recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kiviniemen silta 14.5.2016
Kiviniemen kylänraittia 14.5.2016
Kiviniemi Zacharias Topeliuksen kirjasarjassa Finland framstäldt i teckningar 1800-luvun puolivälissä.
**Kiviniemi** (ven. Лосево, *Losevo*) oli kylä luovutetussa Karjalassa Sakkolan pitäjässä ja nykyään yksi suosituimmista pysähdyspaikoista Karjalan kannaksella niin suomalaisten kuin venäläistenkin keskuudessa.

Kiviniemen sillan eteläpuolella, valtatien itäpuolella, on vanhan 1600-luvun linnoituksen jäänteet.

Kiviniemen kasarmialue
----------------------

Kuuden kilometrin päässä Kiviniemen kylästä sijaitsi Kasarmilan nimellä tunnettu Kiviniemen kasarmialue jonka puiset kasarmirakennukset valmistuivat 1920-luvun alussa. Kiviniemen kasarmialueelle oli sijoitettuna vuodesta 1922 alkaen Savon Jääkärirykmentin III pataljoona (myöhemmin Savon Prikaatin III pataljoona ja 1930-luvulla Vuoksen Jääkäripataljoona ja Jääkäripataljoona 4). Kiviniemessä oli 1930-luvulla kantahenkilökuntaa noin 150 ja varusmiehiä koulutettiin vuodessa noin tuhat. Kasarmilla oli oma sairaala, sotilaskoti ja reservialiupseerikoulu. Pataljoonalla oli myös oma soittokunta. 1930-luvulla Kiviniemeen valmistui kolmikerroksinen kivinen kasarmirakennus. Kiviniemen kasarmialue on edelleen sotilaskäytössä. 

Kirjailija Pentti Haanpää suoritti asevelvollisuutensa 1925–1926 Kiviniemen kasarmilla ja hän kirjoitti 1928 ilmestyneen novellikokoelmansa Kenttä ja kasarmi kokemustensa pohjalta.

Lähteet
-------

1. ↑  Lehtipuu, Markus: Kannas Suomalainen Matkaopas, 1. p. 2004
2. ↑  Sakkolan kylät : Kasarmila (Kiviniemen kasarmi)
3. ↑  Sotahistorialliset kohteet : Kiviniemen kasarmi Sakkola Kiviniemi
4. ↑  Haanpään tuotannosta (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kiviniemi (Sakkola)** Wikimedia Commonsissa
**Hakola Huonekalu Oy**, tuotemerkkinä **Hakola**, on Kurikan Jurvassa toimiva huonekalualan yritys.

Historiaa
---------

Hakolan perheen yritystoiminta Jurvassa alkoi vuonna 1963, kun Eero Hakala osti kuorma-auton ja alkoi kiertää Suomea myymässä maakunnassa tehtyjä huonekaluja suoraan autosta. Myöhemmin Eero perusti EH-Kalusteen, joka alkoi valmistaa sohvia. Yrityksen osti vuonna 1988 vaasalainen kehitysyhtiö Wedeco velvoittaen Eeron pojan Jarin jatkamaan EH-Kalusteen toimitusjohtajana viisi vuotta. Kun määräaika oli ohi, yrityksen tuotanto siirrettin Venäjälle ja sopimuksestaan vapautuneen Jari Hakolan lisäksi 50 muutakin jurvalaista jäi työttömäksi. Hakola päätti jatkaa alalla ja perusti 1993 Hakola Huonekalu Oy:n, joka erikoistui sohviin. Asiakkaina oli yksityisiä huonekaluliikkeitä, joita oli Suomessa tuolloin vielä monia. 2000-luvulle tultaessa huonekalukauppa alkoi keskittyä, ja ketjut alkoivat tuoda halpoja kalusteita ulkomailta. Hakola oli vähällä lopettaa yrityksensä, kunnes ohjat otti käsiinsä hänen muotoilijaksi kouluttautunut, Artekilla ja Vepsäläisellä työssä ollut tyttärensä Annaleena.

Uusi luova johtaja Annaleena Hakola muutti yrityksen strategiaa voimakkaasti. Sohvien runko- ja verhoiluvalikoimaa pienennettiin rajusti, jottei sohvan valinta olisi asiakkaalle liian vaikeaa. Yritys panosti verkkonäkyvyyteen, sisustusblogistien kanssa tehtävään yhteistyöhön ja verkossa tapahtuvaan tilaamiseen. Hakola Huonekalun liikevaihto on vuodesta 2014 yli nelinkertaistunut.

Vuonna 2017 Hakola aloitti yhteistyön Lundia-myymäläketjun kanssa. Hakolan tuotteita myyvät myös A-lehtien tytäryhtiö Finnish Design Shop, Stockmann ja World of TRE.

Hakola Huonekalun *Woody*-pöytä valittiin *Divaani*-lehden Vuoden parhaat -kilpailun 2014 yleisöäänestyksessä Vuoden parhaaksi puiseksi designtuotteeksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hakola Huonekalu Oy *Yrityshaku, Taloussanomat*. Viitattu 11.6.2019.
2. ↑  "Emme koskaan anna sohvaa ilmaiseksi, mutta myymme sen alennuksella bloggarille" – Näin tytär herätti isänsä perustaman yrityksen henkiin (Perustuu juttuun "Isä, tytär ja yritys", joka ilmestyi Talouselämässä 15.4.2016.) *Talouselämä*.  24.12.2016. Viitattu 6.2019.
3. ↑  Hakola Huonekalut on Lundian uusi yhteistyökumppani  16.2.2017. Lundia. Viitattu 11.6.2019. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Jälleenmyyjät Hakola. Viitattu 11.6.2019.
5. ↑  Jurvalaiset palkinnoille Vuoden parhaat -kilpailussa *Jurvan Sanomat*.  11.12.2014. Viitattu 11.6.2019. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Hakola teki kuluttajista brändilähettiläitä, *Kauppalehti* 13.11.2017 (tilaajille).
**Stokeri** on höyryvetureissa käytetty mekaaninen hiilensyöttölaite tai hakelämmitteisessä keskuslämmityskattilassa käytettävä hakkeensyöttölaite/poltin.

Rakenne
-------

Stokeri muodostuu useasta osasta; tenderin lattia on viistottu ja siihen on keskelle muodostettu 1–2 kourua, joihin hiili putoaa omalla painollaan. Kouruissa on ruuvikuljettimet, joita käyttää erillinen höyrykone. Ruuvikuljettimiin liittyvät erilliset murskaimet, jotka pienentävät joukkoon osuneet suuremmat hiilenkappaleet sopivan kokoisiksi. 

Tenderin ja veturin liitoskohdassa kourut muuttuvat putkiksi, jotka johtavat tulipesään. Hiili päätyy tulipesän suulla olevalle levylle, jolta se levitetään pesään höyrysuihkujen avulla. Tulipesän arina on liikuteltava. 

Stokerilla varustettujen veturien tulipesä oli yleensä niin pitkä, ettei sen hoito onnistunut lapiotyönä; jos ruuvit katkesivat eikä voinut korjata linjalla, käsilämmitys onnistui vaivoin kahden miehen voimin. Tämän havaitseminen teki heti lopun ajatuksesta poistaa stokerit; ajatuksen lähtökohta oli se, että stokeria käyttävän lämmittäjän ammattitaito katoaisi.

Toiminta
--------

Stokerilla varustettu veturi saa alkuhöyrynsä tavallisesti tallikattilasta; aluksi höyryä syötettiin vain stokerin omaan höyrykoneeseen. Kun ruuvit alkoivat pyöriä, hiili alkoi niiden voimasta työntyä eteenpäin aina syöttölevylle asti. Arinoille oli jo ajoissa tehty viriketuli, jonka oli annettu muodostaa sopiva hiillos. Höyrysuihkujen levittämän hiilen levitessä arinalle se syttyi, koska stokerissa käytettävä hiili oli käytännön syistä varsin pienirakeista. Lämmittäjä sääti stokeria niin että hiiltä tuli käyttöön sopivasti.

Vaikeudet
---------

Stokerissa hankalinta oli se, että käytettävän hiilen piti olla suhteellisen pienirakeista eikä siinä saanut olla joukossa raudankappaleita, koska ne katkaisivat siirtoruuvit. Tämän vaurion havaitsi heti, koska stokerin oma höyrykone ryntäsi ylikierroksille. 

Ruuvien korjaus kesken matkan oli eritoten alkuaikoina varsin tavallista. Jos se ei onnistunut, veturi pääsi yleensä seuraavalle varikolle käyttämällä kahta lämmittäjää, mihin turvauduttiin vain ääritilassa.

Stokerilla varustettuja vetureita
---------------------------------

Suomessa ainoa stokerilla varustettu veturimalli oli amerikkalainen Tr2 **Truman** -veturi. Niitä ostettiin sodan jälkeen tarjoushinnalla. Veturi numero 1319 on Suomen Rautatiemuseossa. 

Venäläiset suosivat stokeria vetureissaan, koska näin veturit saattoivat olla paljon suurempia. Malliesimerkki on FD (Feliks Dzerzinski)- ja L (Joutsen) -veturimallit. L-veturia on Suomessa yksi kappale Haapamäen höyryveturipuistossa, mutta veturin stokeri on vaihdettu öljypolttimeen jo työaikana. Veturin lahjoitti Jyväskylän ystävyyskaupunki Jaroslavl.

Lähteet
-------

* Resiina-lehti 2/79, s. 6 - 12
**Kivinenä** (ven. Старая Деревня, *Staraja Derevnja*) on historiallinen kaupunginosa Pietarin kaupungin Primorjen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Mistulansaaren, Suuren Nevkan ja Primorski prospektin pohjoispuolella Mantereesta länteen.

Kivinenä on entinen inkerinsuomalainen kylä, joka kuului Pietarin Pyhän Marian seurakuntaan. 1700-luvun puolivälissä kansleri Aleksei Bestužev-Rjumin asutti seudulle maaorjiaan ja antoi kylälle venäläisen nimen *Staraja Derevnja* ("Vanhakylä"). Vuonna 1894 Kivinenän pohjoispuolitse rakennettiin Siestarjoelle johtava rautatie. 1900-luvun alussa seudulle syntyi teollisuutta. Vuosina 1909–1915 nykyisen Primorski prospektin varrelle rakennettiin buddhalainen temppeli. Vuonna 1917 Kivinenä liitettiin Pietarin kaupunkiin.

Leningradin piirityksen aikana Kivinenän puutalot tuhoutuivat tai purettiin polttopuiksi. 1960–1970-luvulla seudulle rakennettiin lähinnä teollisuuslaitoksia. 1990-luvulta lähtien Kivinenään on syntynyt laaja asuinalue ja suuria kauppakeskuksia. Siestarjoen radalla on Staraja Derevnjan asema ja sen vieressä samanniminen metroasema.

Lähteet
-------

1. ↑  EKI kohanimeandmebaasi *eki.ee*. Viitattu 18.10.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kivinenä Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)
John William Waterhousen vuoden 1884 maalauksessa *Oraakkelia kuulemassa* kahdeksan druiditarta on kokoontuneina temppeliin.
**Oraakkeli** (lat. *oraculum*) tarkoittaa henkilöä, joka välittää tulevaisuutta koskevia viestejä jumalalta tai muilta yliluonnollisilta toimijoilta. Alun perin latinankielinen sana tarkoitti nimenomaan jumalan antamaa vastausta esitettyyn kysymykseen.  Oraakkelilla tarkoitetaan myös paikkaa, jossa vastauksia annetaan. Vastaukset kysymyksiin välitettiin tyypillisesti esimerkiksi meedion tai pappien kautta.

Antiikin oraakkelit
-------------------

Antiikin maailmassa jumalten uskottiin puhuvan suoraan oraakkelien kautta. Tässä mielessä oraakkelit poikkesivat näkijöistä (kreik. μάντεις, *mánteis*), jotka tulkitsivat jumalten lähettämiä viestejä muun muassa linnuista ja uhrieläinten sisäelimistä.

Antiikin Kreikan oraakkeleista kuuluisin oli Delfoin oraakkeli. Se oli pyhitetty Apollonille, kuten Didyman ja Klaroksen oraakkelit. Zeuksen oraakkeleita oli Dodonassa ja Olympiassa. Myös Italiassa oli useita huomattavia oraakkeleita, kuten Cumaen Sibylla ja Palestrinan *sortes praenestinae*. Muissakin kulttuureissa esiintyy oraakkelien kaltaisia ilmiöitä. Oraakkelien toiminta loppui kristinuskon yleistyessä 300-luvulla.

Katso myös
----------

* Nekromanteion (Achérontas)
* Nekromantia
* Sibylla (antiikin uskonnot)

Lähteet
-------

* Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: *Antiikin käsikirja*. Helsingissä: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.

### Viitteet

1. 1 2  Castren & Pietilä-Castren 2000, s. 385

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Oraakkeli** Wikimedia Commonsissa
**Stokesin lause** yhdistää suljetun polkuintegraalin sekä polun rajaaman avoimen pinnan pintaintegraalin

\int \_{S}\left(\nabla \times {\mathbf {F}}\right)\cdot {\mathbf {dS}}=\oint \_{C}{\mathbf {F\cdot dl}}
missä:

* {\mathbf {F}} on vektorikenttä
* \nabla \times {\mathbf {F}} on vektorikentän {\mathbf {F}} roottori
* S on avoin pinta euklidisessa kolmiulotteisessa avaruudessa
* C on suljettu polku, joka rajaa avoimen pinnan S

Polkuintegraali lasketaan polkua vastapäivään, kun sitä katsotaan pinnan ulkopuolelta.

Stokesin lause voidaan esittää myös differentiaalimuodossa

\iint \limits \_{{S}}\left({\frac {\partial F\_{3}}{\partial y}}-{\frac {\partial F\_{2}}{\partial z}}\right)\,dydz+\left({\frac {\partial F\_{1}}{\partial z}}-{\frac {\partial F\_{3}}{\partial x}}\right)\,dzdx+\left({\frac {\partial F\_{2}}{\partial x}}-{\frac {\partial F\_{1}}{\partial y}}\right)\,dxdy=\oint \limits \_{{C}}F\_{1}\,dx+F\_{2}\,dy+F\_{3}\,dz
missä F1, F2 ja F3 ovat **F**:n komponentteja karteesisessa koordinaatistossa.

