recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ahveniston koulun liikuntarakennus (vasemmalla) ja päärakennus (oikealla)
**Ahveniston koulu** (nyk. Myllymäen koulu) on Hämeenlinnan Ahveniston kaupunginosassa, osoitteessa Turuntie 33, toiminut luokkien 7-9 yläkoulu. Koulu koostui kolmesta eri rakennuksesta.

Syyslukukauden 2016 alusta lähtien Ahveniston koulu ja Nummen koulu muodostivat uuden Nummen yhtenäiskoulun. Ahveniston koulusta tuli Nummen yhtenäiskoulun Ahveniston yksikkö, jossa esimerkiksi lukuvuonna 2017-2018 järjestettiin opetusta luokka-asteille 4-9. Vanha Nummen koulu purettiin vuonna 2015, ja vuosina 2016-2018 tilalle rakennettiin uudisrakennus. Elokuussa 2018 yhtenäiskoulu aloitti koulun uudessa Nummikeskuksessa, jolloin yläkoulu luopui sisäilmaongelmista kärsineistä Ahveniston koulurakennuksista.

Ahveniston koulun kentällä oli vuosina 2014-2018 Nummen väistökoulu, jossa opiskelivat Nummen koulun luokat 4-6.

Nykyään osia rakennusryhmästä on poistettu käytöstä sisäilmaongelmien vuoksi.

Historia
--------

Poltinahon koulu, myöhemmin Ahveniston koulu, rakennettiin useassa vaiheessa vuosien 1959 ja 2007 välisenä aikana. Vuosina 1959-1963 rakennettiin koulun luokkatiloja ja liikuntasali. Vuonna 1968 valmistui lisärakennus, jossa oli uusia luokkatiloja. Uudet teknisen työn tilat valmistuivat vuonna 1986.
 Rakennusten suunnitelmat teki Hämeenlinnan silloinen kaupunginarkkitehti Olavi Sahlberg. Koulurakennuksia kunnostettiin useassa vaiheessa. Vuosina 2003-2007 tehdyssä peruskorjauksessa muun muassa kaksi vanhaa pitkänomaista rakennusta yhdistettiin uudisrakennuksella ja rakennettiin uusi kuvataiteen luokka. Uuteen rakennukseen tuli tilat koulun kirjastolle, ruokasalin laajennukselle ja juhlasalille näyttämöineen.

Vuonna 2020 rakennuksessa aloitti visuaalisten taiteiden koulu Aimo, ja myöhemmin samana vuonna sen ohelle rakennukseen tulivat Myllymäen koulun väistötilat.

Lähteet
-------

1. ↑  Hämeenlinnan karttapalvelu (Aluejaot-kohdasta tehdään valinta *Kaupunginosat* ja Kunnallisia palveluja-kohdasta valinta *Koulut ja nuorisotilat – Perusopetus 1–6 ja Perusopetus 7–9*. Osoitekenttäänkirjoitetaan Turuntie 33, ja kartta kohdistetaan tänne) Hämeenlinnan kaupunki, hameenlinna.fi. Viitattu 12.7.2018.
2. 1 2  Nummen yhtenäiskoulu Hämeenlinnan kaupunki, hameenlinna.fi. Viitattu 11.7.2018.
3. ↑  Nummikeskus rakennuksenaArkistoitu kopio Hämeenlinnan kaupunki, hameenlinna.fi.  Arkistoitu 12.7.2018. Viitattu 12.7.2018.
4. ↑  Sisäilmaongelmaisesta Ahveniston koulusta hävitetään muutossa paljon tavaraa, koska se voi olla tärveltynyttäArkistoitu kopio  1.6.2018. Hämeen Sanomat, hameensanomat.fi.  Arkistoitu 12.7.2018. Viitattu 12.7.2018.
5. 1 2  Ahveniston koulun peruskorjaus jatkuu marraskuussaArkistoitu kopio  9.9.2005. Hämeen Sanomat, hameensanomat.fi.  Arkistoitu 12.7.2018. Viitattu 12.7.2018.
6. ↑  Ahveniston koulu väistää kolmannen kerranArkistoitu kopio  9.2.2007. Hämeen Sanomat, hameensanomat.fi.  Arkistoitu 12.7.2018. Viitattu 12.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Ahveniston koulu (facebook.com)
**BMW 8-sarjan Gran Coupé** (**G16**) on BMW:n vuodesta 2019 lähtien valmistama edustusluokan neliovinen coupé-korinen automalli, joka korvasi 6-sarjan Gran Coupén. Sen rinnakkaismallit ovat 8-sarjan kaksiovinen coupé (G15) ja cabriolet (G14).

8-sarjan Gran Coupé esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2019. Kaksioviseen verrattuna se on 239 millimetriä pidempi kokonaispituudeltaan ja 201 millimetriä akseliväliltään. Korkeutta on 66 millimetriä ja leveyttä 30 millimetriä enemmän. Bensiinimalleina ovat 840i kuusisylinterisellä 3,0-litraisella (335 hv) moottorilla sekä M850i, jossa on 4,4-litrainen V8 (523 hv) ja neliveto. Dieselmallina on 840d kuusisylinterisellä 3,0-litraisella (316 hv) moottorilla. Kaikkien moottorien yhteydessä on kahdeksanportainen automaattivaihteisto.

BMW M8 Gran Coupé
Los Angelesin autonäyttelyssä marraskuussa 2019 esiteltiin malliston huipulle M8, jossa 4,4-litraisen V8-moottorin teho on nostettu 600 hevosvoimaan. M8 Competition -versiossa teholukema on 625 hevosvoimaa. Alkuvaiheessa saatavilla on First Edition -erikoismalli, jota valmistetaan 400 kappaleen rajoitettu erä. Mallissa on "Aurora Diamond Green" -erikoismetalliväri ja kirkkaankeltaiset laser-ajovalot.

Lähteet
-------

1. ↑  New BMW 8 Series Gran Coupé makes first public appearance *Autocar*.  10.9.2019. Viitattu 17.12.2019. (englanniksi)
2. ↑  2020 BMW M8 Gran Coupe Enters Production In Time For LA World Premiere *Carscoops*.  18.11.2019. Viitattu 20.12.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **BMW 8-sarjan Gran Coupé** Wikimedia Commonsissa
Sedan-korinen BMW 700.
**BMW 700** (E107) on takamoottorinen auto, jota valmistettiin vuosina 1959–1965. Sen rakenne perustui aiemman BMW 600 -mallin pidennettyyn alustaan. BMW 700 -autoa valmistettiin 188 211 yksilöä. Malli oli pienikokoinen neljän hengen auto, sen kaksisylinterinen bokserimoottori sijaitsi takana ja iskutilavuus oli 697 kuutiosenttimetriä. Tehoa auton eri malleissa oli 22–30 kW (30–40 hv), RS-kilpaversiossa 52 kW. Moottori perustui vuonna 1921 esiteltyyn moottoripyörän moottoriin.

Coupé-korinen BMW 700.
Pieni BMW 700 myi hyvin ja pelasti yhtiön kriisistä. BMW 700 -autoa käytettiin paljon autourheilussa, jossa se menestyi hyvin. Autossa kiitettiin ulkonäköä, mutta kovissa olosuhteissa sen moottori saattoi kulua yllättävän nopeasti.

Avomallinen BMW 700.
Suomessa myytiin viitisensataa BMW 700 -autoa vuosina 1963–1965. BMW 700 -autoa valmistettiin Saksassa ja lisäksi koottiin lisenssillä Italiassa, Argentiinassa, Belgiassa, Irlannissa ja Jugoslaviassa. Myös Suomessa parkanolainen Mekes Oy suunnitteli auton kokoonpanoa vuonna 1965, onnistumatta.

Lähteet
-------

* *Mobilisti*-lehti 7/2007: BMW 700 – pelastaja, joka haluttiin unohtaa

### Viitteet

1. ↑  *Mobilisti* 5/2004, s. 90.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **BMW 700** Wikimedia Commonsissa
**Great Andamanese** (kirjaimellisesti "suurandamaanit", hindiksi अण्डमानी) on englanninkielinen yhteisnimitys toisiinsa liittyville alkuperäisheimoille tai ryhmille, jotka elivät Great Andamanin saaristossa eli Andamaanien suurimmilla saarilla. Heimoja yhdisti samankaltainen heimokulttuuri ja toisilleen sukua olevat kielet. Kielitieteilijät jakavat Great Andamanesen kieliryhmän kymmeneen kieleen tai murteeseen: aka-bea, akar-bale, aka-kede, aka-kol, a-pucikwar, oko-juwoi, aka-cari, aka-kora, aka-jeru, aka-bo.

Brittien saapuessa Andamaaneille heimolaisia oli yli 5 000. Nykyään Great Andamanese -ryhmään kuuluu Survival Internationalin mukaan 53 ihmistä. VOGA:n raportissa (päivätty 13.1.2006) luetellaan 50 ihmistä ja neljä ulkopuolelta yhteisöön muuttanutta. Jäljelle jääneet heimolaiset asuvat nykyisin pienellä Strait Islandilla. Heimolaisista enää muutama osaa puhua Great Andamanese -heimon omaa kieltä.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Great Andamanese Survival International.  Arkistoitu 26.12.2008. Viitattu 26.11.2008. (englanniksi)
2. ↑  Language Family Trees: Andamanese *Ethnologue: Languages of the World*. SIL International. Viitattu 26.11.2008.
3. ↑  The Great Andamanese Community (as on 13th Jan 2006) Vanishing Voices of the Great Andamanese (VOGA).  Arkistoitu 8.2.2010. Viitattu 26.11.2008. (englanniksi)
4. ↑  Arnab Pratim Dutta: A language that only Great Andamanese speak Society for Environmental Communications. Viitattu 26.11.2008. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Vanishing Voices of the Great Andamanese (VOGA), professori Anvita Abbin (Jawaharlal Nehrun yliopisto, New Delhi) johtaman projektin aineisto
**Greater Underwater Propulsion Power Program** (**GUPPY**) oli Yhdysvaltain laivaston toisen maailmansodan jälkeen aloittama ohjelma, jonka tarkoituksena oli parantaa sukellusveneiden nopeutta pinnan alla, ohjattavuutta ja toimintamatkaa. Lyhenteen lopussa oleva Y-kirjain lisättiin vain ääntämisteknisistä syistä.

Laivasto aloitti ohjelman, jossa analysoitiin sotasaaliina saatuja Saksan laivaston tyypin XXI sukellusveneitä *U-2513* ja *U-3008*. Tulokset johtivat neljään erilliseen tavoitteeseen, jotka olivat akustojen tehon lisääminen, sukellusveneiden virtaviivaistaminen, snorkkelien käyttöönotto ja tulenjohtojärjestelmän parantaminen. Laivasto keskittyi uuden alusluokan suunnitteluun, mutta hankintatoimisto uskoi tavoitteisiin päästävän olemassaolevien Gato-, Balao- ja Tench-luokkien alusten modernisoinnilla. Kesäkuussa 1946 laivaston operaatiopäällikkö hyväksyi GUPPY-projektin. Alun kahden aluksen muutostyöt Portsmouthin laivastontelakalla kasvoi useaksi erilaiseksi muutosohjelmaksi. Muutostyöt tuottivat seitsemän erilaista versiota, jotka olivat: GUPPY I, GUPPY II, GUPPY IA, Fleet Snorkel, GUPPY IIA, GUPPY IB ja GUPPY III. Osa aluksi muutetuista aluksista koki useampia erilaisia versioita hankkeen edetessä.

GUPPY I
-------

GUPPY II
--------

GUPPY IA
--------

Hankintatoimisto määritti vuoden 1951 GUPPY IA (SCB 47A) ohjelman GUPPY II:n edullisemmaksi vaihtoehdoksi. Ohjelma sisälsi pääosan GUPPY II:n parannuksista, mutta siitä puuttui akuston muutos ja siihen liittyvät laajat sisätilamuutokset. Aluksille asenneetiin tehokkaammat Sargo II -akut, jotka oli kehitetty halvemmiksi vaihtoehdoiksi tarjoten kuitenkin lähes saman tehon. Sargo II -akkujen kestoikä oli myös parempi kuin GUPPY-akkujen mutta heikompi kuiten alkuperäisten Sargo-akkujen. Kaikuhuonetilat sijoitettiin uudelleen etummaiseen torpedohuoneeseen makuutilojen alapuolelle.

Muutostyöt tehtiin seuraaville aluksille:

* *USS Becuna*
* *USS Blackfin*
* *USS Caiman*, Turkin laivaston TCG Tumlupinar (S339)
* *USS Blenny*
* *USS Chivo*, Argentiinan laivaston ARA Santiago del Estero (S-22)
* *USS Chopper*
* *USS Atule*, Perun laivaston BAP Pacocha (SS-48)
* *USS Sea Poacher*, Perun laivaston BAP La Pedrera (SS-49)
* *USS Sea Robin*
* *USS Tench*

Fleet Snorkel
-------------

GUPPY IIA
---------

Vuosina 1952-1954 toteutettu GUPPY IIA (SCB 47C) oli GUPPY IA -ohjelman kaltainen.

GUPPY IB
--------

GUPPY IB oli ainoastaan termi, joka kuvasi rajoitettua päivitystä neljälle Nato-maiden laivastoille luovutettavalle alukselle. Aluksiin asennettiin snorkkeli ja ne vastasivat GUPPY IA päivitystä ilman kaikuluotaimen vaihtoa, tulenjohtojärjestelmän modernisointia tai ESM-järjestelmää.

Alukset olivat:

* *USS Barb*, Italian laivaston *Enrico Tazzoli* (S511)
* *USS Dace*, Italian laivaston *Leonardo da Vinci* (S510)
* *USS Hawkbill*, Alankomaiden laivaston *Hr. Ms. Zeeleeuw* (S803)
* *USS Icefish*, Alankomaiden laivaston *Hr. Ms. Walrus* (S802)

GUPPY III
---------

{

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Greater Underwater Propulsion Power Program
**Berežki** (ven. Бережки́) on kylä ja maalaiskunta Leningradin alueen Olhavan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Olhavanjoen itärannalla 20 kilometriä Olhavan kaupungista etelään. Kunnan pinta-ala on 405 neliökilometriä. Kunnassa on 1 600 asukasta (vuonna 2009), joista 1 200 asuu Berežkin kylässä.

Kunta rajoittuu pohjoisessa Olhavan kaupunkiin, idässä Usadištšen kuntaan, etelässä Kirišin piiriin ja lännessä Olhavanjokea pitkin Vyndin Ostrovin kuntaan. Sen kautta kulkee Uuden-Laatokan ja Zujevon välinen maantie. Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu Volhovin taajama ja 18 kylää: Blitovo, Bratovištše, Gnilka, Hotutša, Kamenka, Kirillovka, Moisejevo, Panevo, Prusynja, Prusynskaja Gorka, Tšernorutšje, Uljaševo, Veltsa, Zadnevo, Zamošje, Zaovražje, Zaporožje ja Zaretšje.

Tärkein työnantaja on maatalousyritys Zaretšje. Sen lisäksi kunnassa toimii Gazpromin kaasuputkilaitos ja metsätalous. Palveluihin kuuluvat Berežkin lastentarha, koulu, kulttuuritalo, ensiapuasema ja posti.

Aiheesta muualla
----------------

* Berežkin kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Berežkin kunta Olhavan piirin sivustolla (venäjäksi)
**Kaisa Maria Olkkonen** (27. toukokuuta 1964) on suomalainen hallitusammattilainen ja yritysjohtaja. Hän toimii useiden suomalaisten yritysten ja yhteisöjen hallituksissa. Vuodesta 2016 lähtien Olkkonen on ollut Cargotecin hallituksen jäsen. Enfon hallitukseen hän on kuulunut vuodesta 2016 lukien ja vuodesta 2020 hän on toiminut yhtiön hallituksen puheenjohtajana. Lisäksi hän on John Nurmisen Säätiön hallituksen puheenjohtaja ja Fintraffic Lennonvarmistuksen hallituksen jäsen. Olkkonen nimitettiin vuonna 2020 johtamaan Suomen valtion aineettomien oikeuksien (IPR) strategian ohjausryhmää.

Olkkonen oli SSH Communications Securityn toimitusjohtaja vuosina 2017–2020. Vuosina 1999–2016 hän oli Nokian palveluksessa, toimien viimeksi yhtiön edunvalvonnan johtajana. Koulutukseltaan Olkkonen on oikeustieteen kandidaatti, ja hän on saanut varatuomarin arvonimen.

Olkkonen valittiin Veikkauksen hallituksen puheenjohtajaksi maaliskuussa 2022.

Lähteet
-------

1. ↑  Enfo Oyj kaupparekisteriote (pdf) *Kaupparekisteri*.  10.1.2020. Patentti- ja rekisterihallitus. Viitattu 27.11.2021.
2. 1 2  Vuosikertomus 2020 (pdf) Fintraffic Lennonvarmistus Oy. Viitattu 27.11.2021.
3. ↑  Aineettomien oikeuksien (IPR) strategian laatiminen on alkanut  18.6.2020. Työ- ja elinkeinomisteriö. Viitattu 27.11.2021.
4. ↑  Avainhenkilöt: Kaisa Olkkonen Directors’ Institute Finland. Viitattu 27.11.2021.
5. ↑  Hallituksen jäsenet Cargotec Oyj. Viitattu 27.11.2021.
6. ↑  Kaisa Olkkonen Veikkauksen hallituksen puheenjohtajaksi  22.3.2022. Veikkaus Oy. Viitattu 16.7.2022.
**Kaisa Pylkkänen** (s. 1974 Helsinki) on suomalainen käsikirjoittaja, ohjaaja ja stand up -koomikko. 

Pylkkänen on ollut luomassa muun muassa televisiosarjoja *Uutishuone*, *Käenpesä* ja *Pientä laittoa* sekä kirjoittamassa poliittisia satiireja *YleLeaks* ja *Itse valtiaat* ja saippuasarjaa *Salatut elämät*. Hänen sarjoihinsa kuuluu myös *Matkaoppaat*. Pylkkänen on lisäksi esiintynyt *Nelosen Stand up!* -ohjelman toisella ja kolmannella kaudella sekä vakiovieraana keskusteluohjelmissa *Jälkiviisaat* ja *Popkult*. Pylkkänen on kirjoittanut televisiolle vuodesta 1998 ja tehnyt stand upia vuodesta 2010. Hän "roastasi" Keskustaa *Krissen vaaligrilli* -ohjelmassa vuoden 2011 eduskuntavaalien alla.*lähde?*

Pylkkänen on All Female Panel -koomikkokollektiivin perustajajäsen mutta ei enää kuulu siihen. Hän on toiminut myös käsikirjoittajien killan ja Suomen Näytelmäkirjailijaliiton hallituksissa.*lähde?*

Kirjailija Oiva Paloheimo oli Pylkkäsen isoisä.

Filmografia
-----------

* *Salatut elämät* (1999–2002), käsikirjoittaja
* *Itse valtiaat* (2002–2003, 2008), käsikirjoittaja ja kiitokset
* *Käenpesä* (2004–2005), pääkäsikirjoittaja, 1. tuotantokausi
* *Unelmakämppä* (2004), käsikirjoittaja
* *Talo* (2005), käsikirjoittaja
* *Sukupuu* (2006), käsikirjoittaja
* *Uutishuone* (2009), käsikirjoittaja
* *Matkaoppaat* (2009–2011), ohjaaja
* *Ylläs – huipulla tuulee* (2012), ohjaaja & käsikirjoittaja, 1. tuotantokausi
* *Duudsonit tuli taloon* (2012), käsikirjoittaja, 2. tuotantokausi
* *YleLeaks* (2013), vastaava käsikirjoittaja
* *Naurun tasapaino* (2013–2014), käsikirjoittaja
* *Pientä laittoa* (2019), käsikirjoittaja

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Susanna Laari: Koomikko Kaisa Pylkkäselle haistateltiin bussipysäkillä, ja hän keksi, mikä on miehen pahin pelko *Helsingin Sanomat*.  31.1.2023. Viitattu 31.1.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* www.kaisapylkkanen.com - kotisivut

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
Adolph Green vuonna 1998.
**Adolph Green** (2. joulukuuta 1914 New York – 23. lokakuuta 2002 New York) oli yhdysvaltalainen teatteri- ja elokuvakäsikirjoittaja ja sanoittaja. Hänet tunnetaan ennen kaikkea 1940-luvulta 2000-luvulle jatkuneesta yhteistyöstään Betty Comdenin kanssa. Comden ja Green käsikirjoittivat teatteri- ja elokuvamusikaaleja ja työskentelivät muun muassa Leonard Bernsteinin, Jule Stynen ja Cy Colemanin kanssa. Heidän elokuvamusikaaleihinsa kuuluvat muun muassa *Ilo irti*, *Laulavat sadepisarat* ja *Iskelmäkaruselli*.

Green palkittiin uransa aikana viidellä Tony-palkinnolla. Hänet valittiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1980.

Lähteet
-------

1. ↑  Erickson, Hal: Adolph Green *Allmusic*. Viitattu 27.1.2013. (englanniksi)
2. ↑  Knapp, Margaret: "Comden, Betty", *The Cambridge Guide to Theatre*. Toim. Banham, Martin. Cambridge University Press, 2000. ISBN 0-521-43437-8. (englanniksi)
3. 1 2  Adolph Green *Songwriters Hall of Fame*.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 27.1.2013. (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Adolph Baller** (30. heinäkuuta 1909 Brody – 23. tammikuuta 1994 Palo Alto) oli puolalaissyntyinen, yhdysvaltalaistunut pianisti. Hän tuli tunnetuksi etenkin klassismin ja romantiikan aikojen ohjelmiston esittäjänä.

Baller lähti 8- tai 9-vuotiaana perheensä luota opiskelemaan Wieniin. Hän teki solistidebyyttinsä 13-vuotiaana Wienin filharmonikkojen kanssa. Sittemmin hän esiintyi orkesterien kanssa monissa Euroopan maiden pääkaupungeissa. Vuonna 1938 Baller joutui juutalaisena natsien väkivallan uhriksi, mikä johti pitkään toipumisjaksoon. Baller pakeni Edith Straussin kanssa Unkariin, jossa menivät naimisiin, ja siirtyivät sieltä Jugoslaviaan ja sitten joulukuussa 1938 Yhdysvaltoihin. Kaliforniaan Baller meni ensimmäisen kerran vuonna 1941 Yehudi Menuhinin vieraana. Duo esiintyi yhdessä viidentoista vuoden ajan.

Baller oli vuosina 1942–1943 mukana perustamassa eri puolilla maailmaa konsertoinutta Alma Trio -kokoonpanoa. Alkuperäiskokoonpanoon kuuluivat hänen kanssaan sellisti Gábor Rejtő ja viulisti Roman Totenberg; myöhemmin viulistiksi tuli Andor Toth. Vuonna 1970 Baller vetäytyi triosta virallisesti, vaikka esiintyikin sen kanssa vielä monien vuosien ajan kotiseuduillaan. Hän kuului 31 vuoden ajan Stanfordin yliopiston henkilökuntaan. Lisäksi hän opetti San Franciscon musiikkikonservatoriossa ja San Rafaelin Dominican Collegessa sekä yksityisesti. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa William Corbett-Jones, Roy Bogas, Gita Karasik, Patricia Michaelian ja Jerome Rose.

Baller jäi leskeksi vaimonsa Edithin kuoltua vuonna 1987. Hänellä oli tytär. Baller kuoli 84-vuotiaana munuaisten vajaatoimintaan. Kymmenen vuotta ennen hänen kuolemaansa Stanfordin yliopistossa oli perustettu hänen kunniakseen säätiö pianonsoiton opiskelijoiden avustamiseen stipendein.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pianist Adolph Baller dies at 84 (Arkistoitu – Internet Archive) Stanford University News Service
2. 1 2 3  Piano recital by Adolph Baller students scheduled for Nov. 12 (Arkistoitu – Internet Archive) Stanford University News Service


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
Adolphe Appia
**Adolphe Appia** (1. syyskuuta 1862 Geneve, Sveitsi – 29. helmikuuta 1928 Nyon, Vaud, Sveitsi) oli sveitsiläinen arkkitehti, teatteriteoreetikko ja lavastustaiteen uudistaja, varsinkin valaistuksen käytön uranuurtaja. Uransa alkuaikana 1800-luvun lopulla Appia herätti huomiota näyttämötaidetta koskevilla kirjoituksillaan ja suunnitteli Wagnerin oopperoiden lavastusluonnoksia. Hän suunnitteli kolmiulotteisen näyttämötilan omaavia lavastuksia. Hän suunnitteli harmonista, tyyliteltyä ja usein symbolista ilmapiiriä luovaa valaistusta. Corgon Craigin tavoin hän kuului modernin skenografian tiennäyttäjiin. Hän ehdotti erityisesti näytämökuvan rakenteen ja valaistuksen uudistamista: hänen mukaansa näyttämökuvat pitäisi rakentaa plastisesti ja valaistus toteuttaa kunnioittaen yleisohjausta.

Lähteet
-------

1. ↑  Dreier, Martin: Adolphe Appia (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) *Historisches Lexikon der Schweiz (HLS)*.  7.6.2002. Bern:  Stiftung HLS. Viitattu 20.5.2020. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
2. 1 2 3  Otavan Iso tietosanakirja, osa 1 vuodelta 1960, palsta 599
3. ↑  Facta, osa 1 vuodelta 1976, palsta 348
4. ↑  Facta, osa 1 vuodelta 2003, s. 127


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* SIKART
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* SNAC
* IdRef
* Theaterlexikon

 |

 |
Karl Marx
**Karl Marx** oli sitä mieltä, että **uskonto** on haitallista ihmiskunnalle. Hänen mukaansa se estää alistettuja ihmisiä etsimästä ratkaisua ongelmiinsa, sillä uskonto lupaa uskovaisten saavan palkinnon tuonpuoleisessa elämässä. Marx oli myös sitä mieltä, että uskovaisuus on vastaus vieraantumiseen tai aineelliseen puutteeseen, eikä sitä voida poistaa ennen kuin ihmisten elämä on vapautettu, jolloin uskonto tulee kuolemaan luonnollista tietä. 

Uskonto on Marxin mukaan hallitsevan luokan käyttämä väline, jonka kautta ihmiset voivat hetkellisesti saada lievitystä kärsimyksiinsä kokemalla uskonnollisia kokemuksia. Hallitsevan luokan edun mukaista on edistää käsitystä, jonka mukaan ihmisten nykyinen kärsimys tulee johtamaan ikuiseen onneen. Niin kauan kuin kansa uskoo, se ei yritä aidosti ymmärtää ja voittaa kärsimystensä todellista lähdettä, mikä Marxin mielestä oli riistävä talousjärjestelmä. 

Marxin mukaan uskonto on kansan oopiumia koska*lähde?*

* se tarjoaa hetkellistä lievitystä kipuun, mutta ei pysty poistamaan kivun aiheuttajaa
* se tarjoaa kuvitelmia paremmasta elämästä taivaassa.

Marx näki siis uskonnon todellisuuspakona eli eskapismina. 

Ludwig Feuerbach väitti, että ihminen palvoo jumalassa omaa itseään. Karl Marx kehitti edelleen Feuerbachin ajatuksia. Marxin mukaan uskonnossa on kyse yhteisön virheellisestä tajunnasta. 

Karl Marxin kanta työväenliikkeen ja uskonnon suhteista oli selvä. Marxin mielestä uskonto on työväenliikkeelle vahingollinen ilmiö. 

Marxin luonnehdinta uskonnosta kansan oopiumina ja käsitys yhteiskunnallisten olosuhteiden merkityksestä on ollut nykyisinkin esillä pohdittaessa syitä uskontojen kannatukselle.

Katso myös
----------

* Marxilainen uskontokritiikki
* Ludwig Feuerbach

Lähteet
-------

1. ↑  Phil Zuckerman: Atheism: Contemporary Rates and Patterns (Arkistoitu – Internet Archive)

Kirjallisuutta
--------------

* Feuerbach, Ludwig (1980). *Uskonnon olemuksesta*. Helsinki: Otava.
* Marx, Karl (1971). *Filosofian kurjuus*. Moskova: Edistys.
* Marx, Karl (1974). *Pääoma I*. Moskova: Edistys.
* Oittinen, Vesa: *Marxilainen uskontokritiikki: Tieteellisen ateismin lähtökohtia*. Helsinki: Kansankulttuuri, 1979. ISBN 951-615-242-2.
**Karl Petrus Mannelin** (sukunimi myöh. *Ainamo*, 29. marraskuuta 1883 Huittinen – 20. maaliskuuta 1927 Loviisa) oli suomalainen päätoimittaja ja 1900-luvun alun sortovuosien aktivisti.

Mannelinin vanhemmat olivat Huittisten pitäjänapulainen, varapastori Fredrik Werner Mannelin (1854–1930) ja Anna Ingelius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1902 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1907.

Mannelin osallistui 1900-luvun alussa aktivistien toimintaan ja oli mukana Voimaliitossa salanimellä *Eero Kalske*. Hän toimitti vuosina 1906–1907 Suomen aktiivisen vastustuspuolueen suomenkielistä *Vastaisuus*-viikkolehteä ja vuosina 1909–1910 puolueen ruotsinkielistä Framtid-viikkolehteä yhdessä aktivistipuolueen puheenjohtajan Johannes Gummeruksen kanssa. Viimeksi Mannelin oli Loviisan Sanomien päätoimittajana.

Karl Mannelin oli naimisissa 1906–1913 Signe Hanna Lovisa Cronan kanssa ja 1914–1917 Elvi Maria Wilhelmina Nylundin kanssa, molemmat liitot päättyivät avioeroon. Elämänsä loppuun saakka hän oli naimisissa vuodesta 1921 alkaen Lena Maria Gerlanderin kanssa.

Teokset
-------

* *Finlands smörexport: en statistisk-ekonomisk studie*, väitöskirja. Helsingfors, jakelija A. B. Ateneum, 1912
* *Bröder Åström Aktiebolag: 1863 18/5 1913*. Bröder Åström, Helsingfors 1913 (julkaistu samalla nimellä myös saksaksi)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ylioppilasmatrikkeli 1901, matrikkelinumero 27614
2. ↑  MANNELIN Fredrik Werner. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
3. ↑  Voimaliiton jäseniä vuonna 1906, Museovirasto, Historian kuvakokoelma (Finna)
**Karl Nehammer** (s. 18. lokakuuta 1972) on itävaltalainen poliitikko, joka on toiminut Itävallan liittokanslerina 6. joulukuuta 2021 lähtien. Hän on Itävallan kansanpuolueen (ÖVP) jäsen ja aiemmin toimi Itävallan sisäministerinä vuosina 2020–2021, ÖVP:n pääsihteerinä 2018–2020 ja kansallisneuvoston kansanedustaja vuodesta 2017 vuoteen 2020.

Lähteet
-------

1. ↑  MTV Uutiset: Itävalta sai uuden liittokanslerin taas
2. ↑  Itävallan kansallisneuvoston sivut

Itävallan valtiolippuItävallan toisen tasavallan liittokanslerit (1945–)
Karl Renner (1945) | Leopold Figl (1945–1953) | Julius Raab (1953–1961) | Alfons Gorbach (1961–1964) | Josef Klaus (1964–1970) | Bruno Kreisky (1970–1983) | Fred Sinowatz (1983–1986) | Franz Vranitzky (1986–1997) | Viktor Klima (1997–2000) | Wolfgang Schüssel (2000–2007) | Alfred Gusenbauer (2007–2008) | Werner Faymann (2008–2016) | Christian Kern (2016–2017) | Sebastian Kurz (2017–2019) | Brigitte Bierlein (2019–2020) | Sebastian Kurz (2020–2021) | Alexander Schallenberg (2021) | Karl Nehammer (2021–) 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Eurooppa-neuvosto |
| --- |
|  |
| 
* Euroopan unioni Michel (**Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja**)
* Euroopan unioni Von der Leyen (Euroopan komission puheenjohtaja)
* Euroopan unioni Borrell (Korkea edustaja)

* Alankomaat Rutte
* Belgia De Croo
* Bulgaria Radev
* Espanja Sánchez
* Kreikka Mitsotákis
* Kroatia Plenković
* Kypros Anastasiádis
* Irlanti Varadkar
* Italia Meloni
* Itävalta Nehammer
* Latvia Kariņš
* Liettua Nausėda
* Luxemburg Bettel
* Malta Abela
* Puola Morawiecki
* Portugali Costa
* Ranska Macron
* Romania Johannis
* Ruotsi Kristersson
* Saksa Scholz
* Slovakia Heger
* Slovenia Golob
* Suomi Orpo
* Tanska Frederiksen
* Tšekki Fiala
* Unkari Orbán
* Viro Kallas

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**BMW E23** on BMW 7-sarjan ensimmäisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1977–1986. Se korvasi edeltäneen BMW E3:n. Mallin seuraajaksi tuli BMW E32.

E23 oli ensimmäinen BMW-malli, jossa esiteltiin elinkaarensa aikana useita elektronisiin järjestelmiin ja turvallisuuteen liittyviä varusteita, kuten ajotietokone, huoltovälin ilmaisin, ABS-jarrut ja kuljettajan turvatyyny.

BMW 7-sarja (E23) 1977–1986
---------------------------

BMW E23 esiteltiin keväällä 1977. 745i-mallia lukuun ottamatta kaikkien mallien moottorina oli aluksi kuusisylinterinen M30, joka periytyi edeltäjästä. Useimmissa malleissa käytettiin polttoaineen ruiskutusjärjestelmää, mutta 728- ja 730-malleissa oli nelikurkkuinen Solex-kaasutin. Ne korvattiin vuonna 1979 polttoaineen ruiskutusjärjestelmällä varustetulla 728i-mallilla. Ensimmäisissä malleissa käytetty ruiskutusjärjestelmä oli mekaaninen Bosch L-Jetronic, myöhemmissä malleissa käytettiin kehittyneempää elektronista Bosch Motronicia. Laajaan lisävarustevalikoimaan kuului muun muassa istuinlämmittimet, sähkösäätöiset istuimet sekä sähköikkunat ja -peilit. ABS-jarrut tulivat varusteeksi vuonna 1979. 

Facelift-mallin BMW E23.
Vuonna 1982 malli koki kasvojenkohotuksen, jossa siihen tehtiin uudistuksia muun muassa puskureihin ja etusäleikköön, josta tuli aiempaa leveämpi. Kuljettajan turvatyynyä alettiin tarjota lisävarusteena keväästä 1985 alkaen. 

Viimeisen valmistusvuoden aikana ainoastaan Pohjois-Amerikan markkinoilla oli saatavana normaalia 7-sarjalaista ylellisempi L7, jossa oli muun muassa ylimääräisiä nahkasomisteita, sähkötoiminen kattoluukku ja monia lisävarusteita, kuten turvatyyny, vakiona. Kaikki L7-mallit oli varustettu neliportaisella automaattivaihteistolla.

Lähteet
-------

1. 1 2  The first BMW 7 Series – E23 *BMW Blog*.  9.11.2014. Viitattu 25.5.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **BMW 7-sarja (E23)** Wikimedia Commonsissa
**Wanderer** on vuosina 1911–1945 valmistettu saksalainen automerkki. Tehtaan oli perustanut Johann Winklhofer vuonna 1896 Chemnitzin lähelle Schönauhun, ja se aloitti John K. Starleyn kehittämien matalien, *Rover*-nimen saaneiden, polkupyöräbuumin Euroopassa synnyttäneiden matalien l. "turvallisuusrunko"-polkupyörien valmistajana. Yrityksen Wanderer-nimi on käännös rover- l. samoilija-sanasta. Polkupyörät olivat suurmenestys, ja vaurastuva yritys lisäsi tuotevalikoimaansa ensin sorveja ja työstökoneita vuodesta 1899 lähtien. Autojen valmistus alkoi 1903, ja tehdas muutti nimensä Wandereriksi vuonna 1911, jolloin alkoi Wanderer-autojen valmistus.[1]

Wanderer W24 vuodelta 1937
Vuonna 1912 tehdas valmisti 5/12 PS-nimistä pikkuautoa. Wanderer sulautui vuonna 1932 Auto Unioniin, jonka muut merkit olivat Audi, DKW ja Horch.[1] Nykyisen Audin logon neljä rengasta kuvaavat Auto Unionin neljää automerkkiä, joista yksi on siis Wanderer.

Ennen yhdistymistä Wanderer oli myynyt moottoripyörätuotantonsa saksalaiselle NSU:lle ja tšekkoslovakialaiselle František Janečekille. Wanderer valmisti 1930-luvulla luotettavia, ylellisiä ja kalliita autoja.[1]

Wandererin viimeinen henkilöautomalli oli vuosina 1936–1939 valmistettu W25K, joka suunniteltiin BMW 328:n kilpailijaksi. Moottori oli kuusisylinterinen mekaanisesti ahdettu, iskutilavuudeltaan 1 950 cm³ ja teholtaan 62,5 kW eli 85 hv. W25K-mallia valmistui vain 258 kappaletta.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Maailman autoklassikot, Karisto, 2010, s. 280–282
**Minna Pensola** (s. 22. tammikuuta 1979 Helsinki) on suomalainen viulisti. Hän esiintyy kamarimuusikkona ja solistina sekä on jousikvartetti Meta4:n jäsen. Solistina Pensola on esiintynyt mm. Helsingin kaupunginorkesterin, Oulu Sinfonian ja Keski-Pohjanmaan Kamariorkesterin kanssa.

Pensola on valmistunut Sibelius-Akatemiasta ja jatkanut opintojaan Zürichin musiikkikorkeakoulussa. Hänen opettajiaan ovat olleet mm. Kaija Saarikettu, Jerzy Blaskiewicz, Leonid Mordkovich, Ana Chumachenko ja Josef Rissin.

Pensolan soitin on Signe ja Ane Gyllenbergin säätiön omistama Carlo Bergonzi -viulu vuodelta 1732.

Pensola on voittanut vuonna 2005 toisen palkinnon Kuopion viulukilpailussa. Meta4:n jäsenenä hän on voittanut ensimmäisen palkinnon Dmitri Šostakovitš -kvartettikilpailussa Moskovassa vuonna 2004 sekä Joseph Haydn -kamarimusiikkikilpailussa Wienissä vuonna 2007.

Pensola on toiminut Sysmän Suvisoiton taiteellisena johtajana vuosina 2006-2012. Vuonna 2021 hänet ja Antti Tikkanen valittiin Kuhmon kamarimusiikkijuhlan taiteellisiksi johtajiksi.

Helsingin Punavuoressa toimiva Klasariklubi on Pensolan perustama. Klubin tarkoituksena on tuoda klassinen musiikki niiden ihmisten kuultavaksi, jotka eivät muuten konserttisaleihin eksy. Niin ikään Punavuoressa toimiva konserttisarja Punavuoren Kamarimusiikkiyhdistys (PuKama) on Pensolan ja hänen puolisonsa Antti Tikkasen ideoima.

Lähteet
-------

1. ↑  Pelimannihenkinen heittäytyjä Minna Pensola nauttii työstään. Yleisradio 22.1.2020.
2. ↑  Curricilum vitæ.
3. ↑  Violinkonstnärer tar över Kuhmo kammarmusikfestival.  *Hufvudstadsbladet*, 24.10.2021, s. 35. Artikkelin verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Minna Pensolan kotisivu

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Rebetiko** (kreik. ρεμπέτικο, *rempétiko*, mon. *ρεμπέτικα*, *rempétika*) on eräs kreikkalaisen musiikin laji.

*Rebetikot* olivat kreikkalaisen alamaailman lauluja, joita lauloivat niin sanotut *rebetet* (ρεμπέτης, *rempétes*). *Rebetet* olivat erikoislaatuisia ihmisiä, jotka eivät piitanneet yhteiskunnasta. Heitä alkoi näkyä Kreikan vuoden 1821 itsenäisyyssodan jälkeen.

Laulut, joita usein verrataan sellaisiin musiikinlajeihin kuin amerikkalainen blues, ovat täynnä surua, intohimoa, romantiikkaa ja katkeruutta. Ne ovat yleensä laadultaan melankolisia ja kertovat tavallisten ihmisten epäonnisesta elämästä. Monet vanhat rebetikot kertoivat huumeista, etenkin hasiksesta, ja siksi rebetikot kiellettiin. Vasta 1947, kun Mános Chatzidákis toi rebetikon ylempien yhteiskuntaluokkien tietoisuuteen, laulut hyväksyttiin erityiseksi musiikinlajiksi. Státhis Damianákos totesi, että ensi vaiheen rebetikot olivat enimmäkseen kurjaliston laulettua ilmaisua. Suuri osa rebetiko-lauluista on tarkoitettu tanssittaviksi, ja yleisiä tansseja ovat zeïmpékiko ja chasápiko, mutta niihin kuuluvat myös tsiftetéli, karsilamás ja muita tanssilajeja.

Tunnettuja esittäjiä
--------------------

Merkittävimpiä rebetikolaulajia ja -säveltäjiä ovat Panagiótis Toúntas, Vangélis Papázoglou, Giován Tsaoús eli Giánnis Eïtzirídis sekä Manólis Chrysafákis. Seuraavaan sukupolveen kuuluivat Márkos Vamvakáris, Kóstas Skarvélis, Giánnis Papaïoánnou, Kóstas Kaplánis ja Vasílis Tsitsánis. 1900-luvun lopun ja nykyajan rebetikon merkittävämpiä säveltäjiä ovat Mános Chatzidákis ja Míkis Theodorákis.

* Ríta Ampatzí
* Grigóris Asíkis
* Apóstolos Chatzichrístos ("Smyrniotáki")
* Manólis Chrysafákis
* Ánna Chrysáfi
* Giórgos Bátis
* Sotiría Béllou
* Róza Eskenázy
* Michális Genítsaris
* Dimítris Gkógkos ("Bagiantéras")
* Bámpis Gkolés
* Maríka Kanaropoúlou (Tourkalítsa, Brousaliá)
* María Katinári
* Antónis Katináris
* Maríka Nínou
* Loukás Ntarálas
* Strátos Pagioumtzís
* Maríka Papagkíka
* Giánnis Papaïoánnou
* Vangélis Papázoglou
* Stélios Perpiniádis
* Kóstas Roúkounas
* Kóstas Skarvélis
* Panagiótis Toúntas
* Giován Tsaoús (Giánnis Eïtzirídis)
* Pródromos Tsaousákis
* Vasílis Tsitsánis
* Márkos Vamvakáris
* Giórgos Xintáris
* Giórgos Zampétas

Aiheesta muualla
----------------

* *Se Xrono Rebetiko Kai Laiko* (Audiotiedosto) Viikoittainen kreikkalainen radio-ohjelma rebetikomusiikista
* Rembetika and Greek Popular Music Matt Barrettin laaja artikkeli (englanniksi)
* Rebetiko Lyhyt johdatus, kuvia ja musiikkia
**Sippo Juhani Ryynänen** (s. 15. helmikuuta 1950) on suomalainen prikaatikenraali evp.

Ryynänen syntyi maanviljelijä Veikko Ryynäsen ja Elvi Tuonosen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1974 on Seija Piha.

Ryynänen tuli ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1970, Kadettikoulusta hän valmistui 1974 ja Sotakorkeakoulusta 1983. Hän opiskeli myös Yhdysvalloissa 1985. Ryynänen toimi lentoupseerina vuodesta 1974, lentokuljetustoimiston päällikkönä vuodesta 1978, Kuljetuslentolaivueen lentoupseerina vuodesta 1979, koulutustoimistoupseerina vuodesta 1983, toimistopäällikkönä vuodesta 1985, varapäällikkönä vuodesta 1991 ja Ilmavoimien esikunnassa päällikkönä vuodesta 1993. Lentosotakoulun johtaja hän oli vuodesta 1994 ja Lapin lennoston komentaja vuodesta 1995. Eläkkeelle Ryynänen jäi Lapin sotilasläänin komentajan tehtävästä vuonna 2002.

Ryynänen ylennettiin vänrikiksi 1971, luutnantiksi 1974, yliluutnantiksi 1976, kapteeniksi 1981, majuriksi 1985, everstiluutnantiksi 1989 ja everstiksi 1995. Prikaatikenraali hänestä tuli vuonna 2001.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Kadettiupseerit 1920–2000*, s. 647. Ryynänen, Sippo Juhani. Helsinki: Kadettikunta ry. Upseeriliitto ry. 2000. ISBN 951-98334-3-9.
2. ↑  Oulun ja Lapin so­ti­las­lää­nei­hin uudet komentajat  23.10.2002. Kaleva. Viitattu 11.3.2017.
3. ↑  Kaskealasta amiraali  4.6.2001. Suomen kansallisverkko Oy. Viitattu 11.3.2017.
**Sinikka Kyllikki Virkkunen** (o.s. *Saarikoski*; s. 6. marraskuuta 1945 Paavola) on suomalainen markkinointi- ja mainosalan yrittäjä, kouluttaja ja järjestöjohtaja. Hän toimi 1997–2006 Markkinointiviestinnän Toimistojen Liiton MTL:n toimitusjohtajana.

Sinikka Virkkusen ensimmäinen mainosalan työpaikka oli yhteyspäällikkönä Kirsti Paakkasen Womenassa 1969–1970. Sitä seurasivat Mainos-Kunnas, Advisor, Suomen Ilmoituskeskus Ilmo ja Mainos-Asia. Oulun Taucherin vetäjänä Virkkunen toimi 1980–1990 ja Taucherin konkurssin jälkeen yrittäjänä oululaisessa Mercum Fennicassa. Vuonna 1997 hänet nimitettiin MTL:n johtoon.

Virkkunen toimi myös Markkinointi-instituutin kouluttajana 1977–1987 ja hoiti useita mainosalan luottamustehtäviä. Suomen Markkinointiliiton hallitukseen hänet valittiin 1987 ensimmäisenä Helsingin ulkopuolisena jäsenenä.

Vuonna 1999 Sinikka Virkkunen sai Mainonnan monitaho -palkinnon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Laurila, Petri (toim.): *Markkinointi, Mainonta, Media, Myynti – Nimet 2005*. Helsinki: Talentum, 2005. ISBN 952-14-0995-9.
2. ↑  Vasala, Jussi: Markus Leikolasta MTL:n uusi toimitusjohtaja (Arkistoitu – Internet Archive), Mediaviikko 10.05.2006, viitattu 2.12.2014.
3. ↑  Kalervo Peltoselle Mainonnan Monitaho -tunnustus, Markkinointi & Mainonta 28.10.2002, viitattu 2.12.2014.
**Debjosy** (ven. Дебёсы, udmurtiksi Дэбес, *Debes*) on kylä ja maalaiskunta Udmurtiassa Venäjällä. Se sijaitsee Tšeptsajoen rannalla 140 kilometriä Iževskistä koilliseen. Kylä on Debjosyn piirin keskus. Sen kautta kulkee Kazanin ja Permin välinen Siperian maantie. Asukkaita on 5 800 henkeä (vuonna 2002).

Debjosy on perustettu vuonna 1749. Sen asukkaat ovat etupäässä udmurtteja, venäläisiä ja ukrainalaisia. Kylässä toimii puunjalostusyritys, tiilitehdas ja leipomo. Siellä on keskikoulu, opettajaopisto, lasten taidekoulu, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa, Siperian maantien museo ja piirisairaala.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Udmurtskaja Respublika: Entsiklopedija*, s. 299. Iževsk: Udmurtija, 2000. ISBN 5-7659-0732-6.
2. ↑  Vserossijskaja perepis naselenija 2002 goda: Tom 1 - Tšislennost i razmeštšenije naselenija: 4. Tšislennost naselenija Rossii, federalnyh okrugov, subjektov Rossijskoi Federatsii, raionov, gorodskih poseleni, selskih naseljonnyh punktov - raitsentrov i selskih naseljonnyh punktov s naselenijem 3 tysjatši i bolee tšelovek *perepis2002.ru*.  Arkistoitu 7.2.2012. Viitattu 14.1.2012. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Debjosyn piirin sivusto (venäjäksi)
**Debi Derryberry** (s. 1967 Indio, Kalifornia) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten ääniroolistaan Roni Neutronina.

Elämäkerta
----------

Derryberry kasvoi hiljaisessa yhteiskunnassa Indiossa, Kaliforniassa vuonna 1967. Hän kiinnostui nuorena musiikista ja sai yhdeksänvuotiaana ensimmäisen kitaransa, jonka myötä hän aloitti harjoittelemaan itse soittamista ja lauluntekemistä. High schoolissa hän oli muun muassa koulunsa voimistelujoukkueen kapteeni ja kuului oppilashallitukseen. Myöhemmin valmistuttuaan UCLA:sta Derryberry hankki itselleen kiinteistönvälittäjän lisenssin. Hän muutti Nashvilleen etsiäkseen itselleen uusia haasteita ja ryhtyi viemään musiikin harrastustaan enemmän esiintymisen pariin. Vietettyään kolme vuotta Nashvillessä Derryberry palasi takaisin Los Angelesiin, jolloin hänen agenttinsa otti yhteyttä ja kysyi Derryberryltä kiinnostusta ääninäyttelemisestä.

### Ääninäyttelijänä

Ensimmäisiä äänirooleja Derryberry teki videopeliin *Ys: Book 1&2* ja animaatiosarjaan *Pilipalipilotit* vuonna 1990. Tämän jälkeen hän teki myös dubbauksia animeen ennen kuin sai uransa merkittävämmän roolin vuonna 2001 Nickelodeonin tuottamassa Oscar-ehdokkuuden saaneessa elokuvassa *Roni Neutroni*. Vuotta myöhemmin hän jatkoi roolissaan muun muassa Anniella ja Golden Reelillä palkitussa *Roni Neutroni* -animaatiosarjassa. Lisäksi hän oli äänenä Yhdysvalloissa Cartoon Networkilla esitetyssä *Zatch Bell* -animesarjassa, josta Derryberry palkittiin American Anime -palkinnolla parhaasta dubbauksesta komediassa. Hän oli myös *Uteliaassa Vilissä* Gnocchi-kissan äänenä, sekä Nergal Jr. *The Grim Adventures of Billy & Mandyssä*. Hän on ääninäytellyt myös vuoden 2008 animaatioelokuvassa *Horton* ja useassa *Crash Bandicoot* -sarjan pelissä Coco Bandicootia.

### Laulajana

Ääninäyttelemisen ohella Derryberry on toiminut laulajana ja lauluntekijänä perustamassaan country-yhtyeessä Honey Pig, jotka ovat muun muassa esiintyneet NBA otteluiden yhteydessä. Yhtyeen viimeisin levy julkaistiin helmikuussa 2008.

### Perhe-elämä

Derryberry on naimisissa Harvey Jordanin kanssa ja heillä on yksi lapsi.

Aiheesta muualla
----------------

* Voice Chasers (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Irek Gimajev** ven. Ирек Фаритович Гимаев (s. 2. syyskuuta 1957 Sukkulovo) on Neuvostoliittoa edustanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan sekä puolustajaettä hyökkääjä. Hänet on valittu Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekkoilun kunniagalleriaan vuonna 1982.

Gimajev edusti Neuvostoliiton maajoukkuetta neljässä maailmanmestaruusturnauksessa ja kahdessa Kanada-cupissa. Hän voitti maailmanmestaruuden vuosina 1979, 1982 ja 1983 sekä saavutti MM-pronssia vuonna 1985. Hän kuului Kanada-cupin voittaneeseen joukkueeseen vuonna 1981. Hän voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 1976 vielä epävirallisessa turnauksessa ja vuonna 1977 ensimmäisessä virallisessa turnauksessa sekä alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 1976.

Gimajev edusti seuratasolla Salavat Julajev Ufaa kausina 1973–1979 ja TsSKA Moskovaa kausina 1979–1985. Uransa lopulla hän pelasi neljä kautta Japanissa ja yhden kauden Sloveniassa.

Gimajev toimi kaudella 2001–2002 TsSKA Moskovan päävalmentajana noustuaan kesken kauden joulukuussa apuvalmentajan paikalta päävastuuseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Irek Gimayev *Eliteprospects*. Viitattu 16.2.2021. (englanniksi)
**Argaios II** (m.kreik. Ἀργαῖος, 300-luku eaa.) oli ehkä Makedonian kuningas vuonna 393 eaa.

Diodoros Sisilialaisen mukaan illyrialaiset hyökkäsivät Makedoniaan vuonna 393 eaa. Kuningas Amyntas III pakeni, ja illyrialaiset asettivat Argaioksen valtaistuimelle. Illyrialaiset tekivät kuitenkin yleensä vain ryöstöretkiä, eikä nukkehallitsijan asettamista pidetä todennäköisenä. On mahdollista, että Argaios ei koskaan hallinnut. Argaioksen tarkempi henkilöllisyys ei myöskään ole tiedossa.

Erään toisen näkemyksen mukaan Argaios oli kuninkaana vuosina 385-383 eaa. kun Makedonia oli Olynthoksen vallan alla. Argaios saattaa myös olla sama Argaios, joka havitteli kruunua vuonna 360 eaa. kun Filippos II oli noussut valtaistuimelle.

Lähteet
-------

* Eugene N. Borza: *In the shadow of Olympus: the emergence of Macedon*. Princeton University Press, 1992. ISBN 9780691008806.

### Viitteet

1. ↑  Borza s.182
2. ↑  Borza s.297
3. ↑  Borza s.200


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Amyntas III** | **Makedonian kuningas** | Seuraaja:**Amyntas III** |
**Atari System** oli Atarin kehittämä järjestelmälaitteisto kolikkopelejä varten.

Varhaiset kolikkopelit olivat jokainen yksilöllisiä tiettyjä pelejä varten tehtyjä laitteita. Vuoden 1983 videopelilaman seurauksena kustannuksia oli karsittava, jotta pelit olisivat voitollisia. Atari siirtyi tuottamaan järjestelmälaitteistoa, jossa pelin operaattori ostaisi laitteiston vain kerran ja sen jälkeen ostaisi pelit.

Atari System 1
--------------

### Tekniset tiedot

System 1 -alustalla oli Motorola MC68010L8 suoritin, jonka rinnalla oli MOS 6502 suoritin ääniä varten. Äänipiirinä oli Yamaha YM2151.

### Pelit

Alustaa käyttivät muun muassa:

* *Marble Madness* (1984)
* *Indiana Jones and the Temple of Doom* (1985)
* *Peter Pack Rat* (1985)
* *Road Runner* (1985)
* *RoadBlasters* (1987)

Atari System 2
--------------

### Tekniset tiedot

System 2 -alustalla oli DEC T11 suoritin, jonka rinnalla oli MOS 6502 suoritin ääniä varten. Äänipiirinä oli Yamaha YM2151.

### Pelit

* *Paperboy* (1985)
* *720°* (1986)
* *Super Sprint* (1986)
* *Championship Sprint* (1986)
* *APB : All Points Bulletin* (1987)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Atari System 1 Hardware *system16.com*. Viitattu 20.6.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3  Atari System 2 Hardware *system16.com*. Viitattu 20.6.2019. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Classic Game Postmortem - MARBLE MADNESS  2011. GDC. Viitattu 23.4.2019. (englanniksi)
4. ↑  Internet Arcade: Indiana Jones and the Temple of Doom Internet Archive. Viitattu 20.6.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Atari System Operators Manual (PDF) (englanniksi)
**Wanda Vázquez Garced** (s. 9. heinäkuuta 1960 Santurce, San Juan, Puerto Rico) on Puerto Ricon kuvernööri alkaen heinäkuusta 2019. Hän on kautta aikojen toinen Puerto Ricon naispuolinen kuvernööri sitten Sila María Calderónin.

Wanda Vázquez Garced on opiskellut lakitieteen tohtoriksi käytyään perusopetuksen kotipaikkakunnallaan Puerto Ricon Guaynabossa ja opiskeltuaan lakia Puerto Ricon yliopistossa. Tohtoritutkintonsa hän suoritti yksityisessä Interamerican University of Puerto Rico School of Law'ssa.

Wanda Vázquez Garced tuli kuvernööriksi Puerto Ricon korkeimman oikeuden päätöksellä, kun hänen edeltäjänsä katsottiin rikkoneen perustuslakia.

Garced on kannattanut Yhdysvaltoihin suuntautuvaa Puerto Ricon PNP-puoluetta; ja Yhdysvaltojen suhteen hän on ollut demokraatti vuoteen 2019, jolloin hän ryhtyi kannattamaan republikaaneja.

Lähteet
-------

1. ↑  Fuerte y sentimental la Procuradora de las Mujeres *Primera Hora*.  5.11.2011. Viitattu 3.9.2020 (espanjaksi).


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |