recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kaupunginosa-alueen sijainti Tukholman kartalla.
**Södermalm** on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman 14 kaupunginosa-alueesta. Se sijaitsee Tukholman sisäkaupungissa (*innerstaden*) ja siellä on yli 114 000 asukasta. Kaupunginosa-alueeseen kuuluvat seuraavat kaupunginosat: Gamla stan, Riddarholmen, Långholmen, Reimersholme, Södermalm ja Södra Hammarbyhamnen.

Kaupunginosa-alue Södermalm syntyi 1. tammikuuta vuonna 2007, kun Katarina-Sofian ja Maria-Gamla stanin kaupunginosa-alueet yhdistyivät.

Lähteet
-------

1. ↑  Södermalm Tukholman kaupunki. Viitattu 1. marraskuuta 2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Södermalm (kaupunginosa-alue)** Wikimedia Commonsissa

Tukholman kaupunginosa-alueet

|  |
| --- |
| Bromma • Enskede-Årsta-Vantör • Farsta • Hägersten-Liljeholmen • Hässelby-Vällingby • Kungsholmen • Norrmalm • Rinkeby-Kista • Skarpnäck • Skärholmen • Spånga-Tensta • Södermalm • Älvsjö • Östermalm |
| Lakkautetut kaupunginosa-alueet: Enskede-Årsta • Hägersten • Katarina-Sofia • Kista • Liljeholmen • Maria-Gamla stan • Rinkeby • Vantör |
| Katso myös: Luettelo Tukholman kaupunginosista |
Södersjukhuset
**Södersjukhuset** (**Sös**) on sairaala Tukholman Södermalmilla, Ringvägenin ja Årstavikenin rannan välillä.

Sairaalakompleksi rakennettiin vuosina 1937–1944 ja se on valmistumisestaan alkaen ollut Pohjoismaiden suurin sairaala sekä Tukholman suurin rakennus. Sen suunnittelivat arkkitehdit Hjalmar Cederström ja Hermann Imhäuser. Valmistuessaan Södersjukhuset oli varsin uudenaikainen. Sairaalaa on myöhemmin useasti laajennettu. 1960-luvulla tehtyjen laajennusten jälkeen siihen on kuulunut tilat 1 600 potilaalle, sairaanhoitajakoulu sekä joukko henkilökunnan asuintaloja.

Södersjukhusetin alueella lähimpänä rantaa on vuonna 1911 perustettu Sachsin lastensairaala, jonka rakennukset on suunnitellut Ivar Tengbom.

Lähteet
-------

1. 1 2  Fredric Bedoire: *Stockholms byggnader: Arkitektur och stadsbild*, s. 295. Norstedts, Tukholma 2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Södersjukhuset** Wikimedia Commonsissa

* Sairaalan kotisivu (ruotsiksi)
*Tämä artikkeli käsittelee pikajuoksijaa. Teollisuustalouden professori Juhani Jaakkolasta on eri artikkeli.*
**Matti Juhani Jaakkola** (16. heinäkuuta 1945 Orimattila – 27. helmikuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen pikajuoksija. Jaakkola oli juoksemassa Suomen maajoukkueessa 4 × 100 metrin viestin Suomen ennätystä 39,6 s Helsingissä 25.7.1972 (joukkueessa Jaakkola, Raimo Vilén, Erik Gustafsson, Markku Juhola). Aika oli ensimmäinen 40 sekunnin alitus suomalaisittain pikaviestissä. Saman kesän olympiajoukkueessa Jaakkola oli pikaviestin kotimaahan jäänyt varamies.

Kalevan kisoissa Jaakkola sijoittui parhaimmillaan neljänneksi sekä 100 metrin (1972 ja 1973) että 200 metrin juoksussa (1973). Sisäratojen SM-kilpailuissa hän oli 400 metrin juoksussa kolmas vuonna 1972. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti HKV:n joukkueessa 4 × 100 metrin viestissä kultaa 1973 ja hopeaa 1974, 1975 ja 1976.

Jaakkola edusti vuoteen 1969 Orimattilan Jymyä, vuosina 1970–1971 Lahden Sampoa, vuonna 1972 Lahden Ahkeraa ja sen jälkeen Helsingin Kisa-Veikkoja.

Jaakkolan ennätys 100 metrillä oli 10,5 s (1972) ja 200 metrillä 21,4 s (1971).

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus. *Helsingin Sanomat* 19.3.2023, s. B 29.
2. ↑  Tilastopaja - Suomen ennätysten kehitys *www.tilastopaja.eu*. Viitattu 19.3.2023.
3. ↑  Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 89. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.
4. 1 2 3  Juhani Jaakkola Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Satelliittikuva Beringinsalmesta
Merikartta Beringinsalmesta
**Beringinsalmi** (ven. Берингов пролив, *Beringov proliv*) erottaa toisistaan Aasian mantereen itäisimmän kohdan Dežnjovinniemen ja Amerikan mantereen läntisimmän kohdan Prince of Walesin niemen. Salmi yhdistää Pohjoiseen jäämereen kuuluvan Tšuktšimeren sen eteläpuolella sijaitsevaan Beringinmereen, joka puolestaan on osa Tyyntämerta.

Beringinsalmi on kapeimmillaan noin 85 tai 86 kilometrin levyinen. Salmen keskellä sijaitsevat Diomedesaaret, jotka ovat noin neljän kilometrin päässä toisistaan. Näiden saarten välistä kulkee Venäjän ja Yhdysvaltain raja, sekä kansainvälinen päivämääräraja. Salmen pituudeksi mainitaan 96 kilometriä.

Salmi on saanut nimensä tanskalaissyntyisen tutkimusmatkailija Vitus Beringin mukaan, joka kulki sen läpi vuonna 1728. Semjon Dežnjov oli purjehtinut salmen läpi pohjoisesta etelään jo 1648.

Esihistoria
-----------

Beringinsalmi on keskimäärin vain 30–50 metrin syvyinen. Kun merenpinnan taso toistuvasti aleni jääkausiaikana, Beringinsalmen paikalla oli maakannas, Beringin maakannas eli Beringia. Kannas hävisi ja salmi avautui viimeisen kerran joskus 10 000–8 000 vuotta sitten, kun merenpinta nousi jäätiköiden sulaessa. 

Beringin salmi syntyi alun perin mioseeni- tai plioseenikaudella, mikä päästi kylmän merivirran Tyynellemerelle. Avautuminen ja sulkeutuminen saattoi tapahtua useampaan otteeseen. Erään näkemyksen mukaan viimeinen varsinainen avautuminen sattui 4,5–3,5 miljoonaa vuotta sitten, jolloin Alaskan lämpötila laski hieman. Tämän jälkeen salmi avautui ja sulkeutui jääkausiaikana veden pinnan vaihtelun takia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Bering Strait. Strait, Pacific Ocean Encyclopædia Britannica, britannica.com. Viitattu 14.7.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Beringov proliv (Slovar sovremennih geografitšeskih nazvanii 2006) *Geografitšeskaja entsiklopedija- kokoelmaverkkotietosanakirjan artikkelien nettiversio*. Viitattu 14.7.2015. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Beringinsalmi** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Pohjoinen jäämeri |
| --- |
|  |
| Merialueet | 

|  |  |
| --- | --- |
| Meret | 
* Baffininlahti
* Barentsinmeri
* Beaufortinmeri
* Grönlanninmeri
* Hudsoninlahti
* Itä-Siperian meri
* Karanmeri
* Laptevinmeri
* Lincolninmeri
* Tšuktšimeri
* Vienanmeri

 |
|  |
| Osat | 
* Beringinsalmi
* Lomonosovin harjanne

 |

 |
|  |
| Saaret | 
* Frans Joosefin maa
* Grönlanti
* Huippuvuoret
* Islanti
* Kanadan Arktinen saaristo
* Karhusaari
* Novaja Zemlja
* Severnaja Zemlja
* Uuden-Siperian saaret
* Wrangelinsaari

 |
|  |
| Reitit | 
* Koillisväylä
* Luoteisväylä

 |

 |
**AB Södertelge Werkstäders Aviatikavdelning (SW)** oli Ruotsissa Tukholman eteläpuolella vuonna 1914 perustettu lentokonetehdas, joka valmisti lisenssillä ranskalaisia Farman-kaksitasoja ja myöhemmin saksalaisia Albatros-koulukoneita Ruotsin ilmavoimille ja laivastolle.

Tehdas valmisti vuoteen 1917 mennessä noin kolmekymmentä lentokonetta, mihin sisältyi kaksitoista sekä Farman- että Albatros-konetta. Ensimmäisen maailmansodan alkaessa Ruotsiin jäänyt Albatros oli kopioitu ja niin tehtyjä piirustuksia käytettiin koneita valmistettaessa. Konemallista tuli hyvin suosittu Ruotsissa ja mallin pohjalta valmistui lopulta kaikkiaan 54 lentokonetta.

Vuoden 1916 lopulla SW osti tukholmalaisen Svenska Aeroplanfabrikenin. Yhtiö ei kuitenkaan kyennyt tuottamaan omia malleja ja se lopetti toimintansa marraskuussa 1917.

Tuotteet
--------

* SW 20

Lähteet
-------

* Andersson, Hans G.: *SAAB Aircraft since 1937*. revised edition. London: Putnam Aeronautical Books, 1997. ISBN 0-85177-886-0. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Andersson 1997, s. 9
**Iloinen ilme, olkaa hyvä. Tässä tulee Anki** on suomalainen televisio-ohjelma, henkilökuva Anki Lindqvististä, laulajasta, joka ohjelman tekoaikaan opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa ns. "Ateneumissa", kamerataiteen osastolla elokuvaohjaajaksi. Hänellä oli edessä vielä vuosi opiskeluaikaa.  *Iloinen ilme olkaa hyvä* -ohjelma pyrkii valottamaan Ankista niitä puolia, joita musiikin kuuntelija ei hänestä ehkä tiedä, "hänen rakkaudestaan mereen ja hänen lauluistaan, jotka eivät pyri kaupallisuuteen, vaan ihmiseen itseensä". Ohjelman dokumenttiosuudet kuvattiin filmillä, lauluosuudet monikameratekniikalla Yle TV1:n studio 2:ssa, Pasilassa, ja ulkolähetysautolla Sondbyn kylässä, Porvoon eteläpuolella. Dokumenttiosuuksissa kerrotaan Ankin opiskelusta, kodista ja työympäristöstä. 

Ohjelman tuotanto on TV1:n Ajavietetoimituksen. Käsikirjoittaja, toimittaja ja ohjaaja on Erkki Pohjanheimo, tuottaja Aarre Elo. Sondbyn kylässä kylän lapset haastattelevat Ankia. Ohjelman musiikista vastaavat Pentti Lasanen ja Seppo Paakkunainen.  Ohjelman ensilähetys oli Yle TV1:ssä 6.7.1968.

Viitteet
--------

1. ↑   Ilta-Sanomat 6.7.1968: "Anki laulaa yksinäisyydestä ja sinisestä yöstä." Viitattu 28.10.2020.
2. ↑  Katso-lehti 6.7.1968, Johannes Mattila: "Musiikkiasetelma valokuvaaja Ankista." Viitattu 28.10.2020.
3. ↑  Helsingin Sanomat 6.7.1968: "Tässä tulee Anki." Viitattu 28.10.1968.
4. ↑  Antenni 6.7.1968. Viitattu 28.10.1968
Ilolanpuisto, taustalla Toisen linjan taloja. Puiston leveät käytävät ovat asfalttipäällysteisiä.
Ilolanpuistossa on runsaasti kalliopintaa. Kuva on Castréninkadun suuntaan, Helsingin Kaupunginteatteri häämöttää äärivasemmalla.
**Ilolanpuisto** (ruots. *Ilolaparken*) sijaitsee Kallion kaupunginosassa Helsingissä. Se on rakennettu rinteeseen, joka kohoaa Eläintarhantieltä pohjoiseen kohti Toista linjaa. Lännessä puisto rajautuu Castréninkatuun ja idässä Kallion virastotaloon. Puiston suunnitteli Harald Carstens vuonna 1966. Sen pinta-ala on noin 1,9 hehtaaria ja se nivoutuu saumattomasti yhteen Tarja Halosen puiston kanssa. Puistoalueiden välissä sijaitsee Helsingin Kaupunginteatterin massiivinen rakennuskompleksi. Ilolanpuiston nimi juontuu paikalla sijainneesta Ilola-nimisestä huvilatontista. Ilolanpuiston luoteinen osa on rakennettu leikkipuistoksi.

Ilolanpuisto on osa laajempaa puistoaluetta, joka ulottuu Töölönlahdelta Linjoille. Kallion kaupunginosan lounaisen osan käsittävän alueen puistoja ovat Tarja Halosen puiston lisäksi Tokoinranta ja Linnunlaulu. Etelän suunnassa Ilolanpuistosta avautuu näkymä Eläintarhanlahteen. Castréninkadun luoteispuolella Ilolanpuiston jatkeena on Ilolanlehto (ruots. *Ilolalunden*), joka on noin 0,2 hehtaarin laajuinen puuaidalla rajattu puistikko. Ilolanlehdossa kasvaa muun muassa poimulehteä, särmäkuismaa ja niittynätkelmää.

Suuri osa Ilolanpuistosta on paljasta kalliopintaa, kallioista korkein kohoaa noin kuusitoista metriä merenpinnan yläpuolelle. Puiston alueella oli aikoinaan huviloita, joiden puutarhoista on säilynyt puistopuita. Ilolanpuiston harvinaisiin puulajeihin kuuluu punasaarni. Puistossa kasvaa useita pensaslajeja, joukossa myös harvinaista alppikuusamaa.

Raitioliikenteen kiskot kulkevat Ilolanpuiston vierestä Castréninkatua ja Toista linjaa. Niillä ei kuitenkaan ole säännöllistä raitioliikennettä. Toista linjaa kulkee useita bussilinjoja. Aivan puiston tuntumassa Hakaniemessä kulkee useita raitiolinjoja. Hakaniemen metroaseman sisäänkäynti sijaitsee puiston välittömässä läheisyydessä.

Lähteet
-------

1. ↑  Mistä Kalliossa sijaitseva Ilolan puisto on saanut nimensä? *Kysy.fi*.  17.9.2013.  Arkistoitu 4.9.2017. Viitattu 16.5.2016.
2. 1 2  Palmgren, Tomas: Sörnäisten, Kallion, Alppiharjun, Vallilan ja Hermannin viheraluesuunnitelma 2007–2016 / Ilolanpuisto, s. 81 ja 82 *Hel.fi*.  2007. Viitattu 22.8.2016.
3. ↑  Palmgren, Tomas: Sörnäisten, Kallion, Alppiharjun, Vallilan ja Hermannin viheraluesuunnitelma 2007–2016 / Ilolanlehto, s. 80 *Hel.fi*.  2007. Viitattu 22.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Linnunlaulun alueen ympäristöhistoriallinen selvitys
**Ferdinand Gottlob Schichau** (30. tammikuuta 1814 – 23. tammikuuta 1896) oli saksalainen konetekniikan insinööri ja laivanrakennusyhtiö Schichaun, nykyisen Schichau Seebeckwerftin perustaja.

