recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Selma Pauliina Patajoki** (7. kesäkuuta 1888 Jämsä – 25. huhtikuuta 1960 Helsinki) oli opettaja ja rehtori, joka on saanut Suomessa Henrik Halmeen ohella ylirehtorin arvonimen, vuonna 1958.

Henkilöhistoria
---------------

Selma Patajoen isä oli maanviljelijä O. V. Patajoki. Hän tuli ylioppilaaksi Porvoossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1911, filosofian maisterin arvon hän sai 1914. Patajoki toimi Oulunkylän yhteiskoulun suomen kielen lehtorina ja koulun rehtorina 1941–1958.

Julkaisuja
----------

* *Mäenkylän maitomies: romaani*, 1920, Eduard Vilde, suom. Selma Patajoki
* *Maisa Jons*, 1920, Jonas Lie, suom. Selma Patajoki
* *Havaintoja Jämsän murteen olo- ja tulosijojen käytöstä*, 1943

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1905–1907, no. 30306. (Viitattu 17.7.2020)
2. ↑  Aho, Seppo: *Valtionhoitajan ja tasavallan presidenttien 1918–2005 myöntämät arvonimet*, s. 294. Alavus: Aholis Oy, 2006. ISBN 952-91-9535-4.
3. ↑  Oulunkylän yhteiskoulun vuosikertomus 2014–2015 (Viitattu 17.7.2020)
**The Clemenceau Case** on vuonna 1915 ensi-iltansa saanut Herbert Brenonin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen mykkä draamaelokuva, jonka päärooleissa ovat Theda Bara ja William E. Shay. Elokuva perustuu Alexandre Dumas nuoremman romaaniin *L’affaire Clémenceau* ja Martha Woodrow’n näytelmään.

Elokuvan tuotanto- ja levittäjäyhtiönä toimi Fox Film Corporation, ja se kuvattiin Foxin studioilla New Jerseyn Fort Leessä. *The Clemenceau Case* sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 12. huhtikuuta vuonna 1915. Ilmestyessään *The Clemenceau Case* oli valtava yleisö- ja arvostelumenestys. *The Clemenceau Case* on nykyisin listattu kadonneeksi elokuvaksi.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Taiteilija Pierre Clemenceau (William E. Shay) vierailee Pariisissa ystävänsä Constantin Ritzin (Stuart Holmes) ateljeessa ja rakastuu Iza Dobronowska (Theda Bara) -nimiseen malliin, joka ei kuitenkaan välitä hänestä vähäänkään. Kuultuaan äitinsä kreivitär Dobronowskan (Saba Raleigh) järjestelyistä Iza hyväksyy Pierren kosinnan, ja he avioituvat. Iza on kylmäsydäminen ja kevytkenkäinen, ja hän halveksii aviomiestään sekä etääntyy Pierren perheestä, koska Izalla ja varakkaalla venäläisellä herttualla, Sergiuksella (Frank Goldsmith), on kehittynyt rakkaussuhde. Pierre saa tietää vaimonsa syrjähypystä ja järkyttyy, joka johtaa Sergiuksen murhaamiseen. Pettyneenä Pierre matkustaa Amerikkaan ystävänsä Constantinin ja tämän uuden morsiamen kanssa. Iza perii Sergiukselta omaisuuden ja matkustaa myös Amerikkaan, missä hän viettelee Constantinin. Pelastaakseen ystävänsä avioliiton Pierre houkuttelee Izan hänen asunnolleen ja puukottaa naisen kuoliaaksi. Murhan jälkeen Pierre ilmoittaa rikoksensa poliisille tyynen rauhallisesti.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Theda Bara  | … |  Iza Dobronowska
  |
|  William E. Shay  | … |  Pierre Clemenceau
  |
|  Mrs. Allen Walker  | … |  Marie Clemenceau
  |
|  Stuart Holmes  | … |  Constantin Ritz
  |
|  Jane Lee  | … |  Janet
  |
|  Saba Raleigh  | … |  kreivitär Dobronowska
  |
|  Frank Goldsmith  | … |  herttua Sergius
  |
|  Sidney Shields  | … |  madame Ritz
  |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Clemenceau Case (1915) *allmovie.com*. Allmovie.com. Viitattu 19.5.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3  The Clemenceau Case *afi.com*. AFI.com. Viitattu 19.5.2014. (englanniksi)
3. 1 2  THE CLEMENCEAU CASE (1915) *tcm.com*. TCM.com. Viitattu 19.5.2014. (englanniksi)
4. 1 2 3  The Clemenceau Case *silentera.com*. Silentera.com. Viitattu 19.5.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *The Clemenceau Case* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *The Clemenceau Case* AllMoviessa. (englanniksi)
* *The Clemenceau Case* Silent eran sivuilla (englanniksi)
* *The Clemenceau Case* TCM Movie Databasessa (englanniksi)
* *The Clemenceau Case* Yhdysvaltain elokuvainstituutin sivustolla (englanniksi)
**The Cobbler** on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draama- ja komediaelokuva. Elokuva kertoo suutarista (näyttelijänä Adam Sandler), joka pääsee kokemaan asiakkaidensa elämää kokeillessaan näiden kenkiä.

Elokuva esitettiin ensimmäisen kerran Toronton elokuvajuhlilla syyskuussa 2014. Yhdysvalloissa elokuva sai ensi-iltansa rajoitetusti muutamissa elokuvateattereissa ja suoratoistopalveluissa 13. maaliskuuta 2015. Elokuva tuotti avausviikonloppuna Yhdysvalloissa 24 000 dollaria, ja sitä on kuvailtu Adam Sandlerin suurimmaksi flopiksi. Sandler oli – jälleen kerran – ehdolla myös huonoimman miespääosan Golden Raspberry -palkinnon saajaksi.

Elokuva julkaistiin Suomessa suoraan DVD:lle ja Blu-ray:lle 16. syyskuuta 2015.

Juoni
-----

Max Simkin (Adam Sandler) työskentelee suutarina liikkeessä, jonka hänen sukunsa on omistanut jo vuosikymmenten ajan. Hän ei koe alaa juurikaan omakseen, mutta onneksi kuitenkin naapuriliikkeessä työskentelee hänen isänsä vanha kaveri Jimmy (Steve Buscemi). Maxin isä on lähtenyt kauan sitten, ja Max asuu kahdestaan sairaan äitinsä (Lynn Cohen) kanssa.

Eräänä päivänä liikkeeseen saapuu aktivisti Carmen (Melonie Diaz), joka pyytää Maxia osallistumaan toimintaan pienten yritysten säilyttämiseksi. Max ei ole juurikaan innostunut ideasta. Kun hänen oma ompelukoneensa hajoaa ja hän hakee kellarista isänsä vanhan, pölyttyneen ompelukoneen, koko hänen elämänsä muuttuu. Kun kyseisellä koneella korjaa kengät ja laittaa ne jalkaansa, hän muuttuu ulkonäöltään kenkien omistajaksi.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Adam Sandler  | … |  Max Simkin
  |
|  Dan Stevens  | … |  Emiliano
  |
|  Dustin Hoffman  | … |  Abraham Simkin 
  |
|  Steve Buscemi  | … |  Jimmy 
  |
|  Melonie Diaz  | … |  Carmen Herrara 
  |
|  Ellen Barkin  | … |  Elaine Greenawalt 
  |
|  Method Man  | … |  Leon Ludlow 
  |
|  Sondra James  | … |  Anna O'Hara 
  |
|  Dascha Polanco  | … |  Macy
  |
|  Lynn Cohen  | … |  Sarah Simkin
  |
|  Fritz Weaver  | … |  herra Solomon
  |
|  Kim Cloutier  | … |  Taryn
  |
|  Adam B. Shapiro  | … |  Schneider
  |
|  Elena Kampouris  | … |  Alexia
  |

Lähteet
-------

1. ↑  Adam Sandler: is The Cobbler his biggest flop yet? *Telegraph.co.uk*.  17.3.2015. Viitattu 6.2.2016. (englanniksi)
2. ↑  Elokuvan esittely / The Cobbler *FilmTown.fi*. Viitattu 6.2.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* *The Cobbler* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Zamana** (Замана, suomeksi "Aika") on Venäjällä Dagestanin pääkaupungissa Mahatškalassa ilmestyvä darginkielinen sanomalehti.

Zamana on perustettu vuonna 1921 nimellä *Dagistanna muhtarijat* ("Autonominen Dagestan"). Aluksi se ilmestyi arabialaisella, myöhemmin latinalaisella ja vuodesta 1938 lähtien kyrillisellä kirjaimistolla. Lehden niminä on ollut muun muassa *Šura Dagistan*, *Dargan*, *Kolhozla bairah* ja *Dagistanna pravda*. Vuonna 1961 se sai nimen *Leninna bairah* ("Leninin lippu"). 1970-luvun alussa lehteä julkaistiin kolmesti viikossa 23 000 kappaleen painoksena.

Nykyään Zamana ilmestyy kerran viikossa A3-kokoisena ja 20-sivuisena. Painosmäärä oli vuoden 2010 lopussa noin 3 500 kappaletta. Lehden teemoja ovat Dagestanin yhteiskuntaelämä sekä dargien kulttuuri ja historia. Julkaisijoina toimivat tasavallan hallitus ja kansalliskokous. Päätoimittaja on Gazimagomed Jusupov.

Lähteet
-------

1. ↑  Bolšaja sovetskaja entsiklopedija *slovari.yandex.ru*. Viitattu 11.1.2011. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Zamanan sivusto
**Anna Pasiarová-Gajancová** (o.s. **Pasiarová**, s. 18. joulukuuta 1949 Tatranská Matliare, Tšekkoslovakia) on slovakialainen maastohiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti Tšekkoslovakiaa. Hän edusti CH Štrbské Pleso -seuraa. Hän on pituudeltaan 165 cm.

Pasiarová sijoittui 1976 Innsbruckin olympialaisissa 10 kilometrillä 13:nneksi, 5 kilometrillä 15:nneksi ja viestissä kuudenneksi. Oslon MM-kilpailuissa 1982 hän oli 5 kilometrillä kuudes ja 10 kilometrillä kahdeksas. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän sijoittui 20 kilometrillä 16:nneksi ja 10 kilometrillä 27:nneksi.

Pasiarová sijoittui maailmancupin osakilpailussa toiseksi Reit im Winklin 5 kilometrilä ja Autransin 10 kilometrillä joulukuussa 1983 sekä kolmanneksi Klingenthalin 10 kilometrillä tammikuussa 1982 ja Oslon 20 kilometrillä maaliskuussa 1983. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui kaikkiaan 13 kertaa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kuudes kaudella 1981–1982 ja yhdeksäs kaudella 1982–1983.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Anna Pasiarová *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2  Anna Pasiarová Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
Henri Labrouste
Sainte-Geneviève-kirjaston lukusalin rautarakenteita.
**Pierre-François-Henri Labrouste** (11. toukokuuta 1801 Pariisi – 24. kesäkuuta 1875 Fontainebleau) oli ranskalainen arkkitehti. Hän oli ensimmäisiä arkkitehteja, jotka tekivät tunnetuksi raudan käyttöä rakennusten runkomateriaalina.

Labrouste opiskeli Pariisin École des Beaux-Arts -oppilaitoksessa ja sai sen jälkeen 1824 Prix de Rome -palkinnon, jonka turvin hän vietti kuusi vuotta Roomassa. Sieltä palattuaan hän perusti oman arkkitehtuuritoimiston Pariisiin.

Labrousten kuuluisimmat rakennukset ovat Bibliothèque Sainte-Geneviève Pariisin Panthéonin aukiolla (1838–1850) sekä Ranskan kansalliskirjaston Richelieukadun lukusali (1858–1868), joissa molemmissa hän käytti taidokkaasti valurautaisia rakennusosia.

Henri Labrousten veli Théodore Labrouste oli myös arkkitehti ja voitti Prix de Rome -palkinnon kolme vuotta myöhemmin 1827.

Lähteet
-------

1. ↑  Salonen, Lippo & Salonen, Sirkka (suom.) & Väänänen, Juha (toim.): "Labrouste, Henri", *Kuka teki mitä, The Mitchell Beazley kuvitettu elämäkerrallinen hakuteos*, s. 147. Suuri Suomalainen Kirjakerho, 1986. ISBN 951-643-251-4.
2. ↑  Fleming, William: "Labrouste’s libraries", *Arts & Ideas, 6th edition*, s. 397–398. Holt, Rinehart & Winston, 1980. ISBN 0-03-046531-1.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* Museum of Modern Art
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Structurae

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: sv:Henri Labrouste & fr:Henri Labrouste
**Paha demoni** (lat. *Genius malignus*; suomennettu myös "mahtava paha henki") on ihmistä harhaanjohtava hypoteettinen olento, jota filosofi René Descartes käytti ajatuskokeena teoksessaan *Mietiskelyjä ensimmäisestä filosofiasta* (1641) osoittaakseen, että lähes kaiken tiedon luotettavuutta voidaan perustellusti epäillä.

Ajatus ihmistä harhauttavasta demonista esiintyy *Mietiskelyjä ensimmäisestä filosofiasta* -teoksen ensimmäisessä mietiskelyssä. Descartes on ensin esittänyt niin sanotun uniargumentin, jonka mukaan kaikkia aisteilla ulkoisesta maailmasta saatavia tietoja voidaan epäillä, sillä ne voisivat olla vain unenkaltaista hallusinaatiota ihmisten sitä tietämättä. Toisaalta tämä ei päde esimerkiksi matemaattisiin totuuksiin, sillä ne ovat riippumattomia aistihavainnoista ja siis totta unessakin. Niinpä Descartes nostaa seuraavaksi esiin mahdollisuuden, että ihmisen luonut Jumala on voinut antaa hänelle vääristyneen päättelykyvyn. Tämä niin sanottu "pettävä Jumala" -oletus pakottaisi epäilemään kaikkia rationaalisia totuuksia. Koska Descartes ei kuitenkaan ole halukas uskomaan, että Jumala voisi olla muuta kuin hyvä, hän esittää vaihtoehtoisen selityksen, jonka mukaan "*jokin äärimmäisen mahtava ja viekas paha henki on käyttänyt kaiken tarmonsa pettääkseen minua*". Näin Descartes osoittaa, että lähes kaikki tieto on periaatteessa mahdollista asettaa epäilyksen alaiseksi. Descartesin mainitsema "mahtava paha henki" on oletettu vain metodiseksi apuvälineeksi, eikä Descartes luultavasti tarkoittanut sen olemassaolon olevan vakavasti otettava mahdollisuus.

Teoksensa toisessa mietiskelyssä Descartes etenee kuuluisaan päätelmäänsä, jonka mukaan hänen epäilynsä ja ajattelunsa kuitenkin väistämättä todistaa, että vaikka kaikki muu voikin olla harhaa, ainakin hän itse on väistämättä olemassa: "Ajattelen, siis olen" (*Cogito, ergo sum*). Hän viittaa myös tässä yhteydessä demonihypoteesiin toteamalla, että jos onkin "*joku pettäjä, äärimmäisen mahtava ja ovela, joka aina varta vasten pettää minua*", niin silloin myös on oltava olemassa se "minä", jota petetään.

Descartes esittää uniargumentin ja "Ajattelen, siis olen" -johtopäätöksen myös aiemmassa teoksessaan *Metodin esitys*, mutta siinä hän ei vielä puhu pahasta demonista.

Katso myös
----------

* Aivot altaassa

Lähteet
-------

1. 1 2  Important Arguments from Descartes' Meditations (englanniksi) Saint Anselm College (Internet Archive). Viitattu 14.9.2014.
2. ↑  René Descartes: *Teokset II: Mietiskelyjä ensimmäisestä filosofiasta*, s. 32–36 (suom. Tuomo Aho ja Mikko Yrjönsuuri). Gaudeamus, Helsinki 2002. Alkuteos *Meditationes de Prima Philosophia*, Pariisi 1641.
3. ↑  Descartes 2002, s. 364 (selitykset).
4. ↑  Descartes 2002, s. 37–38.

Kirjallisuutta
--------------

* Bertrand Russell: *Länsimaisen filosofian historia 2*. WSOY 1992. ISBN 9510178861
**Elämäni kesä** (*Biloxi Blues*) on Mike Nicholsin ohjaama draamakomedia vuodelta 1988. Elokuvan käsikirjoituksen on tehnyt Neil Simon oman samannimisen näytelmänsä pohjalta (näytelmää on esitetty myös suomeksi nimellä *Biloxi Blues*). Se on keskimmäinen Simonin nuoruusmuistoihin perustuvasta näytelmätrilogiasta, jonka muutkin osat on tehty elokuviksi: *Brighton Beach Memoirs* (1986) ja *Sukumme on toista maata* (*Lost in Yonkers*, 1993).

*Elämäni kesässä* nuori New Yorkin Brooklynissä varttunut juutalaispoika (Matthew Broderick) joutuu toisen maailmansodan loppuvaiheissa armeijaan ja lähetetään alokaskoulutukseen Mississipin osavaltion Biloxiin. Eksentristä alokaskouluttajaa esittää Christopher Walken.

*The New York Timesin* kriitikot valitsivat *Elämäni kesän* vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. *Chicago Sun-Timesin* Roger Ebert ei pitänyt siitä tuoreeltaan lainkaan, vaan kutsui elokuvaa kalpeaksi, pinnalliseksi, epävakuuttavaksi ja ennakoitavaksi versioksi Simonin näytelmästä. *Video-oppaassa* vuodelta 1994 Ilkka Jauhiainen antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota "hyvä".

Lähteet
-------

1. ↑  Biloxi Blues, Ilona-esitystietokanta. Teatterin tiedotuskeskus. Viitattu 25.7-2016.
2. ↑  Neil Simon Elonetissä.
3. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made, *The New York Times*. Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004. Viitattu 13.7.2016.
4. ↑  Biloxi Blues, Roger Ebert, Rogerebert.com. Viitattu 25.7.2016.
5. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.

Aiheesta muualla
----------------

* *Elämäni kesä* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Elämäni kesä* Elonetissä.
Irtolastialus Sabrina I
**Kansirakennus** on alusta ylhäältäpäin suojaavan säänkestävän katteen, sääkannen, päällä olevien suojatilojen yleisnimitys. Laidasta laitaan ulottuvaa kansirakennusta nimitetään ylärakennukseksi. Sellaisia ovat esimerkiksi keulakoroke, peräkoroke ja siltakoroke. Kansirakennus voi myös olla kapeampi, jolloin laidoituksen kaarien jatkeet eivät vahvista niiden seiniä. Kansirakennuksen ja kannen yläpuolelle ulottuvan laidoituksen osan eli reelingin väliin jää tällöin kulkuväylä. Tällainen kansirakennus on esimerkiksi kansihytti ja peräsinhytti.

Useimpien rahtilaivojen kansirakennus on laivan perässä. Etäisyys konehuoneen ja potkurin välillä on lyhin, kun koneisto on lastitilan takana laivan peräosassa. Komentosilta ja asuintilat sijoitetaan tällöin konehuoneen yläpuolelle. Kaasu- ja öljysäiliöaluksissa kansirakennus ei saa olla lastialueen päällä tulipalo- ja räjähdysvaaran vuoksi. Laivoissa, joissa potkurimoottorit toimivat sähköllä, konehuoneen sijaintipaikka voidaan valita vapaammin. Tällöin ohjaamo sijaitsee usein keulassa. Jos laivan runko on korkea keulaan asti, sijoitetaan laivan ohjaamo keulaan. Tällainen rakenne on käytössä useissa roro-laivoissa, autonkuljetuslaivoissa ja matkustajalaivoissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Otavan iso tietosanakirja, Otava 1962
2. ↑
**Mikko Eljas Virkkunen** (27. maaliskuuta 1910 Helsinki – 16. maaliskuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, jolle myönnettiin professorin arvonimi. 

Virkkusen vanhemmat olivat puoluejohtaja, teologian tohtori Paavo Virkkunen ja Katri Naemi Thulé ja puoliso vuodesta 1936 Anna Liisa Carlsen. Hän tuli ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta 1928, valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1936 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1943. Sisätauteihin Virkkunen erikoistui 1940. Sodissa Virkkunen työskenteli sotasairaalan ja pataljoonan lääkärinä ja sairaalajunan päällikkölääkärinä. Hän oli sotilasarvoltaan lääkintäkapteeni (1940). Professorin arvonimi Virkkuselle myönnettiin 1962. Virkkunen perehtyi sotien jälkeen reumatologiaan ja oli sen ensimmäinen opettaja Suomessa. Helsingin yliopiston sisätautien dosentti hän oli vuodesta 1948 vuoteen 1972. Virkkunen työskenteli pitkään Kivelän sairaalassa, jossa hän aloitti apulaislääkärinä 1945 ja josta hän jäi 1973 eläkkeelle ylilääkärinä ja sairaalan johtajana. Hän hoiti myös yli 40 vuoden ajan yksityispotilaita omalla vastaanotolla ja Mehiläisessä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 756-757. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.
2. 1 2  Professori Mikko Virkkunen  31.3.1996. Helsingin Sanomat. Viitattu 9.11.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Hirvikärpäsihottuma** on hankala, voimakkaasti kutiava allerginen ihottuma, jonka aikaansaa hirvikärpäsen toistuva purema. Hirvikärpäsellä ei kuitenkaan ole purevia leukaosia vaan imukärsä, jonka se työntää ihon läpi verta imeäkseen, samaan tapaan kuin vaikkapa hyttynen.

Ihottuma ilmaantuu hirvikärpäsen puremakohtaan. Ihminen ei ole varsinainen hirvikärpäsen isäntäeläin, mutta tämä hirvieläimillä loisiva hyönteinen – paitsi että sitä pidetään yleisesti inhottavana – voi ottaa myös ihmisen verta. Puremakohtaan erittyy allergeenia, jolle metsässä liikkuva ihminen voi altistua niin sanotun viivästyneen yliherkkyyden mekanismilla ja muun muassa immunoglobuliini E -vasta-aineiden välityksellä.

Vaikka esimerkiksi Sveitsissä on todettu hirvikärpäsen voivan kantaa Bartonella-suvun bakteereita, ei toistaiseksi pidetä todennäköisenä, että hyönteinen levittäisi bakteeri-ihottumaa, vaan herkistyminen kohdistunee itse kärpäsen syljessä olevaan proteiiniin.

Hirvikärpäsihottuman kehittyminen kestää vähintään vuoden. Ensin herkistyneelle henkilölle ilmaantuu puremakohtan punainen jopa kuukauden verran kutiava näppy. Sen jälkeen näppy voi muuttua valkeaksi ja säilyä huomattavan kauan. Histologisen koepalan eosinofiiliset valkosolut antavat viitteen puremareaktiosta, mutta joukossa voi tavata myös atyyppisiä eli epämääräisen kaltaisia valkosoluja, jotka voivat virheellisesti viitata jopa pahanlaatuiseen lymfoomaan. 

Hirvikärpänen ei muni isäntäeläimeen, vaan muna kuoriutuu ja toukka kehittyy koteloksi asti hirvikärpäsnaaraan sisällä. Valmis kotelo putoaa synnytyksen jälkeen isännän turkista maahan, jossa kotelo talvehtii ja kehittyy. Jos kaikesta huolimatta epäilet, että hirvikärpänen on muninut, ota yhteys lääkäriin. 

Ihottumaa voi hoitaa jo ennalta ehkäisevästi antihistamiinivalmisteilla sekä paikallisesti vahvoilla kortisonivoiteilla. Joskus annetaan kortisonia jopa suun kautta. Hirvikärpäsen puremia voi estää myös kattavalla, mieluummin vaalealla vaatetuksella ja tarvittaessa pysymällä pois metsästä hirvien läheisyydestä syyskesällä ennen pakkasia.

Lähteet
-------

* Duodecim 14/2008, s. 1607

### Viitteet

1. 1 2  Hirvikärpänen ja ihminen. Oulun yliopisto (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kansunkuusi** (*Picea neoveitchii*) on mäntykasvien (Pinaceae) heimoon, kuusien (*Picea*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on Kiinassa kasvava uhanalainen havupuulaji.

Kansunkuusi on korkeimmillaan noin 15 metriä korkeaksi kasvava puu, jonka rinnankorkeusläpimitta voi olla suurimmillaan noin puoli metriä. Puun kaarna on harmahtavaa, joskin nuoret oksat ovat aluksi kellertäviä tai hieman ruskeita, mutta muuttuvat toisena kasvuvuotenaan harmaiksi tai kellanharmaiksi. Neulaset ovat kaarevia, teräväkärkisiä ja poikkileikkaukseltaan nelikulmaisia. Neulasten pituus on 1,5–2,5 cm ja halkaisija noin 2 mm. Neulasissa on jokaisella sivulla neljästä seitsemään ilmarakojuovaa. Kävyt ovat aluksi vihreitä, mutta muuttuvat kypsyessään ruskeiksi, joskus harvoin kellanvihreiksi. Kävyt ovat lähes lieriömäisiä, 8–14 cm pitkiä ja halkaisijaltaan 5–6,5 cm. Kansunkuusen pölytys tapahtuu toukokuussa ja siemenet kypsyvät syys–lokakuussa. Siemenet ovat 5–6 mm pitkiä sekä noin 3,5 mm leveitä ja niissä on noin 1 cm pitkä, muodoltaan vastapuikea lenninsiipi.

Kansunkuusta kasvaa siellä täällä vuorten rinteillä, jokilaaksoissa sekä kivikoissa 1300–2000 metriä merenpinnan yläpuolella. Kansunkuusta kasvaa Kiinassa Gansun, Henanin, Hubein, Shaanxin, Shanxin ja Sichuanin maakunnissa.

Kansunkuusesta saatavaa puutavaraa käytetään muun muassa rakentamiseen, huonekaluihin sekä selluteollisuudessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Zhang, D, Katsuki, T. & Rushforth, K.: *Picea neoveitchii* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2022-1*.  2013. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 5.9.2022. (englanniksi)
2. ↑  Kansunkuusi *Picea neoveitchii* Mast. *Encyclopedia of Life*. Viitattu 5.9.2022.
3. 1 2 3  *Picea neoveitchii* *Flora of China*. Viitattu 31.8.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): *Picea neoveitchii* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2703314
* Wikispecies: Picea neoveitchii
* ARKive: picea-neoveitchii
* CoL: 4HQ3Y
* EoL: 126894
* EPPO: PIENV
* FoC: 200005314
* GBIF: 5284744
* GRIN: 459232
* iNaturalist: 135800
* IPNI: 262692-1
* IUCN: 31276
* NCBI: 369397
* Open Tree of Life: 372468
* Plant List: kew-2563393
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:262692-1
* Tropicos: 50073343
* uBio: 7141323
* WFO: wfo-0000482462

 |

 |
**Julkipano** eli **julkipanomenettely** tarkoittaa Suomessa viraston ilmoitustaululle kiinnitettyä kirjallista ilmoitusta, josta ilmenee viraston tekemä päätös tai se milloin päätös on asianosaisten saatavissa.[1] Menettely on eräs yleistiedoksianto. Erityissäännösten nojalla tapahtuvaa julkipanoa käytetään asioissa, joissa asianosaisten tietäminen tai määrittely on vaikeaa. Tällaisia ovat esimerkiksi laajat lupa-asiat.[2] Erityissäännös julkipanosta sisältyy muun muassa ympäristönsuojelulakiin (527/2014, 44 §), jossa on määräykset ympäristöluvan julkipanosta.[3] Viranomaisen päätöksen katsotaan tulleen asianosaisten tietoon julkipanon tapahtuessa ja valitusajan kuluminen alkaa julkipanon tapahtumapäivästä.[2] Julkipanoksi nimitetään myös kuulutuksen asettamista yleisön nähtäville.[4]

Lähteet
-------

1. ↑  Lasse Nikkarinen: *Lakitieto 4,* Otava 1983, ISBN 951-1-06460-6, hakusana julkipano.
2. 1 2  *Encyclopædia iuridica fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa V, palsta 929.
3. ↑  Ympäristönsuojelulaki
4. ↑  *Factum,* Weilin+Göös 2003–2005, ISBN 951-35-6646-3, hakusana julkipano.
**Amaru Entertainment** on levy-yhtiö, jonka perusti Tupac Shakurin äiti Afeni Shakur vuonna 1997. Amaru Entertainmentin toimenkuvana on Tupacin ennen julkaisemattomien kappaleiden julkaisu uusilla albumeilla. Yhtiöllä on myös päätösvalta kaikkiin Tupacin ennen julkaisemattomiin kappaleisiin. Tupacin kuoleman jälkeen Amaru on julkaissut uusintajulkaisuina *2Pacalypse Now*-, *Strictly 4 My N.I.G.G.A.Z...*-, *Thug Life Vol. 1*- ja *Me Against the World* -albumit. Amaru Entertainment on julkaissut yhteensä kymmenen postuumia albumia Tupacilta sekä yhden dokumenttielokuvan *Tupac: Resurrection*.

Artisti
-------

*Pääartikkeli: Tupac Shakur*
**Tupac Amaru Shakur** (16. kesäkuuta 1971 New York, Yhdysvallat – 13. syyskuuta 1996 Las Vegas, Nevada, Yhdysvallat) on Yhdysvaltain parhaiten myynyt hip hop -artisti ja näyttelijä. Tupac käytti artistinimenään lyhennettä "2Pac". Myöhemmin hän käytti myös artistinimeä "Makaveli". Tupac on myynyt maailmanlaajuisesti yli 80 miljoonaa levyä ja pelkästään Yhdysvalloissa yli 50 miljoonaa albumia. Monet fanit, kriitikot ja ammattialojen sisäpiiriläiset ovat määritelleet 2Pacin kaikkien aikojen parhaimmaksi rap-artistiksi.

Julkaistut albumit
------------------

*Pääartikkeli: Tupac Shakurin diskografia*
* 1997 – *R U Still Down? (Remember Me)*
* 1998 – *Greatest Hits*
* 1999 – *Still I Rise*
* 2001 – *Until the End of Time*
* 2002 – *Better Dayz*
* 2003 – *Tupac: Resurrection (soundtrack)*
* 2004 – *Loyal to the Game*
* 2006 – *Pac's Life*
* 2007 -  *Best of 2Pac Part 1: Thug*
* 2007 -  *Best of 2Pac Part 2: Life*

Filmografia
-----------

* *Tupac: Resurrection* (2003)

Lähteet
-------

1. ↑  Christina Lee: What Happened to the Tupac Amaru Shakur Center for the Arts? *Rolling Stone*.  6.7.2016. Viitattu 15.9.2018. (englanniksi)
2. ↑  Tupac Shakur | American rapper and actor *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 15.9.2018. (englanniksi)
Kižin pogosta on Äänisniemen tunnetuin maamerkki.
**Äänisniemi** (ven. Заоне́жье, *Zaonežje*) on Venäjällä Karjalan tasavallassa sijaitseva noin 12 000*lähde?* neliökilometrin laajuinen niemimaa, joka muodostaa erikoisen luonnonmaantieteellisen ja kulttuurihistoriallisen alueen.

Ääniseen työntyvän niemimaan luontoa hallitsevat jääkauden luoteis-kaakkoissuunnassa muovaamat kapeat harjut ja järvet. Alueeseen kuuluvat myös niemen eteläpuolella sijaitsevat saaret. Hedelmällisen maaperänsä ja leudon ilmastonsa ansiosta Äänisniemi soveltuu hyvin maanviljelyyn ja sen kasvimaailma on poikkeuksellisen rikas. Hyötykaivannaisiin kuuluvat vanadiini ja seudulle ominainen šungiitti.

Alueelta on löydetty Peurasaaren mesoliittikautinen asuinpaikka sekä Peurasaaren kalmisto. Äänisniemellä asui saamelaisia sekä vepsäläisiä ja karjalaisia, jotka myöhemmin sulautuivat keskiajalla saapuneisiin venäläisiin. 1400-luvun alussa perustettiin Paleostrovin ja 1500-luvun alussa Kliimon (Klimetskin) luostarit. Yksi Solovetskin luostarin perustajista, munkki Sosima, oli kotoisin Tolvojasta. Sunkulainen Daniil Vikulin perusti Uikujoen vanhauskoisyhteisön. Tärkeiden kauppareittien risteyksessä sijainneesta Sungusta muodostui huomattava markkinapaikka. Seudulla kehittyi ainutlaatuinen venäläinen kansankulttuuri, joka vepsäläis- ja karjalaisvaikutteiden ohella säilytti paljon muinaisia novgorodilaisia piirteitä. Äänisniemi on kuuluisa puuarkkitehtuuristaan, joka on parhaiten säilynyt Kižin saaren museoalueella. 1800-luvulla seudulta kerättiin runsaasti satuja ja bylinoita.

1920-luvulle saakka Äänisniemi jakautui Heinälahden, Sungun, Suurlahden ja Tolvojan kuntiin. Vuonna 1927 muodostettiin Äänisniemen piiri, joka vuonna 1959 liitettiin Karhumäen piiriin. Nykyiset kunnat ovat Sunku, Suurlahti ja Tolvoja. Maatalouden keskittymisen ja maaltapaon seurauksena monet kylät ovat jääneet autioiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Karelija: entsiklopedija. Tom 1*, s. 344. Petrozavodsk: Petropress, 2007. ISBN 978-5-8430-0123-0.
Edith Fischer ja Jorge Pepi-Alós
**Edith Fischer Waiss** (s. 18. helmikuuta 1935 Santiago de Chile) on chileläinen pianisti.

Fischerin molemmat vanhemmat, Zoltan Fischer ja Elena Waiss, olivat muusikoita ja musiikkipedagogeja. Fischer sai varhaisimman musiikkikasvatuksensa jo varhain perhepiirissä. Hän aloitti pianonsoiton kuusivuotiaana ja piti ensimmäisen resitaalinsa yleisölle jo 11-vuotiaana. Vuonna 1951 Fischer sai stipendin, jonka turvin hän pääsi opiskelemaan Columbian yliopistoon. Häntä opetti Claudio Arrau, jonka tuella hän pääsi asumaan ja aloittamaan uraansa Eurooppaan. Fischer sai vuonna 1955 ensimmäisen palkinnon Dinu Lipatti -kilpailussa Lontoossa. Arrau tuki häntä myös levytysuransa aloittamisessa, ja Fischerin levytysten joukossa on ollut tulkintoja chileläisten säveltäjien, kuten Pedro Humberto Allenden, René Amengualin ja Juan Orrego-Salasin teoksista. Hänen kattavaan diskografiaansa kuuluu myös Ludwig van Beethovenin kaikkien pianosonaattien levytysten sarja.

Fischer asettui Sveitsiin ja oli vuosina 1960–1976 naimisissa Jacques Trubin kanssa. Avioliitosta syntyi kolme lasta: Patricia, Isabel ja Roberto. Fischer palasi 1960-luvun alussa lyhyesti Chileen opettamaan äitinsä perustamassa Escuela moderna de música y danzassa. Samalla jatkui hänen aktiivisuutensa konsertoijana. Vuosina 1962–1972 Fischer toimi Fischer Triossa, jossa mukana olivat myös Stefan Romascanu ja Fischerin veli Edgar Fischer. Vuonna 1963 Fischer sai ensimmäisen palkinnon pianistina Bayerischer Rundfunkin ja ARD:n kansainvälisessä ARD-Musikwettbewerb-kilpailussa Münchenissä. Hänen merkittäviä yhteistyökumppaneitaan olivat samoihin aikoihin trion jäsenten lisäksi huilisti Peter-Lukas Graf ja viulisti Alberto Lysy.

Fischer työskenteli vuosina 1974–1979 pianopedagogiikan professorina Lausannen konservatoriossa. Vuonna 1981 hän tapasi pianisti, säveltäjä Jorge Pepi-Alós, jonka kanssa hän aloitti esiintymisen duona. He avioituivat vuonna 1989. Fischer perusti vuonna 1982 Sveitsiin Cercle Lémanique d’Etúdes Musicales Canton de Vaud -oppilaitoksen, jota hän johti vuoteen 1996. Hän perusti Pepi-Alósin kanssa vuonna 1989 Sveitsiin myös Semaine Internationale Piano et musique de chambre -festivaalin, jota hän ryhtyi johtamaan. Fischer siirtyi Sveitsistä Pepi-Alósin kanssa Barcelonaan, jossa hän toimi vuosina 1991–2000 pianonsoitonopettajana kansainvälisessä keskuksessa. Vuonna 2022 hänelle myönnettiin chileläinen Premio a la Música Nacional Presidente de la República.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Fischer, Edith Universidad Alberto Hurtado, viitattu 8.4.2023
2. ↑  Preisträger\*innen des Internationalen Musikwettbewerbs der ARD Br.de. Viitattu 8.4.2023

Aiheesta muualla
----------------

* Edith Fischer virallinen sivusto (espanjaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Edith Mary Evans** (8. helmikuuta 1888 Lontoo, Iso-Britannia – 14. lokakuuta 1976 Cranbrook, Kent, Iso-Britannia) oli brittiläinen näyttelijä. Hänet tunnettiin parhaiten lavanäyttelijänä, mutta hän teki myös useita elokuvarooleja. Evans muistetaan erityisesti siitä, että hän piti mielenkiintoisten ja vaikeiden roolihahmojen näyttelemisestä, minkä vuoksi hän kieltäytyi välillä pääroolista saadakseen itselleen kiinnostavamman sivuroolin. Parhaiten Evans muistetaan rouva Backnellin roolista Oscar Wilden kirjoittamassa näytelmässä *The Importance of Being Earnest*.

Evans oli kolmesti ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi, mutta ei voittanut kertaakaan. Evans oli ehdolla parhaaksi naissivuosaksi rooleistaan elokuvissa *Tom Jones – hulivilihurmuri* ja *Kotiopettajattaren salaisuus* sekä parhaaksi naispääosaksi elokuvasta *Kuiskausten talo*.

Lähteet
-------

1. ↑  "Evans, Dame Edith." Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica Ultimate Reference Suite. Chicago: Encyclopædia Britannica, 2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Robbery – hullu keikka** (*Scorched*) on Gavin Grazerin ohjaama yhdysvaltalainen rikoskomedia vuodelta 2003. Sen on käsikirjoittanut Joe Wein, ja pääosia näyttelevät Alicia Silverstone, Woody Harrelson, Rachael Leigh Cook, Paulo Constanzo ja John Cleese.

Juoni
-----

Aavikon pikkukylän pankkikonttorissa työskentelevä Sheila (Silverstone) aikoo ryöstää työpaikkansa kostoksi siitä, että hänen poikaystävänsä, konttorin johtaja, on jättänyt hänet. Hän arvelee, että mies saisi potkut ryöstön takia. Samaan aikaan toinen saman pankin virkailija George (Harrelson) on aikoo tyhjentää paikallisen rikkaan miehen (Cleese) tallelokeron kostoksi siitä, että mies on ehkä ampunut Georgen lemmikkihanhen emon. Kolmas saman pankin virkailija Stu (Costanzo) aikoo kavaltaa pankilta 250 000 dollaria viikonlopun viettoon Las Vegasissa. Tapahtumat esitetään takaumina.

Vastaanotto
-----------

Independent-elokuvana tuotetun *Robberyn* kuvaukset päättyivät jo kesällä 2001, mutta se tuotiin ensi-iltaan Yhdysvalloissa vasta heinäkuussa 2003 ja Euroopassa loppuvuodesta 2005. Elokuva sai hyvin kriittisiä arvosteluja ja oli raskaasti tappiollinen: seitsemän miljoonan dollarin tuotantobudjetista saatiin lipputuloina takaisin vain noin tuhannesosa eli 8 000 dollaria.

Lähteet
-------

1. ↑  Laelma, Jyrki: Robbery - hullu keikka *Iltalehti*.  28.01.2011. Viitattu 10.4.2019.
2. ↑  Scorched *Box Office Mojo*. Viitattu 10.4.2019. (englanniksi)
3. ↑  Leyland, Matthew: Scorched (2005) *BBC*.  7.12.2005. Viitattu 10.4.2019. (englanniksi)
**Amar Sonar Bangla** ("Kultainen Bengalini") on Bangladeshin kansallislaulu. Laulun on säveltänyt ja sanoittanut maailmankuulu runoilija Rabindranath Tagore vuonna 1906. Hän sävelsi ja sanoitti myös Intian kansallislaulun. Väliaikainen hallitus julisti laulun Bangladeshin kansallislauluksi maan itsenäistyttyä vuonna 1971, ja päätös vahvistettiin 13. tammikuuta 1971. Perustuslain mukaan vain laulun 10 ensimmäistä säettä ovat kansallislaulun asemassa. Englantilaisen käännöksen on laatinut Syed Ali Ahsan.

Sanat bengaliksi
----------------

**আমার সেনার বাংলা**

আমার সেনার বাংলা,  

আমি তোমায় ভালবাসি।

চিরদিন তোমার আকাশ,  

তোমার বাতাস  

আমার প্রাণে বাজায় বাঁশি।

ও মা,  

ফাগুনে তোর আমের বনে   

ঘ্রানে পাগল করে--  

(মরি হায়, হায় রে)  

ও মা,

অঘ্রানে তোর ভরা খেতে,  

(আমি) কি দেখেছি মধুর হাসি।।

কি শোভা কি ছায়া গো,  

কি স্নেহ কি মায়া গো--  

কি আঁচল বিছায়েছ  

বটের মুলে,  

নদীর কুলে কুলে।

  

মা, তোর মুখের বানি  

আমার কানে লাগে  

সুধার মতো--  

(মরি হায়, হায় রে)  

মা, তোর বদনখানি মলিন হলে  

আমি নয়ন জলে ভাসি।।

Translitteraatio
----------------

**Amar Shonar Bangla**

Amar shonar Bangla,  

Ami tomae bhalobashi.  

Chirodin tomar akash,  

Tomar batash,  

Amar prane  

Bajae bãshi.  

O ma, phagune tor amer bone  

Ghrane pagol kôre,  

Mori hae, hae re,  

O ma, ôghrane tor bhôra khete  

Ami ki dekhechhi modhur hashi.  

Ki shobha, ki chhaea go,  
 
Ki sneho, ki maea go,  
 
Ki ãchol bichhaeechho  

Bôţer mule,   

Nodir kule kule!  

Ma, tor mukher bani  

Amar kane lage shudhar môto,  

Mori hae, hae re,  

Ma, tor bôdonkhani molin hole,  

Ami nôeon ami nôeonjôle bhashi.

Käännös
-------

**Kultainen Bengalini**

Kultainen Benglini,
rakastan sinua.  

Taivaasi ja ilmasi soittavat sydäntäni
kuin se olisi huilu.  

Keväällä, oi äitini, mangolehtojesi tuoksu
tekee minusta riemusta villiksi
Ah, miten sykähdyttävää!
Syksyllä, oi äitini,
kukkivilla riisipelloilla
olen nähnyt leveitä, suloisia hymyjä.  

Ah, mikä kauneus, mitkä varjot, mikä kiintymys
Ja mikä hellyys!
Millaisen peitteen levitätkään banian-puiden jalkoihin
ja jokien penkereille!  

Oi äitini, huuliesi sanat
ovat korvilleni kuin nektaria
Ah, miten sykähdyttävää!
Jos murhe, oi äitini, heittää kasvoillesi varjon,
silmät täyttyvät kyyneleistä!

Lähteet
-------

1. ↑  BANGLADESH : Bangladesh National Anthem Amar Sonar Bangla *Anthems*. National Anthems of the World Organisation (NAW). Viitattu 20.2.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Bangladesh National Anthems.info. Viitattu 20.2.2019. (englanniksi)
3. 1 2  Bangladesh *The World Factbook*. Central Intelligence Agency (CIA). Viitattu 20.2.2019. (englanniksi)
4. ↑  Bose, Adrija: India Vs Bangladesh: Rabindranath Tagore Wins *Offbeat*.  19.3.2015. NDTV. Viitattu 20.2.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Teksti bengaliksi
* Kuuntele kansallislaulu

1. 1 2  Fashion House 3-Star *fashionhouse3star.wordpress.com*. Viitattu 21.6.2021. (englanniksi)
**Edith Tuomi** (o.s. Lindfors, 1907–1993) oli suomalainen kansanmuusikko, jonka instrumentteja olivat viulu ja laulu. Porilainen Tuomi sai ensimmäisenä naisena mestaripelimannin arvonimen vuonna 1976. Hän oli myös ensimmäinen naispuolinen valtapelimanni. Tuomi kuului muun muassa Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla perustettuun Amatsonit-naisyhtyeeseen.

Pomarkussa ja Noormarkussa köyhän työläisperheen tyttärenä varttunut Edith Tuomi sai kansanmusiikkiharrastuksen vanhemmiltaan: isä Frans Lindfors oli seudulla tunnettu viulupelimanni ja äiti lauloi. Myös veljestä Arvo Lindforsista tuli viulisti. Lindforsin pelimannit -yhtyeessä oli 1980-luvulla mukana perheen viiden sukupolven edustajia.

Vuonna 1973 Edith Tuomi, Arvo Lindfors ja muut Porin seudun kansanmuusikot levyttivät kansanmusiikkialbumin *Satakuntalainen Purppuri*. Finnlevyn julkaisema ja Erkki Pällin tuottama LP-levy äänitettiin Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla 1971. Vuonna 1975 Yle TV1 esitti Seppo Seppälän tuottaman viihdeohjelman *Klunks mai jekumia*, jossa Edith Tuomi esiintyy ja kertoo lapsuudestaan. Edith Tuomen 80-vuotispäiviä vietettiin helmikuussa 1987 Porin Sampola-salissa kansanmusiikkiesitysten merkeissä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Satakuntalainen purppuri *finna.fi*. Viitattu 1.4.2023.
2. 1 2  Tuomi, Alpo: Edith Tuomi puhuu tuurista.  *Helsingin Sanomat*, 16.10.1976, s. 21. Näköislehti (maksullinen).
3. 1 2  Jokinen, Alpo: Edith Tuomen pelimannijuhlaa vietetään Porissa.  *Helsingin Sanomat*, 1.2.1987, s. 15. Näköislehti (maksullinen).
4. ↑  Laulut ja laulajat.  *Helsingin Sanomat*, 13.12.1975. Näköislehti (maksullinen).
**Matti Riekki** (s. 20. maaliskuuta 1974) on suomalainen musiikkitoimittaja ja tietokirjailija.

Riekki aloitti musiikkitoimittajan uransa *Rumba*-lehdessä vuonna 1998. Vuodesta 2003 alkaen hän toimi *Rumban* raskaampaan musiikkiin keskittyneen sisarlehden *Hamaran* päätoimittajana. *Rumban*, *Rytmin* ja *Infernon* siirryttyä yhteisomistukseen vuonna 2005 ja *Hamaran* yhdistyttyä *Infernoon* hän on jatkanut *Infernon* päätoimittajana.

Riekki juonsi YleX:n *Metalliliitto*-ohjelmaa vuosina 2004–2009, aluksi vuorotellen Klaus Flamingin kanssa ja vuodesta 2006 alkaen yksin.

Riekki on kirjoittanut kirjat Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus- ja Sentenced-yhtyeistä.

Teokset
-------

* Isoaho, Timo & Riekki, Matti: *Trio Niskalaukaus*. Helsinki: Ranka Kustannus, 2003. ISBN 952-99206-0-1.
* Riekki, Matti: *Täältä pohjoiseen: Sentencedin tarina*. Helsinki: Like, 2014. ISBN 978-952-01-1140-3.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Peltola, Miika: Metalli radiossa *Imperiumi.net*.  5.2.2005. Viitattu 19.1.2015.
2. 1 2  Täältä pohjoiseen: Sentencedin tarina Like. Viitattu 19.1.2015.
3. ↑  Rumban, Infernon ja Rytmin uusi kustannusyhtiö *Turun Sanomat*.  1.5.2005. Turun Sanomat. Viitattu 19.1.2015.
4. ↑  Rautio, Maria: Kuoppaamisesta kymmenen vuotta – Radiomafian legendoja ikävöidään edelleen  12.1.2013. YleX. Viitattu 19.1.2015.
**Matti Armas Ruponen** (11. elokuuta 1901 Antrea – 25. lokakuuta 1997 Savonlinna) oli yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai sekä talousneuvoksen että liikenneneuvoksen arvonimen.

Ruposen vanhemmat olivat maanviljelijä Tuomas Ruponen ja emäntä Katri Kaukanen ja puoliso vuodesta 1927 Tyyni Vappu Kuisma. Liikennöitsijäksi Ruponen alkoi 24-vuotiaana, hankkimalla ensin henkilöauton ja sitten kuorma-auton. Hän siirtyi Antreasta Viipuriin 1925 ja ajoi siellä taksia. Ostettuaan 1928 14-paikkaisen linja-auton hän alkoi liikennöidä linjalla Viipuri-Pölläkkälä-Räisälä-Käkisalmi ja laajensi 1930-luvun puoliväliin mennessä reittejä Savonlinnaan ja Joensuuhun. Osakeyhtiöksi 1938 muutettu yritys, Linja-autoliike M. Ruponen, harjoitti myös rahtiliikennettä. Talvisodan jälkeen yritys siirtyi Savonlinnaan ja laajensi liikennettään muun muassa Kuopioon ja Nurmekseen, jatkosodan jälkeen muun muassa Helsinkiin, Kotkaan ja asiakkaiden ostamiin tilausajoihin. Liikennöinnin ohella Ruposella oli toinen yhtiö, joka myi autoja, varaosia ja huoltopalveluita Itä-Suomessa. Liikennöintiyhtiö muutti nimensä 1967 Linja-Ruposeksi ja kasvoi 1970-luvulla noin 100 linja-auton ja 200 hengen yritykseksi. Ruponen oli yhtiön toimitusjohtaja vuoteen 1977 asti, vuonna 1981 yhtiö myytiin Savonlinjalle. Ruponen sai talousneuvoksen arvon 1953 ja liikenneneuvoksen arvon 1962. Liike-elämän ja sen monet luottamustoimet jätettyään hänestä tuli päätoiminen maanviljelijä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografia-sampo: Matti Ruponen Viitattu 21.9.2021.
2. ↑  Ihmiset. Kuolleet. Liikenneneuvos Matti Ruponen. *Helsingin Sanomat*, 6.11.1997. (Tilaajille) Viitattu 21.9.2021.
**Kyle Williams** (s. 19. heinäkuuta 1988 San José, Kalifornia) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon ammattilaispelaaja, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän pelasi viisi kautta NFL-liigassa edustaen kolmea eri seuraa vuosina 2010–2015.

Williamsin isä Kenny Williams on entinen baseballpelaaja ja Boston Red Soxin nykyinen manageri.

Pelaajaura
----------

Yliopistojalkapalloa Williams pelasi Arizonan valtionyliopiston joukkueessa.

San Francisco 49ers varasi Williamsin vuoden 2010 NFL:n varaustilaisuudessa kuudennella kierroksella, tilaisuuden 206. pelaajana. Hän vietti suurimman osan tulokaskaudestaan loukkaantuneiden osastolla pelaten viidessä ottelussa. Seuraavalla kaudella Williamsin rooli kasvoi muiden laitahyökkääjien loukkaantumisten myötä.

49ersin erinomaisesti sujunut kausi vei joukkueen NFC-konferenssin finaaliin, jossa vastaan asettui New York Giants. Williams teki ottelussa kaksi pahaa virhettä, jotka osaltaan aiheuttivat 49ersin jatkoaikatappion tulevaa mestaria vastaan.*lähde?*

Kauden 2013 puolivälissä 49ers vapautti Williamsin sopimuksestaan. Hän siirtyi Kansas City Chiefsiin, mutta loukkasi polvensa ensimmäisen ottelun jälkeen ja joutui olemaan loppu kauden sivussa. Kauden 2014 harjoituskaudella Williams loukkasi olkapäänsä ja Chiefs irtisanoi hänet. Williams siirtyi Denver Broncosiin kaksivuotisella sopimuksella, mutta loukkaantumiset pitivät hänet toistuvasti sivussa.

Sopimuksen päätyttyä Williams haki vielä paikkaa muun muassa New York Jetsissä, muttei mahtunut joukkueen kokoonpanoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Chiefs bring back Kyle Williams NBS Sports. Viitattu 30.5.2019. (englanniksi)
2. ↑  Broncos WR Kyle Williams suffers Achilles injury *nfl.com*. Viitattu 30.5.2019. (englanniksi)
**Lee Falk** (oik. **Leon Harrison Gross**; 28. huhtikuuta 1911 St. Louis – 13. maaliskuuta 1999 New York) oli yhdysvaltalainen sarjakuvakirjoittaja, teatterituottaja ja näytelmäkirjailija, joka tunnetaan parhaiten sarjakuvien *Mustanaamio* (*The Phantom*) ja *Taika-Jim* (*Mandrake the Magician*) luojana.

*Taika-Jim* oli Falkin ensimmäinen sarjakuva. Se oli aluksi Falkin piirtämä, ja hänen jälkeensä sitä piirsi Phil Davis vuoteen 1964. Davisin kuoleman jälkeen Falk värväsi piirtäjäksi sarjan nykyisen taiteilijan Fred Fredericksin.

Pian *Taika-Jimin* jälkeen Falk sai idean uuteen sanomalehtisarjakuvaan. Sen nimeksi tuli *Mustanaamio* (*The Phantom*, julkaistu suomeksi myös nimillä Urja ja Fantom). Aluksi Falk piirsi *Mustanaamiotakin* itse, mutta sitten sarjaa alkoi piirtää Ray Moore. Myöhemmin *Mustanaamiota* piirsivät pitkään Wilson McCoy ja Sy Barry. Sen jälkeen sarjakuvalla on ollut useita piirtäjiä. 

Lee Falk on tuottanut yli 300 näytelmää ja kirjoittanut 12, muun muassa musikaalin *Mandrake the Magician*, joka kantaesitettiin 1970-luvun lopulla. *Eris* sai ensi-iltansa Pariisissa 1968.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lee Falk: Father of The Phantom, Deepwoods.org. Viitattu 5.7.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lee Falk** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Ernst Schüz 1939. Rossittenin lintuasema.
Ernst Schüz 1939. Rossittenin lintuasema.
**Ernst Paul Theodor Schüz** (24. lokakuuta 1901 Markgröningen – 8. maaliskuuta 1991 Ludwigsburg) oli saksalainen lintutieteilijä.

Schüz opiskeli Tübingenin ja Berliinin yliopistoissa. Valmistuttuaan hän työskenteli Hannoverin ja Dresdenin luonnontieteellisissä museoissa. Vuonna 1929 hän liittyi Rossittenin lintuaseman henkilökuntaan. Hänet valittiin aseman johtajaksi 1936, jolloin hän aloitti laajamittaisen yhteistyön saksalaisten amatöörirengastajien ja aseman kesken. Hän kehitti kattohaikaran ja harmaahaikaran muuton tutkimusta, kottaraisten populaatiotutkimusta, aloitti suunnistautumistutkimuksen yhdessä Werner Rüppellin kanssa, ja muuttofysiologiset tutkimukset Paul Putzigin kanssa. Thienemannille uskollisena hän kaikin tavoin kehitti rengastusta yleisesti hyväksytyksi tieteelliseksi menetelmäksi.

Toinen maailmansota ja sitä seurannut alueluovutus Neuvostoliitolle katkaisi Schüzin uran Rossittenissa. Hän jatkoi lintuasematyöskentelyä vastaperustetulla Radolfzellin lintuasemalla, ja paljolti hänen ansiostaan asema yhdistettiin Max Planck -instituuttiin vuonna 1959.

Schüz oli tuottelias kirjoittaja. Jo 21-vuotiaana hän julkaisi kirjasen lintujen tarkkailijoille. Vuonna 1931 ilmestyi ensimmäinen muuttolintututkimus yhdessä Hugo Weigoldin kanssa. 1952 ja 1971 ilmestyivät *Grundriss der Vogelzugskunde*n ensimmäinen ja toinen osa. Teos oli pitkään yksityiskohtaisin lintujen muutosta kirjoitettu teos. 1959 julkaistu *Die Vogelwelt des südkaspischen Tieflandes* kertoi Kaspianmeren eteläosan alangon linnustosta. Rudolf Drostin kanssa hän perusti kausijulkaisun *Der Vogelzug*, nykyisin *Dir Vogelwarte*.

Schüz oli British Ornithologists' Unionin kirjeenvaihtajajäsen vuodesta 1952 alkaen.

Lähteet
-------

* Muistokirjoitus (Peter Berthold)[vanhentunut linkki] (englanniksi)
* *From the Prussian Desert to the Swabian Sea* (History of Science, 2001) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |