recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Le Chant du loup** (kansainvälisessä levityksessä *The Wolf’s Call*) on vuonna 2019 valmistunut ranskalainen toimintaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Antonin Baudry. Elokuva kertoo Ranskan laivaston ydinsukellusveneistä, ja tapahtumat liittyvät Suomeen: elokuvassa Venäjä miehittää Ahvenanmaan ("autonomisen saaren, joka kuuluu Suomeen"), ja Ranskan presidentti päättää lähettää Suomeen sotilasapua.

Elokuvan käsikirjoittaja ja ohjaaja Antonin Baudry on entinen diplomaatti, ja hän toimi ennen elokuvauraansa Ranskan pää- ja ulkoministerin Dominique de Villepinin avustajana.

Baudry kertoo pyrkineensä elokuvallaan nostamaan esiin Euroopan haavoittuvaisuuden. Hän kertoo halunneensa tarkastella, kuinka Eurooppa vastaisi sotatoimeen, joka kohdistuu Euroopan unionin mutta ei NATOn jäsenmaahan. Baudry arvioi, että jos Venäjä hyökkäisi Suomeen, muut EU-maat tuskin auttaisivat Suomea, ja koska Suomelta puuttuu myös Naton pelote, voisi Suomen kohtalona olla Ukrainan tie. Baudryn mukaan ainoastaan ydinasevalta kykenee tarjoamaan sellaisessa tilanteessa riittävän vastuksen. Baudry väittää myös, että kriisitilanteissa nojataan mekanismeihin, kuten ydinpelotteeseen, joiden käytöstä ei todellisuudessa tiedetä kovin paljoa.

Ranskan presidentinkanslian ja ulkoministeriön edustajat ovat luonnehtineet elokuvaa osin epärealistiseksi mutta poliittista päätöksentekoa kuvatun huolellisesti. *Iltalehden* mukaan elokuvan strategisen asetelman todenmukaisuuden allekirjoittivat useat ranskalaiset diplomaatit ja turvallisuusasiantuntijat. Ranskalaisen diplomaatin mukaan myös se, että kriisitilanteessa Ranska lähettäisi Suomelle jonkinlaista apua, on realistinen oletus.

*Le Chant du loup* on Baudryn esikoisohjaus. Kuvauksia tehtiin aidoissa ydinsukellusveneissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Gestrin-Hagner, Maria: Ryssland invaderar Åland på film – Frankrike sänder hjälp.  *Hufvudstadsbladet*, 11.6.2019, s. 4–5. Artikkelin maksullinen verkkoversio.. Viitattu 11.6.2019.
2. 1 2 3 4 5  Karvala, Kreeta: Venäjä valtaa Suomen – realistinen kohuelokuva puhuttaa ranskalaisdiplomaatteja: "Se, että Suomi ei ole Natossa, on ongelma." *Iltalehti*.  9.6.2019. Viitattu 2.5.2020.
**Ganz vállalatok** on unkarilainen vuonna 1844 perustettu teollisuusyritys, joka on keskittynyt erityisesti liikennevälineiden valmistamiseen. Erityisen tunnettuja ovat Ganzin raitiovaunut.

Ábrahám Ganz perusti Ganzin 1845, ja sen valmistamia junanpyöriä vietiin kaikkialle Eurooppaan. Ganzin kuoleman jälkeen András Mechwart otti yrityksen haltuunsa 1875 ja kehitti siitä Unkarin suurimpiin kuuluvan teollisuusyrityksen. Ganziin perustettiin 1878 sähköosasto, joka eriytyi omaksi yrityksekseen 1900-luvun alussa. Ganz perusti 1909 telakan Rijekaan. Vuoden 1911 yhdistymisen jälkeen telakasta tuli Itävalta-Unkarin merkittävimpiä.

Ganzin merkittävimmäksi tuotteeksi muodostui 1920-luvulla raitiovaunut, joita myytiin Euroopan lisäksi myös Argentiinaan, Egyptiin, Intiaan ja Uruguayhin. Ganz kansallistettiin 1946 ja siitä muodostettiin kuusi suurta yritystä 1949. Yritykset liittyivät toisten kanssa seuraavien vuosikymmenien aikana, ja esimerkiksi Ganzin vaunuista ja koneista vastannut yritys yhdistyi 1959 MÁVAGin kanssa. Ganz-MÁVAG osti monia pienempiä tehtaita, ja sen tuotteet laajenivat muun muassa siltoihin. Ganz-MÁVAG valmisti rautaosia esimerkiksi moniin Tiszan siltoihin ja Budapestin Elisabetin siltaan. Ganzin rautatietehdas siirtyi 1989 brittiläisen Telfos Holdingin omistukseen ja parin vuoden päästä itävaltalainen GE Jenbacher osti Ganz-Hunsletin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ganz Works *omikk.bme.hu*. Viitattu 17.1.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ganz vállalatok** Wikimedia Commonsissa
**Saunakylä** on kylä Kivijärven kunnan länsiosassa Keski-Suomessa. Saunakylä sijaitsee noin kymmenen kilometriä lounaaseen Kivijärven keskustasta. Vuoden 2004 paikkeilla metsäisessä kylässä asui noin 30 ihmistä.

Saunakylällä sijaitsee Kivijärven kunnan korkein kohta Perkausvuori, 280 metriä merenpinnasta. Sen huipulla on vuonna 2005 valmistunut puinen näkötorni. Kylän uimaranta sijaitsee Isolla Perkausjärvellä.

Saunakylän ensimmäinen talo on merkitty maarekisteriin vuonna 1726. Tervanpoltto työllisti kyläläisiä 1900-luvun alusta aina 1960-luvulle asti. Kylällä toimi 1920- ja 1930-lukujen vaihteessa Niilo Hakkaraisen suksitehdas.

Vuonna 2003 on perustettu Kivijärven Saunakylän Kyläyhdistys ry.

Lähteet
-------

1. ↑  Kyläsuunnitelma (Arkistoitu – Internet Archive), Kivijärven kylät kuntakartalle, Kivijärven kunta 2004, s. 51–55.
2. ↑  Näköalapaikka (Arkistoitu – Internet Archive), Löylyperä-sivusto, Kivijärven Saunakylän Kyläyhdistys ry. Viitattu 2.8.2017.
3. ↑  Historia (Arkistoitu – Internet Archive), Löylyperä-sivusto, Kivijärven Saunakylän Kyläyhdistys ry. Viitattu 2.8.2017.
4. ↑  Etusivu (Arkistoitu – Internet Archive), Löylyperä-sivusto, Kivijärven Saunakylän Kyläyhdistys ry. Viitattu 2.8.2017.
Mologa Mologajoen mutkassa (keskellä ylhäällä). Jaroslavlin kuvernementin kartasto 1858.
**Mologa** (ven. Моло́га) on entinen kaupunki Venäjällä. Se sijaitsi Volgaan laskevan Mologajoen suussa 32 kilometrin päässä Rybinskistä. 

Mologan vaakuna vuodelta 1778.
Vesi saartaa Pyhän Afanasiuksen luostarin Mologassa (1941).
1300-luvun alussa Mologa kuului ensin Rostovin ja myöhemmin Jaroslavlin ruhtinaskuntaan. 1300–1500-luvuilla se oli itsenäisen lääniruhtinaskunnan keskus ja myöhemmin huomattava kauppapaikka. Vuonna 1777 siitä tuli Jaroslavlin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1900-luvun alussa asukkaita oli noin 5 000 henkeä.

Vuonna 1941 kaupunki jäi Rybinskin vesivoimalan rakentamisen yhteydessä syntyneen Rybinskin tekojärven alle. Asukkaat siirrettiin etupäässä Rybinskiin, jossa nykyään toimii Mologan seudulle omistettu museo. Tekojärven pinnan ollessa matalalla veden alta paljastuu Mologan katuja, talojen perustuksia ja hautausmaan kiviä.

Lähteet
-------

1. ↑  *Bolšaja Sovetskaja Entsilopedija, tom 16*, s. 470. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1974.

Aiheesta muualla
----------------

* Mologan seudun museon sivu (venäjäksi)
* Gorod Mologa i okrestnosti (venäjäksi)
* Mologa - pamjat i bol (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
**Le Blanc-Mesnil** ([lə blɑ̃ menil], Fr-Paris--Le Blanc-Mesnil.ogg kuuntele**(ohje)**) on Ranskan kunta Pariisin koillisella esikaupunkivyöhykkeellä noin 13 kilometriä Pariisin keskustasta koilliseen. Se kuuluu Île-de-Francen hallintoalueen Seine-Saint-Denis’n departementtiin ja siellä asuu noin 52 000 ihmistä.

Le Blanc-Mesnil muodostettiin vuonna 1792 erottamalla se Aulnayn kunnasta.

Kuntaan kulkee Pariisista RER-juna B. Le Blanc-Mesnil -nimistä asemaa lähempänä kunnan keskustaa sijaitsee itse asiassa eteläpuolisen naapurikunnan puolella oleva asema Drancy. Le Blanc-Mesnilin muita naapurikuntia ovat pohjoisessa Bonneuil-en-France ja Gonesse naapuridepartementin Val-d’Oise puolella, lännessä Dugny, idässä Aulnay-sous-Bois, lounaassa Le Bourget ja kaakossa Bondy.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: fr:Le Blanc-Mesnil & en:Le Blanc-Mesnil
**Gangtok** (nepaliksi/hindiksi गंगटोक, *Gaṅgaṭoka*) on Intian Sikkimin osavaltion pääkaupunki ja suurin kaupunki. Se sijaitsee Himalajalla. Lauhasta ilmastostaan ja puhtaasta luonnostaan tunnettu sadan tuhannen asukkaan kaupunki on Sikkimin turismin keskus.

Gangtok oli pieni kylä, kunnes Encheyn luostarin rakentaminen vuonna 1840 teki siitä pyhiinvaelluskeskuksen. Kaupungista tuli tärkeä pysähtymispaikka Tiibetin ja brittiläisen Intian välillä 1800-luvun loppuun mennessä. Intian itsenäistyttyä vuonna 1947 Sikkimistä tuli itsenäinen valtio, pääkaupunkinaan Gangtok. Vuonna 1975 Sikkimin monarkia kuitenkin kumottiin ja maa liittyi Intiaan sen 22:ksi osavaltioksi. Gangtok säilyi osavaltion pääkaupunkina. 

Nimen *Gangtok* tarkka merkitys on epäselvä, vaikka sen yleensä oletetaankin tarkoittavan "korkeaa kukkulaa". Gangtok on myös tiibetinbuddhalaisen kulttuurin keskus, ja kaupungissa on useita luostareita ja uskonnollisia kouluja.

Lähteet
-------

1. ↑  Gangtok City Census 2011 data *census2011.co.in*. Viitattu 26.8.2019.
2. ↑  Tourist Places India

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gangtok** Wikimedia Commonsissa
**Eeva Tuulikki Aronen** (o.s. Kokkonen; s. 19. syyskuuta 1959 Seinäjoki) on suomalainen lääkäri ja lääketieteen tohtori, joka työskentelee Helsingin yliopiston lastenpsykiatrian professorina.

Aronen kirjoitti ylioppilaaksi Alavuden lukiosta 1978. Hän valmistui Helsingin yliopistosta lääkäriksi 1984 ja lääketieteen tohtoriksi 1988. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1988) oli otsikoitu *Prediction and prevention of children's mental disturbances : a ten-year follow-up study*. Lastenpsykiatrian erikoislääkärin pätevyyden hän sai 1989 ja Helsingin yliopiston lastenpsykiatrian dosentuurin 1999.

Hän työskenteli Helsingin yliopistollisen keskussairaalan (HYKS/HUS) lasten ja nuorten sairaalan psykiatrian erikoislääkärinä vuodesta 1989 ja oli samalla Helsingin yliopiston lastenpsykiatrian klinikan apulaisopettaja 1989–2001. Tästä ajanjaksosta hän toimi post doc -tutkijana Harvardissa Yhdysvalloissa 1990–1993. Helsingin yliopiston professorina hän on toiminut vuodesta 2013.

Eeva Arosen puoliso on professori Hannu Aronen (1984–).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *Suomen professorit 1640–2007*, Professoriliitto, 2008 (ISBN 978-952-99281-1-8 ja 978-952-99281-2-5, viitattu 31 tammikuuta 2019), s. 68View and modify data on Wikidata
2. ↑  Eeva Aronen: Prediction and prevention of children's mental disturbances : a ten-year follow-up study (PhD thesis; ISBN 951-99974-3-1)  1988. Helsingin yliopisto (teostiedot via kansallisblibliografica Fennica). Viitattu 31.1.2019. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Eeva Arosen artikkelit Google Scholar -palvelussa (englanniksi) (scholar.google.com)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF
* WorldCat

 |

 |
**Intiassa** vietetään maan itsenäisyyspäivää vuosittain 15. elokuuta. Elokuussa vuonna 1947 Brittiläinen Intia itsenäistyi Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja suoritettiin Intian jako, jolloin maa jakaantui Intiaan ja Pakistaniin. Tammikuussa 1950 Intiasta tuli uuden perustuslain julkistamisen myötä kansainyhteisön kuuluva tasavalta. Toinen merkittävä päivä Intiassa on tammikuun 26 päivä vietettävä tasavallan päivä.

Itsenäisyyspäivä on Intiassa yleinen vapaapäivä. Kolut ja useimmat laitokset pysyvät suljettuina. Tavallisesti itsenäisyyspäivänä maan presidentti pitää puheen Delhin Punaisella linnakkeella, mitä seuraa maan lipun nostaminen salkoon ja pääministerin puhe. Tapa on saanut alkunsa maan ensimmäisen pääministerin Jawaharlal Nehrun nostettua lippu salkoon Punaisella linnakkeella. Itsenäisyyspäivän kunniaksi myös koulut ja laitokset liputtavat. Itsenäisyyspäivän tapoihin kuuluu myös leijojen lennätys, mitkä edustavat maan vapaata henkeä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Independence Day of India officeholidays.com. Viitattu 29.6.2018. (englanniksi)
2. 1 2  Independence Day of India mapsofworld.com. Viitattu 29.6.2018. (englanniksi)
**Canon de 305 mm Modèle 1893/96** oli ranskalainen raskas laivatykki, joka oli pääaseena Ranskan laivaston predreadnought-taistelulaivoissa ensimmäisessä maailmansodassa. Se oli asennettu muun muassa Charlemagne-, République- ja Liberté-luokan aluksiin sekä *Iénalle* ja *Suffrenille*.

Tykki oli ajalle tyypillinen Ranskassa valmistettu raskas tykki. Siinä oli Welin katkaistu kierrelukko, pusseihin pakattu ajopanos ja de Bange -obturaattori takaamassa kaasutiiviyden ammunnan aikana. Tykki oli asennettu kahden putken torneihin, joiden sisään oli asennettu pääosa tornien liikuttamiseen tarvittavista järjestelmistä ja ammushissin suojana oli ainoastaan panssaroituputki. Rakenne ei aiheuttanut muutosta kokonaispainossa, mutta se nosti painopisteen ylemmäs aiheuttaen epävakautta aluksilla. Torneissa oli lisäksi hydraylinen nostin, joka nosti tornia käännettäessä. Torni laskeutui sulkurenkaaseen oli tulitoiminnassa. Tornit kyettiin kääntämään 300 astetta, mutta kullakin aluksella oli hieman eroavaisuuksia asetuksissa.

Rautatietykki
-------------

Ensimmäisessä maailmansodassa varastossa olleita tykkejä asennettiin rautatievaunuihin tukemaan länsirintaman taistelua. Tykit ampuivat 321-351 kilogramman kranaatteja jopa 31130 metrin päähän. Tykkien maksimi korotuskulma oli 40 astetta, mikä mahdollisti kasvaneen etäisyyden.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Canon de 305 mm Modèle 1893/96 gun
Kalakoulun päärakennus.
**Kalakoulu** eli **Suomen kalatalous- ja ympäristöinstituutti** on Paraisten Kirjalassa, Kaarinasta Paraisille johtavan maantien 180 läheisyydessä, Hessundin sillan itäpuolella toiminut ammattikoulu. Koulusta valmistui oppilaita moniin kalatalous ja ympäristöalan tehtäviin, kuten ammattikalastajaksi, kalavesienhoitajaksi, kalanjalostajaksi, kalanviljelijäksi, kalastusoppaaksi, ympäristönhoitajaksi tai luontoyrittäjäksi. Aikoinaan koulun omisti kokonaan Suomen valtio, kalakoulun nimi oli tuolloin Valtion Kalatalousoppilaitos.

Vuoden 2011 alusta oppilaitos on kuulunut Kaarinan, Paimion ja Paraisten kuntien yhteiseen Peimarin koulutuskuntayhtymään ja on jatkanut toimintaansa nimellä Ammattiopisto Livian **Kalatalous- ja ympäristöopisto**.

Koululla oli aiemmin kolme kalastustroolaria, joiden nimet olivat Osmerus, Alpinus ja Harengus. Osmerus ja Alpinus -alukset oli valmistettu Suomessa 1980-luvulla. Harengus oli valmistettu Neuvostoliitossa. Nämä troolarit on sittemmin päätetty korvata ajanmukaisemmalla kalastusaluksella. Koululla on myös oma kalanviljelylaitos ja kalanjalostuslaitos.

Lähteet
-------

1. ↑  Peimarin KKY Ammattiopisto Livia, Peimarin koulutuskuntayhtymä, livia.fi. Viitattu 18.7.2016.
2. ↑  Arkistoitu kopioOpistot Ammattiopisto Livia, Peimarin koulutuskuntayhtymä, livia.fi.  Arkistoitu 19.7.2016. Viitattu 18.7.2016.
3. ↑  Yhteystiedot Ammattiopisto Livia, Peimarin koulutuskuntayhtymä, livia.fi. Viitattu 18.7.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Ammattiopisto Livia: Opistot - Kalatalous- ja ympäristöopisto (Arkistoitu – Internet Archive)
**Canon de 138 mm Modèle 1893** oli ranskalainen keskiraskas laivatykki, joka oli apuaseena Ranskan laivaston predreadnought-taistelulaivoissa ensimmäisessä maailmansodassa. Se oli asennettu lukuisiin 1890-luvulla valmistettuihin aluksiin. Romutettujen alusten aseita asennettiin 1930-luvulla apualuksiin, joissa tykkejä oli käytössä mahdollisesti vielä toisessa maailmansodassa.

Suunnittelu
-----------

Canon de 138 Modéle 1893 oli 45 pituuskaliiperin ajalle tyypillinen ranskalaisvalmisteinen keskiraskas tykki. Se oli varustettu kierrelukolla ja siinä käytettiin kartussilaukausta. Taistelulaivoissa tykki oli tyypillisesti asennettu panssaroituihin kasematteihin.

Ampumatarvikkeet
----------------

Ampumatarvikkeina oli sirpalekranaatti ja kaksi panssarikranaattia. Sirpalekranaatti, jonka lentonopeus 770 metriä sekunnissa, painoi 30 ja panssarikranaatit 35 kilogrammaa. Panssarikranaattien nopeus oli 730 metriä sekunnissa.

Lähteet
-------

* Friedman, Norman: *Naval Weapons of World War One: Guns, Torpedoes, Mines and ASW Weapons of All Nations - An Illustrated Directory*. Barnsley, UK: Seaforth Publishing, 2011. ISBN 978-1-84832-100-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Friedman, Norman s. 224
**Bjarne Henning-Jensen** (6. lokakuuta 1908 Kööpenhamina, Tanska – 21. helmikuuta 1995) oli tanskalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, joka ohjasi 21 elokuvaa vuosien 1941 ja 1974 välillä. Hän työskenteli usein vaimonsa Astrid Henning-Jensenin kanssa, mutta molemmat tekivät elokuvia myös itsenäisesti.

Bjarne Henning-Jensen kouluttautui näyttelijäksi ja työskenteli teattereissa Odensessa, Århusissa ja Kööpenhaminassa, kunnes siirtyi ohjaajaksi Nordisk Film -yhtiöön. Näyttelijävaimo Astrid ryhtyi hänen apulaisohjaajakseen. Muutaman vähempimerkityksisen komediaelokuvan jälkeen heidän läpimurtoteoksensa oli Martin Andersen Nexøn viisiosaiseen romaaniin perustuva koruttoman realistinen draamaelokuva *Ditte ihmislapsi* (1949), josta tuli käännekohta koko tanskalaiselle elokuvalle. Se valittiin vuonna 2006 Tanskan kulttuurikaanoniin.

Vuonna 1955 Henning-Jensen ohjasi Grönlannista kertovan dokumenttielokuvan *Hvor bjergene sejler*. Se voitti dokumenttisarjan pääpalkinnon Venetsian elokuvajuhlilla ja oli Oscar-ehdokkaana. Vuonna 1962 hän filmatisoi Knut Hamsunin romaanin *Pan* elokuvaksi *Lyhyt oli kesä*. Hänen viimeiseksi näytelmäelokuvakseen jäi vuoden 1974 *Skipper & Co.*

Vuodesta 1968 Henning-Jensen opetti elokuvantekoa. Elokuvauran ohella hän ohjasi myös tanskalaisissa teattereissa.

Filmografiaa
------------

* *Ditte ihmislapsi* (Ditte menneskebarn, 1946, yhdessä Astrid Henning-Jensenin kanssa)
* *Takapihan kapinalliset* (De Pokkers unger, 1947, yhdessä Astrid Henning-Jensenin kanssa)
* *Ypöyksin maailmassa* (Palle alene i verden, 1949, leikkaus)
* *Pohjanmeren poika* (Vesterhavsdrenge, 1950, yhdessä Astrid Henning-Jensenin kanssa)
* *Solstik* (1953, yhdessä Astrid Henning-Jensenin kanssa)
* *Paw – poika kahdesta maailmasta* (Paw, 1959, käsikirjoitus yhdessä Astrid Henning-Jensenin kanssa)
* *Een blandt mange* (1961)
* *Lyhyt oli kesä* (Kort är sommaren, 1962)

Lähteet
-------

1. ↑  Ditte menneskebarn (Arkistoitu – Internet Archive), Kulturkanonen, Kulturministeriet, sivu 087.
2. ↑  Bjarne Henning-Jensen, www.danskefilm.dk. Viitattu 24.1.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Bjarne Henning-Jensen Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: en:Bjarne Henning-Jensen & da:Bjarne Henning-Jensen
**Leonid Pantelejev** (ven. Леони́д Пантеле́ев), oikealta nimeltään **Aleksei Ivanovitš Jeremejev** (Алексе́й Ива́нович Ереме́ев, 22. elokuuta (J: 9. elokuuta) 1908 Pietari – 9. heinäkuuta 1988 Leningrad) oli venäläinen neuvostokirjailija.

Aleksei Jeremejev syntyi vanhaan kauppiassukuun. Hänen isänsä oli ansioitunut Venäjän–Japanin sodassa ja saanut perinnöllisen aatelisarvon. Vuonna 1918 Aleksei menetti yhteyden perheeseensä ja hänestä tuli katulapsi. Vuonna 1921 hän joutui kasvatuslaitokseen, jossa hän sai nimen *Ljonka Pantelejev*.

Päästyään kasvatuslaitoksesta Pantelejev työskenteli lehtimiehenä Leningradissa. Ystävänsä Grigori Belyhin kanssa hän kirjoitti kasvatuslaitoksen elämästä kertovan teoksen *Respublika Škid* ("Škidin tasavalta", 1927), josta tuli valtava menestys. Pantelejevin parhaita lapsiaiheisia pienoisromaaneja ovat "Kello" (*Tšasy*, 1928) ja "Kirje" (*Paket*, 1933). Vuonna 1938 ilmestyi omaelämäkerrallinen kertomus *Ljonka Pantelejev*, jota kirjailija täydensi vuosina 1952 ja 1954. Päiväkirjamerkintöihin perustuvat teokset *V osaždjonnom gorode* ("Piiritetyssä kaupungissa", 1966) ja *Janvar 1944* ("Tammikuu 1944", 1966) kuvaavat Leningradin piiritystä. Taiteellisesti ja historiallisesti merkittäviä ovat myös Pantelejevin Jevgeni Švartsista, Samuil Maršakista, Daniil Harmsista ja Kornei Tšukovskista kertovat muistelmat.

Suomennettuja teoksia
---------------------

* *Kello*. Suom. Anni Vuokko. Leningrad: Kirja, 1934.
* *Kirje: budjonnilaisen Pekka Trofimovin tarina*. Suom. Anni Vuokko. Leningrad: Kirja, 1934.
* *Kunniasana: kertomuksia*. Suom. Elina Huttari. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1948.
* *Hertta*. Suom. Salme Peterzens. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1951.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Russkije pisateli, XX vek. Biobibliografitšeski slovar. Tšast 2*, s. 166. Moskva: Prosveštšenije, 1998. ISBN 5-09-006995-6.
2. 1 2  Kasack, Wolfgang: *Entsiklopeditšeski slovar russkoi literatury s 1917 goda*, s. 570. London: Overseas Publications Interchange, 1988. ISBN 0-903868-73-3.
3. ↑  *Russkije pisateli, XX vek. Biobibliografitšeski slovar. Tšast 2*, s. 167. Moskva: Prosveštšenije, 1998. ISBN 5-09-006995-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Entsiklopedija "Krugosvet": Leonid Pantelejev (venäjäksi)
* Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Leonid Pantelejev (venäjäksi)
* Leonid Pantelejevin teoksia Lib.ru -sivustolla (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Venäjä

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Leonid Lesch - Keisarillisen Venäjän armeijan kenraaliluutnantti.
**Leonid Lesch** (1862 – 28. maaliskuuta 1934 Kotor, Jugoslavia) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen jalkaväenkenraali.

Leonid Leschin isä oli Vilhelm Lesch. Lenonid Lesch valmistui Nikolain ratsuväkikoulusta ja määrättiin kornettina palvelukseen Venäjän armeijan ratsuväkeen 1882. Aliluutnantiksi hänet ylennettiin 1885, luutnantiksi 1888 ja aliratsumestariksi 1892. Lesch siirrettiin kuitenkin ratsuväestä jalkaväkeen, ylennettiin kapteeniksi ja määrättiin komppanianpäälliköksi 8. Transkaspian tarkk’ampujapataljoonaan 1898. Vuonna 1901 hänestä tuli pataljoonankomentaja 14. erilliseen tarkk’ampujarykmenttiin, vuonna 1903 hänet ylennettiin everstiksi. Venäjän–Japanin sotaan osallistunut Lesch oli kesästä 1904 määrätty 1. Itä-Siperian tarkk’ampujarykmentin komentajaksi, sodan jälkeen syksyllä 1905 hänet ylennettiin kenraalimajuriksi ja määrättiin 1. Itä-Siperian tarkk’ampujadivisioonaan prikaatinkomentajaksi. Seuraavana vuonna hänet siirrettiin 9. Itä-Siperian tarkk’ampujadivisioonaan prikaatinkomentajaksi ja edelleen 23. jalkaväkidivisioonaan prikaatinkomentajaksi. Lesch toimi 1907–1908 2. suomenmaalaisen tarkk’ampujaprikaatin komentajana, mutta kesällä 1908 hänet siirrettiin Henkivartioväen tarkk’ampujaprikaatin komentajaksi Pietariin. Hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi 1910 ja määrättiin Henkivartioväen 2. jalkaväkidivisioonan komentajaksi.

Vuonna 1912 Lesch siirrettiin 1. Turkestanin armeijakunnan komentajaksi ja vuoden 1913 tammikuussa hänestä tuli myös Transkaspian alueen sotilaskäskynhaltija. Ensimmäisen maailmansodan alussa Lesch määrättiin 12. armeijakunnan komentajaksi. Hänet ylennettiin jalkaväenkenraaliksi helmikuussa 1915 ja määrättiin vuoden lopulla 3. armeijan komentajaksi. Tässä tehtävässä hän toimi ainakin helmikuun vallankumoukseen saakka vuonna 1917. Armeijan komentajana Lesch oli ensimmäisen maailmansodan aikana jalkaväenkenraali Otto Leonidas Sireliuksen ohella korkeimpaan asemaan kohonnut suomalaissyntyinen rintamakomentaja.

Venäjän sisällissodassa Lesch liittyi Etelä-Venäjän valkoisten armeijaan Venäjän sisällissodan aikana keväällä 1918. Hän oli mukana joukoissa, jotka evakuoitiin Odessasta 25. tammikuuta 1920. Viimeiset elinvuotensa hän eli Jugoslaviassa ja kuoli vuonna 1934 Kotorissa Montenegron alueella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Leonid Lesch *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 8.3.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit

 |

 |
**Canon de 164 mm Modèle 1893** oli ranskalainen keskiraskas laivatykki, joka oli apuaseena Ranskan laivaston pre-dreadnought-taistelulaivoissa ja panssariristeilijöissä ensimmäisessä maailmansodassa. Sitä käytettiin lisäksi rautatietykistössä kummassakin maailmansodassa ja rannikkotykkinä toisessa maailmansodassa.

Tykki korvattiin parannellulla Modèle 1893/96 -tykillä.

Suunnittelu
-----------

Canon de 164 Modéle 1893 oli 45 pituuskaliiperin ajalle tyypillinen ranskalaisvalmisteinen keskiraskas tykki. Se oli varustettu kierrelukolla ja siinä käytettiin kartussilaukausta.

Laivatykit
----------

Aluksille Modèle 1893 ja Modèle 1893/96 tykit asennettiin kasematteihin ja niiden korotuskulmat olivat -10 – +25 astetta. Ne käyttivät 52 kilogramman ammuksia, joiden lähtönopeus oli 865 metriä sekunnissa. Tykin tehokas maksimikantama oli 9000 metriä. Tykkiä asennettiin myös jonkin verran yksi- ja kaksiputkisiin torneihin.

Lähteet
-------

* Friedman, Norman: *Naval Weapons of World War One: Guns, Torpedoes, Mines and ASW Weapons of All Nations - An Illustrated Directory*. Barnsley, UK: Seaforth Publishing, 2011. ISBN 978-1-84832-100-7. (englanniksi)
Nasan ensimmäiset astronautit, jotka osallistuvat ensimmäisille CCP-lennoille. Vasemmalta alkaen: Sunita Williams, Josh Cassada, Eric Boe, Nicole Aunapu Mann, Chris Ferguson, Doug Hurley, Bob Behnken, Mike Hopkins ja Victor Glover.
**Commercial Crew Program** (**CCP**) on Nasan ohjelma, jossa tehdään miehitettyjä lentoja Maasta matalalle Maan kiertoradalle ISS:lle ja takaisin. Palveluntoimittajia siinä ovat SpaceX ja Boeing.

Ohjelmassa käytettävät suorituskyvyt kehitettiin osin ja sertifioitiin Commercial Crew Development (CCDev) -ohjelmassa. Commercial Orbital Transportation Services (COTS) ja Commercial Resupply Services (CRS) ovat vastaavat ohjelmat miehittämättömille rahtilennoille.

SpaceX
------

SpaceX suorittaa lentonsa Crew Dragonilla ja laukaisee sen Falcon 9:llä. Molemmat ovat SpaceX:n omia.

Viimeinen CCDev-lento, miehitetty lento ISS:lle, päättyi onnistuneesti 2. elokuuta 2020, joten SpaceX saattoi siirtyä CCP-ohjelman lentoihin, alkaen SpaceX Crew-1:stä.

Boeing
------

Boeingin alus on sen uusi CST-100 Starliner. Rakettina on Boeingin ja Lockheed Martinin yhteisyritys United Launch Alliancen Atlas V. Elokuussa 2020 Starlinerin testaus CCDev-ohjelmassa on kesken.

Lennot
------


| Kantoraketti ja alus | Lento | Kuvaus | Miehistö | Päiväys | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Falcon 9 Block 5 ja Crew Dragon | SpaceX Crew-1 | TBA | * Michael S. Hopkins, NASA
* Victor J. Glover, NASA
* Soichi Noguchi, JAXA
 | 2020 | TBA |
| Falcon 9 Block 5 ja Crew Dragon | SpaceX Crew-2 |  | * Shane Kimbrough (NASA)
* Megan McArthur (NASA)
* Akihiko Hoshide (JAXA)
* Thomas Pesquet (ESA)
 | 2021 | TBA |
| Falcon 9 Block 5 ja Crew Dragon | SpaceX Crew-3 |  | * Thomas Marshburn (NASA)
* Raja Chari (NASA)
* Kayla Barron (NASA)
* Matthias Maurer (ESA)
 | 2021 | TBA |
| Atlas V ja CST-100 Starliner | Boeing Starliner-1 | TBA | * Sunita Williams
* Josh Cassada
* Thomas Pesquet
* Andrei Borisenko
 | TBA | TBA |

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Commercial Crew Program**.
* Commercial Crew Program - NASA
**Hayley Marshall**  on fiktiivinen hahmo televisiosarjoissa *Vampyyrien sukua* ja *Vampyyripäiväkirjat*. Hayley on televisiosarja Vampyyrien sukua päähenkilö.

Hayley Marshall-Kenner (syntynyt Andrea Labonairina) oli Vampyyrien sukua -sarjan päähenkilö. Hänet esiteltiin ensimmäisen kerran Vampyyripäiväkirjat ihmissutena, josta tuli myöhemmin hybridi Vampyyrien sukua-sarjassa. Häntä kuvailtiin "upeaksi, mutta sitkeäksi kuin kynnet ja myös erittäin suojaavaksi".

Hayley oli ensimmäisen luonnollisesti syntyneen tribridin, Hope Mikaelsonin, äiti. Hope on tytär, joka hänellä oli alkuperäisen hybridin, Niklaus Mikaelsonin. Hän oli myös Jackson Kennerin vaimo ja Crescent Wolf Packin alfa.

Biografia
---------

### Nuoruus

Andrea Labonair syntyi New Orleansissa, Louisianassa 6. kesäkuuta 1991 Labonairien-perheeseen. Labonairin perhe oli yksi kahdesta kuninkaallisesta perheestä, jotka hallitsivat Crescent Wolf -klaania, joka itse johti ranskalaista korttelia. Vauvana hänet kihlattiin Jacksonin, toisen kuninkaallisperheen perillisen kanssa, yhdistääkseen kaksi verilinjaa, jotka olivat eronneet sisäisten taistelujen vuoksi. Pian Andrean syntymän jälkeen Andrean oma lauman jäsen tappoi hänen vanhempansa, jonka myöhemmin paljastettiin Jacksonin isoisäksi. Marcel Gerard (vampyyrien johtaja ja hänen vanhempiensa tuttava) löysi Andrean kehdosta. Hän otti tämän suojellakseen häntä (noudattaen hänen lapsia koskevia sääntöjään). Kun Marcel pyysi Céleste Duboisin riivaamaa noitaa Brynne Deverauxia kiroamaan Crescent Clanin pysäyttämään heidät, hän säästi Andrean antamalla hänelle paremman alun elämässä. Sen sijaan että olisi kasvattanut Andrean itse, Marcel antoi tämän isä Kieranille, joka löysi hänelle uuden kodin.

Andrea adoptoitiin toiseen perheeseen, ja hänet nimettiin uudelleen Hayley Marshalliksi, tietämättä menneisyydestään ja ihmissusigeenistään. Hän laukaisi ihmissusikirouksen, kun hän oli humalassa venematkalla ja tappoi vahingossa jonkun. Hän muuttui ensimmäistä kertaa adoptiovanhempiensa olohuoneessa; Tehtyään tuhoa heidän talossaan he potkaisivat hänet ulos, kun hän oli 13-vuotias.

Hayley oli ollut yksin siitä lähtien ja liittyi silloin tällöin susilaumoihin, mutta ei koskaan viipynyt missään liian kauan. Hänen selässään on kuunsirpiltä näyttävä merkki, jonka hän oli luullut olevan vain syntymämerkki, eikä hän ollut ajatellut siitä sen enempää.

### Kuolema

Hope maalaa, kun Klaus valmistautuu uhraamaan itsensä. Hayley valvoo tytärtään hymyillen rauhasta. Hayley katoaa huomaamatta, mutta Hope näyttää hetken aistivan hänen läsnäolonsa.
**Leonid Mosendz** (ukr. Леонід Мосендз, kirjailijanimiä *Osyp Ljaskovets*, Осип Лясковець; *Rostyslav Berladnyk*, Ростислав Берладник; 20. syyskuuta 1897 Mohyliv-Podilskyi, Venäjän keisarikunta – 13. lokakuuta 1948 Blonay, Sveitsi) oli ukrainalainen kirjailija.

Elämäkerta
----------

Mosendz opiskeli Vinnytsjan opettajaseminaarissa 1911–1915 ja toimi opettajana Hnivanissa 1918–1920. Ukrainan kansantasavallan armeijasta kotiutettuna hän pakeni 1920 Puolaan mutta palasi Lutskiin 1921, jolloin puolalaiset pidättivät hänet ja hän joutui internointileirille Kalisziin. Vapauduttuaan hän opiskeli kemiaa 1923–1928 Poděbradyssa Ukrainalaisessa maatalousakatemiassa ja sen jälkeen kaksi vuotta Brnossa, jossa hän suoritti tohtorin tutkinnon 1931. Hän työskenteli sitten insinöörinä Bratislavassa. Hän toimi 1937–1939 opettajana kauppakoulussa Sevljušissa Transkarpatiassa. 1939–1945 hän työskenteli kemistinä Bratislavassa, josta hän pakeni Itävaltaan brittiläiselle vyöhykkeelle. Hän kuoli Sveitsissä tuberkuloosiparantolassa.

Kirjailijana
------------

Mosendz kirjoitti 1920-luvun loppupuolelta alkaen eri lehtiin runoja, proosaa, kirjallisuusarvosteluja ja -katsauksia. Hän julkaisi proosaa ja runoja myös kirjoina. Hänen kuolemansa jälkeen ilmestyi keskeneräiseksi jäänyt romaani *Ostannii prorok* (1960, 'Viimeinen profeetta'). Hän käänsi kirjallisuutta ukrainaksi monista kielistä. Hänen tuotantonsa pääteema juontuu hänen vahvasta isänmaallisuudestaan.

Mosendz kirjoitti Juri Klenin kanssa yhteisellä salanimellä Porfyri Horotak kirjallisia parodioita, jotka ilmestyivät 1947 nimellä *Dyjabolitšni paraboly* (suom. *Pirullisia paraabeleja*).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Senkus, Roman: Mosendz, Leonid *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1993.  (englanniksi)
2. ↑  Struk, Danylo Husar: Klen, Yurii *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  päivitetty 2007. Viitattu 16.9.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Leonid Mosendz** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine
* Internet Encyclopedia of Ukraine

 |

 |
CanouanCanouanin sijainti Grenadiineilla.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Saint Vincent ja Grenadiinit |
| Saariryhmä | 
Pohjois-Grenadiinit |
| Korkein kohta | 
Mount Royal, 274 m |
| Pinta-ala | 
7,5 km² |

Väestö| Asukasluku | 
1 200 |
| Suurin kaupunki | 
Charlestown |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Canouan** on Pohjois-Grenadiinien saariryhmään kuuluva pieni korallisaari Saint Vincent ja Grenadiinien saarivaltiossa Karibianmerellä. Se on kooltaan etelästä pohjoiseen noin 6 kilometriä ja lännestä itään noin 2 kilometriä. Canouan sijaitsee noin 50 kilometriä lounaaseen maan pääsaaresta Saint Vincentistä.

Kuunsirpin muotoiselta Canouanin saarella on löydetty merkkejä ihmisasutuksesta noin vuodelta 200 eaa. Siirtomaa-aikana saarella toimi aluksi puuvilla- ja myöhemmin sokeriplantaaseja, joista viimeinen lopetti toimintansa 1924. 1800-luvulla saarella rakennettiin myös purjelaivoja, joiden materiaaliksi sieltä saatiin seetripuuta, mahonkia ja bambua.

Saaren suurin kylä on nimeltään Charlestown saaren länsipuolen Grand Bayn suojissa. Se perustettiin 1921 sen jälkeen, kun hurrikaani oli tuhonnut siihen asti suurimman taajaman itärannan Carenage Bayssä. Charlestownin vieressä on hiekkaranta, jonne tuodaan matkailijoita päiväretkille Saint Vincentin saarelta.

Saaren pohjoisosa, lähes puolet saaren pinta-alasta, kuuluu Raffles-hotelliyhtiön ylelliselle lomakeskukselle ja sen 18-reikäiselle Trump International Golf Clubille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Cameron, Sarah: "Canouan", *Caribbean Islands, 17th edition*, s. 785. Footprint, 2007. ISBN 978 1 904777 97 7.  (englanniksi)
Leonid Radin
**Leonid Petrovitš Radin** (ven. Леони́д Петро́вич Ра́дин) (21. elokuuta (J: 9. elokuuta) 1860 Ranenburg – 29. maaliskuuta (J: 16. maaliskuuta) 1900 Jalta) oli venäläinen vallankumouksellinen, runoilija ja keksijä. Hän opiskeli Moskovan yliopistossa lukukaudella 1879–1880 ja Pietarin yliopistossa Dmitri Mendelejevin oppilaana vuosina 1884–1888.

1890-luvulla Radin rakensi Edisonin mallin mukaisen monistuskoneen, jonka hän antoi Venäjän sosiaalidemokraattien maanalaiseen painotoimintaan. Vuonna 1896 ohrana vangitsi Radinin. Tagankan vankilassa hän kirjoitti tunnetun työväenmarssin *Smelo, tovarištši, v nogu!*, jota on esittänyt suomeksi muun muassa KOM-teatteri nimellä *Taistelulaulu*. Saksassa marssi tunnetaan nimellä *Brüder, zur Sonne, zur Freiheit*. Sitä laulettiin usein vuonna 1989 Leipzigin maanantaimielenosoituksissa.

Lähteet
-------

1. ↑  *Большая Советская Энциклопедия: Проба–Ременсы, Том 21 (Bolšaja sovetskaja entsiklopedija)*, s. 342. Советская Энциклопедия, 1975. (venäjäksi)
2. ↑  *Taistelulaulu* (Arkistoitu – Internet Archive) Kansalliskirjasto Finna.
3. ↑  Lieder gegen den Kapitalismus *Süddeutsche Zeitung*. 3.7.2015. (saksaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |

 |
Albanyn piirikunnan sijainti New Yorkin osavaltiossa
**Albanyn piirikunta** on Yhdysvaltojen New Yorkin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Piirikunnan hallinnollinen keskus on Albany, joka on samalla New Yorkin osavaltion pääkaupunki. Piirikunnassa asui vuoden 2010 väestönlaskennassa 304 204 ihmistä.

Historia
--------

Albanyn piirikunta on nimetty Yorkin ja Albanyn herttuan mukaan, josta tuli myöhemmin Englannin, Irlannin ja Skotlannin kuningas Jaakko II. Piirikunta kuuluu niihin 12 alkuperäiseen piirikuntaan, jotka muodostivat New Yorkin provinssin vuonna 1683. Alun perin se käsitti määrittelemättömän laajan alueen. Siihen kuului nykyinen Vermontin osavaltio kokonaan ja New Yorkin osavaltio Dutchessin ja Ulsterin piirikunnista pohjoiseen. Lännessä piirikunta ulottui teoriassa Tyynellemerelle saakka.

Maantiede
---------

United States Census Bureaun mukaan piirikunnan pinta-ala on 1 381 km², josta 1 356 km² on maata ja 25 km² (1,83 %) on vettä. Piirikunta sijaitsee New Yorkin osavaltion itäisessä keskiosassa käsittäen alueen etelään ja länteen Mohawk- ja Hudson-jokien yhtymäkohdasta. Itärajana on Hudson-joki ja osa pohjoisrajaa Mohawk-joki. 

Pinnanmuodot vaihtelevat Hudson- ja Mohawk-jokien seudun tasaisesta lounaisosien vuoristoiseen, missä alkaa Catskills-vuoristo. Korkein kohta on 658 metriä merenpinnasta, alhaisin hieman merenpinnan yläpuolella Hudson-joen varrella.

Naapuripiirikunnat
------------------

* Schenectadyn piirikunta - pohjoisessa
* Saratogan piirikunta - koillisessa
* Rensselaerin piirikunta - idässä
* Columbian piirikunta - kaakossa
* Greenen piirikunta - etelässä
* Schoharien piirikunta - lännessä

Kuvia
-----

* Vanha rautatiesilta FullersissaVanha rautatiesilta Fullersissa
* Crossgates-ostoskeskus GuilderlandissaCrossgates-ostoskeskus Guilderlandissa
* Kyltti ennen AlbanyaKyltti ennen Albanya
* Kirjastomuseo WesterlossaKirjastomuseo Westerlossa
* Vanha huopatehdas AlbanyssaVanha huopatehdas Albanyssa
* John Boyd Thacherin kansallispuistoJohn Boyd Thacherin kansallispuisto
* Pieni koulu Coeymans Hollow’ssaPieni koulu Coeymans Hollow’ssa

Lähteet
-------

1. ↑  Albany County, New York U.S. Census Bureau.  Arkistoitu 6.7.2011. Viitattu 3.6.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Albanyn piirikunta (New York)** Wikimedia Commonsissa
**Armid Benjamin Sandberg** (13. helmikuuta 1876 Sippola – 4. elokuuta 1927 Toriseva, Virrat) oli suomalainen taidemaalari.

Sandbergin vanhemmat olivat asemapäällikkö Albert Walfrid Sandberg ja Viktoria Ernsberg. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1897–1903 ja osallistui vuodesta 1900 lähtien moniin Suomen Taideyhdistyksen järjestämiin näyttelyihin. Sandberg sai vuonna 1911 tunnustuksena Hovingin apurahan.

Sandberg alkoi jo opiskeluaikanaan viettää kesiä Virroilla ja hän rakennutti vuosina 1903–1904 kansallisromanttista tyyliä edustaneen *Pilvilinna*-nimisen hirsisen taiteilijahuvilan ja ateljeen *Alaisen Toriseva*-järven eteläpäähän Inkerinkallioksi kutsutun jyrkän kalliorinteen päälle. Huvilan viereen rakennettiin vielä 1920-luvun alussa kaksikerroksinen näköalapaviljonki ja myöhemmin Sandberg rakennutti matkailijoiden yöpymistä varten vierastalon Alaisen Torisevan laskujoen partaalle. Sandberg hankkikin lisätuloja tarjoamalla kahvia, ruokaa ja yösijoja Torisevan maisemia ihailemaan tulleille turisteille.

Sandberg vietti kesät huvilallaan jossa hän maalasi muun muassa Verner Thomén kanssa. Talvet hän asui Helsingissä tai matkusteli ulkomailla kuten Italiassa. Sandberg aikoi kuitenkin ryhtyä asumaan Torisevalla ympäri vuoden ja tätä varten hän alkoi 1920-luvun puolivälissä rakennuttaa kaksikerroksista hirsistä talviasuntoa *Keskisen Toriseva*-järven rannalle. Tämä rakennustyö keskeytyi kuitenkin kun Sandberg kuoli tapaturmaisesti huvilallaan elokuun alussa 1927. Hän kompastui tuvan parvella, putosi alas portaita ja löi päänsä takkamuurin kylkeen. Sandberg kuoli muutaman päivän kuluttua onnettomuudesta. Hänet on haudattu Virtain hautausmaalle.

Sandbergin äiti ja sisar jatkoivat vielä joitakin vuosia kahvilan ja vierasmajan pitoa mutta jo 1930-luvun puolessavälissä Pilvilinnan huvila oli autioitunut. Rakennus jäi rappeutumaan kunnes se purettiin vuonna 1945. Pilvilinnan rakennuksista on nykyisin osittain jäljellä vain rakennusten perustuksia, kallioon hakatut porrasaskelmat joita pitkin Pilvilinnaan noustiin järven rannasta sekä huvilaan takakautta johtanut ajotie.

Lähteet
-------

* Jäähdyspohjan kylän sivut: A.B. Sandberg ja Pilvilinna
* Jäähdyspohjan kylän sivut: Torisevan matkailuhistoriaa
* Suomen kuvataiteilijat -matrikkeli

1. ↑  Ikävä onnettomuus Virroilla - Pilvilinnan matkailumajan omistaja taiteilija Armid Sandberg joutunut tapaturmaisen kuoleman uhriksi, Aamulehti 05.08.1927 nro 207, s. 3, Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot

Aiheesta muualla
----------------

* Armid Sandberg Kansallisgallerian kokoelmissa
Leonid Krasin.
**Leonid Borisovitš Krasin** (ven. Леони́д Бори́сович Кра́син, 15. heinäkuuta (J: 3. heinäkuuta) 1870 Kurgan – 24. marraskuuta 1926 Lontoo) oli venäläinen ja neuvostoliittolainen poliitikko ja valtiomies.

Leonid Krasin syntyi virkamiesperheeseen. Vuodesta 1887 lähtien hän opiskeli Pietarin teknologisessa instituutissa. Vuonna 1891 hänet erotettiin instituutista ja karkotettiin, minkä jälkeen hän työskenteli teknikkona ja insinöörinä Siperian radan rakennustyömaalla. Vuonna 1900 Krasin valmistui Harkovan teknologisesta instituutista ja työskenteli sen jälkeen Bakussa, Orehovo-Zujevossa ja Pietarissa.

Krasin osallistui poliittiseen toimintaan vuodesta 1890 lähtien. Vuonna 1903 hänestä tuli Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen keskuskomitean jäsen. Vuonna 1908 hän matkusti ulkomaille ja luopui politiikasta. Vuosina 1912–1918 hän työskenteli Siemensin johtajana Moskovassa ja Pietarissa.

Krasin palasi politiikkaan joulukuussa 1917. Hän osallistui Brest-Litovskin rauhanneuvotteluihin ja johti Berliiniin matkustanutta neuvostovenäläistä valtuuskuntaa. Vuonna 1918 hän toimi Venäjän kansantalousneuvoston jäsenenä sekä kaupan ja teollisuuden kansankomissaarina. Vuonna 1919 hän oli liikenneasiain kansankomissaari.

Joulukuussa 1919 Krasin johti Neuvosto-Venäjän valtuuskuntaa Viron kanssa käydyissä Tarton rauhansopimusneuvotteluissa. Vuosina 1920–1923 hän työskenteli ulkomaankaupan kansankomissaarina ja Neuvosto-Venäjän Britannian-lähettiläänä osallistuen Genovan ja Haagin konferensseihin. Vuonna 1924 hän toimi Neuvostoliiton lähettiläänä Ranskassa ja vuodesta 1925 Britanniassa. Vuosina 1924–1926 hän oli NKP(b):n keskuskomitean jäsen.

Krasin on haudattu Punaiselle torille Kremlin muurin viereen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Bolšaja sovetskaja entsiklopedija *slovari.yandex.ru*.  Arkistoitu 24.12.2013. Viitattu 14.1.2011. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Leonid Krasin** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Albatros C.III.
**Albatros C.III** oli saksalainen, kaksipaikkainen, kaksitasoinen ja puurakenteinen yksimoottorikone kangasverhouksella. Valmistaja oli Albatros Flugzeugwerke ensimmäisen maailmansodan aikoihin. C.III oli uudelleensuunniteltu versio menestyksekkäästä Albatros C.I-tyypistä ja tyyppiä rakennettiin enemmän kuin muita C-tyyppejä. Konetta käytettiin monissa tehtävissä kuten tiedustelussa ja pommituksessa.

Tekniikkaa
----------

* Kärkiväli: 11,66 m
* Pituus: 7,90 m
* Korkeus: 3,10 m
* Siipipinta-ala: 36,91 m²
* Tyhjäpaino: 851 kg
* Lentopaino: 1.353 kg
* Moottori: 160 hv:n Mercedes D.III (tai 150 hv:n Benz Bz.III)

Suorituskyky
------------

* Huippunopeus: 140 km/h
* Toiminta-aika: 4,5 h
* Lakikorkeus: 3.350 m

Aseistus
--------

* Yksi 7,92 mm:n Parabellum-konekivääri tähystäjällä
* Joissakin versioissa yksi eteenampuva 7,92 mm:n LMG 08/15
* Jopa 90 kg:n pommeja

Käyttö Suomessa
---------------

Suomen ilmavoimille hankittiin vuonna 1919 Saksasta kaksi Albatros C.III-konetta. Koneiden tunnukset olivat 2B 360 ja 2B 361, valmistusnumerot 12069/17 (OAW) ja 5178/17 (LVG). Koneet vastaanotettiin syksyllä 1919. 2B 360 tuhoutui 11. maaliskuuta 1920 kaarrosta metsään Utissa surmaten lentäjän, 2B 361 tuhoutui hallipalossa Santahaminassa 2. lokakuuta 1921.

Tyyppi oli Suomessa käytössä vuosina 1919 - 1921.

Lähteet
-------

* Kalevi Keskinen, Kyösti Partonen, Kari Stenman, Suomen Ilmavoimat I 1918-27, 2005. ISBN 952-99432-2-9.
* Kalevi Keskinen, Kari Stenman, Klaus Niska, Suomen ilmavoimien lentokoneet 1918-1939, Tietoteos, 1976.
**Kevork IV Konstantinopolilainen** (k. 6. joulukuuta 1882) oli Armenian katolikos vuosina 1867–1882. Hänen aikanaan tehtiin monia uudistuksia, ehkä tärkeimpänä Etšmiadzinin seminaarin perustaminen vuonna 1874. Kevork toi seminaariin musiikkitieteilijöitä Konstantinopolista, minkä ansiosta armenialaista kirkkomusiikkia alettiin julkaista ja kehittää. Kevork myös kehitti kaikkia kirkollisen elämän osa-alueita jumalanpalveluselämästä taloudenpitoon, vahvisti Etšmiadzinin katolikoksen asemaa Kilikian katolikokseen nähden ja perusti Etšmiadziniín museon. Toisaalta Kevork ei juuri kiinnittänyt huomiota vähäosaisiin.

Kevork kuoli raskaan sairauden seurauksena 6. joulukuuta 1882. Häneltä jäi vain muutama rupla, sillä ilmeisesti hänen alaisensa, piispa Vahram, varasti Kevorkin rahat ja arvoesineet tämän kuoltua, sillä kyseistä piispaa ei tämän jälkeen nähty. Kevorkia seurasi katolikoksena Makar I, joka valittiin virkaansa vasta vuonna 1885 viivästyksien vuoksi.

Lähteet
-------

* Munkki Serafim, Araratista itään, Kirjapaja 2007

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Huone** on rakennuksessa oleva tila, jota ympäröivät lattia, katto ja seinät. Huone on usein nelikulmainen. Huoneeseen johtaa ovi tai oviaukko, joskus näiden tilalla jokin muu kulkuväylä, kuten kattoluukku tai lattialuukku.

Asuinhuoneet aputiloineen muodostavat asunnon eli asuinhuoneiston. Asuinkäytön ulkopuoliset huoneet mukaan liitettyinä saadaan kiinteistö. Samassa rakennuksessa voi olla yksi tai (esimerkiksi kerrostaloissa) useampi asuinhuoneisto.

Asuinhuonetyyppejä
------------------

* olohuone
* makuuhuone
* työhuone
* keittiö

Muita asuinkäytössä olevia huoneita, aputiloja
----------------------------------------------

* eteinen
* keittokomero
* kodinhoitohuone
* wc
* pesuhuone
* sauna
* vaatehuone
* takkahuone
* tuulikaappi
* kylpyhuone

Asuinkäytön ulkopuolella olevia huoneita
----------------------------------------

* varasto
* autotalli
* pyöräsuoja
* liiteri

Muita merkityksiä
-----------------

* Joskus termillä "huone" tarkoitetaan lähisukua laajempaa mutta klaania pienempää sukuryhmää, usein kuninkaallisten sukujen kohdalla.
* Astrologisen kartan huoneet

Katso myös
----------

* Sisustus

Kirjallisuutta
--------------

* Nokela, Leena & Hagelstam, Katja: *Suomalainen huone*. Teksti: Leena Nokela. Kuvat: Katja Hagelstam. Helsingissä: Otava, 2008. ISBN 978-951-1-21849-4.