recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Nikolai Oleinikov.
**Nikolai Makarovitš Oleinikov** (ven. Никола́й Мака́рович Оле́йников; 17. elokuuta (J: 5. elokuuta) 1898 nykyisen Rostovin alueen Kamenskajan kylä – 24. marraskuuta 1937 Leningrad) oli venäläinen lastenkirjailija ja runoilija.

Nikolai Oleinikov syntyi vauraaseen kasakkaperheeseen. Hän osallistui Venäjän kansalaissotaan puna-armeijan komentajana ja liittyi kommunistipuolueeseen vuonna 1920. Oleinikov toimi lehtimiehenä Donin Rostovissa ja siirtyi vuonna 1925 Leningradiin, jossa hän työskenteli lastenkirjallisuuden kustantamossa sekä *Jež* ja *Tšiž* -lastenlehtien toimittajana yhdessä Samuil Maršakin ja Jevgeni Švartsin kanssa. Hän osallistui Oberiu-kirjailijaryhmän toimintaan ja tutustui varsinkin Daniil Harmsiin ja Aleksandr Vvedenskiin.

Oleinikov julkaisi 1920–1930-luvuilla kymmeniä lastenkirjoja. Vuosina 1934–1936 hän laati Jevgeni Švartsin kanssa myös useita elokuvakäsikirjoituksia. Kirjailijan satiiriset runot jäivät hänen elinaikanaan lähes kokonaan tuntemattomiksi. Ensimmäinen runokokoelma ilmestyi lännessä vuonna 1975.

Oleinikov joutui Stalinin vainojen uhriksi. Hänet pidätettiin heinäkuussa 1937, tuomittiin kuolemaan syytettynä vastavallankumouksellisesta toiminnasta ja ammuttiin.

Suomennettuja teoksia
---------------------

* *Merkillinen juhla*. Leningrad: Kirja, 1933.
* *Taistelupäivät*. Leningrad: Kirja, 1933.
* *Tankit ja kelkat*. Suom. A. Jokela. Leningrad: Kirja, 1934.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Russkije pisateli, XX vek. Biobibliografitšeski slovar. Tšast 2*, s. 137. Moskva: Prosveštšenije, 1998. ISBN 5-09-006995-6.
2. 1 2  Vozvraštšonnyje imena.  Arkistoitu 17.4.2013. Viitattu 14.5.2011. (venäjäksi)
3. 1 2  Kasack, Wolfgang: *Entsiklopeditšeski slovar russkoi literatury s 1917 goda*, s. 55. London: Overseas Publications Interchange, 1988. ISBN 0-903868-73-3.
4. ↑  *Russkije pisateli, XX vek. Biobibliografitšeski slovar. Tšast 2*, s. 138. Moskva: Prosveštšenije, 1998. ISBN 5-09-006995-6.
5. ↑  *Russkije pisateli, XX vek. Biobibliografitšeski slovar. Tšast 2*, s. 139. Moskva: Prosveštšenije, 1998. ISBN 5-09-006995-6.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Pluckrose ja Lindsay kertovat videolla artikkelihuijauksestaan.
**Helen Pluckrose** on brittiläinen kirjailija ja kulttuurikeskustelija, joka tunnetaan sosiaaliseen oikeudenmukaisuusteoriaan kohdistetusta kritiikistä ja liberaalin etiikan puolustamisesta. Pluckrose on suorittanut maisterintutkinnon Lontoossa varhaismodernista kirjallisuudesta aiheenaan keskiajan naiset.

"Sokal toiseen potenssiin" -juttu
---------------------------------

Yhdessä James A. Lindsayn ja Peter Boghossianin kanssa Pluckrose osallistui 2017–2018 hankkeeseen, jossa ryhmä lähetti joukon tekaistuja "tieteellisiä" artikkeleita vertaisarvioituihin tiedelehtiin, joiden alana oli kulttuurin, sukupuolen, rodun ja queer-aiheiden tutkimus. Ryhmä kertoi, että heidän tavoitteensa oli osoittaa postmodernin kriittisen teorian valtaamien akateemisten lehtien alhainen tieteellinen taso. Ryhmää arvosteltiin 'huijauksesta' ja 'koordinoidusta oikeistolaisesta hyökkäyksestä'. Ryhmä kuitenkin luonnehti itseään vasemmalle kallellaan oleviksi liberaaleiksi. Kirjoittajat saivat useita artikkeleita julkaistuksi ennen kuin huijaus paljastui sosiaalisen median kautta. Siellä herätti huomiota artikkeli, joka käsitteli koirien tekemiä raiskauksia. Tapaukseen viitataan "Sokal toiseen potenssiin" juttuna, jolloin viitataan vuoden 1996 tapahtuneeseen vastaavaan Alan Sokalin toteuttamaan hankkeeseen.

Cynical Theories
----------------

Vuonna 2020 Pluckrose julkaisi yhdessä James Lindsayn kanssa teoksen *Cynical Theories: How Universities Made Everything About Race, Gender, and Identity—and Why This Harms Everybody.* Teos käsittelee postmodernia sosiaalisen oikeudenmukaisuuden teoriaa ja sen poliittisia tavoitteita. Tekijät ilmoittavat edustavansa "Teorian" liberaalia kritiikkiä, sillä arvostelun kohde ei heidän mielestään edistä oikeudenmukaisuutta ja tasa-arvoa.

Lähteet
-------

* Pluckrose, Helen ja Lindsay, James: *Cynical Theories: How Activist Scholarship Made Everything About Race, Gender, and Identity—and Why This Harms Everybody*. Swift, 2020. ISBN 978-1-80-075004-3. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Alanne, Joonas: Skandaali tiedemaailmassa: Tutkijoiden tekaistut artikkelit päätyivät vakavasti otettaviin tiedejulkaisuihin - käsittelivät koirien raiskauskulttuuria ja sisälsivät Hitler-lainoja feministisestä näkökulmasta *Iltalehti*.  3.10.2018.
2. ↑  Whipple, Tom: Journals publish hoaxers’ absurd gender studies *The Times*.  4.10.2018.
3. ↑  Gustavsson, Joonas: Hitlerin "Taisteluni" feministisenä manifestina? Ruokkivatko koirapuistot koirien raiskauskulttuuria? Valetutkijat tehtailivat tiedejulkaisuihin päättömiä tutkimuksia, ja läpi meni *Tekniikan maailma*.  3.10.2018.
4. ↑  Pluckrose ja Lindsay, 2020, s. 20

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli:
**Oriente** (**San José**) oli Espanjan laivaston vuonna 1740 palvelukseen otettu kaksikantinen 60-tykkinen linjalaiva.

Hankinta
--------

Sodan uhka pakotti 1740 Espanjan laivaston lisäämään linjalaivojensa määrää. Alusten valmistuksen hitaudesta johtuen päätettiin ostaa neljä riittävän suurta kauppalaivaa tai kaapparia, jotka voitaisiin varustaa 60-66 tykkisiksi linjalaivoiksi. Näiden lisäksi ostettiin kaksi pienempää alusta, *Halcón* ja *Poder*. Kaikki ostetut alukset oli valmistettu 1736-1737.

La Carracassa Espanjan laivasto osti Bilbaossa vuonna 1736 valmistetun kaapparin *San Josén*. Alus muokattiin Carracassa laivastolle linjalaivaksi ja nimettiin 22. marraskuuta 1740 *Orienteksi*.

Palvelus
--------

Vuonna 1741 alus oli Cádizissa, mistä se lähti marraskuussa Barcelonaan Navarron laivastossa. Se suojasi 14. tammikuuta 1742 Barcelonasta saattueen La Speziaan. Alus osallistui 22. helmikuuta 1744 Cape Sicién taisteluun, minkä jälkeen se oli maaliskuussa korjattavana Cartagenassa. Alus palautettiin 1744 palvelukseen partioimaan Cartagenan edustalla, kunnes se poistettiin palveluksesta huhtikuussa 1746. Alus oli tammikuussa 1748 Cartagenassa. Se suojasi 14. maaliskuuta 1748 Cádizista Equesin laivastoa. Alus palautettiin 1748 alkuperäisille omistajilleen.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Winfield et al 2023 s. 184


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:***Soberbio*** | **Espanjan laivaston linjalaivat** | Seuraaja:***Brillante*** |
Orgaanisten atsidien resonanssimuodot
**Orgaaniset atsidit** ovat orgaanisia yhdisteitä, joille tunnusomainen funktionaalinen ryhmä on R-N3, missä R on orgaaninen ryhmä. Orgaanisia atsideja käytetään orgaanisen kemian synteeseissä.

Ominaisuudet ja valmistus
-------------------------

Orgaanisten atsidien stabiilius vaihtelee runsaasti. Erityisesti alifaattiset yhdisteet voivat hajota räjähdysmäisesti kuumennettaessa ja useita atsidoryhmiä sisältävät yhdisteet voivat hajota jopa itsestään. Konjugaatiosta ja resonanssista johtuen aromaattiset atsidit ovat alifaattisia stabiiimpia. Orgaaniset atsidit ovat hyvin reaktiivisia. Tyypillisiä reaktioita ovat esimerkiksi nitreenien muodostuminen kuumennuksen tai UV-säteilyn vaikutuksesta ja heterosyklisiä yhdisteitä muodostavat sykloadditiot kuten Huisgen-sykloadditio. Atsidiryhmä voidaan myös pelkistää amiineiksi vedyttämällä tai boorihydrideillä.

Orgaaniset atsidien valmistamiseen on useita tapoja ja yhdisteen tyyppi vaikuttaa valittavaan menetelmään. Alifaattisia atsideja voidaan valmistaa alkyylihalidien ja atsidien välisellä nukleofiilisellä substituutiolla, alkoholeista vetyatsidin tai difenyylifosforyyliatsidin avulla, alkeenien ja vetyatsidien additioreaktiolla, epoksideista tai atsiridiineista renkaanavautumisreaktioilla ja amiineista trifluorimetaanisulfonyyliatsidin avulla.

Aromaattisia atsideja valmistetaan diatsoniumsuolojen ja atsidien välisellä nukleofiilisellä aromaattisella substituutiolla, aromaattisten amiinien ja trifluorimetaanisulfonyyliatsidin reaktiolla tai aromaattisista nitrosoyhdisteistä.

Lähteet
-------

1. ↑  Azides *IUPAC Gold Book*. IUPAC. Viitattu 12.11.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 109. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
3. 1 2 3  Thierry Muller & Stefan Bräse: *Azides, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2012
4. 1 2 3  Stefan Bräse, Marco Mende, Horst H. Jobelius & Hans-Dieter Scharff: *Hydrazoic Acid and Azides, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2015.
5. ↑  Klaus Banert, R. Alan Aitken, Kati M. Aitken, Mike M. K. Boysen, Stefan Bräse: *Science of Synthesis: Houben-Weyl Methods of Molecular Transformations Vol. 41*, s. 543. Georg Thieme Verlag, 2010. ISBN 9783131189417. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 12.11.2021). (englanniksi)
6. 1 2 3  Stefan Bräse, Carmen Gil, Kerstin Knepper & Viktor Zimmermann: Organic Azides: An Exploding Diversity of a Unique Class of Compounds.  *Angewandte Chemie*, 2005, 44. vsk, nro 33, s. 5188-5240. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 12.11.2021.  (englanniksi)
**Brillante** (**Nuestra Señora del Rosario**) oli Espanjan laivaston vuonna 1740 palvelukseen otettu kaksikantinen 64-tykkinen linjalaiva.

Hankinta
--------

Sodan uhka pakotti 1740 Espanjan laivaston lisäämään linjalaivojensa määrää. Alusten valmistuksen hitaudesta johtuen päätettiin ostaa neljä riittävän suurta kauppalaivaa tai kaapparia, jotka voitaisiin varustaa 60-66 tykkisiksi linjalaivoiksi. Näiden lisäksi ostettiin kaksi pienempää alusta, *Halcón* ja *Poder*. Kaikki ostetut alukset oli valmistettu 1736-1737.

Cádizissa Espanjan laivasto osti22. marraskuuta 1740 Genovassa vuonna 1737 valmistetun aluksen, joka muokattiin Carracassa laivastolle linjalaivaksi ja nimettiin *Brillanteksi*.

Palvelus
--------

Alus lähti 6. toukokuuta 1741 Cádizista Navarron laivastossa Ferroliin päällikkönään Blas Clemente de Barreda y Campuzano. Alus vaurioitui myrskyssä, mikä pakotti sen hakeutumaan Touloniin korjattavaksi. Alus osallistui 22. helmikuuta 1744 Cape Sicién taisteluun. Alus oli 1744 Ferrolissa reservissä, kunnes se palautettiin tammikuussa 1748 palvelukseen. Alus osallistui 18. maaliskuuta 1748 kahakkaan Britannian kuninkaallisen laivaston kontra-amiraalin Thomas Cotesin laivasto-osastoa vastaan. Sotatoimien päätyttyä alus palautettiin 1748 Cádizissa omistajilleen.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Winfield et al 2023 s. 184


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:***Oriente*** | **Espanjan laivaston linjalaivat** | Seuraaja:***Neptuno*** |
**Arirang Mass Games**, koko nimeltään **Grand Mass Gymnastics and Artistic Performance Arirang** (Chosŏn'gŭl: 아리랑 축제, Hancha: 아리랑 祝祭), ja myös **Arirang Festivaliksi** kutsuttu tapahtuma on Pohjois-Korean pääkaupungissa Pjongjangissa Rŭngradon stadionissa pidettävä taiteellinen voimisteluesitys, jossa 90 minuutin aikana 100 000 esiintyjää esittää voimistelu- tanssi- ja musiikkiesityksiä. Yleensä Mass Games -esityksiä järjestetään vuosittain elokuusta syyskuun alkuun mutta viimeksi Mass Games on järjestetty vuonna 2013.

Voimistelijoita esityksessä vuonna 2012
Kohtauksessa esitetään kohdetta Pohjois-Korean pohjoisosasta
Kohtauksessa Kim Il Sungin glorifisointia

Maailmanennätys
---------------

Elokuussa 2007 Arirang Mass Games lisättiin **Guinnessin ennätystenkirjaan** maailman suurimpana taiteellisena urheilutapahtumana. Viime vuosina*milloin?* myös ulkomaalaiset turistit ovat olleet tervetulleita katsomaan esitystä, tosin vuosina 2014, 2015 ja 2016 tapahtuma peruttiin.

Kritiikkiä
----------

Esitys on todella vaikuttava, ja vaikka osallistujat itse pitävät osallistumistaan suurena kunniana, on esitykseen valmistautuminen osaksi epäinhimillistä ja suurta kipua aiheuttavaa harjoitusta. Esiintyjät, myös lapsia, joita esitykseen osallistuu tuhansia, jotka epäonnistuvat esityksessä hakataan kepillä. Esiintyjille annetaan vain hyvin vähän ruokaa tai jopa vain vettä kuritustoimentpiteinä.
Toinen kritiikkiä niittävä aihe on esityksen aihe, joka glorifisoi Kim Il-Sungia.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Arirang Mass Games**.
* Suomenkielinen blogikirjoitus Mass Gamesiin osallistujalta
* Yksi lukuisista videoista YouTubessa
* Artikkeli The Telegraphissa

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑
3. 1 2 3
**Carlos Roberto Ferreira Cabral** pelaajanimeltään **Cabralzinho** (s. 2. marraskuuta 1945 Santos, Brasilia) on brasilialainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä.

Valmennusura
------------

Cabralzinho aloitti valmentamisen vuonna 1979. Sittemmin hän toimi muun muassa Qatarin maajoukkueen päävalmentajana vuonna 1989 ja Saudi-Arabian alle 20-vuotiaiden maajoukkueen valmentajana 1993. Koko 1990-luvun hän valmensi kotimaassaan Brasiliassa.

2000-luvun alussa Cabralzinho oli kuwaitilaisseura Al Qadsian peräsimessä*selvennä* yhden kauden ennen palaamistaan kotimaahan. Kaudella 2002–2003 hänet palkattiin egyptiläisen Zamalekin päävalmentajaksi, jonka avulla seura voitti Egyptin supercupin, Afrikan Mestarien liigan ja Egyptin mestaruuden. Kauden päätyttyä Cabralzinho ei suostunut tekemään jatkosopimusta ja jätti seuran toukokuussa 2003. Marraskuussa 2004 Cabralzinho palasi takaisin Zamalekin valmentajaksi allekirjoitettuaan puolentoista vuoden sopimuksen. Viisi kuukautta myöhemmin hän sai potkut joukkueen heikkojen tulosten vuoksi.

Elokuussa 2007 tunisialainen Espérance allekirjoitti loppukauden kestävän sopimuksen Cabralzinhon kanssa, joka oli kaudella 2007–2008 Espérancen neljäs valmentaja. Joukkueen esitykset eivät kuitenkaan parantuneet joukkueen jäätyä ilman voittoa neljässä ottelussa, ja hän sai potkut joulukuussa 2007. Toukokuussa 2008 Cabralzinho palasi takaisin Espérancen valmentajaksi kaudella 2008–2009. Hän kuitenkin erosi tehtävästään marraskuussa 2008 vastalauseena joukkueen fyysisen valmentajan erottamiseen.

Syyskuussa 2009 Cabralzinho siirtyi valmentamaan egyptiläistä Al-Ittihadia.

### Saavutukset

* Egyptin supercup: 2002
* Afrikan Mestarien liiga: 2002
* Egyptin mestaruus: 2003
* CAF Super Cup: 2003

Lähteet
-------

1. ↑  Zamalek get new manager *BBC Sport* 19.7.2002 Viitattu 31.5.2010 (englanniksi)
2. ↑  Cabral quits Zamalek *BBC Sport* 29.5.2010 Viitattu 31.5.2010 (englanniksi)
3. ↑  Cabral signs for Zamalek *BBC Sport* 24.11.2004 Viitattu 31.5.2010 (englanniksi)
4. ↑  Zamalek sack Cabral *BBC Sport* 29.4.2005 Viitattu 31.5.2010 (englanniksi)
5. ↑  Esperance hire Brazilian coach *BBC Sport* 27.8.2007 Viitattu 31.5.2010 (englanniksi)
6. ↑  Esperance sack coach Cabral *BBC Sport* 3.12.2007 Viitattu 31.5.2010 (englanniksi)
7. ↑  Cabral returns to coach Esperance *BBC Sport* 6.5.2008 Viitattu 31.5.2010 (englanniksi)
8. ↑  Cabral leaves Esperance - again *BBC Sport* 14.11.2008 Viitattu 31.5.2010 (englanniksi)
9. ↑  Cabral to 'share' management against Zamalek (Arkistoitu – Internet Archive) *FilGoal* 9.9.2009 Viitattu 31.5.2010 (englanniksi)
Lihasrelaksantteja
**Lihasrelaksantit** ovat lihaksia lamaavia ja lihasjännitystä alentavia lääkeaineita. Ne jaetaan perifeerisiin lihasrelaksantteihin, jotka vaikuttavat hermo-lihasliitokseen ja riittävänä annoksena halvaannuttavat lihaksen täysin, sekä sentraalisiin lihasrelaksantteihin, joista ainakin osa vaikuttaa keskushermoston hermosolujen pinnassa oleviin inhibitorisiin (ärsytystä estäviin) gaba-reseptoreihin.

Sentraaliset lihasrelaksantit
-----------------------------

Sentraaliset lihasrelaksantit ovat huonosti määriteltävissä oleva lääkeaineryhmä, joita on käytetty lihasjännityksen ja lihaskouristusten hoitoon mm. selän lihaskivuissa. Niiden vaikutus perustunee ainakin osittain sedatiiviseen eli rauhoittavaan vaikutukseen. Selkäsärkyyn käytetään etenkin titsanidiinia, joka salpaa aivojen kipureseptoreita ja vähentää luurankolihasten kramppeja ja tahdosta riippumatonta jännitystä. Myös ahdistuneisuuslääkkeenä käytettävä diatsepaami on sentraalinen lihasrelaksantti.

Perifeeriset lihasrelaksantit
-----------------------------

Hermo-lihasliitoksen salpaajat ovat tärkeä lääkeaineryhmä anestesiologiassa. Esimerkiksi vatsaontelon leikkauksien ajaksi on tärkeä saada lihastoiminta ja refleksit pois. Tähän käytettiin alkujaan kurarea.

### Depolarisoivat lihasrelaksantit

Anestesian aloitukseen ja intubointiin nopeavaikutteinen depolarisoiva suksametoni.

### Ei-depolarisoivat lihasrelaksantit

Nykyään on käytössä kuraren sukuisia synteettisiä aineita kuten atrakuuri ja mivakuuri, sekä steroidirakenteisia aineita kuten pankuroni, rokuroni ja vekuroni.

Lähteet
-------

* Koulu.M, Tuomisto.J: *Farmakologia ja Toksikologia*. Kustannus Oy Medicina, 2007, 7.p. ISBN 978-951-97316-2-9.

### Viitteet

1. ↑  Koulu M Johdanto neurofarmakologiaan, neurotransmissio, s. 188, kirjassa Koulu M, Tuomisto J. Farmakologia ja toksikologia, Kustannus Oy Medicina, Kuopio 2007. ISBN 978-951-97316-2-9, verkossa
2. ↑  Tizanidine. Dec 28, 2018.
3. ↑  Pakkausseloste: Tietoa käyttäjälle, Sirdalud 2 mg tabletti ja Sirdalud 4 mg tabletti.  (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Olkkola KT. Perifeeriset lihasrelaksantit, s. 215–224 kirjassa Koulu M, Tuomisto J. Farmakologia ja toksikologia, Kustannus Oy Medicina, Kuopio 2007. ISBN 978-951-97316-2-9, verkossa

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lihasrelaksantit** Wikimedia Commonsissa
**JNT** (**Pietarsaaren Seudun Puhelin Oy**, ruots. *Jakobstadsnejdens Telefon Ab*) on tietoliikenneyritys. Yhtiön toiminta-alue on Pohjanmaa.

Historia
--------

JNT perustettiin Pietarsaaressa vuonna 1887 Wilhelm Schaumanin aloitteesta. Vain 11 vuotta aikaisemmin Alexander Graham Bell oli jättänyt ensimmäisen puhelinlaitteensa patentin. Tekniikka, josta lähdettiin, rakentui L.M. Ericssonin tekniikkaan ja 9. elokuuta samana vuonna soitettiin ensimmäinen puhelu. Aluksi yhtiöllä oli 13 tilaajaa, mm. liikemiehet, Otto Malm, Felix Malm, Wilhelm Schauman, John Blomström, Eliel Ervast ja Victor Schauman. Svenolof Karlsson käsittelee tätä historiikissaan.

JNT panosti jo aikaisin internetpalveluihin. Jo vuonna 1995 aloitettiin ISP-toiminta tytäryhtiö Multi.fi Finlandin kautta. Ensimmäisten internetasiakkaiden joukossa olivat Uudenkaarlepyyn kaupunki ja JT (nykyinen Österbottens Tidning). JNT on myös Multi.fi:n ajalta jäsen Ficixissä.

Toiminta
--------

Nykyään puhelintekniikka rakentuu enimmäkseen Cisco Systemsin IP-pohjaiseen tekniikkaan. Tämä koskee sekä keskustekniikkaa, yritysvaihteita että kuluttajille tarkoitettuja loppuvarusteita (puhelimia). JNT tarjoaa tuotteita ja palveluita koko telekom-sektorilla sekä yksityisille että yrityksille koko Pohjanmaalla.

Puhelin- ja internetpalvelujen lisäksi yhtiö tarjoaa asiakkailleen myös TV-, kaapeli-TV- ja IPTV-palveluja. Kaapeli-TV-tekniikan puitteissa yhteistyötä tehdään Anvian kanssa, kun taas IPTV-puolella yhteistyökumppanina on Ålcom Ahvenanmaalta. IPTV-palvelua myydään nimellä Multi-TV.

JNT on alueellaan eniten kuituliittymiä rakentanut operaattori (FTTH).

Kuten monet Suomen alueelliset, itsenäiset telekom-operaattorit, myös JNT kuuluu yhteistyöorganisaatio Finnetiin.

Katso myös
----------

* Finnish Communication and Internet Exchange – FICIX

Lähteet
-------

* JNT:n tarina
*Tämä artikkeli kertoo yleiskäsitteestä. Maatiainen on myös lintulaji tiaisten heimossa.*
**Maatiainen,** tavallisesti **maatiasrotu**, on jalostamaton kotieläin tai viljelykasvi. Joskus sanaa käytetään myös kotoisen kannan pohjalta jalostetuista roduista tai lajikkeista. Maatiaiskasvit ovat aikojen kuluessa luonnon ja ihmisen vuorovaikutuksessa muovautuneita ja kehittyneitä koriste- tai hyötykasveja. Maatiaiskasvien paikalliset kannat saattavat olla hyvinkin erityispiirteisiä. Maatiaiskasvien arvo on erityisesti niiden geneettisessä potentiaalissa, luonnon monimuotoisuudessa sekä kulttuurihistoriassa. Maatiainen ry. valitsee vuosittain yhden kasvin vuoden maatiaiskasviksi. Vuoden 2009 maatiaiskasviksi valittiin maa-artisokka.

Esimerkkejä maatiaisista ovat maatiaiskissa ja maatiaisperuna.

Katso myös
----------

* Luettelo suomalaisista kotieläinroduista

Lähteet
-------

1. ↑  Nykysuomen Sanakirja, 2. osa (L-R), 10. painos, WSOY 1988, ISBN 951-0-09106-5.
2. ↑  Maatiainen ry.

Aiheesta muualla
----------------

* Maatiainen (Maatiainen - Det lantliga kulturarvet ry:n verkkosivusto) *maatiainen.fi*.
**James Brendan "Jim" Bolger** ONZ (s. 31. toukokuuta 1935) on uusiseelantilainen
poliitikko. Bolger toimi maansa 35. pääministerinä vuosina 1990–1997. Hän edustaa Kansallispuoluetta.

Bolger syntyi Opunaken pienessä kaupungissa Pohjoissaarella irlantilaistaustaisille vanhemmille. Hän meni vuonna 1963 naimisiin Joan Riddellin kanssa, ja heillä on yhdeksän lasta.

Poliittinen ura
---------------

Bolger pääsi edustajainhuoneeseen 1972, ja toimi myöhemmin ministerinä Robert Muldoon hallituksessa.

Bolger valittiin tuolloin oppositiossa olleen Kansallispuolueen johtoon vuonna 1986. Bolgerin johdolla puolue hävisi vuoden 1987 vaalit, mutta saavutti seuraavissa vuoden 1990 vaaleissa voiton Työväenpuolueen jäädessä oppositioon.

Pääministerinä Bolger pitäytyi Työväenpuolueen ympäristölainsäädännössä ja ydinasevastaisuudessa. Vuoden 1993 vaalien jälkeen radikaalina pidetty valtiovarainministeri Ruth Richardson jätettiin sivuun hallituksesta, minkä taustalla oli äänestäjien huonot muistot Työväenpuolueen uusliberalistisesta talouspolitiikasta (*Rogernomics*). Bolger ei henkilökohtaisesti kannattanut vaalitavan uudistamista, mutta hän pitäytyi lupauksessaan järjestää kansanäänestys suhteellisen vaalitavan käyttöönotosta, mikä myös äänestyksessä hyväksyttiin.

Bolger omaksui uuden vaalitavan nopeasti ja Kansallispuolue hallitsi koalitiossa yhdessä *New Zealand First* -puolueen kanssa. Lopulta kuitenkin kasvava paheksunta Kansallispuolueen hallituskumppania kohtaan ja hallituksen siirtyminen poliittisesti lähelle keskustaa johti Bolgerin syrjäyttämiseen pääministerin paikalta 1997, minkä jälkeen pääministeriksi nousi Jenny Shipley.

Parlamentin Bolger jätti vuonna 1998, minkä jälkeen hän toimi Uuden-Seelannin Yhdysvaltain suurlähettiläänä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  McLean, Gavin: People: Jim Bolger *nzhistory.govt.nz*. NZHistory. Viitattu 14.4.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jim Bolger** Wikimedia Commonsissa

Uuden-Seelannin pääministerit
Henry Sewell | William Fox | Edward Stafford | Alfred Domett | Frederick Whitaker | Frederick Weld | George Waterhouse | Julius Vogel | Daniel Pollen | Harry Atkinson | George Grey | John Hall | Robert Stout | John Ballance | Richard Seddon | William Hall-Jones | Joseph Ward | Thomas Mackenzie | William Massey | Francis Bell | Gordon Coates | George Forbes | Michael Joseph Savage | Peter Fraser | Sidney Holland | Keith Holyoake | Walter Nash | Jack Marshall | Norman Kirk | Bill Rowling | Robert Muldoon | David Lange | Geoffrey Palmer | Mike Moore | Jim Bolger | Jenny Shipley | Helen Clark | John Key | Bill English | Jacinda Ardern | Chris Hipkins | Christopher Luxon



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Australia

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Te Papa (New Zealand)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |

 |
**Fenetyylibromidi** eli **2-fenyylietyylibromidi** (C8H9Br) on bromattuihin hiilivetyihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisissa synteeseissä muun muassa lääkeaineiden valmistamiseen.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Fenetyylibromidi on huoneenlämpötilassa väritöntä tai vaaleankeltaista nestettä. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin.

Fenetyylibromidia voidaan syntetisoida bromaamalla fenetyylialkoholia tai bromaamalla styreeniä peroksidien toimiessa radikaali-initiaattoreina, jolloin muodostuva bentsyylinen radikaali vastaanottaa vetybromidilta protonin abstraktioreaktiolla ja muodostuu fenetyylibromidia.

Fenetyylibromidia käytetään muun muassa lääkeaineiden synteeseissä. Yhdisteen reagoidessa hydratsiinin kanssa muodostuu feneltsiiniä ja reaktiossa 4-piperidonin kanssa muodostuu fentanyylin synteesin väliavaihetta N-fenyylietyyli-4-piperidonia.

Lähteet
-------

1. ↑  (2-Bromoethyl)benzene – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 7.11.2015.
2. 1 2 3 4 5 6  Robert D. Ashford: *Ashford's Dictionary of Industrial Chemicals*, s. 853. 2nd Edition. Wavelength Publications, 2001. ISBN 0-9522674-2-X. (englanniksi)
3. ↑  Malcolm Sainsbury: *Aromatic Chemistry*, s. 33-34. Oxford University Press, 1992. ISBN 978-0-19-855674-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 7.11.2015). (englanniksi)
4. ↑  Graham Patrick: *An Introduction to Drug Synthesis*, s. 289. Oxford University Press, 2015. ISBN 978-0-19-870843-8. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 7.11.2015). (englanniksi)
**Lehmon koulu** on Kontiolahden kunnan Lehmon taajaman eteläosassa, Joensuun kaupunkialueen lähellä sijaitseva suomenkielinen yhtenäiskoulu (luokka-asteet 1–9).

Lehmon koulun piha-alueella on puukoulu, joka on yli 120 vuotta vanha. Se on suojeltu kohde, eikä sitä voi purkaa. Puukoulu siirretään uudelle hiekkakentälle, koska uusi yhtenäiskoulu rakennetaan vanhan paikalle. Puukoulu vie paljon tilaa nykyisellä paikalla.*lähde?*

Lehmon uuden yhtenäiskoulun hanke
---------------------------------

Lehmoon alettiin elokuussa 2021 rakentamaan toista Kontiolahteen suunnitellusta kahdesta yhtenäiskoulusta. Yhtenäiskoulu valmistui elokuussa 2023. Uutta liikuntasalia kuitenkin rakennetaan vielä vuodenvaihteeseen 2023–2024. Uusi koulu rakennettiin vanhan koulun viereen ja osa Lehmon koulusta purettiin. A-osa eli kivikoulu on purettu ja D-osa (Liikuntasali) purettiin 22.3.2023 alkaen. E- ja C-siipi remontoitiin, koska C-siipeen tuli käsityöluokka, johon kuljetaan ulkokautta. Keskelle pihaa rakennetaan uusi liikuntasali, joka yhdistyy E-siipen. Uuteen kouluun tuli 3–6-luokkalaiset ja yläkertaan yläkoulu. Esikoululaiset ja 1–2-luokkalaisten luokat tulivat E-siipeen 13.3.2023. Lehmon uuden yhtenäiskoulun alakerrassa alkoi 3–6-luokkien opetus tammikuussa 2023. Yläkoululaiset muuttivat sinne syksyllä 2023. Lehmon uuteen yhtenäiskouluun tulee noin 600 oppilasta ja henkilökuntaa noin 80.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2  Yhteystiedot - Lehmon koulu, Kontiolahti Kontiolahden kunta via peda.net. Viitattu 28.9.2021. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Lehmon koulu Kontiolahden kunta via peda.net. Viitattu 28.9.2021.
3. ↑  Lehmon koulu Kontiolahden kunta, kontiolahti.fi. Viitattu 28.9.2021.
4. ↑  Koulut *kontiolahti.fi*. Viitattu 18.9.2023.
5. ↑  Jouki Väinämö: Kontiolahti rakentaa kaksi yhtenäiskoulua vuoteen 2023 mennessä  8.10.2019. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 28.9.2021.
6. ↑  Taru Tykkyläinen: Lehmon yhtenäiskoulun rakentaminen alkaa ensi viikolla uudisrakennuksen perustustöilläArkistoitu kopio *pielisjokiseutu.fi*.  11.8.2021.  Arkistoitu 28.9.2021. Viitattu 28.9.2021.
7. ↑  Lehmon yhtenäiskoulu *rakennusfakta.fi*. Viitattu 28.9.2021.
8. ↑  Marja-Liisa Kämppi: Lehmossa on herätty vastustamaan uuden koulun paikkaa – lähiasukkaat pelkäävät lisäliikennettä, häiriöitä ja maisemahaittoja  10.9.2020. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 28.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Jouki Väinämö (30.3.2020) Lehmon vanhan puukoulun tulevaisuus puntarissa (yle.fi)
* Sisäilmaongelmainen Lehmon koulu uudistuu (25.2.2010) (yle.fi)
**Rajakylän koulu** on Oulussa, Rajakylässä sijaitseva peruskoulu, joka käsittää luokat 1–9. Rajakylän koulu on yhtenäiskoulu, jossa opiskelee noin 700 oppilasta. Pääkoululla Rajakylässä on vuosiluokkia 1–9 ja Kuivasojan sivukoululla vuosiluokkia on 1–4. Vuonna 1978 valmistuneen koulurakennuksen on suunnitellut arkkitehti Risto Harju.

Musiikkiluokat
--------------

Rajakylän koulu on mukana Oulun kaupungin musiikkiluokkatoiminnassa. Koulussa alkaa joka toinen vuosi uusi musiikkiluokka, joka jatkaa toimintaansa kolmannesta yhdeksänteen luokkaan. Musiikin erikoisluokalla opiskellaan opetussuunnitelman mukaisesti, painottaen musiikkia. Musiikkiluokalle valitaan opiskelijat valintakokeiden perusteella. Lisätietoa on Oulun kaupungin perusopetuksen sivuilla.

Teknologiapainotteiset luokat
-----------------------------

Vuonna 2012 Rajakylän koulu aloitti Teknologiateollisuuden 100-vuotissäätiön (Arkistoitu – Internet Archive) tuella kokeilun teknologiapainotteisesta luokasta, jossa opiskellaan opetussuunnitelman mukaisia oppisisältöjä mahdollisimman paljon teknologian ja käsillä tekemisen kautta. Kokeilu vakiintui jatkuvaksi käytänteeksi, ja vuodesta 2015 asti koulussa on toiminut kaksi joka toinen vuosi toimintansa aloittavaa teknologiapainotteista luokkaa. Luokat toimivat kolmannesta luokasta kuudenteen sekä jatkavat toimintaansa 7.–9.-luokilla valinnaisten teknologiakurssien avulla. Vuonna 2016 teknologiapainotteiset luokat valittiin osaksi kansallista Hundred (Arkistoitu – Internet Archive)-projektia. Lisätietoa teknologiapainotteisten luokkien toiminnasta löytyy Rajakylätekno-blogista.

Vanhempaintoiminta
------------------

Koulussa toimii *Oulun Rajakylän koulun vanhempainyhdistys ry* ja Kuivasojan sivukoululla vanhempaintoimikunta **Kuikku**. Kodin ja koulun yhteistyössä on käytössä Wilma.

Vanhempainyhdistyksellä on tiedotuskanavanaan *Raatiset*, joka on kotisivu, sisältäen jäsensivut ja jäsenrekisterin Yhdistysavain-palvelussa. Vanhempainyhdistys tiedottaa myös Facebook-sivuillaan.

Vanhempainyhdistys on Oulun alueellisen vanhempainyhdistyksen jäsen ja kuuluu myös kattojärjestöön, Suomen Vanhempainliittoon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Rajakylän koulu & Kuivasoja Oulu:  Oulun kaupunki. Viitattu 19.12.2012.
2. ↑  Harju, Jukka & Harju, Pekka: Risto Harju *Helsingin Sanomat*.  9.12.2015. Viitattu 4.12.2020.
3. ↑  Musiikkiluokat – Rajakylän koulu – Oulun kaupunki Oulun kaupunki. Viitattu 12.12.2016.
4. ↑  Modernit käsillä tekemisen taidot *hundred.org*.  Arkistoitu 20.12.2016. Viitattu 12.12.2016.
5. ↑  rajakylätekno *rajakylätekno*. Viitattu 12.12.2016.
6. ↑  Rajakylän koulu, koti-kouluyhteistyö Oulun kaupunki.

Aiheesta muualla
----------------

* Rajakylän koulu
* Raatiset – Oulun Rajakylän koulun vanhempainyhdistyksen kotisivut
* Oulun Rajakylän koulun vanhempainyhdistyksen Facebook-sivut.
* Rajakylätekno-blogi
**Christopher Mark Luxon** (s. 19. heinäkuuta 1970 Christchurch) on uusiseelantilainen poliitikko, joka on toiminut Uuden-Seelannin pääministerinä 27. marraskuuta 2023 lähtien.

Poliittinen ura
---------------

Luxon valittiin ensimmäisen kerran Uuden-Seelannin parlamenttiin vuonna 2020. Vuonna 2021 hänet valittiin tuolloin oppositiossa olleen Uuden-Seelannin kansallispuolueen puheenjohtajaksi. Kansallispuolue voitti hänen johdollaan vuoden 2023 vaalit, minkä jälkeen hänestä tuli maan pääministeri.

Lähteet
-------

1. ↑  Christopher Luxon sworn in as New Zealand prime minister, says priority is to improve economy *AP News*.  27.11.2023. Viitattu 27.11.2023. (englanniksi)
2. ↑  Luxon, Christopher *New Zealand Parliament*. Viitattu 27.11.2023. (englanniksi)
3. ↑  McClure, Tess: New Zealand’s National party anoints ex-airline boss Chris Luxon as leader *The Guardian*.  30.11.2021. Viitattu 27.11.2023. (englanniksi)
4. ↑  Pitkään hallinnut työväenpuolue kärsi vaalitappion Uudessa-Seelannissa *Ilta-Sanomat*.  14.10.2023. Viitattu 27.11.2023.

Uuden-Seelannin pääministerit
Henry Sewell | William Fox | Edward Stafford | Alfred Domett | Frederick Whitaker | Frederick Weld | George Waterhouse | Julius Vogel | Daniel Pollen | Harry Atkinson | George Grey | John Hall | Robert Stout | John Ballance | Richard Seddon | William Hall-Jones | Joseph Ward | Thomas Mackenzie | William Massey | Francis Bell | Gordon Coates | George Forbes | Michael Joseph Savage | Peter Fraser | Sidney Holland | Keith Holyoake | Walter Nash | Jack Marshall | Norman Kirk | Bill Rowling | Robert Muldoon | David Lange | Geoffrey Palmer | Mike Moore | Jim Bolger | Jenny Shipley | Helen Clark | John Key | Bill English | Jacinda Ardern | Chris Hipkins | Christopher Luxon



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Ohituskaistatie valtatiellä 9 Jämsän Partalanmäessä
Ohituskaistasta kertova ajokaistaopastusmerkki (vuoden 1982 tieliikenneasetuksen mukainen liikennemerkki).
Vuonna 2020 voimaan tulleen tieliikennelain mukainen liikenteenohjauslaite.
**Ohituskaistatie** on tietyyppi, jossa yksiajorataiselle tieosuudelle on rakennettu ylimääräinen ajokaista helpottamaan hitaamman ajoneuvon, esimerkiksi kuorma-auton, ohittamista. Ohituskaistat ovat ajosuuntaan katsottuna varsinaisen ajokaistan vasemmalle puolelle rakennettuja lisäkaistoja. Ne on useimmiten merkitty ennakolta tauluilla, joissa kerrotaan etäisyys ohituskaistan alkuun. Kaistan alkaessa taulut kertovat ohituskaistan pituuden. Ajoradassa on ohituskaistan osoittavat merkinnät koko ohituskaistan matkan. Liikenneturvallisuussyistä kohtaavalle liikenteelle on asetettu ohituskieltomerkit omaan kulkusuuntaansa nähden ja kulkusuunnat on erotettu kaksoissulkuviivalla.

Mikäli ohituskaistojen kohdalla vastakkaisten ajosuuntien välillä on kaide, puhutaan silloin keskikaidetiestä. Tämä rakenne kohentaa liikenneturvallisuutta estämällä ajoneuvon ajautumisen vastaantulevien kaistalle. Ohituskaistatien kaistaluku on yleensä 2+1 tai 1+2, mutta paikoittain ohituskaistateitä rakennetaan myös 2+2-kaistaisiksi.
Hyvin usein ohituskaistat on rakennettu ylämäkiin, jolloin raskaan liikenteen ajonopeudet ovat hitaimmillaan. Henkilöautojen kuljettajat saavat ylläpidettyä tasaisen nopeuden ohittamalla raskaan liikenteen näissä kohdissa. Erityisesti aiemmin oli yleistä, että ylämäissä oli tien oikeassa reunassa nykyaikaisen ohituskaistan sijaan varta vasten raskaalle liikenteelle tehty erityinen ryömintäkaista.

Ohituskaistatie toimii tarkoituksen mukaisella tavalla, mikäli liikenne ei ole liian vilkasta. Liian ruuhkaisilla teillä liikenne saattaa jakautua liki tasan ohituskaistan ja tavallisen kaistan välillä, jolloin ohituskaistan päättyessä saattaa syntyä vaaratilanteita ohituskaistaa kulkevien ajoneuvojen pyrkiessä jälleen yhdelle kaistalle.

Termi *ohitustie*, yleisemmin puhekielessä käytetty muoto *ohikulkutielle*, ei viittaa ajoneuvojen ohittamiseen vaan on peräisin ajalta, jolloin Suomen tieverkkoa parannettiin niukkojen määrärahojen puitteissa lyhyin, ruuhkaiset taajamat kiertävin osuuksin. Päätieverkon uudistamisen edettyä useat näistä ohitusteistä ovat nykyisin osa moottoritieverkostoa, kuten esimerkiksi Lahden ohitustie.

Lähteet
-------

* *Ohituskaistojen suunnittelu – Suunnitteluvaiheen ohjaus*. Helsinki: Tiehallinto, 2003. ISBN 951-803-159-2. Teoksen verkkoversio (PDF).  (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Pääteiden uudet tietyypit Tiehallinto.  Arkistoitu 25.10.2004. Viitattu 8.7.2020.
2. ↑  Ohituskaistojen suunnittelu, 2003, s. 8
3. ↑  Ohituskaistojen suunnittelu, 2003, s. 9
4. ↑  Sippola, Jussi: Suomessa ohituskaistasta tulee usein kiihdytyskaista – "Köyhän miehen moottoritie" voi jopa hidastaa liikennettä, sanoo asiantuntija *Helsingin Sanomat*.  13.4.2017. Viitattu 8.7.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ohituskaistatie** Wikimedia Commonsissa
Marie Geistinger
**Maria (Marie) Charlotte Cäcilia Geistinger** (26. heinäkuuta 1833 Graz – 29. syyskuuta 1903 Klagenfurt) oli itävaltalainen sopraanolaulaja ja näyttelijä.

Geistinger syntyi esiintyvien taiteilijoiden, Nikolaus ja Charlotte Geistingerin tyttäreksi. Hän esiintyi lapsille suunnatuissa rooleissa jo 11-vuotiaana. Virallisen debyyttinsä hän teki vuonna 1850 Münchenissä. Kaksi vuotta myöhemmin Geistinger esiintyi myös Wienissä Theater in der Josefstadtissa. Hän lähti Berliiniin vuonna 1854 ja esiintyi siellä vuosien ajan ennen kiinnitystä Hampuriin. Hänet kiinnitettiin myös Riikaan, jossa hän esiintyi vuosina 1859–1863 oopperassa, operetissa ja komedianäytelmissä. Tämän jälkeen Geistinger esiintyi Berliinin Victoria-Theater, kunnes hyväksyi työtarjouksen Wienistä vuonna 1865. Hän esiintyi siellä Jacques Offenbachin teoksissa, joihin kuului *La belle Hélène*. Geistinger pääsi vuonna 1869 johtamaan Theater an der Wieniä yhdessä Maximilian Steinerin kanssa.

Geistingerin suosio oli hyödyksi Johann Strauss nuoremman operettien suosion nousussa. Hän oli kantaesittämässä tämän teoksia *Indigo und die vierzig Räuber* (1871), *Der Karneval in Rom* (1873), *Lepakko* (1874) ja *Cagliostro in Wien* (1875). Geistinger vetäytyi johtotehtävistä Theater an der Wienissä vuonna 1875, mutta jatkoi työtään esiintyjänä. Hän esiintyi myös Wiener Stadttheaterissa muun muassa William Shakespearen, Heinrich Lauben ja Franz Grillparzerin teoksissa. Lisäksi hän osallistui Ferdinand Raimundin ja Johann Nestroyn kansanomaisten näytelmien esityksiin.

Wienissä saavuttamansa suosion rohkaisemana Geistinger teki esiintymisiä myös Berliinissä, Münchenissä, Hampurissa, Dresdenissä ja Leipzigissä. Vuonna 1880 hän teki ensimmäisen kiertueensa Pohjois-Amerikassa. Palattuaan hän piti taukoa esiintymisestä näköongelmien takia. Myöhemmin Geistinger kuitenkin jatkoi esiintymistä ja palasi esiintymään myös Pohjois-Amerikkaan. Viimeisen suuren kiertueensa hän teki Itävallassa ja Saksassa vuonna 1898. Jäähyväisesiintymisensä hän piti Wienissä vuonna 1900. Geistinger oli naimisissa näyttelijä August Kormannin kanssa vuodesta 1877, mutta avioliitto päättyi eroon vuonna 1881. Geistinger on haudattu Wienin Zentralfriedhofiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Geistinger, Marie (1833–1903) Women in World History: A Biographical Encyclopedia, viitattu 22.3.2024 (englanniksi)
**Nina Kopola** (s. 1960) on suomalainen yritysjohtaja. Hänet nimitettiin 19.6.2019 Business Finlandin pääjohtajaksi (toimikausi alkaa 1.9.2019). Kopola toimi vuosina 2011–2018 Suominen Oyj:n toimitusjohtajana.

Koulutukseltaan Kopola on diplomi-insinööri ja valmistunut tekniikan lisensiaatiksi Åbo Akademista. Hän toimi Dyneassa vuosina 2000–2011 erilaisissa johtajatason tehtävissä ja viimeiset kolme vuotta Euroopan liiketoiminnoista vastanneena johtajana.

Loppuvuodesta 2011 Kopola valittiin pörssiyhtiö Suomisen toimitusjohtajaksi. Hän on harvoja Helsingin pörssiyhtiöiden naistoimitusjohtajia. Kopolan johdolla Suominen keskittyi kuitukankaisiin ja on vähentänyt velkaansa sekä kääntynyt voitolliseksi. Kopola lopetti Suomisella 3.8.2018 "heti".

Kopolalla on myös useita luottamustehtäviä. Hän on Metso Oyj:n hallitusten jäsen ja kuuluu myös Tekstiili- ja Vaateteollisuus ry:n hallitukseen. Huhtikuussa 2015 hänet nimitettiin eläkevakuutusyhtiö Ilmarisen hallintoneuvostoon. Vuosina 2011–2015 Kopola oli Konecranesin hallituksen jäsen. Hän ilmoitti eroavansa tehtävästä eturistiriitojen välttämisen vuoksi Konecranesin julkistettua fuusioituvansa Metson kilpailijan Terexin kanssa.

Kopolalla on kaksi lasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Nina Kopola valittiin Business Finlandin pääjohtajaksi *Helsingin Sanomat*.  19.6.2019. Viitattu 19.6.2019.
2. 1 2  Nina Kopola Suomisen toimitusjohtajaksi  22.11.2011. Helsinki:  Suominen Oyj.  Arkistoitu 9.12.2014. Viitattu 22.2.2015.
3. 1 2  Toimitusjohtaja ja muu johto Suominen Oyj.  Arkistoitu 18.9.2016. Viitattu 22.2.2015.
4. 1 2  Kalmi, Riikka: Pörssin ainoa naispomo: Jos lapsia hankkii, ne on hoidettava *Taloussanomat*.  7.12.2011. Viitattu 22.2.2015.
5. ↑  Salin, Markus: Suomisella pyyhkii paremmin *Talouselämä*.  27.1.2014.  Arkistoitu 9.12.2014. Viitattu 22.2015.
6. ↑  Liimatainen, Karoliina: Joustopakkauksista päässyt Suominen paransi tulostaan *Kauppalehti*.  18.7.2014. Viitattu 22.2.2015.
7. ↑  Naisjohtajien pioneerin Nina Kopolan ura Suomisella päättyi Yle 3.8.2018
8. ↑  Ilmarinen: Ilmarisen hallintoneuvostoon uusia jäseniä. *Kauppalehti*.  Arkistoitu 9.5.2015.
9. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Helena Hyvönen: Hyvä johtaja ei valehtele Henkilökuva. T-lehti.
**Aston Martin DB9** on GT-luokan auto, joka tuli myyntiin vuonna 2004. Malli esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2003. Se oli ensimmäinen automalli, jota valmistettiin uudessa Gaydonin tehtaassa. Nimi DB tulee nimestä David Brown, joka oli Aston Martinin omistaja suurimman osan ajasta sen historiassa. Auton suunnittelun aloitti Ian Callum ja päätti hänen seuraajansa Henrik Fisker. Autoa valmistetaan 1 000 kappaleen vuosivauhdilla ja se perustuu Fordin VH-pohjalevyyn.

Auton avomalli tunnetaan nimellä **DB9 Volante** ja se on käsinvalmistettu rajoitettuina erinä.

Kehitys
-------

Aston Martin DB9 Volante
Vuonna 2006 esiteltiin **Sports Pack** -varustelupaketti, jossa on jäykempi runko, kevyemmät 19" kevytmetallivanteet, 6 mm madallus sekä paremmat jouset ja iskunvaimentimet.

Vuonna 2009 myyntiin on tulossa DB9:ään perustuva Aston Martin Rapide, joka on neliovinen urheiluauto. Aston Martin otti vuonna 2008 tuotantoon DBS-mallin, jolla James Bond ajoi elokuvassa *Casino Royale*. Se on kehitelty DB9-mallista.

Ominaisuudet
------------

Vaihteistona on joko kuusivaihteinen manuaali tai kuusivaihteinen automaatti.

### Moottorit

Auton moottori on peräisin auton sisarmallista, Aston Martin Vanquishista.

* **5.9 Volante** (5935 cm3) - 326 kW (444 hv)
* **5.9** - 331 kW (450 hv)

### Suorituskyky

0-100 4,9.s
0-300 61.s

Mitat
-----

* Pituus: 4710 mm
* Leveys: 1875 mm
* Korkeus: 1274 mm
* Akseliväli: 2745 mm

Lähteet
-------

1. ↑  Aston Martin DB9 *Car and Driver*.  1.9.2003. Viitattu 24.7.2019. (englanniksi)

 *Tämä artikkeli tai sen osa perustuu Autowikin artikkeliin, ja siitä saattavat puuttua lähdemerkinnät tai lähdemerkinnät tarvitsevat tarkistamista. Voit auttaa Wikipediaa etsimällä sopivat lähteet tai tarkistamalla lähteet.*
**Yvette Monreal** (s. 9. heinäkuuta 1992) on yhdysvaltalainen näyttelijä, hänet tunnetaan työstään Senna Galanina televisiosarjassa Matador (2014), Reaganina MTV:n Faking It -televisiosarjassa (2014) ja Yolanda Montezin roolissa The CW:n sarjassa Stargirl (2020). Hän esiintyy myös toimintaelokuvassa Rambo: Last Blood John Rambon talonmiehen tyttärentyttärenä.

Yksityiselämä
-------------

Monrealilla on vuonna 2015 syntynyt poika, Chester.

Nuoruus
-------

Monreal varttui Lontoossa, Kaliforniassa. Hän kiinnostui näyttelemisestä käytyään draamatunneilla lukiossa. Monreal kokee, että hänen äitinsä inspiroi häntä tekemään tämän päätöksen. Monreal on puoliksi chileläistä ja puoliksi meksikolaista syntyperää. Hän oli lapsena nauttinut Halle Berrystä Kissanaisen roolissa ja halusi olla hänen kaltainensa. Monreal on sanonut, että hänen kasvatuksensa oli "erittäin katolinen".

Lähteet
-------

1. ↑  Yvette Monreal: This is my son Chester. And I love him with all my heart *twitter.com*.  en


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei

 |

 |
**Hollolan teloitukset** tapahtuivat Suomen sisällissodan aikana huhti–toukokuun vaihteessa 1918, jolloin valkoiset ampuivat Hollolan kirkonkylässä ainakin 200 punaista tai sellaiseksi epäiltyä. Joidenkin lähteiden mukaan teloitettuja saattaa olla jopa 500.

Teloitukset
-----------

Valkoiset saivat Hollolan haltuunsa Lahden taistelun loppuvaiheessa 29. huhtikuuta. Tämän jälkeen pahamaineinen virolainen majuri Hans Kalm perusti sotaoikeuden, joka toimi Hollolan kunnantalolla. Sen toimeenpanemat oikeudenkäynnit olivat nopeita, syytetyn tiedot kirjattiin ylös, jonka jälkeen päätettiin, ammutaanko hänet vai ei. Syytettyjen joukossa oli paikallisten lisäksi runsaasti Länsi-Suomesta saapuneen pakolaiskolonnan mukana tulleita punaisia, jotka olivat jääneet valkoisten vangiksi. Hollolalaisten kohdalla sotaoikeus otti päätöksiä tehdessään huomioon myös paikallisten antamia lausuntoja.

Pikaoikeudenkäyntien alettua suoritettiin viiden päivän aikana ainakin 202 teloitusta, joiden nimet histrioitsija Jaakko Paavolainen onnistui 1960-luvulla saamaan selville. Tuomitut marssitettiin neljän ryhmissä Hollolan kirkon vieressä sijaitsevan pitäjänmakasiinin luokse, jonka seinää vasten heidät ammuttiin. Nykyään rakennuksessa toimii Hollolan kotiseutumuseo. Sekä teloittajat että teloitetut olivat enimmäkseen ulkopaikkakuntalaisia, jotka eivät tunteneet toisiaan. Teloitettujen joukossa oli myös lukuisia naisia. Sisällissodan aikaisista Hollolan tapahtumista myöhemmin kesäkuun lopulla Porvoo tuomiokapitulille raportoinut kappalainen Hjalmar Paunu mainitsi ammuttuja olleen lähes 500. Hänen mukaansa ruumiit lojuivat röykkiöinä pitäjänmakasiinin luona useita päiviä, ennen kuin ne siirrettiin haudattaviksi. Tuomiokapitulille tekemässään selonteossa Paunu paheksuu kirkon vierustan käyttämistä teloituspaikkana, mutta ei teloituksia itsessään. Hänen mukaansa "metsää ja mäkeä olisi hiukan kauvempanakin ollut miten paljon tahansa."

Joukkohauta ja muistomerkki
---------------------------

Teloitettujen omaiset kävivät tunnistamassa ruumiita, mutta niitä ei silti luovutettu heille haudattavaksi, vaan kaikki haudattiin samaan joukkohautaan vajaan kilometrin päähän Parinpellon kylään. Haudassa on yhteensä 500 punaista, joista noin 200:n tiedetään olevan varmasti teloitettuja. Vuonna 1948 Parinpellon joukkohaudalle pystytettiin kirkkoherra Rafael Saartion suunnittelema pyramidinmuotoinen muistomerkki. Saartio on myös siunannut haudassa olevat vainajat.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Säde, Juhana: Hollolan seurakunta ja sisällissota  12.2.2008. Hollolan seurakunta.  Arkistoitu 9.5.2016. Viitattu 28.1.2017.
2. 1 2 3  Punaisten muistomerkit: Hollola  2006. Työväenmuseo Werstas.  Arkistoitu 2.2.2017. Viitattu 28.1.2017.
3. 1 2  Säde, Juhana: Kevät 1918 Hollolan seurakunnassa  29.4.2013. Hollolan seurakunta.  Arkistoitu 2.2.2017. Viitattu 28.1.2017.