recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tietoa Wikipedian käytöstä, katso Wikipedia:Tilastot*
Tilasto
**Tilasto** on taulukkoina tai graafisesti esitetty lukumäärä- ja mittalukutietojen erityisesti valittu kokoelma, jossa tiedot ovat järjestettyinä tavallisesti ajan tai vakiintuneen aluejaon mukaan tai laadullisesti ryhmitettyinä yksikäsitteisiin, toisensa poissulkeviin luokkiin. Tilasto perustuu todellisuutta koskeviin havaintoihin, jotka on hankittu kokonaistutkimuksen tai otannan avulla. Tilaston teoriaa käsittelee todennäköisyyslaskentaan perustuva tilastotiede. 

Pääosan Suomessa ja muuallakin kerätyistä tilastoista muodostaa ns. virallinen tilasto. Sen kokoaminen voi olla keskitetty yhteen keskusvirastoon, kuten Skandinavian maissa, tai jaettu useiden elinten hoidettavaksi, kuten Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Tilastoja tarvitsevat sekä julkinen valta että yksityiset päätöksenteon perustana. Suomessa virallista tilastoa hoitaa keskusvirastona 1865 perustettu Tilastokeskus, minkä lisäksi osia virallisesta tilastosta laativat eräät muut keskusvirastot ja laitokset. Yhdistelmän virallisesta tilastosta sisältää vuosittain julkaistava Suomen tilastollinen vuosikirja. Huomattavia kansainvälisiä tilastojulkaisuja ovat YK:n tilastot, mm. Statistical Yearbook, sekä erityisalojen sarjat ja Unescon julkaisut. Tilastokeskus julkaisee Suomen yhteiskunnallisista tilastoista Tilasto-opasta.

Lähteet
-------

1. ↑  *tilasto.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.
2. ↑  Tilastokeskus: Tilastot *stat.fi*. Viitattu 18.7.2017.

Kirjallisuus
------------

* Simpura, Jussi; Melkas, Jussi: Tilastot käyttöön! - opas tilastojen maailmaan. Gaudeamus, 2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Tilastokeskus.
* How To Understand Statistics.
* Tilastollisia menetelmiä (Arkistoitu – Internet Archive). Opetushallitus.
**Marc Lawrence** (1910–2005) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli 1930-luvulta 2000-luvulle asti, useimmiten gangsterin roolia.

Elämäkerta
----------

Lawrence syntyi New Yorkissa vuonna 1910. Hänen nimensä oli alun perin Max Goldsmith. Lawrence näytteli joitain vuosia näytelmissä, jonka jälkeen hän meni vuonna 1932 töihin Columbia Picturesille. Rokonarpisen naamansa ja painostavien maneeriensa vuoksi hän näytteli kymmenissä elokuvissa kovapintaista miestä, gangsteria tai hautausurakoitsijaa. Toisinaan hän näytteli muunkinlaisia rooleja, kuten vuorikiipeilijää elokuvassa *Hämärtää vuorten takana* (1941) ja hotellinomistajaa elokuvassa *Hämärästä aamunkoittoon* (1996).Lawrence näytteli myös 007-elokuvissa "Timantit ovat ikuisia" sekä "007 ja kultainen ase"

Lawrence oli 1950-luvulla House Un-American Activities Committeen kuulusteltavana ja myönsi olleensa kommunistisen puolueen jäsen. Vastentahtoisesti hän myös kertoi työtovereidensa kommunismisympatioista. Hänen uransa Yhdysvalloissa keskeytyi ja hän muutti Eurooppaan. Lawrence näytteli monenlaisia rooleja kymmenissä italialaisissa elokuvissa 1960-luvulla ja myös ohjasi rikoselokuvia ja spagettiwesternejä. Hän palasi Yhdysvaltoihin 1980-luvulla ja jatkoi roiston roolien näyttelemistä. Hän myös kirjoitti ja ohjasi pienen budjetin elokuvia 1990-luvulle asti. Elokuvahistorioitsija Leonard Maltinin mukaan Lawrence oli kenties ainoa 1930- ja 1940-lukujen tyyppihahmonäyttelijä, joka yhä 1980- ja 1990-luvuilla näytteli samanlaisia gangsterimaisia rooleja. Lawrencen omaelämäkerta *Long Time No See – Confessions of a Hollywood Gangster* julkaistiin vuonna 1991. Hänen viimeinen roolinsa oli sivuosa elokuvassa *Looney Tunes: Taas kehissä* (2003). Lawrence kuoli 28. marraskuuta 2005 Palm Springsissä 95-vuotiaana.

Yksityiselämä
-------------

Lawrencen vaimo kuoli vuonna 1995. Hän meni uudelleen naimisiin vuonna 2003. Lawrencella oli ensimmäisestä avioliitostaan kaksi lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Marc Lawrence, 95, Actor Whose Specialty Was Tough Guys, Dies  3.12.2005. The New York Times. Viitattu 3.1.2016. (englanniksi)
2. 1 2  McLellan, Dennis: Marc Lawrence, 95; Prolific Actor Best Known for Playing Menacing Characters in Movies  1.12.2005. Los Angeles Times. Viitattu 6.1.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Marc Lawrence *Internet Movie Database*. Seattle:  Amazon.com.  (englanniksi)
* Marc Lawrence *AllMovie*. San Francisco:  All Media Network.  (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
***Samotherium*** on sukupuuttoon kuollut kirahvieläinsuku. Suku eli Afrikan ja Euraasian tasangoilla myöhäiseltä mioseenilta varhaiselle pleistoseenille 10–5 miljoonaa vuotta sitten.

Ulkonäkö ja käyttäytyminen
--------------------------

Samotherium major (keskellä) verrattuna okapiin ja kirahviin*Samotheriumilla* oli lyhyt kaula ja kaksi "sarvea" pään päällä. Se kasvoi kolme metriä korkeaksi ja puoli tonnia painavaksi. Sillä oli lehmämäinen kuono, jolla se söi ruohoa puiden lehtien sijaan. Sillä oli laihat jalat kuten nykyiselläkin kirahvilla.

*Samotherium major* ja kaksi *S. boisseria*

Lähteet
-------

* Samotherium (Arkistoitu – Internet Archive) Dinosaurs.about.com

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Samotherium 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1046542
* Wikispecies: Samotherium
* EoL: 4446052
* Fossilworks: 42708
* GBIF: 4835488
* IRMNG: 1037108

 |

 |
Samoena
**Samoena** oli suomalainen kolmimastoinen teräsfregatti, joka oli rakennettu 1892. Parkki oli uusikaupunkilaisten laivanvarustajien omistuksessa 1910-1919. Laiva haaksirikkoutui Rotterdamin lähellä syyskuussa 1919 ja sen hylky myytiin romutettavaksi.

Fregatti Samoenan rakensi Charles Connell & Co. Greenockissa Skotlannissa vuonna 1892 greenockilaiselle kapteeni J. D. Clinkille. Laivan vetoisuus oli 1 929 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 3 275 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 81,63 metriä, leveys 12,26 metriä ja syväys 7,20 metriä.

Suomeen fregatti ostettiin Lang & Fulton-varustamolta Greenockista 1910. Vuonna 1916 laiva joutui ankaraan myrskyyn Atlantilla ollessaan öljykanisterilastissa matkalla New Yorkista Melbourneen. Laiva kallistui lastin siirryttyä ja osa kannesta oli veden peitossa. Myrskyn mentyä ohi laiva kuitenkin oikeni. Fregatti lähti 1. elokuuta 1919 mallaslastissa New Yorkista Rotterdamiin. Se haaksirikkoutui Hoek van Hollandin lähellä olevalla aallonmurtajalla ollessaan hinattavana Rotterdamin satamaan 25. syyskuuta 1919. Laivan hylky myytiin romutettavksi Hollantiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jukka Mikkolan Suurten purjelaivojen bibliografia : Samoena (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Vakkasuomalaisia purjealuksia ja laivanvarustajia : Teräsfregatti Samoena (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli käsittelee romaania. "Paha paikka" (engl. The Dilemma) on myös komediaelokuva vuodelta 2011.*

**Paha paikka** (engl. *Dark Places*) on Gillian Flynnin kirjoittama romaani, joka julkaistiin vuonna 2009. Suomeksi teos ilmestyi Maria Lyytisen kääntämänä vuonna 2014. Romaaniin perustuva elokuva *Dark Places* sai ensi-iltansa vuonna 2015.*lähde?*

Juoni
-----

Romaanin tapahtumat sijoittuvat Kansasiin. Romaanin päähenkilö on Libby Day, jonka äiti ja kaksi siskoa murhattiin hänen ollessaan 7-vuotias. Pakoon päässeen Libbyn todistuksen ansiosta hänen veljensä Ben tuomittiin teosta. 25 vuoden jälkeen murhista kiinnostunut salaseura ottaa yhteyttä Libbyyn ja pyytää Libbya auttamaan heitä tutkimaan äitinsä ja siskojensa kuolemaa. Käy ilmi, että tapahtuvat eivät ole välttämättä edenneet niin kuin Libby luuli.

Aiheesta muualla
----------------

* Kyösti Niemelä: Arvio: Kiltin tytön kirjoittaja on taas erinomaisen ilkeä *Helsingin Sanomat*.  26.7.2014.  Arkistoitu 30.7.2014. Viitattu 24.8.2022.
**Soronzonboldyn Battsetseg** (mong. Соронзонболдын Батцэцэг, s. 3. toukokuuta 1990 Khashaat) on mongolialainen vapaapainija ja olympiamitalisti.

Battsetseg on kilpaillut vuodesta 2009 lähtien aikuisten kilpailuissa. Ennen tätä hänellä on kadetti-ikäisten AM-hopeaa vuodelta 2007 sekä juniori-ikäisten AM-hopeaa vuodelta 2008. Hän voitti myös nuorten AM-kultaa vuonna 2009. Vuonna 2010 hän saavutti ensimmäiset aikuisten arvokisamitalin, kun hän oli toinen New Delhin AM-kilpailuissa ja voitti Moskovan MM-kilpailujen 59 kg sarjan. Vuonna 2012 Battsetseg voitti Mongolian avoimen turnauksen. Hän osallistui myös Lontoon olympialaisiin 63 kg sarjaan. Hän pääsi suoraan toiselle kierrokselle, jolla voitti keskiafrikkalaisen Sylvie Tara-Agouen ja puolivälierissä latvialaisen Anastasija Grigorjevan. Välieräottelussa hän hävisi japanilaiselle Kaori Ichōlle 5–0. Pronssiottelussa Battsetseg voitti kanadalaisen Martine Dugrenierin 3–0.

Vuonna 2013 Battsetseg voitti World Cupin, Mongolian avoimen turnauksen ja Universiadit. Hän myös saavutti samana vuonna Budapestin MM-kilpailujen 63 kg sarjassa MM-hopeaa. Vuonna 2014 hän voitti Puolan avoimen turnauksen ja oli yhdeksäs MM-kilpailuissa. 2015 Battsetseg saavutti enemmän menestystä, kun hän voitti Ivan Yarygin Grand Prix'n ja Mongolian avoimen turnauksen. Näiden lisäksi hän voitti maailmanmestaruuden Las Vegasin MM-kilpailuissa 63 kg sarjassa. Vuonna 2016 Battsetseg voitti Mongolian avoimen turnauksen. Hän myös kilpaili Rio de Janeiron olympialaisissa keskisarjassa (63 kg). Hän pääsi aloittamaan suoraan toiselta kierrokselta, jolla voitti nigerialaisen Blessing Oborududun, mutta kärsi tappion puolivälierävaiheessa Yhdysvaltain Elena Pirozhkovalle 3–2.

Vuonna 2017 Battsetseg voitti AM-kultaa New Delhissä. Vuonna 2018 hän ei saavuttanut turnausvoittoja. MM-kilpailuissa hän jäi sijalle 7. Vuonna 2019 hän voitti Ivan Yarygin Grand Prix'n sekä Puolan avoimen turnauksen. Nur-Sultanin MM-kilpailuissa Battsetseg oli kolmas 68 kg sarjassa.

Lähteet
-------

1. ↑  2012 Summer Olympics - Wrestling - Middleweight, Freestyle (≤63 kilograms), Women Olympedia. Viitattu 23.4.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3  Soronzonbold, Battsetseg UWW. Viitattu 23.4.2021. (englanniksi)
3. ↑  2016 Summer Olympics - Wrestling - Middleweight, Freestyle (≤63 kilograms), Women Olympedia. Viitattu 23.4.2021. (englanniksi)
**Vesikansan työväentalo** eli **Kalliolan työväentalo** on Hollolan Vesikansassa sijaitseva työväentalo.

Historiaa
---------

Vesikansan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1902 Hollolan ensimmäisenä työväenyhdistyksenä. Mukaan liittyi perustavassa kokouksessa 22 henkeä. Yhdistyksen toiminta oli etenkin sisällissodan aikaan, sen jälkeen sekä 1930-luvun alun Lapuan liikkeen aikaan vaikeaa. Sotien jälkeen yhdistys liittyi SKDL:n organisaatioon.

Talo rakennettiin talkootyönä vuonna 1946. Sodan jälkeisissä oloissa tarvikkeista, kuten nauloista, oli pulaa, mutta talo saatiin kuitenkin valmiiksi. Keväällä 1947 yhdistys pääsi muuttamaan omaa taloon, mutta saman vuoden juhannusaattona se tuhoutui tulipalossa. Palo oli ilmeisesti tuhopoltto. Talo kuitenkin rakennettiin uudelleen, ja se valmistui tammikuussa 1948. 1950-luvun alkupuolella yhdistyksen jäsenmäärä oli noin 150.

Talo on ilmeisesti ainakin vielä vuonna 2018 ollut olemassa ja Vesikansan työväenyhdistyksen käytössä.

Rakennus
--------

Talo on yksikerroksinen, rankorakenteinen ja pinta-alaltaan 235 m². Se oli alun perin vuorattu laudalla, mutta vuonna 1964 sen ulkoseiniin laitettiin mineriittilevyt. Väriltään talo on harmaa. Pärekatto vaihdettiin peltikattoon vuonna 1960. Kattotyö tehtiin talkoilla.

Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen sekä kahden huoneen ja keittiön asunto. Alkuperäinen lämmitys oli puulla, vuodesta 1977 lähtien sähköllä. Vesijohto tuli taloon vuonna 1974 ja viemäröinti 1977.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Oma talo vilkastutti yhdistyksen toimintaa, ja siellä päästiin järjestämään muun muassa opintokerhoja. Vuonna 1982 talo oli Vesikansan työväenyhdistys ry:n käytössä, ja sitä myös vuokrattiin ulkopuolisille. Siellä järjestettiin kokouksia ja urheiluharjoituksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Kivisalo, Väinö: *Työväenliike Etelä-Hämeessä 1906–1931*. Hämeen eteläinen sos.dem. piiritoimikunta, 1931.
2. 1 2 3  Vapaa Sana *digi.kansalliskirjasto.fi*.  29.12.1952, no 351. Viitattu 15.12.2022.
3. 1 2  Kansan Uutiset *digi.kansalliskirjasto.fi*.  13.7.1960, no 186. Viitattu 15.12.2022.
4. ↑  Työkansan Sanomat *digi.kansalliskirjasto.fi*.  13.7.1947, no 157. Viitattu 15.12.2022.
5. ↑  SKP: Suomi 100 vuotta työväenliikettä – tulevaisuus *skp.fi*.  21.4.2018. Viitattu 15.12.2022.
6. 1 2 3   Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
*Tämä artikkeli käsittelee mittauslaitetta. Vesikello voi tarkoittaa myös rakkulaa.*
Klepsydra
Persian vesikello Yazdin vesimuseossa Iranissa
**Vesikello** eli **klepsydra**, on muinainen vesivirtaan perustuva ajan mittauslaite (nimi tulee kreikan sanaista vesivaras).
Yksinkertaisin klepsydran muoto oli vesiastia, jonka pohjassa oli pieni reikä, josta vesi tippuen poistui. Astian seinämässä oleva asteikko osoitti aikaa, joka oli kulunut säiliön viimeisestä täytöstä.
Seuraavassa versiossa oli tasausallas, joka ylläpiti tasaista veden painetta purkausaukkoon nähden. Aika mitattiin alla olevan altaan vedenpinnan nousuna, josta tieto siirrettiin kellukkeen liikkeestä hammastangolla ja -rattaalla osoittimeen. Edistynein versio tyhjensi mittausastian keskiyöllä lapon avulla ja siirsi asteikkosylinteriä vastaamaan valoisan ajan muutosta vuodenajan mukaan.

Klepsydran uskotaan olleen käytössä Egyptissä n. 2000 eaa. Eräs vanhimmista tunnetuista vesikelloista löytyi faarao Amenhotep I:n hautakammiosta (haudattu n. 1500 eaa.). Myöhemmin kreikkalaiset ja roomalaiset ottivat klepsydran käyttöönsä.

Lähteet
-------

* Facta 2001 osio 18 s. 128-129

### Viitteet

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vesikello**.
* CLEPSYDRA from Rees's Clocks, Watches and Chronometers, 1819
* britannica.com
* elytradesign.com (Arkistoitu – Internet Archive)
* encyclopedia
İstiklal Caddesi
 Vanhan *Tünel'in* metron asema nykyään
Piirros kaksiasemaisen vanhan metron rakenteesta
**İstiklal Caddesi** on yksi Istanbulin kuuluisimmista kaduista. Se sijaitsee historiallisessa Beyoğlun kaupunginosassa ja on noin parin kilometrin pituinen. Se johtaa Galatan sillan läheisyydessä olevan mäen päältä Galatan tornin juurelta Taksim-aukiolle. (Halutessaan voi mäkiosuuden kulkea maailman toiseksi vanhimmalla *Tünel'in* metrolla, rak. v. 1874 - 1875). Katu on suljettu autoliikenteeltä, mutta sen sijaan sillä liikennöivät vanhanmalliset raitiovaunut. Kadulla ja sen liikkeissä vierailee päivittäin noin kolme miljoonaa ihmistä.
İstiklal Caddesin varsilla sijaitsee lukuisia kauppoja, musiikkiliikkeitä, kirjakauppoja, taidegallerioita, elokuvateattereita, teattereita, kirjastoja, kahviloita, pubeja, yökerhoja, leipomoita ja ravintoloita. Kadunvarren rakennukset edustavat 1800-luvun turkkilaista arkkitehtuuria.

İstiklal Caddesin varrella sijaitsee monia historiallisesti, uskonnollisesti ja poliittisesti tärkeitä rakennuksia, kuten Çiçek Pasajın taidegalleria, Santa Marian ja S. Antonio di Padovan roomalaiskatoliset kirkot, ortodoksisen kirkon **Haghia Triada** sekä muun muassa armenialainen kirkko, moskeijoita ja synagogia. Kadulla sjaitsevat myös Ranskan, Kreikan, Venäjän, Espanjan, Ruotsin, Alankomaiden ja Ison-Britannian konsulaatit.

Ottomaanien valtakunnan aikana Istiklal Caddesi oli nimeltään **Cadde-i Kebir** (Suuri avenue) ja se oli osmaniälymystön suosima paikka. Erityisesti nykyisen Italian ja Ranskan alueilta tulleet levantiinit asuttivat aluetta.

1800-luvulla monet eurooppalaiset matkailijat, jotka saapuivat Istanbuliin, eli "Idän Pariisiin", saapuivat ensimmäiseksi İstiklal Caddesille, joka on puoliksi eurooppalainen ja puoliksi aasialainen *selvennä*.

Kun Turkki julistettiin tasavallaksi 29. lokakuuta 1923, kadun nimi muutettiin İstiklaliksi, joka suomeksi tarkoittaa itsenäisyyttä.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **İstiklal Caddesi** Wikimedia Commonsissa
**Suomi kuvina** on WSOY:n kustantama suurikokoinen valokuvakirja, joka ilmestyi vuosina 1930–1951 monina erikielisinä ja eri sisältöisinä painoksina. Teoksen toimittajana oli aluksi Felix Jonasson ja myöhemmin Maija Suova. Teos pyrkii esittelemään Suomen tunnetuimmat turistikohteet, mutta myös suomalaisten arkielämää. Se ei kuitenkaan sisällä reitti- tai majoitusohjeita, joten sitä ei tarkoitettu matkaoppaaksi.

Erilaisia painoksia
-------------------

Felix Jonassonin toimittama vuoden 1929 ensipainos on suomen- ja ruotsinkielinen. Toinen painos (1930) on viisikielinen (suomi–ruotsi–saksa–englanti–ranska). Kuvatekstit ovat lyhyitä, mutta loppulukuna on V. A. Koskenniemen viisisivuinen kuvaus Suomen luonnosta. Teoksen noin 250 valokuvaa on sijoitettu kukin omalle sivulleen. Valokuvat ovat 27 kuvaajalta. Teos on jäsennelty maantieteellisesti Etelä-Suomesta alkaen. Vuoden 1934 painos sisältää myös italiankielisen tekstin (*Finlandia Pintoresca*).

Seuraavissa painoksissa siirryttiin kaksikielisiin teksteihin. Suomen ja ruotsin kielellä teosta julkaistiin nimellä *Suomi kuvina / Finland i ord och bild* (1944, 1949), suomi–saksa-teos oli *Suomi kuvina / Finnland in Bild und Wort / Das ist Suomi* (1943), suomi–englanti-teos *Suomi kuvina / Finland in pictures* (1946, 1947). Näiden painosten toimittajana oli Maija Suova. Kuvitusta elävöitettiin muun muassa lisäämällä otoksia henkilöistä ja tilanteista sekä sijoittamalla kuvat sivuille vapaammin.

Saksaan suunnattu vuoden 1943 painos heijastaa jatkosodan aikaista ilmapiiriä. Niinpä kuvateksteissä korostetaan saksalais-suomalaista yhteistyötä. Tuodaan myös esille Suomen hyvää suoritusta talvisodassa. Teoksen rakenne ei ole maantieteellinen, vaan teemoina ovat järviluonto, keskiyön aurinko, kaupungit, hävitetty Karjala, elinkeinot, urheilu ja suomalainen sotilas. Koskenniemen luontokuvauksen tilalle on alkuluvuksi sijoitettu hänen Maamme-laulua mukaileva runonsa *Isänmaan kasvot*. Suuri osa 1940-luvun painosten kuvista on Aarne Pietisen otoksia, mutta mukana on myös Heikki Ahon, Björn Soldanin, Matti Poutvaaran, István Ráczin ja muidenkin kuvaajien otoksia.

Katso myös
----------

* Finland i bilder : Suomi kuvissa

Lähteet
-------

1. ↑  Felix Jonasson (toim.): *Suomi kuvina / Finland i bilder / Finnland in Bildern / Finland illustrated / Finlande pittoresque*, s. 3, 255. Porvoo–Helsinki: WSOY, 1930.
2. ↑  Suomi Kuvina, Finland Illustrated. Felix Jonasson. Huutokauppa Rhodons Collectables. Viitattu 29.8.2016.
3. ↑  Maija Suova (toim.): *Suomi kuvina : Finnland in Bild und Wort = Das ist Suomi*. Sivuja ei ole numeroitu. Porvoo–Helsinki: WSOY, 1943.
**Beşiktaş İnönü Stadyumu** on jalkapallostadion, joka sijaitsee Istanbulissa Turkissa. Jalkapalloseura Beşiktaş JK pelaa stadionilla kotiottelunsa. Se sijaitsee Dolmabahçen palatsin lähistöllä Istanbulin Euroopan puolella olevalla Beşiktaşin alueella. Stadionin kapasiteetti on 32 145, joista kaikki ovat istumapaikkoja. Se on ensimmäinen moderni stadion Istanbulissa. Beşiktaşin lisäksi stadionilla ovat pelanneet myös kaksi muuta istanbulilaisjoukkuetta Galatasaray ja Fenerbahçe, kunnes 1960-luvulla Galatasaray siirtyi omalle stadionilleen. Fenerbahçe siirtyi omalle stadionilleen vuonna 1982.

  

İnönü Stadyumu on neljä katsomonosaa: *Kapalı* on stadionin pääkatsomo, jonne mahtuu katsojia 5 881. Tätä katsomonosaa kutsutaan stadionin sydämeksi, sillä kaikki fanaattisimmat kannattajat ovat siellä. *Kapalıa* vastapäätä on katsomonosa *Numaralı* jonka kapasiteetti on 5 237. Päätykatsomot ovat nimeltään *Eski Açık*, jonka kapasiteetti on 7 962, ja *Yeni Açık* kapasiteetillä 13 065. *Eski Açık*in oikealla ja vasemmalla puolella on torni, jotka kuvastavat historiallista sopimusta Beşiktaşin ja ministeriön välillä.

Brasilialaisjalkapallolegenda Pelén mukaan İnönü Stadyumu on yksi maailman kauneimmista stadioneista, etenkin Euroopassa. Se on pyhäpaikka Beşiktaş-kannattajille, tämän vuoksi se on vaikea paikka vierasjoukkueille. Stadionilla on kaatunut Euroopan menestyksekkäimpiä joukkueita kuten Barcelona, Liverpool, Marseille, Paris Saint-Germain, AC Milan ja monia muita. Stadionilla on mitattu korkein äänenvoimakkuus, jopa 132 desibeliä. Tulos mitattiin ottelussa Liverpoolia vastaan, jonka kannattajat pitivät hallussaan vanhaa ennätystä Anfieldillä.

Lähteet
-------

1. ↑  Tottenham show eastern promise Daily Telegraph. Viitattu 4.10.2009.
2. ↑  Liverpool in danger of making an early exit Daily Telegraph. Viitattu 4.10.2009

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **İnönü Stadyumu** Wikimedia Commonsissa

* Beşiktaşin virallinen kotisivusto (englanniksi)
**Massahallinta** on termi, jolla tarkoitetaan mm. palvelimien tai tietokoneiden joko osaksi tai kokonaan automatisoitua hallintatoimintaa. Massahallinta tapahtuu laitteille, joihin on mahdollista saada IP-osoite. Sen tavoitteena on yhdistää kaikki koneille tapahtuvat toimenpiteet käyttämällä vain yhtä ohjelmistoa. Ohjelmistot ovat yleisesti SaaS-pohjaisia, mutta niitä on löydettävissä myös lisenssipohjaisina.

Asennus ja kirjautuminen
------------------------

Asennus voidaan suorittaa kaikkiin IP-osoitteelliset koneisiin. Niihin asennetaan yhden kerran pieni client manuaalisesti käyttämällä esim. usb-liitäntää tai automaattisesti kaikille lähiverkon koneille. Ohjelmistojen käyttö tapahtuu kirjautumalla ohjelmaan sisään webbipohjaisesti (SaaS-versiot) tai omalta tietokoneelta (lisenssi-versiot).

Käyttö
------

Massahallintaohjelmistot sisältävät yleisesti seuraavia toimintoja: 

* automatisoinnit
* monitorointi
* valvonta
* hälytykset
* etäylläpito etätyöpöydän tai komentorivien kautta
* inventaariot ja tapahtumien seuranta

Automatisoinnit
---------------

Järjestelmät käyttävät automatisointeihin tekoälyä hyödykseen. Käyttäjä syöttää järjestelmään bottikomennon, joka valittuna ajankohtana tekee määrätyt työtehtävät. Samanaikaisesti voidaan sen avulla suorittaa automatisoituja toimintoja sadoista jopa kymmeniintuhansiin koneisiin.

Automatisoinnin kohteena voivat olla esimerkiksi

* energiansäästö (esim. tietokoneen sammuttaminen)
* tiedostojen hallinta (esim. tiedostojen poistaminen tai lähettäminen)
* tiedostojen jakelu
* turvallisuus (esim. palomuurin käynnistäminen tai poikkeukset, virustorjuntaohjelman tarkistaminen)
* puhdistaminen (esim. poistot tai eheytys)
* järjestelmän palautus
* systeemiautomaatio (esim. työaseman lukitseminen, palvelun tai prosessin aloitus ja lopetus)

Ohjelmistot
-----------

Tunnetuimpia massahallintaohjelmistoja edustavat mm. amerikkalainen Kasaya ja eurooppalainen NTRadmin

Lähteet
-------

1. ↑  Kaseya.com
2. ↑  Abnews (Arkistoitu – Internet Archive) Press releases regarding Kaseya.
3. ↑  Ntradim.com (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Help Desk Geek (Arkistoitu – Internet Archive) NTRadmin – Remote systems management and IT automation tool.
Tonavan-Ipolyn kansallispuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Unkari |
| Pinta-ala | 
603,1 km2View and modify data on Wikidata  |

Hallinto| Nimi alkuperäiskielellä | 
Duna-Ipoly Nemzeti Park |
| Tyyppi | 
KansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
1997View and modify data on Wikidata  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

Ram-laakso.
**Tonavan-Ipolyn kansallispuisto** (*Duna-Ipoly Nemzeti Park*) on 600 km2:n laajuinen kansallispuisto Unkarissa, Budapestin pohjoispuolella, mistä se ulottuu osittain myös kaupungin alueelle. Puistossa kohtaa kolme maisematyyppiä: kukkulat, tasanko ja Tonavan ja Ipolyn jokivarret. Puistoon kuuluu myös monia saaria Tonavassa Esztergomin ja Budapestin välillä. Puiston opastuskeskus sijaitsee Esztergomin laidalla. Sen yhteydessä on pieni näyttely ja luontopolku.

Budan kukkuloilla suojeltua aluetta on yli 100 km2. Alueella on useita kasvilajeja, jotka elävät vain Karpaattien altaassa, osa ainoastaan Budassa, kuten eräs hirvenputkilaji, pihlajan sukuinen puulaji ja mykerökukkainen kukka. Alueella elää myös harvinainen paloyrtti *Phlomis tuberosa* ja kääpiömanteli. Sen eläimistöstä harvinainen käärmelaji *Coluber caspius* on rauhoitettu laji. Kallioperä on triaskauden dolomiittia.

Szemlőhegyn luolassa Budan kukkuloiden alla on erikoisia kivimuodostelmia, jotka ovat syntyneet kun kuumat lähteet pulppuavat kalkkikiven läpi. Ne kimaltelevat kuin jalokivet.

Hármashatár-hegyn alueella kasvaa kotipihlajaa, *Pyrus nivalis* -päärynöitä ja puissa kiipeilee villiintyneitä viiniköynnöksiä muistona ajasta jolloin siellä viljeltiin viiniä. Siellä elää myös harvinainen liskolaji *Ablepharus kitaibelii fitzingeri*.

Remete-hegyn alueen rotkoista ja luolista on tehty merkittäviä paleontologisia ja antropologisia löytöjä.

Szénásin kukkuloilla kasvaa yli 50 suojeltua kasvilajia. Kansallispuistoon kuuluu myös János-hegyn kukkulat.

Lähteet
-------

1. ↑  Danube-Ipoly National Park *Hungarystartshere.com*.  Arkistoitu 19.12.2011. Viitattu 31.12.2011. (englanniksi)
2. ↑  Esztergom Visitor Centre Hungarystartshere.com
3. 1 2 3 4  Buda Protected Landscape Area Duna-Ipoly Nemzeti Park Igazgatóság.  Arkistoitu 28.12.2011. Viitattu 31.12.2011. (englanniksi)
4. ↑  Szemlohegy Cave *Hungarystartshere.com*.  Arkistoitu 23.12.2011. Viitattu 3.1.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tonavan-Ipolyn kansallispuisto** Wikimedia Commonsissa

* (Arkistoitu – Internet Archive)
**António Leonel Vilar Nogueira Sousa** eli **Tonel** (s. 13. huhtikuuta 1980 Lourosa, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa kroatialaista Dinamo Zagrebia ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Seurajoukkueura
---------------

Tonel on Porton junioriakatemian kasvatti. Ensiesiintymisensä ammattilaisurallaan hän teki kaudella 2000–2001, kun hänet lainattiin Académica de Coimbraan. Hän pelasi joukkueessa yhteensä kolme kautta ja siirtyi sitten kesällä 2008 Marítimoon. Osana kauppaa brasilialaissyntyinen Pepe siirtyi Portoon.

Tonel pelasi Marítimossa kokonaisuudessaan hyvän kauden ja pääsi pelaamaan myös eurokentillä, kun joukkue karsi paikasta Uefa-cupin lohkovaiheeseen. Otteluita kauden aikana maan pääsarjassa kertyi 28, joissa hän teki yhden maalin. Tonel pelasi yhdessä Mitchell van der Gaagiin kanssa puolustuksen keskustassa ja nousi joukkueen johtohahmoksi kauden aikana.

Hyvän kautensa jälkeen Marítimossa hän siirtyi Sporting Clube de Portugaliin 500 000 euron siirtokorvauksella, ja sopimus oli kolmivuotinen. Myöhemmin urallaan hän jatkoi sopimustaan joukkueen kanssa vuoteen 2011. Kaudella 2007–2008 Tonel teki viisi maalia, joista yksi tuli Mestarien liigan ottelussa ukrainalaista Dynamo Kiovaa vastaan. Sporting voitti ottelun 2–1.

Loukkaannuttuaan lokakuussa 2008 ottelussa Paços de Ferreiraa vastaan hän menetti pelipaikkansa nuorelle Daniel Carriçolle eikä onnistunut enää nousemaan avauskokoonpanoon loppukauden aikana. Seuraavalla kaudella Tonel onnistui jälleen nousemaan pelaavaan kokoonpanoon.

Maajoukkueura
-------------

Tonel teki ensiesiintymisensä Portugalin maajoukkueessa 15. marraskuuta 2006 pelatussa karsintaottelussa Kazakstania vastaan. Toisen ottelunsa hän pelasi vähän yli kolme vuotta myöhemmin 3. maaliskuuta 2010 Kiinaa vastaan saatuaan kutsun viime hetkellä loukkaantuneen Ricardo Carvalhon tilalle.

Aiheesta muualla
----------------

* Esittely ja tilastot Zerozero-sivustolla
**Speightstown** (aiemmin joskus myös **Spikestown**) on kaupunki Barbadoksella, ja se on pääkaupunki Bridgetownin jälkeen maan toiseksi suurin kaupunki. Speightstown sijaitsee Barbadoksen länsirannikolla noin 20 kilometriä pääkaupunki Bridgetownista pohjoiseen, ja siellä on noin 4 000 asukasta. Speightstown on nimetty William Speightin mukaan. Hän oli varhainen maanomistaja, joka valittiin vuonna 1639 samana vuonna perustettuun Barbadoksen parlamenttiin.

Speightstownin alue on ollut asutettuna ainakin noin vuodesta 1630 lähtien. 30 vuoden kuluessa kaupungin perustamisesta sen satama oli jo laajentunut viidelle laivalle sopivaksi ja kaupungin puolustamista varten oli rakennettu kolme linnaketta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Michael Scantlebury: "Captain the island’s sinking!" - Climate change and tourism in Speightstown, Barbados, West Indies *iiis.org*. Viitattu 2.1.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Speightstown** Wikimedia Commonsissa
Konkordiaplatz kuvattuna Jungfraujochista 
**Konkordiaplatz** on jäävirtojen yhtymäkohta Bernin Alpeilla Sveitsissä Wallisin kantonissa. Konkordiassa kolme jäätikköä, Aletschfirn, Jungfraufirn ja Ewigschneefeld, yhdistyvät etelään virtaavaksi Isoksi Aletschjäätiköksi. Jäätikkö kuuluu Jungfraun–Aletschin alppialueeseen, joka on maailmanperintökohde.

Alueen lähellä on monia korkeita vuorenhuippuja, muun muassa:

* Finsteraarhorn (4 274 m), Alppien 20. korkein huippu merenpinnasta laskettuna ja Alppien kolmanneksi korkein kohoama
* Aletschhorn (4 192 m)
* Jungfrau (4 158 m)
* Mönch (4 099 m)
* Eiger (3 970 m)

Alueella sijaitsee alun perin vuonna 1877 rakennettu *Konkordiahütte*, nykyisin useamman rakennuksen ryhmä, joka tarjoaa majoitusta matkailijoille ja vuorikiipeilijöille.

Pakistanissa Karakorum-vuoristossa sijaitseva vastaavanlainen jäävirtojen yhtymäkohta Concordia on nimetty tämän alueen mukaan.

Lähteet
-------

* National map: swisstopo (Sveitsin valtion julkinen karttapalvelu) *map.geo.admin.ch*. Wabern:  Bundesamt für Landestopografie swisstopo.  (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi), (retoromaaniksi), (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  prominence (Sanan prominence suomennos) Suomen Virtuaaliyliopisto.  Arkistoitu 31.10.2007. Viitattu 2007-5-31.
2. ↑  Swiss mountain hut celebrates 125th anniversary www.swissinfo.org.  Arkistoitu 30.9.2007. Viitattu 2007-5-31.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Konkordiaplatz**.
* Flickr:Photos tagged with Konkordiaplatz
* Glaciers online » Aletsch Livecam Movies
**Lahojärv** (myös *Moisekatsi järv, Mõisajärv*) on Virossa Põlvan kunnassa Põlvamaalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa
----------

Metsäjärven pinta-ala on 3 hehtaaria ja sen suurin syvyys 6 metriä. Se on 400 metriä pitkä ja 100 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 900 metriä. Rannat ovat metsämaata, joka on hieman soistunutta.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 4) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on tumma (vir. *pehme- ja tumedaveeline järv*).

Järvi luokitellaan limnologisesti asidotrofiseksi järveksi, jonka vesi on samanaikaisesti sekä humuspitoista että mineraalipitoista (vir. *atsidotroofne tai mineraalmaa huumustoiteline*, AT).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 3.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Keskkonnaregister: Lahojärv (vee2111200) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 3.3.2017. (viroksi)
**İsmail Erez** (28. syyskuuta 1919 - 24. lokakuuta 1975) oli turkkilainen diplomaatti, jolla oli useita korkean tason virkoja Turkin ulkoministeriössä.

Elämä ja ura
------------

İsmail Erez syntyi 28. syyskuuta 1919 Istanbulin Bakırköyn alueella. Hänen vanhempansa olivat juristeja, Hasan Tahsin Erez ja Emine Şahande. İsmailin äiti kuoli, kun İsmail oli vain kaksi vuotta vanha. İsmail valmistui Galatasarayn lukiosta, jatkoi valtiotieteelliseen korkeakouluun vuonna 1939 ja valmistui vuonna 1943. İsmail Erez meni sitten Turkin ulkoministeriöön ja työskenteli useissa tehtävissä, mukaan lukien edustustoissa Yhdistyneissä kansakunnissa, Maailman terveysjärjestössä ja Unescossa. Turkin suurlähetystön pääsihteerin palveluksessa Washingtonissa hänet nimitettiin Turkin suurlähettilääksi Beirutiin, Libanoniin 19. joulukuuta 1967: sekä Libanonin että Kuwaitin lähettilääksi. Vuonna 1970 hänet nimitettiin Turkin suurlähettilääksi Italiaan ja vuodesta 1972 vuoteen 1974 Turkin ulkoministeriön pääsihteeristöön. Hänet nimitettiin 2. marraskuuta 1974 Turkin suurlähettilääksi Ranskaan.

Murha
-----

Perjantaina 24. lokakuuta 1975 İsmail Erez palasi vastaanotolta, ja hänen ajoneuvonsa lähestyessä Turkin suurlähetystön rakennusta 3–4 aseistettua Armenian vapautusliikkeen aktivistia hyökkäsi hänen autoonsa ja tappoi niin Erezin kuin hänen autonkuljettajansa Talip Yenerin. Kuolema järkytti Turkkia, koska se tapahtui vain kaksi päivää sen jälkeen, kun armenialainen sotilaallinen järjestö oli murhannut Daniş Tunalıgilin, Turkin suurlähettilään Wienissä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Atauni Blogları › Giriş *blog.atauni.edu.tr*.  Arkistoitu 25.8.2019. Viitattu 3.9.2019.
2. ↑  
From Rep. of Turkey Ministry of Foreign Affairs *Republic of Turkey Ministry of Foreign Affairs*. Viitattu 3.9.2019.
3. ↑  Most Armenians in Beirut Support Attacks on Turks. By MARVINE HOWE, The New York Times, March 01, 1980, p. 4
4. ↑  EVENTS  ASALA *www.armenians.com*.  Arkistoitu 21.5.2011. Viitattu 3.9.2019.
5. ↑  Barry M. Rubin, Judith Colp Rubin: *Chronologies of Modern Terrorism*. M.E. Sharpe, 2008. ISBN 9780765622068. Teoksen verkkoversio (viitattu 3.9.2019). en
6. ↑  
Observer-Reporter - Google-uutisarkistohaku *news.google.com*. Viitattu 3.9.2019.
Kovakuoriaisen (*Prionoplus reticularis*) toukkia lahopuussa.
Sammalen peittämä lahopuu Białowiezan metsässä Puolassa.
**Lahopuu** on kuollutta ja lahoavaa puuta. Monet eliölajit tarvitsevat lahopuita elääkseen.

Lahoamisen edetessä eri lahottajaeliöt seuraavat toinen toistaan muodostaen ekologisen sukkession ja tämän seurauksena lahoamisen eri vaiheissa lahopuulla elävät eri eliöt. Lahopuilla esiintyvistä lajeista monet ovat harvinaistuneet metsätalouden tehostuessa. 

Suomen metsälajeista on arvioitu lahopuusta riippuvaisiksi noin neljännes, noin 5 000 lajia. Lahopuun määrä luonnontilaisessa metsässä on noin 20–120 kuutiometriä hehtaarilla riippuen metsätyypistä, mutta talousmetsässä Etelä-Suomessa vain nelisen kuutiometriä hehtaarilla.

Katso myös
----------

* Kelo

Lähteet
-------

1. ↑  Lahti, Kimmo & Rönkä, Antti: *Biologia: Ympäristöekologia*. Helsinki: WSOY oppimateriaalit, 2006. ISBN 951-0-29702-X.
2. ↑  Kunttu, Panu & Suominen, Mai: Yksipuolinen metsätalous uhkaa lajeja *Helsingin Sanomat*.  28.10.2015.  Arkistoitu 25.4.2016. Viitattu 28.10.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lahopuu** Wikimedia Commonsissa

* J. N. Stokland, J. Siitonen & B. G. Jonsson: Biodiversity in Dead Wood (Cambridge, UK: Cambridge University Press, 2012)
**Konkreettinen musiikki** (ransk. *musique concrète*) on erilaisista ympäristöstä nauhoitetuista äänistä koostettua elektronista musiikkia. Se on vastakohta perinteiselle sävellykselle (*Musique abstraite*, abstrakti musiikki), sillä teosta työstettäessä äänet nauhoitetaan ennen sävellystyötä. Ensimmäisen kerran konkreettista musiikkia esitettiin 1940-luvun lopulla ja 1950-luvun alussa teknologisen kehityksen, erityisesti parempien mikrofonien ja kelanauhureiden, innoittamana. 

Pariisilainen radiotoimittaja Pierre Schaeffer loi eräät varhaisimmista konkreettisen musiikin teoksista, kuten *Étude aux chemis de fer*, *Étude au piano I* ja *Étude aux casseroles*. Teosten sävellystyössä nauhoitettuja ääniä nopeutettiin, loopattiin ja soitettiin väärään suuntaan. Äänilähteinä teoksissa käytettiin junaa, pianoa ja keittiötarvikkeita. Schaeffer teki myös yhteistyötä toisen konkreettisen musiikin pioneerin, Pierre Henryn kanssa. He loivat muun muassa teoksen *Symphonie pour un homme seul* ("Yksinäisen miehen sinfonia").

Konkreettista musiikkia yhdisteltiin synteettiseen elektroniseen musiikkiin Edgar Varèsen teoksessa *Poème électronique*, joka soitettiin Brysselin maailmannäyttelyssä 1958 neljänsadan tarkoin asetellun kaiuttimen kautta Iannis Xenakisin suunnittelemassa erikoispaviljongissa.

1950-luvun jälkeen muut elektronisen musiikin tyylilajit valtasivat konkreettisen musiikin alaa, vaikka sen vaikutus näkyi vielä The Beatlesin ja Pink Floydin kaltaisten yhtyeiden musiikissa. Miles Davisin klassikkoalbumit 1960-luvun lopulla hyödynsivät konkreettista sävellystapaa, mutta eivät olleet aikanaan arvostettuja. 1980- ja 1990-lukujen aikana perinteinen ja uudentyylinen konkreettinen musiikki lähtivät uuteen nousuun. Digitaalista samplaamista ruvettiin hyödyntämään perinteisten kelanauhurien sijaan, ja monet modernin elektronisen musiikin artistit ottivat vaikutteita konkreettisen musiikin sävellystekniikasta omiin työskentelytapoihinsa.
**3. kaupunginosa** Valkeakoskella sijaitsee aivan keskustan tuntumassa Vanajaveteen kuuluvan Yrjölänlahden rannalla. Sen osa-alueita ovat Kauppilanmäki, Yrjölä ja Heikkilä.

Osa-alueet
----------

### Kauppilanmäki

Kauppilanmäki on puutalovaltaista omakotialuetta, joka on rakennettu tehdastyöväkeä varten 1940-luvulla. Aluetta halkovat sen kaksi pääkatua, *Kauppilankatu* ja *Harjukatu* sivukatuineen ja -kujineen. Ennen alueella oli pieniä mökkejä, joista on muutama esimerkki Kauppilanmäen ulkoilmamuseossa. Kauppilanmäki on alueena hyvin rauhallinen ja luonnonläheinen, kaupungin vilinästä huolimatta.

### Yrjölä

Yrjölän asuinalue on rakennettu pääosin 1950-luvulla ns. rintamamiestaloista niin ikään tehdastyöväkeä varten. Yrjölässä on tämän lisäksi pienkerrostalo ja 1980-luvulla rakennettu rivitalokokonaisuus. Yrjölä on alueena rauhallista. Yrjölää halkovat sen kaksi pääkatua, *Yrjölänkatu* ja *Maijanniitynkatu-Haapasaarenkatu* sivukatuineen. Virkistysalueet ja palvelut ovat kuitenkin kävelymatkan päässä.

Lähteet
-------

1. ↑  3. kaupunginosa Valkeakosken kaupunki.  Arkistoitu 26.6.2009. Viitattu 6.12.2009.

Valkeakosken kaupunginosat

* 1. kaupunginosa
* 2. kaupunginosa
* 3. kaupunginosa
* 4. kaupunginosa
* Antinniemi
* Roukko
* 7. kaupunginosa
* Lintula
* Kirjasniemi
* Ulvajanniemi
* 11. kaupunginosa
* 12. kaupunginosa
* Raija-Koivuniemi
* Sointula
* Eerola
* Pispantalli
* Holmi-Varsanhäntä
* Kärjenniemi
* Irjala
* Kemmola
* Juusonranta
Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
**Sländan** ("Korento") oli Helsingissä vuosina 1895–1900 ilmestynyt ruotsinkielinen lastenlehti.

Zachris Topeliuksen tukema *Sländan* perustettiin vuonna 1892 lakanneen *Nya Trollsländanin* jatkajaksi. Sen toimittajina työskentelivät Alta Dahlgren sekä vuoteen 1896 saakka Vera Hjelt, jonka tilalle tulivat seuraavana vuonna Toini Topelius ja hänen sisarensa poika Mikael Nyberg. Lehden avustajiin kuuluivat Rafael Hertzberg, Constance Ullner ja Immi Hellén. Vuosina 1895–1896 *Sländanin* rinnalla julkaistiin suomenkielistä *Sirkka*-lehteä.

Lehden tarkoituksena oli opettaa lapsia toimimaan kristillisten ja oikeudenmukaisuuden periaatteiden mukaisesti sekä ymmärtämään luontoa, eläimiä ja vieraita kansoja. Sen sisältö koostui kaunokirjallisuudesta ja asia-artikkeleista. Aineistoa lainattiin ruotsalaisen Stina Quintin *Folkskolans Barntidning* -lehdestä, joka puolestaan sai käyttöönsä Topeliuksen kertomuksia. *Slandanin* liitteenä ilmestyi *Sländans Sysselsättningsblad*, joka sisälsi arvoituksia, askarteluohjeita sekä tietoja kotieläinten ja kasvimaan hoidosta.

Topeliuksen kuoleman ja kannattamattomana lakanneen *Sländanin* myötä päättyi myös Suomen ruotsinkielisen lastenlehdistön kultakausi. Sen jälkeen Suomessa ei moniin vuosiin ilmestynyt lainkaan ruotsinkielisiä lastenlehtiä, vaan niiden tilalla luettiin ilmeisesti ruotsinmaalaisia lehtiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Suomen lehdistön historia 9. Aikakauslehdistön historia: Erikoisaikakauslehdet*, s. 128–129. Kuopio: Kustannuskiila, 1991. ISBN 951-657-326-6.
2. ↑  Kurikka, Jussi & Takkala, Marketta: *Suomen aikakauslehdistön bibliografia 1782–1955*, s. 253. Helsinki: Helsingin yliopiston kirjasto, 1983. ISBN 951-45-3158-2.

Aiheesta muualla
----------------

* *Sländan* digitoituna kansalliskirjastossa
Tohtori **Pekka Isaksson** (s. 1951) on suomalainen toimittaja ja aatehistorioitsija, jonka erityisalaa ovat rasismi ja rotuteoriat. Isaksson väitteli tohtoriksi Oulun yliopiston historian laitokselta vuonna 2001 väitöstutkimuksella *Kumma kuvajainen. Rasismi rotututkimuksessa, rotuteorioiden saamelaiset ja suomalainen fyysinen antropologia*.

Isaksson on kirjoittanut rasismin aatehistoriaa käsittelevät teokset *Kallonmittaajia ja skinejä* (Like, 1998), *Eriarvoisuus, valistuksen lupaus ja rasismi* (SHS, 1999) ja *Historian lisälehtiä - Suvaitsevaisuuden ongelma ja vähemmistöt kansallisessa historiassa* (Like, 2005) yhdessä Jouko Jokisalon kanssa. Hän on myös käsitellyt saamelaisiin liittyneitä rotuteorioita useissa yleistajuisissa ja tieteellisissä artikkeleissa.

Teoksia
-------

* Isaksson, Pekka & Jokisalo, Jouko: *Historian lisälehtiä: Suvaitsevaisuuden ongelma ja vähemmistöt kansallisessa historiassa*. Pystykorvakirja. Helsinki: Like: Suomen rauhanpuolustajat, 2005. ISBN 952-471-543-0.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kirjailijat Kustannus-Puntsi. Viitattu 16.7. 2008.
2. ↑  VÄITÖSTILAISUUS OULUN YLIOPISTOSSA Oulun yliopisto.  Arkistoitu 24.6.2007. Viitattu 16.7. 2008.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Tiltti** on Suomen ensimmäinen pelihaittoihin keskittyvä tieto- ja tukipiste, joka toimii avoimena matalan kynnyksen ohjaus- ja neuvontapalveluna peliongelmissa. Toiminta on tarkoitettu ongelmallisesti pelaaville, heidän läheisilleen sekä pelihaittoja työssään kohtaaville ammattilaisille. 

Tiltin tukimuotoihin kuuluvat tiedon jakaminen, ammattilaisen antama keskusteluapu ja vertaistuki. Tiltin pyrkimyksenä on tukea pelaajia pelaamisen hallinnassa ja peliongelman selvittelyssä sekä auttaa peliriippuvuuden seurauksena syntyneissä vaikeissa elämäntilanteissa. Asiakasta ohjataan hänelle sopivien tuki- ja hoitopalveluiden valinnassa. Matalan kynnyksen periaatteisiin kuuluvat Tiltissä nimettömyys, sitoutumattomuus, maksuttomuus sekä asuinpaikasta riippumaton osallistuminen ilman ajanvarausta. 

Tiltti toimii Sininauhaliiton hallinnoimana, ja se alkoi RAY:n rahoittamana hankkeena vuosina 2010-2014. Nykyään sitä rahoittaa Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskus (STEA). Tila sijaitsee peliongelmiin erikoistuneen palvelu-, osaamis- ja kehittämiskeskus Peliklinikan yhteydessä Helsingin Hakaniemessä.

Vuosittain Tiltissä käy noin 190 uutta asiakasta.

Tiltti on saanut nimensä pokerin pelaajien parissa syntyneestä käsitteestä. Sillä tarkoitetaan henkistä tilaa, johon joutuessaan pelaaja menettää pelinsä hallinnan järjeltä tunteille.

Lähteet
-------

1. ↑  Tiltti, matalan kynnyksen tieto- ja tukipiste Peliklinikan yhteydessä *Innokyla.fi*.  Arkistoitu 8.3.2017. Viitattu 7.3.2017.
2. ↑  Tietoa ja tilastoja Tiltistä *Tiltti.fi*.  Arkistoitu 7.3.2017. Viitattu 6.3.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Tiltin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Tiltti Sininauhaliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Osa artikkelisarjaa
 **Tiede ja uskonto** 

 

* Tiede
* Uskonto
* Tiede ja uskonto
* Tieteilijöiden uskontokritiikki
* Tieteenharjoittajat ja uskonto


 

 malline: näytä • keskustele • muokkaa 

Yksittäisten tieteenharjoittajien suhteesta uskontoon on tehty joitakin kyselytutkimuksia. 

Tiedelehti *Naturen* tekemän mielipidetiedustelun mukaan 60,7 % tieteenharjoittajista oli uskonnottomia tai epäileviä ja noin 40 % uskoi persoonalliseen jumaluuteen. Yhdysvaltain kansalliseen tiedeakatemiaan valituista huippututkijoista vain 7 % oli uskovia. Uskonnottomista 72,2 % oli ateisteja ja 20,8 % agnostikkoja. 

Luvut ovat pysytelleet suunnilleen samoina lähes sadan vuoden ajan: vuonna 1914 James H. Leuba havaitsi, että 58 % tuhannesta satunnaisesti valitusta yhdysvaltalaisesta luonnontieteilijästä ei uskonut jumalaan tai epäili tämän olemassaoloa. 

Rice Universityn tutkijan Elaine Ecklundin vuonna 2004 aloitetussa tutkimuksessa 38 % yhdysvaltalaisista tieteenharjoittajista ei uskonut jumalaan.

Kyselytutkimukseen vastanneista Ison-Britannian tiedeakatemian Royal Societyn jäsenistä vain 3,3 prosenttia uskoi vahvasti persoonalliseen jumalaan. 78,8 % oli vahvasti eri mieltä väitteestä, että jumala on olemassa.

Katso myös
----------

* Charles Darwinin uskonnolliset näkemykset

Lähteet
-------

1. ↑  Larson, Edward J. & Larry Witham: Leading scientists still reject God.  *Nature*, 1998, nro Vol. 394, No. 6691, s. 313.
2. ↑  Scientists' Belief in God Varies Starkly by Discipline *livescience.com*. Viitattu 12. huhtikuuta 2007.  (englanniksi)
3. ↑  R. Elisabeth Cornwell & Michael Stirrat, manuscript in preparation, 2006. Teoksessa Dawkins, Richard: *Jumalharha*. (The god delusion, 2006.) Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki: Terra Cognita, 2007. ISBN 978-952-5697-00-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Esko Valtaoja: Seitsemän prosenttia, eli miksi tutkija ei usko (Arkistoitu – Internet Archive). Vartija 4/2002.
* James Randerson: Childish superstition: Einstein's letter makes view of religion relatively clear. The Guardian 13.5.2008. (englanniksi)
* Teemu Taira: Miksi tieteilijät ovat vähemmän uskonnollisia? Teetai 24.6.2010.
Annette Messager vuonna 2017.
**Annette Messager** (s. 1943 Beck-sur-Mer, Ranska) on ranskalainen taiteilija. Hänen tunnetaan erityisesti installaatioistaan, joihin hän liittää usein valokuvia ja erilaisia aineksia. Messager on pitänyt useita näyttelyitä. Hän on naimisissa taiteilija Christian Boltanskin kanssa, joka oli Helsingin juhlaviikkojen vuoden 1998 taiteilija. He asuvat Malakoffissa lähellä Pariisia.

Messager piti ensimmäisen näyttelynsä 1970. Hänen ensimmäinen merkittävänä pidetty työnsä on *Les Pensionnaires* (Hoidokit, 1971–1972), jossa on täytettyjä pikkulintuja lasivitriineissä. Vuonna 2005 hänen teoksensa *Casino* oli esillä Venetsian biennaalissa Ranskan paviljongissa. Teos palkittiin Kultaisella leijonalla. Messagerilla oli retrospektiivinen yksityisnäyttely Pariisin Pompidou-keskuksessa vuonna 2007. Se oli esillä Suomessa Espoon modernin taiteen museossa marraskuusta 2007 tammikuuhun 2008.

Julkaisut
---------

* Annette Messager, "La femme et...", éd. Dilecta, Paris, mai 2007
* Annette Messager, "Les Pensionnaires", éd. Dilecta, Paris, mai 2007
* Annette Messager, "Casino" - Biennale de Venise 2005, Paris Musées, 2005.
* Annette Messager,"Rions noir", Quiquandquoi/Paris Musées, 2003.
* Annette Messager, "État civil", Actes sud, 2002.
* Annette Messager, "Nos témoignages", Editeur Hans-Ulrich Obrist, Oktagon Verlag, 1995

Lähteet
-------

1. ↑  Uta Grosenick, *Women Artists in the 20th and 21st Century*, Taschen, 2001, p354. ISBN 3-8228-5854-4

* Taina Tervonen, Taiteella leikkijä, Suomen kuvalehti 44/2007 s. 60–66. Luettu 5.11.2007

Aiheesta muualla
----------------

* Annette Messager Suomen Kuvalehdessä (Arkistoitu – Internet Archive)
* Annette Messagerin haastattelu
* Taiteilija

Elämäkerta
----------

Fabian Stech, J'ai parlé avec Lavier, Annette Messager, Sylvie Fleury, Hirschhorn, Pierre Huyghe, Delvoye, D.F.-G. Hou Hanru, Sophie Calle, Ming, Sans et Bourriaud. Presses du réel Dijon, 2007. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Auckland
* KulturNav
* Museum of Modern Art
* Photographers' Identities
* RKD Artists
* Te Papa (New Zealand)
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |