recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Paul Creston** (alun perin *Giuseppe Guttoveggio*; 10. lokakuuta 1906 New York, New York – 24. elokuuta 1985 San Diego, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen säveltäjä.

Creston syntyi italialaisten maahanmuuttajien poikana. Hän opiskeli urkujen- ja pianonsoittoa. Musiikin teoriassa hänellä ei ollut muodollista koulutusta, ja säveltäjänä hän oli itseoppinut. Creston toimi vuosina 1934–1967 New Yorkin St. Malachy's -kirkon urkurina. Hän opetti Central Washington State Collegessa, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1975. Crestonin opiskelijoiden joukossa oli sekä klassisen musiikin että jazzin tekijöitä. Vuoden 1959 jälkeen Creston keskittyi pääasiallisesti säveltämiseen, ja vuosina 1960–1980 hänet kutsuttiin monien yhdysvaltalaisten yliopistojen ja orkestereiden säveltäjävieraaksi. Vuonna 1956 Creston valittiin National Association of American Composers and Conductors -järjestön puheenjohtajaksi.

Creston saavutti 1930-luvun lopussa suosiota orkesteriteoksillaan *Threnody* ja *Two Choric Dances*. Hän sai Guggenheim-stipendit vuosina 1938 ja 1939. Vuonna 1941 hänelle myönnettiin ensimmäisestä sinfoniasta New Yorkin musiikkikriitikoiden vuosipalkinto. Creston piti laulua ja tanssia musiikin pohjana. Tätä näkökulmaa havainnollistavat hänen kaksiosainen toinen sinfoniansa (1945) sekä teoksensa *Invocation and Dance* (orkesterille, 1953) ja kaksiosainen *Janus for Strings, Piano and Percussion* (1959). Creston hyödynsi gregoriaanisen laulun teemoja kolmannessa sinfoniassaan (1950) ja teoksessaan *Corinthians XIII* (1963). Kaikkiaan hän sävelsi kuusi sinfoniaa ja kuusi konserttoa: kaksi viululle, yhden kahdelle pianolle, yhden (*concertino*) marimballe, yhden harmonikalle ja yhden alttosaksofonille. Useisiin Crestonin teoksiin vaikutti Walt Whitmanin runous. Vuodelta 1951 on hänen sävelrunonsa *Walt Whitman*. Orkesterimusiikin lisäksi Creston sävelsi muun muassa soolopianokappaleita ja hengellistä vokaalimusiikkia. Hän tuli tunnetuksi musiikkinsa rytmisestä elävyydestä ja täyteläisistä harmonioista; luonteenomaisia hänen tuotannolleen ovat dissonanssit ja polyrytmiikka. Hän oli kuitenkin tyylillisesti suhteellisen konservatiivinen.

Creston oli aktiivinen myös kapellimestarina. Hän kirjoitti teoreettiset teokset *Principles of Rhythm* (1964) ja *Rational Metric Notation* (1979). Hän kuoli vuonna 1985 sairastettuaan noin vuoden ajan syöpätautia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Paul Creston Britannica, viitattu 6.10.2023
2. 1 2 3 4 5 6  Paul Creston Kennedy Center, viitattu 6.10.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Travis** on Glasgow’ssa, Skotlannissa perustettu rockyhtye, joka on nimetty Wim Wendersin ohjaaman *Paris, Texas* -elokuvan päähenkilön mukaan.

Yhtyeelle on myönnetty kahdesti BRIT Award vuoden parhaasta levystä, ja sitä on pidetty tienraivaajana yhtyeille kuten Coldplay, Keane tai Snow Patrol. Travis on julkaissut seitsemän studioalbumia, joista ensimmäinen on vuonna 1997 julkaistu *Good Feeling* ja viimeisin elokuussa 2013 ilmestynyt *Where You Stand*. Yhtyeen tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluvat esimerkiksi "Turn", "Driftwood", "Sing", "Writing to Reach You", "Side" ja "Why Does It Always Rain on Me?".

Historia
--------

Vuonna 2000 yhtye herätti kohua Britanniassa ja Yhdysvalloissa coveroimalla Glastonbury Festivaleilla Britney Spearsin kappaletta "...Baby One More Time". Kappale julkaistiin "Turn"-singlen B-puolena, kuten yhtyeen monet muutkin muualla julkaisemattomat kappaleet. Travisilla onkin enemmän singlejen B-puolia kuin albumilla olevia kappeleita, mikä johtuu siitä että yhtye julkaisee jokaisesta singlestään kaksi versiota, joilla on eri B-puolet.*lähde?*

Vuonna 2002 yhtye lähes hajosi rumpali Neil Primrosen jouduttua vakavaan onnettomuuteen. Primrose kuitenkin toipui ja jatkoi uraansa Travisin rumpalina.

Kuten monet muutkin brittiyhtyeet, Travis on ottanut kantaa maan politiikkaan niin sanoituksissaan, keikoillaan kuin muissakin tempauksissa. 2. heinäkuuta 2005 Travis esiintyi Lontoon Live 8 -konsertissa. 6. heinäkuuta yhtye esiintyi myös *Long Walk to Justice* -projektin päätöskonsertissa Edinburghissa, jossa G8-maiden johtajat kokoontuivat.

Diskografia
-----------

*Pääartikkeli: Travisin diskografia*
### Albumit

* *Good Feeling* (1997)
* *The Man Who* (1999)
* *The Invisible Band* (2001)
* *12 Memories* (2003)
* *The Boy with No Name* (2007)
* *Ode to J. Smith* (2008)
* *Where You Stand* (2013)
* *Everything at Once* (2016)

Lähteet
-------

1. ↑  Travis’ Fran Healy is happy to hang around: "Paris, Texas" *Magnet Magazine*. Viitattu 26.10.2014. (englanniksi)
2. ↑  Martin: 'Travis Invented Coldplay' *Contactmusic.com*.  20.1.2007. Viitattu 26.10.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Travis** Wikimedia Commonsissa

* Yhtyeen virallinen kotisivu
* Travis Myspacessa (englanniksi)
**Hermann Lorentz** (18. lokakuuta 1863 Viipuri – 13. lokakuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, hovineuvos ja professori.

Käytyään koulunsa Viipurissa Lorentz pääsi ylioppilaaksi 1885. Hän opiskeli lääkäriksi Tarton yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa ja suoritti siellä tutkintonsa 1894. Hän toimi sitten apulaislääkärinä Pietarin evankelisessa sairaalasssa ja sai laillistetun lääkärin oikeudet 1897. Lorentz toimi sitten 1897–1904 apulaislääkärinä Halilan parantolassa kunnes hän muutti Viipuriin ja toimi siellä yksityislääkärinä. Hän palasi 1907 Pietariin ja toimi siellä Suomen valtionrautateiden rautatielääkärinä ja piti samalla laajaa yksityisvastaanottoa. Lorentz palasi Viipuriin vuonna 1919 ja toimi siellä vuodesta 1920 vastaavana lääkärinä ja vuodesta 1925 rautatielääkärinä. Talvisodan aikana Lorentz pysyi Viipurissa aina helmikuun 1940 lopulle saakka ja hoiti lääkärintointaan niin kauan kuin se oli mahdollista.

Lorentz toimi 1913 Suomen osaston komissaarina Pietarissa pidetyssä hygieenianäyttelyssä. Hän julkaisi tutkielmia muun muassa keuhkotuberkuloosin alueelta. Lorentz oli Suomalainen Lääkäriseura Duodecimin, Suomen Lääkäriliiton ja Etelä-Karjalan lääkäriyhdistyksen jäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dödsfall, Hufvudstadsbladet, 15.10.1940, nro 280, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3  Sjuttiofemåring, Hufvudstadsbladet, 18.10.1938, nro 281, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**HMS Christopher Dixon** oli Britannian kuninkaallisen laivaston Mersey-luokan aseistettu troolari.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Mersey-luokka (troolari)*
Alus tilattiin Selbystä Cochrane & Sonsilta. Alus laskettiin vesille 4. syyskuuta 1917.

Palvelus
--------

Vuonna 1922 alus myytiin Irlannin laivastolle, jossa se säilytti aiemman nimensä. Alus vastaanotettiin Portsmouthissa. Seuraavana vuonna alus myytiin Fleetwoodiin J. Manille nimellä *Lord Gainford*. Kuninkaallinen laivasto pakko-otti aluksen joulukuussa 1939 nimeten sen *HMS Lord Gainfordiksi* viirinumerolla Z111. Alus muutettiin sukellusvenepuominvalvojaksi. Se palautettiin vuonna 1946 omistajilleen.

Lähteet
-------

* Colledge, J. J. & Warlow, Ben: *Ships of the Royal Navy - The Complete Record of all Fighting Ships of the Royal Navy from the 15th Century to the Present*, s. 80. Newbury, UK: Casemate, 2010. ISBN 978-1-935149-07-1. (englanniksi)
* Toghill, Gerald: *Royal Navy Trawlers Part One: Admiralty Trawlers*. Liskeard, Cornwall: Maritime Books, 2003. ISBN 0-90777195-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Toghill, Gerald s. 132
**Impotenssi** tarkoittaa miehen kyvyttömyyttä saada erektio tai siemensyöksy sukupuoliyhdynnässä. Se on miehillä tavallisin seksuaalielämän häiriö. Yhdyntään kyvytöntä miestä kutsutaan impotentiksi. Impotenssin vastakohta on potenssi eli yhdyntäkyky.

Arviolta kymmenen prosenttia miehistä kärsii heikosta tai puuttuvasta erektiokyvystä. Tupakoitsijoiden keskuudessa osuus on suurempi: 24 prosenttia savukkeita polttavista ja 30 prosenttia sikareita polttavista miehistä on impotentteja.

Aiheuttajat
-----------

Impotenssi johtuu erektiohäiriöstä; erektiohäiriöinen ei kuitenkaan välttämättä ole yhdyntäkyvytön eli impotentti.

Impotenssilla on lukuisia syitä, kuten jännitys ja stressi, sairaus, alkoholi, masennus, sydän- ja verisuonitaudit, neurologiset häiriöt (mm. MS-tauti), hormonitoiminnan häiriöt ja lääkkeet. Tupakointi lisää impotenssin riskiä ja saattaa pahentaa sitä.

Hoito
-----

Impotenssin hoito riippuu sen taustalla olevasta syystä. Prostaglandiinipistos on mahdollinen mutta saattaa aiheuttaa huomattavan pitkäkestoisen, jopa tuntien mittaisen erektion. Jos impotenssin syynä ei ole seksuaalisen halun puute, saatetaan käyttää tablettilääkettä, kuten fosfodiesteraasi PDE5-estäjä sildenafiilia. Jos impotenssin ovat aiheuttaneet siittimen verisuoniongelmat, se voidaan korjata kirurgisella hoitotoimenpiteellä. Kaikkiaan impotenssin ennuste on varsin hyvä.

Lähteet
-------

1. ↑  *Suuri lääkärikirja A-Ö*, s. 139. (suomalaisen laitoksen päätoimittaja: Timo Klaukka, suomentaja: Aila Cantell). Kirjayhtymä, 1984. ISBN 951-26-2584-9.
2. ↑
**Méthana** (kreik. Μέθανα) on tuliperäinen niemi Peloponnesoksen niemimaan koillisosassa Kreikassa. Se työntyy Saroninlahteen Egeanmeren länsiosassa.

Maantiede
---------

Vulkaanista kiveä Kaméno Vounóssa.
Méthanan kylä.
Méthana on alun perin merestä noussut tulivuori, joka on niin kutsutun helleenisen kaaren läntisimpiä tulivuoria. Niemellä on yhteensä 32 kraatteria. Tuliperäisyys näkyy myös niemen muodossa, vulkaanisessa maaperässä ja rannoissa sekä alueen kuumissa lähteissä. Méthana on pyöreähkö ja sen halkaisija on noin yhdeksän kilometriä. Niemi yhdistyy muuhun Peloponnesokseen vain noin 200 metriä leveän kannaksen välityksellä. Kannas tunnetaan nimellä Stenó ("Kapea").

Saarenkaltainen Méthana on perinteisesti luettu Attikan alueeseen kuuluvien saarten eli Argo-Saronisten saarten yhteyteen. Nykyisin se kuuluu hallinnollisesti Troizinía-Méthanan kuntaan Attikan alueen Saarten alueyksikössä. Aiemmin niemen alue muodosti Méthanan kunnan, joka on nykyisin yksi Troizinía-Méthanan kunnallisyksiköistä. Méthanan pääkylä on Méthanan kylä, josta käytetään myös nimiä Chóra ja Loutrópoli Methánon. Se tunnetaan kylpyläpaikkakuntana. Muita kyliä ovat muun muassa Megalochóri ja Vathý. Kylästä on laivayhteys Pireukseen sekä Argo-Saronisille saarille.

Méthanan kaakkoispuolella sijaitsee Póroksen saari, pohjoispuolella Agkístri ja koillispuolella Aígina. Niemen länsipuolisesta Saroninlahden osasta käytetään nimeä Epídavroksenlahti.

Historia
--------

Antiikin Methanan kaupungin akropolis Palaiókastron kukkulalla ja Vathýn kylä.
Méthana on syntynyt tertiäärikauden lopulla tai kvartäärikauden alussa. Tulivuoren viimeinen tunnettu purkaus tapahtui vuonna 258 eaa. Tapahtuma mainitaan Strabonin *Geografiassa*. Jonkinlaista tuliperäistä toimintaa tapahtui mahdollisesti vuonna 1922.

Méthana on ollut asuttu viimeistään neoliittisella kivikaudella. Mykeneläiseltä kaudelta niemeltä on löydetty asutus Ágios Konstantínoksen alueelta. Antiikin aikana niemellä sijaitsi Methanan kaupunki. Sen akropolis eli linnavuori, joka tunnetaan nykyisin nimellä Palaiókastro, sijaitsee lähellä Megalochórin kylää.

Lähteet
-------

1. 1 2  Methana *Visit Greece*. Viitattu 23.5.2016.
2. 1 2  Holidays in Methana *Around Methana*.  Arkistoitu 13.4.2016. Viitattu 23.5.2016.
3. 1 2  Around Methana *aroundmethana.com*.  Arkistoitu 15.3.2016. Viitattu 23.5.2016.
4. ↑  Methana *Volcano World*. Oregon State University. Viitattu 23.5.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Méthana** Wikimedia Commonsissa

* Around Methana (Arkistoitu – Internet Archive). Niemen turistisivusto. (englanniksi)
**Juho Toivola** (s. 4. kesäkuuta 1990 Seinäjoki) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Joensuun Mailaa. Hän pelaa lyöjäjokerin roolissa.

Toivolan kasvattajaseura on Seinäjoen Maila-Jussit. Toivolan pääsarjaura alkoi vuonna 2008, kun hän pelasi yhden runkosarjaottelun naapuriseura Nurmon Jymyn joukkueessa. Seuraavalla kaudella vastuuta tarjoutui hieman enemmän, ja Toivola pääsi kirjauttamaan uransa ensimmäiset tehopisteet. Nurmossa Toivola jatkoi kauteen 2012 saakka ennen siirtymistään kotikaupunkinsa uuteen seuraan, JymyJusseihin.

Kaudella 2014 Toivola edusti Kouvolan Pallonlyöjiä. Kyseisen kauden jälkeen Toivola joutui loukkaantumisten vuoksi pitämään välivuoden pesäpallosta ennen paluutaan kotiseudulleen, tällä kertaa Koskenkorvan Urheilijoihin. Koskenkorvalla Toivola pelasi neljä kautta.

Kaudeksi 2020 Toivola siirtyi Imatran Pallo-Veikkoihin kahdeksi vuodeksi ja oli suuressa roolissa erityisesti kaudella 2021, kun joukkue selviytyi pudotuspeleihin ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1993.

Syksyllä 2021 Toivola siirtyi Joensuun Mailaan kaksivuotisella pelaajasopimuksella. Hänen ensimmäinen kautensa Joensuussa oli menestyksekäs pitäen sisällään SM-pronssimitalin, valinnan Itä–Länsi-otteluun, Itä–Länsi-ottelun kentän parhaan pelaajan palkinnon, henkilökohtaisen lyötyjen juoksujen ennätyksen (5+71) ja lyöjätilaston kuudennen sijan. Toisella kaudellaan Joensuussa Toivola löi 35:ssa ottelussa yhteensä 1+87 juoksua ja teki kauden päätteeksi seuran kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen.

Kauden 2023 päätteeksi Toivola on pelannut 361 Superpesiksen runkosarjaottelua, joissa hän on lyönyt 27+445 juoksua. Toivolan yhden ottelun lyötyjen juoksujen ennätys syntyi 26. elokuuta 2023, kun hän löi 1+7 juoksua Joensuun Mailan kotiottelussa Kempeleen Kiriä vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑  anttikallio: Voitokkaan Idän sankarina 32-vuotias tulokas Juho Toivola *Pesäpalloliitto*.  9.7.2022. Viitattu 8.10.2022.
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
Lorenzo Bartolinin muotokuva, Jean Auguste Dominique Ingresin maalaus.
Makaava Venus, veistetty vuosina 1820–1830, Musée Fabre, Montpellier
**Lorenzo Bartolini** (1777–1850) oli italialainen kuvanveistäjä. Hän oli realistisen kuvanveiston edelläkävijä ja aikalaisten suosima. Hän teki muun muassa Bastiassa sijaitsevan Napoleon I:n muistomerkin.

Elämänvaiheita
--------------

Bartolini syntyi vaatimattomiin oloihin ja hän opiskeli ensin Firenzen taideakatemiassa ja muutti Pariisiin vuonna 1797. Hän pääsi kahta vuotta myöhemmin Jacques-Louis David oppilaaksi ja jakoi ateljeen Jean-Auguste-Dominique Ingres´n kanssa.  

Bartolini oli vakaumuksellinen Napoleonin kannattaja ja oli jopa hänen armeijassaan rumpalina. Napoleonin kannattaminen toi hänelle taloudellista hyötyä. Vuonna 1807 hänet nimitettiin taideakatemian alaisuudessa toimineen kuvanveistokoulun johtajaksi. Bonaparten perhe oli ihastunut hänen töihinsä ja tilasi häneltä useita muotokuvia.  

Napoleonin kukistumisen jälkeen Bartolini palasi Firenzeen. Firenzessä kävi jo 1800-luvun alkupuolella paljon varakkaita matkailijoita, joista monet halusivat itsestään muotokuvan. Osittain muotokuvien johdosta Bartolinin ilmaisu vapautui ja hänen veistoilmaisunsa muuttui puhtaasta ja jäykästä uusklassismista realistiseksi. Vuonna 1829 hän osti vanhan luostarin ja kunnostutti sen ateljeeksi. 

Luostarissa Bartolini teki töitä kivenhakkaajien ja oppilaiden kanssa. Hänen suosikkioppilaansa oli Pasquale Romanelli, joka otti opettajansa poismenon jälkeen ateljeen haltuunsa. Vuonna 1830 Bartolinilta tilattiin venäläisen ruhtinaan Nikolai Demidofin patsas. Teos ei tullut koskaan valmiiksi, sillä taiteilija ja tilaaja ajautuivat erimielisyyksiin sen tyylistä. Teoksen veisti lopulta valmiiksi Romanelli.

Batolinin parhaana työnä pidetään vuonna 1835 valmistunutta *La fiducia in Dio* - veistosta. Teos sai hyvät arvostelut ja sen kuvailtiin esittävän hienosti nuorta naista uskonnollisessa mietiskelyssä. 

Vuonna 1839 Bartolini pääsi opettajaksi Firenzen taideakatemiaan. Hän halusi juurruttaa naturalistisemman ilmaisun myös oppilaisiinsa.  

Bartolini haudattiin Firenzessä samaan kappeliin kuin Benvenuto Cellini.

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan iso tietosanakirja, osa 1*, s. 1055. Helsinki: Otava, 1960.
2. ↑  Iso tietosanakirja, osa 1 vuodelta 1931, s. 1196
3. 1 2 3
4. 1 2 3 4 5 6 7   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lorenzo Bartolini** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Tangiwain rautatieonnettomuus** oli Uudessa-Seelannissa 24. joulukuuta 1953 kello 22:21 tapahtunut raideliilenneonnettomuus. Wellingtonista Aucklandiin kulkenut juna syöksyi sillan romahdettua Whangaehujokeen Tangiwaissa 10 kilometrin päässä Waiourusta Pohjoissaaren keskiosassa. Junassa tapahtumahetkellä olleista 285 matkustajasta 151 kuoli. Junaonnettomuus on pahin Uuden-Seelannin historiassa.

Tausta ja onnettomuus
---------------------

Sää onnettomuuspäivänä oli hyvä, eikä sadetta juurikaan ollut. Mikään ei viitannut siihen, että Whangaehujoki saattaisi tulvia. Kello 19 tavarajuna oli ylittänyt Whangaehun yli menevän rautatiesillan, eikä sen henkilökunta ollut havainnut mitään erikoista. Tilanne muuttui, kun läheisellä Ruapehu-vuorella sijainnut kraatterijärvi murtui ja kaksi miljoonaa kuutiometriä vettä vapautui jokeen. Tulva johti lähes kuusi metriä korkeaan hyökyaaltoon, joka iskeytyi rautatiesiltaan kello 22:10 ja 22:15 välillä. Samaan aikaan siltaa lähestyi matkustajajuna numeroltaan Ka 949, jossa oli yhdeksän vaunua.

Junan lähestyessä siltaa, oli mies läheisestä kaupungista tullut autollaan veden alle jäänelle sillalle. Huomatessaan junan lähestyvän, hän yritti ohjata soihdulla junaa pysähtymään. Veturinkuljettajan oletetaan nähneen tämän, sillä hän teki hätäjarrutuksen 200 metriä ennen siltaa, mutta ei onnistunut pysäyttämään junaa ennen siltaa, joka petti veturin alla. Veturi putosi jokeen ja veti viisi ensimmäistä vaunua mukanaan. Neljä näistä vaunuista tuhoutui kokonaan virrassa. Sillalle jääneistä vaunuista ensimmäinen jäi osittain roikkumaan sillalta. Konduktöörit kehottivat ihmisiä siirtymään vaunun takaosaan samalla hetkellä, kun se putosi jokeen ja veti mukanaan kolme muuta vaunua. Vaunut kulkivat virran mukana alavirtaan, jossa ne lopulta pysähtyivät joen rannalle. Näissä vaunuissa olleista 22 henkilöstä vain yksi kuoli. Matkustajien onnistui rikkoa vaunun ikkunat, ja he muodostivat tulvaveden laskettua ihmisketjun, niin että pääsivät rannalle.

Selviytyneiden etsinnät
-----------------------

Ensimmäisten paikalle saapuneiden viranomaisten joukossa oli Leo Smidt, wairaulainen poliisi. Hän oli tullut tutkimaan outoa ääntä joka oli kuulunut lähistön asukkaiden luo saakka. Onnettomuuspaikalle tuli poliiseja, laivaston jäseniä ja paikallisia maanviljelijöitä. Läheisestä Waiourunsotilastukikohdasta saatiin apua kuljetuksiin ja eloonjääneiden asuttamiseen. Joen vesi oli laskenut huomattavasti jo 45 minuuttia onnettomuuden jälkeen. Eloonjääneiden etsintä muuttui kuitenkin pian enää ruumiiden etsimiseksi. Ruumita oli ajautunut jopa 130 kilometrin päähän joen alajuoksulle asti. Kahdenkymmenen ihmisen ruumista ei löydetty lainkaan ja niiden uskottiin huuhtoutuneen merelle asti.

Lähteet
-------

1. ↑  Tangiwai railway disaster  19.10.2010. Ministry for Culture and Heritage. Viitattu 9.11.2010. (englanniksi)
2. 1 2 3  Wrong place at the wrong time - Tangiwai disaste  24.2.2010. Ministry for Culture and Heritage. Viitattu 9.11.2010. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Search and rescue - Tangiwai disaster  19.1.2010. Ministry for Culture and Heritage. Viitattu 9.11.2010. (englanniksi)
Blues-Finland.comin etusivu
**Blues-Finland.com** on suomalainen, ammattimaisesti toimitettu bluesia ja sen sukuista musiikkia käsittelevä verkkolehti.

Suomen Kansalliskirjaston Blues-Finland.comille myöntämä kansainvälinen kausijulkaisutunnus on ISSN 1797-0784. Blues-Finland.com on Suomen kulttuuri-, mielipide- ja tiedelehtien liiton (Kultti ry) jäsen. Opetus- ja kulttuuriministeriö tukee verkkolehteä kulttuurilehtiavustuksella.

Toimittaja Pasi Tuominen perusti Blues-Finland.comin 11.9.2006. Englanninkielinen tiivistelmäversio BluesWebzine.com avattiin marraskuussa 2008.

Blues-Finland.comissa julkaistaan levy-, konsertti- ja festivaaliarvioita, haastatteluja, muita artikkeleita sekä alan uutisia. Journalistisen materiaalin ohella julkaistaan konsertti- ja festivaalikalenteria sekä artis­tilistoja. Verkkolehti ylläpitää lisäksi keskustelufoorumia.

Lähteet
-------

1. ↑  Musiikkiverkkolehtiä *Suomen Kansalliskirjasto*. Viitattu 31.1.2012. (suomeksi)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Blues-Finland.com
* BluesWebzine.com (Arkistoitu – Internet Archive) - englanninkielinen versio
* Blues-Finland.comin päätoimittaja haastattelussa - YLE.fi
**Biancaneve Oy** on suomalainen vaatetusalan yritys, joka suunnittelee ja valmistaa urheiluvaatteita sekä esiintymisasuja.

Yritys tuli tunnetuksi alun perin taitoluisteluasujen valmistajana, joita se on valmistanut esimerkiksi Kiira Korvelle , Laura Lepistölle  ja Marigold Ice Unitylle sekä Nelosen Dancing on Ice-ohjelmaan .

Nykyään Biancaneve valmistaa paljon kilpailuasuja myös fitness-urheilijoille ja on Suomen suurin*lähde?* fitness-bikinivalmistaja. Myös monien muiden lajien edustajat käyttävät yrityksen valmistamia esiintymisasuja, kuten esimerkiksi Jokerien KHL-Cheerleaderit .

Vuosien varrella Biancaneve on valmistanut asuja myös esimerkiksi Linnanjuhliin, joissa luomuksia on nähty mm. Kiira Korven , Laura Lepistön ja Satu Taiveahon  päällä. Lisäksi yritys on valmistanut asukokonaisuudet Miss Universe kilpailuun Viivi Pumpaselle*lähde?*, Sara Chafakille  ja Lotta Hintsalle .

Syksyllä 2013 Biancaneve julkaisi naisille suunnatun Bfit-urheiluvaatemalliston Nordic Fitness Expossa. Malliston tuotteita myydään tällä hetkellä kivijalkamyymälöissä Suomessa, Virossa ja Venäjällä sekä EU:n laajuisesti englanninkielisen verkkokaupan kautta .

Huhtikuussa 2014 Biancaneve osallistui Saksassa järjestettyihin FIBO-kuntoilu- ja terveysmessuihin osana Suomen Team Finland -osastoa .

Lähteet
-------

1. 1 2  Team Tampere etenee ja uudistuu *tampereenkauppakamarilehti.fi*.
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Tamperelainen: Hän pukee Dancing on Ice -tähdet (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Kiira säteilee silkissä Linnassa *Iltalehti*.  29.11.2007.
7. ↑  Iltalehti: Satu Taiveaho säväytti seksikkäässä pronssiunelmassa
8. ↑  MTV: Sara Chafak kuin jääprinsessa kansallispuvussaan (Arkistoitu – Internet Archive)
9. ↑  Aamulehti: Miss Universum -finaali tänään: Lotta Hintsa pukeutuu tamperelaisen suunnittelijan asuun (Arkistoitu – Internet Archive)
10. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
11. ↑  Suomalaiset terveys- ja kuntoilualan yritykset näkyivät FIBO-messuilla *finnland.de*.

Aiheesta muualla
----------------

* Yrityksen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Bodo Ramelow vuonna 2017
**Bodo Ramelow** (s. 16. helmikuu 1956, Osterholz-Scharmbeck, Ala-Saksi, Länsi-Saksa) on Saksan vasemmistopuolueen poliitikko. Hän on toiminut vuodesta 2014 Thüringenin pääministerinä. Aiemmin hän toimi aiemmin Thüringenin maapäivien vasemmistopuolueen parlamenttiryhmän puheenjohtajana. Ramelow on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.

Poliittinen ura
---------------

### Ura ennen osavaltiopääministeriyttä

Ramelow on syntynyt ja kasvanut Länsi-Saksan puolella. Hän kouluttautui vähittäiskauppiaaksi ja työskenteli 1980-luvulla muun muassa kaupan ammattiliitossa ja pankissa. Ramelow muutti Thüringeniin, entiseen Itä-Saksaan, Saksojen yhdistyessä vuonna 1990. Thüringenissä hänestä tuli Itä-Saksan entisen hallitsevan kommunistipuolueen SED:in seuraajan Demokraattisen sosialismin puolueen (PDS) jäsen. Ensimmäisen kerran Ramelow valittiin Thüringenin maapäiville vuonna 1999, ja vuonna 2001 hän nousi puolueensa parlamenttiryhmän puheenjohtajaksi. 

Helmikuussa 2004 Ramelow valittiin puolueensa pääehdokkaaksi seuraavissa osavaltiovaaleissa. Kesäkuussa 2004 PSD sai historiansa parhaimman tuloksen Saksojen yhdistymisen jälkeen, saaden 26,7 prosenttia äänistä Thüringian osavaltiovaaleissa. Ramelow valittiin uudelleen myös puolueensa puheenjohtajaksi Thüringenin osavaltiossa. 

Kesäkuun alussa 2005 Ramelow oli yksi neuvottelijoista PDS:n ja WASG:n yhdistymisessä yhdeksi puolueeksi. WASG eli "Vaalivaihtoehto - Työ ja Sosiaalinen oikeudenmukaisuus" oli SPD:sta eronnut vasemmistosiipi. Neuvottelujen tuloksena syntyi vasemmistopuolue Linke, joka aloitti virallisesti toimintansa vuonna 2007. Vuoden 2005 syyskuussa Ramelow valittiin uuden puoleen varapuheenjohtajaksi Saksan liittopäiville. Hän johti puolueen uudelleen toiseksi suurimmaksi vuoden 2009 Thüringenin osavaltiovaaleissa 27,4 prosenttiyksikön kannatuksella.

### Nouseminen Thüringenin pääministeriksi

Vuoden 2014 osavaltiovaaleissa syyskuussa Ramelow valittiin Thüringenin maapäivillä osavaltiopääministeriksi. Hän muodosti hallituksen sosialidemokraattien eli SPD:n ja Vihreiden kanssa, jotka tukivat pääministeriyttä. Kyseessä on ensimmäinen kerta Saksojen yhdistymisen jälkeen, kun Linke sai osavaltiopääministerin paikan. 

Ramelow johti puolueensa vaalivoittoon vuoden 2019 osavaltiovaaleissa ja Linke nousi ensimmäistä kertaa minkään osavaltion suurimmaksi puolueeksi yli 30 prosentin kannatuksella.

Lähteet
-------

1. (saksaksi)
2. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Thunor** on länsigermaaninen ukkosenjumala. Hänet tunnetaan myös nimillä **Þunor**, **Þor**, **þúr**, **Þonar**, **Thunaer** ja **Donar**. Thunoria on ilmeisesti palvottu muinaisina aikoina sekä Englannissa että manner-Euroopassa.

Thunorin nimi on peräisin protogermaanisesta sanasta *þonaroz* tai *þunraz*, joka tarkoittaa "ukkosta". Pohjoismaisessa mytologiassa hän esiintyy Thorina, Óðinnin ja Hlóðynin poikana. Vastaavasti ingvaeonien perinteen mukaan Thunor on Wodenin ja Hludanan poika, jota on joskus kutsuttu muinaisenglanniksi kirjoitetuissa teksteissä nimellä Latona (Leto).

Thunarin kerrotaan ratsastaneen pilvien yllä vuohien vetämillä mahtavilla vaunuilla. Tästä myytistä saattaa olla peräisin muinaisenglannin termi *þunnorad* eli ukkosratsastus. Vanhassa germaanisessa kastevalassa Wodan, Saxnôte ja Thunaer mainitaan pakanallisiksi jumaliksi, joiden palvonnasta kristinuskoon kääntyvän oli luovuttava.

Pronssikaudelta lähtien Thunor esitetään germaanisten kansojen ikonografiassa kirvestä tai vasaraa heiluttavana hahmona. Jumalan ase on saattanut olla alun perin kaksiteräinen kirves tai jopa heitettävä kivenjärkäle. Kansainvaellusten aikaan ase vakiintui sotavasaraksi, joka symboloi salamaa ja sitä seurannutta ukkosenjylinää.

Thunorille, kuten useille germaanisille jumalille pyhitettiin puita tai kokonaisia metsiköitä tai niittyjä. Thunar ei ole vain myrskyjen ja salamoiden takana oleva voima, vaan vastasi myös elämää antavasta sateesta. Pappi ja historiankirjoittaja Adam Bremeniläinen kertoo 1100-luvulla ilmestyneessä teoksessaan *Hampurin piispojen historia* Thorista/Thunarista seuraavasti:
"Thor, sanotaan, hallitsee ilmaa, joka hallitsee ukkosta ja salamoita, tuulia ja sateita, hyvää säätä ja satoa."

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Thunor *Ingwina Ferræden*. Viitattu 16.10.2023. (englanniksi)
2. ↑  Thor *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 16.10.2023. (englanniksi)
**Lesothon valtionkirjasto ja -arkisto** (engl. *State Library and Archives*) on Lesothon pääkaupungissa Maserussa toimiva, vuonna 2006 perustettu valtionlaitos. Se hoitaa Lesoton kuningaskunnan kansalliskirjaston ja -arkiston tehtäviä. Hallinnollisestilaitos toimii maansa Turismi-, ympäristö- ja kulttuuriministeriön alaisuudessa. Lesothon valtionkirjaston ja -arkiston johtajana toimii Motlalepula Lethibelane. 

Lesoton kansallinen kirjastopalvelu (engl. *Lesotho National Library Services*) perustettiin vuonna 1976 Britannian kehitysavun tuella. Kirjastolle perustettiin sivutoimipisteitä useille alueille ja sen käytössä oli liikkuva kirjastoyksikkö. 1990-luvun lopulla kirjaston tilanne heikkeni merkittävästi kehitysapurahoituksen lakattua ja maan hallituksen organisoitua kirjastopalvelun maan kulttuurihallinnon alaisuteen. Kansalliskirjaston päärakennuksen kunto heikkeni niin, että rakennus päätettiin purkaa. Vuosina 2002-2006 kansalliskirjaston toiminta lakkasi; samaan aikaan kiinalaisten rahoittamana rakennettiin uutta kansalliskirjastorakennusta. Huhtikuussa 2006 uusi päärakennus vihittiin käyttöön. Samalla kansalliskirjaston asema kohotettiin itsenäisemmäksi maan kulttuurihallinnosta. Kansalliskirjastolle nimitettiin uusi johtaja ja laitokseen, saman katon alle yhdistettiin vuonna 1958 alkujaan nimellä *Basutoland Authorities* alkunsa saanut kuningaskunnan kansallisarkisto. Laitoksen kansalliskirjasto raportoi olevansa sivutoimipisteen välityksellä läsnä kahdeksassa maan kymmenestä alueesta.

Aikuisten, yli 15-vuotiaiden lesotholaisten lukutaito oli YK:n kehitysohjelma UNEPin mukaan 79,4 prosenttia vuonna 2015.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lesotho. ISSN National Centre issn.org. Viitattu 6.6.2018. (englanniksi)
2. 1 2  Moshoeshoe-Chadzingwa: Interrogating the Lesotho digital library ecology with a view to influencing policies, practices and development: focus on University and State library services. (pdf) *First International Conference on African Digital Libraries and Archives (ICADLA-1), Addis Ababa, Ethiopia, 1.-3.7.2009, 14 pages*.  2009. wits.ac.za. Viitattu 6.6.2018. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. 1 2  Arkistoitu kopioState of the Archives: Lesotho  18.9.2012. archivalplatform.org.  Arkistoitu 3.12.2019. Viitattu 6.6.2018. (englanniksi)
4. 1 2  IFLA World Report: Lesotho The International Federation of Library Associations and Institutions (IFLA), ifla-world-report.org. Viitattu 6.6.2018. (englanniksi)
5. ↑  Lesotho - Cultural life - Cultural institutions britannica.com. Viitattu 6.6.2018. (englanniksi)
6. ↑  Liisa Savolainen: Arkistoitu kopioCNDL Address  Updated 23.10.2017. Conference of Directors of National Libraries, cdnl.info.  Arkistoitu 12.6.2018. Viitattu 6.6.2018. (englanniksi)
7. ↑  Arkistoitu kopioAdult literacy rate (% ages 15 and older) (2015 tiedot) UNDP, undp.org.  Arkistoitu 25.6.2016. Viitattu 6.6.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* State Library and Archives (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (tourism.gov.ls)
**Anni-Maija "Annis" Koskinen** (os. Suominen) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt teattereissa (mm. Lahden kaupunginteatteri, Kemin kaupunginteatteri, Keski-Uudenmaan teatteri, Teatteri Imatra) sekä televisio- ja elokuvatuotannoissa. Lisäksi Koskinen työskentelee ääninäyttelijänä ja laulajana. Koskinen on dubannut mm. Gisellen (Amy Adams) roolin Disney-elokuvissa *Lumottu sekä Lumottu 2.*

Koskinen kuuluu suomalaiseen Ketunhautaintie-yhtyeeseen, jonka ovat perustaneet tauolle jääneen Seamus-bändin jäsenet vuonna 2020. Hän on kirjoittanut kappaleita bändeilleen (Ketunhautaintie, Seamus, Linnuntie, Kaisla ja Leone) sekä säveltänyt muutamia musiikkiteatteriteoksia.

Anni-Maija Koskinen on valmistunut Lahden ammattikorkeakoulusta, Musiikki- ja draamainstituutista musiikkiteatterin suuntautumisvaihtoehdosta. Lisäksi hän on opiskellut pop/jazz-musiikkia Karelia-ammattikorkeakoulussa.

Filmografia
-----------

### Dubbaukset

*Pääartikkeli: Ääninäyttelijäroolit ovat omassa luettelossaan.*

| Televisiosarjat |
| --- |
| Vuosi | Nimi | Rooli |
| 2011 | *Virta* | Ensihoitaja |
| 2022 | *Made in Finland* | Henriikka - Kairamon sihteeri |
| Elokuvat |
| 2021 | *Kontakti* | Minna Kovaleff |
| Lyhytelokuvat |
| 2021 | *Raja* | Senni |
| 2022 | *Lipuntarkastaja* | Pirkko |
| 2022 | *Yhteentörmäys* | Jenni |
| 2022 | *Tapaus Aksa* | Sari Tykki |

Diskografia
-----------

* Ketunhautaintie:
	+ Kirjastoauto, single (2023)
	+ Ruuhka, single (2023)
	+ SAMA TAHI LAIN HARI (same shit different day), single (2023)
* Seamus:
	+ *Always/Never, albumi* (2013)
	+ *Million ways to fuck up, albumi* (2009)
	+ *Sydney 5 miles, albumi* (2006)

* Annis: *Hetkee*, single (2017)

* Leone: *Dusk*, single (2011)

Lähteet
-------

* Suomen Musiikintekijät ry - Anni-Maija Koskinen[vanhentunut linkki]
* Helsingin freelancenäyttelijät - Anni-Maija Koskinen

### Viitteet

1. ↑  Päiväkirja - Lauluja kahdelta aikakaudelta *Helsingin Uutiset*.  2016. Viitattu 13.6.2019. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Anni-Maija Koskinen: Laulaja ja laulava näyttelijä - samaa maata, eri sukua (opinnäyte) *Lahden AMK*.  2015. Viitattu 13.6.2019.
*Tämä artikkeli käsittelee Norjassa järjestettävää laulukilpailua. Tanskassa järjestettävästä katso Dansk Melodi Grand Prix.*
**Melodi Grand Prix** (usein lyhennettynä **MGP**) on norjalainen vuosittain järjestettävä laulukilpailu, joka toimii maan karsintana Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu on järjestetty vuodesta 1960 lähtien lähes aina Norjan ollessa mukana, ja se on jäänyt väliin vain vuosina 1970, 1991 sekä 2002.

Kilpailun järjestää Norjan yleisradioyhtiö NRK.

Konseptiltaan Melodi Grand Prix vastaa hyvin paljon naapurimaa Ruotsin karsintakilpailua Melodifestivalenia.

Katso myös
----------

* Norja Eurovision laulukilpailussa

Norjan EuroviisulogoMelodi Grand Prix

|  |  |
| --- | --- |
| 1960–luku | 
* 1960
* 1961
* 1962
* 1963
* 1964
* 1965
* 1966
* 1967
* 1968
* 1969

 |
| 1970–luku | 
* ~~1970~~
* 1971
* 1972
* 1973
* 1974
* 1975
* 1976
* 1977
* 1978
* 1979

 |
| 1980–luku | 
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989

 |
| 1990–luku | 
* 1990
* ~~1991~~
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999

 |
| 2000–luku | 
* 2000
* 2001
* ~~2002~~
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009

 |
| 2010–luku | 
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019

 |
| 2020–luku | 
* 2020
* 2021
* 2022
* 2023

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Liahona** on Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon virallinen lehti. Lehti on saanut nimensä Mormonin kirjassa mainitusta Liahonasta, joka oli eräänlainen kompassin tapainen suunnannäyttäjä. Koska Liahona osoitti uskollisille oikean suunnan, pidetään sitä Mormonin kirjassa myös Kristuksen vertauskuvana. Myös kirkon lehden tulisi sen oman ymmärryksen mukaan ohjata ihmisiä oikeaan.

|  |
| --- |
| Osa artikkelisarjaa |
| Mormonismi |
|  |
| Historia
* Joseph Smith
* Ensimmäinen näky
* Urim ja tummim
* Oliver Cowdery
* Martin Harris
* David Whitmer
* Brigham Young
* Sidney Rigdon

 |
| Oppi ja rituaalit
* Jumala
* Pelastussuunnitelma
* Oppi kirkosta
* Kaste
* Sakramentti
* Konfirmaatio
* Endaumentti
* Sinetöinti
* Pappeus
* Avioliitto
* Perhe
* Moniavioisuus
* Viisauden sana
* Jumalanpalvelus
* Sijaistoimitukset
* Valmistavat toimitukset

 |
| Pyhät tekstit ja muut julkaisut
* Mormonin kirja
* Raamattu
* Oppi ja liitot
* Kallisarvoinen helmi

 |
| Toimintatavat ja kulttuuri
* Temppeli
* Lähetystyö
* Apujärjestö
* Pyhäkoulu
* Apuyhdistys
* Alkeisyhdistys
* Nuoret miehet
* Nuoret naiset

 |
| Organisaatio ja johtaminen
* Myöhempien aikojen pyhien liike
* MAP-kirkko
* MAP-presidentti
* Ensimmäinen presidenttikunta
* Kaksitoista apostolia
* Apostoli
* Seitsenkymmenet
* Johtava piispakunta
* Yleisauktoriteetit
* Vaarna
* Ylipappi
* Piispa

 |
| Katso myös
* Kritiikki
* Jäsenmäärä
* Mormonismi Suomessa

 |
| * n
* k
* m
 |

Vuoteen 1998 Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon lehti tunnettiin Suomessa nimellä **Valkeus**. *Valkeus* alkoi ilmestyä vuonna 1948. Englanninkielinen *Liahona* tunnettiin vuoteen 1995 nimellä *Tambuli*, muun kielisillä lehdillä oli omat nimensä. Vuonna 1999 siirryttiin kaikkialla maailmassa yhtenäiseen nimikäytäntöön.

Suomenkielinen *Liahona* ilmestyy kuukausittain, samoin kuin sen englanninkielinen sisarjulkaisukin. Kaikkiaan lehti ilmestyy 51 eri kielellä, julkaisutiheys voi vaihdella yhdestä kahteentoista numeroon vuodessa. Touko- ja marraskuun numeroissa on selostus huhti- ja lokakuussa pidetyistä Kirkon puolivuotiskonferensseista Salt Lake Citystä sekä konferenseissa pidetyt puheet. Muiden kuukausien lehdet sisältävät artikkeleita ajankohtaisista asioista, hengellisiä kirjoituksia sekä Kirkon yleisauktoriteettien pitämiä saarnoja ja puheita. *Liahonan* artikkelit on tarkoitettu henkilökohtaiseen tutkimiseen, mutta niitä tutkitaan myös pappeuskokouksissa ja kotiopetus- sekä kotikäyntiopetuskäynneillä.

Aiheesta muualla
----------------

* Liahona-lehden suomenkieliset numerot
* Jeesuksen Kristuksen julkaisemat lehdet englanniksi
**Pentélin luola** (kreik. Σπήλαιο Πεντέλης, *Spílaio Pentélis*) eli **Ntavélisin luola** (Σπήλαιο Νταβέλη, *Spílaio Ntavéli*) on luola Attikassa Kreikassa. Se sijaitsee Pentéli-vuoren etelärinteessä Pentélin kunnassa noin 720 metrin korkeudella merenpinnasta laskettuna.

Luola on antiikin aikainen louhosluola, josta on kaivettu marmoria. Antiikin aikana siellä on ollut myös Panille omistettu pyhäkkö. Bysanttilaisella kaudella luola toimi erakkomunkkien asuinpaikkana, minkä vuoksi se on tunnettu myös nimellä "Synnittömien luola" (Σπήλαιο Αμώμων, *Spílao Amómon*). Nimensä "Ntavélisin luola" luola on saanut seudulla 1800-luvulla vaikuttaneesta maantierosvo Chrístos Ntavélisista, vaikka joidenkin mukaan hän ei olisi välttämättä edes ollut tietoinen koko luolasta.

Pentélin luolaa sisältä.
Toinen luolan bysanttilaisaikaisista kirkoista.
Kreikan sotilasjuntan aikana luolalle suunniteltiin sotilaallista käyttöä, ja sinne aloitettiin rakennustöitä. Työt alkoivat uudestaan vuonna 1977 ja päättyivät vuonna 1983. Ne aloitettiin jälleen vuonna 1990, mutta lopetettiin asian saaman huonon julkisuuden vuoksi, koska luola on arkeologinen kohde ja hanketta oli toteutettu salassa. Salailu johti villeihin teorioihin siitä, miksi maanalainen sotilastukikohta haluttiin juuri kyseiseen paikkaan, mukaan lukien tarinat ufoista ja erilaisista luolassa havaituista parapsykologisista ilmiöistä. Tämä puolestaan johti siihen, että luolasta tuli kulttipaikka, jota muun muassa saatananpalvojien huhuttiin käyttäneen. Villeimpien juttujen mukaan luolasta olisi maanalainen yhteys Ateenaan Piacenzan herttuattaren palatsiin, sillä legendoissa Ntavélis olisi ollut herttuatar Sophie de Marbois-Lebrunin rakastaja. Toisten legendojen mukaan Ntavélis olisi kätkenyt luolaan saalistaan, ja monet ovat turhaan yrittäneet löytää aarretta.

Luolan koko on nykyisin noin 112 × 45 metriä. Luolalla on kaksi bysanttilaisaikaista kirkkoa, joista toinen on omistettu Pyhälle Nikolaokselle (*Ágios Nikólaos*) ja toinen Pyhälle Spyridonille (*Ágios Spyrídonas*). Ensimmäinen on koristeltu 1300-luvulla tehdyillä seinämaalauksilla ja jälkimmäinen jälkibysanttilaisilla seinämaalauksilla. Maalaukset ovat nykyisin esillä Bysanttilaisessa ja kristillisessä museossa Ateenassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Η Σπηλιά του Νταβέλη *Δήμος Πεντέλης*. Viitattu 25.9.2023.
2. 1 2 3 4  Η σπηλιά του Νταβέλη: Μύθοι, θρύλοι, φήμες και πραγματικότητα *Πρώτο Θέμα*. Viitattu 25.9.2023.
3. ↑  Σπήλαια και βάραθρα της Πεντέλης *TopoGuide.gr*. Viitattu 25.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pentélin luola** Wikimedia Commonsissa
**Helena Allahwerdi** (o.s. *Liikanen*, s. 15. tammikuuta 1938 Helsinki) on suomalainen filosofian tohtori, joka tunnetaan kansainvälisyyskasvatuksen uranuurtajana Suomessa.

Allahwerdin kaksossisar on kasvatustieteilijä, professori emerita Pirkko Liikanen. Tytöt varttuivat Helsingin Kaisaniemenkadulla virkamiesisän ja ompelijaäidin tyttärinä, karjalaisevakoiden ympäröiminä. Tytöt pääsivät ylioppilaiksi vuonna 1956 Helsingin suomalaisesta yksityislyseosta, minkä jälkeen Helena Liikanen lähti au pairiksi Yhdysvaltoihin ja suoritti opintoja New Yorkin Columbian yliopistossa. Helsinkiin palattuaan hän valmistui vuonna 1962 humanististen tieteiden kandidaatiksi pääaineenaan englantilainen filologia ja vuonna 1969 valtiotieteiden kandidaatiksi pääaineenaan sosiologia. Vuonna 2001 hän väitteli tohtoriksi 63-vuotiaana aiheesta *Kansainvälisyyskasvatuksen suositukset maailmankansalaisen kypsyyskokeeseen*.

Helena Liikanen avioitui vuonna 1962 alun perin Irakin, sittemmin Itävallan kansalaisen, insinööri Munir Allahwerdin kanssa, joka oli työssä YK-tehtävissä. Heille syntyi 2 poikaa, joita äiti hoiti kouluikään saakka. Miehen työ vei perhettä moniin sotaakäyviin maihin, kunnes he asettuivat Suomeen 1970. Helena Allahwerdi sai työtä ensi kouluhallituksesta ja sitten Suomen YK-liitosta kansainvälisyyskasvatuksen sihteerinä 1972. Vuonna 2002 hänestä tuli Haaga Instituutin ja Helsingin kauppaoppilaitoksen kansainvälisten asioiden johtaja. Tästä tehtävästä hän jäi eläkkeelle 72-vuotiaana vuonna 2010.

Helena Allahwerdille myönnettiin vuonna 1976 Noppa-työryhmän jäsenenä valtion tiedonjulkistamispalkinto. Vuonna 1971 aloitettu Noppa-hanke tähtäsi alle kouluikäisille lapsille suunnattujen tv-ohjelmien tuotantoon, tärkeimpänä tuloksenaan vuosina 1973–1981 lähetetty lastenohjelma *Noppa*. Työryhmässä oli mukana myös Allahwerdin kaksossisar, varhaiskasvatuksen professori Pirkko Liikanen sekä toimittajat Antero Ikonen, Sirppa Sivori-Asp ja Ulpu Tolonen. Helena Allahwerdi on toiminut monien lastenohjelmien käsikirjoittajana sekä lasten ja aikuisten koulutusmateriaalien laatijana ja julkaisujen toimittajana. Vuonna 1990 Allahwerdi sai Rauhankasvatusliiton rauhankasvatuspalkinnon.

Teoksia
-------

* *Islamin porteilla*. Toim. yhdessä Helena Hallenbergin kanssa. Tammi, 2002.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Penttilä, Tuula: Helena Allahwerdi ja Pirkko Liikanen – kaksoset maailmankansalaisina *Naisen ääni*.  2017. Suomalainen Naisliitto ry. Viitattu 12.5.2019.
2. ↑  Sukuseuran tiedottaja (1999-2002) Helena Allahwerdi o.s. Liikanen  10.10.2002. Liikasten sukuseura.  Arkistoitu 6.6.2016. Viitattu 12.5.2019.
3. ↑  Allahwerdi, Helena, Radio- ja tv-arkiston Ritva-tietokanta, Kansallinen audiovisuaalinen instituutti. Viitattu 12.5.2019.
4. ↑  Palkittu.  *Helsingin Sanomat*, 27.11.1990, s. 4. Näköislehden aukeama (tilaajille).


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**David Anthony King**, (s. 12. elokuuta 1939) on fysikaalisen kemian emeritusprofessori Cambridgen yliopistossa, johtaja tutkimus- ja koulutusinstituutio Collegio Carlo Albertossa, Liverpoolin yliopiston kansleri ja finanssialan yritys UBS:n ylin tieteellinen neuvonantaja. Hän toimi Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoministeriön ilmastonmuutoksesta vastaavana erityisedustajana ja puheenjohtajana tutkimus- ja kehitysorganisaatio Future Cities Catapultissa.

King on toiminut Yhdistyneen kuningaskunnan johtavana tieteellisenä neuvonantajana Tony Blairin ja Gordon Brownin pääministerikausilla ja ollut keskeisenä vaikuttajana puhumassa julkisesti maiden hallitusten ilmastonmuutoksen torjumiseen liittyvän toiminnan tärkeyden puolesta.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  List of Fellows *raeng.org.uk*.  Arkistoitu 8.6.2016. Viitattu 2.7.2017. (englanniksi)
2. ↑  David King appointed Liverpool chanbcellor liv.ac.uk (englanniksi)
3. ↑   Reuters (englanniksi)
4. ↑  David King gov.uk (englanniksi)
5. ↑  Foreign secretarys new special representative for climate change gov.uk (englanniksi)
6. ↑  David King Future Cities (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Scopus

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Brad Binder** (s. 11. elokuuta 1995 Potchefstroom) on eteläafrikkalainen ratamoottoripyöräilijä ja Moto3-luokan maailmanmestari vuodelta 2016. Kaudella 2020 hän ajaa MotoGP-luokassa Red Bull KTM -tehdastallissa.

Binder debytoi MotoGP-sarjassa kaudella 2011 tuolloisessa 125-kuutioisten luokassa, ja ajoi seuraavana vuonna ensimmäisen täyden kautensa luokan korvanneessa Moto3:ssa. Kaudella 2016 Binderistä tuli ensimmäinen eteläafrikkalainen MotoGP-osakilpailuvoittaja 35 vuoteen. Kauden päätteeksi hän voitti myös ensimmäisen maailmanmestaruutensa Moto3-luokassa.

Binderin pikkuveli Darryn Binder on myös kilpaillut MotoGP:ssä.

Kilpaura
--------

### 125-kuutioiset (2011)

Binder ajoi yhden kauden 125-kuutioisissa kaudella 2011, kun kauden jälkeen luokka muutettiin Moto3-luokaksi uusien sääntömuutosten myötä. Binder ajoi RW Racingillä viisi osakilpailua Aprilia RS125 pyörällä ollen parhaimmillaan Indianapolisissa sijalla 17.

### Moto3 (2012–2016)

Binder jatkoi RW Racingillä, joka otti Moto3-luokassa käyttöön Kalex KTM pyörät. Hän ajoi täyden kauden ollen parhaimmillaan neljäs kauden päätöskilpailussa Valenciassa. Binderin kausi oli hankala keskeyttäessään lähes puolet kauden kisoista. Hän keräsi kauden aikana 24 pistettä ollen loppupisteissä sijalla 21.

### MotoGP

#### Red Bull KTM (2020–)

Lokakuussa 2019 Binderin ilmoitettiin siirtyvän MotoGP-luokkaan Red Bull KTM Factory Racingiin.

Lähteet
-------

1. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 12.4.2019.
2. ↑  RED BULL INDIANAPOLIS GRAND PRIX 125cc Race Classification 2011 (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 7.11.2020 (englanniksi)
3. ↑  Moto3 World Standing 2012 (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 7.11.2020 (englanniksi)
4. ↑  KTM 2020 shake-up: Binder to factory MotoGP team, Lecuona Tech3 *crash.net* 24.10.2019 Viitattu 7.11.2020 (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Danny Kent** | **Moto3-luokan maailmanmestari**2016 | Seuraaja:**Joan Mir** |
**Breda Ba.88** *Lince* (suom. Ilves) on italialainen kaksimoottorinen kevyt pommikone. Antonio Paranon ja Giuseppe Panzerin suunnittelemaa konetyyppiä käytti Regia Aeronautica. Bredan pääkoelentäjä Furio Niclot teki ensilennon lokakuussa 1936. Prototyyppikone käytti kahta Gnome-Rhône K-14 -tyypin tähtimoottoria. Niiden teho oli 900 hv (671 kW).

Breda Ba.88 Linceä on luonnehdittu erääksi toisen maailmansodan epäonnistuneimmaksi konetyypiksi, sitä on kutsuttu jopa *kiitoradan koristeeksi* ja *hyökkääjien houkutuslinnuksi*. Vuonna 1937 se rikkoi nopeuslennon maailmanennätyksiä suljetuilla sadan ja tuhannen kilometrin radoilla. Myöhemmät Bredan ja IMAM/Meridionalin tekemät valmistussarjat menivät suoraan romutettaviksi, sillä niin epäkäytännöllisiksi Ba.88 oli taistelutoimissa osoittautunut. Tuotanto aloitettiin 80 koneyksilön pääsarjan osalta touko-lokakuun välillä 1939. Moottorit olivat 1 000 hv (746 kW) tehoiset ja Piaggion valmistamat P.XI RC.40-tyyppiset.

Konetyyppi on ulkoasultaan hyvin helppo tunnistettava. Sulavan sikarimainen muotoilu päättyy takaosan kaksoisperäsimiin. Korkeusvakain ulottuu sivuvakaimen ohitse, kuten esimerkiksi Caproni Ca.135:ssa.

Breda Ba.88 Lince kykeni kuljettamaan enintään 1 000 kg suuruisen pommilastin. Toimintasäde oli 1 640 km. Koneen huippunopeus oli 490 km/h ja lakikorkeus 8 000 m. Puolustusaseina olivat 3x 12,7 mm Breda-SAFAT kk:t ja 1x 7,7 mm liikuteltava kk yläampumossa.

Lähteet
-------

* Mondey, David: *Axis Aircraft of World War II, The warplanes of Germany, Italy and Japan during World War II*, 2002 (ensipainos 1984, London, England, englanniksi) ISBN 0-7858-1363-2 (s. 27–28)

### Viitteet

1. 1 2 3  Mondey, D. 2002: s. 27
2. 1 2  Mondey, D. 2002: s. 28

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
* 
* (venäjäksi)
* 
* (portugaliksi)