recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Maserati Ghibli** on 2-ovinen ja 2-paikkainen coupe, jonka Maserati esitteli vuonna 1966 Torinon autonäyttelyssä. V8-moottorinen Ghibli oli suosituin Maserati sen jälkeen kun yritys vetäytyi kilvanajosta 1950-luvulla. Ghibliä myytiin enemmän kuin kahta sen suurimpaa kilpailijaa Ferrari Daytonaa ja Lamborghini Miuraa. Ghiblin teräskorin muotoili Giorgetto Giugiaro. Giugiaro, joka nykyään johtaa omaa ItalDesign yritystään, oli tuolloin Ghian palveluksessa.

Ghibli I
--------

330 hevosvoimainen V8-moottori oli sijoitettu eteen. Auto kiihtyi 0–96 km/h 7,5 sekunnissa ja huippunopeus oli 246 km/h. Autossa oli joko 5-vaihteinen manuaalivaihteisto tai 3-vaihteinen automaatti. Ghiblissä oli kaksi erillistä bensiinitankkia, jotka voitiin täyttää auton molempien puolien kattopilareissa sijainneista täyttöaukoista. Autossa oli myös konepellistä nousevat ajovalot, nahkasisusta ja alumiinivanteet.

### Ghibli Spyder

Maserati Ghibli Spyder.
Avoauto **Ghibli Spyder** tuli tuotantoon vuonna 1969. Spyder-mallit olivat suhteellisen harvinaisia ja coupéta myytiin lähes kymmenen kertaa enemmän.

Tehokkaampi **Ghibli SS** (340 hv) julkaistiin vuonna 1970. Ghiblin tuotanto päättyi vuonna 1973 ja sen seuraajaksi tuli seuraavana vuonna Bertonen Khamsin.

### Moottorit

* **Ghibli** 4 719 cm3 V8 DOHC 16V 334 hv (246 kW) / 5 000 r/min, 393 Nm / 4 000 r/min
* **Ghibli SS** 4 930 cm3 V8 DOHC 16V 340 hv (246 kW) / 5 500 r/min, 480 Nm / 4 000 r/min

### Mitat

* akseliväli: 2 550 mm
* pituus: 4 590 mm (4 684 mm SS)
* leveys: 1 798 mm (1 791 mm SS)
* korkeus: 1 158 mm (1 161 mm SS)
* omamassa: 1 350 kg

Ghibli II
---------

Ghibli herätettiin uudelleen henkiin vuonna 1992, jolloin julkaistiin Ghibli II (Tipo 336). Ghibli II:ssa oli päivitetyt Maserati Biturbo moottorit: 2,0-litrainen V6, ja a 2,8-litrainen V6. 

Vuonna 1994 mallia uudistettiin; Ghibli II sai uuden sisustuksen, vanteet ja säädettävän jousituksen sekä lukkiutumattomat jarrut. Ghibli II:sen viimeinen tuotantovuosi oli 1997, jonka jälkeen se korvattiin 3200 GT:lla.

Ghibli 2013
-----------

Maserati Ghibli julkaistiin jälleen uudelleen vuonna 2013. Se on ensimmäinen Maserati, johon saa diesel-moottorin (3,0-litrainen 177 kW). Bensiinimoottorivaihtoehdot ovat kaksi ahdettua 3,0-litraista V6-moottoria, joista tehokkaampi on käytössä myös Maserati Quattroporte:ssa. Vaihteisto on 8-vaihteinen automaatti, perusversio on takavetoinen, ja nelivedon saa lisävarusteena.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maserati Ghibli**.
* Maserati Ghibli (Arkistoitu – Internet Archive)

 *Tämä artikkeli tai sen osa perustuu Autowikin artikkeliin, ja siitä saattavat puuttua lähdemerkinnät tai lähdemerkinnät tarvitsevat tarkistamista. Voit auttaa Wikipediaa etsimällä sopivat lähteet tai tarkistamalla lähteet.*
**Eero Sakari Laine** (26. marraskuuta 1931 Kuusankoski – 15. toukokuuta 1971 Kotka) oli suomalainen poliitikko. Laine toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1970–1971 edustaen Kymen läänin vaalipiiriä. Laine kuoli kesken vaalikauden, ja hänen tilalleen eduskuntaan nousi Mauno Forsman. Kunnallispolitiikassa Laine toimi Kotkan kaupunginvaltuuston jäsenenä.

Laine kävi kansakoulun, ammattikoulun, Voionmaan opiston vuonna 1953 ja valmistui Työväen akatemiasta vuonna 1956. Laine toimi sorvaajana A. Ahlström Oy:n Karhulan tehtailla vuoteen 1952, Nuorten Kotkain Keskusliiton ohjaajana 1953–1955, Kymenlaakson Työväen Säästöpankin Karhulan konttorin hoitajana 1956, Kymenlaakson Työväen Säästöpankin Kotkan konttorin konttoripäällikkönä 1957–1966 sekä Kymenlaakson Työväen Säästöpankin Kotkan konttorin apulaisjohtajana 1967–1971.

Laineen vanhemmat olivat valaja Gunnar Laine ja Kerttu Suuronen. Laineen puoliso vuodesta 1956 oli Marjatta Tuohimetsä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  .aspx Eero Laine *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Välikäräjät** on Suomessa vuoteen 1980 käytössä ollut kihlakunnanoikeuden istunto, joka pidettiin varsinaisten käräjien eli syys- ja talvikäräjien lisäksi. Välikäräjiä järjestettiin esimerkiksi kesällä, silloin kun oli vangittuja henkilöitä syytettynä. Vangittu tuli lain mukaan viedä oikeuden tutkittavaksi kaupungissa 8 vuorokauden ja maalla yhden kuukauden aikana. Välikäräjät määräsi pidettäväksi kihlakunnantuomari, joka ilmoitti asiasta viralliselle syyttäjälle, jotta tämä kutsuisi lautakunnan kokoon. Rikosjuttujen lisäksi välikäräjillä voitiin käsitellä myös riita- ja siviiliasioita, kuten kiinnityksiä ja lainhuutoja, jos asianosaiset pyysivät ja vastasivat kustannuksista. Välikäräjistä säädettiin vuoden 1734 lain oikeudenkäymiskaaren 4 luvussa, joka kumottiin lailla 396/1980, joka tuli voimaan vuoden 1981 alussa.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965.
2. ↑  Asetus rikoslain voimaanpanemisesta 19.12.1889, 26 §.
3. ↑  Oikeudenkäymiskaaren 4 luku ja laki 396/1980.
**Waki** (myös *Waky*) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Sanin piirissä Malissa. Se sijaitsee Banijoen eteläpuolisella tasangolla 65 kilometriä Sanista etelään. Kunnassa on 8 900 ja kylässä 1 500 asukasta (vuonna 2009).

Kunta rajoittuu lännessä Sanin piirin Kavan ja Karaban, pohjoisessa Sourountounan, idässä Tominianin piirin Dioran ja etelässä Sikasson alueen Yorosson piirin Koumbian kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin ja Sudanin siirtymävyöhykkeeseen. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja ja fulbeja.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, fonio, pavut ja maapähkinä. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa. Kaupankäynti suuntautuu etupäässä Kimparanaan. Palveluihin kuuluvat alakoulut ja kaksi terveyskeskusta.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 9.4.2017.
2. ↑  Mali - Région de Ségou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 9.4.2017.
3. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 9.4.2017.
4. 1 2  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Waky 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*.  2007. Viitattu 9.4.2017. [vanhentunut linkki]
**Janne Markus Antero Juutinen** (s. 15. helmikuuta 1994 Hyvinkää) on suomalainen jääkiekkoilija, joka on pelannut urallaan kuusi SM-liigaottelua HIFK:ssa ja 78 Mestis-ottelua Kiekko-Vantaalla. HIFK:ssa hän voitti keväällä 2012 A-nuorten Suomenmestaruuden, ja vuonna 2012 hän edusti Suomea 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa.

Ura
---

### Seuraura

Juutinen on Nurmijärven Kurran kasvatti, mutta siirtyi jo juniori-ikäisenä Helsingin IFK:hon. Hän voitti C-nuorten SM-hopeaa vuonna 2010 ja A-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 2012. Juutinen ehti edustaa HIFK:n A-nuoria kaudella 2012–2013 mm. Junior Club World Cupissa, mutta hän oli loukkaantumisen takia sivussa koko A-nuorten SM-liigan runkosarjan ajan.

Kaudella 2013–2014 Juutinen debytoi SM-liigassa. Hän pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa 28. syyskuuta 2013 Saimaan Palloa vastaan. Kaikkiaan Juutinen pelasi kauden aikana viisi SM-liigaottelua. Kauden 2014–2015 hän pelasi lähes kokonaan lainalla Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa, jossa ensimmäinen kokonainen kausi miesten sarjoissa toi 42 runkosarjaottelussa tehot 4+2=6. Juutinen pelasi HIFK:ssa yhden SM-liigaottelun.

Kauden 2015–2016 Juutinen pelasi kokonaan lainalla Kiekko-Vantaassa ja kauden 2016–2017 III-divisioonan KHT:ssa.

### Maajoukkueura

Juutinen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012. Yhteensä hän on pelannut 15 poikien maaottelua.

Tilastot
--------

|   |   | Runkosarja |   | Pudotuspelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kausi | Joukkue | Liiga | O | M | S | Pist. | RM | O | M | S | Pist. | RM |
| 2013–2014 | HIFK | SM-liiga | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 | – | – | – | – | – |
| 2014–2015 | Kiekko-Vantaa | Mestis | 42 | 4 | 2 | 6 | 77 | – | – | – | – | – |
|  | HIFK | SM-liiga | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | – | – | – | – | – |
| 2015–2016 | Kiekko-Vantaa | Mestis | 36 | 3 | 10 | 13 | 41 | 7 | 1 | 1 | 2 | 25 |
| 2 kautta | yhteensä | SM-liiga | 6 | 0 | 0 | 0 | 0 | – | – | – | – | – |
| 2 kautta | yhteensä | Mestis | 78 | 7 | 12 | 19 | 118 | 7 | 1 | 1 | 2 | 25 |

Lähteet
-------

* Janne Juutinen The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Janne Juutinen *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Joukkue › Janne Juutinen – HIFK (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Tilastot Liiga. Viitattu 9.3.2015.
3. ↑  Ylioppilastutkintolautakunta
4. 1 2 3 4  Janne Juutinen *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
5. ↑  Kokoonpano - Liiga  28.9.2013. Liiga. Viitattu 28.9.2013.
6. ↑  Laine, Sami: HIFK-lupaus jatkaa maalilla – 19-vuotiaalle laiturille liigadebyytti *yle.fi*.  28.9.2013. Yleiradio Oy. Viitattu 28.9.2013.

HIFK – SM-liiga
10 Vesalainen |
11 Melart (**A**) |
18 Tallberg (**C**) |
19 Lundell |
21 Lehterä |
24 Kaskimäki |
25 Halttunen |
30 Taponen |
31 Koivistoinen (**A**) |
41 Salin |
43 Holttinen |
44 Väänänen |
45 Åsten |
51 Jääskä (**A**) |
55 Kotkansalo |
57 Motin |
71 Teissala |
73 Lehmus |
74 Nättinen |
78 Seppälä |
81 Pakarinen (**A**) |
83 Luhanka |
88 Rask |
90 Vinni |
-- Ikonen |
-- Karhunen |
-- Kiviharju |
-- Lepistö |
-- Sund  

Valmentajat Peltonen – Murphy – Tilkanen – Lundell – Mali – Kuhta – Halttunen
**Kartelliasiain neuvottelukunta** oli 1958–1964 kartelliviraston yhteydessä toiminut neuvoja antanut elin, joka 1964 korvattiin elinkeinovapausneuvostolla. Sen tehtävänä oli antaa kartelliviraston pyytämiä lausuntoja talouselämässä esiintyneistä kilpailunrajoituksista. Neuvottelukunnalta pyydettiin esimerkiksi lausunto, jos kartellivirasto halusi kieltää yrittäjän asettaman alimman sallitun myyntihinnan käytön.

Valtioneuvosto kutsui neuvottelukuntaan kolmeksi vuodeksi kerrallaan puheenjohtajan ja kuusi jäsentä sekä kullekin henkilökohtaisen varamiehen. Yhden jäsenen tuli edustaa maataloustuottajia, yhden teollisuudenharjoittajia, yhden tukkukauppiaita, yhden vähittäiskauppiaita ja kahden kuluttajia. Neuvottelukunta sai itse valita itselleen sihteerin ja kuulla haluamiaan asiantuntijoita.

Neuvottelukunnan kutsui kokoon puheenjohtaja tai hänen estyneenä ollessaan hänen varamiehensä. Päätösvaltaisuuteen riitti puheenjohtajan ja kolmen jäsenen tai varamiehen läsnäolo. Patentti- ja rekisterihallituksen ylijohtajalla ja sen kartelliosaston osastopäälliköllä oli läsnäolo- ja puheoikeus kokouksissa. Päätökset syntyivät enemmistön mielipiteen mukaan tai äänten mennessä tasan puheenjohtajan kannan mukaisesti. Neuvottelukunnan lausuntoon sai liittää myös eriävän mielipiteen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kartelliasetus, 50/1958
**Brahuit** ovat joukko heimoja, joiden jäseniä asuu pääasiassa Belutšistanissa ja Pakistanin Sindhissä. Heidän määräkseen on arvioitu 861 000 −1,5 miljoonaa Pakistanissa, noin 200 000 Afganistanissa ja 10 000 Iranissa. Brahuit puhuvat brahuin kieltä, joka on muista alueen asukkaiden puhumista kielistä poiketen dravidakieli.

Brahuiden ydinalue on Kalat Pakistanin Belutšistanissa. Poliittisesti brahuita voidaan kuvailla eri heimojen löyhäksi konfederaatioksi. 1700-luvulta Pakistanin itsenäistymiseen saakka heitä hallitsivat Ahmadzaisien dynastia. Heimon jäsenyys perustuu löyhästi isälinjoihin ja uskollisuuteen jollekin tietylle heimolle. Heimoa johtaa *sadar*, jonka asema on perinnöllinen. *Sadar* on myös välikäsi heimojen ja keskushallinnon välillä.

Brahuiden perinteinen elinkeino on paimentolaisuus, joka on hitaasti muuttunut perinteisestä paimentolaisuudesta laitumienvaihtoon ja vielä sittemmin kohti tavallista aloillaan pysyvää maataloutta. Paimentolaisuutta harjoittavat brahuit asuvat vuohenkarvoista tehdyissä teltoissa ja elävät karjastaan. Maaliskuusta lokakuuhun he kasvattavat esimerkiksi hedelmiä ja vihanneksia muuttaen marraskuussa etelään myymään karjaa ja käsitöitä. Nykyisin monet ovat myös asettuneet viljelemään maata Sindhiin.

Lähes kaikki brahuit ovat sunnalaisia muslimeja. Osalla brahuimiehistä on useita vaimoja ja avioerot ovat epätavallisia. Miehet ovat perinteisesti naineet veljiensä tyttäriä. Naiset eivät noudata huntujen käyttöä tiukasti. Brahuin kielen lisäksi monet brahuista puhuvat myös belutšia. Monet brahuin kieltä puhuvat mieltävätkin itsensä voimakkaasti belutšeiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Paul Hockings: *Encyclopedia of world cultures v. 3 South Asia*, s. 54. G.K. Hall & Company, 1992. ISBN 0-81611-812-4. (englanniksi)
2. ↑  Michael Izady: Afghanistan, Ethnic Groups (detailed) (Teksti kartan oikealla puolella) *The Gulf/2000 Project*. Columbia University. Viitattu 1.3.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Brahuit** Wikimedia Commonsissa
**Maserati Bora** (Tipo 117) on Maseratin vuosina 1971-1980 valmistama kaksipaikkainen coupé. Pian yhtiön omistuksen siirryttyä Citroënille vuonna 1968, Maseratin toimitusjohtaja Guy Malleret esitti ehdotuksen kaksipaikkaisesta keskimoottorisesta superautosta. Ensimmäinen prototyyppi valmistui vuonna 1969 ja valmis malli esiteltiin Geneven autonäyttelyssä 1971. Auton muotoili Giorgetto Giugiaro. Sitä valmistettiin 4,7-litraisella moottorilla 289 kappaletta ja 4,9-litraisella 235 kappaletta.

Boran sisarmalli Maserati Merak käyttää pienempää V6-moottoria, joka on käytössä myös Citroën SM:ssa.

Varustelu
---------

Autossa on nahkaiset kuppipenkit, kojelauta, oviverhoilut ja keskikonsoli. Sähköikkunat ovat vakiovaruste, mutta ilmastointi lisävaruste. Kuljettajan penkissä on korkeussäätö, ei etäisyyssäätöä koska polkimet ja ohjauspyörä saadaan säädettyä haluttuun asentoon.

Tekniikka
---------

Autossa on itsekantava teräskori ja teräsputkirunko. Ensimmäisenä maantieajoon tarkoitettuna Maseratina sen joka pyörä on erillisjousitettu kierrejousin ja teleskooppi-iskunvaimentimin. Citroënin korkeapainehydrauliikkaa käytettiin jarruissa, ohjauksen tehostamisessa, läppävaloissa, ohjauspyörän säätämisessä, kytkimessä ja säädettävissä polkimissa.

Kehitys
-------

Autolle tehtiin tuotantokauden aikana vain hyvin pieniä muutoksia, joten eri vuosimallien erottaminen toisistaan on hankalaa.

Moottorit
---------

* **4,7** (4 719 cm³) - 310 hv @ 6 000 r/min
* **4,9** - 300 hv @ 6 000 r/min (Yhdysvaltojen versio)
* **4,9** (4 930 cm³) - 320 hv @ 5 500 r/min

Lähteet
-------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maserati Bora** Wikimedia Commonsissa

* The Bora

 *Tämä artikkeli tai sen osa perustuu Autowikin artikkeliin, ja siitä saattavat puuttua lähdemerkinnät tai lähdemerkinnät tarvitsevat tarkistamista. Voit auttaa Wikipediaa etsimällä sopivat lähteet tai tarkistamalla lähteet.*
Englanninbulldoggi on eräs yleisimmistä lyhytkalloisista koiraroduista.
**Koiran lyhytkalloisuus** eli **koiran brakykefalinen akondroplasia** on jalostuksesta johtuva koiran perinnöllisen kääpiökasvuisuuden muoto, jossa kuonon luut jäävät normaalia lyhyemmäksi. Se on varsin yleinen piirre maailman koiraroduissa. Lyhytkalloisuuteen liittyy erityisesti pään alueen pehmytkudoksien poikkeavuuksia, joita kutsutaan brakykefaliaoireyhtymäksi.

Vaikutus anatomiaan
-------------------

Lyhytkalloisen koiran kallo.
Lyhytkalloisen koiran kuono on lyhyt ja litteä. Leukojen leveys on normaali. Verrattuna normaalimittaiseen kuonoon kudoksia ei puutu, mutta ne ovat pakkautuneet tiiviimmin pienemmässä tilassaan, mikä helposti johtaa hengitysvaikeuksiin.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Mastiffirotuja* amerikanbulldoggi
* bokseri
* bordeaux'ndoggi
* bullmastiffi
* englanninbulldoggi
* englanninmastiffi
 | Kääpiörotuja* apinapinseri
* bostoninterrieri
* brysselingriffoni
* cavalierkingcharlesinspanieli
* chihuahua
* japaninspanieli
* kiinanpalatsikoira
* mopsi
* ranskanbulldoggi
* shih tzu
* tiibetinspanieli
* yorkshirenterrieri
 | Muita rotuja* kiinanpystykorva
 |

Terveysongelmat
---------------

Koiranäyttelyissä kuvattu kiinanpalatsikoira, jolla on erittäin lyhyt kuono kapein sieraimin sekä melkein kirsun päälle laskeutuva ihopoimu.
Useimmat lyhytkalloiset koirat kärsivät jonkinasteisista hengitysvaikeuksista. Lievimmillään hengityksen häiriöt jäävät kuorsaamiseen tai normaalista hieman kohonneeseen herkkyyteen kuumuudelle. Muita vaihtelevan vakavia brakykefliasyndroomaan liittyviä ominaisuuksia ja oireita ovat ahtautuneet tai jopa tukkeutuneet sieraimet, nielun alueelle roikkuva ylipitkä pehmeä suulaki, ylimääräinen ja ilmateitä ahtauttava kudos nielussa ja/tai nielun viereisten pehmytkudosten virheasento (engl. *everted laryngeal saccules*), paksuuntuneet henkitorven rustorenkaat sekä nielun seinämien romahdus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18  Perry, Kelly: Bracycephalic Canine Considerations British Veterinary Centre.  Arkistoitu 29.5.2014. Viitattu 29.5.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3  Mäki, Katariina: Koiralla kuuluu olla vaivaton hengitys, myös liikkeessä.  *HETI*, 2012, nro 1, s. 26-27.  Kokonaisvaltaisen koiranjalostuksen tuki HETI.
3. ↑  Breathing Problem in Short-Nose Breed Dogs *petMD*. Viitattu 31.01.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Brakykefaalinen oireyhtymä** Wikimedia Commonsissa
**Väliasema** (V-asema) oli talvisodassa Karjalankannaksella sijainnut toinen puolustuslinja, joka kulki Lihaniemi–Näykkijärvi–Muolaanjärvi–Vuoksi–Kiviniemi–Kiimajärvi–Pyhäjärvi–Laatokka-linjaa pitkin ja sen rakennustyöt aloitettiin talvisodan alussa. 

Mannerheim-linjan murtuessa helmikuun puolivälissä 1940 linja oli pahasti kesken. Sitä ei ollut edes linnoitettu Kiviniemi–Kiimajärvi–Pyhäjärvi–Laatokka-alueelta. 4. Divisioonan "oma väliasema" kulki Koivistonsaari–Humaljoki–Makslahti–Uuras–Lihaniemi kautta (alue oli lähes täysin linnoittamaton helmikuun puolivälissä). Väliasemaa puolustivat suomalaiset 4.D, 5.D, 23.D, 1.D, 2.D ja 8.D. Venäläiset iskivät väliasemaa vastaan kuuden armeijakunnan voimin. 

Taistelu väliasemasta kesti noin kymmenen päivää, 18.–27. helmikuuta. Venäläiset saivat syvän sisäänmurron Näykkijärvellä 21. helmikuuta 1940. Suomalaiset saivat kuitenkin pidettyä sisäänmurron kurissa. Muita sisäänmurtoja syntyi Muolaanjärven alueella. 23. helmikuuta Kannaksen armeijan komentaja Erik Heinrichs antoi vain armeijakuntien ja divisioonien komentajille käskyn valmistella siirtymistä Taka-asemaan, ja Mannerheim antoi tähän luvan 27. helmikuuta. Muiden linjojen tapaan venäläiset tuhosivat myös Väliaseman välirauhan aikana, eikä sillä ollut jatkosodassa suomalaisille merkitystä.

Lähteet
-------

* Sotatoimet, Suomen sotien 1939–1945 kulku kartoin
**Kelujärvi**  tai joskus myös **Kelujärvi–Matalajärvi**  on Lapissa Sodankylän Kelujärvellä sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 890 hehtaaria eli 8,9 neliökilometriä. Se on 4,9 kilometriä pitkä ja 4,2 kilometriä leveä. Järvellä on kaksi järviallasta, joita yhdistää maantien penkereeseen jätetty silta-aukko. Ennen tien rakentamista järvialtaiden välissä oli kahden niemen välinen kapekko ja niemiä kutsutaan Salmenniemiksi. Pohjoista järviallasta kutsutaan Syväjärveksi ja eteläistä Matalajärveksi. 

Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 23 miljoonaa kuutiometriä eli 0,023 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 2,6 metriä ja suurin syvyys on 10 metriä. Syvin kohta sijaitsee Syväjärven keskellä. Suurin osa Syväjärven vesialasta on yli kolme metriä syvää, mutta Matalajärvi ei yllä kolmen metrin syvyyteen.

Järven rantaviivan pituus on 22 kilometriä. Järven rannat ovat pääasiassa soistunutta metsämaata, jota rikkovat yksittäiset peltopalstat. Suurin peltoaukea sijaitsee järvialtaiden välisellä niemellä, jossa sijaitsee Kelujärven kylä. Kylän läpi ja samalla järvien välistä kulkee seututie 967, joka on Sodankylän ja Tanhuan välinen maantie. Järven rannoilla on jonkin verran haja-asutusta, mutta siellä sijaitsee yli 40 vapaa-ajan asuntoa.

Vesistösuhteet
--------------

Järvi sijaitsee Kemijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 65) Kitisen alueen (65.8) Kelujoen valuma-alueella (65.89), jonka Kelujärven valuma-alueeseen (65.896) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 186,5 metriä mpy. Syväjärveen laskee Sammakkoaapalta suon kuivatusoja ja Seprinkun kurun läpi idästä Seprunoja. Matalajärveen laskee Kousioja idästä, jonka valuma-alueella sijaitsevat Rivikkolampi (1 ha), Nuolilampi (7 ha), Pikku Nuolilampi ja isompi nimetön lampi.

Järven laskujoki on Kelujoki, joka alkaa Syväjärven länsipäästä ja se virtaa laajan suoalueen läpi. Sen kulkua on parannettu ruoppaamalla ja oikaisemalla. Kelujoki yhtyy 20 kilometrin jälkeen Kitiseen Sodankylässä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Kelujärvi–Matalajärvi, Sodankylä (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 24.10.2019.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö- ja paikkatietopalvelu Syke (edellyttää rekisteröitymisen) Helsinki:  Suomen Ympäristökeskus. Viitattu 18.12.2017.
3. ↑  Kelujärvi–Matalajärvi, Sodankylä (sijainti ilmavalokuvassa) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 24.10.2019.
4. ↑  Kelujärvi–Matalajärvi (65.896.1.001) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 18.12.2017.
**Richard Borshay Lee** (s. 20. syyskuuta 1937) on kanadalainen antropologi.

Uransa alkupuolella Berkeleyn, Harvardin ja Rutgersin yliopistoissa Lee tutki ihmisen käyttäytymisen evoluutiota paneutumalla edelleen olemassa olevien metsästäjä-keräilijä -yhteisöjen elämään Botswanassa. 1970-luvulla hän siirtyi Toronton yliopistoon ja tutki perinteisten ei-länsimaisten yhteisöjen sosiaalisia ja poliittisia rakenteita ja uskontoja. 1980-luvulla hän puolusti alkuperäiskansojen oikeuksia etenkin eteläisessä Afrikassa. Kun AIDS-epidemia levisi Afrikassa, Lee alkoi tutkia lääketieteen antropologiaa ja kehittää koulutusohjelmia terveyskriisin ratkaisemiseksi.

Lee on Yhdysvaltojen tiedeakatemian jäsen vuodesta 2011.

Lähteet
-------

1. ↑  *Anthropologica*, s. 19. Canadian Anthropology Society, 2003. Teoksen verkkoversio (viitattu 5.10.2019).
2. 1 2  Richard B. Lee *National Academy of Sciences*. Viitattu 5.10.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Eating Christmas in the Kalahari 1969

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Hanna Partasen kalakukkoleipomon kyltti Kuopiossa.
Hanna Partasen kalakukkoleipomo Kuopion Kasarmikadulla.
Partasen kalakukkoleipomon portti.
**Anna Johanna (Hanna) Partanen** (o.s. **Kerman**) (1. marraskuuta 1891 Kuopio – 30. kesäkuuta 1969 Kuopio) oli suomalainen leipuri joka oli tunnettu kalakukoistaan. Häntä on sanottu kaikkien kalakukkojen äidiksi, jonka ansiosta kukko on levinnyt ympäri Suomen. Hän aloitti leipomotoiminnan vuonna 1931 ja on ollut täten uranuurtajana kalakukkojen kaupallisessa valmistuksessa. *lähde?* Vuosien kuluessa valikoima on laajentunut kalakukoissa ja muissa leipomotuotteissa, jotka edelleen tehdään perinteisen tavan mukaan käsityönä ja suomalaisista raaka-aineista (tärkein suomalainen ruis) Kuopion keskustassa Kasarmikadulla sijaitsevassa leipomossa. 

Hanna Partasen nimeä kantava leipomo Kuopiossa työllistää vuodenajoista riippuen 10–20 työntekijää. Leipomon myynti on noin 1,2 miljoonaa euroa vuodessa.

Myös Hanna Partasen miniällä *Irene Partasella* (s. 15. joulukuuta 1923 Ilomantsi) on Kuopiossa oma kalakukkoleipomonsa, jonka omisti vuoteen 2014 saakka hänen tyttärensä Katariina Helin. Irene Partasen kalakukkoleipomo meni konkurssiin maaliskuussa 2014 ja liiketoiminnan jatkajaksi tuli kuopiolainen torimyyjä Jarmo Komulainen.

Syyskuussa 2019 paljastettiin muistolaatta, joka on kiinnitetty Hanna Partasen kalakukkoleipomon (Kasarmikatu 15) seinään.

Lähteet
-------

* Minna Canthin jalanjäljillä (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kalakukko on tuhtia juhlaruokaa
* Pohjois-Savon muisti (Arkistoitu – Internet Archive)
* Suomen kuuluisimman kalakukkoleipurin syntymästä 125 vuotta Yle 1.11.2016.
* Tietoa yrityksestä (Arkistoitu – Internet Archive) Kalakukkoleipomo Hanna Partanen Oy.

### Viitteet

1. ↑
2. ↑  Helmi Nykänen: Leipomoliike Irene Partaselle löytyi jatkaja  23.4.2014. Yle Uutiset. Viitattu 23.4.2014.
3. ↑  Kalakukkoleipuri Hanna Partanen saamassa muistolaatan Kuopioon  21.2.2018. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 11.9.2019.
4. ↑  Kalakukkoleipuri Hanna Partanen sai muistolaatan Kasarmikadulle  6.9.2019. Kuopion kaupunki, kuopio.fi. Viitattu 11.9.2019. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Hanna Partasen muistolaatta paljastettiin – tyttärenpoika arvelee, että Hanna "myhhäilis" (maksumuuri, tilaajille)  6.9.2019. Savon Sanomat, savonsanomat.fi. Viitattu 11.9.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kalakukkoleipomo Hanna Partasen kotisivut

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Aigeiansisilisko** (*Podarcis erhardii*) on muurisisilisko, joka elää Balkanilla ja Egeanmeren saaristossa. Mantereella sen levinneisyysalue ulottuu Albaniasta, Pohjois-Makedoniasta ja Etelä-Bulgariasta Kreikkaan Koillis-Peloponnesokselle. Se elää useimmilla Egeanmeren saarilla, mutta puuttuu Míloksen saariryhmästä, jonka ainut sisiliskolaji on meloksensisilisko.

Aigeiansisiliskon ruumiin pituus on noin 7 cm, ja häntä on vielä kaksi kertaa tätä pitempi. Pää on melko leveä, ja ihon suomut muodostavat sileän pinnan. Lajin edustajien väritys ja kuvionti vaihtelevat. Pohjaväri on ruskea tai harmaa, joskus vihreä. Etenkin naaraiden selässä on pitkittäisiä raitoja. Selän reunoja seuraa valkea juovapari, ja niistä seuraavina sisäänpäin tumma juovapari tai täplärivi. Keskellä selkää saattaa vielä olla tumma juova tai täplärivi. Joidenkin koiraiden pitkittäiset täplärivit limittyvät poikittaisten täplärivien kanssa, mikä näkyy verkkokuviointina. Vatsa sekä usein kurkku ovat valkoiset, keltaiset, oranssit tai punaiset, Egeanmeren saarten liskoilla myös vihertävät, sinertävät tai harmaat. Vatsassa ei näy täpliä, mutta takajaloissa saattaa olla sinisiä täpliä.

Aigeiansisilisko elää kuivilla, kivikkoisilla paikoilla kasvavissa matalissa pensaikoissa. Se on taitava kiipeilijä. Saaristopopulaatioiden edustajat viihtyvät myös aukeilla paikoilla, kuten kasvipeitteisillä hiekkadyyneillä.

Aigeiansisilisko syö niveljalkaisia, eritoten hyönteisiä. Se parittelee keväällä ja munii alkukesästä. Poikaset kuoriutuvat syyskuussa ja ovat silloin 3 cm:n mittaisia.

Lähteet
-------

* E. N. Arnold, J. A. Burton (1981). Euroopan matelijat ja sammakkoeläimet. Helsinki : Tammi. ISBN 951-30-4354-1
* Jiří Čihař (1994). Amphibians and reptiles. Wingston: Magna. ISBN 1-85422-788-2

### Viitteet

1. ↑  Petros Lymberakis, Jelka Crnobrnja Isailovic, Rastko Ajtic, Milan Vogrin, Wolfgang Böhme: *Podarcis erhardii* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.1*.  2009. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 26.6.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1315021
* Wikispecies: Podarcis erhardii
* CoL: 4KPHL
* EUNIS: 759
* Fauna Europaea: 214662
* Fauna Europaea (new): a91b06b4-2911-4911-96b6-00f2689b1bab
* GBIF: 2469075
* iNaturalist: 35677
* IRMNG: 10360327
* IUCN: 61546
* NBN: NHMSYS0000375683
* NCBI: 140042
* RD: erhardii

 |

 |
**Richard Boleslawski** (4. helmikuuta 1889 Puola – 17. tammikuuta 1937 Hollywood, Kalifornia) oli puolalainen elokuvaohjaaja. Hän opiskeli näyttelemistä Moskovassa Konstantin Stanislavskin oppilaana ja näytteli venäläisissä elokuvissa vuodesta 1914 alkaen ja aloitti ohjaamisen seuraavana vuonna. Vallankumouksen jälkeen hän palveli Puolan ratsuväessä ja teki puolidokumentaarisen elokuvan vuoden 1920 Varsovan taistelusta. Boleslawski siirtyi Yhdysvaltoihin 1920-luvulla ja toimi ohjaajana Broadwaylla, kunnes aloitti elokuvaohjaajana Hollywoodissa vuonna 1930. Hänen elokuviinsa kuuluvat muun muassa vuonna 1933 valmistunut *Rasputin* ja *Allahin puutarha* vuodelta 1936. Boleslawski kuoli vuonna 1937 *Seurapiiriseikkailun* kuvausten aikana. Hän on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.

Lähteet
-------

1. ↑  Richard Boleslawski Rovi. Viitattu 10.8.2011. (englanniksi)
2. ↑  Richard Boleslawski Los Angeles Times. Viitattu 10.8.2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Åslaug Marie Haga** (21. lokakuuta 1959 Nes) on norjalainen diplomaatti ja poliitikko. Hänet istui suurkäräjillä vuosina 2001–2009 ja toimi Norjan kulttuuriministerinä 1999–2000, kunta- ja alueministerinä 2005–2007 sekä öljy- ja energiaministerinä 2007–2008. Hän oli keskustapuolueen puheenjohtaja vuosina 2003–2008.

Ura
---

Haga opiskeli valtio-oppia Oslon yliopistossa ja aloitti harjoittelijana Norjan ulkoministeriössä vuonna 1985, jossa hän työskenteli lähes 15 vuotta eri asemissa, muun muassa YK-lähetystössä New Yorkissa sekä kehitysapuministeri Tom Vraalsenin sihteerinä. Politiikkaan hän lähti paikallisvaaleissa vuonna 1995, jolloin hänet valittiin Åsin kunnanvaltuustoon. Vuonna 1997 hänestä tuli keskustapuolueen valtiosihteeri ulkoministeriöön, jossa hän joutui vaikeaan asemaan tasapainoillessaan hallitusohjelmaan kirjatun mahdollisen EU-jäsenyyden ja oman puolueensa EU-jäsenyyden vastaisen kannan välillä. Huolimatta muun muassa puolueen nuorisojärjestön Hagaa vastaan kohdistuneesta kampanjasta hänet valittiin puolueen toiseksi varapuheenjohtajaksi vuonna 1999.

Haga työskenteli joitakin kuukausia valtiosihteerinä pääministerin kansliassa ennen kuin hänet valittiin kulttuuriministeriksi yllättäen eronneen Anne Enger Lahnsteinin tilalle. Hän ehti toimia tehtävässä vain puolisen vuotta ennen hallituksen kaatumista, mutta nousi sen ansiosta tunnetuksi poliitikoksi. Vuonna 2001 hänet valittiin keskustapuolueen ensimmäiseksi varapuheenjohtajaksi ja hän myös pääsi niukasti suurkäräjille. Ulkopoliittisen kokemuksensa avulla hän haastoi istuvaa hallitusta muun muassa Irakin sodasta ja WTO-neuvotteluista. Vuonna 2003 Haga nousi puolueensa puheenjohtajaksi.

Puheenjohtajana Haga asettui ajamaan perinteistä keskustapuolueen politiikkaa: EU-vastaisuutta ja alueiden tukemista. Vuoden 2005 suurkäräjävaalien alla hän lähestyi työväenpuoluetta ja sosialistista vasemmistopuoluetta. Puolueet saivat yhdessä enemmistön ja muodostivat hallituksen, jossa hänestä tuli kunta- ja alueministeri. Syksyllä 2007 hän siirtyi öljy- ja energiaministeriksi.

Haga joutui jättämään puheenjohtajuuden kesällä 2008 yksityiselämäänsä liittyvien paljastusten vuoksi – hän oli rakennuttanut mökilleen luvattoman laiturin ja vuokrannut kesäpaikkansa aittaa lainvastaisesti.

Haga siirtyi politiikasta työnantajajärjestö Norsk Industrin palvelukseen ja on sen jälkeen työskennellyt johtotehtävissä eri yrityksissä ja järjestöissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Rusaanes, Kristen: Åslaug Marie Haga *Store norske leksikon*.  26.6.2023. Viitattu 3.7.2023. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Åslaug Haga** Wikimedia Commonsissa

* *Åslaug Haga* Norjan suurkäräjien verkkosivuilla (norjaksi)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Odd Roger Enoksen** | **Norjan keskustapuolueen puheenjohtaja**2003–2008 | Seuraaja:**Liv Signe Navarsete** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Yhdysvallat

 |

 |
**Hanna Olehivna Muzytšuk** (ukr. Ганна Олегівна Музичук, s. 28. helmikuuta 1990) on ukrainalaissyntyinen, vuodesta 2004 Sloveniaa edustanut shakin suurmestari ja naisten suurmestari. Hän ylitti 2 400 Elopisteen rajan vuonna 2004, samana vuonna kun täytti 14, ja seuraavana vuonna hän voitti alle 16-vuotiaiden tyttöjen maailmanmestaruuden. Jo aiemmin hän voitti useita Ukrainan ja Euroopan nuorten mestaruuksia eri ikäluokissa, kuten myös mitalisijoja nuorten MM-turnauksissa (alle 10-vuotiaat 2000, alle 12-vuotiaat 2002). Muzytšuk on myös naisten Ukrainan mestari shakissa vuodelta 2003.

Hänen nuorempi siskonsa on vuoden 2015 naisten maailmanmestari Marija Muzytšuk. Kummatkin sisarukset boikotoivat Saudi-Arabiassa käytyjä vuoden 2017 maailmanmestaruuskisoja, koska niissä piti käyttää abayaa, koko kehon peittävää huivia.

Lähteet
-------

* Chessbasen haastattelu 2004 Viitattu 23.10.2009.

### Viitteet

1. ↑  FIDE Chess Profile FIDE. Viitattu 28.1.2014.
2. ↑  FIDE-kortti: Hanna Muzytšuk (englanniksi)
3. ↑  The Week In Chess 560 (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Huivipakko johti skandaaliin šakin mestaruus­kilpailuissa Saudi-Arabiassa – Ukrainalainen naismestari ei osallistu: "En suostu tuntemaan itseäni toisarvoiseksi olennoksi" *Helsingin Sanomat*.  26.12.2017. Viitattu 26.12.2017.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hanna Muzytšuk**.
* FIDE-kortti: Hanna Muzytšuk (englanniksi)
* Hanna Muzytšuk ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
**Jake Chelios** (kiin. 杰克·凯利奥斯, *Jiékè Kǎilì’àosī*, s. 8. maaliskuuta 1991 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalaissyntyinen jääkiekkoilija, jolla on myös Kiinan kansalaisuus. Cheliosin isä on NHL-legenda ja Hall of Fame pelaaja Chris Chelios. Myös hänen veljensä Dean Chelios on entinen jääkiekkoilija.

Ura
---

Chelios pelasi yliopistokiekkoa Michigan State Universityssa vuosina 2010–2014. Yliopistouran viimeisellä kaudella hän pelasi myös ammattilaisena aikuisten sarjoissa ECHL:n Toledo Walleye:ssa ja AHL:n Chicago Wolvesissa. Chelios pelasi AHL- ja ECHL-sarjoissa kevääseen 2019 asti. Jaksoon sisältyy myös viiden NHL-ottelun jakso Detroit Red Wingsin riveissä. NHL-visiitiltä jäi aikakirjoihin vain yksi kahden minuutin jäähy.

Syksyllä 2019 Chelios siirtyi pelaamaan KHL-liigan Kunlun Red Starin joukkueseen. Koska Cheliosilla ei ollut taustalla otteluita Yhdysvaltain maajoukkueessa, hän sai Kiinan edustusoikeuden pelattuaan yhtäjaksoisesti kaksi kautta Kiinassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Jake Chelios at eliteprospects.com *www.eliteprospects.com*. Viitattu 8.2.2022. (englanniksi)
2. ↑  Steve Keating: Familiar faces, unfamiliar names as China takes to the ice *Reuters*.  2.2.2022. Viitattu 8.2.2022. (englanniksi)
3. ↑  Muukalaislegioonista maajoukkueiksi – Kiinan taival olympiajäille on ollut kiusallinen päänvaiva *Jatkoaika.com - Kaikki jääkiekosta*. Viitattu 8.2.2022.
**Adam Burt** (s. 15. tammikuuta 1969 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja.

Ura
---

### Juniorivuodet

Ennen ammattilaisuraansa Burt pelasi vuodet 1985–1989 juniorisarja OHL:n North Bay Centennialsissa, mitä ennen hän oli edustanut junioriseuroja North Bay Hoppers ja Detroit Compuware. Vuonna 1988 hänet valittiin OHL:n toiseen tähdistökentälliseen. Hartford Whalers varasi hänet NHL:ään numerolla 39 NHL:n varaustilaisuuden 1987 toisella kierroksella.

### Ammattilaisura

Burt pelasi vuonna 1988 kaksi AHL:n pudotuspeliottelua Binghamton Whalersissä ja kaudella 1988–1989 viisi NHL:n runkosarjaottelua Hartfordissa sekä viisi AHL:n runkosarjaottelua Binghamptonissa. Suurin osa tuosta kaudesta kului kuitenkin OHL:ssä. Burt vakiinnutti paikkansa NHL:ssä kaudella 1989–1990 ja hän teki NHL-uransa yhden kauden maali- ja piste-ennätykset kaudella 1991–1992, jolla hän teki 24 tehopistettä, yhdeksän maalia ja 15 syöttöpistettä, 66:ssa runkosarjaottelussa. Hän ylitti 20:n pisteen rajan myös seuraavalla kaudella, 1992–1993.

Burt edusti Hartford Whalersiä suurimman osan uraansa. Hän edusti seuraa sen Hartfordin-vuosina yhteensä 499:ssä NHL:n runkosarjaottelussa, mikä on kolmanneksi eniten Ron Francisin ja Kevin Dineenin ottelumäärien jälkeen. Whalers siirtyi vuonna 1997 Pohjois-Carolinaan, jolloin seuran nimeksi vaihtui Carolina Hurricanes. Burt pelasi Carolinassa maaliskuuhun 1999 asti, jolloin hän siirtyi Philadelphia Flyersiin pelaajakaupassa vaihdossa Andrei Kovalenkoon. Hän edusti Philadelphiaa kauden 1998–1999 lopun lisäksi myös kauden 1999–2000. Heinäkuussa 2000 hän teki vapaana pelaajana sopimuksen Atlanta Thrashersin kanssa.

Burtin kausi 2000–2001 jäi lyhyeksi, 27:n ottelun mittaiseksi, loukkaantumisen vuoksi. Kaudella 2001–2002 hän ei pelannut lainkaan ja vuonna 2002 hän ilmoitti pelaajauransa päättymisestä. Adam Burt pelasi 13 kautta kestäneellä NHL-urallaan yhteensä 737 runkosarjaottelua, joissa hän teki kaikkiaan 152 tehopistettä, 37 maalia ja 115 syöttöpistettä, ja yhteensä 21 pudotuspeliottelua, joissa hän antoi yhden maalisyötön. Hän pelasi NHL:n pudotuspeleissä neljänä vuonna, Hartfordin mukana vuosina 1990 ja 1992 ja Philadelphian mukana vuosina 1999 ja 2000.

### Maajoukkue

Burt edusti Yhdysvaltain maajoukkuetta kaksissa maailmanmestaruuskilpailuissa, vuosina 1993 ja 1998. Hän pelasi myös niin ikään kaksissa nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa, 1987 ja 1989.

Muuta
-----

Burt on uudestisyntynyt kristitty. Hän on toiminut jääkiekkouransa jälkeen Morning Star New York -yhteisön pastorina.

Lähteet
-------

1. 1 2  Adam Burt The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Adam Burt Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi)
3. ↑  All-time roster for the Hartford Whalers of the NHL *hockeydb.com*. Viitattu 30.3.2011. (englanniksi)
4. ↑  Wyshynski, Greg: Ex-NHLer says hockey's the sport least influenced by Christianity *Yahoo! Sports*.  12.6.2008. Viitattu 30.3.2011. (englanniksi)
5. ↑  Staff Bio's: Adam Burt *msny.org*. Morning Star New York.  Arkistoitu 7.9.2011. Viitattu 30.3.2011. (englanniksi)
**Adam Airin lento 574** oli indonesialaisen lentoyhtiön Adam Airin kotimaan matkustajalento, joka putosi Makassarinsalmeen lähellä Sulawesin saarta 1. tammikuuta 2007 kello 14.56 paikallista aikaa (08.56 Suomen aikaa). Kone oli matkalla Surabayasta Manadoon. Kaikki koneessa olleet 102 ihmistä kuolivat, ja kyseessä oli siten pahin Boeing 737-400 -konetyypin onnettomuus. Se oli myös vuoden 2007 kolmanneksi eniten kuolonuhreja vaatinut lento-onnettomuus TAM Linhas Aéreasin lennon 3054 ja Kenya Airwaysin lennon 507 jälkeen.

25. maaliskuuta 2008 julkaistun loppuraportin mukaan lentäjät menettivät koneen kontrollin, kun he keskittyivät koneen inertiasuunnistusjärjestelmän ongelmaan ja kytkivät tahattomasti autopilotin pois päältä. Onnettomuus oli Adam Airin kolmivuotisen historian ainoa kuolonuhreja vaatinut onnettomuus.

Lennon 574 onnettomuus on yksi useista liikenneonnettomuuksista, jotka ovat vaikuttaneet isoihin muutoksiin Indonesian liikenneturvallisuudessa sekä siihen, että Yhdysvallat alensi maan lentoliikenteen turvallisuusluokitusta ja että sen koko lentolaivasto lisättiin EU:n toimintakieltolistalle. Myöhemmin Indonesian hallitus kielsi Adam Airia jatkamasta toimintaansa, ja yritys meni konkurssiin.

Uhrit
-----

| Kansalaisuus | Matkustajat | Henkilökunta | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- |
|
|  Indonesia | 93 | 6 | 99 |
|  Yhdysvallat | 3 | 0 | 3 |
| **Yhteensä** | **96** | **6** | **102** |

Lähteet
-------

1. ↑  Accident description Aviation Safety Network. Viitattu 19.7.2016. (englanniksi)
2. ↑  AdamAir Aviation Safety Network. Viitattu 19.7.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* History of the missing plane (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Adam Air Flight 574
**Åsa Katarina Hellman** (s. 23. syyskuuta 1947 Porvoo) on suomalainen (suomenruotsalainen) keramiikkataiteilija, taidemaalarien Åke Hellmanin ja Karin Hellmanin tytär.

Åsa Hellman valmistui keraamikoksi Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1973 ja jatkoi opintojaan Belgradissa ja Lontoossa. Hän työskenteli vapaana taiteilijana ja osallistui Suomenlinnassa toimivaan Pot Viaporiin.

Hellman on suunnitellut keramiikkateoksia julkisiin tiloihin. Hän sai taideteollisuuden valtionpalkinnon vuonna 1982.

Vuosina 1983–1985 Hellman työskenteli tuntiopettajana Taideteollisessa korkeakoulussa, ja hän on toiminut myös vapaana kirjoittajana ja avustanut *Hufvudstadsbladetia*. Hänen toimittamansa kirja *Taidekeramiikka Suomessa* vuodelta 2004 sai vuoden taidekirjapalkinnon, ja teos on ilmestynyt myös ruotsin- ja englanninkielisenä laitoksena. Vuonna 2021 hänelle myönnettiin Svenska kulturfondenin palkinto.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hellman, Åsa hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
2. ↑  Arkisto: Kirjallisuuspalkinto. Suomen Taideyhdistys.
3. ↑  Forsman, Victoria: Åsa Hellman prisas av Kulturfonden.  *Hufvudstadsbladet*, 28.5.2021, s. 33. Artikkelin maksullinen verkkoversio.. Viitattu 5.6.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Näkymä Glasbergetiltä Finnvikenin yli Hamnholmenin suuntaan lokakuussa 2015.
Krogaruddenin kallioita.
**Ölmos–Purunpää** on Natura 2000 -suojelualue Dragsfjärdissä Kemiönsaarella. Alueen pinta-ala on 1056 hehtaaria ja se koostuu useista lähellä toisiaan olevista alueista. Se on saanut nimensä Ölmosin ja Purunpään kylistä Dragsfjärdissä. Osa Natura-alueen vesi- ja maa-alueista kuuluu Saaristomeren kansallispuistoon.

Natura 2000 -alueeseen kuuluu pitkä ja kapea, vuonomainen, kallioperän murrokseen syntynyt Purunpäänlahti (Purunpää viken). Se on suultaan kapea ja perältään leveä, ja suolapitoisuus vaihtelee lahden eri osiassa. Lahden rannalla on Purunpään historiallinen kylätontti. 

Purunpäänlahteen laskee Hammarsbodaträsket. Se on kahdesta altaasta muodostuva järvi, jonka eteläinen suurempi allas on karu ja kirkasvetinen nuottaruohotyypin järvi. Pienempi koillinen allas on rehevämpi.

Purunpäänlahteen luoteessa rajoittuu Ekhamnin tammilehto, jossa tammea on noin 400 runkoa. Muista puulajeista esiintyvät vaahtera ja saarni ja yksittäisinä yksilöinä metsälehmus. Pähkinäpensasta on runsaana yli tuhannen pensaan kasvustona. Muita pensaslajeja ovat koiranheisi, orapaatsama, lehtokuusama, tuhkapensas ja taikinamarja.

Purunpään niemen eteläiset ja läntiset rannat ja eteläpuoliset saaret ovat jyrkkiä ja kallioisia ja kasvavat pääosin mäntyä. Krogarudden niemen eteläkärjessä on 1600–1700-luvulla toiminut satamana, ja paikalla on jäännöksiä rakennuksista ja tulisijoista sekä kallioon hakattuja nimiä ja vuosilukuja.

Niemen länsipuolella on kolmesta yhteenkasvaneesta saaresta muodostunut Jungfruholmen–Högholmen–Skansholmen. Myös nämä saaret ovat karuja ja kallioisia ja mäntyä kasvavia. Niiden itärannalla esiintyy simpukkamaata ja jalopuulehtoja. Puulajeina näissä ovat pähkinäpensas, saarni, tammi ja metsälehmus.

Tästä pohjoiseen olevalla rannikko-osuudella Ölmos Långsidanilla mannervyöhyke vaihtuu suoraan avoimeen ulappaan, mikä on ainutlaatuista koko Saaristomerellä. Pohjoisosassa Långsidania on 2,5 kilometriä hiekkarantaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Ölmos-Purunpää Varsinais-Suomen ELY-keskus. Viitattu 11.10.2015.
2. ↑  Saaristomeren kansallispuisto *retkikartta.fi*. Metsähallitus. Viitattu 25.10.2015.
3. ↑  Kartta *Lounaispaikka*. Lounaispaikka. Viitattu 11.10.2015. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Muinaisjäännösrekisteri: Krogarudden *Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi*. Museovirasto.
**Erik Johan Synnerberg** (5. marraskuuta 1775 Turku – 12. toukokuuta 1845 Helsinki) oli suomalainen prokuraattorin apulainen, kihlakunnantuomari ja valtioneuvos.

Synnerbergin vanhemmat olivat Turun kunnallispormestari, laamanni Sven Fredrik Synnerberg 7853 (yo 1755, † 1804) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Lovisa Amalia Humble. Hän pääsi ylioppilaaksi 1789 ja suoritti Turun akatemiassa tuomarintutkinnon 1791. Hän sai laamannin arvonimen 1819.

Synnerberg oli Turun hovioikeudessa ylimääräisenä notaarina 1793–1796, kanslistina 1796–1799 ja ylimääräisenä viskaalina 1799. Hän oli Turun kaupunginsihteerinä 1799–1805, maistraatinsihteerinä 1805–1808, vt. kunnallispormestarina 1808–1809 ja vakinaisena kunnallispormestarina 1809–1815. Tämän jälkeen Synnerberg oli Ahvenanmaan tuomiokunnan tuomarina 1816–1821, Hollolan tuomiokunnan tuomarina 1821–1845 ja samalla Turun hovioikeuden apujäsenenä 1816–1822, päätullijohtokunnan jäsenenä 1817–1821 ja senaatin prokuraattorin sijaisena 1822–1844. Hänestä tuli valtioneuvos vuonna 1838.

Synnerberg oli naimisissa vuodesta 1801 Sofia Elisabet Charlotta von Knorringin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kotivuori, Yrjö: Erik Johan Synnerberg. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 20.7.2015.
**İznik** on kaupunki ja piirikunta Bursan maakunnassa Turkissa. Sen asukasluku oli vuonna 2010 noin 44 000.*lähde?*

Maantiede
---------

Kaupunki sijaitsee İznik-järven itärannalla hedelmällisessä järvenrantalaaksossa, jossa sitä rajaavat kukkulat pohjoisesta ja etelästä. Sen läntinen muuri nousee järvestä, joten muuri on toiminut hyvin hyökkäysten torjumiseksi järveltä päin. Kymmenmetrinen muuri ympäröi kaupunkia viiden kilometrin pituudelta, ja kaksoisvallihauta tarjoaa lisäsuojaa. Muurissa on yli sata tornia. Kaupungin ainoat sisääntuloväylät ovat kolme porttia kaikilla maanpuoleisilla sivuilla. Nykyään muuriin on avattu useita reikiä teitä varten, mutta suurin osa muurista on jäljellä, ja siksi kaupunki on suosittu matkailukohde.

İznikin kaupunkia.

Historia
--------

### Antiikki

*Pääartikkeli: Antiikin Nikaia*
İznikin kaupungin paikka on ollut asuttu jo esihistoriallisella ajalla. Antiikin aikaisen kaupungin perusti Antigonos I hellenistisen kauden alussa noin vuonna 316 eaa. Se sai nimen Nikaia (usein *Nikea*, lat. *Nicaea*), kun Lysimakhos nimesi sen uudelleen vaimonsa mukaan vuonna 301 eaa.

Nikaia tunnetaan ennen kaikkea siitä, että siellä pidettiin vuosina 325 ja 787 ekumeeniset kirkolliskokoukset, Nikaian ensimmäinen ja Nikaian toinen kirkolliskokous.

Nikaian roomalaisen teatterin rauniot.
### Myöhempi historia

Vuosina 1204–1261 Nikaia oli Nikaian keisarikunnan pääkaupunki. Turkkilaiset valloittivat sen vuonna 1331 ja se yhdistettiin Osmanien valtakuntaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nicaea *Oxford Reference*. Viitattu 18.7.2020. (englanniksi)
2. ↑  Hendrix, David: Nicaea *The Byzantine Legacy*. Viitattu 18.7.2020. (englanniksi)
3. ↑  İznik *UNESCO World Heritage Centre*. Viitattu 18.7.2020. (englanniksi)
4. 1 2 3 4  Nicaea *HellenicaWorld.com*. Viitattu 18.7.2020. (englanniksi)
5. 1 2  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "NICAEA (Iznik) Bithynia, Turkey", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
6. ↑  Smith, William: "Nicaea (1)", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
7. ↑  Auction 65, lot 837 *Numismatik Naumann GmbH*. Viitattu 18.7.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **İznik** Wikimedia Commonsissa