recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Aspa-säätiö** vuokraa asuntoja arjessaan tukea tarvitseville mielenterveyskuntoutujille ja eri tavoin vammaisille ihmisille eri puolilla Suomea.

Aspan perustivat vuonna 1995 13 sosiaali- ja terveysalan järjestöä: Epilepsialiitto, FDUV, Invalidiliitto, Kehitysvammaisten Palvelusäätiö, Kehitysvammaisten Tukiliitto, Kehitysvammaliitto, Kuurojen Liitto, Mielenterveyden keskusliitto, Neuroliitto, Nuorten Ystävät, Näkövammaisten liitto, Suomen CP-liitto ja Parkinsonliitto.

Hankkeet ja kehittämistoiminta
------------------------------

Aspa-säätiön hankkeissa kehitetään asiakkaiden itsenäistä elämää ja tuetaan ihmisiä hyödyntämään ja tunnistamaan omia voimavarojaan. 

Hankkeissa ja toiminnoissa tarjotaan mielekästä sisältöä elämään ja ratkotaan itsenäisen arjen toteuttamiseen liittyviä haasteita. Toimintaan osallistumalla voi löytää uuden harrastuksen, oppia digitaitoja, osallistua asumisen ja palvelujen kehittämiseen ja löytää omia voimavaroja. Kokemustoimijat ovat toiminnassa tärkeässä roolissa.

Aspa-konserni
-------------

Aspa-konsernin muodostavat Aspa-säätiö ja sen omistamat kaksi tytäryhtiötä: Aspa Palvelut Oy ja Aspa Asiantuntijapalvelut Oy.

Aspa Palvelut on yhteiskunnallinen yritys, joka tuottaa yksilöllisiä asumispalveluja mielenterveys- ja päihdekuntoutujille, eri tavoin vammaisille ihmisille ja muille arjessaan tukea tarvitseville. Yksiköitä eli Aspa-koteja on eri puolilla Suomea.

Aspa Asiantuntijapalvelut Oy tarjoaa koulutuksia, konsultointia, vertaisarviointeja ja tukea asumisen palveluiden kehittämiseen.

Suuntaaja-lehti
---------------

Aspa-säätiö julkaisi Suuntaaja-lehteä 2010-luvulla. Suuntaaja oli erityisryhmien asumiseen keskittyvä lehti. Lehden kirjoitukset käsittelivät muun muassa vammaisten ihmisten ja mielenterveyskuntoutujien asumista, osallisuutta ja yhdenvertaisuutta, asumispalveluiden nykytilaa ja tulevaisuutta, hyvinvointiyhteiskunnan palvelujärjestelmää ja sen problematiikkaa, järjestöjen toimintaedellytyksiä ja toimintakentän muutoksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Olemme järjestöjen perustama *Aspa*. Viitattu 18.1.2022.
2. ↑  Tietoa Aspasta *Aspa*. Viitattu 18.1.2022.
Svante Thuresson sekä Viktoria Tolstoy vuonna 2012.
**Svante Thuresson** (7. helmikuuta 1937 Tukholma, Ruotsi – 10. toukokuuta 2021) oli ruotsalainen laulaja. Hän saavutti ensimmäistä kertaa suosiota 1960-luvun alkupuolella *Gals and Pals* -lauluyhtyeen jäsenenä. Solistina läpimurto tapahtui Ruotsin euroviisukarsintana toimivassa Melodifestivalen-laulukilpailussa vuonna 1966. Hän oli tuolloin mukana kahdella kappaleella, joista toinen, Lill Lindforsin kanssa esitetty *Nygammal vals* voitti kilpailun ja toinen, *Hej systrar, hej bröder* nousi hitiksi Ruotsissa, vaikka jäi karsinnassa seitsemänneksi. Kansainvälisissä euroviisuissa kappale sijoittui toiseksi. 1970-luvulla Thuresson pyrki eroon iskelmälaulajan maineesta ja alkoi levyttämään jazzia ja soulia.

Melodifestivalen-osallistumiset
-------------------------------

* 1966 *Nygammal vals* (Lill Lindforsin kanssa), sija 1.
* 1966 *Hej systrar, hej bröder*, sija 7.
* 1967 *Förlåt min vän*, sija 9.
* 1968 *Du är en vårvind i april*, sija 2.
* 1968 *Här kommer pojkar* (Östen Warnebringin kanssa), sija 5.
* 1969 *Sommarflicka*, sija 6.
* 1977 *Johan B. Lund* , sija 2.
* 2007 *Första gången* (Anne-Lie Rydén kanssa), sija alkukarsinnan 6.

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. ↑  Linn Elmervik, Natalie Demirian, Adam Westin, Mikaela Somnell: Svante Thuresson är död – 84 år gammal *Aftonbladet*.  13.5.2021. Viitattu 13.5.2021. (ruotsiksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Lesbojärjestö Daughters of Bilitisin *The Ladder* -lehti kehotti naisia riisumaan naamionsa. (Lokakuu 1957.)
**Homofiili** on homoseksuaalia tarkoittava sana, joka on johdettu kreikan sanoista *homos* (sama) ja *philos* (rakas). Seksin sijaan etymologia painottaa siis rakkautta. Homofiili oli alkujaan psykologiassa käytetty termi (vrt. "heterofiili"). Käytännössä termin käyttö on nykyään hyvin harvinaista, paitsi historiallisissa asiayhteyksissä.

Homofiilillä viitataan yleensä 1950-luvun alussa alkaneeseen homoseksuaalien oikeuksien liikkeeseen (engl. *the homophile movement*), joka korosti jäsentensä seksuaalisuuden sijaan yhteisöllisyyttä. Painotuksen taustalla vaikuttivat valtaväestön kielteiset asenteet homoseksuaalista seksiä kohtaan sekä yleinen homoseksuaaleihin kohdistuva syrjintä. Homofiilijärjestöt harjoittivat valistustoimintaa, organisoivat homoseksuaaleja yhteistoimintaan ja vastustivat lainsäädännöllistä ja rakenteellista syrjintää.

Homomiesten järjestö Mattachine Society perustettiin Los Angelesissa 1950. Sen vanavedessä syntyi muitakin järjestöjä, kuten vuonna 1955 perustettu Daughters of Bilitis, joka oli Yhdysvaltojen ensimmäinen merkittävä lesbojärjestö. Homofiilien liike ei juurikaan harjoittanut suoraa poliittista toimintaa, vaan pyrki muuttamaan yleisiä asenteita hyväksyvämmiksi ja suostuttelemaan päättäjiä laillistamaan homoseksuaalisuuden.

Homofiilijärjestöt julkaisivat erilaisia sanoma- ja aikakauslehtiä. Tällaisia lehtiä olivat esimerkiksi ONE, Inc.:n julkaisema *One* ja Daughters of Bilitisin *The Ladder*. Useimpien yhdistyslehtien levikki jäi pieneksi, mutta niiden rooli homoseksuaalien yhdistäjänä oli huomattava. Lehdet käsittelivät valtamedian sivuuttamia aiheta, mahdollistivat homoseksuaalien välisen keskustelun, tarjosivat lukijoilleen henkistä tukea ja uutisoivat väärinkäytöksistä ja syrjinnästä. Toimintansa pienimuotoisuudesta ja varovaisuudesta huolimatta homofiilijärjestöt auttoivat luomaan homoseksuaaleille yhteistä identiteettiä, mikä mahdollisti myöhemmän, laaja-alaisemman poliittisen toiminnan.

Lähteet
-------

1. ↑  homophile *Merriam-Webster*. Viitattu 19.4.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  The Homophile Movement *Making History: Kansas City and the Rise of Gay Rights*. University of Missouri-Kansas City. Viitattu 19.4.2020. (englanniksi)
Abasgia (Abhasia), Lazica (Egrisi) ja Iberia 1700-luvun eurooppalaisessa kartassa.
**Egrisi** (georg. ეგრისი) eli **Lazica** (kreik. Λαζική, *Lazikē*, myös georg. ლაზიკა, *Lazika*) oli nykyisen Georgian länsiosassa antiikin aikana sijainnut valtio. Se oli muinaisen Kolkhiin seuraajavaltio ja lienee saanut eurooppalaisen nimensä "Lazica" lazien mukaan ensimmäisellä vuosisadalla ennen ajanlaskun alkua. Egrisistä tuli Rooman valtakunnan vasallivaltio, kun Pompeius valloitti alueen noin vuonna 66 eaa. ja se pysyi Rooman vaikutuspiirissä vuosisatojen ajan. Georgialaisille "Egrisi" oli varhaisin maan länsiosista käytetty nimi; sitä seurasivat myöhemmin "Apkhazeti" (Abhasia) ja viimeisimpänä "Imereti". Kristinuskoon Egrisin asukkaat kääntyivät jo 300–400-luvuilla.

300–600-luvuilla Georgian alue oli jakautunut kahteen vaikutuspiiriin: roomalaiseen Egrisiin ja persialaisten vasallikseen alistamaan Iberiaan. Alue joutuikin kahden suurvallan taistelukentäksi. Egrisi tuli tunnetuksi Prokopioksen kirjoitusten myötä; hän kuvasi pitkää Lazican sotaa, jonka Bysantti ja sassanidien Persia kävivät 500-luvulla. Lazit kärsivät taisteluista vuosikymmenten ajan, kunnes sassanidien kuningas Khosrau I tunnusti Bysantin ylivallan alueella. Tämän jälkeen Egrisi pysyi Bysantin provinssina, kunnes sen valloitti pohjoinen Abhasian kuningaskunta 700-luvun lopulla. Kuningas Leon II nosti uuden yhdistyneen kuningaskunnan pääkaupungiksi Kutaisin. Seuraavalla vuosisadalla kuningaskunnan kirkko vetäytyi Konstantinopolin patriarkaatista ja liittyi yhteen Itä-Georgian kirkon kanssa. Lopulta vuonna 1008 Abhasian ja Kartlin kuningaskunnat yhdistyivät kuningas Bagrat III:n alaisuuteen, ja ensimmäistä kertaa maan itä- ja länsiosat muodostivat yhtenäisen poliittisen alueen, jolle annettiin nyt myös uusi nimi, "Sakartvelo".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Barbara A. West: *Encyclopedia of the Peoples of Asia and Oceania, Nide 1*, s. 461. Infobase Publishing, 2009. ISBN 9780816071098. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Ronald Grigor Suny: *The making of the Georgian nation*, s. 3, 32–33. Indiana University Press, 1994. ISBN 9780253209153. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Florin Curta: *The other Europe in the Middle Ages: Avars, Bulgars, Khazars, and Cumans*, s. 119. BRILL, 2008. ISBN 9789004163898. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Egrisi** Wikimedia Commonsissa
Leonardo Chiodo vuonna 2023.
**Leonardo Chiodo** (s. 4. marraskuuta 1998 Helsinki) on suomalainen sellisti. 

Chiodo on opiskellut sellonsoittoa Sibelius-Akatemiassa vuodesta 2010 alkaen (josta Nuorisokoulutuksessa vuosina 2010–2018). Akatemiassa hänen opettajanaan ovat toimineet lehtori Hannu Kiiski vuosina 2010–2015 ja syksystä 2015 alkaen professori Martti Rousi. Vuodesta 2019 Chiodo on opiskellut myös professori Ivan Monighettin kanssa Baselissa Sveitsissä*lähde?*. Syksyllä 2020 Chiodo siirtyi opiskelemaan Espanjaan Madridiin Reina Sofia -musiikkikorkeakouluun. Hänen sellonsoiton opettajansa on professori Ivan Monighetti

Chiodon käytössä on Suomen Kulttuurirahaston omistama Carlo Giuseppe Testoren vuonna 1718 rakentama sello.

Kilpailut
---------

Chiodo saavutti jaetun neljännen sijan kuudennessa kansainvälisessä Paulon sellokilpailussa 2018. Hänet valittiin myös kisan yleisön suosikiksi. Aiemmin helmikuussa samana vuonna Chiodo saavutti ensimmäisen sijan Turun XIII sellokilpailussa, lisäksi hänelle myönnettiin kilpailun erikoispalkinto Lotta Wennäkosken säveltämän *Foliage*-teoksen parhaasta tulkinnasta, ja hänet valittiin yleisön suosikiksi. Aiemmin Chiodo tuli ensimmäiselle sijalle Venäjällä Pietarissa marraskuussa 2016 järjestetyssä kilpailussa X International Youth Competition In memory of E. A. Mravinsky.

Chiodo toimi marraskuussa 2018 solistina VII Kansainvälisessä Jorma Panula -kapellimestarikilpailussa.

Keväällä 2019 Chiodo osallistui menestyksekkäästi vuodesta 1937 järjestettyyn pohjoismaiseen De Unges Konsert - Young Soloist Competition -kilpailuun Norjassa. Hänet valittiin ainoana suomalaisena neljän muun finalistin kanssa esiintymään Bergenin Filharmonikkojen kanssa voittajien gaalakonsertissa Bergenin Grieghallenissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Leonardo Chiodo, cello. VII International Jorma Panula Conducting Competition. Viitattu 16.7.2019.
2. ↑  Leonardo Chiodo OP.
3. ↑  Leonardo Chiodo Escuela Superior de Música Reina Sofía. Viitattu 16.12.2020. (englanniksi)
4. ↑  Myönnetyt soittimet 2018. Viiden vuoden lainakaudelle. Suomen Kulttuurirahasto. Viitattu 21.7.2019.
5. ↑  Hevonoja, Jaana: Suomen Leonardo Chiodo neljännelle sijalle ja yleisön suosikiksi Paulon sellokilpailussa *Yle, uutiset*.  25.10.2018. Viitattu 26.10.2018.
6. ↑  Turun sellokilpailun tulokset
7. ↑  Results of the third round. Nomination «Cello». Category «B» Mravinsky International Competition for Youth.  Arkistoitu 26.2.2018. Viitattu 25.2.2018. (englanniksi)
8. ↑  About us Bergen Philharmonic Orchestra.  Arkistoitu 13.4.2021. Viitattu 13.4.2021. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Yle

 |

 |
**Suomen Nivelyhdistys ry** on vuonna 2000 perustettu valtakunnallinen nivelongelmaisten ihmisten järjestö. Toimintaan kuuluu edunvalvontaa, tiedotusta ja vertaistukea.

Yhdistys julkaisee neljä kertaa vuodessa ilmestyvää *Niveltieto*-lehteä, joka keskittyy nivelrikkoon ja sen hoitokeinoihin liikunnasta tekoniveliin.

Vertaistukitoiminnasta vastaavat paikalliset nivelpiirit, joilla on toimintaa on yli 40 paikkakunnalla. Vertaistukea internetissä tarjoaa keskustelupalsta Nivelklubi, jolla on tuhansia aktiivisia, rekisteröityneitä käyttäjiä. Suomen Nivelyhdistys ylläpitää myös puhelimitse toimivaa Nivelneuvontaa.

Yhdistys järjestää eri yhteistyötahojen kanssa asiantuntijaluentoja ja luentokiertueita, joiden tarkoituksena on levittää tietoa muun muassa nivelrikon itsehoidosta, konservatiivisesta hoidosta sekä ennaltaehkäisystä. 

Suomen Nivelyhdistys on SOSTEn jäsenjärjestö.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen Nivelyhdistys – Nivelsairaan hyväksi Suomen Nivelyhdistys.  Arkistoitu 14.1.2015. Viitattu 19.3.2015.
2. ↑  Niveltieto Suomen Nivelyhdistys. Viitattu 19.3.2015.
3. ↑  Paikallinen toiminta Suomen Nivelyhdistys. Viitattu 19.3.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Yhdistyksen kotisivut
* Nivelklubi-keskusteluryhmä (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kuuminainen** (ruots. *Kumnäs*) on samannimisellä niemellä noin 15 kilometriä Porin keskustan länsipuolella sijaitseva kylä. Aikaisemmin Porin maalaiskuntaan kuuluneen alueen asutus muodostuu lähinnä vapaa-ajan asunnoista. Vakituisia asukkaita Kuuminaisissa on noin 75 (2008), mutta kesäaikaan väkiluku kasvaa 400–500 henkeen.

Kuuminaistenniemi
-----------------

Ilmakuva Kuuminaistenniemestä.
Kuuminaistenniemi on noin seitsemän kilometriä pitkä ja leveimmillään 2,5 kilometriä leveä niemi, joka erottaa toisistaan Preiviikin- ja Viasvedenlahdet. Sen pohjoispuolinen Preiviikinlahti on arvokas lintuvesi, joka kuuluu kokonaan Natura 2000 -vyöhykkeeseen ja myös Kuuminaistenniemellä on Natura-alueita, jotka käsittävät rantaniittyjä, maankohoamismetsää, umpeenkasvavia lahtia sekä letto- ja perinnebiotooppeja.

Nimi ja historia
----------------

Kuuminaisten ruotsinkielinen nimi *Kumnäs* on samaa alkuperää kuin Kokemäen ruotsinkielinen nimi *Kumo*, jonka taustalla on ilmeisesti vanha merkkitulta tarkoittava sana. Kuuminainen sijaitsi Kokemäenjoelle johtavan laivaväylän varrella ja merkkitulta on niemen kärjessä poltettu jo mahdollisesti rautakaudelta tai viimeistään keskiajalta lähtien. Ruotsalaisen historioitsijan Olaus Magnuksen vuonna 1539 julkaisemaan Pohjoismaiden karttakirjaan *Carta marina* on merkitty viisi merkkitulien paikkaa, joista yksi sijaitsee Kuuminaisten paikkeilla. 1500-luvulta lähtien suuri osa alueen väestöstä oli ruotsinkielisiä uudisasukkaita, mikä on myös jättänyt jälkensä Kuuminaisten paikannimistöön.

Kuuminaisten kesäasutus puolestaan sai alkunsa 1800–1900-lukujen vaihteessa, jolloin Porin varakkaat porvarit rakensivat alueelle huviloitaan. Tunnetuin heistä oli vuorineuvos Fritz Arthur Jusélius. Useita huviloita on säilynyt nykypäivään saakka, ja monet niistä ovat suojelukohteita. Kuuminaistenniemen kärjen pohjoispuolella makaa vuonna 1921 rajussa syysmyrskyssä uponneen kunnari Ingeborgin hylky. Landskronasta matkaan lähtenyt alus yritti suojaan Reposaaren satamaan, mutta ajoi karille Svartgrundin saaren tuntumassa ja upposi myöhemmin pahoin vaurioituneena.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kumnäs, Björneborg Finlandssvenska bebyggelsenamn. Viitattu 11.4.2015.
2. 1 2 3  Kuuminaisten kyläsuunnitelma (Arkistoitu – Internet Archive) Karhuseutu. Viitattu 12.4.2015.
3. ↑  Preiviikinlahti Ymparisto.fi. Viitattu 12.4.2015.
4. ↑  Kuuminaistenniemi Ymparisto.fi. Viitattu 12.4.2015.
5. ↑  Salminen, Tapio: *Joki ja sen väki – Kokemäen ja Harjavallan historia jääkaudesta 1860-luvulle*, s. 52–56. Kokemäen ja Harjavallan kaupungit ja seurakunnat, 2007. ISBN 978-952-99941-1-3.
6. ↑  Ingeborg Hylyt.net. Viitattu 12.4.2015.
7. ↑  Ingeborg Museoviraston muinaisjäännösrekisteriportaali. Viitattu 12.4.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Avellan, Niilo J.: "Entisen Ulvilan pitäjän maatilat III: Kuuminainen", *Satakunta - Kotiseutututkimuksia V*, s. 128–130. Satakuntalainen osakunta, 1925. Näköisversio verkossa (pdf).
**Svanetian kansannousu** oli vuonna 1921 tapahtunut epäonnistunut kapina vastaperustettua bolševikkihallintoa vastaan Georgiassa. 

Kansannousu sai alkunsa Svanetiassa, Länsi-Georgian vuoristoprovinssissa, pian sen jälkeen, kun puna-armeija oli hyökännyt Georgiaan ja Georgian sosialistinen neuvostotasavalta oli perustettu (helmi–maaliskuussa 1921). Ensimmäiset levottomuudet paikallisten keskuudessa syntyivät jo toukokuussa 1921 ja kehittyivät nopeasti aseelliseksi kapinaksi maan erittäin epäsuosittua bolševikkihallitusta, Georgian vallankumouskomiteaa vastaan. Mosostr Dadeškelianin, Nestor Gardapkhadzen ja Bidzina Pirvelin johtamat sissijoukot riisuivat Svanetian puna-armeijan yksiköt aseista syyskuussa ja käynnistivät valmistelut marssille Kutaisiin, Georgian toiseksi suurimpaan kaupunkiin. Vallankumouskomitea, joka joutui kohtaamaan maanlaajuisen kansannousun ja sisällissodan mahdollisuuden, määräsi 7. lokakuuta 1921 muodostettavaksi erikoisia rangaistuserillisosastoja kamppailemaan "poliittisiksi maantierosvoiksi" leimattuja taistelijoita vastaan. 15. marraskuuta 1921 neuvostovirkamiehet raportoivat Svanetian kapinallisten määräksi 1 600, ja että heidän toimiaan koordinoi Georgian kansallisdemokraattinen puolue, jolla oli yhteyksiä Tbilisissä päämajaansa pitävään menševikkijärjestöön.

Taistelu Svanetiassa jatkui kuuden kuukauden ajan, mutta neuvostojoukot onnistuivat estämään kapinan leviämisen viereisille alueille. Vuoden 1921 joulukuun loppuun mennessä uudet puna-armeijan vahvistusjoukot murskasivat kapinan. Kansannousun johtajat teloitettiin ja alueella käynnistettiin rankkoja sortotoimenpiteitä. Svanetian kapinan epäonnistuminen pakotti Georgian tärkeimmät oppositiopuolueet lähempään yhteistyöhön keskenään. Yhteistyö kulminoitui lopulta yleiseen neuvostovastaiseen kapinaan elokuussa 1924.

Lähteet
-------

1. ↑  Knight, Ami W. (1993), *Beria: Stalin's First Lieutenant*, p. 26. Princeton University Press, Princeton, New Jersey, ISBN 0-691-01093-5
2. ↑  ვალერი ბენიძე (Valeri Benidze) (1991), 1924 წლის აჯანყება საქართველოში (*1924 Uprising in Georgia*), p. 10. Tbilisi: სამშობლო ("Samshoblo")
3. ↑  Jones, Stephen F. (October 1988), "The Establishment of Soviet Power in Transcaucasia: The Case of Georgia 1921-1928". *Soviet Studies* 40, No. 4: 616-639

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:1921 Svanetian Uprising
Roter Sand -kasuunimajakka
**Kasuuni** eli **uppoarkku** (ransk. *caisson*) on esimerkiksi majakan tai satamalaiturin perustaksi vedenpohjaan upotettu rakennelma. Se sisältää paineilmaa ja on pohjasta avoin, mutta kuitenkin vesitiivis.

Ne rakennettiin satamissa laivateräksestä ja hinattiin halutulle paikalle johon ne upotettiin; paikallaan pysyminen varmistettiin täyttämällä kasuunin ontto sisus jollain sopivalla aineella, alun perin betonilla, myöhemmin hiekalla ja viimeksi rautamalmin rikastusjätteellä; tätä teollisuusjätettä käytettiin esimerkiksi Kemi I -majakan kasuunin täyttämiseen.

Kasuuneja rakennetaan etupäässä majakoiden sijoittamista varten. Ensimmäinen lajissaan oli saksalainen Weser-joen suistossa yhä oleva Roter Sand, joka valmistui vuonna 1885. Se oli miehitetty aina vuoteen 1964, jolloin se muutettiin öljypoltolta automaattiseksi kaasumajakaksi; nykyisin siinä on aurinkopaneelein toimiva vilkku veneilijöille. Majakkana sen korvasi ulommas sijoitettu ja vuonna 1972 automatisoitu Alte Weser.

Kasuuneja alettiin rakentaa, kun kehittynyt majakkatekniikka mahdollisti majakoiden täyden automatisoinnin, koska majakkalaivojen pitäminen tuli aikaa myöten kovin kalliiksi. 

Suomen ensimmäinen kasuunimajakka on Kihdillä sijaitseva Gustaf Dalénin majakka, joka valmistui vuonna 1947.

Myöhemmin kehitettiin uusia menetelmiä kuten pohjaan upotettavat tukirakenteet joiden päälle majakat nykyisin rakennetaan ja vanha kasuunijärjestelmä alkoi vähin erin väistyä; eräs viimeisiä perinteistä kasuuneista on vuonna -75 valmistunut Kemi I.

Lähteet
-------

* Seppo Laurell: MAJAKAT, Luotsiliitto 1989 ISBN 952.90048-1-8

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kasuuni** Wikimedia Commonsissa

1. 1 2  kasuuni *termipankki.fi*. Viitattu 19.6.2023.
2. ↑  kasuuni *Suomen etymologinen sanakirja*. Viitattu 19.6.2023.
**Transkaukasian demokraattinen federatiivinen tasavalta**, yleisemmin tunnettu nimellä **Transkaukasian federaatio** (Закавказская демократическая федеративная республика [ЗКДФР], Zakavkazskaja demokratitšeskaja federativnaja respublika [ZKDFR]) oli Etelä-Kaukasiassa (*Transkaukasiassa*) sijainnut sosialistinen liittovaltio. Transkaukasia perustettiin 24. helmikuuta 1918 ja se hajosi 28. toukokuuta 1918. Sen osavaltiot olivat Armenia, Azerbaidžan ja Gruusia.

Helmikuun vallankumouksen jälkeen Venäjän hallitus asetti erityisen Transkaukasian komitean (*особый Закавказский Комитет*) hallitsemaan aluetta. Lokakuun vallankumous teki kuitenkin lopun Kerenskin hallituksesta ja alueelle perustettiin Transkaukasian komissariaatti.

Transkaukasian demokraattinen federatiivinen tasavalta julistautui itsenäiseksi 24. helmikuuta 1918 ja maan johtajaksi valittiin georgialainen menševikki Nikoloz Tškheidze. Georgialaiset olivat muutenkin Transkaukasiassa johtoasemassa, ja kun kansalliset intressit johtivat Georgian itsenäistymiseen 26. toukokuuta 1918, Armenia ja Azerbaidžan päättivät lakkauttaa liittovaltion.

Alueen jouduttua Neuvostoliiton hallintaan alueelle perustettiin Transkaukasian sosialistinen federatiivinen neuvostotasavalta. 1936 Transkaukasian SFNT hajotettiin.

Katso myös
----------

* Georgian demokraattinen tasavalta
* Armenian demokraattinen tasavalta
* Azerbaidžanin demokraattinen tasavalta
* Transkaukasian sosialistinen federatiivinen neuvostotasavalta
**Alfa-tokoferoli** on yksi E-vitamiinin muodoista, joka ensisijaisesti imeytyy ja kertyy ihmisten elimistöön. Alfa-tokoferolin E-koodi on E307. Alfa-tokoferolissa on kolme erillistä keskusta, joten kyseessä on kiraalinen molekyyli. Alfa-tokoferolia käytetään ruuissa hapettumisenestoaineena ja sen suurin sallittu käyttömäärä vuorokautta kohden eli ADI-arvo on 2 milligramma jokaista kilogrammaa kohden. Alfa-tokofenolia saa käyttää kaikissa rasvaa sisältävissä elintarvikkeissa, joissa myös muiden lisäaineiden käyttäminen on voimassa olevien säädösten mukaan sallittua.

Alfa-tokoferoli on väritöntä veteen liukenematonta öljyä, joka kuitenkin liukenee dietyylieetteriin, asetoniin, trikloorimetaaniin ja öljyihin. Yhdiste kestää lämpöä suhteellisen hyvin ellei happi tai valo pääse vaikuttamaan siihen samanaikaisesti. Alkalit ja hapettimet hajottavat alfa-tokoferolia helposti.

Katso myös
----------

* Beeta-tokoferoli
* Delta-tokoferoli
* Gamma-tokoferoli

Lähteet
-------

1. ↑  E307 Alfatokoferoli ekoodit.fi.  Arkistoitu 6.10.2013. Viitattu 9.8.2013.
2. ↑  Raimo Alén: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä*, s. 1043. Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: alpha-Tocopherol (englanniksi)
* Human Metabolome Database (HMDB): Alpha-Tocopherol (englanniksi)
* Food Component Database (FooDB): Alpha-Tocopherol  (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): alpha-Tocopherol (englanniksi)
* ChemBlink: D-alpha-Tocopherol (englanniksi)
* Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Alpha-Tocopherol (englanniksi)
* Pherobase: Semiochemical - vitamin E, alpha-Tocopherol (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:alpha-Tocopherol
**Näin pilvet kuolevat** on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut suomalais-tanskalainen dokumenttielokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Tuija Halttunen. Elokuva kertoo kunnianhimosta, tieteen etiikasta ja ilmastonmuokkauksesta.

Juoni
-----

Ilmastotutkija Hannele Korhosella on unelma: olla maailman paras työssään ja saada siitä tunnustusta. Korhosen elämä muuttuu dramaattisesti kun Arabiemiraatit myöntää hänelle 1,5 miljoonan dollarin tutkimusapurahan selvittääkseen miten saada satamaan pilvet rutikuivalla aavikolla. Mahdollisuus näin isoon tutkimukseen kuulostaa täydelliseltä. Mutta hiljalleen Hannele ymmärtää, että rahoittajilla on oma agendansa. Hänen intonsa laantuu ja muuttuu eettiseksi konfliktiksi. Jos Hannele onnistuu, onko hän valmis hyväksymään seuraukset, jotka pilvien hallinnasta voi seurata? Mikä on kunnianhimon lopullinen hinta?

Tuotanto
--------

Elokuvan on tuottanut Wacky Tie Films. Yhteistuottajana on toiminut Copenhagen Film Company.

Vastaanotto
-----------

Elokuvan Tanskan ensi-ilta oli CPH:DOX -festivaaleilla Kööpenhaminassa ja Suomen ensi-ilta Sodankylän elokuvajuhlilla 2021. Kansainvälisen ensi-iltansa elokuva sai arvostettujen Locarnon elokuvajuhlien *Semaine de la critique* -sarjassa Sveitsissä elokuussa 2021. Elokuva voitti *Premio Zonta Club Locarno* -palkinnon, joka myönnetään erityistä yhteiskunnallista ja eettistä arvoa kantavalle elokuvalle.

Näin pilvet kuolevat oli ehdolla parhaan dokumenttielokuvan Jussi-palkinnon saajaksi vuonna 2022. Elokuva sai myös Jussi-ehdokkuuden parhaasta musiikista.

Suomen elokuvateatteriensi-ilta oli 10. syyskuuta 2021.

Lähteet
-------

1. ↑  How to Kill a Cloud Wacky Tie Films.  Arkistoitu 16.6.2021. Viitattu 15.6.2021. (englanniksi)
2. ↑  How to Kill a Cloud Copenhagen Film Company.  Arkistoitu 16.6.2021. Viitattu 15.6.2021. (englanniksi)
3. ↑  How to Kill a Cloud CPH:DOX.  Arkistoitu 15.6.2021. Viitattu 15.6.2021. (englanniksi)
4. ↑  Näin pilvet kuolevat Midnight Sun Film Festival.  Arkistoitu 16.6.2021. Viitattu 15.6.2021.
5. ↑  How to Kill a Cloud Locarno Film Festival. Viitattu 5.7.2021. (englanniksi)
6. ↑  How to Kill a Cloud Semaine de la critique. Viitattu 19.8.2021.
7. ↑  Semaine de la critique 2014 – Festival del film Locarno *Issuu*. Viitattu 19.8.2021. (englanniksi)
8. ↑  Jussi-ehdokkaat vuoden 2021 kotimaisista elokuvista on valittu *Suomen elokuvasäätiö*. Viitattu 9.5.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* *Näin pilvet kuolevat* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Bagratin katedraali
**Bagratin katedraali** (georg. ბაგრატის ტაძარი, *Bagratis tadzari*) tai Kutaisin katedraali on 1000-luvun vaihteessa rakennettu tuomiokirkko Kutaisin kaupungissa Georgiassa. Raunioitunutta katedraalia pidetään keskiaikaisen georgialaisen arkkitehtuurin mestariteoksena. 

Katedraali sijaitsee Ukimerionin kukkulalla Rioni-joen vierellä ja erottuu maamerkkinä Kutaisin kaupunkikuvasta. Se rakennettiin 1000-luvun alussa kuningas Bagrat III:n hallintokaudella, minkä vuoksi sitä kutsutaan "Bagratin katedraaliksi". Kirjoitus katedraalin pohjoisseinällä paljastaa, että sen lattiakivet asetettiin paikoilleen vuonna *khronikon 223*, eli 1003. Vuonna 1510 kirkkoa tuhosi turkkilaisten aloittama tulipalo ja vuonna 1692 osmanit aiheuttivat Imeretiä miehittäessään räjähdyksen, joka romahdutti kirkon kupolin ja katon.

Ukimerionin kukkulalla oli aiemmin myös linna ja kuninkaallinen palatsi, joka oli yksi maan länsiosan tärkeimmistä linnoituksista 500-luvulla. Ulkomaiset matkaajat kertoivat vielä 1600-luvulla, että linna oli vaikuttavan näköinen rakennus. Imeretin kuningas Solomon I ja venäläinen kenraali Gottlieb Heinrich Totleben kuitenkin pommittivat sen raunioiksi vuonna 1769, koska turkkilaiset miehittivät kukkulaa. Paikalla on edelleen jäljellä muureja, palatsin viinikellari ja kirkko.

Vuonna 1952 alkaneet restaurointi- ja konservointityöt ja arkeologiset tutkimukset jatkuvat yhä. Vuonna 1994 Bagratin katedraali otettiin yhdessä Gelatin luostarin kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon. Katedraalia käytetään jumalanpalveluksissa vain rajoitetusti, mutta se houkuttelee paljon pyhiinvaeltajia ja turisteja. Koska se on merkittävä turistikohde, sitä käytetään myös koko Kutaisin kaupungin symbolina.

Lähteet
-------

1. 1 2  Richard Plunkett, Tom Masters: *Georgia, Armenia & Azerbaijan*, s. 62–63. Lonely Planet, 2004. ISBN 1-74059-138-0.
2. ↑  Bagrati Cathedral and Gelati Monastery Unesco. Viitattu 3. syyskuuta 2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bagratin katedraali** Wikimedia Commonsissa
**Tuman perusaine** eli **tumamatriksi** on tumalimassa sijaitseva rakenne tai kehys, jonka avulla tumassa sijaitsevat geenit ja proteiinit pystyvät järjestelmällisesti sijoittumaan johonkin tiettyyn paikkaan tumaa. Sen ansiosta tumassa on esimerkiksi tiettyjä paikkoja, joissa tapahtuu transkriptiota tai kulkuväyliä, joita mRNA käyttää siirtyäkseen tuman pintaan. Tuman perusaine koostuu säikeisestä perusverkosta ja kromatiiniin kuulumattomista jyväsistä eli proteiineista, jotka eivät ole kytkeytyneet DNA:han.

Osa jyväsistä toimii transkriptiotekijöinä, jotka joko etsivät RNA-polymeraasin kanssa oikean transkription aloituskohdan DNA:sta tai aloittavat transkription. Sen sijaan, että transkriptiotekijät liikkuisivat tumalimassa vapaasti, tuman perusaine pitää ne järjestelmällisemmin yhdessä. Sen läheisyydessä sijaitsee myös eräs DNA:n kahdentumisessa käytettävä kemiallinen koneisto, ja DNA:n kahdentumisessa syntyvät replikonit kiinnittyvät perusaineeseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Niemi, Mikko & Virtanen, Ismo & Vuorio, Eero: *Solu- ja molekyylibiologia*, s. 101. Porvoo: Weilin+Göös, 1995. ISBN 951-35-5685-9.
**Black Panther** oli yhdysvaltalainen motion comic -tyylillä tehty 6-osainen animaatiosarja, joka perustuu Marvelin sarjakuvahahmoon Mustaan Pantteri. Sarjaa esitettiin ensi kerran Australiassa 16. tammikuuta 2010 ABC3-kanavalla.

Sarja ei saanut suuren kritiikin johdosta televisioesitystä Yhdysvalloissa ja sen jakso esitetään iTunesilla, Xbox LIVEssa, PlayStation Networkilla ja Microsoft Zunessa 23. kesäkuuta 2010 lähtien. Lisäksi sarja tunnetaan nimellä Black Panther: Who is the Black Panther?, jonka kuusi jaksoa on pidennetty 12 jakson mittaiseksi.

Tuotanto
--------

Huhtikuussa 2008 yhdysvaltalainen kaapelikanava BET julkisti New Yorkissa tekevänsä yhteistyötä Marvelin kanssa luodakseen Mustasta Pantterista puolituntisen animaatiosarjan. Sarjan kehittäjänä ja käsikirjoittajana toimi BET:n viihteen puheenjohtaja Reginald Hudlin. Lisäksi sarjaa on piirtämässä John Romita Jr. ja sarjan kuusi ensimmäistä jaksoa perustuu *Who is the Black Panther?* -sarjakuvaan, jonka jälkeen sarja aloittaa oman tarinansa.

Marraskuussa 2008 Marvel julkisti Oscar-ehdokkuuden saaneen näyttelijän Djimon Hounsoun toimivan sarjan nimikkohahmon äänenä.

Äänirooleissa
-------------

{{Näyttelijä-rooli
|Djimon Hounsou|T’Challa / Musta Pantteri
|Carl Lumbly|S’Yan
|Stephen Stanton|Klaw
|Kerry Washington|Prinsessa Shuri
|Alfre Woodard|Kuningatar / T’Challan äiti, Dondi Reese
|J. B. Blanc|Batroc, Musta Ritari, pappi, mieskannibaali
|Jill Scott|[[Storm
|Peter Lurie|Juggernaut
|Vanessa Marshall|naiskannibaali
|Phil Morris|W’Kabi
|Stan Lee|kenraali Wallace
|Jonathan Adams|T’Chaka
}}

Lähteet
-------

1. ↑  Black Panther Debut Set in Australia! *animatedsuperheroes.com* 7.12.2009 Viitattu 15.4.2010 (englanniksi)
2. ↑   Marvel Comics Reveals Black Panther Animated Series] 18.6.2010 Viitattu 23.6.2010 (englanniksi)
3. ↑  BET cages 'Black Panther' *Variety* 17.4.2008 Viitattu 15.4.2010 (englanniksi)
4. ↑  First Look at BET's Black Panther *IGN* 1.8.2008 Viitattu 15.4.2010 (englanniksi)
5. ↑  Djimon Hounsou Roars as the Black Panther 11.11.2008 Viitattu 15.4.2010 (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Musta Pantteri |
| --- |
|  |
| 
* Stan Lee
* Jack Kirby

 |
|  |
| Sivuhahmot | 
* Dora Milaje
* Everett K. Ross
* Junta
* Nakia
* Okoye
* Shuri
* Storm
* Valkoinen Susi
* Valkoinen Tiikeri

 |
|  |
| Liittolaiset | 
* Blade
* Ihmeneloset
* Kapteeni Amerikka
* Kostajat
* Monica Rambeau

 |
|  |
| Viholliset | 
* Achebe
* Apinamies
* Erik Killmonger
* Klaw
* Malice
* Tohtori Doom
* Venomm

 |
|  |
| Muut mediat | 

|  |  |
| --- | --- |
| Televisio | *Black Panther* |
|  |
| Elokuvat | 
* *Black Panther* (2018)
* *Wakanda Forever* (2022)

 |

 |
|  |
| Liittyvät artikkelit | Illuminati • Vibranium • Wakanda |

 |
**Aerobinen liikunta** on fyysistä liikkumista, jossa keho tuottaa ravintoaineista lihastyön vaatimaa energiaa hapen avulla (eli aerobisesti). Aerobista liikuntaa on kestävyysliikunta, joka pitää yllä ja parantaa kestävyyskuntoa. Tällä tarkoitetaan elimistön aerobista eli sydän-, hengitys- ja verenkiertojärjestelmän toimintakykyä.

Aerobista eli kestävyyskuntoa kehittäviä liikuntalajeja ovat muun muassa kävely, juoksu, erilaiset (aerobiset) jumpat, uinti, hiihto, (rulla)luistelu ja pyöräily. Kestävyyskunnon perinteinen arviointitapa on maksimaalisen hapenottokyvyn mittaus.

Aerobinen liikunta kehittää myös motorisia taitoja sekä voi suojata hermojärjestelmää ja aivojen toimintakykyä mekanismein, joita ei vielä tarkkaan tutkimuksessa tunneta.

Katso myös
----------

* Peruskestävyysharjoittelu
* Terveysliikunta

Lähteet
-------

* Brown A. & Simmons J. (toim.): *Aerobic Exercise: Health benefits, types and common misconceptions*. New York: Nova Science Publishers, Inc. 2013 [eBook Collection (EBSCOhost), Ipswich, MA. Haettu 15.5.2016] ISBN 978-1-62618-579-1
* Fogelholm M. Vuori I. & Vasankari T. (toim.): *Terveysliikunta*. Helsinki: Duodecim 2011 (2. painos). ISBN 978-951-656-363-6

### Viitteet

1. ↑
**Iili** on Marvel Comicsin sarjakuvahahmo. Iili esiintyi ensimmäisen kerran *Uncanny X-Men* -lehden osassa 179, jossa hänet esitellään Manhattanin viemäreissä asuvaksi morlokiksi.

Hahmon elämäkerta
-----------------

Vihreäihoisen Iilin vanhemmat hylkäsivät hänet jo lapsena, kun Iilin mutaatio ilmeni. Morlokki Caliban kuitenkin löysi hänet ja vei Iilin morlokkien asuttamiin viemäreihin Annaleen hoitoon, joka kasvatti Iilin sekä muita orpoja mutantteja omina lapsinaan. Ajan myötä Iili ystävystyi Tekijä-X:n suojeleman Artie Maddicksin kanssa ja tapasi myös Ryhmä-X:n useaan otteeseen.

Myöhemmin Herra Pahuus lähetti palkkaamansa marauderit viemäristöön tappamaan kaikki morlokit päästäkseen eroon "geneettisesti epäpuhtaista" mutanteista. Useiden morlokkien kuollessa, Iili ja Caliban selviytyivät Voimajengin ja Tekijä-X:n avulla. Menetettyään kotinsa viemäreissä, Iili jäi Artien kanssa Tekijä-X:n joukkoon, kunnes he ilmoittautuivat St. Simonsin yksityiskouluun, joka hyväksyi oppilaikseen mutanttilapsia.

Pian alettuaan käydä tätä koulua, Iili ja Artie joutuivat mutantteja metsästäneiden demonien kaappaamiksi. Iilin teknologisesti paranneltu mutanttiystävä, Taki Matsuya, ja mutanttiryhmä X-Terminaattorit hyökkäsivät yhdessä Uusien Mutanttien kanssa demoniuhkaa vastaan. Taistelu vaaransi koko New Yorkin ja usea sivullinen kuoli ennen kuin taistelu päättyi ja Iili sekä Artie vapautuivat.

Muissa medioissa
----------------

### Elokuva

Iili esiintyy elokuvassa *X-Men: Viimeinen kohtaaminen*, jossa häntä esittää Cameron Bright. Häntä kutsutaan pääasiassa Jimmyksi, mutta myös koodinimi Iili esiintyy Pedolle annetuissa kansioissa. Elokuvassa Iili on tärkeässä osassa, sillä hän on mutantteja "parantavan" lääkkeen lähde. Sarjakuvista poiken elokuvan Iili on tavallisen ihmisen näköinen eikä hänellä ole vihreää ihoa. Hänen voimiinsa kuuluu tahaton mutanttivoimien sulkeminen tietyltä etäisyydeltä ja mutanttigeenien vaikutusten poistaminen. Esimerkiksi Pedon ojentaessa kättä Jimmyä kohti, hänen kätensä menettää hetkittäisesti karvapeitteensä.

Lääke ei kuitenkaan miellytä kaikkia, sillä Magneto suunittelee Jimmyn tappamista ja hyökkää mutanttijoukkoineen Alcatrazille, jossa Jimmyä pidettiin turvassa. Juggernaut ryntää puolustuslinjan lävitse tehtävänään pojan tappaminen muiden taistellessa ulkopuolella Ryhmä-X:ää ja laitoksen puolustusvoimia vastaan. Juggernautia nopeampi Varjokissa kuitenkin ehtii Jimmyn luokse ensin ja pelastaa tämän. Taistelun loppuessa Jimmy lähtee saarelta Varjokissan ja Jäämiehen kanssa. Elokuvan lopussa nähdään, että Jimmy on liittynyt oppilaaksi Xavierin kouluun, jonka uutena johtajana toimii [[Storm.
**Kuuston ruukki** sijaitsi Salossa Hamarjärvestä Kiskonjokeen laskevan pienen puron, Kuustonojan, varrella kapeassa ja jyrkkäreunaisessa laaksossa. Ruukki oli toiminnassa vuosien 1732–1830 välillä.

Ruukin perusti vuonna 1732 Claes Flemming Perniön Isokuuston verotalon maalle. Ruukkiin kuului kankirautapaja, jossa käytettiin raaka-aineena Teijon masuunin takkirautaa sekä Ruotsista Noran alueen kaivoksista tuotua rautaa. 1800-luvun alussa takkirautaa alettiin tuoda pääasiassa Ruotsista Grythyttanin ja Nya Kopparbergetin kaivosalueilta. Ruukin toiminta päättyi vuonna 1830, kun silloinen omistaja Carl Johan Sallmen siirsi ruukin Latokartanon Myllykosken rannalle.

Ruukin 22×25 metrin kokoisen kankivasarapajan harmaakiviset seinät ovat säilyneet maastossa enimmillään 2,5 metrin korkuisina. Pajarakennuksen sisällä on näkyvissä tiilinen ahjon pohja ja kankivasaran perustuksia. Pajan yläpuolella on maasta ja kivistä rakennetun padon rauniot. Padolta on johtanut pajaan kahden kivipilarin kannattama vesikouru. Pajan lähistöllä on myös kuonakasoja ja metsikössä sijaitsevat kolmen suurehkon rakennuksen kivijalat, joiden ympärillä on runsaasti syttä. Rakennukset ovat saattaneet toimia hiilivarastoina. Ruukin työväen asunnot ovat sijainneet pajan luoteispuolella paljaan kallion päällä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Museoviraston kulttuuriympäristön rekisteriportaali : Salo, Kuuston ruukki (Arkistoitu – Internet Archive)
**Néa Skillountía** (kreik. Νέα Σκιλλουντία) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Andrítsaina-Kréstenan kuntaan, Eliin alueyksikköön ja Länsi-Kreikan alueeseen. Kylän väkiluku on 321 (vuonna 2011).

Néa Skillountían kylä, suomeksi "Uusi Skillountía", sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan läntisissä sisäosissa noin 27 kilometriä itäkaakkoon Pýrgoksen kaupungista. Se on osa Skillountían kyläyhdyskuntaa. Skillountía ja Néa Skillountía on nimetty antiikin ajan Skilluksen kaupungin mukaan, mutta nykyisin sen tiedetään sijainneen lännempänä lähellä nykyistä Makrísian kylää. Todellisuudessa Skillountían ja Néa Skillountían lähellä sijaitsi antiikin Makistonin eli Makistoksen kaupunki.

Aiemmin Néa Skillountía kuului Skilloúntan kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Andrítsaina-Kréstenan kunnan Skilloúntan kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Skillous *Pleiades*. Viitattu 1.11.2023.
3. ↑  Makistos *Pleiades*. Viitattu 1.11.2023.
**Frans Georg Otto Mauritz Stockmann** (17. joulukuuta 1872 – 28. marraskuuta 1920 Helsinki) oli suomalainen pääkonsuli ja Stockmannin liikkeen johtaja.

Frans Stockmannin vanhemmat olivat kauppaneuvos Heinrich Franz Georg Stockmann ja Betty Dorothea Johanna Block. Hän kävi Helsingin yksityislyseota ja Nya svenska läroverket i Helsingfors-koulua. Tämän jälkeen Stockmann harjoitti kaupan alan opintoja ja toimi harjoittelijana neljän vuoden ajan Saksassa, Englannissa ja Ranskassa. Hän palasi Suomeen 1893 ja meni sitten Stockmannin liikkeen palvelukseen apulaistoimitusjohtajaksi.

Stockmannista tuli 1906 Alankomaiden varakonsuli Helsingissä, 1907 konsuli ja 1920 pääkonsuli ansioistaan hollantilaisten pakolaisten avustamisessa. Stockmann oli Privatbankenin hallintoneuvoston puheenjohtaja sekä Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön, Helsingin Höyrylaiva Osakeyhtiön ja Yhtyneiden Villatehtaiden johtokuntien jäsen. Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä hän oli 1908–1913.

Frans Stockmann alkoi vuonna 1918 rakennuttamaan kaksikerroksista huvilaa Kauniaisiin, suunnittelijana lienee ollut arkkitehti Armas Lindgren. Huvilan rakennustyöt keskeytyivät kun hänen vaimonsa Edith kuoli 1919 espanjantautiin. Frans Stockmann lahjoitti ennen kuolemaansa keskeneräisen huvilan rakenteet ja tontin Kauniaisten kauppalalle. Kauniaisten hautausmaa perustettiin hänen lahjoittamalleen maalle. Stockmannin huvilan kivijalan rauniot ovat edelleen olemassa hautausmaan takana Kasavuoren alueella Krouvikalliontien lähellä.

Frans Stockmann kuoli 47-vuotiaana marraskuussa 1920 Eiran sairaalassa Helsingissä joko espanjantautiin tai vatsasyöpään.

Frans Stockmann oli naimisissa 1896–1919 englantilaisen Edith Donëtin (1874–1919) kanssa. Heidän poikansa oli Edward Frans Olof Stockmann (1909-1990).

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus, Hufvudstadsbladet, 29.11.1920, nro 328, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3 4 5  Frans Stockmann, Hufvudstadsbladet, 29.11.1920, nro 328, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2  Stockmann rauniot, Kauniainen, Reiskat ja Reppu-blogi 4.4.2023
4. ↑  Stockmannin rauniot, Helsingin Sanomat 23.11.2023 (Tilaajille)
5. ↑  Kauniaisten jännittävin nähtävyys: Stockmannin rauniot, Sanna Ruoho, Välimatkoja-blogi 13.5.2021
*Tämä artikkeli käsittelee temppeliä Roomassa. Hadrianuksen temppeli oli myös temppeli Efesoksessa.*
Hadrianuksen temppelin säilynyt pylväsrivistö
**Hadrianuksen temppeli** on kuolemansa jälkeen jumalaksi korotetulle keisari Hadrianukselle omistettu temppeli Campus Martiuksella Roomassa. Sen rakennutti Hadrianuksen seuraaja, keisari Antoninus Pius vuonna 145. Nykyään temppeli on osa myöhemmän ajan rakennusta Piazza di Pietralla. Osa aukion kiveyksestä on peräisin temppelistä. Aiemmin temppeliä on virheellisesti pidetty Neptunuksen temppelinä.

Temppelin ennallistus pienoismallina.
Temppelin cellasta on jäljellä yksi seinä. Sen julkisivua reunustaa 11 kappaletta 15 metriä korkeaa korinttilaista tyyliä edustavaa pylvästä. Temppeli rakennettiin neljä metriä korkealle vulkaanisesta kivilajista tehdylle korokkeelle. Sen arkkitraavi on korjattu muutostöiden yhteydessä. Temppeliin rakennettiin paavillinen palatsi 1600-luvulla ja muutostöitä johti arkkitehti Carlo Fontana. Nykyään rakennuksessa toimii Borsa Valori di Roma eli Rooman arvopaperipörssi.

Pankin tiloissa on nähtävissä cellan puolipyöreää peräseinää, jota aikoinaan peitti tynnyriholvi. Holvia ympäröiviin pylväisiin oli ripustettu sotasaalista. Pylväiden juuria koristivat provinsseja henkilöivät patsaat symboloiden Hadrianuksen edeltäjäänsä Trajanusta rauhallisempaa politiikkaa. Osa patsaista on nähtävillä nykyään Rooman kansallismuseossa ja Musei Capitolinissa.

Alo Giovannolin temppeliä esittävä piirros vuodelta 1615.
Temppeliä ympäröi aikoinaan suuri pylväskäytävä joka aukeni nykyiselle Via del Corsolle. Pylväskäytävän päässä oli riemukaari. Riemukaarta pidetään nykyään kirjallisuudessa mainittuna Antoninusten riemukaarena, joskin sitä on pidetty myös Claudiuksen riemukaarena. Sitä on kutsuttu myös Tosettin riemukaareksi, jolloin nimi on tullut lähistöllä asuneesta Tosettin perheestä. Riemukaaren jäännökset purettiin Via del Corson leventämisen tieltä ja 1700-luvulla paikalle rakennettua katua kutsuttiin riemukaaren vuoksi nimellä Via dell`Archetto.

* Roomalaista provinssia kuvaava patsas, löydetty Hadrianuksen temppelistä(Rooma, Musei Capitolini)Roomalaista provinssia kuvaava patsas, löydetty Hadrianuksen temppelistä(Rooma, Musei Capitolini)
* Toinen provinssia kuvaava patsas, löytö Hadrianuksen temppelistä(Rooma, Musei Capitolini)Toinen provinssia kuvaava patsas, löytö Hadrianuksen temppelistä(Rooma, Musei Capitolini)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hadrianuksen temppeli**.
* Temple of Hadrian (Arkistoitu – Internet Archive). A View on Cities. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Sotavahinkoyhdistys** oli Suomessa 1939–1951 toiminut yhdistys, jonka jäseninä olivat sotavahinkolain mukaisia rakennusten ja metsän palovakuutuksia myöntäneet vakuutuslaitokset. Irtaimiston palovakuutuksia myöntäneet vakuutuslaitokset muodostivat Irtaimiston sotavahinkoyhdistyksen, joka toimi 1940–1981. Vaikka yhdistyksiä oli kaksi, niitä johtivat samat henkilöt. Yhdistysten avulla vakuutuskorvaukset saatiin useamman maksajan kannettaviksi. Vuonna 1944 Sotavahinkoyhdistykselle siirrettiin lakkautettujen suojeluskuntien omaisuus ja varat. Jatkosodasta aiheutuneiden korvausten maksun jälkeen yhdistysten varat lahjoitettiin Sotavahinkosäätiölle, joka toimii edelleen.

Sotavahinkolain mukaisten vakuutusten korvaukset ja vakuutusmaksut suoritettiin vasta sodan päätyttyä. Vakuutettu omaisuus jaettiin kolmeen ryhmään, asutuskeskusten rakennukset, teollisuuslaitosten rakennukset sekä muut rakennukset ja metsät. Jos vakuutusmaksut eivät riittäneet ryhmässä sattuneiden vahinkojen korvauksiin, oli korvauksia tässä ryhmässä alennettava. Jos alennus oli yli 20 prosenttia, valtion varoista myönnettiin avustusta.

Yhdistyksen toimielimet
-----------------------

Sotavahinkoyhdistyksen kotipaikka oli Helsinki, ja sen toimieliminä olivat vuosittain pidetty yhdistyksen kokous ja hallitus. Jäsenenä olevaa yhtiötä edusti kokouksessa yhtiön valtuuttama henkilö ja jäsenenä olevaa palovakuutusyhdistystä Maaseudun palovakuutusyhdistyksen valtuuttamat henkilöt. Kokouksessa valtuutetulla oli yksi ääni jokaista palovakuutuskannan alkavaa sataa miljoonaa markkaa kohti. Äänestys voitiin suorittaa myös siten, että jokaisella valtuutetulla oli yksi ääni, jollei kukaan vastustanut tällaista menettelyä. Päätökset tehtiin enemmistön kannan mukaan, paitsi sääntömuutokset, joihin vaadittiin 2/3 edustetuista äänistä.

Yhdistyksen hallitukseen kuului viisi yhdistyksen kokouksen valitsemaa jäsentä, viisi varajäsentä ja kaksi valtioneuvoston määräämää lisäjäsentä sekä näiden varamiehet. Ensimmäisen hallituksen asetti sosiaaliministeriö. Nämä jäsenet olivat hallituksessa siihen saakka, kunnes yhdistyksen kokous oli päättänyt hallituksen jäsenistä. Hallituksen jäsenten ja varajäsenten toimikausi oli kolme vuotta. Hallitus valitsi yhdistykselle toimitusjohtajan ja tarvittavan määrän henkilökuntaa.

Lähteet
-------

* Sotavahinkolaki, 469/1939
* Valtioneuvoston päätös sotavahinkoyhdistyksen sääntöjen vahvistamisesta, 85/1940
* Yhdistyksen toiminnan päättymisvuotena on se vuosi, jolloin yhdistys on lakannut kaupparekisterissä

Kirjallisuutta
--------------

* Sotavahinkoyhdistyksen ja Irtaimistonsotavahinkoyhdistyksen sotavahinkovakuutustoiminta 1939–1954, Sotavahinkosäätiö, 2004, ISBN 952-91-7677-5

Aiheesta muualla
----------------

* Tietoja sotavahinkoyhdistykseen liittyvistä asiakirjoista (Arkistolaitos)

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Sotavahinkolaki***
**Mielenterveyskuntoutuja** tarkoittaa henkilöä, jolla on ollut mielenterveysongelmia ja joka on kuntoutumassa niistä. Kuntoutuminen on jatkuva henkilökohtainen prosessi, johon voi liittyä ylä- ja alamäkiä. Kuntoutumisessa tärkeää on toivo, sosiaalinen mukanaolo, selviytymistaidot arjessa, merkityksellisyyden tunne, itsetunto ja voimaantuminen.

Jokainen yksilö kuntoutuu eri tavalla, ja se edellyttää toisten tukea ja uskoa yksilöön. Kuntoutuminen ei tarkoita kaikkien vaikeuksien katoamista. Se on siis eri asia kuin sairaudesta paraneminen. On myös erotettava kuntoutuminen kuntoutuksesta, sillä jälkimmäinen sana viittaa esimerkiksi yhteiskunnan tarjoamiin mielenterveyspalveluihin.

Kuntoutumisen avaimet ovat omissa käsissä. Ammattiapu ei ole kuntoutumisen välttämätön, eikä useinkaan riittävä edellytys.*lähde?*

Henkisen kärsimyksen seurauksista häpeäleima, työttömyys ja kansalaisoikeuksien menettäminen voivat olla vaikeampi asia kuin ahdistuksesta ja sekavuudesta toipuminen.

Koska mielenterveyskuntoutujilla on omakohtaista tietoa, he voivat kokoontua vertaisryhmiin tukeakseen ja auttaakseen toisiaan ja rakentaakseen yhdessä käsitteitä ja tulkintoja kokemuksilleen, jotka ympäristö määrittelee poikkeaviksi.

Mielenterveysongelmat ovat kuntoutujilla hyvin erilaisia. Osa kuntoutujista kokee vertaistuen hyödylliseksi, kun taas osalle siitä ei juuri ole apua, vaan ikävien asioiden toistaminen ryhmässä masentaa. Jotkut pyrkivät mahdollisimman pian kuntoutumisvaiheessa reippaiden ihmisten pariin, joilta saa iloista palautetta. Paranemisessa auttaa myönteisten, ymmärtäväisten ihmisten osoittama malli. Paranemisen edellytyksiä ovat tavalliset arjen asiat: terveellinen ravinto, ulkoilu, liikunta, muut mieluisat harrastukset, ystävät ja perhe.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2  Anthony, W. A. (1993). Recovery from mental illness: The guiding vision of the mental health service system in the 1990's. Psychosocial Rehabilitation Journal, 16, s. 11-23
2. ↑  Rissanen, Päivi (2007). Skitsofreniasta kuntoutuminen. Mielenterveyden keskusliitto, Pori. s. 82