recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Argricolan vuodelta 1914 olevaa muistokiveä rajaavat kivimuuri ja kuusiaita.
**Mikael Agricolan muistokivi** on graniittinen muistokivi Loviisan Pernajassa Torsbyn kylässä. Muistokivi oli vuodesta 1914 alkaen Pernajan kirkon lähistöllä, mutta se siirrettiin vuonna 1959 sieltä hieman pohjoisemmaksi nykyiselle paikalleen.

Ajatus kunnioittaa Pernajassa noin vuonna 1510 syntynyttä Mikael Agricolaa oli virinnyt ainakin jo vuonna 1887. Vuonna 1914 pystytettiin Pernajan kirkon lähelle, nykyisen Pernaja–Sarvilahti -tien (yhdystie 1581) toiselle puolelle noin kaksimetrinen, harmaasta graniitista tehty pylväsmäinen muistokivi. Kiveen tuli teksti:

> »Till minne af Michael Agricola född i Thorsby † 9.4.1557 och begrafven i Wiborg  
> Reste Pernå sockenbor denna stenen år 1914» 
> 
> 

Liki 40 vuotta myöhemmin Agricolan muistoksi haluttiin pystyttää varsinainen muistopatsas ja kirkkovaltuusto aloitti patsaan hankintatoimet vuonna 1952. Valituksi tuli lopulta toisinto Emil Wikströmin vuonna 1908 Viipurissa paljastetusta puolivartalokuvasta, joka sijoitettiin vuonna 1959 muistokiven paikalle. Vanhalle muistokivelle valittiin uusi sijoituspaikka Agricolan kotitalona pidetyn Sigfridsin talon pihapiiristä. Muistokivialuetta rajaamaan rakennettiin yhdeksänmetrinen kiviaita, johon muurattiin muistokiven siirrosta kertovat kivilaatat, joissa oli teksti suomeksi ja ruotsiksi: "Mikael Agricola Torsbius Syntymäsijaa kunnioittaen Agricola-Seura". Kiven uudelleen pystyttänyt Agricola-seura oli Pernajassa tuolloin toiminut seura.

Katso myös
----------

* Mikael Agricolan muistomerkki

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tuusvuori, Ossi (toim.): *Mikael Agricolan juhlavuosi 2007*, s. 46. Opetusministeriön julkaisuja 2008: 29. Opetusministeriön Kulttuuri-, liikunta- ja nuorisopolitiikan osasto. Opetusministeriö, 2008. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 20.7.2014). [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mikael Agricolan muistokivi** Wikimedia Commonsissa


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Mikael Agricolan muistokivi (Q17388193)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | muistomerkki |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Loviisa, Pernaja |
|  |
| koordinaatit | 60°26′47″N 26°01′41″E﻿ / ﻿60.446472°N 26.028028°E﻿ / 60.446472; 26.028028 |
|  |
|  |

 |
Ympyränsäde on keskipiseen ja kehäpisteen yhdistävä jana. Säde on puolet halkaisijasta joka on keskipisteen kautta kulkeva viiva joka ylittää ympyrän, joka alkaa kehältä ja päättyy kehälle.
**Säde** tarkoittaa tasogeometriassa ympyrän, sektorin tai kaaren kehän pisteen ja keskipisteen välistä janaa. Avaruusgeometriassa säde tarkoittaa pallon pinnan pisteen ja pallon keskipisteen välistä janaa, ja myös lieriön symmetria-akselia kohtisuoran poikkileikkauksen ympyrän sädettä. Säteellä tarkoitetaan myös tämän janan pituutta. Sädettä merkitään usein kirjaimella *R* tai *r* (lat. *radius*).

Ympyrä
------

Ympyrän säde voidaan laskea sen muista ominaisuuksista. Kun tunnetaan ympyrän

* halkaisija: {\displaystyle {d}=2r\quad \Rightarrow \quad r={\frac {d}{2}}.}
* kehä :{\displaystyle {C}=\pi \cdot {d}=2\pi \cdot {r}.\!}
* ala :{\displaystyle \mathrm {A} =\pi r^{2}.\,}

Kun ympyrän kehältä tunnetaan kolme pistettä järjestyksessä {\displaystyle A,B,C}, voidaan säde määrittää sinilauseen avulla

{\displaystyle r={\frac {|AC|}{2\sin \measuredangle ABC}}.}
Kun tunnetaan kolmen pisteen koordinaatit {\displaystyle (x\_{1},y\_{1})}, 
{\displaystyle (x\_{2},y\_{2})} ja {\displaystyle (x\_{3},y\_{3})}, voidaan säteen lauseke kirjoittaa

{\displaystyle r={\frac {\sqrt {\left(\left({\it {x\_{2}}}-{\it {x\_{1}}}\right)^{2}+\left({\it {y\_{2}}}-{\it {y\_{1}}}\right)^{2}\right)\left(\left({\it {x\_{2}}}-{\it {x\_{3}}}\right)^{2}+\left({\it {y\_{2}}}-{\it {y\_{3}}}\right)^{2}\right)\left(\left({\it {x\_{3}}}-{\it {x\_{1}}}\right)^{2}+\left({\it {y\_{3}}}-{\it {y\_{1}}}\right)^{2}\right)}}{2\left|{\it {x\_{1}}}\,{\it {y\_{2}}}+{\it {x\_{2}}}\,{\it {y\_{3}}}+{\it {x\_{3}}}\,{\it {y\_{1}}}-{\it {x\_{1}}}\,{\it {y\_{3}}}-{\it {x\_{2}}}\,{\it {y\_{1}}}-{\it {x\_{3}}}\,{\it {y\_{2}}}\right|}}}

Pallo
-----

Pallon säde voidaan laskea myös sen muista ominaisuuksista. Kun tunnetaan pallon

* halkaisija d, saadaan säteeksi {\displaystyle r={\frac {d}{2}},}
* Pinta-ala :{\displaystyle A=4\pi r^{2}.}
* tilavuus V, saadaan : {\displaystyle \!V={\frac {4}{3}}\pi r^{3}}

Katso myös
----------

* Napakoordinaatisto
* Radiaani
* Sektori

Fysiikassa

* Schwarzschildin säde
* Bohrin säde

Lähteet
-------

1. ↑  Weisstein, Eric W.: Radius (Math World – A Wolfram Web Resource) Wolfram Research.  (englanniksi)
2. ↑  Weisstein, Eric W.: Sphere (Math World – A Wolfram Web Resource) Wolfram Research.  (englanniksi)
3. 1 2  Weisstein, Eric W.: Diameter (Math World – A Wolfram Web Resource) Wolfram Research.  (englanniksi)
4. ↑  Weisstein, Eric W.: Circumference (Math World – A Wolfram Web Resource) Wolfram Research.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* PlanetMath.org: Radius
**Maurice Bourgue** (6. marraskuuta 1939 Avignon, Ranska – 6. lokakuuta 2023 Avignon, Ranska) oli ranskalainen oboisti.

Bourgue opiskeli Pariisin konservatoriossa oboensoittoa Étienne Baudon ja kamarimusiikkia Fernand Oubradousin johdolla. Hän sai ensipalkinnon oboensoitossa vuonna 1958 ja kamarimusiikissa vuonna 1959. Tulevina vuosina hän voitti useita suuria kansainvälisiä kilpailuja. Vuonna 1967 Charles Munch palkkasi Orchestre de Parisiin Bourguen, joka toimi sen soolo-oboistina vuoteen 1979.

Bourgue esiintyi solistina sellaisten kapellimestarien kuin Claudio Abbadon, Daniel Barenboimin, Riccardo Chaillyn ja John Eliot Gardinerin kanssa. Hän toimi myös itsekin kapellimestarina Ranskassa ja muualla. Vuodesta 1972 lähtien hän omisti suuren osan ajastaan kamarimusiikille itsensä mukaan nimetyn oktetin toiminnan muodossa.

Bourgue levytti monia palkittuja albumeita. Hän toimi Sándor Végh -kamarimusiikki-instituutin musiikillisena johtajana ja opetti myös konservatorioissa Pariisissa ja Genevessä. Mestarikursseja hän piti Budapestissa, Lontoossa, Lausannessa, Moskovassa, Oslossa, Jerusalemissa ja Kyotossa. Hän oli naimisissa Colette Klingin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Louis-Valentin Lopez: Le grand hautboïste, chef et pédagogue Maurice Bourgue s'est éteint  6.10.2023. Radio France. Viitattu 7.10.2023. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4  Académie musicale de Villecroze: Maurice Bourgue


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Hyötäminen** on puutarhanhoidossa käytetty keino, jolla kasvien vuosirytmi saadaan sekaisin ja kasvi saadaan kukkimaan väärään aikaan. Tunnetuin hyötämisharrastus on keväällä kukkivien sipulikukkien, kuten hyasintti ja amaryllis, hyötäminen jouluksi kukkaan.

Hyötämisessä käytetään vuorokautisen valorytmin muuttamista pimeä- ja valaistuskäsittelyllä, talvehtimisen jäljittelyä kylmäkäsittelyllä sekä joskus siementen kuoren ohentamista hiekkapaperilla.

Ydintekniikassa hyötämisellä tarkoitetaan ydinpolttoaineen keston lisäämistä tai uuden polttoaineen valmistamista muuttamalla neutronisäteilytyksellä kohdeaineen isotooppeja fissiileiksi. Yleensä tarkoitukseen käytetään hyötöreaktoria, joka pystyy jopa tuottamaan enemmän polttoainetta toisesta aineesta kuin mitä se samanaikaisesti käyttää energiantuotantoon. *Hyötämisestä* puhutaan, kun ei-fissiilistä, mutta kuitenkin fertiilistä (ydinpoltto-)aineesta (kuten 238U tai 232Th) tehdään fissiiliä polttoainetta esim. neutronikaappauksen eli absorption keinoin, ja näin syntynyttä ydinpolttoainetta käytetään osana ketjuprosessia ja energian tuottoon. Hyötöreaktorin käynnistämiseen siis riittää tietty määrä fissiiliä polttoainetta, minkä jälkeen reaktoria voidaan "tankata" vain fertiilillä polttoaineella. 238U-hyötöreaktoreissa polttoaine on kiinteä, ja reaktori on pysäytettävä polttoaineen vaihtamiseksi. 232Th-hyötöreaktoreissa polttoaine on yleensä neste, eli reaktori voidaan "tankata" lennossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kukkia kevättalvea varten  2000. hs.fi. Viitattu 30.6.2013.
2. ↑  Hyödä sipuleita Hyötykasviyhdistys.  Arkistoitu 25.9.2013. Viitattu 30.6.2013.
3. ↑  Näin onnistut - Joulutähti Plantagen.  Arkistoitu 19.3.2013. Viitattu 30.6.2013.
4. ↑  Ohjeet taimien esikasvatukseen: Toiveena terhakat taimet Suomela.  Arkistoitu 4.7.2014. Viitattu 30.6.2013.
Tšeboksaryn kaupunki
**Tšeboksary** (ven. Чебокса́ры, tšuvassiksi Шупашкар, *Šupaškar*, mariksi Шаравар, *Šaravar*) on Tšuvassian pääkaupunki Volgan varrella, Tšuvassian pohjoisosassa Venäjällä Itä-Euroopassa.

Historia
--------

Vaikka Tšeboksary tunnetaan jo 1400-luvun puolivälistä alkaen ja sinne rakennettiin linnoitus vuonna 1555, kaupunki oli vähäpätöinen kunnes rautatieyhteys Kanashiin rakennettiin vuonna 1939. Sen jälkeen kasvuvauhti on ollut nopeaa, moderneja kerrostaloja ja tehtaita on rakennettu korkeille joenrantapenkoille. Vanhankaupungin säteittäinen asemakaava on kuitenkin säilynyt.

Talous ja koulutus
------------------

Kaupungissa on monipuolista teollisuutta, etenkin puuvillatekstiilien tuotantoa ja maansiirtokoneiden sekä raskaitten traktoreiden valmistusta. Tšeboksaryssa on sijainnut vuodesta 1967 Tšuvassian yliopisto, opettajankoulutuslaitos ja maanviljelysoppilaitos.

Asukasluku
----------

Tšeboksaryn asukasluku on noin 453 721 (2010). Lisäksi noin 6,5 kilometriä kaupungista itään sijaitsee satelliittikaupunki Novotšeboksarsk, jossa on 124 097 asukasta (2010).

### Hallinto

Hallinnollisesti Tšeboksaryn kaupunkipiirikunta jaetaan kolmeen kaupunkipiiriin (kaupunki) ja yhteen maaseutualueeseen (10 487 as.).

* Kalininski
* Leninski
* Moskovski
* Volgan takainen alue (maaseutualue)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 10.7.2013. (venäjäksi)
2. 1 2  Cheboksary | Russia | Britannica *www.britannica.com*. Viitattu 13.11.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tšeboksary** Wikimedia Commonsissa

* Kartta:Tšeboksary ympäristöineen
* Kuvia Tšeboksarysta

Tšuvassian vaakuna**Tšuvassian kaupungit**
Tšuvassian lippuTšuvassian lippu
**Pääkaupunki: Tšeboksary**  

Alatyr |
Jadrin |
Kanaš |
Kozlovka |
Mariinski Posad |
Novotšeboksarsk |
Šumerlja |
Tsivilsk

Tšuvassian piirit ja *kaupunkipiirit*
*Alatyr* •
Alatyr •
Alikovo •
Batyrevo •
Ibresi •
Jadrin •
Jaltšiki •
Jantikovo •
*Kanaš* •
Kanaš •
Komsomolskoje •
Kozlovka •
Krasnoarmeiskoje •
Krasnyje Tšetai •
Mariinski Posad •
Morgauši •
*Novotšeboksarsk* •
Poretskoje •
Šemurša •
*Šumerlja* •
Šumerlja •
*Tšeboksary* •
Tšeboksary •
Tsivilsk •
Urmary •
Vurnary
**Bernard Annen Auwen Dowiyogo** (14. helmikuuta 1946 – 9. maaliskuuta 2003) oli naurulainen poliitikko, joka toimi maan presidenttinä yhteensä seitsemän kertaa vuosien 1976 ja 2003 välillä.

Dowiyogo valittiin Naurun parlamentin jäseneksi vuonna 1973, ja presidentiksi ensimmäistä kertaa 1976. Hän oli ensimmäinen ehdokas, joka voitti maan itsenäistymisestä vuonna 1968 saakka presidenttinä toimineen Hammer DeRoburtin, ja Dowiyogo toimi presidenttinä kaksi vuotta. Seuraavan kerran hän toimi presidenttinä vuosina 1989–1995.

1980-luvulla Dowiyogo kritisoi Ranskaa ja Yhdysvaltoja atomiaseiden testauksesta Tyynenmeren alueella.

1990-luvun lopun poliittisen kaaoksen aikana Dowiyogo oli Naurun presidenttinä viisi kertaa hyvin lyhyitä aikoja, vuosina 1996, 1998–1999, 2000–2001, tammikuussa 2003 ja uudestaan tammikuusta kuolemaansa asti maaliskuussa 2003. Hänen lyhin presidenttikautensa oli tammikuussa 2003, jolloin hän toimi presidenttinä vain kahdeksan päivää (9.–17. tammikuuta). Hänet tällöin korvannut René Harris oli presidenttinä vain päivän, minkä jälkeen Dowiyogo palasi valtaan 18. tammikuuta.

Dowiyogo kuoli diabeteksestä johtuneisiin sydänongelmiin George Washingtonin yliopistollisessa sairaalassa Washingtonissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bernard Dowiyogo, 57, President Of Pacific Island Nation of Nauru *The New York Times*.  11.3.2003. Viitattu 6.7.2010. (englanniksi)

Naurun lippuNaurun presidentit
Hammer DeRoburt (4 kertaa) | Bernard Dowiyogo (7) | Lagumot Harris (2) | Kennan Adeang (3) | Kenos Aroi | Ruben Kun | Kinza Clodumar | René Harris (4) | Derog Gioura | Ludwig Scotty (2) | Marcus Stephen | Freddie Pitcher | Sprent Dabwido | Baron Waqa
Nikolai Trubetzkoy
Ruhtinas **N. S. Trubetzkoy** (Nikolai Sergejevitš Trubetskoi; ven. *князь* Николай Сергеевич Трубецкой, 16. huhtikuuta (J: 4. huhtikuuta) 1890 Moskova, Venäjä – 25. kesäkuuta 1938 Wien, Itävalta) oli venäläissyntyinen kielitieteilijä, etnologi ja eurasianisti.

Trubetzkoy oli Prahan kielitieteellisen piirin tärkeimpiä jäseniä, ja hänet mainitaan usein nykyaikaisen fonologian perustajaksi. Varsinkin hänen postuumisti julkaistulla kirjallaan *Grundzüge der Phonologie* on ollut huomattava vaikutus myöhempään kielentutkimukseen.

Trubetzkoy kirjoitti Sofiassa sivilisaatioita käsitelleen kirjoitelman, joka julkaistiin vuonna 1920 nimellä *Eurooppa ja ihmiskunta*. Hän oli paennut Neuvosto-Venäjältä Bulgariaan samana vuonna. Kirjoitelman aihe oli romaanis-germaanisen sivilisaation turmiolliset vaikutukset muihin kansoihin. Kirjoitelman julkaiseminen oli lähtölaukaus poliittis-filosofiselle liikkeelle, jota alettiin kutsua eurasianismiksi. Trubetzkoy erosi eurasianistisesta liikkeestä 1920-luvun lopulla ideologisista ja ammatillisista syistä.

Teoksia
-------

* Grundzüge der Phonologie.*Travaux du Cercle Linguistique de Prague* 7, 1939. Englanninnos: *Principles of Phonology.* Translated by Christiane A. M. Baltaxe. Berkeley & Los Angeles, CA: University of California Press, 1969.

Lähteet
-------

1. ↑  Kirjoittaessan latinalaisilla aakkosilla hän itse käytti nimestään yleensä saksan kielen mukaista translitterointia "Trubetzkoy". Hän myös kirjoitti huomattavan osan tuotannostaan juuri saksaksi.
2. 1 2  Jangfeldt, Bengt: *Venäjä. Aatteet ja ideat Pietari Suuresta Putiniin*, s. 128-140. Siltala, 2022. ISBN 978-952-388-137-2.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Maria Manuela Conceição Carvalho Margarido** (s. 1925, Príncipe – k. 10. maaliskuuta 2007 Lissabon) oli sãotomépríncipeläinen runoilija. Margarido taisteli runoillaan São Tomé ja Príncipen itsenäisyyden puolesta. Hän käsitteli runoissaan São Tomé ja Príncipen kaakao- ja kahviplantaasien kurjia oloja ja Portugalin siirtomaahallinnon sortoa.

Margarido opiskeli Pariisin yliopistossa sosiologiaa, etnologiaa, elokuvataidetta ja uskontotiedettä. Myöhemmin hän toimi São Tomé ja Príncipen suurlähettiläänä Brysselissä sekä erilaisissa kansainvälisissä järjestöissä. Margarido oli myös muun muassa Lissabonin yliopiston luonnontieteiden, teknologian ja yhteiskuntatieteiden keskuksen (port. *Centro Interdisciplinar de Ciência, Tecnologia e Sociedade da Universidade de Lisboa*, CICTSUL) *Atalaia*-nimisen aikakauslehden neuvottelukunnan jäsen. Lissabonissa asuessaan Margarido levitti tietoisuutta kotimaansa kulttuurista. Häntä pidetäänkin yhtenä São Tomé ja Príncipen merkittävimmistä runoilijoista Caetano da Costa Alegren, Alda Espírito Santon ja Francisco José Tenreiron ohella.

Margarido syntyi roça Olímpia -nimisellä plantaasilla Príncipen saarella. Hän kuoli 82-vuotiaana São Francisco Xavierin sairaalassa Lissabonissa. Manuela Margarido oli naimisissa portugalilaisen kirjailijan ja kriitikon Alfredo Margaridon kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Dali, Keren; Dilevko, Juris; Garbutt, Glenda: *Contemporary World Fiction: A Guide to Literature in Translation*, s. 6. ABC-CLIO, 2011. ISBN 1591583535. Teoksen verkkoversio (viitattu 3.1.2013). (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Morreu a poetisa são-tomense Manuela Margarido.  *Público*, 11.3.2007. Lissabon:  Comunicação Social SA. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 3.1.2013.  (portugaliksi)
3. ↑  Becker, Kathleen: *São Tomé and Príncipe*, s. 171. Bradt Travel Guides Ltd. 2008. ISBN 9781841622163. (englanniksi)
4. ↑  Hamilton, Russell G.: *Voices from an Empire: A History of Afro-Portuguese Literature*, s. 375. U of Minnesota Press, 1975. ISBN 0816657815. Teoksen verkkoversio (viitattu 3.1.2013). (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Portugali

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Einar Førde** (20. tammikuuta 1943 Høyanger – 26. syyskuuta 2004 Oslo) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1969–1989 sekä toimi Norjan kirkko- ja opetusministerinä 1979–1981. Lisäksi hän oli NRK:n johtaja vuosina 1989–2001.

Elämä ja ura
------------

Førde varttui Høyangerin teollisuuskaupungissa. Siellä hän joutui varhain kosketuksiin luokkaerojen kanssa, mikä muovasi hänen poliittisia näkemyksiään. Lisäksi hän sai sunnuntaikoulussa kristillisen kasvatuksen. Opiskelijana hän liittyi työväenpuolueeseen ja vastusti Natoa sekä Norjan liittymistä Euroopan talousyhteisöön. Myöhemmin 1980-luvulla hän oli yhtenä keskeisimmistä työväenpuolueen poliitikoista mukana laatimassa puolueelle keskustalaisempaa periaateohjelmaa.

Førde pyrki myös tuloksetta puolueen puheenjohtajaksi. Sen sijaan hänestä tuli NRK:n johtaja vuosiksi 1989–2001. Hänen kaudelleen osui televisiomonopolin murtuminen ja kilpailun alkaminen mainosrahoitteisten kanavien kanssa. Noina vuosina NRK alkoi myös tuottaa saamenkielisiä ohjelmia.

Yksityiselämä
-------------

Førde oli nuorena lupaava keskimatkan juoksija. Vuoden 1963 Norjan-mestaruuskisoissa hän voitti hopeaa 1 500 metrillä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Rossavik, Frank: Einar Førde *Store norske leksikon*.  3.5.2021. Viitattu 24.2.2023. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Einar Førde* Norjan suurkäräjien verkkosivuilla (norjaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* World Athletics

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Raija Paananen** (s. 1962 Iisalmen maalaiskunta) on suomalainen kirjailija ja sanataiteen opettaja.

Paanasen esikoisteos, *Maria Maattoman elämät* -romaani, ilmestyi 1999 WSOY:n julkaisemana. Hän on julkaissut myös runokokoelmat *Pimeä äiti* (2007) ja *Ankh* (2013). 

Paananen on suorittanut filosofian maisterin tutkinnon Oulun yliopistossa 1990 pääaineenaan yleinen kirjallisuustiede. Pro gradu -tutkielmassaan hän erikoistui 1700-luvun goottilaisen romaanin kehittäjän Ann Radcliffen tuotantoon. Valmistuttuaan hän työskenteli kirjallisuudentutkijana ja -opettajana Oulun yliopistossa ja sen jälkeen vuodesta 1994 alkaen sanataiteen opettajana Oriveden Opistossa. Vuodesta 2014 alkaen hän on ohjannut kirjailijuuteen valmentavaa Studio Orfeus -koulua yhdessä kirjailija Harri István Mäen kanssa.

Kirjoittajakoulutuksia varten Paananen on laatinut *Sanojen yömetsä* -nimisen proosakurssikirjan, jota on käytetty muun muassa Kansanvalistusseuran Etäopiston ja Oriveden Opiston kursseilla.

Hän on kääntänyt suomeksi Kjell Sundstedtin käsikirjoitusoppaan *Att skriva för film* (*Kirjoita elokuvaksi*, KVS 2007).

Tuotanto
--------

### Romaanit

* *Maria Maattoman elämät*, WSOY 1999.

### Runokokoelmat

* *Pimeä äiti*, Rajalla 2007.
* *Ankh*, Sanasato 2013.

### Elokuvakäsikirjoitukset

* *Uljana - naisen tie*, 2008

### Muu tuotanto

* *Hullu herttuatar ja muita naisia: Sukupuolen konstruointia naiskirjallisuudessa*, 1995.(Acta Universitatis Ouluensis. Series B, Humaniora, 18), Toim. Raija Paananen ja Nina Työlahti.
* *Sanojen yömetsä. Proosan jatkokurssi*, KVS:n Etäopisto 2001. (Uudistettu laitos 2012).

Lähteet
-------

* Pirkanmaalaista kaunokirjallisuutta*lähde tarkemmin?*
* Raija Paananen. Kirjasampo.

### Viitteet

1. ↑
**Dawood Sarkhosh** (pers. ‏داوود سرخوش‎; s. 26. huhtikuuta 1971 Daikondin maakunta, Afganistan) on afganistanilainen runoilija, laulaja ja muusikko. Sarkhosh aloitti runoilemisen yhdeksänvuotiaana ja laulamisen sekä soittamisen 17-vuotiaana Damburalla, afganistanilaisella kansallissoittimella. Sarkhosh esiintyi Suomessa Espoon kulttuurikeskuksessa tammikuussa 2019.

Perhe
-----

Sarkhoshilla oli veli Sarwar Sarkhosh, joka kuoli Afganistanissa 24-vuotiaana. Hänen perheensä lähti sodan vuoksi pakoon Pakistanin - Quettaan. Dawood Sarkhosh asuu tällä hetkellä Itävallassa - Wienissä. Hän on naimisissa Kobra Nekzad Sarkhoshin kanssa, ja heillä on kolme lasta: Saboor, Zolfoqar ja Yasir.

Diskografia
-----------

* 1998: Sarzaminen-Man (Minun kotimaani)
* 2000: Parijo (haltijatar)
* 2004: Sepid-o-sia (Valkoinen ja Musta)
* 2005: Khana-e-Geli (Multainen koti)
* 2007: Konsertti - Oslossa
* 2008: Maryam (naisen nimi, "Maria")

Lähteet
-------

* Dawood Sarkhoshin kotisivu

Viitteet
--------

1. ↑  Dawood Sarkhosh *Kulttuuri ja liikunta*.  2018. Espoon kaupunki.  Arkistoitu 11.10.2020. Viitattu 4.10.2020.
**Akvitania** (ransk. *Aquitaine*) on Lounais-Ranskassa sijaitseva Ranskan hallintoalue, joka rajoittuu lännessä Biskajanlahteen ja etelässä Espanjaan ja Pyreneihin.

Akvitania jakautuu viiteen departementtiin: Dordogne, Gironde, Landes, Lot-et-Garonne ja Pyrénées-Atlantiques. Pääkaupunki on Bordeaux. Asukkaita alueella on 3 150 890 (2007) (7,97 % Ranskan väestöstä) ja pinta-ala on 41 308 km² (7,6 % koko Ranskan pinta-alasta).

Historia
--------

Akvitanian alueesta on puhuttu ensimmäiseltä vuosisadalta eaa. lähtien. Siihen aikaan siellä asuivat akvitaanit. Akvitanialla on tarkoitettu erikokoisia alueita Pyreneiden ja Loiren välissä.

Rooman vallan aikana Akvitania oli Rooman provinssi, Gallia Aquitania, joka ulottui Pyreneiltä Loirelle ja sen pääkaupunki oli aluksi Saintes, sittemmin Poitiers ja Bordeaux. Visigoottien vallan aikana Akvitania oli kuningaskunta ja noin 600–800-luvuilla se muodosti jaksoittain Akvitanian ruhtinaskunnan ja 800-luvulta alkaen yhtäjaksoisesti.

Satavuotisessa sodassa Englanti sai Akvitanian haltuunsa vuonna 1356. Ranska valtasi alueen itselleen lopullisesti Castillonin taistelussa 1453.

Kaupunkeja
----------

Vuonna 2007 Akvitanian suurimmat kaupungit olivat (väkiluku suluissa)

* Bordeaux (235 000)
* Pau (85 000)
* Mérignac (66 000)
* Pessac (58 000)
* Bayonne (44 000)
* Anglet (38 000)
* Agen (34 000)
* Mont-de-Marsan (30 000)

Katso myös
----------

* Baskit

Lähteet
-------

1. 1 2  France: Aquitaine Citypopulation
2. ↑  Aquitaine and the Hundred years war (Arkistoitu – Internet Archive) All french Services



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ranskan aluehallinto |
| --- |
|  |
| Alueet Ranskassa | 
* Auvergne-Rhône-Alpes
* Burgundi-Franche-Comté
* Bretagne
* Centre-Val de Loire
* Grand Est
* Hauts-de-France
* Île-de-France
* Korsika
* Normandia
* Oksitania
* Pays de la Loire
* Provence-Alpit-Riviera
* Uusi-Akvitania

 |
|  |
| Merentakaisetalueet | 
* Guadeloupe
* Martinique
* Mayotte
* Ranskan Guayana
* Réunion

 |

 |
**J. David Singer** (7. joulukuuta 1925 – 28. joulukuuta 2009) oli yhdysvaltalainen politiikan tutkimuksen professori. 

Nuorena Singer palveli lentotukialuksilla kansiupseerina sekä toisessa maailmansodassa, että Korean sodassa. Sotien välissä Singer opiskeli New Yorkin yliopistossa iltaisin, tehden päiväsaikaan töitä. Hän suoritti filosofian tohtorin tutkinnon 1956.

Singer työskenteli akateemisen uransa aikana useissa yliopistoissa, instituutioissa ja tutkimusprojekteissa. Hänen tutkimuksensa kohteita ja erityisalaansa olivat kansainvälinen politiikka, rauhantutkimus, tutkimusmenetelmät, siviilihallinto ja hallitukset. Hän toimi myös neuvonantajana useille eri Yhdysvaltain hallituksen ministeriöille ja laitoksille.

Vuonna 1964 Singer perusti Correlates of War-projektin, joka on laaja sotiin ja niiden syntymiseen liittyvä statistinen tietokanta.

Lähteet
-------

1. 1 2  J. David Singer Biography University of Michigan. Viitattu 7.6.2009. (englanniksi)
2. ↑  J. David Singer C.V.  2007. University of Michigan. Viitattu 7.6.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Correlates of War-projektin kotisivu

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* Scopus
	+ 2

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Pertti Tapio Kekkonen** (myös **P. T. K.** tai **P. T. Kekkonen**, 12. syyskuuta 1948 – 12. elokuuta 2002) oli itseoppinut suomalainen asealan kirjoittaja ja vaikuttaja.*lähde?*

Kekkonen tunnettiin etenkin verbaalisesta lahjakkuudestaan, mustasta huumoristaan, poikkeuksellisen laajasta asealan tuntemuksestaan ja teksteissään peittelemättä julki tuoduista yhteiskunnallisista sekä poliittisista mielipiteistään. Kirjoituksissaan Kekkonen käytti paljon suomen kielen vanhahtavia ilmauksia sekä kirjoitustyylejä.*lähde?*

Kekkosen kirjoituksiinsa sisällyttämien, usein radikaalien ja jopa lainvastaisuuksiin kehottavien henkilökohtaisten mielipiteidensä vuoksi asealan lehdet lopettivat hänen tekstiensä julkaisemisen. Vuodesta 1999 alkaen Kekkonen kirjoitti varsin runsaasti internetissä Gunwriters -sivustolla kuolemaansa asti.

Avustajana teoksessa
--------------------

* Arma Fennica : suomalaiset aseet = Finnish firearms, Timo Hyytinen, avustajat: Kalevi Nurmela, Pertti Kekkonen, [Engl. käännös.: Tony ja Erja Melville]. Arma Fennica, 1985. ISBN 951-99681-6-4

Lähteet
-------

1. ↑  Gunnar Pettersson, Kiistelty asetoimittaja on nyt itse kappale suomalaista asehistoriaa
**Ilkka Hanski** (s. 1. joulukuuta 1952) on suomalainen jazz-basisti ja bassonsoiton opettaja.

Hanski opiskeli kontrabassonsoittoa Sibelius-Akatemiassa Olli Kososen johdolla. Hän on soittanut sekä kontra- että sähköbassoa monissa jazz- ja rock-kokoonpanoissa, kuten Piirpaukessa ja Tapiola Big Bandissä sekä Jukka Tolosen, Eero Koivistoisen, Jukka Linkolan ja Vladimir Shafranovin yhtyeissä. Hän on säestänyt muun muassa Archie Sheppiä, Buck Claytonia, Mark Murphyä ja Bob Brookmeyeria heidän Suomen-vierailuillaan.

Ilkka Hanski on opettanut bassonsoittoa muun muassa Helsingin pop- ja jazzkonservatoriossa. Vuonna 2018 häneltä ilmestyi 400-sivuinen oppikirja *Jazzbasso, Perusteet ja improvisointi*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tervetuloa Ilkka Hanski- Jazz & Rhythm:iin *Hanskin verkkosivusto*. Ilkka Hanski. Viitattu 25.11.2018.
2. ↑  Jazzbasso improvisointi *Fennica-tietokanta*. Kansalliskirjasto. Viitattu 25.11.2018. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Ilkka Hanski Discogs-levytystietokannassa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
Kremlin asehuone
Asehuoneen sijainti Kremlissä
**Kremlin asehuone** (ven. Оруже́йная пала́та Московского Кремля, *Oružeinaja palata Moskovskogo Kremlja*) on Moskovan Kremlissä sijaitseva museo. 

Museo sijaitsee vuonna 1851 valmistuneessa rakennuksessa Kremlin lounaisosassa lähellä sisäänkäyntiä ja Kremlin muurin Borovitski-tornia. Museossa on näytteillä vanhoja aseita, tsaarien kruununjalokiviä ja muita jalokivitöitä ja kulta- ja hopeaesineitä 1200–1800-luvuilta. Samassa rakennuksessa on valtion aarrekammion (*Almaznyi fond*) pysyvä näyttely, jossa on esillä erityisen arvokkaita jalokiviaarteita.

Ennen vuotta 1851 kokoelmat sijaitsivat sittemmin *Kremlin kasarmeina* tunnetussa, vuonna 1809 valmistuneessa rakennuksessa, joka purettiin vuonna 1959 uuden Kremlin kongressipalatsin tieltä.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kremlin asehuone**.
* Museon sivut kreml.ru (venäjäksi)
* Экскурсия в Оружейную палату Кремля (Arkistoitu – Internet Archive) kremlin-tour.ru

* Venäjän kruununjalokivet 1620-luvulta.Venäjän kruununjalokivet 1620-luvulta.
* Kullalla ja hopealla kirjailtuja kirjoja.Kullalla ja hopealla kirjailtuja kirjoja.
* Asehuoneessa on kymmenen Fabergén munaa.Asehuoneessa on kymmenen Fabergén munaa.

Moskovan Kreml

Uspenskin katedraali • Arkkienkelin katedraali • Neitsyt Marian Ilmestyskirkko • Kahdentoista apostolin kirkko • Lasaruksen ylösnousemuksen kirkko • Ihmeiden luostari • Kristuksen taivaaseenastumisen kirkko • Iivana Suuren kellotorni • Tsaarin kello • Tsaarin kanuuna • Kremlin suuri palatsi • Fasettipalatsi • Teremnoi-palatsi • Kremlin kongressipalatsi • Senaatin palatsi • Kremlin arsenaali • Kremlin asehuone • Aarrekammio • Katedraaliaukio • Iivanan aukio • Kremlin muuri • Kremlin tornit • Kremlin nekropoli • Kremlin tähdet
**Stojan Deltšev** (s. 3. heinäkuuta 1959) on entinen bulgarialainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Hänen lisäkseen on bulgarialaisvoimistelijoista olympiavoittoon yltänyt vain Ljubomir Geraskov vuonna 1988. Eri telineistä Deltšev menestyi parhaiten rekillä.

Deltšev osallistui arvokilpailuihin ensimmäisen kerran 15-vuotiaana Bernin EM-kilpailuissa 1975. Montréalin 1976 olympialaisissa hän osallistui vain joukkuekilpailuun, jossa Bulgarian joukkue sijoittui 12:nneksi eli viimeiseksi. Vilnan EM-kilpailuissa 1977 Deltšev saavutti ensimmäisen arvokisavoittonsa rekillä. Strasbourgin MM-kilpailuissa 1978 hän saavutti pronssia hevosella ja rekillä. Essenin EM-kilpailuissa 1979 hän voitti kultaa moniottelussa ja permannolla ja saavutti hopeaa rekillä sekä pronssia hypyssä.

Moskovan 1980 olympialaisissa Deltšev voitti rekillä kultaa 19,825 pisteellä. Moniottelussa hän sai pronssia 118,800 pisteellä edellään neuvostoliittolaiset Aleksandr Ditjatin ja Nikolai Andrianov. Lisäksi hän sijoittui viidenneksi joukkuekilpailussa, renkailla (19,475 pistettä), hypyssä (19,700) ja nojapuilla (19,575).

Lähteet
-------

* Kluge, Volker: *Olympische Sommerspiele, die Chronik III*, s. 533, 753–755, 848. Sportverlag, 2000. ISBN 3-328-00741-5. (saksaksi)
* Stojan Deltševin olympiasijoitukset Sports Reference LLC.  Arkistoitu 1.2.2009. Viitattu 14.06.2009. (englanniksi)
* Sports123.com: Voimistelutilastot *sports123.com*. Viitattu 14.06.2009. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Kluge, s. 848
2. 1 2  Sports Reference LLC
3. ↑  Kluge, s. 533
4. ↑  Sports123.com
5. ↑  Kluge, s. 753–755

  

Miesten rekin olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1896: Hermann Weingärtner |
1900: ei kilpailtu |
1904: Anton Heida / Edward Hennig |
1908–1920: ei kilpailtu |
1924: Leon Štukelj |
1928: Georges Miez |
1932: Dallas Bixler |
1936: Aleksanteri Saarvala |
1948: Josef Stalder |
1952: Jack Günthard |
1956: Takashi Ono |
1960: Takashi Ono |
1964: Boris Šahlin |
1968: Akinori Nakayama / Mihail Voronin |
1972: Mitsuo Tsukahara |
1976: Mitsuo Tsukahara |
1980: Stojan Deltšev |
1984: Shinji Morisue |
1988: Vladimir Artjomov / Valeri Ljukin |
1992: Trent Dimas |
1996: Andreas Wecker |
2000: Aleksei Nemov |
2004: Igor Cassina |
2008: Zou Kai |
2012: Epke Zonderland |
2016: Fabian Hambüchen |
2020: Daiki Hashimoto |
*Tämä artikkeli kuvaa Saksan keisarikunnan laivaston Gazelle-luokan kevyttä risteilijää. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**SMS Niobe** oli Saksan keisarikunnan laivaston Gazelle-luokan kevyt risteilijä ensimmäisessä maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Gazelle-luokka*
Alus tilattiin AG Weseriltä Bremenistä, missä köli laskettiin vuonna 1898. Alus laskettiin vesille 18. heinäkuuta 1899 ja valmistui 25. kesäkuuta 1900.

Palvelus
--------

Alus myytiin 1925 Jugoslavialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä *Dalmacija*. Toisessa maailmansodassa Italia valtasi aluksen 1941 liittäen sen laivastoonsa nimettynä *RN Cattaroksi*, jolloin aluksen aseistuksena oli kuusi Skoda 8,5 tuuman tykkiä sekä kuusi 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Syyskuussa 1943 Saksa sai aluksen liittäen sen laivastoonsa alkuperäisellä nimellä. Alus ajoi karille, johon Britannian kuninkaallisen laivaston moottoritorpedoveneet *MTB 276* ja *MTB 298* tuhosivat sen 22. joulukuuta 1943.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert 1860-1905 s. 258

*Gazelle*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *SMS Amazone* – *SMS Arcona* – *SMS Ariadne* – *SMS Frauenlob* – *SMS Gazelle* – *SMS Medusa* – *SMS Niobe* – *SMS Nymphe* – *SMS Thetis* – *SMS Undine* |
| Edeltäjä: *SMS Hela* – Seuraaja: *Bremen*-luokka |
Ritarikunnan tunnuksia
**Kambodžan kuninkaallinen ritarikunta** (khmeriksi គ្រឿងឥស្សរិយយសព្រះរាជាណាចក្រកម្ពុជា, ransk. *Ordre royal du Cambodge*) on kambodžalainen ritarikunta. Se perustettiin alkujaan 8. helmikuuta 1864. Alkujaan ritarikuntaa myönnettiin ranskalaisten siirtomaaisäntien suostumuksella sellaisille vähintään 29-vuotiaille henkilöille, jotka olivat ansioituneet joko sotilas- tai siviiliurallaan vähintään kolmen vuoden ajan Ranskan Indokiinassa, mieluiten Kambodžassa. Siirtomaa-aikana ritarikunnan nauha oli valkoinen keltaisilla reunoilla, mutta Kambodžan itsenäistymisen jälkeen nauhasta tuli punainen vihreillä reunoilla.

Ritarikunnan nauhat on vaihdettu kerran. Ritarikunnassa on viisi luokkaa, jonka yläpuolella on nykyään myös erikoisluokka ainoastaan valtionpäämiehille:

| Luokka | 1864–1948 | 1948– |
| --- | --- | --- |
| Suurristi |  |  |
| Suurupseeri |  |  |
| Komentaja |  |  |
| Upseeri |  |  |
| Ritari |  |  |

Lähteet
-------

1. ↑  ODM of the French Protectorate of Cambodia: Royal Order of Cambodia *medals.org.uk*.  2023. Viitattu 2.10.2023. (englanniksi)
2. ↑  Royal Order of Cambodia, Grand Cross *Medalbook*.  2023. Viitattu 2.10.2023. (englanniksi)
3. ↑  Orders *royalark.net*.  2023. Viitattu 2.10.2023. (englanniksi)
Ali Abdalla (oikealla)
**Ali Abdalla** (s. 2. marraskuuta 1982 Mariti) on eritrealainen kestävyysjuoksija. 

Vuonna 2001 Adballa oli Afrikan nuorten mestaruuskilpailuissa pronssilla 10 000 metrin juoksussa. Maastojuoksun MM-kisoissa hän on ollut parhaimmillaan kahdeksas pitkällä matkalla Fukuokassa huhtikuussa 2006. Eritrean joukkue voitti samassa kisassa hopeaa. 

Osakan MM-kisoissa vuonna 2007 Abdalla sijoittui 5 000 metrin juoksussa kymmenenneksi. Hän oli samalla matkalla myös mukana Pekingin olympialaisissa vuonna 2008, mutta ei selviytynyt loppukilpailuun.

Ennätykset
----------

| Matka | Aika | Paikka | Päivämäärä |
| --- | --- | --- | --- |
| 3 000 m | 7.44,32 | Liège | 19. heinäkuuta 2006 |
| 5 000 m | 13.10,71 | Huelva | 20. kesäkuuta 2006 |
| 10 000 m | 28.04,58 | Vigo | 12. heinäkuuta 2008 |

Lähde:

Lähteet
-------

1. 1 2  IAAF:n tietokanta
2. ↑   Pekingin olympialaisten henkilöesittely kertoo syntymäpäiväksi 12.11.1982
3. ↑  11th IAAF World Championships Results

Aiheesta muualla
----------------

* Ali Abdalla Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Farzad "Freddy" Bonyadi** on iranilaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen, joka on urallaan voittanut kolme World Series of Poker -turnausta. Turnausten ohella hän on menestynyt käteispelaajana. Pokerin hän oppi Teheranissa isoisältään.

Bonyadi muutti Iranista Yhdysvaltoihin vuonna 1983. Uudessa kotimaassaan hän työskenteli LA Commerce Casinolla ja Hollywood Park Casinolla. Pokerissa Bonyadin ensimmäinen suurvoitto oli ykköstila WSOP:n 2 000 dollarin limit  hold'em -turnauksessa vuonna 1998. Hän ansaitsi voitostaan 429 940 dollaria. Samana vuonna hän oli finaalipöydässä $1,500 seven card stud split -turnauksessa ja 27. WSOP:n pääturnauksessa. Bonyadin kaksi muuta WSOP-ranneketta tulivat vuosina 2004 ja 2005. 

World Poker Tourilla Bonyadi on pelannut finaalipöydässä kerran. WPT:n toisella kaudella syyskuussa 2003 hän oli Mel Judahin voittamassa Legends of Poker -turnauksessa viides. Saman vuoden marraskuussa World Poker Finalsissa Bonyadi sijoittui kahdeksanneksi.

Helmikuussa 2007 10 000 dollarin sisäänoston 1st Annual Heads-Up Championships -kisassa Bonyadi sijoittui yhdeksänneksi.

Farzad Bonyadi edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta. Huhtikuussa 2007 hänen pokeriuransa turnausansiot ylittivät 2,3 miljoonaa dollaria.

WSOP-rannekkeet
---------------

| Vuosi | Turnaus | Voittosumma (USD) |
| --- | --- | --- |
| 1998 | $2,000 Limit Hold'em | 429 940 |
| 2004 | $1,000 Deuce to Seven Triple Draw | 86 980 |
| 2005 | $2,500 No Limit Hold'em | 594 960 |

Lähteet
-------

1. ↑   : Farzad (Freddy) Bonyadi WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 7. elokuuta 2007.
2. ↑   : Farzad Bonyadi Full Tilt Poker.  Arkistoitu 16.6.2006. Viitattu 19. maaliskuuta 2007.
3. ↑   : About Farzad Bonyadi Farzad Bonyadi.  Arkistoitu 4.4.2007. Viitattu 19. maaliskuuta 2007.
4. ↑   :  The Hendon Mob Database. Viitattu 7. elokuuta 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Farzad Bonyadi The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
Karin Janz
**Karin Büttner-Janz** (o.s. **Janz**, s. 17. helmikuuta 1952 Hartmannsdorf, Brandenburg, Saksa) on entinen itäsaksalainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.

Karin Janz saavutti Méxicon 1968 olympialaisissa hopeaa nojapuilla pistein 19,500 sekä pronssia joukkuekilpailussa, jossa hän oli toiseksi paras itäsaksalainen. Lisäksi hän sijoittui puomilla neljänneksi (19,225 p) ja moniottelussa kuudenneksi (76,55 p). Neljä vuotta myöhemmin Janz oli Münchenin olympialaisten menestyneimpiä voimistelijoita. Hän voitti kultaa hypyssä (19,525 p) ja nojapuilla (19,675 p) ja saavutti hopeaa joukkuekilpailussa ja moniottelussa (76,875 p) sekä pronssia puomilla (18,975 p). Ilman mitalia hän jäi vain permannolla, jolla hän sijoittui neljänneksi pistein 19,400. Moniottelun karsintana toimineessa joukkuekilpailussa Janz keräsi samat henkilökohtaiset pisteet kuin Neuvostoliiton Ljudmila Turištševa mutta moniottelun lopputuloksissa Turištševa oli 0,15 pistettä parempi.

Janz voitti maailmanmestaruuden nojapuilla Ljubljanassa 1970. Joukkuekilpailussa ja hypyssä hän saavutti hopeaa. Amsterdamin EM-kilpailuissa 1967 hän saavutti 15-vuotiaana hopeaa nojapuilla ja pronssia hypyssä sekä sijoittui moniottelussa neljänneksi. Landskronan EM-kilpailuissa 1969 hän voitti kultaa moniottelussa, nojapuilla, puomilla ja hypyssä. Vain permannolla hän jäi hopealle, kun Neuvostoliiton Olga Karasjova oli häntä parempi.

Janz lopetti voimistelu-uransa vuonna 1972. Hän on myöhemmin työskennellyt lääkärinä.

Lähteet
-------

* Kluge, Volker: *Olympische Sommerspiele, die Chronik III*, s. 101–103, 313–315, 413. Sportverlag, 2000. ISBN 3-328-00741-5. (saksaksi)
* Karin Janzin olympiasijoitukset Sports Reference LLC.  Arkistoitu 25.4.2014. Viitattu 16.6.2009. (englanniksi)
* Sports123.com: Voimistelutilastot *sports123.com*. Viitattu 16.6.2009. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Kluge, s. 413

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Karin Janz** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Pirjo Helinä Hakala** (s. 14. elokuuta 1943 Äänekoski) on entinen suomalainen yleisurheilija. Hän edusti Saarijärven Pullistusta.

Hakala edusti Suomea aikuisten maaotteluissa vuosina 1972–1975. Hän saavutti Kalevan kisoissa kultaa 200 metrin aitajuoksussa 1972, 1973 ja 1974. Hopeaa hän sai 100 metrin juoksussa 1971, 100 metrin aitajuoksussa ja viisiottelussa 1974 sekä 400 metrin aitajuoksussa 1975. Pronssia hän sai 80 metrin aitajuoksussa 1967, 100 metrin aitajuoksussa 1972, 100 metrin juoksussa 1973 ja pituushypyssä 1974.

Ennätykset
----------

### Ulkoradat

| *Laji* | *Tulos* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 400 m | 60,2 | Saarijärvi | 4. heinäkuuta 1973 |
| 100 m aj | 14,85 | Tukholma | 2. syyskuuta 1973 |
| 400 m aj | 62,94 | Seinäjoki | 18. heinäkuuta 1975 |
| Pituus | 583 | Hyvinkää | 13. heinäkuuta 1974 |
| Viisiottelu | 3491 | Hyvinkää | 13. heinäkuuta 1974 |

### Sisäradat

| *Laji* | *Tulos* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| Pituus | 583 | Laukaa | 9. helmikuuta 1975 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Pirjo Hakala Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Laitinen, Esa: *Suomen yleisurheilun tilasto-osa*, s. 465. , 1987.
**Jamar Dixon** (s. 5. kesäkuuta 1989 Ottawa, Kanada) on jamaikalais-kanadalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FF Jaroa. Pelipaikaltaan Dixon on puolustava keskikenttäpelaaja.

Ura
---

Dixon siirtyi kotimaastaan vuonna 2013 Ruotsin neljänneksi korkeimman sarjatason BW 90 IF:ään, jossa pelasi kolme ottelua ja teki kaksi maalia. Kaudeksi 2014 Dixon siirtyi Kakkoseen Tornion Pallo -47:n riveihin. Hän pelasi seuran paidassa viisi ottelua tehden yhden maalin. Vuoden 2014 syyskuussa Dixon siirtyi Ykkösen JIPPOon, jossa hän pelasi loppukauden aikana neljä ottelua.

Tammikuussa 2015 Dixon siirtyi testin jälkeen Veikkausliigan FF Jaroon.

Muuta
-----

Dixonin vahvuuksiin kuuluu hyvä joukkuepelaamisen taito. Hänen heikkouksiaan on muun muassa vaatimaton potkutekniikka. Nuoruudessaan Dixon on harrastanut jääkiekkoa.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. 1 2 3  Urheilusanomat, Veikkausliiga 2015

Aiheesta muualla
----------------

* Jamar Dixon Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* Jamar Dixon Jaron sivuilla

FF Jaro – Veikkausliiga
1 Öst |
3 Kadio |
4 Kullström |
5 Reginaldo |
6 Brunell |
7 Veteli |
8 Sara |
9 Carlsson |
10 Emet |
11 Denis |
13 Silva |
14 A. Eremenko Jr. |
15 Moore |
16 Vidjeskog |
17 Larsson |
18 Opiyo |
19 Atakayi |
20 Sandström |
21 Rivera |
22 Dixon |
23 S. Eremenko |
24 Aliev |
25 Öhberg |
26 Virtanen |
27 Vaganov |
30 Paintsil |
Valmentaja A. Eremenko
**Keijo Räikkönen** (s. 1945) on suomalainen folkmuusikko ja liikejuristi. Räikkönen toimi 1960- ja 70-luvuilla lukuisissa yhtyeissä, muun muassa Hootenanny Triossa ja Four Herringseissä. Räikkönen kirjoitti folk-yhtye The Kingston Trion lauluun "Early in the Morning" (Randy Starr/Dick Wolf) uudet sanat, ja tästä Esplanadista tuli niin suosittu, että sitä on kutsuttu suomalaisen hyvinvointivaltion tunnuslauluksi. Räikkönen esiintyi myös salanimellä Sergei, jolla hän esitti muun muassa laulun Pikku sotilaat. 1970-luvulla Räikkönen suoritti pikavauhtia kahden alan loppututkinnon ja siirtyi liikejuridiikkaan ja työskenteli muun muassa Japanissa. Hän osallistui myös Suomen EU-neuvotteluihin aktiivisesti.

Nyttemmin Räikkönen on Luostarinen-Mettälä-Räikkönen (LMR) -nimisen asianajotoimiston senioripartneri. Hän kuuluu Suomen talouden kummisetiin, jonka periaatteena on, että mitään alle 20 % tuotto-odotuksella varmistettua liiketointa ei edes kannata lähestyä. Silti hänellä on vielä jäljellä vanha kaveripiirinsä muun muassa Munkkiniemen yhteiskoulusta ( Jukka Karhunen, J P Roos, Ilkka Hyppönen, Henry Ehrstedt) sekä laaja kokoelma muusikkoystäviä. Hän on myös Pop Jazz Konservatorion Säätiön Valtuuskunnan kantavia voimia.

Lähteet
-------

1. ↑  Pop & Jazz Konservation Säätiö Pop & Jazz Konservatorio.  Arkistoitu 21.3.2008. Viitattu 9.3.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Ylen Elävä arkisto – Keijo Räikkönen: Jussi ja Liisa
* Ylen Elävä arkisto – Suomifolk uskoi aitouteen, epäkaupallisuuteen ja koripallotossuihin
* Räikkönen LMR:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Kalevi Johannes Laurila** (5. joulukuuta 1937 Sääksmäki – 13. huhtikuuta 1991 Kangasala) oli suomalainen hiihtäjä ja olympiamitalisti.

Kalevi Laurila oli 1960-luvulla Suomen parhaita maastohiihtäjiä. Zakopanen MM-kisoissa 1962 hän saavutti hopeaa 4 × 10 kilometrin viestissä, jossa hän hiihti toisen osuuden. Lisäksi hän sijoittui 15 kilometrillä 17:nneksi. Innsbruckin 1964 olympialaisissa hän hiihti viestissä kolmannen osuuden ja saavutti jälleen hopeaa. Henkilökohtaisilla matkoilla hän sijoittui kuudenneksi 30 kilometrillä ja yhdeksänneksi 15 kilometrillä.

Ainoan henkilökohtaisen arvokisamitalinsa Laurila saavutti Oslon MM-kisoissa 1966. Hän hävisi 30 kilometrillä ainoastaan maanmiehelleen Eero Mäntyrannalle ja kukisti Länsi-Saksan Walter Demelin 0,3 sekunnilla saaden hopeaa. Hopealle yltäneessä viestijoukkueessa hän hiihti jälleen kolmannen osuuden. 15 kilometrillä hän sijoittui viidenneksi.

Viimeisen arvokisamitalinsa, viestin olympiapronssia Laurila saavutti Grenoblessa 1968. Hän sijoittui 15 kilometrillä neljänneksi hävittyään Ruotsin Gunnar Larssonille 3,9 sekuntia, 30 kilometrillä kuudenneksi ja 50 kilometrillä 11:nneksi. Viimeisen kerran "Vanha vipeltäjä" hiihti arvokisoissa Falunin MM-kisoissa 1974, joissa paras saavutus oli viestin neljäs sija.

Seuratasolla Laurila edusti Tampereen Poliisi-Urheilijoita. Hän voitti Suomen mestaruuden 15 kilometrillä neljä kertaa, 30 kilometrillä kaksi kertaa ja 50 kilometrillä kerran. Vuonna 1967 hän voitti Takon Soutajien joukkueessa soudun sisähankanelosen Suomen mestaruuden. Salpausselän Kisoissa hän voitti pikamatkan vuonna 1966 ja Ruotsin hiihtokisoissa 30 kilometriä vuonna 1967.

Laurila oli ammatiltaan ylikonstaapeli, ja hänet tunnettiin kilpaladuilla myös lempinimellä "Pispalan poliisi". Aleksis Kiven Seura valitsi hänet vuonna 1975 ensimmäiseksi "vuoden Eskoksi" antamalla hänelle Eskon puumerkki -tunnustuspalkinnon.

Saavutuksia
-----------

* Olympiahopeaa Innsbruckissa 1964 viestissä
* Olympiapronssia Grenoblessa 1968 viestissä
* MM-hopeaa Zakopanessa 1962 viestissä sekä Oslossa 1966 30 km:llä ja viestissä
* SM-kultaa 15 km:llä 1967, 1968, 1970 ja 1974, 30 km:llä 1966 ja 1968 sekä 50 km:llä 1967
* Poliisien EM-hopeaa (1973) ja pronssia (1978) ampumahiihdossa

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 167. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.

### Viitteet

1. ↑  Eskon puumerkin saajat Aleksis Kiven Seura. Viitattu 13.10.2016.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee kalastusvälinettä. Lehdestä kerrotaan artikkelissa Nuotta (lehti).*
Nuottakalastusta
**Nuotta** on useista verkoista rakennettu kalastusväline, jonka perään kalaparvi yritetään saartaa. Nuotta lasketaan yleensä veneestä ja se voidaan vetää veneeseen tai rantaan. Talvinuottaa vedetään jään alla. Suomessa tavallisimpia nuotalla kalastettavia kaloja ovat muikku, silakka, siika ja kuore. Erilaisia nuottatyyppejä ovat muun muassa rantanuotta, talvinuotta, selkänuotta, muikkunuotta, silakkanuotta, kurenuotta, kierrenuotta ja laahusnuotta eli trooli.

Vanhoista nuottapyydyksistä kulteet olivat muutaman metrin pituisia, tasaliinaisia virtanuottia, joilla pyydettiin lohia ja siikoja, vadat pikkunuottia, joita kaksi tai kolme
henkeä veti kahlaten pitkin tyvenvesien rantoja ja poukamia. Niillä
saatiin lähinnä pientä kalaa. Kuuritsa oli jalaksilla kulkeva, kolmen hengen vedettävä nuotta.

Aiheesta muualla
----------------

* Nuottajäällä, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 01.05.1932, nro 18, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot