recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Elassónan maanjäristys 2021** oli maanjäristys, joka tapahtui Kreikassa 3. maaliskuuta 2021 kello 12.16 paikallista aikaa. Sen keskus sijaitsi Thessaliassa lähellä Elassónaa ja Týrnavosta ja se vaikutti myös muun muassa Lárisassa. Maanjäristyksen magnitudi oli 6,3 ja intensiteetti IX, ja se tapahtui noin 10 kilometrin syvyydessä.

Järistys kesti ainakin 15 sekuntia ja tuntui suuressa osassa Keski- ja Pohjois-Kreikkaa. Järistystä seurasi useita jälkijäristyksiä, joista voimakkaimmat olivat 5,9 magnitudin järistys 4. maaliskuuta kello 20.36 ja 5,5 magnitudin järistys samana päivänä kello 21.23. Lisää 4–5 magnitudin järistyksiä tapahtui vielä 12. ja 15. maaliskuuta. 16. maaliskuuta mennessä oli havaittu yhteensä noin 200 jälkijäristystä. Koko maanjäristyssarjan voidaan katsoa alkaneen jo 28. helmikuuta, ja siihen kuului yli 1 000 järistystä. Järistyksessä kuoli yksi ihminen ja loukkaantui kolme.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Earthquakes: Greece NOAA – National Centers for Environmental Information. Viitattu 6.9.2021.
2. 1 2  Significant Earthquake Information NOAA – National Centers for Environmental Information. Viitattu 6.9.2021.
3. 1 2 3  Λάρισα: Όταν o χρόνος σταμάτησε με το χτύπημα του εγκέλαδου στις 3 Μαρτίου 2021 *OnLarissa*.  21.3.2021. Viitattu 6.9.2021.
4. ↑  Σεισμός 6 Ρίχτερ στη Θεσσαλία - Αισθητός σε πολλές περιοχές *Πρώτο Θέμα*.  3.3.2021. Viitattu 6.9.2021.
Maakunnan jako yhdeksään piirikuntaan.
**Rif Dimašq** (arab. ريف دمشق‎) on yksi Syyrian neljästätoista maakunnasta ja se sijaitsee maan lounaisosassa. Se on hallintokeskustaan Damaskosta (Rif Dimašq) ympäröivä "maaseutumaakunta"; Damaskos muodostaa oman, itsenäisen maakuntatason hallintoalueensa.

Maakunnan pinta-ala on 18 032 neliökilomatriä. Asukasluku oli 2 273 074 (2004 väestönlaskenta), tai 2 836 000 (31.12.2011 arvio).

Maakunnan hallintokeskus on pääkaupunki Damaskos, joka jää Rif Dimašqin maakunnan sisälle erillisenä maakuntatason hallintoalueena. Rif Dimašqin maakunta rajautuu kaakossa Jordaniaan. Etelässä naapurina ovat As-Suwaydan ja Dar'an maakunnat, lännessä Israelin miehittämä Kuneitran maakunta, luoteessa Libanon ja pohjoisessa Homsin maakuntaan.

Aluehallinnon toisella tasolla maakunta jakautuu piirikuntiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Syrian Arab Rapublic: Other (Total Population by Governorate 2011 according to civil affairs records, and Estimates of population by governorate 12/2011 according to Central Bureau Of Statistics. Tiedot syr\_pop\_2011.xls -tiedostossa.)  31.12.2011. humanitarianresponse.info. Viitattu 6.10.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Thomas Brinkhoff: Syria Citypopulation.de. Viitattu 11.9.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rif Dimašqin maakunta** Wikimedia Commonsissa

Syyrian maakunnat

* Aleppo
* As-Suwayda
* Damaskos
* Dar'a
* Dayr az-Zawr
* Hama
* Hasaka
* Homs
* Idlib
* Latakia
* Qunaytra
* Raqqa
* Rif Dimašq
* Tartus
**Joana Ramos** (s. 16. tammikuuta 1982) on portugalilainen judoka.

Ramos sai pronssia alle 23-vuotiaiden EM-kilpailujen 52 kg:n sarjassa Ljubljanassa 2004. Hän sijoittui seitsemänneksi 57 kg:n painoluokassa Lissabonin EM-kilpailuissa 2008 ja samalle sijalle 52-kiloisissa Tokion MM-kilpailuissa 2010. Hän sai EM-hopeaa 52 kg:n painoluokassa Istanbulissa 2011 hävittyään loppuottelussa ranskalaiselle Pénélope Bonnalle. Pariisin MM-kilpailuissa 2011 hän oli samassa sarjassa viides ja Tšeljabinskin EM-kilpailuissa 2012 seitsemäs. Varsovan EM-kilpailuissa 2017 hän saavutti 52-kiloisissa pronssia. Hän saavutti Minskin Euroopan kisoissa 2019 hopeaa sekajoukkuekilpailussa. Saman vuoden Tokion MM-kilpailuissa hän oli 52-kiloisissa viides.

Ramos on saavuttanut maailmancup- ja Continental Open -kilpailuissa yhden voiton, viisi kakkossijaa ja viisi kolmossijaa. Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa hänellä on kolme turnausvoittoa, kolme kakkossijaa ja kuusi kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kuusi Portugalin-mestaruutta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Joana Ramos *judoinside.com*. Viitattu 21.11.2020. (englanniksi)
**Rif** (tamazight: *Arif*, جبال الريف) on Marokon pohjoisosassa Välimeren rannikolla sijaitseva maantieteellinen alue, joka käsittää pääosin vuoristoa. Se kuuluu Orientalin, Taza-Al Hoceima-Taounaten ja Tangier-Tetouan hallintoalueisiin.

Rifin väestö koostuu suurimmaksi osaksi eri berberiheimoista ja asukkaita alueella on noin neljä miljoonaa. Merkittävimpiä kaupunkeja ovat Al Hoceima, Nador ja Tanger sekä Espanjalle kuuluvat Melilla ja Ceuta. Rifin vuoristoseutu tunnetaan merkittävänä kannabiksen viljelyalueena.

Ennen Marokon vuonna 1956 tapahtunutta itsenäistymistä Rif oli osa Espanjan Marokkoa. Vuosina 1921–1926 alueella toimi Rifin tasavalta, joka kuitenkin kukistui berberien Espanjaa ja Ranskaa vastaan käymässä Rifin sodassa. Myös nykyään toimii Rifin itsenäisyyttä ajava liike Rif Independent Movement.

Lähteet
-------

1. ↑  Rif Encyclopaedia Britannica. Viitattu 7.4.2014.
2. ↑  Cannabis culture thriving in Morocco’s Rif Mountains  28.5.2013. Middle East Online.  Arkistoitu 8.4.2014. Viitattu 7.4.2014.
3. ↑  Thomas, Steven: "Timeline for the Third Rif War 1920-25" Steven's Balagan Spanish and Portuguese Military History. Viitattu 7.4.2014.
4. ↑  Rif Independent Movement Viitattu 7.4.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rif** Wikimedia Commonsissa
Kattilan rauhoitusalue

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
30 kilometriä Kaprionlahdesta lounaaseen, ja siihen kuuluvat Koppananjärvi, Syväjärvi, Paapinajärvi, Haapalanjärvi ja Palokkaanjärvi.Venäjä |
| Pinta-ala | 
12 100 hehtaaria |

Hallinto| Nimi alkuperäiskielellä | 
ven. Котельский заказник |
| Tyyppi | 
Venäjän federaation valtiolliset luonnonsuojelualueetView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
1976View and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Kattilan rauhoitusalue** (ven. Котельский заказник, *Kotelski zakaznik*) on aluetason luonnonsuojelualue Leningradin alueen Jaaman piirissä Venäjällä. Sen pinta-ala on 12 100 hehtaaria, josta järviä on 3 000 hehtaaria ja Suomenlahden vesialuetta 50 hehtaaria.

Rauhoitusalue on perustettu vuonna 1976. Sitä hallinnoivat Leningradin aluehallitus ja LOGU "Rakovyje ozjora" (ven. ЛОГУ «Раковые озёра»). Rauhoitusalueen tavoitteena on pohjoisimpien tammimetsien, vanhojen havumetsien sekä harvinaisten kasvi- ja eläinlajien suojelu, jääkauden muovaaman maiseman, järvien ekosysteemien sekä luonnon monimuotoisuuden säilyttäminen. Rauhoitusalue ulottuu 30 kilometriä Kaprionlahdesta lounaaseen, ja siihen kuuluvat Koppananjärvi, Syväjärvi, Paapinajärvi, Haapalanjärvi ja Palokkaanjärvi. Alueen sisällä sijaitsevat Järvikoiskylä sekä Kjamišin asemanseudun taajama (ven. Кямиши). Läheisin suurempi asutuskeskus on Kattilan kylä 5 kilometriä rauhoitusalueesta itään.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kattilan rauhoitusalue** Wikimedia Commonsissa

* Kattilan rauhoitusalue Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa (venäjäksi)
**Brabantinhevonen** on Belgiasta kotoisin oleva kylmäverinen hevosrotu.

Ominaisuudet
------------

Brabantinhevonen on hyvin raskasrakenteinen. Pää on suhteellisen pieni, kaula lyhyt ja lihaksikas, lavat ja lautaset hyvin kookkaat ja voimakkaat. Jalat ovat lyhyet ja vuohiskarvat lyhyehköt. Liikkeet ovat lyhyet ja töksähtävät. Väritys on yleensä rautias tai rautiaanpäistärikkö. Luonne on hyvin aulis. Säkäkorkeus voi olla 160-173 cm.

Historia
--------

Brabantinhevonen tunnettiin keskiajalla flanderinhevosena ja se vaikutti tärkeiden brittiläisten kylmäverirotujen, shiren- ja clydesdalenhevosen ja suffolk punchin kehittymiseen. 1800-luvun loppuun asti rodussa oli kolme tyyppiä: Mehaignen kolossaalinen, Dendren suuri ja Nivellesin harmaa hevonen. 1900-luvun alussa tyypit olivat kuitenkin muuttuneet samanlaisiksi. Rodun kantakirja perustettiin Belgiassa vuonna 1855. Ennen koneellistumista rotua vietiin kaikkialle Eurooppaan ja Amerikkaan. Toisen maailmansodan jälkeen rotu on käynyt harvalukuiseksi, joskin sitä kasvatetaan yhä lihantuotantoon.

Brabantinhevonen on ollut hyvin suosittu Yhdysvalloissa ja sille perustettiinkin paikallinen kantakirja vuonna 1887. Sittemmin amerikkalainen kanta on muuttunut belgialaista piirteiltään hienostuneemmaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pickeral, Tamsin: *The Encyclopedia of Horses & Ponies*, s. 246. Dempsey Parr, 1999. ISBN 1-84084-506-6. (englanniksi)
**Antilooppijänis** (*Lepus alleni*) on pohjoisamerikkalainen jänislaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Antilooppijänis kasvaa 45–60 sentin pituiseksi, jonka jatkeeksi vielä 2,5–10 sentin pituinen häntä. Jäniksen etujalat kasvavat 10–20-senttisiksi ja takajalat 20–30-senttisiksi. Nimensä jänis on saanut jalkojensa mukaan, tarkemmin sanoen afrikkalaisten nopeasti liikkuvien ja loikkivien antilooppien mukaan. Jäniksen korvat kasvavat 5–20-senttisiksi. Korvien tehtävänä ei ole ainoastaan kuulon tehostaminen, vaan myös lämmönsäätely.

Levinneisyys
------------

Ensisijaisesti antilooppijänistä tavataan Yhdysvaltojen lounaisosissa. Tiheimmiten se elää Arizonan osavaltiossa, mutta laji on levinnyt myös New Mexicoon, Kaakkois-Kaliforniaan sekä osittain myös pohjoiseen Meksikoon. Elinympäristöiksi antilooppijänikselle kelpaavat hyvin erilaiset asuinalueet. Sitä tavataan ruohoisilta kukkuloilta tai tasangoilta. Niitä elää kuitenkin myös Yhdysvaltojen lounaisosien aavikoilla sekä kaupungistuneilla alueilla, johon ne ovat sopeutuneet hyvin.

Elintavat
---------

Antilooppijänis on yöeläin ja ruokailee lähinnä myöhään illalla ja varhain aamulla. Se on hiljainen eläin, joka harvoin ääntelee lukuun ottamatta huutoa sen ollessa hädässä. Kolojen kaivamisen sijaan se vaaran uhatessa luottaa ennemmin nopeaan juoksutaitoonsa. Erikoista antilooppijäniksessä on se, että se voi antaa signaaleja antilooppien tavoin nostamalla takapuolensa valkoisia karvoja. Näitä signaaleja annetaan silloin, kun jänis juoksee saalistajaa karkuun.

Sadekausina, joita on kaksi vuodessa, jänis syö tuoretta heinää. Kuivina kausina ravinto koostuu kaktuksesta ja mesquite-pensaasta. Veden juonti on jänikselle lähes tarpeetonta, sillä se saa kaiken tarvitsemansa nesteen syömistään aavikkokasveista.

Lisääntyminen
-------------

Naaraat synnyttävät usein alle vuoden ikäisinä, ja lisääntyminen jatkuu vuoden ympäri. Pesue syntyy joka vuosi ja pesueen koko on 2–4 poikasta.

Alalajit
--------

Antilooppijäniksellä on kaksi alalajia:

* *Lepus alleni alleni*
* *Lepus alleni tiburonensis*

Lähteet
-------

1. ↑  Mexican Association for Conservation and Study of Lagomorphs (AMCELA), Romero Malpica, F.J. & Rangel Cordero, H.: *Lepus alleni* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.1*.  2008. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 2.7.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q577630
* Wikispecies: Lepus alleni
* ADW: Lepus\_alleni
* CoL: 6Q29B
* EoL: 118139
* Fossilworks: 47635
* GBIF: 2436708
* iNaturalist: 43131
* IRMNG: 10197754
* ITIS: 180114
* IUCN: 41272
* MSW: 13500109
* NatureServe: 2.106344
* NCBI: 62617

 |

 |
**Kattilajärvi** on läpivirtausjärvi Lieksanjoen varrella Lieksan itäosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 1,1 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 93 kilometriä pohjoiskoilliseen. Kattilajärvi sijaitsee Ruunaan retkeilyalueen länsiosassa.

Maantiede
---------

Kattilajärvi on kaakkois–luoteissuuntainen. Järven muodon määrittää kaakkoon suuntaava Naukuniemi, jonka lounaispuolella sijaitsee Kattilajärven länsiosan Kattilalampi ja Valkamolahti sekä koillispuolella Airovirta ja Naukulahti. Naukuniemen kaakkoispuolella levittäytyy noin puolen neliökilometrin laajuinen järvenselkä, johon Lieksanjoki laskee idästä Neitijärveltä (132,8 metriä mpy) ja jonka eteläkolkasta joki jatkuu Kattilakosken kautta etelään Murroojärvelle (130,2 metriä mpy). Kattilajärven syvin kohta, 19 metriä, sijaitsee järven itäosassa. Järven pohjoisimmat osat ovat matalia.

Kattilajärvessä sijaitsee yksitoista pientä saarta.

Kattilajärven vesitilavuus on 6 760 000 kuutiometriä.

Kattilajärvi (04.491.1.007) kuuluu Neitijärven alueeseen (04.491), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Ruunaanjoen valuma-alue (04.49) ja ensimmäinen jakovaihe Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Neitijärven alueella on 13 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Neitijärvi on laajin. Kattilajärvi on toiseksi laajin ja Murroojärvi kolmanneksi laajin.

Lieksan Kattilajärvi on laajin Suomen kymmenestä vähintään hehtaarin laajuisesta Kattilajärvestä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kattilajärvi, vakavesi, Lieksa
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 22.2.2022.
3. ↑  Kattilajärvi. Järviwiki. Viitattu 22.2.2022.
4. ↑  Neitijärven alue (04.491). Järviwiki. Viitattu 22.2.2022.
5. ↑  Kattilajärvi. Järviwiki. Viitattu 22.2.2022.
**Mil Mi-14** (ven. Миль Ми-14, Nato-raportointinimi *Haze*) on neuvostoliitossa suunniteltu ja valmistettu sukellusveneentorjuntahelikopteri, joka pohjautuu saman tehtaan Mil Mi-8 -kuljetushelikopteriin.

Suunnittelu ja valmistus
------------------------

Helikopterista on valmistettu sekä sukellusveneiden- ja miinantorjunta että pelastus- ja etsintäversiot. Sen voimanlähteenä on kaksi turboahdettua Klimov TV3-117MT -moottoria, ja siinä on veneenkaltainen runkorakenne, kuten SH-3 Sea King -helikopterissa. Rungon etuosassa on kellukkeet, ja lisäksi kopterissa on nostettavat laskutelineet. Mallia voi käyttää horisontin takaiseen maalin tunnistukseen, ohjusten maaliinohjaukseen sekä etsintä- ja pelastuspalveluun. Koneessa on pommikuilu sukellusveneidentorjuntaan tarkoitetuille torpedoille ja syvyyspommeille sekä muille merimaaleja vastaan tarkoitetuille asejärjestelmille.

Versiot
-------

Libyan ilmavoimat Mi-14
Georgialainen Mi-14
Puolan merivoimat Mi-14PŁ Radomin ilmailunäyttelyssä 2005
V-14
Mallin prototyyppi.
Mi-14PL (NATO - Haze-A)
Sukellusveneentorjuntahelikopteri varustuksenaan hinattava APM-60 MAD, OKA-2 poijut ja laskettava tyypin 12-M etsintätutka, aseistuksena yksi AT-1 tai APR-2 torpedo, yksi *Skat* ydinkärjellä varustettu syvyyspommi, kahdeksan perinteistä syvyyspommia.
Mi-14PL *Strike*
Mi-14PL:n aseistettu versio, varustettu AS-7 Kerry merimaaliohjuksin.
Mi-14PLM
paranneltu sukellusveneentorjuntaversio.
Mi-14PŁ
Puolalainen versio nimi Mi-14PL kopterille. Tunnetaan myös nimellä **Mi-14PW**.
Mi-14BT (NATO - Haze-B)
Miinanraivaushelikopteri.
Mi-14PS (NATO - Haze-C)
Etsintä- ja pelastuspalveluhelikopteri varusteinaan etsintävalo ja liukuovi vinsseineen.
Mi-14PX
Puolan merivoimien koulutuskäyttöön suunniteltu etsintä- ja pelastuspalveluhelikopteri. Yksi Mi-17PL helikopteri muutettu tällaiseksi poistamalla ASW varustus.
Mi-14PZh
Palontorjuntaversio Mi-14BT helikopterista.
Mi-14PZh *Eliminator III*
Palontorjuntaversio Mi-14BT helikopterista.
Mi-14GP
Siviilimarkkinoille tarkoitettu versio.
Mi-14P
24-paikkainen kuljetushelikopteri.

Käyttö
------

Vuoteen 1991 mennessä noin 230 konetta luovutettu asiakkaille. Neuvostoliiton ohella toimitettu muun muassa Bulgariaan, Kuubaan, Itä-Saksaan, Pohjois-Koreaan, Libyaan, Puolaan, Syyriaan ja Jugoslaviaan.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Mil Mi-14
**Antimonipentakloridi** eli **antimoni(V)kloridi** (SbCl5) on antimonin ja kloorin muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää kloorausreagenssina orgaanisen ja epäorgaanisen kemian synteeseissä.

Ominaisuudet
------------

Antimonipentakloridi on puhtaana huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä. Yhdisteessä on usein liuenneena klooria, joka aiheuttaa keltaisen värin. Antimonipentakloridi reagoi veden kanssa, jolloin muodostuu vetyklorideja ja antimonin hydratoituneita oksideja, joita kutsutaan antimonihapoksi. Aine liukenee kloroformiin ja tetrakloorimetaaniin. Kuumennetaessa yhdistettä 140 °C:n lämpötilaan se hajoaa antimonitrikloridiksi ja klooriksi. Antimonipentakloridi on vahva Lewis-happo ja muodostaa komplekseja Lewis-emästen kanssa. esimerkiksi kloridi-ionien kanssa muodostuu heksakloroantimonaatti-ioni ([SbCl6]-).

Valmistus ja käyttö
-------------------

Antimonipentakloridia valmistetaan sulan antimonitrikloridin ja kloorin välisellä reaktiolla. Tuote puhdistetaan tislaamalla alennetussa paineessa. Myös antimonin tai antimonin oksidien ja sulfidien kloorausta voidaan käyttää.

SbCl3 + Cl2 → SbCl5
Antimonipentakloridi reagoi monien epäorgaanisten ja orgaanisten yhdisteiden kanssa klooraten ne. Tärkein yhdisteen käyttökohde onkin klooraavana reagenssina kemiallisissa synteeseissä. Yhdistettä käytetään myös katalyyttinä Friedel–Crafts-reaktioissa, isomeroinneissa ja polymerointireaktioissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Karamäki, E. M.: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 236. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. 1 2 3  Leon D. Freedman, G. O. Doak, G. Gilbert Long, Tariq Mahmood & Charles B. Lindhal: *Antimony Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 25.5.2018
3. 1 2 3  Sabina C. Grund, Kunibert Hanusch, Hans J. Breunig & Hans Uwe Wolf: *Antimony and Antimony Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2006. Viitattu 25.5.2018
4. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 83. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
5. 1 2  Egon Wiberg, Nils Wiberg, Arnold Frederick Holleman: *Inorganic chemistry*, s. 1444. Academic Press, 2001. ISBN 978-0-12-352651-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 25.5.2018). (englanniksi)
James Manby Gully 1860-luvulla.
**James Manby Gully** (14. maaliskuuta 1808 – 1883) oli brittiläinen lääkäri. Hän oli hydroterapian*selvennä* kannattaja. Hän perusti Great Malverniin suositun hydroterapiaklinikan, jossa kävivät vesihoidossa monet aikansa kuuluisuudet kuten Alfred Tennyson, Florence Nightingale ja Charles Darwin. Gully oli syntynyt Kingstonissa, Jamaikalla. Hän kävi koulunsa Liverpoolissa ja valmistui lääkäriksi Edinburghin yliopistosta vuonna 1829. Hän kannatti naisten äänioikeutta ja raittiusliikettä ja oli kiinnostunut homeopaattisista terapioista ja selvänäköisyydestä.

Gullyn klinikan hoitoihin kuului tiukka päiväohjelma, kylmiä kääreitä, suihkuja ja reipasta liikuntaa raittiissa ilmassa. Ruokavalio oli rajoitettu ja alkoholin nauttiminen kielletty.

Lähteet
-------

1. ↑  James Manby Gully 1808 – 1883 (Arkistoitu – Internet Archive) Sue Young Homeopathy Website
2. ↑  Taking the waters in Malvern


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Etelänhopeatäplä** (*Argynnis laodice*) on täpläperhosten heimoon kuuluva suurehko päiväperhonen.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Etelänhopeatäplän siipien kärkiväli on noin 48–62 mm. Naaraat ovat keskimäärin koiraita kookkaampia. Koiraan siipien yläpinnan pohjaväri on kirkkaan kellanruskea, missä on suuritäpläisiä mustia kirjauksia. Takasiiven alapinnan tyvi on vaalean oliivinvihreä, jossa on ruskeita juovia. Valkoinen katkonainen poikkijuova erottaa sen ulommasta osasta, jonka pohjaväri on violetinruskea. Naaraan siipien yläpinnan pohjaväri on vaaleampi kuin koirailla.

Levinneisyys
------------

Etelänhopeatäplän levinneisyys ulottuu Itä-Euroopasta (Baltian maat, Puola, Unkari) Aasiaan Länsi-Kiinaan ja Assamiin. Suomessa lajia tavataan harvinaisena vaeltajana etelärannikon läheisyydessä. Joitakin havaintoja on kauempaa sisämaasta, pohjoisin Leppävirralta. Laji on saattanut talvehtia Suomessa joinakin vuosina. Suomea lähin pysyvä kanta on Virossa, ja vaellusta Suomeen on tapahtunut vuosina, jolloin lajia on ollut runsaasti Suomenlahden eteläpuolella. Etelänhopeatäplän menestymistä Suomessa rajoittaa todennäköisesti talvien kylmyyden sijaan niiden sateisuus.

Elinympäristö
-------------

Etelänhopeatäplän elinympäristöä ovat esimerkiksi metsänaukeat, metsänreunat ja puutarhat.

Lentoaika ja elintavat
----------------------

Etelänhopeatäplän lentoaika on yleensä heinä–elokuussa. Suomessa vaeltavia yksilöitä on tavattu yleensä heinäkuun lopulla ja elokuun alkupuolella. Laji talvehtii keskenkasvuisena toukkana.

Ravintokasvi
------------

Toukan ravintokasveja ovat orvokit (*Viola*).

Lähteet
-------

* Olli Marttila, Tari Haahtela, Hannu Aarnio, Pekka Ojalainen: *Suomen päiväperhoset*. Tekijät ja Kirjayhtymä Oy, 1990. ISBN 951-26-3471-6.
* Lionel G. Higgins, Norman D. Riley, suom. Olavi Sotavalta: *Euroopan päiväperhoset*. Kustannusosakeyhtiö Tammi, 1973. ISBN 951-30-2311-7.
* P. Pakkanen: Etelänhopeatäplä (*Argynnis laodice*)

Aiheesta muualla
----------------

* LuontoPortti: Etelänhopeatäplä (*Argynnis laodice*)
* Suomen Perhoset: Etelänhopeatäplä
* UniProt, Taxonomy: Argynnis laodice (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Argynnis laodice | 
* Wikidata: Q247173
* Wikispecies: Argynnis laodice
* BioLib: 51544
* BOLD: 83220
* CoL: 93QRN
* EUNIS: 91050
* Fauna Europaea: 441762
* Fauna Europaea (new): 8485cd27-6c78-405a-bd7b-878b04bf2b72
* GBIF: 4535445
* iNaturalist: 484082
* NCBI: 405016

 |
|  |
| Papilio laodice | 
* Wikidata: Q109585133
* CoL: 9568B
* GBIF: 4535446

 |

 |
**Antimetaboliitti** on lääkeaine, joka yleisesti ottaen estää taikka hidastaa ihmisruumin elimistön aineenvaihduntaa eli metaboliaa. Tavallisimmin käyttötarkoitukset liittyvät erinäisten syöpäsairauksien hoitoon ja elinsiirron jälkeisen solujen hyljinnän estämiseen. Elinsiirron jälkeisessä hyljinnässä elävä ihmisen keho alkaa vastustaa vieraaksi tunkeilijaksi kokemiaan soluja. Nämä solut on saatu joko elävältä taikka kuolleelta elinluovuttajalta.

Syövän hoidossa antimetaboliittisen lääkeaineen vaikutus perustuu kiihtyneitten syöpäsolujen jakautumisen ja lisääntymisen vähentämiseen. Monissa syöpäsairauksissa, varsinkin verisyövissä, epämuodostuneet solut villiintyvät ja lisääntyvät runsain mitoin eli normaalia soluntuotantoa huomattavasti nopeammin.

Katso myös
----------

* Aineenvaihdunta
* Elinsiirto
* Syöpä

Lähteet
-------

* Vartiainen Ilmari, SHKS – WSOY, 1960: *Lääkeaineoppi - Farmakologia*. Helsinki, Porvoo. s. 182–183.

### Viitteet

1. ↑  Antimetabolites as Chemotherapy Agents. Viitattu 10.6.2019.
**Henkilöstöjohdon ryhmä ry Henry** on riippumaton, valtakunnallisesti toimiva henkilöstöjohdon ja -ammattilaisten yhdistys. 

Yhdistyksellä on lähes 3000 jäsentä*lähde?*, jotka työskentelevät erikokoisissa suomalaisissa teollisuus- ja palveluyrityksissä sekä julkishallinnon organisaatioissa henkilöstön johtamisen ja kehittämisen parissa. Henry:n tarkoituksena on edistää jäsenten ammattitaitoa ja mahdollisuuksia keskinäiseen vuorovaikutukseen. 

Yhdistys järjestää jäsenilleen erilaisia ammattillisia koulutustilaisuuksia sekä kaikille avoimen Henry Foorumi-tapahtuman. Lisäksi Henry on toiminut jo vuodesta 2003 järjestettyjen Uudista ja uudistu -messujen organisoijana*lähde?*. 

Toimintamuodoltaan Henry on aatteellinen ja riippumaton yhdistys. Taloudelliset tuotot kertyvät sekä henkilö- ja kannatusjäsenmaksuista että koulutuspalvelujen, julkaisujen ja muiden palvelujen myynnistä. Yhdistys omistaa Henrietta Oy -nimisen osakeyhtiön, joka järjestää henkilöstöalan messutapahtumia, maksullisia seminaareja, konferensseja ja tilaisuuksia henkilöstö- ja kehittämisalan ammattilaisille.

Aiheesta muualla
----------------

* Henry ry:n sivusto
**Joseph "Joe" William Baksi** (14. tammikuuta 1922, Kulpmont, Pennsylvania, Yhdysvallat – 6. elokuuta, 1977, Albany, New York, Yhdysvallat ) oli amerikkalainen 1940-luvun raskaansarjan nyrkkeilijä, jonka vanhemmat olivat slovakkisiirtolaisia.

Ammattilaisuuden alkuvuodet
---------------------------

Joe Baksi aloitti ammattilaisnyrkkeilyn vuonna 1940 nyrkkeillen voitokkaasti ensimmäisenä vuonna kymmenen ottelua. Yksi voitto tuli tulevan näyttelijän Jack Palancen kanssa (käytti ottelussa taiteilijanimeä *Jack Brazzo*) käydyssä nelieräisessä ottelussa. Seuraavana vuonna hän otteli jo suuremmilla areenoilla ja useampieräisiä eli pääosin kuusieräisiä otteluita. Óteltuaan 11 ottelua vuonna 1941 hän hävisi ensimmäisen kerran.

Ammattilaisuuden huippuvuodet
-----------------------------

Vuoden 1941 jälkeen hän jatkoi uraansa voitokkaasti, kunnes helmikuussa 1944 kohtasi Tami Mauriellon, jonka hän löi kanveesiin 1. erässä ja voitti hänet 10-eräisessä ottelussa pistein. Tässä vaiheessa Baksi oli noussut *The Ringin* listalla sijalla 6. Seuraavaksi hän kohtasi vuoden 1944 aikana Lee Savoldin kolmessa ottelussa, joista hän voitti kaksi. Sen jälkeen vastustajat olivat nimekkäämpiä, joista hän sai voiton Gunnar Bärlundista ja Lou Novasta, mutta hävisi Lee Omalle ja Jersey Joe Walcottille. *The Ringin* listalla sijoitus Baksin uran paras eli 4.

Vuoden 1946 aikana Baksi siirtyi ottelemaan Eurooppaan, jossa hän kohtasi voitokkaasti Freddie Millsin ja Bruce Woodcockin. Woodcock-voiton jälkeen oli suunnitelmissa käydä MM-ottelu Joe Louisia vastaan. Sitä ennen oli tarkoitus otella vielä Ruotsissa Olle Tandbergia vastaan. Amerikkalaisten yllätykseksi Tandberg voitti Baksin pistein. Tämän jälkeen Baksin MM-ottelu lykkääntyi. Hän oli tässä vaiheessa Louisin kolmas haastaja Ezzard Charlesin ja Walcottin jälkeen. Hän otteli ennen suunnitelmissa vielä ollutta MM-ottelua Charlesia vastaan, mutta hävisi keskeytyksellä 11. erässä.

Ammatttilaisuuden loppuvuodet
-----------------------------

Charles-tappion jälkeen Baksi otteli vielä seitsemän ottelua joulukuuhun 1951 mennessä, jolloin hän ilmoitti päättäneensä nyrkkeilyuransa. Baksi palasi kuitenkin vielä keväällä 1954 eli reilu kaksi vuotta lopetuspäätöksen jälkeen vielä kehään kahden ottelun verran.

Urheilu-uran päätteeksi hän toimi muutamia vuosia metallityöläisten ammattiliiton toimihenkilönä kotiseudullaan Pennsylvaniassa.

Viitteet
--------

1. 1 2 3 4  Joe Baksi *BoxRec*. Viitattu 3.12.2022. (englanniksi)
2. ↑  The Ring Magazine's Annual Ratings: 1943 *BoxRec*. Viitattu 3.12.2022. (englanniksi)
3. ↑  The Ring Magazine's Annual Ratings: 1944 *BoxRec*. Viitattu 3.12.2022. (englanniksi)
4. ↑  Joe Baksi Dies at 55; Was a Top Heavyweight; Fought Charles, Walcott *New York Times*.  8.8.1977. Viitattu 3.12.2022. (englanniksi)



|}
Pitkäkarvainen Selkirk rex -kissa.
**Selkirk rex** on yksi rexkissaroduista. Rexkissat ovat yleensä kiharakarvaisia, atleettisia ja omistajaansa kiintyviä. Kaikilla rexeillä kiharuus on geenimutaatiosta johtuvaa. Muutoin rexit ovat keskenään hyvin erilaisia, koska ne ovat kehittyneet ja löydetty toisistaan riippumatta eri alueilla. Rexit on nimetty näiden alueiden mukaan, ja näistä tunnetuimmat ovat englantilaiset cornish rex ja devon rex.

Selkirk rex on saanut alkunsa Yhdysvalloissa, Wyomingissa 1987. Rotu on luonnostaan kiharakarvainen, ja se polveutuu sinikilpikonnavalkoisesta kulkukissan pennusta. Tätä valkokirjokilpikonnanaarasta risteytettiin erittäin hyvälinjaisten persialaisten kanssa, ja jälkeläisiä astutettiin takaisin kiharakarvaisuutta kantavien kissojen kanssa. Koska kantaemolla oli kiharuusgeenin lisäksi vielä sekä naamio- että pitkäkarvaisuusgeenit, voi vieläkin samaan pentueeseen syntyä ulkonäöltään hyvin erilaisia pentuja.

Toisin kuin englantilaisilla rexeillä selkirk rexillä on alus- ja harjaskarvojen lisäksi peitinkarvoja turkissaan. Turkki on hieman hoitamattoman näköinen, ja se on myös tiheämpi kuin eurooppalaisilla rotuserkuillaan. Selkirk rexit voivat olla joko lyhyt- tai pitkäkarvaisia. Rodulle sallitaan sekä turkin että silmien väreissä kaikki vaihtoehdot. Silmät ovat avoimen pyöreät ja etäällä toisistaan. Pääkin on pyöreä, ja posket ovat paksut ja leveät. Teräväkärkiset korvat ovat keskikokoiset. Jalat ovat keskipitkät ja tassut suuret. Häntäkin on näyttävä, se on useimmiten paksu, kapeneva ja hännänpäästään pyöristyvä. Kaiken kaikkiaan selkirk rexit ovat isoja kissoja, niiden vartalo on jämäkkä ja luut painavat.

Luonteeltaan selkirk rexit ovat rauhallisia, hellyydenkipeitä ja leikkisiä. Herttaisuutensa ja ystävällisyytensä vuoksi rotu sopii hyvin lemmikiksi.

Rotu on toistaiseksi harvinainen, sillä naaraita on vaikea saada ja rotujärjestö on kieltänyt selkirkin risteyttämisen muiden rexien kanssa.

Lähteet
-------

* Edwards, Alan. Gummeruksen suuri kissakirja: kissarodut & kissojen hoito. Gummerus Kustannus Oy 2003
* Somerville, Louisa. Kissarodut ja kissanhoito. Karisto Oy 2009
Assiniboian sijaintiAssiniboian sijainti
**Selkirk Concession** on maansiirtosopimus (1811) jossa Hudson’s Bay Company luovutti 300 000 km² viljeltävää maata Thomas Douglasin, Selkirkin 5. jaarlin omistukseen. Alue sijaitsee osittain nykyisen Manitoban provinssin ja Pohjois-Dakotan ja Minnesotan osavaltioiden alueella. 

Douglas perusti alueelle Red River Colonyn, jonne hän houkutteli köyhyydessä eläviä skotlantilaisia ja irlantilaisia ilmaiseksi jaettavalla maaoikeudella. Vastineeksi tästä hän takasi Hudson’s Bay Companylle 200 työntekijää vuodessa kauppapaikkojen rakennustyöhön ja lupasi luovuttaa maapalstoja eläkkeelle jääville yhtiön työntekijöille. Vuonna 1812 Miles MacDonell saapui paikalle mukanaan ensimmäiset skotlantilaissiirtolaiset.

Red River Colony kohtasi vastustusta paikallisilta métiseiltä ja North West Companyn turkikauppiailta. Vastustus kärjistyi vuonna 1816 Seven Oaksin taisteluun. Taisteluissa kuoli 22 henkeä.

Red River Colony ei koskaan ollut erityisen tuottoisa maataloudellisesti, mutta ilmaiseksi jaettavan maan houkutus toi alueelle runsaasti siirtolaisia tasaisena virtana. 1850-luvulla Hudson’s Bay Company lopetti asutuskeskuksen rahoittamisen, ja 1860-luvulla skotlantilaiset jäivät vähemmistöön väkimääräisesti métiseihin verrattuna. Tästä alkoi uusi vihollisuuksien aika 1869–1870. Se johti Redjoen kapinan jälkeen Manitoban provinssin perustamiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Joseph James Hargrave: *Red River*. Montreal: Printed for the author by John Lovell, 1871. Kirjan verkkoversio (viitattu 4.7.2009). (englanniksi)

* Canadian Archives: The Selkirk Concession (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi), (ranskaksi)
Seljan rotko
**Seljan rotko** sijaitsee läntisessä Tunisiassa, Atlasvuoristossa, lähellä Algerian rajaa. Rotko on ainutlaatuinen luonnonmaisema Tunisiassa. Rotkolla on korkeat ja jyrkät seinät, ja sen pohjalla virtaa Seljan joki. Rotko on useita kilometrejä pitkä ja erittäin kiemurteleva.

Vuonna 1896 rakennettiin rotkoon rautatie läheisten Metlaouin ja Redeyefin kaupunkien välille helpottamaan alueella olevien fosfaattikaivosten hyödyntämistä. Rakentaminen rotkoon oli kallista ja vaati myös paljon ihmishenkiä. 

Le Lézard Rouge
Nykyään rata on etupäässä turistikäytössä. Turisteja kuljetaan junalla, jonka nimi on *Le Lézard Rouge* (punainen lisko). Juna kulkee Metlaouin kaupungista rotkoa pitkin ylös kaivosalueelle. Aina välillä juna pysähtyy, että matkustajat pääsevät ulos ottamaan valokuvia. Koska rata kulkee lähellä Algerian rajaa, on junassa myös rajavartijat.

Le Lézard Rouge valmistettiin Ranskassa 1910 ja se lahjoitettiin Tunisian beylle. Sillä bey matkusti talvipalatsiinsa keidaskaupunki Tozeuriin. Junassa on viisi vaunua ja ne maalattiin syvän punaiseksi, mistä se myös sai nimensä.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
*Tämä artikkeli käsittelee italialaista jalkapalloilijaa. Lähes samannimisestä brasilialaisesta jalkapalloilijasta katso Lucas Moura.* 

**Luca Mora** (s. 10. toukokuuta 1988) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Lega Prossa pelaavaa US Alessandria Calciota. Vasenjalkainen Mora on pelipaikaltaan vasen keskikenttäpelaaja.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Mora aloitti uransa Serie D:ssä pelanneessa Castellaranossa, jossa hän pelasi vuosina 2007–2009 60 ottelua tehden 14 maalia. Vuodet 2009–2011 Mora edusti Lega Pro Seconda Divisionen Crociati Nocetoa, jossa maaleja kertyi 54 ottelussa neljä kappaletta. Kauden 2011–2012 hän pelasi saman sarjan Pro Patriassa, jossa hän pelasi 32 ottelua tehden yhden maalin.

Vuodesta 2012 lähtien Mora on edustanut US Alessandria Calciota. Seura pelaa nykyisin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Lega Prossa.

### Maajoukkueura

Mora kuului Italian joukkueeseen vuoden 2015 kesäuniversiadeissa Gwangjussa, jossa joukkue voitti kultaa kaatamalla finaalissa Etelä-Korean.

Muuta
-----

Mora opiskelee filosofiaa Parman yliopistossa. Tätä kautta hän sai mahdollisuuden osallistua universiadeihin, jotka on tarkoitettu yliopistossa opiskeleville.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4
2. 1 2
Haus am Werderschen Markt.
Kartassa punaisella Haus am Werderschen Markt (*altbau*) ja ulkoministeriön uusi lisärakennus (*neubau*).
**Haus am Werderschen Markt** on Berliinin historiallisessa keskustassa Spreejoen länsirannalla sijaitseva virastorakennus, jossa on vuodesta 1999 alkaen toiminut Saksan ulkoministeriö. Talo on Tempelhofin lentoaseman jälkeen Berliinin toiseksi suurin rakennus.

Talo rakennettiin vuosina 1934–1940 Saksan valtionpankin eli Reichsbankin uudeksi taloksi ja sen suunnitteli arkkitehti Heinrich Wolff. Suunnitelmia talon rakentamisesta Reichsbankille oli ollut jo ennen ensimmäistä maailmansotaa, mutta ne päästiin toteuttamaan vasta 1930-luvulla. Vuonna 1933 järjestettyyn kutsukilpailuun osallistui 30 arkkitehtia, joukossa monia tunnettuja modernistisia arkkitehteja, kuten Walter Gropius ja Ludwig Mies van der Rohe. Kyseessä oli Saksan viimeinen arkkitehtuurikilpailu, jossa olivat vapaasti edustettuina kaikki 1920-luvun arkkitehtuurisuuntaukset. Rakennuksen sai kuitenkin suunniteltavakseen uuden valtakunnankansleri Adolf Hitlerin vaikutuksesta Reichsbankin rakennusjohtaja Wolff. Suuren rakennuskompleksin tieltä jouduttiin hävittämään monia Friedrichswerderin alueen historiallisia rakennuksia ja neljä vanhaa katua. Kurstrassen yli rakennettu kävelysilta yhdisti rakennuksen Reichsbankin vanhaan taloon kadun toisella puolella.

Rakennus vaurioitui jonkin verran toisessa maailmansodassa ja ylemmät kerrokset paloivat. Talossa toimi 1945–1949 Berliinin kaupunginkonttori ja 1949–1959 Itä-Saksan valtiovarainministeriö. Vuodesta 1959 sitä käytti DDR:n hallitsevan puolueen, sosialistisen yhtenäisyyspuolueen (SED) keskuskomitea, eli käytännössä koko Itä-Saksaa johdettiin tästä rakennuksesta. Puolueen ylin johto eli politbyroo kokoontui toisessa kerroksessa. Kun läheinen Tasavallan palatsi jouduttiin sulkemaan asbestiongelmien vuoksi, Itä-Saksan parlamentti eli volkskammer otti entisen SED:n rakennuksen parlamenttitalokseen viimeisten toimintakuukausiensa ajaksi vuonna 1990. Siellä hyväksyttiin myös sopimus Saksojen yhdistämisestä. Rakennus muutettiin vuosina 1996–2000 arkkitehti Hans Kollhoffin suunnitelmien mukaisesti Saksan liittotasavallan ulkoministeriön käyttöön. Sitä täydennettiin samalla lisärakennuksella, joka valmistui 1997–1999.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Reichsbank-Erweiterung (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi) Denkmale in Berlin: Denkmaldatenbank. Viitattu 12.8.2014.
2. 1 2  Geschichte des Gebäudes (saksaksi) Auswärtiges Amt (Internet Archive). Viitattu 12.8.2014.
3. ↑  Architektur (saksaksi) Auswärtiges Amt (Internet Archive). Viitattu 12.8.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Haus am Werderschen Markt** Wikimedia Commonsissa

* Das Haus am Werderschen Markt (esite rakennuksen historiasta) (saksaksi) ja (englanniksi) Auswärtiges Amt
Etelämeren komppanian osakkeiden hinnan kehitys vuosina 1719–1721.
**Etelämeren kupla** on talouskupla, joka puhkesi Isossa-Britanniassa vuonna 1720. Syynä oli käsistä karannut spekulaatio Etelämeren komppania -nimisen kauppakomppanian osakkeilla. Ranskassa koettiin samaan aikaan vastaava taloudelliseen romahdukseen johtanut spekulaatiovillitys, joka tunnetaan nimellä Mississippin kupla.

*South Sea Company* eli Etelämeren komppania perustettiin vuonna 1711 Espanjan Amerikan-siirtomaiden kanssa käytävää kauppaa, erityisesti orjakauppaa, varten. Tuolloin loppuaan lähenevän Espanjan perimyssodan odotettiin päättyvän rauhansopimukseen, joka loisi edulliset olosuhteet kaupankäynnille. Komppanian osakkeille luvattiin vuosittain kuuden prosentin tuotto, ja ne kävivätkin hyvin kaupaksi. Vuonna 1713 solmittu Utrechtin rauhansopimus oli kuitenkin epäedullinen suunnitellun kaupankäynnin kannalta, sillä sen mukaan oli orjien maahantuontia verotettava ja kauppakomppanialla oli lupa lähettää vuosittain Amerikkaan vain yksi kauppalaiva. Ensimmäinen matka tehtiin vuonna 1717, ja sen menestys jäi rajalliseksi. Seuraavana vuonna kuningas Yrjö I kuitenkin asettui henkilökohtaisesti Etelämeren komppanian kuvernööriksi, mikä lisäsi sijoittajien luottamusta hankkeen kannattavuuteen. Pian osakkeille luvattiin jo sadan prosentin vuosituotto.

Etelämeren komppania lupasi vuonna 1720 ottaa hoidettavakseen Ison-Britannian valtionvelan, ja parlamentti hyväksyi esityksen. Sen seurauksena komppanian osakkeiden kysyntä kasvoi räjähdysmäisesti ja niiden arvo kohosi tammi-elokuun välisenä aikana 128 punnasta yli tuhanteen puntaan. Komppanian osakkeilla käytävän kaupan liepeille syntyi myös muita yrittäjiä, jotka saivat monet kansalaiset houkuteltua harkitsemattomiin sijoituksiin. Ison-Britannian osakemarkkinat romahtivat syyskuussa 1720, ja pian sekä Etelämeren komppanian että muidenkin suurten yhtiöiden osakkeiden arvo putosi pohjalukemiin. Monet sijoittajat menettivät omaisuutensa.

Romahduksen jälkeen parlamentti määräsi suoritettavaksi tutkinnan, joka paljasti ainakin kolmen ministerin ottaneen vastaan lahjuksia ja osallistuneen spekulaatioon. Monet Etelämeren komppanian johdossa toimineet menettivät maineensa. Skandaali edisti valtiomies Robert Walpolen valtaannousua. Pääministeriksi kohonnut Walpole julisti etsivänsä kaikki tapahtumiin syylliset, vaikka asettuikin myöhemmin suojelemaan useiden merkittävien poliitikkojen mainetta.

Etelämeren komppania jatkoi tapahtumien jälkeen toimintaansa. Se myi pääosan oikeuksistaan vuonna 1750 Espanjan hallitukselle, ja toiminta lakkautettiin lopullisesti vuonna 1853.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  South Sea bubble (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 11.7.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Etelämeren kupla** Wikimedia Commonsissa
**Joan Snyder** (s. 16. huhtikuuta 1940 Highland Park, New Jersey) on yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän on voittanut MacArthur Fellowship, Guggenheim Fellowship ja National Endowment for the Arts -palkinnot. 

Snyder tuli tunnetuksi 1970-luvun alussa sarjasta *Stroke* (suom. sydänkohtaus)-nimellä kutsuttuja maalauksia, jotka muodostivat hänen ensimmäiset omat näyttelynsä New Yorkissa ja San Franciscossa. Maalaukset olivat mukana Whitney Annual -näyttelyssä (1972), Whitney biennaalissa (1973) ja Corcoran biennaalissa (1975). Snyderin teoksia on nähty useiden gallerioiden ja museoiden näyttelyissä. Vuonna 2005 newyorkilaisen Jewish Museumin näyttely esitteli läpileikkauksen Snyderin 35-vuotisesta urasta.

Aiheesta muualla
----------------

* Joan Snyder artnetissa

Lähteet
-------

1. ↑  Joan Snyder Brooklyn Museum. Viitattu 24.4.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Korea

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* Photographers' Identities
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Luca Napolitano** on italialainen yritysjohtaja, joka on toiminut tammikuusta 2021 lähtien Lancian toimitusjohtajana.

Ura
---

Napolitano valmistui kauppatieteiden maisteriksi Rooman Sapienza-yliopistosta 1993.

Hän työskenteli Fordin Rooman toimipisteessä vuosina 1995–2000 asiakassuhteen hallinnan johtajana ja sen jälkeen myynti- ja jälkimyyntialuepäällikkönä.

Napolitano siirtyi sen jälkeen työskentelemään FCA-konserniin, jossa hän oli muun muassa Lancian ja Alfa Romeon myyntipäällikkönä. Napolitano työskenteli myös Alfa Romeon Espanjan toimipisteen toimitusjohtajana Madridissa. Hän oli vielä vuosina 2015–2020 vastuussa muun muassa Abarthin tuotteen kehityksestä.

FCA-konsernin yhdistyessä vuonna 2021 PSA:n kanssa Stellantis-konserniksi Napolitano nimitettiin tammikuussa 2021 Lancian toimitusjohtajaksi. Automerkin ainoana valmistuksessa ollutta merkkiä Lancia Ypsilonia myytiin vain Italiassa, jossa se oli vuoden 2022 toiseksi myydyin malli Fiat Pandan jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑  Luca Napolitano *rocketreach.co* Viitattu 3.6.2023 (englanniksi)
2. ↑  luca\_napolitano\_en.pdf *stellantis.com* Viitattu 3.6.2023 (englanniksi)
3. ↑  Italy 2022. Best Selling Cars Ranking: Toyota Yaris Cross Shining Success *focus2move.com* 10.1.2023 Viitattu 3.6.2023 (englanniksi)
**Sofonias** (kreik. Σοφονίας; 1200- ja 1300-lukujen vaihde) oli bysanttilainen filosofi ja Aristoteles-kommentaattori. Hän toimi munkkina Konstantinopolissa ja kääntyi myöhemmin katoliseen uskoon.

Sofonias kirjoitti lukuisia kommentaareja ja parafraaseja Aristoteleen teoksiin, mukaan lukien kommentaarit teoksiin *Sielusta*, *Sofistiset kumoamiset*, *Ensimmäinen analytiikka* ja *Pieniä tutkielmia*, jotka ovat säilyneet nykyaikaan. Kommentaareissaan Sofonias hyödynsi muun muassa Johannes Filoponoksen kadonnutta *Sielusta*-teoksen kommentaaria.

Sofoniaan teosten arvo on ennen kaikkea siinä, että ne sisältävät hyödyllisimmät katkelmat häntä edeltäneiltä kommentaattoreilta. Sofonias kehitti teosten kommentointimenetelmää niin, että hänen tekstiin tekemänsä huomautukset juoksevat jatkuvasti Aristoteleen tekstin ohessa, jolloin tekstin eri tulkinnat ovat helposti nähtävillä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ierodiakonou, Katerina & Bydén, Börje: Byzantine Philosophy *The Stanford Encyclopedia of Philosophy*. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. Viitattu 9.4.2014. (englanniksi)
2. 1 2  Tatakēs, Vasileios N.: *Byzantine Philosophy*, s. 203. Käännös Nicholas J. Moutafakis. Hackett Publishing, 2003. ISBN 0872205630. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2  Sandys, John Edwin: *A history of classical scholarship from the sixth century B.C. to the end of the Middle Ages*, s. 421. Cambridge University Press, 1903.

Kirjallisuutta
--------------

### Teosten laitokset

* Hayduck, M. (toim.): *in De anima commentarium*. Commentaria in Aristotelem Graeca 23.1. Berlin: Reimer, 1883.

### Muuta kirjallisuutta

* Blumenthal, H. J.: "Sophonias' Commentary on Aristotle's De anima". Teoksessa Benakis (toim.), L.: *Néoplatonisme et philosophie médiévale*, s. 307–317. Tournhout: Brepols, 1997.
**Space Quest II: Chapter II – Vohaul's Revenge** (lyhyemmin **Space Quest II: Vohaul's Revenge**) on Sierra On-Linen julkaisema seikkailupeli, joka on julkaistu 14. marraskuuta 1987. Se on jatko-osa pelille *Space Quest I: The Sarien Encounter*.

Juoni
-----

Space Quest 2 aloitusnäkymä
Alkuperäisen pelin mukana tulee sarjakuvalehtinen jossa kerrotaan ensimmäisen pelin tapahtumista kuinka Roger Wilcosta tuli planeetta Xenonin sankari. Pelaaja saa myös tietoa ensimmäisen sarjan roistosta, Sludge Vohaulista, joka oli Sarienien hyökkäyksen takana avaruusalus Arcadalle.

Sankaristatuksestaan huolimatta Roger Wilco siirretään planeetta Xenonia kiertävälle avaruusasema Orbital Station 4:lle ja hänet ylennetään aseman pääsiivoojaksi. Avaruusasemalla Roger on vain lyhyen aikaa, kun hänet isketään tajuttomaksi noustuaan avaruusalukseen ja kaapataan Sludge Vohaulin kätyreiden toimesta.

Kun Rogeria kuljetetaan planeetta Labionin kaivoksille rangaistukseksi Sludgen alkuperäisten suunnitelmien estämisestä, keskeytyy matkanteko ilma-aluksella ja alus putoaa viidakkoon. Roger onnistuu pakenemaan ja selviydyttään Labionin viidakon vaaroista, saapuu hän Sludgen asteroiditukikohtaan. Hänen täytyy yksin estää Vohaulin julma juoni joka tähtää älyllisen elämän lopettamiseen planeetta Xenonilla miljoonilla kloonatuilla vakuutusasiamiehillä.

Pelin lopussa, Vohaulin asteroiditukikohta räjäytetään ja Roger pakenee pelastuskapselilla avaruuteen. Aluksessa hän asettuu nukkumaan kryokammioon horrostilaan, joka on alku seuraavalla pelisarjan osalle, *Space Quest III: The Pirates of Pestulon*.

Uusintaversio
-------------

Infamous Adventures ilmoitti vuonna 2007 tekevänsä *Space Quest II* pelin uudestaan samantyylisenä kuin muut VGA uusintaversiot. Infamous Adventures julkaisi uusintaversion pelistä uudenvuodenaattona 2011, joka sisälsi täydet äänipaketit ja lisämateriaalia. Peli on tällä hetkellä ladattavissa heidän kotisivuiltansa.

Lähteet
-------

1. ↑  Luke Jenson: Infamous Adventures giving Wilco a facelift!  1.4.2007. Adventure Gamers.

Aiheesta muualla
----------------

* *Space Quest II: Chapter II - Vohaul's Revenge* MobyGamesissa (englanniksi)
Verilöylyä kuvaava Carl Christian Anton Christensenin maalaus.
**Haun's Millin verilöyly** on Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon mukaan 30. lokakuuta 1838 tapahtunut taistelu, jonka aikana Missourin mormonivastaiset ihmiset surmasivat useita mormoneita sen jälkeen, kun he olivat yrittäneet ajaa mormoneita pois alueelta.

27. lokakuuta kuvernööri Lilburn Boggs oli antanut puolisotilaallisille joukoilleen käskyn tappaa tai ajaa pois kaikki mormonit Missourista. Pyrkiessään ajaa mormonit pois alueelta joukot hävittivät tai ottivat omaan käyttöönsä heidän alueelle rakentamiaan uusia taloja. 30 MAP-perhettä hakeutui väliaikaiseen suojaan vainoojiltaan muun muassa Jacob Hawnsin myllyn luokse eli Hawn's Milliin. Hawns ei ollut itse mormoni, mutta tarjosi suojaa heille siitä huolimatta.

Kirkon johtajan David Evans esitti joukoille aselepopyynnön, mutta joukot eivät suostuneet siihen. Noin 250 miestä Livingstonen Davesista hyökkäsi Hawn's Milliin. Naiset ja lapset pakenivat läheiseen metsään, kun taas miehet kokoontuivat myllyyn. 17 mormonia ja yksi mormoniystävällinen mies tapettiin. 13 haavoittui, mukana yksi nainen ja 7-vuotias poika. Kolme missourilaista haavoittui, kukaan ei kuollut.*lähde?*

78-vuotias Thomas MacPride antautui Jacob Rogers -nimiselle sotilaalle, joka ampui tämän heti. William Raynolds huomasi 10-vuotiaan Stardius Smithin piilossaan ja ampui tätä päähän surmaten hänet välittömästi. Seuraavana päivänä mormonimiehet piileskelivät metsässä ja muutama missourilainen palasi ryöstelemään seutua.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2  Hawn’s Mill Massacre *www.churchofjesuschrist.org*. Viitattu 31.3.2022. (englanniksi)*tarvitaan parempi lähde*

Aiheesta muualla
----------------

* Hauns Mill (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)