Elämäkerta
----------

Schichau syntyi Elbingissä, Länsi-Preussissa. Hän opiskeli insinööriksi Berliinissä. Vuonna 1837 hän perusti Schichau-teollisuusyhtiön ja rakennutti telakan Pillauhun (nykyään Kaliningradin Baltijsk). Yritys kasvoi suureksi teolliseksi yhtiöksi, joka valmisti muun muassa höyrykoneita ja vetureita. Myöhemmin yhtiö muutettiin laivanrakennusyhtiöksi. 

Yhtiö sai niin paljon tilauksia, että jouduttiin rakentamaan toinen telakka Danzigiin. Vuonna 1896 Schichau työllisti arviolta 4000 työntekijää  ja Schichaun omaisuudeksi arveltiin 30 miljoonaa Saksan kultamarkkaa. 
Schichau kuoli Elbingissä 23. tammikuuta 1896. Kuoleman jälkeen yhtiön uudeksi johtajaksi tuli Schichaun poikapuoli, Ziese.

Lähteet
-------

1. ↑  Allgemeine Deutsche Biographie Wikisource. Viitattu 6.5.2010. (saksaksi)
2. ↑  Vierhaus, Rudolf: "Deutsche biographische Enzyklopädie", sivu 839. 2007
3. ↑  Elämäkerta *ostdeutsche-biographie.de*. Viitattu 6.5.2010. (saksaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Nemesis** on suomalainen kolmimiehinen elektronista musiikkia soittava yhtye. Yhtyeen perustajajäsenet ovat Ami Hassinen ja Jyrki Kastman, yhtyeen kolmas jäsen Joni Virtanen liittyi yhtyeeseen 2000-luvun alussa. Kokkolalainen Nemesis sai alkunsa jo vuonna 1987 Hassisen ja Kastmanin alkaessa tehdä omaa musiikkia. Nemesistä pidetäänkin yhtenä suomalaisen elektronisen musiikin veteraaneista.

Yhtyeen musiikkia on kuultu Ylen Ykkösen *Avaruusromua*-ohjelmassa. Konserttitilanteissa Nemesistä näkee harvemmin, yhtye keikkailee keskimäärin 1–2 keikkaa vuodessa.

Nemesis julkaisi ensimmäisen albuminsa *Xcelcior* vuonna 1995. Yhtyeen ainoa livealbumi on kolmen cd:n sarja *Live Archive*, jossa on parhaita paloja yhtyeen keikkataltioinneista varhaisista vuosista lähtien vuoteen 2005. Studioalbumi, kahden cd:n *Xtempora*, julkaistiin 2005. Albumi *Gigaherz*, jolla on materiaalia vuosilta 1995–2003, tuotettiin uudelleen ja sille lisättiin muutamia uusia kappaleita vuonna 2006. Uusin studioalbumi, 1:4:9 julkaistiin 2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtyeen viralliset sivut (englanniksi)
* Nemesis Myspacessa (englanniksi)
* Nemesis Discogs-sivustolla (englanniksi)
Laulu ylistää Amsterdamin tulppaaneja.
**Iloinen Amsterdam** (*Tulpen aus Amsterdam*) on Ralf Arnien, Ernst Baderin ja Klaus Günter Neumannin säveltämä ja sanoittama nopea valssi 1950-luvun keskivaiheilta. Suomenkieliset sanat siihen on tehnyt Reino Helismaa nimimerkillä Orvokki Itä. Laulun kertosäe alkaa "Taas on tulppaaneita tulvillaan iloinen Amsterdam...".

Laulu nousi kansainväliseen suosioon vuonna 1956, jolloin sen levytti hollanniksi ja saksaksi belgialainen Jean Walter. Britanniassa se tunnetaan etenkin Max Bygravesin levytyksenä, joka nousi 1958 levymyyntitilaston kolmoseksi. Samana vuonna sen levyttivät Ruotsissa Lars Lönndahl ja Suomessa Ilkka Kotilainen, Seija Lampila, Tuula Siponius ja Olavi Virta. Kaksi vuosikymmentä myöhemmin vuonna 1978 sen levytti Erkki Junkkarinen ja vuonna 1995 Sauli Lehtonen.

Lähteet
-------

1. ↑  "Iloinen Amsterdam", *Suuri toivelaulukirja 9*, s. 130. Toim. Aapeli Vuoristo, 2. painos. Musiikki-Fazer, Suuri suomalainen kirjakerho, 1991.
2. ↑  Tulpaner från Amsterdam Popmusicinfo.com. Viitattu 13.6.2018. (englanniksi)
3. ↑  Hakutulos kappaleelle Iloinen amsterdam Suomen äänitearkisto ry.  Arkistoitu 13.6.2018. Viitattu 12.6.2018.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Tulips from Amsterdam
**Laodamas** oli kreikkalaisessa mytologiassa Eteokleen poika ja Theban kuningas.

Laodamaksen valtaan nousu
-------------------------

Eteokleen, Laodamaksen isän, hallitessa Thebaa hyökkäsivät seitsemän sotapäällikköä häntä vastaan. Tapahtumat olivat saaneet alkunsa Eteokleen veljensä Polyneikeen kanssa tekemästä sopimuksesta, jonka mukaan he hallitsisivat vuorovuosin, mutta Eteokles oli rikkonut sopimuksen kieltäytymällä astumasta alas valtaistuimelta. Tällöin Polyneikes oli kerännyt ystäviään kokoon ja sopinut heidän kanssaan nostavansa itsensä valtaistuimelle voimatoimin. Eteokles onnistui kuitenkin torjumaan hyökkääjät, ja taistelu huipentui kaksinkamppailuun veljesten välillä, jossa he surmasivat toisensa. Tällöin Laodamas oli kuitenkin niin nuori, että Kreon tuli hänelle sijaishallitsijaksi. Lykos kuitenkin murhasi tämän saadakseen valtaistuimen itselleen, mutta Herakleen surmattua Lykoksen pääsi Laodamas lopulta hallitsemaan Thebaa.

Epigonien taistelu
------------------

Laodamaksen hallinnon aikana alkoi uusi sotaretki Thebaa vastaan; epigonit, alkuperäisten hyökkääjien jälkeläiset, hyökkäsivät kostaakseen isiensä kohtalon. Nämä hävittivät ensin kyliä Theban ympärillä, jolloin Laodamas asettui heitä vastaan Glisas-joen luona taistellakseen. Laodamas onnistui tappamaan Aigialeuksen, Adrastoksen pojan, mutta Laodamaksen itsensä surmasi Alkmaion. Toisen version mukaan hän pelastautui thebalaisjoukon kanssa Illyriaan. Tietäjä Teiresias kehotti lähettämään sanansaattajan vihollisten luo ja pakenemaan sillä aikaa. Niin kaupunki jäi argoslaisten käsiin, ja thebalaiset pakenivat Enkheleernien, Kadmokseesta polveutuvan ruhtinassuvun, luo Illyriaan.

Muita samannimisiä hahmoja
--------------------------

* Laodamas, Antenorin ja Theanon poika
* Laodamas, Alkinooksen ja Areten poika

Lähteet
-------

1. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.6.1–8 (engl. käännös).
2. ↑  Herodotos: *Herodotoksen historia* 61 (engl. käännös).
3. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.7.3 (engl. käännös).
4. ↑  Homeros: *Ilias* 6.297–310 (engl. käännös).
5. ↑  Homeros: *Ilias* 15.514–544 (engl. käännös).
6. ↑  Homeros: *Odysseia* 7.168–180 (engl. käännös).

