recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Aleksandr Vjatšeslavovitš Žulin** (ven. Александр Вячеславович Жулин; s. 20. heinäkuuta 1963 Moskova) on venäläinen entinen taitoluistelija ja olympiamitalisti, joka edusti uransa alkupuolella Neuvostoliittoa. Hän oli seuratasolla Profsojuz Moskovassa ja Moskovan Spartakissa. Hän oli erikoistunut jäätanssiin.

Ura
---

Žulin aloitti uransa Maja Usovan parina vuonna 1980, ja pari sai ensimmäisen ison saavutuksensa universiadeissa 1985, joissa he voittivat kultaa. He menivät seuraavana vuonna naimisiin, ja nappasivat hopeaa vuoden 1987 universiadeista. Žulin ja Usova voittivat vuonna 1989 jäätanssissa hopeaa sekä MM- että EM-kilpailuissa, ja jatkoivat mitalisateessa seuraavinakin vuosina; vuoteen 1992 mennessä he olivat voittaneet kisoista yhteensä kahdeksan mitalia, joista viisi hopeisia ja kolme pronssisia.

Žulin voitti Neuvostoliiton-mestaruuden yhden kerran, vuonna 1991. Albertvillen olympialaisissa 1992 hän voitti jäätanssista pronssia Usovan kanssa, ja vuonna 1993 pari voitti kultaa sekä MM- että EM-kisoista. Žulin sai toisen olympiamitalinsa Lillehammerissa 1994, jolloin hän oli hopealla jäätanssissa. Samana vuonna hän myös voitti pronssia Kööpenhaminassa pidetyistä EM-kisoista. Žulin ja Usova ryhtyivät ammattilaisiksi vuonna 1994 ja luistelivat yhdessä vuoteen 1998 asti, kunnes Žulin vaihtoi parikseen Oksana Grištšukin. Lopulta Žulin otti avioeron Usovasta.

Žulin oli seurustellut Tatjana Navkan kanssa jo pitkään ennen kuin he menivät naimisiin vuonna 2000. Saman vuoden toukokuussa parille syntyi lapsi nimeltä Saša. Žulin on valmentanut Navkaa ja Roman Kostomarovia, jotka voittivat yhdessä olympiakultaa Torinon kisoissa 2006.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Aleksandr Zhulin Biography and Olympic Results - Olympics at Sports-Reference.com *sports-reference.com*.  Arkistoitu 28.6.2009. Viitattu 4.3.2012. (englanniksi)
2. 1 2  World Figure Skating Championships - Dance ISU. Viitattu 4.3.2012. (englanniksi)
3. 1 2  European Figure Skating Championships - Ice Dance ISU. Viitattu 4.3.2012. (englanniksi)
4. ↑  Жулин Александр Вячеславович *solovieff.ru*. Viitattu 4.3.2012. (venäjäksi)
5. ↑  Crystal Report Viewer *isuresults.com*. Viitattu 4.3.2012. (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Nadine Conner vuonna 1937
**Nadine Conner** (alun perin *Evelyn Nadine Henderson*; 20. helmikuuta 1907 – 1. maaliskuuta 2005) oli yhdysvaltalainen lyyrinen sopraano. Hän syntyi taiteelle omistautuneen perheen seitsemästä lapsesta nuorimpana. Hän opiskeli lapsena pianonsoittoa ja draamaa. Lauluopintonsa hän aloitti yksityisesti tenori Amado Fernandezin johdolla.

Conner pääsi opiskelemaan musiikkia Etelä-Kalifornian yliopistoon, ja opintojensa jälkeen hän avioitui luokkatoverinsa kanssa. Avioliitto kesti vain kaksi vuotta, mutta sopraano otti Conner-taiteilijanimensä puolisoltaan. Hän meni vuonna 1939 uusiin naimisiin kirurgi Laurance Heacockin kanssa. Hän aloitti uransa Los Angelesissa laulamalla seitsemän vuotta kansallisessa radiossa. Hän esiintyi muiden muassa Bing Crosbyn sekä Gordon MacRaen kanssa ja kiersi elokuvatähti Nelson Eddyn kanssa. Conner liittyi Albert Coatesin vuonna 1939 perustamaan oopperaseurueeseen ja teki debyyttinsä Margueriten roolissa Gounod'n *Faustissa*.

Metropolitan-oopperassa Conner debytoi joulukuussa 1941 Paminan roolissa *Taikahuilussa*. Esityksen johti Bruno Walter. Mozartin roolien lisäksi Conner pääsi tulkitsemaan esimerkiksi Violettan roolin *La traviatassa*, Mimin roolin *La bohèmessa*, Gildan roolin *Rigolettossa* ja Rosinan roolin *Sevillan parturissa*. Hän sai kiitosta myös esiintymisestään *Hannu ja Kerttu* -oopperassa Metropolitanissa 1946.

Connerin esiintyi Metropolitan-oopperassa viimeistä kertaa vuonna 1960 *Faustissa*. Hän teki ainoan elokuvaesiintymisensä *Musiikin mestareita* -elokuvassa (*Of Men and Music*, 1951). Conner palasi puolisonsa kanssa Etelä-Kaliforniaan 1970 ja asettui Cypressiin, jossa työskenteli lauluopettajana. Hän jäi leskeksi 1987.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Los Angeles Times: Nadine Conner, 96; Compton Native Was Lyric Soprano


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Oikeasilmäkampelat** (Pleuronectidae) on kampelakaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan kaikista valtameristä. Monet oikeasilmäkampelalajeista ovat merkittäviä ruokakaloja.

Taksonomia ja anatomia
----------------------

Varhaisimmat oikeasilmäkampeloiden heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Heimoon kuuluvien sukujen ja lajien määrä vaihtelee eri lähteissä. Heimo voidaan jakaa viiteen alaheimoon Eopsettinae, Hippoglossinae, Hippoglossoidinae, Lyopsettinae ja Pleuronectinae, jolloin sukuja heimossa on 23 ja lajeja noin 60. Nykyään alaheimot Paralichthodinae, Poecilopsettinae ja Rhombosoleinae luetaan omiksi heimoikseen, mutta jos ne luetaan kuuluvaksi oikeasilmäkampeloihin on heimossa 39 sukua ja noin 103 lajia.

Oikeasilmäkampelat ovat ovaalinmallisia ja litteähköjä kaloja. Suurimmat lajit voivat saavuttaa 3 metrin pituuden. Silmät sijaitsevat kalan oikealla kyljellä. Selkäevä ja peräevä ovat heimon lajeilla pitkät ja selkäevä ulottuu päähän. Pyrstöevä ei ole yhtynyt selkä- ja peräevien kanssa, ja vatsaevät ovat symmetriset. Kylkiviiva on hyvin kehittynyt. Oikeasilmäkampeloiden suu on suuri ja hampaat melko kookkaat. Aikuisilta kaloilta puuttuu uimarakko. Heimon lajit kykenevät vaihtamaan väritystään pohjan mukaiseksi.

Levinneisyys ja elintavat
-------------------------

Oikeasilmäkampelalajeja tavataan Pohjoisesta jäämerestä, Atlantista, Tyynestämerestä ja Intian valtamerestä. Suurin osa lajeista elää kylmissä tai lauhkeissa vesissä, mutta tunnetaan myös trooppisten vesien lajeja. Ne ovat pääasiassa mereisiä, mutta kykenevät selviämään myös murtovesissä ja toisinaan myös makeissa vesissä. Heimon kalat elävät lähellä pohjaa matalista vesistä aina yli 1 000 metrin syvyyteen. Oikeasilmäkampeloiden ravintoa ovat kalat ja selkärangattomat eläimet. Monet heimon lajeista, kuten ruijanpallas (*Hippoglossus hippoglossus*), grönlanninpallas (*Reinhardtius hippoglossoides*), kampela (*Platichthys flesus*) ja mustaselkäkampela (*Pseudopleuronectes americanus*), ovat merkittäviä ruokakaloja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Family Pleuronectidae (peilipalvelin) *FishBase*. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). Viitattu 13.11.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3  Nelson, Joseph S.: *Fishes of the world*, s. 446. Chichester: John Wiley and Sons, 2006. ISBN 978-0-471-25031-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 10.09.2012). (englanniksi)
3. 1 2  Michael Allaby: *A dictionary of zoology*, s. 420. Oxford University Press, 2009. ISBN 978-0199233410. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 10.09.2012). (englanniksi)
4. 1 2  Pleuronectidae Burke Museum. Viitattu 10.9.2012. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q647087
* Wikispecies: Pleuronectidae
* ADW: Pleuronectidae
* AFD: Pleuronectidae
* BioLib: 16145
* BOLD: 1126
* CoL: 62649
* EoL: 5173
* EPPO: 1PLEUF
* Fauna Europaea: 12086
* Fauna Europaea (new): 7daae0c2-5687-43d0-9fc1-fd8309f77721
* Fossilworks: 266151
* GBIF: 8611
* iNaturalist: 47525
* IRMNG: 114732
* ITIS: 172859
* NBN: NBNSYS0000160746
* NCBI: 8256
* NZOR: 551c0b2f-e30e-4373-84dc-75642e7bc6c8
* WoRMS: 125579

 |

 |
Fateh-110 -ohjuksia Iranin Great prophet-7 -harjoituksessa vuonna 2012.
**Fateh-110** (pers. ‏فاتح-۱۱۰‎) on iranilainen lyhyen kantaman ballistinen ohjus (SRBM). Se kuuluu Fateh-ohjusperheeseen. Ohjus on yksivaiheinen ja käyttää kiinteää polttoainetta.

Operatiivinen historia
----------------------

Vuonna 2018 Iran laukaisi seitsemän ohjusta Irakin Koyassa sijaitseviin kohteisiin. IRGC:n lausunnon mukaan iranilaiset dronet avustivat hyökkäystä antamalla tietoja kohteista.

16. lokakuuta 2022 Washington Post kertoi Iranin aikeista toimittaa ohjuksia Venäjälle Venäjän–Ukrainan sotaan sen jälkeen, kun Venäjällä alkoi yhdysvaltalaisarvion mukaan olla pulaa täsmäaseista. Tiedustelulähteiden mukaan Iran aikoisi toimittaa Venäjälle Fateh-110- ohjuksien lisäksi myös Zolfaghar-ohjuksia. Aluksi sekä Iran että Venäjä ovat kiistivät asetoimitukset Venäjälle Ukrainan sotaan. Sittemmin iranilaiset viranomaiset ovat kuitenkin vahvistanut Zolfaghar- ja Fateh 110 -ohjusten kaupan. Nämä toimitettaisiin Venäjälle 2-3 lähetyksenä "hyvin pian".

Tekniset tiedot
---------------

* Pituus: 8,86 m
* Rungon halkaisija: 0,61 m
* Laukaisupaino: 3 450 kg
* Kantama: 200–300 km tai 300–500 km (Fateh-e Mobin)
* Taistelukärki: 500 kg HE-räjähde, kemiallinen, tytärammukset
* Rakenne: 1-vaiheinen kiinteä polttoaine

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fateh-110 *Missilethreat.csis.org*.  31.7.2021. Viitattu 16.10.2022. (englanniksi)
2. ↑  WP: Iran alkaa toimittaa Venäjälle ballistisia ohjuksia *Yle*.  16.10.2022. Viitattu 16.10.2022.
3. ↑  Joby Warrick, Ellen Nakashima & Shane Harris: Iran plans to send missiles, drones to Russia for Ukraine war, officials say *The Washington Post*.  16.10.2022. Viitattu 16.10.2022. (englanniksi)
4. ↑  Howard Altman: Ukraine Situation Report: Iranian Officials Admit To Selling Russia Ballistic Missiles (Updated) *thedrive.com*.  18.10.2022. Viitattu 21.10.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fateh-110** Wikimedia Commonsissa
Oikeistonvastainen paraati vuonna 1957.
**Oikeiston vastainen kampanja** (yksink.: 反右运动; perint.: 反右運動; pinyin: *fǎnyòu yùndòng*) tarkoittaa kahta erillistä poliittista puhdistuskampanjaa Kiinassa vuosina 1957–1960.

Ensimmäinen oikeiston vastainen kampanja käynnistettiin 8. kesäkuuta 1957 heti sadan kukan kampanjan jälkeen, jonka aikana kansalaisten oli sallittu arvostella avoimesti kommunistista puoluetta. Aiempaa avoimuuskampanjaa seliteltiin jälkikäteen siten, että taantumuksellisten "myrkylliset rikkaruohot ja myrkkyhöyryt" oli ensiksi päästettävä esiin, jotta ne oli mahdollista kitkeä. Oikeistonvastaista kampanjaa johti kommunistisen puolueen pääsihteeri Deng Xiaoping. Kampanja laajeni suureksi oikeistolaisten ja byrokraattisuuden vastaiseksi kampanjaksi, joka jatkui vuoteen 1958. Kampanjan kohteeksi valittiin ne, jotka olivat esittäneet kritiikkiä aiempien avoimuuskampanjoiden aikana. Arviolta 300 000 – 800 000 ihmistä joutui erilaisten rangaistusten kohteeksi, useimmiten karkotetuksi pois kaupungeista tai työleirivankeuteen. Kampanja kohdistui varsinkin älymystön edustajiin. Lisäksi byrokraattisuuden vastaisessa kampanjassa noin miljoona kommunistisen puolueen jäsentä joutui puolueen sisäisen rangaistuksen kohteeksi.

Toinen, niin sanottu **oikeisto-opportunismin vastainen kampanja** käynnistettiin vuonna 1959 sen jälkeen, kun puolustusministeri Peng Dehuai oli arvostellut suurta harppausta ja Lushanin konferenssissa osa puoluejohdosta oli yhtynyt kritiikkiin. Mao Zedong katsoi asemansa olleen uhattuna ja käynnisti siksi puolueessa uuden puhdistuksen. Tämä kampanja jatkui vuoden 1960 puoliväliin saakka. Kohteina olivat varsinkin kommunistisen puolueen ja armeijan edustajat, joiden arveltiin vastustavan suurta harppausta. Virallisten tietojen mukaan oikeistolaisiksi leimattiin tällöin 3–10 prosenttia puolueen jäsenistä.

Deng Xiaoping käynnisti oikeiston vastaisissa kampanjoissa tuomittujen rehabilitoinnit vuonna 1979. Noin 850 000 ihmisen maine puhdistettiin, ja lähes kaikki vanhat tuomiot kumottiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Lauri Paltemaa & Juha A. Vuori: *Kiinan kansantasavallan historia*, s. 84–86. Gaudeamus, Helsinki 2012.
2. ↑  Paltemaa & Vuori 2012, s. 126.
3. ↑  Paltemaa & Vuori 2012, s. 266.
**Heroon** (m.kreik. Ἡρῷον, *Hērōon*) oli antiikin aikainen tuntemattomalle heerokselle omistettu heroon Olympiassa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Olympian arkeologisella alueella Archaía Olympían kunnassa.

Heroon rakennettiin klassisella kaudella noin vuonna 450 eaa. Se oli alun perin lähellä sijainneen niin kutsutun Kreikkalaisen kylpylän hikoiluhuone (*efidrotērion*). Hellenistisenä ja roomalaisena aikana se muutettiin jollekin heerokselle eli sankarille pyhitetyksi muistomerkiksi, mutta tämän nimestä ei ole tietoa.

Heroon sijaitsi Olympian temenos-alueen eli *Altiksen* länsipuolella Theokoleon-rakennuksen eli pappien talon sekä Kreikkalaisen kylpylän välissä. Rakennus oli lähes neliönmuotoinen ja jakaantui kolmeen huoneeseen. Sen länsiosassa oli sisäänkäyntisali, jonka julkisivun puolella oli neljä pylvästä ja jonka koko oli noin 5 x 20 metriä. Itäosassa oli kaksi huonetta, joihin oli pääsy sisäänkäyntisalista. Huoneista pohjoisen puoleinen oli pyöreä tholos, jonka halkaisija oli noin 8 metriä. Sen sisällä oli pieni maasta ja tuhkasta tehty alttari, joka oli päällystetty stukkolla. Siihen oli kirjoitettu sana *heeros*. Etelänpuoleinen huone oli suorakulmainen. Kun rakennusta vielä käytettiin kylpylärakennuksena, hikoiluhuone sijaitsi ilmeisesti pyöreässä tilassa, kun taas etelänpuoleista huonetta käytettiin veden lämmitykseen. Rakennuksessa on ilmeisesti ollut pyramidinmuotoinen katto.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Olympia, Heroon (Sanctuary of a Hero) *Perseus*. Viitattu 23.2.2016.
2. 1 2 3  Heroon of Olympia Ministry of Culture and Sports. Viitattu 23.2.2016.
**Eisuke Nakanishi** (jap. 中西 永輔; s. 23. kesäkuuta 1973 Suzuka, Japani) on japanilainen entinen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Eisuke Nakanishi edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1997-2002. Hän on osallistunut mm. Maailmanmestaruuskilpailuihin 1998.

Tilastot
--------

| Japanin maajoukkueessa |
| --- |
| Vuodet | ottelut | maalit |
| 1997 | 5 | 0 |
| 1998 | 6 | 0 |
| 1999 | 1 | 0 |
| 2000 | 1 | 0 |
| 2001 | 0 | 0 |
| 2002 | 1 | 0 |
| Yhteensä | 14 | 0 |

Aiheesta muualla
----------------

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database

Japanin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1998
1 Kojima |
2 Narahashi |
3 Sōma |
4 Ihara |
5 Omura |
6 Yamaguchi |
7 Itō |
8 Nakata |
9 Nakayama |
10 Nanami |
11 Ono |
12 Lopes |
13 Hattori |
14 Okano |
15 Morishima |
16 Saitō |
17 Akita |
18 Jō |
19 Nakanishi |
20 Kawaguchi |
21 Narazaki |
22 Hirano |
Valmentaja Okada



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Japani

 |

 |
**Nuutajärven lasimuseo Prykäri** sijaitsee Nuutajärvellä. Museorakennus rakennettiin Nuutajärven lasitehtaan voimakkaalla laajentumiskaudella 1850-luvulla. Kauniin, tiiliholvatun museorakennuksen nimi, Prykäri, juontaa juurensa rakennuksessa aluksi toimineesta tehtaan olutpanimosta eli prykäristä. Museo avattiin yleisölle vuonna 1977 ja nykyisin se on osa Designmuseota. Nuutajärven lasimuseo esittelee Nuutajärven lasikylän mielenkiintoista historiaa ja teollisuushistoriaa, Nuutajärvi on Suomen vanhin toiminnassa oleva lasitehdas, lasinvalmistuksen historiaa sekä tehtaan vanhaa tuotantoa yli 200 vuoden ajalta ja siellä voi tutustua myös lasinpuhaltajan ammattiin. Lasimuseosta löytyy edustava ja laaja kokoelma Nuutajärvellä valmistettuja lasiesineitä, aina 1800-luvulta nykypäivään. Nuutajärvellä on valmistettu alkuajoista aina 1920-luvulle saakka puhaltamalla ikkunalasia, kuten myös erilaisia pulloja, purkkeja ja apteekkilasia. Vierailijat voivat tutustua puhaltamalla ja myöhemmin puristamalla valmistettuihin lasiesineisiin ja useiden 1900-luvun kuuluisien lasitaiteilijoiden Nuutajärvelle suunnittelemiin esineisiin, kuten esimerkiksi Oiva Toikan lintuihin ja Tapio Wirkkalan Kantarelli-maljakkoihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Lasimuseo *Nuutajärven Lasikylä*.  Arkistoitu 16.12.2022.
2. ↑  Designmuseo Nuutajärvi *Museot.fi*.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Nuutajärven lasimuseo (Q58684979)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | museo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Urjala |
|  |
| sijainti | Nuutajärven lasikylä |
|  |
| katuosoite | Tehtaantie 2, 31160 Nuutajärvi, Nuutajärven lasikylä, Pruukinraitti |
|  |
| koordinaatit | 61°02′39″N 23°26′12″E﻿ / ﻿61.04423°N 23.43667°E﻿ / 61.04423; 23.43667 |
|  |
|  |

 |
**Eislebenin verinen sunnuntai** (saks. *Eislebener Blutsonntag*) oli kansallissosialististen puolisotilaallisten järjestöjen SA-joukkojen ja SS:n järjestämä hyökkäys Saksan kommunistista puoluetta vastaan vuonna 1933.

Adolf Hitlerin johtama kansallissosialistinen puolue oli noussut valtaan Saksassa 30. tammikuuta 1933. Käydessään kamppailua poliittisesta vallasta äärioikeistolainen puolue oli käynyt useita väkivaltaisia yhteenottoja kommunistien kanssa. 

Sunnuntaina 12. helmikuuta 1933 kommunistinen puolue järjesti lasten- ja nuortenjuhlan eislebeniläisessä työväenopistossa. Yllättäen noin 500 SA-joukkojen ja SS:n jäsentä hyökkäsi tilaisuuteen. Osa natseista avasi summittaisen tulen kohti väkijoukkoa osan pahoinpidellessä lähimpiä lapioin, vasaroin ja ketjuin. Hyökkäyksessä kuoli kolme ja 25 loukkaantui vakavasti. SA- ja SS-miehet myös vangitsivat joitakin kommunisteja, jotka vietiin keskitysleirille. Kun väkijoukko oli paennut, hyökkääjät tuhosivat työväenopistorakennuksen. Hyökkäyksen takana olivat kansallissosialistisen puolueen aluejohtaja Rudolf Jordan ja SS-johtaja Hermann Florstedt sekä Ludolf von Alvensleben, josta tuli myöhemmin SS-kenraali.

Toisen maailmansodan jälkeen vuosina 1949–1950 itäsaksalainen oikeusistuin tuomitsi 31 mukana ollutta hyökkääjää eripituisiin vankeusrangaistuksiin.

Eislebenin verisen sunnuntain 75-vuotismuistopäivää vietettiin 15. helmikuuta 2009.

Lähteet
-------

1. ↑  ABR.com
2. ↑  DDR-Justiz und NS-Verbrechen (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Eislebenin kaupungin kotisivut: 75. Jahrestag zum Eislebener "Blutsonntag" Luettu 19. huhtikuuta 2009
**CPT-symmetria** eli **varaus–pariteetti–aika-symmetria** on symmetriaan liittyvä fysiikan laki, jonka mukaan jokainen luonnonlakien mukainen ilmiö on mahdollinen myös siten muunnettuna, että tapahtuman paikallinen ympäristö käännetään peilikuvakseen, kaikki ilmiöön osallistuvat hiukkaset korvataan antihiukkasillaan ja ilmiö tapahtuu ajallisesti takaperin. Kirjainyhdistelmä CPT tulee englannin kielen sanoista *Charge, Parity* ja *Time*. C tarkoittaa varauskonjugointia eli hiukkasen muuntamista antihiukkasekseen, P tarkoittaa pariteetin kääntämistä eli avaruuskoordinaatistojen peilaamista origon suhteen ja T tarkoittaa ajan suunnan kääntämistä. Käytännössä CPT-symmetria tarkoittaa, että jos hiukkasen varaus vaihdetaan vastakkaismerkkiseksi, avaruuden koordinaatit muutetaan peilikuviksi ja ajan suunta muutetaan, tilanne on ulkoapäin tarkasteltuna sama kuin alkuperäinen tilanne. 

Fysiikan ajateltiin noudattavan kolmea symmetriasääntöä, C-symmetriaa, P-symmetriaa ja T-symmetriaa. C-symmetriassa hiukkaset ja antihiukkaset noudattavat samoja luonnonlakeja, P-symmetriassa luonnonlait eivät muutu peilikuvatilanteessa ja T-symmetrian mukaan systeemi palaa aiempiin tiloihin, kunnes vuonna 1956 huomattiin, ettei yksikään symmetria päde yksinään heikon vuorovaikutuksen aikaansaamissa ilmiöissä. Sen sijaan symmetria toimii, kun kaikki erilliset symmetriat yhdistetään yhdeksi. Toistaiseksi ei ole havaittu CPT-symmetrian rikkoutumista, mutta sitä vastoin CP-symmetrian rikko on havaittu.

Lähteet
-------

* Antimateria
* Antimateria (Arkistoitu – Internet Archive)
**Mentawainliituri** (*Iomys sipora*) on Indonesiaan kuuluvilla Siporan ja Pohjois-Pagain saarilla tavattava eteläaasianliituri. Sen elintapoja ei tunneta ja vuonna 1991 tehdyissä kenttätutkimuksissa ei löydetty yhtäkään yksilöä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto on määritellyt sen erittäin uhanalaiseksi lajiksi.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Mentawainliiturien naaraiden ruumiin pituus on 179,5 mm ja hännän pituus 195,5 mm. Urosten vastaavat lukemat ovat 196 mm ja 175 mm. Mentawainliituri on selkäpuoleltaan tummanruskea. Häntä on lähes musta. Vatsapuoli on vaaleampi. Korvat ovat karvattomat. Naarailla on kaksi nisäparia.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Mentawainliituria tavataan Indonesian Mentawaisaariin kuuluvilla Siporan ja Pohjois-Pagain saarilla. Koko levinneisyysalueella on kokoa ehkä noin 2 582 km². Kaikki tunnetut mentawainliiturit tunnetaan kuitenkin vain viideltä eri kohteelta. Lajin elinympäristö käsittää aarniometsiä 500 metrin korkeuksille merenpinnasta. Lajin elintavoista ei tiedetä juuri mitään.

Uhat ja suojelu
---------------

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt mentawainliiturin erittäin uhanalaiseksi lajiksi. Indonesian kansallismuseon kenttätutkimuksissa vuonna 1991 ei löydetty yhtäkään yksilöä. Laji saattaakin olla jo kadonnut kokonaan, joskin sitä ei ole virallisesti luokiteltu mahdollisesti sukupuuttoon kuolleeksi lajiksi.

Lajin pääasiallinen uhka on sen elinympäristön katoaminen. Sen asuttamia metsiä kaadetaan esimerkiksi puuteollisuuden tarpeisiin ja viljelymaaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Lee, B.: *Iomys sipora* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2021.1*.  2016. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 29.3.2021. (englanniksi)
2. ↑  Mentawainliituri – Iomys sipora *Laji.fi*. Viitattu 29.3.2021.
3. 1 2  Richard W. Thorington, Jr. John L. Koprowski, Michael A. Steele ja James F. Whatton: *Squirrels of the World*, s. 103. Johns Hopkins University Press, 2012. ISBN 978-1-4214-0469-1. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1769806
* Wikispecies: Iomys sipora
* ADW: Iomys\_sipora
* BioLib: 35201
* CoL: 6MVK4
* EoL: 1178615
* GBIF: 2437356
* iNaturalist: 46126
* IRMNG: 10994156
* ITIS: 632504
* IUCN: 10846
* MSW: 12400365
* uBio: 109503

 |

 |
**Nuuksion työväentalo** oli Espoon kaupungissa Nuuksiossa sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Nuuksion työväenyhdistys perustettiin vuonna 1903. Nuuksiossa oli tuolloin asukkaita 300–400. Heistä suuri osa oli torppareita ja mäkitupalaisia sekä työväkeä, joka sai elantonsa maa- ja metsätöistä. Työväentalon hankinta oli esillä yhdistyksen kokouksessa 1914, mutta tontti ostettiin vasta toukokuussa 1917. Tontti oli todennäköisesti lahjoitus, myös puutavaraa talon rakentamista varten oli saatu. Talo rakennettiin pääosin talkootyönä, mutta velkaakin jouduttiin ottamaan. Tosin jo vuonna 1922 talo ja yhdistys olivat velattomia. Talo takavarikoitiin kansalaissodan aikana ja luovutettiin yhdistykselle takaisin keväällä 1919. Työväentalo oli päässyt huonoon kuntoon ja se myytiin vuonna 1956..

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Toiminta oli melko vilkasta 1920- ja 1930-luvuilla. Helsinkiläiset nuorisoseurat tekivät sinne vierailuja. Talossa ei ollut sähkövaloja, mutta se oli tunnelmallinen ja suosittu tanssipaikka öljylamppuineen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hurri, Olavi & Marttala-Hurri, Vuokko: *Työn ja aatteen talot. Työväentalojen historiaa Uudellamaalla*, s. 168. Helsinki: Uudenmaan Sosialidemokraattinen Piiri ry, 1997. ISBN 952-90-8468-4.
**Palloliiton jääpallon Suomensarja** pelattiin kaudella 1952–1953 sarjauudistuksen takia ensimmäistä kertaa kaksilohkoisena. Lohkovoittajat nousivat seuraavaksi kaudeksi mestaruussarjaan ja kaksi viimeistä putosivat maakuntasarjaan. Palloliiton lisäksi Työväen Urheiluliitto järjesti oman Suomensarjansa.

Uusina joukkueina sarjassa pelasivat viime kaudella mestaruussarjasta sarjan supistamisen takia pudonneet OLS, YVPS, KUV, OPP, KUP, Ilves-Kissat ja Sudet. Edellisenä kautena mestaruussarjasta pudonneista Porin Kärpät luopui suomensarjapaikastaan. Maakuntasarjasta suomensarjaan nousi ainoastaan Helsingin Sparta. Edellisellä kaudella suomensarjasta pudonneet PIF ja SaPKo saivat pitää sarjapaikkansa.

Itälohkon voitti KUV ja länsilohkon OLS, molemmat selvisivät kaudesta ilman tappioita ja joukkueet nousivat näin takaisin mestaruussarjaan. Sarjasta putosivat Sparta ja VPS, jotka eivät voittaneet yhtään ottelua.

Palloliiton Suomensarja
-----------------------

### Länsilohko

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Oulun Luistinseura | 7 | 7 | 0 | 0 | 37–5 | 14 |
| Oulun Pallo-Pojat | 7 | 5 | 0 | 2 | 22–19 | 10 |
| Pargas IF | 7 | 4 | 0 | 3 | 18–18 | 8 |
| Sudet, Helsinki | 7 | 2 | 3 | 2 | 20–18 | 7 |
| Rosenlewin Urheilijat -38 | 7 | 2 | 2 | 3 | 16–21 | 6 |
| Ilves-Kissat, Tampere | 7 | 2 | 1 | 4 | 18–22 | 5 |
| Valkeakosken Haka | 7 | 2 | 0 | 5 | 13–26 | 4 |
| Vaasan Palloseura | 7 | 0 | 2 | 5 | 14–30 | 2 |

### Itälohko

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Käpylän Urheilu-Veikot | 6 | 6 | 0 | 0 | 42–15 | 12 |
| Ylä-Vuoksen Palloseura, Imatra | 7 | 4 | 1 | 2 | 20–15 | 9 |
| Varkauden Pallo-Pojat | 7 | 3 | 2 | 2 | 24–18 | 8 |
| Kouvolan Urheilijain Palloilijat | 7 | 3 | 1 | 3 | 23–20 | 7 |
| Mikkelin Palloilijat | 7 | 3 | 1 | 3 | 18–21 | 7 |
| Savonlinnan Pallokerho | 6 | 2 | 1 | 3 | 17–23 | 5 |
| Helsingin Palloseura | 7 | 1 | 2 | 4 | 14–31 | 4 |
| Helsingin Sparta | 7 | 0 | 2 | 5 | 14–29 | 2 |

Ottelu KUV-SaPKo jäi pelaamatta.

OLS ja KUV nousivat mestaruussarjaan, josta putosivat SePS ja HIFK.  

VPS ja Sparta putosivat maakuntasarjaan, josta tilalle nousivat KIF, VaPa, Vastus ja Iirot.

TUL:n Suomensarja
-----------------

TUL:n Suomensarjassa pelasi 18 joukkuetta jaettuna neljään lohkoon. Lohkovoittajiksi selvisivät Lohjan Louhi, Lauritsalan Työväen Palloilijat, Turun Veikot ja Jakobstads Bollklubb.

Lähteet
-------

* Mitä-Missä-Milloin 1954, Otava 1954.
* Palloliiton toimintakertomus 1953 (Arkistoitu – Internet Archive)
* TUL:n toimintakertomus 1953 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Carsten Jørgensen** (s. 25. lokakuuta 1970 Hillerød) on tanskalainen suunnistaja ja kestävyysjuoksija.

Suunnistuksen MM-kilpailuissa 1995 Detmoldissa Jørgensen suunnisti normaalimatkan pronssia. Grimstadin MM-kilpailuissa 1997 hän suunnisti viestikultaa Torben Skovlystin, Chris Terkelsenin ja Allan Mogensenin kanssa.

Maastojuoksun EM-kilpailuissa 1997 Oeirasissa Jørgensen voitti Euroopan-mestaruuden. 4. huhtikuuta 1998 hän juoksi 10 000 metrillä uuden Tanskan ennätyksen 27.54,76. 27. syyskuuta 1998 puolimaratonin MM-kilpailuissa hän juoksi uuden Tanskan ennätyksen 1.01.55 sijoittuen 17:nneksi. Maastojuoksun MM-kilpailuissa Belfastissa 1999 hän sijoittui pitkällä matkalla 16:nneksi.

Kestävyysjuoksussa Jørgensen edustaa seuratasolla Blovstrød Løverneä. Suunnistuksessa hän on edustanut muun muassa Farum Tisvilde OK:ta, OK Ravinenia, Tisvilde Hegn OK:ta ja Trollhättans SOK:ta. Jørgensenin valmentajana on toiminut Olli-Pekka Kärkkäinen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Carsten Jørgensen Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑  WOC 1995 GER IOF.  Arkistoitu 26.8.2007. Viitattu 24.8.2009. (englanniksi)
3. ↑  WOC 1997 NOR IOF.  Arkistoitu 20.8.2007. Viitattu 24.8.2009. (englanniksi)
4. ↑  Event Result Database - European Cross Country Championships European Athletics. Viitattu 24.8.2009. (englanniksi)
5. 1 2  Danske rekorder: Danske rekorder dafital.dk.  Arkistoitu 16.9.2008. Viitattu 24.8.2009. (tanskaksi)
6. ↑  Profile: Carsten Jørgensen World of O Runners. Viitattu 24.8.2009. (englanniksi)
7. ↑  Kallikari, Merja: Kärkkäinen patistaa käytännön työhön *ts.fi*.  29.11.2004. TS-Yhtymä. Viitattu 13.2.2013.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Eitea** (m.kreik. Εἰτέα) eli **Itea** (Ἰτέἀ) oli antiikin aikainen alun perin Akamantis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen *mesogeios*-trittykseen eli Attikan sisämaa-alueen demoksiin.

Eitea sijaitsi mahdollisesti Ateenasta koilliseen, mutta demoksen tarkempaa sijaintipaikkaa ei tunneta, koska sitä ei kuvata antiikin säilyneessä kirjallisuudessa, eikä siitä ole tehty arkeologisia löytöjä. Akamantis-fylen Eiteaa ei tule sekoittaa toiseen Eitea-nimiseen demokseen, joka kuului Antiokhis-fyleen ja jonka sijainti tunnetaan paremmin.

Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Tuolloin sen alkuperäinen fyle eli "heimo" oli Akamantis ja sillä oli kaksi edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Myöhemmin hellenistisellä ja roomalaisella kaudella demoksissa tapahtui muutoksia, ja niiden seurauksena demos kuului vuodesta 307/306 eaa. Antigonis-fyleen, fylen lakkauttamisen jälkeen vuodesta 201/200 eaa. jälleen Akamantis-fyleen ja vuodesta 124/125 jaa. Hadrianis-fyleen. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä *Eiteaios* (Εἰτεαῖος).

Lähteet
-------

1. 1 2  Smith, William: "Attica", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Traill, J. et al.: Places: 585906 (Eitea) *Pleiades*. Viitattu 21.8.2017.
3. ↑  Traill, John S.: *The Political Organization of Attica: A Study of the Demes, Trittyes, and Phylai, and Their Representation in the Athenian Council*. *Hesperia* 14. Princeton: American School of Classical Studies at Athens (ASCSA), 1975. ISBN 0876615140.

Akamantis-fyle

|  |  |
| --- | --- |
| *Asty* | Eiresidai · Hermos · Ifistiadai · Kerameikos · Kholargos |
| *Paralia* | Kefale · Poros · Thorikos |
| *Mesogeios* | Eitea · Hagnus · Kikynna · Prospalta · Sfettos |
Mentuhotep III. Museum of Fine Arts, Boston.
**Mentuhotep III** (hallitsi noin 2010 eaa. – 1998 eaa. tai 2004 eaa. – 1992 eaa.) oli Egyptin 11. dynastian faarao. Hänen vanhempansa olivat faarao Mentuhotep II ja kuningatar Tem. Mentuhotep III nousi valtaistuimelle isänsä pitkän kauden jälkeen, ja hän oli faaraoksi tullessaan jo melko iäkäs. Hänen kaudellaan rakennettiin ja korjattiin useita rakennuksia. Mentuhotep lähetti myös kaupparetkikuntia Puntin maahan. Mentuhotep sai haaremiinsa kuuluneen Imin kanssa pojan, seuraajansa Mentuhotep IV:n.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Mentuhotep II** | **Egyptin faarao**11. dynastia | Seuraaja:**Mentuhotep IV** |

Lähteet
-------

1. ↑  Dariusz Sitek: Ancient Egypt - Dynasty XI *Ancient Egypt - History and Chronology*. Viitattu 4.9.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Jääpallon Suomen Cup-mestaruus 2022–2023** ratkaistiin kahdeksalla joukkueella. Alkuottelut pelattiin kahdessa lohkossa, joista kummastakin voittajat etenivät suoraan loppuotteluun. Suomen Cupin järjestää Suomen Jääpalloliitto.

Porin Narukerä voitti Suomen Cupin mestaruuden.

Alkulohkot
----------

### Oulu

Lohko A pelattiin Oulussa 28.10.- 30.10.2022.
Lohkossa pelasivat Akilles, Narukerä, HIFK ja OLS.

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Narukerä | 3 | 3 | 0 | 0 | 13-4 | **6** |
| HIFK | 3 | 1 | 1 | 1 | 9-11 | **3** |
| Akilles | 3 | 1 | 0 | 2 | 13-10 | **2** |
| OLS | 3 | 0 | 1 | 2 | 6-16 | **1** |
|

### Jyväskylä

Lohko B oli tarkoitus pelata Jyväskylässä. Olosuhdeongelmista johtuen Lohko B päätettiin pelata niin, että Bandyliigan runkosarjaottelut toimivat samalla Suomen Cupin alkulohko-otteluina. Lohko B:ssä pelasivat Kampparit, Veiterä, JPS ja WP-35.

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Veiterä | 3 | 3 | 0 | 0 | 16-9 | **6** |
| Kampparit | 3 | 2 | 0 | 1 | 12-10 | **4** |
| JPS | 3 | 1 | 0 | 2 | 13-14 | **2** |
| WP-35 | 3 | 0 | 0 | 3 | 8-16 | **0** |
|

Loppuottelu
-----------

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 4. helmikuuta 2023 16.00 | Veiterä | 1 - 2 | Narukerä | Lappeenrannan kisapuisto |  |
|  |
| 9' Verhelä |  | 17' Paukkonen 89' Rajala | **Yleisömäärä:** 312 **Tuomari:** Juha-Matti Kanniainen |

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Miesten Suomen Cup/Jyväskylä *finbandy.torneopal.fi*. Viitattu 5.1.2023.
6. ↑
**Mika Eivind Still** (14. toukokuuta 1931 Uusikaarlepyy – 19. maaliskuuta 2022 Pietarsaari) oli suomalainen purjeveneiden suunnittelija. Hänen veneistään ensimmäinen suurmenestys oli Finn Fire II, jolla hän voitti ensimmäisenä suomalaisena 3/4 Ton Cupin vuonna 1976 Englannissa. Sen myötä hän lopetti yli 20 vuotta jatkuneen työnsä matematiikan opettajana Vaasassa ja Pietarsaaressa, omistautui venesuunnittelulle ja perusti kommandiittiyhtiön nimeltä Still Yachts. Hän erikoistui lujitemuovisiin perhepursiin, joita olivat Finn 26 ja Finn Express 83, mutta piirsi myös kalliimman hintaluokan veneitä kuten Finn Fire 33, Maestro 35 ja Still 900 sekä kevytveneet Still 525 ja Still 380.

Vuonna 2007 Stillille myönnettiin Finnboatin tunnustuspalkinto.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus. *Vasabladet* 27.3.2022, s. 41.
2. ↑  *Uppslagsverket Finland*
3. ↑  Eivind Still *Finn Express Purjehtijat ry*. Viitattu 24.11.2022.
4. ↑  Hillo, Hannu: "Veneensuunnittelijoita ja veneveistämöitä", *Navis Fennica. Suomen merenkulun historia, osa 4: Meren aalloilla ja sisävesillä*, s. 223. WSOY, 1995.
5. ↑  Finnboatin tunnustuspalkinto 2008 Eivind Stillille *Finnboat*.  23.11.2007. Viitattu 24.11.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Johan Franzén** (6. toukokuuta 1784 Oulu – 3. joulukuuta 1849 Oulu) oli suomalainen Oulussa asunut kauppaneuvos, laivanvarustaja ja sahateollisuuden harjoittaja.

Elämäkerta
----------

Franzénin vanhemmat olivat oululainen kauppias ja laivanvarustaja Zachris Franzén (sukunimi aiemmin Franseen) ja Helena Schulin. Hänen veljiään olivat piispa ja runoilija Frans Mikael Franzén ja raahelainen laivanvarustaja, kauppias sekä teollisuusmies Zachris Franzén. Perheeseen kuului myös kolme tytärtä.

Franzénin isä kuoli hänen olleessaan kolmevuotias ja äiti meni 1789 uusiin naimisiin oululaisen kauppiaan Lars Henrik Keckmanin kanssa. Franzén aloitti uransa kasvatusisänsä palveluksessa ja hän sai porvarinoikeudet Oulussa 1808.

Oulun tervanvienti oli 1800-luvulla ennen Krimin sotaa Bergbomin, Granbergin ja Franzénin kauppahuoneiden hallinnassa. Kauppahuoneet toivat Ouluun muun muassa kahvia, sokeria, suolaa ja muita kulutustavaroita. Franzén toimi myös laivanvarustajana ja hän oli osakkaana useassa laivassa varsinkin Raahessa asuneen veljensä Zachris Franzénin kanssa. Hän perusti myös 1811 Oulun Korkeasaareen laivatelakan ja omisti vuodesta 1829 kolmasosan toisesta oululaisesta Kokkosaaressa sijainneesta laivatelakasta. Franzén oli lisäksi osakkaana kolmessa vesisahassa: Oulussa sijainneessa Sahansaaren sahassa vuodesta 1813, Pudasjärvellä sijainneessa Kynkään sahassa vuodesta 1837 ja Hirvaskosken eli Timosen sahassa Pudasjärvellä vuodesta 1841.

Franzénin kauppahuone toimi vuodesta 1810 Oulussa Kajaaninkatu 10:ssä sijainneella tontilla. Kun toimitalo tuhoutui Oulun palossa 1822, Franzén rakennutti 1829 tilalle uuden kaksikerroksisen empiretyylisen talon, jonka suunnitteli mahdollisesti arkkitehti Carl Ludvig Engel. Franzén luovutti kauppahuoneen johdon pojalleen Frans Johan Franzénille 1841.

Franzén toimi Oulun kaupungin raatimiehenä vuodesta 1827 ja oli seuraavana vuonna perustamassa Oulun läänin talousseuraa. Kauppaneuvoksen arvon hän sai 1830.

Franzén oli naimisissa kaksi kertaa:

* 1810–1811 Hedvig Gustava Roosin kanssa
* 1816–1826 raahelaisen kauppiaan Johan Langin tyttären Charlotta Langin kanssa

Lähteet
-------

* Vesa-Pekka Jäntti: Kauppaneuvos Johan Franzén (1784–1849). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2009. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
**Johan Franzén** (11. marraskuuta 1879 Ylimarkku – 3. kesäkuuta 1946 Ylimarkku) oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Ruotsalainen kansanpuolue.

Franzén toimi kansanedustajana tammikuusta 1935 elokuuhun 1936 ja oli jäsenenä eduskunnan talousvaliokunnassa. Hän nousi eduskuntaan varaedustajan paikalta, kun Otto Jacobsson siirtyi Vaasan pormestariksi. Hän edusti Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä. Franzén toimi poliittisella urallaan myös Ylimarkun kunnanvaltuuston jäsenenä ja sen puheenjohtajana sekä kolmesti presidentin valitsijamiehenä, 1937, 1940 ja 1943.

Kansakoulun ja kansanopiston käynyt, maanviljelijäperheeseen syntynyt Franzén oli varsinaisilta ammateiltaan maanviljelijä ja säästöpankinjohtaja. Hän viljeli maata Ylimarkussa vuodesta 1908 ja toimi kunnan säästöpankin johtajana vuodesta 1905. Hän oli naimisissa Wendla Olivia Bäcksin kanssa, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1908.

Franzén kuoli kotikunnassaan Ylimarkussa kesäkuussa 1946, 66-vuotiaana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  .aspx Johan Franzén *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsalaisen kansanpuolueen ja ruotsalaisen vasemmiston kansanedustajat 1933–1936 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(21) | 
* von Born
* Colliander
* Estlander
* von Frenckell
* Furuhjelm
* Franzén (1935–1936)
* Haga
* Helenelund
* Hästbacka
* Jacobsson (1933–1934)
* Jern
* Kullberg
* Mangs
* Mattsson
* Nyman
* Palmgren
* Sergelius
* Sjöblom
* Söderhjelm
* Wickman
* Östenson
* Österholm

 |

 |


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Vaasan läänin eteläisen vaalipiirin kansanedustajat 1933–1936 |
| --- |
|  |
| Kansanedustajat (12) | 
* Aittoniemi
* Estlander
* Franzén (1935–1936)
* Helenelund
* Jacobsson (1933–1935)
* Jern
* Koivisto
* Mangs
* Nikkola
* Penttala
* Tarkkanen
* Wenman
* Virkkunen

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Pietro Francisci** (9. syyskuuta 1906 Rooma – 1977 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja.

Lakimieheksi valmistunut Francisci työskenteli dokumenttielokuvien ohjaajana vuodesta 1934 lähtien. Toisen maailmansodan jälkeen hän ohjasi näytelmäelokuvia kuten melodraaman *Io ti ho incontrato a Napoli* ("Tapasin sinut Napolissa", 1945) ja musiikkikomedian *Natale al campo 119* ("Joulu leirissä no 119", 1947). Myöhemmin hän erikoistui historiallisiin seikkailuelokuviin kuten *Il leone di Amalfi* ("Amalfin leijona", 1950) ja *Orlando e i paladini di Francia* ("Roland ja Ranskan paladiinit", 1956).

Vuonna 1957 Francisci ohjasi *Voittamattoman Herkuleen*, joka sai valtavan suosion. Steve Reevesin kuuluisuuteen nostanut filmi aloitti kokonaisen peplumelokuvien sarjan. Franciscin muita peplumelokuvia olivat *Herkules ja Lyydian kuningatar* (1958) ja *Herkules, Simson ja Odysseus* (*Ercole sfida Sansone*, 1963). Myöhemmin Francisci ohjasi muun muassa pienen budjetin tieteiselokuvan *2+5: Missione Hydra* (1967) ja viimeisenä seikkailuelokuvan *Simbad e il califfo di Bagdad* ("Sinbad ja Bagdadin kalifi", 1973).

Lähteet
-------

1. 1 2  Moliterno, Gino: *Historical Dictionary of Italian Cinema*, s. 136. Lanham, Toronto, Plymouth: The Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-6073-5.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Oikeiosis** (m.kreik. οἰκείωσις, *oikeiōsis*, "omaksi ottaminen"; sanasta *oikos*, "talo"; lat. *conciliatio*) on stoalaisen filosofian keskeinen käsite. Se tarkoittaa tapahtumasarkaa, jonka kautta elävä olento tulee tietoiseksi itselleen arvokkaista asioista ja myös esimerkiksi yhteenkuuluvuudestaan muiden elävien olentojen tai asioiden kanssa.

Termi esiintyy muun muassa Khrysippoksella, Hierokleella ja Senecalla. Ajatuksen mukaan jokainen elävä olento tulee vaiheittain tietoiseksi omasta luonnostaan ja rakenteestaan, ja ottaa tätä kautta itsensä omakseen. Tätä kautta se myös tulee tietoiseksi siitä, mitkä asiat elämässä ovat luonnostaan tavoittelemisen arvoisia ja mitkä vältettäviä. Tämä mahdollistaa eliöiden itsesäätelyn sekä selittää ihmisten luontaisen yhteisöllisyyden.

Stoalaiset ajatukset saivat uutta huomiota uudella ajalla, kun biologiassa on tutkittu itsesäilytysvaistoa sekä erilaisia sosiobiologisia kysymyksiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kaarakainen, Teija & Kaukua, Jari (toim.): *Stoalaisuus: Tiedon, tunteiden ja hyvän elämän filosofia*, s. 43, 95. Helsinki: Gaudeamus, 2004. ISBN 951-662-891-5.
2. ↑  Kaarakainen & Kaukua 2004, s. 45-46.
3. ↑  Luhtala, Anneli: Stoalaisen elämänhallinnan perinne *Tieteessä tapahtuu*.  2/2005.  Arkistoitu 13.8.2006. Viitattu 27.1.2009.
Gallian keisarikunnan ensimmäisen keisarin Postumuksen lyöttämä *Antoninianus* -kolikko, joka juhlistaa keisarin saavuttamia voittoja.
**Gallian keisarikunta** oli Rooman valtakunnasta 200-luvun kriisin aikana eronnut valtakunta. Keisarikunta oli olemassa vuosina 260–274. Pääasiassa siihen kuuluivat Germanian, Gallian, Britannian ja Hispanian alueiden provinssit, mutta myös Raetia oli lyhyen aikaa Gallian keisarikunnan hallussa 260-luvun alussa. Keisarikunnan nimi on keksitty vasta uudella ajalla. Aikalaiset eivät nimittäneet sitä erilliseksi valtioksi, vaan sitä pidettiin vallananastajien haltuun joutuneena Rooman valtakunnan osana.

Gallienus tuli keisariksi Persian Sapor I:n kaapattua keisari Valerianuksen idässä. Kun Pannoniassa kapinoitiin, Gallienuksen täytyi lähteä Tonavalle. Tällöin Postumus jäi vastuuseen Reinistä. Jonkin ajan kuluttua Postumus kapinoi, murhasi keisarin perijän Saloninuksen ja otti haltuunsa Colonia Agrippinan. 

Postumus julistautui keisariksi ja siirtyi Augusta Trevevorumiin. Hän perusti oman senaatin, pretoriaanikaartin ja valitsi kaksi konsulia. Toisin kuin monet aiemmista usurpaattoreista Postumus ei edes yrittänyt saada hallintaansa koko valtakuntaa, vaan tyytyi Gallian puolustamiseen. Gallian keisarikunta onnistui pysymään neljäntoista vuoden ajan vapaana keskusvallan otteesta.

Gallian keisarikunnan keisarit
------------------------------

Gallian keisarikunnan keisareista tiedetään vain vähän. Heidän lyötättämänsä kolikot ovat tärkeä tietolähde. Tiedossa olevat keisarit:

* Postumus (260–269), *murhattiin*
	+ (Laelianus 268, usurpaattori)
* Marius (269)
* Victorinus (269–271), *murhattiin*
	+ (Domitianus 271?, usurpaattori)
* Tetricus I (271–274)
	+ Tetricus II (kanssahallitsija 273–274)

Katso myös
----------

* Rooman keisari
* Palmyran valtakunta

Lähteet
-------

* Kivimäki, Arto & Tuomisto, Pekka: *Rooman keisarit*. Hämeenlinna: Karisto, 2000. ISBN 951-23-4094-1.
* Potter, David S.: *The Roman Empire at Bay: AD 180-395*. Routledge, 2004. ISBN 0415100585. (englanniksi)
* Scarre, Chris: *Chronicle of the Roman Emperors*. Thames and Hudson Ltd. 1995. ISBN 0-500-05077-5. (englanniksi)
* Southern, Pat: *Roman Empire from Severus to Constantine*. Routledge, 2001. ISBN 0415239435. (englanniksi)
* Watson, Alaric: *Aurelian and the Third Century*. Routledge, 1999. ISBN 0-415-07248-4. (englanniksi)
**Miesten floretin yksilökilpailu Tokion 2020 kesäolympialaisissa** kilpaillaan 26. heinäkuuta. Miekkailuottelut käydään Chibassa Makuhari Messe Hall B:ssä. Kyseessä on 28. kerta, kun miesten floretin yksilökilpailu on mukana olympialaisissa.

Karsinnat
---------

Olympiakisoihin valitaan suoraan 24 miekkailijaa niistä kahdeksasta maasta, jotka pääsevät joukkuekilpailuun. Näiden lisäksi olympialaisiin valitaan kuusi urheilijaa FIEn rankingin perusteella (tilanne 5. huhtikuuta 2021). Näistä kuudesta kaksi paikkaa on varattu eurooppalaisille miekkailijoille, kaksi paikkaa Aasiasta tai Oseaniasta tuleville urheilijoille ja yksi paikka sekä afrikkalaisille että amerikkalaisille miekkailijoille. Nämä kuusi urheilijaa eivät kuitenkaan saa edustaa niitä kahdeksaa maata, jotka pääsevät joukkuekilpailun kautta mukaan turnaukseen. Näiden lisäksi järjestetään neljä alueellista karsintaturnausta (Eurooppa, Aasia-Osenia, Afrikka, Amerikka), joista jokaisesta pääsee yksi urheilija olympialaisiin. Myöskään näiden karsintaturnausten kautta olympialaisiin ei voi päästä sellaisia urheilijoita, jonka maalla on jo kolme urheilijaa kilpailuissa. Isäntämaa Japanilla on kaikkiin miekkailutapahtumiin yhteensä kahdeksan kiintiöpaikkaa, jotka se saa jakaa haluamallaan tavalla.

### Urheilijat

| Karsintatapa | Paikat | Ajankohta | Urheilijat |
| --- | --- | --- | --- |
| Joukkuekilpailu | 24 | 5. huhtikuuta 2021 |   (EGY)    (EGY)    (EGY)   (ITA)    (ITA)    (HKG)    (HKG)    (HKG)   (ITA)    (CAN)    (CAN)    (CAN)   (FRA)    (FRA)    (GER)    (GER)    (GER)   (FRA)    (OAR)    (OAR)    (OAR)   Gerek Meinhardt (USA)   Nick Itkin (USA)   Alexander Massialas (USA) |
| FIE-ranking (Aasia ja Oseania) | 2 |  Takahiro Shikine (JPN)   Lee Kwang-hyun (KOR) |
| FIE-ranking (Afrikka) | 1 |  Mohamed Samandi (TUN) |
| FIE-ranking (Amerikka) | 1 |  Guilherme Toldo (BRA) |
| FIE-ranking (Eurooppa) | 2 |  Marcus Mepstead (GBR)   Carlos Llavador (ESP) |
| Karsintaturnaus (Afrikka) | 1 | 23. huhtikuuta 2021 |  Salim Heroui (ALG) |
| Karsintaturnaus (Eurooppa) | 1 | 24.–25. huhtikuuta 2021 |  Alexander Choupenitch (CZE) |
| Karsintaturnaus (Aasia-Oseania) | 1 | 25.–26. huhtikuuta 2021 |  Huang Mengkai (CHN) |
| Karsintaturnaus (Amerikka) | 1 | 29.–30. huhtikuuta 2021 |  Diego Cervantes (MEX) |
| Isäntämaa | 2 |  |  Toshiya Saito (JPN)   Kyosuke Matsuyama (JPN) |

Lähteet
-------

1. ↑  Qualification System - Fencing (pdf) Tokyo 2020. Viitattu 11.3.2021. (englanniksi)
**Arvi Oras Jovero** (vuoteen 1935 **Johansson**, 25. maaliskuuta 1909 Pori – 8. huhtikuuta 1948 Vantaa) oli suomalainen puuseppä ja luennoitsija, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1936–1937.

Elämä
-----

Jovero kävi kansakoulun ja ammattikoulun, jonka jälkeen hän työskenteli Porissa puuseppänä. Vuosina 1931–1932 hän suoritti Työväen Akatemian kurssin ja toimi 1935–1937 Sosialidemokraattisen työläisnuorisoliiton järjestäjänä.

Jovero valittiin kansanedustajaksi vuonna 1936, mutta erosi kesken kauden syyskuussa 1937, saatuaan paikan Kulutusosuuskuntien Keskusliiton matkapuhujana Helsingissä. Joveron seuraajaksi eduskuntaan tuli Jussi Malmivuori.

Jovero oli presidentin valitsijamies vuosien 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa. Hän työskenteli KK:n luennoitsijana kuolemaansa vuoteen 1948 saakka. Jovero on haudattu Helsinkiin Malmin hautausmaalle.

Perhe
-----

Joveron vanhemmat olivat työmies Johan Gustaf Johansson (1875–1962) ja Hilda Emilia Bonnet (1875–1932). Hänen puolisonsa oli Sylvia Kaarin Kärki (1908–2001), jonka kanssa Jovero avioitui 1937.

Lähteet
-------

1. ↑  Jovero, Arvi Oras *Vuosina 1946–1949 kuolleiden henkilöiden hakemistokortit*.  31.7.2019. Kansaneläkelaitoksen henkilökortit -arkisto. Viitattu 29.6.2020.
2. 1 2 3 4  .aspx Arvi Jovero *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.   Viitattu 1.4.2008.
3. ↑  Eduskunnalla eilen lyhyt täysistunto.  *Helsingin Sanomat*, 8.9.1937, s. 2. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 29.6.2020.
4. ↑  Arvi Oras Jovero *Hautakirjoituksia ja hautakuvia – Malmin hautausmaa, Helsinki*. Suomen Sukututkimusseura.  Arkistoitu 3.7.2020. Viitattu 29.6.2020.
5. ↑  Arvi Oras Jovero (Johansson)  14.2.2019. Geni. Viitattu 29.6.2020.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |