 s. 56–57, 59

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
Pehulan koulu.
**Pehula** on entisen Äetsän kunnan keskustaajama nykyisessä Sastamalan kaupungissa. Pehula sijaitsee kaupungin eteläosassa Kokemäenjoen rannalla. Pehula oli Keikyän kunnan maarekisterikylä, ja nykyisin taajama käsittää myös lähikylät ja ulottuu myös Kokemäenjoen toiselle puolelle Keikyän kirkolle. Pehulan asukasluku on noin 1 200, mutta koko taajaman (josta Tilastokeskus käyttää nimeä *Äetsän kirkonkylä*) alueella asuu noin 2 200 ihmistä.

Pehula ja sen naapurikylä Meskala on mainittu ensimmäisen kerran 1300-luvulla. 1900-luvun alussa kyliin alkoi kehittyä kutomateollisuutta, jota seurasi kemianteollisuus. Äetsän tehtaat, sittemmin Finnish Chemicals, perustettiin Pehulaan vuosisadan vaihteessa. Kokemäenjoen Meskalankoskeen rakennettiin Äetsän voimalaitos vuonna 1921 ja Äetsänkoski perattiin vedenpinnan nostamiseksi.

Taajaman pohjoislaidalla on entinen Äetsän rautatieasema. Pehulassa on edelleen paljon palveluita, kuten alakoulu, pankki ja kauppoja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kyläkortti: Pehula Sastamalan kylät ry. Viitattu 8.7.2016.
2. ↑  Taajama- ja haja-asutusalueväestö iän ja sukupuolen mukaan kunnittain 31.12.2014 Tilastokeskus. Viitattu 8.7.2016. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Kokemäenjoen voimalaitokset RKY:  Museovirasto. Viitattu 8.7.2016.
**Tohar Butbul** (hepr. ‏טוהר בוטבול‎, s. 24. tammikuuta 1994) on israelilainen judon olympia- ja EM-mitalisti.

Butbul on kilpaillut koko kansainvälisen uransa 73 kg:n painoluokassa Hän saavutti nuorten EM-kilpailuissa pronssia 2014 ja alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hopeaa 2016. Hän oli viides Varsovan EM-kilpailuissa 2017 ja Minskin Euroopan kisoissa 2019 sekä seitsemäs Tokion MM-kilpailuissa 2019 ja Prahan EM-kilpailuissa 2020.

Butbul saavutti 73 kg:n sarjassa hopeaa Lissabonin EM-kilpailuissa 2021 hävittyään loppuottelussa kosovolaiselle Akil Gjakovalle. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui 73-kiloisissa seitsemänneksi ja saavutti sekajoukkuekilpailussa pronssia.

Butbul on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa yhden turnausvoiton, kolme kakkossijaa ja seitsemän kolmossijaa. Continental Open -kilpailuissa hän on ollut kerran kolmas. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kolme Israelin-mestaruutta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tohar Butbol judoka *judoinside.com*. Viitattu 12.8.2021. (englanniksi)
**Super-Kamiokande** eli **Super-Kamioka Nucleon Decay Experiments** on neutriinoilmaisin Kamiokan laboratoriossa Japanissa. Ilmaisin sijaitsee noin 1 000 metriä Hidan kaupungin alla Kamiokan kaivoksessa.

Super-Kamiokande on seuraaja vuonna 1995 toimintansa lopettaneelle Kamiokande-ilmaisimelle. Se aloitti toimintansa huhtikuussa 1996. Ilmaisimen tarkoitus on tutkia neutriino-oskillaatiota.

Rakenne ja toiminta
-------------------

Super-Kamiokande on rakenteeltaan sylinterimäinen ruostumattomasta teräksestä valmistettu säiliö, joka 41,4 m korkea ja 39,3 m halkaisijaltaan. Säiliö sisältää 50 000 tonnia puhdasta vettä. Ilmaisin koostuu kahdesta samankeskisestä Tšerenkovin ilmaisimista, joista sisemmän pinta on varustettu 111 146 valomonistinputkella, jotka kattavat pinnasta noin 40 % ja ovat halkaisijaltaan 50 cm. Ulompi ilmaisin sen sijaan koostuu 1 885 valomonistinputkesta, jotka ovat halkaisijaltaan noin 20 cm.

Super-Kamiokande on Tšerenkovin säteilyn ilmaisin, eli se havaitsee neutriinon aiheuttaman varatun hiukkasen siroamisesta syntyneen Tšerenkovin säteilyn. Neutriino tönäisee säiliössä olevaa vesimolekyyliä irrottaen siitä elektronin. Elektroni liikkuu valoa suuremmalla nopeudella vedessä aiheuttaen Tšerenkovin säteilyä, jonka ilmaisinjärjestelmän valomonistinputket havaitsevat.

Lähteet
-------

1. ↑  Detector outline Kamioka Observatory.  Arkistoitu 2.10.2011. Viitattu 24.1.2011. (englanniksi)
2. ↑  Giora Shaviv: *The Life of the Stars*, s. 485. Springer, 2009. ISBN 9783642020872. (englanniksi)
3. ↑  John N. Bahcall ja F. T. Avignone: *Proceedings of the Carolina Symposium on Neutrino Physics*, s. 120. World Scientific, 2001. ISBN 9789810244729. (englanniksi)
4. ↑  Carlo Giunti ja Chung W. Kim: *Fundamentals of Neutrino Physics and Astrophysics*, s. 374. Oxford University press, 2007. ISBN 978-0-19-850871-7. (englanniksi)
5. ↑  Imaging water Cherenkov detector Kamioka Observatory.  Arkistoitu 13.12.2010. Viitattu 24.1.2011. (englanniksi)
Paavolan tammikkoPaavolan tammi.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
LohjansaariSuomi |
| Lähin kaupunki | 
Lohja |

Hallinto| Perustettu | 
1994 |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Paavolan tammikko** on valtakunnallisesti arvokas lehtoalue, joka se kuuluu valtakunnalliseen lehtojensuojeluohjelmaan. Se sijaitsee Lohjalla Lohjansaaressa. Alueella on Suomen kauneimmaksi mainittu tammi Paavolan tammi. Tammikko rauhoitettiin luonnonsuojelualueeksi 1994. Tammen ohi kulkevan selvästi merkityn kilometrin mittaisen polun varrella on 15 rastia. Polku alkaa Lohjansaaren vanhan koulun parkkipaikalta Pietiläntie 23. Alue on osittain yksityisillä mailla.

* ViitoitusViitoitus
* Opastaulu(teksti luettavissa kuvaa suurentamalla)Opastaulu  
(teksti luettavissa kuvaa suurentamalla)

Lähteet
-------

1. ↑  Paavolan luontopolku Lohjan kaupunki. Viitattu 7.10.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Paavolan tammikko** Wikimedia Commonsissa

* Luontopolun opas
Ostrovin lentotukikohta sijaitsee 7 km Pihkovan alueen Ostrovin keskustasta kaakkoon.  
Ostrovin lentotukikohta sijaitsee 7 km Pihkovan alueen Ostrovin keskustasta kaakkoon.OstrovPihkovan lentoasema Pihkovan alueen kartalla. Lentoasema sijaitsee 7 kilometriä Ostrovin keskustasta kaakkoon.
**Ostrovin lentotukikohta** (ven. Военный аэродром Остров, *Vojennyi aerodrom Ostrov*, Ostrovin sotilaslentoasema) on Pihkovan alueen Ostrovin piirissä, 7 kilometriä Ostrovin kaupungin keskustasta kaakkoon sijaitseva lentotukikohta. Tukikohdalla on 3,5 kilometrin kiitotie. Venäjäksi lentotukikohtaan saatetaan viitata myös autoilijan karttakirjasta löytyvällä kylännimellä *Veretje* (ven. Веретье). Tukikohta rakennuksineen sijaitsee vain 1-3 kilometriä eurooppatie **E 95**:n itäpuolella. Tukikohdan asutuksesta voidaan käyttää esimerkiksi nimeä *Ostrov-2*.

Lentotukikohdassa on toiminut ainakin 15. armeijan lentoprikaati, jolla on kaksi Kamov Ka-52- ja Mil Mi-28N-taisteluhelikoptereista koostuvaa helikopterilentuetta, kaksi Mil Mi-8MTV-5-1 kuljetushelikopterein varustettua lentuetta, sekä joukko raskaita Mil Mi-26-kuljetushelikoptereita.

Lähteet
-------

1. ↑  Novaja tehnika 15-i brigady armeiskoi aviatsii v Ostrove (sisältää Rossija 1 -tv-kanavan uutisraportin 25.12.2013 tukikohdasta) *topwar.ru*.  27.12.2013. Viitattu 18.3.2022. (venäjäksi)
2. 1 2  Thomas Newdick: How The Russian And Ukrainian Air Forces Stack Up Against Each Other. In an air war, Ukraine and Russia can bring to bear many similar aircraft types, but in vastly different quantities. *thedrive.com*.  23.12.2021. Viitattu 18.3.2022. (englanniksi)
3. ↑  *Atlas avtomobilnyh dorog. Rossija, sopredelnyje gosudarstva, Zapadnaja Jevropa, Azija*, s. 46. Karttasivun mittakaava 1:500 000. PKO Kartografija, 2014. ISBN 978-985-549-711-1. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Vojennyi aerodrom Ostrov (Veretje) (englanniksi) (wikimapia.org)

Venäjän lentotukikohdat Euroopassa
  
Džankoi
Hvardijske
 Sevastopol-Belbek
Katša
Saky
 Krymsk
Jeisk
Korenovsk
Prim.-Aht.
Budjonnovsk
Morozovsk
Rostov‑na‑  
 Donu‑Tsent.
Taganrog-  
Tsent.
Millerovo
Ahtubinsk
Marinovka
Vjazma‑  
Dvojevka
Šatalovo-1
Kursk-itäinen
Baltimor
 Boriso-  
     glebsk
Buturlinovka
Šaikovka
Lipetsk
Kaliningrad
 Kalining.-  
   Tškalovsk
Donskoje
Rjazan-Djagilevo
Tškalovski
Ostrov
Pihkova
Soltsy-2
Vologda-Kipelovo
Kubinka
Ostafjevo
Vlad.-Semj.
Savasleika
Borisovski-  
    Hotilovo
Toržok
Tver-Migalovo
Ivanovo-Severnyi
Saratov-Engels
Puškin
Pietari‑  
Levašovo
Pribylovo
Gromovo
Petroskoi
Plesetsk
Alakurtti
Montšegorsk
Olenja
Severom.-3
Severom.-1
Rogatšovo**Venäjän läntisimpien lentotukikohtien ja yhteiskäyttölentoasemien sijainti.** Kartta esittää Venäjän ilmavoimien lentopaikkojen ohella merivoimien ja maavoimien keskeisimmät lentotukikohdat ja -asemat. (Huom! Sisältö täydentyy, kesken.)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: ru:Веретье (аэродром)
**Lyijybromidi** (PbBr2) on lyijy- ja bromidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää katalyyttinä polymeroinneissa, polymeerien palonestoaineena ja valokuvausreagenssina.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa lyijybromidi on valkoista kiteistä ainetta. Sen alkeiskoppi on ortorombinen. Yhdiste liukenee vain vähäisessä määrin veteen ja liukoisuus on suurempi kuumaan kuin kylmään veteen. Lyijybromidi liukenee ammoniakki- ja bromidiliuoksiin, koska se muodostaa komplekseja. Valon vaikutuksesta yhdiste hajoaa hitaasti lyijyksi ja bromiksi. Aine on myrkyllistä.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Lyijybromidia valmistetaan neutraloimalla lyijyoksidia tai -karbonaattia vetybromidilla. Toinen menetelmä on saostaa veteen liukoisten lyijysuolojen liuoksista bromidien avulla.

PbO + 2 HBr → PbBr2 + H2O
Pb(NO3)2(aq) + 2 Br-(aq) → PbBr2(s) + NO3-(aq)
Lyijybromidia käytetään katalyyttinä valmistettaessa polyakryyliamidia valokemiallisella polymerointimenetelmällä akryyliamidista ja polyestereiden valmistuksessa. Sitä voidaan lisätä paloa estäväksi täyteaineeksi polypropeeniin, polystyreeniin ja ABS-muoviin. Lyijybromidi voidaan käyttää apuaineena alumiinin hitsauksessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Dodd S. Carr *Lead Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000.
2. 1 2 3  William C. Spangenberg, Kevin Chronley & Dayal T. Meshri: *Lead Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2001.
3. 1 2 3  Pradyot Patnaik: *Handbook of inorganic chemicals*, s. 461. McGraw-Hill Professional, 2002. ISBN 9780070494398. (englanniksi)
Ateenalainen ostrakismoksessa käytetty ostrakon, johon on kaiverrettu Kimonin nimi, noin 486–461 eaa.
**Ostrakon** (m.kreik. ὄστρακον, "sirpale"; monikossa ὄστρακα, *ostraka*) tarkoittaa antiikin aikaista, kirjoitusmateriaalina käytettyä saviruukun kappaletta. Harvemmin kyse voi myös olla kalkkikiven palasesta.

Antiikin aikana oli tapana uusiokäyttää rikkoutuneiden saviruukkujen kappaleita kirjoitusmateriaalina, sillä ne olivat ilmaisia ja huomattavasti helpommin saatavilla kuin antiikin ajan toinen yleinen kirjoitusmateriaali papyrus. Teksti voitiin joko raaputtaa ruukunsirpaleen pintaan tai kirjoittaa siihen musteella. Ostrakoneja käytettiin erityisesti lyhyiden, vähemmän tärkeiksi katsottujen tekstien kuten kuittien, yksityiskirjeiden, muistiinpanojen tai kouluharjoitusten kirjoittamiseen. On kuitenkin säilynyt jonkin verran myös sellaisia ostrakoneja, joihin on kirjoitettu kaunokirjallisuutta tai piirretty kuvia. Ateenassa ostrakoneja käytettiin myös erityisessä äänestyksessä, ostrakismoksessa, jossa saatettiin tuomita valtion vihollisina pidettyjä henkilöitä maanpakoon.

Erityisen paljon ostrakoneja on löytynyt Egyptistä. Nämä tekstit ovat olleet papyrusten ohella tutkijoille arvokkaita alkuperäislähteitä moniin kysymyksiin kuten antiikin talous-, sosiaali- tai kielihistoriaan. Ostrakon-tekstien tutkimus lasketaan yleensä papyrologian piiriin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: *Antiikin käsikirja*. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
2. 1 2 3  Hurschmann, Rolf: "Ostrakon", teoksessa *Der neue Pauly: Enzyklopädie der Antike*, nide 9, toim. Hubert Cancik & Helmuth Schneider. Stuttgart: Metzler, 2000. ISBN 3-476-01470-3. (maksullinen verkkoversio[vanhentunut linkki])

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **ostrakonit** Wikimedia Commonsissa
**Lyijydioksidi** eli **lyijy(IV)oksidi** (PbO2) on lyijyn ja hapen muodostama epäorgaaninen yhdiste. Luonnossa sitä esiintyy plattneriittimineraalissa.

Ominaisuudet
------------

Lyijydioksidi on huoneenlämpötilassa kiinteää, ruskeaa ainetta. Se ei liukene veteen, mutta happoliuoksiin se liukenee suhteellisen helposti. Aine on amfolyytti ja muodostaa emästen kanssa plumbaatteja.

Lyijydioksidi hajoaa lyijyoksidiksi ja hapeksi, kun sitä kuumennetaan yli 290 °C lämpötilaan.

2 PbO2 → 2PbO + O2
Aine on erittäin vahva hapetin. Se voi jopa sytyttää palon tai aiheuttaa räjähdyksen joutuessaan kosketuksiin orgaanisten yhdisteiden kanssa.

Valmistus
---------

Lyijydioksidia voidaan valmistaa monella eri tavalla. Sitä muodostuu, kun lyijymönjä reagoi typpihappoliuoksen kanssa. Sivutuotteena syntyy myös lyijyatsidia ja vettä.

Pb3O4 + 4 HNO3 → PbO2 + 2 Pb(N3)2 + H2O
Ainetta muodostuu myös, kun lyijynitraattia elektrolysoidaan, jolloin lyijydioksidi saostuu anodille. Lyijydioksidia voidaan valmistaa myös hapettamalla jotain lyijy(II)suolaa esimerkiksi hypokloriitti-ionien avulla.

Käyttö
------

Lyijydioksidia käytetään lyijyakuissa elektrodina. Vahvan hapetuskykynsä ansiosta sitä käytetään väriteollisuudessa, ilotulitteissa, räjähdysaineissa ja tulitikuissa. Sitä voidaan käyttää myös kovetettaessa sulfidipohjaisia polymeereja ja valmistettaessa kumia korvaavia aineita.

Myrkyllisyys
------------

Kuten monet muut lyijy-yhdisteet, myös lyijydioksidi on myrkyllistä. Aineen nielemisestä aiheutuvan lyijymyrkytyksen oireita ovat huonovointisuus ja kivut vatsassa sekä oksentaminen. Pitkäaikainen altistuminen aineella voi aiheuttaa vaurioita luuytimessä ja hermostossa. Lyijydioksidi voi olla karsinogeeninen ja aiheuttaa perimävaurioita. Luonnossa yhdiste kertyy ravintoketjussa erityisesti nisäkkäisiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  E.M.Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 196. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. 1 2 3 4 5 6 7  Pradyot Patnaik: *Handbook of inorganic chemicals*, s. 469. McGraw-Hill Professional, 2002. ISBN 9780070494398. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 17.10.2009). (englanniksi)
3. 1 2  Lyijydioksidin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 17.10.2009
4. 1 2  Egon Wiberg, Nils Wiberg, Arnold Frederick Holleman: *Inorganic chemistry*, s. 920. Academic Press, 2001. ISBN 978-0-12-352651-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 17.10.2009). (englanniksi)
**Raija-Liisa Mäkelä** (aikaisemmin *Pöllä*, ven. Райлиза Георгиевна Пелля, *Railiza Georgijevna Pellja*; s. 24. tammikuuta 1938 Matroosa) on venäläis-suomalainen kääntäjä ja kirjailija. Hän on käyttänyt myös kirjailijanimeä *Marja-Leena Raunio*.

Mäkelä syntyi Suomesta muilutetun työläisen perheeseen. Hänen isänsä kuoli Stalinin vainoissa. Mäkelä valmistui keskikoulusta Sortavalassa vuonna 1955 ja Petroskoin yliopiston suomen kielen ja kirjallisuuden laitokselta vuonna 1960.

Mäkelä työskenteli vuosina 1963–1982 Progress-kustantamon suomenkielisessä toimituksessa, jossa hän suomensi yhteiskuntapoliittista kirjallisuutta. Myöhemmin hän toimi useita vuosia Karjala-kustantamon suomenkielisen toimituksen johtajana. Mäkelä suomensi vuodesta 1969 lähtien myös kaunokirjallisuutta, jota julkaistiin Progress ja Raduga -kustantamoissa sekä Carelia ja Kipinä -lehdissä. Hän sai Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäsenyyden vuonna 1981.

Mäkelä oli naimisissa runoilija Pekka Pöllän kanssa. Hän muutti perheineen Suomeen 1990-luvun alussa. Mäkelä sai paluumuttajana Suomen kansalaisuuden ja on työskennellyt kääntäjänä, kielenopettajana ja kirjailijana.

Teoksia
-------

* *Minä, muilutetun tytär: puoli vuosisataa Neuvostoliitossa*. Helsinki: Minerva, 2009.
* *Oma maa mansikka: romaani*. Tampere: Siniplaneetta, 2018.
* *Solovetskin luostari: Venäjän historian peili*. Heinävesi: Valamon luostari, 1994.
* *Suojelusenkelien uhri*. Espoo: Prometheus, 2013.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Staršova, Tamara Ivanovna: Perevodtšiki Respubliki Karelija s russkogo jazyka na finski i s finskogo jazyka na russkij *Petrozavodski gosudarstvennyi universitet*.  Arkistoitu 23.2.2020. Viitattu 29.12.2020.
2. 1 2  Teloitetun tytär *Helsingin Sanomat*.  22.9.2019. Viitattu 29.12.2020.
3. ↑  Kohtalokas muilutus *Kansan Uutiset*.  3.10.2009. Viitattu 29.12.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |