recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hannah Ocuish** (maaliskuu 1774 – 20. joulukuuta 1786 New London, Connecticut) oli yhdysvaltalainen tyttö, jota pidetään Yhdysvaltain historian nuorimpana kuolemantuomion saaneena henkilönä. Hän oli myös viimeinen Connecticutin osavaltiossa teloitettu naispuolinen henkilö.

Tausta
------

Ocuishin äiti kuului alkuperäiskansaan, pequoteihin. Hänen isänsä etnisyys on tuntematon. Äiti kärsi alkoholismista.

Ocuish jäi varhain orvoksi ja vietti lähes koko ikänsä sijaiskodeissa. Hän oli ilmeisesti kehitysvammainen.

Rikos, oikeudenkäynti ja teloitus
---------------------------------

21. heinäkuuta 1786 lähti 6-vuotias Eunice Bolles kotoaan koulumatkalle ja katosi. Hänet löydettiin pian kuolleena maastosta. Hänellä havaittiin kallonmurtuma, mustelmia käsivarsissa ja kasvoissa sekä merkkejä kuristamisesta. Pää ja keskivartalo oli peitetty kivillä. Näin syntyi äkkiseltään vaikutelma, että viereisen kivimuurin osittainen sortuminen olisi johtanut Bollesin tapaturmaiseen kuolemaan.

Ocuishia haluttiin kuulla, koska hänellä tiedettiin olleen eripuraa Bollesin kanssa. Hän väitti nähneensä aiemmin päivällä neljä poikaa lähellä rikospaikkaa, mutta poikia ei tavoitettu. Kun Ocuish vietiin Bollesin perheen kotiin katsomaan uhrin ruumista, hän tunnusti teon itkien. Uhri oli kesäkuussa 1786 nähnyt Ocuishin varastavan mansikoita sadonkorjuun aikana ja uhannut kertoa tästä aikuisille. Ocuishin uskottiin kostoksi tästä houkutelleen nuoremman tytön rikospaikalle tapettavaksi. Ocuishia syytettiin Bollesin murhaamisesta lyömällä ja kuristamalla. Tuomarina tapauksen oikeudenkäynnissä toimi Richard Law. Ocuish tuomittiin kuolemaan hirttämällä.

Ocuish hirtettiin julkisesti 20. joulukuuta 1786 New Londonissa. Aikalaiskuvausten mukaan hän osoitti järkyttyneisyyttä vasta joitain tunteja ennen teloitusta. Teloituksen yhteydessä pappi Henry Channing piti pitkän saarnan, jossa vaati vanhemmilta kurin ja tottelevaisuuden opettamista lapsille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  The Youngest American Ever Executed Founder of the Day, viitattu 17.4.2024 (englanniksi)
2. 1 2  Alexander Yung, The 12-Year-Old Mixed-Race Girl Hanged For Murder Medium 15.6.2020, viitattu 17.4.2024 (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  A Most Unusual Criminal Execution in New London Connecticut History 20.12.2021, viitattu 17.4.2024 (englanniksi)
4. 1 2  December 20: The Hanging of 12-Year-Old Hannah Occuish Today in Connecticut History 20.12.2018, viitattu 17.4.2024 (englanniksi)
**Lauren Groff** (s. 23. heinäkuuta 1978 Cooperstown, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija.

Opiskelu
--------

Groff opiskeli Amherst Collegessa ja Wisconsinin–Madisoninin yliopistossa. Jälkimmäisestä hän valmistui vuonna 2006 maisteriksi pääaineenaan fiktio.

Ura
---

Groffin esikoisromaani *The Monsters of Templeton* julkaistiin 2008. Sitä ennen hänen novellejaan oltiin jo julkaistu useissa lehdissä sekä antologioissa. Groffin toinen romaani *Arcadia* julkaistiin 2012. Se käsittelee 1970-luvun ihanneyhteisöjen epäonnistumisia.

Groffin läpimurtoteos oli avioliittokuvaus *Fates and Furies* (2015). Se sai heti julkaisemisensa jälkeen huomattavia kehuja, ja se sai useita palkintoja sekä ehdokkuuksia. Se oli ehdolla muun muassa National Book Awardiin parhaana proosateoksena.

Groffin novellikokoelma *Florida* (2018) ylsi myös National Book Award -ehdokkuteen. Samoin kuin vuonna 2021 julkaistu *Mestarinna*. *Mestarinna* on historiallinen romaani, joka on saanut inspiraationsa runoilija Marie de Francesta. Se sijoittuu luostariin, joka kukoistaa naisvaltaisena. Groffin itsensä mukaan hän halusi Donald Trumpin presidenttikauden seuraksena kirjoittaa feministisen utopian.

Groffin romaani *The Vaster Wilds* julkaistiin 2023. Se on selviytymistarina, joka sijoittuu Jamestownin siirtokunnan talveen 1609–1610, joka tunnetaan nimellä *Starving Time*, koska silloin yli 80 prosenttia siirtokuntalaisista kuoli tauteihin ja nälkään.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  About the Author: Lauren Groff '01 Amherst College. Viitattu 17.4.2024. (englanniksi)
2. 1 2  Johanna Thomas-Corr: Lauren Groff: ‘I often get very lonely because my job is very lonely’ *The Guardian*.  11.9.2021. Guardian News & Media Limited. Viitattu 17.4.2024. (englanniksi)
3. 1 2  Kyösti Niemelä: Trumpin valtakausi innosti kirjailijan tekemään romaanin feministisestä utopiasta *HS.fi*.  30.12.2022. Sanoma Media Finland. Viitattu 17.4.2024. (englanniksi)
4. ↑  Jane Ciabattari: Lauren Groff on Blending Research and Imagination in Historical Fiction  22.9.2021. Lithub. Viitattu 17.4.2024. (englanniksi)
5. ↑  Lauren Groff The National Book Foundation. Viitattu 17.4.2024. (englanniksi)
6. ↑  Maureen Corrigan: Lauren Groff's survivalist novel 'The Vaster Wilds' will test your endurance, too  21.9.2023. NPR. Viitattu 17.4.2024. (englanniksi)
**Príncipe** oli Espanjan laivaston vuonna 1759 vesille laskettu Príncipe-luokan kaksikantinen 70-tykkinen linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Príncipe-luokka (linjalaiva)*
Alus tilattiin Guarnizolta, missä köli laskettiin 15. lokakuuta 1758. Alus laskettiin vesille 23. joulukuuta 1759.

Palvelus
--------

Alus saapui 3. joulukuuta 1760 Guarnizosta *Victorioson* kanssa Ferroliin. Toukokuussa 1761 se kuljetti *Victorioson* kanssa täydennyksiä Cádiziin päällikkönään Francisco Lastarria. Alus partioi joulukuussa Englannin kanaalissa ja Lyoninlahdella Lastarrian laivueen mukana. Vuonna 1762 se partioi Galician rannikolla Vega Floridan laivueessa. Seuraavana vuonna alus oli Kanariansaarilla, mistä se palasi Cádiziin. Syyskuussa 1763 alus siirrettiin Cádizista Ferroliin

Se poistettiin 7. helmikuuta 1774 alusluettelosta heikon kunnon vuoksi. Alus määrättiin 15. toukokuuta 1776 myytäväksi ja myytiin 24. heinäkuuta Ferrolissa kaapparilaivaksi.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Winfield et al 2023 s. 139-140

*Príncipe*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *Príncipe* - *Victorioso* |
| Edeltäjä: Triunfante-luokka – Seuraaja: Velasco-luokka |
Karl Muck
**Karl Muck** (22. lokakuuta 1859 Darmstadt – 3. maaliskuuta 1940 Stuttgart) oli saksalainen kapellimestari. Hän tuli tunnetuksi merkittävänä Richard Wagnerin teosten esitysten johtajana.

Muck oli harrastelijamuusikon poika. Hän suoritti filosofian tohtorin tutkinnon klassisessa filologiassa ja syventyi samanaikaisesti orkesterinjohtoon. Hän teki debyyttinsä vuonna 1880 Leipzigissa Gewandhaus-orkesterin kanssa. Tämän jälkeen hän sai kiinnitykset Zürichissä, Salzburgissa, Brnossa ja Grazissa. Hän keskittyi lähes yksinomaan oopperaan. Vuonna 1886 hänet nimitettiin Prahan Deutsches Landestheaterin pääkapellimestariksi. Johtamiensa *Nibelungin sormuksen* esitysten myötä Muck vakiinnutti asemansa merkittävänä Wagnerin tulkitsijana. Vuodesta 1892 hän toimi pääkapellimestarina Berliinin oopperassa, jossa hänestä tehtiin vuonna 1908 *Generalmusikdirektor*. Hänen Bayreuthin juhlilla johtamistaan *Parsifalin* esityksistä tuli kolme vuosikymmentä kestänyt traditio.

Muck pääsi vuonna 1912 Bostonin sinfoniaorkesterin johtoon. Vuosina 1918–1919 hän vietti neljäntoista kuukauden ajan Yhdysvalloissa internoituna, koska hän oli vihollismaan kansalainen. Palattuaan Saksaan Muck johti vuosina 1922–1933 Hampurin sinfoniaorkesteria.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Karl Muck Britannica


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Neptunus** (ven. Нептунус) oli Venäjän keisarikunnan laivaston vuonna 1812 vesillelaskettu kaksikantinen 74-tykkinen Trjoh Svjatitelei -luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Trjoh Svjatitelei -luokka*
Alus tilattiin Pietarista, missä köli laskettiin 22. joulukuuta 1811. Alus laskettiin vesille 6. kesäkuuta 1812.

Palvelus
--------

Vuonna 1814 alus partioi Itämerellä. Se kuljetti elokuussa 1814 vara-amiraali Crownin laivueen mukana joukkoja Lyypekistä Kronstadtiin.

### Fernando VII

Alus lähti 28. syyskuuta 1817 Kronstadtista viiden linjalaivan ja kolmen fregatin osastossa Espanjaan. Se saapui 10. joulukuuta Britteinsaarille Dealiin ja 21. joulukuuta Portsmouthiin, missä osaston alukset täydensivät varastojaan ja korjasivat vaurioita. Osasto jatkoi 4. helmikuuta 1818 matkaansa Cádiziin, jonne saavuttiin 21. helmikuuta. Kontra-amiraali Muller luovutti 27. helmikuuta aluksen virallisesti Espanjalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä *Fernando VII*..

Alus otettiin palvelukseen päällikkönään Francisco Pérez de Grandallana. Tammikuussa 1819 se oli José de Ariasin laivueessa Cádizissa. Alus lähti 2. toukokuuta 1819 Máhonista ja saapui 30. heinäkuuta Cádiziin. Alus oli 1819 telakalla Arsenal de la Carracassa, mistä vapauduttuaan se palautettiin palvelukseen partiomatkalle Välimerellä. Alus oli 1820 Cádizissa. Se myytiin 12. maaliskuuta 1822 muiden Venäjältä ostettujen alusten kanssa.

Lähteet
-------

* Tredrea, John & Sozaev, Eduard: *Russian Warships in the Age of Sail 1696-1860*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2010. ISBN 978-1-84832-058-1. (englanniksi)
* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Tredrea & Sozaev 2010 s. 193-194
2. 1 2  Winfield et al 2023 s. 164-165
**Boethos Sidonlainen** (m.kreik. Βόηθος) (ensimmäinen vuosisata eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Sidonista, nykyisestä Libanonista. Boethos oli Andronikos Rhodoslaisen oppilas. Näin hänen on täytynyt jo nuorena matkustaa Roomaan ja Ateenaan, joissa Andronikoksen tiedetään opettaneen.

Strabon, joka mainitsee Boethoksen ja hänen veljensä Diodotoksen huomattavina sidonlaisina henkilöinä, käsittelee tätä samassa yhteydessä Andronikosta, joka oli myös hänen oma opettajansa. Boethoksen teokset ovat kaikki kadonneet, mutta niihin kuului teos sielun luonteesta sekä kommentaari Aristoteleen *Kategorioihin*. Hermias Aleksandrialainen mainitsee viimeksi mainitun omassa samaa teosta käsitelleessä kommentaarissaan. Hän lainaa myös Boethoksen näkemystä koskien Aristoteleen teosten opiskelua. Boethoksen mielipide oli ollut, että oppilaan tulisi aloittaa *Fysiikasta*, kun taas Andronikos oli katsonut, että alussa oli luettava logiikan alan teoksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Ammonius Hermiae (Hermias Aleksandrialainen): *Comment, in Aristot. Categ.*
2. ↑  Strabon, xvi.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Boethus of Sidon 

Antiikin filosofia – Peripateettinen koulukunta

|  |  |
| --- | --- |
| Kreikkalainen aika | Aristoteles · Theofrastos · Lampros · Aristoksenos · Khamaileon · Fanias Eresoslainen · Praksifanes · Herakleides Pontoslainen · Dikaiarkhos · Nikomakhos · Demetrios Faleronlainen · Straton · Eudemos Rhodoslainen · Hieronymos Rhodoslainen · Klearkhos Soloilainen · Lykon · Ariston Keoslainen · Satyros · Hermippos Smyrnalainen · Kritolaos |
| Roomalainen aika | Diodoros Tyroslainen · Erymneos · Ariston Aleksandrialainen · Boethos Sidonlainen · Kratippos Pergamonlainen · Ammonios Ateenalainen · Andronikos Rhodoslainen · Aspasios · Adrastos Afrodisiaslainen · Aristokles Messeneläinen · Aleksanteri Afrodisiaslainen · Aetios Antiokialainen · Olympiodoros |
Wikeström & Krogiuksen hyvin säilynyt Koulukadun puoleinen julkisivu.
**Sininen talo** oli Turun keskustan VII kaupunginosassa Koulukatu 2:ssa sijainnut jugendtyylinen puutalo. Talo oli tyypillinen Turun kaksikerroksinen jugendtalo, jonka alempi kerros oli kiveä ja ylempi kerros puuta. Talon suunnitteli melko tuntemattomaksi jäänyt arkkitehti, kreivi Carl Carlsson Armfelt ja se valmistui vuonna 1902 konsuli Oscar Wikeströmin asuintaloksi. Wikeströmin laivakonttori ja myöhemmin huolintaliike Wikeström & Krogius toimivat rakennuksessa yli sadan vuoden ajan. 1960-luvulla rakennus muutettiin kokonaan toimistorakennukseksi. Turun maakuntamuseon näkemyksen mukaan rakennus kuului rakennushistoriallisesti ja ympäristöllisesti arvokkaiden rakennusten luokkaan.

Talo sai nimensä kauppiassukujen Wikeström ja Krogius mukaan, jotka ensimmäisen maailmansodan koettelemusten vuoksi fuusioivat yhtiönsä. Oy Wikeström & Krogius Ab teki ensimmäisen aloitteen rakennuksen purkamista jo vuonna 1990, mutta vasta vuonna 2002 tehty aloite johti kaavamuutokseen 27. marraskuuta 2006. Purkamista vastustaneet kansalaiset ja "Puu ja Talo ry" järjestivät 25. marraskuuta 2006 mielenosoituksen talon säilyttämisen puolesta.

Sinisen talon purkaminen alkoi keskiviikkona 16. helmikuuta 2011.

Katso myös
----------

* Turun tauti

Lähteet
-------

Rauno Lahtinen, Hannu Laaksonen: *Kävely jugendtalojen Turussa*. Turkuseura, 2006. 

### Viitteet

1. ↑  Maakuntamuseon lausunto 26.11.2004 (Turun kaupunginvaltuuston päätös § 222, 27.11.2006, liite 1)  27.11.2006. Turun kaupunki.  Arkistoitu 26.8.2014. Viitattu 24.8.2014.
2. ↑  Turun kaupunginvaltuuston pöytäkirja  27. marraskuuta 2006. Turun kaupunki. Viitattu 5. toukokuuta 2007. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Sinisen talon purku alkoi Turun Sanomat. Viitattu 16.2.2011. [vanhentunut linkki]
Suomessa valmistetun VRRVY-tutkajärjestelmän 3D-antenni. Keski-Suomen ilmailumuseo.
**Keskivalvontatutka** on Suomessa käytetty määritelmä noin 300 km:n valvontaetäisyyksillä toimivalle ilmavalvontatutkalle. Sen ominaisuuksiin kuuluu yleensä korkea keilan ulottuvuus, ei niinkään suuri kantama. Usein tutka rakennetaan 3D-tutkaksi, jolloin se mittaa suunnan ja etäisyyden lisäksi myös lentävän maalin korkeuden. Tutkan käyttämä toimintataajuus on yleensä 3 GHz (aallonpituus 10 cm). Tutka yleensä toimii osana tiheää tutkaverkostoa, joka muodostaa lennonvarmistuksen tai ilmapuolustuksen ilmatilannekuvan perustan.

Suomen ilmapuolustuksessa keskivalvontatutka on ollut käytössä jo 1960-luvulta asti. Se oli rakennettava kotimaassa kylmän sodan ajan ulkomaisten laitteiden saatavuusvaikeuksien vuoksi. VRRVI ja VRRVY olivat ensimmäiset keskivalvontatutkat. VRRVY:n erikoisuutena on 3D-tutkan vaatima korkeudenmittausantenni, joka on samassa kompleksissa valvonta-antennin kanssa ristikkäin. Ne ovat jo siirtyneet museoon. Seuraava sukupolvi, myös kotimaassa valmistettu KEVA, oli palveluksessa 1970-luvun lopulta alkaen aina 2000-luvun alkuun asti. Se koostui kahdesta tutkasta, joista toinen oli valvontatutka ja toinen korkeudenmittaustutka.

Uusin keskivalvontakalusto on ranskalaisen Thales Raytheon Systemsin valmistama GM 403 -tutka eli KEVA 2010. Se on liikkuva 3D-tutka ja sisältää myös toisiotutkan.

Katso myös
----------

* Kaukovalvontatutka
* Lähivalvontatutka

Lähteet
-------

1. ↑  Christian Wolff: Waves and Frequency Ranges *radartutorial.eu*.  (englanniksi)
2. 1 2  Ilmavalvontatutkat Ilmavoimat, ilmavoimat.fi.  Arkistoitu 6.3.2019. Viitattu 3.3.2019.
**Mandy Dingle** (kokonimi Amanda Rose Dingle) on kuvitteellinen hahmo brittiläisessä saippuasarjassa *Emmerdale*. Häntä on näytellyt Lisa Riley vuosina 1995–2001 ja uudelleen vuodesta 2019 lähtien.

Mandy on ollut naimissa Zakin pojan vuonna 1972 syntyneen Francis "Butch" Dinglen kanssa, joka kuoli vuonna 2000 auto-onnettomuudessa. Tämän jälkeen Mandy on ollut naimissa Paddyn kanssa. Liitto kariutui eroon, minkä seurauksena Mandy muutti pois Emmerdalesta.

Paluu sarjaan vuonna 2019
-------------------------

Tammikuussa (UK 2019, (Suomessa 2020)

Mandy palasi sarjaan, serkkunsa Marlon ja vaimonsa Jessie Grantin häihin. Chas luuli, että Mandy palasi Paddyn vuoksi, päätyivät tappelemaan kirkon pihalla. Mandylla oli ihan asiaakin. Mandy toi kirjeen Paddylle. Samalla selvisi, että Mandylla on poika, Vinny. Luultiin, että Vinny on Paddyn. Mandy ja Vinny poistuivat sarjasta nopeasti, mutta palasivat rahaongelmien takia takaisin kylään.

Pysyvä paluu
------------

Mandy ja Vinny palasi sarjaan saman vuoden syksyllä. Selvisi, että Mandy ja Vinny olivat eräässä kasinolla "töissä". Mandy ja Vinny ryöstivät pelinappuloita kasinolta, jotta saisi ne vaihdettua rahaksi. Mandy ja Vinny salasivat tapahtumia, kunnes Lydia oli saamassa rahaa, Mandy esiintyi Lydiana, jotta saisi rahaa. Teot paljastui Dingleille. Niinpä Dinglelässä oli Dinglejen oikeudenkäynti jossa Sam, Lydia, Belle, Marlon ja Charity olivat läsnä. Mandy ja Vinny karkasivat, mutta palasivat jäätyään kiinni karkaamisesta. Dinglet antoi Mandyn ja Vinnyn jäädä sillä ehdolla, jos he puhuisivat totta. Mandy ja Vinny jäivät Dinglelään.

Mandylla on toinenkin salaisuus. Vinny ei ole biologisesti Mandyn, vaan Mandy adoptoi Vinnyn itselleen.

Lähteet
-------

1. ↑  Mandy Dingle *Emmerdale Wiki*. Viitattu 17.9.2021. (englanniksi)
**Maniac Miracles** oli suomalainen, pääkaupunkiseudulta kotoisin ollut punk-yhtye, joka oli toiminnassa 1991–2012. Se teki uransa aika useita kymmeniä keikkoja, julkaisi viisi (5) omakustannelevyä sekä oli mukana erilaisilla kokoelmalevyillä, joita julkaistiin mm. Suomessa, Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa.

Maniac Miraclesin perustivat kitaristi Toni "X" Tuomanen (s. 1969) ja laulusolisti Myra Maniac (Myra Magnusson, s. 1973). Ensimmäiseksi rumpaliksi bändiin tuli Toni Tuomasen siviilipalveluskaveri Marko Naukkarinen (s. 1972) ja basistiksi Shabby Mänttäri (s. 1967). Bändi soitti ensimmäisen keikkansa Espan lavalla Helsingissä elokuussa 1991. Ohjelmistoon kuului yhtyeen omia kappaleita sekä lainamateriaalina Hanoi Rocksin ja The Clashin kappaleita. Yhtye hajosi tilapäisesti tämän keikan jälkeen rumpalin halutessa keskittyä omiin projekteihinsa.

Vuoden 1992 aikana yhtyeessä käväisi useampi rumpali, kunnes vakituiseksi rumpaliksi elokuussa 1992 kiinnittyi Tero "Tassu" Pitkänen (s. 1973), joka pysyi yhtyeessä sen loppuun, eli vuoteen 2012 asti. Keskeisin lopettamiseen vaikuttanut syy oli, että rumpali oli muuttanut asumaan Turun seudulle, ja treenimatkat Helsinkiin kävivät ajan mittaan liian pitkiksi. Bändi ei halunnut enää etsiä uutta rumpalia, vaan katsoi parhaaksi lopettaa toimintansa. Basisti Shabby Mänttäri erotettiin yhtyeestä vuonna 1998, ja tilalle tuli Janne Flagburner, joka myös jatkoi yhtyeessä sen loppuun asti. Vuonna 1999 bändiin otettiin mukaan taustalaulajiksi Heli Helkkari ja Susan Karttunen. Ensin mainittu oli mukana viimeiseen keikkaan asti, viimeksi mainittu vain noin vuoden.

Esiintymiset
------------

Maniac Miraclesin keikat rajoittuivat kotimaahan, vaikka suunnitelmissa ajoittain oli esiintymisiä myös ulkomailla. Bändiin osoitettiin kiinnostusta muun muassa Ison-Britannian punk-scenessä. Suurimman osan keikoistaan yhtye teki Helsingissä, erilaisilla klubeilla ja punk-tapahtumissa. Viimeksi mainittuihin kuului myös niin sanottuja tukikeikkoja eri organisaatioille, kuten Aseistakieltäytyjäliitolle, Eläinten vapausrintamalle, Greenpeacelle ynnä muille.

Helsingin lisäksi yhtye keikkaili Tampereella, Turussa, Porissa, Raumalla, Forssassa, Lempäälän Puntala-rockissa (2004), Kotkassa, Seinäjoella, Vaasassa sekä Kouvolassa. Viimeisen keikkansa Maniac Miracles soitti Base Barissa Helsingissä 4. maaliskuuta 2012. Viimeistä keikkaa oli mainostettu jäähyväiskeikkana, ja se keräsikin paikalle ison joukon bändin vanhoja ystäviä.

Diskografia
-----------

* *Positive Anger* *(2011)*

Lähteet
-------

1. ↑  **Määritä nimeke!** *discogs.com*.

Aiheesta muualla
----------------

* Maniac Miracles Discography Discogs
* Maniac Miracles Mikseri.net

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Katri Sarlund** (s. 3. elokuuta 1965 Tampere) on suomalainen poliitikko, joka toimii muun muassa Turun kaupunginvaltuutettuna. Hän on ollut myös Vihreiden varapuheenjohtaja sekä puoluevaltuuskunnan puheenjohtaja.

Sarlund on ollut kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2001. Turun kunnallispolitiikassa hän on ollut muun muassa ympäristönsuojelulautakunnassa, ympäristö- ja kaavoituslautakunnassa, tarkastuslautakunnan puheenjohtajana ja 2009 alkaen kaupunginhallituksen II varapuheenjohtajana. Varsinais-Suomen liiton maakuntahallituksen jäsen hän on ollut vuosina 2001-2009. Turun seudun vihreiden puheenjohtajana Sarlund toimi 1998–2000.

Vihreässä liitossa Sarlund oli puoluehallituksen jäsen 1999–2003 ja varapuheenjohtaja 2003–2005 sekä valtuuskunnan puheenjohtaja 2005-2009. Vihreiden koulutuspoliittista työryhmää hän veti vuosina 2001–2005. Lisäksi hän on ollut muun muassa ympäristö- ja kaupunkipoliittisten työryhmien jäsen.

Koulutukseltaan Sarlund on filosofian maisteri, pääaineenaan ekologis-systemaattinen eläintiede. Hän työskentelee Turun normaalikoulussa biologian, maantiedon ja terveystiedon opettajana ja opetusharjoittelijoiden ohjaajana. Katri Sarlund asuu puolisonsa, Vihreän liiton hallintopäällikkö Risto Kankaanpään kanssa Turun Peltolassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Sarlund, Katri (Arkistoitu – Internet Archive) Turun yliopisto

Aiheesta muualla
----------------

* Katri Sarlundin verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive).
* Katri Sarlundin blogi.
* Sarlund Turun kaupungin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive).
**Isajevo** (ven. Исаево) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Bežanitsyn piirissä. Järvi sijaitsee Bežanitsyn ylängön tunnetulla järvialueella.

Maantietoa
----------

Järvi on 1,4 kilometriä pitkä, 0,9 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 75,6 hehtaaria. Järvi on U-kirjaimen muotoinen, joten sen varsinainen leveys ei ylitä 500 metriä missään. Järven pohjoisosassa on 3 saarta, joiden yhteispinta-ala on 0,8 hehtaaria. Suurin saari on maatunut kiinni mantereeseen suohetteikkönä. Keskisyvyys on 2,7 metriä ja syvänteessä on 5 metriä vettä. Järven ympäristössä on metsämaata ja suota sekä kadonneen asutuksen liepeillä (kylä Kalinina Gora ven. Калинина Гора) ovat entiset pellot metsittyvinä niittyinä. Järven rannoilla on muutama vapaa-ajan asunto.

Luontoarvoja
------------

Järvessä elää ainakin lahna, ahven, hauki, pasuri, karppi, säyne, toutain, suutari, made, mutakala ja rantanuoliainen, sekä joitakin *Rutilus*-suvun kaloja ja runsaslukuisena jokirapu. Järven ympäristö on metsämaata, joka on paikoin soistunutta. Järven pohjalla on hiekkaa ja mutaa. Järvi on kivinen myös rannoiltaan, joissa esiintyy silttiä ja hiekkaa. Suorannoilla kelluu rannoilla hetteikkömäisiä turvelauttoja.

Vesistösuhteita
---------------

Isajevo sijaitsee Aloljan sivujoen Kopytovkan valuma-alueella. Alolja on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen.

Järveen laskee etelästä kaksi ojaa, joista toinen on parin kilometrin päässä sijaitsevan Ploskojen laskuoja. Järven valuma-alueen koko on 8,81 neliökilometriä. Isajevon laskuoja Pryski (ven. Прыски) lähtee järven luoteisrannasta siihen kiinni soistuneen saaren edestä. Se yhtyy yli kolmen kilometrin päässä Stopnohon (ven. Стопно), joka on Kopytovkan sivujoki. Kopytovka laskee lopuksi Bardovoohon, joka on Aloljan läpivirtausjärvi.

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4 5 6  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus, asutus ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
2. ↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Pihkovan alueen järviä (Excel) (arkistoitu, 22.5.2014)  luotu 7.9.2013. pskov.ru:  Pihkovan alueen valtion lupa- ja ympäristöhallintokomitea.  Arkistoitu 30.6.2019. Viitattu 6.5.2020. (venäjäksi)
2. 1 2  Isajevo (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 6.5.2020. (venäjäksi)
3. ↑  Kuusinen, M. & Ollikainen, V.: *Venäläis-suomalainen suursanakirja*. Werner Söderström Oy, 1978. ISBN 951-0-00150-3.
4. 1 2  Neuvostoajan kartta: O-35-Д, Псков (Pihkova), 1:200 000, viitattu 6.5.2020
5. 1 2  Pihkovan alueen kartta: sivu 29 (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 6.5.2020
Mustion sähköradan veturi muistomerkkinä.
**Mustion sähkörata** oli Länsi-Uudellamaalla ollut kapearaiteinen yksityinen teollisuusrata, joka yhdisti Mustion tehtaat ja rautatieaseman. Liikenne oli tavarankuljetusta. Tämän toiminnan ohella harjoitettiin melko säännöllistä henkilöliikennettä Mustion Ruukin ja asemakylän välillä. Ruukkilaiset, jotka halusivat "ylös asemalle", saattoivat ajaa kyydissä. Mukaan mahtui 8–10 henkilöä.

Radan rakennutti kamariherra Hjalmar Linder, aikoinaan eräs Suomen rikkaimmista miehistä ja suurimmista hyväntekeväisyyden harrastajista.

Radan pituus oli 5 km ja raideleveys 600 mm. Liikennettä radalla oli vuosina 1903–1964. Radan kalusto tarkastettiin sotakorvauksia varten, mutta se hylättiin vanhentuneena.

Radan ainoa veturi, lyyravirroittimella varustettu kaksimoottorinen AEG 178/1903, 0-2-2-0 sm, on Mustiolla muistomerkkinä entisen tallinsa eli nykyisen palokunnantalon edessä, kiskotus, pääosa vaunuista ja ratajohdot pylväineen on romutettu. Ratapohja joutomaana eli epävirallisena kevytliikennetienä, mikä mahdollistaa sen tulevan käytön uudelleen alkuperäisessä tarkoituksessa.

Syksyllä 2002 paikallinen kyläyhdistys sai valmiiksi veturin ulkoisen täyskunnostuksen, joka käsitti pyörästön, alustan ja korin puhdistuksen ja maalauksen. Vielä vaadittaisiin mm. ajomoottorien, niiden hallintalaitteiden ja jarrujen peruskunnostus sekä sähköjohdotuksen uusiminen ennen kuin veturi olisi ajokunnossa.

Parin alkuperäisen vaunun kehikot on yllättäen löydetty romupihan nurkasta, vaununkorien rakentaminen niille on toistaiseksi piirustusasteella. Kunhan vaunut valmistuvat on kiskotuksen vuoro. Sitä saataneen aikaan alkajaisiksi veturille ja parille vaunulle riittävä määrä eli muutamia metrejä, täyden kiskotuksen rakentamisesta saati liikenteen aloittamisesta vasta haaveillaan – eli hanke on jokseenkin alkuvaiheissaan.

Vielä aivan vastaamattomia kysymyksiä ovat ratajohtojen vetäminen saati sitten muuntajat ym. laitteet niitä varten: veturi tarvitsee 500 voltin tasavirtaa koska siinä ei nykyaikaisista vetureista poiketen ole tasasuuntaussiltoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Mustion linna ja rautatie *geocaching.com*.  2006. Viitattu 11.3.2024.
Britannian Australian Montebellossa tekemä G2-ydinkoe. Sen voimakkuus vaihtelee: 62-98 kT eri lähdetiedon mukaan.
**Operaatio Mosaiikki** (engl. *Operation Mosaic*) toteutettiin Länsi-Australiassa Monte Bellon saarilla kesällä 1956. Ydinkoesarjassa laukaistiin kaksi eri ydinlatausta: G1 (15 kilotonnia) sekä G2. Ne laukaistiin niin kutsuttuina torni-räjäytyksinä touko-kesäkuussa vuonna 1956. Molemmat ydinlataukset räjäytettin 31 metriä korkeassa alumiinisessa tornissa.

Näistä ydinkokeista toinen, G2 - oli voimakkaampi kuin aluksi oltiin suunniteltu. Tuon kokeen tavoitteena oli saavuttaa 2½x Britannian ensimmäisen ydinkokeen (Operaatio Hurrikaani) voimakkuus (<25 kT), jolloin olisi arviolta 62 kT räjähdysvoima saavutettu. Kiihdytetty fissiopommi räjähti kuitenkin, arviolta peräti yli 90 kT voimakkuudella. Tämä oli briteille perin harvinaista, sillä useat heidän tekemistään ydinkokeistaan jäivät vaille niille asetettuja tavoitteita.

Ei ole selvää, että synnyttivätkö tämän testikoesarjan tulokset uusia ydinaseita Britannialle. Vuonna 1958 saapui kuitenkin, uusia ydinaseita Britannian kuninkaallisten ilmavoimien käyttöön. Ydinkoesarjaa edelsi Operaatio Toteemi ja sen seuraaja oli Operaatio Buffalo. 

Montebellon saaret sekä 3 ydinkokeen toteutuspaikat, vuosina 1952-1956. Myöhempänä on Montebellon saarialuetta pyritty ennallistamaan, eli sen luontoa palauttamaan. Alueella on myös kalastukseen liittyvää matkailua.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 27.12.2021.
2. ↑   Viitattu 27.12.2021.
3. ↑   Viitattu 27.12.2021.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Operation Mosaic
**Oleg Fjodorovitš Tverdovski** (ven. Олег Фёдорович Твердовский, s. 18. toukokuuta 1976 Donetsk, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja. Tverdovski pelasi ammattilaisurallaan 11 kautta NHL-liigassa ja 11 kautta Venäjän pääsarjoissa. Hän voitti urallaan Gagarin Cupin, kahdesti Stanley Cupin ja kahdesti Venäjän mestaruuden, sekä Venäjän maajoukkueessa maailmanmestaruuden.

Ura
---

Ennen lähtöään Pohjois-Amerikan NHL-liigaan Tverdovski pelasi Krylja Sovetov Moskovan riveissä. Mighty Ducks of Anaheim varasi hänet vuonna 1994 ensimmäisellä kierroksella numerolla kaksi. Tverdovski pelasi NHL:ssä useassa joukkueessa, muun muassa Anaheimissa, Phoenix Coyotesissa, New Jersey Devilsissä ja Carolina Hurricanesissä, ja hän teki uransa 713 ottelussa 317 tehopistettä. Vuosina 2003–2005 ja 2007–2013 alkaen hän pelasi Venäjällä Avangard Omskin, Salavat Julajev Ufan ja Metallurg Magnitogorskin joukkueissa. Hän voitti NHL:n Stanley Cupin New Jerseyssä kaudella 2002–2003 ja Carolinassa kaudella 2005–2006, Venäjän superliigan mestaruuden Omskissa kaudella 2003–2004 ja Ufassa kaudella 2007–2008 sekä KHL:n Gagarin Cupin Ufassa kaudella 2010–2011.

Tverdovski pelasi useasti Venäjän maajoukkueessa ja saavutti maailmanmestaruuden vuoden 2009 kisoissa. Hänellä on myös olympiapronssi vuodelta 2002.

Lähteet
-------

1. ↑  Oleg Tverdovsky *Elite Prospects*. Viitattu 1.10.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Oleg Tverdovski KHL:n sivustolla (englanniksi)
* Oleg Tverdovski The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Oleg Tverdovski Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi)
Felsiitti.
**Felsiitti** on erittäin hienojyväistä vulkaanista kiveä, joka voi sisältää suurempia kiteitä. Felsiitti on kenttätermi vaalealle kivelle, jonka tarkempi määrittely vaatii tavallisesti petrografisen tutkimuksen tai kemiallisen analyysin.

Kivi on yleensä väriltään valkoisesta vaaleanharmaaseen, punaisesta ruskeaan, ja voi sisältää mitä tahansa väriä, paitsi tumman harmaata, vihreää tai mustaa, jotka ovat basaltin värit. Kiven massa koostuu hienojyväisestä matriksista tai felsisestä aineksesta, erityisesti kvartsista, plagioklaasista ja ortoklaasista. Felsiittiä voidaan kutsua kvartsifelsiitiksi tai kvartsiporfyyriksi, mikäli siinä esiintyy kvartsin fenokristalleja. 

Felsiitillä on yleensä vulkaaninen alkuperä, ja maaperässä sitä on usein obsidiaanin ja ryoliitin yhteydessä.

Lähteet
-------

1. ↑  Felsic and mafic rocks (igneous rock) *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 31.7.2016. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Felsiitti**.
Kevätilta jäänlähdön aikaan

|  |  |
| --- | --- |
| Taiteilija | 
Hugo SimbergView and modify data on Wikidata  |
| Päivämäärä | 
1897View and modify data on Wikidata  |
| Lajityyppi | 
MaisemamaalausView and modify data on Wikidata  |
| Materiaali | 
öljyväri ja kangas (d)View and modify data on Wikidata  |
| Mitat (K × L) | 
27  × 37  cmView and modify data on Wikidata  |
| Kokoelma | 
KansallisgalleriaView and modify data on Wikidata  |
| Sijainti | 
AteneumView and modify data on Wikidata  |
| Inventaarionumero | 
A IV 2761View and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Kevätilta jäänlähdön aikaan** on suomalaisen taiteilijan Hugo Simbergin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1897. Kooltaan maalaus on 27×37 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.

Hugo Simberg maalasi teoksen Ruovedellä keväällä 1897. Teoksessa keväinen järven jää on muuttunut tummaksi ja vetiseksi ollen maalauksen keskeisiä elementtejä. Maalauksen etualalle luo puutiheikköinen saari linnamaisen silhuetin, samoin yksittäinen puu korostaa rannan autiutta. Simberg maalasi koko maalauksen kirkkaan keltaisella sekä mustalla; ne luovat näkymään lämpöä ja pimeyttä rinnakkain. Auringon lasku peilautuu jään pinnan lammikoista ja taempana olevan metsävaaran takaa vieden katsojan ajatukset kaukaisuuteen.

Lähteet
-------

1. ↑  Ojanperä Riitta. Ateneumin taidemuseon Luonnon lumo- näyttelyteoksessa, 2006, s. 267.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Kevätilta jäänlähdön aikaan.  (Arkistoitu – Internet Archive)
**Robert Renner** (s. 8. maaliskuuta 1994) on slovenialainen seiväshyppääjä.

Renner voitti alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden Lillessä 2011 tuloksella 525. Hän voitti samana vuonna kultaa Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Trabzonissa tuloksella 531. Se oli hänen ensimmäinen ulkoratojen yleisen sarjan Slovenian ennätyksensä. Ensimmäisen sisäratojen maansa aikuisten ennätyksen, 512, hän oli hypännyt Ljubljanassa saman vuoden helmikuussa.

Renner sijoittui viidenneksi Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012. Hän karsiutui loppukilpailusta sisäratojen EM-kilpailuissa Göteborgissa 2013 ja Prahassa 2015. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Tallinnassa 2015 tuloksella 555. Saman vuoden Pekingin MM-kilpailuissa hän sijoittui 13:nneksi.

Renner saavutti pronssia Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 tuloksella 550. Hän karsiutui loppukilpailusta Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Hän karsiutui 2022 loppukilpailusta sekä Eugenen MM- että Münchenin EM-kilpailuissa.

Renner hyppäsi ennätyksensä 570 cm Pekingissä 22. elokuuta 2015. Hallissa hän on hypännyt parhaimmillaan 562 Villeurbannessa 10. helmikuuta 2013. Molemmat tulokset ovat myös Slovenian ennätyksiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Robert Renner Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu). Viitattu 17.4.2024. (englanniksi)
2. ↑  Lavillenie pettyi pahoin - seipäässä yllätysmestari *yle.fi*.  8.7.2016. Viitattu 8.7.2016. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Piirros Asklepioksen patsaasta.
**Asklepios** (m.kreik. Ἀσκληπιός, *Asklēpios*, lat. *Aesculapius*) oli kreikkalaisessa mytologiassa lääkinnän ja terveyden jumala. Hän oli Apollonin ja Koronis-nimisen kuolevaisen naisen poika, jonka Zeus surmasi, koska Asklepios herätti taidollaan kuolleetkin. Asklepioksen symbolina oli käärme, usein kuvattuna hänen sauvansa ympäri kiemurtelevana. Tämä käärme esiintyy lääketieteen tunnuksena nykyisinkin. Asklepios oli yksi harvoista jumalan aseman saavuttaneista sankareista antiikin Kreikassa.

Asklepioksella oli vaimo Epione, pojat Makhaon, Podaleirios, Telesforos ja Aratos, sekä tyttäret Panakeia, Iaso, Hygieia, Akeso ja Aigle. Asklepiadien suku ja lääkäreiden ammattikunta katsoi olevansa Asklepioksen jälkeläisiä suoraan alenevassa polvessa. Tunnetuin asklepiadi on Hippokrates.

Kreikassa Asklepioksen pyhäköt eli Asklepieionit muodostivat maan terveydenhuollon ytimen. Tärkeimmät niistä olivat Epidauroksen Asklepieion, Kosin Asklepieion ja Pergamonin Asklepieion. Niissä parantamismenetelminä olivat jumalallinen ilmestys, pesut, ruokavaliot ja yrttilääkintä.

Kreikkalaiset samaistivat egyptiläisen, jumalaksi julistetun Imhotepin Asklepiokseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Fuchs, J. W.: *MMM Antiikin sanakirja*, s. 39. Suomentanut Marja Itkonen-Kaila. Otava, 1972.
2. ↑  *Otavan iso Fokus, 1. osa (A–El)*, s. 223, art. Asklepios. Otava, 1973. ISBN 951-1-00273-2.
3. ↑  Asklepios *Theoi Greek Mythology*. Viitattu 17.4.2024. (englanniksi)
4. ↑  Telesphoros *Theoi Greek Mythology*. Viitattu 17.4.2024. (englanniksi)
5. ↑  The Asclepiadae *Digital Hippocrates*. Viitattu 17.4.2024. (englanniksi)
6. ↑  Ahonen, Marke: "Johdanto", s. 9. Teoksessa Hippokrates: *Valitut teokset*. Helsinki: Duodecim, 2021. ISBN 978-952-360-227-4.
7. ↑  Smith, William: "Aesculapius", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
8. ↑  Bunson, Margaret: *The Encyclopedia of Ancient Egypt*. Yhdysvallat: Gramercy Books, 1999. ISBN 0-517-20380-4. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Asklepios** Wikimedia Commonsissa
**Françoise Claustre** (8. helmikuuta 1937 Pariisi – 3. syyskuuta 2006) oli ranskalainen arkeologi. Françoise Claustre kuoli syyskuussa 2006 kotonaan Montauriolissa Pyrénées-Orientalessa Ranskassa 69 vuoden iässä.

Panttivanki-tapaus
------------------

Claustre otettiin panttivangiksi Tšadissa. Hissène Habrén johtamat sissit sieppasivat hänet 20. huhtikuuta vuonna 1974 Bardaissa, Tibestivuoristossa Pohjois-Tšadissa. Myös saksalainen tohtori Christophe Staewen ja ranskalainen tohtori Marc Combe vangittiin. Sissit, jotka olivat lähinnä tougou-heimon jäseniä ja kuuluivat **FROLINAT**-järjestöön halusivat kiristää panttivangeilla itselleen aseita. Claustre vapautettiin 31. tammikuuta vuonna 1977. Hän oli panttivankina lähes 4 vuotta. 

Marc Combe onnistui pakenemaan kesäkuussa 1975. Tohtori Staewan vapautettiin 11. kesäkuuta vuonna 1974, kun Saksan liittotasavallan hallitus maksoi kahdenmiljoonan Saksan markan lunnaat. Ranska ei suostunut maksamaan tai antamaan aseita pantiksi, vaan lähetti kapteeni Pierre Galopin neuvottelijaksi. Galop edusti sekä Ranskan että Tšadin hallituksia. Kapinalliset kidnappasivat hänet elokuussa vuonna 1974 ja hänet teloitettiin, koska Ranskan hallitus ei suostunut aselähetyksiin. 

Françoise Claustren aviomies Pierre ei ollut Bardaissa, kun sissisotilaat hyökkäsivät sinne*selvennä*. Hän jopa yritti neuvotella sissien kanssa, mutta hänet otettiin panttivangiksi elokuussa 1975. Habré uhkasi tappaa Claustret, jos Ranskan hallitus ei maksaisi isoa rahasummaa. Ranska antoi Habrelle 10 miljoonalla Ranskan frangilla ei-sotilaallista tavaraa ja Claustret vapautettiin. Myöhemmin tuli diplomaattipiireissä ilmi, että Libyan johtaja Muammar Gaddafi olisi auttanut Claustret vapaiksi. Gaddafi kutsui Pierre ja Françoise Claustren Tripoliin 1. helmikuuta 1977. Rouva Claustre toimi vapautuksen jälkeen arkeologina Ranskassa. Eräässä *Paris Match*-lehden haastattelussa hän halusi säilyä nimettömänä.

Vuonna 1990 Claustren panttivankikaappauksesta tehtiin elokuva. Sen ohjasi Raymond Depardon. Sandrine Bonnaire näytteli pääosassa. Depardon toimi lehtimiehenä kaappauksen aikaan ja kävi haastattelemassa Françoise Claustrea Tšadissa. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee hindulaisuutta. "MC Pyhä Lehmä nimellä" tunnetusta rap-artistista kerrotaan artikkelissa Karoliina Niskanen.*
Liikennettä Mumbaissa.
Mies lehmineen Delhissä.
**Lehmä** on hindulaisuudessa pyhä eläin, yltäkylläisyyden ja hedelmällisyyden symboli. Useimmat hindut kunnioittavat lehmää matriarkaalisena hahmona ja yhdistävät sen Äiti Maahan. Lehmä ei ole varsinaisesti palvonnan kohde, mutta sitä kohdellaan kunnioittavasti. Naudanlihaa ei syödä ollenkaan.

Ei tiedetä varmasti pidettiinkö lehmää pyhänä jo Veda-kaudella. Tiettävästi tällöin kuitenkin uhrattiin nautoja, jonka jälkeen uhrieläimen liha syötiin. Lehmän kunnioitus johtuu luultavasti sen keskeisestä asemasta tuon ajan ihmisten elinkeinossa. Lehmä tarjosi maitotuotteita ja lantaa pelloille, minkä vuoksi se nähtiin eräänlaisena äitihahmona. Vaikka lehmän pyhyyden alkuperästä ollaan erimielisiä, sitä kunnioittavia mainintoja löytyy kaikkialta hindujen pyhistä teksteistä. Erityisesti Krishnan katsotaan suojelleen lehmiä.

Hinduvaltaisissa valtioissa kuten Intiassa ja Nepalissa lehmän maidolla on edelleen tärkeä osa uskonnollisissa rituaaleissa. Lehmät saavat yleensä kuljeskella vapaina. Niiden maidolla uskotaan olevan puhdistavia vaikutuksia, ja lehmän eri tuotteita – maito, juusto, voi, virtsa ja lanta – käytetään uskonnollisissa seremonioissa. Lehmän virtsaa käytetään myös lääkinnällisiin tarkoituksiin. Lehmää pidetään kaikista lahjoista arvostetuimpana.

*Bos*-sukuun kuuluvan eläimen tappaminen oli aiemmin laitonta Intiassa ja on sitä edelleen suurimmassa osassa maata, mutta tästä huolimatta Intiassa toimii nykyään useita teurastamoja. Paikoissa, joissa lehmän teurastaminen on kiellettyä, sen vahingoittamisesta tai tappamisesta saattaa seurata vankeustuomio. Laillisia teurastamoja toimii Intiassa noin 3 600, mutta laittomia arvioidaan olevan huomattavasti enemmän (yli miljoona). Teuraseläimiä kohdellaan hyvin julmasti: Ne saatetaan muun muassa pahoinpidellä raajarikoiksi ennen teurastusta, koska terveen nuoren eläimen tappaminen ei ole sallittua. Yritykset laittomien teurastamojen sulkemiseksi ovat olleet epäonnistuneita.

Lähteet
-------

1. ↑  Sacred No Longer: The suffering of cattle for the Indian leather trade (Arkistoitu – Internet Archive) (Advocates for Animals, 2004) (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pyhä lehmä**.
* Cows in Hinduism (englanniksi)
* Hinduism Today: Sacred Cow, Divine Mother – otteita Rigvedasta ja Gandhin ajatuksia (englanniksi)
* Cow urine products (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* The International Society for Cow Protection (englanniksi)
* Tony Mathews: Rise In Animal Slaughter in India (englanniksi)
Taolainen serenomia Shantoussa.
**Kiinalainen kansanusko** (kiin.: 中國民間信仰; pinyin: *Zhōngguó mínjiān xìnyǎng*), joka tunnetaan myös nimellä **shenismi**, on yleistermi, joka kattaa joukon han-kiinalaisten perinteisiä uskonnollisia käytäntöjä. Kiinassa synkretismi on ollut aina yleistä, joten perinteiset kansanuskomukset ovat sekoittuneet kungfutselaisuuden, taolaisuuden ja buddhalaisuuden kanssa. Taolaisuus voidaan myös nähdä kiinalaisen kansanuskon jatkeena. Huolimatta siitä, että näissä kolmessa on eroavaisuuksia, on uskonnoissa melkoisesti myös päällekkäisyyksiä.

Kiinalaisessa kansanuskossa yinin ja yangin vastakkaisuus ja niiden välinen tasapaino on tärkeä oppi. Myös esi-isien kunnioitus on tärkeä osa kiinalaista kansanuskoa. Kiinalaisella kansanuskomuksilla on ollut myös vaikutuksensa kiinalaisen lääketieteen kehityksessä. Lisäksi kansanusko on keskeinen osa muinaisen Kiinan tieteessä, taiteessa ja sosiaalisessa elämässä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kiinan uskonnot uskontojenmaailma.fi.  Arkistoitu 30.9.2022. Viitattu 12.6.2022.
2. ↑  Sopuisa pantheon – Kiinan uskontojen synteesi Suomi–Kiina-seura. Viitattu 12.6.2022. (englanniksi)
3. ↑  Kiinan uskonnot - RaamattuNET lukio.palkane.fi. Viitattu 12.6.2022.
4. 1 2  Chinese Religions and Philosophies  2022. National Geographic Society. Viitattu 12.6.2022. (englanniksi)
5. ↑  Paha Kiinan uskonnoissa Suomi–Kiina-seura. Viitattu 12.6.2022. (englanniksi)
6. ↑  Kiinan uskonnot: Vanha kiinalainen kansanusko opettaa tasapainoa (pdf)  2022. peda.net. Viitattu 12.6.2022. [vanhentunut linkki]
7. ↑  Kiinan ja Japanin uskonnot Opetushallitus. Viitattu 12.6.2022.
8. ↑  Ikivesi, Mikael: Kiinalainen lääketiede ja akupunktio Kiinalainen lääketiede ja akupunktio. Viitattu 12.6.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Digitaalinen oppikirja: Vanha kiinalainen kansanusko
* Äänikirja: Kiinan kansanusko ja uskonnollisten opetusten perintö
**Kulutusvero** on vero, joka kohdistuu tavaroiden tai palvelujen kuluttamiseen, ei esimerkiksi tuloihin, varallisuuteen tai omaisuudensiirtoihin. Kulutuksella tarkoitetaan nimenomaan loppukäyttäjän suorittamaa hyödykkeiden kuluttamista, ei niinkään tuotannossa tapahtuvaa kuluttamista.

Monet kulutusverot ovat välillisiä veroja. Veron maksajana oleva tuotteen valmistaja tai myyjä lisää veron osuuden hintoihin tuotteen käyttäjän maksettavaksi.

Kulutusverot jaetaan usein yleisiin kulutusveroihin, jotka kohdistuvat moneen hyödykkeeseen, ja erityisiin kulutusveroihin, jotka kohdistuvat yhteen tiettyyn hyödykkeeseen. Kansainvälisenä suuntauksena on yleisten kulutusverojen osuuden kasvu verotuksessa. Vero kannetaan yleensä siinä maassa, jossa kulutuskin tapahtuu.

Kulutusverot ovat regressiivisiä suhteessa tuloihin, koska hyvätuloisilta jää enemmän rahaa säästöön, mistä ei peritä kulutusveroja. Kulutuksen osuus käytettävissä olevista tuloista laskee tulotason noustessa. 

Suomen nykyisistä veroista kulutusveroksi voidaan luokitella:

* ajoneuvovero
	+ käyttövoimavero
* arvonlisävero
* autovero
* jätevero
* tulli
* vakuutusmaksuvero
* valmisteverot ovat erityisiä kulutusveroja
	+ alkoholivero
	+ nestemäisten polttoaineiden valmistevero
	+ sähkön ja eräiden polttoaineiden valmistevero
	+ tupakkavero
	+ virvoitusjuomavero
	+ juomapakkausvero

Aiemmin kulutusveroja ovat olleet esimerkiksi:

* arpajaisvero
* elintarviketuotteiden valmistevero
* elokuvavero
* koiravero
* jotkin leimaverot
* lannoitevero
* liikevaihtovero
* makeisvero
* matkustajavero
* moottoriajoneuvovero
* olutvero eli mallasjuomavero
* paloviinavero
* pelikorttivero
* ratavero
* ravintorasvavero
* rehujen rasva- ja valkuaisvero
* sokerivero
* tasausvero
* televero
* tilauslentovero
* tulitikkuvero

Katso myös
----------

* Verotus Suomessa
**Kosketus** (*Beröringen* / *The Touch*) on Ingmar Bergmanin käsikirjoittama, tuottama ja ohjaama romanttinen draamaelokuva vuodelta 1971. Englanninkielisen elokuvan pääosia näyttelevät Elliot Gould, Bibi Andersson ja Max von Sydow.

Juoni
-----

Yhdysvaltalainen arkeologi David (Gould) tekee tutkimustyötä ruotsalaisessa pikkukaupungissa ja saa kutsun paikallisen kirurgin Andreas Vergeruksen (von Sydow) juhliin. Siellä David tapaa Andreaksen vaimon Karinin (Andersson), ja he rakastuvat.

Vastaanotto
-----------

Bergman sai elokuvasta epävirallisen kunniamaininnan Venetsian elokuvajuhlilla. Hän itse piti *Kosketusta* toiseksi huonoimpana elokuvanaan uran alussa tekemänsä *Sellaista ei tapahdu täällä* (1950) jälkeen.

*Helsingin Sanomien* Mikael Fränti kutsui tv-esityksen ennakkoesittelyssään elokuvaa mestarilliseksi. Hänen mukaansa siitä puuttuu bergmanilainen ongelmakenttä sellaisena kuin se esiintyy elokuvissa *Mansikkapaikka, Kuin kuvastimessa, Hiljaisuus, Persona – naisen naamio* tai *Suden hetki*, mutta tässäkin elokuvassa ihmiset etsivät identiteettiãän ja mahdollisuuksiaan. "Kosketus on myös kolmen hienon, kypsän nãyttelijän syvältä pureutuvien tulkintojen peili."

Lähteet
-------

1. 1 2  Fränti, Mikael: Bergmanin mestarillinen "Kosketus".  *Helsingin Sanomat*, 2.11.1979, s. 38. Näköislehti (maksullinen).
2. ↑  Utmärkelser. Kosketus (vuoden 1971 elokuva) Svensk Filmdatabasissa (englanniksi, ruotsiksi)
3. ↑  High tension: Shooting the film. (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 24.3.2024.
**Paavo Mikkola** (29. syyskuuta 1906 Hietamäki, Inkeri – 13. huhtikuuta 1977 Lahti) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Paavo Mikkola oli erittäin taitava kiven käsittelijä. Mikkola veisti yhdessä veljiensä Edvard ja Walter Mikkolan kanssa Lahden sankaripatsaan Vapauden Hengetär Wäinö Aaltosen kipsimallin mukaan. Mikkolan veljesten kiviveistämö valmisti myös Padasjoen ja Lapinjärven sankarimuistomerkkien kivet.

Julkiset työt
-------------

* Luhangan sankaripatsas , prossiveistos "Älä itke äitini" , joka on paljastettu 14.9.1952
* Heinolan maaseurankunnan kirkon sankaripatsas, graniittiveistos "Usko tulevaisuuteen" , joka on paljastettu 11.9.1950

Lähde: 

### Kuvia julkisista veistoksista

* Usko tulevaisuuteen, Heinolan vanhan hautausmaan sankaripatsas, 1950, Heinola.*Usko tulevaisuuteen*, Heinolan vanhan hautausmaan sankaripatsas, 1950, Heinola.
* Luhangan sankarimuistomerkki, 1952, Luhanka.*Luhangan sankarimuistomerkki*, 1952, Luhanka.

Lähteet
-------

1. ↑  Jukka Mikkola on Paavo Mikkolan veljen poika: Jukka Mikkolan kotisivusto *kolumbus.fi*.  Arkistoitu 3.12.2022.