Dmitri Pavlov vuonna 1938.
**Dmitri Grigorjevitš Pavlov** (ven. Дми́трий Григо́рьевич Па́влов; 4. marraskuuta (J: 23. lokakuuta) 1897 Vonjuh, Kostroman kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 22. heinäkuuta 1941 Kommunarka, Moskovan alue, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen kenraali, joka toimi toisen maailmansodan aikana Neuvostoliiton länsirintaman ensimmäisenä komentajana yhdeksän päivää kesäkuussa 1941. Koska hän ei onnistunut pysäyttämään Saksan hyökkäystä, hänet tuomittiin kuolemaan petturina ja teloitettiin.

Pavlov syntyi vuonna 1897 Kostroman kuvernementissa venäläiseen talonpoikaisperheeseen. Hän liittyi vapaaehtoisena Venäjän keisarilliseen armeijaan vuonna 1914 ja osallistui ensimmäiseen maailmansotaan, jonka kuluessa hänet ylennettiin vanhemmaksi aliupseeriksi. Hän jäi vuonna 1916 saksalaisten sotavangiksi ja palasi Venäjälle tammikuussa 1919. Hän liittyi samana vuonna kommunistiseen puolueeseen ja puna-armeijaan, jonka riveissä hän osallistui Venäjän sisällissotaan. Pavlov palveli muun muassa Turkestanissa ja suoritti Omskin sotakoulun vuonna 1922 sekä Frunzen sotilasakatemian vuonna 1928. Hän osallistui vuoden 1929 Kiinan–Neuvostoliiton rajasotaan ja toimi sen jälkeen rykmentinkomentajana. Vuosina 1936–1937 hän komensi Espanjan sisällissotaan osallistuneiden kansainvälisten prikaatien panssariprikaatia, joka osallistui Madridin puolustukseen. Hänelle myönnettiin 1937 Neuvostoliiton sankarin arvonimi. Marraskuusta 1937 alkaen hän oli puna-armeijan moottori- ja panssariosaston johtaja, ja vuonna 1938 hänestä tuli ylimmän sotaneuvoston jäsen. Vuonna 1937 hänet valittin Neuvostoliiton korkeimman neuvoston jäseneksi ja vuonna 1939 hänestä tuli NKP:n keskuskomitean ehdokasjäsen.

Pavlov osallistui vuoden 1939 Halhin-Golin taisteluihin ja komensi talvisodassa reservijoukkoja. Heinäkuussa 1940 hänet nimitettiin Valko-Venäjän sotilaspiirin (heinäkuusta 1940 alkaen läntinen sotilaspiiri) komentajaksi. Hän sai helmikuussa 1941 armeijakenraalin arvon. Saksan hyökkäyksen alkaessa 22. kesäkuuta 1941 Pavlov sai komentoonsa läntisen rintaman, joka ulottui Liettuan etelärajalta Pripetille. Suurhyökkäykseen valmistautumattomana hän kärsi heti sodan ensi päivinä massiivisia tappioita, ja jäljelle jääneet joukot joutuivat perääntymään viikossa yli 350 kilometriä välttääkseen saarroksiin joutumisen. Pavlov erotettiin 30. kesäkuuta tehtävästään ja kutsuttiin Moskovaan, jossa hänet pidätettiin 4. heinäkuuta. Häntä vastaan nostettiin syyte, jonka mukaan hän oli kuulunut neuvostovastaiseen salaliittoon ja romahduttanut tahallaan rintaman. Korkeimman oikeuden sotakollegio tuomitsi hänet kuolemaan 22. heinäkuuta ja hänet teloitettiin samana päivänä. Samassa yhteydessä tuomittiin hänen esikuntapäällikkönsä Vladimir Klimovskih, viestintäpäällikkö Andrei Grigorjev ja 4. armeijan komentaja Aleksandr Korobkov.

Pavlov rehabilitoitiin vuonna 1957.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Дмитрий Григорьевич Павлов (venäjäksi) Hrono.ru. Viitattu 17.5.2020.
2. ↑  Герои страны
3. 1 2  Dmitry Pavlov (englanniksi) Spartacus Educational (John Simkin). Viitattu 17.5.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |