recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Pretty Yende
**Pretty Yende** (s. 6. maaliskuuta 1985 Piet Retief) on eteläafrikkalainen sopraano.

Yende aloitti lapsena laulamisen kirkossa, mutta tutustui oopperaan vasta kuultuaan 16-vuotiaana televisiossa pätkän Léo Delibesin *Lakmé*-oopperan kukkaisduetosta. Hän päätti tutustua aiheeseen ja innoittui vaihtamaan kirjanpitokoulutuksen stipendin mahdollistamiin opintoihin Etelä-Afrikan musiikkikorkeakoulussa. Yenden opettajana siellä toimi Virginia Davids.

Yende teki ammattimaisen oopperadebyyttinsä Latvian kansallisteatterissa Micaëlan roolissa *Carmenissa* (Georges Bizet). Vuonna 2011 hän valmistui La Scalan nuorten artistien akatemiasta. La Scala -debyyttinsä hän oli tehnyt vuonna 2010 Berenicen roolissa Gioacchino Rossinin teoksen *L'occasione fa il ladro* esityksessä. Vuonna 2010 Yende sai ensimmäisenä artistina Belvedere-kilpailun historiassa pääpalkinnot joka kategoriassa. Hän sai myös ensipalkinnon Operalia-kilpailussa vuonna 2011. Yende on esiintynyt myös konserttilaulajana; Carnegie Hall -resitaalidebyyttinsä hän piti pianisti Kamal Khanin kanssa. Yenden ensimmäisenä omana albumina ilmestyi vuonna 2016 Sony Classical -levymerkillä *A Journey*, jota seurasi vuonna 2017 *Dreams*.

Metropolitan-oopperassa Yende teki ensiesiintymisensä vuonna 2013 Adèlen roolissa Rossinin *Le comte Oryssa*. Royal Opera House -debyytin hän teki vuonna 2017 Adinan roolissa Gaetano Donizettin *Lemmenjuomassa*.

Yende on saanut Ikhamangan ritarikunnan hopeisen ansiomerkin. Hän on etnisyydeltään zulu ja asuu Milanossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pretty Yende Biography AllMusic
2. ↑  Pretty Yende: An Opera Star Whose Rise Began With A Fall NPR
3. ↑  Biography Pretty Yende
4. ↑  Pretty Yende The Metropolitan Opera
5. ↑  Pretty Yende Royal Opera House

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Pasi Eerikäinen** (s. 1979 Japani) on suomalainen viulisti. Hän aloitti tammikuussa 2012 työskentelyn Radion sinfoniaorkesterin ensiviulistina. Hän esiintyy myös solistina ja kamarimuusikkona.

Eerikäisen uralla tärkeää on ollut nykymusiikin tulkitseminen. Hän on toiminut Tjango!-kokoonpanossa, Jousikaiku-kvartetissa, Riku Niemi Orchestrassa ja Uusinta Ensemblessä. Hänellä on ollut konserttimestarin paikat Turun filharmonisessa orkesterissa, Lapin kamariorkesterissa ja Oulu Sinfoniassa.

Eerikäinen on levyttänyt Alba Recordsille pianisti Emil Holmströmin kanssa. Hänen duokumppaninaan on toiminut myös Antti Vahtola. Eerikäinen on myös tehnyt nauhoituksia Yleisradiolle. Eerikäinen on työskennellyt muusikkona elokuvissa *Jos rakastat*, *Rööperi*, *3Simoa*, *Lomasankarit* ja *Presidentintekijät*.

Koulutus
--------

Eerikäinen aloitti viulunsoiton synnyinmaassaan Japanissa ja jatkoi sitä Rauman musiikkiopistossa sekä Eeva Koskisen luokalla Tampereen konservatoriossa. Hän valmistui vuonna 2006 musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta, jossa hänen opettajinaan olivat toimineet Petri Aarnio ja Mi-kyung Lee. Lisäksi Eerikäinen osallistui mestarikursseille ja yksityistunneille, joita pitivät Chaim Taub, Ana Chumachenko, Gerhard Schulz, Hagai Shaham, Tuomas Haapanen, Ilmo Ranta, Liisa Pohjola ja Ralf Gothóni.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografia Pasi Eerikäinen
2. 1 2 3 4  Pasi Eerikäinen Sipoon Äänet
3. ↑  Radion sinfoniaorkesteri: Pasi Eerikäinen YLE
4. ↑  Eerikäinen & Holmström Solistiyhdistys
5. ↑  Pasi Eerikäinen, violin & Antti Vahtola, piano[vanhentunut linkki] Aino Acktén kamarifestivaali ry
6. ↑  Haun aloitussivu Elonet
**Saul (Sakke) Nieminen** (31. lokakuuta 1913 Taipalsaari – 8. toukokuuta 1990 Taipalsaari) oli opetusneuvos, pappi, päätoimittaja ja usean eri työkeskuksen johtaja ja opiston rehtori, joka toimi myös Ylen ohjelmapäällikkönä ja julkaisi useita teoksia.

Henkilöhistoria
---------------

Saul Niemisen vanhemmat olivat konemestari Antti Nieminen ja Ida Maria Rautiainen ja puoliso vuodesta 1944 Elvi Marjatta Valtanen. Nieminen tuli ylioppilaaksi Lappeenrannan yhteislyseosta 1935 ja valmistui teologian kandidaatiksi 1942. Hän oli kulkulaitosministeriön palveluksessa 1940–1942, sotilaspastorina 1942–1944, Suomen Aseveljien Liiton piirisihteeri 1944–1945, settlementti- ja vapaaopisto Otsolan johtaja Porissa 1945–1947 ja Rovaniemen vapaaopiston 1948–1950. Työkeskus Toivolan johtajana ja Kemin työväenopiston rehtorina Nieminen toimi 1950–1964 ja Joutsenon Opiston rehtorina 1964–1976. Hän oli myös Yleisradion Rovaniemen studion ohjelmapäällikkö 1948–1950, Kemin kaupunginvaltuuston jäsen 1960–1964, Etelä-Karjalan maakuntaliiton va. toiminnanjohtaja 1968–1972 ja *Partiojohtajan* päätoimittaja 1938–1940, *Tapulin* 1950–1964 ja *Itäsuomen* 1966–1968. Opetusneuvoksen arvon hän sai vuonna 1977.

Julkaisuja
----------

* *Paateneen teräsiltä: kuvia Selkin selänteiltä, Paateneen parmanteilta*, 1943, Saul Nieminen, Kalevi Kajava
* *Taistelu ihmisen arvosta*, 1945, Yrjö J. E. Alanen, Saul Nieminen
* *Nuoriso lähettää hätämerkkejä*, 1945
* *Joko laululle lähemmä*, 1946
* *Yrjö Kallinen: mies äänen takana*, 1978
* *Löytäjän ilo: puheita ja aforismeja*, 1979, Yrjö Kallinen, toim. Saul Nieminen
* *Revontulten pappi: Aaro Tolsan elämäntarina*, 1980
* *Elämän onnesta*, 1984
* *Nää rannat rakkaan synnyinmaan: Lappeenrannan suojeluskunta 1917–1944*, 1985
* *Uskolla, toivolla, rakkaudella: Lappeenrannan vanhainkotiyhdistys r.y. 1925–1985*, 1986
* *Erään ihmisen tarina: Viktor Ripatti 1876–1918*, 1987
* *Kaikki isänmaan puolesta*, 1988, Saul Nieminen, Miikku Nieminen
* *Sillä voitto kellä kunnia: Lappeenrannan seudun sotainvalidit 1940–1990*, 1990

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1978, ss. 632–633. (Viitattu 20.9.2019)
2. 1 2  Kuolleita. Opetusneuvos Saul Nieminen. *Helsingin Sanomat*, 17.5.1990, s. 4.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Filippiinienmuurahaiskäpy** (*Manis culionensis*) on muurahaiskäpyihin kuuluva nisäkäslaji. Lajia tavataan uhanalaisena Filippiineiltä.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Filippiinienmuurahaiskäpy voi kasvaa 0,8–1,7 m pitkäksi ja painaa 4–7 kg. Uros on naarasta suurikokoisempi. Suuri osa ruumiista on vaaleanruskeiden keratiinista muodostuneiden suomujen peitossa ja suomujen välissä kasvaa tankeita karvoja. Lajin häntä on pitkä ja taipuisa. Se kykenee vaaran uhatessa käpertymään palloksi. Filippiinienmuurahaiskävyn kuono ja raajojen sisäosat ovat vaaleanpunaiset ja valkoisten karvojen peittämät. Etujaloissa on pitkät kynnet. Filippiinienmuurahaiskäpy muistuttaa huomattavasti malaijanmuurahaiskäpyä (*Manis javanica*) ja sitä on aiemmin pidetty sen alalajina. Eroina ovat kuitenkin lyhyempi kuono, enemmän suomurivejä ja hieman pyöreämmät suomut.

Levinneisyys ja elintavat
-------------------------

Filippiinienmuurahaiskäpyä tavataan Filippiineiltä Palawanista ja Calamiansaarilta sekä muutamilta pienemmiltä saarilta kuten Apulitilta. Lajin elinympäristöä ovat monentyyppiset alankojen metsät, mutta sitä voidaan tavata myös ruoho- ja maatalousmailta. Laji on yöaktiivinen ja viettää päivät maakäytävässä, kivien alla tai ontossa puussa. Se liikkuu tyypillisesti yksinään ja ravintonaan se syö muurahaisia ja termiittejä. Lisääntymisestä ei tiedetä paljoa, mutta paritteluaika on mahdollisesti keväisin.

Filippiinienmuurahaiskäpy luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Kannan kokonaismäärästä ei ole tietoa, mutta kehitys on vähenevä. Tärkein uhka lajille on metsästys. Filippiinienmuurahaiskäpyä käytetään ravinnoksi ja lisäksi sen suomuja, verta ja ihoa käytetään perinteisessä aasialaisessa lääketieteessä. Lisäksi metsien hakkuut elinalueella uhkaavat filippiinienmuurahaiskäpyä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Schoppe, S. Katsis, L. & Lagrada, L.: *Manis culionensis* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2020-3*.  2019. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 28.1.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Andrew Helmsworth: Manis culionensis *Animal Diversity Web*. Viitattu 28.1.2021.
3. 1 2 3  Daniel W.S. Challender, Helen C. Nash, Carly Waterman: *Pangolins*, s. 109-120. Academic Press, 2020. ISBN 978-0-12-815507-3. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 28.1.2021). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Filippiinienmuurahaiskäpy** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1339663
* Wikispecies: Manis culionensis
* ARKive: manis-culionensis
* BOLD: 796296
* CoL: 7VRVL
* EoL: 121956
* GBIF: 5219629
* iNaturalist: 74544
* ITIS: 727709
* IUCN: 136497
* MSW: 13900010
* NCBI: 1836949
* Species+: 5098

 |

 |
Sydänviikko on Sydänliiton yhdistysten tärkein vuosittainen järjestöllinen tapahtuma. Sitä on vietetty vuodesta 1990 lähtien.

Historiaa
---------

Sydänsunnuntaita alettiin viettää 1950-luvulla. Päivän kohokohtana oli suuri pääjuhla, jossa oli arvovaltaista kutsuvierasjoukkoa. Sydänsunnuntain perinteisiin kuului myös sydänsairauksiin liittynyt radioesitelmä. Sydänsairauksia ja niiden syitä käsiteltiin laajalti julkisuudessa. 1960-luvun kuluessa sydänsunnuntain pääjuhlan merkitys väheni. Sydänsunnuntain vietto laajeni maakuntiin.

**Sydänviikko**:
Sydänviikko syntyi vuonna 1990. Kun aiemmin toiminta keskittyi sydänsunnuntain juhliin, 1990-luvulta lähtien painopiste on ollut arjessa: tietopisteitä on pystytetty milloin kirjastoihin, kauppoihin, apteekkeihin ja kauppakeskuksiin. Tempauksia on järjestetty työpaikoilla, kouluissa ja päiväkodeissa. Juhlaperinne on jäänyt sekin elämään monilla paikkakunnilla.

**Lounaskampanjat**:
Sydänviikkoon on liittynyt alusta pitäen joukkoruokailun lounaskampanja, joka on tarjonnut sydänystävällisiä reseptejä suurkeittiöille ja sydänterveysaiheista rekvisiittaa ruokasaleihin.

Sydänviikko 2013
----------------

Sydänviikon 2013 kohderyhmänä olivat pienet lapset perheineen. Viikolla keskityttiin erityisesti Sydänmerkin tunnetuksi tekemiseen perheiden arjen helpottajana. Sydänliitto teki Sydänviikolla yhteistyötä Hammaslääkäriliiton ja Apteekkariliiton kanssa.
**Oskar Fredrik Borg** (28. joulukuuta 1847 Uusikaarlepyy – 28. huhtikuuta 1907 Sortavala) oli suomalainen opettaja, toimittaja ja seminaarinjohtaja.

Borgin vanhemmat olivat kirkkoherra Gabriel Borg ja Katarina Juliana Haartman. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan lukiosta vuonna 1866, opiskeli Helsingin yliopiston historiallis-kielitieteellisessä tiedekunnassa ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1872. Borg vihittiin maisteriksi vuonna 1873.

Borg työskenteli alkeiskoulujen opettajana Hämeenlinnassa ja Turussa, Turun ruotsalaisen lyseon latinan ja ruotsin kielen opettajana vuosina 1875–1885, Turun ja Porin läänin kansakoulujen tarkastaja vuosina 1885–1897 ja Sortavalan seminaarin johtajana vuodesta 1897. Jälkimmäisestä tehtävästä hän sai kanslianeuvoksen arvon.

Borg oli turkulaisen *Aura*-lehden päätoimittaja vuosina 1880–1881, 1884–1885 ja 1887 sekä *Kansakoulun Lehden* toimittaja vuosina 1888–1892. Hän toimi Turun kansankirjaston hoitajana vuosina 1878–1885.

Borgin poikia olivat lehtori, toimittaja, kansanedustaja Väinö Kivilinna ja opettaja, Suomen metsästäjäliiton sihteeri ja tietokirjailija Martti Kivilinna..

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Borg Oskar Fredrik *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Viitattu 22.2.2020.
2. 1 2 3 4  O. F. Borg.  *Uusi Aura*, 4.5.1907, s. 2. Artikkelin verkkoversio.
3. ↑  *Suomen lehdistön historia 7: Hakuteos Savonlinna – Övermarks Tidning*, s. 189. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-241-3.
4. ↑  Kuolleita.  *Uusi Suometar*, 30.4.1907, s. 3. Artikkelin verkkoversio.
5. ↑  Aikalaiskirja 1934


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Suomen Uuni Oy** oli nykyisin Helsinkiin kuuluvalla Malmilla ainakin 1930-luvulta 1960-luvulle toiminut valimo ja konepaja, jossa valmistettiin Vee-Vee- ja SU-merkkisiä tulisijoja: puuliesiä etupäässä suurkeittiöihin, saunankiukaita, muuripatoja, kamiinoita ja niiden savuhormeja ja muita varusteita. Yrityksen perustaja oli Viktor Vikkula.

Tehdas sijaitsi Malmin ja Tapanilan rajalla pääradan varressa, ilmakuvien perusteella nykyisen Malmin kauppatien ja Halmetien risteyksen tienoilla. Tehtaan myyntikonttori oli Helsingin keskustassa. Helmikuussa 1939 yrityksen vain vuotta aiemmin valmistunut, yläosaltaan puurakenteinen tehdasrakennus tuhoutui tulipalossa.

Kesäduuni blues
---------------

Jussi Raittisen suomennoksessa Eddie Cochranin kappaleesta "Summertime Blues" teinipoika harmittelee "kun on pakko mennä duuniin /
joka päivä koko kesän ajan tonne Suomen Uuniin". Usein on luultu, että firmannimi on keksitty sanoitukseen vain hyvän loppusoinnun takia, mutta laulussa siis viitataan todelliseen yritykseen. Jussi Raittinen on kertonut keksineensä riimin nuorena kuulemastaan hokemasta: "Missä oot duunissa? Suomen Uunissa. Missä oot töissä? Suomen Vöissä."

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Erkkilä, Jorma: Suomen Uuni teki uuneja Malmilla.  *Helsingin Sanomat*, 21.1.2006. Artikkelin maksullinen verkkoversio. Viitattu 22.12.2022.
2. ↑  Historialliset ilmakuvat *Paikkatietoikkuna*. Viitattu 24.3.2023.
3. ↑  Tuli tuhosi Suomen Uuni Oy:n tehdasrakennuksen.  *Helsingin Sanomat*, 3.2.1939, s. 5. Näköislehti (maksullinen).
4. ↑  Hatakka, Heimo: Kesähitti, osa 7: Kesäduuni blues.  *ET-lehti*, 16.6.2016. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 22.12.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Uunin esitteitä ja hinnastoja digitoituina, Kansalliskirjasto.
*Tämä artikkeli käsittelee 1900-luvun alussa hallinnutta Saksin kuningasta. Aiempi Saksin kuningas Fredrik August I oli Saksin vaaliruhtinaana Fredrik August III.*

**Fredrik August III** (25. toukokuuta 1865 Dresden – 18. helmikuuta 1932 Sibyllenort, Sleesia (nyk. Puola)) oli Saksan keisarikuntaan kuuluneen Saksin kuningaskunnan viimeinen kuningas vuosina 1904–1918.

Fredrik August oli Saksin kuningas Yrjön poika. Hän omistautui sotilasuralle ja palveli vuodesta 1883 upseerina Saksin armeijassa sekä vuodesta 1893 samanaikaisesti myös Preussin armeijassa. Saksin joukoissa hän yleni 1898 kenraaliluutnantiksi ja Preussin armeijassa 1902 jalkaväenkenraaliksi. Hän toimi vuodesta 1902 alkaen Saksin armeijasta muodostetun Saksan 12. armeijakunnan komentajana kunnes kohosi isänsä kuoltua 15. lokakuuta 1904 Saksin kuninkaaksi. Myöhemmin hän sai Preussin armeijassa vielä 1909 kenraalieverstin ja 1912 kenraalisotamarsalkan arvon. Saksassa puhjennut vallankumous pakotti Fredrik Augustin luopumaan kruunusta 13. marraskuuta 1918. Hän asui sen jälkeen Sleesian Sibyllenortissa.

Fredrik Augustin puoliso oli vuosina 1891–1903 Toscanan suurherttuatar Luise, mutta he erosivat kuningattaren siirryttyä elämään toisen miehen kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Nordisk familjebok* (1908), s. 1308 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 29.6.2014.
2. ↑  *Nordisk familjebok*, täydennysosa (1923), s. 1035 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 29.6.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fredrik August III** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Balkaninsieppo** (*Ficedula semitorquata*) on Kaakkois-Euroopassa esiintyvä varpuslintulaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Balkaninsiepon pituus on noin 13 cm, siipien kärkiväli 23,5–24 cm ja paino 12–17 g, keskimäärin 13–14 g. Se muistuttaa suuresti sekä kirjosieppoa että sepelsieppoa. Koiras on mustavalkoinen, naaras ruskeanvalkoinen. Koiraalla siiven keskimmäisten peitinhöyhenten kärjet ovat valkoiset. Nuorta lintua ja naarasta on maastossa lähes mahdoton erottaa sepelsieposta.

Esiintyminen
------------

Balkaninsieppo elää laikuittain Balkanilla, Kreikassa ja Turkissa. Yhtenäisempi esiintymisalue on Mustanmeren itäpuolella ja Kaspianmeren eteläpuolella. Euroopan populaation koko on 15 000–53 000 paria, joka on noin puolet lajin kokonaispopulaatiosta. Balkaninsieppo on taantunut viime vuosikymmeninä pääasiassa elinympäristöjen tuhoutumisen takia. Laji on muuttolintu, joka talvehtii pääosin Itä-Afrikassa Sudanista Tansaniaan. Lajia ei ole tavattu Suomessa.

Elinympäristö
-------------

Balkaninsieppo elää vuoriston lehti- ja sekametsissä, etenkin tammien ja pyökkien seurassa. Laji suosii vesistöjen läheisyyttä.

Lisääntyminen
-------------

*Ficedula semitorquata*
Balkaninsiepot tekevät pesänsä puunkoloon tai linnunpönttöön 2,5–12 m:n korkeudelle. Naaras rakentaa yksin pesän ja munii yleensä viisi tai kuusi munaa, joita se hautoo 13–14 päivää. Molemmat puolisot huolehtivat poikasista, jotka lähtevät pesästä noin 15 päivää vanhoina. Laji pesii yleensä vain kerran kesän aikana.

Ravinto
-------

Balkaninsieppo saalistaa lähes yksinomaan lentäviä hyönteisiä. Saalistustapa on samanlainen kuin harmaasiepon: lintu istuu näkyvällä paikalla ja sieppaa lentävän hyönteisen, palaten usein samalle tähystyspaikalle.

Lähteet
-------

* Perrins, C. M. (toim.) 1993: Handbook of the Birds of the Birds of Europe the Middle East and North Africa. Vol. VII Flycatchers to Shrikes. - Oxford University Press. Hongkong. ISBN 0 19 857510 6
* Mullarney, Killian; Svensson, Lars; Zetterström, Dan & Grant, Peter: *Lintuopas – Euroopan ja Välimeren alueen linnut*. Otava, 2008. ISBN 951-1-15727-2.

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Ficedula semitorquata* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2016.3*.  2016. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 3.4.2017. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Ficedula semitorquata | 
* Wikidata: Q1591580
* Wikispecies: Ficedula semitorquata
* ADW: Ficedula\_semitorquata
* ARKive: ficedula-semitorquata
* BirdLife: 22709319
* BOLD: 117699
* CoL: 6HWHV
* BOW: semfly1
* eBird: semfly1
* EUNIS: 1046
* Euring: 13470
* Fauna Europaea: 97163
* Fauna Europaea (new): 3689ecc6-21f1-4e03-9f69-66e5198d4d4e
* GBIF: 2492608
* iNaturalist: 13126
* IRMNG: 11259798
* ITIS: 560087
* IUCN: 22709319
* NBN: NHMSYS0000533123
* NCBI: 59864
* Xeno-canto: Ficedula-semitorquata

 |
|  |
| Muscicapa semitorquata | 
* Wikidata: Q109578259
* GBIF: 8724852

 |

 |
Oskar Potiorek noin vuonna 1908.
**Oskar Potiorek** (20. marraskuuta 1853 Bleiberg, Kärnten – 17. joulukuuta 1933 Klagenfurt) oli itävaltalainen kenraali, joka toimi vuosina 1911–1914 Bosnia-Hertsegovinan sotilaskuvernöörinä ja johti ensimmäisen maailmansodan alussa epäonnistunutta hyökkäystä Serbiaa vastaan. Potiorek isännöi 28. kesäkuuta 1914 Itävalta-Unkarin arkkiherttua Frans Ferdinandin salamurhaan päättynyttä vierailua Sarajevossa.

Potiorek aloitti sotilasuransa luutnanttina vuonna 1871 ja palveli vuodesta 1877 pääesikunnassa. Hänet ylennettiin 1892 everstiksi, 1898 kenraalimajuriksi ja 1908 *feldzeugmeisteriksi* sekä nimitettiin 1902 yleisesikunnan päällikön sijaiseksi, 1907 kolmannen armeijakunnan komentajaksi, 1910 joukkojen ylitarkastajaksi Sarajevoon sekä 1911 Bosnia-Hertsegovinan hallinnon johtajaksi.

Potiorek muistettanee parhaiten epäonnistuneesta tehtävästään taata arkkiherttua Frans Ferdinandin turvallisuus tämän vieraillessa Sarajevossa kesäkuussa 1914. Salainen Musta käsi -järjestö oli lähettänyt kaupunkiin seitsemän jäsentään, joiden oli määrä murhata Frans Ferdinand tämän kulkiessa kaupungin läpi. Arkkiherttuan saapuessa kaupunkiin 28. kesäkuuta Potiorek haki hänet rautatieasemalta ja matkusti samassa autossa. Ensimmäisen epäonnistuneen attentaatin jälkeen – Nedeljko Čabrinovićin heitettyä autoa käsikranaatilla – Potiorek määräsi ajoreittiä muutettavaksi arkkiherttuan matkustaessa kaupungintalolta sairaalaan, mutta käsky ei välittynyt autonkuljettajalle. Auton ollessa kääntymässä Frans Joosefin kadulle paikalla ollut Gavrilo Princip onnistui hyödyntämään tilaisuuden ja ampui kuolettavasti Frans Ferdinandia ja tämän vaimoa herttuatar Sophieta. Princip sanoi myöhemmin oikeudenkäynnissään, että Sophien kuolema oli ollut vahinko, ja että hänen tavoitteenaan oli ollut ampua Sophien sijaan Potiorek.

Maailmansodan sytyttyä pian arkkiherttuan murhan jälkeen Potiorek määrättiin johtamaan hyökkäystä Serbiaan ja hän sai komentoonsa viidennen ja kuudennen armeijan. Hyökkäys epäonnistui ja Serbia voitti Jadarin, Drinan ja Kolubaran taistelut pakottaen Itävalta-Unkarin joukot vetäytymään alueeltaan. Potiorek korvattiin 22. joulukuussa 1914 komentajana arkkiherttua Eugenilla ja siirrettiin eläkkeelle.

Lähteet
-------

1. ↑  *Nordisk familjebok* (1915), s. 75 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 24.7.2013.
2. ↑  *Nordisk familjebok*, täydennysosa (1925), s. 1139 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 24.7.2013.
3. 1 2  Oskar Potiorek (englanniksi) Firstworldwar.com. Viitattu 24.7.2013.
4. ↑  Doak, Robin S.: *Assassination at Sarajevo: The Spark That Started World War I*, s. 80–81. Compass Point Books, 2012. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Armas Toivo Nikander** (9. toukokuuta 1883 Helsinki – 14. marraskuuta 1947 Tampere) oli suomalainen insinööri ja vuorineuvos joka oli tamperelaisen Lokomo Oy:n toimitusjohtajana 1925–1947.

Nikanderin vanhemmat olivat liikemies Johan Nikander ja Sofie Wilhelmine Degerth. Hän kävi kahdeksan luokkaa lyseota ja opiskeli sitten laivanrakennusta Ruotsissa, Tanskassa ja Saksassa vuosina 1903–1908.

Nikander oli Porin Konepaja Oy:n laivanrakennusosaston työnjohtajana 1909–1910, Savonlinnan Telakka ja konepaja Oy:n teknillisenä johtajana ja isännöitsijänä 1910–1914, Tampereen Pellava- ja rautateollisuus Oy:n veturiosaston verstasinsinöörinä 1914–1917, Oy Lehtoniemen toimitusjohtajana 1917–1921, A. Ahlström Oy:n Varkauden konepajan johtajana 1921–1923 sekä Wärtsilä Oy:n yli-insinöörinä ja teknillisenä johtajana 1923–1924. Oy Lokomon toimitusjohtajana hän oli vuodesta 1925 alkaen. Nikanderin aikana Lokomo aloitti 1926 ruostumattoman teräksen valmistuksen ensimmäisenä Suomessa. Yhtiö laajensi myös tuotevalikoimaansa alkaen valmistaa muun muassa lämmityskattiloita, murskaimia ja erilaisia teollisuuden koneistoja. 1930-luvulla laajennettiin teräsvalimoa ja otettiin käyttöön sähköhitsaus. 

Nikander oli Suojeluskuntain Ase- ja Konepaja Oy:n hallituksen jäsen sekä Suomen metalliteollisuuden yhdistyksen hallituksen jäsen vuodesta 1926 ja Suomen metalliteollisuuden työnantajaliiton hallituksen jäsen vuodesta 1928. Hänestä tuli Puolan konsuli 1932.

Nikander kuoli tapaturmaisesti auto-onnettomuudessa marraskuussa 1947. Helsingistä tulossa ollut henkilöauto, jossa Nikander oli matkustajana ajoi Messukylässä Vuohenojan kohdalla liukkaan kelin vuoksi päin lankkuaitaa, rikkoi aidan ja vieri noin 30 metrin matkan alas jyrkkää rinnettä jääden pyörilleen Vuohenojaan. Autonkuljettaja loukkaantui lievästi mutta Nikander menehtyi vammoihinsa samana iltana Hatanpään sairaalassa.  Nikanderin seuraajaksi Lokomon johtoon tuli varatuomari Lauri J. Kivekäs.

Armas Nikander oli naimisissa vuodesta 1913 Tony Natalia Greulingin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Aikalaiskirja 1934
2. ↑  Rafael Olinin GeneaNet-sivusto
3. ↑  Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1960
4. 1 2  Mika Törmä : *Lokomo - 100 vuotta konepaja- ja terästeollisuutta*. Metso Minerals Oy, Tampere 2015, sivut 32-77 *metso.com*.  Arkistoitu 13.8.2016. Viitattu 4.3.2018.
5. ↑  Vuorineuvos Nikander kuollut auto-onnettomuudessa, Sisämaa-Laatokka, 16.11.1947, nro 263, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Aiheesta muualla
----------------

* SKS Biografiakeskus : Suomen talouselämän vaikuttajat : Vuorineuvos Armas Nikander (1883–1947)
**Eskimologia** on kielitieteen alaan kuuluvaa tutkimusta, joka tutkii eskimo-aleuttilaisia kieliä. Alan tutkijaa nimitetään eskimologiksi. Tanskalais-grönlantilaista tutkimusmatkailija-antropologia Knud Rasmussenia on kutsuttu "eskimologian isäksi". Eräs alan arvostetuimmista tutkijoista on Ernest Jr. Burch. Kööpenhaminan yliopistossa on toiminut eskimologian laitos (Institut for Eskimologi). Oppiaine perustettiin yliopistoon 1900-luvun alussa. Nykyisin instituutin nimi on Institut for Tværkulturelle og Regionale Studier ja yksi sen osista on Grønland og Arktis.

Katso myös
----------

* Grönlanti
* Eskimot
* Inuiitit
* Inuiittikielet

Lähteet
-------

1. 1 2  Eskimo vai inuitti? - Kielikello *www.kielikello.fi*. Viitattu 8.2.2024.
2. ↑  Jasmiini Pylkkänen: Kirjeitä kentältä: Lumen ja jään tajun jäljillä *AntroBlogi*.  13.12.2017. Viitattu 8.2.2024.
3. ↑  Niskanen, Vilma: *Tulkki kahden kulttuurin välissä – Tutkimusmatkailija Knud Rasmussenin käsitys eskimoista ja itsestään tutkimusmatkailijana teoksen Över Grönlands Inlandsis mukaan*, s. 5. Oulun yliopisto, 2018. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  ToRS: Grønland og Arktis *tors.ku.dk*.  12.4.2019. Viitattu 8.2.2024. (tanskaksi)
**Konrad Villehad Vento** (23. kesäkuuta 1872 Pietari – 22. syyskuuta 1950 Virolahti) oli pappi, pitkäaikainen kansanopiston johtaja ja toimittaja. 

Konrad Venton vanhemmat olivat räätäli Mikko Vento ja Rosa Sofia Jumppanen ja puoliso vuodesta 1908 Aina Albertina Seppänen. Vento tuli ylioppilaaksi Viipurin lyseosta 1894, valmistui filosofian kandidaatiksi 1901, suoritti teologisen erotutkinnon 1911 ja vihittiin papiksi 1912. Rovastin arvon Vento sai vuonna 1943. Hän työskenteli *Viipurin Sanomat* ja *Karjala* -lehtien toimittajana 1903–1908 ja *Parikkalan Sanomat* -lehden toimittajana 1908–1909, jolloin hän oli myös Parikkalan yhteiskoulun opettaja. Lounais-Karjalan kansanopiston johtaja Virolahdella hän oli vuodesta 1909 aina kuolemaansa asti, yli 40 vuotta. Kansanopiston johtajan toimen ohella Konrad Vento toimi myös kirkkoherrana. *Etelä-Saimaan* päätoimittaja, opettaja Arvo Vento oli hänen nuorempi veljensä.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Aikalaiskirja. Henkilötietoja nykypolven suomalaisista*, s. 498. Helsinki: Tietosanakirja-Osakeyhtiö, 1920.
2. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 (Viitattu 4.11.2018)
3. ↑  75-vuotiaita. *Helsingin Sanomat*, 5.7.1947, s. 3.
4. ↑  Aikalaiskirja 1934, s. 726 (Viitattu 4.11.2018)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Frans Kulmala** (s. 6. toukokuuta 2002 Turku) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Turun Palloseuraa. Hän pelaa pääasiassa seuran U20-joukkueessa, jonka varakapteenina Kulmala toimii.

Ura
---

Kulmala on Turun Palloseuran kasvatti. Hän voitti kauden 2017–2018 päätteeksi C-nuorten SM-pronssia. Sekä kauden 2021–2022 että kauden 2022–2023 päätteeksi Kulmala voitti U20 SM-pronssia.

Kaudeksi 2023–2024 Kulmala nimettiin TPS:n U20-joukkueen varakapteeniksi. Hän debytoi samalla kaudella myös seuran SM-liigajoukkueessa. Hän teki liigadebyyttinsä 28. marraskuuta 2023 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan, kun Oliver Lauridsen oli pelikiellossa. Kulmala merkittiin TPS:n seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 12.26 minuuttia.

Tilastot
--------

|   |   | Runkosarja |   | Pudotuspelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kausi | Joukkue | Liiga | O | M | S | Pist. | RM | O | M | S | Pist. | RM |
| 2020–2021 | TPS | U20-SM | 28 | 3 | 5 | 8 | 4 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2021–2022 | TPS | U20-SM | 41 | 2 | 9 | 11 | 4 | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2022–2023 | TPS | U20-SM | 40 | 4 | 16 | 20 | 22 | 8 | 1 | 2 | 3 | 2 |
| 3 kautta | yhteensä | U20-SM | 109 | 9 | 30 | 39 | 30 | 15 | 1 | 2 | 3 | 2 |

Lähteet
-------

* Frans Kulmala Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
* Frans Kulmala *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Frans Kulmala *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. ↑  Turun palloseuran kapteenisto kaudella 2023-2024 *instagram.com*.  8.10.2023. HC TPS Turku Oy. Viitattu 3.12.2023.
3. ↑  TPS - HPK, 28.11.2023 *liiga.fi*.  28.11.2023. Jääkiekon SM-liiga Oy. Viitattu 3.12.2023.
4. ↑  TPS - HPK, 28.11.2023 *liiga.fi*.  28.11.2023. Jääkiekon SM-liiga Oy. Viitattu 3.12.2023.

TPS – SM-liiga
4 M. Jokinen |
6 Rafkin |
7 Lauridsen |
9 Koivu |
17 Talvitie (**A**) |
20 Marjala |
21 Fröberg |
26 Korpikoski |
27 Dudas |
29 Hakala |
32 Vali |
33 Salin |
35 Anttila |
37 Broadhurst |
39 Lindberg |
40 Lehtonen |
41 Intonen |
42 Suomi |
44 Arell (**A**) |
49 Wernblom |
51 Nurmi |
52 Palmu (**A**) |
55 Lindroth |
57 Munkki |
58 Väisänen |
59 Hemming |
61 Jasu (**C**) |
62 Jürgens |
63 Kulmala |
67 Sevänen |
76 Lindsten |
77 Haapanen |
81 Koskinen |
84 Pikkarainen |
98 Teissala  

Valmentajat Miettinen – Kalto – Salo – Moisanen – Mierlahti – Rosendahl – Granholm
**Mikko Johannes Sisto** (22. maaliskuuta 1915 Ähtäri – 23. maaliskuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen kenraaliluutnantti, jonka ura keskittyi Puolustusvoimien oppilaitosten ja sotilasläänien tehtäviin. 

Sisto valmistui Kadettikoulun 20. kurssilta priimuksena 1938 sekä kävi sodan jälkeen Sotakorkeakoulun 1947. Hän aloitti uransa nuorempana upseerina Pohjan rykmentissä ja toimi talvisodassa 3. prikaatin adjutanttina ja komppanianpäällikkönä. Kadettikoulussa kouluttjana hän toimi sekä välirauhan aikaan että 1942–1944. Jatkosodan alussa 1941–1942 Sisto toimi erillisessä pataljoonassa komppanianpäällikkönä. Vuonna 1944 Sisto sijoitettiin JR 15:n esikuntapäälliköksi. 

Vuonna 1945 Sisto toimi Satakunnan sotilasläänin esikunnassa toimistoupseerina. Sotakorkeakoulun jälkeen hän työskenteli toimistoesiupseerina Pääesikunnassa 1947–1954. 6. prikaatissa hän toimi pataljoonankomentajana 1954–1955. Seuraavaksi hän opetti Sotakorkeakoulussa 1955–1957. Kymen jääkäripataljoonan komentajuus oli vuorossa 1957–1958 sekä Porin Prikaatin komentajuus 30-4.1958-18.10.1958. Kadettikoulua Sisto johti vuodet 1958–1961. Osastopäällikkönä pääesikunnassa hän toimi 1961–1962. Sotakorkeakouluun hän oli sijoitettuna johtajana apulaisena 1962–1964 sekä johtajana 1964–1968. Savo-Karjalan sotilaslääniä Sisto komensi 1968–1970 sekä Pohjois-Suomen sotilaslääniä 1971–1974. 

Ylennykset: vänrikki 1938, luutnantti 1940, kapteeni 1942, majuri 1944, everstiluutnantti 1955, eversti 1958, kenraalimajuri 1964, kenraaliluutnantti 1971.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
**Ancona** on satamakaupunki Italian keskiosassa Adrianmeren rannikolla. Se on Marchen alueen ja Anconan maakunnan pääkaupunki. Se sijaitsee 210 kilometriä koilliseen Roomasta ja 200 kilometriä kaakkoon Bolognasta. Anconassa on noin 100 000 asukasta, ja sen pinta-ala on 125 neliökilometriä.

Maantiede
---------

Anconan kaupunki sijaitsee kahden kukkulan rinteellä: linnoitus on rakennettu Monte Astagnolle, ja tuomiokirkko 150 metriä korkealle Monte Guascolle. Se on satamakaupunki, josta on useita säännöllisiä lauttayhteyksiä Kreikan ja Kroatian puolelle.

Anconan lauttaterminaali.

Historia
--------

### Antiikki

*Pääartikkeli: Antiikin Ancona*
Ancona oli alun perin kreikkalainen siirtokunta nimeltä *Ankon*. Sen perustivat Sisilian Syrakusasta tulleet maanpakolaiset vuonna 387 eaa. Kaupunki oli Adrianmeren rannikon tärkeimpiä satamia. Roomalaisesta kaudesta lähtien se on tunnettu nimellä *Ancona*.

Teatro delle Muse.
### Myöhempi historia

Kaupunki joutui goottien, lombardien ja saraseenien hyökkäysten kohteeksi Rooman valtakunnan romahtamisen jälkeen, ja ranskalaisten käsiin 1700-luvun lopulla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto Nazionale di Statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 11.6.2017. (italiaksi)
2. ↑  Istat - Istituto Nazionale di Statistica: Demographic Balance for the year 2015 and Resident Population from on 31st December *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*.  Arkistoitu 16.10.2017. Viitattu 11.6.2017. (englanniksi)
3. ↑  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "ANCONA Marche, Italy", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
4. ↑  Smith, William: "Ancona", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ancona** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin verkkosivut (italiaksi)

Anconan maakunta
Agugliano | Ancona | Arcevia | Barbara | Belvedere Ostrense | Camerano | Camerata Picena | Castelbellino | Castelfidardo | Castelleone di Suasa | Castelplanio | Cerreto d’Esi | Chiaravalle | Corinaldo | Cupramontana | Fabriano | Falconara Marittima | Filottrano | Genga | Jesi | Loreto | Maiolati Spontini | Mergo | Monsano | Monte Roberto | Monte San Vito | Montecarotto | Montemarciano | Morro d’Alba | Numana | Offagna | Osimo | Ostra | Ostra Vetere | Poggio San Marcello | Polverigi | Rosora | San Marcello | San Paolo di Jesi | Santa Maria Nuova | Sassoferrato | Senigallia | Serra San Quirico | Serra de’ Conti | Sirolo | Staffolo | Trecastelli
Fazer Merkkari Mix
**Merirosvoraha** (puhekielessä **merkkari**) on alun perin salmiakista tehty makeinen. Merirosvoraha jäljittelee kolikkoa, ja sen pinnan merirosvoteemaiset kuva-aiheet vaihtelevat erilaisista aseista ja pääkallosta ja sääriluista papukaijoihin.

Suomessa merirosvorahoja valmistaa nykyään Fazer, mutta samantapaisia makeisia on saatavilla myös muiden valmistajien tuotteina.

Fazerin merkkarit
-----------------

Merkkari oli alun perin Chymoksen 1970-luvulla merirosvoraha-nimellä lanseeraama makeinen, joka poistui myynnistä 1980-luvun lopulla niiden kokoon liittyneen tukehtumisvaaran vuoksi. Myöhemmin myyntiin tuli kooltaan pienempiä ja maultaan miedompia merirosvorahoja. Suuren kysynnän vuoksi Fazer toi alkuperäisellä reseptillä valmistetun tuotteen uudelleen markkinoille vuonna 2013.

Fazerin merkkarit eroavat muista merirosvorahoista pienen kolon avulla. Kolon tarkoitus on luoda mielikuvaa vanhasta lohjenneesta lantista. Niitä myydään 180 gramman pusseissa, jotka sisältävät salmiakin lisäksi kolan ja hedelmänmakuisia makeisia. Tammikuussa 2013 myyntiin tulleet alkuperäisellä vuoden 1973 reseptillä tehdyt makeiset olivat niin suosittuja, että ne loppuivat monista kaupoista kesken.

Muita merirosvorahoja
---------------------

Saksalainen Haribo valmistaa Piratos ja Super Piratos -nimisiä makeisia. Näistä Piratos on lähin vastine vanhoille merirosvorahoille ja Super Piratos sen kuivempi, vahvempi ja suolaisempi versio. Molemmat ovat muotoilultaan ja ilmeeltään hyvin samanlaisia kuin Fazerin merirosvorahat.

Myös suomalaisia merirosvorahoja tai niiden hyvin lähellä olevia kopioita voi vielä saada. Ainakin Turussa ja Naantalissa toimiva Nostalgia Shop myy suuria merirosvorahoja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Merkkarin suosio yllätti Fazerin Iltalehti. Viitattu 16.8.2013.
2. ↑  Ikäheimo, Satu: Makumuisto heräsi henkiin Fazer.  Arkistoitu 20.3.2014. Viitattu 20.3.2014.
3. ↑
4. ↑  Merkkari Mix 180 g Fazer.  Arkistoitu 20.3.2014. Viitattu 20.3.2014.
5. ↑  Ne isommat salmiakki-merkkarit nostalgiashop.fi. Viitattu 23.3.2014.
**Jacqoues-Joachim Trotti de La Chétardie** (3. lokakuuta 1705 – 1. tammikuuta 1759 Hanau, Hessen) oli ranskalainen markiisi ja diplomaatti, joka toimiessaan Ranskan suurlähettiläänä Venäjällä auttoi Elisabetia kaappaamaan vallan vuonna 1741.

La Chétardie oli alun perin sotilas Ranskan armeijassa. Hän yleni 1721 luutnantiksi, 1730 majuriksi ja 1734 everstiksi. Hänen diplomaatiuransa käynnistyi vuonna 1727 Lontoosta, minkä jälkeen hän palveli Amsterdamin ja Berliinin lähetystöissä. Vuonna 1739 hänet nimitettiin Ranskan ensimmäiseksi suurlähettilääksi Pietariin. Saadakseen Venäjän ulkopolitiikan kääntymään Ranskalle edullisempaan suuntaan La Chétardie alkoi keisarinna Annan kuoleman jälkeen juonitella Pietari Suuren tyttären Elisabetin hyväksi. Yhdessä ranskalaisen lääkärin, kreivi Jean Armand de Lestocqin kanssa hän organisoi salaliiton, joka nosti Elisabetin valtaan 6. joulukuuta 1741.

Elisabet palkitsi La Chétardien korkeilla kunniamerkeillä ja hän sai merkittävän vaikutusvallan keisarinnaan. Hän lähti Venäjältä vuonna 1742, mutta palasi jo seuraavana vuonna suurlähettilääksi. La Chétardie yritti nyt päästä juonittelulla eroon Venäjän saksalaismielisestä kanslerista Aleksei Bestužev-Rjuminista, mutta Bestuževin agentit onnistuivat sieppaamaan hänen salaista kirjeenvaihtoaan ja purkamaan sen salakielen. Kun keisarinnaa halventavasti käsitelleet kirjeet näytettiin Elisabetille, joutui La Chétardie kesäkuussa 1744 lähtemään Venäjältä 24 tunnin varoitusajalla. Samalla päätyi ranskan vaikutusvalta Venäjän asioihin.

Kun La Chétardie palasi nöyryytettynä Ranskaan, hänet vangittiin joksikin aikaa Montpellier’n linnoitukseen. Vuonna 1745 hän sai palata armeijaan. Hän palveli sen jälkeen vuoteen 1748 Italiassa, ja yleni kenraaliluutnantiksi. Vuodesta 1749 hän oli Ranskan lähettiläänä Torinossa, mutta palasi vielä sotilasuralle seitsenvuotisen sodan puhjettua. Kuollessaan hän toimi Hanaun kaupungin komendanttina Saksassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jacques-Joachim Trotti, marquis de La Chétardie (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 14.3.2014.
2. 1 2 3 4  *Nordisk familjebok* (1906), s. 162–163 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 14.3.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Jyväskylän ammattikorkeakoulun opiskelijakunta Jamko** on Jyväskylän ammattikorkeakoulussa toimiva opiskelijakunta, jonka toiminta perustuu ammattikorkeakoululain opiskelijakuntapykälään 41§ .

Jamko on Suomen opiskelijakuntien liitto – SAMOKin jäsen.

Organisaatio
------------

Opiskelijakunnassa on vuosittain valittavat luottamustoimijoista koostuvat edustajisto ja hallitus, sekä palkattua henkilöstöä.

### Edustajisto

Jamkossa ylintä päätäntävaltaa käyttää opiskelijoista koostuva edustajisto, johon kuuluu 21 varsinaista ja 21 varajäsentä. Edustajiston kausi on yksi kalenterivuosi. Edustajisto valitsee Jamkon operatiivista toimintaa toteuttamaan hallituksen. Virallisena kokouskielenä on suomi. Kokouksiin on mahdollista osallistua etänä. 

Vuonna 2022 järjestetyissä edustajistovaaleissa oli ehdolla 38 henkilöä, joista 21 valittiin varsinaiseksi jäseneksi ja 17 varajäseneksi. 

### Hallitus

Edustajiston vuodeksi kerrallaan valitsemaan hallitukseen kuuluu puheenjohtajisto sekä 4–11 muuta hallituksen jäsentä. Hallitus vastaa palkatun henkilöstön kanssa yhdessä opiskelijakunnan operatiivisesta toiminnasta. Hallituksessa toimivat henkilöt ovat Jyväskylän ammattikorkeakoulun opiskelijoita. 

### Henkilöstö

Opiskelijakunnan toimistolla on 5 palkattua työntekijää.

Palvelut
--------

Jamko omistaa Jyväskylän opiskelijoiden palvelut Oy:n, joka tuottaa kahvilapalveluita Jamkin pääkampuksella. Kahvilan nimi Jamko Café. Jamkin pääkampuksella sijaitsee Jamkon kuntosali .

Vuosittaiset tapahtumat
-----------------------

**Tursajaiset** on Jyväskylän ammattikorkeakoulun uusille opiskelijoille suunnattu opiskelijatapahtuma. Tursajaisten osallistujat pukeutuvat teeman mukaisesti erilaisiin asuihin ja suorittavat tehtävärasteja eri puolilla Jyväskylän kaupunkia.

Lähteet
-------

1. ↑  Ammattikorkeakoululaki 932/2014  14.11.2014. Finlex.  Arkistoitu 18.4.2023. Viitattu 18.4.2023.
2. ↑  Edustajisto JAMKO. Viitattu 18.4.2023.
3. ↑  Edustajistovaalit JAMKO. Viitattu 18.4.2023.
4. ↑  Hallitus JAMKO. Viitattu 18.4.2023.
5. ↑  Henkilöstö JAMKO. Viitattu 18.4.2023.
6. ↑  JAMKO Café JAMKO. Viitattu 18.4.2023.
7. ↑  Liikunta JAMKO. Viitattu 18.4.2023.
8. ↑  Tursajaiset – uusien opiskelijoiden juhla JAMKO. Viitattu 18.4.2023.
9. ↑  Emma Jolkkonen: Ammattikorkeakoulun opiskelijat juhlivat eläimellisesti ympäri Jyväskylää – katso kuvat tursajaisten upeista asuista  15.9.2022. Keskisuomalainen. Viitattu 18.4.2023.
**Juhani Vilhelm Saraste**, sukunimi vuoteen 1942 *Sarlin* (12. toukokuuta 1918 Kuopio – 26. marraskuuta 1998 Tampere) oli suomalainen lääketehtaan toimitusjohtaja ja pääkonsuli.

Sarasteen vanhemmat olivat maaherra Bruno Sarlin ja Signe Dagmar Johanna Hallberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1939 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1946. 

Saraste toimi Huhtamäki-yhtymä Oy:n myynnin- ja menekinedistämispäällikkönä 1949, lääketehdas Leiraksen myyntipäällikkönä 1950–1959, Lääketukku oy:n johtokunnan jäsenenä 1954–1959, Suomen UCB oy:n toimitusjohtajana ja hallituksen jäsenenä 1959–1960, Lääketehdas Oy Star Ab:n toimitusjohtajana ja hallituksen varapuheenjohtajana 1960–1977 sekä Oy Pharmacal Ab:n hallituksen puheenjohtajana ja toimitusjohtajana vuodesta 1977 alkaen. Hän sai pääkonsulin arvonimen 1972.

Saraste oli Lääketeollisuusyhdistyksen puheenjohtajana 1966–1968, Kemian keskusliiton hallituksen jäsenenä vuodesta 1969, lääkevaltuuskunnan puheenjohtajana vuodesta 1969 sekä Suomen virallisena edustajana EFTA Working Pharmaceuticalsissa Genevessä 1966–1968. Hän oli Sydäntautiliiton puheenjohtajana vuodesta 1970, Kansallisen Edistyspuolueen nuorisoliiton puheenjohtajana, Vapaamielisten liiton varapuheenjohtajana 1964–1966 ja Tampereen kaupunginvaltuutettuna 1964–1968.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kuka kukin on 1978
2. ↑  Kuolleet : Pääkonsuli Juhani Saraste, Helsingin Sanomat 10.12.1998
Kahden riikintaalerin faanejelmi.
**Faanejelm**, joskus *faanejeelm*, oli seteli, jollaisia Ruotsin valtakunnassa laskettiin liikkeelle Kustaa III:n sodan aikana vuonna 1790 yhteensä 1,3 miljoonan riikintaalerin arvosta.

Setelit laski Porvoossa liikkeelle sotakomissaari Per Georg Fahnehielm (1735–1816), jonka nimikirjoitus antoi seteleille nimen.

Faanejelmit oli tarkoitettu helpottamaan vaihtorahapulaa, joka haittasi Suomessa olleen armeijan huoltoa. Vaihtorahapula oli syntynyt, koska Kustaa III:n aikana lyötiin hyvin vähän kuparirahaa.

Faanejelmejä tunnetaan kolmea eri mallia. Mallit poikkeavat painoajaltaan ja tekstiltään. Tammikuussa 1790 käyttöön otetun mallin I nimellisarvot olivat 8 ja 12 killinkiä. Helmikuussa käyttöön otetun mallin II nimellisarvot olivat 16, 24 ja 32 killinkiä sekä 1 riikintaaleri, 1 rt 24 k, 1 rt 32 k ja 1 rt 40 k. Kesäkuussa 1790 käyttöön otetun mallin III nimellisarvot olivat 1 rt 8 k, 1 rt 16 k ja 2 riikintaaleria. Näiden lisäksi syyskuussa 1790 laskettiin liikkeelle mallin III mukaisia 8 ja 12 killingin seteleitä.

Faanejelmejä ei painettu setelipainossa vaan Frenckellin kirjapainossa Turussa. Tämä oli poikkeuksellista. Setelin koko oli noin 15 × 9 cm. Yhdelle kirjoissakin käytetylle lumppupaperiarkille painettiin kahdeksan seteliä. Arkilla oli yksi vesileima. Tekniikasta johtui, että neljä seteliä jäi ilman vesileimaa, kun taas neljään tuli vesileiman neljännes setelin kulmaan. Vesileimoja tunnetaan kolmea eri tyyppiä.

Väärentämisen vaikeuttamiseksi seteliin käytettiin neljää eri kirjasintyyppiä. Tämä vaikeutti väärentämistä, koska kirjapainoissa ei yleisesti ollut monia erilajisia kirjakkeita. Turvatekijänä seteliin painettiin lisäksi puristusleima, jossa on teksti K. FINSKA G: KRIGS COMMISSARIATET ja vuosiluku 1790.

Seteleissä on kaksi allekirjoitusta. Allekirjoitus *P. G. Fahnehielm* oli painettu. Toinen allekirjoitus on laadittu käsin. Käsin lisättiin myös setelin päiväys ja sarjanumero. Jokaisella kolmesta setelimallista oli oma sarjanumerointinsa.

Liikkeeseenlaskennan puutteellisen kontrollin vuoksi syntyi ajan mittaan runsaasti väärennöksiä. Juuri näistä väärennöksistä joutui muun muassa Adolf Fredrik Munck oikeuteen.

Faanejelmit lunastettiin kierrosta valtionvelkakonttorin seteleillä vuosina 1792–93.

Lähteet
-------

* Fahnehjelmare – *Nordisk familjebok*, sivu 1274.

### Viitteet

1. ↑  *Facta 2001*, osa 4, palsta 505.
2. ↑  Löytynoja, Aki: Suomen setelijärjestelmän historia 22.10.2005. Oulun Numismaattinen Kerho r.y.
3. 1 2 3 4 5 6 7  Oravisjärvi, Jani: Faanejelmit esinetutkijan silmin.  *Numismaattinen aikakauslehti*, 1/2018.
**Kytövuoren tuulivoimalaitos** on Pirkanmaalla Ruoveden Pöytäniemen Kytövuorella sijaitseva tuulivoimalaitos, jonka kapasiteetti on 0,6 megawattia ja vuosituotanto on noin 0,3–0,4 gigawattituntia. Voimalan on rakentanut, sen omistaa ja sitä operoi Tuulivoima Heinola Oy.

Yleistä
-------

Tuulivoimalaitos sijaitsee Pöytäniemessä ja sen etäisyys Ruoveden kirkosta on 5,3 kilometriä. Pohjoispuolella sijaitsevat Pöytäselkä ja Väärinselkä, joiden yli voimala näkyy selvästi. Voimala näkyy myös Ruhalaan, jossa autoilijat voivat nähdä sen koillisessa. Pöytäniemessä on kaksi pienempää kalliohuippua, josta Kytövuorella voimala sijaitsee. Voimalalle tulee Pöytäniemen maatilalta huoltotie. Se sijaitsee 152 metrin korkeudella mpy.

Voimala on tanskalaisen Bonusin valmistama B44/600, jonka napakorkeus on 50 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 44 metriä ja jonka kapasiteetti on 600 kilowattia eli 0,6 megawattia.

Historiaa
---------

### Rakentaminen

Tuulivoimalaitosta varten hankittiin rakennuslupa ja teetettiin ympäristöselvitys. Voimalan lähellä ei ollut asutusta, joten rakentaminen onnistui ilman rakennusluvasta tehtyjä valituksia. Voimalaitoksen hankki Saksasta käytettynä ja sen toimitti paikalle Alavudella toimiva Riiho-yhtiö, jolla on itselläänkin toiminnassa Riihontien tuulivoimalaitos. Tuulivoimala käynnistyi tammikuussa 2013 ja sen sähkö on myyty Turku Energialle .

### Uutisia

Martti Pöytäniemi on hakenut vuonna 2023 suunnittelutarveratkaisuna lupia pystyttää paikalle ensimmäisen voimalan lisäksi kaksi samanlaista tuulivoimalaa. Niiden yksikkökapasiteetti olisi 2,1 megawattia ja niiden korkeudeksi tulisi 150 metriä. Voimalat on ajateltu tulevan Pöytäniemen toiselle kalliohuipulle kuin missä nykyinen voimala on.

Katso myös
----------

* Luettelo Suomen tuulivoimaloista

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Wind energy statistics in Finland (PDF) *vuosiraportti 2014*.  2015. Helsinki:  Teknologian tutkimuskeskus VTT Oy. Viitattu 8.2.2024.
2. 1 2 3 4 5  käyntikohde-esite (PDF) (Asiaa ja elämyksiä FARMARI) *proagria.fi*.  3.–6.7.2013. Seinäjoki:  Pro Agria. Viitattu 8.2.2024.
3. 1 2 3 4 5  Toiminnassa olevat & puretut voimalat (EXCEL) *tuulivoimayhdistys.fi*.  31.12.2023. Helsinki:  Suomen Tuulivoimayhdistys. Viitattu 8.2.2024.
4. 1 2 3  Kytövuoren tuulivoimala (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 8.2.2024.
5. ↑  Kytövuori *www.thewindpower.net*.  4.9.2023. Ranska:  The Wind Power. Viitattu 8.2.2024. (englanniksi)
6. ↑  Bonus B44/600 *www.thewindpower.net*.  8.12.2022. Ranska:  The Wind Power. Viitattu 8.2.2024. (englanniksi)
7. 1 2  Kuivasmäki, Anu: Pöytäniemeen suunnitteilla kaksi uutta tuulivoimalaa: lupia haetaan suunnittelutarveratkaisumenettelyllä *ruovesi-lehti.fi*.  19.6.2023. Ruovesi:  Ruoveden Sanomalehti Oy. Viitattu 8.2.2024.