recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Linpus Linux** on taiwanilaisen Linpus Technologies Inc.:n  kehittämä Fedora-projektiin perustuva Linux-käyttöjärjestelmän jakeluversio. Linpus tukee Aasian markkinoilla täysin Unicode-merkistöä kiinan ja japanin kielessä. Erikoisversio **Linpus Lite** on tarkoitettu toimimaan edullisemmissa laitteistoissa kuten UMPC-tietokoneissa. Uusille käyttäjille tarkoitettu "yksinkertaisuustila" perustuu kuvakkeisiin ja välilehtiin, kun taas perinteinen "PC-tila" on tarkoitettu Microsoft Windowsin kaltaista käyttöliittymää haluaville. Se on tarkoitettu pienillä näytöillä varustetuille kämmentietokoneille ja toimii jopa VGA-tasoisissa näytöissä (640x480).

Linpus Linux tulee esiasennettuna Acer Aspire Onen mukana. Linpus Linuxista on versio myös pöytätietokoneille ja palvelintietokoneille sekä multimediaversio Linpus Media Center. Linpus Media Centerin päivityspaketti tarjoaa laillisen tavan käyttää DVD-, MP3-, WMV- ja muita "ei-vapaita" koodekkeja.

Lähteet
-------

1. ↑   Linpus Distrowatchin artikkelissa (englanniksi)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) Näytönkaappauskuvia Linpus Linuxista

Aiheesta muualla
----------------

* Linpus Linuxin kotisivut
**Niilo Sigfrid Tammilehto** (ent. **Eklund**; 17. heinäkuuta 1908 Pirkkala – 30. kesäkuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen teknikko ja autoalalla toiminut yritysjohtaja ja yrittäjä, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 1971.

Tammilehdon vanhemmat olivat puuseppä Karl David Eklund ja Anna Maria Velander ja puoliso vuodesta 1943 Svea Cecilia Maria Österberg. Tammilehto opiskeli Tampereen teknillisessä oppilaitoksessa autoteknikoksi. Hän työskenteli vuodesta 1926 Tampereen Autotuonti Oy:ssä ja siirtyi sitten Oulun Auto ja Kumi Oy:n isännöitsijäksi. Sitten hän toimi myyntipäällikkönä sekä autokorjaamoiden johtajana useissa yrityksissä. Talvisodan aikana hän toimi puolustusministeriön tarkastustoimistossa ja jatkosodassa autokorjaamon päällikkönä. Sodan aikana Tammilehdon perustama yritys Metsätalous Oy valmisti häkäpönttöautojen polttoainetta. Sotien jälkeen Tammilehdolla oli autokorjaamo Taka-Töölössä. Töölön Autoliike Oy:n toimitusjohtajana hän oli vuodesta 1948 alkaen, vuodesta 1954 Niilo Tammilehto Oy:n toimitusjohtaja ja vuodesta 1967 Metallitalossa toimineen Hakaniemen Auto Ky:n toimitusjohtaja. Hänen myymiään automerkkejä olivat muun muassa Simca ja Fiat. Tammilehdon Autokorjaamo Oy toimi Pitäjänmäessä itsenäisenä yhtiönä.

Tammilehto vaikutti Autokauppiaat ry:n hallituksessa ja sen puheenjohtajana, Pienteollisuuden Keskusliiton hallituksessa, Autokorjaamoiden Liiton puheenjohtajana, Autoalan Työnantajaliiton varapuheenjohtaja sekä Autoalan Keskusliiton hallituksen jäsenenä ja puheenjohtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Niilo Tammilehto *Biografiasampo*. Viitattu 29.01.2023.
2. 1 2 3  Helsingin Sanomat. 17.7.1978. Niilo Tammilehto 70 vuotta tänään.
3. ↑  Suomalaiset talouden alan arvonimellä palkitut *Kansallisbiografia*. Viitattu 29.01.2023.
Neuvostoliiton vaakuna 1958–1991.
Neuvostoliiton vaakuna 1946–1956.
**Neuvostoliiton vaakuna** eli **Sosialististen neuvostotasavaltojen liiton vaakuna** oli Neuvostoliiton tunnus lipun, moton ja hymnin ohella. Se otettiin käyttöön vuonna 1924. Vaakunassa on kahden olkikerän keskellä oleva sirpin ja vasaran koristama maapallo. Maapallon yläpuolella on kansainvälinen kommunismin symboli, punainen tähti. Punaista tähteä käytettiin myös Neuvostoliiton armeijan sekä sitä aiemmin puna-armeijan tunnuksena. Maapallon alareunassa on nouseva aurinko. Vaakunan alareunassa on venäjän kielellä kansainvälinen kommunistien tunnuslause, *Kaikkien maiden proletaarit, liittykää yhteen!*. 15:ssä sivuilla olevassa nauhassa on sama teksti 15:llä Neuvostoliiton liittotasavallan kielellä.

Neuvostoliiton vaakunasta on muutamia erilaisia versioita. Ensimmäisessä 1922–1940 käytössä olleessa versiossa oli kuudella neuvostotasavallan kielellä teksti *Kaikkien maiden proletaarit, liittykää yhteen!*. Vuonna 1940 otettiin käyttöön versio, jossa teksti oli 16:lla Neuvostoliiton virallisella kielellä, vasemmalta kolmas alaspäin oli suomenkielinen teksti. Kun Suomalais-Karjalainen SNT alennettiin ASNT:ksi vuonna 1956, jäi suomenkielinen teksti pois, ja vuoteen 1991 asti teksti *Kaikkien maiden proletaarit, liittykää yhteen!* oli 15:llä Neuvostoliiton virallisella kielellä.

Neuvostoliiton lakkauttamisen jälkeen Venäjän presidentti Boris Jeltsin otti käyttöön tsaarin Venäjän vaakunaan eli Romanovien sukuvaakunaan pohjautuvan vaakunan valtion tunnukseksi.

Neuvostotasavaltojen vaakunat
-----------------------------

*Pääartikkeli: Neuvostotasavaltojen vaakunat*
* Armenian SNT:n vaakunaArmenian SNT:n vaakuna
* Azerbaidžanin SNT:n vaakunaAzerbaidžanin SNT:n vaakuna
* Georgian SNT:n vaakunaGeorgian SNT:n vaakuna
* Kazakkien SNT:n vaakunaKazakkien SNT:n vaakuna
* Kirgiisien SNT:n vaakunaKirgiisien SNT:n vaakuna
* Latvian SNT:n vaakunaLatvian SNT:n vaakuna
* Liettuan SNT:n vaakunaLiettuan SNT:n vaakuna
* Moldavian SNT:n vaakunaMoldavian SNT:n vaakuna
* Tadžikistanin SNT:n vaakunaTadžikistanin SNT:n vaakuna
* Turkmenistanin SNT:n vaakunaTurkmenistanin SNT:n vaakuna
* Ukrainan SNT:n vaakunaUkrainan SNT:n vaakuna
* Uzbekistanin SNT:n vaakunaUzbekistanin SNT:n vaakuna
* Valko-Venäjän SNT:n vaakunaValko-Venäjän SNT:n vaakuna
* Venäjän SFNT:n vaakunaVenäjän SFNT:n vaakuna
* Viron SNT:n vaakunaViron SNT:n vaakuna

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Neuvostoliiton vaakuna** Wikimedia Commonsissa
**Vlakplaas** on maatila Etelä-Afrikassa lähellä Pretorian kaupunkia. Vuonna 1981 Etelä-Afrikan poliisin upseeri Dirk Coetzee perusti maatilalle C1:ksi kutsutun erikoisyksikön, jonka tehtävänä oli apartheidin vastustajien kukistaminen. Alun perin yksikössä oli 16 poliisia, mutta vuonna 1990 se oli kasvanut jo 120 hengen yksiköksi. Maatilalla koulutettiin erityisesti ANC:n ja PAC:n kiinni jääneitä sissejä, askareita, soluttautumiseen. Vlakplaas oli huippusalainen ja sen olemassaolo paljastui vasta vuonna 1989, kun kuolemaantuomittu entinen poliisi Almond Nofomela paljasti sen vain tunteja ennen tuomionsa täytäntöönpanoa. Hän kertoi kuuluneensa Coetzeen johtamaan murharyhmään. 

Vlakplaasin pitkäaikaisena komentajana Coezeen jälkeen toimi Eugene de Kock, joka nykyisin suorittaa 212 vuoden vankeusrangaistusta apartheidin aikana tekemistään murhista ja kaappauksista. Vlakpaas on nykyisin yksityisomistuksessa.

Lähteet
-------

1. ↑  The voice of 'Prime Evil *news.bbc.co.uk*. Viitattu 19.11.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Vlakplaas proposed as museum
**Vlado Ilievski** (mak. Владо Илиевски; s. 19. tammikuuta 1980 Strumica) on pohjoismakedonialainen koripalloilija, joka edustaa nykyisin Anadolu Efesiä.

Ura
---

Ilievski aloitti koripallon KK Nemetali Strumican juniorijoukkeissa, joista hän nousi edustusjoukkueeseen jo kaudella 1995–1996. Kauden 1997–1998 Ilievski pelasi lukiokoripalloa Connecticutissa, mutta palasi seuraavaksi kaudeksi Eurooppaan, jossa hän siirtyi KK Partizaniin. Hän pelasi seurassa kaksi ja puoli kautta, ja siirtyi joulukuussa 2000 turkkilaiseen Antbirlik Antalyaan. Antalyassa Ilievski teki 16,4 pistettä ottelua kohden ja siirtyi seuraavaksi kaudeksi KK Union Olimpijaan, jossa hän vietti kaksi kautta.

Vuonna 2003 hän liittyi FC Barcelonan joukkueeseen, jossa hän voitti Espanjan-mestaruuden. Kahden kauden jälkeen Ilievski vaihtoi seuraa italialaiseen Pallacanestro Virtus Romaan, josta hän siirtyi tammikuussa 2007 Virtus Bolognaan. Kauden 2007–2008 Ilievski pelasi Mens Sana Basketissa, jonka jälkeen hän siirtyi takaisin Union Olimpijaan. Tammikuussa 2009 hän siirtyi loppukaudeksi Saski Baskoniaan, josta hän palasi jälleen Union Olimpijaan. Ilievski edusti seuraa vuoteen 2011 asti, jonka jälkeen hän liittyi Anadolu Efesiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ilievski, Vlado Euroliiga. Viitattu 4.9.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)
* Lega Basket Serie A:n pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
* ACB:n pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
**Aston Martin One-77** on kaksiovinen coupé, jota valmisti Aston Martin. Auto esiteltiin ensimmäisen kerran vuoden 2008 Paris Motor Show’ssa. Autoja valmistettiin vain 77 kappaletta. Autossa on 7,3l V12 -moottori, joka antaa 750Hv. Auto maksoi 1 338 000 euroa.

Yksityiskohdat
--------------

Ennen auton julkistusta Paris Motor Show’ssa useita tietoja autosta oli vuotanut julkisuuteen. Auton teknisiä tietoja ei kuitenkaan julkistettu ennen vuoden 2009 Geneva Motor Show’ta.

One-77:ssa on kokonaan hiilikuituinen runko, käsin valmistettu alumiininen kori ja 7.3l V12 -moottori, joka tuottaa 750 Hv, 560 Kw.

Auton huippunopeuden sanottiin olevan 320 km/h, mutta todellisuudessa se oli 354 km/h.*lähde?* Auto kiihtyy nollasta sadan kilometrin tuntinopeuteen noin 3,5 sekunnissa.

Huomionosoitukset
-----------------

Aston Martin One-77 on saanut lukuisia kansainvälisesti arvostettuja muotoilun palkintoja.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2 3
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aston Martin One-77** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Pääministeri Moussa Mara vuonna 2014.
**Moussa Mara** (s. 2. maaliskuuta 1975 Bamako) on malilainen tilintarkastaja ja poliitikko. Hän toimi maan pääministerinä vuosina 2014–2015.

Moussa Mara syntyi Malin sotilasjuntan jäsenen Joseph Maran moniavioiseen perheeseen. Hänen isänsä oli kristitty ja äitinsä muslimi. Oikeusministerinä ja Katin kaupunginjohtajana toiminut isä pidätettiin ja tuomittiin vankeuteen vuonna 1978. Moussa kasvoi äitinsä ja äidinäitinsä luona Bamakossa ja valmistui ylioppilaaksi Askia Mohamedin lyseosta vuonna 1992. Hän opiskeli kirjanpitoa ja rahoitusalaa Ranskassa suorittaen perustutkinnon vuonna 1996 ja valantehneen tilintarkastajan tutkinnon vuonna 2000.

Mara aloitti työuransa Bamakossa Diarran tilitoimistossa vuonna 1997 ja työskenteli yhtiön Afrikan varajohtajana vuoteen 2013 saakka. Hän toimi tilintarkastajaliiton pääsihteerinä vuosina 2002–2007 ja johti liikkeenjohtokoulua vuosina 2004–2009.

Mara osallistui vuoden 2007 kansalliskokousvaaleihin riippumattomana ehdokkaana, mutta hävisi vaalien toisen kierroksen niukasti Ibrahim Boubacar Keïtalle. Hänet valittiin Bamakon 4. kunnan kaupunginjohtajaksi vuonna 2009 ja uudelleen vuonna 2011. Vuonna 2010 Mara perusti johtamansa Yéléma-puolueen. Hän osallistui vuoden 2013 presidentinvaaleihin saaden 1,5 prosenttia äänistä.

Mara toimi kaupunkisuunnittelusta ja kaupunkipolitiikasta vastaavana ministerinä vuosina 2013–2014. Presidentti Keïta nimitti hänet pääministeriksi Oumar Tatam Lyn seuraajana huhtikuussa 2014. Mara vapautettiin tehtävästä tammikuussa 2015 epäonnistuneen Kidalin vierailun jälkeen. Hänen seurajakseen tuli Modibo Keïta. Vuoden 2018 presidentinvaaleissa Mara luopui ehdokkuudestaan ja kampanjoi entisen pääministerin Cheick Modibo Diarran puolesta.

Mara on naimisissa ja neljän lapsen isä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Biographie de Moussa Mara *Yéléma*.  Arkistoitu 28.9.2021. Viitattu 25.11.2019.
2. 1 2 3 4  Biographie de Moussa Mara *Moussa Mara: Site officiel*. Viitattu 25.11.2019.
3. 1 2 3  Qui est qui? Moussa Mara *aBamako*. Viitattu 25.11.2019.
4. 1 2  Mali: Moussa Mara, un ex-Premier ministre plein d’ambition *Jeune Afrique*. Viitattu 25.11.2019.
5. ↑  Mali: Moussa Mara, les raisons d’un limogeage *Jeune Afrique*. Viitattu 25.11.2019.
6. ↑  Déclaration de retrait de candidature de Moussa Mara au profit du Docteur Cheick Modibo Diarra *Moussa Mara: Site officiel*. Viitattu 25.11.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Moussa Maran sivusto (ranskaksi)
* Yéléma-puolueen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
**Aston Martin Lagonda** on luksusluokan neliovinen sedan, jota Aston Martin valmisti Newport Pagnellissa, Englannissa vuosina 1976–1989. William Townsin suunnittelema auto on hyvin harvinainen, sillä sitä valmistettiin ainoastaan 645 kappaletta. Muotoilu on hyvin kulmikasta ja se on aina jakanut mielipiteet. Lagonda on maailman ensimmäinen tietokoneohjattu tuotantoauto, minkä lisäksi siinä on digitaalinen mittaristo. Tietokoneiden suunnittelu Lagondaan maksoi neljä kertaa auton budjetin verran. Alkuperäisten ledeillä toimivien digitaalimittaristojen tilalle tuli seuraavassa sarjassa*selvennä* CRT-kuvaputkilla toteutetut näytöt.

Erikoismallit
-------------

* **Rapide** – kaksiovinen lyhyemmällä akselivälillä varustettu versio
* **Tickford** – limusiinimalli
* **Estate** – farmarimalli

Tekniikka
---------

Vaihteistona on kolmivaihteinen Chryslerin TorqueFlite-automaattivaihteisto.

Moottori
--------

Moottori on 32-venttiilinen DOHC V8.

* **5,3** (5 340 cm³)

Mitat
-----

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aston Martin Lagonda**.
* Pituus: 5 300 mm
* Leveys: 1 500 mm
* Omamassa: 2 097 kg

 *Tämä artikkeli tai sen osa perustuu Autowikin artikkeliin, ja siitä saattavat puuttua lähdemerkinnät tai lähdemerkinnät tarvitsevat tarkistamista. Voit auttaa Wikipediaa etsimällä sopivat lähteet tai tarkistamalla lähteet.*
**Matthew Hunter** (1878–1961) oli uusiseelantilainen metallurgi, joka kehitti Hunterin menetelmän titaanin pelkistämiseen.

Hunter suoritti maisterin tutkintonsa Uudessa-Seelannissa ja jatkoi opintojaan tohtoriksi useissa eurooppalaisissa yliopistoissa. Hän meni naimisiin ja muutti Yhdysvaltoihin, missä hän työskenteli General Electricin palveluksessa ja aloitti siellä titaanin tutkimuksen. Vuonna 1908 hän siirtyi ammattikorkeakoulun professoriksi New Yorkiin.

Vuonna 1910 Hunter kehitti menetelmän, jolla saatiin titaanista paljon puhtaampaa kuin aikaisemmin, jopa 99,9 % titaania. Myöhemmin on kehitetty tehokkaampia menetelmiä, mutta hunterin prosessia käytetään edelleen silloin, kun tarvitaan mahdollisimman puhdasta titaania.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Matthew Hunter
**André René Jousseaume** (27. heinäkuuta 1894 Yvré-l'Évêque – 26. toukokuuta 1960 Chantilly) oli ranskalainen kouluratsastuksen olympiavoittaja, joka kilpaili myös kenttäratsastuksessa.

Jousseaume voitti kouluratsastuksessa joukkuekilpailun olympiakultaa Los Angelesissa 1932 ja Lontoossa 1948 sekä olympiahopeaa Berliinissä 1936. Yksilökilpailussa hän saavutti Lontoossa olympiahopeaa ja Helsingissä 1952 olympiapronssia. Lontoossa Jousseaume kilpaili myös kenttäratsastuksessa. Lisäksi Jousseaume sijoittui olympiatasolla yksilökilpailussa viidenneksi vuosina 1932, 1936 ja Tukholmassa 1956 sekä joukkuekilpailussa neljänneksi vuonna 1952 ja kuudenneksi vuonna 1956.

Lähteet
-------

* André Jousseaume *Olympedia*.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Olympedia

Aiheesta muualla
----------------

* André Jousseaume Kansainvälinen olympiakomitea.  (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Erkki Onni Ensio Imberg** (22. toukokuuta 1929 Helsinki – 22. huhtikuuta 1996 Espoo) oli suomalainen elokuvaaja.

Imberg tuli Suomi-Filmin palvelukseen 1941 aluksi klaffipojaksi ja kuvausryhmän jäseneksi. Vuodesta 1946 lähtien hän oli kamera-assistenttina kuvaaja Eino Heinon ryhmässä ja B-kuvaajana hän oli ensimmäisen kerran kuvattaessa 1948 Valentin Vaalan ohjaamaa elokuvaa Ihmiset suviyössä. Hän oli pääkuvaajana ensimmäisen kerran vuonna 1951 kuvattaessa Valentin Vaalan elokuvaa Kulkurin tyttö. Vuodesta 1954 alkaen Imberg kuvasi kaikki Hannu Lemisen elokuvat. 

Vuonna 1958 Imberg siirtyi Suomen Televisioon (myöhemmin TV 1) elokuvaajaksi ja vuonna 1962 hänestä tuli elokuvaajien esimies. Imberg toimi assistenttina 1978–1986.

Elokuvia joissa Imberg toimi kuvaajana
--------------------------------------

* Ihmiset suviyössä 1948
* Gabriel, tule takaisin 1951
* Hän tuli ikkunasta 1952
* Kulkurin tyttö 1952
* Maailmat kohtaavat 1952
* Rengasmatka eli peräkylän pikajuna 1952
* Kultaa ja kunniaa 1953
* Maailman kaunein tyttö 1953
* Mustasukkaisuus 1953
* Herrojen Eeva 1954
* Sillankorvan emäntä 1954
* Morsiusseppele 1954
* Onnelliset 1954
* Lähellä syntiä 1955
* Riihalan valtias 1956
* Ratkaisun päivät 1956
* Muuan sulhasmies 1956
* Vieras mies 1957

Elokuvaroolit
-------------

* Kirkastettu sydän 1943, Lea ja Antti Helpin 14-vuotias Aarre-poika

Lähteet
-------

1. 1 2  Elokuvaaja Erkki Imberg, Helsingin Sanomat Kuolleet 18.5.1996 (Tilaajille)
2. 1 2 3 4 5  EloNet : Erkki Imbergin henkilöesittely


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
**Maan hiljaiset** oli suomalainen pop-yhtye, joka toimi 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa.
Yhtyeen pääasiallinen lauluntekijä oli Pauli Ollila, joka myös soitti yhtyeen levytyksillä kaikkia soittimia. Yhtyeen toinen varsinainen jäsen oli Matti Neulanen, joka sanoitti ja lauloi levytyksillä osan yhtyeen kappaleista. Osan sanoituksista teki Petri Salin. Yhtyeen ainoan albumin julkaisi Megamania. Levyn tuottajana toimi Mikko Saarela. Yhtyettä on luonnehdittu älykkään kriittiseksi.*lähde?*

Albumi
------

* Tähän on tultu, kuvaus aikamme ihmisistä (Megamania MGM 2020), 1989

Säv ja san. Pauli Ollila (ellei toisin mainittu)
Arkipäivän fasismia (san. Salin-Ollila)
- Citynainen (san. Salin-Ollila)
- Miehen unelma
- Heimo, 41 (san. Neulanen)
- Seksiasiamies (san. Neulanen-Salin-Ollila)
- Linjalla (san. Neulanen-Ollila)
- Maan hiljaiset
///Riistovallan monumentti (san. Neulanen-Salin-Ollila)
- Devilin joukossa (san. Salin-Ollila)
- Oma naama (säv. ja san. Mikko Saarela)
- Rock'n roll -valssi (säv. Shorty Allen san. Sören Ahmot)
- Diplomihanuristi
- Ulkomaankauppaministeri
- Euroviisut (san. Neulanen-Salin-Ollila)

EP
--

* Maan hiljaiset EP (Ab Rex Mundi Oy RXEP-1), 1991

Suomen pitää olla Suomi
- Minun lauluni
- Wolfman
///Kesäloma
- Heräsin
- Rairairai

Muuta
-----

* Celestial Sounds: A Vision / Watching Through (Rex Mundi RXM-001), 1990

Mukana Ollila, Salin, kitaristi Jukka-Pekka Knuutinen ja laulaja Sisko Pikkumäki
**Erkki Järvinen** (s. 1960) oli Tikkurilan toimitusjohtaja 2009–21.9.2017. Helmikuussa 2018 Järvinen aloitti Snellmanin konsernijohtajana.

Järvinen on kauppatieteiden maisteri. Hän oli Fazeriin kuuluvan Fazer Leipomojen tuote- ja markkinointipäällikkö vuosina 1984–1990, Vaasanmyllyn (nyk. Vaasan) markkinointipäällikkö 1990–1991 ja yrityksen Pohjoismaiden-markkinointijohtaja 1991–1996, Siljans Knäcken toimitusjohtaja 1995–1996 sekä Rautakirjan kioskidivisioonan toimialajohtajana 1997–2001 ja yhtiön toimitusjohtajana vuosina 2001–2008. Järvinen tuli Tikkurilan palvelukseen vuonna 2009, josta lähtien hän on ollut yhtiön toimitusjohtaja ja johtoryhmän puheenjohtaja.

Järvinen on ollut Snellmanin hallituksen jäsen vuodesta 2011 ja YIT:n vuodesta 2013. Hän kuuluu myös CEPE:n (European Council of Paint, Printing Ink and Artists' Colours Industry), East Officen, Helsingin seudun kauppakamarin, Kemianteollisuuden, Mainostajien liiton ja Taloudellisen tiedotustoimiston hallituksiin.

Järvinen oli Sanoman johtoryhmän jäsen vuosina 2001–2008, Kaupan liiton hallituksen jäsen 2005–2008, Lifimin hallituksen jäsen 2005–2008, IBA:n (International Book and Press Retailers Association) hallituksen puheenjohtaja 2006–2008, Luottokunnan (nyk. Nets) hallintoneuvoston jäsen 2006–2008 ja Sannäsin kartanon hallituksen jäsen vuosina 2008–2010.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Toimitusjohtaja Tikkurila.  Arkistoitu 16.8.2016. Viitattu 16.7.2016.
2. ↑  Pörssitiedote: Tikkurila Oyj:n toimitusjohtaja Erkki Järvinen jättää yhtiön *Pörssitiedote*.  21.9.2017 9.45. Tikkurila Oyj.  Arkistoitu 25.9.2017. Viitattu 24.9.2017.
3. ↑  Tuominen, Matti: Erkki Järvinen vetämään Snellmania *Maaseudun Tulevaisuus*.  6.2.2018. Viitattu 24.2.2018.
**Maametallit** on vanhentunut termi, jota on eri yhteyksissä käytetty sekä jaksollisen järjestelmän ryhmän 3 että ryhmän 13 alkuaineista. Nykyinen ryhmä 3 tunnettiin aikaisemmin 3. sivuryhmänä eli ryhmänä III A, ryhmä 13 taas III pääryhmänä.

Nykyisin maametalleilla tarkoitetaan tavallisimmin vain ns. harvinaisia maametalleja. Niitä ovat ryhmään 3 kuuluvat skandium ja yttrium sekä lantaani ja muut lantanoidit eli alkuaineet 57...71. Toisinaan luetaan *maametalleihin* kuuluvaksi harvinaisten maametallien lisäksi myös alumiini, joka eräiltä ominaisuuksiltaan muistuttaa niitä. Tässä laajemmassa merkityksessä nimitystä ei kuitenkaan enää suositella käytettävän.

Aikaisemmin on nimitystä maametallit käytetty myös entisen III pääryhmän, nykyisen ryhmän 13 eli booriryhmän alkuaineista, joista tärkein on alumiini. Muut tähän ryhmään kuuluvat alkuaineet ovat boori, gallium, indium ja tallium.

Sijainti jaksollisessa järjestelmässä
-------------------------------------

Eri yhteyksissä maametalleiksi kutsuttujen alkuaineiden sijainti jaksollisessa järjestelmässä. Harvinaiset maametallit punaisella, ryhmän 13 alkuaineet sinisellä pohjalla.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Ryhmä** → | **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** | **7** | **8** | **9** | **10** | **11** | **12** | **13** | **14** | **15** | **16** | **17** | **18** |
|  | **(I** | **II** |  | **III** | **IV** | **V** | **VI** | **VII** | **VIII)** |
| ↓ **Jakso** |  |
| **1** | 1H |  | 2He |
| **2** | 3Li | 4Be |  | 5B | 6C | 7N | 8O | 9F | 10Ne |
| **3** | 11Na | 12Mg |  | 13Al | 14Si | 15P | 16S | 17Cl | 18Ar |
| **4** | 19K | 20Ca | 21Sc | 22Ti | 23V | 24Cr | 25Mn | 26Fe | 27Co | 28Ni | 29Cu | 30Zn | 31Ga | 32Ge | 33As | 34Se | 35Br | 36Kr |
| **5** | 37Rb | 38Sr | 39Y | 40Zr | 41Nb | 42Mo | 43Tc | 44Ru | 45Rh | 46Pd | 47Ag | 48Cd | 49In | 50Sn | 51Sb | 52Te | 53I | 54Xe |
| **6** | 55Cs | 56Ba | \* | 72Hf | 73Ta | 74W | 75Re | 76Os | 77Ir | 78Pt | 79Au | 80Hg | 81Tl | 82Pb | 83Bi | 84Po | 85At | 86Rn |
| **7** | 87 Fr | 88Ra | \*\* | 104Rf | 105Db | 106Sg | 107Bh | 108Hs | 109Mt | 110Ds | 111Rg |
|  |
| \* **Lantanoidit** | 57La | 58Ce | 59Pr | 60Nd | 61Pm | 62Sm | 63Eu | 64Gd | 65Tb | 66Dy | 67Ho | 68Er | 69Tm | 70Yb | 71Lu |
| \*\* **Aktinoidit** | 89Ac | 90Th | 91Pa | 92U | 93Np | 94Pu | 95Am | 96Cm | 97Bk | 98Cf | 99Es | 100Fm | 101Md | 102No | 103Lr |

Lähteet
-------

1. 1 2  Antti Kivinen, Osmo Mäkitie: *Kemia*, s. 314–315. Otava, 1988. ISBN 951-1-10136-6.
2. 1 2  *Nykysuomen sanakirja, 2. osa (L-R), 10. painos*, s. 344, hakusana maametalli. Suomalaisen kirjallisuuden seura, WSOY, 1988. ISBN 951-0-09106-5.
3. 1 2  *Otavan iso Fokus, 3. osa (Kp-Mn)*, s. 2458, art. Maametallit. Otava, 1973. ISBN 951-1-003887.
4. ↑  Matti Tiilikainen, Ilkka Virtamo: *Kemia 1*, s. 16–17. WSOY, 1968.
**Piotr Kusiewicz** (s. 30. kesäkuuta 1953 Gdańsk) on puolalainen laulaja (tenori), pianisti ja musiikkipedagogi.

Kusiewicz opiskeli Gdańskin musiikkiakatemiassa pianonsoittoa Zbigniew Śliwińskin johdolla ja valmistui vuonna 1977. Lauluopinnoistaan Jerzy Szymańskin johdolla hän valmistui vuonna 1980. Vuonna 1978 Kusiewicz sai ensipalkinnon ja kaksi erikoismainintaa 13. kansainvälisessä Antonín Dvořák -laulukilpailussa Karlovy Varyssa. Kusiewicz on luonut kansainvälisen uran konsertti- ja oopperalaulajana. Kapellimestareita, joiden kanssa hän on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet muiden muassa Leonard Bernstein, Charles Dutoit, Daniele Gatti, Adrian Leaper, Kazimierz Kord, Antoni Wit, Jacek Kaspszyk, Krzysztof Penderecki, Jerzy Katlewicz, Tomasz Bugaj ja Stefan Stuligrosz. Kusiewicz on tehnyt yhteistyötä myös vanhaan musiikkiin erikoistuneiden kokoonpanojen kanssa.

Kusiewiczin barokkiohjelmistoon kuuluu oratorioita sekä Claudio Monteverdin ja Georg Friedrich Händelin oopperoita. Hänen ohjelmistonsa ulottuu nykymusiikkiin, ja säveltäjät ovat usein antaneet teoksiaan hänen kantaesitettävikseen. Säveltäjiä, joiden modernia musiikkia Kusiewicz on tulkinnut, ovat olleet muiden muassa Witold Lutosławski, Krzysztof Penderecki, Krzysztof Baculewski, Wojciech Kilar, Juliusz Łuciuk, Edward Pałłasz, Krzysztof Szwajgier, Paweł Łukaszewski ja Bernadetta Matuszczak. Kusiewicz esiintyi yhtenä solisteista Karol Szymanowskin *Król Roger* -oopperan esityksissä Charles Dutoit'n johtaman Montrealin sinfoniaorkesterin kanssa Pariisissa, Montrealissa, New Yorkin Carnegie Hallissa ja Tokiossa. Levytyksiä Kusiewicz on tehnyt esimerkiksi Naxokselle, Eratolle ja Polskie Nagrania Muzalle.

Lokakuussa 2004 Kusiewicz esiintyi Szczecinin filharmonikkojen kanssa sekä pianistina että laulajana tulkitsemalla Johann Sebastian Bachin kantaatin BWV 189 ja Henryk Góreckin pianokonserton. Pianistina Kusiewicz on usein myös säestänyt puolalaisia laulajia, kuten Urszula Mitręgaa, Jadwiga Rappéa ja Jerzy Mechlińskia. Hän on johtanut Gdańskin musiikkiakatemian vokaalimusiikin laitosta. Hän on opettanut ja luennoinut myös useissa muissa paikoissa sekä johtanut barokkimusiikin tulkintakursseja. Vuonna 2008 Kusiewicz sai Pro Ecclesia et Pontifice -mitalin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Piotr Kusiewicz Culture.pl
2. ↑  Piotr Kusiewicz Naxos


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee Edvard I:n puolisoa. Marguerite de France käsittelee Henrik Nuoren puolisoa.*

**Margareeta Ranskalainen** (n. 1282–1318) oli ranskalainen prinsessa, josta tuli Edward I:n puolisona Englannin kuningatar.

Margareeta oli Filip III Rohkean ja Brabantin Marian (1254–1321) tytär. Hänestä tuli Edvard I:n toinen vaimo noin 16-vuotiaana vuonna 1299. Edvardin ensimmäinen vaimo Eleanor oli kuollut vuonna 1290, ja hän havitteli ensin Margareetan vanhempaa sisarpuolta Blanchea, mutta isä vastusti tätä liittoa.

Margareeta ja Edvard vihittiin Canterburyssä syyskuussa 1299 sodan riehuessa edelleen Skotlannissa. Edvard palasi häistä rintamalle ja Margareeta vetäytyi Lontoon Toweriin suojautumaan kaupungissa riehuneelta isorokolta, kunnes Edvard kutsui hänet rinnalleen sotatantereelle. Heille syntyi kaksi poikaa ja kaksi tytärtä.

Edvardin kuoltua hänen seuraajakseen nousi Edvard II hänen ensimmäisestä liitostaan. Tämä meni naimisiin Margareetan velipuolen tyttären Isabellan kanssa. Margareeta vietti viimeiset vuotensa Marlboroughin linnassa Wiltshiressä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Margaret Of France (C. 1282–1318) *Women in World History: A Biographical Encyclopedia*. Viitattu 11.9.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Hallwylin museo heinäkuussa 2008.
**Hallwylin museo** on taidemuseo, joka sijaitsee Ruotsissa Tukholman keskustassa.

Walther ja Wilhelmina von Hallwylin yksityispalatsi rakennettiin vuosina 1893–1898. Palatsin suunnittelusta vastasi arkkitehti Isak Gustaf Clason. Palatsi edustaa 1800-luvun lopun historiaromanttista arkkitehtuuria, ja sen esikuvina olivat 1500-luvun venetsialaiset ja espanjalaiset palatsit. Eri huoneet sisustettiin eri historiallisten tyylien mukaan. Hallwylien kotiin löysivät kuitenkin tiensä 1900-luvun vaihteen tekniset uutuudet, kuten keskuslämmitys, sähkövalo, lämmin ja kylmä juokseva vesi sekä henkilö- ja ruokahissi. 

Wilhelmina von Hallwyl oli suurkeräilijä, joka hankki laajat kokoelmat taidetta, hopeaa, antiikkia, aseita ja posliinia ajatuksenaan perustaa museo. Pariskunta lahjoitti palatsin irtaimistoineen Ruotsin valtiolle vuonna 1920, ja museo avattiin yleisölle vuonna 1938. Museon kokoelmiin kuuluu yli 50 000 esinettä, joiden joukossa on sekä arvokkaita taide-esineitä että arkisia käyttöesineitä. Kaikki on luetteloitu huolellisesti. 

Hallwylin museo kuuluu organisaatioon Livrustkammaren och Skoklosters slott med Stiftelsen Hallwylska museet.

Lähteet
-------

1. ↑  Wiki Loves Monuments monuments databaseView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Fredric Bedoire: *Stockholms byggnader: Arkitektur och stadsbild*, s. 126. Norstedts, Tukholma 2012.
3. ↑  Huset på Hamngatan 4 (ruotsiksi) Hallwyllin museo. Viitattu 20.9.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Museon sivusto (ruotsiksi), (englanniksi) ym.

Tukholman seudun taidemuseot

* Fotografiska
* Hallwylin museo
* Itä-Aasian museo
* Liljevalchin taidehalli
* Millesgården
* Moderna museet
* Ruotsin arkkitehtuurimuseo
* Ruotsin kansallismuseo
* Waldemarsudde
Majorianus kolikossa
**Julius Valerius Majorianus** (s. marraskuu 420 – k. 7. elokuuta 461) oli Länsi-Rooman keisari 457–461. 

Majorianuksen äiti oli magister militum Majorianuksen tytär. Hänen isänsä, jonka nimeä ei tunneta, oli Aëtiuksen palveluksessa. Majorianus itse palveli myös Aëtiuksen alaisena. Vuonna 454 Majorianus luopui sotilasurastaan, mutta keisari Valentinianus III pyysi häntä palaamaan, sillä keisarilla oli vaikeuksia pitää kurissa Aëtiuksen – jonka keisari oli itse murhannut – joukkoja. Majorianuksesta tehtiin *comes domesticorum*. Kun Valentinianus murhattiin vuonna 455, ei hänellä ollut ketään selvää seuraajaa. Vaikka Majorianus saikin keisarinna Licinia Eudoxian tuen, sai Petronius Maximus kuitenkin lopulta vallan itselleen. Maximus kuoli vandaalien hyökätessä Roomaan, ja uudeksi keisariksi julistautui kenraali Avitus. Avitus ei kuitenkaan saanut vandaaleja kuriin, ja vuonna 456 hänen hallintonsa oli niin epäsuosittu, että Majorianus ja Ricimer kapinoivat Avitusta vastaan. Vaikka Avitus kuoli vuoden 457 alussa, ei Majorianus halunnut heti julistaa itseään keisariksi. Hän ja Ricimer ottivat kummatkin itselleen *magister militumin* arvon. Tämän viran haltijana Majorianus lähetti armeijan kukistamaan alemanneja. Ehkä tämän voiton jälkeen Majorianus julistautui keisariksi. Valtaistuin oli tuolloin ollut vapaana jo puolisen vuotta. Vuoden 457 lopulla myös Itä-Rooman keisari Leo I tunnusti Majorianuksen Länsi-Rooman *augustukseksi*. 

Majorianus hyökkäsi visigoottien kimppuun Galliassa ja sai pian Teoderik II:n kanssa aikaan rauhansopimuksen. Majorianus kukisti myös burgundit. Gallian jälkeen Majorianus suuntasi Espanjaan, jonne hän hyökkäsi vuonna 459. Majorianus suunnitteli suurta hyökkäystä vandaaleja vastaan Afrikassa ja halusi ensin saada Espanjan takaisin valtakunnan piiriin. Vandaalien kuningas Geiserik sai kuitenkin vihiä tästä ja sai kaapattua roomalaisten laivaston, luultavasti roomalaisten petturien ansiosta. Majorianuksen ei auttanut muuta kuin lopettaa sota vandaaleja vastaan ja palata Italiaan. Ricimer käytti Majorianuksen tappiota hyväkseen ja syrjäytti hänet sen jälkeen kun armeija kapinoi 2. elokuuta 461. Erään lähteen mukaan Ricimer ja hänen kannattajansa pahoinpitelivät ja murhasivat Majorianuksen Tortonassa. Ricimer julisti tämän jälkeen erään Libius Severuksen uudeksi keisariksi.

Kirjallisuutta
--------------

* Alf Henrikson: *Antiikin tarinoita 1–2*. WSOY, 1993. ISBN 951-0-18515-9.
* Arto Kivimäki ja Pekka Tuomisto: *Rooman keisarit*. Karisto, 2000. ISBN 951-23-4094-1.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Avitus** | **Rooman keisari** | Seuraaja:**Libius Severus** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Maamyyräsirkka** (*Gryllotalpa gryllotalpa*) on maamyyräsirkkojen heimoon kuuluva, verraten kookas hyönteislaji, joka on erikoistunut elämään maan alla maamyyrien tapaan. Se on heimonsa ainoa Euroopassa tavattava laji, joskaan elinalue ei ulotu Suomeen asti.

Maamyyräsirkka on 35–50 mm pitkä, ruskea hyönteinen. Etummainen raajapari on erikoistunut kaivamiseen. Etummaiset siivet ovat paksut ja selvästi takaruumista lyhyemmät, takasiivet ovat hyvinkehittyneet. Tuntosarvet ovat pitkät ja takaruumiin kärjessä on kaksi perälisäkettä. Nimensä mukaisesti maamyyräsirkat viettävät suuren osan elämästään maan alla ja nousevat pinnalle vain öisin. Sirkka suosii kosteaa maaperää ja viihtyy vesistöjen tuntumassa. Ravinnoksi kelpaavat etupäässä madot ja muut selkärangattomat, mutta myös kasvien juuret ja muut maanalaiset osat.

Muodonvaihdos on osittainen. Naaras hoitaa vastakuoriutuneita poikasia ja aikuiset yksilöt asuttavat samoja käytäverkostoja nymfien kanssa. Aikuiset maamyyräsirkat esiintyvät kevään ja alkukesän aikana. Täysikasvuiset sirkat ovat lentokykyisiä ja kykenevät monien muiden suorasiipisten tapaan sirittämään.

Maamyyräsirkkaa esiintyy lähes kaikkialla Euroopassa Suomea lukuun ottamatta. Ruotsissa laji on elinympäristöjen katoamisen vuoksi luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, Virossa se esiintyy maan eteläosissa. Levinneisyysalue jatkuu pitkälle Aasiaan ja Pohjois-Afrikkaan.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Sami Karjalainen: Suomen heinäsirkat ja hepokatit, s. 174
3. ↑
4. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q476326
* Wikispecies: Gryllotalpa gryllotalpa
* ARKive: gryllotalpa-gryllotalpa
* BioLib: 165
* BOLD: 208633
* BugGuide: 434603
* CoL: 3HGDW
* EoL: 500186
* EPPO: GRYTGR
* EUNIS: 202531
* Fauna Europaea: 403029
* Fauna Europaea (new): 77aefb7f-6c7e-4b01-bd22-693d1cbeacf3
* GBIF: 1716128
* iNaturalist: 71219
* IRMNG: 11084730
* ITIS: 658897
* NatureServe: 2.926544
* NBN: NBNSYS0000006830
* NCBI: 656900
* Orthoptera Species File: 1128791
* TSA: 7780
* Xeno-canto: Gryllotalpa-gryllotalpa

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee Kaarinan kaupunginosaa. Perniössä sijaitsee Makarlan kylä.*
**Makarla** on Kaarinan kaupunginosa ja siihen kuuluva kylä, joka sijaitsee entisen Piikkiön kunnan alueella. Kaupunginosa rajautuu lännessä Piikkiön kirkonkylään, pohjoisessa Hepojokeen, idässä Paimioon ja etelässä Heernummeen.

Historia
--------

Makarlan eteläpuolella, Heernummen kaupunginosassa sijaitseva Huttalan linnavuori on historiallisesti merkittävä alue. Siellä on pronssikautisia hautaröykkiöitä sekä rautakautisia kalmistoja ja asuinpaikkoja. Makarlan läpi kulkee historiallinen Kuninkaantie, joka sijaitsee 110-tien pohjoispuolella. Makarlan itäosassa, Tammisillassa, oli krouvi 1600-luvun lopulla. Myös postitalonpoika sijaitsi Aron kylässä 1670-luvulla.

Liikenne
--------

Makarlan länsiosaan kulkevat Fölin Kaarinan sisäiset busslinjat K5 ja K6, joilla pääsee Piikkiön kirkonkylään. Kaupunginosan itäosaan, Tammisiltaan, kulkevat bussilinjat 704 ja 706, joilla pääsee toiseen suuntaan Paimioon ja toiseen suuntaan Piikkiön kirkonkylän sekä Kaarinan keskustan kautta Turkuun.

Lähteet
-------

1. ↑  Turun karttapalvelu (Aluejaot > Kaupunginosat) *opaskartta.turku.fi*
2. ↑  Visit Kaarina : Makarla, Tammisilta ja Linnavuori (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Fölin reittiopas (Arkistoitu – Internet Archive) *reittiopas.foli.fi*

Kaarinan kaupunginosat

* Auranlaakso
* Harvaluoto
* Heernummi
* Hepojoki
* Keskusta
* Kuusisto
* Littoinen
* Makarla
* Nummenniitty
* Nunna
* Piikkiön kirkonkylä
* Piikkiönlahti
* Piispanristi
* Voivala
*Tämä artikkeli käsittelee Bostonissa sijaitsevaa yliopistoa. Saatoit tarkoittaa myös Boston Collegea.*

**Bostonin yliopisto** (engl. *Boston University*, **BU**) on yksityinen yliopisto Massachusettsin pääkaupungissa Bostonissa, Yhdysvalloissa. Sille myönnettiin yliopisto-oikeudet vuonna 1869, mutta sen historia ulottuu vuoteen 1839, jolloin Newbury Biblical Institute perustettiin Vermontin Newburyssa.

Noin 30 000 opiskelijallaan Bostonin yliopisto on Yhdysvaltain neljänneksi suurin yksityinen yliopisto. Se on myös Bostonin neljänneksi suurin työllistäjä. Yliopiston pääkampus sijaitsee Fenway-Kenmoren alueella, Charles-joen varrella.

Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Bostonin yliopisto sai vuonna 2014 sijaluvun 72.

Lähteet
-------

1. ↑  Boston University (Arkistoitu – Internet Archive) shanghairanking.com
2. ↑  Academic Ranking of World Universities 2014 (Arkistoitu – Internet Archive) shanghairanking.com

Aiheesta muualla
----------------

* Bostonin yliopiston viralliset Internet-sivut
**Makarjev** (ven. Мака́рьев) on kaupunki Kostroman alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgaan laskevan Unžajoen varrella 184 kilometriä Kostromasta itään. Kaupunki on Makarjevin piirin keskus. Asukkaita on 7 300 henkeä (vuonna 2010).*lähde?*

Vuonna 1439 pyhittäjäisä Makari perusti paikalle Unžan luostarin, jonka ympärille syntyi 1500-luvulla esikaupunki ja Kovrovon kylä. Vuonna 1779 niistä muodostettiin Kostroman lääniin kuulunut Makarjevin kihlakuntakaupunki. 

Nykyään kaupungissa on lähinnä puunjalostusteollisuutta. Nähtävyyksiä ovat 1600–1700-luvuilla rakennettu luostarikokonaisuus ja Aleksanteri Nevalaisen katedraali vuodelta 1905.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 251. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Makarjevin piirin sivusto (venäjäksi)

Kostroman alueen vaakunaKostroman alueen kaupungit
**Hallinnollinen keskus: Kostroma**  

Bui | Galitš | Kologriv | Makarjev | Manturovo | Neja | Nerehta | Šarja | Soligalitš | Tšuhloma | Volgoretšensk
**Puistolan Urheilijat** eli **PuiU** on vuonna 1929 perustettu pohjoishelsinkiläinen urheiluseura, jolla on omat jaostonsa jalkapallossa, sulkapallossa, kunto- ja terveysliikunnassa ja tenniksessä. 

Seuran tarkoitus perustamisesta lähtien on ollut tarjota liikuntaa alueen asukkaille ikään tai kuntotasoon katsomatta.

Sulkapallojaosto
----------------

Seura tarjoaa sulkapallovalmennusta kaiken ikäisille. PuiU-Sulkiksen päätoimipaikkana on Puistolan tennis- ja sulkapallohalli.

Jalkapallojaosto
----------------

Vuoden 2006 tammikuun lisenssipelaajalistauksen mukaan PuiU:lla on yli 700 jalkapalloilijaa. Nuoren Suomen Sinettiseura Seurassa on lähes saman verran tyttöjä kuin poikia.

PuiU:n miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2015 Suomen Palloliiton Uudenmaan piirin Kolmosta. Miesten joukkue putosi kolmoseen yhden kauden visiitin jälkeen Kakkosesta kauden 2007 päätteeksi. Naisten edustusjoukkue pelaa kaudella 2015 kolmosdivarissa. Naisten edustusjoukkue pelasi 2000-luvun lopulla Naisten Liigaa noustuaan sinne 2006. PuiU:lla on myös kaksi muuta miesten joukkuetta, PuiU/86 pelaa Helsingin piirin vitosta noustuaan sinne kauden 2014 päätteeksi ja PuiU/2 pelaa kaudella 2015 kutosta. 

Tunnetuin PuiU:n kasvatti on alle 21-vuotiaiden maajoukkueessakin pelannut, Petri Oravainen, joka on tehnyt paluun PuiU:n riveihin. Tunnetuin naisjalkapalloilija on juniorivuotensa (yli 10 vuotta) PuiU:ssa pelannut naisten maajoukkuepelaaja Minna Mustonen. Myös tyttöjen maajoukkueissa on esiintynyt useita PuiU:ssa harrastamisen aloittaneita. 

Puistolan Urheilijoiden kotikenttä sijaitsee Puistolan Liikuntapuistossa. Alueella on niin nurmi- kuin tekonurmikenttäkin.

Kunto- ja terveysliikunta
-------------------------

Puistolan Urheilijat ry järjestää ympäri vuoden kuntoliikuntaa kaiken ikäisille.

Tennisjaosto
------------

Tennisjaoston tehtävänä on luoda seuran ja erikoisesti jaoston jäsenille mahdollisuus tenniksen valmennukseen, harjoitteluun, harraste- ja kilpapelaamiseen sekä mukavaan yhdessäoloon yhteisen harrastuksen parissa. Jaosto toimii yhteistyössä Puistolan Tennis- ja palloiluhalli Oy:n kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Puistolan Urheilijat ry - Yhtystiedot Puistolanurheilijat.fi. Viitattu 18.7.2014.
2. ↑  Puistolan Urheilijat ry - Etusivu Puistolanurheilijat.fi. Viitattu 18.7.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* PuiU:n virallinen kotisivu
**Kaarle (Kalle) Peltola** (29. tammikuuta 1898 Kuhmoinen – 18. lokakuuta 1970 Tampere) oli suomalainen yritysjohtaja ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Peltolan vanhemmat olivat maanviljelijä Valfrid Ylä-Peltola ja Iida Tervala ja puoliso vuodesta 1930 Anna Lättilä. Peltola kävi kansakoulun, kansanopiston ja maanviljelyskoulun 1920–1921. Maatalousteknikoksi hän valmistui Mustialan maamiesopistosta 1923 ja teki useita opintomatkoja ulkomaille. Peltola oli maatalousneuvoja Sysmässä 1924, Asikkalassa 1925 ja Peräpohjolan maanviljelysseurassa 1926–1929. Etelä-Savon maataloustuottajain liiton ja Kymenlaakson maataloustuottajain liiton sihteeri hän oli 1929–1933, Mikkelin Karjamyyntiosuuskunnan toimitusjohtaja 1932, Osuusteurastamo Itikan toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja Seinäjoella 1933–1963 ja Keski-Suomen Lihantuottajat Oy:n toimitusjohtaja 1958–1963. Hänellä oli huomattava määrä alansa ja osuustoiminnallisia luottamustehtäviä ja hän oli Seinäjoen kauppalanvaltuuston jäsen 1953–1963 ja kauppalanhallituksen jäsen 1962–1963. Sotilasarvoltaan Peltola oli reservin kersantti (1920). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1954.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kalle Peltola *Biografiasampo*. Viitattu 16.9.2022.
2. ↑  Kuoleita.  *Uusi Suomi*, 26.10.1970, nro 290, s. 11. Kansalliskirjasto. Viitattu 16.9.2022.
**Georges Pichard** (17. tammikuuta 1920 Pariisi – 7. kesäkuuta 2003 Pariisi) oli ranskalainen sarjakuvataiteilija. Hänet tunnetaan eroottissävytteisistä kansikuvista, sarjoista ja noin 80 albumista.

Pichardin tuotanto
------------------

Pichard työskenteli kuvittajana, kunnes julkaisi vuonna 1956 ensimmäiset sarjakuvansa *La Semaine de Suzette* -lehdessä. 1960-luvun alussa Pichard tapasi Jacques Lobin, jonka kanssa hän teki aluksi "Ténébrax"-nimistä sarjakuvaa, jota julkaistiin *Chouchou*-lehdessä. *Piloteen* he tekivät supersankariparodia "Submermania" ja vuodesta 1968 alkaen sarjaa "Blanche Épiphanie", jota julkaisi *V Magazine*. Seuraavana vuonna Pichard ja Lob alkoivat tehdä "Odysseusta" *Charlie Mensuel* -lehteen. *Charlie Mensuel* julkaisi myös Pichardin piirtämää ja Georges Wolinskin käsikirjoittamaa "Paulettea".

Pichardin piirrostyylin katsotaan ottaneen vaikutteita Aubrey Beardsleyn ja Robert Crumbin tuotannosta. Wolinski luonnehti 1970-luvun tuotantoa pikemminkin säädyttömäksi kuin eroottiseksi. Sarjakuvissa käsiteltiin myös radikaaleja poliittisia aiheita: mielenosoituksia, luokkataistelua ja kolonialismia.

Pichar jatkoi samaa linjaa mm, käsikirjoittaja Danie Dubos’n kanssa tehdyllä "Caroline Choléralla" ja sadomasokistisella "Marie-Gabrielle de Saint-Eutropella". Myöhemmin Pichard teki sarjakuvaversioita klassikoista kuten Kamasutra, Germinal ja Nuoren Don Juanin urotyöt.

Pichardin tuotannosta on käännetty suomeksi hänen piirtämänsä ja Georges Wolinskin kirjoittama *Paulette*-albumi vuonna 1975. Paulettea julkaistiin 1980-luvulla myös *Tapiiri*-lehdessä. Lisäksi vuonna 1982 ilmestyneessä *Sarjakuvan maailmat* -antologiassa julkaistiin Odysseus-katkelma.

Suomennetut albumit
-------------------

Georges Wolinski & Georges Pichard: Paulette. (Paulette, 1971.) Suomentanut Jukka Kemppinen. Helsinki: Otava, 1975. ISBN 951-1-02008-0.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Perrone, Pierre: Georges Pichard *The Independent*.  28.7.2003. Viitattu 16.7.2018. (englanniksi)
2. ↑  Georges Wolinski - Muistokirjoitus - Muistot - Helsingin Sanomat *web.archive.org*.  19.10.2015. Viitattu 16.7.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Kreikka
* Korea
	+ 2
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Kalle Ruusukallio** on suomalainen muusikko ja näyttelijä. Hän näytteli Aapo Rönkköä vuosina 2010–2018 Ylen tv-sarjassa *Uusi päivä*, soitti koskettimia sarjan Vihreät Valot -yhtyeessä ja toimi säveltäjänä, sanoittajana ja sovittajana osana sarjan musiikkitiimiä. Ruusukallio näytteli Aapo Rönkköä myös *Uuden päivän* spin-off-sarjassa *Väärät Bileet,* joka esitettiin Ylellä vuonna 2016. Ruusukallio juonsi omaa radio-ohjelmaa YleX-kanavalla Valtteri Lehtisen kanssa vuosina 2014-2016.Muusikkona hän on soittanut ja laulanut mm. Screaming Thundersin, Sami Hintsasen, Costello Hautamäen, Heikki Salon, Sointi Jazz Orchestran ja Takomon kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Henkilö roolin takana: Kalle Ruusukallio *uusipäivä.fi*. Viitattu 16.9.2017.
2. ↑  IMDb: Väärät Bileet *IMDb.com*.  (englanniksi)
3. ↑  Wettenstrand, Ninni: Traumaattinen parta ja hämmentävä ikäero – Tiesitkö näitä asioita Uusi päivä -suosikkisarjasta? *YleX.fi*. Viitattu 13.1.2016.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**The Boston Beer Company, Inc.** (NYSE: SAM) on yhdysvaltalainen panimo. Se tunnetaan parhaiten Samuel Adams -brändillä valmistettavista oluistaan. Se on Yhdysvaltain neljänneksi suurin panimo ja suurin käsityöläisoluita (engl. *craft beer*) valmistava yritys.

Panimotoiminta alkoi perustaja Jim Kochin valmistettua isoisoisänsä reseptin mukaan kotikeittiössään Samuel Adams Boston Lageria vuonna 1984. Samuel Adams Boston Lager tuli ensi kerran markkinoille huhtikuussa 1985. Aluksi Kochin oluita pantiin Pittsburgh Brewing Companyssa Pennsylvaniassa kunnes hän avasi oman panimon Bostoniin vanhan Haffenreffer Breweryn tiloihin vuonna 1988. 1990-luvulla Koch osti kotipaikkakunnaltaan Ohion Cincinnatista vanhat Hudepohl-Schoenling Breweryn tilat, joissa suurten kunnostustöiden jälkeen aloitettiin tuotanto tammikuussa 2005. *lähde?*

Boston Beer Companysta tuli pörssiyhtiö vuonna 1995, jolloin se listautui New Yorkin pörssiin (lyhenne SAM). Boston Beer Companylla on yli 300 työntekijää. Samuel Adamsin lisäksi yhtiö käyttää markkinointinimiä Hardcore Cider Company ja The Twisted Tea Brewing Company.

Samuel Adams -oluet on palkittu parhaina oluina muun muassa Great American Beer Festivalilla sekä monilla ulkomaisilla olutfestivaaleilla. Panimo on tehnyt myös 27-prosenttista Samuel Adams Utopias -olutta, joka tuli markkinoille ensi kerran helmikuussa 2002.

Bostonissa sijaitsevan panimon keittolaitteistoa

Lähteet
-------

1. ↑  Brewers Association: Brewers Association Releases Top 50 Breweries List  13.4.2009. davidcopperfields.com. Viitattu 10.7.2009. (englanniksi)
2. ↑  About Us: The Boston Beer Company, Inc. Boston Beer Company.  Arkistoitu 10.11.2006. Viitattu 10.7.2009. (englanniksi)
3. ↑  Our Awards The Boston Beer Company. Viitattu 10.7.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Boston Beer Companyn kotisivut
* Samuel Adams -oluen kotisivut
**Saïfoulaye Diallo** (1. heinäkuuta 1923 Diary, Labén piiri – 25. syyskuuta 1981 Conakry) oli guinealainen poliitikko.

Diallo valmistui William Ponty -koulusta ja työskenteli kirjanpitäjänä Niameyssa, Conakryssa, Bobo-Dioulassossa ja Mamoussa. Hänet valittiin Guinean edustajaksi Ranskan kansalliskokoukseen Rassemblement démocratique africain -puolueen listalta vuonna 1956.

Diallo toimi Guinean aluekokouksen ja maan itsenäistyttyä kansalliskokouksen puheenjohtajana vuodesta 1957. Hänet nimitettiin Guinean valtionvarain- ja suunnitteluministeriksi vuonna 1963. Vuonna 1969 hän korvasi Louis Lansana Béavoguin maan ulkoministerinä. Diallon nimitys puheenjohtajaministeriksi vuonna 1972 oli hänen heikon terveytensä takia lähinnä kunniavirka. Hän sai kuoltuaan valtiolliset hautajaiset.

Lähteet
-------

1. 1 2  O'Toole, Thomas & Baker, Janice E.: *Historical Dictionary Of Guinea, fifth edition*, s. 114. Lanham: Scarecrow Press, 2014. ISBN 978-0-8108-7823-5.
2. 1 2  Saïfoulaye Diallo *Assemblée nationale*. Viitattu 19.6.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Sycomore

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |