recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pößneck** on kaupunki Thüringenin osavaltiossa, itäisessä Saksassa. Se sijaitsee osavaltionsa itäosassa, noin 19 kilometriä itään Rudolstadtista ja 26 kilometriä etelään Jenasta. Pößneck kuuluu Saale-Orla-Kreisin piirikuntaan ja on piirikuntansa suurin kaupunki. Kaupungin asukasluku on noin 12 000.

Historia
--------

Varhaisin tunnettu kirjallinen maininta Pößneckistä on peräisin vuodelta 1252. Kaupunkina se mainittiin ensimmäisen kerran vuonna 1324, jolloin Wettinin hallitsijasukuun kuulunut Thüringenin maakreivi ja Meißenin rajakreivi Friedrich luovutti Pößneckin lahjoitusmaana Schwarzburgin kreivikunnalle. 1300-luvulla kaupunkiin myös perustettiin karmeliittaluostari. Vuonna 1424 Pößneck päätyi jälleen Wettinin suvun hallintaan.

Vuodesta 1572 Pößneck kuului Saksi-Coburgin ruhtinaskunnalle ja vuodesta 1540 Saksi-Altenburgin herttuakunnalle. Vuonna 1672 kaupungissa alkoi Saksi-Gothan herttuakunnan valtakausi ja vuonna 1682 se siirtyi Saksi-Coburg-Saalfeldin herttuakunnan hallittavaksi. Vuonna 1826 kaupunki tuli osaksi Saksi-Meiningenin herttuakuntaa, johon se kuului aina Thüringenin perustamiseen saakka. 

Teollistumisen myötä 1800-luvulla Pößneck kasvatti merkitystään Saksi-Meiningenissa. Siitä muodostui herttuakunnan merkittävin teollisuuskaupunki. Vuonna 1871 kaupunki sai rautatieyhteyden ollen osa Gera–Saalfeldin-linjaa. Vuonna 1889 valmistui rautatieyhteys Pößneckin ja Jenan välille.

Toisen maailmansodan aikana Pößneckiin tuotiin Saksan sodassa valloittamilta alueilta ulkomaalaista työvoimaa pakkotyöleiri L:ään. Pakkotyöläisiä pakotettiin vuoden 1945 huhtikuussa kuolemanmarssille. Työläisten muistolle pystytettiin vuonna 1985 muistomerkki Bundesstraße 281:n varrelle. 

Vuonna 1952 Pößneckistä muodostettiin Pößneckin piirin hallintokaupunki, jona se säilyi Saale-Orla-Kreisin perustamiseen vuoteen 1994 saakka.

Ystävyyskaupungit
-----------------

* Mosbach (Baden-Württemberg, Saksa)
* Forchheim (Baijeri, Saksa)
* Château-Thierry (Ranska)
* Bytom Odrzański (Puola)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut
**MMM** oli Neuvostoliitossa vuonna 1989 perustettu yhtiö, joka toteutti mittasuhteiltaan valtavan Ponzi-huijauksen maan jo muututtua Venäjäksi 1990-luvulla. Yhtiöön rahansa sijoittaneilta lähes kahdelta miljoonalta ihmiseltä huijattiin noin 1,5 miljardia Yhdysvaltain dollaria vastaava summa. Miliisi hajotti pyramidin vuonna 1994. 

Yhtiön perustivat Sergei Mavrodi, hänen veljensä Vjatšeslav Mavrodi ja Marina Murajeva, jälkimmäisen tuleva vaimo. Yhtiö sai nimensä perustajiensa sukunimien alkukirjainten mukaan. Aluksi yhtiö harjoitti tietokoneiden ja toimistotarvikkeiden maahantuontia. Tammikuussa 1992 yhtiötä epäiltiin veronkierrosta, mikä johti sen taloudellisiin vaikeuksiin. Vuonna 1993 rahoitusalalle siirtynyt MMM viritti huijauksen, joka houkutteli ihmisiä sijoittamaan rahaa lupaamalla tuhansien prosenttien korkotuloja vuodessa. Yhtiö kasvoi nopeasti ja vuonna 1994 se toteutti aggresiivisen TV-mainoskampanjan saadakseen yhä lisää sijoittajia. Kiinnostusta lisäsivät vielä entisestään kansan keskuudessa suusta suuhun kiertäneet huhupuheet ja tarinat satumaisista äkkirikastumisista. Markkinoinnissa käytettiin hyväksi venäläisiä julkisuuden henkilöitä sekä lennokkaita iskulauseita.

Poliisi sulki 22. heinäkuuta 1994 veropetoksesta epäillyn MMM:n toimiston. Yhtiön toiminta päättyi hyvin pian sen jälkeen ja peliin sijoittaneet menettivät rahansa. Venäjän valtio ilmoitti, ettei se ole vastuussa kansalaistensa yksityisistä sijoituksista.

Myöhemmin Vjatšeslav Mavrodi pystytti MMM-96-nimisen pyramidipelin, mutta hänet vangittiin vuonna 1998.

Lähteet
-------

* Yeltsin: MMM Not State Matter *The Moscow Times*.  12.8.1994. Viitattu 2.1.2009. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
* A Mavrodi Gets 5 Years in Prison *The Moscow Times*.  14.2.2003. Viitattu 2.1.2009. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
Lovćenin kansallispuisto. Njegošin mausoleumi.
**Lovćen** (serbokroaatiksi *Ловћен*) on lounaisessa Montenegrossa sijaitseva vuori ja kansallispuisto. Vuoren kaksi suurinta huippua ovat *Štirovnik* (1 749 m) ja *Jezerski vrh* (1 657 m). Lovćen sijaitsee aivan Adrianmeren rannalla mutkaisen Kotorinlahden päässä. Myös Kotorin rannikkokaupunki sijaitsee Lovćenin ja toisen kalkkikivijätin, Orjen-vuoren, varjossa.

Lovćenin rinteiden piirteet ovat hyvin kivisiä ja niissä on kuiluja ja halkeamia. Vuori on sekä mereisen että mantereisen ilmaston vaikutuksen alainen, mikä johtuu sen sijainnista Adrianmeren ja Montenegron sisämaan välissä. Erityisen ilmaston vuoren alueelle luoma ekosysteemi on hyvin monipuolinen ja poikkeuksellinen, mistä kertovat muun muassa alueella tunnetut 1 158 erilaista kasvilajia, joista neljä on endeemisiä.

Kansallispuisto
---------------

Lovćenin kansallispuistoon kuuluu noin 62 neliökilometrin kokoinen alue, joka käsittää vuoren keskiosat sekä korkeimmat osat sen massiivista. Alueesta tehtiin kansallispuisto vuonna 1952. Perustamissyinä olivat luonnonolosuhteiden lisäksi myös alueen historialliset, kulttuuriset sekä arkkitehtoniset perinteet. Merkittävä arkkitehtoninen muistomerkki alueella on vuorella mutkitteleva serpentiinitie Kotorin kaupungin ja Njegušin kylän välillä. Njeguši tunnetaan Montenegron kuningasperheen, Petrović-suvun, synnyinpaikkana. Montenegrolaisruhtinaan Petar II Petrović-Njegošin muistoksi Jezerski vrh -huipulle rakennettu Njegošin mausoleumi on kansallispuiston merkittävin monumentti.

Katso myös
----------

* Lovćenac, Serbian Vojvodinassa sijaitseva Lovćenin mukaan nimetty kylä.

Aiheesta muualla
----------------

* Tietoa ja kuvia Lovćenin kansallispuistosta. (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Lovćenin kansallispuisto (englanniksi)
**Kalle Vento** (ven. Карл Эвертович Венто, *Karl Evertovitš Vento*, salanimi *Kalle Karjalainen*; 9. tammikuuta 1897 Someron Pitkäjärven kylä – 28. joulukuuta 1937 Sandarmoh Karhumäen lähellä) oli neuvostoliitonsuomalainen lehtimies ja kirjailija.

Neuvostoliittoon siirryttyään Kalle Vento kirjoitti artikkeleja, kertomuksia ja arvosteluja Leningradin ja Petroskoin suomenkielisiin lehtiin. Joulukuussa 1930 hänet valittiin Leningradin proletaarikirjailijoiden yhdistyksen suomalaisen jaoston hallituksen jäseneksi. Vuonna 1933 Vento opiskeli Leningradin punaprofessuurin instituutissa. Elokuusta 1934 lähtien hän työskenteli Petroskoissa Punainen Karjala -lehden vastaavana sihteerinä ja vuosina 1935–1936 myös kirjallisuuslehti Rintaman päätoimittajana.

Vuonna 1937 Vento erotettiin Punaisen Karjalan päätoimittajan tehtävästä, minkä jälkeen hän työskenteli sekatyömiehenä. Hänet pidätettiin 26. lokakuuta 1937, tuomittiin kuolemaan vakoilijana ja ammuttiin. Vento todettiin syyttömäksi vuonna 1956.

Lähteet
-------

* Djužev, Ju.I.: *Pisateli Karelii: biobibliografitšeski slovar*, s. 128–129. Petrozavodsk: Ostrova, 2006. ISBN 5-98686-006-3.
* *Natsionalnyje pisateli Karelii: finskaja emigratsija i polititšeskije repressii 1930-h godov: biobibliografitšeski ukazatel = Karjalan kansalliset kirjailijat: suomalaisten maastamuutto ja 1930-luvun poliittiset rangaistustoimet: biobibliografiahakemisto*, s. 16–17. Petrozavodsk: , 2005. ISBN 5-7378-0074-1.
* Vozvraštšonnyje imena *visz.nlr.ru*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 16.5.2009. (venäjäksi)
Tšusovoin vaakuna.
Tšusovoin teollisuutta.
Kaupungin kulttuuritalo.
**Tšusovoi** (ven. Чусово́й) on kaupunki Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Tšusovajajoen varrella 224 kilometriä Permistä koilliseen. Kaupunki on Tšusovoin piirin keskus. Siellä risteytyvät Permiin, Nižni Tagiliin ja Solikamskiin johtavat rautatiet. Asukkaita on 49 300 henkeä (vuonna 2008).

Kaupunki on saanut vuonna 1874 rakennetun rautatieaseman asuintaajamasta. Vuonna 1879 sinne perustettiin rautatehdas. Vuonna 1933 Tšusovoista tuli kaupunki. Nykyään siellä on lähinnä metalliteollisuutta. Kaupungin lähellä Usvajoen rannalla on komipermjakkien muinainen asuinpaikka Teljatši Brod.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 520–521. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tšusovoi** Wikimedia Commonsissa

Permin vaakuna**Permin aluepiirin kaupungit**
Permin aluepiiriPermin aluepiiri
**Pääkaupunki: Perm**  

Aleksandrovsk |
Berezniki |
Gornozavodsk |
Gremjatšinsk |
Gubaha |
Dobrjanka |
Kizel |
Krasnokamsk |
Krasnovišersk |
Kudymkar |
Kungur |
Lysva |
Nytva |
Ohansk |
Osa |
Otšor |
Solikamsk |
Tšaikovski |
Tšerdyn |
Tšormoz |
Tšernuška |
Tšusovoi |
Usolje |
Vereštšagino
**Sorotšinsk** (ven. Соро́чинск) on kaupunki Orenburgin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan sivujoen Samaran rannalla 170 kilometriä Orenburgista luoteeseen. Kaupunki on Sorotšinskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Samaran ja Orenburgin välinen rautatie (Sorotšinskajan asema). Asukkaita on 29 200 henkeä (vuonna 2008).

Vuonna 1736 perustettiin Sorotšinskajan linnoitus. Myöhemmin paikalla oli Samaran läänin Buzulukin kihlakuntaan kuulunut Sorotšinskojen kylä, joka oli huomattava viljakaupan keskus. Sorotšinskin kaupunki on perustettu vuonna 1945. Nykyään siellä on lähinnä elintarviketeollisuutta. Lähiseudulla tuotetaan öljyä.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 433. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Sorotšinskin kaupungin sivusto (venäjäksi)

O:n vaakuna**Orenburgin alueen kaupungit**
Orenburgin alue kartallaOrenburgin alue kartalla
**Hallinnollinen keskus: Orenburg**  

Abdulino |
Buguruslan |
Buzuluk |
Gai |
Jasnyi |
Kuvandyk |
Mednogorsk |
Novotroitsk |
Orsk |
Sol-Iletsk |
Sorotšinsk
Meštšovskin vaakuna.
**Meštšovsk** (ven. Мещо́вск) on kaupunki Kalugan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Tureja-joen rannalla 85 kilometriä Kalugasta lounaaseen. Kaupunki on Meštšovskin piirin keskus. Asukkaita on 4 400 henkeä (vuonna 2008).

Meštšovsk mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1238. Myöhemmin se kuului Liettuan suuriruhtinaskuntaan. Vuonna 1503 kaupunki liitettiin Moskovan Venäjään. Krimin tataarit piirittivät sen linnoitusta vuonna 1584 ja vuonna 1608 se yritti vallata Valedmitri II. Vuonna 1776 Meštšovskista tuli Kalugan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Toisen maailmansodan aikana se oli saksalaisten miehittämä. 

Nykyään kaupungissa on lähinnä elintarviketeollisuutta. Nähtävyyksiin kuuluu vuosina 1678–1696 rakennettu Marian ilmestyksen kirkko ja samanniminen katedraali vuodelta 1832. Meštšovskissa on syntynyt lehtimies ja sosiologi Nikolai Mihailovski. Lähistöllä sijaitsevassa Nikolskojen kylässä vietti lapsuusvuotensa anarkismin teoreetikko Pjotr Kropotkin.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 256–257. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Meštšovskin piirin sivusto (venäjäksi)
**Leimahdus** (ransk. *L’embrasement*) on ranskalaisohjaaja Philippe Triboitin televisioelokuva vuodelta 2007. Tosipohjainen elokuva kertoo Pariisissa vuonna 2005 puhjenneista mellakoista siirtolaistaustaisten nuorten ja poliisin välillä. Elokuvan on käsikirjoittanut yhdessä ohjaajan kanssa Marc Herpoux. 

Väkivaltaisuudet käynnistyivät lokakuun lopulla 2005 Pariisin Île-de-Francen alueella sen jälkeen kun Clichy-sous-Bois'ssa siirtolaistaustaiset nuoret kuulivat kahden poliisien takaa-ajaman pojan kuolemasta. Jalkapalloa pelanneet pojat lähtivät pakoon henkilöllisyyspapereita tarkistamaan tulleita poliiseja. Kolme heistä pakeni sähkömuuntajaan ja kaksi heistä, 15-vuotias malilaistaustainen Bouma Traoré ja 17-vuotias tunisialaissukuinen Zyed Benna, saivat muuntajasta tappavan sähköiskun. Kolmas, 17-vuotias turkinkurdilainen Muttin Altun, loukkaantui ja joutui sairaalahoitoon.

Poliisin ja vankilaviranomaisten toimintaa tutkiva valvontavirasto piti Muttin Altunin kuulusteluolosuhteita epäeettisinä lausunnossaan 10.7.2006. Poikien perheiden asianajaja on vaatinut syytettä Ranskan valtiota vastaan poliisin virkavirheestä. Kahta poliisia epäillään hengenvaarassa olevan auttamatta jättämisestä ja muiden hengen tahallisesta vaarantamisesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Philippe Triboitin elokuva Leimahdus (L'embrasement) (2007)

Aiheesta muualla
----------------

* L’embrasement - Clichy sans clichés (video) *Archives Bellaciao FR - 2002-2021*.  11.1.2007.  (ranskaksi)
* *Leimahdus* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Pavel Rostovtsev
**Pavel Aleksandrovitš Rostovtsev** (ven. Павел Александрович Ростовцев, s. 21. syyskuuta 1971 Gus-Hrustalni, Vladimirin alue, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen ampumahiihtäjä.

Olympialaiset
-------------

Rostovtsev osallistui urallaan kaksiin talviolympialaisiin. Salt Lake Cityssä 2002 hän sijoittui viestissä neljänneksi, takaa-ajossa viidenneksi sekä normaalimatkalla ja sprinttikilpailussa kuudenneksi. 2006 Torinon olympialaisissa hän saavutti uransa ainoan olympiamitalin Venäjän joukkueen sijoittuessa hopealle viestikilpailussa. Rostovtsev osallistui Torinon kisoissa henkilökohtaisista matkoista vain normaalimatkalle, jossa hän sijoittui kolmanneksitoista.

Maailmanmestaruuskilpailut
--------------------------

Rostovtsev osallistui ensimmäisen kerran aikuisten MM-kilpailuihin Slovakian Brezno-Osrbliessa 1997 ja saavutti ensimmäisen MM-mitalinsa kaksi vuotta myöhemmin Kontiolahden MM-viestistä, jossa Venäjän joukkue sijoittui hopealle. Oslon MM-kilpailuissa 2000 Rostovtsev saavutti kolme hopeamitalia henkilökohtaisilla matkoilla ja kultaa samana vuonna Lahdessa järjestetyssä MM-viestikilpailussa. Slovenian Pokljukassa vuonna 2001 järjestetyissä MM-kilpailuissa hän voitti maailmanmestaruuden sprinttikilpailussa ja takaa-ajossa. Viestihopeaa hän saavutti vielä 2003 Hanti-Mansijskissa ja 2005 Hochfilzenissä.

Maailmancup
-----------

Vuonna 1995 alkaneella urallaan Rostovtsev voitti seitsemän maailmancupin osakilpailua ja saavutti yhteensä 25 palkintokorokepaikkaa. Hän sijoittui cupin kokonaiskilpailussa toiseksi kaudella 2001–2002. Rostovtsev lopetti uransa kauden 2005–2006 jälkeen.

Lähteet
-------

* Pavel Rostovtsev Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU).  (englanniksi)
**Jai Sharma** on kuvitteellinen hahmo englantilaisessa saippuasarja Emmerdalessa. Häntä esittää Chris Bisson.

Yleistä
-------

Jai ja hänen veljensä Nikhil Sharma omistavat makeistehtaan Emmerdalen kylässä. Jai oli naimisissa Charity Sharma kanssa. Jai kuitenkin makasi makeistehtaan siivojan Rachel Brecklen kanssa. Tämän seurauksena Rachel tuli raskaaksi Jaille ja alkoi odottaa tälle lasta. Jai halusi Rachelin pitävän lapsen, sillä hän piti sitä viimeisenä tilaisuutenaan tulla isäksi, epäonnistuttuaan siinä edellisen heilansa Mian kanssa. Lopulta Rachel synnytti pojan, Archien. Jai halusi Rachelin muuttavan pois kylästä ja vuokrasi hänelle asunnon kylän ulkopuolelta. Rachel asui siellä vähän aikaa, mutta ei tuntenut paikkaa kodikseen. Niinpä hän muutti takaisin kylään Jain ostamaan taloon. Charitylle hän sanoi Rachelin vain olevan vuokralla, vaikka hän ei vuokraa maksanut. Charity sai tietää Jain isyydestä vasta murtauduttuaan tämän koneelle ja löydettyä ultraäänikuvat. Rishi Sharma, Jain isä, sai tietää lapsesta löydettyään Jain toimiston laatikosta ultrakuvan. Jai yritti valehdella sen olevan Nikhilin ja Gennien, mutta kuvassa ollut nimi paljasti hänet ja Jai taipui kertomaan Rishille totuuden.
**Mäntän kirkko** on vuonna 1928 valmistunut arkkitehti W. G. Palmqvistin suunnittelema kivikirkko Mäntän keskustassa Mänttä-Vilppulan kaupungissa. Mäntän seurakunta erotettiin Vilppulasta vuonna 1921 ja kunta vuotta myöhemmin. Itsenäisen seurakunnan perustamisen yhtenä edellytyksenä oli G. A. Serlachius Oy:n päätös rakennuttaa ja lahjoittaa seurakunnalle oma kirkko. Niinpä yhtiö rakennutti kirkon omalla kustannuksellaan. Rakennukseen mahtuu noin 450 henkeä. Kirkko on pohjaratkaisultaan ristinmuotoinen ja se edustaa tyyliltään lähinnä pohjoismaista uusbarokkia. Kellotapulin korkeus on 37 metriä ja kirkkosalin kupoli on 13 metriä lattiatasosta.

Tornilliseen leveärunkoiseen pitkäkirkkoon liittyy matalampi monikulmainen kuori. Sivuilla on satulakattoiset kylkiäiset, joista toinen avautuu kirkkosaliin ja toisessa on seurakuntasali. Ulkoseiniltään vaaleanruskeaksi rapattu kirkko on rakennettu osaksi kivestä ja osaksi tiilestä. Tornin yläosa on mukailtu barokkimaisen kaartuvaksi. Kirkkosalia kattaa kookas ristiholvi.

Mäntän kirkon erityispiirre on runsas taiteen käyttö sisustuksessa. Alttaritaulun on maalannut Alvar Cawén. Taulu esittää Mariaa ja Jeesus-lasta lampaiden ympäröimänä. Se on paikallinen tulkinta jouluevankeliumista. Mallina ollut mänttäläinen nainen istuu lapsi sylissään Joenniemen kartanon lampaiden ympäröimänä. Maalauksen värien pehmeät pohjasävyt on otettu luonnosta. Alttaritaulun sivuilla olevat lasimaalaukset ovat myös Alvar Cawénin työtä, kun taas urkuparven lasimaalauksen on tehnyt Eric O. W. Ehrsrtöm. Kirkko on museoviraston suojelukohde.

Hannes Autereen yhteensä 35 puuveistosta ovat kansanomaisia kristinuskon, kirkollisen elämän ja historian kuvauksia. Alttarikaiteen puureliefit kuvaavat Jeesuksen elämänvaiheita. Saarnatuolin aihepiiri esittää kirkollista elämää, jota Autere on höystänyt huumorilla. Raamatun tapahtumat ja sen henkilöhahmot ovat joidenkin veistosten aiheita. Neitsyt Maria Jeesus-lapsi sylissään, Pietari avaimineen sekä neljä evankelistaa ovat saaneet paikkansa saarnatuolin kaiteessa. Katoksen päällä on Ihmisen Poika käsissään Jumalan sanan kaksiteräinen miekka. Urkuparven kaiteen yhdeksän reliefiä kuvaavat Suomen kansan muinaista elämää ja työntekoa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mäntän kirkon esite (PDF)  22.1.2005. Mänttä-Vilppulan seurakunta.  Arkistoitu 31.12.2013. Viitattu 1.1.2014.
2. ↑  Mäntän kirkko (rakennusperintörekisteri) *Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi*. Museovirasto.

Aiheesta muualla
----------------

* Mäntän kirkko (rakennusperintörekisteri) *Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi*. Museovirasto.
* Mänttä-Vilppulan seurakunta, Mäntän kirkko (Arkistoitu – Internet Archive)
* Mäntän seurakunnan kirkko. G. A. Serlachius Oy:n kaunis lahjoitus, Helsingin Sanomat, 16.09.1928, nro 252, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Latinankieliset alueet Rooman valtakunnassa merkitty punaisella.
**Vulgaarilatinaksi** kutsutaan kansan käyttämää latinan muotoa. Nykyiset romaaniset kielet ovat kehittyneet juuri vulgaarilatinasta. 

Termin vulgaarilatina teki tunnetuksi suomalainen Veikko Väänänen*lähde?* teoksessaan Introduction au latin vulgaire. Väänänen väitteli aiheesta 1930-luvulla. Termi on sittemmin vakiintunut, mutta sitä voidaan pitää myös epäonnistuneena. Se tarkoittaa "kansan syvien rivien" puhumaa latinaa, mutta viittaa oikeastaan yksinomaan kirjalliseen latinaan. Puhuttua latinaahan ei ole säilynyt.

Kirjoitettu klassinen latina kuten myös julkisissa puheissa käytetty klassinen puhekieli olivat kuitenkin jäykkiä eikä niitä juurikaan käytetty yläluokan ulkopuolella. Puhuttu latina vaihteli ympäri valtakuntaa ja se sai vaikutteita paikallisista kielistä. Kansanlatinaa tunnetaan ennen muuta ajan kieliopeissa ja muissa yhteyksissä kerrottujen yleisten "kielivirheiden" (klassiseen kielimuotoon verrattuna), piirtokirjoitusten kirjoitusvirheiden ja joidenkin vähän koulutettujen ihmisten kirjoittamien tekstien kautta. Puhuttu latina jatkoi muutostaan läpi antiikin ja kohti myöhäisantiikkia. Rooma levitti laajetessaan vulgaarilatinaa ympäri valtakuntaa, ennen muuta kuitenkin länsiosiin. Länsi-Rooman luhistumisen jälkeen vuonna 476 alkoi latinasta kehittyä eri murteita, joista kehittyivät romaaniset kielet, kuten ranska, espanja, portugali, romania, italia, retoromaani, provensaali, katalaani ja sardi. Todennäköisesti joskus vuoden 600 jälkeen puhutut murteet eivät enää olleet ymmärrettävissä toisten murteiden puhujille. Niistä oli siis tullut omia kieliään. Latina vaikutti voimakkaasti myös muihin kieliin. On esimerkiksi arvioitu, että englanninkielisessä kirjoitetussa tekstissä 70–80 prosenttia sanoista saattaa olla latinalaisperäisiä.

Latinasta kehittyneille kielille on ominaista, että monet sanat ja ilmaukset periytyvät nimenomaan puhutusta vulgaarilatinasta, eikä kirjakielestä. Esimerkiksi ranskan sana cheval, ’hevonen’, juontaa juurensa latinan "kaakkia" tai "konia" tarkoittavasta sanasta caballus, eikä kirjakielen hevosta tarkoittavasta sanasta *equus*.

Lähteet
-------

1. ↑  Helda; https://helda.helsinki.fi Romaaniset kielet kielenoppijan ja -tutkijan näkökulma
**Esa Honkalehto** (s. 8. lokakuuta 1965) on suomalainen urheiluvaikuttaja ja entinen pesäpalloilija. Hän oli vuoteen 2017 asti Ilveksen jääkiekon SM-liigajoukkueen asioita hoitavan Ilves-Hockey Oy:n toimitusjohtaja.

Honkalehto toimi ensimmäisen kerran Ilves-Hockeyn toimitusjohtajana vuosina 2004–2010. Honkalehdon kahtena viimeisenä kautena Ilves-Hockey Oy teki tappiota puoli miljoonaa euroa kaudessa. Honkalehto palasi toimitusjohtajaksi elokuussa 2014, toimittuaan huhtikuusta 2014 lähtien Ilveksen liiketoimintajohtajana. Aikaisemmin hän on toiminut muun muassa Suomen Urheiluliiton markkinointijohtajana (1997–2000) ja yleisurheilun Helsingin grand prix’n pääsihteerinä (2001–2003). Vuonna 2010 Honkalehto valittiin vuoden 2012 yleisurheilun EM-kisojen pääsihteeriksi.

Omalla urheilu-urallaan Honkalehto edusti Hyvinkään Tahkoa pesäpallon SM-sarjassa ja Superpesiksessä vuosina 1983–1995. Hän oli kaudella 1988 SM-sarjan paras etenijä 44 tuodulla juoksullaan. Jääkiekkoa Honkalehto pelasi universiadeissa.

Honkalehto on koulutukseltaan liikuntatieteiden maisteri.

Saavutukset
-----------

### Pelaajana

* 3 SM-hopeaa: 1983, 1992, 1994
* 3 SM-pronssia: 1987, 1989, 1990
* 2 Itä-Länsi-ottelua: 1989, 1991
* Pesäpallon etenijäkuningas: 1988

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ilveksen uusi toimitusjohtaja on Esa Honkalehto  13.2.2004. Ilves-Hockey.  Arkistoitu 6.9.2008. Viitattu 29.9.2010.
2. ↑  Esa Honkalehto yleisurheilun EM-kisojen 2012 pääsihteeriksi  9.4.2010. Ilves Hockey Oy. Viitattu 29.9.2010. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Honkalehto palaa Ilveksen toimitusjohtajaksi *Liiga.fi*.  18.8.2014.
4. ↑  Helsingin EM 2012 -projektin tiedotustilaisuus *suomenkuvalehti.fi*.  1.6.2010. Suomen Kuvalehti. Viitattu 8.12.2012. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Parhaat etenijät Suomen Pesäpalloliitto. Viitattu 18.2.2010. [vanhentunut linkki]
6. 1 2  Pesäpallon SM-mitalistit Pesäpalloliitto.  Arkistoitu 2.7.2018. Viitattu 14.4.2018.
7. ↑  Itä-Länsi-pelaajat joukkueittain, miehet Rasilainen, Matti. Viitattu 22.4.2018.
8. ↑  Parhaat etenijät kausittain Pesäpalloliitto.  Arkistoitu 17.8.2018. Viitattu 13.4.2018.
**Tuliholvin alla** on satakuntalaisen, jatkosodan ensimmäisissä taisteluissa kaatuneen kirjailijan Eino Hosian vuonna 1940 ilmestynyt, talvisodasta kertova pääteos. Teos perustuu Hosian omiin kokemuksiin Jalkaväkirykmentti 61:n riveissä Taipaleen ja Vuosalmen taisteluissa. Kirjailija omisti teoksen Summan taistelussa helmikuussa 1940 kaatuneen veljensä muistolle.

Teos sai toisen palkinnon Kustannusosakeyhtiö Otavan ja yhdysvaltalaisen Prentice-Hall-kustannusliikkeen keväällä 1940 järjestämässä kilpailussa parhaasta talvisodan kuvauksesta.*lähde?* Ensimmäisen palkinnon sai Viljo Sarajan romaani *Lunastettu maa* ja kolmannen palkinnon Pentti Haanpään *Korpisotaa*.

Teos alkaa talvisodan aikaisesta etulinjasta, mutta siinä on takautumia syksyn 1939 tapahtumiin Satakunnassa ja Helsingissä.

Kirjallisuudentutkija Vesa Karonen sanoo teoksen aloittaneen*kenen mukaan?* suomalaisen sotakirjallisuuden perinteen, jossa pääasiaksi tulivat todenmukaisuus, realistinen kuvaustapa ja etulinjan rivimiehen näkökulma.

Hosian teosta pidettiin realistisen kerronnan ihanteet omaksuneissa aikalaisarvosteluissa tyyliltään "paisuttelevana", lähinnä psykologiseen romantiikkaan kuuluvana. Teosta ylistivät muiden muassa Vilho Suomi *Uudessa Suomessa* ja Lauri Viljanen *Helsingin Sanomissa*.

Kerronnassa on eksistentialismille ominaista viipyilevyyttä ja toisaalta myös kaunokirjallisen ilmaisun kautta syntyvää syvää paikan- ja olotilan tunnetta.

Vuoden 2005 painoksessa romaaniin liitettiin venäläisen, sotavangiksi jääneen luutnantti Andrei Nitshikovin muistiinpanot, jotka oli jätetty pois teoksen alkuperäisestä painoksesta niiden ulkopoliittisen arkaluonteisuuden vuoksi.

Lähteet
-------

1. ↑  HS Kirjaston viikon kirja on vahva sotaromaani Tuliholvin alla *Helsingin Sanomat*.  23.5.2015. Sanoma Media Finland Oy. Viitattu 18.7.2017.
2. 1 2 3 4 5 6  Vesa Karonen: *Suomalaisen sotaromaanin perinne syntyi tuliholvin alla.* Johdanto *Tuliholvin alla* -romaanin vuoden 2005 painokseen.
Freja Beha Erichsen
**Freja Beha Erichsen** (s. 18. lokakuuta 1987 Roskildessa Tanskassa) on tanskalainen malli.

Elämä
-----

Ennen malliksi ryhtymistä hän toivoi tulevansa laulajaksi, mutta se ei onnistunut hänen kehnon äänensä vuoksi.

Hänen paras ystävänsä on malli Irina Lazareanu. Hänet on usein nähty myös mallitovereidensa Lily Donaldsonin ja Agyness Deynin seurassa.

Ura
---

Hänet tunnetaan "kapinoitsijana" muotimaailmassa, ja hänen epätavallinen kävelytyylinsä on yksi hänen tavaramerkeistään.

Vuodesta 2005 Erichsen on esiintynyt kampanjoissa muotimerkeille kuten Balenciaga, Jil Sander, Gucci, Hugo Boss, H&M, CK by Calvin Klein, Chanel ja Chloé.

Erichsenia edustaa kuuluisa mallitoimisto IMG, joka on edustanut aikaisemmin muun muassa Tyra Banksia ja Heidi Klumia.

Ulkonäkö
--------

Erichsenin mitat ovat 78-60-89, ja hän on 178 cm pitkä. Hänen kengänkokonsa on 39 ja vaatekokonsa 34/36. Hänellä on vaaleanruskeat hiukset sekä ruskeat silmät.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Freja Beha Erichsen**.
* Freja Behan oma sivu
* SUPERMODELS.nl Freja Beha Erichsen homepage (Arkistoitu – Internet Archive)
* Freja Beha Erichsen Photos on Style.com
**Wang Yifu** (s. 4. joulukuuta 1960 Liaoning) on kiinalainen pistooliampuja ja olympiavoittaja.

Wang on saavuttanut 10 m ilmapistoolissa kaksi olympiakultaa Barcelonassa 1992 ja Ateenassa 2004 sekä kaksi olympiahopeaa Atlantassa 1996 ja Sydneyssä 2000. Hän on myös saavuttanut olympialaisissa 50 m pistoolilla olympiahopean Barcelonassa 1992 ja olympiapronssia Los Angelesissa 1984. 

Saatuaan ilmapistoolin finaalissa Atlantassa 1996 viimeisellä laukauksella vain 6,5 ja jäätyään näin hopealle 0,1 pisteen erolla, Wang pyörtyi ampumaradalle. Pekingissä 2008 Wang toimi Kiinan pistooliampujien valmentajana.

Lähteet
-------

* ISSF Newssin tietokanta[vanhentunut linkki]
* ISSF:n tietokanta

Miesten 10 metrin ilmapistoolin olympiavoittajat
1988: Tanju Kirjakov •
1992: Wang Yifu •
1996: Roberto Di Donna •
2000: Franck Dumoulin •
2004: Wang Yifu •
2008: Pang Wei •
2012: Jin Jong-oh •
2016: Hoàng Xuân Vinh •
2020: Javad Foroughi

Miesten 10 m ilmapistoolin maailmanmestarit
1970: Kornel Marosvari • 
1974: Grigori Kosyh • 
1978: Paavo Palokangas • 
1979: Geoffrey Robinson • 
1981: Don Nygord • 
1982: Vladas Turla • 
1983: Ragnar Skanåker •
1985: Rolf Beutler • 
1986: Igor Basinski •
1987: Zoltán Papanitz • 
1989: Sergei Pyžjanov • 
1990: Bernardo Tobar • 
1991: Uwe Potteck • 
1994: Franck Dumoulin • 
1998: Wang Yifu • 
2002: Mihail Nestrujev •
2006: Pang Wei •
2010: Tomoyuki Matsuda •
2014: Jin Jong-oh •
2018: Jin Jong-oh

Miesten 50 m pistoolin maailmanmestarit
1900: Karl Röderer • 
1901+1902: Karl Hess • 
1903: Benjamin Segura • 
1904: Paul van Asbroeck • 
1905: Julien van Asbroeck • 
1906: Konrad Stäheli •
1907: Paul van Asbroeck •
1908: Richard Fischer • 
1909+1910: Paul van Asbroeck •
1911: Charles Paumier du Verger •
1912: Paul van Asbroeck •
1913: Vilhelm Carlberg • 
1914: Paul van Asbroeck •
1921+1922: Hans Haenni • 
1923: Irving Calkins • 
1924+1925+1927+1928: Wilhelm Schnyder • 
1929: Fritz Zulauf • 
1930: Lean Revilliod de Bude • 
1931: Marcel Bonin •
1933+1935+1937: Torsten Ullman •
1939: Erich Krempel •
1947: Torsten Ullman •
1949: Beat Rhyner • 
1952: Torsten Ullman •
1954: Huelet Benner • 
1958: Makhmud Umarov •
1962+1966: Vladimir Stolipin •
1970: Harald Vollmar •
1974: Gregori Zapolski •
1978: Moritz Minder •
1982: Ragnar Skanåker •
1986: Sergei Pyžjanov •
1990: Spas Koprinkov •
1994: Wang Yifu •
1998: Franck Dumoulin •
2002+2006: Tan Zongliang •
2010: Tomoyuki Matsuda •
2014: Jin Jong-oh •
2018: Om Prakash Mitharval
**Angela Oker-Blom** on vuonna 1947 syntynyt taiteilija, joka on erityisen tunnettu muotokuvistaan sekä pienistä veistoksistaan, jolla on sielullinen viesti. Oker-Blom teki uransa alkuvaiheessa erityisesti baletti-aiheisia teoksia. Sittemmin hän siirtyi piirtämiseen ja on kuvittanut useita lastenkirjoja ja muita julkaisuja. Veistoksia hän alkoi tehdä 1990-luvulla. Angela Oker-Blom tunnetaan kotikaupungissaan Helsingissä myös ydinvoiman vastustajana sekä yleisesti puhtaan ympäristön puolestapuhujana. Hän on ahkera kirjoittaja, erityisesti Ny Tid -lehdessä.

Oker-Blom on opiskellut taidehistoriaa ja arkeologiaa Helsingin yliopistossa 1960-luvulla ja piirsi myös yliopiston piirustuslaitoksella. Hän on opiskellut myös Accademia di Belle Artissa Roomassa ja Aukusti Tuhkan ateljeessa.

Lähteet
-------

* Ny Tid -lehti, Helsinki
* Aateliskalenteri, Ritarihuone
* Ätten Oker-Blom, Waasa Graphics Oy, Vaasa 2009

Aiheesta muualla
----------------

* Angela Oker-Blom Galleriat.netissä (Arkistoitu – Internet Archive)
**Aleksandr Sergejevitš Jakušev** (ven. Александр Сергеевич Якушев, s. 2. tammikuuta 1947 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on entinen neuvostoliittolainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Hän oli maailman parhaimpia jääkiekkoilijoita 1960- ja 1970-luvulla, pelipaikaltaan hyökkääjä.

Jakušev, lempinimeltään "Iso-Jakki", tunnetaan parhaiten Neuvostoliiton maajoukkueen otteluista Kanadaa vastaan vuoden 1972 Summit-sarjassa. Vaikkakin hän usein jäi joukkuekaveri Valeri Harlamovin varjoon, oli hän Summit-sarjan päätyttyä tehnyt 7 maalia ja 4 maalisyöttöä, yhteensä 11 tehopistettä.

Lopetettuaan jääkiekon pelaamisen Jakušev valmensi Moskovan Spartakia ja lyhyen aikaa myös Neuvostoliiton maajoukkuetta.

Saavutukset
-----------

* jääkiekon olympiakultaa vuosina 1972 ja 1976
* jääkiekon maailmanmestaruus vuosina 1967, 1969-1970, 1973-1975, 1978-1979, yhteensä kahdeksan
* kolme Neuvostoliiton mestaruutta vuosina 1967, 1969 ja 1976.

Tehotilasto
-----------

* Hän teki 339 ottelussa maaleja 568 Neuvostoliiton liigassa vuosina 1963-1980.
* Hän teki 145 ottelussa maaleja 201 Neuvostoliiton maajoukkueessa vuosina 1965-1977.

Pelaajana
---------

Jakušev oli suurikokoinen pelaaja, mutta ei pelannut erityisen fyysistä peliä. Hän oli puhdasotteinen taklaaja ja reilu pelaaja. Jakušev oli ammattilainen otteissaan pelissä ja harjoituksissa. Hänellä oli voimakas lyöntilaukaus ja hän oli kuuluisa nopeista syötöistä puolustuslinjan taakse.

Erikoispalkintoja
-----------------

* Neuvostoliiton All Stars 1976
* Paras maalintekijä 1974
* Neuvostoliiton urheilumestari vuonna 1970
* Maailmanmestaruuskisojen paras hyökkääjä 1975
* IIHF All Stars 1974, 1975
* IIHF Hall of Fame 2002
* Hockey Hall of Fame 2018
**René Cattarinussi** (s. 12. huhtikuuta 1972 Tolmezzo) on italialainen entinen ampumahiihtäjä.

Cattarinussi saavutti ensimmäisen arvokisamitalinsa saavutettuaan pronssia sprintistä Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 1996. Ampumapaikat puhtaasti selvittänyt Cattarinussi hävisi yhden sakon pystypaikalta ampuneelle Vladimir Dratševille 38,7 sekuntia. Hopealle sijoittunut Viktor Maigurov selvitti ammunnan puhtaasti - kukisti Cattarinussin 29 sekunnilla ja hävisi Dratšoville 9,7 sekuntia.

Seuraavissa MM-kilpailuissa Brezno-Osbrliessä hän saavutti hopeaa Ruhpoldingin tapaan sprinttikilpailusta. Cattarinussi ampui yhden sakon makuupaikalta - hän hävisi ampumapaikat puhtaasti selvittäneelle voittajalle, maanmiehelleen Wilfried Pallhuberille 16,8 sekuntia. Pronssimitalisti Oleg Rytšenkov ampui kaksi ohi pystypaikalta - hävisi voittaja Pallhuberille 18,3 sekuntia ja Cattarinussille 1,5 sekuntia. Samoissa kisoissa hän hiihti avausosuuden Italian viestijoukkueessa, joka sai pronssia.

Holmenkollenin MM-kilpailuissa 2000 Cattarinussi saavutti pronssia, tälläkin kertaa sprintistä. Puhtaasti ampunut Cattarinussi hävisi yhden sakon ampuneelle voittajalle Frode Andresenille 19,2 sekuntia - hopealle sijoittunut Pavel Rostovtsev ampui Cattarinussin tapaan ampumapaikat puhtaasti - voitti Cattarinussin 9,7 sekunnilla ja hävisi voittajalle 9,5 sekuntia.

Seuraavana vuonna Pokljukan MM-kisoissa hän saavutti jälleen sprinttihopeaa. Hän hävisi maailmanmestari Pavel Rostovtseville 46,6 sekuntia - molemmat selvittivät ampumapaikat ilman sakkokierroksia. Yhden sakon makuupaikalta ampunut pronssimitalisti Halvard Hanevold hävisi voittajalle 47,9 sekuntia - Cattarinussille vain 1,3 sekuntia.

Olympialaisiin Cattarinussi osallistui kahdesti: Naganoon 1998 ja Salt Lake Cityyn 2002 - parhaana sijoituksensa Naganon viestikisan yhdeksäs sija - henkilökohtaisesti Salt Lake Cityn takaa-ajokilpailun kahdeskymmenes sija.

Maailmancupissa Cattarinussi voitti urallaan kaksi osakilpailua: sprinttikilpailun Anterselvassa kaudella 1998–1999 ja yhteislähtökilpailun Hanti-Mansijskissa kaudella 1999-2000. Neljän henkilökohtaisen MM-mitalin lisäksi hän sijoittui maailmancupin palkitosijalle viisi kertaa. Hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 1993-1994.

Lähteet
-------

* René Cattarinussi Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU).  (englanniksi)
Jerónimo NicolaJerónimo Nicola
**Jerónimo Nicola** (s. 7. huhtikuuta 1979 Santa Fe, Argentiina) on argentiinalainen lentopalloilija, joka pelaa kaudella 2008–2009 Raision Loimussa Suomen SM-liigassa. Aikaisemmin hän on pelannut Argentiinan ja Espanjan pääsarjoissa. Hän on rooliltaan hakkuri.

Ura
---

Nicola alkoi pelaamaan lentopalloa jo nuorena. Hänen ensimmäinen joukkueensa Argentiinan pääsarjassa oli Rosario Central. Pian hän nousi juniorimaajoukkueiden kautta myös Argentiinan A-maajoukkueeseen.

Viiden Argentiinan pääsarjassa pelatun kauden jälkeen Nicola siirtyi neljäksi vuodeksi Espanjan pääsarjaan Numancian joukkueeseen. Espanjassa hän oli joukkueensa paras pistemies ja koko sarjan pistepörssin kärkinimiä jokaisella kaudella. Lopulta hän päätti palata Argentiinaan, jossa hän pelasi kaudella 2007–2008 Boca Juniorsin joukkueessa. Boca Juniors sijoittui tuolla kaudella sarjassa viidennelle sijalle. Nicola pelasi joukkueen ykköshakkurina ja sijoittui liigan pistepörssissä kuudenneksi (424 pistettä) ja torjuntapörssissä kymmenenneksi sijalle.

Kaudeksi 2008–2009 Nicola teki yksivuotisen sopimuksen Suomen SM-liigassa pelaavan Raision Loimun kanssa. Nicola hankittiin Loimuun nostamaan joukkueen profiilia etenkin hyökkäyspelissä.

Maajoukkue
----------

Argentiinan A-maajoukkuetta Jerónimo on edustanut peräti yhdessätoista eri arvoturnauksessa vuosina 1999–2001. Kirkkaimpina tähtenä hänen maajoukkueurallaan ovat pelaaminen maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1999 Japanissa, sekä Lentopallon maailmanliigassa kausina 2000 ja 2001.

Muuta
-----

Nicolan lempinimi on Indio (suom. *intiaani*).

Lähteet
-------

* Loimulle kokenut argentiinalainen hakkuri (Arkistoitu – Internet Archive) Hotsport.info.
**Stewart Houston** (s. 20. elokuuta 1949) on skotlantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.

Ura pelaajana
-------------

Rangersin juniorikoulussa kannuksensa hankkinut Houston aloitti ammattilaisuransa Chelseassa 1967. Hän edusti 19 vuotta kestäneellä peliurallaan myös Brentford FC:tä, Manchester Unitedia, Sheffield Unitedia ja Colchester Unitedia. Parhaiten Houston muistetaan ManU-vuosiltaan 1973–1980, jolloin hän pelasi 250 ottelua seuran paidassa. 

Skotlannin maajoukkueessa Houston pelasi uransa aikana vain yhden maaottelun. Hän lopetti peliuransa vuonna 1986.

### Meriitit pelaajana

* FA Cup: 1970, 1977
* Englannin 2.divisioona: 1975
* UEFA Cup-voittajien Cup: 1971

Ura valmentajana
----------------

Houston aloitti valmennusuransa George Grahamin apulaisvalmentajana Arsenalissa 1990–1995. Hän nousi Tykkimiesten päävalmentajaksi helmikuussa 1995 Grahamin potkujen jälkeen ja luotsasi seuraa kauden loppuun saakka. Houston johdatti Arsenalin Cup-voittajien Cupin finaaliin, jossa Real Zaragoza vei kuitenkin voiton Nayimin jatkoaikamaalilla. 

Bruce Riochin tultua Arsenalin peräsimeen kesällä 1995 Houston jatkoi seuran apuvalmentajana. Rioch sai potkut juuri ennen kauden 1996–97 alkua ja Houston nousi jälleen päävalmentajaksi. Houstonin piti toimia päävalmentajan syyskuun loppuun saakka, jolloin Arsène Wenger tulisi seuraan. Houston kuitenkin erosi syyskuun puolivälissä ja siirtyi Queens Park Rangersin päävalmentajaksi. 

Houstonin johdolla QPR:n piti palata nopeasti takaisin valioliigaan. Joukkue ei kuitenkaan menestynyt toivotulla tavalla ja seura jäi 1.divisioonassa yhdeksänneksi kaudella 1996–97. Houston sai kuitenkin jatkaa tehtävässään, mutta potkut olivat edessä marraskuussa 1997, kun QPR oli vajonnut divisioonan putoamiskamppailuun.

Houston palasi valmennustehtäviin 1998 ja toimi George Grahamin apulaisvalmentajana Tottenham Hotspurissa maaliskuuhun 2001 saakka. 

### Meriitit valmentajana

* Cup-voittajien Cupin hopeaa: 1995

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**George GrahamBruce Rioch** | **Arsenalin päävalmentaja**2–6/19958–9/1996 | Seuraaja:**Bruce RiochPat Rice** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Ray Wilkins** | **Queens Park Rangersin päävalmentaja**9/1996–11/1997 | Seuraaja:**John Hollins** |
Kazimierz Twardowski
**Kazimierz Jerzy Skrzypna-Twardowski** (*von Ogończyk*) (20. lokakuuta 1866 Wien, Itävalta – 11. helmikuuta 1938 Lwów (Lviv), Puola) oli puolalainen filosofi ja loogikko.

Elämä
-----

Twardowski opiskeli filosofiaa Wienissä Franz Brentanon ja Robert Zimmermannin oppilaana. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1892 väitöskirjallaan *Idee und Perzeption*, ja vuonna 1894 hän esitti habilitaatioväitöksensä *Zur Lehre vom Inhalt und Gegenstand der Vorstellungen*. Kummatkin käsittelivät havaitsemisen kohdetta ja sisältöä. Twardowskilla oli myös monia metafilosofisia ajatuksia.

Twardowski luennoi Wienissä vuosina 1894–95. Sen jälkeen hänet nimitettiin Lvivin yliopiston professoriksi (tuolloin Lemberg, myöhemmin Lwów ja nykyisin Lviv Ukrainassa). Siellä Twardowski perusti Lvivin-Varsovan logiikan koulukunnan, ja hänestä tuli "puolalaisen logiikan isä" ja monella tavalla myös puolalaisen tieteellisen filosofian alullepanija.

Twardowskin oppilaina olivat muun muassa loogikot Stanisław Leśniewski, Jan Łukasiewicz ja Tadeusz Czeżowski, filosofianhistorioitsija Władysław Tatarkiewicz, sekä fenomenologi ja esteetikko Roman Ingarden. Oppilaisiin kuului myös Wienin piiriä lähellä olleita filosofeja, kuten Tadeusz Kotarbiński ja Kazimierz Ajdukiewicz.

Teoksia
-------

* *Idee und Perzeption* (1892, väitöskirja)
* *Wyobrażenie i pojęcie* (1898)
* *O tzw. prawdach względnych* (1900)
* *O psychologii, jej przedmiocie, zadaniach, metodzie, stosunku do innych nauk i jej rozwoju* (1913)
* *Rozprawy i artykuły filozoficzne* (1927)
* *Wybrane pisma filozoficzne* (1965)
* *Wybór pism psychologicznych i pedagogicznych* (1992)
* *Dzienniki* (1997)

Aiheesta muualla
----------------

* Coniglione, F. (toim.): Kazimierz Twardowski (Arkistoitu – Internet Archive) *Polish Philosophy Page* (englanniksi)
* Corazzon, Raul: Kazimierz Twardowski on the Content and Object of Presentations *Theory and History of Ontology* (englanniksi)
* Woleński, Jan: Lvov-Warsaw School *The Stanford Encyclopedia of Philosophy*. The Metaphysics Research Lab. Stanford University.  (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Kazimierz Twardowski
Joey Cheek 2006 sprintterien MM-kisoissa
**William Joseph "Joey" Cheek** (s. 22. kesäkuuta 1979 Greensboro, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pikaluistelija, joka on erikoistunut sprintti- ja keskipitkille matkoille.

Kansainvälisen läpimurtonsa Cheek teki 2002 Salt Lake Cityn olympialaisissa saavutettuaan 1 000 metrillä pronssia ja sijoituttuaan 1 500 metrillä neljänneksi vain kahdeksan sekunnin sadasosan päähän pronssista. Vuonna 2003 Cheek voitti pronssia yksittäismatkojen MM-kisojen 1 000 ja 1 500 metrillä. 2005 Cheek sijoittui sprintterien MM-kisoissa pronssille Erben Wennemarsin ja Jeremy Wotherspoonin takana, ja vuotta myöhemmin samoissa kisoissa Heerenveenissä hän kirkasti mitalinsa värin kullaksi.

2006 Torinon olympialaisissa hän voitti 500 metrillä kultamitalin melko ylivoimaisesti ja sai 1 000 metrillä hopeaa.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 500 m: 34,66 (2001)
* 1 000 m: 1.07,29 (2005)
* 1 500 m: 1.44,98 (2003)
* 3 000 m: 3.54,76 (1999)
* 5 000 m: 6.42,57 (1999)
* 10 000 m: 14.13,81 (2000)

Lähteet
-------

* Saavutukset skateresults.com (Arkistoitu – Internet Archive)(englanniksi)
* Ennätykset sskating.com (englanniksi)

Miesten 500 metrin pikaluistelun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1924: Charles Jewtraw |
1928: Bernt Evensen / Clas Thunberg |
1932: Jack Shea |
1936: Ivar Ballangrud |
1948: Finn Helgesen |
1952: Kenneth Henry |
1956: Jevgeni Grišin |
1960: Jevgeni Grišin |
1964: Terry McDermott |
1968: Erhard Keller |
1972: Erhard Keller |
1976: Jevgeni Kulikov |
1980: Eric Heiden |
1984: Sergei Fokitšev |
1988: Uwe-Jens Mey |
1992: Uwe-Jens Mey |
1994: Aleksandr Golubev |
1998: Hiroyasu Shimizu |
2002: Casey FitzRandolph |
2006: Joey Cheek |
2010: Mo Tae-bum |
2014: Michel Mulder |
2018: Håvard Holmefjord Lorentzen |
2022: Gao Tingyu |
**Neal Broten** (s. 29. marraskuuta 1959 Roseau, Minnesota) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli keskushyökkääjä.

Broten aloitti jääkiekkouransa Minnesotan yliopiston joukkueessa kaudella 1978–1979. Minnesota North Stars varasi hänet NHL:ään 1979 varaustilaisuuden kolmannella kierroksella numerolla 42. Kauden jälkeen hänet valittiin Yhdysvaltojen maajoukkueeseen, joka onnistui seuraavana vuonna talviolympialaisissa sensaatiomaisesti voittamaan olympiakultaa. Kauden 1980–1981 Broten pelasi vielä yliopistosarja NCAA:ta ennen kuin aloitti NHL-uransa. Hän pelasi lyhyttä Saksassa pelattua ajanjaksoa lukuun ottamatta Minnesotassa niin kauan, kunnes joukkue muutti Dallasiin ja vaihtoi nimekseen Dallas Stars. Dallasista Broten kaupattiin kesken kauden 1994–1995 New Jersey Devilsiin, missä hän voitti Stanley Cupin tehden mestaruuden ratkaisseen maalin Detroit Red Wingsiä vastaan finaalisarjan neljännessä ottelussa. Kaudella 1996–1997 hän pelasi vielä Los Angeles Kingsissä ja uudelleen Dallas Starsissa, jonka jälkeen lopetti uransa.

Yhteensä Brotenin tehot NHL:n runkosarjassa olivat 1099 ottelussa 289 maalia, 634 syöttöä eli yhteensä 923 tehopistettä. Pudotuspeleissä hänen saldonsa oli 135 ottelussa 35 maalia, 63 syöttöä eli 98 tehopistettä. Maajoukkueurallaan hän osallistui olympialaisten lisäksi vuosien 1979 ja 1990 MM-kisoihin sekä 1981 ja 1984 Kanada Cupiin. Vuonna 1998 Broten palasi lopettamisensa jälkeen kaukaloon kolmeksi otteluksi auttamaan Yhdysvaltojen maajoukkuetta MM-karsinnoissa. Hänen avullaan joukkue selvitti karsinnat ja pysyi MM-kisojen A-sarjassa.

Aiheesta muualla
----------------

* Neal Broten The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Broten legendsofhockey.netissä
* Broten hockeydraftcentral.comissa

Yhdysvaltain joukkue – Talviolympialaiset 1980
1 Janaszak |
3 Morrow |
5 Ramsey |
6 Baker |
8 Silk |
9 Broten |
10 Johnson |
11 Christoff |
15 Wells |
16 Pavelich |
17 O’Callahan |
19 Strobel |
20 Suter |
21 Eruzione |
23 Christian |
24 McClanahan |
25 Schneider |
27 Verchota |
28 Harrington |
30 Craig |
Valmentaja Brooks
**David Marciano** (s. 7. tammikuuta 1960 New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt mm. Raymond "Ray" Vecchiona sarjassa Chicagon ratsupoliisi (1994–1999).

Marciano opiskeli biolääketiedettä Bostonin yliopistossa ja aloitti näyttelemisen Bostonissa vuonna 1983. 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa hän työskenteli useissa pikkusarjoissa Los Angelesiin siirryttyään, kuten esimerkiksi "Wiseguy" (1987) ja "Civil Wars" (1991). 

Lopulta David Marciano valittiin Chicagon ratsupoliisi -sarjaan, jonka hän oli ehtinyt jo kolmeen otteeseen perua ennen lopullista hyväksymistään. Marciano esiintyi Raymond Vecchion roolissa ensimmäisellä ja toisella kaudella, sekä teki paluun viimeisen, eli neljännen kauden kahteen viimeiseen jaksoon. Kolmannella ja neljännellä kaudella Paul Grossin tähdittämän Benton Fraserin rinnalla nähtiin Callum Keith Rennie.

Due Southin loputtua 1999 David Marciano on esiintynyt elokuvissa ja sarjoissa, esimerkiksi "CSI: New York" (1 jakso), "The Shield" (21 jaksoa 2005-2007) ja elokuvassa "Caught on Tape", jossa hän esittää etsivä Brownia.

Lähteet
-------

* IMDb – David Marciano

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Henri Sigfridsson** on vuonna 1974 syntynyt suomalainen pianisti, joka valittiin 2007 professoriksi Grazin musiikkiyliopistoon Itävaltaan. Hänen professuurinsa alkoi maaliskuussa 2008. Sigfridsson aloitti pianonsoiton 10-vuotiaana Turun konservatoriossa. Sieltä hän jatkoi Sibelius-Akatemian nuorisokoulutukseen ja siirtyi myöhemmin solistiselle osastolle professori Erik T. Tawaststjernan oppilaaksi. Lisäksi Sigfridsson on opiskellut 1995–1997 Weimarin musiikkikorkeakoulussa professori Lazar Bermanin ja 1995– Kölnin musiikkikorkeakouluissa Pavel Gililovin johdolla.

Sigfridsson on menestynyt hyvin useissa pianokilpailuissa. Vuonna 1992 hän tuli jaetulle toiselle sijalle Maj Lind -pianokilpailussa ja samana vuonna hän sai toisen palkinnon Nyborgin pohjoismaisessa pianokilpailussa. Weimarissa pidetyn Franz Liszt -kilpailun hän voitti 1994, vuonna 1995 hän voitti pohjoismaisen solistibiennalen Reykjavíkissa ja vuonna 2000 toisen palkinnon Géza Anda -kilpailussa Zürichissä. Maaliskuussa 2004 hän sai toisen palkinnon Maria Callas Grand Prix -kilpailussa Ateenassa. Bonnin Beethoven-kilpailun Sigfridsson voitti vuonna 2005.

Sigfridsson on asunut ja musisoinut pitkään Saksassa. Hän on esiintynyt Ruhrin pianofestivaalilla sekä Luzernin festivaalilla ja Ravinia-festivaalilla. Sigfridsson on soittanut useiden sinfoniaorkestereiden solistina. Orkestereiden joukossa ovat Zürichin Tonhalle-orkesteri, Pietarin filharmoninen orkesteri, MDR sinfoniaorkesteri, Camerata Academica Salzburg ja Stuttgartin kamariorkesteri. Suomalaisten orkesterien solistina Sigfridsson esiintyy säännöllisesti ja Kuhmon Kamarimusiikissa hän vieraili 2006 ja 2007.

Lähteet
-------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |