recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Pala Sbrinz-juustoa.
**Sbrinz** on sveitsiläinen lehmänmaitojuusto.

Sbrinz-juuston alkuperästä tiedetään varmasti vain vähän. Juustoa on valmistettu jo vähintään keskiajalta lähtien Keski-Sveitsissä, sekä osissa Bernin kantonia. Juusto on mahdollisesti saanut nimensä Bernissä sijaitsevan Brienzin kaupungin mukaan. Toisen teorian mukaan sen nimi on johdettu sanasta *Brenza*, jolla joillakin Italian alueilla viitataan lampaanmaitojuustoon. Sveitsiläisiä juustoja onkin aikanaan viety varsin yleisesti Italiaan ja monet juustoista valmistettiin lampaan- tai vuohenmaidosta.

Nykyisin sbrinz-juustolla on suojattu alkuperänimitys (AOP, appellation d’origine protégée). Suojan perusteella esimerkiksi sen valmistusalue ja valmistustapa on määritelty tarkasti. Juusto valmistetaan lehmän raakamaidosta Luzernin, Schwyzin, Obwaldenin, Nidwaldenin ja Zugin kantonien alueella, sekä kolmessa kylässä Bernin kantonissa, Aargaun kantonin Murin kunnassa ja kolmella tilalla Sankt Gallenin kantonissa. Juustoa valmistettaessa siitä häviää muihin juustoihin verrattuna hyvin paljon vettä. Valmistuva juustomassa leikellään hyvin pieniksi paloiksi ja se lämmitetään 57°C asteeseen. Juustoa suolataan vähintään 15 päivää ja sitä kypsytetään vähintään 16 kuukautta. Juustoa voidaan myydä myös 11 kuukautta kypsytettynä, mutta tuolloin sitä kutsutaan nimellä *Spalen*. Tavallista on kypsyttää juustoa jopa kolme vuotta. Valmis juusto on painoltaan 25–45 ja leveydeltään 45–65 cm.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catherine Donnelly: *The Oxford companion to cheese*, s. 642. Oxford University Press, 2016. ISBN 9780199330881. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Sbrinz Käse GmbH (saksaksi)
**Vilma Vaattovaara** (s. 10. maaliskuuta 1993 Oulainen) on uransa jo lopettanut suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edusti SM-sarjassa pelaavaa Tampereen Ilvestä.

Vaattovaara pelasi SM-sarjaa Hämeenlinnan Pallokerhossa 2008–2011 ja Tampereen Ilveksessä 2011–2012. Kausilla 2012–2016 hän pelasi New Hampshiren yliopiston joukkueessa. Kausilla 2016–2018 hän edusti Ilvestä. Hän saavutti Suomen-mestaruuden HPK:ssa 2011 ja SM-hopeaa Ilveksessä 2018.

Vaattovaara pelasi SM-sarjassa/liigassa 93 runkosarja- ja 19 pudotuspeliottelua. Yhdysvaltojen yliopistosarjassa hän pelasi 67 ottelua.

Vaattovaara pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2009. Hän sai MM-pronssia ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan, Ruotsin MM-kilpailuissa 2015. Hän oli turnauksessa kolmosmaalivahtina, eikä päässyt pelaamaan. Kaikkiaan hän pelasi kahdeksan naisten maaottelua.

Vaattovaara opiskelee ja toimii sen ohessa valmentajana Isossa-Britanniassa. Hän on kertonut julkisesti kärsineensä alkoholi- ja mielenterveysongelmista opiskeluaikoinaan Yhdysvalloissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Vilma Vaattovaara *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. 1 2 3  Vilma Vaattovaara *eurohockey.com*. Viitattu 13.4.2019. (englanniksi)
3. ↑  Suomen naisleijonat ottivat MM-pronssia *ilkka.fi*.  4.4.2015. Viitattu 3.6.2015.
4. ↑  Naisleijonien kolmosmaalivahti Vilma Vaattovaara: "Nyt tiedän mitä tämä vaatii" *leijonat.fi*.  4.4.2015.  Arkistoitu 15.4.2015. Viitattu 3.6.2015.
5. ↑  Statistics World Women’s Championship 2014-2015 *eurohockey.com*. Viitattu 3.6.2015. (englanniksi)
6. ↑  Vilma, 22, oli menestyvä yliopisto-opiskelija ja maajoukkueurheilija – hänellä oli kuitenkin salaisuus, joka johti itsemurhayritykseen *Ilta Sanomat*.  11.2.2020. Viitattu 11.2.2020.
Hans Perttula
**Hans Ensio Perttula** (6. marraskuuta 1910 Haapavesi – 6. helmikuuta 1988 Espoo) oli suomalainen Maataloushallituksen pääjohtaja ja maatalousministeri Tasavallan 42. hallituksessa eli Von Fieandtin virkamieshallituksessa viiden kuukauden ajan 29. marraskuuta 1957 – 26. huhtikuuta 1958.

Hans Perttulan vanhemmat olivat tilanhoitaja Kyösti Perttula ja Saimi Wickström ja puoliso vuodesta 1941 sairaanhoitaja Marianne Hortling, lintutieteilijä Ivar Hortlingin tytär. Perttula tuli ylioppilaaksi 1931 ja valmistui agronomiksi 1937 ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1938. Hän toimi Uudenmaan läänin maanviljelysseuran palveluksessa 1938–1942, Uudenmaanläänin työvoimapiirin päällikkö hän oli 1941–1942. Perttula toimi maatalousministeriössä toimisto- ja osastopäällikkönä ja esittelijänä 1942–1956, vuodesta 1953 maatalousneuvoksena. Maataloushallituksen pääjohtaja hänestä tuli 1956. Perttula toimi myös aktiivisesti sotainvalidityön piirissä, *Sotainvalidi*-lehden päätoimittaja hän oli 1941–1950 ja Invalidisäätiön hallituksen puheenjohtajaksi hänet valittiin 1958. Perttulalla oli useita luottamustehtäviä ja hän oli useiden valtion komiteoiden puheenjohtaja vuodesta 1945. Maataloushallituksen pääjohtajana Perttula toimi vuoteen 1971.

Lähteet
-------

1. 1 2  I. Havu, L. Arvi P. Poijärvi, K. J. Immonen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1960*, s. 675. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1960.
2. 1 2  Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 21.2.1988, s. 12.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Kusti Eskola** | **Suomen maatalousministeri**1957−1958 | Seuraaja:**Pauli Lehtosalo** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Valtioneuvosto
* Biografiasampo

 |

 |
James Somerville ja kissa.
**James Fownes Somerville** (17. heinäkuuta 1882 Weybridge, Surrey – 19. maaliskuuta 1949 Dinder House, Somerset) oli brittiläinen amiraali toisen maailmansodan aikana.

Somerville liittyi Kuninkaalliseen laivastoon kadetiksi tammikuussa 1897. Hänestä tuli laivaston johtava radioviestintäasiantuntija, jossa ominaisuudessa hän osallistui muun muassa Gallipolin taisteluun ensimmäisessä maailmansodassa. Sotien välisen ajan Somerville pysyi laivastossa, toimien muun muassa Välimeren laivaston hävittäjäosaston komentajana. Hän sai ylennyksen kontra-amiraaliksi 1938. Seuraavana vuonna hän joutui jäämään varhaiselle eläkkeelle, sillä hänellä todettiin tuberkuloosi.

Diagnoosi oli ollut kuitenkin virheellinen ja Somerville kutsuttiin uudestaan palvelukseen toisen maailmansodan sytyttyä. Hän oli mukana merivoimien tutkan kehittämistyössä ja Dunkerquen evakuoinnissa 1940. Ranskan antauduttua Winston Churchill nimitti Somervillen johtamaan Force H:ta, joka muun muassa tuhosi Ranskan laivaston raskaat yksiköt, ennen kuin natsi-Saksa saisi sota-alukset haltuunsa. Operaatio Catapult oli menestyksekäs, vaikka Somerville rajoitti hyökkäystään säästääkseen ranskalaisten merisotilaiden henkiä. Seuraavaksi Somerville organisoi laivastopommitusoperaation Genovaan sekä osallistui saksalaisen taistelulaiva Bismarckin saalistukseen. Hänen osastonsa suojeli myös Maltan ja Egyptin huoltokuljetuksia.

Maaliskuussa 1942 Somervillestä tuli brittien Itäisen laivaston komentaja. Hän onnistui tuhoamaan joitain japanilaisia sota-aluksia, mutta joutui odottamaan vahvistuksia vuoteen 1944 kyetäkseen toimimaan kunnolla Japanin laivastoa vastaan. Elokuussa 1944 hänen tilalleen astui amiraali Bruce Fraser. Somerville siirtyi brittiläisen Yhdysvaltojen laivastodelegaation johtoon ja hän toimi tehtävässä joulukuuhun 1945. Hänet ylennettiin laivastoamiraaliksi aivan sodan lopulla. Somerville kuoli 1949.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Hans (Hannu) Nyman** (12. syyskuuta 1798 Oulu – 26. helmikuuta 1850 Saloinen) oli suomalainen opettaja, kirkkoherra ja kirjailija.

Nymanin vanhemmat olivat hatuntekijä Hans Nyman ja Margareta Elisabet Lundström. Hän kävi Oulun triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1817. Nyman valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1823 ja hänet vihittiin papiksi 1829.

Nyman toimi Oulun triviaalikoulun alempana kollegana 1823–1825, vt. konrehtorina 1825 ja ylempänä kollegana 1825–1841. Hän oli Oulun yläalkeiskoulun ensimmäinen kollega vuodesta 1841, vt. konrehtori vuodesta 1843 ja vakinainen konrehtori vuodesta 1844. Nyman toimi viimeksi Raahen ja Saloisten kirkkoherrana 1844–1850.

Nyman oli naimisissa vuodesta 1837 Margaretha Helena Lithoviuksen kanssa.

Hans Nyman on päähenkilö Ville Rannan sarjakuvaromaanissa *Kyllä eikä ei* (2013). Rannan tarinassa Nymanin elämänvaiheita on muutettu: siinä Nyman on leskimies kun todellisuudessa Nymanin vaimo eli miestään pidempään.

Teoksia
-------

* *Hyödyttäväisiä ja huvittavaisia kertomuksia yhteiselle kansalle : kehoitukseksi hyvään ja varoitukseksi pahasta*, 1–2 vihko. Wilén, Oulu 1842–1846.

Lähteet
-------

* Hans Nyman SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Kotivuori, Yrjö: Hans Nyman. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.

### Viitteet

1. ↑  Römpötti, Harri: Oulun riivaamat.  *Helsingin Sanomat*, 13.8.2013, s. B1.
2. ↑  Mäkinen, Juha: Ville Ranta: Kyllä eikä ei.  *Savon Sanomat*, 26.10.2013. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 23.12.2018.
James Smith
**James L. Smith** (17. syyskuuta 1719 – 11. heinäkuuta 1806) oli pennsylvanialainen poliitikko, yksi Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen allekirjoittajista. Hän syntyi Ulsterissa, Irlannissa. Perhe muutti Chester Countyyn Pennsylvaniaan hänen ollessaan 10-vuotias. James Smith aloitti lakiopinnot Philadelphia Academyssä, ja harjoitteli veljensä Georgen toimistossa. Hän toimi juristina myöhemmin New Yorkissa ja liittyi puolisotilaallisiin joukkoihin (eng. militia). Hänet valittiin maakuntaneuvostoon 1775 ja perustuslailliseen konventtiin vuonna 1776 sekä mannermaakongressiin.

Smith kasvoi 1760-luvulla johtajaksi omalla alueellaan. Hän osallistui alueellisiin kokoontumisiin mm. kirjoittamalla Ison-Britannian kolonialismista otsikolla "Essay on the Constitutional Power of Great Britain over the Colonies in America". Esseessä hän kehotti boikotoimaan brittiläisiä tuotteita ja Brittien asettamaa kongressia (eng. General Congress), joka puolusti siirtokuntaa ja sen oikeuksia. Näihin aikoihin hän liittyi myös paikallisiin puolisotilaallisiin joukkoihin, jossa hän yleni kapteeniksi. Hänen komppaniansa kasvoi myöhemmin pataljoonaksi, jolloin hänen johtajuutensa nousi esiin.

Smith haudattiin Yorkiin Philadelphiassa preysteeriselle hautausmaalle. Delawaren yliopistolla on hänen mukaansa nimetty asuntola yhdellä kampuksellaan.

Lähteet
-------

1. ↑  James Smith | The Society of the Descendants of the Signers of the Declaration of Independence *dsdi1776.com*.
2. ↑  Signers of the Declaration of Independence *ushistory.org*.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Irlanti
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
	+ 2

 |

 |
**Hippon** (m.kreik. Ἵππων, *Hippōn*; 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen esisokraatikkoihin lukeutuva filosofi. Hänen on kuvattu olleen joko rhegionlainen, metapontionlainen, samoslainen tai krotonlainen. Siksi on mahdollista, että tuolloin vaikutti useampi samanniminen filosofi.

Hippon harjoitti muiden esisokraatikkojen lailla ennen kaikkea luonnonfilosofiaa. Aristoteles ei kuitenkaan lukenut häntä suurten esisokraatikkojen joukkoon "hänen ajattelunsa pinnallisuuden vuoksi". Hippolytoksen mukaan Hippon katsoi veden ja tulen olevan ensisijaiset alkuaineet. Hän katsoi, että tuli saa alkunsa vedestä, ja näistä kahdesta puolestaan saa alkunsa koko muu kaikkeus. Myös Simplikioksen mukaan Hippon katsoi veden olevan kaiken alkuperusta. Keskiaikainen Aristofaneen *Pilvistä* tehty skolia laittaa Hipponin nimiin näkemyksen, jonka mukaan taivaat ovat kuin uunin kupu (πνιγεύς, *pnigeus*) Maan yllä.

Monet kuvaukset Hipponin ajattelusta antavat ymmärtää, että hän oli kiinnostunut biologisista asioista. Hän katsoi, että kaikissa elävissä asioissa oli sopiva määrä kosteutta, ja sairaudet saivat alkunsa siitä, että kosteuden määrä oli epätasapainossa. Sielun hän katsoi saavan alkunsa mielestä ja vedestä.

Jossain vaiheessa Hipponia syytettiin ateismista. Hänen teoksensa ovat kuitenkin kadonneet, joten syytä tähän ei tiedetä. Komediarunoilija Kratinos syytti Hipponia jumalattomuudesta teoksessaan *Kaikkinäkevät* (*Panoptai*).

Lähteet
-------

1. 1 2  Hippolytos: i.16
2. ↑  Censorinus; Claudius Mamertinus
3. ↑  Iamblikhos
4. 1 2  *Lääketieteelliset kirjoitukset*, London Papyrus 137, col. xi. 22-42.
5. ↑  Aristoteles: *Metafysiikka* I.3, 984a3. (Suomennos Tuija Jatakari, Kati Näätsaari ja Petri Pohjanlehto.)
6. ↑  Simplikios: *in Physics*, 23.21-24.
7. ↑  MacDowell, Douglas M.: *Aristophanes and Athens: An Introduction to the Plays*, s. 120. Oxford University Press, 1995.
8. ↑  PCG F 167 Kassel-Austin = DK 38 A 2

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Hippo (philosopher)
**Santa Cruz** on kunta Portugalille kuuluvalla Madeiran saarella. Kunnassa on arviolta 43 925 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 81,5 neliökilometriä.

Suurin osa kunnan pinta-alasta on vuoristoseutua, viljelysmaiden peittäessä loppuosan tasamaat. Santa Cruzin nimi merkitsee suomeksi *Pyhää ristiä*. Santa Cruzin naapureina ovat koillispuolella Machico, pohjoisessa Santana ja lännessä saaren pääkaupunki Funchal, jonne johtaa saaren ainoa moottoritie. Santa Cruzin kuntaa kuuluvat myös avomerellä vajaan 40 kilometrin päässä olevat Desertassaaret. Santa Cruz on asukasluvultaan Madeiran kolmanneksi suurin kunta Funchalin ja Câmara de Lobosin jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Portugal: Administrative Division Citypopulation.de. Viitattu 6.11.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Santa Cruz** Wikimedia Commonsissa

Madeira Madeiran kunnat

* Calheta
* Câmara de Lobos
* Funchal
* Machico
* Ponta do Sol
* Porto Moniz
* Porto Santo
* Ribeira Brava
* Santa Cruz
* Santana
* São Vicente
**XVI talviolympialaisissa** Albertvillessa vuonna 1992 järjestettiin **taitoluistelussa** neljä kilpailua.

Mitalistit
----------

### Miesten yksinluistelu


| Sija | Maa | Luistelija | Sijapisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Yhdistynyt joukkue | Viktor Petrenko | 1,5 |
| 2 | Yhdysvallat | Paul Wylie | 3,5 |
| 3 | Tšekkoslovakia | Petr Barna | 4,0 |

  

  

### Naisten yksinluistelu


| Sija | Maa | Luistelija | Sijapisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Yhdysvallat | Kristi Yamaguchi | 1,5 |
| 2 | Japani | Midori Ito | 4,0 |
| 3 | Yhdysvallat | Nancy Kerrigan | 4,0 |

  

  

### Pariluistelu


| Sija | Maa | Luistelijat | Sijapisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Yhdistynyt joukkue | Natalia MiškutenokArtur Dmitrijev | 1,5 |
| 2 | Yhdistynyt joukkue | Jelena BetškeDenis Petrov | 3,0 |
| 3 | Kanada | Isabelle BrasseurLloyd Eisler | 4,5 |

  

  

### Jäätanssi


| Sija | Maa | Luistelijat | Sijapisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Yhdistynyt joukkue | Marina KlimovaSergei Ponomarenko | 2,0 |
| 2 | Ranska | Isabelle Duchesnay-DeanPaul Duchesnay | 4,4 |
| 3 | Yhdistynyt joukkue | Maja UsovaAleksandr Žulin | 5,6 |

Lähteet
-------

* Wallechinsky, David: *The Complete Book of the Winter Olympics, 2002 Edition*, s. 47, 61, 83, 89. Aurum Press, 2001. ISBN 1-85410-807-7.

TaitoluisteluTaitoluistelu olympialaisissa
1908 |
1912 |
1920 |
1924 |
1928 |
1932 |
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1994 |
1998 |
2002 | 
2006 | 
2010 |
2014 |
2018 |
2022

Talviolympialaisten 1992 lajit
Alppihiihto |
Ampumahiihto |
Freestylehiihto |
Jääkiekko |
Kaukalopikaluistelu |
Maastohiihto | 
Mäkihyppy | 
Ohjaskelkkailu |
Pikaluistelu |
Rattikelkkailu |
Taitoluistelu |
Yhdistetty  
 Näytöslajit: Curling | Nopeuslasku
Hipsterit yhdistelevät kulttuurivaikutteita muun muassa pukeutumisessaan.
**Hipsteri** (< engl. *hipster*) on nuori aikuinen, joka noudattaa uusia, vielä valtavirtaan kuulumattomia trendejä käyttäytymisessään ja pukeutumisessaan. Arkikielistä sanaa on 2000-luvulla käytetty väljästi kuvaamaan kaupunkilaista alakulttuuria, johon kuuluu indie-musiikin harrastaminen ja grungen tavoin työväenluokkainen pukeutuminen. Hipsterit lainaavat ja yhdistävät aiempien nuoriso- ja vaihtoehtokulttuurien vaikutteita, usein ironisesti.

Lähteet
-------

1. ↑  *hipsteri.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.
2. ↑  Haddow, Douglas: Hipster: The Dead End of Western Civilization *Adbusters*.  8.9.2008.  Arkistoitu 8.9.2008. Viitattu 22.4.2011. (englanniksi)
3. ↑  Avola, Pertti: Ukkis oli hipsteri! *Nyt*.  12.8.2010. Viitattu 22.4.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hipsteri** Wikimedia Commonsissa

* Robert Lanham: Look at This Fucking Hipster Basher. The Morning News 29.6.2009. (englanniksi)
**Hippothoon** (m.kreik. Ἱπποθόων), Hippothoontis tai Hippothoos,[1] oli Poseidonin ja Kerkyonin tyttären Alopen poika, jonka Alope hylkäsi heti synnytyksen jälkeen. Tamma kuitenkin imetti poikaa, kunnes paimenet löysivät tämän. Paimenille tuli kiista siitä, kenelle lapsen yllä olleet kuninkaalliset vaatteet kuuluvat, ja he veivät asian Kerkyonin ratkaistavaksi. Tunnistettuaan puvun Kerkyon määräsi lapsen jälleen hylättäväksi ja Alopen surmattavaksi. Lapsi kuitenkin pelastui samoin kuin ensimmäisellä kerralla, ja pelastettuaan pojan toistamiseen paimenet nimesivät hänet Hippothooniksi.[2]

Surmattuaan Kerkyonin painiottelussa Theseus luovutti valtakunnan Hippothooksen hallittavaksi, koska molemmat olivat Poseidonin jälkeläisiä.[3][4]

Hippothoonin kunniaksi oli lähelle Eleusiita rakennettu alttari, ja kokonainen heimo kantoi hänen nimeään.[5]

Lähteet
-------

1. ↑  Hyginus: *Fabulae* cclii (engl. käännös).
2. ↑  Hyginus: *Fabulae* clxxxvii(engl. käännös).
3. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 1.5.2 (engl. käännös).
4. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 1.39.3 (engl. käännös).
5. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 1.38.4 (engl. käännös).
**Hilde Konetzni** (21. maaliskuuta 1905 Wien – 20. huhtikuuta 1980 Wien) oli itävaltalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.

Konetzni aloitti lauluopintonsa Wienissä Wala Heßin ja Rudolf Niliuksen johdolla. Hän ei ollut vielä saattanut opintojaan päätökseen, kun esiintyi vuonna 1929 ensimmäisen kerran vierailijana siskonsa Annyn kanssa Sieglinden roolissa *Valkyyrian* esityksessä Chemnitzin kaupunginteatterissa. Vuonna 1930 Konetzni sai kiinnityksen Gablonziin, jossa hän esiintyi menestyksekkäästi Amelian roolissa *Un ballo in mascherassa*. Pian hänet nähtiin samassa paikassa kahdessa suosituimmista rooleistaan: Leonorena *Fideliossa* ja Marsalkattarena *Ruusuritarissa*.

Syksyllä 1931 Konetzni lauloi ensimmäistä kertaa Prahan saksalaisessa teatterissa *Trubaduuri*-teoksessa. Siellä hän pysyi yhtenä suosituimmista laulajista vuoteen 1935. Prahan-vuosinaan hän teki menestyksekkäitä tulkintoja rooleista oopperoissa *Tannhäuser*, *Don Carlo*, *Myyty morsian*, *Don Giovanni* ja *Elektra*.

Salzburger Festspielessä Konetzni esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1936 *Don Giovannin* Donna Elvirana ja viimeisen kerran vuonna 1961. Kansainvälisen uransa hän aloitti vierailevana esiintyjänä Pariisissa 28. toukokuuta 1936 Donna Elviran roolissa, minkä jälkeen hän esiintyi ensimmäisen kerran Lontoossa vuonna 1938. Vuonna 1938 hän myös esiintyi jälleen Donna Elvirana Glyndebournen oopperafestivaalilla. Vuosina 1937–1938 Konetzni kiersi Yhdysvalloissa ja esiintyi 82:ssa konsertissa, jotka omistettiin kokonaan Richard Wagnerin musiikille. Muita kansainvälisiä esiintymisiä Konetzni teki muun muassa Teatro Colónissa, Roomassa ja Milanon La Scalassa. Toisen maailmansodan jälkeen Wienin valtionooppera jälleenrakennettiin ja avattiin uudelleen, jolloin Konetznista tuli yksi sen pääesiintyjistä.

Opettajana Konetzni piti yksityistunteja ja työskenteli Wienin valtionoopperan studiolla. Hän sai Kammersängerin-arvonimen Saksassa vuonna 1939 ja Itävallassa 1946. Kesäkuussa 1955 hän sai Wienin valtionoopperan kunniajäsenyyden. Kuoltuaan 75-vuotiaana hänet haudattiin Zentralfriedhofiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Opera Vivrà: Hilde Konetzni
2. ↑  Kunst und Kultur in Wien: Zentralfriedhof: Prof. Hilde Konetzni


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Hippomedon** (m.kreik. Ἱππομέδων) oli kreikkalaisessa mytologiassa yksi seitsemästä Thebaa vastaan hyökänneestä Argoksen sankarista. Hänen isänsä oli joko Talaos, Aristomakhos[1] tai Mnesimakhos[2]. Hyginus mainitsee hänen äidikseen Metidiken, Adrastoksen sisaren[2].

Aiskhylos kuvaa Hippomedonin valtavan kokoiseksi soturiksi, joka herätti pelkoa vastustajissaan. Hän hyökkäsi Thebaan yhdestä sen seitsemästä portista kantaen kilpeään, jota koristi tultasyöksevän Tyfonin kuva.[3] Ismaros surmasi Hippomedonin taistelussa[4]. Statiuksen mukaan Hippomedon sai kuitenkin surmansa suuresta määrästä thebalaisten nuolia melkein hukuttuaan ennen sitä Ismenos-jokeen[5].

Lähteet
-------

1. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.6.3 (engl. käännös).
2. 1 2  Hyginus: *Fabulae* lxx (engl. käännös).
3. ↑  Aiskhylos: *Seitsemän Thebaa vastaan* 486–499 (engl. käännös).
4. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.6.8 (engl. käännös).
5. ↑  Statius: *Thebais* ix.446–539 (engl. käännös).
Orastava asbestoosi
**Asbestoosi** on pölykeuhkosairaus eli pneumokonioosi ja aiheutuu useimmiten työperäisestä asbestille altistumisesta. Sairauden aiheuttavat eri asbestikuidut tavallisesti vuosien altistuksen jälkeen; se havaitaan tyypillisesti pitkän viiveen kuluttua. Asbestoosi lisää huomattavasti keuhkosyövän vaaraa.

Oireina ovat mm. hengenahdistus ja huonontunut fyysinen suorituskyky, keuhkotoimintojen restriktiivinen huononeminen ja röntgenkuvissa tai tietokonetomografiassa näkyvät fibroottiset muutokset keuhkojen alakentissä. Keuhkojen sidekudoslisä (fibroosi) on pysyvä muutos. Varsinaista hoitoa sairauteen ei ole, vaan altistus on lopetettava.

Asbestia käytettiin Suomessa rakennusteollisuudessa pitkään – 1920-luvulta vielä 1990-luvulle. Suurimmillaan asbestin käyttö oli 1960- ja 1970-luvuilla. Sittemmin käyttö on ollut kiellettyä, mutta vanhojen rakennusten saneerauksessa ja purkutöissä saattaa altistusta edelleen tapahtua suojatoimenpiteistä huolimatta. Asbestille altistus saattaa aiheuttaa myös keuhkopussin muutoksia (keuhkopussin ja vatsakalvon syöpää eli mesotelioomaa) tai keuhkosyöpää. Asbestille altistus yhdessä tupakoinnin kanssa lisää keuhkosyövän riskiä 50-kertaiseksi tupakoimattomaan ja asbestille altistumattomaan vertailuhenkilöön verrattuna.

Työterveyslaitoksen arvion mukaan Suomessa on elossa 50 000–60 000 pitkään asbestille altistunutta. Rakennusten purkutöissä asbestille altistuu nykyään noin 500–1 000 saneeraajaa. Suomessa todetaan vuosittain noin 100 uutta asbestoosia. Pääosa nykyisin ilmenevistä asbestisairauksista on seurausta altistumiselle 10–40 vuotta sitten.

Katso myös
----------

* Keuhkofibroosi
* Keuhkosyöpä
* Ammattitauti
* Suomen työtapaturmavakuutus

Lähteet
-------

1. ↑  asbestoosi Terveyskirjasto, terveyskirjasto.fi. Viitattu 26.10.2013.
2. 1 2 3  Keuhkofibroosi (keuhkojen sidekudoistuminen) Terveyskirjasto, terveyskirjasto.fi. Viitattu 26.10.2013.
3. 1 2  Asbestoosi Työterveyslaitos, ttl.fi.  Arkistoitu 29.10.2013. Viitattu 26.10.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Asbesti tietoa ja keskustelua (Arkistoitu – Internet Archive)
* Metalliliitto: Asbestialtistuneen muistilista (Arkistoitu – Internet Archive)
**Hilde Holger** (1905, Wien – 2001, Lontoo) oli itävaltalaissyntyinen, Englannissa pitkään työskennellyt tanssija, tanssinopettaja, koreografi ja terapeutti. Hän oli osa suuntausta, joka mullisti modernia tanssia luonnollisen liikekielen suuntaan.

Holger aloitti tanssimisen kuusivuotiaana ja pääsi 14-vuotiaana Itävallan valtionakatemian ryhmään, jota johti ekspressionistinen koreografi Gertrud Bodenweiser. Hän osallistui ryhmän Euroopan-kiertueille ja perusti oman ryhmän 1926. Holgerilla oli omaan koreografiaan perustuvia soolotanssinäytöksiä sekä Wienissä että Euroopan kiertueilla.

Holger pakeni natseja Marseillen kautta Intiaan vuonna 1939. Hän asettui Bombayhin ja meni siellä naimisiin Intian parseihin kuuluvan Adi Boman-Behramin kanssa, joka oli homeopaatti ja lääkäri. Heidän tyttärensä Primavera syntyi Intiassa. Intian itsenäistyessä 1948 syntyi levottomuuksia hindujen ja muslimien välillä. Holger muutti perheineen Lontooseen. Hän avasi siellä tanssistudion Camden Towniin ja opetti siellä 50 vuoden ajan.

Britanniassa Holger menestyi enemmän tanssinopettajana kuin tanssijana, eikä hänen maineensa enää noussut samalle tasolle kuin Wienin vuosina.

Holger työskenteli myös eri tavoin liikuntarajoitteisten ihmisten parissa. Hänen Lontoossa syntyneellä pojallaan oli Downin syndrooma, mikä inspiroi Holgeria kehittämään lapsille tunteja, jotka kehittivät koordinaatiota, liikuntaa ja keskittymiskykyä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jacqueline Waltz: Hilde Holger: Legacy of an Expressionist, Emigrant, Innovator *Israel Dance Diaries*.  2019. Viitattu 21.4.2022.
2. 1 2  Julia Pascal: Hilde Holger *The Gueardian*.  2001. Viitattu 21.4.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Niko ja Lypsyjakkarat** on kuopiolaislähtöinen huumorimusiikkia soittava yhtye. Sen perustivat vuonna 1997 Sami Karhunen, Vuokko Järvinen ja Antti Heikkilä. Pian perustamisen jälkeen yhtyeeseen liittyivät myös Sampsa Väätäinen ja Kimmo Räsänen.

Historia
--------

Niko ja Lypsyjakkarat perustettiin vuonna 1997 Kuopiossa. Perustajajäseniin kuuluvat Sami Karhunen (kitara), Vuokko Järvinen (laulu, kitara) ja Antti Heikkilä (basso). Hyvin pian perustamisensa jälkeen yhtyeeseen liittyi myös Sampsa Väätäinen (rummut) ja Kimmo Räsänen (laulu, mutekitara). Niko ja Lypsyjakkarat on esittänyt alusta lähtien omia kappaleitaan, mutta varsinkin uran alkuvaiheissa ohjelmistoon kuului myös runsaasti parodiaversioita tunnetuista rock-klassikoista, kuten "Born to be bylsimään" ("Born to be wild").

Niko ja Lypsyjakkat ehti hankkia itselleen kovan livebändin maineen Itä-Suomessa, vaikka se soittikin vuosina 1997-1999 yhteensä vain neljä keikkaa. Yhtyeen keikat olivat tapahtumia, jotka liikkuivat jossakin rock-konsertin ja performanssin välillä. Varsinkin kolmannella keikallaan yhtye herätti runsaasti huomiota. Keikan järjestäjä keskeytti esityksen vain kolmen kappaleen jälkeen ja uhkasi kutsua paikalle poliisin. Syynä oli ilmeisesti soittajien alastomuus ja "arveluttava" käytös. Järjestäjän voimakkaaseen reaktioon vaikutti varmasti myös yhtye nimeltä "Ipe Törnänen ja Orkka", jonka hyvin performatiivinen esitys toimi tuolloin Lypsyjakkaroiden lämmittävänä aktina. 

Tähän asti viimeisen keikkansa Niko ja Lypsyjakkarat soitti Kuopiossa "Vessankatto Festivaaleilla". Tuolloin lavalla soitti myös yhtyeen ulkojäsen Toni Suominen (lyömäsoittimet, taustalaulu). Viimeisen keikan jälkeen yhtye on keskittynyt vain studiotyöskentelyyn. Viimeisin levytys on kokoelma "Tissimillenium" (2004).

MP3-singlet "Mä lennän taas (sun makkaralla)", "Lähes autenttinen Dingo" ja "Taikakäsi" ovat Niko ja Lypsyjakkaroiden muistetuimmat kappaleet.

Tulevaisuus
-----------

Niko ja Lypsyjakkaroilta on piakkoin*milloin?* tulossa uusi levy, joka kantaa työnimeä "Kortti Euroopasta". Myös mahdollisesta comeback-kiertueesta (Millenium-comeback) on huhuttu jo vuosia. Haastatteluissa yhtye ei ole täysin tyrmännyt ajatusta mahdollisesta paluustaan esiintymislavoille. Yhtyeen laulaja Vuokko Järvinen on valmistelemassa ensimmäistä soololevyään.*päivitettävä*

Aiheesta muualla
----------------

* 
* Niko ja Lypsyjakkarat Myspacessa (englanniksi)
**Nikola Jorgić** oli Bosnian serbi Dobojin alueelta. Hän palveli paikallisessa puolisotilaallisessa ryhmässä. 26. syyskuuta 1997 hänet tuomittiin kansanmurhasta Saksassa. Tämä oli ensimmäinen osallistujia vastaan voitettu oikeudenkäynti Bosnian kansanmurhassa. Jorgić tuomittiin elinkautiseen osallistumisesta Bosnian kansanmurhaan.

Tausta
------

Oberlandesgericht sai selville, että puolisotilaallinen ryhmä oli liittynyt Bosnian serbien hallituksen terroristiseen toimintaan. Jorgić, joka oli asunut Saksassa 1969–1997, oli syyllistynyt moniin rikoksiin. Yksi rikoksista oli verilöyly Grabskassa, jossa 22 ihmistä mukaan lukien vanhuksia ja vammaisia teloitettiin ennen kuin loput kyläläiset häädettiin. Hänen katsotaan olevan syyllinen myös seitsemän kyläläisen kuolemaan Sevarlijessa. Saksan Bundesgerichtsof hyläsi hänen valituksensa tuomiosta 30. huhtikuuta 1999. Euroopan ihmisoikeuksien tuomioistuin hyläsi 12. heinäkuuta 2007 Jorgićin valituksen.

Maksim Sokolović ja Novislav Đajić
----------------------------------

Toinen Saksan tuomioistuimen antama Bosnian kansanmurhaan liittyvä tuomio oli Maksim Sokolovićille. Sokolović tuomittiin 29. marraskuuta 1999 rikoksista, avunnannosta ja Genevan yleissopimuksen vakavista rikkomuksista. Vuonna 2001 Sokolović tuomittiin yhdeksän vuoden vankeuteen rikoskumppanuudesta Kalesijassa. Hänet vapautettiin yhdeksän vuoden jälkeen.

Myös Novislav Đajić (s. 1963) sai syytteen osallistumisesta kansanmurhaan, mutta tuomioistuin ei saanut riittävää varmuutta rikollisesta vakaumuksesta. Đajić todettiin syylliseksi neljääntoista murhaan ja yhteen murhayritykseen. Đajićin valitettua tuomiostaan Baijerin valituskamari sai selville, että rikokset oli tehty kesäkuussa 1992 Focan hallinnollisella alueella. Baijerin korkeampi alueellinen tuomioistuin tuomitsi Đajićin 23. toukokuuta 1997 viideksi vuodeksi vankeuteen. Hänet vapautettiin ennenaikaisesti ja karkotettiin kolmanteen valtioon.

Lähteet
-------

* German Federal High Court rules on genocide *Prevent Genocide International*.  30.4.1999.  Arkistoitu 16.11.2022. Viitattu 8 4.2018.
**Þorbjörg Guðrún Pálsdóttir** (10. helmikuuta 1919 Reykjavík – 11. marraskuuta 2009) oli islantilainen kuvanveistäjä.

Elämä
-----

Þorbjörg aloitti opiskelun kotimaassaan ja jatkoi sitä Ruotsissa, josta vuonna 1961 palattuaan hänen opettajinaan toimivat vielä Ásmundur Sveinsson, Sigurjón Ólafsson ja Jóhann Eyfell. Vuonna 1972 hän oli mukana perustamassa Islannin kuvanveistäjäseuraa. Hän järjesti soolonäyttelyitä ja matkusti myös kansainvälisesti osallistuakseen ryhmänäyttelyihin.

Þorbjörg oli vuodesta 1942 naimisissa lääkäri Andrés Ásmunds­sonin (1916–2006) kanssa. Pariskunnalle syntyi viisi lasta, joiden lisäksi he adoptoivat kaksi lasta.

Työ
---

Þorbjörgin töitä kuuluu muiden muassa Islannin kansallisgallerian ja Reykjavíkin taidemuseon kokoelmiin.

Kesäkuussa 2014 Reykjavíkissa avattiin Hljómskálagarðurin puistossa kuuden naiskuvanveistäjän töille omistettu osa. Þorbjörgin ohella edustetuiksi tulivat Gunnfríður Jónsdóttir, Nína Sæmundson, Tove Ólafsson, Ólöf Pálsdóttir ja Gerður Helgadóttir. Näitä kuutta Islannin varhaisimpiin naispuolisiin kuvanveistäjiin kuulunutta taiteilijaa pidetään alansa pioneereina maassaan.

Þorbjörgin työ "Tanssi" (1970) on neljän noin kahden metrin korkuisen pronssipatsaan muodostama kokonaisuus, jonka taiteilija lahjoitti Reykjavíkin kaupungille vuonna 1995 ja joka sijoitettiin luontonäyttelyiden pitopaikkana tunnetun Perlan-keskuksen ulkopuolelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Morg­un­blaðið: Þor­björg Guðrún Páls­dótt­ir lát­in
2. 1 2  Perlan: Dance: Timeless artwork at Perlan (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Iceland Magazine: Statue park dedicated to female sculptors opens today in Hljómskálagarður park


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Jeesuksen ja Nikodemuksen öinen keskustelu (Crijn Hendricksz Volmarijnin maalaus)
**Nikodemos** (kreik. Νικόδημος, Nikodimos, vuoden 1938 raamatunsuomennoksessa *Nikodeemus*) on Johanneksen evankeliumissa erinäisiä kertoja mainittu suuren neuvoston jäsen ja fariseus.

Ensimmäisen kerran Nikodemos esiintyy Johanneksen evankeliumin 3. luvussa, jossa hän keskustelee Jeesuksen kanssa Jumalan valtakunnasta. Kuultuaan Jeesuksen sanovan, että sinne pääsy edellyttää uudestisyntymistä, Nikodemos kysyi ihmetellen, mitä se saattoi tarkoittaa ("eihän ihminen voi mennä takaisin äitinsä kohtuun ja syntyä"). Tähän Jeesus vastasi pitkähköllä puheella, johon sisältyy myös evankeliumin ytimenä pidetty, pienoisevankeliumiksi sanottu lause (Joh. 3.16). 

Myöhemmin Nikodemos vetosi neuvoston muihin jäseniin, jotta he eivät tuomitsisi Jeesusta kuulematta häntä. Hänen kerrotaan myös auttaneen Joosef Arimatialaista Jeesuksen hautaamisessa

Sekä katolinen että ortodoksinen kirkko kunnioittavat Nikodemosta pyhimyksenä. Hänen muistopäivänsä on 3. elokuuta. Hänen mukaansa on saanut nimensä apokryfinen *Nikodemuksen evankeliumi*, jota on väitetty hänen kirjoittamakseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Joh. 3:1–21
2. ↑  Joh. 7:50–51
3. ↑  Joh. 19:38–42
Zvartnots on Vagharšapatin kaupungissa sijaitseva n kirkot ovat osa maailmanperintökohdetta Armenian Armavirin maakunnassa  
Zvartnots on Vagharšapatin kaupungissa sijaitseva n kirkot ovat osa maailmanperintökohdetta Armenian Armavirin maakunnassa ZvartnotsVagharšapatin eli Etšmiadzinin kaupungin kirkot ovat osa maailmanperintökohdetta Armenian Armavirin maakunnassa.
Pyhän Yrjön katedraalin raunioita Zvartnotsissa.
**Zvartnots** (armeniaksi: Զվարթնոց) on Armenian lounaisosassa Vagharšapatin eli Etšmiadzinin kaupungin itälaidalla sijaitseva arkeologinen kohde, joka käsittää muun muassa 600-luvulla rakennetun kirkon rauniot. Alue kuuluu yhdessä kolmen Vagharšapatin kirkon kanssa UNESCOn maailmanperintöluetteloon.

Zvartnotsin katedraali
----------------------

Vuosien 641 ja 662 välillä katolikos Nerses III rakensi majesteettisen Pyhän Yrjön katedraalin Zvartnotsiin. Kirkko tuhoutui maanjäristyksessä vuonna 930. Se pysyi haudattuna aina 1900-luvulle asti. Alueella tehtiin kaivauksia 1900–1907 ja katedraalin lisäksi löydettiin katolikoksen palatsin ja viinitarhan jäännökset.

Kirkko oli sisältä kreikkalaisen ristin muotoinen, siinä oli kolme laivaa ja se oli koristeltu freskoin. Ulkopuolelta kirkko näytti 32-kulmaiselta monikulmiolta ja kaukaa katsottuna ympyränmuotoiselta. Kirkossa oli luultavasti kolme kerrosta.

* Aurinkokello 600-luvulta.Aurinkokello 600-luvulta.
* Kirkon pilarin yksityiskohta.Kirkon pilarin yksityiskohta.
* Eräs mallinnus Pyhän Yrjön raunioituneesta katedraalista.Eräs mallinnus Pyhän Yrjön raunioituneesta katedraalista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Cathedral and Churches of Echmiatsin and the Archaeological Site of Zvartnots whc.unesco.org. Viitattu 11.7.2015. (englanniksi)
2. ↑  Introducing Zvartnots Cathedral lonelyplanet.com.  Arkistoitu 12.7.2015. Viitattu 11.7.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zvartnots** Wikimedia Commonsissa

* Zvartnotsin katedraali Armenica.orgissa (englanniksi)
* Kateraali Armeniapediassa
Aoi-matsurin osallistujat ovat pukeutuneet Heian-kauden vaatteisiin.
**Aoi-matsuri** (jap. 葵祭り) on japanilainen festivaali, joka järjestetään vuosittain 15. toukokuuta Kiotossa. Se tunnetaan myös nimellä **Kamon festivaali**. Aoi-matsuri on yksi Kioton kolmesta suurimmasta festivaalista. Muut kaksi ovat Gion-matsuri ja Jidai-matsuri festivaalit.

Historia
--------

Aoi-matsurin juuret löytyvät ensimmäiseltä vuosituhannelta, jolloin jatkuvat myrskyt riehuivat alueella eivätkä viljasadot kypsyneet. Tietäjä kertoi tuolloiselle hallitsijalle keisari Kinmeille tämän olevan seurausta ihmisten jumalia kohtaan osoittamasta kunnioituksen puutteesta. Kamon pyhäköiden jumalat olivat kyllästyneet tähän ja kaataneet vihansa Kioton asukkaiden päälleen.

Jumalten lepyttämiseksi keisari järjesti lahjoja uhrattavaksi vihastuneille jumalille Kamigamon ja Shimogamon pyhäköissä. Tavoitteena oli lepyttää jumalat ja rukoilla hyvää satoa ja säätä. Tämän jälkeen myrskyt laantuivat ja viljelijät saivat kerätä pelloiltaan runsan sadon. Aoi-matsurista muodostui vuosittain järjestettävä perinne, jonka tarkoitus on muistella tapahtunutta.

Kulkue
------

Aoi-matsuriin osallistuvat sekä Kamigamon että Shimogamon pyhäköt. Juhlan keskukseksi on vakiintunut kaupungin läpi kulkeva paraati, johon ottaa vuosittain osaa yli 600 henkeä. Paraatilaiset ovat pukeutuneet Heian-kauden asusteisiin ja kulkevat joko kävellen tai ratsun selässä. Aoi-matsurin kulkue lähtee liikkeelle Kioton keisarilliselta palatsilta ja jatkaa sieltä Shimogamon pyhäkön kautta Kamigamon pyhäkölle, joissa molemmissa pysähdytään suorittamaan asiaan kuuluvia rituaaleja.

Festivaalien aikaan pyhäköt ja osallistujat koristellaan salkoruusuilla, joita myös annetaan jumalille lahjaksi. Tästä juhla on myös saanut nimensä, *Aoi*, salkoruusu. Salkoruusuilla on tapana koristella myös festivaalien paraatissa mukana olevat härkävankkurit.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aoi-matsuri** Wikimedia Commonsissa

* Tapahtumia – Aoi matsuri (englanniksi)
* Kuvia Aoi matsurista
**Korarou** on maalaiskunta Moptin alueen Douentzan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Diona sijaitsee Koraroujärven rannalla 55 kilometriä Douentzasta luoteeseen. Kunnassa on 3 500 asukasta (vuonna 2009).

Koraroun kunnan pinta-ala on 1 865 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Douentzan piirin Djaptodjin, idässä Gandamian, etelässä Débérén ja lännessä Dangol-Borén kuntiin. Pinnanmuodostukseltaan seutu on tasankoa, jonka keskellä sijaitsee Koraroujärvi.

Kuntaan kuuluu 11 kylää ja paimentolaisryhmää. Asukkaiden enemmistö on fulbeja. Heidän lisäkseen kunnassa asuu songhaita, tuaregeja ja belloja. Vallitseva uskonto on islam.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, käsityöammatit ja pienimuotoinen kaupankäynti. Bozot harjoittavat Koraroujärvellä kalastusta. Dionassa pidetään viikoittaiset markkinat.

Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Palveluihin kuuluvat koulut ja terveysasema.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Mopti) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 22.9.2014. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Korarou 2006–2010 *fsg.afre.msu.edu*.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 22.9.2014. (ranskaksi)
**Zveri** (Звери, suomeksi "Eläimet") on venäläinen pop/rock-yhtye, jonka perusti vuonna 2002 laulaja Roman Bilyk, joka tunnetaan paremmin nimellä Roma Zver. 

Mukaan lähtivät kitaristi Vladimir Khoruzhiy, basisti Kostya Labenkiy, kosketinsoittaja Kirill Antonenko ja rumpali Misha Kraev. 
Heidän esikoislevynsä "Golod" (Nälkä) julkaistiin vuoden 2003 helmikuussa, ja se sai hyvät arvostelut. Albumin kaikki laulut ovat harkinnalla ja tarkkaan tehtyjä. Muutamia hittejä olivat "Dlja tebja" (Sinun vuoksesi), "Prosto Takaja Sil'naja Ljubov" (Yhtä yksinkertaista kuin vahva rakkaus) ja "Dozhdi-Pistolety" (Vesiaseet, duetto Tatjana Bulanovan kanssa). Tämä julkaisu teki Zveristä kuuluisan Venäjällä. 

Maaliskuussa 2004 Zveri julkaisi toisen levynsä, Rajony-Kvartaly (Tienoot, alueet) joka nostatti hysteriaa. Sitä myytiin todella paljon ja sitä seurasi promootiokiertue ympäri Venäjää. Kappaleet "Vsjo, chto kasajetsa" (Kaikki, millä on merkitystä) ja "Napitki Pokrepche" (Vahvemmat juomat) julkaistiin singlenä. Vuoden 2005 keväällä yhtye julkaisi remixlevyn albumien Golod ja Rajony, Kvartaly kappaleista. Kolmas albumi "Kogda my vmeste, nikto ne kruche" (Kun me olemme yhdessä, kukaan muu ei ole mahtavampi) julkaistiin vuoden 2006 maaliskuussa. Levyltä julkaistiin single "Do skoroi vstreche" (Tavataan pian).

Julkaisut
---------

Studioalbumit:

* Golod - 2003
* Rajony-Kvartaly - 2004
* Kogda my vmeste, nikto ne kruche - 2006
* Dal'she - 2008
* Muzy - 2011
* Odyn na odyn - 2014
* Strakha net - 2016

Lähteet
-------

* Yhtyeen kotisivut (venäjäksi)
Jugo-Kamskin sairaala**Jugo-Kamski** (ven. Ю́го-Ка́мский) on kaupunkimainen taajama Permin aluepiirin Permin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kaman sivujoen Jugin varrella 58 kilometriä Permistä lounaaseen. Asukkaita on 8 000 henkeä (vuonna 2002).

Paikkakunta on saanut alkunsa Aleksandr Stroganovin vuonna 1744 perustamasta kuparisulattamosta ja rautatehtaasta. Jemeljan Pugatšovin johtamat kapinalliset hävittivät sen vuonna 1773. 1920- ja 1930-luvuilla tehdas alkoi valmistaa maataloustyökaluja sekä metsä- ja tiekoneita. Vuonna 1942 se siirtyi öljynporauslaitteiden tuotantoon. Kaupunkimaisen taajaman statuksen Jugo-Kamski sai vuonna 1929.

Nykyään Jugo-Kamskissa toimii konepaja sekä elintarvike- ja metsäteollisuutta. Taajamassa on kaksi keskikoulua, lasten taidekoulu, Jekaterinburgin kemian koneenrakennusopiston osasto, kulttuuritalo, kirjasto ja terveysasema. Paikallislehtenä ilmestyy *Jugo-Kamski truženik* ("Jugo-Kamskin työläinen"). Nähtävyyksiä ovat vuonna 1860 rakennettu tehtaan konttorirakennus ja puinen hautausmaakirkko vuodelta 1915.

Lähteet
-------

1. ↑  Vserossijskaja perepis naselenija 2002 goda: Tom 1 - Tšislennost i razmeštšenije naselenija: 4. Tšislennost naselenija Rossii, federalnyh okrugov, subjektov Rossijskoi Federatsii, raionov, gorodskih poseleni, selskih naseljonnyh punktov - raitsentrov i selskih naseljonnyh punktov s naselenijem 3 tysjatši i bolee tšelovek *perepis2002.ru*.  Arkistoitu 7.2.2012. Viitattu 29.5.2010. (venäjäksi)
2. 1 2  Entsiklopedija Permi *enc.permkultura.ru*. Viitattu 29.5.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
**Ao Tanaka** (jap. 田中 碧, *Tanaka Ao*; s. 10. syyskuuta 1998 Kawasaki, Kanagawa) on japanilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Tanaka siirtyi kotimaansa Kawasaki Frontalesta kesällä 2021 Saksan 2. Bundesliigassa pelaavaan Fortuna Düsseldorfiin, jossa hän pelasi ensimmäisen kauden lainasopimuksella.

Tanaka debytoi Japanin maajoukkueessa joulukuussa 2019. Hän on pelannut lokakuun 2022 loppuun mennessä 14 A-maaottelua, joissa hän on ollut kymmenen kertaa avauskokoonpanossa, ja tehnyt niissä kaksi maalia: lokakuussa 2021 MM-karsintaottelussa Australiaa ja kesäkuussa 2022 ystävyysottelussa Paraguayta vastaan. Kesällä 2021 pelatuissa Tokion olympialaisissa, joissa Japani sijoittui neljänneksi, pelasi Tanaka avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki kuusi ottelua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ao Tanaka Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  National Football Teams

Aiheesta muualla
----------------

* Soccerway

Japanin joukkue – Kesäolympialaiset 2020
1 Ōsako |
2 Sakai |
3 Nakayama |
4 Itakura |
5 Yoshida |
6 Endō |
7 Kubo |
8 Miyoshi |
9 Maeda |
10 Dōan |
11 Mitoma |
12 Tani |
13 Hatate |
14 Tomiyasu |
15 Hashioka |
16 Sōma |
17 Tanaka |
18 Ueda |
19 Hayashi |
20 Machida |
21 Seko |
22 Suzuki |
Valmentaja Moriyasu

Japanin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Kawashima |
2 Yamane |
3 Taniguchi |
4 Itakura |
5 Nagatomo |
6 Endō |
7 Shibasaki |
8 Dōan |
9 Mitoma |
10 Minamino |
11 Kubo |
12 Gonda |
13 Morita |
14 J. Itō |
15 Kamada |
16 Tomiyasu |
17 Tanaka |
18 Asano |
19 Sakai |
20 Machino |
21 Ueda |
22 Yoshida |
23 Schmidt |
24 Sōma |
25 Maeda |
26 H. Itō |
Valmentaja Moriyasu
**Koranko** tai **kuranko** on Sierra Leonessa ja Guineassa asuvien korankojen puhuma mandelainen kieli. 

Korankoa puhuu Sierra Leonessa vuoden 2015 väestönlaskennan mukaan ensimmäisenä kielenään 277 400 henkeä. He asuvat etupäässä Koinadugun ja Tonkolilin piirikunnissa. Guineassa puhujia on noin 200 000 Faranahin, Kissidougoun ja Kérouanén piirikunnissa.

Koranko kuuluu mandekielten länsihaaran mokole-ryhmään. Maninka on vaikuttanut voimakkaasti sen eräisiin murteisiin ja sankarinmaninkassa on molempien kielten piirteitä. Koranko on yksi Sierra Leonen kirjakielistä.

Lähteet
-------

* *Jazyki mira: jazyki mande*. Sankt-Peterburg: Nestor-Istorija, 2017. ISBN 978-5-4469-0824-0.

### Viitteet

1. ↑  Sierra Leone 2015 Population and Housing Census: National Analytical Report *Statistics Sierra Leone*.  2017. Viitattu 10.9.2020.
2. ↑  Rapport d’analyse des données du RGPH3: Etat et structure de la population *Institut National de la Statistiqu*.  2017. Viitattu 10.9.2020.
3. ↑  Jazyki mira, s. 165.
4. ↑  Jazyki mira, s. 19.
**Antti Juho Muikku** (22. maaliskuuta 1846 Liperi – 4. helmikuuta 1877 Calumet, Michigan, Yhdysvallat) oli suomalainen toimittaja, joka perusti 1876 ensimmäisen suomenkielisen sanomalehden Yhdysvaltoihin.

Muikun vanhemmat olivat puuseppä Antti Muikku ja Maria Leskinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1865 Jyväskylän alkeisopistosta. Muikku opiskeli jonkin aikaa matematiikkaa Helsingin yliopistossa ja toimi laskijana Pietarin lähellä sijainneessa Pulkovon tähtitieteellisessä observatoriossa. Hän muutti 1875 Yhdysvaltoihin ja saapui talvella 1876 Michiganin kuparikaivosalueelle jossa asui suomalaisia siirtolaisia. Muikku perusti keväällä 1876 Hancockiin *Amerikan Suomalainen Lehti* -nimisen lehden jossa kerrottiin muun muassa samoihin aikoihin pidetystä Philadelphian maailmannäyttelystä. Lehden ensimmäinen numero ilmestyi 14. huhtikuuta 1876 mutta se ehti ilmestyä vain muutamia kuukausia ennen kuin talousvaikeudet pakottivat lakkauttamaan lehden heinäkuussa 1876.

Muikku julkaisi vielä syksyllä 1876 *Lehtinen*-nimistä pienjulkaisua, joka pyrki hankkimaan suomalaissiirtolaisten ääniä republikaaniselle puolueelle samaan aikaan pidetyissä vaaleissa. Tämän jälkeen Muikku asettui asumaan suomalaissiirtolaisten asuntolaan Quincy Hillissä ja täällä hän myös kuoli talvella 1877. Muikku haudattiin Hancockin hautausmaalle ja vuonna 1879 suomalaissiirtolaiset kustansivat hänen haudalleen hautakiven.

Lähteet
-------

1. ↑  Armas K. E. Holmio : History of the Finns in Michigan, s. 368 (Google kirjat-linkki)
2. ↑  MUIKKU Antti Juho. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
3. ↑  Suomalaisen kirjallisuuden alku Amerikassa, Tapio n:o 69 1.9.1880 (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Makkerin blogi 18.12.2014 : A. J. Muikku, the first Finnish newspaperman in America


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
83-42

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Schmitt’s Island |
| Sijainti | 
83°42′5.2″N, 30°38′49.4″WGrönlantiTanska |
| Korkein kohta | 
4 m |
| Suojelualue | 
Koillis-Grönlannin kansallispuistoView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**83-42** (tunnetaan myös nimellä **Schmitt’s Island**) on tiettävästi maailman pohjoisin kiinteä maanmuodostuma merenpinnan yläpuolella. Saari sijaitsee Pohjoisessa jäämeressä Grönlannin pohjoispuolella, noin 695 kilometriä etelään maantieteelliseltä pohjoisnavalta. Se on vain 35 metriä pitkä, 15 metriä leveä ja kohoaa ainoastaan neljä metriä merenpinnan yläpuolelle. Saarella kasvaa ainoastaan jonkin verran jäkälää.

1900-luvun alussa löydetty Kaffeklubben piti pitkään maailman pohjoisimman saaren titteliä. Tutkimusmatkailijat Dennis Schmitt ja Peter Skafte havaitsivat 83-42-saaren lentokoneesta vuonna 1998. Schmitt ja Skafte toteuttivat tutkimusmatkan saarelle viisi vuotta myöhemmin ja astuivat tiettävästi ensimmäisinä ihmisinä saarelle 6. heinäkuuta 2003. Schmitt kieltäytyi nimeämästä saarta virallisesti jättäen sen tanskalaisten viranomaisten tehtäväksi. Hän kutsui saarta nimellä 83-42 koordinaattien mukaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Charles Burress: BERKELEY, Romancing the north, Berkeley explorer may have stepped on ancient Thule  17.6.2004. San Francisco Chronicle. Viitattu 28.3.2011. (englanniksi)
2. ↑  10-Unique And Amazing Places On Earth 5: 83-42  18.12.2009. listverse.com. Viitattu 28.3.2011. (englanniksi)