recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Swen Tuuva** (vuodesta 1879 *Sankarin Maine*) oli Michiganin Houghtonissa ja Hancockissa vuosina 1878–1881 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti.

Maalarimestari Matti Fredin julkaisema *Swen Tuuva* oli *Amerikan Suomalaisen Lehden* jälkeen toinen Yhdysvalloissa ilmestynyt suomenkielinen lehti. Fredin itsensä toimittama ja omatekoisella painokoneella painama pienikokoinen *Swen Tuuva* ilmestyi ensimmäisen kerran Houghtonissa 4. tammikuuta 1878. Tyyliltään omaperäinen, suorasukainen ja painovirheitä vilissyt lehti muutti Hancockiin lokakuussa 1879 ja seuraavan vuoden alussa sen nimeksi tuli *Sankarin Maine*. Edeltäjäänsä suurempi *Sankarin Maine* oli sisällöltään monipuolinen ja värikäs, mikä osittain korvasi sen heikon kieliasun. Calumetiin perustetun uuden *Amerikan Suomalaisen Lehden* aiheuttama kilpailu sai Fredin lopettamaan lehtensä keväällä 1881.

Lähteet
-------

1. ↑  Holmio, Armas K. E.: *Michiganin suomalaisten historia*, s. 506–508. Hancock: Michiganin suomalaisten historia-seura, 1967.
**Nasir Äbd al Karim al Vahiši** (1. lokakuuta 1976 Mukaira, al-Baida, Pohjois-Jemen – 9. kesäkuuta 2015 al-Mukalla, Hadramautin maakunta, Jemen) oli jemeniläinen itsenäisyysliikkeen johtaja. Hän toimi Arabian niemimaan tukikohdan eli al-Qaidan johtajana vuodesta 2009 lähtien. Yhdysvaltain armeija murhasi hänet vuonna 2015.

Elämä
-----

Al Vahiši syntyi vuonna 1976. Hän vietti aikaa uskonnollisissa opistoissa. Vuonna 1998 hän matkusti Afganistaniin ja liittyi siellä al-Qaidaan. Hän toimi järjestön perustajan Osama bin Ladenin henkilökohtaisena avustajana. Joulukuussa 2001 al Vahiši soti Tora Boran yhteenotossa, jossa Britannia, Pohjoinen liitto, Saksa ja Yhdysvallat joukkosurmasivat Afganistanin islamilaisen emiirikunnan jäseniä. Emiirikunnan jäseniä on kerrottu kuolleen 200 ja liittouman jäseniä ei yhtään. Sen jälkeen al Vahiši joutui pakenemaan Iraniin, jossa hänet pidätettiin. Vuonna 2003 Al Vahiši kuljetettiin Jemeniin. Häntä pidettiin vangittuna Sanaassa. Helmikuussa 2006 hän ja 22 muuta al-Qaidan jäsenyydestä epäiltyä ihmistä pääsi karkaamaan vankilasta. Suurin osa heistä vangittiin uudelleen tai murhattiin. Al Vahiši ja Qasim al Raimi eivät jääneet kiinni.

Al Vahiši on väitetty toimineen Jemenin al-Qaidan kokoamisessa saaden mukaan uusia ihmisiä ja Afganistanista ja Irakista palkattuja kokeneita sotilaita. Jemenin keskushallitusta vastustavat heimot tuki heitä ja ryhmän suosio kasvoi uusilla alueilla.

Tammikuussa 2009 al Vahiši kertoi Jemenin ja Saudi-Arabian al-Qaidojen yhdistyvän Arabian niemimaalla kilvoittelua käyväksi järjestötukikohdaksi.

Toukokuussa 2012 al-Qaidan johtaja Aiman al-Zawahri nimitti al Vahišin al-Qaidan yleiseksi hallintojohtajaksi.

9. kesäkuuta 2015 Yhdysvallat murhasi al Vahišin lennokin tiputtamilla ammuksilla. 16. kesäkuuta Niemimaan al-Qaida ilmoitti, että al Vasiši oli kuollut pommituksessa. Hänen seuraajakseen valittiin Qasim al Raimi.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3 4 5 6  Profile: Al-Qaeda in the Arabian Peninsula *BBC News*.  16.6.2015. Viitattu 18.3.2018. (englanniksi)
**Junaliikennejuopumus**, (aiemmin laajempi ***raideliikennejuopumus***), on Suomen rikoslaissa määritelty liikennerikos. Junaliikennejuopumuksesta tuomitaan rikoslain 23:7:n mukaan se, joka kuljettaa junaa tai toimii muussa junaturvallisuuteen olennaisesti vaikuttavassa tehtävässä nautittuaan alkoholia niin, että hänen verensä alkoholipitoisuus tehtävän aikana tai sen jälkeen on vähintään 0,5 promillea tai että hänellä tällöin on vähintään 0,22 milligrammaa alkoholia litrassa uloshengitysilmaa tai että hänen kykynsä tehtävän vaatimiin suorituksiin on huonontunut. Rangaistus on sakkoa tai enintään kaksi vuotta vankeutta.

Rikoslain 23:12:n mukaan junalla tarkoitetaan veturia tai veturin ja vaunujen muodostamaa kokonaisuutta sekä muuta konevoimalla kulkevaa raidekulkuneuvoa (moottorivaunu, metrojuna, ratatyökone) lukuun ottamatta raitiovaunua.

Kuitenkin laki rautatiejärjestelmän liikenneturvallisuustehtävistä (5 luku 22 §) määrittää sen, että "tehtävää ei saa hoitaa myöskään se, jonka veren alkoholipitoisuus on alkoholin nauttimisesta kohonnut tai joka on käyttänyt muuta huumaavaa ainetta niin, että sitä on hänen elimistössään havaittava määrä." Eli vaikka rikoslain mukainen junaliikennejuopumuksen raja on 0,5 promillea, ns. kelpoisuuslain mukainen raja on 0,0 promillea. 

Lähde:
Finnairin Airbus A321 -matkustajakoneen paapuurin puoleinen moottorinaselli.
**Naselli** on ilma-aluksen rungosta ja siivistä erillinen osa, johon voidaan asentaa esimerkiksi moottoreita, polttoainesäiliöitä tai muita varusteita. Nasellilla on useita tehtäviä: se suojaa sen sisälle asennettuja osia ja vähentää niistä aiheutuvaa aerodynaamista vastusta. Naselli-nimitystä on käytetty myös joidenkin ilma-alusten, kuten ilmalaivojen ja joidenkin epätyypillisten lentokoneiden matkustamoista ja ohjaamoista.

Moottorinasellit voivat ohjata voimalaitteelle tulevaa ilmavirtaa ja vähentää moottorimelua. Naselleihin voidaan myös asentaa suihkujarru, jota voidaan käyttää lentokoneen hidastamiseen ja ohjaamiseen laskeutumisen yhteydessä.

Nasellin etymologinen alkuperä on muinaisranskan pientä venettä tarkoittavassa *nacele*-sanassa, joka tulee vulgaarilatinan *naucella* ja myöhäisantiikin latinan *navicella* sanoista, jotka tarkoittivat "pientä laivaa".

Naselliksi kutsutaan myös tuulivoimalan turbiinin konehuonetta.

Kuvia
-----

* Boeing 707 -matkustaja­koneen paapuurin puoleiset moottorinasellit.Boeing 707 -matkustaja­koneen paapuurin puoleiset moottorinasellit.
* Boeing B-52B -pommikoneen moottorinaselli.Boeing B-52B -pommikoneen moottorinaselli.
* Boeing 747-8I -matkustaja­koneen avattu moottori­naselli, sisällä General Electric GEnx -ohivirtaussuihkumoottori.Boeing 747-8I -matkustaja­koneen avattu moottori­naselli, sisällä General Electric GEnx -ohivirtaussuihkumoottori.

Lähteet
-------

1. ↑  Nacelles Information *globalspec.com*. IEEE GlobalSpec. Viitattu 28.2.2017. (englanniksi)
2. 1 2  Harper, Douglas: nacelle (n.) Etymonline.com. Viitattu 28.2.2017. (englanniksi)
3. ↑  Nacelles *safran-group.com*. Safran.  Arkistoitu 1.3.2017. Viitattu 28.2.2017. (englanniksi)
4. ↑  Naselli nousi sadan metrin korkeuteen *Yle Uutiset*.  1.2.2012. Yleisradio. Viitattu 1.3.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Naselli** Wikimedia Commonsissa

* Wikisanakirjassa: **Naselli** – sanan synonyymit, käännökset ja sanakirjamääritelmä
Jumžagijn Tsedenbal (1963)
**Jumžagijn Tsedenbal** (17. syyskuuta 1916 – 20. huhtikuuta 1991) oli mongolialainen poliitikko, joka valtakaudellaan 1952–1984 toimi maan pääministerinä ja Mongolian kansan vallankumouspuolueen johtajana.

Tsedenbal syntyi köyhän karjapaimenen poikana, mutta pääsi kouluun ja suoritti 1938 talousalan korkeakoulututkinnon Moskovassa. Vuosina 1939–1940 hän toimi Mongolian valtiovarainministerinä ja 1940–1954 kansan vallankumouspuolueen pääsihteerinä. Kun Mongolian vallankumousjohtaja Horloogijn Tšoibalsan kuoli 1952, Tsedenbalista tuli hänen seuraajansa.

Valtakaudellaan Tsedenbal kehitti ympärilleen vahvan henkilökultin ja piti yllä hyviä suhteita Moskovaan varoen kuitenkin, ettei Mongolia luisuisi yhdeksi monista neuvostotasavalloista. Tämän takia hän kohtasi voimakasta kritiikkiä Kiinan suunnalta etenkin kulttuurivallankumouksen aikana.

Tsedenbal vetäytyi eläkkeelle 1984 heikentyvän terveyden takia. Hänen puolisonsa Anastasia Filatova oli myös vahvalla otteella mukana maan politiikassa ja piti yllä hyviä suhteita Leonid Brežneviin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Laine, Olavi: "Tsedenbal, Jumžagijn (1919)", teoksessa Huovinen, Pentti ja Siikala, Kalervo (toim.): *Maailmanpolitiikan kasvot*, s. 197. Helsinki: Weilin & Göös, 1963.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Jumdzjaagijn Tsedenbal
**Verner Toivonen** (7. kesäkuuta 1908 Lahti – 19. helmikuuta 2004 Lahti) oli suomalainen kestävyysjuoksija.

Toivonen sijoittui 3 000 metrin estejuoksussa yhdeksänneksi Los Angelesin olympialaisissa 1932. Hän edusti Suomea kolmessa maaottelussa, lajeinaan 5 000 metrin ja 10 000 metrin juoksu.

SM-kisoissa Toivonen saavutti estejuoksussa kultaa vuosina 1933 ja 1935 ja hopeaa 1930, 1931 ja 1934 sekä 5 000 metrillä hopeaa 1933. Maastojuoksun SM-kilpailuissa hän voitti pitkällä matkalla kultaa vuosina 1933–1935 ja hopeaa 1932. Pitkän matkan joukkuekilpailun kultaa hän voitti Lahden Urheilijoiden joukkueessa vuosina 1932–1935. Viestijuoksun SM-kilpailussa hän oli hopealla 4 × 1 500 metrin viestissä vuonna 1928.

Toivosen ennätys estejuoksussa oli 9.14,2 ja 5 000 metrillä 14.41,6, molemmat vuodelta 1933. Vuoden 1935 estejuoksun maailmantilastossa hän oli ykkösenä.

Toivonen edusti urallaan Lahden Urheilijoita, Ruskealan Kisaa ja Sortavalan Viritystä.

Lähteet
-------

1. ↑  Verner Toivonen *Olympedia*.  (englanniksi) Viitattu 25.11.2020
2. 1 2 3 4  Verner Toivonen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).   Viitattu 25.11.2020
3. ↑  Track and Field Statistics *trackfield.brinkster.net*. Viitattu 25.11.2020.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Werner (Verneri) Salovirta**, sukunimi aik. *Marckström* (1. toukokuuta 1883 Suojärvi – 27. kesäkuuta 1936 Muddusjärvi, Inari) oli suomalainen metsänvartija ja itseoppinut Lapin maisemakuvistaan tunnettu taidemaalari. 

Salovirta, jonka isä oli metsänhoitajana Suojärvellä valmistui metsänvartijaksi Evon metsänvartijakoulusta vuonna 1906. Hän oli sitten metsänvartijana eri yhtiöitten ja valtion palveluksessa vuoteen 1918 saakka. Salovirta osallistui Suomen sisällissotaan 15. jääkäripataljoonassa. Hän kävi suojeluskuntien päällystökoulun vuonna 1920 ja oli sitten Pylkönmäen suojeluskunnan paikallispäällikkönä vuoteen 1921 saakka. Keväällä 1921 hän muutti Okeroisiin Lahden lähelle ja oli valtion palveluksessa metsätyönjohtajana vuoteen 1925, jolloin hän erosi tehtävästä sairauden takia.

Salovirta oli harrastanut maalausta sivutoimisesti jo vuodesta 1915 lähtien ja vuonna 1926 hän ryhtyi täyspäiväiseksi taidemaalariksi. Hän sai ensimmäiset vaikutteensa taidemaalari Gabriel Engbergiltä vuosien 1914 ja 1915 tienoilla. Salovirta teki ensimmäisen matkansa Lappiin kesällä 1926 ja tämän jälkeen hän oli Lapissa jokaisena kesänä sekä talvella 1929–1930, 1931–1932 ja 1935–1936. Salovirta piti yksityisnäyttelyitä Lahdessa 1928, 1930 ja 1934. Hän maalasi maisemamaalauksia aluksi Okeroisten maisemista ja sitten useina kesinä Lapissa.

Salovirta oli myös harrastajanäyttelijä ja hän näytteli Lahden teatterissa 1927–1928. Hän kirjoitti lisäksi novelleja, kertomuksia ja näytelmiä. Salovirran näytelmistä tunnetuin oli satunäytelmä "Elävä miekka", jota esitettiin Viipurin teatterissa.

Salovirran vene kaatui myrskyssä 27. kesäkuuta 1936 hänen ollessaan kalastusmatkalla Inarin Muddusjärvellä. Salovirta oli lähtenyt asunnostaan Inarin Haapalasta tarkoituksenaan vierailla Muddusjärven rannalla asuneen tuttavansa puutarhuri Yrjö Aholan luona. Veneen kaaduttua Salovirta ui pitkän matkaa uistinsiima jalkoihin sotkeutuneena mutta uupui noin 100 metrin päässä rannasta ja hukkui. Salovirran ruumis löydettiin 4. heinäkuuta ja hänet haudattiin Inariin. 

Lahden Taideyhdistys järjesti huhtikuussa 1937 taiteilijoiden B. B. Alancon ja Verneri Salovirran muistonäyttelyn Lahden lyseossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Lapin-maalari, jonka Lappi lumosi ja joka löysi hautansa Lapissa, Lahti, 20.04.1937, nro 44, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  Kuolemaan päättynyt kalastusmatka Inarissa, Helsingin Sanomat, 05.07.1936, nro 177, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Yksinäinen taidemaalari hukkui kalastusmatkalla Lapissa, Vaasa, 10.07.1936, nro 182, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Taiteilija V. Salovirran hukkuminen, Lahti, 11.07.1936, nro 76, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. ↑  B. B. Alancon ja Verneri Salovirran muistonäyttely Lahden lyseossa 18. - 22.4.1937, Lahti, 20.04.1937, nro 44, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Zveno** (bulg. Звено, ’lenkki’) oli pienen eliitin muodostama bulgarialainen äärioikeistolainen poliittinen järjestö, joka muodosti toukokuusta 1934 tammikuuhun 1935 vallassa olleen diktatorisen hallinnon johdon.[1]

Zveno perustettiin vuonna 1930 ja sen johtaja oli eversti Kimon Georgiev. Pääosa ryhmän jäsenistä oli siviilejä, jotka olivat tyytymättömiä hallituksen heikkouteen ja halusivat radikaalia muutosta poliittiseen järjestelmään. Zvenon kanssa yhteistyössä ollut eversti Damjan Veltšev teki 19. toukokuuta 1934 vallankaappauksen, jonka seurauksena Georgiev kohosi Bulgarian pääministeriksi. Hänen hallituksensa hajotti parlamentin, lakkautti puolueet, kielsi ammattiliitot ja asetti tiukan lehdistösensuurin.[1] Tavoitteena oli kansallinen uudistuminen autoritaarisen, ei-puolueisiin perustuvan hallinnon avulla. Sitä varten luotiin uusi kansalliskokous, johon valittiin puolueisiin kuulumattomia edustajia hallituksen hyväksymiltä ehdokaslistoilta.[2] Zvenon tavoitteissa oli joitain yhtäläisyyksiä italialaisen fasismin kanssa. Georgievin hallitus myös lakkautti VMRO-järjestön ja pyrki luomaan ystävällisemmät suhteet Jugoslaviaan sekä solmi diplomaattisuhteet Neuvostoliittoon. Lisäksi hallitus toteutti joitain sosiaalisia uudistuksia.[1]

Zvenon valta päättyi kun kuningas Boris III syrjäytti lojaalien upseerien tuella Georgievin hallituksen 22. tammikuuta 1935.[1] Boris nujersi pian myös muut vallasta kilpailleet ryhmät ja loi vuoden 1935 loppuun mennessä eräänlaisen sotilasjohdon tukeen perustuneen kuninkaallisen diktatuurin.[2] Zvenoa ei kuitenkaan lakkautettu. Toisen maailmansodan aikana järjestö liittyi yhteistyötä Saksan kanssa vastustaneeseen isänmaalliseen rintamaan, joka kohosi valtaan sodan jälkeen ja Georgiev toimi uudelleen pääministerinä 1944–1946. Kommunistien otettua vallan Zvenon toiminta itsenäisenä organisaationa lopetettiin 1949.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Zveno Group (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 4.1.2014.
2. 1 2  Bulgaria: Attempts to stabilize government (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 4.1.2014.
**Verneri Taurama** (s. 26. heinäkuuta 2001 Virolahti) on suomalainen pesäpalloilija. Taurama edusti kaudella 2020 ykköspesisseura Haminan Palloilijoita sekä Hyvinkään Tahkoa Poikien superpesiksessä. Tauraman sopimus Haminan kanssa loppui kauden 2020 päätyttyä.

Taurama pelasi kaudella 2018 kaksi superpesisottelua ja toi niissä yhden juoksun ja kirjautti neljä kärkilyöntiä. Kaudella 2018 hän oli saavuttamassa B-poikien SM-hopeaa Kouvolan Pallonlyöjien joukkueessa. Kaudella 2019 Taurama pelasi Jokioisten Koetuksen suomensarja-joukkueessa 13 ottelua, tuoden niissä 23 juoksua ja kirjauttaen 1 lyödyn kunnarin. Kaudella 2020 Taurama pelasi Miesten Ykköspesistä yhden runkosarjaottelun verran, ja kirjautti itselleen 1 tuodun juoksun ja 2 onnistunutta kärkilyöntiä 3 yrityksestä.

Taurama oli voittamassa myös kaudella 2020 Poikien Superpesiksen SM-pronssia Hyvinkään Tahkon paidassa. Taurama pelasi menneellä kaudella Hyvinkään paidassa kaikki pelit joukkueen kärkietenijänä, lukuun ottamatta yhtä ottelua. Taurama kirjautti Poikien Superpesiksen runkosarjassa 8 otteluun itselleen 1 lyödyn kunnarin, 14 tuotua juoksua ja yhteensä 34 kärkilyöntiä. Poikien Superpesiksen pudotuspeleissä kirjautti Taurama itselleen 7 tuotua juoksua, sekä 23 kärkilyöntiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kaarto, Antti: Ensi kauden rakentaminen alkoi jo — Ulkopeliviuhkan Haminaan tuonut pelinjohtaja Juho Kaikko ja luottolukkari Matias Hangasmaa tekivät jatkosopimukset *Kymen Sanomat*.  18.7.2019. Viitattu 21.2.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Pesiksen Maailma, pelaajakortti: Verneri Taurama
* Verneri Taurama: Superin tasolle lyhyin askelin *Reimari*.  7.8.2018. Viitattu 22.11.2018.
*Tämä artikkeli käsittelee Lohjalla sijaitsevaa järveä. Myös Enontekiöllä ja Kuopiossa on Hormajärvi.*

**Hormajärvi** on kirkasvetinen järvi Lohjalla, Lohjanharjun (ensimmäisen Salpausselän) kupeessa, heti Lohjanjärven pohjoispuolella.

Hormajärven pinta-ala on 5,0 neliökilometriä, ja sen rantaviivan pituus on 30,2 kilometriä. Etelästä työntyvä Kotniemi jakaa sen läntiseen ja itäiseen altaaseen. Järven keskisyvyys on 7,3 metriä ja syvin kohta 19,9 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven länsiosassa. Järven tilavuudeksi on laskettu 36,5 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0365 kuutiokilometriä.

Järvellä on yhdeksän saarta, joista suurin on koillisosassa sijaitseva Hiidensaari. Muita nimettyjä saaria ovat Klupi, Mustasaari, Rouvasaari ja Teurinkari. Järven saarista neljä on nimettömiä.

Hormajärven rannoilla on runsaasti taloja ja vapaa-ajan asuntoja. Järven kaakkoisosassa on yleinen uimaranta.

Hormajärvi sijaitsee Karjaanjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 23) Lohjanjärven alueella (23.05), jonka Hormajärven valuma-alueeseen (23.025) se kuuluu. Vedenpinnan korkeus on 32,3 mpy. Järvi laskee sen lounaispäästä lähtevää Hormajokea pitkin Lohjanjärveen. Hormajoen pituus on 400 metriä ja pudotus 0,7 metriä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Hormajärvi (23.025.1.001) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 1.7.2022.
2. 1 2 3 4  Hormajärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 1.7.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Hormajärvi-yhdistys ry:n sivusto ja tietoa Hormajärvestä
* Tietoa Hormajärvestä Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry:n sivuilla
*Tämä artikkeli kertoo hahmosta. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*
Tristan ja Isolde Louis Rheadin kuvaamana
**Tristan** tai **Tristram** (kymriksi *Drystan*) oli kelttiläinen tarusankari ja yksi pyöreän pöydän ritareista. Yleensä Tristan kuvataan jaloksi ja oikeamieliseksi ritariksi, mutta hänen kuvauksensa vaihtelevat eri kirjoittajilla. Alkuperäisissä kelttiläisissä taruissa keskityttiin Tristanin ja Isolden (*Iseult*) rakkaustarinaan. 
Tarujen mukaan Tristanin äiti kuoli synnytykseen, ja nuorukaisena Tristan oli setänsä, Cornwallin kuningas Markin palveluksessa. Irlannin kuningas Anguish ja Mark sopivat, että Mark menisi naimisiin Irlannin kuninkaan tyttären Iseultin kanssa. Mark lähetti veljenpoikansa hakemaan morsiantaan. Matkalla Tristan ja Iseult rakastuivat kuitenkin toisiinsa. Lopulta he lähtivät pakomatkalle, ja joidenkin versioiden mukaan Mark löysi heidät myöhemmin ja surmasi Tristanin.

Tristan on myös Richard Wagnerin oopperan *Tristan ja Isolde* (*Tristan und Isolde*) päähenkilö. Oopperassa Tristan on tyypillinen traaginen sankari.

Aiheesta muualla
----------------

* Tristan ja Isolde - Kirja Internet Archive'ssa.
**Vernon Walter Cottle** (14. huhtikuuta 1926 – 6. syyskuuta 1964 Imatra) oli englantilainen moottoripyöräilijä, joka sai surmansa kolmannen Imatranajon harjoituksissa 29. elokuuta 1964 sattuneen onnettomuuden seurauksena. Hän oli ensimmäinen kolmesta Imatranajossa kaikkiaan kuolleesta henkilöstä.

Cottle ajoi onnettomuuden tapahtuessa 350-kuutrioisten luokassa AJS-merkkisellä moottoripyörällä. Hän oli ajamassa Imatran MM-osakilvan harjoituksissa Savikannan nopeaa kaarretta kun hän ohjausvirheen takia kaatui pahasti. Siviiliammatiltaan sähköteknikkona toiminutta Cottlea hoidettiin sairaalassa, mutta hän menehtyi vammoihinsa 6. syyskuuta.

Cottlen muistolle pystytettiin muistomerkki, joka paljastettiin 25. elokuuta 1965. Se sijaitsee Vuoksentien varrella, entisen radan lähtösuoran alkupäässä olevassa metsikössä.

Katso myös
----------

* John Taylor

Lähteet
-------

1. ↑  Imatranajojen historia, lyhyt oppimäärä. *Kakeh.com*.  Arkistoitu 25.7.2013. Viitattu 22.2.2023.
2. 1 2  Nalli, Tuomas: *Imatran muistomerkit : Muistomerkkien inventointi 1.5.2011–30.7.2011*, s. 26–29. Imatra: Imatran kaupunginmuseo, 2011. Teoksen verkkoversio (viitattu 22.2.2023).
3. ↑  Vernon Cottle *Motorsport Memorial*. Viitattu 22.2.2023. (englanniksi)
4. ↑  Peltola, Vesa-Matti: Suomalaiseen moottoripyöräurheiluun liittyviä ihmishengen vaatineita onnettomuuksia – Suomessa menehtyneitä ulkomaalaisia. *Suomen Urheilutietäjät*.  Arkistoitu 22.12.2022. Viitattu 22.2.2023.
**Trisykloheksyylifosfiini** (C18H33P) on fosfiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä useiden katalyyttien ligandina.

Ominaisuudet
------------

Trisykloheksyylifosfiini on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste hapettuu herkästi ilman vaikutuksesta trisykloheksyylifosfiinioksidiksi. Trisykloheksyylifosfiini on veteen liukenematonta, mutta liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin. Trisykloheksyylifosfiini muodostaa komplekseja useiden siirtymämetallien kanssa. Yhdiste on suhteellisen labiili ligandi ja korvautuu helposti muilla ligandeilla. Verrattuna toiseen yleiseen fosfiiniligandiin trifenyylifosfiiniin, trisykloheksyylifosfiinin ligandikartiokulma on suurempi ja yhdiste on voimakkaammin emäksinen (pKa-arvo on 9,7) ja voimakkaammin steerisesti estynyt.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Trisykloheksyylifosfiinia valmistetaan tyypillisimmin fosforitrikloridin ja sykloheksyylimagnesiumbromidin välisellä reaktiolla tai pelkistämällä vedyttämällä trifenyylifosfiinia niobiumkatalyyttien läsnä ollessa.

Trisykloheksyylifosfiinia voidaan käyttää reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä, mutta tavanomaisin käyttö on ligandina siirtymämetallikatalyyteissä. Esimerkkejä ovat butadieenin oligomeroinnissa käytettävä nikkelikatalyytti, vedytyksissä käytetävä iridiumkatalyytti Crabtreen katalyytti, alkeenien metateeseissä käytettävä ruteniumia sisältävä Grubbsin katalyytti ja Heck-reaktioita katalysoiva palladiumkompleksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Tricyclohexylphosphine – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 19.9.2016.
2. 1 2 3 4  André B. Charette: *Handbook of reagents for organic synthesis: Reagents for Heteroarene Functionalization*, s. 686–693. John Wiley and Sons, 2015. ISBN 978-1-118-72657-0. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 19.9.2016). (englanniksi)
3. 1 2  Arno Behr: *Catalysis, Homogeneous, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2010. Viitattu 19.9.2016
VingCard-tuotteita 1990-luvun alusta, vasemmalla alkuperäisen kaltainen reikäkortti.
**VingCard** on maailman ensimmäinen ohjelmoitava avainkorttilukkojärjestelmä, jonka patentoi norjalainen insinööri Tor Sørnes vuonna 1977. Vaihtuviin luottokortin kokoisiin muovisiin reikäkortteihin ja uudelleenohjelmoitaviin lukkoihin perustuva keksintö yleistyi nopeasti erityisesti hotellien huoneavainjärjestelmänä 1980-luvulta lähtien.

Ensimmäiset VingCard-lukkojärjestelmät asennettiin vuonna 1978 Norjan Sandefjordin Park Hotelliin ja Yhdysvaltojen Atlantan suureen Peachtree Plaza -hotelliin, tuolloin maailman korkeimpaan hotellirakennukseen jossa oli valmistuessaan yli tuhat huonetta. Tuotteesta tuli suurmenestys. Alkuperäistä mekaanista reikäkorttijärjestelmää kehitettiin pian sähköiseksi, jossa reikien paikkoja vastasivat sähkölukon sisällä ohjelmoitavat loistediodit. Seuraajaksi kehitettiin 1990-luvun alussa magneettijuovan avulla toimiva korttijärjestelmä, ja markkinoille on tullut myös monia muita kilpailevia ratkaisuja. Nykyisin erilaiset ohjelmoitavat lukot ovat korvanneet entisajan fyysiset metalliavaimet jo lähes täysin kehittyneiden maiden hotelleissa, opiskelija-asuntoloissa, toimistoissa ja muissa taajaan vaihtuvien käyttäjien kiinteistökohteissa.

Vuonna 1983 suomalainen Wärtsilä osti VingCardin osaksi omaa Wärtsilä Security -lukkotoimialaansa. Tor Sørnes (1925–2017) jatkoi VingCardin kehitysjohtajana vuoteen 1992 asti, jolloin hän jäi eläkkeelle. 1990-luvun alkupuolella VingCard kuului Wärtsilästä ja Lohjasta muodostetun Metra-yhtiön Abloy Security-ryhmään. Samoihin aikoihin VingCard yhdistyi sähköisen tallelokeron kehittäneen Elsafen kanssa yhtiöksi VingCard-Elsafe. Sen omistaa nykyisin ruotsalainen Assa Abloy, ja se toimii nimellä Assa Abloy Global Solutions. Sen lukkoratkaisuja oli 2010-luvun lopulla asennettu yli seitsemään miljoonaan hotellihuoneeseen yli 42 000 hotellissa ympäri maailmaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tor Sørnes *Store norske leksikon*. Viitattu 16.5.2019. (norjaksi)
2. ↑  US patent 4,149,394: Lock arrangement employing mechanically acting code card and key card *Google Patents*.  April 17, 1979. IFI CLAIMS Patent Services.  Arkistoitu 29.1.2015.
3. ↑  Tell, Johan: "Hotellnyckel", *Utrotningshotat*, s. 60. Bokförlaget Max Ström, 2007. ISBN 978-91-7126-061-1. (ruotsiksi)
4. ↑  Wärtsilän tulos puoleen miljardiin. Tästäkin vuodesta povaillaan hyvää.  *Helsingin Sanomat*, 6.4.1984, s. 34. Näköislehden aukeama (tilaajille).
5. ↑  Nurmi, Esko: Metran muutos alkaa tuottaa.  *Helsingin Sanomat*, 26.3.1994, s. 23. Näköislehden aukeama (tilaajille).
6. ↑  Jokainen suuri innovaatio alkaa tarinalla... olemme ylpeitä kutsumaan tätä meidän tarinaksi [sic]. Assa Abloy Global Solutions. Viitattu 16.5.2019.
7. ↑  Operations Assa Abloy Group. Viitattu 16.5.2019. (englanniksi)
***Tristana*** on vuonna 1970 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, joka perustuu Benito Pérez Galdósin romaaniin *Tristana* (1892). Sen on ohjannut Luis Buñuel, joka on myös käsikirjoittanut sen yhdessä Julio Alejandron kanssa. Elokuvan päärooleissa näyttelevät Catherine Deneuve, Fernando Rey ja Franco Nero.

Juoni
-----

Jäätyään orvoksi nuori Tristana muuttaa asumaan paljon itseään vanhemman Don Lopen luo ja joutuu tämän seksuaalisen lähentelyn ja kontrollin uhriksi. Vähitellen Tristana alkaa kuitenkin pitää puoliaan Lopea vastaan: Hän karkaa ensin taiteilija Horacion matkaan ja palaa myöhemmin alistamaan vuorostaan Lopea.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Catherine Deneuve  | … |  Tristana
  |
|  Fernando Rey  | … |  Don Lope
  |
|  Franco Nero  | … |  Horacio
  |
|  Lola Gaos  | … |  Saturna
  |
|  Antonio Casas  | … |  Don Cosme
  |

Arviot
------

Yleisradion toimittajan Vesa Nykäsen analysoi *Tristanaa* varsin myönteisesti, ja pitää sen kerrontaa perinteisenä: "Uskonto, rakkaus, intohimo, perversiot, sorto, rappio, vanhuus, kunnia, seksi ja kuolema ovat sen teemoja siinä missä monen muunkin Buñuelin elokuvan, mutta tyyliltään *Tristana* on hänen selkeimpiä ja yleisöystävällisimpiä elokuviaan ja varsin perinteisesti kerrottu melodraama nöyryytyksistä ja kostosta."

Lähteet
-------

1. ↑  Seksi on nöyryytetyn naisen koston avain, mutta hinta on viattomuus: Kino Klassikossa Luis Buñuelin Tristana, Vesa Nykänen, Yle Teema, 1.4.2022, viitattu 25.2.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* *Tristana* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Tristana* Elonetissä.
**Niko Kyyhkynen** (s. 7. marraskuuta 1988) on suomalainen korkeushyppääjä. Hän on edustanut vuodesta 2006 Espoon Tapioita edustettuaan aiemmin Leppävaaran Sisua ja Helsingin Kisa-Veikkoja. Häntä valmentaa Reijo Jokela.

Kyyhkynen sijoittui 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa Pekingissä 2006 seitsemänneksi tuloksella 219 cm, joka on edelleen hänen ulkorataennätyksensä. Saman ikäluokan EM-kilpailuissa Hengelossa 2007 hän jäi ilman tulosta. Kaunasin 22-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009 hän karsiutui loppukilpailusta.

Kyyhkynen edusti Suomea aikuisten maaottelussa ensimmäisen kerran Helsingissä 2006. Hän voitti sisäratojen Suomen-mestaruuden Mustasaaressa 2009 tuloksella 219 ja sai hopeaa Helsingissä 2011. Ennätyksensä 221 hän hyppäsi niin ikään Mustasaaren hallikilpailussa helmikuussa 2009.

Kyyhkynen osallistui *Kissbanglove*-tosi-tvohjelmaan vuonna 2016. Kyseessä oli sarjan ensimmäinen tuotantokausi. Kyyhkyselle ei suurta romanssia ohjelmassa syttynyt ja lähti Suomesta vuonna 2017. Nykyään*milloin?* hän toimii hierojana ja menestyvänä puhelinmyyjänä espanjan aurinkorannoilla. Kyyhkynen tunnetaan myös hänen turun murretta muistuttavasta puhetyylistään.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Niko Kyyhkynen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Pirkko-Liisa Kyöstilä** (s. 29. marraskuuta 1957) on suomalainen diplomaatti. Hän toimi Suomen Namibian-suurlähettiläänä Windhoekissa 2017–2021. Sitä ennen hän toimi Suomen Palestiinan-suurlähettiläänä Ramallahissa vuodesta 2014 lähtien.

Kyöstilä aloitti uransa ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1987. Ennen Ramallahia hän työskenteli ulkoministeriön kehityspoliittisella osastolla kansalaisjärjestöyksikön päällikkönä vuodesta 2011. Sitä ennen hän oli johtava virkamies Suomen suurlähetystössä Nepalissa Kathmandussa. Hän on työskennellyt aiemminkin kehitysyhteistyön ja kehityspolitiikan parissa ulkoministeriössä ja Suomen ulkomaanedustustoissa Dar es Salaamissa, Roomassa ja Pariisissa OECD-edustustossa.

Koulutukseltaan Kyöstilä on kauppatieteiden maisteri Helsingin kauppakorkeakoulusta (1981).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  CV Suomen suurlähetystö, Windhoek. Viitattu 4.4.2021. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Suomi ja Namibia: Kahdenväliset suhteet Suomen suurlähetystö, Windhoek. Viitattu 29.11.2021.
3. ↑  Kyöstilä Suomen yhteystoimiston päälliköksi Ramallahiin (Arkistoitu sivu)  24.4.2014. Ulkoasiainministeriö.  Arkistoitu 19.5.2017. Viitattu 29.11.2021.
**Hannu Tapio Lundén** (21. lokakuuta 1952 Turku – 20. tammikuuta 2017 Turku) oli suomalainen juristi ja elintarvikealan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Lundénin vanhemmat olivat talousneuvos Uuno Ensio Lundén ja Aino Helena Lindström ja puoliso vuodesta 1980 kotitalousopettaja Päivi Tuulikki Pietilä. Lundén tuli ylioppilaaksi Turun Lyseosta 1971 ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta 1976. Auskultoituaan Vehmaan tuomiokunnassa hän sai varatuomarin arvon 1978. Lundén oli Keskinäisen vakuutusyhtiö Sammon lakimies 1976–1977 ja Oy Lunden & Co Ab:n, vuodesta 1999 Oy Lunden Ab, osakas ja toimitusjohtaja vuodesta 1978. Hän oli myös Oy Lunden Catering Ab:n toimitusjohtaja ja Oy Lunden Food Ltd:n, vuodesta 2005 Oy Lunden Ab Jalostaja, toimitusjohtaja. Lundénilla oli lisäksi useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 2005. Partioliikkeessä aktiivisesti toimineen Lundénin mukaan on nimetty rahasto Lounais-Suomen partiopiirissä. Hänet muistetaan lahjoittajana, joka tuki partiolaisten ohella myös muun muassa orpolapsia Keniassa ja huumeongelmien ratkaisemista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kivistö, Terhi: Kauppaneuvos Hannu Lundén (1952–2017). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 15.1.2023.
2. 1 2  Juhani Lundén, A-P. Pietilä, Matti Vuoria: Muistot. Hannu Lundén 1952–2017. Kauppaneuvos. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  11.2.2017. Viitattu 15.1.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Terhi Kivistö: Hannu Lundén *Biografiasampo*.
**Suolahoito** on vanhan kansan tapa hoitaa ihovaivoja. Suolahoitoja on käytetty ainakin keskiajalta. Suomeen suolahoidot ovat saapuneet itäisestä Euroopasta, missä ne ovat olleet erityisesti hengityselinsairauksien hoitokeino.

Suolahoitoja on tutkittu varsin vähän, mutta niistä on jonkin verran tieteellistä näyttöä. Etelä-Karjalan Allergia- ja ympäristöinstituutti tutki suolahoitojen vaikutusta astmaan ja atooppiseen ihottumaan satunnaistetuissa ja kontrolloiduissa olosuhteissa vuosina 2003–2007, jolloin todettiin kahden viikon suolahoidon vähentävän inhalaattoristeroideja käyttävien astmaatikkojen keuhkojen yliärtyvyyttä merkittävästi. Atoopikoilla tulokset olivat yhtä hyviä suolahoitoja saaneilla kuin plasebohoidetulla verrokkiryhmällä. Vuonna 2012 julkaistussa tutkimuksen toisessa osassa ei todettu suolahoitojen vaikuttavan eosinofiiliseen tulehdukseen.

Suolaa käytetään erilaisten ihosairauksien kuten psoriasiksen ja atopian hoidossa. Sillä lievitetään myös astmaa, joskin liiallinen suolapitoisuus hengitysilmassa voi olla astmaatikolle myös terveysriski.

Suolahoidon väitettyjä vaikutuksia
----------------------------------

* rentouttaa kehoa ja mieltä
* lieventää erilaisia särkyjä (reuma, lihassäryt, revähtymät jne.)
* parantaa aineenvaihduntaa, poistaa kuona-aineita ja turvotusta
* desinfioi, kosteuttaa ja ravitsee ihoa
* vilkastuttaa verenkiertoa
* palauttaa normaalin pH-arvon
* nopeuttaa haavojen ja tulehdusten paranemista
* hoitaa kuivia ja halkeilleita kantapäitä

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Krank, Arja: Toimittaja kokeilee suolahoitoa *Allergia & Astma*.  1/2013. Allergia- ja astmaliitto. Viitattu 20.11.2013. [vanhentunut linkki]
**Hannu Matias Mäkirinta** (30. huhtikuuta 1949 Jurva – 17. helmikuuta 1989) oli suomalainen suunnistaja, joka oli vuosina 1974 ja 1976 tuomassa Suomelle MM-mitalia suunnistusviestissä.

Mäkirinta voitti poikien sarjassa Pohjoismaiden mestaruuden 1969 ja nousi seuraavalla vuosikymmenellä miesten maajoukkueeseen. MM-kisoihin hän osallistui ensi kerran Tanskan Viborgissa 1974. Henkilökohtaisessa kisassa saaliina oli vain 19. sija, mutta viestikilpailuun hän pääsi Suomen joukkueen avaajaksi. Ruotsi karkasi kisan aikana lähes 16 minuutin päähän, mutta Mäkirinta, Markku Salminen, Risto Nuuros ja Seppo Väli-Klemelä saivat uurastuksestaan palkinnoksi hopeisen mitalin. Syksyllä 1975 Mäkirinta kamppaili PM-kisoissa jopa henkilökohtaisen kisan voitosta, mutta Ruotsin maailmanmestari Bernt Frilen jätti suomalaisen kuitenkin hopealle. Aviemoren MM-kisoissa Skotlannissa 1976 Mäkirinta joutui tyytymään 15. sijaan. Viestiin hän pääsi taas avausosuudelle ja suunnisti Markku Salmisen, Matti Mäkisen ja Kimmo Rauhamäen kanssa pronssille.

Suomen mestariksi Mäkirinta suunnisti normaalimatkalla 1974 ja yömestaruus tuli 1975. Samana vuonna hän ankkuroi vielä Jukolan viestin voiton. Parhaina menestysvuosinaan (1973–1977) hän edusti Alavuden Urheilijoita.
Mäkirinta menehtyi sairaalassa Malagassa vuonna 1989.

Saavutukset
-----------

* MM-hopeaa viestissä 1974
* MM-pronssia viestissä 1976
* MM-kisoissa henkilökohtaisella matkalla 15:s 1976 ja 19:s 1974
* PM-hopeaa henkilökohtaisella matkalla 1975
* SM-kultaa normaalimatkalla 1974
* SM-kultaa yösuunnistuksessa 1975

Lähteet
-------

1. ↑  Hannu Mäkirinta Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
**Suolamaltsa** eli **laukkamaltsa** (*Atriplex longipes*) on revonhäntäkasvien (Amaranthaceae) heimoon, maltsojen (*Atriplex*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se jaetaan kahteen alalajiin, isosuolamaltsa (*Atriplex longipes* ssp. *longipes*) ja pikkusuolamaltsa (*Atriplex longipes* ssp. *praecox*), joita on aiemmin pidetty omina lajeinaan.

Suolamaltsa on yksivuotinen, möyheä ja melko matalakasvuinen maltsalaji. Muista maltsalajeista suolamaltsa muistuttaa eniten kylämaltsaa (*Atriplex patula*), mutta lajit ovat erotettavissa toisistaan alimpien lehtien lehtiasennon sekä hedelmystöjen ulkonäön perusteella.

Suolamaltsan varret ovat rentoja ja varren haarat ovat vastakkain. Kaikki lehdet alimpia lehtiä myöten ovat myös vastakkain. Lehdet ovat nuolityvisiä ja syvään hammaslaitaisia. Usein lehden tyvellä on erotettavissa kaksi ulkonevaa ja muita isompaa hammasliuskaa. Suolamaltsan kukat ovat pieniä sekä mitättömännäköisiä ja suolamaltsa kukkii toukokuusta heinäkuulle. Hedelmystöt ovat tavallisesti siirottavaperäisiä. Alalajeista isosuolamaltsa on suuremmaksi kasvava ja sen hedelmystöjen perät ovat pidemmät. Pikkusuolamaltsa on kooltaan pienemmäksi kasvava sekä vaaleampi ja sen lehdet ovat kapeammat sekä hedelmystöjen perät lyhyemmät.

Suolamaltsa kasvaa merenrannoilla levävalleilla ja rantaniityillä.

Lähteet
-------

* Den virtuella floran:  (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Laukkamaltsa — (*Atriplex longipes*)
* Luontoportti: Suolamaltsa (*Atriplex longipes*)
* ITIS: *Atriplex longipes* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q160391
* Wikispecies: Atriplex longipes
* CoL: 5W8F9
* EoL: 596238
* EPPO: ATXLO
* EUNIS: 167780
* GBIF: 3757720
* iNaturalist: 451731
* IPNI: 163935-1
* ITIS: 192274
* NBN: NBNSYS0000003118
* NCBI: 1155253
* Open Tree of Life: 259853
* Plant List: kew-2665468
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:163935-1
* Tropicos: 7200630
* WFO: wfo-0000556248

 |

 |
**Alumiini-isopropoksidi** eli **alumiinitri-isopropoksidi** ((C3H7O)3Al) on alumiini-ionien ja alkoksideihin kuuluvien isopropoksidi-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä katalyyttinä sekä muiden alumiiniyhdisteiden valmistamiseen.

Ominaisuudet
------------

Alumiini-isopropoksiditetrameerin rakenne
Huoneenlämpötilassa alumiini-isopropoksidi on valkoista hygroskooppista kiteistä ainetta. Yhdiste esiintyy muille metallialkoksideille tyypillisesti oligomeereinä, tyypillisesti trimeereinä tai tetrameereinä. Alumiini-isopropoksidi reagoi veden kanssa muodostaen alumiinihydroksidia ja liukenee muun muassa etanoliin, isopropanoliin, kloroformiin, bentseeniin ja tolueeniin.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Alumiini-isopropoksidia voidaan valmistaa johtamalla isopropanolia alumiinilastuja sisältävän kolonnin läpi. Reaktiossa voidaan käyttää katalyyttinä jodia tai elohopea(II)kloridia, mutta se ei ole välttämätöntä. Toinen tapa yhdisteen valmistamiseen on lisätä isopropanolia alumiinikloridin bentseeniliuokseen, jolloin ammoniumkloridi saostuu liuoksesta. Alumiini-isopropoksidi voidaan puhdistaa tislaamalla alhaisessa paineessa.

Alumiini-isopropoksidia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä erityisesti Meerwein–Ponndorf–Verley-pelkistyksessä ja Oppenauer-hapetuksessa. Lisäksi sitä voidaan käyttää katalyyttinä oksiimien hydrolyysissä epoksidien toisiintumisissa ja renkaanavautumisadditioissa sekä eetterien synteeseissä. Muita käyttökohteita ovat alumiinin karboksylaattisuolojen, esimerkiksi palmitaatin, formiaatin, stearaatin ja asetyylisalisylaatin valmistuksessa, tekstiilien vedenpitävyyttä lisäävissä käsittelyissä ja eräiden maalien valmistuksessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  M. Horn & U. Horns: *Alkoxides, Metal, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000 Viitattu 20.10.2016
2. 1 2 3  Otto Helmboldt, L. Keith Hudson, Chanakya Misra, Karl Wefers, Wolfgang Heck, Hans Stark, Max Danner & Norbert Rösch: *Aluminum Compounds, Inorganic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2007. Viitattu 20.10.2016
3. 1 2 3 4  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 62. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
4. 1 2  Kazuaki Ishihara, Hisashi Yamamoto & David Crich: *Aluminum Isopropoxide, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2009. Teoksen verkkoversio Viitattu 20.10.2016
5. ↑  Arthur L. McKenna: *Aluminum Carboxylates, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000 Viitattu 20.10.2016
Qāf-kirjaimen itsenäinen muoto.
**Qāf** (arab. قاف‎, *qāf*, pers. ‏قاف‎, *qâf*) on arabialaisen kirjaimiston 21. kirjain. Sen itsenäinen muoto on ق ja se vastaa heprealaista kirjainta qof (ק). Suomeksi qāf korvataan usein k-kirjaimella arabiaperäisissä sanoissa kuten Koraani (arab. القرآن *al-Qur’ān*), Kairo (arab. القاهرة‎ *al-Qāhirah*) ja Irak (arab. العراق *al-ʿIrāq*).

Standardiarabiassa qāf-kirjaimen ääntämys on soinniton uvulaarinen klusiili [q]. Ääntöasu vaihtelee alueittain ja esimerkiksi egyptinarabiassa qāf voidaan ääntää glottaaliklusiilina [ʔ] ja marokonarabiassa soinnillisena velaarisena klusiilina [g]. Persiassa qāfin ilmaisema uvulaarinen klusiili voidaan ääntää joko soinnittomana [q] tai soinnillisena [ɢ].

Qāfin kirjoitusasu riippuu siitä, missä kohdassa sanaa kirjain esiintyy. Sanan alussa ja sellaisten kirjainten jälkeen, jotka on pakko kirjoittaa erilleen seuraavasta kirjaimesta, qāf kirjoitetaan قـ (esim. قو *qū*). Sanan keskellä edeltävään ja seuraavaan kirjaimeen liitettynä qāfin kirjoitusasu on ـقـ (esim. نقو *nqū*), ja sanan lopussa edeltävään kirjaimeen liitettynä se kirjoitetaan ـق (esim. نق *nq*).

Lähteet
-------

* Daniels, Peter T.: *The World’s Writing Systems*. Oxford University Press, 1996. ISBN 978-0-19-507993-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Bauer, Thomas: "Arabic Writing". Daniels 1996. Teoksen verkkoversio (viitattu 6.11.2014)
2. ↑  Ager, Simon: Arabic *Omniglot*. Viitattu 6.11.2014. (englanniksi)
3. ↑  Ager, Simon: Egyptian Arabic *Omniglot*. Viitattu 6.11.2014. (englanniksi)
4. ↑  Ager, Simon: Moroccan Arabic *Omniglot*. Viitattu 6.11.2014. (englanniksi)
5. ↑  Kaye, Alan S.: "Adaptations of Arabic Script – Persian". Daniels 1996. Teoksen verkkoversio (viitattu 6.11.2014)
**Hannu Litmanen** (s. 10. syyskuuta 1958) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 1980–1992 Litmanen pelasi SM-sarjassa ja Superpesiksessä 261 runkosarjaottelua kasvattajaseuransa Siilinjärven Ponnistuksen ja Siilinjärven Pesiksen joukkueissa. Ulkopelissä Litmasen pelipaikka oli kakkospolttajana. Litmanen valittiin 11 kertaa Itä–Länsi-otteluun ja 9 kertaa Liitto–Lehdistö-otteluun.

Hannu Litmasen veljiä ovat SiiPeä valmentanut Ilmo Litmanen ja Superpesiksessä pelannut Heikki Litmanen sekä veljenpoikiaan Superpesiksessä pelaavat Matias Litmanen ja Henri Litmanen.

Saavutukset
-----------

### Pelaajana

* 1 SM-hopea: 1986
* 11 Itä–Länsi-ottelua: 1980–1990
	+ Kentän paras (2): 1984, 1989
* 9 Liitto–Lehdistö-ottelua: 1981–1982, 1984–1990

Katso myös
----------

* Luettelo vähintään 10 Itä–Länsi-ottelua pelanneista pesäpalloilijoista

Lähteet
-------

1. ↑  Pelaajakortti pesis.fi .xcl  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Kari Viljakainen: Litillä ensimmäinen aikuisten Itä-Länsi-ottelu.  *Karjalainen*, 5.8.2021, s. A16.
3. ↑  Pesäpallon SM-mitalistit Pesäpalloliitto.  Arkistoitu 2.7.2018. Viitattu 14.4.2018.
4. ↑  Itä-Länsi-pelaajat joukkueittain, miehet Rasilainen, Matti. Viitattu 23.4.2018.
Monia tiibetinbuddhalaisuuden rituaaleja säestetään musiikilla. Luostarin temppeliorkesteri koostuu puhaltimista ja lyömäsoittimista. Puhaltimista näyttävin on pari metriä pitkä sveitsiläisen alppitorven tyyppinen metallitorvi (rag-dung). Oboensukuisia puupuhaltimia (rgya-gling) soitetaan aina pareittain joko temppeliorkesterin osana tai aamu- ja iltahymnejä esitettäessä luostarin ulkopuolella. Orkesterissa on puhaltimien lisäksi vielä kotiloista tehtyjä torvia sekä pari lyhyttä torvea, jotka ennen tehtiin ihmisen sääriluusta. Nykyään ne valmistetaan metallista. Lisäksi orkesterissa on joukko lyömäsoittimia, kaksi eri kokoista symbaalia ja iso kehärumpu sekä pieni käsirumpu. 

Munkit tai nunnat laulavat matalalla äänellä sutra-tekstejä. Laulu on vuoroin resitatiivista, vuoroin rytmikästä.

Soittimet
---------

*Drilbu*: Pronssinen käsikello, jota käytetään yhdessä salamavaltikan ( s. vajra, t. dorje) kanssa, pidetään vasemmassa kädessä. Feminiininen kello edustaa viisautta ja tyhjyyttä, sen läpitunkevat helähdykset edustavat katoavaisuutta. Kelloa soitetaan usein yhtaikaa damarun kanssa seremonian kohokohdissa. (Gothóni-Māhapañña 1990:101) (Ks. myös Mabbett 1994:20-21)

*Damaru*: Kallorumpu, joka on tehty joko kahdesta tiimalasin tapaan toisiinsa liitetystä kalloholvista tai puusta. Nahkakalvoja rummutetaan kahdella hihnoihin kiinnitetyllä solmulla. Rumpua päristetään mm. mysteerinäytelmissä sekä karkotettaessa demonisia voimia. Alkuperältään se on intialainen Śivan tunnus ja ilmentää mm. vastakohtien ykseyttä. (Gothóni-Māhapañña 1990:101)

*Rag-dung*: Suuri 3-4 metriä pitkä kuparinen bassotorvi kuuluu jokaiseen luostariorkesteriin antamaan taustalla syvän bassoäänen. Niiden matala ukkossävel tuhoaa jyrinällään helvettien piinat. Torvia soitetaan pareittain siten ettei ääni välillä katkea.
(Gothóni-Māhapañña 1990:101)

*Dungkar* Alkuperältään muinaisintialainen kotilotorvi (engl. conch), jolla lamalaistemppelien katolta soitettuna kutsuu munkit koolle, symboloi opin julistusta. (Gothóni-Māhapañña 1990:102). Soitetaan myös temppelissä pujassa.

*Rgya-gling*: Iranilaisperäinen oboe. (Gothóni-Māhapañña 1990:102)

*Kang-ling*: Reisiluutrumpetti on peräisin Tiibetin muinaisuskonnosta bönistä. Tehty joko vainajan reisiluusta tai nykyään metallista. (Gothóni-Māhapañña 1990:102)

*Rolmo*: suuret symbaalit, joissa on iso keskuskuhmu, lyödään vertikaalisesti, käytetään raivoisien jumaluuksien rituaaleissa, alku- ja loppumerkin antamisessa (Gothóni-Māhapañña 1990:102). Nimi tarkoittaa myös yleensä musiikkia ja soittimia; symbaaleja soittaa rituaalia johtava munkki.

*Silnyen*: symbaalit, joissa on pieni keskuskuhmu, lyödään horisontaalisesti, käytetään rauhallisten meditaatiojumaluuksien seremonioissa. (Gothóni-Māhapañña
1990:102)

*Tingshag*: pienet symbaalit kutsuvat nälkäisiä henkiä uhrialttarille ja saattelemaan vainajien harhailua bardossa. Läpitunkeva hopeankirkas ja kauan kestävä ääni saadaan aikaan valamalla soitin erityisestä kellometalliseoksesta. (Gothóni-Māhapañña 1990:102)
**Aluelääkäri** oli Suomen suurimpien kaupunkien tietylle alueelle palkkaama lääkäri, jonka tehtävänä oli hoitaa maksutta vähävaraisia potilaita. Aluelääkäreitä oli vuonna 1960 Helsingissä 14 ja Tampereella yksi. Aluelääkäreiksi nimitettiin myös niitä valtion 1933 ja 1939 palkkaamia lääkäreitä, jotka harvaanasutuilla seuduilla, ulkosaaristossa sekä Oulun ja Lapin lääneissä hoitivat sellaisia töitä, joista muualla huolehtivat kunnanlääkärit. Vuonna 1951 näiden aluelääkärien virat lakkautettiin ja muutettiin kunnanlääkärin viroiksi. Lakkautettaessa virkoja oli 18 jaettuna 23 kuntaa varten. Ahvenanmaalle 1930 perustettua aluelääkärin virkaa ei tässä yhteydessä lakkautettu.

Aluelääkärien tavoin toimivat myös huoltolääkärit, joita oli Turussa kaksi ja Kotkassa yksi. Aluelääkärien joitakin tehtäviä hoitivat huoltolaitosten lääkärit. Heitä oli Helsingissä, Turussa ja Tampereella. Huoltolaitoksia olivat esimerkiksi kunnalliskodit. Pohjois-Suomen harvaanasutuissa kunnissa toimi 1920-luvulta vuoteen 1951 valtion sairaaloita, joita nimitettiin aluesairaaloiksi. Niitä johti aluelääkäri. Valtio luovutti aluesairaalat 1951 korvauksetta kunnansairaaloiksi kunnille ja kuntayhtymille ja antoi niiden ylläpitämiseen valtionapua.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1963, osa 1, palstat 382–383, hakusana aluelääkäri.
2. ↑  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1963, osa 1, palsta 557, hakusana aluelääkäri.
3. ↑  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1963, osa 1, palsta 383, hakusana aluesairaalat.