recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Anders Oskar Roos** (18. toukokuuta 1812 Kokkola – 16. helmikuuta 1849 Himanka) oli suomalainen kauppias, kestikievarin pitäjä ja ruotsiksi kirjoittanut kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkejä *Isidorus* ja *Oscar*.

Roosin vanhemmat olivat kokkolalainen kauppias Anders Roos nuorempi (1785–1842) ja pietarsaarelaisen kauppiaan tytär Maria Sophia Lindskog (1787–1856). Varakkaan kauppiaan poikana Roos sai hyvän koulutuksen, hänen kotiopettajanaan toimivat Johan Vilhelm Snellman ja Erik Gustaf Ehrnström ja häntä valmensi ylioppilastutkintoa varten Johan Ludvig Runeberg. 

Roos pääsi ylioppilaaksi 1829 ja teki sen jälkeen opintomatkat Saksaan ja Englantiin 1830–1832. Roosin oli tarkoitus jatkaa isänsä työtä kauppiaana, mutta hän haaveili kirjallisesta urasta ja muutti siksi Ruotsiin, jossa hän osallistui *Thalia*-nimisen teatterinharrastajien yhdistyksen toimintaan. Roos kirjoitti Ruotsissa vuonna 1837 kirjan *Thalia, Dramatiska försök af A.O.R-s*, jonka sisältönä
olivat hänen laatimansa näytelmätekstit *Johan Fleming, Olof och Helena* sekä *Landtgodset i Tavastland*. Ensin mainittu on tietyllä tavalla Josef Julius Wecksellin näytelmän *Daniel Hjort* edeltäjä. 

1830-luvun lopulla Roos osti Tukholman läheltä *Stora Sikla*-nimisen maatilan, jossa hän piti suuria seurapiirikutsuja. Hän joutui kuitenkin luopumaan tilasta 1845 taloudellisista syistä. Roos palasi Suomeen ja piti sen jälkeen kestikievaria Himangalla Uunila-nimisessä talossa, jonka hänen äitinsä omisti.
Roos kuoli naimattomana.

Lähteet
-------

* Suomen kirjailijat tietokanta[vanhentunut linkki]
* Kotivuori, Yrjö: Anders Oskar Roos. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
* Roos-suvun sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivu 631.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Ali Laarayedh** (arab.  علي العريّض ‎, s. 15. elokuuta 1955) on tunisialainen poliitikko ja entinen Tunisian pääministeri.

Laarayedh oli Ennahda-liikkeen tiedottaja vuodesta 1981 lähtien, kunnes hänet pidätettiin vuonna 1990. Hänet tuomittiin viidentoista vuoden vankeuteen, minkä aikana häntä kidutettiin. Hänet myös tuomittiin kahdesti kuolemanrangaistukseen. Vuoden 2011 Tunisian vallankumouksen jälkeisessä hallituksessa hän oli sisäministeri Hamadi Jebalin hallituksessa joulukuusta 2011 maaliskuuhun 2013. Tällöin hän johti samaa virastoa jonka vankina hän oli aiemmin ollut.

Hamadi Jebalin hallitus joutui eroamaan kun helmikuussa 2013 murhattiin vasemmistolainen vaikuttaja Chokri Belaid. Tämä aiheutti suuria levottomuuksia koko maassa. Pääministeri Hamadi Jebali päätti erota, ja seuraavaksi pääministeriehdokkaaksi tuli Ali Laarayedh. Hän esitteli uuden koalitiohallituksen kokoonpanon presidentti Moncef Marzoukille.

Pääministerinä hän johti Tunisian valtiota maltillisempaan suuntaan ja piti etäisyyttä salafisteihin. Hän muun muassa julisti Ansar Sharian terroristijärjestöksi.
Levottomuudet kuitenkin jatkuivat. Heinäkuussa 2013 murhattiin oppositiopoliitikko Mohammed Brahmi, mikä lisäsi hallituksen vastaisia mielenosoituksia. Lopulta poliitikot päättivät hallitsevan islamistisen Ennahda-puolueen ja opposition välisten keskustelujen jälkeen vaihtaa pääministeriä.

Lähteet
-------

1. ↑  Ali Laarayedh *The 8th AL Jazeera forum*. Viitattu 23.3.2020. (englanniksi)
2. ↑  Tunisia PM Ali Larayedh unveils new government *BBC*.  8.3.2013. Viitattu 23.3.2020. (englanniksi)
3. ↑  Hon. Ali Laarayedh *Concordia*. Viitattu 23.3.2020. (englanniksi)
4. ↑  Tunisia Industry Minister Mehdi Jomaa to be new PM *BBC*.  14.12.2013. Viitattu 23.3.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ali Laarayedh** Wikimedia Commonsissa

Tunisian pääministerit

* Ben Ammar
* Bourguiba
* Ladgham
* Nouira
* Mzali
* Sfar
* Ben Ali
* Baccouche
* Karoui
* al-Ghannuši
* Essebsi (väliaikainen)
* Jebali (väliaikainen)
* Laarayedh
* Jomaa
* Essid
* Chahed
* Fakhfakh
* Mechichi
* Bouden


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Simeon** (alun perin **Semjon Semjonovitš Kružkov**, *Семён Семёнович Кружков*, 2. helmikuuta 1929 Tallinna − 21. syyskuuta 1998 Tartto) toimi Viron apostolisen ortodoksisen kirkon apulaispiispana tittelillä Avidosin piispa 16. toukokuuta − 21. syyskuuta 1998.

Simeon syntyi Tallinnassa vironvenäläiseen perheeseen ja opiskeli Pietarin hengellisessä akatemiassa. Hän meni naimisiin Tamara Aleksandrovna Tihomirovan kanssa vuonna 1948 ja vihittiin diakoniksi samana vuonna. Hänet vihittiin papiksi Leningradissa 28. elokuuta 1949. Hän valmistui akatemiasta vuonna 1953.

Toimittuaan vuosina 1953–1961 papintehtävissä eri puolilla Neuvostoliittoa hänet nimitettiin vuonna 1961 Tarton venäjänkielisen Jumalansynnyttäjän kuolonuneen nukkumisen kirkon kirkkoherraksi, jossa hän palveli piispaksivihkimiseensä asti. Simeon jäi leskeksi vuonna 1977.

Vuonna 1990 lähes koko Tallinnan hiippakunnan papisto anoi Kružkovin piispaksivihkimistä sen jälkeen kun Tallinnan edellinen piispa Aleksei II oli valittu Moskovan patriarkaksi, mutta piispaksi nimitettiin rovasti Kornelius Jakobsin.

Kun autonominen Konstantinopolin alainen Viron ortodoksinen kirkko perustettiin uudelleen vuonna 1996 Simeon Kružkov valittiin kirkkokunnan apulaispiispaksi ja vihittiin 10. toukokuuta 1998. Piispa Simeon ehti hoitaa virkaansa ennen kuolemaansa vain reilut kolme kuukautta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Piispa Simeon (1929-1998) LogosMedia.  Arkistoitu 21.10.2007.
**Demetrios Palaiologos** (*Δημήτριος Παλαιολόγος*) (1407-1470) oli Bysantin keisarin Manuel II Palaiologoksen poika. Demetrios oli Morean despootti vuosina 1428–1460. Hänen veljiänsä olivat keisarit Johannes VIII ja Konstantinos XI, Morean despootiti Theodoros II ja Tuomas, ja Tessalonikin despootti Andronikos.

Koska Demetrios oli Manuel II:n nuorimpia poikia, hänen ei koskaan oletettu pääsevän keisariksi. Hän oli kuitenkin erittäin kunnianhimoinen ja yritti kaikin keinoin päästä valtaan. Kun hänen isänsä antoi hänelle Limnoksen saaren hallittavaksi vuonna 1422, hän ei ottanut sitä vastaan vaan hakeutui Unkarin kuninkaan hoviin ja anoi apua veljiänsä vastaan. Hän palasi kuitenkin ja asettui Limnoksen saarelle vuonna 1425.

Hänen veljestään Johannes VIII:stä tuli keisari vuonna 1425 ja Demetrios seurasi hänen mukanaan matkalle Italiaan. Tarkoituksena oli saada kirkot yhdistettyä (ks. suuri skisma). Demetrios palasi kuitenkin Kreikkaan ennen veljeään ja tästä häntä rangaistiin riistämällä hänen oikeutensa Limnoksen saareen. Hän sai hallittavakseen pienempiä kaupunkeja Mustanmeren rannalta, joihin hän ei ollut tyytyväinen. Pari vuotta myöhemmin hän liittoutui turkkilaisten kanssa. Turkkilaiset piirittivät Konstantinopolia ja vaativat, että Demetrioksen hallittavaksi annettaisiin kaikki Konstantinopolia ympäröivät pienet kaupungit. Tämä päättyi kuitenkin tuloksetta.

Kun Johannes VIII kuoli vuonna 1448, Demetrios yritti kaapata vallan. Tämäkin epäonnistui, mutta Demetrioksen veli Konstantinos XI antoi Demetriokselle puolet Morean despotaatista (os. Peloponnesoksen niemimaa) jossa heidän veljensä Tuomas oli hallinnut jo kymmenen vuotta. Konstantinopolin menetyksen jälkeen vuonna 1453 Morea oli ainoa osa Bysantin valtakuntaa, joka ei ollut turkkilaisten vallassa. Pian Demetrios ja Tuomas alkoivat sotia keskenään. Tuomas voitti sisällissodan, ja Demetrioksen oli paettava Mehmed II:n luokse. Mehmed hyökkäsi Tuomaan kimppuun ja kukisti tämän joukot helposti. Tuomaan oli paettava perheineen Italiaan. Mehmed ei kuitenkaan antanut Moreaa Demetriokselle takaisin, koska hän "ei ollut tarpeeksi miehekäs hallitsemaan mitään maata".
Tōhokun alue tummennettuna Japanin kartalla.
**Tōhoku** (jap. 東北地方, *Tōhoku-chihō*, "koillisseutu") on Japanin pääsaaren Honshūn pohjoisosat käsittävä alue. Se koostuu Akitan, Aomorin, Fukushiman, Iwaten, Miyagin ja Yamagatan prefektuureista.

Tōhoku sijaitsee kaukana Japanin poliittisen ja taloudellisen elämän keskuksista, joten se on suurilta osin säilyttänyt maaseutuluonteensa nykyaikaan saakka. Alue on muun Japanin tavoin vuoristoinen ja toimii merkittävänä riisintuottaja-alueena. Tōhoku voidaan jakaa itäiseen ja läntiseen osaan alueen lävistävän pohjois-eteläsuuntaisen Ōu-vuorijonon avulla tai pohjoiseen ja eteläiseen osaan siten, että Iwaten ja Akitan prefektuurit jäävät pohjoisosaan ja Miyagin sekä Yamagatan prefektuurit eteläiseen osaan. 

Tōhokun länsipuolinen osa on itäpuolta eristyneempi liikenneyhteyksien kannalta ja rajoittuu Japaninmereen. Länsipuoli on talvella runsaslumisempi kuin Tyynenmeren rannikon suojaisa itäpuoli. Pohjois-eteläsuuntainen jako on kuitenkin merkityksellisempi, sillä Tōhokun eteläpuolisko on taloudellisesti pohjoispuoliskoa huomattavasti kiinteämmässä yhteydessä Kantōn tasankoon ja Tokioon. Tōhoku Shinkansenin rakentamisen myötä raja on kuitenkin siirtymässä pohjoiseen. Tōhokun lounaisraja naapuriseutu Hokurikuun on suureksi osaksi keinotekoinen. Pohjoisessa Tōhokun erottaa Hokkaidōsta Tsugarun salmi, jonka nykyään alittaa Seikan-tunneli.

Tōhoku oli Japanin alkuperäiskansan, ainujen, viimeinen hallussaan pitämä alue Japanin pääsaarella. Japanilaisen asutuksen raja levisi alueelle etelästä 600–800-luvuilla. Nykyään asutus on keskittynyt suureksi osaksi laaksoon, joka erottaa Ōu-vuorijonon Kitakamin ja Abukuman ylängöistä. Merkittävin alueellinen kaupunki on Sendai.

Lähteet
-------

* Richard Bowring, Peter Kornicki et al.: *The Cambridge Encyclopedia of Japan*, s. 33–34. Cambridge University Press, 1993. ISBN 0-521-40352-9.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Japanin prefektuurit ja alueet |
| --- |
|  |
| Hokkaidō | 
* Hokkaidō

 | Japani |
|  |
| Tōhoku | 
* Aomori
* Iwate
* Miyagi
* Akita
* Yamagata
* Fukushima

 |
|  |
| Kantō | 
* Ibaraki
* Tochigi
* Gunma
* Saitama
* Chiba
* Tokio
* Kanagawa

 |
|  |
| Chūbu | 
* Niigata
* Toyama
* Ishikawa
* Fukui
* Yamanashi
* Nagano
* Gifu
* Shizuoka
* Aichi

 |
|  |
| Kansai | 
* Mie
* Shiga
* Kioto
* Osaka
* Hyōgo
* Nara
* Wakayama

 |
|  |
| Chūgoku | 
* Tottori
* Shimane
* Okayama
* Hiroshima
* Yamaguchi

 |
|  |
| Shikoku | 
* Tokushima
* Kagawa
* Ehime
* Kōchi

 |
|  |
| Kyūshū · Ryūkyū | 
* Fukuoka
* Saga
* Nagasaki
* Kumamoto
* Ōita
* Miyazaki
* Kagoshima
* Okinawa

 |

 |
**Jon Inge Kjørum** (s. 23. toukokuuta 1965) on entinen norjalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1986–1992.

Kjørum kuului Norjan joukkueeseen, joka saavutti joukkuemäen pronssia Calgaryn olympialaisissa 1988 Suomen ja Jugoslavian jälkeen. Joukkueen muut jäsenet olivat Ole Christian Eidhammer, Ole Gunnar Fidjestøl ja Erik Johnsen. 

Lahden MM-kilpailuissa 1989 Norja sijoittui joukkuemäessä toiseksi Suomen viedessä jälleen voiton. Norjan joukkueessa hyppäsivät Kjørumin lisäksi Magne Johansen, Clas Brede Bråten ja Ole Gunnar Fidjestøl. Kjørum oli samoissa kisoissa lisäksi viides normaalimäessä ja viidestoista suurmäessä. 

Kjørum sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kuudenneksi kaudella 1988–1989. Hän saavutti tuolloin uransa kaikki palkintokorokesijoitukset: hän voitti Liberecin suurmäen kilpailun, oli toinen Oslon suurmäessä ja kolmas Oberhofin normaalimäessä. Samalla kaudella Kjørum sijoittui mäkiviikon yhteispisteissä kuudenneksi. 

Kjørum oli kahdestoista lentomäen MM-kilpailuissa Vikersundissa 1990.

Lähteet
-------

* Jon Inge Kjørum FIS:n tietokannassa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Mari Lampinen** (s. 11. syyskuuta 1971 Lahti) on kilpauransa lopettanut suomalainen ampumahiihtäjä.

Lampinen aloitti ampumahiihdon harrastamisen vuonna 1981 ja kilpaili kansainvälisellä tasolla vuosina 1992–1999. Hän osallistui kolme kertaa olympialaisiin ja kuudesti MM-kilpailuihin.

Lampinen kuului Albertvillen olympialaisissa 1992 Suomen viestijoukkueeseen, joka sijoittui viidenneksi. Lillehammerin olympialaisissa 1994 hän oli sprintissä (7,5 km) kuudestoista, Anterselvan MM-kisoissa 1995 samassa lajissa viidestoista ja normaalimatkalla (15 km) seitsemästoista sekä Ruhpoldingissa 1996 viestijoukkueen mukana kahdeksas. 

Lampinen sijoittui Naganon olympialaisissa 1998 sprinttikilpailussa kahdeksanneksi. Samana vuonna Hochfilzenissä käydyssä joukkuekilpailun (7,5 km) MM-kilpailussa hän kuului Suomen pronssijoukkueeseen Katja Holannin, Tiina Mikkolan ja Sanna-Leena Perungan kanssa. Kultaa voitti Venäjä ennen Norjaa. Pokljukassa käydyssä takaa-ajon MM-kilpailussa Lampinen oli samana vuonna kahdeksastoista.

Lampinen sijoittui maailmancupin kokonaispisteissä yhdeksänneksi kaudella 1994–1995 ja viidenneksitoista kaudella 1992–1993. Osakilpailuissa hän oli parhaimmillaan kolmas sprinttikilpailuissa Oberhofissa kaudella 1994–1995 ja Östersundissa kaudella 1995–1996. Hän sijoittui maailmancupissa kaikkiaan 12 kertaa kymmenen parhaan joukkoon.

Lähteet
-------

* Mari Lampinen (ampumahiihtäjä) Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU).  (englanniksi)
"Thomas Howard, Norfolkin kolmas herttua". Hans Holbein nuoremman maalaus vuodelta 1539, öljymaalaus puulle.
**Thomas Howard** (1473–25. elokuuta 1554) oli Norfolkin 3. herttua. Hän oli Henrik VIII:n laivaston ylipäällikkö, valtionkassan hoitaja sekä kuninkaan yliseremoniamestari, ja hän kunnostautui taisteluissa monta kertaa. Hän oli täysiverinen poliitikko, aina ajan tasalla eikä epäröinyt uhrata edes omia sukulaisiaan oman etunsa takia. Hänen kotilinnansa oli Arundel Castle.

Varhaisvaiheet ja elämä hovissa
-------------------------------

Hänen isänsä oli Thomas Howard, Norfolkin toinen herttua ja äitinsä Elisabeth Tilney. Hänen sisarensa oli Elisabeth Howard, Henrik VIII:n toisen vaimon ja sisarentyttärensä Anna Boleynin ja tämän sisarusten Thomaksen ja Maryn äiti. Hänellä oli myös ainakin yksi veli, Edward Howard. Myös Henrik VIII:n viides vaimo Katariina Howard oli hänen veljentyttärensä.

Hänellä oli mustat hiukset. 

Hän toimi oikeuden puheenjohtajana niin Anne Boleynin kuin tämän veljen Georgen, eli oman sisarentyttärensä ja –poikansa, oikeudenkäynneissä ja tuomitsi kummatkin kuolemaan. Myöhemmin hän järjesti veljentyttärensä Katariina Howardin ja kuninkaan välisen lemmensuhteen, joka johti avioliittoon ja lopulta Katariinan mestaukseen.

Avioliitot
----------

Hän meni naimisiin Yorkin Annen, kuningas Edvard IV:n ja Elisabeth Woodvillen seitsemännen lapsen ja viidennen tyttären kanssa. Anne kuoli 1511. Heillä oli neljä lasta jotka kuolivat nuorena. 

Hän nai Elisabeth Staffordin, Buckinghamin kolmannen herttuan Edward Staffordin ja Alianore Percyn tyttären. Hiedän vanhin lapsensa oli runoilija Henry Howard, Surreyn jaarli. Heillä oli kolme lasta; pojat Henry Howard, Thomas Howard ja tytär Mary, joka oli naimisissa Henrik VIII:n äpäräpojan Henry Fitzroyn kanssa. 

Hänen rakastajattarensa oli hänen vaimonsa kamarineito Bess Holland.

Suosion menetys ja kuolema
--------------------------

Kun Howard menetti kuninkaan suosion, hänet vangittiin. Hänen poikansa oli jo teloitettu maanpetoksesta, mutta Howard vältti saman kohtalon kuninkaan kuoltua päivää ennen kuin teloitusmääräys piti allekirjoittaa. 

Kuningas Edvard VI, Henrik VIII:n poika, vangitutti Howardin joksikin aikaa ja hän menetti arvonimensä. Mutta Maria I myönsi sen hänelle takaisin vapauden kera, koska Howardit olivat tärkeä katolilainen perhe. Howard kuoli 1554 ja hänen pojanpoikansa Thomas Howard, Norfolkin 4. herttua, oli hänen seuraajansa. Elisabet I teloitutti tämän noin 18 vuotta myöhemmin hänen juoniteltuaan avioituvansa laittomasti Maria Stuartin kanssa.

Populaarikulttuurissa
---------------------

* Tudors-tv-sarjassa Thomas Howardia esittää Henry Czerny.

Lähteet
-------

* TudorsWiki (Arkistoitu – Internet Archive)
* England under the Tudors

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Irlanti
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Samuel Grosvenor (Sam) Wood** (10. heinäkuuta 1883, Philadelphia – 22. syyskuuta 1949) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Ohjaamisen lisäksi hän tuotti, käsikirjoitti ja osittain myös näytteli.

Wood työskenteli Cecil B. DeMillen avustajana vuonna 1915. Hän työskenteli joissain 1920-luvun Paramount Picturesin suosituissa elokuvissa, esimerkiksi niissä, joita tähdittivät Gloria Swanson ja Wallace Reid. Hän siirtyi MGM:lle vuonna 1927 ja työskenteli Marion Daviesin, Clark Gablen ja Jimmy Duranten kanssa. Wood ohjasi Ginger Rogersin Oscar-palkitun elokuvan *Kitty Foyle*.

Sam Wood kuoli sydänkohtaukseen Hollywoodissa 66-vuotiaana. Hänet on haudattu Glendaleen. Woodilla on tähti Hollywood Walk of Famella osoitteessa Hollywood Boulevard 4296.

Woodin tytär oli näyttelijä K. T. Stevens, joka aloitti uransa isänsä elokuvassa *Peck's Bad Boy*.

Aiheesta muualla
----------------

* Sam Wood Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
|  |
| --- |
| Ӑ ӑ |
| Kyrillinen kirjaimisto |
| Nykyaikaiset kirjaimet |
| А | Ӓ | Ӑ | Ӕ | Б | В | Г |
| Ѓ | Ґ | Ғ | Ҕ | Д | Ђ | Е |
| Ё | Ӗ | Є | Ә | Ӛ | Ж | Ӝ |
| Җ | З | Ҙ | Ӟ | Ӡ | Ԅ | Ѕ |
| Ԇ | И | Ӥ | Ӣ | І | Ї | Ӏ |
| Й | Ҋ | Ј | К | Қ | Ҝ | Ҟ |
| Ҡ | Ӄ | Л | Љ | Ԉ | М | Ӎ |
| Н | Њ | Ҥ | Ң | Ԋ | О | Ӧ |
| Ө | П | Р | С | Ԍ | Т | Ԏ |
| Ћ | Ќ | У | Ў | Ӱ | Ӳ | Ӯ |
| Ү | Ұ | Ф | Х | Һ | Ц | Ч |
| Џ | Ш | Щ | Ъ | Ы | Ӹ | Ь |
| Э | Ю | Я |
| Muinaiset kirjaimet |
| Ҁ | Ѹ | Ѡ | Ѿ | Ѻ | Ѣ | Ꙗ |
| Ѥ | Ꙓ | Ѧ | Ѫ | Ѩ | Ѭ | Ѯ |
| Ѱ | Ѳ | Ѵ | Ѷ |

**Ӑ** on kyrillinen kirjain. Se sisältyy tšuvassin aakkosiin ja on aakkosjärjestyksessä toinen kirjain. Se esiintyy ensi kerran Ivan Jakovlevin vuonna 1873 julkaisemassa tšuvassin aakkostossa.

Ääntäminen
----------

Ӑ on tšuvassissa pyöreän takavokaalin merkki. Se ääntyy aina redusoituneena ja voi esiintyä painollisena vain monitavuisen sanan ensimmäisessä tavussa. Sen äännearvo vaihtelee välisestä keskivokaalista [ə] pyöreään puoliväljään takavokaaliin [ɔ]. Äänne on hyvin lyhyt ja usein niin redusoitunut, että jää lähes ääntymättä.

Koodit
------

Alla olevassa taulukossa on lueteltu ison ja pienen kirjaimen koodiarvot heksalukuina eri merkistöissä.

|  | Ӑ | ӑ |
| --- | --- | --- |
| Unicode | 04D0 | 04D1 |
| ISO 8859-5 | - | - |
| KOI8 | - | - |
| Windows-1251 | - | - |
| MS-DOS-koodisivu 866 | - | - |
| HTML | &#x04D0; | &#x04D1; |
Vatikaanivaltion vaakuna
**Vatikaanin vaakuna** on Vatikaanin symboli. Siinä on punaisella pohjalla Pyhän Pietarin avaimet. Vaakunassa on myös kolmikerroksinen paavin tiara, Triregnum, jonka kruunut symboloivat paavin olevan kuninkaiden isä, maailman kuvernööri ja Kristuksen sijainen.

Vaakunassa esiintyvät avaimet ja tiara löytyvät myös Vatikaanin lipusta.

Lähteet
-------

1. ↑  Flags, Symbols & Currency of Vatican  24.2.2021. WorldAtlas. Viitattu 28.7.2022. (englanniksi)
2. ↑  Coat of Arms of the State of Vatican City  2001. vatican.va. Viitattu 28.7.2022. (englanniksi)
3. ↑  Tiara  2001. vatican.va. Viitattu 28.7.2022. (englanniksi)
4. ↑  Flag of Vatican City  2022. Encyclopædia Britannica. Viitattu 28.7.2022. (englanniksi)

Euroopan valtioiden vaakunat
Alankomaat  ·  Albania  ·  Andorra  ·  Armenia¹  ·  Azerbaidžan¹  ·  Belgia  ·  Bosnia ja Hertsegovina  ·  Bulgaria  ·  Espanja  ·  Georgia¹  ·  Islanti  ·  Irlanti  ·  Italia  ·  Itävalta  ·  Kazakstan¹  ·  Kroatia  ·  Kreikka  ·  Kypros¹  ·  Latvia  ·  Liechtenstein  ·  Liettua  ·  Luxemburg  ·  Malta  ·  Moldova  ·  Monaco  ·  Montenegro  ·  Norja  ·  Pohjois-Makedonia  ·  Portugali  ·  Puola  ·  Ranska  ·  Romania  ·  Ruotsi  ·  Saksa  ·  San Marino  ·  Serbia  ·  Slovakia  ·  Slovenia  ·  Suomi  ·  Sveitsi  ·  Tanska  ·  Tšekki  ·  Turkki¹  ·  Ukraina  ·  Unkari  ·  Yhdistynyt kuningaskunta  ·  Valko-Venäjä  ·  Vatikaanivaltio  ·  Venäjä¹  ·  Viro

¹ Myös Aasiaan kuuluvaksi tulkittava valtio


Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Olivier Besancenot** (s. 18. huhtikuuta 1974 Levallois-Perret, Hauts-de-Seine, Ranska) on ranskalainen vasemmistolainen poliitikko ja Uuden antikapitalistisen puolueen (ransk. *Nouveau parti anticapitaliste*, NPA) perustaja ja puheenjohtaja.

Henkilöhistoria ja poliittinen toiminta
---------------------------------------

Besancenot on opiskellut yliopistossa historiaa ja kirjoittanut muun muassa kolme kirjaa.

Siviiliammatiltaan Besancenot on postinkantaja, mistä hän on saanut lempinimen "punainen posteljooni". Hänestä on tullut nopeasti yksi Ranskan suosituimmista poliitikoista, ja hän on erityisesti nuorten äänestäjien suosiossa. 

Besancenot'a pidettiin yhtenä johtavista vastaehdokkaista presidentti Nicolas Sarkozyn ajamalle politiikalle. Besancenot pyrki Ranskan presidentiksi vuoden 2007 presidentin vaaleissa Vallankumouksellisen kommunistisen liiton (*Ligue communiste révolutionnaire*, LCR) ehdokkaana ja sai yhteensä 1,5 miljoonaa ääntä, sijoittuen lopulta viidenneksi 4,08 prosentin kannatuksellaan*lähde?*. Aiemmin hän on ollut ehdokkaana vuoden 2002 presidentinvaaleissa.

NPA:n perustamisen yhteydessä lakkautettu LCR kuului neljänteen internationaaliin, trotskilaisten puolueiden maailmanjärjestöön. NPA sen sijaan ei kuulu, eikä Besancenot lue puoluetta trotskilaiseksi. Besancenotia luonnehditaan radikaaliksi vasemmistolaiseksi, ja hän itse sanoo olevansa "vallankumouksellinen" tukeutumatta mihinkään tiukasti oikeaoppiseen poliittiseen linjaan.

Julkaisut
---------

* *Tout est à nous* (2002), Denoël
* *Révolution* (*100 mots pour changer le monde*, 2003), Flammarion
* *Che Guevara: His Revolutionary Legacy* (2009), Monthly Review Press, yhdessä Michael Löwyn kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Olivier Besancenot, La République des Lettres, viitattu 17.7.2019 (ranskaksi)
2. ↑  Ranskan pomosieppaukset vahvistavat äärivasemmiston asemaa, Yle.fi, uutiset 16.5.2009, viitattu 17.7.2019
3. ↑  Ranskaan uusi antikapitalistinen puolue, Yle.fi, uutiset 8.2.2009, viitattu 17.7.2019
4. ↑  Ehdokkaat vuoden 2002 presidentinvaaleissa, Yl.fi, uutiset 23.4.2002, viitattu 17.7.2019


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Kreikka
* Korea
* Kroatia

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Sophia Wekesa** (s. Helsinki) on suomalainen tanssija, dj sekä kulttuurisensitiivisen ja antirasistisen nuorisotyön asiantuntija. Hän on koulutukseltaan sosionomi.

Wekesa on nostanut esiin esimerkiksi mustasta kulttuurista tulevan musiikin ja tanssin juurien arvostamista ja niihin perehtymisen tärkeyttä.

Wekesa on luotsannut Radio Helsingissä Tyttöjen talossa -nimistä ohjelmaa sekä dancehall-musiikkiohjelmaa. Hän pitää YleX:llä yhdessä Renaz Ebrahimin ja Rebekka Yeboahin kanssa musiikin erikoisohjelmaa nimeltä Yeboyah, Renaz ja Wekesa, jonka perusarvoihin kuuluu intersektionaalinen feminismi. Wekesa kuuluu myös Mellow Yellow -kollektiiviin. Kollektiivi järjestää klubi-iltoja, joissa on nollatoleranssi syrjinnälle ja häirinnälle.

Wekesa on jäsen Tanssin talon Advisory Boardissa.

Wekesa on esiintynyt Unelmaduuni-lyhytelokuvassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Sophia Wekesalla on ruskeat kiharat hiukset, joita kosketaan luvatta – Ja kun ruskeiden tyttöjen ryhmän vetäjältä kysytään, mistä on hän kotoisin, vastaus ei kelpaa *Helsingin Sanomat*.  10.8.2018. Viitattu 14.4.2021.
2. 1 2  Kommentti: Keskustelu Tinzestä ja twerkistä paljastaa, että juuri tanssin parissa on erityisen vaikeaa huomata antirasismin tarve *yle.fi*. Viitattu 14.4.2021.
3. 1 2  YleX:lle uusi musiikin erikoisohjelma Yeboyah, Renaz ja Wekesa – luvassa hiphopia, r’n’b:tä, dancehallia ja feminismiä *yle.fi*. Viitattu 14.4.2021.
4. ↑  Tuomas Aflecht: Feminismiä ja dancehallia tiistai-iltaan – Ylex aloittaa uuden musiikin erikoisohjelman *Rumba.fi*. Viitattu 14.4.2021.
5. ↑  Advisory Board *Tanssin talo*.  Arkistoitu 8.5.2021. Viitattu 14.4.2021.
6. ↑  Leffoilla nujerretaan vääristynyttä vallankäyttöä *Tiedon silta*.  6.10.2020. Viitattu 14.4.2021.

Aiheesta muualla
----------------

Yeboyah, Renaz ja Wekesa *areena.yle.fi*.
Anja Garbarek (2007)
**Anja Garbarek** (s. 24. heinäkuuta 1970) on norjalainen laulaja-lauluntekijä. Hänen isänsä on kuuluisa tenori/sopraanosaksofonisti ja jazz-muusikko Jan Garbarek. Anjan tarkoituksena ei ollut tehdä mitään musiikkiin liittyvää urallaan, mutta viettäessään nuoruusaikojaan isänsä mukana tämän kiertueilla, hän tykästyi artisteihin kuten Kate Bush, Brian Eno ja Laurie Anderson, joiden kaikkien levyt löytyivät hänen isänsä levykokoelmista. Esiinnyttyään lukion musikaalissa, musikaalin käsikirjoittaja tutustutti Anjan ystäväänsä musiikkialalla. Myöhemmin tämä kyseinen ystävä kiinnitti Anjan levy-yhtiöönsä.

Aiheesta muualla
----------------

* Andy Kellman- All Music Guide

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Top Thrill 2**, aikaisemmin **Top Thrill Dragster**, on vuoristorata, joka sijaitsee Cedar Point -huvipuistossa Sanduskyssä Yhdysvalloissa. Vuoristoradan alkuperäisen version on valmistanut Intamin, ja se otettiin käyttöön 4. toukokuuta 2003 nimellä Top Thrill Dragster. Vuonna 2021 vuoristorata suljettiin onnettomuuden takia. Laite on tarkoitus avata uudistettuna vuonna 2024 nimellä Top Thrill 2. Uudistustyöt tekee Zamperla.

Alun perin laitteen korkeus oli 128 metriä, pituus 850 metriä ja huippunopeus 193 km/h. Vuoristoradan juna kiihtyi huippunopeuteen neljässä sekunnissa. Top Thrill Dragsterin kapasiteetti oli 1 000 matkustajaa tunnissa. Laitteen rakensi Intamin, ja sen rakentaminen maksoi 25 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.

Elokuussa 2021 vuoristoradassa tapahtui onnettomuus, jossa laitteeseen jonottanut henkilö loukkaantui vakavasti, kun vuoristoradan junasta irronnut osa osui häneen. Onnettomuuden takia laite suljettiin loppukaudeksi, ja se pysyi suljettuna myös seuraavana vuonna. Elokuussa 2023 Cedar Point ilmoitti, että vuoristorata avataan uudelleen vuonna 2024 nimellä Top Thrill 2. Vuoristoradasta tulee kolmesti kiihtyvä ja siihen rakennetaan toinen 128 metriä korkea torni. Uudistustyöt toteuttaa Zamperla.

Top Thrill Dragster oli valmistuessaan maailman korkein ja nopein vuoristorata. Se kuitenkin hävisi molemmat sijoitukset toukokuussa 2005, kun Kingda Ka avattiin. Vuonna 2021 Top Thrill Dragster oli maailman toiseksi korkein ja kolmanneksi nopein vuoristorata.

Lähteet
-------

1. 1 2  Top Thrill 2 *RCDB*. Viitattu 17.10.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Glaser, Susan: Cedar Point’s Top Thrill 2 will replace Top Thrill Dragster coaster, with second 420-foot tower and 120 mph top speed (photos, video) *cleveland.com*.  1.8.2023. Viitattu 17.10.2023. (englanniksi)
3. ↑  Cedar Point says Top Thrill Dragster, involved in serious accident, will remain closed for 2021 *cleveland.com*.  19.8.2021. Viitattu 4.4.2023. (englanniksi)
4. ↑  Cedar Point’s Top Thrill Dragster, involved in August accident, will remain closed in 2022 *cleveland.com*.  21.2.2021. Viitattu 4.4.2023. (englanniksi)
5. ↑  Top Thrill Dragster At Cedar Point Will Return in 2024, Here Is How It Currently Looks! *themeparktourist.com*.  4.10.2023. Viitattu 17.10.2023. (englanniksi)
6. ↑  Record Holders *RCDB*. Viitattu 21.2.2021. (englanniksi)
7. ↑  Record Holders *RCDB*. Viitattu 21.2.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Top Thrill 2** Wikimedia Commonsissa

* Top Thrill 2 Cedar Pointin sivuilla (englanniksi)
* Top Thrill Dragster Cedar Pointin sivuilla (Arkistoitu versio) (englanniksi)
**Fatima Verwijnen** (s. Tampere) on suomalainen diversiteettikonsultti, työelämävalmentaja ja ihmisoikeusaktivisti. 

Verwijnen puhuu rakenteellisesta rasismista työelämässä ja kouluttaa yrityksiä siitä, miten työelämästä voi tehdä vähemmistöille avointa. Oppilaitoksissa hän luennoi maahanmuuttajataustaisille nuorille.

Verwijnen nostaa sosiaalisen median tileillään aktiivisesti esiin rasismia, feminismiä ja vähemmistöjen oikeuksia.

Verwijnenistä tuli aktivisti 12-vuotiaana. Hän on yksi Silakkaliikkeen perustajista. Silakkaliike sai inspiraationsa Italian Sardiinit-liikkeestä, joka on antifasistinen, populismin vastainen sekä ihmisoikeuksia puolustava liike kansalaisaktivismille.

Verwijnen on syntynyt ja asunut koko elämänsä Suomessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Nyt.fi | Kun Black Lives Matter -liike valtasi somen, aktivisti Fatima Verwijsen ensimmäinen reaktio oli ärsyyntyneisyys – nykyaktivismissa on hänen mukaansa paljon hyvää, mutta myös sudenkuoppia *Helsingin Sanomat*.  8.10.2020. Viitattu 15.4.2021.
2. ↑  Aktivisti Fatima Verwijnen toivoo, että George Floydin kuoleman aiheuttama keskustelu ei jää lyhyeksi ilmiöksi: "Me toivotaan, että tästä tulisi rasismin #metoo" *Yle Uutiset*. Viitattu 15.4.2021.
3. 1 2  Silakkaliikkeen Fatima Verwijnenistä tuli aktivisti 12-vuotiaana *Ilmastotoiminta.fi*.  29.11.2020. Viitattu 15.4.2021.
4. ↑  Rasismi on myös suomalainen ongelma, joka vaatii aktiivisia toimia – Vasa kokosi antirasismin alkeet *Lapin Kansa*. Viitattu 15.4.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Fatima Verwijnen Twitterissä *twitter.com*.
**Eddie Richardson** (1959-03-1515. maaliskuuta 1959 Fort Worth, Texas) on yhdysvaltalainen entinen raskaan sarjan nyrkkeilijä.

Richardsonin debyyttiottelu raskaassa sarjassa oli tappiollisen listan omaavaa Zack Fergusonia vastaan. Richardson voitti ottelun toisessa erässä tuomarin keskeytettyä sen. Ensimmäinen kova ottelu hänelle tuli vuonna 1984 tuntematonta Sylvester Leetä vastaan, joka oli siihen mennessä voittanut kaikki ottelunsa. Richardson voitti ottelun pistein kuuden erän jälkeen.

Menestystä ei kestänyt pitkään, sillä heti seuraavassa ottelussaan Richardson kärsi pistetappion tuntemattomalle Tony Anthonylle kahdeksan erän kamppailun jälkeen. Tappioputki jatkui hänen kohdatessa tulevan suuruuden, Tyrell Biggsin vuonna 1985. Tuomari keskeytti ottelun kolmannessa erässä. Seuraavan ottelunsa Richardson voitti, mutta sitä seuraavassa ottelussa vastaan asettui siihen aikaan voittamaton yhdysvaltalainen Mike Tyson. Tyson tyrmäsi Richardsonin ensimmäisessä erässä. Richardson jatkoi uraansa vielä monen vuoden ajan kohdaten aikansa huippuiskijöitä kuten Tony Tuckerin, Jimmy Yongin ja Donovan Ruddockin, joille kaikille hän hävisi. Richardson otteli vuonna 1988 Michael Dokesia vastaan ja kohtasi vielä samana vuonna nuoren Alex Stevardin. Richardson palasi vielä niinkin myöhään kuin vuonna 1999 kehään otellen enää kahdesti. Otteluissa hän hävisi Attila Levinille ja Jameel McClinelle. Tämän jälkeen hän lopetti uransa.

Aiheesta muualla
----------------

* boxrec.com
Amos Burn vuonna 1895.
**Amos Burn** (31. joulukuuta 1848 Kingston upon Hull, Englanti
– 25. marraskuuta 1925 Lontoo, Englanti) oli englantilainen shakinpelaaja ja shakkikirjailija.

Burn syntyi Hullissa ja muutti Lontooseen 21-vuotiaana. Hän otti shakkioppitunteja tulevalta maailmanmestarilta, Wilhelm Steinitzilta. Opettajansa tapaan Burnista tuli tunnettu loistavien puolustuskykyjensä avulla. Burn kirjoitti shakkikolumnia *The Field* -lehteen, mutta ei ollut koskaan ammattilaispelaaja.

Burnin parhaita tuloksia ovat jaettu ensimmäinen sija Lontoon vuoden 1887 turnauksessa sekä Amsterdamin vuoden 1889 turnauksen voitto. Hän tuli myös toiseksi samana vuonna Breslaussa ja voitti Kölnin turnauksen vuonna 1898.

Burn on antanut nimensä ranskalaisen puolustuksen Burnin muunnelmalle.

Aiheesta muualla
----------------

* Amos Burn ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Amos Burn**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Temur Babluani** (georg. თემურ ბაბლუანი, s. 20. maaliskuuta 1948) on georgialainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja näyttelijä.

Bebluani syntyi vuoristoisessa svanetialaisessa Tšogurin kylässä Georgian SNT:ssä. Vuonna 1979 hän valmistui Tbilisin valtion teatteri-instituutista, jossa häntä opettivat Tengiz Abuladze ja Irakli Kvirikadze. Hän esiintyi neuvostokauden elokuvissa *Ghimilis bitšebi* (georg. ღიმილის ბიჭები, "nuoruutemme", 1969), *Mšobliuro tšemo mitsav* (georg. მშობლიურო ჩემო მიწავ, "maa, tämä on poikasi", 1980) ja *Kukaratša* (georg. კუკარაჩა, 1982). Hän ohjasi myös elokuvat *Beghurebis gadaprena* (georg. ბეღურების გადაფრენა, "pääskysten lento", 1980) ja *Dzma* (georg. ძმა, "veli", 1981). Hänen teoksensa *Udzinarta mze* (georg. უძინართა მზე, "heränneen aurinko", 1992), johon hän myös sävelsi musiikin, nousi Georgiassa kulttihitiksi, joka voitti merkittäviä palkintoja Tbilisin ja Sotšin elokuvafestivaaleilla sekä hopeisen karhun vuoden 1993 Berliinin elokuvajuhlilla "loistavasta taiteellisesta panoksesta". Vuonna 1996 hän tuotti Nana Džordžadzen ohjaaman elokuvan *Šeqvarebuli kulinaris 1001 retsepti*, josta tuli ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa georgialainen elokuva, joka on ollut ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi.

Hänen vanhempi poikansa Géla Babluani on myös elokuvantekijä; nuorempi poika Giorgi on näyttelijä.

Lähteet
-------

* Temur Babluani Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Temur Babluani (Arkistoitu – Internet Archive). Geocinema.org.ge
* თემურ ბაბლუანი (Arkistoitu – Internet Archive). Geocinema.ge

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Euran kirkko** on kivestä ja tiilestä vuonna 1898 valmistunut Josef Stenbäckin suunnittelema kirkko Euran kunnan kirkonkylässä. Kirkko on oletettavasti järjestyksessään seurakunnan kolmas kirkko. Euran seurakunta on ollut olemassa emäseurakuntana jo vuodesta 1445 ja sen ensimmäinen, Pyhän Mikaelin kirkko oli jo tällöin olemassa. Nykyistä edellinen kirkko oli vuodelta 1728 ja se oli tyypillinen yksinkertainen lounaissuomalainen torniton pitkäkirkko. Tämä kirkko purettiin vuonna 1897. Nykyisen kirkon seinät on muurattu luonnonkivestä ja torni sekä päädyt tiilestä.

Kirkkoon mahtuu noin 800 henkeä, ja se on muodoltaan pitkäkirkko. Taidemaalari Alexandra Frosterus-Såltinin vuonna 1899 maalaama alttaritaulu kuvaa Jeesuksen ylösnousemusta. Lisäksi kirkossa on keskiajalta peräisin oleva krusifiksi.

Nykyiset kirkon urut ovat 21-äänikertaiset Kangasalan urkurakentamon vuonna 1938 valmistamat ja niissä on pneumaattinen koneisto, 3 sormiota ja jalkio. Alkuperäiset urut olivat Bror Axel Thulén Kangasalla vuonna 1902 rakentamat urut. Osa vanhojen urkujen äänikerroista on säilytetty vuoden 1938 uruissa.

Kirkon tornissa on kolme kelloa, jotka ovat vuosilta 1681, 1694 ja 1897. Kaksi vanhempaa kelloa lienevät olleet käytössä jo edellisen kirkon kelloina.

Euran kirkko ympäristöineen kuuluu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Etelä-Suomen Kustannus Oy: *Suomen Kirkot ja Kirkkotaide 2*, s. 25. Lieto: , 1980.
2. ↑  Euran kirkko *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*. Museovirasto.

Aiheesta muualla
----------------

* Euran kirkko (rakennusperintörekisteri) *Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi*. Museovirasto.
* Euran kirkko Euran seurakunnan verkkosivuilla[vanhentunut linkki]
* Euran kirkko Euran kunnan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)

Euran kirkko, sankarihaudat   
 **Euran 1939 - 1944 sankareille** 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Euran kirkko (Q3585497)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | kirkko |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Eura |
|  |
| koordinaatit | 61°08′N 22°08′E﻿ / ﻿61.13°N 22.13°E﻿ / 61.13; 22.13 |
|  |
|  |

 |
**ESMTP** on lyhenne sanoista **Extended Simple Mail Transfer Protocol** tai **Enhanced Simple Mail Transfer Protocol**, joka on laajennus SMTP-protokollaan. Laajennus määriteltiin RFC 1869:ssä vuonna 1995.

RFC 1869 määrittää kaikille nykyisille ja tuleville laajennuksille rakenteen, jonka avulla ESMTP-asiakkaiden ja -palvelinten hallittava ja johdonmukainen tunnistaminen ja ESMTP-palvelinten tukemien laajennusten ilmaiseminen on mahdollista.

Laajennukset
------------

ESMTP-asiakkaiden määräävänä piirteenä on yhteyden avaaminen *EHLO*-komennolla SMTP-protokollan *HELO*-komennon sijaan. Riippuen palvelimen konfiguraatiosta voi vastaus olla onnistuminen (koodi 250), epäonnistuminen (koodi 550) tai virhe (koodi 500, 501, 502, 504, tai 421). ESMTP-palvelin vastaisi koodilla 250 OK monirivisessä vastauksessa, joka sisältää sen verkkotunnuksen ja listan *EHLO-avainsanoja*, joilla se kertoo, mitä ESMTP-laajennuksia se tukee. Palvelin, joka tukee vain RFC 821:tä eli vanhempaa SMTP-protokollaa, vastaisi virhekoodilla 500, jolloin ESMTP-asiakas voisi yrittää joko *HELO*- tai *QUIT* (lopeta yhteys) -komentoa.

Kaikki palvelulaajennukset määritellään RFC-dokumenteissa ja rekisteröidään IANAan. Ensimmäiset laajennusmääritykset koskivat RFC 821:n valinnaisia palveluja: *SEND*, *SOML* (Send or Mail) ja *SAML* (Send and Mail), joilla voitiin vastaanottajan postilaatikon lisäksi tai asemesta toimittaa viesti suoraan vastaanottajan päätteelle, *EXPN*, *HELP*, ja *TURN* (vaihda lähettäjä vastaanottajaksi ja päinvastoin).

Joitakin nykyisin käytettyjä avainsanoja (joista kaikki eivät ole komentoja):

* *8BITMIME* 8-bittinen tiedonsiirto, RFC 1652
* *ATRN* Autentikoitu Turn eli lähettäjän ja vastaanottajan roolien vaihto, RFC 2645
* *AUTH* Autentikoitu SMTP, RFC 2554
* *CHUNKING* Isojen liitetiedostojen käsittelyyn, RFC 3030
* *DSN* Delivery status notification, suom. *Vahvistus viestin perillemenosta*, RFC 1891
* *ETRN* Laajennettu Turn, RFC 1985
* *HELP* Ohjeiden pyytämiseen, RFC 821
* *PIPELINING* Usean komennon lähettämiseen kerralla, RFC 2920
* *SIZE* Viestin koon ilmoittamiseen, RFC 1870
* *STARTTLS* Transport layer security, suom. *Kuljetuskerroksen salaus*, RFC 3207.

Vuonna 2001 ilmestynyt RFC 2821 määritteli ESMTP:n uudestaan. Sen myötä legendaarisen Jon Postelin RFC 821 vuodelta 1982 määritettiin vanhentuneeksi. Uudelleenmäärittelyssä *EHLO*-komennosta tuli pakollinen ja *HELO* jäi "varakomennoksi".

Kahdenvälisellä sopimuksella osapuolet voivat ottaa käyttöön ei-standardoituja ja rekisteröimättömiä palvelulaajennuksia, joiden *EHLO*-avainsanan tulee alkaa kirjaimella *X*.

Aiheesta muualla
----------------

* IANAn luettelo sähköpostiparametreistä, sisältää palvelulaajennusten avainsanat
*Lembaga Penerbangan dan Antariksa Nasional* eli **LAPAN** on Indonesian ilmailu- ja avaruushallinto. Sen perusti 27. marraskuuta 1964 presidentti Suharto.

Historia
--------

Indonesia aloitti ilmailututkimuksensa 31. toukokuuta 1962, kun pääministeri Juanda nimitti Ilmailukomitean. 22. syyskuuta 1962 aloitettiin rakettiprojekti *Proyek Roket Ilmiah dan Militer Awal* (PRIMA) Indonesian ilmavoimien puitteissa. Kehitystyötä teki Institut Teknologi Bandung-tutkimuslaitos. Seurauksena saatiin toimiva "Kartika"-rakettiperhe ("Tähti"), jolla tehtiin koelaukaisuja. Nämä kehitysvaiheet johtivat LAPANin perustamiseen presidentin päätöksellä numero 236.

Vuodesta 1976 alkaen LAPAN on kehittänyt ja laukaissut useita satelliitteja, joista useimmat ovat Palapa-sarjan tietoliikennesatelliitteja. Ensimmäiset olivat Palapa A1 ja A2, jotka laukaistiin 7. elokuuta 1976 ja 3. lokakuuta 1977. Ne perustuivat Kanadan kehittämään Anik-satelliittiin (ja Western Unionin Westar-satelliittiin). Satelliitit oli valmistettu Yhdysvalloissa. 2000-luvulla LAPAN on laukaissut omat LAPSAT-1 ja LAPSAT-2 satelliitit, joiden mittauslaitteet perustuivat monokromaattiseen CCD-kameraan.

LAPANin fasiliteetit
--------------------

LAPANin pääkonttori on Jakartassa. Sillä on useita toimipisteita Acehissa, Papuassa jne.

Koto Tabangissa Länsi-Sumatralla on ekvatoriaalinen ilmakehää tarkkaileva tutka, joka otettiin käyttöön vuonna 2001. 

Maa-asemia on mm. Pare-paressa (Stasiun Bumi Satelit Penginderaan Jauh). Pare-paren maa-asema vastaanottaa kaukokartoitusdataan Landsat, SPOT, ERS-1, ja JERS-1 satelliiteista. 

Sääsatelliittien vastaanottoasemia on Pekayonissa, Jakartassa ja Biakissa (Stasiun Bumi Satelit Lingkungan dan Cuaca). Ne vastaanottavat NOAAn keräämää dataa. 

Tietokonelaboratorio sijaitsee Pekayonissa Jakartassa (Laboratorium Komputer Induk). Se toimii mm. satelliittidatan kuvankäsittelijänä. 

Rakettimoottorilaboratorio sijaitsee Tarogongissa, Länsi-Jaavalla. Se suunnittelee ja testaa rakettimoottoreita. Ajoaineita kehittää erillinen laboratorio.

Aurinkoa tutkiva observatorio toimii Bandungissa ja Pontianakissa. Se perustettiin vuonna 1992.

Tavoitteita
-----------

Indonesia laukaisi 2. heinäkuuta 2009 kehittämänsä RX-420-luotainraketin avaruuteen Garutissa sijaitsevasta laukaisukeskuksesta. Se tavoitteena on oman satelliitin laukaisu omalla kantoraketilla vuoteen 2014 mennessä.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* LAPANin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Taiteen reunoilla 

---

Suuntaukset 

Art brut | Fantastinen realismi | Graffiti | ITE-taide | Kansantaide | Naivismi | Outsider-taide | Primitivismi | Visionaarinen taide

Tekijöitä Suomesta 

Aleksanteri Ahola-Valo | Andreas Alariesto | Annukka Grönlund | Martti Innanen | Einari Junttila | Arto Ali-Eskola | Edvin Hevonkoski | Enni Id | Aleksandra Ionowa | Alice Kaira | Matias Keskinen | Nikolai Lehto | Jussi Löf | Kalervo Palsa | Matti Rutanen | Veijo Rönkkönen | Ilmari Salminen | Olli Seppänen | Kaarina Staudinger-Loppukaarre | Vihtori Storck | Ilkka Juhani Takalo-Eskola | Heikki Tuomela | Ensio Tuppurainen | Sigurd Wettenhovi-Aspa

Tekijöitä ulkomailta 

William Blake | Aleksanteri Ahola-Valo | Banksy | Jean-Michel Basquiat | Hieronymus Bosch | Salvador Dalí | Jean Dubuffet | Max Ernst | H. R. Giger | Alex Grey | Keith Haring | Edward Hicks | Frida Kahlo | Theodor Kittelsen | Mati Klarwein | Paul Kondas | Séraphine Louis | Gustave Moreau | Grandma Moses | Niko Pirosmani | Maria Primatšenko | Henri Rousseau

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

**Vihtori Storck** (22. kesäkuuta 1911 Kinnula – 18. elokuuta 1993) oli kinnulalainen maanviljelijä, maallikkosaarnaaja ja monipuolinen itseoppinut kuvataiteilija.

Storck syntyi köyhään seitsenlapsiseen perheeseen. Hän oli kahdesti aviossa. Hän sai lestadiolaisen herätyksen 1930-luvulla ja hän toimi saarnaajanakin. Hän oli sodassa viisi vuotta, ja asemasodan aikana hänen kuvataiteellinen lahjakkuutensa tuli esiin. Hän sai tehdä esimiehilleen puuveistoksia muun muassa eläinaiheista.

Sodasta palattuaan Storck raivasi Kinnulan kivisistä pelloista maatilan, jota viljeli eläkkeelle siirtymiseensä saakka. Vasta eläkevuosina hän rakensi ateljeen ja ryhtyi maalaamaan öljyväreillä, mutta ei arastellut oudompiakaan tekniikoita. Hän teki myös korkokuvamaalausta. Hänen töissään näkyy uskonnolliset aiheet sekä kotipaikkakunnan tavat ja vanhat tapahtumat. Näiden kuvaamisessa häntä voi pitää naivistina. Maalausten perusteella Storckia ei uskonnostaan huolimatta voi pitää ahdasmielisenä. Storck katsoi niin ikään, että vanhoista tavoista ja työmenetelmistä on syytä jäädä tietoa jälkipolville.

Storckin luonnollista kokoa oleva valjastettu puinen hevosveistos on Sotamuseossakin. Puun lisäksi Storck on tehnyt paperi- ja kiviveistoksia. Kiviveistoksissa on erikoista luonnonkiven ja laastin yhdistäminen. Hänen eläin- ja ihmishahmonsa ovat ilmeikkäitä.

Vihtori Storckin perinneyhdistys pitää yllä perinneateljeeta Kinnulassa. Storckin ensimmäinen puoliso oli Kinnulassa syntynyt Hilda Sofia (o.s. Hänninen, s. 1906 – k. 1967) ja toinen puoliso Rovaniemellä syntynyt Aune Amanda (o.s. Jäntti, s. 1930 – k. 2011 Kinnula). Storckilla on yksi lapsi, vuonna 1929 syntynyt tytär ensimmäisestä avioliitosta.

Aiheesta muualla
----------------

* Perinneyhdistys (Arkistoitu – Internet Archive)
**Svetlana Irekovna Išmuratova** (ven. Светлана Ирековна Ишмуратова, s. 20. huhtikuuta 1972) on venäläinen entinen ampumahiihtäjä.

Ismuratova voitti normaalimatkan ja viestin olympiakultaa Torinossa 2006 ja pronssia Salt Lake Cityn 2002 viestikilpailussa. MM-tasolta hän on saavuttanut viestikultaa Pokljukasta 2001, Hanti-Mansijskissä 2003 ja Hochfilzenissä 2005, hän on voittanut myös sekaviestikullan vuonna 2005, viestihopean Oberhofissa 2004 ja henkilökohtaisen pronssin takaa-ajosta ja hopean yhteislähdöstä vuonna 2003.

Maailmancupissa hän on sijoittunut kokonaiskilpailussa kaksi kertaa kuudenneksi kausina 1999–2000 ja 2005–2006. Palkintokorokkeelle hän sijoittui 24 kertaa voittaen kaksi osakilpailua, ollen 13 kertaa toinen ja yhdeksän kertaa kolmas. Hän lopetti kilpailu-uransa kauteen 2005–2006.

Lähteet
-------

* Svetlana Išmuratova Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU).  (englanniksi)

Naisten ampumahiihdon normaalimatkan olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1992: Antje Misersky |
1994: Myriam Bédard |
1998: Ekaterina Dafovska |
2002: Andrea Henkel |
2006: Svetlana Išmuratova |
2010: Tora Berger |
2014: Darja Domratšava |
2018: Hanna Öberg |
2022: Denise Herrmann |
**Arsenidi** on arseenin ja jonkin arseenia elektropositiivisemman alkuaineen muodostama yhdiste. Arsenidien rakenne ja ominaisuudet vaihtelevat runsaasti.

Alkalimetallit, maa-alkalimetallit ja sinkki muodostavat arsenideja, joissa on arsenidi-ioni As3-. Kuitenkin nämä metallit muodostavat myös polyarsenideja, joissa arseeniatomit muodostavat ketjuja, renkaita tai häkkimäisiä rakenteita. Näitä ovat esimerkiksi As24--, As66-- tai As113--ionit. Yhteistä kaikille näille arsenideille on, että ne reagoivat veden tai happojen kanssa hajoten arsiiniksi.

Useat siirtymämetallit muodostavat arsenideja, joiden ominaisuudet ovat metalliseosten kaltaisia. Alumiini-, indium- ja galliumarsenidit ovat merkittäviä puolijohteita.

Arsenideja valmistetaan kuumentamalla metalleja arseenin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 93. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
2. 1 2 3  Egon Wiberg, Nils Wiberg, Arnold Frederick Holleman: *Inorganic chemistry*, s. 744. Academic Press, 2001. ISBN 978-0-12-352651-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 9.10.2023). (englanniksi)
3. 1 2  G. O. Doak, G. Gilbert Long & Leon D. Freedman: "Arsenic Compounds", teoksessa *Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2014.
4. 1 2 3  Sabina C. Grund, Kunibert Hanusch & Hans Uwe Wolf: "Arsenic and Arsenic Compounds", teoksessa *Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2008.