Stokesin lause on saanut nimensä irlantilaisen Sir George Stokesin (1819–1903) mukaan. Stokesin lauseen kuitenkin keksi skotlantilainen Sir William Thomson (1824–1907, tunnetaan paremmin nimellä lordi Kelvin). Stokes sai lauseen Thomsonin kirjeesta vuonna 1850 ja pyysi oppilaitaan Cambridgen yliopistolla todistamaan sen oikeaksi vuonna 1854, lauseen todistaminen oli kahdeksas tehtävä vuosittaisessa Smith's Prize -kokeessa. James Clerk Maxwell ratkaisi tehtävän ensimmäisenä. Ensimmäisenä lauseen todistuksen julkaisi Hermann Hankel vuonna 1861 teoksessaan "Nesteiden liikkeen yleisestä teoriasta".

Katso myös
----------

* Greenin teoreema

Lähteet
-------

1. ↑  Stewart, James: *Essential Calculus: Early Transcendentals*, s. 786. Thomson Brooks/Cole, 2010. ISBN 9780538497398.
2. ↑  Stokesin laatima Smith's Prize -koe vuonna 1854 James Clerk Maxwell Foundation. Viitattu 26.3.2015.
3. ↑  Hankel, Hermann: Zur allgemeinen Theorie der Bewegung der Flüssigkeiten  1861. Göttingen, Dieterische Univ.-Buchdruckerei. Viitattu 26.3.2015.

Kirjallisuutta
--------------

* Pitkäranta, Juhani: Calculus Fennicus – TKK:n 1. lukuvuoden laaja matematiikka (2000–2013) (pdf) Helsinki:  Avoimet oppimateriaalit ry. ISBN 978-952-7010-12-9 ISBN 978-952-7010-6 (pdf). Viitattu 8.7.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Mathworld. Stokes' Theorem
* Mathworld. Curl Theorem
**Stoclet-palatsi** (ransk. *Palais Stoclet*, holl. *Stocletpaleis*) on Josef Hoffmannin suunnittelema kartano Brysselissä, Belgiassa. Modernia arkkitehtuuria edeltävä kartano rakennettiin pankkiiri Adolphe Stocletille.

Historia
--------

Kartanon rakennuttaja Adolphe Stoclet tuli pankkiirisuvusta, ja hän oli taidekeräilijä ja naimisissa taidekriitikko Arthur Stevensin tyttären Suzannen kanssa. Stoclet toimi rautatieinsinöörinä Itävallassa, kun hän kiinnostui Wienin sesessionismiisesta liikkeestä. Hän tutustui Josef Hoffmanniin, jonka arkkitehtuuri ja sisustustyyli sopi Stocletin kuvaan siitä, millainen porvaristoperheen asuinrakennuksen pitäisi olla. Stoclet nousi belgialaispankin johtoon, kun hänen isänsä kuoli. Belgiaan palannut Stoclet halusi rakennuttaa perheelleen kodin Brysseliin ja kutsui Hoffmannin ja muita sesessionisteja rakennuttamaan taloa. Ryhmä sai suunnitteluun vapaat kädet, mutta sillä oli useita tapaamisia Stocletin kanssa, sillä tämä halusi osallistui työhön.

Rakennuksen suunnitelmat valmistuivat vuonna 1905, ja se rakennettiin vuosina 1906–1911. Valmistumisen jälkeen rakennukseen ei ole tehty merkittäviä muutoksia. Rakennus oli Stocletin suvun yksityisenä asuintalona vuoteen 2002, jolloin paronitar Annie Stoclet kuoli. Tämän jälkeen se on kuulunut kiinteistöyritys Suzanne and Adolphe Stocletille.

Merkitys
--------

Stoclet-palatsi on yksi 1900-luvun merkittävimpiä yksityisrakennuksia. Se on myös listattu Unescon maailmanperintöluetteloon moderniin taiteeseen, arkkitehtuuriin ja muotoiluun antaman vaikutuksensa ansiosta. Stoclet-palatsia on heti valmistumisensa jälkeen pidetty yhtenä Wienin sesessionismin huipputöistä. Se edustaa 1900-luvun arkkitehtuurin uusia ideoita ja art nouveaun uudistumista sekä on art decon edelläkävijä.

Lähteet
-------

* ICOMOS: Advisory Body Evalution: Stoclet House (pdf) *World Heritage Centre*.  10.3.2009. United Nations. Viitattu 7.5.2011. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  ICOMOS, s. 3.
2. ↑  Ames, Paul: The new World Heritage site you can't enter  30.5.2010. GlobalPost. Viitattu 7.5.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Stoclet-palatsi** Wikimedia Commonsissa
**Tigre** oli Ranskan laivaston vuonna 1924 vesillelaskema Chacal-luokan hävittäjä. Alus palveli Ranskan laivastossa toisessa maailmansodassa Toulonissa 27. marraskuuta 1942 tehtyyn upottautumiseen saakka. Alus nostettiin ja liitettiin Regia Marinaan *RN FR23:ksi* nimettynä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Chacal-luokka (hävittäjä)*
Aluksen hankinta vahvistettiin 18. kesäkuuta 1922 annetulla lailla. Alus tilattiin 7. helmikuuta 1923 Atelier et Chantiers de Bretagnelta Nantesista, missä köli laskettiin 15. syyskuuta. Alus laskettiin vesille 2. elokuuta 1924 ja aloitti koeajot kesäkuussa 1925. Alus saavutti 3. lokakuuta kahdeksan tunnin keskiarvona 35,93 solmun nopeuden uppouman ollessa 2 380 tonnia. Alus kykeni yhdeksän tunnin keskiarvona 36,7 solmun nopeuteen. Koeajot saatiin päätökseen joulukuussa ja alus otettiin palvelukseen 1. helmikuuta 1926.

Palvelus
--------

Toisen maailmansodan alussa alus torjui Välimerellä Italian aiheuttamaa uhkaa, ja sen kotisatamana oli Toulon. Aluksen miehistö yritti upottaa aluksensa 27. marraskuuta 1942 Toulonissa, mutta se jäi lähes vaurioitta. Alus otettiin Regia Marinan palvelukseen joukkojenkuljetusaluksena.

Alus palautui 28. lokakuuta 1943 Ranskan laivastolle Italian antauduttua, ja se siirrettiin huollettavaksi Casablancaan. Alus palasi palvelukseen maaliskuussa 1944, jonka jälkeen se suojasi Korsikalle matkanneita saattueita. Alus vaurioitui pahoin ilmahyökkäyksessä, minkä jälkeen se sijoitettiin joukkojenkuljetusalukseksi. Akselin aiheuttama tärinä aiheutti aluksen siirron telakalle, josta palvelukseen palattuaan se osallistui vielä Ranskan Rivieran sotatoimiin ennen Euroopan sotatoimien päättymistä.

*Tigre* palveli sodan jälkeen Välimerellä koululaivana, kunnes se sijoitettiin poistolistalle marraskuussa 1954.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Koche, J. P.: Details and Operational History of the Destroyer "Tigre". (La Revue Maritime No 283 tammikuu 1971) *F.P.D.S. News Letter*, 1976, IV. vsk, nro 1. Ohio:  F. P. D. S..   (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Whitley, M. J. s. 36
2. 1 2 3  Whitley, M. J. s. 37

*Chacal*-luokan hävittäjät

|  |
| --- |
| *Chacal* – *Jaguar* – *Léopard* – *Lynx* – *Panthére* – *Tigre* |
| Edeltäjä: ? – Seuraaja: Bourrasque-luokka |
Osapuolet   Osapuolet, joita edustaa kahdesti Euroopan unioni   Allekirjoittajat   sopimuksen ulkopuolella olevat valtiot
**Yhdistyneiden kansakuntien merioikeusyleissopimus** (engl. *United Nations Convention on the Law of the Sea*, *UNCLOS*) on kansainvälinen sopimus vuodelta 1982. Sopimuksesta neuvoteltiin YK:n kolmannessa merioikeuskonferenssissa vuosina 1973–1982. Sopimus tuli kansainvälisesti voimaan 16. marraskuuta 1994. Suomen osalta sopimus tuli voimaan 21. heinäkuuta 1996.

Vuonna 2020 sopimuksessa oli 168 osapuolta. Merioikeusyleissopimusta on kutsuttu jopa "meren perustuslaiksi", koska se säätelee miltei kaikkea mereen liittyvää kalastuksesta öljynporaamiseen, ympäristökysymyksistä liikenteeseen ja valtioiden merirajoihin.

Lähteet
-------

1. ↑  United Nations Convention on the Law of the Sea (UNCLOS) *Treaties Office Database (ec.europa.eu)*. Viitattu 22.12.2020. (englanniksi)
2. ↑  Kari Hakapää ja Lotta Viikari: Kansainvälinen merioikeus *Tieteen termipankki*. Viitattu 24.12.2020.
3. ↑  United Nations Convention on the Law of the Sea *UN.org*. Viitattu 22.12.2020. (englanniksi)
4. ↑  Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimus *Globalis.fi*.  5.5.2015. Viitattu 24.12.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Merioikeusyleissopimus (SopS 49–50/1996) Finlexissä
* Kansainvälinen merioikeus Tieteen termipankissa
**Stoke-on-Trent** on noin 249 000 asukkaan kaupunki ja yhtenäishallintopiiri Staffordshiren kreivikunnassa läntisessä Keski-Englannissa, Manchesterin ja Birminghamin välillä. Se sijaitsee Trentjoen ja Trentin–Merseyn kanavan varsilla, Penniinien lounaisilla alarinteillä. Kaupunki muodostaa viereisen Newcastle-under-Lymen kunnan kanssa yhtenäisen taajama-alueen, jossa asui vuonna 2011 noin 373 000 henkeä.

Stoke-on-Trent muodostettiin 31. maaliskuuta 1910 liittämällä yhteen kuusi pienempää kaupunkia: Burslem, Fenton, Hanley, Longton, Stoke-upon-Trent ja Tunstal. Vaikka Hanley ja Burslem olivat näistä elinvoimaisimmat, yhteenliittymän hallinto keskitettiin Stoke-upon-Trentiin, joka oli alueen kirkollinen keskus.

Kaupungin ympäristö tunnetaan nimellä the Potteries, sillä siellä on ollut posliinitehtaita aina 1600-luvulta lähtien – seutu on otollista posliinintuotannolle, koska sen maaperässä on runsaasti savea, savenpolttoon käytettävää hiiltä ja lasitukseen tarvittavia suolaa ja lyijyä. Vuonna 1777 käyttöön vihittiin Trentin–Merseyn kanava, joka tehosti raaka-aineiden kuljetusta Hullin ja Liverpoolin satamista tehtaisiin ja valmiiden posliinituotteiden kuljetusta tehtaista satamiin.

Stoke-on-Trent on yhä Ison-Britannian johtava posliinin tuotantoalue, ja siellä valmistetaan useita tunnettuja posliinimerkkejä, kuten Wedgwood ja Royal Doulton. Kaupungissa on toiminut keramiikan tutkimuslaitos vuodesta 1951, ja Staffordshiren yliopistossa (1970) voi opiskella keramiikan koulutusohjelmassa. Jopa kaupungin jalkapallojoukkueen Stoke City FC:n lempinimi on *The Potters* eli ’ruukuntekijät’. Posliiniteollisuuden ohella kaupungissa on metalli-, lasi- ja kumiteollisuutta.

Kuuluisia asukkaita
-------------------

* Josiah Wedgwood (1730–1795), keraamikko ja teollisuusmies, syntyi ja työskenteli kaupungissa 1700-luvulla;
* Arnold Bennett (1867–1931), kirjailija, syntyi Hanleyssä ja valitsi seudun useiden romaaniensa tapahtumapaikaksi;
* Lemmy Kilmister (1945–2015), Motörhead-rockyhtyeen laulaja-basisti, syntyi ja vietti osan lapsuudestaan kaupungissa;
* Robbie Williams (s. 1974), poplaulaja, syntyi ja vietti lapsuutensa kaupungissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Stoke-on-Trent *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 4.3.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Brinkhoff, Thomas: Stoke-on-Trent (Unitary District, West Midlands, United Kingdom) – Population Statistics, Charts, Map, Location, Weather and Web Information *City Population*. Viitattu 4.3.2019. (englanniksi)
3. 1 2  Facts and figures about Stoke-on-Trent The Potteries. Viitattu 4.3.2019. (englanniksi)
4. 1 2 3 4  All about Stoke-on-Trent in 5 minutes The Potteries. Viitattu 4.3.2019. (englanniksi)
5. ↑  Brinkhoff, Thomas: Newcastle-under-Lyme (District, United Kingdom) – Population Statistics, Charts, Map, Location, Weather and Web Information *City Population*. Viitattu 4.3.2019. (englanniksi)
6. ↑  Official Website of the Potters Stoke City FC. Viitattu 4.3.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Stoke-on-Trent** Wikimedia Commonsissa
**Vauquelin** oli Ranskan laivaston 1933 valmistunut Vauquelin-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Vauquelin-luokka (hävittäjä)*
Alus tilattiin Dunkerquesta Atelier et Chantiers de Francelta, missä köli laskettiin 13. maaliskuuta 1930. Alus laskettiin vesille 29. maaliskuuta 1931 ja otettiin palvelukseen 3. marraskuuta 1933.

Palvelus
--------

Joulukuussa 1940 alukselle asennettiin brittiläisvalmisteinen kaikuluotain. Aluksen ilmatorjuntaa vahvistettiin Norjan taisteluista saatujen kokemusten perusteella. Se muutettiin sukellusveneidentorjuntaan soveltuvaksi lisäämällä syvyyspomminheittimet neljännen savuhormin kohdalle.

Kesäkuussa 1941 alus kuljetti Syyriaan aseita ja ammuksia. Matkan aikana se vaurioitui lievästi. Se palasi heinäkuussa *Guépardin* kanssa Touloniin. Aluksen miehistö upotti aluksensa 27. marraskuuta 1942 Toulonissa annetun määräyksen mukaisesti. Se tuhoutui pelastuskelvottomaksi ja romutettiin.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Whitley, M. J. s. 41
2. ↑  Whitley, M. J. s. 42
**Or "Ori" Sasson** (hepr. ‏אור "אורי" ששון‎; s. 18. elokuuta 1990 Jerusalem) on israelilainen judoka ja olympiamitalisti.

Sasson saavutti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 pronssia yli 100 kg:n painoluokassa. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Sasson oli mukana Israelin judojoukkueessa, joka voitti sekajoukkuekilpailun pronssia. Hän osallistui myös yli 100 kg:n sarjaan, jossa hän sijoittui yhdeksänneksi.

Bakun Euroopan kisoissa 2015 hän saavutti yli 100 kg:n sarjassa hopeaa hävittyään loppuottelussa georgialaiselle Adam Okruašvilille. Hän sai samassa painoluokassa hopeaa myös Kazanin EM-kilpailuissa 2016 hävittyään finaalissa Ranskan Teddy Rinerille. Hän on sijoittunut EM-kilpailuissa lisäksi alle 100 kg:n painoluokassa viidenneksi Budapestissa 2013 sekä yli 100-kiloisissa viidenneksi Lissabonissa 2021 ja seitsemänneksi Prahassa 2020.

Sasson on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa viisi turnausvoittoa sekä sijoittunut neljä kertaa toiseksi ja viisi kertaa kolmanneksi. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hänellä on neljä turnausvoittoa, yksi kakkossija ja viisi kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kahdeksan Israelin-mestaruutta. Hän voitti makkabiadeissa 2009 kultaa alle 100 kg:n sarjassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  SASSON Or Tokyo 2020.  Arkistoitu 28.7.2021. Viitattu 2.8.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Or Sasson - Judoka *judoinside.com*. Viitattu 12.8.2021. (englanniksi)
RNZAF:n Sqn.14:n Strikemaster-kone Uudesta Seelannista.
**BAC 167 Strikemaster** on brittiläis-valmisteinen suihkumoottori-käyttöinen koulutus– ja rynnäkkökone. Se perustuu vuonna 1955 ensilentonsa lentäneeseen Hunting Percival Jet Provost suihkukoulukoneeseen.
Lutonissa Englannissa kehitetyn Strikemasterin ensilento tapahtui 26. lokakuuta 1967 Wartonissa. Mk 80 - 90 tyyppien koneyksilöitä valmistui vuoteen 1984 mennessä yhteensä 146 kappaletta. 

Koneessa on trapetsisiipi, jonka etureuna eli kohtaamispinta on lähes suora ja jättöpinta eli takareuna tätä loivempi, mikä luo hyvät hidaslento-ominaisuudet. Rolls-Royce Viper -suihkumoottori (työntövoimaltaan 14.0 kN) antaa koneen huippunopeudeksi 755 km/h. Koneen kiinteänä aseistuksena oli kaksi 7.62 mm konekivääriä, joissa molemmissa 550 patruunaa. Neljään kiinnityspisteeseen voi kiinnittää pommeja, raketteja, napalm-kanistereita enintään 1 400 kg tai konekivääri-podeja.

Strikemasterin pääkäyttäjä oli Britannian kuninkaalliset ilmavoimat, joka käytti tyyppiä vuosina 1967 - 1993. Konetyypin korvasi Britannian ilmavoimissa BAe Hawk. 
Konetyyppiä myytiin Uuteen-Seelantiin, Saudi-Arabiaan ja Keniaan. Uudessa Seelannissa tämä tyyppi korvasi De Havilland Vampiren sekä oli Douglas A-4 Skyhawkia edeltävä koulukone. Muita käyttäjämaita olivat Kuwait, Botswana, Norsunluurannikko, Singapore sekä Etelä-Jemen. Kone osallistui sotatoimiin Ecuadorin ilmavoimissa Cenepan sodassa. 

Useita lentokelpoisia koneyksilöitä on siviilikäytössä.

Käyttäjämaat
------------

 
* Botswana
* Ecuador
* Etelä-Jemen
* Kenia
* Kuwait
* Uusi-Seelanti
* Oman
* Saudi-Arabia
* Singapore
* Sudan

Lähteet
-------

### Viitteet

1. ↑   Viitattu 31.8.2021.
2. 1 2 3 4  BAC Strikemaster BAE Systems. Viitattu 6.9.2021. en
3. ↑   Viitattu 31.8.2021.
4. ↑   Viitattu 31.8.2021.
5. ↑  The Strikemaster *bacstrikemaster.co.uk*. Viitattu 6.9.2021. en

Kirjallisuutta
--------------

* Clarke, Bob. Jet Provost: The Little Plane With The Big History. Stroud, UK: Amberley Publishing Plc. 2008. ISBN 978-1-84868-097-5.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
*Tämä artikkeli käsittelee keisarillisen Japanin laivaston risteilijää. Aikaisemmasta risteilijästä on erillinen artikkeli.*

**Mogami** (jap. 最上) oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1935 valmistunut Mogami-luokan raskas risteilijä toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Mogami-luokka*
Alus tilattiin vuoden 1931 hankinnoissa Kuren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 27. lokakuuta 1931. Alus laskettiin vesille 14. maaliskuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 28. heinäkuuta 1935.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin ensimmäisen luokan reserviin Kuren laivastotukikohtaan. Alus muodosti sisaraluksena *Mikuman* kanssa Japanin 4. laivastoon 7. risteilijälaivueen (jap. sentai). Syyskuussa laivue osallistui laivastoharjoitukseen.

Vuoden 1941 alussa *Mogami* osallistui Ranskan Indokiinan miehitykseen pitäen tukikohtanaan Hainania. Japanin hyökätessä Pearl Harboriin alus suojasi vara-amiraali Jisaburo Ozawan 1. eteläiseen maihinnousulaivastoon liitetyssä laivueessaan Malakanniemimaalle lähetettyjä joukkoja. Joukot nousivat maihin Singorassa, Pattanissa ja Kota Bharussa aluksen tukiessa tykein maihinnousuja.

Joulukuussa alus osallistui sisaraluksensa *Mikuman* kanssa Sarawakin maihinnousuun Kuchingissa. Helmikuussa 1942 alus liitettiin suojaamaan Jaavan, Borneon ja Sumatran maihinnousuja. Se joutui 10. helmikuuta *Chokain* kanssa Yhdysvaltain laivaston sukellusveneen torpedohyökkäyksen kohteeksi, mutta kaikki neljä laukaistua torpedoa menivät ohi.

*Mogami* ja *Mikuma* sekä niiden suojana ollut hävittäjälaivue kohtasivat 28. helmikuuta 1942 Yhdysvaltain laivaston risteilijä *USS Houstonin* ja Australian kuninkaallisen laivaston risteilijä *HMAS Perthin*, jotka hyökkäsivät maihinnousulaivastoa vastaan. Seuranneessa Sundasalmen taistelussa kumpikin liittoutuneiden alus upotettiin samoin kuin japanilainen kuljetusalus *Ryujomaru*, jonka tuhoutuessa sai surmansa Japanin 16. armeijan komentaja kenraaliluutnantti Hitoshi Imamura.

Maaliskuussa alus oli laivueensa mukana sijoitettuna Singaporeen suojaamaan japanilaisten maihinnousuja Sumatralle sekä Andamaanien saariryhmän haltuunottamista.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two – An International Encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Whitley 1996, s. 181.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Japanese cruiser Mogami (1934) 

Mogami-luokan raskaat risteilijät

|  |
| --- |
| *Mogami* - *Mikuma* - *Suzuya* - *Kumano* |
| Edeltäjä: Takao-luokka – Seuraaja: Tone-luokka |
**Mogilnoje** (ven. Могильное) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Palkinon piirissä ja Petserin piirissä.

Maantietoa
----------

Järvi on 1,2 kilometriä pitkä ja 0,86 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on noin 60 hehtaaria. Se sijaitsee metsäalueella 14 kilometriä Palkinosta luoteeseen. Järven eteläpuolella on avosuota ja sen itäpuolella seuraa järven rantoja lyhyt harju. Järvi on autio ja sen laskuoja on suoraksi kaivettu kuivatusoja, joka yhtyy pian Kudebiin jokeen. Järven yli kulkee kahden piirin, Palkinon piirin ja Petserin piirin, välinen raja. Laskuoja virtaa Palkinon puolella.

Luontoarvoja
------------

Karttojen mukaan alueella on monia järviä, joiden välillä risteilee kävelypolkuja.

Vesistösuhteita
---------------

Mogilnoje sijaitsee Kudebin valuma-alueella. Kudeb on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Mogilnojesta lähtee laskuoja, joka yhtyy Kudebiin heti sivujoen Nalitsan alapuolella.

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4 5  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus sekä asutus on tarkistettu Google Earth-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mogilnoje (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 27.11.2019. (venäjäksi)
2. 1 2  Neuvostoajan kartta: O-35-Д, Псков (Pihkova), 1:200 000
**BAP Islay** (runkonumero SS-35) on Perun laivaston vuonna 1974 palvelukseen otettu Islay-luokan sukellusvene.

Valmistus
---------

Alus tilattiin 24. kesäkuuta 1970 Saksasta Howaldtswerke-Deutsche Werft AG:lta Kielistä, missä köli laskettiin 15. maaliskuuta 1971. Se laskettiin vesille 11. lokakuuta 1973 ja liitettiin laivastoon 29. elokuuta 1974. Nimensä se sai Perun ja Chilen laivastojen välisen 12. tammikuuta 1838 käydystä Islayn taistelusta.

Palvelus
--------

Pohjanmerellä järjestettyjen koeajojen päätyttyä alus saapui 1974 uuteen kotisatamaansa Callaoon. Oltuaan palveluksessa lähes vuosikymmenen alus modernisoitiin 1983 Kielissä.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner 1995, s. 306

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:BAP Islay (SS-35)
**Kaseiinit** (< lat. *caseus* ’juusto’) ovat fosforipitoisia proteiineja, jotka ovat maidon määrällisesti tärkein proteiiniryhmä.

Elintarvike
-----------

Raakamaito eli käsittelemätön lehmänmaito sisältää noin 33 grammaa proteiineja litraa kohti. Vesi pois lukien proteiinit ovat maidon komponenteista kolmanneksi tärkein ryhmä. Suurin osa maidon proteiineista, 26 grammaa litraa kohti eli noin 79 prosenttia, on juuri kaseiineja. Maidon kokonaismäärästä kaseiinia on noin 2,6 prosenttia. Lisäksi maito sisältää erilaisia heraproteiineja sekä rasvapallosten kalvon proteiineja.

Kaseiinit ovat tyypillisiä juuri maidolle, koska niitä syntyy nisäkkäiden maitorauhassolujen alveoleissa. Kaseiinin synteesiä ei ole tavattu muissa solutyypeissä. Kaseiinit muodostavat maidossa ryhmän, joka verkkomaisena sulkee sisäänsä rasvan ja antaa maidolle valkoisen värin. Sienimäisenä aineena kaseiini sitoo hyvin vettä.

Kaseiinit jaotellaan neljään luokkaan, jotka merkitään kreikkalaisilla kirjaimilla.
Maidon kaseiiniproteiinit ja niiden prosentuaalinen osuus maidon proteiineista ovat (suuruusjärjestyksessä):

* β-kaseiini, johon lasketaan myös γ-kaseiini – 30,8 %,
* αS1-kaseiini – 30,6 %,
* κ-kaseiini – 10,1 %,
* αS2-kaseiini – 8,0 %.

Kaseiineja käytetään nykyisin juuston valmistuksessa, mutta aiemmin niitä käytettiin myös muovin kaltaisena valmistusmateriaalina (galaliitti) ja liiman raaka-aineena.

Vaneriliima
-----------

Kaseiinia osattiin käyttää sideaineena ja liimana jo muinaisessa Egyptissä. 1930-1950-luvuilla kaseiiniliima oli yleisesti käytössä puurakenteisten lentokoneiden liimaliitoksissa. Ensimmäisten englantilaisen de Havilland Mosquito -tiedustelulentokoneiden vaneri-balsa-runko liimattiin kaseiinilla, myöhemmin keinohartseilla. Suomessa jatkosodan aikana Valtion lentokonetehtaan Myrsky-hävittäjän rakenneongelmat johtuivat osin kaseiiniliimasta. 

Kaseiinia voidaan käyttää myös temperamaalauksessa: liima on vesiliukoista noin viikon ajan, jolloin se on työstettävissä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Milk Works: Oppimateriaali: Mitä maito on?: Maidon kemiaa: Kaseiinit HAMI Hämeen ammatti-instituutti.  Arkistoitu 16.10.2013. Viitattu 3.10.2012.
2. ↑  Laalo, Kalevi: *Nappikaupasta muoviaikaan, 70 vuotta suomalaista muoviteollisuutta*, s. 20. Helsinki: Muoviyhdistys, 1990. ISBN 951-9271-23-6.
Kristuksen ylösnousemuksen katedraali, Pietari.

Pietarin taideakatemiassa opiskelleita suomalaisia 

---



 

* Hugo Backmansson
* Eero Järnefelt
* Martti Merenmaa
* Hjalmar Munsterhjelm
* Oskar Nylander
* Alfred Parland
* Ilja Repin
* Juho Rissanen
* Carl Eneas Sjöstrand
* Ossi Somma
* Robert Stigell
* Reidar Särestöniemi
* Victoria Åberg

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

**Alfred Aleksandrovitš Parland** (ven. Альфред Александрович Парланд, 12. joulukuuta 1842 – 1919) oli venäläinen arkkitehti, opettaja ja professori.

Parland kuului Venäjällä 1800-luvun loppupuolella ja 1900-luvun alussa suosittuun kansallismieliseen historiallisen kertaustyylin koulukuntaan, joka ammensi innoituksensa slaavilaisesta ja bysanttilaisesta perinteestä. Hän suunnitteli uransa aikana enimmäkseen kirkollisia rakennuksia, joista tunnetuin on Pietarissa sijaitseva Kristuksen ylösnousemuksen katedraali. Tästä rakennuksesta tuli Parlandille elämäntyö, sillä sitä rakennettiin neljännesvuosisata, ja Parland valvoi kirkon rakentamista vihkimiseen saakka 1907, minkä jälkeenkin hän vastasi sen ylläpidosta.

Muita Parlandin suunnittelemia rakennuksia on Pietarin ulkopuolella oleva Troitse-Sergijevskin luostarin kirkko, jonka Parland suunnitteli heti valmistuttuaan Pietarin keisarillisesta taideakatemiasta 1871. Hän vastasi myös Pietarhovin Znamenskajan kirkon perusparannustöistä, ja hänet valittiin jäseneksi Kazanin katedraalin restaurointia varten perustettuun työryhmään 1910–1911.

Parland sai professorin arvon vuonna 1892, ja 1905 hänet kutsuttiin taideakatemian kunniajäseneksi. Hän hoiti virkaa keisarillisen palatsin ministeriössä vastuualueenaan hovin kiinteistöt, ja hänet palkittiin uransa varrella useilla mitaleilla. Päätyönsä ohella hän opetti kreikkalaista ja roomalaista arkkitehtuuria Pietarin taideakatemiassa ja akvarellimaalausta paroni Štiglitsin oppilaitoksessa.

Parland kuoli naimattomana ja lapsettomana Pietarissa 1919. Hänet on haudattu Smolenskin hautausmaalle Pietarin Vasilinsaarelle.

Lähteet
-------

* Iisakin kirkon museon filiaalin Spas na krovi sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
|  |
| --- |
|  |
| Osa artikkelisarjaa |
| Katolinen kirkkomaittain |
| Distribution of Catholics around the world |
| Afrikka
* Angola
* Mali
* Marokko
* Mauritius
 |
| Aasia
* Japani
* Mongolia
* Thaimaa
 |
| Lähi-Itä
* Arabiemiirikunnat
* Irak
 |
| Eurooppa
* Albania
* Alankomaat
* Bulgaria
* Irlanti
* Islanti
* Kreikka
* Kypros
* Latvia
* Liechtenstein
* Liettua
* Luxemburg
* Malta
* Moldova
* Monaco
* Norja
* Pohjois-Makedonia
* Ruotsi
* Skotlanti
* Suomi
* Tanska
* Viro
 |
| Pohjois-Amerikka
* Bahama
* Dominica
* Panama
 |
| * n
* k
* m
 |

Jeesuksen Pyhän Sydämen katedraali Skopjessa.
**Katolinen kirkko Pohjois-Makedoniassa** toimii osana maailmanlaajuista katolista kirkkoa paavin ja hänen kuuriansa hengellisessä ohjauksessa.

Vuoden 2019 toukokuussa paavi Franciscus I vieraili ensimmäisenä paavina koskaan Pohjois-Makedoniassa. Hän tapasi vierailullaan Pohjois-Makedonian presidentin, minkä jälkeen hän vieraili Äiti Teresan muistomerkillä. Äiti Teresa syntyi Skopjessa nykyisen Pohjois-Makedonian alueella vuonna 1910. Myöhemmin hän vietti messun yhdessä maan katolisten kanssa, minkä jälkeen hän osallistui ekumeeniseen nuortentapahtumaan.

Organisaatio ja jäsenmäärä
--------------------------

Katolinen kirkko on jakautunut Pohjois-Makedoniassa kahteen erilliseen organisaatioon. Skopjen roomalaiskatolinen hiippakunta on suoraan osa katolista kirkkoa ja noudattavat sen latinalaista riitusta. Vuonna 2017 siihen kuului 2 seurakuntaa, joissa oli 3 678 jäsentä. Lisäksi maassa toimii Makedonian kreikkalaiskatolinen kirkko, joka toimii paavin alaisuudessa ja käyttää bysanttilaista riitusta. Heidän hiippakuntanaan toimii Strumica-Skopjen Taivaaseenotetun siunatun Neitsyt Marian eparkia. Vuonna 2018 siihen kuului 8 seurakuntaa, joissa oli 11 444 jäsentä. Piispa Kiro Stojanov toimii sekä Skopjen hiippakunnan että Strumica-Skopjen eparkian piispana. Vuoden 2017 lopussa katolisia oli maassa yhteensä noin 15 000, muodostaen 0,72% maan väestöstä.

Lähteet
-------

1. ↑  Fair, Jim: Pope Francis Offers ‘Thank Yous’ for Trip to Bulgaria and North Macedonia  8.5.2019. Zenit. Viitattu 27.6.2019. (englanniksi)
2. ↑  Castellano Lubov, Deborah: For 1st Time in History, a Roman Pontiff Visits North Macedonia  7.5.2019. Zenit. Viitattu 27.6.2019. (englanniksi)
3. ↑  Diocese of Skopje catholic-hierarchy.org. Viitattu 27.6.2019. (englanniksi)
4. ↑  Eparchy of Beata Maria Vergine Assunta in Strumica-Skopje (Macedonian) catholic-hierarchy.org. Viitattu 27.6.2019. (englanniksi)
5. ↑  Bishop Kiro Stojanov catholic-hierarchy.org. Viitattu 27.6.2019. (englanniksi)
6. ↑  Statistics of Catholic Church in Bulgaria and North Macedonia  26.4.2019. Zenit. Viitattu 27.6.2019. (englanniksi)
**Boris Berlin** (27. toukokuuta 1907 Harkova – 24. maaliskuuta 2001 Toronto) oli venäläissyntyinen, sittemmin kanadalaistunut ja uuden asuinmaansa kansalaisuuden vuonna 1931 saanut säveltäjä ja pianopedagogi. Hän opiskeli Sevastopolissa, Genevessä ja Berliinissä. Hänen opettajiaan viimeksi mainitussa kaupungissa olivat Mark Hambourg ja Leonid Kreutzer.

Berlin aloitti uransa pianistina, joka esiintyi Saksassa ja Sveitsissä, mutta keskittyi pian pianopedagogiikkaan. Hän opetti ensin Hampurissa, sittemmin The Royal Conservatory of Musicissa Torontossa (vuodesta 1928) ja Toronton yliopistossa (vuodesta 1970). Berlin kirjoitti yli kaksikymmentä pedagogista teosta. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa Louis Applebaum, Dorothy Sandler-Glick, Gwen Beamish MacMillan, Kenneth MacMillan, Bernadene Blaha, Andrew Markow, Adrienne Shannon, Christina Petrowska, Geraldine Schuster-Leder, Peter C. Simon, Lydia Wong, Rudy Toth ja Norman Amadio.

Berlin sai vuonna 2000 Kanadan ritarikunnan upseerin arvon, mutta menehtyi ennen seremoniaa, jossa arvo olisi virallisesti annettu.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Canadian Encyclopedia: Boris Berlin


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
ISS-avaruusaseman Cygnus-huoltoalus.
Rynnäkköpanssarivaunu M2 Bradleyn Bushmaster M242 -konetykki.
**Orbital ATK** on yhdysvaltalainen ilmailu-, avaruus- ja sotateollisuusalan yritys. Se muodostui helmikuussa 2015, kun Orbital Sciences Corporation ja osa Alliant Techsystemsistä fuusioituivat.

Organisaatio
------------

### Flight Systems Group

Chandlerissa Arizonassa sijaitsevaan Flight Systems Group -osaan kuuluvat Pegasus-, Minotaur- ja Antares-kantoraketit sekä kiinteän ajoaineen raketit.

### Defense Systems Group

Baltimoressa Marylandissa sijaitseva Defense Systems Group valmistaa ohjuksia, sotaelektroniikkaa ja keski- ja suuren kaliiberin ammuksia.

### Space Systems Group

Space Systems Group sijaitsee Dullesissa Virginiassa ja toimittaa satelliitteja kaupalliseen, tieteelliseen ja sotilaalliseen käyttöön. Likäksi siihen kuuluu Cygnus-avaruusalus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Wall, Mike: Orbital ATK, Merger of Orbital Sciences and ATK, Begins Operations *Space.com*.  February 10, 2015. Viitattu February 19, 2015.
2. 1 2  Berger, Brian. "Orbital ATK Org Charts Detail the Newly Merged Company", February 12, 2015. Luettu February 19, 2015.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Orbital ATK  –  2015-03-08
**Tuhlaajapoika** on vuonna 1916 valmistunut suomalainen Sven Bergvall'n käsikirjoittama ja ohjaama mykkäelokuva. Elokuva perustuu Michel Carré Jr:n elenäytelmään *L'enfant prodigue* vuodelta 1890. 

Elokuva sai ensi-iltansa 30. huhtikuuta 1916 Esplanad-teatterissa Helsingissä ja sitä esitettiin myös nimellä *Kadotettu poika*. Ensi-ilta oli Suomen autonomian ajan viimeinen kotimaisen näytelmäelokuvan ensi-ilta .

Elokuvassa nuori herra Pierrot rakastuu pyykkiä kantavaan Phrynetteen ja päätyy varastamaan yöllä isänsä säästöt ja karkaamaan tytön kanssa Pariisiin. Phrynette on kuitenkin tuhlaavainen, ja ongelmia on edessä rahojen loppuessa. 

Kuvamateriaali elokuvasta on tuhoutunut muutamaa valokuvaa lukuun ottamatta.

Näyttelijät
-----------

* Svea Peters – Rouva Pierrot
* Hjalmar Peters – Pierrot vanhempi
* Märta Hallström – Pierrot nuorempi, tuhlaajapoika
* Dorita Lazaro Knudsen – Phrynette
* Ragnar Widestedt – Parooni
* Herra Wendelbladh – Frakkipukuinen herrasmies

Muut tekijät
------------

* Karl Johansson – kuvaus ja leikkaus
* Sven Bergvall – leikkaus ja lavastus
* André Wormser – musiikki

Arviot
------

Elokuvasta tuli kohtalainen yleisömenestys, ja sitä ylistettiin myös Helsingin Sanomien ja Turun Sanomien arvioissa ja uutisoinneissa. Elokuvan taiteellisista suorituksista käytiin kuitenkin myös polemiikkia Hufvudstadsbladetin yleisönosastossa nimimerkkien ja ohjaajan Sven Bergvallin välillä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tuhlaajapoika *Elonet*. Viitattu 22.7.2020.
Kahdenlaista riisijauhoa
**Riisijauho** on valkoisesta riisistä jauhettu jauho. Se ei leipoudu eli muodosta nesteeseen yhdistettäessä ja vaivattaessa sitkeää massaa, mutta soveltuu hyvin keittojen, kastikkeiden ja jälkiruokien saostamiseen. Riisijauholla voi myös leivittää tai keittää siitä puuroa. Gluteenittomassa leivonnassa sitä voi käyttää esimerkiksi leipiin ja kekseihin. Aasialaisessa keittiössä sitä käytetään riisinuudeleiden valmistuksessa. Riisijauho on vatsassa helposti sulavaa, joten se soveltuu myös herkkävatsaisille.

Riisijauhosta ja vedestä voidaan valmistaa *riisikuoria*, jotka ovat hyvin ohuita ja läpikuultavia pikkulevyjä. Ne ovat suosittuja kiinalaisessa, thaimaalaisessa ja vietnamilaisessa keittiössä kevätkääryleiden kuorina.

Lähteet
-------

* Turtia, Kaarina: *Gastronomian sanakirja*. Helsinki: Otava, 2009. ISBN 978-951-1-18546-8.

### Viitteet

1. 1 2  Turtia s. 473.
2. ↑  Turtia s. 292 ja 473.
3. ↑  Gluteeniton hieno riisijauho Virtasalmi:  Virtasalmen Viljatuote Oy. Viitattu 28.6.2019.
4. 1 2  Riisijauho Helsinki:  Risenta AB. Viitattu 28.6.2019.
5. ↑  Turtia s. 473, hakusana riisikuoret.
**Ruohomaluri** (*Amytornis striatus*) on Australiassa elävä malureihin kuuluva varpuslintu.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Kooltaan ruohomaluri on noin 15–20 cm. Lajin selkä ja siivet ovat punaruskeat ja tiheästi valkoisen ja mustan raidoittamat. Päässä on ruskeat silmän päällystät. Ruohomalurin pyrstö on pitkä ja mustan ruskea. Linnun kurkku on valkoinen ja vatsa vaalean ruskea ja valkoisen raidoittama. Naaras ruohomalurilla on siipien alla kastanjanruskea laikku, jota koiraalla ei ole. Muuten sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Ruohomalurit sulautuvat väritykseltään hyvin elinympäristöihinsä kuiviin ruohikkoihin ja savanneille.

Elinympäristö
-------------

Ruohomaluria tavataan alueella, joka ulottuu Luoteis-Australiasta Australian kaakkoisosiin. Lajin elinympäristöä ovat avointen eukalyptusmetsien ruohoa ja pensaikkoja kasvavat pohjakerrokset, joissa esiintyy erityisesti *Triodia*-suvun heinäkasveja. Erityisesti Uuden Etelä-Walesin alueella sopivaa elinympäristöä on tuhoutunut ja ruohomalurin nimialalaji *A. s. striatus* luokitellaan siellä vaarantuneeksi.

Elintavat
---------

Ruohomalurit elävät pareittain tai joskus kolmen linnun ryhmissä. Linnuilla on noin kolmen hehtaarin kokoinen reviiri, jota ne puolustavat. Naaras rakentaa pesän elo- tai syyskuussa ruohoista ja risuista. Naaras munii kahdesta kolmeen munaa, joita se hautoo kaksi viikkoa. Pesästään poikaset lähtevät, kun niiden kuoriutumisesta on kulunut kaksi viikkoa.

Ravintonsa ruohomaluri etsii maasta. Laji syö selkärangattomia, siemeniä ja kukkia.

Lähteet
-------

1. ↑  BirdLife International: *Amytornis striatus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 25.1.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3  Striated Grasswren - profile NSW Government Department of Environment and Climate Change. Viitattu 23.5.2009. (englanniksi)
3. 1 2 3  Striated Grasswren (sandplainsubspecies) (PDF) Department for Environment and Heritage. Viitattu 23.5.2009. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q765964
* Wikispecies: Amytornis striatus
* ADW: Amytornis\_striatus
* AFD: Amytornis\_(Magnamytis)\_striatus
* Avibase: FDE6FF0793B3FEC7
* BirdLife: 22734297
* CoL: D9Q4
* BOW: strgra2
* eBird: strgra2
* GBIF: 2487541
* iNaturalist: 12110
* IRMNG: 11275425
* ITIS: 711584
* IUCN: 22734297
* NCBI: 266391
* Xeno-canto: Amytornis-striatus

 |

 |
Riiserin–Larsenin jäähylly kuvassa oranssilla.
Riiserin–Larsenin jäähylly.
**Riiserin–Larsenin jäähylly** on Etelämantereen Kuningatar Maudin maalla sijaitseva jäähylly. Sen pinta-ala on noin 477 hehtaaria, ja se kattaa noin 400 kilometrin levyisen alueen Prinsessa Märthan rannikolla Norvegia-niemen ja Lyddan-saaren välillä. Jäähyllyn pohjoisrannikolla pesii keisaripingviiniyhdyskunta, joskin yhdyskunnan koko ilmeisesti pienentyi noin viidesosalla vuosien 1987 ja 2009 välillä. Lähimmät tutkimusasemat ovat Wasa ja Aboa, jotka sijaitsevat noin 120 kilometrin päässä jäähyllystä kaakkoon. Jäähyllyyn laskeutuu kaksi suurta jäätikkövirtaa. Vuosien 2009 ja 2019 välillä jäähyllyn pinta-ala kasvoi noin 1,1 %. Se on myös pysynyt varsin vakaana, eikä siitä ole irronnut juuri jäävuoria.

Lähteet
-------

1. ↑  BirdLife Data Zone *datazone.birdlife.org*. Viitattu 3.5.2023.
2. ↑  Kleiner, Thomas & Humbert, Angelika: Numerical simulations of major ice streams in Western Dronning Maud Land, Antarctica, under wet and dry basal conditions.  *Journal of Glaciology*, 2014, 60. vsk, nro 220, s. 215–232. doi:10.3189/2014JoG13J006. ISSN 0022-1430. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi)
3. ↑  Andreasen, Julia R. Hogg, Anna E. & Selley, Heather L.: Change in Antarctic Ice Shelf Area from 2009 to 2019.  *EGUsphere*, 1.11.2022, s. 1–21. doi:10.5194/egusphere-2022-1087. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi)