recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Opéra Bastille, kuvassa edustalla on muistomerkkipylväs joka on pystytetty vuoden 1830 Heinäkuun vallankumouksen muistoksi.
**Opéra Bastille** eli Bastillen ooppera on Pariisin Place de la Bastille -aukion luona sijaitseva moderni oopperatalo. Siellä toimii Opéra National de Paris, joka toimii myös vanhassa oopperatalossa Palais Garnierissa. Opéra Bastillessa on 2 723 paikkaa.

Uuden oopperatalon idean esitti alun perin Pierre Boulez vuonna 1968. Myöhemmin Ranskan presidentti François Mitterrand innostui säveltäjän ajatuksesta. Rakennuksen tarkoitus oli olla "moderni ja suosittu" paikka, jossa taidemusiikkia tuotaisiin lähemmäksi suurta yleisöä. Vuonna 1983 järjestetyn arkkitehtikilpailun voitti kanadalais-uruguaylainen Carlos Ott. 
Oopperatalon rakentaminen alkoi vuonna 1984. Se avattiin 13. heinäkuuta 1989, samalla paikalla tapahtuneen Bastiljin valtauksen 200-vuotispäivänä. Ensimmäinen talossa esitetty ooppera oli Hector Berliozin *Troijalaiset*.

Lähteet
-------

1. ↑  The July Column of Place de la Bastille *Un Jour de Plus à Paris*. Viitattu 28.5.2022. (englanniksi)
2. ↑  Opéra National de Paris - Opéra Bastille *Paris tourist office*. Viitattu 20-07-2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Opéra Bastille** Wikimedia Commonsissa

* Paris National Opera (ranskaksi)
Andrei Željabov
**Andrei Ivanovitš Željabov** (ven. Андре́й Ива́нович Желя́бов; 29. elokuuta (J: 17. elokuuta) 1851 Feodosijan läänin Nikolajevkan kylä – 15. huhtikuuta (J: 3. huhtikuuta) 1881 Pietari) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.

Andrei Željabov syntyi palvelusväkenä työskennelleeseen maaorjaperheeseen. Valmistuttuaan Kertšin lukiosta hän opiskeli Novorossijskin yliopistossa Odessassa, josta hänet erotettiin vuonna 1871 opiskelijalevottomuuksiin osallistumisen takia. Vuonna 1773 hän asui Kiovan läänin Gorodištšessa, jossa hän ylläpiti suhteita ukrainalaisiin vallankumouksellisiin. Palattuaan Odessaan Željabov liittyi Feliks Volhovskin johtamaan narodnikkiryhmään. Vuoden 1874 lopussa hänet pidätettiin, mutta vapautettiin takuita vastaan. Pietarin suuressa narodnikkioikeudenkäynnissä vuonna 1878 hän sai vapauttavan tuomion.

Vuonna 1879 Željabov liittyi Zemlja i volja -järjestöön, jossa hänestä tuli yksi terroripolitiikan näkyvimmistä kannattajista. Zemlja i voljan hajottua hän oli perustamassa Narodnaja voljaa ja toimi sen toimeenpanevan komitean jäsenenä. Željabov osallistui Narodnaja voljan tärkeimpien ohjelma-asiakirjojen laatimiseen ja valmisteli Aleksanteri II:n murhayrityksiä. Ennen keisarin murhaa Željabov joutui pidätetyksi, mutta vaati myöhemmin, että hänet tuomitaan yhdessä muiden murhasta syytettyjen kanssa. Hänet tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin Pietarin Semjonovin kentällä neljän muun vallankumouksellisen kanssa.

Željabovin mukaan on nimetty Vologdan alueen Ustjužnan piirissä sijaitseva taajama. Pietarin Suuri Tallikatu (*Bolšaja Konjušennaja*) kantoi hänen nimeään vuosina 1918–1991.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 9*, s. 163. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1972.
2. ↑  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 208. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.
3. ↑  Entsiklopedija Sankt-Peterburg: Konjušennaja Bolšaja ul. *encspb.ru*. Viitattu 27.11.2009. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Andrei Željabov** Wikimedia Commonsissa

* Entsiklopedija Krugosvet: Andrei Željabov (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Robert Bauman
**Robert Edmund Bauman** (s. 4. huhtikuuta 1937 Bryn Mawr, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen entinen republikaanisen puolueen poliitikko.

Bauman opiskeli kansainvälisiä suhteita ja oikeustiedettä Georgetownin yliopistossa. Hän sai juristinoikeudet vuonna 1964. Bauman oli edustajana republikaanien kansalliskonventeissa vuosina 1964, 1974, 1978 ja 1980. Vuosina 1971–1973 hän oli Marylandin osavaltion senaatin jäsenenä. Elokuussa 1973 Bauman valittiin Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäseneksi William Oswald Millsin kuoltua. Hän istui edustajainhuoneessa tammikuuhun 1981 ja oli epäonnistuneesti jälleen ehdolla sen jäseneksi vuonna 1980. Kuukausi ennen häviötään Bauman oli saanut osakseen syytöksiä 16-vuotiaan pojan seksiin taivuttelusta. Hän haki tapahtuneen jälkeen apua alkoholismiin ja kertoi alkoholinkäytön johtaneen alentaneen estoja sekä johtaneen seksuaaliseen holtittomuuteen. Poliitikkona Bauman oli muun muassa katsonut homoseksuaalien olevan hoidon ja parannuksen tarpeessa.

Bauman oli vuoteen 1982 naimisissa opiskeluaikoinaan tapaamansa Carol Dawsonin kanssa. Pari sai neljä lasta ennen eroamistaan vuonna 1982. Vuonna 1986 ilmestyi Baumanin kirja *The Gentleman from Maryland*.

Lähteet
-------

1. 1 2  BAUMAN, Robert Edmund (1937-) Biographical Directory of the U.S. Congress
2. 1 2  Former Congressman Relates Life of Drinking, Gay Sex in New Book AP News


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Hautaa** on Akaan pitäjässä Kylmäkoskella sijainnut kartano, jonka historia ulottuu 1500-luvulle saakka. Se oli Akaan pitäjän suurin kartano. Tämä kantatila oli säteriratsutila, joka 1647 lahjoitettiin Erik Pistolhielmille. Sittemmin sen omistivat muun muassa vapaaherrallinen Mellinin, Lilliebrunnin ja Favénin suvut. Kantatila jaettiin 1817, jolloin muodostui Vanha Hautaa ja Uusi Hautaa -nimiset tilat.

Kummankin tilan osti 1800-luvun puolivälissä Kustaa Antinpoika Näsärö, josta myöhemmin tuli Nygård. Hänen poikansa Johan Oskar Nylund peri Vanhan Hautaan testamentin perusteella ja Näsärön tytär Amanda peri Uuden Hautaan niin ikään testamentin perusteella. Amanda myi kartanon 1873 veljelleen Kustaa August Nylundille, jonka poika Artturi Hautaa peri myöhemmin tilan. Kunnallislautakunnan puheenjohtajan Artturi Hautaan kuoleman jälkeen Uusi Hautaa siirtyi 1925 leskelle ja tyttärille Mirjalle ja Marjatalle.

Vanhan Hautaan säteriratsutila sijaitsee lähellä Tarpianjoen suuta. Vuodesta 1926 sen omisti Eino Kantala. Tilan pinta-ala oli 1960-luvulla 415 hehtaaria, josta viljelysmaata oli 78 hehtaaria. Tilan puinen päärakennus on 1700-luvun lopulta. Tilan pinta-ala 1930-luvulla oli 650 hehtaaria, josta viljelysmaata oli noin 110 hehtaaria. Kartanossa oli 1930-luvulla oma sähkölaitos ja mylly.

Uuden Hautaan kartano on kuulunut muun muassa Pistolhielmin, Mellinin ja vuodesta 1929 Hautaan (entiselle Nylundin) suvulle. Tilan pinta-ala oli 1960-luvulla 179 hehtaaria, josta viljeltyä oli 77 hehtaaria. Kartanon puinen empiretyylinen päärakennus valmistui 1820-luvulla ja myös kellotornillinen aitta on saanut vaikutteita empiretyylistä. Tilan pinta-ala 1930-luvulla oli 320 hehtaaria, josta viljelysmaata oli noin 110 hehtaaria. Kartanossa oli 1930-luvulla oma sähkölaitos ja mylly.

Lähteet
-------

1. 1 2  Linkopuu, Elina: *Kylmäkosken vanhan hautausmaan ja Kylmäkosken hautausmaan inventointi*, s. 4. Tampere: Pirkanmaan maakuntamuseo, 2018. Teoksen verkkoversio (viitattu 5.2.2023).
2. 1 2  *Otavan iso tietosanakirja*. Osa 9, palsta 968, hakusana Vanha Hautaa. Helsinki: Otava, 1965.
3. ↑  *Iso tietosanakirja*. Osa 14, palsta 1256, hakusana Vanha Hautaa. Helsinki: Otava, 1938.
4. ↑  *Otavan iso tietosanakirja*. Osa 9, palsta 645, hakusana Uusi-Hautaa. Helsinki: Otava, 1965.
5. ↑  *Iso tietosanakirja*. Osa 14, palsta 857, hakusana Uusi Hautaa. Helsinki: Otava, 1938.
**Leif Rohlin** (s. 26. helmikuuta 1968 Västerås) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edusti Ruotsin maajoukkuetta Lillehammerin olympialaisissa 1994, missä hän voitti kultaa, maailmancupissa 1996 ja kaksissa MM-kilpailuissa, joissa hän saavutti yhden MM-hopean ja yhden MM-pronssin.

Rohlin edusti kotimaassaan Västerås IK:ta kausina 1986–1995 sekä ulkomailta palattuaan Djurgårdens IF:ää kaudella 2001–2002 ja Södertälje SK:ta kaudella 2002–2003. NHL-seura Vancouver Canucks varasi Rohlinin vuoden 1988 varaustilaisuuden toisella kierroksella 33. varausvuorolla, ja Rohlin pelasi Vancouverissa kausina 1995–1997 yhteensä 96 runkosarjaottelua, joissa hän teki kahdeksan maalia ja sai 24 syöttöpistettä, ja viisi pudotuspeliä ilman tehopisteitä. Kaudet 1997–2001 hän edusti sveitsiläisseura HC Ambrì-Piottaa.

Kaudet 2007–2010 Rohlin oli Västerås IK:n general manager.

Lähteet
-------

1. 1 2  Leif Rohlin Sveriges olympiska kommitté. Viitattu 7.6.2020. (ruotsiksi)
2. 1 2 3 4 5  Leif Rohlin *Eliteprospects*. Viitattu 7.6.2020. (englanniksi)
**Amyntas II** (lisänimeltään "Pieni", kuoli 394 eaa.) oli Makedonian kuningas vuosina 395–394 eaa. Amyntas oli Perdikkas II:n lapsenlapsi tämän pojan Menelaoksen kautta. Erään toisen tulkinnan mukaan Amyntas oli kuningas Arkhelaoksen poika.

Kun kuningas Aeropos II kuoli sairauteen vuonna 395/394 eaa. Amyntas II valittiin hänen seuraajakseen. Kuninkuus siirtyi näin pois Arkhelaoksen sukuhaaralta Perdikkas II:n toisen pojan Menelaoksen pojalle. Amyntas kuoli kuitenkin pian erään Derdaan murhaamana. Derdas oli yleinen nimi Ylä-Makedonian Elimeian maakunnan kuningassuvun jäsenillä. Ehkä Amyntaan murhan takana oli elimeialainen vallankaappausyritys. Amyntaan kuoleman jälkeen kuninkuus palasi kuitenkin Arkhelaoksen sukuhaaralle. Kuninkaaksi tuli Aeropoksen poika Pausanias. Ehdolla kuninkaaksi olisi myös ollut Amyntaan poika Filippos. Pausanias kuoli kuitenkin pian tämän jälkeen, ehkä salamurhan uhrina. Salamurhan takana oli luultavasti Amyntas III.

Lähteet
-------

* Borza, Eugene N.: *In the shadow of Olympus: the emergence of Macedon*. Princeton University Press, 1992. ISBN 9780691008806.

### Viitteet

1. 1 2  Borza 1992, s. 178


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Aeropos II** | **Makedonian kuningas** | Seuraaja:**Pausanias** |
**Amygdaleónas** (kreik. Αμυγδαλεώνας; kath.kreik. Αμυγδαλεών, *Amygdaleón*; myös *Amigdaleón(as)*) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Kaválan kuntaan, Kaválan alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Aiemmin kaupunki kuului Fílippoin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Kaválan kunnan Fílippoin kunnallisyksikköön. Amygdaleónas muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Αμυγδαλεώνος, *Topikí Koinótita Amygdaleónos*). Kaupungin väkiluku on 2 724 (vuonna 2011).

Amygdaleónaksen pieni kaupunki sijaitsee noin viisi kilometriä Kaválasta luoteeseen. Osmanivallan aikana asutus tunnettiin nimillä *Madelmí* (Μαδεμλί) ja *Bantém Tsiflíki* (Μπαντέμ Τσιφλίκι), ja sen väestö oli pääosin turkkilaista. Kreikan ja Turkin väestönvaihdon jälkeen asukkaiksi tuli kreikkalaisia Pontoksen alueelta. Kylän nykyinen nimi samoin kuin aiempi turkkilainen nimi viittaavat manteleihin.

Heti Amygdaleónaksen luoteispuolella sijaitsee Amygdaleónaksen sotilaslentokenttä, joka toimi myös Kaválan lentoasemana ennen nykyisen Kaválan kansainvälisen lentoaseman valmistumista. Kylän eteläpuolella sijaitsee Amygdaleónaksen metsä, joka on suojeltu esteettisten ja luontoarvojensa vuoksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 25.12.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Αμυγδαλεώνας, Νομός Καβάλας *Ελληνικοί Οικισμοί*. Viitattu 13.3.2017. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Κρατικός Αερολιμένας Καβάλας «Μέγας Αλέξανδρος» Υπηρεσία Πολιτικής Αεροπορίας (Kreikan ilmailuhallinto, ΥΠΑ). Viitattu 13.3.2017.
4. ↑  Αισθητικό Δάσος Αμυγδαλεώνα Καβάλας *FILOTHS - Βάση Δεδομἐνων για την Ελληνική Φύση*. Viitattu 13.3.2017.
Poseidon ja Amymone
**Amymone** (m.kreik. Αμυμωνη ’viaton’) oli kreikkalaisessa mytologiassa yksi viidestäkymmenestä Danaoksen tyttärestä, danaideista. Hän purjehti muun perheensä mukana Libyasta Argokseen paetessaan setäänsä Aigyptosta, joka halusi naittaa veljentyttärensä viidellekymmenelle pojalleen.[1]

Poseidon oli suitsinut Argoksen jokien alkulähteet sen jälkeen kun kaupungin perustaja Inakhos oli kiistassa kaupungin suojelijasta tuominnut tehtävän hänen sijastaan Heralle. Ensimmäisen version mukaan Amymone näki metsästäessään hirven, jota hän heitti keihäällään. Keihäs kuitenkin osui nukkuvaan satyyriin, joka neidon huomatessaan lähti ajamaan tätä takaa maatakseen tämän kanssa. Amymome pyysi Poseidonia apuun, joka saapui paikalle ja heitti satyyriä kolmikärjellään osuen kuitenkin kallioon. Satyyrin paettua Poseidon makasi itse Amymonen kanssa ja tämän jälkeen pyysi Amymonea vetämään kolmikärjen kalliosta. Syntyneestä halkeamasta alkoi virrata vettä. Tästä suhteesta syntyi Nauplios.[2][3]

Tarinasta on useita hieman poikkeavia muunnelmia. Yhden mukaan kaupungin kärsiessä kuivuudesta Danaos lähetti tyttärensä etsimään vettä. Amymone nukahti kesken tehtävänsä, jolloin satyyri yritti vietellä hänet.[4] Toisessa Poseidon ihastuu Amymoneen lähtiessään katsomaan tätä Tritonin kehotuksesta.[5] Joissain muunnelmissa Poseidon yksinkertaisesti vain näyttää lähteen paikan.[1]

Aigyptoksen saavuttua poikineen myöhemmin Argokseen Danaos antoi periksi veljensä vaateille säästääkseen Argoksen taistelulta. Hän kuitenkin käski tyttäriensä surmata miehensä heti hääyönä. Kuten muutkin hänen sisarensa, Hypermnestraa lukuun ottamatta, Amymone totteli isäänsä ja surmasi aviomiehensä Enkeladoksen.[3]

Lernan hydralla oli pesä Amymonen löytämän lähteen vieressä.[6]

Lähteet
-------

1. 1 2  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.1.4 (engl. käännös)
2. ↑  Hyginus: *Fabulae* clxix (engl. käännös)
3. 1 2  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.1.5 (engl. käännös)
4. ↑  Hyginus: *Fabulae* clxix.a (engl. käännös)
5. ↑  Lukianos: *Meren jumalien keskusteluja* 8 (engl. käännös)
6. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.5.2 (engl. käännös)
**Amy Wong** on kuvitteellinen hahmo *Futurama*-televisiosarjassa. Ääninäyttelijänä toimii Lauren Tom.

Elämä
-----

Amy Wong on hyvin rikkaasta Marsilaisesta perheestä. Hänen vanhempansa Inez ja Leo Wong ovat Marsin rikkaimmat henkilöt. Amy Wong opiskelee insinööriksi Marsin yliopistossa ja kuuluu naisopiskelijakunta Kappa Kappa Wongiin (ΚΚ王). Hän toimii myös harjoittelijana Planet Expressissä. Professori Hubert J. Farnsworth sanoi jaksossa "Kuun kamaralla" (engl. *Episode Two: The Series Has Landed*), että Amy on vain siksi harjoittelijana, koska heillä on sama veriryhmä.

Amy Wong tapasi Kif Kroekerin jaksossa "Ikimuistoinen lento" (engl. *A Flight to Remember*). He alkoivat seurustella vasta myöhemmin, koska Kif oli aluksi liian ujo kysyäkseen Amya treffeille. Amylla ja Benderillä oli jonkin aikaa suhde sarjan kuudennella tuotantokaudella. Jotkut, mukaan lukien Amyn vanhemmat ja professori Farnsworth, suhtautuivat roboseksualisteihin melko tylysti, joten Bender ja Amy tekivät roboseksuaalien aviosta laillisen. Suhde kuitenkin päättyi ja Amy sekä Kif palasivat yhteen.

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Elokuvassa *Futurama: Moniniskainen monsteri* Amy ja Kif menevät naimisiin Kifin kotiplaneetalla Amphibios 9, mutta melkein heti tämän jälkeen Kif kuolee tapaturmaisesti. Surun vallassa Amy kuitenkin erehtyy menemään sänkyyn Zapp Branniganin kanssa, ja kun Amyn toiveesta Kif palaa kuolleista ja saa selville tapahtuneen, hän ei voi antaa tätä anteeksi Amylle. Elokuvassa *Futurama: Vihreän ajan tuolle puolen* Kif kuitenkin antaa anteeksi Amylle.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Lähteet
-------

1. ↑  Phil Edwards: Chart: The 8 actors that voiced more than 200 Futurama characters *Vox*.  17.7.2015. Viitattu 30.6.2020. (englanniksi)
2. ↑  Dr. Amy Wong - The Infosphere, the Futurama Wiki *theinfosphere.org*. Viitattu 22.9.2017. (englanniksi)
3. 1 2  Paakkinen, Jouni: Futurama - Suomenkielinen jakso-opas *www.jounipaakkinen.fi*. Viitattu 22.9.2017.
4. ↑  Robosexuality *Futurama Wiki*. Viitattu 30.6.2020. (englanniksi)
5. ↑  The Beast with a Billion Backs - The Infosphere, the Futurama Wiki *theinfosphere.org*. Viitattu 22.9.2017. (englanniksi)
6. ↑  Into the Wild Green Yonder - The Infosphere, the Futurama Wiki *theinfosphere.org*. Viitattu 22.9.2017. (englanniksi)
**Amyntas I** (kreik. Αμύντας) oli antiikin Makedonian kuningas noin 540–498 eaa. Herodotos kertoo että Amyntaksen isä oli Alketas ja että Amyntasta seurasi kuninkaana hänen poikansa Aleksanteri I. Junianus Justinus kertoo että Amyntas oli kuninkaana samaan aikaan kuin Dareios I:n sotaretki Skyyttejä vastaan (noin vuonna 513 eaa.) Dareios määräsi Megabazoksen valtaamaan Traakian. Vallattuaan Traakian Megabazoksen lähettämät lähettiläät vaativat että Amyntas luovuttaisi heille maata ja vettä osittaakseen että hän oli Dareioksen alamainen. Lisäksi Amyntaan piti luovuttaa panttivankeja. Herodotos ja Justinus kertovat kuinka naisiksi pukeutuneet nuorukaiset murhasivat persialaiset lähettiläät heidän juhliessaan. Päästäkseen eroon persialaisista Amyntas lahjoi persialaisen kenraalin Bubareksen ja antoi tälle siskonsa Gygaian vaimoksi. Amyntas kuoli pian sen jälkeen kun persialaiset olivat lähteneet Makedoniasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Herodotos 8.139
2. ↑  Justinus VII.2
3. ↑  Justinus VII.3 Herodotos 5.18



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Alketas I** | **Makedonian kuningas** | Seuraaja:**Aleksanteri I** |
**Basilica Julia** oli antiikin Rooman Forum Romanumilla sijainnut suuri hallimainen julkinen rakennus, jota käytettiin kokouspaikkana. Sen rakennutti Julius Caesar vuonna 46 eaa. Gallian sodasta sotasaaliiksi saamillaan varoilla. Augustus saattoi rakennustyöt päätökseen ja nimesi sen ottoisänsä sukunimen mukaan. Basilica Julia paloi pian valmistumisensa jälkeen, mutta se korjattiin vuonna 12. Diocletianus korjautti sen uudelleen vuonna 283.

Basilica Julian ennallistus.
Basilica Julia oli yksi roomalaisten suosituimmista kohtauspaikoista. Sen lattiasta on löydetty siihen raaputettuja pelilautoja ja graffiteja. 

Nykyisin Basilica Julia on raunioina, mutta sen ulkonäkö tunnetaan kuitenkin hyvin antiikin lähteiden perusteella.

Historiaa
---------

Osana rakennusohjelmaansa Julius Caesar puratti paikalla olleen Basilica Sempronian ja määräsi tilalle rakennettavaksi uuden ja hienomman rakennuksen. Myös paikalla olleet pienet myymälärakennukset purettiin. 

Rakennus oli kesken vielä Caesarin murhan aikoihin ja se saatiin valmiiksi vasta Augustuksen aikoina. Se jouduttiin rakentamaan pian uudelleen, sillä se tuhoutui tulipalossa pian valmistumisensa jälkeen. Rakennuksessa pidettiin oikeudenkäyntejä ja kokouksia ja sen tiloja pystyttiin jakamaan liikuteltavilla puisilla väliseinillä. Siellä oli myös tiloja kaupungin hallintovirkamiehille. 

Kooltaan rakennus oli suuri. Sen nousi Forumin toritasosta itäpuolelta seitsemän porrasaskelmaa ja pengerrysten ansiosta länsipuolelta kaksi porrasaskelmaa. Sen pituus oli 101 metriä ja leveys 49 metriä. Keskushalli, jota ympäröivät myymälät oli 82 metriä pitkä ja 18 metriä leveä. Keskushallin korkeus oli kolme kerrosta.

Basilica Julia paloi vuonna 283 ja kärsi suuria vaurioita. Keisari Diocletianus määräsi sen korjattavaksi. Sen tuhoutuminen alkoi kun visigootit Alarikin johdolla ryöstivät Rooman vuonna 410.  Sen jälkeen basilican ehjäksi jääneessä osassa tiedetään olleen kirkko 600–700-luvuilla. Sen jälkeen se hylättiin lopullisesti ja sen rakennuskivet käytettiin uudisrakennuksiin. Aikanaan loistelias rakennus hävisi lähes täydellisesti.

Paikalla tehtiin kaivauksia 1800-luvulla ja esiin saatiin pieni pätkä tiiliseinää, lattia ja patsaiden jalustoja. Alue on nykyään aidattu.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Basilica Julia** Wikimedia Commonsissa

* (Arkistoitu – Internet Archive)
*
San Miniato al Monte, Firenze 2019 01 cropped.jpgSan Miniato al Monte, Firenze 2019
**San Miniato al Monte** (Pyhä Miniato vuorella) on basilika Firenzessä ja yksi kaupungin korkeimmista paikoista. Sen on sanottu olevan yksi hienoimmista romaanisista rakennuksista Toscanassa ja yksi kauneimmista kirkoista Italiassa.

Pyhä Miniato tai Minas (arm. Մինաս) oli armenialainen ruhtinas, joka palveli Rooman armeijassa keisari Deciuksen alaisuudessa. Hän kääntyi kristityksi, kun hänestä tuli erakko, ja tämän vuoksi hänet vietiin keisarin eteen tuomittavaksi. Decius oli leiriytynyt Firenzen porttien ulkopuolelle. Keisari heitätti hänet amfiteatteriin eläinten raadeltavaksi, mutta pantteri kieltäytyi syömästä häntä. Hänet mestattiin keisarin läsnä ollessa. Hänen väitetään nousseen ylös, ottaneen päänsä maasta, ylittäneen Arnon ja kävelleen Mons Fiorentinuksen kukkulalle erakkomajaansa. Myöhemmin tähän paikkaan pystytettiin pyhäkkö, ja siellä oli kappeli jo 800-luvulla. 

Nykyisen kirkon rakentamisen aloitti piispa Alibrando vuonna 1013, kun keisari Henrik II antoi sille luvan. Viereinen luostari alkoi benediktiiniyhteisönä, siirtyi sitten Clunyn liikkeelle ja sitten vuonna 1373 olivetaaneille, jotka edelleen pitävät sitä. Munkit valmistavat kuuluisia liköörejä, hunajaa ja yrttiteetä, joita he myyvät kirkon vieressä sijaitsevasta kaupasta.

Lähteet
-------

1. ↑  San Miniato al Monte *Museums in Florence*. Viitattu 25.11.2021.

Aiheesta muualla
----------------

*
**Basilika-stoa** on tutkimuksessa käytetty nimitys eräästä antiikin aikaisesta basilikasta Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Historia
--------

Basilika rakennettiin Rooman varhaisella keisarikaudella vuonna 11 jaa. Sen rakennuttivat rakennuksessa olleen kreikan- ja latinankielisen piirtokirjoituksen mukaan C. Sextilius Pollio ja hänen vaimonsa Offilia Bassa. Basilika oli omistettu Efesoksen Artemiille ja *demokselle* eli Efesoksen kansalle sekä keisari Augustukselle ja Tiberiukselle. Rakennus on valmistuessaan todennäköisesti ollut yksi Efesoksen näyttävimmistä. Sen paikalla oli aiemmin hellenistisellä kaudella ollut stoa eli pylväshalli.

Basilika-stoan raunioita.
Basilika-stoan raunioita.
Basilikaa käytettiin kaupallisiin tarkoituksiin. Lisäksi siellä järjestettiin oikeuden istuntoja. Se ilmeisesti säilyi olemassa varhaiselle kristilliselle kaudelle saakka, mikä on päätelty siitä, että Artemiin nimi oli poistettu omistuspiirtokirjoituksesta.

Rakennus
--------

Basilika-stoa sijaitsi Efesoksen niin kutsutun Hallinnollisen agoran pohjoislaidalla. Sen pituus oli sama kuin agoran, noin 160 metriä, ja leveys 20 metriä. Se oli kaksikerroksinen, ja sen julkisivussa oli 67 pylvästä, jotka edustivat joonialaista tyyliä.

Basilikalle noustiin agoralta neliaskelmaista portaikkoa pitkin. Sisältä rakennus oli kolmilaivainen. Keskimmäisen laivan leveys oli noin 6,9 metriä ja kummankin sivummaisen laivan leveys noin 4,7 metriä. Sisäosan pylväiden päät oli koristeltu häränpäillä. Jossakin vaiheessa kattoa vahvistettiin ilmeisesti maanjäristysten vuoksi lisäämällä korinttilaista tyyliä edustaneita pylväitä.

Basilikan länsipuolella sijaitsi sen laajennos, jota kutsutaan latinankielisellä nimellä Chalcidicum siksi, että se vastaa Vitruviuksen kuvausta vastaavista basilikojen laajennoksista. Se lisättiin keisari Neron aikana, ja pidensi basilikaa noin 15,9 metriä. Sen länsisivulla oli kolme ovea. Myös basilikan itäpäässä oli chalcidicum. Se tunnetaan kuitenkin vain bysanttilaisaikaisessa muodossaan, jolloin se oli peristyylipiha, jota reunustivat korinttilaiset puolipylväät. Itäpään chalcidicumissa oli istuvaa Augustusta ja Liviaa esittäneet patsaat.

Basilikan pohjoispuolella sijaitsivat muun muassa Buleuterion ja Prytaneion sekä niin kutsuttu Rhodoslainen peristyyli. Basilikan paikalla aiemmin ollut stoa oli yksilaivainen, ja sen leveys oli noin 8,6 metriä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Scherrer, Peter (toim.): *Ephesus. New Guide*, s. 88. Authorised by Österreiches Archäologisches Institut and Efes Müzesi Selçuk. Graphis Ltd, 2000. ISBN 975-807-036-3.
2. 1 2 3 4 5 6  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "EPHESOS Turkey", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2  Basilica *Ephesus*.  Arkistoitu 4.7.2019. Viitattu 4.11.2019.
4. ↑  Vitruvius: *De architectura* 5.1.4.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Basilika-stoa** Wikimedia Commonsissa
**Basileides** (m.kreik. Βασιλείδης; 100-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi.

Basileideen elämästä ei tiedetä mitään. Diogenes Laertioksen teoksen *Merkittävien filosofien elämät ja opit* kirja VII on sisältänyt hänen elämäkertansa, mutta tuo osuus kirjasta on kadonnut; nimestä on säilynyt ainoastaan maininta sisällysluettelossa. Basileideen sijoitus luettelossa viittaa siihen, että hän eli suunnilleen Antipatros Tarsoslaisen aikaan.

Basileides tunnetaan pääosin eräästä Sekstos Empeirikoksen tekemästä maininnasta. Sekstoksen mukaan "Basileides ja hänen seuraajansa kielsivät aineettoman [entiteetin] olemassaolon". Tämä maininta sijoittuu asiayhteyteen, jossa käsitellään stoalaista teoriaa kielestä. Stoalaisten mukaan jokainen mielekäs lausuma sisältää kolme asiaa: lausutut äänteet; asia, johon äänteillä viitataan tai jota niillä kuvataan; sekä aineeton entiteetti, *lekton*, joka kulkee kielen mukana. Basileides kielsi siis *lektoneiden* olemassaolon.

Lähteet
-------

1. ↑  Posidonius; Kidd, I. G. (toim.): *Posidonius: III. The Translation of the Fragments*, s. 50-51. Cambridge Classical Texts and Commentaries, 36. Cambridge University Press, 2004. ISBN 0521604419. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Sextus Empiricus, *Adv. Math.* vii. 258. Teoksessa Inwood, Brad & Gerson, Lloyd P.: *Hellenistic philosophy: introductory readings*, s. 85. Hackett Publishing, 1997. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Everson, Stephen: *Language*, s. 85. Companions to Ancient Thought. Cambridge University Press, 1994.
**Pontivy** (bretoniksi *Pondi*) on kunta läntisessä Ranskassa Morbihanin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Blavetjoen varrella, kohdassa josta siitä erkanee Nantes-Brestin kanava. Pontivyssä on departementin aliprefektuuri.

Legendan mukaan kaupunki on saanut nimensä 500-luvulla eläneen walesilaisen pyhimyksen Davidin mukaan, joka tunnetaan Bretagnessa myös nimellä Ivy. Kaupungin nimi tulee sanasta *Pont d'Ivy* eli Ivyn silta.

Kaupunki alkoi todella kehittyä keskiajalla 1100-luvulla, jolloin Rohanin varakreivi asettui sinne. 1400-luvulla Pontivystä tuli varakreivikunnan poliittinen ja hallinnollinen pääkaupunki. Vuonna 1485 Rohanin varakreivi rakennutti nykyisen linnan suojaamaan kaupunkia. *Château de Pontivy* (tunnetaan myös nimellä *Château de Rohan*) on avoinna yleisölle, ja siellä järjestään kesäisin taidenäyttelyitä.

Pontivy tunnettiin nimellä **Napoléonville** vuosina 1804-1814, vuonna 1815 maaliskuusta kesäkuuhun sekä vuosina 1852-1870. Pontivyn strategisen sijainnin vuoksi Napoléon Bonaparte päätti tehdä kaupungista "kaupallisen keskuksen rauhan aikana ja tärkeä sotilaallinen keskuksen sodan aikana". Hänen tarkoituksensa oli tehdä kaupungistaan Rooman valtakunnan kaupunkien tyylisen, jossa olisi oikeuslaitos, kaupungintalo ja koulu. Nämä rakennukset ovat yhä nähtävissä Napoleonin kaupunginosassa.

Kaupungin vanhankaupungin keskuksena on aukio *Place du Martray*. Aukiota ympäröivät vanhat puuristikkotalot sekä kolmen pilarit talo, *Maison des Trois-Piliers*, joka kuuluu Ranskan historiallisten monumenttien luetteloon.

  

* Place du MartrayPlace du Martray
* Maison des Trois-PiliersMaison des Trois-Piliers

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. 1 2 3 4  Pontivy, From viscounts to Napoleon Official website of tourism in Brittany. Viitattu 10.2.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pontivy** Wikimedia Commonsissa
**Liedenpohjan työväentalo** oli Virtain kaupungin Liedenpohjan kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Liedenpohjan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1915. Vuonna 1916 yhdistyksen jäsenluku oli noin 70. Talohanke aloitettiin juuri ennen sisällissotaa: tammikuussa 1918 rakennuspuut, sata runkoa, oli kaadettu talkoilla. Tämän jälkeen yhdistyksen toiminta oli lähes kaksi vuotta pysähdyksissä. Se aloitettiin uudelleen marraskuussa 1919. Puheenjohtaja oli kuollut Tammisaaren vankileirillä. Yhdistyksen rahavarat olivat kuitenkin tallessa. Hirret olivat lionneet suossa, mutta niistä saatiin sahattua lattialankut suunniteltuun taloon.

Tontin hankinta tuotti vaikeuksia, mutta lopulta vuonna 1928 talo saatiin rakennettua. Rakennusaineiksi ostettiin lopulta valmis talo, joka purettiin ja siirrettiin yhdistyksen vuokratontille. Vuonna 1929 Taistoksi nimetty tontti saatiin ostaa omaksi.

Vuonna 1935 yhdistys oli Virtain yhdistyksistä suurimmissa vaikeuksissa sekä taloudellisesti että henkisesti. Toiminta kuitenkin piristyi pian niin, että vuoteen 1937 mennessä taloa oli kunnostettu ja iltamia ja muuta toimintaa järjestetty melko paljon. Muun muassa kattoa oli korjattu. Sota-aika hiljensi jälleen toimintaa, mutta sotien jälkeen se oli melko vilkasta; etenkin huvitoiminnalle oli kysyntää. Vuonna 1954 talo sähköistettiin. Väki kuitenkin väheni kylällä ja työväenyhdistyksessä 1960-luvulla, ja toiminta pelkistyi sääntömääräisiin kokouksiin. Yhdistyksen jäsenmäärä 1950–1960-luvuilla oli vain noin kymmenen. Työväentalo kuitenkin peruskorjattiin vielä 1970–1980-luvuilla talkoovoimin hyvään kuntoon. Yhdistyksen jäsenet kustansivat osan kuluista, ja myös Virtain kaupungilta saatiin tukea. Vuonna 2008 työväentalo myytiin yksityisomistukseen, ja yhdistys purkautui vuonna 2018.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

1930-luvulla talolla järjestettiin iltamia, joissa esitettiin näytelmiä, kuten *Isontalon Antti ja Rannanjärvi*. Oli myös opintokerhoja ja lauluseura, ja lisäksi taloa vuokrattiin ulkopuolisille. 1980-luvun alussa talo oli kesäkäytössä, ja siellä pidettiin kokouksia, tansseja ja juhlia sekä esitettiin elokuvia.

Rakennus
--------

Talo oli hirsirakenteinen, vuoraamaton ja punaiseksi maalattu. Alkuperäinen pärekatto muutettiin pelliksi vuonna 1973. Sisäkatto oli alun perin paneloitu. Panelointi vaihdettiin vuonna 1977 lastulevyyn paitsi juhlasalissa. Myös sisäseiniin laitettiin lastulevyt vuonna 1975. Talon pinta-ala oli 200 m², mihin kuului juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen ja veranta. Vesijohtoa, viemäriä tai sisävessaa ei ollut.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Niemi, Jussi: *Työväenyhdistystoimintaa Virroilla 115 vuotta*. Lahdenkylän Työväenyhdistys ry, 2018.
2. ↑  Työn Voima *digi.kansalliskirjasto.fi*.  9.12.1935, no 285. Viitattu 6.2.2023.
3. ↑  Työn Voima *digi.kansalliskirjasto.fi*.  11.12.1937, no 286. Viitattu 6.2.2023.
4. 1 2   Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
**Liedon Sikilän työväentalo** on Liedon kaupungissa sijaitseva työväentalo. Se on nykyään urheiluseura Liedon Lujan omistuksessa ja nimeltään Seuratalo Lujala.

Historiaa
---------

Liedon Sikilän työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907. Tontti työväentaloa varten ostettiin 500 markalla vuonna 1908. Työväentalo rakennettiin vuonna 1910. Talo takavarikoitiin vuonna 1918, ja se toimi palokunnantalona vuoteen 1945 saakka. Talo luovutettiin takaisin sosialidemokraattiselle työväenyhdistykselle vuonna 1945 ja myytiin Liedon Lujalle vuonna 1946. *Sosialisti*-lehdessä kiitettiin vuonna 1910 kaikkia niitä kansalaisia, jotka olivat osallistuneet työväentalon rakennustarvikkeiden kuljetukseen.

Rakennus
--------

Talo rakennettiin ratavartija Aarnion piirustusten mukaan. Piirustuksista maksettiin hänelle 30 markkaa. Vanha riihi ostettiin 1 500 markalla rakennustarpeiksi. Alkujaan talo oli vinkkelin muotoinen. Sisäkulmaan rakennettiin uusi eteinen ja vaatesäilytys vuonna 1951. Vuonna 1970 näyttämö purettiin ja juhlasali uudistettiin. Vuosina 1974–1975 taloa laajennettiin lisärakennuksella, johon tuli kahvila ja keittiö. Seuratalo Lujalaa on remontoitu perusteellisesti 1990-luvun lopun ja 2000-luvun alun aikana. Taloon on perinteitä kunnioittaen saneerattu tilavat keittiötilat ja valoisa juhlasali eteis- ja wc-tiloineen.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Työväenyhdistys järjesti 1908 arpajaiset rakennusrahaston kartuttamiseksi. Jatkoarpajaiset järjestettiin syksyllä jo omalla tontilla.

Työväenyhdistyksen järjestämiin iltamiin saapui esimerkiksi vuonna 1913 tunnettuja huligaaneja, jotka uhkailivat yleisöä puukoilla. Asia vietiin oikeuteen.

Nykyinen käyttö
---------------

Seuratalo Lujala tarjoaa yhdistyksen oman käytön lisäksi puitteet perhejuhlille, kokouksille ja muille tilaisuuksille.

Lähteet
-------

1. 1 2  Willner, Margareta: *Varsinais-Suomen työväentalot*. Suomentanut Munter, Riitta. Turun kaupungin historiallinen museo, 1978. ISBN 951-9125-19-1.
2. ↑  Sosialisti 9.3.1910 no 56 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 13.11.2022.
3. ↑  Liedon Luja *liedonluja.fi*.
4. ↑  Sosialisti 13.6.1908 no 34 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 13.11.2022.
5. ↑  Sosialisti 7.9.1909 no 34 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 13.11.2022.
6. ↑  Sosialisti 27.10.1913 no 248 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 13.11.2022.
7. ↑  Liedon Luja *liedonluja.fi*.
Vaalitulokset vaalipiireittäin. Punainen = VU, harmaa = FBP, vihreä = FL.
**Liechtensteinin maapäivävaalit 2009** järjestettiin sunnuntaina 8. helmikuuta 2009. Äänestysmahdollisuus oli myös edeltävänä perjantaina 6. helmikuuta 2009. Äänestyshuoneistot olivat avoinna perjantaina kello 17.30–19.00 ja sunnuntaina kello 10.30–12.00. Myös kirjeitse äänestäminen oli mahdollista; kirjeen oli tällöin oltava perillä vaalihuoneistossa viimeistään perjantaina 6. helmikuuta.

Vaaleissa valittiin Liechtensteinin ruhtinaskunnalle uusi parlamentti, Landtag.

Tulokset
--------

|  | Prosenttia äänistä**(muutos 2005)** | Edustajia**(muutos 2005)** | Äänestysprosentti(muutos 2005) |
| --- | --- | --- | --- |
|  | VU | FBP | FL | VU | FBP | FL |  |
| **Oberland** | 48,9 %(+9,9) | 41,7 %(-8,0) | 9,4 %(-4,9) | **8**(+2) | **6**(-1) | **1**(-1) | 83,4 %(-1,5) |
| **Unterland** | 44,2 %(+8,0) | 48,2 %(-6,1) | 7,6 %(-1,9) | **5**(+1) | **5**(0) | **0**(0) | 86,9 %(+2,1) |
| **Koko maa** | 47,6 %(+9,4) | 43,5 %(-5,2) | 8,9 %(-4,1) | **13**(+3) | **11**(-1) | **1**(-2) | 84,6 %(-1,9) |

Lähteet
-------

1. ↑  , viitattu 28.11.2008 (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  , viitattu 16.10.2022.

LiechtensteinLiechtensteinin maapäivävaalit

* 1918
* 1922
* 1926
* 1930
* 1934
* 1938
* 1939
* 1945
* 1949
* 1953 (helmikuu)
* 1953 (kesäkuu)
* 1957
* 1958
* 1962
* 1966
* 1970
* 1974
* 1978
* 1982
* 1986
* 1989
* 1993 (helmikuu)
* 1993 (lokakuu)
* 1997
* 2001
* 2005
* 2009
* 2013
* 2017
Raimundo Orsi
**Raimundo Bibiani "Mumo" Orsi** (2. joulukuuta 1901 Avellaneda, Argentiina – 6. huhtikuuta 1986 Santiago de Chile, Chile) oli jalkapalloilija, joka edusti uransa aikana sekä Argentiinaa että Italiaa maajoukkuetasolla.

Orsi aloitti uransa Independienten joukkueessa vuonna 1920. Vuonna 1928 hän siirtyi Italiaan, Juventuksen riveihin. Siellä hän saavutti suurimmat seuratason voittonsa, kirkkaimpina viisi peräkkäistä Serie A:n voittoa vuosina 1931–1935.*lähde?* Hän jätti Italian heti viidennen mestaruuden jälkeen ja edusti vielä muutamia eteläamerikkalaisseuroja, joista tunnetuimpia ovat hänen kasvattajaseuransa Independiente, Peñarol ja Flamengo.

Maajoukkuetasolla Orsi debytoi 10. elokuuta 1924 ottelussa Argentiina – Uruguay. Seuraavien 12 vuoden aikana hän pelasi Argentiinan paidassa 13 maaottelua, joissa teki kolme maalia. Vuosina 1929–1935, jotka hän pelasi Italiassa, hän edusti Argentiinan sijaan Italian maajoukkuetta, mikä olisi nykysääntöjen mukaan täysin mahdotonta. Italian joukkueessa Orsi pelasi 35 ottelua ja teki niissä 13 maalia. Tämän jälkeen hän pelasi vielä joitakin otteluita Argentiinaa edustaen.

Maajoukkueuralla hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1934 Italian paidassa ja olympiakultaa 1928 Argentiinan joukkueessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Raimundo Orsi *Olympedia*. Viitattu 16.5.2021. (englanniksi)
2. ↑  Di Maggio, Roberto & Pierrend, José Luis: Italy - Record International Players  29.11.2018. RSSSF. Viitattu 16.5.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Raimundo Orsi**.
* Raimundo Orsi Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)

Italian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1934
Allemandi |
Arcari |
Bertolini |
Borel |
Caligaris |
Castellazzi |
Cavanna |
Combi |
Demaría |
Ferrari |
Ferraris |
Guaita |
Guarisi |
Masetti |
Meazza |
Monti |
Monzeglio |
Orsi |
Pizziolo |
Rosetta |
Schiavio |
Varglien |
Valmentaja Pozzo



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Yleinen esimerkki Ugi-reaktiosta
**Ugi-reaktio** on kemiallinen reaktio, jossa isosyanidi, karbonyyliyhdiste, amiini ja karboksyylihappo reagoivat muodostaen bisamidin. Reaktion raportoi ensimmäisen kerran Ivar Ugi vuonna 1959 ja se on nimetty hänen mukaansa.

Reagenssit ja mekanismi
-----------------------

Ugi-reaktiossa karbonyyliyhdiste voi olla aldehydi, ketoni tai ketokarboksyylihappo, mutta diaryyliketonit reagoivat huonosti. Amiinikomponentti voi olla ammoniakki, amiini tai hydratsiinijohdannainen. Reaktio tapahtuu useille isosyanideille ja karboksyylihapoille, ja isosyanidi voidaan muodostaa *in situ*. Ugi-reaktiota katalysoivat Lewis-hapot ja se tapahtuu parhaiten proottisissa liuottimissa.

Ugi-reaktion reaktiomekanismin ensimmäinen vaihe on imiinin muodostuminen karbonyyliyhdisteen ja amiinin reaktiossa. Karboksyylihappo protonoi imiinin iminiumioniksi ja isosyanidi reagoi nukleofiilinä tämän kanssa muodostaen nitriliumionin. Nitriliumioni on elektrofiili ja reagoi karboksylaatti-ionin kanssa imidaatiksi. Imidaatti toisiintuu rengasrakenteisen välivaiheen kautta (Mumm-toisiintuminen) bisamidiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 1133. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
2. 1 2 3  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. ONR-92. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
3. 1 2 3  László Kürti, Barbara Czakó: *Strategic applications of named reactions in organic synthesis*, s. 462. Elsevier, 2005. ISBN 978-0-12-429785-2. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 27.10.2021). (englanniksi)
4. 1 2  Raquel P. Herrera, Eugenia Marqués-López: *Multicomponent Reactions*, s. 247–256. John Wiley & Sons, 2015. ISBN 978-1-118-06100-8. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 27.10.2021). (englanniksi)
5. ↑  Nicolas Chéron, Romain Ramozzi, Laurent El Kaïm, Laurence Grimaud & Paul Fleurat-Lessard: Challenging 50 Years of Established Views on Ugi Reaction: A Theoretical Approach.  *The Journal of Organic Chemistry*, 2012, 77. vsk, nro 3, s. 1361–1366. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 27.10.2021.  (englanniksi)
**Rubén González Rocha** (s. 29. tammikuuta 1982 Santiago de Compostela, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Osasunaa ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Ura
---

Rubén on käynnyt läpi Real Madridin junioriakatemian. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki 10. toukokuuta 2002 ottelussa Deportivo La Coruña vastaan. Kaikkiaan hän pelasi neljä ottelua edustusjoukkueessa. Kauden 2003–2004 loppupuoliskon hän pelasi lainalla saksalaisessa Borussia Mönchengladbachissa.

Lainasopimukset Rubénin osalta jatkuivat seuraavalla kaudella 2004–2005, kun hän siirtyi Albaceteen tällä kertaa kokonaiseksi kaudeksi. Lainan jälkeen hän palasi Real Madridiin, mutta pelasi koko kauden reservijoukkueessa Segunda Divisiónissa.

Kaudeksi 2006–2007 hän siirtyi pääsarjaseura Racing Santanderiin. Rubén teki ensimmäiset pääsarjamaalinsa kauden aikana Mallorcaa ja Villarrealia vastaan. Joukkue sijoittui kauden päätteeksi lopulta kymmenenneksi. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi sarjatasoa alempana pelanneeseen Celta Vigoon.

Elokuussa 2009 Rubén siirtyi ilmaisella siirrolla Mallorcaan ja teki joukkueen kanssa 2+1-vuotisen sopimuksen. Kauden aikana hän toimi lähinnä keskuspuolustuspari José Nunesin ja Iván Ramisin varamiehenä. Tästä huolimatta hän onnistui maalinteossa kahdesti otteluissa Valladolidia ja Zaragozaa vastaan. Kolmannen maalinsa kauden aikana hän teki 18. huhtikuuta 2010 kotiottelussa Osasunaa vastaan.

Lähteet
-------

* Esittely ja tilastot BDFutbol -sivustolla

Osasuna – Primera División
1 Riesgo |
2 Bertrán |
3 Rubén |
4 M. Flaño |
5 Lolo |
6 Echaide |
7 Sola |
8 Masoud |
9 Armenteros |
10 Puñal |
11 Sisi |
12 Llorente |
13 Andrés |
14 Arribas |
15 Oier |
16 Cejudo |
17 Nino |
18 Onwu |
19 Nano |
20 Lamah |
21 Torres |
22 Timor |
23 Loe |
24 Damià |
25 Annan |
26 Elías |
Valmentaja Mendilibar
**Paul Joseph Schrader** (s. 22. heinäkuuta 1946 Grand Rapids, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -kriitikko. Hänen tunnetuimpia elokuviaan käsikirjoittajana on Martin Scorsesen *Taksikuski* (1976) ja ohjaaja-käsikirjoittajana *American Gigolo* (1980) ja *Mishima – elämän neljä lukua* (1985).

Schrader sai ankaran kalvinistisen kasvatuksen eikä nähnyt nuoruutensa aikana ainuttakaan elokuvaa. Hän opiskeli teologiaa Calvin Collegessa ja ryhtyi elokuvakriitikoksi 1970-luvun alussa. Schraderin kriittinen essee "Transcendental Style in Film: Ozu, Bresson, Dreyer" ilmestyi vuonna 1972. Hän myös opetti Columbian yliopistossa.

Schraderin ensimmäinen myyty käsikirjoitus oli *Yakuza – samuraitten kirous* vuonna 1974. Schraderin läpimurto käsikirjoittajana oli 1976 valmistunut *Taksikuski*, joka oli myös Schraderin ja Martin Scorsesen pitkän yhteistyön alku. Schraderin ensimmäinen oma ohjaustyö oli *Osasto 291 – Detroit* vuonna 1978. Ohjaajana Schrader sai huomiota vasta *American Gigolo* -elokuvalla 1980. Vuonna 1982 ilmestyi *Kissaihmisten* uudelleenfilmatisointi. *Mishimaa* (1985) pidetään yhtenä hänen parhaista elokuvistaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Paul Schrader Biography (1946-) *www.filmreference.com*. Viitattu 27.10.2010. (englanniksi)
2. 1 2 3  LeVasseur, Andrea: Paul Schrader *Allmovie*. Viitattu 27.10.2010. (englanniksi)

Kirjallisuutta
--------------

* *Schrader on Schrader*. Directors on Directors -sarja Faber, 2004 ISBN 9780571221769.

Aiheesta muualla
----------------

* Paul Schrader Elonetissä.
* Paul Schrader Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Petr Rosol** (s. 20. kesäkuuta 1964 Znojmo, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli laitahyökkääjä.

Rosol aloitti uransa Tšekkoslovakian pääsarjassa HC Chemopetrol Litvinovissa, jossa hän pelasi kaudet 1981–1990 käyden välillä pelaamassa kauden 1983–1984 HC Dukla Jihlavassa. Kesken kauden 1990–1991 hän siirtyi Italian Serie A:han SHC Fassaan. Hän pelasi Fassassa myös seuraavan kauden käyden pelaamassa myös Sveitsin B-liigajoukkue Sierressä. Kaudella 1992–1993 hän pelasi HC Luganossa ja HC Chemopetrol Litvinovissa. Seuraavat kaksi kautta hän pelasi Sveitsin B-liigassa HC Martignyssä. Tämän jälkeen hän piti neljän vuoden tauon jääkiekosta, mutta palasi syksyllä 1999 HC Chemopetrol Litvinoviin, jossa pelasi kevääseen 2001 saakka. Seuraavaksi hän pelasi kauden EHC Vispissä Sveitsin B-liigassa ja kaudet 2002–2004 Saksan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla, jonka jälkeen lopetti uransa.

Calgary Flames varasi Rosolin NHL:ään 1984 varaustilaisuuden neljännellä kierroksella numerolla 75, mutta hän ei ikinä pelannut NHL:ssä. Maajoukkueurallaan Rosol edusti Tšekkoslovakiaa 1988 ja 1992 talviolympialaisissa, joista jälkimmäisestä joukkue saavutti olympiapronssia. Hän oli mukana myös vuosien 1984 ja 1987 Kanada Cupeissa sekä vuosien 1985, 1986, 1987, 1991 ja 1992 MM-kisoissa sekä vuoden 1993 MM-kisoissa Tšekin joukkueessa. MM-kilpailuista saldona oli kulta ja kolme pronssia.

Aiheesta muualla
----------------

* Petr Rosol Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
* Petr Rosol The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Rosol hockeydraftcentral.comissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |

 |
**Staphylococcus hyicus** on stafylokokkeihin kuuluva grampositiivinen bakteeri, joka aiheuttaa porsasrupea alle kolmen kuukauden ikäisille porsaille.

*Staphylococcus hyicus* kasvaa veriagarilla kermanvalkoisina nonhemolyyttisinä pesäkkeinä. Pesäkkeiden koko on tyypillisesti noin 1 mm, ja pesäkkeet ovat pyöreitä, sileitä, hieman kuperia ja mattapintaisia. Useimmat kannat ovat koagulaasipositiivisia.

Porsasrupi
----------

Porsasrupi on alle kolmen kuukauden ikäisillä porsailla esiintyvä ihotauti, joka voi johtaa kuolemaan. Tyypillisesti iholla nähdään tummia rasvaisen eritteen peittämiä alueita sekä voimakasta hilseilyä. Akuuttia muotoa taudista esiintyy tyypillisesti imeväisikäisillä porsailla. Vieroitusikäisillä taudin krooninen muoto on tavallisempi.

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Staphylococcus hyicus
* UniProt, Taxonomy: Staphylococcus hyicus (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Staphylococcus hyicus (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2332104
* BacDive: 14554
* CoL: 4ZKHY
* GBIF: 3227717
* IRMNG: 10736293
* ITIS: 966377
* LPSN: staphylococcus.html#hyicus
* NCBI: 1284

 |

 |
**Tibor Komáromi** (s. 5. elokuuta 1964 Budapest) on unkarilainen kreikkalais-roomalaisen painin olympiamitalisti sekä maailman- ja Euroopan-mestari. Hän edusti Ferencvárosi TC -seuraa. Häntä valmensi Janos Szanyi.

Komáromi saavutti Soulin olympialaisissa 1988 hopeaa 82 kg:n painoluokassa. Loppuottelussa hän hävisi Neuvostoliittoa edustaneelle Mihail Mamiašvilille pistein 1–10. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän sijoittui 90 kg:n sarjassa 11:nneksi.

Komáromi voitti kolme maailmanmestaruutta 82 kg:n painoluokassa: Budapestissa 1986, Clermont-Ferrandissa 1987 ja Martignyssa 1989. EM-kilpailuissa hän saavutti 82-kiloisissa kultaa Pireuksessa 1986, 
hopeaa Leipzigissa 1985 ja Kolbotnissa 1988 sekä pronssia Tampereella 1987. Lisäksi hän oli neljäs Oulussa 1989. 90 kg:n sarjassa hän sai EM-pronssia Poznańissa 1990, Aschaffenburgissa 1991 ja Kööpenhaminassa 1992.

Komáromi saavutti nuorten MM-hopeaa 74 kg:n painoluokassa 1983 ja voitti nuorten Euroopan-mestaruuden 82-kiloisissa 1984.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tibor Komáromi *olympedia.org*. Viitattu 1.11.2020.
2. 1 2 3 4 5 6  Komaromi, Tibor (HUN) *iat.uni-leipzig.de*. Viitattu 1.11.2020. (englanniksi)
3. ↑  Middleweight, Greco-Roman (≤82 kilograms), Men *olympedia.org*. Viitattu 1.11.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |