recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Michail Gregory Antonio** (s. 28. maaliskuuta 1990 Lontoo) on jamaikalaisia sukujuuria omaava englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin valioliigassa pelaavaa West Ham Unitedia. Oikeajalkainen Antonio on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.

Seurajoukkueura
---------------

Antonio on Tooting & Mitcham Unitedin kasvatti. Hän oli hyvin lähellä tehdä juniorisopimuksen Tottenham Hotspurin kanssa, mutta sopimus kaatui siihen, että Antonion äiti halusi tämän opiskelevan pelaamisen sijasta. Vuonna 2008 Antonio siirtyi kuitenkin Tooting & Mitchamista Readingin riveihin. Hän pelasi seuran paidassa vuosina 2008–2012 28 Englannin mestaruussarjan ottelua tehden yhden maalin. Suurimman osan Reading-ajastaan Antonio vietti lainalla Tooting & Mitchamissa, Cheltenham Townissa, Southamptonissa, Colchester Unitedissa ja Sheffield Wednesdayssa. Kaudella 2009–2010 Antonio voitti Southamptonin kanssa Football League Trophyn.

Elokuussa 2012 Sheffield Wednesday osti Antonion omakseen. Hän pelasi seuran paidassa Mestaruussarjassa kaksi kautta tehden 64 ottelussa 12 maalia. Kauden 2014–2015 Antonio pelasi Mestaruussarjan Nottingham Forestin paidassa tehden 50 pelaamassaan ottelussa 16 maalia. Syyskuussa 2015 Antonio siirtyi Englannin valioliigan West Ham Unitediin. Hän teki pääsarjadebyyttinsä samassa kuussa Manchester Cityä vastaan. Avausmaali syntyi joulukuussa 2015 vanhan seuran Southamptonin verkkoon. Hän teki kauden aikana kahdeksan valioliigamaalia ja seuraavalla kaudella yhdeksän. Kaudella 2019−2020 hän teki 24 valioliigaottelussa kymmenen maalia ja oli joukkueensa paras maalintekijä. Kaudella 2020−2021 hän pelasi 26 liigaottelua, joissa teki kymmenen maalia. Kaudella 2021−2022 hän viimeisteli 36 ottelussa kymmenen maalia ja antoi kahdeksan maalisyöttöä. Seuraavalla kaudella hän teki 33 liigaottelussa viisi maalia. West Hamin voittamassa Konferenssiliigassa hän teki yhdeksässä ottelussa kuusi maalia ja antoi kaksi maalisyöttöä. Kaikkiaan hän on kauden 2022−2023 loppuun mennessä pelannut West Hamissa 228 Englannin pääsarjaottelua, joissa hän on tehnyt 61 maalia ja antanut 36 maalisyöttöä. Eurooppa-liigassa hän on pelannut yhdeksän ottelua ja tehnyt kaksi maalia sekä Eurooppa-liigan karsinnoissa neljä ottelua.

Antonio pelasi ensimmäisen maaottelunsa MM-karsintapelissä Panamaa vastaan syyskuussa 2021. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki MM-karsinnassa El Salvadoria vastaan saman vuoden marraskuussa.

Saavutukset
-----------

### Seurajoukkuetasolla

* Football League Trophy: 2009–2010
* Konferenssiliiga: 2022–2023

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3 4 5  Michail Antonio Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑

West Ham United – Englannin Valioliiga
1 Fabiański |
2 Johnson |
3 Cresswell |
4 Zouma |
5 Coufal |
7 Ward-Prowse |
8 Fornals |
9 Antonio |
10 Paquetá |
14 Kudus |
15 Mavropanos |
17 Cornet |
18 Ings |
19 Álvarez |
20 Bowen |
21 Ogbonna |
22 Benrahma |
23 Areola |
24 Kehrer |
27 Aguerd |
28 Souček |
32 Coventry |
33 Emerson |
37 Luizão |
45 Mubama |
49 Anang |
51 Chesters |
53 Laing |
70 Casey |
Manageri Moyes
**Karl Helmer Alexandersson** (16. marraskuuta 1886 Tukholma – 24. joulukuuta 1927 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä ja viulisti. Hän oli näyttelijä Karin Alexanderssonin veli.

Alexandersson opiskeli vuosina 1902–1908 viulunsoittoa Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa. Hänen opettajinaan olivat Karl Johan Lindberg ja Lars Zetterquist. Alexandersson sai myös harmonian opetusta Aron Bergensonilta ja kontrapunktin opetusta Johan Lindegreniltä. Vuosina 1911–1912 hän sai täydentävää viulunsoiton opetusta Jean Paul Erteliltä Berliinissä. Alexandersson sävelsi opiskeluaikoinaan muun muassa ensimmäisen sinfoniansa (d-molli). Vuonna 1912 hän sävelsi juhlamarssin vuoden 1912 kesäolympialaisiin Ruotsin olympiakomitean tilauksesta. Hjalmar Meissnerin johtama Jätte-Militär-orkestern esitti teoksen Tukholman stadionilla 6. heinäkuuta 1912. Vuonna 1914 Alexandersson sävelsi kolmiosaisen toisen sinfonian (g-molli). Hän teki siitä neliosaisen version vuonna 1919. Teos ei saavuttanut huomattavaa suosiota vielä kantaesityksessään, mutta siitä tuli menestys Georg Schnéevoigtin ja Tukholman Konsertföreningenin esittämänä vuonna 1923. Alexandersson hyväksyttiin Ruotsin säveltäjäliiton jäseneksi vuonna 1923.

Alexandersson pääsi vuonna 1918 työskentelemään Röda kvarn -elokuvateatteriin viulistina, säveltäjänä ja sovittajana. Hän sävelsi musiikin muun muassa elokuviin *Ingmarssönerna* (1918), *Arne-Herran rahat* (1919) ja *Gunnar Hedes saga* (1923). Alexanderssonia pidetään yhtenä ruotsalaisen elokuvamusiikin edelläkävijöistä. Hän työskenteli myös ulkomaisissa elokuvissa. Alexandersson kuoli 41-vuotiaana varattomana sairauteen, jonka diagnoosista ei ole tietoa. Hänen tuotantoonsa kuuluu elokuvamusiikin lisäksi kaksi sinfoniaa, Olympiamarssi, alkusoittoja, klarinettikonsertto sekä kaksi konserttikappaletta käyrätorvelle ja orkesterille. Alexandersson sävelsi myös pianomusiikkia, urkumusiikkia, jousikvartettoja ja jousitrioja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Helmer Alexandersson (1886−1927) Swedish Musical Heritage, viitattu 10.2.2024 (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |

 |
**Margareta Ahlstedt-Willandt** (27. elokuuta 1889 Helsinki – 29. toukokuuta 1967) oli suomalainen tekstiilitaiteilija ja taideteollisen kutomon perustaja. 

Ahlstedt-Willandtin vanhemmat olivat taiteilijat Fredrik Ahlstedt ja Nina Lignell ja puoliso vuidesta 1929 Otto Wilhelm Willandt. Kuusi luokkaa yhteiskoulua käynyt Ahlstedt-Willandt valmistui Taideteollisesta keskuskoulusta 1912. Kudonnan opintoja hän harjoitti Wetterhoffin kotiteollisuusopistossa.

Ahlstedt-Willandt suunnitteli erityisesti kuvakudoksia ja mattoja. Hän sai useita palkintoja, kuten hopeamitalin taideteollisuusnäyttelyissä Barcelonassa 1929 ja Milanossa 1933, kultamitalin Pariisin maailmannäyttelyssä 1937. Ahlstedt-Willandtin perustama kutomo Helsingissä työllisti kymmenkunta henkilöä ja sen tuotteita myytiin paitsi Suomeen, myös ulkomaille. Viimeisen yksityisnäyttelynsä hän piti 1964.

Lähteet
-------

1. 1 2  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1967, osa 1 p.139
2. 1 2  Aikalaiskirja 1934, s. 464 (Viitattu 19.11.2018)
3. 1 2 3  Miljöö. Kuvien kutojan muisto. *Helsingin Sanomat*, 23.1.1988, s. 32.
4. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1967, osa 10 (ei sivunumero)

Kirjallisuutta
--------------

* *Margareta Ahlstedt-Willandt, tekstiilitaiteilija 1888–1967*. Taideteollisuusmuseo, 1988. Sarja:Taideteollisuusmuseon julkaisu, 0780-413X; no 24 ISBN 951-95902-1-8

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Geishakuulat** ovat pieniä kuulia, joita käytetään seksuaalisen mielihyvän tuottamiseen sekä lantionpohjalihasten treenaamiseen.

Geishakuulia on yleensä kolmea eri kokoa.
Geishakuulia käytetään asettamalla ne emättimen sisälle ja jännittämällä lantionpohjalihaksia niin, että kuulat pysyvät sisällä. Geishakuulien käyttöön liittyy useita vaiheita, jotka varmistavat turvallisen ja tehokkaan harjoittelun. Niiden käytöllä on lukuisia terveysvaikutuksia. Ne parantavat ryhtiä, ehkäisevät virtsankarkailua, parantavat suolen toimintaa ja auttavat kehoa palautumaan synnytyksestä. Lihastreenin yhteydessä kuulat stimuloivat ja kiihottavat seksuaalisesti. Lantionpohjalihasten ollessa paremmassa kunnossa on myös helpompi sekä saada että hallita orgasmeja. Ne voivat myös lievittää kipuja yhdynnän aikana, vähentää emättimen kuivuutta ja lisätä seksuaalista viettiä sekä mielihyvää.

Silikooniset geishakuulat.
Kuulia on eri painoisia, kokoisia ja ne voivat olla materialtaan esimerkiksi silikonisia, muovisia, metallisia tai marmorisia. Kuulien sisällä on pienet metallikuulat, jotka liikkuessaan aiheuttavat tärinää. Motorisoiduissa geishakuulissa on metallikuulan sijasta sisällä vibraattori, jonka voimakkuutta voi itse säädellä. Geishakuulia on monenlaisia ja se voi olla esimerkiksi joko yksi kuula tai monta kuulaa yhdistettynä narulla toisiinsa. Modernissa muotoilussa kuula ei välttämättä muistuta ollenkaan kuulaa, vaan voi olla ulkoiselta olemukseltaan ennemminkin sauvamainen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Geishakuulat - nautintoon ja harjoitteluun *www.terve.fi*.  5.10.2009. Viitattu 23.5.2021.
2. ↑  Geishakuulat: Tehokas apu lantionpohjan lihasten vahvistamiseen | Hotlips.fi *hotlips.fi*. Viitattu 24.2.2024.
3. ↑  Lantionpohjan lihasten harjoittelu näkyy koko kehossa *Apteekki*.  Arkistoitu 23.5.2021. Viitattu 23.5.2021.
4. ↑  Kaupallinen yhteistyö Sinful: Jos haluat nauttia seksistä enemmän, kannattaa hankkia geishakuulat *www.iltalehti.fi*. Viitattu 23.5.2021.
5. ↑  GEISHAKUULILLA TERVEYSVAIKUTUKSIA JA MIELIHYVÄÄ *www.vuxen.fi*. Viitattu 23.5.2021.
6. ↑  Geishakuulat | Lantionpohjalihakset kuntoon | Kaalimato.com *www.kaalimato.com*. Viitattu 23.5.2021.
**Väinö Valpas Horelli** (5. lokakuuta 1882 Kokemäki – 18. elokuuta 1973 Harjavalta) oli suomalainen ylilääkäri ja professori.

Horellin vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Fredrik Horelli ja Amanda Giers. Hän pääsi ylioppilaaksi Porin lyseosta 1902 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1909, lääketieteen lisensiaatiksi 1914 sekä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1930.

Horelli toimi Ruoveden kunnanlääkärinä 1914–1918, Uudenkaupungin kaupunginlääkärinä ja Lounais-Suomen piirimielisairaalan lääkärinä 1918–1923, vakuutusyhtiö Tarmon ylilääkärinä 1923–1924 sekä Satakunnan parantolan (Satalinna) ylilääkärinä 1924–1952. Suomen sisällissodan aikana Horelli oli ambulanssi- ja sotasairaalan lääkärinä, talvisodan aikana hän oli sotasairaalan ylilääkärinä ja jatkosodan aikana sotasairaalan päällikkölääkärinä. Hän sai professorin arvonimen 1948. Horelli oli myös Uudenkaupungin kaupunginvaltuuston ja Harjavallan kunnanvaltuuston jäsenenä. 

Horellin veljiä olivat pankinjohtaja ja ministeri Toivo Horelli ja lääkintöneuvos Edvard Horelli.

Helsingin yliopiston Satakuntalainen Osakunta jakaa vuosittain Väinö Horellin nimikkostipendejä, joka on suunnattu opinnoissaan menestyneille ja osakunnan toiminnassa ansioituneille jäsenille.

Teoksia
-------

* *Keuhkotuberkuloosin kirurgisesta hoidosta*. Duodecim 9/1928
* *Uber die Oligoiynamie der Elemente bei Myko-bakterien*, väitöskirja. 1930
* Keuhkotautikuolleisuus ja yleinen kuolleisuus Satakunnassa vv. 1906—1933. Julkaistu Satakunta-sarjan osassa XII (1946). Luettavissa Satakuntalaisen Osakunnan nettisivuilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1902
2. 1 2  Kuka kukin on 1954 (Projekt Runeberg)
3. ↑  Aikalaiskirja 1934 (Projekt Runeberg)
4. ↑  Satakuntalaisen Osakunnan apurahahaku 2022  13.1.2022. Satakuntalainen Osakunta. Viitattu 10.2.2022.
5. ↑  *Satakunta Kotiseutututkimuksia XII*. Tyrvään kirjapaino Oy, 1946. Teoksen verkkoversio.



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* ISNI

 |

 |
**Sergei Lvovitš Sobolev** (ven. Серге́й Льво́вич Со́болев; 6. lokakuuta 1908 Pietari – 3. tammikuuta 1989 Moskova) oli Venäjällä syntynyt matemaatikko. Hän työskenteli matemaattisten analyysien ja osittaisdifferentiaaliyhtälöiden parissa. Sobolevin opetustyötä on kuvattu merkittäväksi.

Elämä
-----

### Nuoruus

Sergei erotettiin nuorena asianajajaisästään Lev Aleksandrovitš Sobolevista, ja äiti Natalya Georgievna kasvatti hänet. Georgievnan kasvatuksen tärkeimpiä kulmakiviä olivat rehellisyys ja päämäärätietoisuus. Näiden piirteiden kerrotaankin kuvanneen Sobolevin tutkijantyötä. Sobolev kiinnostui matematiikasta lukioaikanaan. Hän asui äitinsä kanssa Harkovassa Venäjän sisällissodan aikana. Harkovasta Pietariin hän muutti vuonna 1923. Sobolev valmistui lukiosta seuraavana vuonna erinomaisin arvosanoin. Hän ei kuitenkaan päässyt yliopistoon, koska hän oli vain 15-vuotias.

### Työ matemaatikkona

Sobolev valmistui Pietarin valtionyliopistosta vuonna 1929. Hän työskenteli Pietarissa 1932 ja Moskovassa Steklovin matematiikan instituutissa 1934 alkaen. Sobolev oli Moskovan valtionyliopiston professori vuosina 1935–1957. Hän toimi Kurtšatov-instituutin apulaisjohtajana 1943–1957 ja osallistui Neuvostoliiton ydinaseprojektiin.

Vuonna 1956 Sobolevista tuli yksi tunnetuimmista tiedemiehistä, kun hän laajensi projektejaan Neuvostoliiton itäosiin, mikä johti Venäjän tiedeakatemian Siperian-yksikön perustamiseen. Hän perusti Akademgorodokin ja Novosibirskin matematiikan instituutit.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Math.nsc.ru – Sergei Sobolev

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee vastustamista. Yleisesti mielen ilmaisemista ja yhteiskunnallista vaikuttamista käsittelee artikkeli Aktivismi.*
Protestoijia Irlannissa
Mielenosoitus protestioikeuden puolesta 2022.
**Protesti** on vastustava mielenilmaus. Sen esittämiskeinoja ovat muun muassa adressi, mielenosoitus ja lakko. Protestilla kuvataan esimerkiksi suuren väkijoukon suhtautumista tapahtumaan tai muutokseen yhteiskunnassa tai yhteisössä.

Protestilla voi olla merkittäviä yhteiskunnallisia vaikutuksia, kuten vallankumous. 

Protestointia vastaan voidaan tehdä vastaprotesti, joka puolustaa tai kannattaa alkuperäistä protestin kohdetta.

Protestivaaleiksi kutsutaan vaaleja, joissa siihen saakka harjoitettua politiikkaa arvostellut puolue, yleensä oppositiopuolue, saa vaalivoiton. Suomessa protestivaaleina on pidetty etenkin vuosien 1970 ja 1983 eduskuntavaaleja.

Velvoiteoikeudellinen protesti
------------------------------

Oikeustieteessä protesti tarkoittaa myös tilannetta, jossa vekseliä tai trattaa ei ole mita ia sanoa

Katso myös
----------

* Die-in
* Mielenosoitus
* Musta blokki
* Opiskelijaprotesti
* Sit-in
* Kansalaistottelemattomuus
Max von Prittwitz
**Maximilian von Prittwitz und Gaffron** (27. marraskuuta 1848 Bernstadt, Sleesia – 29. maaliskuuta 1917 Berliini) oli saksalainen kenraali, joka toimi hetken aikaa komentajana aivan ensimmäisen maailmansodan alussa.

Prittwitzit olivat vanha sleesialainen sotilassuku, johon oli kuulunut useita Preussin armeijan kenraaleita. Max von Prittwitz aloitti uransa upseerina jalkaväessä vuonna 1866. Hänestä tuli 1894 eversti, 1896 rykmentinkomentaja, 1898 kenraalimajuri ja prikaatinkomentaja, 1901 kenraaliluutnantti ja divisioonankomentaja sekä 1906 jalkaväenkenraali ja armeijakunnan komentaja. Vuonna 1913 hänet ylennettiin kenraalieverstiksi ja nimitettiin sotilastarkastajaksi.

Maailmansodan puhjettua elokuussa 1914 Prittwitz nimitettiin Itä-Preussiin sijoitetun 8. armeijan komentajaksi, tehtävänään torjua Venäjän odotettavissa ollut hyökkäys. Kärsittyään tappion Gumbinnenin taistelussa 19.–20. elokuuta hän pelkäsi jäävänsä Venäjän ensimmäisen ja toisen armeijan saartamaksi, sillä niillä oli yhteensä nelinkertainen ylivoima hänen joukkoihinsa nähden. Tämän vuoksi hän määräsi armeijansa perääntymään Veikselin länsipuolelle ja jättämään siten koko Itä-Preussin venäläisille. Pääesikunnan päällikkö Helmuth von Moltke ei hyväksynyt tätä, joten Prittwitz korvattiin jo 22. elokuuta Paul von Hindenburgilla ja hänen antamansa perääntymiskäsky peruttiin. Prittwitz ei enää tämän jälkeen toiminut komentajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Nordisk familjebok*, täydennysosa (1925), s. 1160–1161 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 12.1.2014.
2. 1 2  Maximilian von Prittwitz (englanniksi) Firstworldwar.com. Viitattu 12.1.2014.
3. ↑  *Nordisk familjebok* (1915), s. 300–301 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 12.1.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Kati Annika Häkkinen** (syntynyt 17.06.1980 Haukivuorella) on mikkeliläinen yrittäjä, poliitikko ja kirjailija. 

Häkkinen on valmistunut Haukivuoren lukiosta vuonna 2000.
Hän aloitti korkeakouluopinnot Lahden AMK:ssa 2001 ja opiskeli Erasmus-vaihdossa Espanjan Alicantessa vuosina 2003-2004.
Vuonna 2008 Häkkinen ja kumppaninsa ostivat maata Thaimaan Khanomista ja rakennuttivat **Aava Resort & Spa** -nimisen hotellin.
Aava Resort & Spa on voittanut useana vuonna **World Luxury Hotel Awards** palkintoja ja vuonna 2016 se nimettiin Aasian parhaaksi resortiksi **HAPA - Hospitality Asian Platinum Awards**.

Häkkinen palasi Suomeen 2019 ja toimi mm. Mikkelin keskustan kehittämisyhdistys, Mikke ry.n toiminnanjohtajana. Vuonna 2021 hänet valittiin **Suomen Keskusta** ehdokkaana Mikkelin kaupunginvaltuustoon. 
Häkkinen valmistui tradenomiksi XAMK - Kaakkois-Suomen AMK:sta joulukuussa 2020.
Hän toimii myös mm. Mikkelin kehitysyhtiö Miksein ja konserttitalo Mikaelin hallituksissa. 
Tammikuussa 2024 hänet nimettiin kaupunginhallituksen varajäseneksi.

Yhdessä tietokirjailija Antti Helinin kanssa kirjoitettu esikoisteos **Tuhansien hymyjen hotelli (Wsoy)** julkaistiin tammikuussa 2024.
**San Carlosin reservaatti** (engl. *San Carlos Apache Indian Reservation*) on chiricahua-intiaaneille varattu reservaatti, joka sijaitsee itäisessä Arizonassa. Reservaatin pinta-ala on 7 578 neliökilometriä, tehden siitä Yhdysvaltojen kymmenenneksi suurimman intiaanireservaatin.  Se kattaa Gilan, Grahamin ja Pinalin piirikunnat. 

Reservaatti perustettiin Ulysses S. Grantin toimeenpanomääräyksellä 9. marraskuuta 1871.  Vuodesta 2013 kansainvälisten kaivosjättien (Rio Tinto ja BHP Billiton) omistama Resolution Copper -tytäryhtiö on pyrkinyt perustamaan kuparikaivoksen Oak Flatin alueelle, joka on pyhä intiaaneille. Lukuisat intiaanijärjestöt ja luonnonsuojeluryhmät vastustavat hanketta voimakkaasti. Kiista on ollut ratkaisematta jo 10 vuoden ajan.

Tällä hetkellä suurin työnantaja reservaatin alueella on Yhdysvaltain hallitus, joka operoi useita virastoja siellä. Sen lisäksi karjatalousyritykset tuottavat noin 1 miljoonan dollarin vuotuisen karjamyynnin.

Lähteet
-------

1. ↑  Biggest Indian Reservations In The United States *WorldAtlas*.  5.6.2018. Viitattu 5.2.2024. (englanniksi)
2. 1 2 3  San Carlos Apache Tribe *ITCA*
3. ↑  Oak Flat Timeline: Native American vs. pro-mining interests *Associated Press*.  28.6.2023. Viitattu 5.2.2024. (englanniksi)
Prinsessa Isabella vuonna 1884.
**Isabella** (port. *Isabel Cristina Leopoldina Augusta*, myöhemmin **kreivitär Eu**; 29. heinäkuuta 1846 Rio de Janeiro – 14. marraskuuta 1921 Eu, Ranska) oli Brasilian keisarikunnan viimeinen kruununperillinen, joka toimi isänsä keisari Pedro II:n valtakaudella kolmesti maan sijaishallitsijana. Viimeisellä sijaishallitsijakaudellaan Isabella vahvisti vuonna 1888 orjuuden lakkauttamisen. Tämä osittain johti vuoden 1889 vallankumoukseen, jossa keisarikunta kumottiin.

Isabella oli vanhempi keisari Pedro II:n ja tämän puolison Teresa Kristiinan kahdesta tyttärestä. Veljiensä kuoltua jo lapsina hänestä tuli laillinen kruununperijä. Isabella nai vuonna 1864 sotilaana tunnetun prinssi Gaston d’Orléansin, Eun kreivin, joka kuului Ranskan syrjäytettyyn Orléans-hallitsijasukuun. Heille syntyi kolme poikaa.

Isabella toimi sijaishallitsijana isänsä pitkien Euroopan-matkojen aikana toukokuusta 1871 maaliskuuhun 1872, maaliskuusta 1876 syyskuuhun 1877 ja heinäkuusta 1887 elokuuhun 1888. Jo ensimmäisellä sijaishallitsijakaudellaan hän vahvisti vuonna 1871 niin sanotun Rio Branco -lain, joka määräsi kaikki sen jälkeen syntyneet orjien lapset vapaiksi kansalaisiksi. Kolmannen sijaishallitsijakautensa aikana hän painosti paroni Cotegipen konservatiivihallituksen eroamaan ja nimitti pääministeriksi orjuudenvastustajana tunnetun João Alfredo Corrêa de Oliveiran, jonka hallitus laati pikimmiten niin sanotun kultaisen lain (*Lei Áurea*) orjuuden täydellisestä lakkauttamisesta ilman korvauksia orjanomistajille. Abolitionismin kannattajaksi itsekin kääntynyt Isabella vahvisti lain toukokuussa 1888 heti kun se oli hyväksytty parlamentissa. Tämä käänsi Brasilian vanhoilliset piirit häntä ja koko keisarihuonetta vastaan.

Vuoden 1889 tasavaltaisen vallankumouksen jälkeen keisariperhe karkotettiin maasta ja Isabella asui loppuikänsä Ranskassa. Karkotuspäätös kumottiin vuonna 1920, mutta hän oli silloin jo liian huonokuntoinen matkustamaan, ja kuolikin seuraavana vuonna miehelleen kuuluneessa Eun linnassa. Bragançan hallitsijasuvun brasilialainen haara sammui Isabellan kuollessa. Isabellan ja hänen miehensä jäännökset siirrettiin Ranskasta Brasilian Petrópolisiin vuonna 1971, jolloin hänelle järjestettiin valtiolliset hautajaiset.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Lydia M. Garner: Isabel of Brazil (1846–1921) (englanniksi) *Women in World History: A Biographical Encyclopedia* (2002), Encyclopedia.com. Viitattu 8.10.2017.
2. ↑  *Nordisk familjebok*, täydennysosa (1922), s. 781 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 8.10.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Isabella (Brasilian kruununprinsessa)** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Raino Vehmas
**Raino Sakari Vehmas** (6. huhtikuuta 1929 Helsinki – 5. elokuuta 1979 Tampere) oli suomalainen lehdistöopin professori ja Aamulehden päätoimittaja.

Vehmas tuli ylioppilaaksi Tyrvään yhteiskoulusta Vammalasta vuonna 1949 ja toimi Turun Sanomien kaupunki- ja ulkomaantoimittajana 1950–1961. Hän opiskeli työn ohella sosiologiaa Turun yliopistossa, valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1954, filosofian maisteriksi 1956, filosofian lisensiaatiksi 1958 sekä väitteli tohtoriksi 1961 aiheenaan Suomen romaniväestön ryhmäluonne ja akkulturoituminen. 

Vehmas oli Turun yliopiston tiedotussosiologian dosenttina 1963–1966. Hän toimi Yhteiskunnallisen korkeakoulun ja sittemmin Tampereen yliopiston lehdistö- ja tiedotusopin vt. professorina 1962–1964 ja professorina 1964–1971. Vuonna 1970 hän siirtyi Aamulehden päätoimittajaksi.

Teoksia
-------

* *Suomen romaaniväestön ryhmäluonne ja akkulturoituminen*, väitöskirja. Turun yliopisto 1961
* *Lehtimieskunnan ammattirakenne ja sen muuttuminen 1900-luvulla*. 1962
* *Sanomalehtiemme ulkomaanaineisto*. 1964
* *Lehdistöoppi*. Tiedon portaat osa 7. WSOY 1969
* *Jos kypsästi ajattelemme – Utran pakinoita 1970–1979*. Tampereen Kirjapaino 1981

Lähteet
-------

* Pohjoismaiden ensimmäinen sanomalehtiprofessori Suomen Turusta *Turun Sanomat*.  20.7.2008. Viitattu 21.6.2020.

### Viitteet

1. 1 2 3  Kuka kukin on 1978


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Tapiolan Viihdeorkesteri** on vuonna 1987 perustettu noin 20-jäseninen orkesteri, joka soittaa kevyttä musiikkia. Se toimii yhteistyössä Espoon Työväenopiston kanssa.

Espoon kaupungin kulttuurilautakunta perusti viihdemusiikkiryhmän aikuisille harrastajasoittajille. Ensimmäisiin harjoituksiin Tuulimäen väestösuojaan tuli 12 soittajaa: kolme hanuria, kolme klarinettia, kaksi saksofonia, kaksi huilua, kitara ja viulu. Kapellimestarina toimi Anna-Maija Joensuu. Orkesteri toimi aluksi nimellä Maanalaiset.

Kapellimestari Yrjö Hjeltin kaudella (1988–1995) orkesteri esiintyi mm. Kuopio tanssii ja soi -tapahtumassa, Jazzlinnoitustapahtumassa Haminassa, Imatran Big Band festivaaleilla sekä lukuisissa muissa tilaisuuksissa. Oman konsertin orkesterilla oli 1990 Espoon kulttuurikeskuksen Louhi-salissa.

Yrjö Hjeltin jälkeen kapellimestarina jatkoi Markus Fagerudd. Hänen kaudellaan vietettiin orkesterin 10-vuotisjuhlia Otaniemessä. Tällöin orkesterissa soitti 23 henkeä. Sovituksia orkesterille tekivät Yrjö Hjelt, Roger Freundlich, Kati Kujala-Räty ja Jorma Kaskenmäki. Markus Fageruddin kaudella esiinnyttiin mm. April Jazzissa.

Syksyllä 1998 Teppo Alestalo ryhtyi johtamaan Maanalaisia. 1999 orkesteri sai uuden nimen Tapiolan Viihdeorkesteri, lyhyemmin TVO.

Orkesteri on esiintynyt lukuisissa paikoissa mm. sairaaloissa, vanhainkodeissa, päiväkodeissa, kouluissa, firmojen juhlissa, vanhojen tansseissa, Espoon kaupungin uudenvuoden juhlissa, tanssiaisissa ja Espoopäivillä.

Tapiolan Viihdeorkesterilla on ollut useita kapellimestareita 2000-luvulla. He ovat yleensä olleet opintojensa loppuvaihetta suorittavia kapellimestarikokelaita Sibelius Akatemiasta. Heitä ovat olleet Sami Hannula, Jarkko Aaltonen, Aino Koskela, Okko Kivikataja, Juuso Wallin, Hanna Lehtonen, Risto Sojakka, Sauli Saarinen. 2020 lähtien orkesteria on johtanut Erle Kont.

Lähteet
-------

1. ↑  Konserttitanssiaiset *Soukka-seura*.  2014. Viitattu 4.12.2021.
**Karl (Carl) Backman** (12. kesäkuuta  1805 Loviisa – 21. kesäkuuta 1856 Karlsbad Böömi) oli suomalainen opettaja ja rehtori.

Karl Backmanin vanhemmat olivat kauppias, raatimies Kustaa Backman ja Hedvig Elisabet Enroth. Backman tuli ylioppilaaksi Viipurin saksalaisesta lukiosta 1823. Hän valmistui maisteriksi 1832 ja oli vuodesta 1833 opettajana Lauantaiseuran jäsenten perustamassa Helsingin yksityislyseossa. Backman työskenteli välillä viisi vuotta Venäjällä, mutta palasi 1840 takaisin yksityislyseon kieltenopettajaksi, koulun johtajana toimi 1846–1856. Hän oli vuodesta 1846 Helsingin yliopistossa saksan kielen lehtori. Naimattomana kuollut Backman testamenttasi omaisuutensa yliopistolle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kaarlo Blomstedt ym. (toim.): *Kansallinen elämäkerrasto. I osa. A–E.*, s. 183–184. Porvoo: WSOY, 1927.
2. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1967, osa 1 p. 965

Aiheesta muualla
----------------

* Nordisk familjebok, Runeberg.org

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
Nogain piiri Dagestanin kartalla.
**Nogain piiri** (ven. Ногайский район, *Nogaiski raion*; nogaiksi Ногай районы, *Nogai raiony*) on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 8871,1 neliökilometriä. Asukkaita on 22 500 henkeä (vuonna 2010).

Nogain piiri sijaitsee Dagestanin pohjoisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Kalmukiaan, idässä Dagestanin Tarumovkan piiriin, etelässä Tšetšeniaan ja lännessä Stavropolin aluepiiriin. Piirin länsiosassa sijaitseva Južno-Suhokumskin kaupunki muodostaa erillisen hallintoalueen. Seutu on etupäässä kuivaa aroa. Pohjoisosassa on öljy- ja kaasuesiintymiä.

Piiriin kuuluu kymmenen maalaiskuntaa: Arslanbek, Edige, Karagas, Karasu, Koktjubinski (keskuspaikka Nariman), Kumli, Kunbatar, Ortatjube, Terekli-Mekteb ja Tšervlennyje Buruny.
Hallinnollinen keskus on Terekli-Mektebin kylä, josta on 250 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan. Asutuskeskuksia on yhteensä 17. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan asukkaista on 85,7 % nogaita, 8,2 % dargeja, 1,5 % tšetšeenejä, 1,2 % venäläisiä ja 1,1 % kumykkeja. Kaupunkiväestöä ei ole.

Seudun pääelinkeino on karjanhoito (etupäässä lampaita). Lisäksi viljellään viljaa, vihanneksia ja rehukasveja.

Piirissä toimii 14 lastentarhaa, 20 koulua ja Hasavjurtin opettajaopiston osasto. Kulttuurilaitoksia ovat 18 kerhotaloa, 16 kirjastoa, museo ja nogainkielinen teatteri. Nähtävyyksiä ovat kuumat kivennäisvesilähteet ja Sosnovkan katajametsä.

Paikallislehtenä ilmestyy nogainkielinen *Şöl tawısı* ("Aron ääni").

Lähteet
-------

1. 1 2  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2010 g.  2010. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 28.8.2009. Viitattu 4.1.2011. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Nogain piiri Dagestanin hallituksen sivustolla (venäjäksi)

Dagestanin piirit ja *kaupunkipiirit*
Agul | 
Ahty | 
Ahvah | 
Akuša | 
Babajurt | 
Bežtan osa-alue | 
Bolith | 
Buinaksk | 
*Buinaksk* | 
*Dagestanskije Ogni* | 
Dahadajev | 
Derbent | 
*Derbent* | 
Dokuzpara | 
Gergebil | 
Gumbet | 
Gunib | 
Hasavjurt | 
*Hasavjurt* |
Hiv | 
Hunzah | 
*Izberbaš* | 
*Južno-Suhokumsk* | 
Kaitag | 
Kajakent | 
Karabudahkent | 
*Kaspijsk* | 
Kazbek | 
Kiziljurt | 
*Kiziljurt* | 
Kizljar | 
*Kizljar* | 
Kul | 
Kumtorkala | 
Kurah | 
Lak | 
Levaši | 
Magaramkent | 
*Mahatškala* | 
Nogai | 
Novolak | 
Rutul | 
Šamil | 
Sergokala | 
Suleiman Stalski | 
Tabasaran | 
Tarumovka | 
Tljarata | 
Tšaroda | 
Tsumada | 
Tsunta | 
Untsukul
Susiluodon merivartioaseman tähystystorni
Sisääntulo
**Susiluodon merivartioasema** on Kustavissa sijaitseva, vuonna 1953 perustettu Rajavartiolaitoksen Länsi-Suomen merivartioston alueella toimiva merivartioasema. Se ei ole johdoltaan itsenäinen, vaan on Hiittisten merivartioaseman tapaan osa Nauvon merivartioasemaa, sen toimipaikka.

Susiluodolla ei ole paljoakaan rajavalvontaan liittyviä tehtäviä, mutta sillä on tärkeä asema merialueen turvallisuudessa. Susiluodolla oli vuonna 2008 yhteensä 1 528 suoritetta (partiointi veneellä tai autolla).

Vuonna 1947 Turun ja Ahvenanmaan saaristoon perustettiin yhteensä viisi uutta merivartioasemaa. Yksi uusista merivartioasemista oli Lypertön, joka siirtyi Susiluotoon sen valmistuttua vuonna 1953. Vuonna 1955 Susiluotoon rakennettiin tähystystorni ja telakka. Helikopterikenttä ja porakaivo merivartioasemalle saatiin vuonna 1971. Vuoteen 1974 mennessä valmistui tie aseman pihalle. Vuonna 1999 Susiluotoon saatiin iso ilmatyynyalus ja sen halli.

Merivartioaseman kalustoon kuuluu useiden veneiden lisäksi ilmatyynyalus. Vuonna 1960 Raumalla rakennettu rannikkovartiovene Rautaville, toimi koko palvelusaikansa Susiluodossa. Nykyään alus on museoituna Forum Marinumissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  50-vuotias Susiluoto tärkeä meripalvelija  23.12.2003. Vakkamedia. Viitattu 21.2.2010.
2. ↑  Turvallisuussuunnitelma 2009–2012 – Kustavi, Laitila, Mynämäki, Pyhäranta, Taivassalo, Uusikaupunki, Vehmaa (pdf) (s. 14 ja 15) Uudenkaupungin kaupunki. Viitattu 21.2.2010. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Sankkila, Heikki: Ilmatyynyalus osoitti etsijänkykynsä  20.10.1999. Turun Sanomat. Viitattu 21.2.2010. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Turun omat museolaivat  25.7.2002. Turun Sanomat. Viitattu 21.2.2010. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Merivartioasemat alueittain: Turun merivartioalue Rajavartiolaitos.  Arkistoitu 27.1.2007. Viitattu 21.2.2010.
* Kavén, Harri: Yleisön suosio yllätti Kustavin merivartijat  10.8.1997. Turun Sanomat.  [vanhentunut linkki]
*Tämä artikkeli käsittelee roomalaista jumalatarta. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*
Antonio da Correggio, *Junon rankaiseminen* noin 1519. Yksityiskohta San Paolo nunnaluostarin huoneen freskosta *Camera di San Paolo* Parmassa Italiassa.
**Juno** (Iuno) on roomalaisessa mytologiassa taivaan ja avioliiton jumalatar, Saturnuksen ja Rhean tytär ja ylijumala Juppiterin puoliso. Kesäkuu, roomalaisten *Junonius*, on nimetty hänen mukaansa, ja sitä pidettiin suotuisimpana ajankohtana avioliiton solmimiseen.

Juno oli alun perin etruskien jumalatar, jota palvottiin erityisesti Vejissä. Roomassa Juno oli alkujaan geniusta vastannut naisten suojelushenki. Myöhemmin Junosta kehittyi avioelämän, äitiyden ja synnytyksen suojelija, jonka kunniaksi vaimot viettivät Matronalia-juhlaa 1. maaliskuuta. Junolla oli useita suojelutehtäviä ja määritteitä, ja niille oli yleensä omat temppelinsä. *Juno Lucinan* eli synnytyksen jumalattaren temppeli oli Esquilinus-kukkulalla. *Juno Monetan* temppelissä Rooman Arxissa lyötiin antiikin Rooman kolikot. Monetasta on myöhemmin johdettu joissakin kielissä rahaa tai maksuvälinettä tarkoittava sana. *Juno Reginana* jumalatar suojeli lisäksi koko Rooman valtakuntaa. Junon vastine Kreikkalaisessa mytologiassa on Hera.

Minerva syntyi suoraan Juppiterin päästä ilman äidin apua, aivan kuten Athene Zeuksen päästä. Junoa tämä raivostutti, ja hän valitti asiasta kukkien ja kevään jumalattarelle Floralle. Tämä antoi Junolle taikayritin, josta Juno tuli raskaaksi ja synnytti Marsin, sodan jumalan.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Juno**.
### Kirjallisuus

* Cotterell, Arthur: *Maailman myytit ja tarut.* WSOY 1996. ISBN 951-0-17102-6
* Lurker, Manfred: *A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons.* Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Cotterell 1996, s. 109
2. 1 2 3 4 5  Lurker 1987, s. 95–96.
3. 1 2  Juno *Britannica Academic, Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica Inc. Viitattu 1.8.2018. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Strandin kalliopiirrokset** sijaitsevat Osenin kunnassa Etelä-Trøndelagissa Norjassa. Kuvakenttä koostuu 8−9 piirroskuviosta. Silmiinpistävin piirros on melkein kaksimetrinen valas. Piirroskallio sijaitsee Strandista Vingsundiin vievän tien varressa olevassa merelle aukeavassa pystykalliossa. Paikalla on opastustaulut ja sinne on viitoitus.

Löytyminen ja tutkimus
----------------------

Strandista löydetyt kalliopiirrokset olivat ensimmäiset, jotka löytyivät Fosen niemimaalta. Selväpiirteiset kuviot löydettiin tietyön yhteydessä 1920-luvun puolivälissä, kun Sandviksbergetissä ajettiin soraa. Paikan etäisyys merenrannasta on noin 700 metriä ja korkeus meren pinnasta 26 metriä.

Tutkimukset Trondheimsfjordin kalliopiirroksilla osoittavat, että kivikauteen liittyvät kuvakentät sijaitsevat 20−50 metriä merenpinnan yläpuolella. Tämä viittaa siihen, että kuvioita piirrettäessä kuvakohteet kuuluivat silloisen ranta-alueeseen ja että ne näkyivät hyvin merelle. Mikäli oletus osuu oikeaan, voidaan Strandin piirrokset, jotka ovat noin 25 metriä merenpinnan yläpuolella, ajoittaa noin 3000 eaa. eli nuorempaan neoliittiseen kivikauteen.

Piirrokset
----------

Piirroskenttä on noin 3 metriä leveä ja pinta-alaltaan 3 m². Huomiota herättävin kuvio esittää naturalisesti tehtynä pallopäävalasta, joka on melkein 3 metriä pitkä.

Kuvakentässä on viisi geometristä kuviota, mikä on kivikauden kalliopiirroksissa epätavallista. Koska kuva-aiheet ovat merellisiä, voidaan ristikuviot tulkita kalaverkoiksi. Strandin kuviot ovat tyypillisiä Keski-Norjan ulkorannikolla, sillä korkeammilla kohteilla, joita tehtiin vanhemmalla kivikaudella, käytettiin mieluummin pystykallion seinämiä. Kohteet ovat silloin sijainneet pienillä saarilla tai kivilla matalien niemenkärkien tuntumassa. Tällaisiksi kohteiksi on luonnehdittu Søbstad ja Rødsand, Averøyn kunnassa, sekä Hell ja Lånke, Stjørdalin kunnassa. Näissä kohteissa on piirretty valaita, lintuja ja peuroja.

Pyyntimagiaa?
-------------

Aiemmin villieläimen kuvia pidettiin usein saaliseläinten kivikauden kuvastona, jolla oli maaginen tarkoitus. Kuvan kohteesta tai sen hengestä sai maagisen otteen, jolla se pakotettiin lähestymään metsästäjää sen metsästymailla ja antautumaan saaliiksi. Nykytutkimus painottaa enemmänkin kuvantuottamisen rituaalia kuin saalismagiikkaa, sekä piirrosten sijoittumista maisemaan ja pohtii näkökohtia esteettömyydelle ja toiminnan ideologiaa. Kohteet, joissa on jyrkkiä kallioita ja jotka ovat hankalia saavuttaa, ovat olleet muutaman yksilön palvontapaikkoja, kun taas suuret ja loivat kohteet ovat olleet suuremman joukon palvontapaikkoja.

Katso myös
----------

* Etelä-Trøndelagin kalliopiirrokset
* Norlannin kalliomaalaukset kuulunevat samaan etniseen kokonaisuuteen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hauge, Arild: HELLERISTNINGSGUIDE - BILDER I BERG I NORDEN
2. 1 2 3 4  Kreative Trøndelag: Strand
3. 1 2 3 4  Kreative Trøndelag: Strand2
4. ↑  Kulturminnesøk: Strand
**Saaninkosken ruukki** sijaitsi Pihtiputaalta Saaninjoen Saaninkoskessa ja se oli toiminnassa 1845–1870. Ruukin perusti uusikaarlepyyläinen kauppias Gustaf Adolf Lindqvist ja siihen kuului harkkohytti, kankivasarapaja ja ahjo. Ruukki sai toimintaprivilegionsa vuonna 1845 mutta se rakennettiin nähtävästi jo 1841–1842. Ruukin käyttämä järvimalmi tuli Saaninjärvestä, Elämäjärvestä ja Alvajärvestä.

Ruukin harkkohytti ja pato uudistettiin vuonna 1855 ja se toimi 1855–1863 Padasjoella sijainneen Vierun ruukin apuruukkina toimittaen sinne harkkorautaa. Harkkohytti lopetti toimintansa 1870 ja se purettiin 1873. Ruukin entisessä kankivasarapajassa toimi vielä jonkin aikaa ruukin lakkauttamisen jälkeen tamppilaitos ja pärehöylä.

Ruukin rakennukset ja rakenteet ovat lähes kokonaan hävinneet. Saaninjoen keskellä olevassa saaressa on jäänteitä ruukin padosta ja ruukin tullijauhomylly on edelleen jäljellä Saaninkosken etelärannalla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Museoviraston kulttuuriympäristön rekisteriportaali : Pihtipudas, Saaninkosken harkkohytti (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Tietosanakirja (1909-1922) osa 8. Ribot-Stambul, hakusana Saanikoski
**Bastards** on 1981 perustettu tamperelainen punk-yhtye, joka on Suomen ensimmäisiä hardcore punk -yhtyeitä. Bastards teki ensimmäisenä suomalaisena hc punk bändinä Euroopan kiertueen vuonna 1983. Yhtyeen levyjä on julkaistu ja myyty ympäri maailmaa, muun muassa Saksassa, Brasiliassa ja USA:ssa. 2000-luvulla kaikki bändin vinyylialbumit on uudelleen julkaistu Keski-Euroopasta käsin. 

Vuonna 1983 yhtye lopetti varsinaisen uransa mutta palasi vuonna 2021 alkuperäisessä kokoonpanossaan - Sid, Rike ja Masa - äänittämään uuden EP:n "Ei sotaa". Levy julkaistiin digitaalisena vuonna 2022 ja vinyylillä 2023. 

20.5.2023 Bastards teki ensimmäisen keikkansa neljäänkymmeneen vuoteen. Paikka oli Vastavirta-klubi Tampereella ja vastaanotto oli erinomainen. Vuoden 2023 kokoonpanossa soittavat alkuperäisjäsenten Sid Salmisen ja Rike Jokelan lisäksi Jaska Ahonen (rummut) sekä Sami "Vuokko" Vuorinen (basso) 

Yhtyeen säveltäjä ja toinen sanoittaja Risto "Rike" Jokela on soittanut myös Antikeho-, Riistetyt-, Pyhät Nuket- ja Nuket-yhtyeissä. Yhä 80-luvun lopun menestyskokoonpanossaan oleva Nuket palasi yleisön eteen vuonna 2018 ja julkaisi 19.5.2023 niinikään uutta musiikkia yli kolmeenkymmeneenviiteen vuoteen: "Elämä kostaa" -biisi syntyi Riken ja Jouni Hynysen yhteistyönä ja Hynynen myös feattaa levyllä.

Rike Jokela työskentelee televisio- ja elokuvaohjaajana ja on saanut Venla-palkinnot muun muassa Pulkkinen- ja Firma -sarjoistaan. Jokela on myös yksi Karppi / Deadwind -rikossarjan luojista sekä sarjan ohjaaja. Karppi pääsi ensimmäisenä suomalaisena TV-sarjana Netflixin koko maailman kattavaan levitykseen. 

Sid Salminen on soittanut muun muassa Antikeho-, Protesti- , Kaaos- ja Hallava -yhtyeissä.

Jaska Ahonen on soittanut Kaaoksessa sekä Riken kanssa Riistetyissä sekä Pyhät Nuket- ja Nuket -yhtyeissä.

Sami Vuorinen on soittanut ja soittaa yhä useissa bändeissä, mm. punk-yhtye AUK:ssa.

Jäsenet
-------

* Timo Lahti – laulu
* Rike Jokela – kitara
* Roitsu Piekäinen – basso
* Masa Kärnä – rummut

### Entiset jäsenet

* Sid Salminen – laulu (1980–1982)

Julkaisut
---------

### Albumit

* *Turvallista huomista*  (1982, Propaganda Records)
* *Järjetön maailma (Insane World)*  (1983, Propaganda)
* *Siberian Hardcore*  (1983, Propaganda, R-O-R)
* *Studio 27.11.–2.12.82*  (2006, Propaganda)

### Kokoelma-albumit

* *World Burns to Death*  (1994, Lost and Found, Propaganda)
* *Järjetön maailma*  (1995, Kråklund Records)
* *Maailma palaa*  (2013, Propaganda)
* *Arctic Hardcore*  (2023, Svart Records)

### EP:t

* *Maailma palaa ja kuolee*  (1982, Propaganda)

Aiheesta muualla
----------------

* Propagandan kotisivut

Kirjallisuutta
--------------

* Mika Saastamoinen: *Parasta Lapsille Suomipunk 1977–1984*. Johnny Kniga, 2007. ISBN 978-951-0-32379-3.

1. ↑  Bastards Arctic Hardcore Complete Studio Recordings Rare Rehearsal Tapes 6LP Box Set *levyikkuna.fi*. Viitattu 20.2.2024.
**Höytiäisen hyppyrimäki** oli hyppyrimäki Kontiolahdella.

Historia
--------

Hyppyrimäen sijoituspaikaksi Kontiolahdella oli kaksi vaihtoehtoa: Lehmonharju ja Lykynlampi. Hyppyrimäen suunnitteli rovaniemeläinen diplomi-insinööri Suune Sirola. Sirolan mielestä Lehmonharju olisi ollut teknisesti parempi ratkaisu, sillä Lykynlammen heikkoutena oli rinteen avautuminen eteläiseen ilmansuuntaan. Tästä johtuva rinteen alttius sulamiselle sekä hyppääjien häikäistymisen vaara eivät kuitenkaan painaneet riittävästi, kun toisaalta Lykynlampi oli yleisöystävällisempi vaihtoehto. Myöhemmin myös Lehmonharjulle rakennettiin hyppyrimäki.

Sirola arvioi suunnittelmansa Höytiäisen hyppyrimäen mäkiennätyksen asettuvan 55 metrin paikkeille. Höytiäisen hyppyrimäki valmistui marraskuussa 1938, ja se oli joensuulaisten arvion mukaan Suomen kolmanneksi suurin hyppyrimäki. Hyppyrimäen yhteyteen valmistui myös tammikuussa 1939 arkkitehti Väinö Vähäkallion suunnittelemat hiihtomaja ja sauna. Höytiäisen hiihtokeskuksessa pidettiin pohjoismaiset kisat 11. - 12. maaliskuuta 1939. Höytiäisen hyppyrimäki oli Suomen Hiihtoliiton ja Kansainvälisen hiihtoliiton hyväksymä. Sotavuosina hyppyrimäkeä käytettiin ilmavalvonnan tähystyspaikkana.

Höytiäisen hyppyrimäen jälleenrakentamistyöt aloitettiin vuonna 1960 vanhan mäen purkamisella, ja uusi hyppyrimäki valmistui vuonna 1964. Hyppyrimäessä oli puinen torni, alastulorinne oli luonnonmukainen päättyen Lykynlampeen. Hyppyrimäkeä käytettiin 1980-luvun loppupuolelle asti. Höytiäisen hyppyrimäki purettiin räjäyttämällä vuonna 1993. Alastulorinteen portaat ovat säilyneet, ja niitä käyttävät urheilijat kuntoharjoitteluun.

Nimen historia
--------------

Hyppyrimäki ei ole Höytiäisen rannalla, mutta lähellä Höytiäisen kanavaa. Mäki kuului Höytiäisen Urheiluseuralle. Nykyisin Lykynlammen ulkoilukeskuksena tunnetun alueen hiihtomaja, joka oli hyppyrimäen vastarannalla, oli ennen nimeltään Höytiäisen hiihtomaja. Kontiolahden kunnan alueella oleva Lykynlampi on Joensuun kaupungin ylläpitämä ulkoilualue.

Katso myös
----------

* Joensuun Mäki Oy

Lähteet
-------

* (englanniksi) (saksaksi) (puolaksi)

Viitteet
--------

1. ↑  Uusin hiihtokeskus, Suomen Kuvalehti, 25.02.1939, nro 8, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Italian tasavallan presidentti** (ital. *Presidente della Repubblica Italiana*) on Italian valtionpäämies. Presidentin valtaoikeuksiin kuuluvat pääministerin ja elinikäisten senaattorien nimitysoikeus, parlamentin hajotusoikeus ja mahdollisuus palauttaa perustuslakia mahdollisesti rikkovat lait takaisin parlamenttiin. Presidentin toimikausi on seitsemän vuotta, eikä kausien määrää ole rajattu. Päästäkseen Italian presidentiksi ehdokkaan pitää olla Italian kansalainen, vähintään 50 vuoden ikäinen ja nauttia täysiä poliittisia ja kansalaisoikeuksia. 

Italian presidentin vaalin suorittaa Italian parlamentin molempien kamarien yhteisistunto, johon myös Italian alueet lähettävät 58 edustajaa. Kukin saa lähettää kolme edustajaa paitsi Aostan laakso, joka lähettää vain yhden edustajan. Presidentiksi valitsemiseksi ehdokkaan pitää saada kahden kolmasosan määräenemmistö. Mikäli määräenemmistöä ei saada kolmen äänestyskierroksen aikana, riittää sen jälkeen yksinkertainen enemmistö.

Aikaisemmin presidentin virassa toimineita henkilöitä kutsutaan tasavallan emerituspresidenteiksi (*Presidente emerito della Repubblica*) ja he ovat presidenttikautensa jälkeen Italian senaatin elinikäisiä jäseniä (*senatori a diritto e a vita*). Presidentin ollessa estyneenä tai kun presidentin viralla ei ole haltijaa, tehtäviä hoitaa Italian senaatin puheenjohtaja presidentin sijaisena (*Presidente supplente della Repubblica*).

31. tammikuuta 2015 Italian uudeksi presidentiksi valittiin Sergio Mattarella. Häntä ennen Italian presidenttinä toimi Giorgio Napolitano vuosina 2006–2015.

Katso myös
----------

* Luettelo Italian presidenteistä

Lähteet
-------

1. ↑  
Italy *The World Factbook*. Washington, DC:  Central Intelligence Agency.  (englanniksi)
2. ↑  Paolo Janni: *Italy at the Millennium: Economy, Politics, Literature, and Journalism : the 1999 Edmund D. Pellegrino Lectures on Contemporary Italian Politics*, s. 58. Otteita Italian perustuslaista. CRVP, 2001. ISBN 9781565181588. Teoksen verkkoversio (viitattu 31.1.2015).
3. ↑  Italy MPs elect judge Sergio Mattarella as president BBC. Viitattu 31.1.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Italian tasavallan presidentti** Wikimedia Commonsissa

Italian presidentin lippuItalian presidentit
De Nicola • Einaudi • Gronchi • Segni • Merzagora\* • Saragat • Leone • Fanfani\* • Pertini • Cossiga • Spadolini\* • Scalfaro • Mancino\* • Ciampi • Napolitano • Grasso\* • Mattarella  
\* *väliaikainen*
Cleor on kiinteistövarusteisiin erikoistunut suomalainen palveluyritys.

Historia
--------

Yhtiö on perustettu Seinäjoella vuonna 2018. Heti perustamisen jälkeen yhtiö hankki liiketoimintakaupalla kiinteistömattojen maahantuonti-, myynti- ja asennusliiketoiminnan. Perustamisvuonna yhtiö käynnisti myös kiinteistövarusteiden asennusliiketoiminnan. Yhtiö on tuottanut aikaisemmin myös kiintokalusteiden sekä puuelementtien asennuspalveluja.

Joulukuussa 2022 Cleor Oy osti Hani-Tuote Oy:n koko osakekannan. Hani-Tuoteella on toimitilat Tampereen Myllypurossa, ja se on yksi Suomen vanhimmista varustetukkureista. Vuonna 1986 toimintansa aloittaneen perheyrityksen nimi on syntynyt yhtiön alkuperäisten perustajien sukunimien yhdistelmästä.

Alkuvuodesta 2023 yhtiö aloitti oman varustetuotteiden tuotekehityksen Tampereella. Samana vuonna yhtiö käynnisti vaiheittain kiinteistövarusteisiin keskittyneen verkkokauppaliiketoiminnan.

Liiketoiminta
-------------

Cleor:n liiketoiminta keskittyy varustetuotteiden toimituksiin pääosin uudis- ja korjausrakennuskohteissa. Projektitoimituksiin kuuluu tuotteiden lisäksi suunnittelun, asennuksen ja logistiikan lisäpalveluja.

Yritysvastuu
------------

Yritys on korostanut varustetuotteiden suunnittelu- ja asennuspalvelun konseptia, joka mahdollistaa materiaalin nollahävikin rakennustyömaalla varustetuotteiden osalta.

Yhtiö
-----

Yhtiön omistavat perustajaosakkaat. Vuoden 2022 alusta lähtien yhtiössä on toiminut hallituksen puheenjohtajana Timo Kaura.

Lähteet
-------

1. ↑  Virre-tietopalvelu *Virre-tietopalvelu*. Viitattu 1.1.2024.
2. ↑  Yrittäjän oivallus: myydään palvelukokonaisuutta, ei pelkkää tuotetta *www.pohjalainenyrittaja.fi*. Viitattu 1.1.2024.
3. ↑  Cleor Oy on ostanut Hani-Tuote Oy:n koko osakekannan – Hallituspartnerit Pohjanmaa ry *pohjanmaa.hallituspartnerit.fi*.  12.12.2022. Viitattu 1.1.2024.
4. ↑  Kauppa *Cleor Oy*. Viitattu 1.1.2024.
5. ↑  Pienvarusteet ovat rakennuksen käyttöliittymä *www.publicomedia.com*. Viitattu 1.1.2024.
6. ↑  Varusteasennus - Asennuspalvelu - ICF-konsepti *Cleor Oy*. Viitattu 1.1.2024.
7. ↑  Virre-tietopalvelu *Virre-tietopalvelu*. Viitattu 1.1.2024.

Aiheesta muualla
----------------

Virallinen sivusto