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Lykos** | **Theban kuningas**1200-luku eaa.Kuvitteellinen kronologia | Seuraaja:**Thersandros** |
Juri Ševtšuk 2013
**Juri Ševtšuk** (s. 1957, Magadanin alue, Neuvostoliitto) on venäläinen rockmuusikko ja rockyhtyeen DDT perustaja.

Ševtšukin isä on ukrainalainen ja äiti tataari. Hän syntyi Tyynenmeren rannalla Magadanissa ja opiskeli Baškiirien SNT:ssä Ufassa, jossa myös DDT perustettiin. Hän on myöhemmin asunut Pietarissa.

Ševtšuk vieraili DDT:n kanssa Suomessa 2012. Hänen rocklyriikoitaan ja runojaan on ilmestynyt suomeksi kirjana nimellä *Joka kevät minä kuolen* (Into 2013).

Venäjän hyökättyä Ukrainaan 24. helmikuuta 2022 Ševtšuk sanoi: "Meiltä viedään tulevaisuus. Meitä vedetään kuin pässiä narussa menneisyyteen 1800-, 1700- ja 1600-luvulle. Ihmiset eivät suostu hyväksymään sitä."

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Riku Savonen: Huomenna piti olla toisin – 10 vuotta DDT:n vierailuista Suomessa Suomi-Venäjä-seura 31.3.2022
2. ↑  Prominent Russians join protests against Ukraine war amid 1,800 arrests *The Guardian*.  24.2.2022. Viitattu 3.5.2022. (englanniksi)

Kirjallisuutta
--------------

* *Pietari on rock* (Into 2012)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Nemanja Nedović** (serb. Немања Недовић, s. 16. kesäkuuta 1991 Nova Varoš) on serbialainen koripalloilija.

Ura
---

Nedović pelasi juniorina italialaisessa Ascoli Picenossa. Kauden 2004–2005 hän pelasi KK Zlatarissa, joka oli joukkue Nova Varošissa. Tämän jälkeen hän pelasi myös KK Šampionissa. Vuodesta 2006 lähtien hän edusti KK Crvena Zvezdan juniorijoukkueita. Nedović debytoi seuran edustusjoukkueessa kauden 2008–2009 lopulla. Kesäkuussa 2012 hän siirtyi liettualaiseen BC Lietuvos Rytasiin.

Nedović osallistui vuoden 2013 NBA:n varaustilaisuuteen, jossa Phoenix Suns varasi hänet. Välittömästi tämän jälkeen hänen pelaajaoikeutensa kaupattiin edelleen Golden State Warriorsille. Heinäkuussa 2013 Nedović teki Warriorsin kanssa pelaajasopimuksen.

Lähteet
-------

1. ↑  Nedovic, Nemanja Beo Basket. Viitattu 26.6.2012. (englanniksi)
2. ↑  Nedovic, Nemanja ULEB Eurocup. Viitattu 26.6.2012. (englanniksi)
3. ↑  Lietuvos Rytas inks Nedovic  23.6.2012. Euroliiga. Viitattu 26.6.2012. (englanniksi)
4. ↑  Mahoney, Rob: Nemanja Nedovic selected No. 30 by Warriors in NBA draft  27.6.2013. si.com. Viitattu 28.6.2013. (englanniksi)
5. ↑  Golden State Warriors Sign Nemanja Nedovic to Contract  9.7.2013. nba.com. Viitattu 3.7.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nemanja Nedović** Wikimedia Commonsissa

* Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)

Serbian joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2015
4 Teodosić |
5 Simonović |
6 Kuzmić |
7 Bogdanović |
8 Bjelica |
9 Marković |
10 Kalinić |
11 Nedović |
12 Milosavljević |
13 Raduljica |
14 Erceg |
15 Milutinov |
Valmentaja Đorđević

Serbian joukkue – Kesäolympialaiset 2016
4 Teodosić |
5 Simonović |
7 Bogdanović |
9 Marković |
10 Kalinić |
11 Nedović |
12 Birčević |
13 Raduljica |
14 Jokić |
15 Štimac |
24 Jović |
25 Mačvan |
Valmentaja Đorđević
**Laosin maantiede** kertoo Laosin maantieteeseen liittyvistä asioista. Laos sijaitsee Vietnamin länsipuolella ja Thaimaan koillispuolella. Laosin eteläpuolella on Kambodža ja pohjoispuolella ovat Kiina ja Myanmar.

Pinnanmuodot ja vesistöt
------------------------

Laosin pohjoisosassa on vuoristoja, joiden välissä on syviä rotkoja ja laaksoja. Vuorilla on useita yli 2000 metriä korkeita huippuja ja niiden välissä on yli 1000 metriä merenpinnan yläpuolella olevia ylänköalueita. Ylänköalueisiin kuuluu Xiangkhoang, jossa on historiallinen alue Tran Ninh, jota on kutsuttu Ruukkujen tasangoksi. Tämän ylängön eteläpuolella on maan korkein vuorenhuippu, Phou Bia, joka on 2820 metriä korkea. Vietnamin rajan tuntumassa sijaitsee Annamin vuorijono. Maan eteläosassa on 1700 metriä korkea Bolovensin ylänkö. Pisin Laosin aluella virtaava joki on Mekong.

Ilmasto
-------

Ilmasto on Kaakkois-Aasiassa yleinen kostea ilmasto, jossa sateisuus vaihtelee monsuunikausien ja kuivempien kausien välillä. Viileimmät kuukaudet ovat marraskuusta helmikuulle, jolloin lämpötila on alhaisimmillaan hieman alle 10°C. Lämpötila nousee heti maaliskuulta huomattavasti. Maaliskuun ja toukokuun välisen ajan keskilämpötila on 35°C. Toukokuun ja syyskuun välillä on monsuunisateiden aika.

Luonto
------

Laosin pohjoisosissa kasvaa trooppista sademetsää, eteläosissa monsuuninmetsää. Maassa tavataan myös satoja erilaisia orkideoita ja palmuja. Metsissä elää monipuolinen eläimistö, johon kuuluu lähes 200 nisäkäslajia, saman verran matelijoita ja sammakkoeläimiä sekä noin 700 lintulajia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Marketta Kotilainen: *Maailmalla, Aasia*, s. 80. Weilin+Göös, 2008. ISBN 978-951-0-33474-4.
2. ↑  Laos: Land *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 27.5.2023.
**Laodike III** (m.kreik. Λαοδίκη; k. noin 176 eaa.) oli Seleukidien hallitsijasukuun kuulunut kuningatar ja kuningas Antiokhos III:n puoliso. Hän myös oli ensimmäinen naispuolinen henkilö, jonka ympärille kehittyi vastaavankaltainen hallitsijakultti kuin miespuolisille seleukidihallitsijoille oli tapana.

Kuningattarena
--------------

Laodike III:n asema Seleukidien valtakunnan poliittisessa elämässä oli naiseksi poikkeuksellisen merkittävä. Naituaan Antiokhoksen vuonna 222 eaa. hänestä tuli Seleukidien valtakunnan kuningatar. Vuonna 217 eaa. hän osallistui Antiokhos III:n rinnalla Rhaphian taisteluun, joka käytiin Ptolemaios IV:n joukkoja vastaan. Hän toimi näkyvästi hyväntekijänä myös erilaisissa Seleukidivaltakunnan ja paikallistason hallintojen välisissä hankkeissa. Julkisen toimintansa johdosta hän saavutti näkyvyyttä ja suosiota valtakunnan eri kaupungeissa.

Antiokhos III muodosti vuonna 193 eaa. puolisolleen hallitsijakultin. Kultilla oli virallisesti tunnustettu status ja esimerkiksi omat papittarensa. Laodike III:sta tuli näin ollen ensimmäinen naispuolinen seleukidihallitsija, jolle kyseisenkaltainen kultti perustettiin.

Vuonna 192 eaa. Antiokhos III vaihtoi puolisoaan. Laodike III:n asema valtakunnan politiikassa säilyi kuitenkin tämänkin jälkeen vaikutusvaltaisena, eikä Antiokhos III:n uusi puoliso saanut vastaavankaltaista laajasti vaikutusvaltaista asemaa. Myöhemmin Laodike III:n ja Antiokos III:n yhteisen pojan Seleukos IV Filopatorin perittyä Seleukidivaltakunnan kruunun, toimi Laodike III edelleen hovissa kuningataräidin asemassa.

Sukulaissuhteet
---------------

Laodike III:n vanhemmat olivat Pontoksen kuningas Mithridates II sekä tämän puoliso Laodike, joka oli Seleukidikuningas Antiokhos II:n tytär.

Laodike III oli naimisissa kuningas Antiokhos III:n kanssa vuosina 222 eaa. - 192 eaa. Heidän pojistaan tunnetaan Seleukos IV Filopator ja Antiokhos IV Epifanes, jotka nousivat vuoroillaan Seleukidivaltakunnan hallitsijoiksi. Tyttäristä puolestaan tunnetaan Laodike, josta tuli myöhemmin Seleukidivaltakunnan kuningatarpuoliso sekä Kleopatra, josta tuli Ptolemaios V:n puoliso.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Monica D'Agostini: Laodice (3), Seleucid queen, consort of Antiochus (3) III *Oxford Classical Dictionary*.  7.3.2016. Viitattu 11.4.2023. (englanniksi)
**Joseph Issoufou Conombo** (9. helmikuuta 1917 Combissiri – 20. joulukuuta 2008 Nazougma) oli burkinalainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä vuosina 1978–1980.

Joseph Conombo syntyi maanviljelijän perheeseen. Hän opiskeli William Ponty -koulussa ja valmistui lääkäriksi Dakarin lääketieteellisestä oppilaitoksesta vuonna 1942. Toisen maailmansodan aikana hän palveli lääkärinä Ranskan armeijassa.

Työskennellessään Batién sairaalassa vuonna 1945 Conombo liittyi Union voltaïque -puolueeseen, joka vaati Norsunluurannikon, Ranskan Sudanin ja Nigerin kesken jaetun Ylä-Voltan uudelleen perustamista. Vuonna 1948 hänet valittiin maan edustajaksi Ranskan unionin neuvostoon. Pariisissa Conombo täydensi lääketieteen opintojaan.

Conombo edusti Ylä-Voltaa Ranskan kansalliskokouksessa vuosina 1951–1958. Vuosina 1954–1955 hän toimi Pierre Mendès Francen hallituksen valtiosihteerinä. Conombo oli yksi ensimmäistä afrikkalaisista Ranskan hallituksessa.

Conombo ja Henri Guissou perustivat vuonna 1955 uuden puolueen Parti social pour l’émancipation des masses africaines. Vuonna 1956 se yhtyi Parti démocratique voltaïque’in kanssa Conombon johtamaksi puolueeksi Parti démocratique unifié. Se hajosi Ouezzin Coulibalyn muodostettua hallituksen vuoden 1957 vaalien jälkeen, jolloin Conombo perusti uuden puolueen Groupe solidarité voltaïque.

Ylä-Voltan itsenäistyttyä Conombo toimi Ouagadougoun kaupunginjohtajana vuosina 1960–1965. Vuosina 1966–1968 hän oli Sangoulé Lamizanan sotilashallituksen kansanterveysjohtaja. Conombo pidätettiin vuonna 1969 syytettynä varojen väärinkäytöstä, mutta oikeus vapautti hänet. Vuonna 1971 Conombosta tuli Gérard Ouédraogon hallituksen ulkoministeri, mutta vuonna 1973 hän siirtyi hallituksen hajottaneeseen oppositioon.

Conombo valittiin Union démocratique voltaïque -puolueen johtajana Ylä-Voltan pääministeriksi vuonna 1978. Hänet pidätettiin presidentti Lamizanan kaataneessa vallankaappauksessa vuonna 1980. Thomas Sankaran hallitus armahti hänet vuonna 1984.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Joseph Issoufou Conombo *Assemblée nationale*. Viitattu 5.3.2021. (ranskaksi)
2. ↑  Englebert, Pierre: *Burkina Faso: Unsteady Statehood in West Africa*, s. 30–32. New York & London: Routledge, 2018. ISBN 978-0-8133-3680-0. (ranskaksi)
3. 1 2  McFarland, Daniel Miles & Rupley, Lawrence A.: *Historical Dictionary of Burkina Faso, 2nd edition*, s. 30. Lanham & London: The Scarecrow Press, 1998. ISBN 0-8108-3405-7. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Sycomore

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Guillaume Hoarau** (s. 5. maaliskuuta 1984 Saint-Louis, Réunion) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän edustaa sveitsiläistä Young Boysia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Seurajoukkueura
---------------

Hoarau siirtyi tammikuussa 2008 Paris Saint-Germainiin nelivuotisella sopimuksella. Hänestä maksettiin 500 000 euron siirtokorvaus.

Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 9. elokuuta 2008 ottelussa Monacoa vastaan. Ensimmäisen maalinsa joukkueessa hän teki seuraavalla viikolla, kun joukkue kohtasi Bordeaux'n. Hoaraun debyyttikausi PSG:ssä sujui loistavasti ja hän tehtaili 17 liigamaalia 33 ottelussa. Seuraavilla kausilla Hoarau ei onnistunut debyyttikautensa veroisesti maalitehtailussa, mutta esiintyi kentällä ollessaan edukseen. Hän voitti PSG:n paidassa Coupe de Francen mestaruuden 2010.

Kaudella 2012–2013 Hoaraun peliaika väheni huomattavasti, kun PSG hankki Zlatan Ibrahimovićin ja Ezequeil Lavezzin. Tammikuussa 2013 Hoarau siirtyi PSG:stä Kiinan Superliigaan Dalian Aerbinin joukkueeseen.  Hän pelasi seurassa kauden 2013 ja iski viisi maalia pelaamissaan 23 ottelussa. Tammikuussa 2014 Hoarau palasi Ranskaan tehtyään sopimuksen FC Girondins de Bordeaux'n kanssa.

Saavutukset
-----------

* Coupe de France: 2010
	+ Hopeaa: 2011
* Sveitsin liigamestaruus: 2018, 2019

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Guillaume Hoarau snobe Marseille et signe au PSG Morefoot.com. Viitattu 10.11.2012. (ranskaksi)
3. ↑  Hoarau a signé en Chine
4. ↑  Hoarau est à Bordeaux

Aiheesta muualla
----------------

* Guillaume Hoaraun esittely Paris Saint-Germainin kotisivustolla (ranskaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Tyypillistä eteläboreaalista metsää Ruotsissa
**Eteläboreaalinen vyöhyke** on pohjoisen havumetsävyöhykkeen eteläisin alue. Se rajautuu pohjoisessa karumpaan keskiboreaaliseen vyöhykkeeseen ja etelässä myös sekametsävyöhykkeeksi kutsuttuun lehtimetsäalueeseen lukeutuvaan hemiboreaaliseen vyöhykkeeseen. Eteläboreaalinen vyöhyke kulkee havumetsävyöhykkeessä koko maapallon ympäri. Eteläboreaalisen vyöhykkeen metsät ovat pohjoisempia havumetsävyöhykkeen alavyöhykkeitä monimuotoisempia. Monimuotoisuus näkyy muun muassa hyönteisten, pesivien lintulajien ja putkilokasvien runsaampana määränä. Metsät ovat myös pohjoisempaa tiheämpiä, korkeampia ja nopeakasvuisempia, ja siksi erittäin kannattavia metsätaloudelle, rehevimmät maat on monin paikoin hyödynnetty maanviljelykseen. Kasvukausi 160–175 vrk, haihtuminen PE 465–510 mm.

Esiintyminen
------------

Eteläboreaalisia metsiä kasvaa Ruotsissa, Norjassa, Venäjällä ja Suomessa. Myös Aasiassa, Kiinan pohjoispuolella on eteläboreaalisia metsiä. Alppien rinteiltäkin löytää eteläboreaalisia metsiä. Suomen eteläboreaalisen vyöhykkeen pohjoisraja menee kutakuinkin linjalla Vaasa–Jyväskylän pohjoispuoli–Joensuu, ja eteläraja kulkee linjalla Helsinki–Uusikaupunki, jonka eteläpuolella kasvaa ohuena kaistaleena pitkin lounaisrannikkoa hemiboreaalista kasvillisuutta.

Kasvillisuus
------------

Yleisimmät puulajit ovat metsäkuusi, mänty, haapa, lepät ja koivut. Siperiassa myös pihdat ovat yleisiä. Suomen eteläboreaalisella vyöhykkeellä metsät ovat luonnostaan kuusivaltaisia, mäntyä on vain hieman vähemmän, ja ne kasvavat yleensä siellä missä kuusi ei viihdy. Lehtipuita on noin puolet kuusten määrästä, yleensä koivuja ja haapaa. Ne esiintyvät useimmiten nopeakasvuisina pioneeripuina esimerkiksi kuloaukeilla ja havupuut syrjäyttävät usein ne myöhemmin. Metsätyypeistä tavallisin on tuore kangas, joten tyypillisimmät aluskasvillisuuden muodostajat ovat mustikka ja sammalet. Lehtoja löytyy sieltä täältä, ja niissä voi harvoin kasvaa joitakin alueelle muuten epätyypillisiä puulajeja, kuten euroopanpähkinäpensasta, jalavaa tai metsälehmusta, ja usein joitakin kevätkukkijoita, kuten valkovuokkoa ja keltavuokkoa.

Eteläboreaaliset metsät Pohjois-Amerikassa
------------------------------------------

Tyypillisimpiä puulajeja ovat keltakoivu, amerikanhaapa, mustakuusi, valkokuusi, hemlokit, tuijat ja männyt. Sokerivaahtera ja jotkin tammet kasvavat alueen eteläosissa, lähellä hemiboreaalista vyöhykettä, hieman Suurten järvien pohjoispuolella.
**Guillaume de Sens** tai **William of Sens** (noin 1174–1180) oli ranskalainen rakennusmestari ja arkkitehti, joka oli rakentamassa Sensin katedraalia eli Saint-Étienneä Ranskassa ja Canterburyn tuomiokirkkoa Englannin Canterburyssa.

Guillaume de Sens osallistui vuonna 1140 aloitetun Saint-Étiennen katedraalin rakennustöihin, ja hän tunsi hyvin niin Pariisin Notre-Damen katedraalin kuin Reimsin, Soissonsin, Arrasin ja Cambrain sekä Valenciennen Notre-Dame-la-Granden goottilaiset katedraalit. Guillaume de Sens oli suunnittelemassa ja toteuttamassa Canterburyn katedraalin kuoria ja poikkilaivaa. Vuonna 1177 hän kuitenkin putosi rakennustelineiltä ja loukkaantui pahasti. Tämän jälkeen katedraalin rakennustöitä johti William the Englishman.

Guillaume de Sens toi Englantiin kaksi uutta tyylipiirrettä. Hän käytti pylväissä tummaa Purbeckin marmoria, joka loi vahvan kontrastin seinien Caenista tuotetulle vaalealle kalkkikivelle. Toinen uutuus oli kuusiruoteinen holvi. Kummatkin tyylipiirteet omaksuttiin Canterburystä myös muihin Englannin kirkkoihin.

Lähteet
-------

* Curl, James Stevens: Dictionary of architecture. Oxford University Press 1999. ISBN 0-19-210006-8

### Viitteet

1. 1 2 3  Curl 1999, s. 606


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |

 |
**Etelä-Suomen viestipataljoona** (*ESVP*, joskus (*E-SVP*) on vuonna 1985 perustettu viestijoukkojen joukkoyksikkö, joka sijaitsee Riihimäen varuskunta-alueella. Se muodostui kun Viestirykmentti organisoitiin uudelleen alistamalla hallinnollisesti sille Sähköteknillinen koulu ja Viestikoulu. 

Näin aikaisemman Viestirykmentin toiminnot määrättiin perustettavan Etelä-Suomen viestipataljoonan tehtäväksi. Vuonna 2003 Etelä-Suomen viestipataljoona sai tehtäväkseen tietoliikenneasentajien kouluttamisen, koska yhdistetty Viesti- ja sähkötekninen koulu lopetti varusmieskoulutuksen.

Organisaatio
------------

* Esikunta (E/ESVP)
* Esikuntakomppania (EK)
* 1. viestikomppania (1. VK)
* 1. ja 2. elso-komppania (1. ja 2. ElsoK)
* Aliupseerikoulu (AuK)

Varusmieskoulutus
-----------------

* Esikuntakomppania kouluttaa sotilasautonkuljettajia, lääkintämiehiä, sotilaspoliiseja sekä yleisen huollon henkilöstöä.
* 1. viestikomppania kouluttaa alueellisia viestijoukkoja
* 1. ja 2. elsokomppania kouluttavat elektronisen sodankäynnin joukkoja
* Aliupseerikoulu kouluttaa viestiaselajin ryhmänjohtajia, tietoliikenneasentajia sekä elektroniikkahuollon asentaja-aliupseereita

Komentajia
----------

* everstiluutnantti Jari Reponen, 1.1.2011–31.12.2014
* everstiluutnantti Harri Suni, 1.1.2008–31.12.2010
* everstiluutnantti Yrjö Sairanen, 1.10.2004–31.12.2007
* everstiluutnantti Veli-Pekka Luukkonen, 1.1.2001–30.9.2004
* everstiluutnantti Risto Mäkelä, 1.12.1997–31.12.2000
* everstiluutnantti Ilkka Tuominen, 1.2.1993–30.11.1997
* everstiluutnantti Tapio Tanner, 1.9.1988–31.1.1993
* everstiluutnantti Reino Mäkelä, 1.9.1985–31.8.1988

Suomen puolustusvoimien rauhanajan viestijoukot toisen maailmansodan jälkeen
**1. Erillinen Viestikomppania** (1952 Riihimäki, 1953 Oulu) | **2. Erillinen Viestikomppania** (1952 Riihimäki, 1961 4. Erillinen Viestikomppania Riihimäki) | **2. Erillinen Viestikomppania (uusi)** (1961 Riihimäki, 1963–1994 Turku) | **3. Erillinen Viestikomppania** (1961 Kouvola, 1979–1997 Mikkeli) | **4. Erillinen Viestikomppania** (Hämeenlinna, 1976 Keuruu Keski-Suomen Viestipataljoona) | **5. Erillinen Viestikomppania** (Keuruu, 1976 Keski-Suomen Viestipataljoona) | **Etelä-Suomen Viestipataljoona** (1985 Riihimäki) | **Ilmavoimien Viestipataljoona** | **Itä-Suomen Viestipataljoona** (1988) Valkeala, 1976–1988 Keski-Suomen Viestipataljoona) | **Keski-Suomen Viestipataljoona** (1976 Keuruu, 1998 Valkeala Itä-Suomen Viestipataljoona | **Panssariprikaatin Viestikomppania** (1967 Hämeenlinna) | **Panssariprikaatin Viestipataljoona** (1988 Hämeenlinna) | **Pohjois-Suomen Viestipataljoona (1989 Oulu, Kajaani)**| **Reserviupseerikoulun viestikomppania** (Hamina) | **Sähköteknillinen koulu** (1948, Riihimäki) | **Viesti- ja Sähkötekninen Koulu** (2003, Riihimäki, **Viestikoulu**, 2009 Riihimäki), | **Viestikoulu** (1976, Riihimäki) | **Viestirykmentti**
| "Ilomantsi"Juice Leskinen Slamfonia |
| --- |
| Singlen "Ilomantsi" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  B-puoli | "Syys" |
|  Julkaistu | 1981 |
|  Formaatti | 7″ vinyyli |
|  Tyylilaji | suomirock |
|  Kesto | 02.57 |
|  Levy-yhtiö | Johanna Kustannus |
| Listasijoitukset |
| Suomi 13. (maaliskuu 1981) |
| Juice Leskinen Slamin muut singlet |
| "Mussolini, perusdiini"1981 | "Ilomantsi"1981 | "Kettusen Pekka ja Happosen Marja"1981 |

**Ilomantsi** on Juice Leskisen säveltämä ja sanoittama kappale, joka ilmestyi singlenä vuonna 1981. Sen B-puolena oli kappale "Syys" *Ajan henki* -albumilta.

Singlellä "Ilomantsin" esittäjäksi on merkitty *Juice Leskinen Slamfonia*. Siinä soittaa Juice Leskinen Slam eli Juice Leskinen (laulu), Eero "Safka" Pekkonen (taustalaulu), Ila Loueranta (taustalaulu), Jari Yliaho (akustinen kitara ja taustalaulu), Hannu Tervaharju (basso ja taustalaulu) ja Kari Peltonen (rummut). Lisäksi kappaleessa soittavat Anssi Tikanmäki (piano, jousisyntetisaattori ja efektiäänet), Ismo Alanko (taustalaulu), Raimo Korhonen (trumpetti), Mircea Stan (pasuuna) ja Pentti Lahti (alttosaksofoni).

Kappaleen on sovittanut Anssi Tikanmäki, josta tuli myöhemmin Leskisen pitkäaikainen yhteistyökumppani Grand Slamissa. Sovituksessa on satiirisia elementtejä, kuten kurlausta ja ikkunaruudun, revolverin ja ämpärin soittamista. Sanoitus viittaa muun muassa Ilomantsissa tehtyihin vesakkomyrkytyksiin. Leskiselle tyypillisenä monimerkityksellisyytenä kappaleessa otetaan ilmeisesti kantaa myös oluen mainostamiseen säkeissä "Ilomantsi on Karjalan A, sitä kyllä on syytä mainostaa".

"Ilomantsi" oli mukana Suomen euroviisukarsinnoissa, mutta se jäi neljänneksi ja Suomea edustamaan valittiin Riki Sorsan "Reggae OK".

Kappaleet
---------

A-puoli
1. Juice Leskinen Slamfonia: Ilomantsi – 2.57

B-puoli
1. 
2. Syys

Lähteet
-------

1. ↑  Listalevyt: Juice Leskinen
2. 1 2 3  *Juice Leskinen. Syksyn sävel. Kaikki singlet 1974–2004*. CD-boksin liite. Johanna Kustannus, 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Ylen Elävä arkisto – Juice Leskinen: Ilomantsi
**Lárissos** (kreik. Λάρισσος, myös *Larissós*, Λαρισσός tai *Riolítiko*, Ριολίτικο), antiikin **Laris(s)os** (m.kreik. Λάρισ(σ)ος lat. *Laris(s)us*), on joki, joka virtaa Akhaiassa Peloponnesoksen niemimaan luoteisosassa Kreikassa. Sen pituus on noin 19,5 kilometriä. Joki saa alkunsa Móvri-vuorilta. Se kulkee Kotýchin ja Strofylián kosteikkojen kansallispuistossa Prókopoksen järvilaguunin ja Strofylián metsän läpi ja laskee Joonianmereen lähellä Kalógrian kylää.

Antiikin aikana joki toimi Akhaian ja Eliin rajana. Sen lähellä sijaitsi Dymen kaupunki. Sen varrella sijaitsee myös Teíchos Dymaíonina tunnettu pronssikautisen kohteen arkeologinen alue. Nykyisin Dytikí Achaḯan kunnan osa Lárissoksen kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, on saanut nimensä joesta.

* Jokea lähellä Strofylián metsää.Jokea lähellä Strofylián metsää.
* Joki lähellä sen suuta Kalógrian rannassa.Joki lähellä sen suuta Kalógrian rannassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Λαρισσός ποταμός *gym-k-achaias.ach.sch.gr*. Viitattu 3.9.2018.
2. 1 2  Smith, William: "Achaia", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Pausanias: *Kreikan kuvaus* 6.26.10.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lárissos** Wikimedia Commonsissa
Joseph Berchtold
**Joseph Berchtold** (6. maaliskuuta 1897 Ingolstadt, Saksa – 23. elokuuta 1962 Herrsching am Ammersee, Saksa) oli ensimmäinen Reichsführer-SS, SA-joukkojen kenraali ja Saksan parlamentin Reichstagin jäsen natsi-Saksan aikana.

Berchtold kävi koulunsa Münchenissä. Keväällä 1915 hän astui rintamapalvelukseen ensimmäisen maailmansodan länsirintamalle. Hän palasi sodasta reservinluutnanttina ja aloitti ekonomiopinnot yliopistossa. Hän työskenteli journalistina ja vuodesta 1923 piti tupakkakauppaa Münchenissä.

Helmikuussa 1920 Berchtold liittyi Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen jäsennumerolla 750. Seuraavan vuoden alussa hänet valittiin puolueen kassanhoitajaksi. Hän liittyi myös Ernst Röhmin SA-joukkoihin ja eteni SA-komppanianpäälliköksi 1923.

Adolf Hitler halusi Berchtoldin pienen henkivartiokaartinsa *Stosstrupps Adolf Hitleriin*. Kaartista muodostui myöhemmin SS. Berchtold osallistui oluttupavallankaappaukseen, jonka epäonnistuttua pakeni Tiroliin, Itävaltaan. Münchenissä hänet tuomittiin poissaolevana vankeuteen. 

Pölyn laskeuduttua Berchtold palasi Saksaan 1926 ja otti haltuunsa Münchenin SA:n sekä SS:n johdon Julius Schreckiltä, mutta jo seuraavana vuonna Erhard Heiden otti hänen tehtävänsä SS:n johdossa. Vuodesta 1927 Berchtold työskenteli pääasiallisesti kansallissosialistisen puolueen journalistina ja propagandistina. Seuraavan vuonna hän perusti lehden *Der SA-Mann*, jonka päätoimittajana hän toimi vuoteen 1938 saakka. Vuodesta 1936 hän oli Reichstagin jäsen.

Toisen maailmansodan jälkeen liittoutuneet vangitsivat Berchtoldin, mutta hänet vapautettiin suhteellisen lyhyen ajan kuluttua. Berchtold kuoli Baijerissa 1962.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Emulgointiaine** on elintarvikkeissa käytetty lisäaine, joka muuttaa elintarvikkeen koostumusta eli tekstuuria. 

Emulgointiaine on ns. pinta-aktiivinen aine, jolla on kyky vähentää pintajännitystä kahden keskenään sekoittumattoman aineen välillä. Emulgointiaineen avulla toisen aineen pienet pisarat saadaan jakautumaan toiseen aineeseen pysyvästi. Jos molemmat ainesosat ovat nesteitä, esimerkiksi öljyä ja vettä, lopputulosta kutsutaan emulsioksi. Maito on esimerkki emulsiosta, jossa rasva on jakautunut veteen. Emulgointiaineita voidaan myös käyttää kun halutaan vaikuttaa elintarvikkeen jähmeyteen, ulkonäköön, rakenteeseen, suutuntumaan jne. Emulgointiaineiden avulla elintarvikkeessa pystytään säilyttämään nämä ominaisuudet kuljetuksen ja varastoinnin aikana. Emulgointiaineita on luonnostaan useissa elintarvikkeissa ja niitä valmistetaankin luonnollisista lähteistä. Emulgointiaineita tehdään syötävistä rasvoista, jotka voivat olla eläinperäisiä. Esimerkiksi sian rasvoja saatetaan käyttää. Osa emulgointiaineista on synteettisiä tai puolisynteettisiä. 

Emulgointiaineet merkitään elintarvikepakkauksiin E-koodeilla, kuten: E 471 (rasvahappojen mono- ja diglyseridit), E 322 (lesitiini).

Esimerkiksi soijalesitiini on elintarvikkeissa usein käytetty emulgointiaine.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
*
**Joseph Batangdon** (s. 29. heinäkuuta 1978) on kamerunilainen pikajuoksija, jonka päämatka on 200 metrin juoksu.

Batangdon karsiutui Sevillan MM-kisoissa 1999 200 metrin juoksun toisissa alkuerissä ajalla 20,70. Seuraavana vuonna hän karsiutui Sydneyn olympialaisissa 100 metrin juoksun alkuerissä ajalla 10,45 ja 200 metrin alkuerissä. Vuonna 2001 hän putosi Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa matkan välierissä ja Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa välierissä ajalla 20,66. Vuonna 2002 Batangdon sijoittui Kansainyhteisön kisoissa seitsemänneksi. Seuraavana vuonna hän voitti MM-hopeaa Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa.

Batangdon juoksi Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 200 metrillä neljänneksi. Myöhemmin samana vuonna hän voitti matkan Afrikan-mestaruuden ajalla 20,46, mutta karsiutui Ateenan olympialaisissa alkuerissä. Kauden lopussa hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa seitsemäs. Seuraavana vuonna hän voitti Ranskan sisäratojen mestaruuden ja karsiutui Helsingin MM-kisoissa toisissa alkuerissä.

Batangdon pitää hallussaan Kamerunin ennätyksiä 100 ja 200 metrin matkoilla.

Ennätykset
----------

* 100 metrin juoksu: 10,19 (2002)
* 200 metrin juoksu: 20,31 (1999)
* 300 metrin juoksu: 32,44 (2000)
* 400 metrin juoksu: 46,50 (1996)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Joseph Batangdon Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑  CMR - Seniors outdoor


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee Kotkassa ilmestynyttä lehteä, sanan muita merkityksiä löytyy täsmennyssivulta.*
Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
**Etelä-Suomi** oli Kotkassa vuosina 1902–1988 ilmestynyt sanomalehti.

Vanhasuomalainen *Etelä-Suomi* perustettiin *Kotkan Sanomien* jouduttua perustuslaillisten haltuun. Se julkaisijana toimi aluksi *Kotkan Sanomista* erotettu K. N. Rantakari. Lehti sai nopeasti kannatusta maaseudulla ja työväestön keskuudessa varsinkin sen jälkeen kun kenraalikuvernööri Bobrikov oli vuonna 1903 estänyt kilpailijan ilmestymisen. *Etelä-Suomi* kärsi kuitenkin perustuslaillisten ilmoitusboikotista ja alkuvaiheessa se jouduttiin painamaan Mikkelissä. Vuonna 1905 se sai kilpailijakseen sosiaalidemokraattisen *Eteenpäin*-lehden. Tappiollisen *Etelä-Suomen* osti vuonna 1909 kirjapainonjohtaja Heikki Markkanen, joka myi sen vuonna 1915 päätoimittaja Heikki Lehmuksen johtamalle yhtiölle. Oman kirjapainon lehti sai vuonna 1934 kannattamattomana lopetetulta *Kymenlaakson Sanomilta*. Paino tuhoutui kesän 1941 pommituksessa, minkä jälkeen lehteä jouduttiin lähes vuoden ajan painamaan Lahdessa.

Puoluekentän jakaantuessa vuosina 1918–1919 lehdestä tuli kokoomuksen äänenkannattaja. Se oli välillä hyvinkin oikeistolainen, mutta julistautui viimein talvella 1964 puolueista riippumattomaksi. Seuraavina vuosikymmeninä *Etelä-Suomi* kilpaili ankarasti sosiaalidemokraattista puoluelinjaa väljentäneen *Eteenpäin*-lehden kanssa. Kilpailija saavutti suuremman levikin, mutta Kotkassa ja sen lähikunnissa *Etelä-Suomen* kattavuus oli parempi. Vuonna 1984 lehti siirtyi *Kouvolan Sanomien* kustannusyhtiön omistukseen. Vuonna 1988 se yhdistettiin *Eteenpäin*-lehden kanssa *Kotkan Sanomiksi*.

*Etelä-Suomi* ilmestyi aluksi kolmesti, vuodesta 1951 lähtien kuudesti ja vuodesta 1980 seitsemästi viikossa. Sen levikki oli 4 100 kappaletta vuonna 1904, 12 800 vuonna 1957 ja hieman yli 18 000 vuonna 1985.

Päätoimittajat
--------------

Lehden päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät sen 86-vuotisen historian aikana seuraavat henkilöt:

* Kaarlo Nestori Rantakari 1903–1905
* Frans Mikael Pitkäniemi 1905–1906
* Kaarlo Emil Soidinsalo 1906
* Matti Keränen 1907–1909
* Nuutti Vuorisalo 1909
* Arvo Vuori 1909–1911
* Heikki Markkanen 1911–1914
* Armas Saastamoinen 1914–1915
* Eino Havas 1915
* Heikki Lehmus 1915–1939
* Jussi Virtanen vastaava toimittaja 1939–1941
* Ester Kankkunen 1941–1942
* Toivo Rasilainen 1943
* Ville Sederholm 1943
* Lauri Arlo 1943–1946
* Kaarlo V. Pitkänen 1946–1951
* Oskari Suomela 1951–1958
* Risto O. Koskinen 1958–1984
* Kalervo Lindström 1984–
* Matti Laitinen vastaava 1984–.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23  *Suomen lehdistön historia 5: Hakuteos Aamulehti – Kotka Nyheter*, s. 72–74. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-239-1.
2. ↑  Ala-Kiiskilä, Antero: Rakennemuutos tuli lehtitaloihin *Kymen Sanomat*.  1.11.2008.  Arkistoitu 19.4.2016. Viitattu 3.4.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* *Etelä-Suomi* digitoituna kansalliskirjastossa
* Sanomalehti Osakeyhtiö Kotkan yhtiöhistoriaa porssitieto.fi