recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Muuruveden työväentalo** oli Muuruveden (vuoteen 1908 osa Nilsiää, 1971–2017 osa Juankoskea, vuodesta 2017 osa Kuopiota) kunnan kirkonkylän keskustassa sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Muuruveden työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Yhdistykseen kuului eri alojen ammattimiehiä sekä maataloissa ja puutavaran uitossa ja käsittelyssä työskennelleitä ihmisiä. Vuonna 1907 yhdistys osti vuonna 1902 rakennetun hirsitalon Muuruveden kirkonkylän keskustasta. Talo sijaitsi kunnalta vuokratulla tontilla. Vuosina 1908–1909 yhdistys kunnosti taloa ja rakensi siihen juhlasalin näyttämöineen. Vuonna 1910 yhdistyksessä oli 14 jäsentä. 1920-luvulla talon omistuksesta oli kiistaa työväenliikkeen eri suuntausten välillä. Sosialidemokraattisessa *Vapaus*-lehdessä kerrottiin vuonna 1929, että "kommunistien kaappaama" talo oli luovutettu takaisin sosialidemokraateille.

Vuosina 1970–1986 talo oli sosialidemokraattisen piirin vastuulla. 1980-luvun lopulla talon käyttöä suunniteltiin uudelleen, eli ilmeisesti se oli ollut vähällä käytöllä tai tyhjillään. Lopulta talo purettiin huonokuntoisena.

Rakennus
--------

Talo oli hirsirakenteinen ja pinta-alaltaan 200 neliömetriä. Siinä oli 70 neliömetrin edestä asuintiloja ja erillinen ravintolahuone. Istumapaikkoja salissa oli 120 hengelle. Talon täyskorjaukset tehtiin vuonna 1951, jolloin tehtiin myös sähköistys, sekä 1966 ja 1973.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Toimintaan kuuluivat kokoukset, juhlat ja iltamat sekä näytelmäpiiri. Varsinkin näytelmätoiminta talolla oli vilkasta 1920- ja 1930-luvuilla. Yhteistyö Nuorisoseuran kanssa oli sopuisaa. Esimerkiksi samalla lipulla pääsi sekä työväenyhdistyksen että nuorisoseuran juhannusjuhliin. Myöhemmin talo toimi tilapäisesti myös kansakouluna, oppikoulurakennuksena, ompeluverstaana ja veneverstaana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Muuruveden kotiseutuyhdistys: Työväentalo ja Muuruveden kirkonkylän työväenyhdistys *muuruvedenkotiseutuyhdistys.fi*. Viitattu 20.9.2022.
2. 1 2 3 4  Hyvönen, Onni: *Pohjois-Savon Työväentalot*. Kuopio: Pohjois-Savon Sos.dem. Kulttuurityöntekijät ry. 1988. ISBN 951-99956-5-X.
3. ↑  Matti Turkia: SDP:n puoluetilasto 1910 Sos. dem. puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 9.9.2022.
4. ↑  Vapaus 19.5.1929, no 54 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 20.9.2022.
5. ↑  Muuruveden kotiseutuyhdistys: Muuruveden historia *muuruvedenkotiseutuyhdistys.fi*. Viitattu 20.9.2022.
Nikolai Putjata. Tuntemattoman tekijän akvarelli vuodelta 1831.
**Nikolai Vasiljevitš Putjata** (ven. Никола́й Васи́льевич Путя́та, 3. elokuuta 1802 – 10. marraskuuta 1877 Moskova) oli venäläinen muistelmakirjailija ja historioitsija.

Nikolai Putjata syntyi aatelisperheeseen. Hän sai kotiopetuksen Moskovassa, kävi aliupseerikoulun ja työskenteli pääesikunnassa. Putjata osasi tärkeimpiä eurooppalaisia kieliä ja opetteli myöhemmin ruotsin kielen. Hän osallistui Moskovan kirjallisuuselämään ja julkaisi ensimmäisen lehtikirjoituksensa vuonna 1823.

Vuonna 1824 Putjata siirtyi Helsinkiin kenraalikuvernööri Arseni Zakrevskin adjutantiksi. Siellä hänen ystäväpiiriinsä kuuluivat Aleksandr Muhanov, Alexander Armfelt ja Jevgeni Baratynski. Vuosina 1825 ja 1827 Putjata julkaisi venäläisissä lehdissä kirjeitä Suomesta, joissa hän kuvaa maata, sen kansaa ja "synkkää luontoa".

Putjata osallistui Venäjän–Turkin sotaan vuonna 1829 ja matkusteli sisäministeri Zakrevskin kanssa pitkin Venäjää koleran vastaisessa kampanjassa vuonna 1830. Putjata erosi armeijasta aliratsumestarina vuoden 1831 lopussa, jolloin hänet nimitettiin päällikön apulaiseksi Suomen passivirastoon Pietarissa. Vuosina 1839–1851 Putjata työskenteli osastopäällikkönä Suomen valtiosihteerinvirastossa ja vuonna 1845 hän sai todellisen valtioneuvoksen arvon.

Jouduttuaan eroamaan virastaan Putjata muutti 1850-luvun puolivälissä Moskovaan, jossa hän osallistui Venäjän kirjallisuuden ystävien toimintaan. 1860-luvulla Putjata alkoi kirjoittaa muistelmia muun muassa Vladimir Odojevskista, Nikolai Muravjovista ja Arseni Zakrevskista. Hän julkaisi myös muutamia historiantutkimuksia ja joukon Jevgeni Baratynskilta saamiaan kirjeitä. Putjatan kuoleman jälkeen julkaistiin muistelmat dekabristikapinallisten teloituksesta ja Aleksandr Puškinista.

Putjata oli luonteeltaan vaatimaton ja vältti tuomasta itseään esille muistelmissaan. Kirjallisuudentutkija Pjotr Bartenev kutsui häntä muistokirjoituksessaan "yhdeksi Venäjän sivistyneistön ja älymystön parhaista edustajista". Putjata oli naimisissa kenraali Lev Engelgardtin tyttären Sofjan kanssa, joka peri Jevgeni Baratynskin kartanon Muranovon. Putjatan vanhin tytär Olga meni naimisiin Fjodor Tjuttševin pojan Ivanin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  *Russkije pisateli 1800–1917: Biografitšeski slovar, tom 5*, s. 180–182. Moskva: Bolšaja Rossijskaja entsiklopedija, 2007. ISBN 978-5-85270-340-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Nikolai Pujatan teoksia Lib.ru-sivustolla (venäjäksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Roy J. Plunkett** (26. kesäkuuta 1910 – 12. toukokuuta 1994) oli yhdysvaltalainen kemisti, joka keksi teflonin.

Vuonna 1938 hän työskenteli DuPontilla ja kehitti uusia jäähdytysaineita. Vahingossa syntynyt polytetrafluorieteeni vaikutti virhetuotteelta, mutta hän alkoi kuitenkin tutkia sen ominaisuuksia, ja huomasi uuden aineen olevan hyvin lämmönkestävää, kemiallisesti reagoimatonta ja liukasta joten se ei tarttunut juuri mihinkään. Vuonna 1941 Plunkett sai keksinnölleen patentin.

Lähteet
-------

1. ↑  The Inventor of Teflion *Teflon Assay*. Viitattu 25.6.2019.
2. ↑  Richard Lyons: Roy J. Plunkett Is Dead at 83; Created Teflon While at Du Pont *NY Times*.  1994. Viitattu 25.6.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Varpu Irja Kaarina Sintonen** (7. marraskuuta 1943 Messukylä – 28. marraskuuta 2018 Kotka) oli evankelis-luterilainen pappi ja paikallisvaikuttaja. Hän toimi sukupuolten tasa-arvon edistäjänä Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa.

Sintonen syntyi työläisperheeseen ja hänellä oli kaksi isosiskoa ja yksi nuorempi veli. Sintonen kuului kristilliseen Ylioppilasliittoon ja oli radikaali vasemmistolainen feministi. Hän aloitti teologian opiskelun vuonna 1962 ja valmistui maisteriksi 1969 pääaineenaan kirkkohistoria ja sai lehtorin oikeudet tammikuussa 1970. Sintosen mukaan naispappeuden kieltämiseksi ei ollut teologisia perusteita ja toimi naispappeuden sallimiseksi.

Sintonen vihittiin papiksi 1988. Sintonen toimi Suomen Kristillisen Ylioppilasliiton (SKY) Helsingin yliopiston jaoston (YKY) *Etsijä*-lehden toimituksessa 1968–1972 joista kahtena viimeisenä vuotena päätoimittajana. Lopetettuaan *Etsijä*-lehden päätoimittajana hän toimi aktiivisena mielipidekirjoittajana.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus, Kaupunkilehti Ankkuri 8.12.2018, s. 17
2. 1 2 3  Jormakka, Sara: Naisena muuttuvassa kirkossa ja yhteiskunnassa – Varpu Sintonen *Naisten Ääni*.  3.3.2017. Viitattu 10.3.2017.
**Nikolai Semjonovitš Rabinovitš** (ven. Николай Семёнович Рабинович, 7. lokakuuta 1908 – 26. kesäkuuta 1972) oli venäläinen kapellimestari ja merkittävä pedagogi. Hän opiskeli orkesterinjohtoa Leningradissa Nikolai Malkon johdolla ja teki debyyttinsä vuonna 1931 Leningradin filharmonikkojen kanssa.

Rabinovitš opetti orkesterinjohtoa Leningradin konservatoriossa, jossa hänen oppilainaan olivat esimerkiksi Juri Simonov, Eri Klas, Neeme Järvi ja Mariss Jansons. Häntä voidaan pitää Ilja Musinin ohella yhtenä 1900-luvun merkittävimmistä kapellimestarikouluttajista.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Kroatia
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Amerikan Sanomat** oli Ohion Fairportissa vuosina 1924–1937 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti.

*Amerikan Sanomien ja Suomettaren* lakattua Ohion suomalaiset jäivät yhdentoista vuoden ajaksi vaille omaa sanomalehteä. Kesällä 1924 A. J. Hinkkanen, George Wahlstrom ja J. G. Aho perustivat Interstate Publishing Companyn, joka alkoi julkaista uutta *Amerikan Sanomat* -nimistä viikkolehteä. Hinkkasen toimittajama lehti saavutti kahden vuoden kuluttua 2 500 kappaleen levikin. Vuonna 1930 sen ostivat pastorit Gabriel Lipsanen ja Frank Pelkonen, jotka muodostivat Fairport Publishing Company -nimisen kustannusyhtiön. Vuonna 1932 se myytiin Henry Karhulle, kunnes marraskuussa 1933 lehti palasi Lipsaselle. Samoihin aikoihin nelisivuinen *Amerikan Sanomat* alkoi ilmestyä kahdesti viikossa. Lipsasen vaimon toimittaman riippumattoman ja uskonnollishenkisen lehden levikki oli pieni. Sen seuraajana ilmestyi 1937–1938 viikkolehti *Pohjois-Amerikan Sanomat*.

Lähteet
-------

1. ↑  Kolehmainen, John I.: Finnish Newspapers in Ohio *genealogia.fi*.  Arkistoitu 22.4.2012. Viitattu 13.12.2015.
**Roy Ikola** (9. helmikuuta 1927 Eveleth, Minnesota, Yhdysvallat – 10. joulukuuta 2007 Sun City West, Arizona, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen jääkiekkomaalivahti, joka edusti urallaan Yhdysvaltoja. Ikola pelasi vuonna 1948 St. Moritzin olympialaisissa Yhdysvaltain Amatööriurheiluliiton AAU:n joukkueessa. Joukkue tosin edusti Yhdysvaltoja virallisesti vain avajaisissa. Toinen joukkue, eli USAHA:n joukkue oli epävirallisesti neljäs. Sijoitusta varjostivat epäilyt siitä, että joukkueessa oli ammattilaispelaajia, mikä ei ollut sallittua. Turnauksen alla pelaajat kiersivät kummassakin joukkueessa. Vuonna 1950 Ikola pelasi maalivahtina Colorado Collegen Tigers-jääkiekkojoukkueessa, kun se voitti National Collegiate Athletic Association NCAA:n yliopistojen jääkiekkomestaruuden.

Yksityiselämä
-------------

Roy Ikola syntyi John ja Sadie Nora Ikolan perheeseen. Hän liittyi laivastoon 18-vuotiaana ja pääsi pelaamaan Coloradon yliopistojoukkueeseen palattuaan takaisin siviiliin vuonna 1947.

Roy Ikolan veli Willard Ikola oli myös menestynyt jääkiekkomaalivahti. He ovat tiettävästi ainoat olympialaisissa maalivahteina pelanneet veljekset.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Roy Ikola Obituary *Mesabi Tribune*.  20.12.2007.  Arkistoitu 5.2.2022. Viitattu 6.2.2022.
2. 1 2  Yhdysvaltain jääkiekkoseurat, maajoukkueet ja niiden amerikansuomalaiset *SJHS*.  Arkistoitu 15.1.2022. Viitattu 3.2.2022.
3. ↑  JOE PAISLEY: 60 years ago, Tigers were hockey's best *Colorado Springs Gazette*. Viitattu 4.2.2022. (englanniksi)
Viron ja Suomen yleisesikuntien päälliköt Nikolai Reek (toinen oikealta) ja Lennart Oesch (vasemmalla) seuraamassa sotilasharjoitusta Virossa vuonna 1938.
**Nikolai Aleksei Reek** (vuoteen 1903 **Bazõkov**; 1. helmikuuta 1890 Tallinna, Venäjän keisarikunta – 8. toukokuuta 1942 Solikamsk, Neuvostoliitto) oli virolainen kenraaliluutnantti, joka toimi Viron yleisesikunnan päällikkönä vuosina 1934–1939 sekä Viron puolustusministerinä vuosina 1927–1928 ja 1939–1940.

Reek liittyi nuorena Venäjän keisarikunnan armeijaan, kävi Tšugujevin sotakoulun vuosina 1907–1910 ja opiskeli Pietarissa Nikolain yleisesikunta-akatemiassa vuosina 1913–1914 sekä 1917. Hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan, vuodesta 1916 lentojoukoissa, ja sai syksyllä 1917 kapteenin arvon. Viron julistauduttua itsenäiseksi helmikuussa 1918 Reekistä tuli hetkeksi Viron yleisesikunnan ensimmäinen päällikkö. Hänet ylennettiin maaliskuussa 1918 everstiluutnantiksi. Saksalaisten vetäydyttyä Reek komensi marraskuussa 1918 vähän aikaa Virumaan Kaitseliit-suojeluskuntia sekä 21. marraskuuta alkaen 5. jalkaväkirykmenttiä, osallistuen Viron vapaussotaan. Helmikuussa 1919 hän siirtyi 1. divisioonan ja huhtikuussa 3. divisioonan esikuntapäälliköksi, ja osallistui Landeswehrin sotaan. Lokakuussa 1919 hänet ylennettiin everstiksi.

Reek toimi tämän jälkeen eri tehtävissä Viron puolustusvoimissa, muun muassa divisioonankomentajana. Hän oli sotaministerinä maaliskuusta 1927 joulukuuhun 1928 sekä yleisesikunnan päällikkönä presidentti Konstantin Pätsin itsevaltaisen hallinnon aikana maaliskuusta 1934 alkaen. Reek ylennettiin kenraalimajuriksi 1926 ja kenraaliluutnantiksi 1938. Reek vieraili vuonna 1939 Adolf Hitlerin 50-vuotisjuhlissa Saksassa. Hänet nimitettiin puolustusministeriksi Jüri Uluotsin hallitukseen lokakuussa 1939, ja hän joutui vastaamaan Viron ja Neuvostoliiton avunantosopimuksen toimeenpanosta. Reek joutui eroamaan Viron neuvostomiehityksen seurauksena 22. kesäkuuta 1940.

Neuvostoviranomaiset vangitsivat Reekin kotonaan Tallinnan Meriväljassa maaliskuussa 1941 ja hänet vietiin Solikamskissa sijainneelle Usollagin vankileirille. Hänet teloitettiin Solikamskissa toukokuussa 1942.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Jaak Pihlak: Kindralleitnant Nikolai Reek: Lühiülevaade elu- ja teenistuskäigust (viroksi) Kaitseväe Akadeemia. Viitattu 13.8.2019.
2. ↑  Headquarters (englanniksi) Kaitsevägi. Viitattu 13.8.2019.
3. 1 2  Nikolai Reek (viroksi) (Internet archive). Viitattu 13.8.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nikolai Reek** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |

 |
**Varpu Maria Tikanoja** (7. lokakuuta 1928 Vaasa – 9. huhtikuuta 1983 Beek, Alankomaat) oli Suomessa, Italiassa ja Alankomaissa vaikuttanut taiteilija. Hän edusti taiteessaan futurismia ja metafysiikkaa.

Tikanojan vanhemmat olivat Frithjof ja Ruusa Tikanoja (o.s. Myntti). Varpu Tikanoja kasvoi lapsuudenkodissaan Vaasassa (nykyinen Tikanojan taidekoti) sisarustensa kanssa vuoteen 1946 asti, kunnes hän aloitti taidehistorian opinnot Helsingin yliopistossa käyden samalla piirustustunneilla. Hän valmistui vuonna 1952 kuvaamataidon opettajaksi Ateneumista. Näiden opintojen jälkeen hän siirtyi opiskelemaan Italiaan Perugian yliopistoon ja Pisan yliopistoon vuosiksi 1952–1953.

Vuonna 1954 Tikanoja kirjoitti tutkielmaa taiteilija Carlo Carrásta ja alkoi opiskelemaan maalausta Accademia di Belle Arte di Brerassa. Siellä hän tutustui hollantilaiseen Arthur Spronkeniin, jonka kanssa hän myöhemmin avioitui Vaasassa vuonna 1955. He muuttivat asumaan Beekin kylään Limburgiin Alankomaihin ja saivat siellä viisi lasta: Tarun, Caiuksen, Siirin, Arjan ja Koren.

Ennen vuotta 1975 Tikanojan maalaaminen oli epäsäännöllistä ja vähäistä todennäköisesti lapsien vuoksi. Vuodesta 1975 lähtien taas hän maalasi intensiivisesti ja piti monia näyttelyitä Hollannissa.

Varpu Tikanoja kuoli 9. huhtikuuta vuonna 1983 Beekissä Alankomaissa. Hänen töitään on nähty hänen kuolemansa jälkeen vuosina 1984 ja 1987 muistonäyttelyissä Maastrichtissa, Alankomaissa sekä Vaasassa Tikanojan taidekodissa. Tikanojan taidekodin Kotona-näyttely vuonna 2021 esittelee myös hänen teoksiaan perheen 70-vuotisjuhlanäyttelyssä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Varpu Tikanojan muistonäyttelyn tietolehtinen 9.1.–5.4.1987 Tikanojan taidekoti Tikanojas konsthem Vaasa
2. 1 2 3  Kusters, Sjev: *Varpu Tikanoja*. Uitgeverij van Spijk B.V. Venlo, 1981.
3. 1 2  Kotona *Vaasan Kaupungin Museot*.  Arkistoitu 9.7.2021. Viitattu 30.6.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat

 |

 |
**Vizor Oy** on Jaakko Visurin perustama televisiotuotantoyhtiö, joka tuotti monia suosikkiohjelmia kuten *Megavisa*, *Noppapotti, Kaikki kotona?* ja *Kellopeli*. Jaakko Visurin siirryttyä MTV3-kanavan ohjelmalinjan johtajaksi "Vizorin perintönä" kanavalle tulivat ohjelmaformaatit kuten *Taxi, Mekastelijat, Rakkautta, BumtsiBum!* ja *Salatut elämät**lähde?*.

Visurin palattua MTV3:lta takaisin Vizorin pariin kehittämään uudenlaisia interaktiivisia viihde- ja sisältöpalveluja, oli TV:n digitalisoitumisen myötä uusia kanavapaikkoja haettavana. Vizor sai valtioneuvostolta toimiluvan uudelle valtakunnalliselle TV Viisi -kanavalle, joka aloitti lähetystoiminnan 12. maaliskuuta 2004. Kotimaisen pääomarahoituksen puutteessa Visuri myi kanavan kansainväliselle SBS Broadcastingille.

Vizorin TV-tuotannot:

* Megavisa
* Noppapotti
* Kellopeli
* Kaikki kotona?
* Kaksin kotona
* Ringo
* TV3 ostoskanava
* Jopen videokoulu
* Megamarket
* MTV3 ruututoimitus
* Suoraa huutoa
* TV4 Megamarket
* TV5 (kanava)

Lähteet
-------

1. ↑  Visailua-jakson näytteet
**Rudi Ball** (27. maaliskuuta 1910 Berliini – syyskuu 1975 Johannesburg) oli saksalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan Ball oli hyökkääjä.

Ball oli ainoa juutalaistaustainen pelaaja natsi-Saksan joukkueessa talviolympialaisissa 1936.

Ball nimettiin Hockey Hall of Fameen vuonna 2004.

Ura
---

Ball aloitti uransa Berliner SC:n joukkueessa, jossa hän pelasi 1928–1933. Tämän jälkeen hän pelasi vuoden Sveitsissä EHC St. Moritzissa, ja kaksi vuotta Italiassa Diavoli Rossi Nerissä, kunnes palasi takaisin Berliner SC:hen, jossa jatkoi vuoteen 1948, jonka jälkeen hän muutti Etelä-Afrikkaan jonne hänen vanhempansa olivat muuttaneet jo vuonna 1936. Etelä-Afrikassa Ball edusti Tigers IHC:tä kaudella 1949–1950 ja Wolves IHC:tä kaudella 1950–1951. Ball lopetti uransa vuonna 1952. Uransa aikana Ball voitti Saksan jääkiekkomestaruuden kahdeksan kertaa ja Etelä-Afrikan mestaruuden kerran (1951). Ball on myös kolminkertainen Spengler Cupin voittaja.

Maajoukkueurallaan Ball esiintyi Saksan paidassa 49 kertaa. Näissä otteluissa hän teki 19 maalia. Saksan rivissä hän oli voittamassa olympiapronssia 1932 ja MM-hopeaa 1930. Ball ja miekkailija Helene Mayer olivat ainoat juutalaistaustaiset osanottajat voimakkaan antisemitististä rotupolitiikkaa harjoittaneen natsi-Saksan olympiajoukkueissa. Molemmat olivat juutalaisen isän ja kristityn äidin lapsina voimassa olleiden Nürnbergin lakien mukaan "sekarotuisia" minkä perusteella heidän kansalaisoikeuksiaan oli rajoitettu. Vuonna 2004 Ball valittiin Kansainvälisen jääkiekkoliiton Hall of Fameen.

Lähteet
-------

1. ↑  Jews and the Olympic Games *books.google.fi*.  (englanniksi)
2. ↑  IIHF Hall of Fame IIHF.  (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Rude boy** on alun perin jamaikalainen väkivaltainen nuorison alakulttuuri. Rude boy -kulttuuri syntyi Jamaikan pääkaupungin Kingstonin slummeissa 1950-luvun lopulla ja levisi 1970-luvulla myös Englantiin.[1]

Rude boy -kulttuuri sai alkunsa yhtäältä muuttoliikkeestä Jamaikan maaseudulta Kingstoniin, sekä toisaalta angloamerikkalaisten toimintaelokuvien kuten yhdysvaltalaisten gangsterielokuvien ja James Bondin vaikutuksesta.[1][2] Hyvinpukeutuneet, yhdysvaltalaisista gangsterielokuvista ja jazzmuusikoilta tyylinsä omaksuneet rude boyt toimivat katurikollisina sekä usein myös kingstonilaisten sound system -tiskijukkien palkkaamina huligaaneina, joiden tehtävä oli häiritä kilpailevien tanssipaikkojen toimintaa väkivallalla tai pelottelulla. Myöhemmin 1960-luvulla Jamaikan kilpailevat poliittiset puolueet palkkasivat rude boyt harjoittamaan poliittista katuväkivaltaa puolestaan.[1]

Moni jamaikalainen 1960-luvun artisti kritisoi rude boyseja lauluissaan, joista yksi tunnetuimpia on Dandy Livingstonen "A Message to You, Rudy"[1]. Toisaalta jotkin esiintyjät ihannoivat rude boy -kulttuuria, kuten The Wailers kappaleissaan "Let Him Go", "Rudeboy" ja "Jailhouse"[2].

1970-luvulla Jamaikasta siirtolaisina Englantiin muuttaneet rude boyt tekivät rude boy -muodin ja jamaikalaisen ska-, reggae- ja rocksteady-musiikin suosituksi etenkin englantilaisessa skinhead-kulttuurissa, joka ei siihen aikaan ollut vielä rasistista. Termeillä *rude boy* ja *rude girl* alettiinkin 1970-luvun Englannissa tarkoittaa jamaikalaisen musiikin kuuntelijaa[1].

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jamaican Rude Boy Culture
2. 1 2  The Rude Boy in Jamaican music
**Aarno Juhani von Bell** (s. 16. kesäkuuta 1938 Miehikkälä) on suomalainen poliitikko ja kunnallisneuvos. Hän oli SDP:n kansanedustaja Oulun läänin vaalipiiristä vuosina 1983–1987 ja 1990–1995.

Koulutukseltaan von Bell on opettaja. Hän työskenteli kansakoulunopettajana Värtsilässä vuosina 1956–1957 ja suoritti kansakoulunopettajan tutkinnon vuonna 1961 Heinolan seminaarissa. Von Bell oli kansakoulunopettajana Savonrannassa 1961–1962, Valtimolla 1962–1966 ja Helsingissä 1966–1967 sekä luokanopettajana ja koulunjohtajana Kajaanissa 1967–1998.

Von Bell valittiin eduskuntaan ensimmäisen kerran vuoden 1983 vaaleissa. Vuonna 1990 hän nousi kansanedustajaksi varapaikalta Matti Ahteen siirryttyä Veikkauksen johtajaksi. Vuoden 1991 vaaleissa von Bell valittiin jatkokaudelle. Eduskuntatyössä von Bell oli lukuisien valiokuntien jäsenenä, muun muassa sivistys-, maatalous- ja puolustusvaliokunnassa. Hän on perehtynyt maanpuolustuksellisiin kysymyksiin muun muassa lukuisilla kursseilla. Sotilasarvoltaan hän on vääpeli.

Von Bell harrastaa muun muassa paikallishistorian tutkimusta sekä kansainvälisiä ystävyyssuhteita. Hän on toiminut Suomi–Venäjä-Seuran Kajaanin osaston puheenjohtajana. Hän on naimisissa ja hänellä on neljä tytärtä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  .aspx Aarno von Bell *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Rudolf (Rudi) Erhard Glad** (23. kesäkuuta 1889 Loviisa – 24. lokakuuta 1966 Loviisa) oli suomalainen taidemaalari.

Rudi Glad opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1910–1913. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1914, 1915, 1916, 1917, 1918, 1925, 1928, 1930 ja 1931. Hänen töitään oli esillä myös ulkomailla Kööpenhaminassa 1919. Gladin maalauksissa näkyivät vuosina 1914–1917 Marraskuun ryhmältä saadut ekspressionistiset vaikutteet. Vuoden 1920 jälkeen hän siirtyi käyttämään valoisampia ja kirkkaampia värejä maalausten liittyessä nyt aiheiltaan talveen, veteen ja veneisiin. Glad toimi vuodesta 1929 maistraatin raatimiehenä Loviisassa ja hänen aktiivinen taiteilijanuransa päättyi siihen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomen Kuvataiteilijamatrikkeli : Rudi Glad
2. ↑  Museokortti : Taiteilija Rudi Glad - Artisten Rudi Glad : Unohdettu ekspressionisti - en bortglömd expressionist (1889-1966)
3. ↑  Expressionisti Rudi Gladin suunniteltua värimaailmaa, Loviisan Sanomat 11.8.2007 (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Rudi Glad
Tarton yliopiston luento-ohjelma syksyllä 1674. Punaisella on kehystetty Sven Dimbergin luentojen aihepiirit, josta köy ilmi esimerkiksi luennointi Newtonista.
**Sven Dimberg** (vuodesta 1719 eli aateloimisen jälkeen **Dimborg**, 1661 Länsi-Götanmaa – 12. kesäkuuta 1731 Tukholma) oli ruotsalainen matemaatikko ja juristi. Hän toimi matematiikan professorina Turun akatemiassa ja Tarton yliopistossa sekä tuomarin tehtävissä Liivinmaalla (Riiassa) ja sittemmin laamannina Ruotsinmaan puolella.

Dimbergin vanhemmat olivat Synnersbergin kirkkoherra Anders Dimbodius ja Kristina Gyllbackius. Dimbergin puoliso oli vuodesta 1691 lähtien Maria Kristina Merling (noin 1672–1742); parilla ei ollut lapsia.

Dimberg tulii ylioppilaaksi sekä Uppsalassa 1676 että Turussa 1677. Hän valmistui filosofian maisteriksi Uppsalan yliopistosta 1685, jonka jälkeen matkusti ulkomaille. Matkustaessaan Englannissa hän osti Isaac Newtonin vuonna 1687 julkaistun *Philosophiae Naturalis Principia Mathematican*. Hän oli mahdollisesti ensimmäinen, joka opetti Newtonin luonnontieteellisiä teorioita ruotsalaisissa yliopistoissa.

Turun akatemian ylimääräinen matematiikan professori Dimberg oli vuosina 1688–1690 ja 1690 hänet nimitettiin kirjastonhoitajaksi. Hän julkaisi Turussa juridis-matemaattisen väitöskirjan (1690). Dimberg toimi Tarton yliopiston matematiikan professorina 1690–1706. Seuraavaksi hän työskenteli tuolloin Ruotsiin kuuluneen Liivinmaan hovioikeuden asessorina Riiassa vuodesta 1706 lähtien, mutta venäläisten hyökättyä Liivinmaalle pakeni Tukholmaan. Hän toimi Taalainmaan laamannina 1718–1722, jona ajanjaksona vuonna 1719 aateloitiin nimellä *Dimborg*. Vuosina 1722–1730 Dimberg toimi vielä Ångermanlandin ja Västerbottenin laamannina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *Suomen professorit 1640–2007*, Professoriliitto, 2008 (ISBN 978-952-99281-1-8 ja 978-952-99281-2-5, viitattu 18 toukokuuta 2019), s. 868View and modify data on Wikidata

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Sven Dimborg 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Ruddy Zang Milama** (s. 6. kesäkuuta 1987 Port-Gentil) on gabonilainen pikajuoksija.

Zang Milama karsiutui 100 metrin alkuerissä alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2006 ja Osakan MM-kilpailuissa 2007. Afrikan kisoissa 2007 hän karsiutui 100 metrillä välierissä ja 200 metrillä alkuerissä. Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 2008 hän karsiutui 60 metrin alkuerissä. Saman vuoden Pekingin olympialaisissa hän eteni 100 metrillä toisiin alkueriin.

Zang Milama karsiutui Berliinin MM-kilpailuissa 2009 100 metrin alkuerissä. Dohan MM-hallikisoissa 2010 hän sijoittui 60 metrin juoksussa alun perin neljänneksi yhdessä Sheri-Ann Brooksin kanssa ajalla 7,14, mutta he nousivat jaetulle pronssisijalle, kun LaVerne Jones-Ferrette hylättiin dopingin vuoksi. Saman vuoden Nairobin Afrikan-mestaruuskilpailuissa Zang Milama sai hopeaa 100 metrillä ajalla 11,15 ja pronssia 200 metrillä ajalla 23,59. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän karsiutui 100 metrin välierissä. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2012 hän voitti kultaa 100 metrillä ajalla 11,16. Lontoon olympialaisissa hän karsiutui 100 metrin välierissä.

Zang Milama jäi kiinni dopingin käytöstä vuonna 2014 ja sai seitsemän kuukauden kilpailukiellon.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **100 m** | 11,03 | Port of Spain | 19. toukokuuta 2012 |
| **200 m** | 23,54 | Nairobi | 31. heinäkuuta 2010 |

### Sisäradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **50 m** | 6,43 | Faverges | 14. joulukuuta 2008 |
| **60 m** | 7,12 | Moskova | 3. helmikuuta 2013 |
| **200 m** | 24,46 | Gent | 13. helmikuuta 2011 |

Lähteet
-------

1. 1 2  Ruddy Zang Milama Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Ruddy Zang Milama *tilastopaja.org*. Viitattu 3.2.2013. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Athletics World Indoor Championships 2010 at Doha (qat) Women: 60 m *sports123.com*. Viitattu 28.3.2011. (englanniksi)
4. ↑  60 Metres - W Final *iaaf.org*. Viitattu 28.3.2011. (englanniksi)
5. ↑  Laverne Jones-Ferrette stripped of world indoor medal after positive test *athleticsweekly.com*.  16.12.2010.  Arkistoitu 24.5.2012. Viitattu 28.3.2011. (englanniksi)
6. ↑  IAAF Newsletter 159 *iaaf.org*.  27.1.2015. Viitattu 22.8.2016.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Aritmeettinen keskiarvo** (lyhenne ka.) tai lyhyesti **keskiarvo** on lukujen summa jaettuna niiden lukumäärällä. Puhuttaessa keskiarvosta tarkoitetaan yleensä juuri tätä aritmeettista keskiarvoa. Keskiarvo on tilastotieteessä myös yläkäsite todennäköisyysjakaumien monenlaisille keskiluvuille, joilla kuvataan jakaumien tiheysmassan paikkaa. Niitä ovat esimerkiksi moodi ja mediaani. Kun tarkastellaan tilastollista populaatiota, puhutaan lisäksi **populaation keskiarvosta**, ja kun tarkastellaan populaation otosta, puhutaan **otoskeskiarvosta**.

Keskiarvo tarkoittaa aritmetiikassa ja geometriassa myös niitä keskilukuja, joita käytettiin jo muinaisissa Babyloniassa, Egyptissä ja antiikin Kreikassa. Niitä käsitteli ja kehitti tuolloin eteenpäin Pythagoras tutkielmassaan verrannoista. Hän esitteli siinä ensin aritmeettisen keskiarvon lisäksi geometrisen keskiarvon ja harmonisen keskiarvon ja niiden perään vielä seitsemän uutta "keskiarvoa" verrantojen avulla.

Merkintä ja määritelmä
----------------------

Kreikkalaista kirjainta μ käytetään tavallisesti populaation keskiarvon merkitsemiseen. Kun jono *x*1, *x*2, ... *x**n* muodostaa aineiston, merkitään otoskeskiarvoa vaakaviivalla muuttujan päällä {\bar {x}}. Luonnontieteessä tai tekniikassa voidaan suureen keskiarvoa merkitä {\displaystyle \langle x\rangle }.

Keskiarvo lasketaan käyttäen kaavaa:

{\displaystyle {\bar {x}}={\frac {x\_{1}+\cdots +x\_{n}}{n}}={\frac {1}{n}}\sum \_{i=1}^{n}x\_{i}},
jossa n on havaintojen lukumäärä. Jos samanarvoisia lukuarvoja on toistuvasti monta, tai aineisto on luokiteltu, voidaan keskiarvo esittää frekvenssien avulla

{\displaystyle {\bar {x}}={\frac {f\_{1}x\_{1}+f\_{2}x\_{2}+\dots +f\_{n}x\_{n}}{N}},}
missä frekvenssien summa on N

{\displaystyle f\_{1}+f\_{2}+\dots +f\_{n}=N.}

Ominaisuuksia
-------------

Kun tarkasteltava frekvenssijakauma on vino, keskiarvo ei ole yhtenevä mediaanin kanssa. Lisäksi otoksessa olevat poikkeuksellisen suuret havainnot vaikuttavat keskiarvoon huomattavasti. Tällaisissa tilanteissa mediaani on keskiarvoa parempi luku kuvaamaan jakauman keskikohtaa.

Käytännössä μ:n ja {\bar {x}}:n erona on se, että tavallisesti koko populaatiota ei havaita, jolloin μ:n todellinen arvo ei ole tiedossa. Jos otos on satunnaisesti poimittu, {\bar {x}} on satunnaismuuttuja, joka lähestyy suurten lukujen lain mukaan μ:tä otoskoon kasvaessa.

Katso myös
----------

Erityisiä keskiarvoja ovat myös

* Geometrinen keskiarvo
* Harmoninen keskiarvo
* Painotettu keskiarvo
* Liukuva keskiarvo
* Pythagoraan keskiarvo
* Neliöllinen keskiarvo

Lähteet
-------

1. ↑  Lyhenneluettelo  07.01.2013. Kotimaisten kielten keskus.  Arkistoitu 12.10.2013. Viitattu 29.3.2013.
2. ↑  Boyer, Carl B. & Merzbach, Uta C.: *Tieteiden kuningatar – Matematiikan historia, osa I*, s. 95–97. "Verrannot". Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki: Art House, 1994. ISBN 951-884-150-0.
**Aritmeettinen tiheys** eli **luonnollinen tiheys** on eräs tapa mitata lukuteoriassa kuinka suuri jokin luonnollisten lukujen osajoukko on.

On intuitiivista ajatella, että on enemmän luonnollisia lukuja kuin on vaikkapa neliölukuja, sillä jokainen neliöluku on myös luonnollinen luku ja lisäksi on paljon muita luonnollisia lukuja jotka kuitenkaan eivät ole neliöitä.

Esimerkiksi äärettömien joukkojen vertailussa käytetyn mahtavuuden käsitteen nojalla nämä joukot ovat yhtä suuria, sillä joukkojen välille voidaan muodostaa bijektio, esimerkiksi funktio {\displaystyle f(n)=n^{2}} on bijektio joukosta \mathbb{N} neliölukujen joukkoon *E* = {0, 1, 4, 9, 16, ...}

Tarvitaan siis uudenlainen keino tämän intuitiivisen asian saattamiseksi matemaattisesti pätevään muotoon.

Määritelmä
----------

Lukujonon *A*

*a*1, *a*2, ... , *a**n*, .....
missä *a**j* ovat positiivisia kokonaislukuja ja kaikille *j* pätee *a**j* < *a**j+1* aritmeettinen tiheys d(*A*) on

{\displaystyle \lim \_{n\rightarrow \infty }{\frac {|A(n)|}{n}}}
missä |A(x)| on niiden *a**j* lukumäärä joille *a**j* < *x*, mikäli raja-arvo on olemassa.

Esimerkkejä
-----------

* parillisten lukujen tiheys on 1/2, voidaan siis sanoa, että puolet kokonaisluvuista ovat parillisia
* Neliövapaiden lukujen tiheys on {\displaystyle {\tfrac {6}{\pi ^{2}}}}
* Alkulukulauseen mukaan alkulukujen joukon tiheys on 0.
* Runsaiden lukujen tiheyden tiedetään olevan lukujen 0.2474 ja 0.2480 välissä.
* Onnellisten lukujen tiheyttä ei tiedetä, mutta sen oletetaan olevan noin 1/7
Koróni  
Κορώνη

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Mikrí Kouroúni (Μικρή Κουρούνη), Koutsouliá (Κουτσουλιά) |
| Sijainti | 
37°52′10″N, 24°03′00″E, Markópoulo MesogaíasItä-Attika, AttikaKreikka |
| Merialue | 
Egeanmeri, Välimeri |
| Pinta-ala | 
0,047 km² |

Väestö| Asukasluku | 
0 |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Koróni** (kreik. Κορώνη) eli **Mikrí Kouroúni** (Μικρή Κουρούνη) eli **Koutsouliá** (Κουτσουλιά) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Attikan itärannikolla Pórto Ráftin kaupungin Korónin niemen itäpuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,047 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Koróni kuuluu Markópoulo Mesogaíaksen kuntaan, Itä-Attikan alueyksikköön ja Attikan alueeseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Κορώνη ή Κουρούνη *Η Χλωρίδα του Πόρτο Ράφτη (Μαρκόπουλο Μεσογαίας)*. Viitattu 1.9.2022.
**Kosamonjärvi** on matala, osin kulttuurimaiseman reunustama järvi Pudasjärvellä Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Sen pinta-ala on 3,1 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 113 kilometriä itäkoilliseen.

Maantiede
---------

Kosamonjärven ulottuvuus lounaasta koilliseen on noin 4,1 kilometriä. Järven pohjoisimman osan muodostaa Jussilanlahti, jota Kosamonniemi erottaa pääaltaasta. Läntisimmän osan muodostaa Luodelahti ja eteläisimmän osan Merjänlahti. Idässä järvi suippenee Itälahdeksi. Vain runsas kaksi prosenttia Kosamonjärven alasta on vähintään kolme metriä syvä. Syvin piste sijaitsee järven keskiosassa.

Kosamonniemen itäpuolella sijaitsee runsaan kolmen hehtaarin laajuinen Kotisaari. Siitä noin 400 metriä itään sijaitsee vähäinen Tiirosaari. Kosamonjärven rannalla sijaitsee Kosamonniemen kyläasutus.

Kosamonjärveen laskee mutkainen Välijoki Puhosjärveltä (176,4 metriä mpy), joka sijaitsee puolisentoista kilometriä pohjoiseen. Järvien välissä sijaitsee Puhos-niminen kylä, jonka kautta kulkee yhdystie 8390. Kosamonjärvi laskee sen länsirannalta alkavaa uomaa lounaaseen Puhosjokeen, joka virtaa suoalueen halki länteen Jaurakkajärveen (124,8 metriä mpy).

Kosamonjärven vesitilavuus on 4 458 000 kuutiometriä. Vain vajaa prosentti eli alle sadasosa järven vedestä on vähintään neljän metrin syvyydessä.

Kosamonjärvi (61.741.1.002) kuuluu Puhosjoen alaosan alueeseen (61.741), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Iijoen vesistössä (61). Toinen jakovaihe on Puhosjoen valuma-alue (61.74) ja ensimmäinen on Korpijoen valuma-alue (61.7). Kosamonjärvi on laajin Puhosjoen alaosan alueen kuudesta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Alueen muut vakavedet ovat Mustosenlampi, Hiisilampi, Tautilampi, Karkulampi ja Luodelampi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kosamonjärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 10.2.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 10.2.2023.
3. ↑  Kosamonjärvi (61.741.1.002) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 10.2.2023.
4. ↑  Puhosjoen alaosan alue (61.741) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 10.2.2023.
Pyhän Andreaan kirkko Suuren-Narvusin kylässä vuonna 1911.
Pyhän Andreaan kirkko nykyään.
**Kosemkina** eli **Narvusi** on luterilainen seurakunta Länsi-Inkerissä, Luoteis-Venäjällä. Historiallisesti sen alue on käsittänyt Laukaanjoen alajuoksun ja Kurkolanniemen kylät. Luterilaisten inkerinsuomalaisten lisäksi seudulla on asunut ortodoksisia inkerikkoja ja vatjalaisia. Nykyään seurakunnan alue kuuluu Leningradin alueen Jaaman piirin Narvusin, Laukaansuun ja Suuren-Lutskan kuntiin. Aiemmin, Venäjän keisarikunnan aikana kylä (venäjäksi *Kuzjomkino*) ja ympäröivä seutu oli osa Pietarin kuvernementin Jaaman kihlakuntaa.

Seurakunnan historia
--------------------

Kosemkinan seurakunta on perustettu viimeistään 1640-luvulla. Vuonna 1690 se liitettiin Narvan ruotsalaiseen tuomiokirkkoseurakuntaan. Venäläisten vallattua Inkerin Kosemkinalla oli yhteinen kirkkoherra Narvan pyhän Mikaelin suomalais-ruotsalaisen seurakunnan kanssa.

Suuren-Narvusin kylään rakennettiin vuonna 1732 pyhän Andreaan kirkko. Vuonna 1879 se korvattiin kivisellä pyhän kolminaisuuden kirkolla. Vuonna 1905 Kosemkinassa oli 3 700 suomalaista ja 100 virolaista seurakuntalaista. Vuosittain Narvusissa pidettiin 32 suomen- ja vironkielistä jumalanpalvelusta.

Seurakunnan lounaisosa liitettiin vuonna 1920 Viroon Tarton rauhansopimuksella. Viroon kuulunutta aluetta sanottiin Viron Inkeriksi. Venäjälle jäänyt osa oli vuodesta 1920 lähtien itsenäinen seurakunta. Kosemkinassa jumalanpalveluksen loppuivat vuonna 1935, ja viranomaiset sulkivat kirkon seuraavana vuonna. Saksalaismiehityksen aikana Kosemkinan kirkko oli jälleen käytössä.

Kosemkinan seurakunta perustettiin uudelleen vuonna 1990, ja se sai takaisin aiemmin kerhotalona käytetyn kirkon. Seurakunta kuuluu Inkerin evankelis-luterilaisen kirkon Länsi-Inkerin rovastikuntaan. Sen kirkkoherrana toimii Anatolij Leshik

Kosemkinan kylät
----------------

Arsiansaari, Feodormaa, Haavikko, Hakaja, Hinnola, Joenperä, Kaipaala, Kiiskala, Kirjamo, Konnu, Korovina, Kotko, Kukkosi, Kullankylä, Kurkula, Laukaansuu, Liivakylä, Luttova, Mannakka, Narvusi, Pärspää, Ropsu, Salansuu, Struuppova, Suokylä, Sutela, Takaväljä, Tiensuu, Uusi Narvusi, Uusi Struuppova, Vena, Vipiä

Lähteet
-------

* Luther, Georg: *Herdaminne för Ingermanland II: De finska och svenska församlingarna och deras prästerskap 1704–1940*. Helsingfors: Svenska litteratursällskapet i Finland, 2000.

Aiheesta muualla
----------------

* Kosemkinan seurakunta Inkerin kirkon www-sivuilla

Inkerin historialliset luterilaiset seurakunnat

* Inkere
* Jaama
* Järvisaari
* Haapakangas
* Hatsina
* Hevaa
* Hietamäki
* Kaprio
* Kattila
* Keltto
* Kolppana
* Koprina
* Kupanitsa
* Lahti
* Lempaala
* Liissilä
* Markkova
* Miikkulainen
* Moloskovitsa
* Narvusi-Kosemkina
* Novasolkka
* Pyhä Maria (Pietari)
* Pähkinälinna
* Ropsu
* Rääpyvä
* Saari
* Serepetta
* Siestarjoki
* Skuoritsa
* Soikkola
* Spankkova
* Toksova
* Tuutari
* Tyrö
* Valkeasaari
* Venjoki
* Viron Inkeri
* Vuole
**Harold Everett "Hal" Greer** (26. kesäkuuta 1936 Huntington, Länsi-Virginia – 14. huhtikuuta 2018 Arizona) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. Koko ammattilaisuransa Syracuse Nationalsissa / Philadelphia 76ersissä pelannut Greer kuului NBA:n pelaajien parhaimmistoon koko 1960-luvun ajan: hän muun muassa pelasi kymmenessä peräkkäisessä tähdistöottelussa ja valittiin seitsemästi peräkkäin sarjan kakkostähdistöviisikkoon. Vuonna 1967 NBA:n mestaruuden voittanut Greer on 76ersin historian eniten pisteitä tehnyt pelaaja, ja joukkue on jäädyttänyt hänen pelinumeronsa. Hänet on myös nimetty Basketball Hall of Fameen.

Elämä ja ura
------------

Greer pelasi vuodet 1955–1958 Marshall Universityn joukkueessa. Syracuse Nationals varasi Greerin NBA:han 13. vuorolla vuoden 1958 varaustilaisuudessa. Greer edusti Nationalsia, joka vaihtoi kaupunkia ja tunnettiin jatkossa Philadelphia 76ersinä, koko vuodet 1958–1973 kestäneen ammattilaisuransa ajan. Greeristä muodostui seuralegenda, joka on 76ersissä historian eniten pisteitä tehnyt pelaaja. Greer pelasi kymmenessä peräkkäisessä NBA:n tähdistöottelussa vuosina 1961–1970 ja valittiin vuoden 1968 ottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi. NBA:n kakkostähdistöjoukkueeseen hänet nimettiin seitsemästi peräkkäin vuosina 1963–1969. Greer voitti NBA:n mestaruuden kerran, vuonna 1967. Vuonna 1982 Greer nimettiin Basketball Hall of Fameen, ja vuonna 1976 76ers jäädytti hänen pelinumeronsa (15). Greer kuoli lyhyen sairastelun jälkeen Arizonassa 81-vuotiaana 14. huhtikuuta 2018.

Greer tunnettiin erittäin harvinaislaatuisesta vapaaheittotekniikastaan: hän heitti vapaaheittonsa hyppyheitolla.

Katso myös
----------

* NBA:n 50 merkittävintä pelaajaa

Lähteet
-------

* Hal Greer Stats Basketball-Reference.com (englanniksi)
* Profiili Basketball Hall of Fame (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Basketball-Reference.com
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hal Greer** Wikimedia Commonsissa
**Ramon Borrell** (972–1017) oli Barcelonan, Gironan ja Ausonan kreivi vuodesta 992. Hän osallistui hallintoon jo vuodesta 986 isänsä Borrell II:n kanssahallitsijana. Hänen puolisonsa oli ranskalainen aatelisneito Ermesinde.

Vuonna 1002 Al-Mansur Ibn Abi Aamir hyökkäsi Borrellin valtakuntaan ja tuhosi Manresan kaupungin. Borrell haki tukea muilta kristityiltä kreiveiltä, ja Al-Mansurin kuoltua Borrel liittolaisineen hyökkäsi Lleidaan. Al-Mansurin poika Abd Al-Malik hyökkäsi puolestaan Barcelonaan. Borrellin veli ja muut kristityt kreivit osallistuivat puolustukseen. Silti arabit valloittivat kuusi linnaa ja tuhosivat 35. Taistelut lähensivät veljeksiä Cordoban kreiveihin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ramon Borrell I de Barcelona *Gran Enciclopèdia Catalana*. Viitattu 31.3.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Theaitetos** (m.kreik. Θεαίτητος, n. 417–369 eaa.) oli antiikin kreikkalainen geometriaan erikoistunut matemaatikko. Hän oli Eufronioksen poika ja kotoisin Ateenasta Sunionin demoksesta. Hänet tunnetaan erityisesti Platonin hänelle omistetusta dialogista *Theaitetos*.

Theaitetoksen suurin panos matematiikkaan koski irrationaalisia pituuksia, jota koskevat teoriat liitettiin osaksi Eukleideen *Alkeiden* kymmenettä kirjaa. Hän myös todisti, että Platonin kappaleita oli tasan viisi.

*Theaitetos*-dialogin mukaan Theaitetos muistutti Sokratesta ulkonäöltään tylpän nenänsä ja ulkonevien silmiensä ansiosta. Dialogin mukaan hän haavoittui pahasti taistelussa Korintissa, ja kuoli todennäköisesti saamiinsa vammoihin ja punatautiin palattuaan taistelusta. Tämän uskotaan tapahtuneen vuonna 369 eaa.

Theaitetoksen mukaan on nimetty kraatteri Kuussa.

Kirjallisuutta
--------------

* Thompson, Jan & Martinsson, Thomas: *Matematiikan käsikirja*, s. 383. Suomentanut Virpi Kauko. Helsinki: Tammi, 1994. ISBN 951-31-0471-0.
**Antikytheran filosofi** on filosofia esittävä antiikin kreikkalainen pronssiveistos, joka löydettiin niin kutsutusta Antikytheran hylystä läheltä Antikytheran saarta vuonna 1901. Se on ajoitettu hellenistiselle kaudelle noin vuoteen 240 eaa. Nykyisin veistos on sijoitettu Kansalliseen arkeologiseen museoon (sali 30) Ateenassa.

Antikytheran filosofin jalat.
Veistos esittää parrakasta, pitkään himationiin pukeutunutta miestä, joka on esitetty seisomassa sauva vasemmassa kädessään ja oikea käsi ojennettuna puhujille tyypilliseen tapaan. Asusta päätellen filosofi on edustanut kyynistä koulukuntaa. Erään ehdotuksen mukaan kyseessä olisi ollut Bion Borysthenesläinen. Veistoksesta on säilynyt nykyaikaan vain osia. Merkittävimmät osat ovat pää, kädet, jalat sekä osa asusta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Antikythera Philosopher (Sculpture) *Perseus*. Viitattu 22.8.2016.
2. 1 2  X 13400 National Archaeological Museum.  Arkistoitu 2.4.2016. Viitattu 22.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Antikytheran filosofi** Wikimedia Commonsissa
**Kings of the City** oli brittiläinen rock ja hip hop-yhtye Lontoosta, Englannista. Bändin perustivat räppäri Ali Bla Bla ja Koken, laulaja ja kitaristi Danny Wilder, basisti Memari Man, kitaristi Richie 2 Pun, rumpali Royal ja syntetisaattorin soittaja 8bit. Vuonna 2011 bändi julkaisi kappaleen Klashnekoffin kanssa ja sopi lähtevänsä UK kiertueelle Maverick Sabren kanssa.

Bändin historia
---------------

Bändin perusti Ali Bla Bla tavattuaan laulaja Danny Wilderin Busta Rhymesin kiertueella Lontoon Wembley Arenalla. Ali otti yhteyttä Dannyn kanssa vanhoihin kouluystäviinsä Richie 2 Puniin, Memari Maniin, Kokeen sekä 8bit joka esitteli Alille veljensä Royalin, josta tuli bändin rumpali. Heidän debyyttisinglensä *I Try*, julkaistiin 31. elokuuta 2010, joka sai tukea BBC Radio 1:lta ja BBC Radio 1Xtra:lta. He pääsivät kuuluisuuteen singlensä *Listen To The Old Man* (julkaistu 1. marraskuuta 2010) ja *Darkness* (mukana Klashnekoff) (julkaistu 11. maaliskuuta 2011), ja remix versio *Darkness* singlestä jonka on tehnyt Nutty P. 

Bändi jatkoi uraansa julkaisemalla suurimman underground singlen *Make Me Worse* (julkaistu 13. heinäkuuta 2012), joka liittyi BBC Radio 1Xtran sopimukseen soittaa live-esitys Charlie Sloth Fire In The Booth:ssa. Suurin osa heidän suosiostaan on tullut Monstercatin Muzzyn avulla, kun hän remixasi heidän singlen *Make Me Worse*, joka sai miljoonia katselukertoja.

Bändin laulaja, Danny Wilder kuoli keuhkosyöpään 3. lokakuuta 2013 27-vuotiaana. Bändi julkaisi seuraavan julkilausuman Facebook-sivulleen: "Ensimmäistä kertaa elämässäni olen sanaton. Veljemme, ystävä, johtaja, laulaja, kitaristi, keulahahmo ja pomo, Danny Wilder, kuoli eilen aamulla. Maailma ei koskaan tule olemaan entisensä. Kunnioituksemme ja syvimmät surut ovat hänen perheensä ja rakkaidensa kanssa."

Kiertue
-------

Seuraava cover Maverick Sabren UK single *Let Me Go* nuorten lähetystoiminnan SB.TV takia, bändi kutsuttiin tukemaan Sabrea hänen 2011 UK kiertueellaan.

Diskografia
-----------

* Listen to the Old Man (2010, EP)
* Covers (2011, EP)
* No Rules to the Game (2011, EP)
* No Guts (2012, EP)
* No Glory (2012, EP)
* No Snake (2015, LP)

Lähteet
-------

1. ↑  Kings of the city last.fm. Viitattu 22.2.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Levantin valloituksen rintama** (**Jabhat Fateh al-Sham**, جبهة فتح الشام‎‎) on jihadistijärjestö, joka aiemmin tunnettiin nimellä al-Nusran rintama. Tammikuussa 2017 Levantin valloituksen rintama muodosti neljän muun islamistijärjestön kanssa "Levantin vapautusjärjestön" Hayat Tahrir al-Shamin.

Järjestön synty
---------------

Jabhat Fateh al-Sham taistelee Syyrian hallitusta vastaan, koska haluaa luoda maahan islamilaisen valtion. Järjestö koostuu monesta alaryhmästä. Siihen kuuluu noin 15000 taistelijaa.
Järjestö aloitti vuonna 2012 Jabhat al Nusran nimellä ja menestyi tuolloin
taistelukentällä paremmin kuin muut kapinallisryhmät. Järjestö liittyi vuonna 2015 "Syyrian valloituksen armeijaan". Järjestö erosi al-Qaidasta jolloin siitä tuli nykyinen Jabhat Fateh al-Sham.
Järjestö on Isisin vihollinen.

Lähteet
-------

1. ↑  Profile: Syria's al-Nusra Front *BBC News*.  10.4.2013. BBC. Viitattu 8.6.2015. (englanniksi)
2. ↑  Syria Islamist factions, including former al Qaeda branch, join forces *reuters.com*.  28.1.2017. Viitattu 20.2.2019. (englanniksi)