recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Aarne Sigfrid Petäjäniemi**, sukunimi aik. *Stenman* (12. joulukuuta 1887 Helsinki – 13. syyskuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen everstiluutnantti ja Merisotakoulun johtaja.

Aarne Petäjäniemen äiti oli Margareta Stenman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 Helsingin normaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1912 ja filosofian maisteriksi 1914. Petäjäniemi suoritti aktiiviupseeritutkinnon 1918.

Petäjäniemi toimi aluksi opettajana ja tilastoalalla mutta otettuaan osaa Suomen sisällissodan aikana Helsingin valtaukseen hän siirtyi sotilasuralle. Hän kävi Lappeenrannan tykistökoulun ja toimi sitten v.a. esikuntapäällikkönä ja myöhemmin patterinpäällikkönä Rannikkotykistörykmentissä. Vuonna 1921 hänestä tuli Erillisen Rannikkotykistöpatteriston patterinpäällikkö, 1925 patteriston päällikön viransijainen ja 1928 Rannikkotykistörykmentti 2:n patteriston komentaja. Merisotakoulussa Petäjäniemi oli opettajana ja myöhemmin jatkosodan aikana koulun johtajana 1933–1944. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1942.

Aarne Petäjäniemi oli naimisissa 1921–1954 Ida Ingeborg Funkin (k. 1954) kanssa ja vuodesta 1954 Martta Sofia Huttusen kanssa. Petäjäniemi on haudattu Malmin hautausmaalle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1907, matrikkelinumero 30947 (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Majuri A. S. Petäjäniemi 50-vuotias, Helsingin Sanomat, 12.12.1937, nro 335, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Hautahaku.fi : Petäjäniemi, Aarne Sigfrid
**Perpetuum** on robottiaiheinen sci-fi MMORPG-peli. Se sijoittuu kaukaiselle planeetalle, jota asuttavat robotit. Perpetuum on ottanut paljon mallia EVE Online pelistä ja myös sillä on vain yksi yhtenäinen pelattava maailma kaikille maailman pelaajille sekä aikapohjainen hahmojen tasonkehitys.

Pelissä ei ole kuukausimaksuja, mutta siitä tulee maksaa kertamaksu. Peli on saatavilla pelin kotisivuilta tai digijakelualusta Steamistä.

Tarina
------

Ei niin kaukaisessa tulevaisuudessa outo poikkeama avaa universumin portit ihmisille. Tämän myötä uusi teknologia, energia, informaatio ja atomin kokoiset esineet voidaan kuljettaa minne tahansa avaruudessa. Kaikista löydöistä mielenkiintoisin on maankaltainen planeetta, jossa ihmiskunta löytää uusia energianlähteitä, jotka ovat elintärkeitä sen kehitykselle. Tiellä on kuitenkin yksi este - planeettaa asuttavat synteettiset robotinkaltaiset elämänmuodot. Niiden teknologia ja resurssit ovat ihmiskunnan uuden valloituksen määränpäänä. Pelaajat voivat ottaa osaa monilla projektin osa-alueilla taistellen etulinjassa alueista, kehittäen jo rakennettua infrastruktuuria, vaihtaen hyödykkeitä ja palveluita ja jopa päättäen omat päämääränsä ja perustaen omia muita pelaajia yhdistäviä yhtiöitään.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Perpetuum Online kotisivut
**Hyöty** (engl. *Utility*) on taloustieteessä tai seurausetiikassa onnellisuuden tai tyytyväisyyden mitta, jonka oletetaan olevan lukuina mitattavissa. Tämän mitan avulla voidaan puhua mielekkäästi hyödyn lisäyksestä ja selittää ihmisten taloudellista käyttäytymistä ajatellen sen olevan rationaalista toimintaa, joka tähtää hyödyn määrän lisäämiseen. Mikrotaloustieteessä rationaalisuus on määritelty täsmällisesti hyödyn määrän maksimoivana käyttäytymisenä taloudellisten rajoitteiden alaisuudessa.

Hyödyn käsitettä sovelletaan taloustietessä esimerkiksi indifferenssikäyrän muodossa, joka osoittaa eri hyödykekorit, jotka tuottavat yhtäläisen hyötymäärän. Siirryttäessä korkeammalle käyrälle, joka sisältää suuremman määrän hyödykkeitä, hyödyn määrä kasvaa. 

Jos kuluttajan preferenssit ovat rationaaliset, voidaan preferenssit ilmaista **hyötyfunktion** avulla. Tällöin hyötyfunktio saa suuremman arvon preferoidun hyödykekorin kohdalla verrattuna muihin hyödykekoreihin. Hyötyfunktio on järjestysasteikollinen mitta ja sille voidaan tehdä monotoonisesti kasvava muunnos ilman, että sen merkitys muuttuu.

Yleensä hyötyfunktion arvoa käsitellään ordinaalisena mittana, jolloin hyötyfunktion arvoja ei voida vertailla eri ihmisten välillä. Hyvinvointitaloustieteessä tavoitteena on maksimoida koko yhteiskunnan hyötyä, jolloin usein tehdään vahvempi oletus ja käytetään hyötyfunktiota kardinaalisena mittana. Tällöin voidaan vertailla ja laskea yhteen eri ihmisten hyötyjä.

Esimerkki henkilökohtaisesta hyödystä
-------------------------------------

Henkilö on asunnossaan nälissään. Hän saa leipäpalan ja syötyään palan hän saa toisen. Ensimmäisestä saadusta leipäpalasta on suurempi hyöty kuin toisesta. Jos henkilö saa rajattomasti leipäpaloja asuntoonsa, lopulta leipäpaloista ei ole hyötyä vaan haittaa niiden täyttäessä asunnon kokonaan.

Hyötyfunktioita
---------------

* Vakioisen substituutiojouston hyötyfunktio eli CES-hyötyfunktio
* Kvasilineaarinen hyötyfunktio
* Homoteettinen hyötyfunktio

Lähteet
-------

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hyöty** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Aarne Johannes Lintulaakso** (9. heinäkuuta 1936 Vaasa – 8. helmikuuta 1994 Vaasa) oli vaasalainen jazzmuusikko ja taidemaalari.

Lintulaakso aloitti muusikonuransa jazztrumpetistina 1950-luvulla. Hän soitti useassa vaasalaisessa jazzyhtyeessä, muun muassa Vaasa Big Bandin soolotrumpetistina, Harry Tuomen kvintetissä, Aarne Kuisman kvintetissä, Christian Bäckin sekstetissä sekä Olavi Virran kokoonpanossa. Lintulaakso oli vuonna 1967 perustetun Vaasa Jazz Club ry:n perustajajäsen.

1970-luvulla Lintulaakso suuntasi taiteellista lahjakuuttaan enemmän kuvataiteisiin. Hän oli aloittanut maalaamisen jo 1950-luvulla ja oli siinä itseoppinut. Hänen työnsä pohjautuivat öljy- ja sekatekniikkaan ja olivat aluksi impressionistisia ja myöhemmin kubistisia tai abstrakteja, tarkan sommittelun tuloksena olleita teoksia. Raati valitsi Lintulaakson töitä ensimmäisen kerran näyttelyyn vuonna 1977 (Pohjanmaan museon aluenäyttely). Sen jälkeen hänen teoksiaan oli mukana monessa alueellisessa näyttelyssä. Toimittuaan 15 vuotta ammattimaisena kuvataiteilijana Lintulaakso piti ensimmäisen yksityisnäyttelynsä vuonna 1988, jolloin hän oli 51-vuotias.

Pitkän uransa aikana Lintulaakso vakiinnutti asemansa vaasalaisen kuvataiteen huipulle. Lintulaakso oli kahdentoista vaasalaistaiteilijan vuonna 1988 perustaman Ranta-ateljee ry:n perustajajäsen. Muita ryhmään kuuluvia vaasalaistaiteilijoita olivat muun muassa Veikko Takala, Pentti Uusikylä, Fritz Jakobsson ja Risto Jalonen.

Aarne Lintulaakson teoksia on muun muassa Pohjanmaan museon kokoelmissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Aarne Kuisma 'klinu' Lintulaakso.  *Vasabladet*, 10.2.1994.  HSS Media.   (ruotsiksi)
2. ↑  Lahdenmäki, Jorma: *Jazzahtava musiikki ja vaasalaisnuoriso 1945–1965*. Kirjapaino Oy, 1991. ISBN 9789529033935.
3. 1 2  Rantala, Juha: Musikaalisuus Aarne Lintulaakson töiden peilinä.  *Vaasan ikkuna*, 5.11.1991.  I-Mediat Oy.
4. 1 2  Lintulaakso sinisiä hetkiä.  *Demari*, 29.10.1991.  Kustannus Oy Demari.
5. ↑  Uusikylä, Pentti: Aarne Lintulaakson intensiivinen debyytti.  *Uusi Vaasalainen*, 18.8.1988.  Vaasalaiset Kaupunkisanomat Ky.
6. ↑  Anttila, Rauno: Sommittelun ekspertti.  *Kansan Ääni*, 18.10.1988.
7. ↑  Vaasan taiteilijat tekivät näyttelyhallin.  *Helsingin Sanomat*, 18.8.1988.  Sanoma Osakeyhtiö.
8. ↑  Dahl, Viveca: Unikt i Europa.  *Vasabladet*, 19.8.1988.  HSS Media.   (ruotsiksi)
**Mannin kuningaskunta** oli viikinkien perustama Mansaareen keskittynyt kuningaskunta, johon kuului Mansaaren lisäksi Hebridit ja kaikki niiden ja Mansaaren välillä olleet saaret. Tarun mukaan kuningaskunnan perusti Godred Crovan vuonna 1079. Saaret päätyivät Skotlannille vuonna 1266.

Historia
--------

Viikinkien tarkkaa saapumisajankohtaa Mansaarelle ei tiedetä, mutta todennäköisesti heitä tuli saarelle samoihin aikoihin kuin Irlantiin, eli 700- tai 800-luvuilla. Siirtolaisia tuli paljon, mihin viittaa esimerkiksi se, että melkein kaikki paikat saivat uudet nimet. Esimerkiksi Mansaaren korkeimman kohdan nimi on *Snaefell*. 1200-luvulla kirjoitetun *Chronicon Manniae et Insularum* -teoksen mukaan Godred Crovan -niminen viikinki perusti Mannin kuningaskunnan vuonna 1079 voitettuaan ensin paikalliset Stamford Bridgen taistelussa. Valtakunta laajeni sittemmin Hebrideille ja muille alueen saarille. Pääosan olemassaolonsa ajan kuningaskunta oli Norjan muodollisen ylivallan alainen. Norja luovutti alueen saaret Skotlannille vuonna 1266 kolme vuotta tappiollisen Largsin taistelun jälkeen.

Perintö
-------

Kuningaskunta-ajan perintönä Mansaarella on edelleen itsenäinen asema osana Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Saaren parlamentista käytetään nimeä Tynwald, joka tulee muinaisnorjan kielisestä nimityksestä *Þingvǫll*, joka tarkoittaa tingin kokoontumispaikkaa.

Kirjallisuutta
--------------

* Roesdahl, Else: *Viikingit*. (Vikingernes verden, 1986.) Suomentanut Hannes Virrankoski. Helsingissä: Otava, 1993. ISBN 951-1-11802-1.

Lähteet
-------

1. ↑  Roesdahl 1993, s. 245
2. 1 2  Roesdahl 1993, s. 244
**Sukeltajat** (Dytiscidae) on kovakuoriaisiin (Coleoptera), petokuoriaisten (Adephaga) alalahkoon kuuluva heimo.

Sukeltajille tunnusomaisia piirteitä ovat virtaviivainen ruumiinmuoto sekä litteät ja enemmän tai vähemmän airomaiset takajalat. Takajalkojen käyttöä uimajalkoina parantaa usein myös niiden tiheä karvareunus. Suurin osa sukeltajiin kuuluvista kovakuoriaisista on melko taitavia uimareita, jotka uivat vedessä vapaasti ja nousevat välillä pintaan uusimaan hengitysilmansa. Väritykseltään useimmat sukeltajat ovat tummia ja usein pronssinkiiltoisia, mutta myös keltaista väriä niillä esiintyy melko tavallisesti. Sekä heimon aikuiset että toukat ovat petoja ja käyttävät ravinnokseen muita hyönteisiä, matoja ja vastaavanlaisia pikkueläimiä. Suuret lajit käyttävät ravinnokseen jopa pieniä kaloja. Toukat ovat ruumiiltaan lähinnä hoikahkoja. Niillä on pitkät, terävät ja ontot leuat, joiden kautta toukat ruiskuttavat saaliiseensa ruuansulatusnesteitä. Vähän ajan kuluttua ne imevät liuenneen ravinnon.

Heimo käsittää Suomessa 134 tunnettua lajia, jotka vaihtelevat kooltaan runsaan millimetrin mittaisesta yli neljän senttimetrin pituiseen. Suurimmat lajit kuuluvat suursukeltajien sukuun (*Dytiscus*), jonka yleisin laji on keltalaitasukeltaja (*Dytiscus marginalis*). Keskikokoisia lajeja ovat muun muassa laakasukeltajat (*Acilius*), liejusukeltajat (*Ilybius*) ja taitosukeltajat (*Agabus*). Suurin osa Suomen lajeista elää verraten pienissä lätäköissä, mutta niitä esiintyy myös virtaavissa vesissä samoin kuin suurissa järvissä. Aikuiset kuoriaiset ovat myös hyviä lentäjiä, mikä auttaa niitä löytämään niille sopivan lätäkön.

Pohjasukeltajat
---------------

*Pääartikkeli: Pohjasukeltajat*
Poikkeavia sukeltajia ovat pohjasukeltajien (*Noterus*) suvun lajit, joita Suomessa tunnetaan kaksi. Aikuiset ovat vatsapuoleltaan litteitä, selkäpuoleltaan vahvasti kuperia ja niiden takajalat ovat vain heikosti litteät. Lisäksi niiden tuntosarvet ovat verrattain leveämmät kuin muilla sukeltajilla. Niiden lieriömäiset toukat elävät pohjamutiin kaivautuneina. Monet tutkijat pitävät pohjasukeltajia omana erillisenä heimonaan (*Noteridae*).

Alaheimoja
----------

* Agabinae
* Colymbetinae
* Copelatinae
* Coptotominae
* Dytiscinae
* Hydrodytinae
* Hydroporinae
* Laccophilinae
* Lancetinae
* Matinae

**Sukupuuttoon kuolleet:**

* † Liadytiscinae
* † Palaeogyrininae

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Michael Chinery: *Pohjois-Euroopan hyönteiset*, s. 293 ja kuvataulu 48. Helsinki: Painokaari Oy, Tammi, 1988. ISBN 951-30-6952-4.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q327149
* Wikispecies: Dytiscidae
* ADW: Dytiscidae
* AFD: Dytiscidae
* BioLib: 4591
* BOLD: 1168
* BugGuide: 195
* CoL: 9JJ
* EoL: 7447
* EPPO: 1DTSCF
* Fauna Europaea: 11011
* Fauna Europaea (new): ab35662b-0ff1-4f78-be34-7d0077e9baf7
* Fossilworks: 346388
* GBIF: 7824
* iNaturalist: 57659
* IRMNG: 100157
* ITIS: 111963
* NBN: NHMSYS0001718020
* NCBI: 50515
* NZOR: e3c6e4f5-658e-44cc-a9e3-e647b2d4bedb
* Plazi: 921787F1-F106-994C-B3F2-FBD9FDB4BDF4
* WoRMS: 150718

 |

 |
**Aarne Matti Manner** (27. tammikuuta 1923 Hanko – 2. elokuuta 2004 Hanko) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Mannerin vanhemmat olivat teollisuusneuvos Yrjö Manner ja Jenny Lundtsröm ja puoliso vuodesta 1952 käsityönopettaja Saara Hokkanen. Manner kävi keskikoulun Hangossa ja osallistui jatkosotaan. Teknikoksi hän valmistui Turun teknillisestä koulusta vuonna 1948. Manner työskenteli konepajoissa Ruotsissa, Tanskassa ja Englannissa ja oli isänsä 
johtaman Mannerin Konepajan työnjohtaja vuodesta 1947. Yrityksen toimitusjohtajaksi hän tuli vuonna 1956. Yritys kehittyi Mannerin johdossa tilaustöiden tekijästä omien tuotteiden valmistajaksi, erikoistuen kuljetuspyöriin, kuten rullakko- ja kalustepyörät. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1982. Yrityksen toimitusjohtajan tehtävästä Manner luopui vuonna 1984 ja myi yhtiön osakkeet lapsilleen vuonna 1988.

Lähteet
-------

1. 1 2  Aarne Manner *Biografiasampo*. Viitattu 10.2.2022.
2. ↑  Muistot. Aarne Manner. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  2.8.2004. Viitattu 10.2.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Manner-yhtiö

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
**Perrigo** on alun perin yhdysvaltalainen lääketeollisuuden yritys, joka valmistaa rinnakkaislääkkeitä ja käsikauppatuotteita.

Perrigo on yksi maailman suurimmista käsikauppatuotteiden valmistajista, ja se valmistaa käsikauppatuotteita kauppojen omin merkein (private label / store brand) Yhdysvaltojen suurille myös lääkkeitä myyville vähittäiskaupoille. Yritys valmistaa myös eläinten lääkkeitä. Perrigo keskittyy iholle levitettäviin geneerisiin lääkkeisiin (topicals). Yrityksen pääkonttori on Irlannissa, mikä mahdollistaa matalamman yritysveroprosentin. Yritystä kuitenkin tosiasiallisesti johdetaan Michiganin osavaltion Alleganissa sijaitsevasta konttorista. Yrityksen osake on listattu New Yorkin ja Tel Avivin pörsseissä.

Perrigon toimitusjohtaja oli Joseph Papa kevääseen 2016 asti, kunnes hän siirtyi Valeantin johtoon. Uudeksi toimitusjohtajaksi tuli nykyinen pitkään yrityksessä työskennellyt John T. Hendrickson, joka nimitettiin tehtävään 25. huhtikuuta. Yritys on perustettu vuonna 1887 Yhdysvalloissa, ja siihen on sulautunut vuosien varrella useita yrityksiä. Perrigon liikevaihto oli 4,17 miljardia dollaria vuonna 2014. Työntekijöitä yrityksellä on yli 13 000. Lääkevalmistaja Mylan yritti ostaa Perrigon 29 miljardilla dollarilla vuonna 2015, mutta yritysjohto ja myöhemmin osakkeenomistajat hylkäsivät yrityskaupan.

Perrigo oli *Forbesin* maailman innovatiivisimpien yritysten listalla sijalla 40.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
**Sukevan koulu** on Sukevalla Sonkajärven kunnassa Pohjois-Savossa toimiva alakoulu (luokka-asteet 1-6). Koulussa on noin 50 oppilasta ja kolme opettajaa (2012). Koulussa toimii myös esiopetusryhmä.

Sukevalta mennään yläkouluun yli 20 kilometrin päähän Sonkajärven koulukeskuksen Lyseotien kouluun.

Sukevan koulu on aloittanut toimintansa 1887 opettaja Eljas Komulaisen kotona. Toinen kouluvuosi käytiin Lapinkylän Partalassa Eero Partasen talossa. Koulurakennuksen vanhin osa, jossa oli yksi luokka ja kamari, valmistui 1889 tontille, jonka opettaja lahjoitti. Rakennusta laajennettiin 1910 ja 1915. Koulun ulkoasussa, ikkunamuodoissa ja ulkovuorauksessa näkyy jugend-tyylin vaikutusta. Koulurakennus on Museoviraston suojelema.

Samassa pihapiirissä on 1955 valmistunut kaksikerroksinen uusi koulu.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sukevan kouluArkistoitu kopio Sonkajärven kunta, sonkajärvi.fi.  Arkistoitu 2.7.2019. Viitattu 2.7.2019.
2. ↑  Arkistoitu kopioPeruskoulujen (oppilaitostyypit 11, 12 ja 19) vuosiluokkien 1-9 oppilaat opetuksen järjestäjän ja oppilaitoksen mukaan 2016 (xlsx) Tilastokeskus, stat.fi.  Arkistoitu 19.6.2019. Viitattu 2.7.2019.
3. ↑  Ylä-Savon karttapalvelu: Sukevan koulun sijainti, Sukevantie 23, Sonkajärvi Ylä-Savon karttapalvelu, yla-savo.fi. Viitattu 2.7.2019.
4. ↑  PerusopetusArkistoitu kopio Sonkajärven kunta, sonkajärvi.fi.  Arkistoitu 20.9.2020. Viitattu 2.7.2019.
**Sukkinyylikoentsyymi-A** (C25H40N7O19P3S) on koentsyymi-A:n ja meripihkahapon johdannainen. Yhdiste on tärkeä välituote ja koentsyymi useissa biologisesti merkittävissä aineenvaihduntareaktioissa muun muassa sitruunahappokierrossa ja aminohappojen ja rasvahappojen hajottamis- ja synteesireaktioissa.

Sukkinyylikoentsyymi-A:n biokemiallinen merkitys
------------------------------------------------

Sitruunahappokierrossa sukkinyylikoentsyymi-A:ta muodostuu alfaketoglutaarihaposta, joka liitetään koentsyymi-A:han ketoglutaraatti­dehydrogenaasi­kompleksinn katalysoimana. Sukkinyylikoentsyymi-A on energiasisällöltään suuri molekyyli ja sen sisältämän tioesterisidoksen hydrolysoitumisessa vapautuu energiaa 33,5 kJ/mol. Sitruunahappokierron seuraavassa vaiheessa tapahtuu yhdisteen tioesteri­sidoksen hydrolyysi ja samanaikaisesti sukkinyyli­koentsyymi-A fosforyloi GDP-molekyylin tai eräillä kasveilla ja bakteereilla ADP-molekyylin muodostaen GTP:tä tai ATP:tä. Tämä reaktio on tyypiltään substraattitason fosforylaatio. Molempia reaktioita katalysoiva entsyymi on sukkinyylikoentsyymi-A-syntetaasi eli sukkinaatti­tiokinaasi. Nukleosidi­trifosfaatin lisäksi reaktiossa muodostuu koentsyymi-A:ta ja meripihkahappoa.

Sukkinyylikoentsyymi-A on välituote eräiden parittomia määriä hiiliatomeja sisältävien rasvahappojen ja isoleusiinin, metioniinin ja valiinin anabolisissa aineenvaihdunta­reaktioissa. Näistä karboksyylihapoista muodostuu eliöissä propionyylikoentsyymi-A:ta ja edelleen metyyli­malonyyli­koentsyymi-A:ta. Metyylimalonyyli­koentsyymi-A toisiintuu sukkinyyli­koentsyymi-A:ksi metyyli­malonyyli­koentsyymi-A-mutaasin katalysoimana. Tämä entsyymi vaatii koentsyymikseen B12-vitamiinin.

Sukkinyylikoentsyymi-A osallistuu eliöissä muun muassa hemiryhmän keskeisen rakenneyksikön porfyriinirenkaan biosynteesiin. Porfyriinisynteesin ensimmäisessä vaiheessa sukkinyyli­koentsyymi-A kondensoituu amino­levulinaatti­syntaasin katalysoimana glysiinin kanssa muodostaen aminolevuliinihappoa.

Lähteet
-------

1. ↑  Succinyl-coenzyme A – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 5.1.2014.
2. 1 2 3  Jeremy M. Berg, John L. Tymoczko & Lubert Stryer: *Biochemistry, 6th Edition*, s. 485–486, 627–629, 668–669, 702. W. H. Freeman and Company, 2006. ISBN 978-0-7167-8724-2. (englanniksi)
3. 1 2  Reginald Garrett, Charles M. Grisham: *Biochemistry*, s. 622, 788. Cengage Learning, 2012. ISBN 978-1133106296. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 5.1.2014). (englanniksi)
4. 1 2  Richard A Harvey, Denise R Ferrier: *Lippincott's Illustrated Reviews: Biochemistry*, s. 194, 278. Lippincott Williams & Wilkins, 2010. ISBN 978-1-60831-412-6. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 5.1.2014). (englanniksi)
**Kenian senaatti** (engl. *Senate of Kenya*) on Kenian parlamentin ylähuone. Se koostuu 67 edustajasta, jotka valitaan vaaleilla viiden vuoden välein. Vaalit pidetään samassa yhteydessä alahuone- ja presidentinvaalien yhteydessä..

Parlamentaarista työtä tehdään 20 pysyvässä valiokunnassa. Lisäksi tarvittaessa voidaan perustaa ad hoc -valiokuntia..

Senaattorit
-----------

Perustuslain mukaan senaattorit edustavat Kenian eri alueita. Tähän kuluvat mm. alueita koskevien lakien säätäminen ja alueille budjetoitujen verovarojen jakaminen.. Muilta osin senaatilla ei ole valtaa valtiontaloutta koskevissa asioissa, vaikka ylä- ja alahuoneella on muuten samat valtuudet.

Senaattorien paikkoja on kiintiöity eri ihmisryhmille seuraavasti:

* 16 paikkaa naisille
* 2 nuorison (18–34) edustajaa, joista toinen on mies ja toinen nainen
* 2 vammaisten edustajaa, joista toinen mies ja toinen nainen

Ehdokkaiksi senaatin vaaleissa voivat asettua kaikki vähintään 18-vuotiaat rekisteröityneet äänestäjät, joilla on Kenian kansalaisuus sekä toisen asteen koulutus. Ehdokkaita voivat asettaa poliittiset puolueet tai vähintään 2000 äänestäjän tukemat valitsijamiesyhdistykset. Ehdokkailta kerätään myös ehdolleasettumismaksu: 50 000 šillinkiä muilta, kuin kiintiöpaikkojen ehdokkailta, joilla maksu on puolet pienempi. Muussa poliittisessa virassa, kuten esim. kansalliskokouksen edustajat ja alueellisten parlamenttien edustajat eivät voi asettua ehdokkaaksi..

Senaatti voi tarvittaessa myös erottaa alueiden kuvernöörejä. Tätä ennen kuvernöörin erottamiselle tulee saada alueellisen hallinnon tuki äänestyksessä..

Lähteet
-------

1. ↑  IFES Election Guide | Elections: Kenya Senate 2017 *www.electionguide.org*. Viitattu 23.12.2020.
2. ↑  Senate Committees *www.parliament.go.ke*.  2020. Viitattu 23.12.2020. (englanniksi)
3. ↑  Roles of The Senate *www.parliament.go.ke*.  2020. Viitattu 23.12.2020. (englanniksi)
4. ↑  Hanibal Goitom: National Parliaments: Kenya *www.loc.gov*.  2017-2. Viitattu 23.12.2020.
5. 1 2  IPU PARLINE database: KENYA (Senate), Full text *archive.ipu.org*. Viitattu 23.12.2020.
6. ↑  Flamboyant Nairobi governor Mike Sonko officially impeached by senators *AfricaNews*.  18.12.2020. Viitattu 23.12.2020. (englanniksi)
**Itäinen maanpuolustusalue** (IMpA) oli Pääesikunnan alainen itsenäisiin sotatoimiin kykenevä alueellinen yhtymä, joka käsitti kutakuinkin Kymenlaakson, Etelä-Karjalan, Pohjois-Karjalan, Etelä-Savon ja Pohjois-Savon maakunnat. Itäisellä maanpuolustusalueen alaisuudessa olivat Mikkelin, Kuopion, Pohjois-Karjalan ja Kymen sotilasläänit. Näiden lisäksi maanpuolustusalueen alaisuudessa olivat Karjalan ja Pohjois-Karjalan prikaatit sekä reserviupseerikoulu.

Itäinen maanpuolustusalue muodostettiin 1. tammikuuta 1993 yhdistämällä Kaakkois-Suomen ja Savo-Karjalan sotilasläänit sekä liittämällä vastuualueeseen osia Sisä-Suomen sotilasläänistä, jonka alue siirrettiin 1. syyskuuta 1997 läntiseen maanpuolustusalueeseen. Maanpuolustusalue lakkautettiin 31. joulukuuta 2007.

Komentajat
----------

Maanpuolustusalueen komentajan johtoesikunta Itäisen maanpuolustusalueen esikunta oli Mikkelissä Karkialammella.

Maanpuolustusalueen komentajina olivat:

* kenraaliluutnantti Heikki Koskelo 1. tammikuuta 1993 – 31. joulukuuta 1995
* kenraaliluutnantti Ilkka Ilmola 1. tammikuuta 1996 – 31. joulukuuta 1999
* kenraaliluutnantti Vesa Kämäri 1. tammikuuta 2000 – 31. joulukuuta 2003
* kenraaliluutnantti Ari Puheloinen 1. tammikuuta 2004 – 31. maaliskuuta 2007
* prikaatikenraali Antti Lankinen 1. huhtikuuta – 31. joulukuuta 2007

Lähteet
-------

* Palokangas, Marko (toim.): *Suomen puolustusvoimien joukko-osastoperinteet - Puolustusvoimat 90 vuotta 1918-2008*. Sotamuseon julkaisuja 1/2008. Helsinki: Puolustusvoimat, 2008. ISBN 978-951-25-1885-2.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  joukko-osastoperinteet s. 175
**Caldas da Rainha** on kaupunki Portugalissa Região Centron suuralueella. Kaupungissa on 30 000 asukasta. Se on saanut kaupunkioikeudet 26. elokuuta 1927. Se on myös samannimisen kunnan hallintokaupunki. Koko kunnan asukasluku on noin 50 000. Kaupungin nimi tarkoittaa kuningattaren lähdettä. Tällä viitataan kuningatar Leonoriin, kuningas Juhana (João) II:n puolisoon, joka vuonna 1484 matkustaessaan Óbidosista Batalhaan näki talonpoikien kylpevän kylänsä kuumassa lähteessä ja perusti paikalle sairaalan.*lähde?*

Kaupunki sijaitsee lähellä Atlantin rantaa (etäisyys 10 kilometriä). Varsinaisia seudun rannikkokaupunkeja ovat (pohjoisesta etelään) Nazaré, Salir do Porto, Foz do Arelho, Lourinhã ja Peniche. 

Kaupunki on tunnettu posliinituotteistaan (*Louça das Caldas*). Lasitetut, värikkäät tuotteet valmistetaan paikallisesta savesta. Läheisen kylän nimi Bombarral tarkoittaa hyvää savimaata, mikä viittaa alueen astianvalmistukseen jo menneinä vuosisatoina. Tunnettu saviteollisuuden kehittäjä oli 1800-luvulla elänyt lissabonilainen Rafael Bordalo Pinheiro, jonka nimeä kantava posliiniyritys toimii edelleen Caldasissa. Nykyajan tuotteiden pääosa on arkisia keittiöastioita, mutta osa on myös voimakkaan koristeellisia hedelmäkulhoja tai taide-esineitä.*lähde?*

* Kuningatar Leonorin patsas Caldas da Rainhan keskustassa.Kuningatar Leonorin patsas Caldas da Rainhan keskustassa.
* Pavilhões do Parque -rakennus on ollut kaupungin sairaala.Pavilhões do Parque -rakennus on ollut kaupungin sairaala.
* Foz do Arelhon rantaa.Foz do Arelhon rantaa.

Lähteet
-------

1. ↑  POPULAÇÃO RESIDENTE, POPULAÇÃO PRESENTE, FAMÍLIAS, NÚCLEOS FAMILIARES, ALOJAMENTOS E EDIFÍCIOS (XLSX-ZIP) Instituto Nacional de Estatística. Viitattu 13.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Caldas da Rainha** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin kotisivut

Leirian piirin kunnat

* Alcobaça
* Alvaiázere
* Ansião
* Batalha
* Bombarral
* Caldas da Rainha
* Castanheira de Pêra
* Figueiró dos Vinhos
* Leiria
* Marinha Grande
* Nazaré
* Óbidos
* Pedrógão Grande
* Peniche
* Pombal
* Porto de Mós
**Toni Haikonen** (s. 1971 Rovaniemi) on suomalainen moottorikelkkailija. Kansainvälisesti tunnetuksi hän tuli Pohjois-Amerikassa. Kilpailuissa hän niitti mainetta erityisesti rajulla ajotyylillään. Haikonen ajoi hyppyyn täyttä vauhtia ja lensi pidemmälle kuin moni muu kilpailija. Hän vaikutti snowcrossin nopeaan kehitykseen 90-luvun puolivälissä.

Varhaiset vuodet
----------------

Toni Haikosen ollessa 4-vuotias hänen perheensä muutti Kemijärvelle. Tonin isä Raimo kisasi silloin snowcrossissa, ja perhe kävi usein katsomassa kisoja. Jo nuorella iällä Haikonen unelmoi ammattiurasta moottorikelkkailijana. Hän aloitti kelkkailun 9-vuotiaana ja motocrossin 13-vuotiaana. Ensimmäisiin snowcross-kisoihin Haikonen otti osaa 12-vuotiaana. Hän tuli kisojen viimeiseksi: kelkka lopetti toimintansa 100 metriä ennen maalia, ja Haikonen tippui ensimmäiseltä sijalta viimeiseksi, kunnes moottori alkoi taas toimia.

Ura
---

Vuosina 1983-1992 Haikonen kilpaili Euroopassa. Vuonna 1993 hän muutti Yhdysvaltoihin 22-vuotiaana, jolloin unelma ammattikelkkailijan urasta kävi toteen. Pohjois-Amerikan snowcrossissa Haikonen sai nimen "Flying Finn", Lentävä suomalainen. 11 vuotta tuli Tonilla taukoa kisaamiseen, kun hän vasta 41-vuotiaana palasi snowcrossin pariin, tällä kertaa kuitenkin harrastajana. Asuessaan Floridassa Toni ei nähnyt lunta 7:n vuoden aikana.

Saavutukset
-----------

* 1990 - Scandinavian Champion Pro Open
* 1992 - Giant Enduro (800 km) Champion
* 1993 - Finnish Champion Pro Open
* 1994 - World Champion in Sweden \*
* - European Champion Pro Open
* 1995 - ISOC Super Enduro Champion Canterbury
* 1997 - Pro Stock Champion in USA
* 1998 - Winter X Games Gold medal
* - Pro Open Champion USA
* - Pro Open European Champion
* 1999 - BRP made 400 of Ski-Doo MXZ 670 "Toni Haikonen #06" edition snowmobiles, joita myytiin maailmanlaajuisesti.
* 2002 - Lopetti kisaamisen
* 2012 - International Snowmobile Hall of Fame

\* 1994 race in Sweden had been discredited by FIM as being world championship.

Kisavuodet
----------

* 1983 - 1992 Eurooppa
* 1993 - 1994 Eurooppa ja Pohjois-Amerikka
* 1995 - 2002 Pohjois-Amerikka

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
**Reumafaktori** eli **reumatekijä** on verestä mitattavissa oleva arvo, joka koholla ollessaan viittaa reumaan. Kyseessä on elimistön omia proteiineja, immunoglobuliineja vastaan kehittynyt vasta-aine, jonka pitoisuutta voidaan mitata. Reumafaktorin arvo on tosin 30 %:lla potilaista nivelreuman alkuvaiheessa normaali. Vääriä positiivisia tuloksia voivat aiheuttaa mm. sarkoidoosi, kollageenisairaudet, kuppa, virushepatiitti, maksakirroosi, bakteerien aiheuttamat tulehdukset, korkea ikä sekä Sjögrenin syndrooma. 

Kun reumafaktori mitataan plasmasta (P -RF), merkittävä pitoisuus on yli 30 IU/ml ja selvästi kohonnut pitoisuus on yli 60 IU/ml. Jos arvo on alle 30 IU/ml, sitä ei voida pitää osoituksena nivelreumasta tai sidekudossairaudesta. Kun pitoisuus pitkäaikaisesti yli 60 IU/ml, se liittyy yleensä nivelreumaan. Pitoisuus voi kohota jo ennen oireiden esiintymistä. Plasman reumafaktori ei ole koholla selkärankareumassa. Juveniilireuman yhteydessä reumafaktoria esiintyy noin 30 %:lla potilaista. 

Reumafaktorin syntymiseen ei tunneta syytä. Se on veren vasta-aine, joka kohdistuu immunoglobuliineja kohtaan. Immunoglobuliinit ovat elimistön tiettyjä vasta-aineita. Autoimmuuni-ilmiössä on kyse häiriötilasta, jolloin elimistössä kehittyy vasta-aineita normaalisti esiintyviä proteiineja kohtaan. Nivelreuma voidaan todeta myös sitrulliinivasta-aineiden mittaamisen (S-CCPAb) avulla. 

Reumafaktori voidaan määritellä myös seerumista (S -RF). Mittaus kohdistuu pääasiassa IgM-luokan reumafaktoriin. Menetelmä on immunoturbidometrinen, ja antigeeninä on ihmisen IgG. Seerumin viitearvon rajana on 14 IU/ml. Noin 80 %:lla nivelreumapotilaista arvo on korkeampi. Nivelsairauksista yleensä vain nivelreumassa arvo on yli 60 IU/ml.  

Yksittäinen laboratoriokoe ei kuitenkaan riitä mihinkään sairausdiagnoosiin. Diagnoosin tehkee terveydenhuollon ammattilainen oireiston ja laboratoriokokeiden sekä tarvittaessa röntgenkuvien perusteella.

Lähteet
-------

1. ↑  Poliklinikka.fi -reumafaktori  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiri - Reumafaktori plasmasta
3. ↑   Duodecim Terveyskirjasto -Reumakokeita (reumatekijä P-RF ja sitrulliinivasta-aineet S-CCPAb)
4. ↑  Yhtyneet Medix Laboratoriot -Reumafaktori, määritys [vanhentunut linkki]
5. ↑  Pohjois-Pohjanmaan sairaanhoitopiiri Oulun Yliopistollinen Sairaala -Reumafaktori, määritys, seerumista
6. ↑  Nivelreuman tunnistaminen *Pfizer Oy*.  2012.  Arkistoitu 25.12.2015. Viitattu 2.1.2016.

Aiheesta muualla
----------------

*
**Reumakuume** on A-ryhmän streptokokkibakteerin laukaisema vasta-aine- ja tulehdusreaktio, joka vahingoittaa sidekudosta yleisesti mutta erityisesti niveliä ja sydäntä. Sydämessä vahingoittuvat kaikki kolme kerrosta: sydänpussi, sydänlihas ja sydämen sisäkalvo. Useat reumakuumeen pitkäaikaisseuraukset johtuvat sydämen läppävaurioista, joiden syynä on sydämen sisäkalvon tulehdus. Reumakuumeen muita piirteitä ovat niveltulehdukset monessa nivelessä yhtä aikaa.

Harvinainen reumakuumeeseen liittyvä sairaus on korea eli *tanssitauti*, jolle ovat ominaisia pakkoliikkeet. Sitä on yleensä lapsilla ja nuorilla. Reumakuume alkaa useimmiten nieluinfektiosta eli angiinasta. Syynä voi olla myös tulirokko. Reumakuume on kuitenkin muuttunut harvinaiseksi streptokokki-infektioiden antibioottihoidon ansiosta.

Oireet ja hoito
---------------

Potilaalla on yleensä kuumetta ja tulehduskipuja. Laboratoriokokeista lasko, CRP ja veren valkosolut ovat koholla tulehduksen merkkinä. Vasta-ainereaktio streptokokkeja kohtaan (AST-koe) on poikkeava. Potilaalla saattaa olla ihonalaisia kyhmyjä sekä punaisia tai sinipintaisia ihottumaläiskiä vatsassa tai rintakehän sivulla.

Streptokokkibakteeri hoidetaan antibiootilla, yleensä penisilliinillä tai kefalosporiinilla. Pitkäaikainen vuosia kestävä tai tarvittaessa toistuva antibioottihoito on tarpeen uusien tulehdusten ehkäisemiseksi. Tulehdusoireita lievitetään tulehduskipulääkkeillä. Muu hoito määräytyy tilanteen mukaan.

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 
* Reumaliitto: Reumakuume
* Mayo Clinic: Rheumatic fever (englanniksi)
**Christopher Peterson** (18. helmikuuta 1950 Niles, Illinois – 9. lokakuuta 2012 Ann Arbor, Michigan) oli yhdysvaltalainen Michiganin yliopiston psykologian professori. Hän oli positiivisen psykologian keskeisiä henkilöitä äkilliseen, sydänperäiseen kuolemaansa saakka.

Peterson sai alemman korkeakoulututkinnon Illinoisin yliopistosta (BSc, 1972), ja valmistui tohtoriksi Coloradon yliopistosta (sosiaali- ja persoonallisuuspsykologian ja oppimisen painotuksella). Hän toimi opettajana Hamilton Collegessa vuoteen 1978 saakka. Sitten hän erikoistui kliiniseen psykologiaan Pennsylvanian yliopistossa. Tuolloin hän aloitti loppuelämänsä jatkuneen yhteistyön psykologi Martin Seligmanin kanssa. Hän toimi opetustehtävissä Pennsylvanian yliopistossa, Virginia Polytechnic Institutessa ja Virginia State Universityssä vuoteen 1986 asti.

Vuodesta 1986 lähtien hän oli Michiganin yliopiston psykologian ja organisaatio-opintojen professori ja yliopiston postitiivisen psykologian keskuksen johtaja, sekä johti jonkin aikaa myös yliopiston kliinisen psykologian koulutusta.

Hän lukeutui loppuvuosinaan maailman sadan viitatuimman psykologin joukkoon (Institute for Scientific Information). Hän laati työtovereineen yli 350 tieteellistä julkaisua ja 12 kirjaa. Teosten joukossa olivat positiivisen psykologian perusteoksiin lukeutuva *Character Strengths and Virtues* (2004), *A Primer in Positive Psychology* (2006), ja *Pursuing the Good Life: 100 Reflections on Positive Psychology* (2012).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Nansook Park & Martin E. P. Seligman: Obituaries: Christopher Peterson (1950–2012) (artikkeli saatavilla sisäänkirjautumalla tiedekirjastojen tai Amerikan psykologiyhdistyksen APA:n kautta) *American Psychologist. Vol. 68 (5), 403*.  July-August 2013. Viitattu 4.11.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Christopher Peterson. Professor of Psychology, University of Michigan; positive psychology (englanniksi) (scholar.google.com)
* N. Park, S. Oates & R. Schwarzer (4.3.2013) Obituaries: Christopher Peterson "Other People Matter": 1950–2012 (Appl. Psychol: Health and Well-Being -lehden 2013 (5)1: 1-4 artikkelin 1. sivu, kokoteksti vaatii kirjautumisen esim. tieteellisen kirjaston kautta) (englanniksi) (wiley.com)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Tyen teoksen *The Actes of the Apostles* (1553) esiökuva
**Christopher Tye** (n. 1505 – 1572?) oli brittiläinen säveltäjä, urkuri ja pappi. Hän kuuluu Thomas Tallisin jälkeen maansa tunnetuimpiin 1500-luvun puolenvälin säveltäjiin, mikä johtuu pitkälti hänen merkittävästä panoksestaan varhaisimpaan Englannin kirkon musiikkiin.

Tye sai vuonna 1541 kuoromestarin ja urkurin aseman Elyn tuomiokirkossa. Hän sai musiikin tohtorin arvon King's Collegesta (Cambridgen yliopisto) vuonna 1545, ja vuonna 1548 hän sai tohtorinarvon myös Oxfordin yliopistosta. Hän sai aseman hovissa ja saattoi antaa musiikkikasvatusta nuorelle Edvard VI:lle. Pääsyn hovin yhteyteen mahdollisti todennäköisesti kirkonmies Richard Coxin vaikutus. Tye julkaisi vuonna 1553 ainoan kokoelmansa runoutta musiikkisovituksineen, teoksen *The Actes of the Apostles*, joka koostui yksinkertaisista hymninomaisista sävellyksistä. Tye sai ensin vihkimyksen diakoniksi ja sitten pappisvihkimyksensä vuonna 1560. Hän työskenteli pappina luovuttuaan vuonna 1561 tehtävistään Elyn kuoromestarina.

Tye sävelsi sekä latinan- että englanninkielisiä teoksia. Säilyneeseen tuotantoon kuuluu muun muassa kolme messua. Säilyneessä latinankielisessä musiikissa on progressiivisuutta ja mantereellisia vaikutteita, kuten eloisia rytmejä ja lyhennettyjä melismoja. Osa Tyen tuotannosta on soittimellista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Christopher Tye Britannica
2. ↑  Christopher Tye HOASM
3. ↑  Christopher Tye Naxos


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Georgios Maniakes** (k. 1043) oli sotapäällikkö Bysantin valtakunnassa 1000-luvulla.

Hänestä tuli tunnettu vuoden 1031 sodassa seldžukkeja vastaan. Muslimit kukistivat keisari Romanos III:n Alepossa, mutta Maniakes pelasti tilanteen valtaamalla Edessan. Maniakesin suurin saavutus oli Sisilian osittainen valloitus arabeilta vuonna 1037. Sisiliassa häntä avusti varjagikaarti, jonka johtaja oli tuleva Norjan kuningas Harald Ankara. Myös palkkasotureita normandiasta oli bysanttilaisten apuna.

Keisarit eivät välittäneet Maniakesin saavutuksista, ja lopulta vuonna 1042 hän kapinoi keisari Konstantinos IX:tä vastaan. Maniakes marssi varjagien johdolla Konstantinopolia vastaan, mutta hän kuoli Thessalonikan lähellä, kun hän kohtasi keisarille uskollisia joukkoja.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People

 |

 |
**Christopher Benjamin Rungkat** (s. 14. tammikuuta 1990 Jakarta) on indonesialainen tennispelaaja. Hän on sijoittunut ATP-maailmanlistalla parhaimmillaan kaksinpelissä sijalle 241 huhtikuussa 2013 ja nelinpelissä sijalle 91 marraskuussa 2018. Vuonna 2008 Rungkat voitti Ranskan avointen poikien nelinpeliturnauksen Henri Kontisen kanssa. Myös Yhdysvaltain avoimissa samana vuonna he etenivät nelinpelin loppuotteluun.

Rungkat on voittanut urallaan kuusi ATP-haastajaturnausta nelinpelissä. Näistä kaksi tuli vuonna 2017: ensimmäinen Lissabonissa Ruan Roelofsen kanssa ja toinen Winnetkassa Sanchai Ratiwatanan kanssa. Vuonna 2018 hän on voittanut neljä haastajaturnausta: Dallasissa Jeevan Nedunchezhiyanin kanssa, Busanissa Hsieh Cheng-pengin kanssa, Fairfieldissä Sanchai Ratiwatanan kanssa ja Shenzhenissä Hsieh Cheng-pengin kanssa.

Aasian kisoissa 2018 Rungkat saavutti sekanelinpelissä kultaa Aldila Sutjiadin kanssa. Rungkat on edustanut Indonesiaa Davis Cupissa vuodesta 2007 lähtien pelaten 22 maaottelussa marraskuuhun 2018 mennessä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Christopher Rungkat ITF:n sivuilla (englanniksi)
2. ↑  Christopher Rungkat ATP:n sivuilla (englanniksi)
3. ↑  A New Chapter For Finland's Kontinen *ATP World Tour*. Viitattu 8.11.2018. (englanniksi)
4. ↑  Kontinen tyrmäävästi nelinpelin finaaliin *ts.fi*. Viitattu 8.11.2018.
5. ↑  Tenis Asian Games 2018 - Pasangan Dadakan, Christopher Rungkat/Aldila Sutjiadi Cuma 2 Pekan Latihan Bersama *bolasport.com*.  26.8.2018. Viitattu 8.11.2018. (indonesiaksi)
6. ↑  Christopher Rungkat Davis Cup -sivustolla (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Christopher Rungkat ATP:n sivuilla (englanniksi)
* Christopher Rungkat ITF:n sivuilla (englanniksi)
**Christopher J. Scarver** (s. 1969) on moninkertainen yhdysvaltalainen murhaaja.

Scarver syntyi Milwaukeessa, Wisconsinissa perheensä viidestä lapsesta toiseksi ja jätti James Madison High Schoolin kesken. 

Scarver nousi ensimmäisen kerran julkisuuteen vuonna 1990, jolloin hän ampui kolmesti Steve Lohman -nimistä miestä niin, että tämä kuoli. Scarverilla diagnosoitiin skitsofrenia ja antisosiaalinen persoonallisuushäiriö, ja hänellä oli messiaanisia harhaluuloja. Hänelle määrättiin antipsykoottinen lääkitys.

28. marraskuuta 1994 Scarver joutui vankilassa työntekoon yhdessä pahamaineisen sarjamurhaaja Jeffrey Dahmerin ja toisen vangin Jesse Andersonin kanssa. Scarver surmasi molemmat ja selitti vartijoille Jumalan määränneen hänet toimimaan näin. Scarver sai kaksi elinkautista vankeusrangaistusta lisää. Hän yritti 12. toukokuuta 2001 itsemurhaa lääkkeiden yliannostuksella.

Lähteet
-------

1. ↑  Christopher Scarver NNDB. Viitattu 19.3.2007. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Murderpedia: Christopher Scarverin kuva
**Juho Jalkanen** (3. helmikuuta 1857 Suonenjoki – 21. elokuuta 1914 Viipurin maalaiskunta) oli suomalainen maanviljelijä, liikemies ja valtiopäivämies.

Juho Jalkasen vanhemmat olivat saman niminen isä ja Fredrika Varis ja puoliso Anna Maria Jalkanen. Rehtori, historiantutkija K. J. Jalkanen oli hänen veljensä. Jalkanen omisti aiemmin Anttolan hovin ja useita liikeyrityksiä, mutta muutti sitten maanviljelijäksi Viipurin maalaiskuntaan. Hän oli talonpoikaissäädyssä Mikkelin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1897. Valtiopäivillä Jalkanen oli yleisen anomusvaliokunnan ja säädyn yksityisen kielianomusvaliokunnan jäsen. Hän myös osallistui muiden säätynsä edustajien kanssa useisiin anomuksiin. Hän kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön edustaen Anttolan kuntaa ja valtakirjalla Mikkelin kaupunkia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Maakunnasta. Kuollut maanviljelijä Juho Jalkanen.  *Mikkelin Sanomat*, 25.8.1914, nro 94, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 2.2.2021.
2. 1 2  Geni: Johannes Jalkanen Viitattu 2.2.2021.
3. 1 2  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 105. Helsinki: Otava, 1926.
4. ↑  Päiviö Tommila: *Suuri adressi*, s. 302, 308. WSOY, 1999.
**Juho Vihtori Karjalainen** (s. 15. maaliskuuta 1947 Säräisniemi) on suomalainen taidegraafikko ja kuvataiteilija. Hänen töitään oli ensi kerran julkisesti esillä Teiniliiton taidepäivillä Lahdessa vuonna 1966 ja jury-näyttelyiden osalta Oulussa vuonna 1969.

Karjalainen opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1970–1974 ja suoritti grafiikan jatko-opintoja Lontoossa vuonna 1974.

Suurilla alastontutkielmilla on Karjalaisen tuotannossa merkittävä osa. Teoksissaan hän esittää ihmishahmot useimmiten katsojaan nähden selin päin kääntyneinä ja pelkistettyinä liioista yksityiskohdista. Selän ja vartalon suurista muodoista syntyy teosten keskeinen, maisemallinen elementti, jonka yksityiskohdissa on tuotu esiin valon ja varjon lankeaminen eri tavoin. Ulkoisesti niukka aiheen käsittelytapa näkyy myös Karjalaisen pelkistetyissä maisematutkielmissa.

Karjalainen on käyttänyt grafiikassaan erityisesti akvatinta-etsaustekniikkaa ja piirustuksissaan punaliitua. Hänen maalauksellista akvatintatekniikkaansa on luonnehdittu virtuoosimaiseksi ja silti samalla vaivattoman oloiseksi*lähde?*. Karjalaisen merkittäviin julkisiin töihin kuuluu Vantaan Rekolan kirkon alkuperäisen alttaritaulun toteutus teoksella *Valo*, joka on sittemmin siirretty kirkon toiseen seurakuntasaliin.

Karjalainen oli Keski-Suomen läänintaiteilija vuosina 1978–1980 ja taiteilijaprofessorina viisivuotiskauden 2005–2010. Läänintaiteilijana toimiessaan hän aloitti Jyväskylän kaupungin grafiikan pajan toiminnan. Karjalaiselle on myönnetty kuvataiteen valtionpalkinto vuonna 1979 ja Pro Finlandia -mitali vuonna 2010.

Lähteet
-------

* Uppslagsverket Finland[vanhentunut linkki]
* Kuvataiteilijamatrikkeli
* Timo Valjakka: Valon kauneus ja halu askeesiin. Helsingin Sanomien artikkeli 19.03.2007 Juho Karjalaisen sivuilla[vanhentunut linkki]
* Juho Karjalainen. Grafiikanpaja Himmelblau (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Taiteilijan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ihmisyyden ytimessä. Kymen Sanomat 26.11.2008 (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Jülichin perimyssota** käytiin vuosina 1609–1614.

Tapahtumat
----------

Jülichin herttua Juhana Vilhelm kuoli 1609. Tämän jälkeen alkoi kamppailu hänen maidensa perimyksestä (Jülichin, Kleven, Markin ja Bergin herttuakunnat). Brandenburgin vaaliruhtinas Juhana Sigismund ja Pfalz-Neuburgin kreivi Wolfgang Vilhelm vaativat herttuan maita itselleen naissukulinjan kautta. Saksin vaaliruhtinas vaati maita itselleen edesmenneen herttuan lääninherrana ja keisari Rudolf II halusi antaa maat espanjalaisten hallittavaksi.

Brandenburgin Juhana Sigismund ja Pfalz-Neuburgin Wolfgang Vilhelm solmivat sopimuksen, jonka mukaan he hallitsisivat herttuakuntia yhdessä. Keisarin serkun Leopoldin johtamat itävaltalaiset valtasivat herttuakunnat vuonna 1609. Itävaltalaiset hallitsivat herttuakuntia vuoteen 1610, jolloin Ranskan tukemat protestanttiset saksalais-hollantilaiset joukot karkottivat itävaltalaiset. Ranskan kuningas Henrik IV murhattiin 1610 ja hänen seuraajansa tuki Itävaltaa ja Espanjaa. Tästä huolimatta saksalais-hollantilaiset joukot piirittivät ja valtasivat Jülichin linnoituksen 1. syyskuuta 1610. Vuonna 1613 Brandenburgin ja Pfalz-Neuburgin hallintasopimus kaatui, minkä jälkeen Wolfgang Vilhelm haki tukea katolilaisilta. Protestantit ja katolilaiset valmistautuivat sotaan, mutta taisteluita ei käyty. Rauha palasi kun Xantenin sopimus solmittiin 12. marraskuuta 1614. Sopimuksessa Brandenburgin Juhana Sigismund sai Kleven ja Markin herttuakunnat sekä Ravensbergin. Pfalz-Neuburgin Wolfgang Vilhelm sai Jülichin ja Bergin herttuakunnat sekä Ravensteinin. Wolfgang Vilhelm halusi taata katolilaisten tuen ja yritti käännyttää saamansa alueet katolilaisiksi. Kalvinistinen Juhana Sigismund hallitsi uusi maitaan suvaitsevaisemmin.

Katso myös
----------

* Kolmikymmenvuotinen sota

Lähteet
-------

* Childs Kohn, George: *Dictionary of Wars*. Facts on File, 1999. ISBN 0-8160-4157-1.
Vickers ValiantAvro VulcanHandley Page Victor
**V-pommittaja** tarkoittaa brittiläistä, tietyn tyypin suihkukäyttöistä nelimoottorista sotilaslentokonetta. Sen nimen alussa on V-kirjain. Koneet kykenivät sekä taktisiin että strategisiin ydinpommituksiin. Ne kehitettiin ja otettiin käyttöön 1950-luvulla ja poistettiin 1990-luvulla. Koneet olivat joko delta- taikka nuolisiipisiä.

Koneet olivat alisoonisia, eli ne eivät ylittäneet äänen nopeutta. Mutta ne kykenivät lentämään English Electric Canberran tavoin suhteellisen korkealla, usein noin 20 kilometrissä. Myöhemmin pommitushyökkäysten sotadoktriinia muutettiin matalapommitusten (sellaisessa ydinpommi saatettiin pudottaa laskuvarjon varassa) suuntaan, jolloin koneisiin maalattiin usein valkoinen *anti-flash* -suojamaalaus koneiden vatsaosaan. Sotilasdoktriinin muutos johtui siitä, että Neuvostoliiton ilmatorjuntaohjukset kykenivät saavuttamaan ne, korkeasta lentokorkeudesta huolimatta. Myös MiG-21 torjuntahävittäjä kykeni toimimaan samassa lentokorkeudessa. Monet näistä V-pommikoneista muunnettiin myöhemmin ilmatankkereiksi.*lähde?*

Katso myös
----------

* Vickers Valiant
* Avro Vulcan
* Handley Page Victor

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 
* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Mariko Okada** (jap. 岡田 茉莉子, 11. tammikuuta 1933 Tokio, Japani) on japanilainen elokuva- ja teatterinäyttelijä.

Okada aloitti uransa 1950-luvun alussa, minkä jälkeen hän on näytellyt yli 150 elokuvassa. Hänen debyyttielokuvansa oli *Maihime* (1951). Okada avioitui ohjaaja Yoshishige Yoshidan kanssa 1960-luvulla, jolloin hän näytteli useissa puolisonsa ohjaamissa tuotannoissa, joista useat edustivat vastavirtaa. Okadan ja Yoshidan merkittävimpiin yhteiselokuviin kuuluu *Eros + Massacre* (1969). 1980-luvun alusta alkaen Okada on näytellyt eritoten televisioelokuvissa, joista määrällisesti ylivoimaisena erottuu elokuvasarja *Onsen Waka Okami no Satsujin Suiri.*

Mariko Okadan isä oli mykkäelokuvan tähtinäyttelijä Tokihiko Okada.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mariko Okada *.bfi.org.uk*. Viitattu 8.7.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3  Mariko Okada Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
3. ↑  Art Cinema, Counter Cinema: The Cinema of Kiju Yoshida and Mariko Okada *Harvard Film Archive*.  2009. President and Fellows of Harvard College. Viitattu 8.7.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Prabook: Mariko Okada

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Mariko Okada 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Korea

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |