recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eilidh "AliasV" Lonie** (s. 6. elokuuta 1999) on eteläafrikkalainen ammattilaistason *Magic: The Gathering Arena* -pelaaja, joka pelaa yhdysvaltalaiselle Complexity Gamingille. Hän on hyvin suosittu striimaaja Twitch -palvelussa.

Muu elämä
---------

Eilidh "AliasV" Lonie syntyi 6. elokuuta 1999 Johannesburgissa, Gautengissa, jossa hän myös varttui. Hän kasvoi pelaten mm. Yu-Gi-Oh! -sarjaa ja hän oli hyvä urheilussa. Kuitenkin Etelä-Afrikan vaikeiden aikojen keskellä, AliasV ei pystynyt olemaan paljoa enää ulkona, joten hän aloitti pelaamisen pelikonsolilla hänen siskonsa kanssa. Pelaamisen ja striimaamisen lisäksi AliasV pitää rugbyn katsomisesta. Hän avioitui vuonna 2018 ja hän omistaa aviomiehensä kanssa kolme kissaa: Riotin, Gremilin ja Whisperin.

Ura
---

Kun AliasV muutti aviomiehensä kanssa Kanadaan, he saivat käyttöönsä internetin, joten hänen aviomiehensä alkoi striimaamaan RPG-pelejä. Hetken päästä myös AliasV halusi kokeilla striimaamista, mutta ei pitänyt siitä ensimmäisten kokemustensa perusteella. Kuitenkin muutaman onnistumisen jälkeen, AliasV:n kiinnostus heräsi ja hän alkoi pitämään striimaamisesta hänen aviomiehensä menettäessä kiinnostuksen.

AliasV alkoi tekemään yhteistyötä Twitchin kanssa 12. tammikuuta 2018. Näihin aikoihin hän alkoi pelaamaan Magic: The Gathering Arenaa. Hän alkoi pelaamaan peliä aktiivisesti ja liittyi Complexityyn 30. marraskuuta 2018. Hän aloitti täysiaikaisen strimaamisen helmikuussa 2020.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  AliasV - Twitch Streamer Profile & Bio *TopTwitchStreamers*. Viitattu 18.6.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Susan Harris: AliasV (Eilidh Lonie)-Twitch, Boyfriend, Age, Net Worth, Family, Nationality, Height, Education, Bio, Career, Wiki *Twitch Hero*.  8.2.2022. Viitattu 18.6.2023. (englanniksi)
**Monismi** eli *ykseysajattelu* on käsitys, jonka mukaan vain yhdenlaatuista "ainesta", "todellisuutta" tai muuta vastaavaa on olemassa. Monismin mukaan asioita ei ole kuin yksi.

Ontologinen monismi
-------------------

*Pääartikkeli: Ontologinen monismi*
Ontologinen monismi on käsitys, jonka mukaan on vain yksi todellisuus. Monismi poikkeaa dualismista eli kaksijakoisesta todellisuuskäsityksestä, jonka mukaan on olemassa kahdenlaista todellisuutta sekä pluralismista eli monijakoisesta todellisuuskäsityksestä, jonka mukaan todellisuuksia on useita.

Suomalainen Wienin piiriä lähellä ollut filosofi Eino Kaila käsitti maailman monistisesti: ainetta ja henkeä, luontoa ja yliluontoa ei voi erottaa toisistaan. Kaila kuitenkin arvosteli Wilhelm Ostwaldin esittämää monismikäsitystä pintapuoliseksi ja liian luonnontieteelliseksi.

Metodologinen monismi
---------------------

Metodologinen (naturalistinen) monismi on käsitys, jonka mukaan on vain yksi kaikille tieteille yhteinen tieteellinen menetelmä, eikä esimerkiksi ihmistieteillä ole omaa luonnontieteistä poikkeavaa menetelmää. Metodologinen monismi liittyy läheisesti positivismiin. Esimerkiksi mielenfilosofiassa se on esiintynyt behaviorismina, jonka mukaan puhe kaikesta mentaalisesta on mahdollista kääntää fysikalismiin.

Eettinen monismi
----------------

Eettiseksi monismiksi on kutsuttu näkemystä, jonka mukaan jotkin arvot tai säännöt ovat aina ensisijaisia.

Monismi oikeustieteessä
-----------------------

Monismi oikeustieteellisenä terminä tarkoittaa ajattelutapaa, jonka mukaan kansallinen ja kansainvälinen oikeusjärjestys ovat yhtä.

Lähteet
-------

* Driscoll, Giles: Heidegger’s Ethical Monism.  *The New Scholasticism*, 1968, 42. vsk, nro 4, s. 497-510.
* Raatikainen, Panu: "Ihmistieteet – tiedettä vai tulkintaa?", *Ihmistieteet tänään (toim. Anneli Meurman-Solin & Ilkka Pyysiäinen)*. Helsinki: Helsingin yliopiston tutkijakollegium, Gaudeamus, 2005. ISBN 951-662-935-0.
* Niiniluoto, Ilkka: *Johdatus tieteenfilosofiaan: Käsitteen- ja teorianmuodostus*. Helsinki: Otava, 1980. ISBN 951-1-05435-X.
* Nordin, Svante: *Filosofian historia: Länsimaisen järjen seikkailut Thaleesta postmodernismiin*. Alkuteos Filosofins historia. Det västerländska förnuftets äventyr från Thales till postmodernismen, 1995. Suomentanut Jukka Heiskanen. Prometheus. Oulu: Pohjoinen, 1999. ISBN 951-749-292-8.

### Viitteet

1. ↑  Nordin 1999, 499
2. ↑  Niiniluoto 1980, 254

Katso myös
----------

* Anomaalinen monismi
* Neutraali monismi
**Hyökkälän koulu** on Tuusulanjärven etelärannalla, Tuusulan kunnan Hyrylän keskusta-alueella  sijaitseva suuri suomenkielinen yhtenäiskoulu (luokka-asteet 1–9). Koulusta muodostettiin yli 700 oppilaan ja runsaan 50 opettajan yhtenäiskoulu syyslukukauden 2004 alusta lähtien.

Tuusulan kunnan suunnitelmissa on rakentaa uusi, oppilasmäärältään suurempi luokka-asteiden 0-9 koulukeskus Rykmentinpuistoon. Valmistuttuaan uusi koulukeskus korvaisi nyt sisäilmaongelmaiset sekä tiloiltaan vanhentuneet Hyökkälän ja Hyrylän koulukeskukset sekä tiloiltaan vanhentuneen Mikkolan koulun perusopetuksen sekä vaativan erityisopetuksen. Tuusulan teknisessä lautakunnassa kesäkuussa 2020 hyväksytyn tavoiteaikataulun mukaisesti Rykmentinpuiston koulukeskus rakennettaisiin vuosina 2022-2024 ja valmistuisi syksyksi 2024.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tuusulan peruskoulut Tuusulan kunta, tuusula.fi. Viitattu 5.9.2020 (päivitys).
2. 1 2  Yhteystiedot Tuusulan kunta, tuusula.fi. Viitattu 17.5.2016.
3. 1 2  Historiaa Tuusulan kunta, tuusula.fi. Viitattu 17.5.2016.
4. ↑  Tuusula Karttapalvelu (Haku sanalla *Hyökkälän koulu*. Palvelut-valikosta valinta *Opetus ja koulutus*) Tuusulan kunta, kartta.tuusula.fi/. Viitattu 17.5.2016.
5. ↑  Tekninen lautakunta, kokous 9.6.2020 Tuusulan kunta, tuusula.fi. Viitattu 6.9.2020.
**Anshelm Alestalo** (26. maaliskuuta 1880 Kokkola – 28. heinäkuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä, kunnallisneuvos ja kansanedustaja.

Anshelm Alestalo suoritti maanviljelyskoulun 1902 ja työskenteli maanviljelijänä Ulvilassa vuodesta 1906. Hän nousi eduskuntaan alun perin varasijalta Bjarne Westermarckin tilalle 13. helmikuuta 1923 ja toimi maalaisliiton edustajana Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä 1923–1939 ja 1945–1948. Presidentin valitsijamiehenä hän oli vuosien 1925 ja 1931 vaaleissa.

Alestalo toimi myös Ulvilan kuntakokouksen puheenjohtajana ja kunnanvaltuutettuna, Valtion viljavaraston johtokunnassa sekä useiden satakuntalaisten liittojen ja yhdistysten hallituksissa. Hänelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi 1940.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  .aspx Anshelm Alestalo *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta. Viitattu 3.10.2015.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Leo Treitler** (s. 1931 Dortmund, Saksa) on saksalaissyntyinen, vuonna 1938 Yhdysvaltoihin muuttanut musiikkitieteilijä.

Treitler opiskeli Chicagon ja Princetonin yliopistoissa. Hän on työskennellyt Chicagon, Brandeisin ja Stony Brookin yliopistoissa sekä New Yorkin kaupunginyliopistossa. Hän jäi eläkkeelle New Yorkin kaupunginyliopiston professorin tehtävistä vuonna 2003. Treitler on keskeinen vaikuttaja yhdysvaltalaisissa musiikkitieteen piireissä. Hän on työskennellyt historiallisen analyysin parissa sekä kirjoittanut keskiajan ja renessanssin musiikeista. Hänen teostensa joukossa on *Music and the Historical Imagination*. Treitler valittiin Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1994. Hänestä tehtiin American Musicological Societyn (AMS) kunniajäsen vuonna 1996.

Treitlerin puoliso on kuvataiteilija Mary Frank.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Leo Treitler New York Institute for the Humanities, viitattu 14.11.2023
2. ↑  Music and the Historical Imagination Harvard University Press, viitattu 14.11.2023
3. ↑  Leo Treitler American Academy of Arts & Sciences, viitattu 14.11.2023
4. ↑  AMS Administration American Musicological Society, viitattu 14.11.2023
**Íñigo Martínez Berridi** (s. 17. toukokuuta 1991 Ondarroa, Vizcayan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa pelaavaa Athletic Bilbaoa.

Seurajoukkueura
---------------

Martínez siirtyi Real Sociedadin junioreihin kotikuntansa Ondarroan seurasta Aurrerasta 15-vuotiaana. Hän pelasi kaudesta 2009–2010 alkaen Real Sociedadin reservijoukkueessa, jonka kanssa hän saavutti saman kauden päätteeksi sarjanousun Segunda División B:hen.

Real Sociedadin edustusjoukkueessa ja Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa Martínez debytoi 27. elokuuta 2011 kauden 2011–2012 avauskierroksen ottelussa Sportingia vastaan. Hän herätti huomiota onnistuttuaan maalinteossa joukkueensa omalta kenttäpuoliskolta 2. lokakuuta 2011 Baskimaan paikallisottelussa Athleticia vastaan. Hän teki vastaavanlaisella kaukolaukauksella maalin myös 27. marraskuuta 2011 ottelussa Betisiä vastaan. Martínez pelasi debyyttikaudellaan yhteensä 26 liigaottelussa, joista kaikki avauskokoonpanossa, ja teki kolme maalia.

Maajoukkueura
-------------

Martínezilla on kokemusta myös Espanjan nuorisomaajoukkueista. Hän on pelannut alle 21-vuotiaiden joukkueessa karsintaotteluita vuoden 2013 EM-kilpailuihin, ja hänet valittiin vuoden 2012 kesäolympialaisten jalkapalloturnaukseen osallistuvaan joukkueeseen.

Lähteet
-------

1. ↑  «No cambié la camiseta con nadie del Barça. ¿Qué son, más que nosotros?»  15.9.2011. El Diario Vasco. Viitattu 26.7.2012. (espanjaksi)
2. 1 2  Histórico jugadores y entrenadores de la Real Real Sociedad. Viitattu 26.7.2012. (espanjaksi)
3. ↑  Los ’cañonazos’ más lejanos  2.10.2011. Marca. Viitattu 26.7.2012. (espanjaksi)
4. ↑  Íñigo Martínez sorprende al Betis y deja a Mel contra las cuerdas  27.11.2011. Marca. Viitattu 26.7.2012.
5. ↑  Iñigo Martínez BDFutbol. Viitattu 26.7.2012. (englanniksi)
6. ↑  Iñigo Martínez UEFA. Viitattu 26.7.2012. (englanniksi)
7. ↑  Squad List FIFA.  Arkistoitu 1.8.2012. Viitattu 26.7.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Íñigo Martínez BDFutbol-sivustolla (englanniksi)

Athletic Bilbao – Primera División
1 Simón |
2 Morcillo |
3 Vivian |
4 Martínez |
5 Yeray |
6 Vesga |
7 Berenguer |
8 Sancet |
9 I. Williams |
10 Muniain |
11 N. Williams |
12 Guruzeta |
13 Agirrezabala |
14 D. García |
15 Lekue |
16 Vencedor |
17 Berchiche |
18 de Marcos |
19 Zarraga |
20 Villalibre |
21 Capa |
22 R. García |
23 Herrera |
24 Balenziaga |
27 Padilla |
28 Bilbao |
29 Malcom |
31 Paredes |
35 Iru |
Valmentaja Valverde

Espanjan joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 2012
1 De Gea |
2 Azpilicueta |
3 Domínguez |
4 J. Martínez |
5 Í. Martínez |
6 Alba |
7 Adrián |
8 Muniain |
9 Rodrigo |
10 Mata |
11 Koke |
12 Montoya |
13 Botía |
14 Romeu |
15 Isco |
16 Tello |
17 Herrera |
18 Mariño |
Valmentaja Milla
**Leo Aukusti Riuttu** (5. kesäkuuta 1913 Tampere – 4. elokuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.

Riuttu esiintyi yli neljän vuosi­kymmenen ajan Tampereen ja Helsingin teattereissa sekä 1946–1966 kaikkiaan noin 50 elo­kuvassa. Lisäksi Riuttu esiintyi monissa radio- ja televisio­tuotannoissa. Hänen eräs tunnettu elo­kuva­roolinsa oli alituiseen hihittelevä sota­mies Vanhala elo­kuvassa *Tuntematon sotilas* (1955).

Ura
---

Riutun näyttämö­ura alkoi 1930-luvulla Tampereella, ja 1936 hänet kiinnitettiin ammatti­näyttelijäksi Tampereen Teatteriin, josta siirtyi 1941 Tampereen Työväen Teatteriin, jossa Riuttu työskenteli vuoteen 1949 saakka. 1949 Riuttu siirtyi Suomen Kansallisteatteriin, jossa hän teki monia näyttämö­osia eläkkeelle jäämiseensä vuoteen 1980 saakka. Riutun muistettavimpiin teatteri­rooleihin kuului näytelmän *Rikos ja rangaistus* Marmeladov ja *Särkelä itte* Heroja.

Riutun ensimmäinen elo­kuva­rooli oli kirjailijan ystävä E. A. Forsell elo­kuvassa *Minä elän* (1946), ja tämän jälkeen Riuttu tulkitsi Eino Leinoa toisessa taiteilija×elämän­kerta­elo­kuvassa *Ruusu ja kulkuri* (1948). Riutun varsinainen läpi­murto­rooli valko­kankaalla oli Väiski komediassa *Professori Masa* (1950). 1950-luvulta lähtien Riuttu nähtiin parin vuosi­kymmenen ajan lukuisissa kepeissä komedia­rooleissa Matti Kassilan, Edvin Laineen ja Aarne Tarkaksen elo­kuvissa, kirjailija K. V. Laihosena Kassilan elo­kuvassa *Komisario Palmun erehdys* (1960).

Riutun viimeinen elo­kuva­esiintyminen oli Affun osa Tarkaksen komediassa *Johan nyt on markkinat* (1966), mutta Riuttu nähtiin tämän jälkeen vielä useissa televisio­tuotannoissa, viimeiseksi Rudolf Holstin roolissa televisio­sarjassa *Sodan ja rauhan miehet* (1978).

Riuttu julkaisi vuonna 1973 kasku­kokoelman "Teatteri­väen makeimmat naurut". Riuttu palkittiin Pro Finlandialla 1964.

Yksityiselämä
-------------

Riuttu oli vuodesta 1939 lähtien naimisissa modisti Irja Birkmanin kanssa. Riuttu on haudattu vaimonsa viereen Hietaniemen hautausmaan uurnalehtoon Helsinkiin.

Valikoitu filmografia
---------------------

*Pääartikkeli: Leo Riutun filmografia*
* *Professori Masa* (1950)
* *Tuntematon sotilas* (1955)
* *Komisario Palmun erehdys* (1960)

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitalin saajat 1945–2020 (6.12.1964) *Ritari­kunnat*. Viitattu 13.6.2021.
2. ↑  Helsingin seurakunnan hautahaku *Hautahaku*. Viitattu 6.12.2023.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Tuomas Mustikainen** (s. 1985) on suomalainen kirjailija ja entinen toimittaja. Hän on työskennellyt vapaana toimittajana lukuisille suomalaisille tiedotusvälineille.

Mustikainen on opiskellut journalistiikkaa Jyväskylän yliopistossa ja Diakonia-ammattikorkeakoulussa. Hän on työskennellyt kriisi- ja sotareportterina Lähi-idässä palestiinalaisalueilla, Israelissa, Egyptissä ja Jordaniassa ja syyrialaisten pakolaisleireillä. Mustikainen toimi *Turun Sanomien* sotareportterina Gazassa heinäkuussa 2014, kun Israel aloitti Operaatio Suojaavan reunan.

Vuonna 2014 ilmestyi Mustikaisen esikoisteos *Kielletty kansa – elämää palestiinalaisalueilla*. *Image*-lehti valitsi kirjan kuukauden kirjaksi elokuussa 2014. *lähde?* Vuonna 2016 ilmestyi Mustikaisen ja Antti Arvajan teoks *Topi Sorsakoski – viimeiseen korttiin*. Kirja sai viisi tähteä *Helsingin Sanomien* arvostelussa. Vuonna 2022 ilmestyi Mustikaisen esikoisromaani *Mutta pimeys näkee sydämen*.

Suomessa Mustikainen on työskennellyt sanomalehdissä ja sähköisissä tiedotusvälineissä uutis-, talous- ja politiikan toimittajana. Hän on myös toiminut vierailevana tuntiopettajana Turun ammattikorkeakoulun journalismin linjalla ja mediakasvattajana Betlehemin yliopistossa.

Teokset
-------

* Tuomas Mustikainen: *Kielletty kansa – elämää palestiinalaisalueilla*. Jyväskylä: Atena, 2014. ISBN 978-952-300-067-4.
* Antti Arvaja & Tuomas Mustikainen: *Topi Sorsakoski – viimeiseen korttiin*. Johnny Kniga, 2016. ISBN 978-951-0-41943-4.
* *Mutta pimeys näkee sydämen*. Helsinki: Like, 2022. ISBN 978-951-1-42226-6.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tuomas Mustikainen Like. Viitattu 8.11.2021.
2. 1 2 3 4  Tuomas Mustikainen Atena Kustannus. Viitattu 8.11.2021.
3. ↑  Karhu, Tuomo: Turkulaiskirjailija toimi sotareportterina Gazassa ja sokeutui Turussa – Ukrainan sota nostaa muistot pintaan *Turun Sanomat*.  7.4.2022. Viitattu 22.11.2023.
4. ↑  Mari Koppinen: Iskelmän kunnianpalauttaja Topi Sorsakoski menee taas tunteisiin, mutta nyt tekstin kautta  11.11.2016. Helsingin Sanomat. Viitattu 7.12.2016.
5. ↑  Ensimmäisen vuoden uutiskurssilta lööppeihin Turku AMK. Viitattu 30.5.2015.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Yle

 |

 |
**Ballet Russe de Monte Carlo** (tunnetaan myös nimellä *Colonel de Basil Ballets Russes)* oli balettiseurue, joka perustettiin Monte Carlossa vuonna 1932 jatkamaan Sergei Djagilevin maineikkaan Ballets russesin perinteitä. 

Seuruetta johti eversti Wassily de Basil (Vasili Grigorijevitš Voskresenski). Se esitti Léonide Massinen, George Balanchinen ja Bronislava Nižinskan koreografioita, ja sen kuuluisimpiin tanssijoihin kuuluivat Aleksandra Danilova, Leon Woizikowski ja David Lichine. Seurue hajosi vuonna 1938. Léonide Massinen johtama osa jatkoi alkuperäisellä nimellä, kun taas de Basilin seurue otti nimekseen *Original Ballet Russe*, joka jatkoi toimintaansa vuoteen 1948 saakka.

Léonide Massinen ja koreografi René Blumin muodostama seurue *Ballet Russe de Monte Carlo* esiintyi toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvalloissa. Sen tanssijoihin liittyivät Danilovan lisäksi Tamara Toumanova, Alicia Markova, Mia Slavenska, Frederic Franklin, Igor Youskevitch, André Eglevsky ja lyhyeksi aikaa Serge Lifar sekä yhdysvaltalaisia tanssijoita kuten Maria Tallchief ja Marc Platt. Seurue lakkautettiin vuonna 1963. Massine palasi Monte Carloon ja perusti sinne vuonna 1966 ruhtinas Rainierin tuella jälleen uuden seurueen *Ballet de Monte Carlo*.

Katso myös
----------

* Monte Carlon baletti

Lähteet
-------

1. 1 2  History of the Ballets Russes *ballets-russes.com*.
2. 1 2 3  Ballet Russe de Monte Carlo Encyclopedia Britannica. Viitattu 3.7.2014.
3. ↑  Ballet Russe de Monte Carlo *britannica.com*.
4. ↑  Ballet Russe de Monte Carlo *Oxford Reference*.
**Otto Wilhelm (Ville) Honkavaara** (18. helmikuuta 1880 Rautalampi – 4. maaliskuuta 1951 Vihti) oli suomalainen poliitikko. Honkavaara toimi Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1922–1924 edustaen Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä. Honkavaara toimi myös kunnanvaltuutettuna Lemillä ja Heinjoella.

Siviiliammatiltaan Honkavaara oli maanviljelijä ja kansakoulunopettaja. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1907 Rauman seminaarista ja toimi tässä ammatissa Lemillä 1907–1923 ja Heinjoella 1923–1939. Honkavaaran vanhemmat olivat talollinen Juho Fredrik Harlin ja Anna Maria Vesterinen. Honkavaaran puoliso vuodesta 1934 oli Agnes Eleonora Hamberg.

Lähteet
-------

1. 1 2  .aspx Ville Honkavaara *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Maalaisliiton kansanedustajat 1922–1924 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(45) | 
* Alestalo (1923–1924)
* Arffman
* Hahl
* Hautamäki
* Hirvensalo
* Honkavaara
* Hyvönen
* Joukahainen
* Junes
* Juutilainen
* Kallio
* Kalliokoski
* Kankkunen
* Kanniainen
* Kauranen
* Kirra
* Kivilinna
* Koivuranta
* Kopsa
* Kuisma
* Kukkonen
* Kärki
* Lahdensuo
* Lohi
* Loukko
* Makkonen
* Manner
* Mustakallio
* Mäkinen
* Niskanen
* Niukkanen
* Perälä
* Pesonen
* Pilkka
* Pitkänen
* Reinikka
* Ryynänen
* Sallinen
* Salo
* Seppänen
* Sunila
* Tarkkanen
* Vainio
* Vesterinen
* Westermarck (1922–1923)
* Åkesson

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Schildtin lukio** on Jyväskylässä toimiva lukio ja erikoislukio. Vuonna 2018 lukiossa opiskeli opetushallinnon mukaan 1 149 opiskelijaa, ja se oli opiskelijamäärällä mitattuna Suomen 3. suurin lukio Tikkurilan lukion (1 338 opiskelijaa) ja Jyväskylän Lyseon lukion (1 161) jälkeen.

Lukion toiminnasta vastaa 12 keskisuomalaisen kunnan yhteisesti omistama Jyväskylän koulutuskuntayhtymä Gradia.

Lukio syntyi vuoden 2015 alussa, kun Cygnaeus-lukio ja Voionmaan lukio yhdistyivät Schildtin lukioksi. Syksyllä 2018 toimipisteet muuttivat yhteisiin tiloihin Viitaniemeen. 

Schildtin lukio on yksi viidestätoista Suomen Olympiakomitean hyväksymästä valtakunnallisesta urheilulukiosta. Lukion urheilulinjalla opiskelee noin 150 opiskelijaa. Lukiossa toimii myös musiikkilinja sekä matemaattis-luonnontieteellinen polku (luma). Schildtin lukiosta osallistuu vuosittain satoja opiskelijoita erilaisiin kansainvälisiin vaihtoihin, tiedekouluihin ja muihin aktiviteetteihin. Lukiolla on eurooppalainen yhteistyöverkosto ja kumppanuuskouluja muun muassa Yhdysvalloissa ja Australiassa. 

Suomen ensimmäinen suomenkielinen tyttökoulu toimi Voionmaan kampuksen paikalla vuosina 1864–1973, jolloin koulun nimi oli Jyväskylän tyttölyseo (aluksi *Yksityisten Tyttökoulu Jyväskylässä*).

Schildtin lukio Gradian Viitaniemen kampuksella talvella.Schildtin lukio Gradian Viitaniemen kampuksella.
Jyväskylän koulutuskuntayhtymän organisaatio- ja nimiuudistuksen myötä Schildtin lukio on ollut osa Gradia-lukioita 1.1.2018 alkaen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yhteystiedot Jyväskylän kaupunki via peda.net. Viitattu 1.6.2020.
2. ↑  Schildtin lukio Jyväskylän kaupunki via peda.net. Viitattu 1.6.2020.
3. 1 2  Schildtin lukio Jyväskylän koulutuskuntayhtymä Gradia, gradia.fi. Viitattu 1.6.2020.
4. ↑  Lukiokoulutuksen oppilaat (xlsb) (tieto löytyy klikkaamalla opetuksen järjestäjiä, esimerkiksi "Jyväskylän koulutuskuntayhtymä" tai "Vantaan kaupunki") Opetushallinnon tilastopalvelu Vipunen, vipunen.fi. Viitattu 1.6.2020.
5. ↑  Gradia Jyväskylän koulutuskuntayhtymä Gradia, gradia.fi. Viitattu 1.6.2020.
6. ↑  Toimipisteet ja kartat Jyväskylän koulutuskuntayhtymä Gradia, gradia.fi. Viitattu 1.6.2020.
7. ↑  Terho Tornberg: Uudet suurlukiot aloittavat säästöpaineissa  8.1.2015. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 1.6.2020.
8. ↑  Urheiluoppilaitokset Olympiakomitea, olympiakomitea.fi. Viitattu 1.6.2020.
9. ↑  Annika Rantanen: Jyväskylän Schildtin lukiosta tulee virallinen musiikkilukio  30.10.2017. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 1.6.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Gradian toimipisteet ja kartat
* Schildtin lukio
**Juho Kanniainen** (6. lokakuuta 1875 Ii, Suomen suuriruhtinaskunta – 16. joulukuuta 1929 Oulainen, Suomen tasavalta) oli suomalainen maanviljelijä, maallikkosaarnaaja ja Maalaisliiton kansanedustaja.

Kanniaisen vanhemmat olivat itsellinen Samueli Kanniainen ja Priita Leuanniemi. Hän kävi kansakoulun ja oli metsätöissä ja työnjohtajana Kemi-yhtiön palveluksessa. Hän oli sitten Niemelän kaljatehtaan johtajana Kemissä ja kaljatehtailijana ja maanviljelijänä Kemin maalaiskunnassa vuoteen 1925 saakka. Viimeksi Kanniainen oli maanviljelijänä Oulaisissa 1925–1929. Hän toimi myös lestadiolaisena maallikkosaarnaajana ja teki saarnamatkoja Suomessa, Yhdysvalloissa, Venäjällä, Ruotsissa ja Norjassa. 

Kanniainen oli kansanedustajana 1922–1924 edustaen Oulun läänin pohjoista vaalipiiriä. 

Juho Kanniainen oli naimisissa vuodesta 1899 Maria Liisa Marttasen kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  .aspx Juho Kanniainen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Maalaisliiton kansanedustajat 1922–1924 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(45) | 
* Alestalo (1923–1924)
* Arffman
* Hahl
* Hautamäki
* Hirvensalo
* Honkavaara
* Hyvönen
* Joukahainen
* Junes
* Juutilainen
* Kallio
* Kalliokoski
* Kankkunen
* Kanniainen
* Kauranen
* Kirra
* Kivilinna
* Koivuranta
* Kopsa
* Kuisma
* Kukkonen
* Kärki
* Lahdensuo
* Lohi
* Loukko
* Makkonen
* Manner
* Mustakallio
* Mäkinen
* Niskanen
* Niukkanen
* Perälä
* Pesonen
* Pilkka
* Pitkänen
* Reinikka
* Ryynänen
* Sallinen
* Salo
* Seppänen
* Sunila
* Tarkkanen
* Vainio
* Vesterinen
* Westermarck (1922–1923)
* Åkesson

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Nikolai (Niilo) Pelttari** (13. huhtikuuta 1886 Oulunsalo – 27. helmikuuta 1940 Turku) oli suomalainen agronomi, maamieskoulun johtaja ja Maalaisliiton kansanedustaja.

Pelttarin vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Pelttari ja Anna Sofia Prokkala. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 ja valmistui agronomiksi 1913. Pelttari oli Oulaisten maamieskoulun opettajana 1913–1917, Ilomantsin maamieskoulun johtajana 1917–1918, Itä- ja Suur-Savon maamieskoulun johtajana Rantasalmella 1919–1921, Pohjois-Pohjanmaan maamieskoulun johtajana Oulujoella 1921–1930 sekä Lounais-Suomen savialueen maamieskoulun johtajana Loimaalla 1930–1940. Pelttari toimi myös Pohjois-Pohjanmaan, Rantasalmen ja Loimaan maamieskoulujen havaintotilojen hoitajana. 

Pelttari oli kansanedustajana 1924–1927 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli myös Saviseudun osuuskaupan hallituksen puheenjohtajana. 

Niilo Pelttari oli naimisissa vuodesta 1917 Aina Ines Ihanelma Korhosen kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  .aspx Niilo Pelttari *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Maalaisliiton kansanedustajat 1924–1927 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(44) | 
* Alestalo
* Arffman
* Hahl
* Heikkinen
* Heikura
* Hurme
* Hänninen
* Ihamuotila
* Janhonen
* Junes
* Juutilainen
* Kallio
* Kalliokoski
* Kauranen
* Kirra
* Koivuranta
* Kontio
* Kopsa
* Kuisma
* Kukkonen
* Kärki
* Lahdensuo
* Lautala
* Lohi
* Makkonen
* Manner
* Niukkanen
* Pelttari
* Piitulainen
* Pitkänen
* Raatikainen
* Reinikka
* Ryynänen
* Saarelainen
* Saarinen
* Salo
* Seppänen
* Sunila
* Tarkkanen
* Tukia
* Tuomivaara
* Vehkaoja
* Vertanen
* Vesterinen

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Juho Paavo Saarinen** (ent. **Raumharja**; 17. tammikuuta 1886 Askainen – 12. kesäkuuta 1960 Paimio) oli suomalainen maalaisliittolainen kansanedustaja, maanviljelijä ja talousmies.

Paavo Saarisen vanhemmat olivat tilallinen Frans Henrik Raumharja ja Hjalmiina Viktoria Vahlberg. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli Lempi Sofia Mustajoki (1907–1928) ja toinen Kerttu Esteri Nygrén (e. Parviainen) (s. 1929). Hänen poikansa on vuorineuvos Pellervo Saarinen.

Saarinen kävi kansakoulun, jonka jälkeen hän valmistui maanviljelyskoulusta 1906. Hän toimi tilanhoitajana Askaisissa 1906–1908, Oulun läänin talousseuran maatalousneuvojana 1908–1911, maanviljelijänä Askaisissa 1911–1917, maanviljelijänä Perniössä 1917–1929, Kansallis-Osake-Pankin pankinjohtajana Perniössä 1929–1932 ja Varsinais-Suomen tuberkuloosiparantolan talouspäällikkönä Paimiossa 1932–1952.

Saarinen oli maalaisliiton Turun eteläisen vaalipiirin kansanedustaja 1. toukokuuta 1924 – 31. elokuuta 1933. Hän toimi eduskunnan laki- ja talousvaliokunnassa, maatalousvaliokunnassa, perustuslakivaliokunnassa, sivistysvaliokunnassa ja valtiovarainvaliokunnassa sekä Suomen Pankin tilintarkastajana. Presidentin valitsijamiehenä hän oli 1925.

Kunnallisissa luottamustehtävissä Saarinen toimi Perniön kunnanvaltuuston varapuheenjohtajana ja Perniön kunnallislautakunnan varapuheenjohtajana. Hänen muita luottamustehtäviään olivat Maalaisliiton Varsinais-Suomen piiritoimikunta, Varsinais-Suomen maanviljelysseuran johtokunta, Suomen raakasokeri oy:n hallintoneuvosto, Suomen raakasokeri oy:n johtokunta, Maalaiskuntien liiton liittovaltuusto, Maalaiskuntien liiton liittohallitus, Keskusmetsäseura Tapion hallintoneuvosto, Suomen laidunyhdistyksen hallintoneuvosto ja Lounais-Suomen metsänhoitolautakunta. Kunnallisneuvoksen arvonimen hän sai 1946.

Lähteet
-------

* .aspx Paavo Saarinen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
* Touko Perko: Vuorineuvos Pellervo Saarinen (1910–2010). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2008. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Veikko Juhani Pajunen** (12. tammikuuta 1936 Siikainen – 13. syyskuuta 2016 Porvoo) oli suomalainen varatuomari, asianajaja ja toimitusjohtaja, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1972–1979. Lisäksi Pajunen toimi muun muassa vuosina 1965–1972 *Liikennesolmu*-nimisen television liikenneohjelman juontajana.

Ura
---

Pajusen vanhemmat olivat diplomikauppias Lauri Iivari Pajunen ja Helmi Emilia Heikkilä. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1955, valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1962 ja sai varatuomarin arvon 1965. Pajunen työskenteli poliisina ja ravintolamuusikkona vuosina 1956–1960 ja hän toimi sen jälkeen Taljan kenttäpäällikkönä Helsingissä 1960–1966 sekä Suomen autokoululiiton toiminnanjohtajana ja Opetustarvike Oy:n toimitusjohtajana 1966–1973. Vuosina 1965–1972, sekä vielä 1980-luvun puolivälissä, Pajunen juonsi suosittua Liikennesolmu-nimistä television liikenneohjelmaa. 

Pajunen oli lyhyen aikaa Kalevi Keihäsen omistamien Keihäs-yhtiöiden pääjohtajana 1973–1974 ja vuodesta 1977 lähtien hänellä oli oma asianajotoimisto Helsingissä. Hän toimi myös Liikennetieto Oy:n toimitusjohtajana.

Pajunen oli SDP:n kansanedustajana 1972–1979 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän oli myös presidentin valitsijamiehenä vuoden 1978 presidentinvaaleissa. Pajunen erotettiin vuonna 1977 sosialidemokraattisen eduskuntaryhmän jäsenyydestä vuoden 1977 valtiopäivien loppuun saakka kun hän äänesti Kalevi Sorsan II hallituksen ajoneuvoille säätämää vetokoukkuveroa vastaan. Pajusen mielestä vero rankaisi kuljetusalan yrittäjiä. Kesällä 1977 Pajunen sai ylinopeussakot, jolloin kävi ilmi, että hänellä oli autossaan tutkanpaljastin.

Yksityiselämä
-------------

Pajunen oli naimisissa vuosina 1958–1980 Astrid Tuulikki Salonojan kanssa. Avioeron jälkeen hän meni uusiin naimisiin Grazyna Anna Pyffelin kanssa 1981.

Teoksia
-------

* *Australian kahdet kasvot : suomalaisia siirtolaisia tapaamassa*. Otava 1961
* *Ennen kolaria ja sen jälkeen*. Tammi 1965
* *Maantieliikenteen ABC*. Tekijä, Helsinki 1967, uudet painokset 1969, 1971, 1972, 1973, 1974, 1975, 1977, 1980
* *Uusi tieliikennelaki perusteluineen* ; toim. Veikko Pajunen. Liikennetieto, Helsinki 1981
* *Tieliikennelaki : sen perustelut ja sovellutuksia oikeustapauksina* ; toim. Veikko Pajunen. Laki ja liikenne, Helsinki 1985

Lähteet
-------

1. ↑  Veikko Pajusen kuolinilmoitus.  *Helsingin Sanomat*, 9.10.2016, s. C17.  Viitattu 16.10.2016.
2. 1 2 3  .aspx Veikko Pajunen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta. Viitattu 3.12.2007.
3. 1 2 3  Aro, Juhani: Entinen SDP:n kansanedustaja, tv-ohjelma Liikennesolmun juontaja Veikko Pajunen on kuollut  16.9.2016. Demokraatti. Viitattu 16.9.2020.
4. ↑  Tutkanpaljastimia runsaasti autoissa.  *Helsingin Sanomat*, 19.8.1977, s. 9. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 20.5.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Ylen Elävä arkisto : Veikko Pajusen vuonna 1987 tekemä ohjelma *Cayman-saarten veroparatiisissa raha tulee rahan luo*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Tauno Johannes Hämeranta** (alk. **Göhlstrand**, 25. helmikuuta 1910 Tampere – 18. toukokuuta 1987) oli suomalainen taidemaalari. Hänen teoksiaan oli ensi kertaa näytteillä vuonna 1935.

Hämeranta syntyi tamperelaiseen työläisperheeseen, vanhempinaan työmies Justus ja Matilda Göhlstrand. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1931–1935. Myöhemmin vuosina 1950–1951 hän täydensi taideopintojaan Pariisin *Académie Fernand Légerissa* ja *Académie de la Grande Chaumièressa*. 

Hämerannasta kehittyi merkittävä Tampereen kuvaaja. Hänen voidaan katsoa kuuluvan niin sanottuun Tampereen koulukuntaan, johon kuuluvat taiteilijat kuvasivat kaupungin teollisia näkymiä ja työläisaiheita pääosin realistisesti, ilman aatteellisia painotuksia.

Hämerannan julkisia teoksia Tampereella ovat Saukonpuiston koululla sijaitseva *Sillanrakentajat*-seinämaalaus (1960), Kaukajärven koululla sijaitseva *Kaksi maailmaa* (1970) sekä kaupungin rahatoimistossa sijaitseva "Sinisen tuleminen" (1968). Rovaniemelle Pohjoismaiden Yhdyspankin (nyk. Nordea) konttoriin valmistui vuonna 1950 Hämerannan monumentaalinen työ *Lappi*.

Taiteellisen työnsä ohella Hämeranta toimi opettajana oppikouluissa vuosina 1949–1973. Hänen puolisonsa oli Toini Hämeranta (s. Auvinen). Hämerannalle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1963.

Lähteet
-------

* Tauno Hämeranta (v:een 1943 Göhlstrand) *Kuvataiteilijamatrikkeli – Suomen Taiteilijaseura*.
* Tauno Hämeranta, vuoteen 1943 Göhlstrand (1910-1987) *Akseli.tampere.fi*.  Arkistoitu 6.1.2013.  (englanniksi)
**Matts (Matti) Niilekselä** (13. lokakuuta 1874 Pulkkila – 25. heinäkuuta 1957 Rantsila) oli suomalainen maanviljelijä ja Maalaisliiton kansanedustaja.

Niilekselän vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Laukka ja Anna Maria Laurinperttu. Hän kävi keskikoulun ja toimi maanviljelijänä Pulkkilassa 1896–1933. Niilekselä oli myös Pulkkilan kunnan rahastonhoitajana ja kirjurina 1902–1907 ja 1919–1925. 

Niilekselä oli kansanedustajana 1927–1930 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaaleissa ja kuului Oulun läänin eteläisen vaalipiirin keskuslautakuntaan. Niilekselä oli myös Pulkkilan kuntakokouksen puheenjohtajana ja Pulkkilan kunnallislautakunnan esimiehenä.

Matti Niilekselä oli naimisissa vuodesta 1901 Anna Maria Sippon kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  .aspx Matti Niilekselä *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Kasperi Hämäläinen** (s. 14. maaliskuuta 2001 Joensuu) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Joensuun Mailaa. Hämäläinen on erittäin monipuolinen pelaaja etenkin sisäpelillisesti, sillä hän pystyy pelaamaan niin etenijänä, vaihtajana kuin kotiuttajanakin. Myös ulkokentällä Hämäläinen pystyy pelaamaan useilla eri pelipaikoilla, yleisimmin kuitenkin polttolinjassa.

Hämäläinen debytoi Superpesiksessä kaudella 2018, kun hän oli kasvattajaseuransa Joensuun Mailan edustusjoukkueen kokoonpanossa yhdessä ottelussa. Kaudella 2021 Hämäläinen alkoi saamaan enemmän vastuuta joukkueen loukkaantumistilanteen johdosta ja pelasi kauden aikana yhteensä 16 ottelua. Hämäläisen läpimurto huipentui kaudella 2023, kun hän kuului joukkueen vakiokokoonpanoon pelaten kaikki kauden 35 ottelua.

Kesällä 2023 Hämäläinen teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Joensuun Mailan kanssa. Seura julkaisi sopimuksen 22. kesäkuuta 2023. Päivää aiemmin Hämäläinen oli ratkaissut joukkueelleen voiton Manse PP:tä vastaan pelatusta kotiottelusta kolme juoksua tuottaneella läpilyönnillään. Samassa ottelussa syntyi myös Hämäläisen henkilökohtainen yhden ottelun lyötyjen juoksujen ennätys, 1+2 juoksua.

Hämäläinen on voittanut SM-kultaa kaudella 2019, SM-pronssia kaudella 2022 ja B-poikien SM-hopeaa kaudella 2020. Hän valmistui ylioppilaaksi Joensuun yhteiskoulun lukiosta syksyllä 2020.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
**Ilkka Hynninen** on suomalainen yrittäjä, audiovisuaalinen tuottaja ja kirjailija. Hän oli yksi Mediawan-konserniin kuuluvan Aito Median perustajista ja toimi yhtiön toimitusjohtajana vuosina 2003–2021. Aito Media on tuottanut muun muassa televisiosarjat Suomen huutokauppakeisari, Venäjän halki 30 päivässä, Poliisit, Silkkitie 30 päivässä ja Pirjo.

Vuodesta 2022 lähtien Hynninen on toiminut luovana johtana tuotantoyhtiössä Ilkkas’ Creative Studio, joka keskittyy kansainväliseen draamaan ja dokumentteihin. Yhtiö on kehittämässä muun muassa Nordic Noir parodiaa nimeltä NoPoFo Hei, me lennetään! ja Mies ja Alaston Ase elokuvasarjoista tunnettujen Pat Proftin ja David Zuckerin kanssa. NoPoFon käsikirjoittajina toimivat Mika Eirtovaara, Riku Suokas ja Heikki Syrjä.

Hynninen on toiminut tuottajana tuotannoissa, kuten Koskinen, Suomi ja Sodan Uhka?, Eput, Yksin kotona Suomi, Hyvät kaupat, ja Rikkaat ja rahattomat.

Ilkka Hynnisen kirja Toteuta Ideasi julkaistiin syksyllä 2023. Kirjan on kustantanut Docendo.

Hynnisen viimeaikaiset kansainväliset ehdokkuudet ovat:
Rockie Awards 2021 - Pirjo (komedia, vastaava tuottaja), Arman ja Suomen rikosmysteerit (dokumentti, vastaava tuottaja), Au pairit (faktasarja, vastaava tuottaja)
Rockie Awards 2020 – Melkein totta (komedia, vastaava tuottaja)
TBI's Innovation Awards 2020 – Kaikki kotona Live
C21 Format Awards 2020 – Suomalainen menestysresepti (faktasarja, vastaava tuottaja)

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑
Alessandro Stradella
**Alessandro Stradella** (1639 Montefestino – 25. helmikuuta 1682 Genova) oli italialainen barokkisäveltäjä. Hänen sävellyksiinsä kuuluu muun muassa concerto grossoja, oopperoita, kantaatteja ja oratorioita.

Stradella syntyi Viterbossa ja opiskeli Bolognassa. Hän teki ensin töitä Roomassa vuosina 1667–1677, kunnes joutui lähtemään kaupungista epäonnistuneen avioliittovälitystoiminnan jälkeen. Hän muutti Venetsiaan, josta hän joutui pakenemaan erään aatelismiehen vaimon kanssa Torinoon. Siellä hän joutui murhayrityksen kohteeksi. Hän siirtyi joulukuussa 1677 Genovaan, jossa vietti loppuelämänsä suurena yleisönsuosikkina kunnes päätyi salamurhan uhriksi 1682.

Säveltäjänä Stradella oli työteliäs ja vakava, ja häntä pidetään yhtenä 1600-luvun puolenvälin edistyksellisimmistä säveltäjistä, joka toimi siltana Francesco Cavallin johtaman venetsialaisen ja Alessandro Scarlattin johtaman napolilaisen koulukunnan välillä.

Vuonna 1927 Torinosta löydettyä, Genovassa 1678 sävellettyä oratoriota *Forza dell’amor paterno* pidetään yhtenä hänen merkittävimmistä teoksistaan. Stradellalta on säilynyt ainakin kuusi oopperaa ja useita intermezzoja. Oopperassa *La forza dell’amor paterno* ("Isänrakkauden voima", Nicolò Minaton librettoon, 1678) isä Seleukos luopuu Lucindasta poikansa Antiokiksen hyväksi. *Le gare dell’amor eroico* ("Sankarillisen rakkauden kilpailut", Minaton libretto, 1679) kertoo roomalaisten sankarista, joka uhmasi etruskihallitsijaa. Oopperassa *Il Trespolo tutore* ("Holhooja Trespole", libretto G. C. Villafranchi, 1679) nimihahmo on oopperahistorian ensimmäisiä basso buffo -rooleja. Stradellan ehkä tärkein ooppera on Orsinin librettoon sävelletty *Moro per amore* ("Kuolen rakkaudesta, 1681) Siinä orvoksi jäänyt Sisilian kuninkaan tytär Eurinda ei halua mennä naimisiin.

Stradellan nimiin on pantu aaria "Se i mici Sospiri" (Pietà Signore), mutta tieto on epävarma.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Stradella, Alessandro (Arkistoitu – Internet Archive), New Catholic Encyclopedia, 2003. Vaatii HighBeam-tilauksen. Viitattu 10.5.2016.
2. 1 2  Murtomäki, Veijo: Barokkiooppera Italiassa, Sibelius-Akatemia 2014. Viitattu 10.5.2016. (Arkistoitu linkki)
3. ↑  Stradella, Alessandro, Tietosanakirja. Osa 9, palsta 72. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917

Kirjallisuutta
--------------

* Gianturco, Carolyn: *Alessandro Stradella, 1639–1682: His Life and Music.* Oxford: Clarendon Press, 1994.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Dizionario Biografico degli Italiani
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
K. J. Ellilä 1930-luvun lopulla.
**Kaarle Johannes (K. J.) Ellilä** (26. elokuuta 1888 Karkku – 6. lokakuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä, maataloushallituksen pääjohtaja ja Maalaisliiton kansanedustaja ja ministeri.

Ellilän vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Oskar Ellilä ja Alfhilda Olivia John. Hän pääsi ylioppilaaksi 1909 ja suoritti Helsingin yliopistossa agronomin tutkinnon 1913 ja filosofian kandidaatin tutkinnon 1927.

Ellilä oli Suomen maatalousseurojen keskusliiton assistentti 1913–1915, maataloushallituksen tutkimustoimiston johtajan apulainen ja johtaja 1915–1924, ja yleisen maatalousosaston päällikkö ja maatalousneuvos 1924–1936. Hän toimi maataloushallituksen vt. ylijohtajana 1927–1928, ylijohtajana 1936–1941 ja pääjohtajana 1941–1955. Ellilä viljeli myös Karkussa sijaitsevaa kotitilaansa 1920–1957. Nykyisin talon seinässä on Ellilän syntymän 100-vuotispäivänä paljastettu muistolaatta.

Ellilä toimi lisäksi maataloudellisen tilastokomitean sihteerinä 1917–1922, Helsingin yliopiston maatalouskirjanpidon opettajana 1919–1936, Maanviljelystaloudellisen laitoksen assistenttina 1921–1923 ja *Maatalouslehden* toimituksen jäsenenä 1920–1952.

Politiikassa Ellilä oli mukana Maalaisliiton kansanedustajana Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä 1929–1930 ja 1932–1935. Jälkimmäiselle kaudelleen hän tuli edustaja Kalle Joukasen tilalle 20. toukokuuta 1932. Ellilä toimi maatalousministerinä Kallion III hallituksessa 1929–1930 ja kansanhuoltoministerinä Linkomiehen hallituksessa 1943–1944.

Ellilä on haudattu entisen Karkun alueelle, Sastamalan kirkolle sukuhautaan. Hautakivessä on Sulo Aaltosen tekemä kasvoreliefi Ellilästä.

Lähteet
-------

* .aspx Kaarle Ellilä *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
* Ellilä, Kaarle Johannes *Suomen ministerit*. Valtioneuvosto.
* Mäkinen, Riitta: / Ellilä, Kaarle Johannes (1888–1957). *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  1.11.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
* Pietilä, Esko: *Kotiseutumme muistot.*

 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Eemil Linna** | **Suomen maatalousministeri**1929−1930 | Seuraaja:**August Raatikainen** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Henrik Ramsay** | **Suomen kansanhuoltoministeri**1943–1944 | Seuraaja:**Kalle Jutila** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Eduskunta
* Valtioneuvosto
* Biografiasampo

 |

 |
**Sulo Eetu Jussila** (7. syyskuuta 1882 Orivesi – 15. kesäkuuta 1973 Orivesi) oli suomalainen maanviljelijä, agrologi ja maalaisliiton kansanedustaja. 

Jussilan vanhemmat olivat maanviljelijä Joonas Jussila ja Edla Maria Harola. Hän kävi kansakoulun ja 1908 maamieskoulun sekä 1911 maamiesopiston. Jussila oli kotitilallaan maataloustöissä ja oli sitten siirtolaisena Yhdysvalloissa työskennellen rauta- ja terästeollisuudessa 1903–1904. Suomeen palattuaan hän toimi maanviljelijänä Orivedellä. Jussila oli Pohjois-Karjalan maanviljelysseuran maatalousneuvojana 1910–1912, Hämeen - Satakunnan maanviljelysseuran maatalousneuvojana 1913–1920, Hämeen läänin pohjoisen elintarvetoimiston elintarveasioiden neuvojana 1918–1919 ja Kansaneläkelaitoksen Oriveden piiriasiamiehenä 1938–1950. 

Jussila oli maalaisliiton kansanedustajana 1929–1930 ja 1931–1933 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän tuli toiselle edustajakaudelleen 19. lokakuuta 1931 kesken edustajakautensa kuolleen Edistyspuolueen Walto Tuomiojan tilalle. Jussila oli Oriveden kunnanvaltuuston jäsen. Hän oli maalaisliiton Pohjois-Hämeen piiritoimikunnan jäsen ja Hämeen - Satakunnan maanviljelysseuran varapuheenjohtaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  .aspx Eetu Jussila *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
Tilsiteriä lautasella.
**Tilsiter** on puolikova, vaaleankeltainen lehmänmaitojuusto. Tilsiter on lähtöisin Tilsitin kaupungista (nyk. Sovetsk) Itä-Preussista ja se levisi sittemmin muualle Saksaan Itämeren rannikolla ja Sveitsiin. Nykyisin sitä valmistetaankin toisistaan hieman poikkeavana saksalaisena ja sveitsiläisenä muotona.

Tilsiter-juustoa alettiin valmistaa silloisen Itä-Preussin Tilsitin kaupungissa, eli nykyisessä Sovetskissa Kaliningradin alueella 1820-luvulla. Tuolloin eräs nuori piika *Frau* Westphal kirjoitti ensimmäisenä ylös juuston valmistustavat. Joissakin lähteissä Westphalin sanotaan olleen kotoisin Sveitsistä. Juusto oli olemassa jo entuudestaan, mutta vasta Westphalin myötä valmistus standardisoitiin. Itäpreussilaisten maitotuotteiden kehitykseen olivat vaikuttaneet paitsi Sveitsistä taloudellisten syiden takia tulleet siirtolaiset, mutta myös Puolan kuninkaan aikanaan kutsumat mennoniitat Alankomaista. Tilsiterin mahdollisia edeltäjiä olivat Limburger-tyyliset paikalliset juustot, kuten Ragnitzer, Woriener ja Brioler, joita oli alettu kypsyttää kosteammissa tiloissa. Kosteus taas vaikuttaa homeen *Bacterium linens* runsaampaan kasvuun.

1800-luvun jälkipuoliskolla Itä-Preussista Sveitsiin palasi joitakin siirtolaisia. Heidän joukossaan olivat Otto Wartmann ja Hans Wegmüller alkoivat valmistaa itäpreussilaista juustoa Sveitsin Thurgaussa. Hans Wegmüller mainitaan joissakin lähteissä ensimmäisenä juuston sveitsiläisen muodon respetin ylöskirjoittaneena vuonna 1870. Sveitsin ohella juuston valmistus levisi Saksassa Itä-Preussista länteen Itämeren rannikkoa pitkin aina Schleswig-Holsteiniin saakka. Allgäuhun etelässä juusto levisi Sveitsin puolelta. Tilsitissä juustosta oli tullut kaupungin menestynein vientituote. Kaupungissa avattiin erityinen koulu juustoin valmistusta varten vuonna 1928. Ensimmäiset tilsiter-juuston valmistusta koskevat valtion ohjesäännöt ovat Saksasta vuodelta 1934. Sveitsissä valtio alkoi ohjata sen valmistusta vuodesta 1948.

Toisen maailmansodan jälkeen Saksa oli jakaantunut Länsi- ja Itä-Saksaan. Itä-Saksassa nimi tilsiter päätettiin muuttaa muotoon *Tollenser* vuonna 1961. Aikaisempaa nimeä pidettiin Itä-Preussiin liitettynä liian patrioottisena nostalgiana. Tollenser on ollut EU:n suojattu alkuperänimitys Mecklenburgissa vuodesta 1995. *Holsteiner Tilsiter* sai suojatun maantieteellisen merkinnän vuonna 2013.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Catherine Donnelly: *The Oxford companion to cheese*, s. 712-713. Oxford University Press, 2016. ISBN 9780199330881. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Saksa

 |

 |
Kapearaiteisen rautatien varikko.
**Tjosovo-Netylski** (ven. Тёсово-Нетыльский) on taajama ja kaupunkikunta Novgorodin alueen Novgorodin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Pietarin ja Novgorodin välisen rautatien varrella 40 kilometriä Novgorodista luoteeseen. Taajamassa on 2 500 ja kunnassa 3 700 asukasta (vuonna 2010).

Maantiede ja asutus
-------------------

Tjosovo-Netylskin kunnan pinta-ala on 847,3 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Novgorodin alueen Tšudovon piiriin, kaakossa Novgorodin piirin Podberezjen ja Trubitšinon sekä etelässä Syrkovon ja Jermolinon kuntiin, lounaassa Batetskin piiriin ja Tjosovskin kuntaan sekä luoteessa ja pohjoisessa Leningradin alueeseen. Pinta-alasta 79,8 % on metsää, 10,3 % maatalousmaata ja 3,6 % vesialuetta. Kunnan länsiosassa sijaitsee laaja Tjosovon suoalue. Jokia ovat Trubitsa, Dunai, Ilmenka, Kerest ja Glušitsa.

Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu 21 asutuskeskusta: Bolšoje Zamošje, Dolgovo, Finjov Lug, Gluhaja Kerest, Gorjonka, Guzi, Kerest, Kleptsyn kylä ja asutus, Maloje Zamošje, Ogorelje, Osija, Poddubje, Pjatilipyn kylä ja asutus, Radoni, Raptitsa, Selo-Gora, Tatino, Tšauni ja Vditsko. Kahden-kolmensadan asukkaan paikkakuntia ovat Finjov Lugin ja Selo-Goran kylät sekä Kerestin taajama. Kahdessa kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.

Historia
--------

Tjosovo-Netylskin taajama on syntynyt suuren turvetuotantoalueen työläisasutukseksi. Vuosina 1939–2009 sillä oli kaupunkimaisen taajaman status. Selo-Goran maalaiskunta liitettiin Tjosovo-Netylskin kuntaan vuonna 2010.

Liikenne, talous ja palvelut
----------------------------

Pietarin ja Novgorodin väliselle rautatiellä on Rogavkan asema sekä Voshodin, Gorjonkan ja Tatinon pysäkit. Rogavkan asemalle johtaa maantie Selo-Goran kautta Podberezjesta. Turvetuotantoalueella on kapearaiteinen rautatie.

Kunnan tärkeimpiä työnantajia ovat erilaiset julkiset palvelut. Lisäksi harjoitetaan turvetuotantoa ja maataloutta. 31 % työvoimasta työskentelee kunnan ulkopuolella.

Keskustaajaman palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa, poliklinikka, yleinen sauna, posti ja pankki. Kulttuuriperintökohteita ovat Gluhaja Kerestin muinaiset hautapaikat sekä toisen maailmansodan taistelupaikat ja neuvostosotilaiden haudat.

Lähteet
-------

* Generalnyi plan: Tjosovo-Netylskoje gorodskoje poselenije, Novgorodski raion, Novgorodskaja oblast *tnadm.ru*. Viitattu 3.5.2013. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. ↑  Generalnyi plan, s. 12.
2. ↑  Generalnyi plan, s. 3.
3. 1 2  Generalnyi plan, s. 10.
4. ↑  Generalnyi plan, s. 7.
5. ↑  Generalnyi plan, s. 12–13.
6. ↑  Generalnyi plan, s. 34.
7. 1 2  Generalnyi plan, s. 17.
8. ↑  Generalnyi plan, s. 27–30.
9. ↑  Generalnyi plan, s. 11.

Aiheesta muualla
----------------

* Tjosovo-Netylskin kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)