recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eric Assmus** (ven. Эрик Адольфович Асмус, *Erik Adolfovitš Asmus*; 1901 Jekaterinodar – 9. joulukuuta 1937 Kommunarka) oli neuvostoliittolainen diplomaatti, joka toimi maansa suurlähettiläänä Suomessa vuosina 1935–1937.

Assmusin henkilöhistoriasta tiedetään hyvin vähän. Hän kertoi olevansa saksalais-latvialaisen papin poika, mutta tunsi itsensä täysin venäläiseksi. Assmus sai yliopistokoulutuksen ja liittyi bolševikkipuolueeseen vuonna 1918. Hän työskenteli Neuvostoliiton ulkoasiain kansankomissariaatissa vuodesta 1923. Asmus oli Neuvostoliiton Tanskan ja Ruotsin lähetystöjen toinen sihteeri vuosina 1924–1926 ja Itävallan lähetystön ensimmäinen sihteeri vuosina 1930–1931. Hän toimi tilastoinstituutti Izostatin johtajana vuosina 1931–1933 ja Neuvostoliiton kansankomissaarien neuvoston tiedetoimikunnan vastaavana sihteerinä vuodesta 1933.

Assmus nimitettiin Neuvostoliiton täysivaltaiseksi edustajaksi Suomessa Boris Steinin tilalle tammikuussa 1935. Hän otti yhteyttä pääministeri Toivo Kivimäkeen 15. kesäkuuta 1935 ja totesi, että "Manner-Euroopan sotilaallisen konfliktin yhteydessä Neuvostoliitto voisi joutua miehittämään joitakin osia Suomesta". Myöhemmin 10. helmikuuta 1936 Kivimäki kertoi yksityisestä keskustelustaan Assmusin kanssa J. K. Paasikivelle:

> Jos Saksa alkaa sodan mihin suuntaan tahansa katsoo Wenäjä olevansa pakotettu hävittämään Suomen tehdäkseen sen vaarattomaksi. Sillä Wenäjän vihollinen suurvalta voi käyttää Suomea hyväkseen hyökätäkseen Wenäjän kimppuun, minkä estämiseksi Suomen valtaus on välttämätön. Wenäjän sotilasviranomaisten mielipiteen mukaan Suomen valtaus tapahtuu muutamassa päivässä.
> 
> 

Asiaa tutkinut venäläinen historioitsija Vladimir Baryšnikov ei pidä Assmusin uhkausta todennäköisenä tai Neuvostoliiton silloisen ulkopoliittisen linjan mukaisena.

Assmus lähti Helsingistä elokuussa 1937, ja hänet pidätettiin Neuvostoliitossa pian sen jälkeen. Assmus tuomittiin kuolemaan vastavallankumouksellisen terrori- ja vakoilujärjestön jäsenenä 9. joulukuuta 1937 ja hänet teloitettiin samana päivänä. Neuvostoliiton seuraavaksi suurlähettilääksi Suomeen nimitettiin vuoden 1938 alussa Vladimir Derevjanski.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Asmus Erik Adolfovitš *Pamjat o bespravii*. Viitattu 28.7.2021.
2. ↑  Asmus Erik Adolfovitš *Otkrytyi spisok*. Viitattu 28.7.2021.
3. 1 2 3  Baryšnikov, V. N.: Ugroza sovetskoi okkupatsii Finljandii v 1935 g. i polpred v Helsinki E. A. Asmus.  *Trudy kafedry istorii novogo i noveišego vremeni Sankt-Peterburgskogo gosudarstvennogo universiteta*, 2017, 17. vsk, nro 1, s. 44–61. Artikkelin verkkoversio.
4. 1 2  Polnomotšnoje predstavitelstvo RSFSR–SSSR v Finljandii *Spravotšnik po istorii Kommunistitšeskoi partii i Sovetskogo Sojuza 1898–1991*. Viitattu 28.7.2021.
5. ↑  Polvinen, Tuomo: "Pohjoismaiden suuntauksen puolesta", *J.K. Paasikivi Valtiomiehen elämäntyö 2 1918-1939*, s. 399. Helsinki: WSOY, 1992. ISBN 951-0-18122-6.
6. ↑  Johtavat miehet nousevat ja laskevat arvossa nopeasti Venäjällä.  *Uusi Aura*, 15.11.1937, s. 2. Artikkelin verkkoversio.
**Muuntunut tajunnantila** on tajunnan tila, joka eroaa merkittävästi saman yksilön normaalista vireästä valvetilasta. Muuntuneita tajunnantiloja ovat esimerkiksi hypnoosi, meditaation aikainen tila, hallusinaatio, transsi ja unennäkö.

Muuntuneita tajunnantiloja voi esiintyä monenlaisissa tilanteissa. Muuntunut tajunnantila voi syntyä fysiologisten, psykologisten, sosiaalisten tai farmakologisten toimenpiteiden tai vaikutusten seurauksena. Sen voi aiheuttaa ärsykkeiden vähäisyys tai monotoninen toistuvuus tai alentunut vireystila tai väsymys, mutta myös voimakkaat ärsykkeet, lisääntynyt vireystila tai intensiivinen keskittyminen. Fysiologisista ja kemiallisista tekijöistä muuntuneita tajunnantiloja aiheuttavat esimerkiksi happivajaus, verensokerin aleneminen, huumeet ja alkoholi. Myös neurologisiin häiriöihin voi liittyä muuntuneita tajunnantiloja.

Uskonnollisissa kokemuksissa muuntuneeseen tajunnantilaan voi liittyä voimakkaita tunteita ja hallusinaatioita.

Muuntuneiden tajunnantilojen tutkimuksella voidaan saada selville sellaisia mielen toimintamekanismeja, joita tai joiden merkitystä ei tavallisten mielentilojen tutkimuksessa havaita. Muuntuneen tajunnantilan aikana ihminen voi nähdä elämänsä ja itsensä laajemmasta perspektiivistä ja eri kulmasta kuin tavallisesti, minkä ansioista sitä voidaan hyödyntää psykologiassa.

Katso myös
----------

* Kehostapoistumiskokemus
* Mystiikka
* Kuolemanrajakokemus
* Psykedeelit
* Šamanismi
* Selkouni

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Muuntuneet tajunnantilat, *Ihmeellinen maailma*, Skepsis
2. 1 2 3  Christa Smith: Altered States of Consciousness: Why we need them *Psychology Today*.  24.8.2015. Viitattu 26.3.2017.
**David Bitsindou** (s. 26. maaliskuuta 1989 Villepinte, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edusti viimeksi Suomessa Veikkausliigassa pelaavaa PS Kemi Kingsiä kaudella 2016. Hän on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja tai keskuspuolustaja.

Bitsindou syntyi Pariisin esikaupunkialueella Villepintessä. Suurimman osan nuoruudestaan hän asui Fontenay-sous-Bois'ssa ja edusti paikallista US Fontenay-seuraa. Hän siirtyi 19-vuotiaana US Chantillyyn, joka pelasi kuudennella sarjatasolla. Yhden kauden jälkeen hän siirtyi kaksi sarjaporrasta ylempänä pelanneeseen ÉDS Montluçoniin. Edustettuaan Montluçonia kauden Bitsindou solmi sopimuksen bulgarialaisen kolmannen tason Levski Elin Pelinin kanssa. Ensimmäisen ammattilaissopimuksensa hän teki sarjatasoa ylempänä pelanneen FK Etărin kanssa. Hän pelasi kuitenkin vain kolme ottelua seurassa ja palasi takaisin Ranskaan US Fontenayn riveihin. Joukkueen riveissä Bitsindou saavutti Ranskan jalkapalloilun amatöörimestaruuden. Kesällä 2013 hän teki sopimuksen englantilaisen puoliammattilaisseura Southall FC:n kanssa, joka pelasi maansa 11. sarjatasolla.

Hyvän syyskauden 2013 jälkeen Bitsindou teki sopimuksen Kakkosessa pelanneen PS Kemi Kingsin kanssa kaudeksi 2014. Bitsindou oli joukkueensa luottopelaajia ja oli nostamassa PS Kemiä Ykköseen kaudeksi 2015 ja edelleen kaudella 2015 Veikkausliigaan kaudeksi 2016, jossa hän pelasi kaikkiaan 29 Veikkausliigaottelua ja teki yhden maalin.

Lähteet
-------

1. ↑  D.Bitsindou *Soccerway*. Viitattu 13.10.2015. (englanniksi)
2. ↑  David Bitsindou *linkedin.com*. Viitattu 13.10.2015. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  PS Kemille kaksi ulkomaalaispelaajaa *kymppipaikka.fi*.  7.2.2014. Viitattu 13.10.2015.
4. ↑  Veikkausliigajoukkueet rakenteilla – katso sopimustilanteet *linkedin.com*.  3.11.2015. Viitattu 16.4.2017. [vanhentunut linkki]
5. ↑  PS KEMI KATKAISI TAPPIOPUTKENSA – "ONHAN SE SYÖNYT MIESTÄ" *fins.space*.  24.7.2016.  Arkistoitu 17.4.2017. Viitattu 16.4.2017.

PS Kemi – Veikkausliiga
1 Pennanen |
2 Bitsindou |
3 Louste |
4 Valenčič |
5 Eissele |
6 Kvist |
7 Törnros |
8 Veteli |
11 Stewart |
12 Impiö |
13 Turpeenniemi |
14 Ojala |
15 Savić |
17 Gullsten |
18 Lehosmaa |
19 Jokinen |
20 Räihä |
23 Taimi |
24 Wiena |
35 Vilmunen |
87 Gilligan |
88 Könönen |
Valmentaja Åhman
Martti Markkula
**Martti Antero Markkula** (1. toukokuuta 1926 Helsinki – 27. heinäkuuta 2004 Vantaa) oli suomalainen filosofian tohtori, professori ja kasvitieteilijä.

Markkula opiskeli biologiaa Helsingin yliopistossa. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1951 ja väitteli tohtoriksi 1953. Hänelle myönnettiin maatalous- ja metsätieteiden kunniatohtorin arvo vuonna 1984 hänen tiedekunnan hyväksi tekemästään työstä.

Markkula työskenteli Maatalouden tutkimuskeskuksen tuhoeläinlaitoksella, jossa hän aloitti assistenttina vuonna 1951. Hän siirtyi laitokselta eläkkeelle vuonna 1989 professorina, johon tehtävään ja laitoksen johtajaksi hänen oli nimitetty vuonna 1974. Hän toimi Suomen Akatemian ansioituneena tutkijaprofessorina vuosina 1975–1980 ja oli dosenttina Helsingin yliopiston hyönteistieteen laitoksella. Markkula oli myös innokas ja tarmokas järjestöihminen. 

Hän oli perustamassa useita luontoon, ympäristöön ja luonnonsuojeluun liittyviä järjestöjä. Vuodesta 1970 lähtien hän johti ympäristönsuojelutoimikuntaa, joka ensimmäisenä Suomessa tarkasteli ympäristönsuojelun kokonaisuutta. Hän toimi useissa virallisissa organisaatioissa, esimerkiksi Suomen Akatemian keskustoimikunnassa ja Ympäristötieteellisessä toimikunnassa sekä Tieteellisten seurain valtuuskunnan puheenjohtajana. Lisäksi Markkula harrasti sukuseuratoimintaa. Maatalouden tutkimuskeskuksen muutto Jokioisiin oli Markkulalle keskeinen tavoite, joka toteutui.

Markkulan puoliso vuodesta 1953 oli filosofian maisteri, Vantaan apulaiskaupunginjohtaja ja kouluhallituksen ylitarkastaja Ritva Helena Markkanen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Muistot. Martti Markkula. HS, 27.7.2004. (Viitattu 2.4.2018)
2. ↑  Irja Hämäläinen, Risto Rantala, Hannakatri Hollmén (toim.): *Kuka kukin on 1994*, s. 570. Helsinki: Otava, 1994. ISBN 951-1-12833-7.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Ajomies** (*Körkarlen*) on uudenvuodenpäivänä 1921 ensi-iltansa saanut ruotsalaisen Victor Sjöströmin kuuluisin kotimaassaan ohjaama mykkäkauhuelokuva. Tätä Selma Lagerlöfin samannimiseen romaaniin pohjautuvaa teosta pidetään yleisesti yhtenä parhaista koskaan tehdyistä skandinaavisista elokuvista ja koko maailman mykkäelokuvista.

*Ajomies* luokitellaan kauhuelokuvaksi kuolema-aiheensa ja painajaismaisten näkyjensä vuoksi. Pohjimmiltaan teemana on silti kristillisyys kuten anteeksiannon ja katumuksen tärkeys.

*Ajomies* oli Ingmar Bergmanin suosikkielokuva. Hänen *Mansikkapaikkansa* on kunnianosoitus niin Sjöströmille – joka esitti elokuvassa pääosaa – kuin tämän teoksellekin.

Arne Mattsson on ohjannut *Ajomiehestä* samannimisen uudelleenfilmatisoinnin, joka sai ensi-iltansa vuonna 1958.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Ajomies kertoo tarinan alkoholisti David Holmista, joka loukkaantuu kuolettavasti uudenvuodenyönä. Legendan mukaan hänestä tulee Ajomies, kuolleiden sieluja keräävä Kuoleman palvelija. Edellinen Ajomies ilmestyy Davidille, mutta ennen kuin hänen on aika astua tuonpuoleiseen, hänen on käytävä elämäntaipaleensa lävitse.

Näyttelijät
-----------

| Näyttelijä | Rooli |
| --- | --- |
| Victor Sjöström | David Holm |
| Hilda Borgström | rva Holm |
| Tore Svennberg | Georges, Ajomies |
| Astrid Holm | Edit |

Lähteet
-------

1. ↑  Arto Pajukallio: Ajomies.  *TV-maailma*, {{{Vuosi}}}, nro 28/2018, s. 10. Helsinki:  Otava Media. ISSN 1456-2006.
2. ↑  Mykkäelokuvasivusto. Kari Glödstaf. Viitattu 16.7.2018.
3. ↑  Smultronstället *Ingmar Bergman -sivusto*. Viitattu 30.10.2017.
**Martti Toivo Palkispää** (sukunimi vuoteen 1953 **Bamberg**) (19. huhtikuuta 1924, Korpiselkä – 16. toukokuuta 2006, Suonenjoki) oli suomalainen kirjailija. Varsinaiselta ammatiltaan Palkispää oli metsätalousneuvoja.

Palkispään vanhemmat olivat myymälänhoitaja Evert Albin Bamberg ja Katariina Rissanen. Hän kävi keskikoulun ja valmistui metsäteknikoksi Rovaniemen metsäkoulusta 1948. Palkispää työskenteli metsäharjoittelijana Kymin Oy:ssä 1945-1946 ja sen jälkeen metsäteknikkona ensin Sodankylässä 1949–1952 ja metsätalousneuvojana Pohjois-Savon metsänhoitolautakunnassa ensin Kaavilla 1953-1962 ja sitten Varkaudessa vuodesta 1962-1974.

Palkispää oli naimisissa 1946-1971 Katri-Mirjam Karjusen kanssa ja erottuaan meni toisen kerran naimisiin Irja Annikki Halmeen kanssa 1972.

Erno Paasilinna luonnehtii hänen ilmaisuaan luonnonkuvauksen alalla ja joissakin henkilökuvauksissa tuoreeksi. Erätarinoita ja humoristisia kertomuksia hän sanoo vapautuneesti ja luontevasti kehitellyiksi.

Teokset
-------

* *Kimaltavassa metsässä*, novelleja. WSOY 1951
* *Poroerotus*, romaani. WSOY 1952, 2. painos 1953.
* *Nappaslieriläiset*, novelleja. WSOY 1954

Palkinnot
---------

* Kalevi Jäntin palkinto 1955

Lähteet
-------

* Erno Paasilinna: *Tunturit puhuvat*. Hämeenlinna: Karisto, 1963.

### Viitteet

1. 1 2 3  Palkispää, Martti. Kuopion kirjasto, Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia[vanhentunut linkki]
2. 1 2  Paasilinna, s. 210
**Eric Bertel Reims** (7. helmikuuta 1913 Sauvo – 3. huhtikuuta 1991 Piikkiö) oli suomalainen maanviljelijä ja yritysjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Reimsin vanhemmat olivat Bussilan kartanon omistaja agronomi Bertel Wilhelm Reims ja kansakoulunopettaja Johanna Victoria Bäcklund ja puoliso vuodesta 1939 agronomi, maatalous- ja metsätieteiden kandidaatti Rauni Hellevi Hirvensalo, maanviljelysneuvos Olli Hirvensalon tytär. Reims tuli ylioppilaaksi Turussa Svenska klassiska lyceum i Åbosta 1931 ja valmistui Helsingin yliopistosta maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi ja agronomiksi 1938. Hän oli isänsä jälkeen Piikkiön Bussilan kartanon isäntä vuodesta 1938 ja Lounais-Suomen Osuusteurastamon järjestötyön johtaja, apulaisjohtaja ja järjestöasiain johtaja 1945–1978 sekä johtokunnan varajäsen vuodesta 1938 ja jäsen 1957–1964 ja 1971–1978. Piikkiön kunnanvaltuuston jäsen Reims oli kolmekymmentä vuotta, 1946–1976, ja hän toimi myös valtuuston puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana. Hänellä oli lisäksi useita muita luottamustehtäviä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Reims sai 1974.

Julkaisuja
----------

* *Lounais-Suomen osuusteurastamo = Sydvästra Finlands andelsslakteri: 1915–1964*, 1964

Lähteet
-------

1. 1 2  Mäkinen, Riitta: Maanviljelysneuvos Eric B. Reims (1913–1991). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 20.5.2010. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 19.1.2023.
2. ↑  Kuka kukin on 1978, s. 793. Viitattu 19.1.2023.
3. ↑  50-vuotiaita.  *Maaseudun Tulevaisuus*, 7.2.1963, nro 16, s. 6. Kansalliskirjasto. Viitattu 19.1.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Riitta Mäkinen: Eric B. Reims *Biografiasampo*.
**Vaivaistupa** eli **vaivaistalo** on Suomessa ja Ruotsissa käytössä ollut vanhainkodin historiallinen vastine, jonne sijoitettiin pysyvästi köyhiä ja pitkäaikaissairaita ihmisiä. Niitä perustettiin varsinkin 1800-luvulla.

Vuoden 1571 kirkkolaki ja vuoden 1623 hospitaalijärjestys velvoittivat seurakunnat rakentamaan ja ylläpitämään alueellaan majapaikkaa kerjäläisiä varten. Samalla kerjuuoikeus rajoitettiin lähinnä omaan kaupunkiin tai pitäjään. Vuoden 1734 laki määräsi (rakennuskaari 26:1) jokaisen pitäjän asukkaan velvollisuudeksi rakentaa ja ylläpitää kirkkoa, kellotapulia, kirkonaitaa, pitäjäntupaa ja vaivaisten tupaa. Rakennusaineet ja niiden ajot tuli toimittaa tilan koon mukaan ja päivätyöt ruokakunnittain. Vaivaistupia ei kuitenkaan perustettu jokaiseen pitäjään, sillä vuoden 1852 vaivaishoitoasetuksen ilmestyessä ei sellaista ollut perustettu kaikkialle*selvennä*.

Vuoden 1852 asetus laajensi pitäjien huoltovelvoitteita ja määräsi toimintaan eräitä hallinnollisia muutoksia. Turvattomien lasten alaikäraja nostettiin kahdestatoista kuuteentoista vuoteen ja myös työkykyiset köyhät alettiin lukea avustettavien joukkoon. Pitäjät jaettiin piireihin, joille kullekin määrättiin valvoja, jonka tehtävä oli pysyä ajan tasalla alueensa köyhien tilanteesta ja oloista.

Vaivaistalo oli tarkoitettu ihmisille, jotka eivät pystyneet itse huolehtimaan toimeentulostaan. Talon asukkaiden oli osallistuttava voimiensa mukaan talon töihin. Vaivaistalot muutettiin vuonna 1922 köyhäinhoitolain nojalla kunnalliskodeiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kaisu-Maija Nenonen & Ilkka Teerijoki: *Historian suursanakirja*, s. 559. WSOY, 1998. ISBN 951-0-22044-2.
2. ↑  *Iso tietosanakirja,* Otava 1931–1939.
3. ↑  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965.
4. ↑  Kuisma, Markku: *Helsingin pitäjän historia III. Isostavihasta maalaiskunnan syntyyn 1713-1865*, s. 359. Vantaan kaupunki, 1991. ISBN 951-8959-12-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vaivaistupa** Wikimedia Commonsissa
**Tulppaanipuut** (*Liriodendron* 'liljapuu') on kasvisuku, jonka kaksi lajia ovat kotoisin Yhdysvaltain itäosasta ja Itä-Aasiasta.

Tulppaanipuut ovat lauhkeiden sekametsien kesävihantia, järeärunkoisia ja isoja (35–40 m) puita. Korkeimmat USA:ssa tavatut yksilöt ovat kuitenkin jopa 70 metriä korkeita jättiläisiä. Niiden vuosikasvaimet ovat paksuhkoja ja kiiltäviä. Oksien silmut (1 cm) ovat litteitä, punaruskeita ja kaksisuomuisia. Tulppaanipuiden kaarna on harmaata ja halkeilevaa.

Tulppaanipuu on helppo tunnistaa sen omintakeisista noin 15 senttimetrin pituisista liuskaisista lehdistään, jotka ovat kärjestään melkein kuin poikkileikattuja. Lehdet ovat kiiltäviä ja alapinnaltaan siniseen vivahtavia. Syksyllä ne värjäytyvät koristeellisen kullankeltaisiksi. Puun kukat ovat tulppaanimaisia, noin 5 cm pitkiä ja niiden terälehdet ovat kellanvihreitä ja tyvestä kellanpunakuvioisia. Kukat jäävät kuitenkin helposti piiloon tuuhean lehvistön sisään. Kukan kehän sisäpuolella on korkea emipohjus ja runsaasti meheviä kellertäviä heteitä. Kukista muodostuu käpymäinen pähkylä, joka sisältää rykelmän siivekkäitä, ruskeita hedelmiä. Ne säilyvät kiinni puussa pitkälle talveen. Vaikka tulppaanipuut ovat nopeakasvuisia, niin ne kukkivat yleensä vasta yli 20-vuotiaana.

Lännentulppaanipuu (*Liriodenron tulipifera*) on Keski-Euroopassa suosittu koristepuu. Kiinantulppaanipuun (*Liriodendron chinense*) lehdet puhkeavat kuparinsävyisinä ja ovat yleensä syvempiliuskaisia ja vaaleampia kuin amerikkalaisella tulppaanipuulla. 
Suomessa tulppaanipuu on menestynyt vain pensasmaisena aivan etelässä suojaisilla paikoilla hyvän talvisuojauksen turvin.

Lähteet
-------

1. ↑  Stevens, P. F.: Magnoliaceae *Angiosperm Phylogeny Website*. Viitattu 20.3.2021.
2. ↑  ITIS (englanniksi)
3. ↑  Liriodendron tulipifera (Arkistoitu – Internet Archive) USDA Forest Service

Aiheesta muualla
----------------

* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: *Liriodenron*
* Suomen Lajitietokeskus: Tulppaanipuut – *Liriodendron*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q157236
* Wikispecies: Liriodendron
* BioLib: 3410
* CoL: 8VYYL
* EoL: 107763
* EPPO: 1LIRG
* FNA: 118707
* FoC: 118707
* Fossilworks: 53804
* GBIF: 3152860
* GRIN: 6883
* iNaturalist: 53580
* IPNI: 25583-1
* IRMNG: 1028049
* ITIS: 18085
* NBN: NHMSYS0000460403
* NCBI: 3413
* NZOR: 239072e4-1194-48ba-a278-38e85661add1
* Open Tree of Life: 863069
* PLANTS: LIRIO
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30197365-2
* Tropicos: 40007560
* VASCAN: 1356
* WFO: wfo-4000021939

 |

 |
Novotroitskin vaakuna.
**Novotroitsk** (ven. Новотро́ицк) on kaupunki Orenburgin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Uraljoen varrella 315 kilometriä Orenburgista kaakkoon. Kaupungin kautta kulkee Orenburgin ja Orskin välinen rautatie. Asukkaita on 109 600 henkeä (vuonna 2008).

Paikkakunta on saanut alkunsa 1920-luvulla perustetusta uudisasukaskylästä. 1930-luvun lopulla alettiin hyödyntää seudun rautaesiintymiä ja rakentaa metallitehdasta. Novotroitskin kaupunki perustettiin vuonna 1945. Nykyään siellä on mm. kemian, metalli-, rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 316. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Novotroitsk**.
* Novotroitskin kaupungin sivusto (venäjäksi)

O:n vaakuna**Orenburgin alueen kaupungit**
Orenburgin alue kartallaOrenburgin alue kartalla
**Hallinnollinen keskus: Orenburg**  

Abdulino |
Buguruslan |
Buzuluk |
Gai |
Jasnyi |
Kuvandyk |
Mednogorsk |
Novotroitsk |
Orsk |
Sol-Iletsk |
Sorotšinsk
**Sweetheart** oli haminalainen rock-yhtye, joka oli aktiivinen vuosina 1991–1998.

Sweetheartin musiikkia oli vaikea luokitella tiettyyn tyylilajiin. Yhtyeen musiikki oli lähinnä kaoottista garage-rockia. Heidän live-esiintymisensä muistetaan todella kovaäänisinä tapahtumina.

Kokoonpano
----------

* Janne Westerlund – kitara, laulu
* Pekka Jääskeläinen - kitara, basso
* Tommi Nakari – basso, kitara
* Leopold Higgins – rummut ja lyömäsoittimet

Myös Julius Jääskeläinen soitti bassoa yhtyeessä.

Janne Westerlund soittaa tai on soittanut mm. Circlessä, Arto Muna & Millenniumissa, Plain Ridessä ja Pharaoh Overlordissa.
Leopold Higgins soittaa myös yhtyeissä Black Magic Six ja The Mutants.

Diskografia
-----------

### Singlet

* "Mr. Cocktail" (Bad Vugum, 1991)
* "Forestside" (Bad Vugum, 1992)
* "Branchline" (Bad Vugum, 1994)

### Albumit

* *Well-Dressed Meat*  (Bad Vugum, 1992) (LP, CD)
* *An Ordinary Family Visits Hell*  (Bad Vugum, 1994) (LP, CD)
* *Intoxicated Boom Boom*  (Bad Vugum, 1994) (CD)
* *Stitches Removal Day*  (Bad Vugum, 1998) (CD)

Lähteet
-------

* Sweetheart Finnmusic.netin tietokannassa
*Tämä artikkeli käsittelee yhtyettä. Liberator on myös 3D-tulostettava ase.*
**Liberator** on ruotsalainen ska-yhtye, joka aloitti vuonna 1994 soittamalla covereita Madnessin ja The Beatin kappaleista. Pian yhtye solmi levytyssopimuksen Burning Heart Recordsin kanssa ja siitä tuli yksi 1990-luvun tärkeimmistä eurooppalaisista ska-yhtyeistä. Yhtye julkaisi vuonna 1996 debyyttisinglensä "Freedom Fighters" ja sitä ovat seuranneet muun muassa pitkäsoitot *This is..*, *Worldwide delivery* ja *Too much of everything*. Yhtye määritteli yhdessä sellaisten orkesterien kuin Chickenpox ja The Blaster Master kanssa koko skandinaavisen ska-musiikin tyylin. Yhtye on viettänyt viime vuosina hiljaiseloa, kuten muutkin edellä mainitut orkesterit.

Jäsenet
-------

* Robert Ylipää - laulu
* Johan Holmberg - rummut
* Rodrigo López - basso / taustalaulu
* Daniel Mattisson - kitarat / taustalaulu
* Erik Wesser - koskettimet
* Peter Andersson - pasuuna
* Andreas Sjögren - Saksofoni / lyömäsoittimet

Julkaisut
---------

* '03 - Are You Liberated?
* '01 - Soundchecks 95-00
* '00 - Too Much Of Everything
* '00 - Everybody Wants It All
* '98 - Christina
* '98 - Kick De Bucket
* '98 - Worldwide Delivery
* '97 - Carefully Blended
* '96 - This is...
* '96 - Tell me Tell me
* '96 - Freedom Fighters
**Doxographi Graeci** ("Kreikkalaiset doksografit") on Hermann Alexander Dielsin kokoama jättimäinen teos, joka sisältää koko antiikin ajalta tunnetun doksografisen aineiston. Se julkaistiin vuonna 1879.

Diels keskittyi teoksessaan antiikin luonnonfilosofiseen doksografiaan, mukaan lukien fysiikka, teologia, kosmologia, tähtitiede, meteorologia, biologia ja osa lääketieteestä. Koko termi *doksografia* on peräisin Dielsin teoksesta. Myöhemmin termiä on alettu käyttää myös yleisemmin antiikin kirjoittajien näkemyksiä koskevista yleiskatsauksista ja laajemminkin edeltävien filosofien näkemysten läpikäynnistä.

Dielsin materiaali on hyvin pitkälti peräisin Theofrastokselta, tämän teoksesta *Luonnonfilosofien käsityksistä* (*Fysikōn doksai*). Merkittävinä välikäsinä toimivat muun muassa Pseudo-Plutarkhoksen teos *Filosofien luonnonopillisista mielipiteistä* (*De placitis philosophorum*) sekä Johannes Stobaioksen teos *Eclogae*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mansfeld, Jaap: Doxography of Ancient Philosophy *The Stanford Encyclopedia of Philosophy*. Viitattu 18.9.2008.

Kirjallisuutta
--------------

* Diels, Hermann: *Doxographi Graeci*. Berlin: Weidmann, 1879.
**Miklós Geregye** (unk. *Geregye nembeli Miklós*) oli unkarilainen aatelinen, joka toimi vuosien 1265–1270 aikana Transilvanian voivodina.  Hän oli viimeinen voivodi, jonka Unkarin kuningas Béla IV nimitti. 
Miklós tuki kuningas Béla IV:tä hänen käydessään valtataistelua poikaansa Tapani V:sta vastaan. Tapani V:den tullessa kuninkaaksi 3. toukokuuta vuonna 1270 Miklós pakeni maasta ja pääsi Böömin kuningas Ottokar II Přemyslin suojelukseen. Miklós osallistui seuraavan vuonna sotaretkeen Unkaria vastaan Ottokar II:n joukoissa. Ottokarin ja Tapani V:n välisen rauhansopimuksen jälkeen loppuvuodesta 1271 Miklós palasi Unkariin, mutta sai takaisin vanhan aatelisasemansa vasta Tapani V:n kuoltua 6. elokuuta 1272. Hän toimi uudelleen Transilvanian voivodina 1272–1273. 

Myös Miklósin isoisä Eth Geregye toimi Transilvanian voivodina vuosina 1200–1202.

Katso myös
----------

* Luettelo Transilvanian ruhtinaista

Lähteet
-------

* Harjula, Mirko: *Romanian historia*. Norderstedt, Saksa: Books on demand GmbH, 2009. ISBN 978-952-92-5264-0.
* Markó, László: '*A magyar állam főméltóságai Szent Istvántól napjainkig – Életrajzi Lexikon*. Budapest: Helikon Kiadó Kft. 2006. ISBN 963-547-085-1. (unkariksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Harjula, s. 241
2. 1 2 3  Markó, László


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Transilvanian vaakuna | Edeltäjä:**Kánin László** | **Transilvanian voivodi**1265 - 1270 | Seuraaja:**Máté II Csák** |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Transilvanian vaakuna | Edeltäjä:**Máté II Csák** | **Transilvanian voivodi**1272 - 1273 | Seuraaja:**János Köszeg** |
**Minouche Barelli** (oik. **Mary-Pierre Barelli**, 13. joulukuuta 1947 – 20. helmikuuta 2004) oli ranskalainen laulaja. Barelli syntyi laulaja Lucienne Delylen ja trumpetisti-kapellimestari Aimé Barellin tyttäreksi.

Barelli edusti Monacoa Eurovision laulukilpailussa 1967 kappaleella "Boum-Badaboum*"*. Hän sijoittui kilpailussa viidenneksi 17 kilpailijan joukosta. Barelli osallistui Ranskan euroviisukarsintaan 1980 kappaleella "Viens dans ma farandole*"*, mutta ei tullut valituksi.

Laulajan lisäksi Barelli toimi myös radio- ja tv-juontajana. Vuonna 1995 Barelli levytti äitinsä muistolle levyn *Elle et moi*.

Barelli sai Monacon kansalaisuuden vuonna 2002 ja kuoli Monacossa vuonna 2004.

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. ↑  Vienna 1967 *eurovision.tv*. Viitattu 4.7.2022.
2. ↑  French Selection 1980 *eurovisionworld.com*. Viitattu 4.7.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Vernon** on kaupunki Yhdysvalloissa Kalifornian osavaltiossa. Sen väkiluku oli 222 vuonna 2020. Kaupunki sijaitsee Los Angelesin piirikunnassa Los Angelesin kaupungin vieressä. Vernon koostuu lähinnä teollisuusalueista, ja kaupungissa käykin töissä päivittäin noin 50 000 työntekijää.

Korruptiosyytteet
-----------------

Vuonna 2005 Vernon jäi kiinni korruptiosta. Vernon ei järjestänyt ollenkaan kaupunginvaltuuston vaaleja vuosina 1980–2005. Kaupungin asukkaat olivat lähinnä kaupungin hallinnon työntekijöitä, jotka asuivat kaupungin omistamissa rakennuksissa.

Kun kolme ihmistä yritti rekisteröityä äänestämään varasto-osoitteella vuonna 2006, kaupunki katkaisi heidän sähkö- ja vesijohtonsa ja palkkasi aseistetun vartijan seuraamaan heitä ympäri vuorokauden. Kun kolmikko ilmoittautui ehdokkaiksi vaaleissa, Vernon perui vaalit. Tarvittiin tuomioistuimen määräys, jotta äänestys voitiin järjestää, ja toinen, jotta äänet voitiin laskea oikeudenmukaisesti.

Vuonna 2011 Kalifornian lainsäädäntöelin päätti äänestää Vernonin kaupunkioikeuksien poistosta. Edustajainhuone hyväksyi lakialoitteen Vernonin kaupunkioikeuksien poistosta, jonka senaatti kuitenkin myöhemmin hylkäsi. Tämän jälkeen Vernon hyväksyi joukon uudistuksia kaupungin hallintoon. Sittemmin Vernoniin on rakennettu kerrostaloja uusia asukkaita varten.

Väestö
------

Vuonna 2020 Vernonin 222 asukkaasta valkoisia oli 23,9 %, mustia 9,0 %, aasialaisia 6,8 % ja alkuperäisasukkaita 0,9 %. Asukkaista 43,7 % kuului johonkin muuhun rotuun ja 15,3 % asukkaista kuului kahteen tai useampaan rotuun. Asukkaista 78,0 % puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 17,3 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vernon, California *data.census.gov*. Viitattu 5.8.2022. (englanniksi)
2. ↑  City of Vernon, Los Angeles County, California *www.laalmanac.com*. Viitattu 5.8.2022. (englanniksi)
3. ↑  Hadley Meares: Vernon: From paradise to industrial wasteland *Curbed LA*.  19.5.2017. Viitattu 5.8.2022. (englanniksi)
4. ↑  Erwin Chemerinsky: Can California dissolve city of Vernon? *SFGATE*.  10.7.2011. Viitattu 5.8.2022. (englanniksi)
5. 1 2  Let's Explore The Corrupt Town That Inspired True Detective *Deadspin*.  6.7.2015. Viitattu 5.8.2022. (englanniksi)
6. ↑  California Assembly votes to dissolve city of Vernon *KPCC - NPR News for Southern California - 89.3 FM*.  28.4.2011. Viitattu 5.8.2022. (englanniksi)
7. ↑  Sam Allen: In rebuff to Pérez, Senate rejects disbanding Vernon *Los Angeles Times*.  29.8.2011. Viitattu 5.8.2022. (englanniksi)
8. ↑  Government Reforms for the Scandal-Plagued City of Vernon *KCET*.  10.11.2011. Viitattu 5.8.2022. (englanniksi)
9. ↑  In a dramatic change for Vernon, doors open to new residents *Chicago Tribune*. Viitattu 5.8.2022. (englanniksi)
10. ↑  Vernon apartments reach new Heights - Vernon Morning Star *www.vernonmorningstar.com*.  30.9.2021. Viitattu 5.8.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vernon (Kalifornia)** Wikimedia Commonsissa
**Downstream-liiketoiminta** on öljy- ja kaasuteollisuuden osa-alue, johon kuuluu tuotantoketjun loppuvaiheen toiminta aina myymisvaiheeseen asti. Siihen kuuluvat lähinnä raakaöljyn ja maakaasun prosessointi ja jalostaminen sekä muut tuotantoketjun loppuvaiheen toiminnat, kuten tuotteiden jakelu ja markkinointi. Öljy- ja kaasuteollisuudessa käytetyn jaon mukaisesti downstreamin lisäksi muita osa-alueita ovat upstream- ja midstream-liiketoiminta.

Raakaöljyn ja maakaasun jalostaminen on monivaiheinen kemiallinen prosessi, jonka avulla suoraan kulutettaviksi sopimattomat raaka-aineet muokataan käyttökelpoiseen muotoon. Riippuen jalostamisen vaiheesta tuotantoyritys voi olla joko midstream- tai downstream-toimija. Mitä lähempänä tuottajan valmistama tuote on suoraan kuluttajalle myymistä, sitä pitemmällä tuottajan voi katsoa olevan downstream-toiminnassa. Downstream-tuottajien tuotteet päätyvät kuluttajille useissa eri muodoissa, joita ovat esimerkiksi bensiini, lentopetroli, dieselöljy, lämmitysöljy ja voiteluöljy sekä kaasut ja erilaiset petrokemikaalit, joiden jatkovalmistuksessa öljy- ja kaasutuotteita päätyy esimerkiksi muovin ja synteettisen kumin valmistajille sekä esimerkiksi lääketeollisuuden käyttöön.

Upstream, midstream ja downstream ovat liiketalouden käsitteitä, joilla kuvataan tuottajayritysten osallistumista tuotantoketjun vaiheisiin. Raaka-aineita käsittelevä tuottaja harjoittaa upstream-liiketoimintaa ja esimerkiksi kuluttajalle päätyvän tuotteen valmistaja harjoittaa downstream-liiketoimintaa.

Lue myös
--------

* Öljynjalostus

Lähteet
-------

1. ↑  Upstream, Midstream & Downstream Internet Archive Wayback Machine, julkaistu alun perin Canadian Association World Petroleum Councilin (CAWPC) sivuilla. Viitattu 27.8.2017
2. 1 2  What is the difference between upstream and downstream oil and gas operations? Investopedia. Viitattu 27.8.2017
3. ↑  The Three Oil and Gas Energy Markets: What Is Downstream? STI Group. Viitattu 27.8.217
4. ↑  Integrated Oil & Gas Company Investopedia. Viitattu 27.8.2017
5. ↑  Downstream Investopedia. Viitattu 27.8.2017
**Downin kreivikunta** (engl. *County Down*, iiriksi *Contae an Dúin*) on yksi Yhdistyneelle kuningaskunnalle kuuluvan Pohjois-Irlannin kuudesta ja Irlannin saaren 32:sta historiallisesta kreivikunnasta. Se sijaitsee saaren koillisosassa Irlanninmeren rannikolla historiallisessa Ulsterin provinssissa. Kreivikunta on saanut nimensä Downpatrickin kaupungilta.

Pohjois-Irlannin kreivikunnilla ei ole ollut hallinnollista merkitystä vuoden 1972 jälkeen. Lakkautusta edeltäneessä vuoden 1971 väestönlaskennassa kreivikunnassa oli 311 876 asukasta ja sen pinta-ala oli 2 464,67 neliökilometriä. Nykyään Downin kreivikunnan alue kuuluu useaan piirikuntaan: Ards and North Down, Lisburn and Castlereagh, Newry, Mourne and Down ja Armagh, Banbridge and Craigavon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Census of Population 1971 County Report: Down Belfast: Her Majesty's Stationery Office.  Arkistoitu 5.10.2015. Viitattu 27.11.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Downin kreivikunta** Wikimedia Commonsissa

Newcastlen rantakaupunki Downin kreivikunnassa
Irlannin kreivikunnat

|  |  |
| --- | --- |
| Connacht | 
* Galway
* Leitrim
* Mayo
* Roscommon
* Sligo

 |
| Leinster | 
* Carlow
* *Dublin*
	+ Dún Laoghaire–Rathdown
	+ Etelä-Dublin
	+ Fingal
* Kildare
* Kilkenny
* Laois
* Longford
* Louth
* Meath
* Offaly
* Westmeath
* Wexford
* Wicklow

 |
| Munster | 
* Clare
* Cork
* Kerry
* Limerick
* Tipperary
* Waterford

 |
| Ulster | 
* *Antrim*†
* *Armagh*†
* Cavan
* *Derry*†
* Donegal
* *Down*†
* *Fermanagh*†
* Monaghan
* *Tyrone*†

 |

*Kursivoiduilla* kreivikunnilla ei ole hallinnollista merkitystä • †Kreivikunta kuuluu Pohjois-Irlantiin
Gabriel Mauritz Waenerberg
**Gabriel Mauritz Waenerberg** (26. tammikuuta 1818 Helsinki – 29. maaliskuuta 1887 Helsinki) oli suomalainen teologian tohtori ja Suomen senaatin esittelijäsihteeri. Hän toimi myös Suomen Lähetysseuran puheenjohtajana 25 vuoden ajan.

Waenerbergin vanhemmat olivat Porvoon pitäjän Piirlahden rusthollari, tykkijunkkari Johan Peter Waenerberg ja Helena Lucia Witting. Hän kävi Loviisan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Porvoon lukiosta 1834 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1838, maisteriksi 1840, teologian kandidaatiksi 1843, teologian lisensiaatiksi 1850 ja teologian tohtoriksi 1857. Waenerberg vihittiin papiksi 1843.

Waenerberg toimi Helsingin yliopiston kirjaston ylimääräisenä kirjastoamanuenssina 1839–1842 ja amanuenssina 1842–1843. Hän oli Porvoon lukion teologian lehtori 1843–1853 ja senaatin kirkollistoimituskunnan esittelijäsihteeri 1853–1882.

Waenerberg oli valtiopäivien kirkkolakivaliokunnan sihteeri 1867, Suomen Pankin valtuusmies 1871–1872, Raamattuseuran komitean puheenjohtaja Helsingissä 1865–1887, Suomen lähetysseuran puheenjohtaja 1861–1886, Diakonissalaitoksen hallituksen puheenjohtaja 1868–1885 ja Vankeusyhdistyksen keskushallituksen jäsen vuodesta 1869 sekä hallituksen puheenjohtaja 1880.

Waenerberg oli naimisissa vuodesta 1841 Agata Sofia Aschanin kanssa. Heillä oli seitsemän lasta joista tunnetuin oli taidemaalari Thorsten Waenerberg.

Lähteet
-------

* Gabriel Mauritz Waenerberg SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesmatrikkeli 1640–1917, osa P–Ö
* Kotivuori, Yrjö: Gabriel Mauritz Waenerberg. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 22.6.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Waenerbergin elämäkerta Kansallisbiografiassa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Utin räjähdysonnettomuus** tapahtui Utin rautatieasemalla 14. helmikuuta 1945 kello 14.30. lentopommeja rautatievaunuun lastattaessa tapahtui räjähdys, joka aiheutti 11 miehen kuoleman.

Valkealassa sijaitsevalla Utin rautatieasemalla oli lastattu lentopommeja rautatievaunuihin jo kahden viikon ajan, kun urakan viimeisiä eriä vaunuun sijoitettaessa sattui tuntemattomasta syystä räjähdys. Paikalle rientäneet näkivät seitsemän nuoren miehen silpoutuneen kuoliaaksi ja kolmen olevan kateissa. Räjähdyksen voimasta asemarakennuksen ikkunat särkyivät, samoin lähellä ollut auto ja lastauslaiturikin vaurioituivat. Kouvolasta matkusti onnettomuuspaikalle poliisitutkintoa pitämään Valkealan piirin nimismies N. Aalto ja apulaisnimismies Vanhanen.

Räjähdyksen uhreista kuoli heti 9 miestä ja myöhemmin kaksi. Onnettomuuden syystä ei ollut täyttä varmuutta, sillä loukkaantuneet kuolivat ennen kuin heitä voitiin kuulustella. Sen verran he ehtivät kertoa, että miesten lastattua pommilastin kuorma-autosta rautatievaunuun he havaitsivat metsässä lumen alla olleen pommilaatikon. Miehet avasivat sen ja näkivät sen sisällä 150 kappaletta saksalaisia yhden kilon sirpalepommeja. Yksi pommeista putosi maahan ja räjähti räjäyttäen muutkin laatikossa olleet pommit. Sirpalepommit olivat herkkiä räjähtämään, sillä niissä ei ollut kuljetuksen aikanakaan varmistinta.

Onnettomuudessa kuoli 45-vuotias sekatyömies, 25-vuotias autonkuljettaja, 41-vuotias autonasentaja, 30-vuotias liikeapulainen, 33-vuotias myymälänhoitaja, 53-vuotias muurari, 38-vuotias rakennusmestari, 24-vuotias autonkuljettaja, 28-vuotias autonkuljettaja, 40-vuotias talonomistaja ja 26-vuotias maalari.

Onnettomuuden uhrit haudattiin valtion kustannuksella yhteishautaan Kouvolassa sunnuntaina 25. helmikuuta 1945. Vaikka päivä oli kylmä ja myrskyinen, Kouvolan seurakunnan hautausmaalla järjestettyyn surutilaisuuteen osallistui arvion mukaan toistatuhatta ihmistä. Yhteishauta oli valmistettu sankarihautojen taakse ja vainajien valkoiset arkut laskettu hautaan ennen tilaisuutta ja sitten peitetty havuilla. Papin puheen, vainajien siunauksen ja kuoron esityksen jälkeen sotilaat loivat haudan umpeen ja aloitettiin seppelten lasku. Haudalla vietetyn suruhetken jälkeen saattoväki siirtyi sotilaskotiin vainajien muistoa viettämään. Tilaisuuden musiikista vastasi varuskunnan soittokunta ja muistopuheesta pastori Arjanheimo.

Lähteet
-------

1. 1 2  Seitsemän nuorta miestä silpoutui kuoliaaksi.  *Kouvolan Sanomat*, 15.2.1945, 36. vsk, nro 18, s. 1. Kouvola:  Kouvolan Kirja- ja Kivipaino. ISSN 0357-9298.
2. 1 2 3 4  Utin räjähdysonnettomuus vaati kaikkiaan 11 kuolonuhria.  *Kouvolan Sanomat*, 17.2.1945, 36. vsk, nro 19, s. 1. Kouvola:  Kouvolan Kirja- ja Kivipaino. ISSN 0357-9298.
3. ↑  Utin onnettomuuden uhrit siunattiin.  *Kouvolan Sanomat*, 27.2.1945, 36. vsk, nro 23, s. 1. Kouvola:  Kouvolan Kirja- ja Kivipaino. ISSN 0357-9298.

Aiheesta muualla
----------------

* Järkyttävä räjähdys vaati Utissa 10 ihmisen hengen, Laatokka, 15.02.1945, nro 38, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Utin Laskuvarjokerho ry** oli Suomen toiseksi suurin ja toiseksi vanhin laskuvarjokerho. Kerho perustettiin 1963, kun taas laskuvarjourheilua on harrastettu Suomessa vuodesta 1960 lähtien. Jäseniä kerholla oli noin 600 ja vuosittain Utissa hypättiin 6 000–8 000 hyppyä. Tandemhyppyjen lisäksi kerho järjesti myös kahdenlaisia alkeiskursseja, joilla koulutettiin vuosittain 200–250 uutta hyppääjää. Tandemhyppyjä Utissa hypättiin vuosittain noin 100. Utin Laskuvarjokerho ja Suomen Laskuvarjokerho yhdistyivät Skydive Finland ry:ksi vuonna 2013.

Kerho toimi Utin lentokentällä osittain samoissa tiloissa, joissa Skydive Finland nykyään toimii.

Historia
--------

ULK järjesti useita hyppytapahtumia, joista mainittavimmat ovat kaikkien laskuvarjolajien SM-kisat 2009, 2006, 2001, 2000 ja 1996 sekä Utti-boogiet 2005, 2003, 1999, 1995 ja 1994. Tapahtumissa oli parhaimmillaan jopa 300 hyppääjää. Hyppykoneina on käytetty mm. AN-28, Let 410, Twin Otter, AN-26 -lentokoneita sekä Mi-8 -helikopteria. Vuonna 1998 Utin kentällä hypättiin ensimmäistä kertaa Suomessa AN-72 -tyyppisestä suihkukoneesta.*lähde?*

Kerho oli pitkään varsinkin taito- ja tarkkuushypyssä yksi edelläkävijäkerhoista Suomessa.*kenen mukaan?* Uttilaiset hyppääjät ovat menestyneet niin SM-kilpailuissa kuin PM- ja MM-tasollakin jopa mitalisijoja myöten.*lähde?*

Hyppykoneet
-----------

### Cessna 208 Caravan (OH-SIS)

Kerhon pääasiallisena hyppykoneena oli Utin Lento Oy:n omistama Cessna 208 Caravan. Sopimuksen mukaan kone oli käytössä ULK:n hyppytoiminnassa aina kun se ei ollut Utin Lennon omassa lentokäytössä. Käytännössä se oli kerhon käytössä iltaisin ja viikonloppuisin.

Koneeseen mahtui 15 hyppääjää ja se oli varustettu 675 SHP -moottorilla, turvavöillä, hyppyovella, kahvoilla ja kuvaajan astimella.

### Cessna 172 (OH-CEW)

Kerhon pienin kone oli vuonna 2003 ostettu Cessna 172, johon mahtui kolme hyppääjää. Pääsääntöisesti koneella kuljetettiin matalalta hyppääviä, mutta tarvittaessa sillä saattoi lentää jopa kolmen kilometrin korkeuteen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Laskuvarjoharrastajat investoivat viisilapaiseen - Utin lentomelu vähenee merkittävästi | lentoposti.fi *www.lentoposti.fi*.  28.11.2014. Viitattu 23.3.2019.
2. ↑  Laskuvarjotoimikunta :: Skydive Finland ry *www.laskuvarjotoimikunta.fi*.  Arkistoitu 23.10.2019. Viitattu 22.3.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Skydive Finlandin kotisivut
Gabriel Ruotsalainen
**Julius August Gabriel Ruotsalainen** (13. maaliskuuta 1893 Helsinki – 27. kesäkuuta 1966) oli suomalainen kestävyysjuoksija.

Ruotsalainen saavutti SM-pronssia 25 000 metrin juoksussa 1917. Pariisin olympiamaratonilla 1924 hän keskeytti.

Ruotsalaisen syyskuussa 1922 Helsingissä maratonilla juoksema aika 2.46.26,4 oli sen kauden maailman kärkitulos täydellä maratonilla.

Ruotsalainen muutti Pohjois-Amerikkaan. Hän kuoli Kanadassa 27. kesäkuuta 1966. Suomessa hänet julistettiin kuolleeksi 29.5.1985 ja kuolinajaksi määrättiin 1.1.1984.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuolinilmoitus.  *Vapaus*, 9.7.1966, s. 3. Lehden digitoitu versio. Viitattu 26.4.2020.
2. 1 2 3  Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 282–283. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.
3. ↑  World Marathon Rankings for 1922 *arrs.run*. Viitattu 26.4.2020. (englanniksi)
4. ↑  Hannus, Matti: *Kultaiset kentät: Suomen yleisurheilun vuosisata*, s. 200. WSOY, 1999. ISBN 951-0-23703-5.
**Utika lump** on Virossa Võrumaalla Võrun kunnan Tohkrin kylässä sijaitseva pieni tekojärvi. Vironkielisessä nimistössä sana *lump* tarkoittaa samaa kuin suomenkielen lampi.

Maantietoa
----------

Haanjan ylängöllä sijaitseva tekojärvi on 170 metriä pitkä, 80 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 0,7 hehtaaria. Se on muodostettu patoamalla lähteiköistä vetensä saava puro mäkien väliseen painaumaan. Sen ympäristöä ei viljellä ja se onkin niittynä. Tohkrin mäenlaet ovat edelleen viljelyssä. Lammen etelärannan tuntumassa on talo, jonne tulee tiet. Lampi on ilmavalokuvien perusteella matala, sillä kesäisin sen vedenpinta on vesikasvillisuuden peittämää .

Vesistösuhteita
---------------

Utika lump kuuluu Võhandu jõen valuma-alueeseen, jossa sen laskuoja on Iskna jõen sivuhaara. Oja on vähävetinen ja se päättyy karttojen mukaan Tüütsmäen kylän peltoaukealle, mutta ilmestyy kartalle uudestaan Sookülassa. Täällä se laskee Noodasjärveen. Järvi on Iskna jõen läpivirtausjärvi, jonka jälkeen joki yhtyy Võhandu jõgeen lähellä Kääpan taajamaa. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

Huomautuksia
------------

1. 1 2  Kohteen ympäristön kasvillisuutta, asutusta ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Keskkonnaregister: Utika lump (VEE2142740) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 12.9.2020. (viroksi)
2. ↑  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 12.9.2020). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Hadramautin maakunnan sijainti
**Hadramautin maakunta** (arab. حضرموت‎ , Ḥaḍramawt) on Jemenin maakunta ja historiallinen alue Jemenin itäosassa. Maakunta on pinta-alaltaan Jemenin suurin, sen koko on 167 000 neliökilometriä. Maakunnan asukasluku vuonna 2012 oli 1 291 800. Hadramautin hallinnollinen keskus on satamakaupunki Al-Mukalla.

Hadramaut on kuivaa ylänköaluetta jossa sataa harvoin. Maakunnassa sijaitsee Wadi Hadramautin tulvatasanko, jonka ympäristössä voi viljellä maata. Rub’ al-Khalin autiomaa yltää maakunnan pohjoisosiin. Maakunnan alueella asuu jemeniläinen arabiheimo hadramit.

Maakunta jakautuu 28 piirikuntaan.

Historia
--------

Hadrautin alue ja nykyinen maakunta ovat saaneet nimensä siellä sijainneesta muinaisesta Hadramautin kuningaskunnasta. Kuningaskunta hävisi Himyarin valloitettua sen 300-luvulla.

Sittemmin nimitystä Hadramaut ovat käyttäneet Kathirin ja Qu'aitin sulttaanikunnat. Syrjäinen alue pysyi paikallisten heimojen hallussa aina 1800-luvulle saakka, jolloin britit ottivat alueen haltuunsa ja alistivat paikalliset pikkuvaltiot. Hadramautin alueesta muodostettiin vuonna 1963 Etelä-Arabian protektoraatti, joka lakkautettiin 1967 kun siitä tuli osa Etelä-Jemeniä.

Etelä-Jemen loi alueelle kaksi maakuntaa, Hadramautin ja Thamudin, jotka yhdistyivät vuonna 1980. Vuodesta 1990 lähtien Hadramaut on ollut yhdistyneen Jemenin maakunta. Maakuntaan liitettiin Sokotran saaristo vuonna 2000, josta tuli oma maakuntansa vuonna 2013.

Lähteet
-------

1. ↑  Yemen *citypopulation.de*. citypopulation.de. Viitattu 24.1.2015. (englanniksi)
2. ↑  Hadhramaut Encyclopædia Britannica. Viitattu 24.1.2015. (englanniksi)
3. ↑  Districts of Yemen (Maakunnan tunnus on YE.HD (Huom. Sokotran kaksi piirikuntaa on mukana luettelossa).) Statoids. Viitattu 24.1.2015. (englanniksi)
4. ↑  Indulge in the rich history of Yemen Incense Caravan.  Arkistoitu 28.1.2015. Viitattu 24.1.2015. (englanniksi)
5. ↑  Hadhramaut The Free Dictionary by Farlex. Viitattu 24.1.2015. (englanniksi)
6. ↑  Aden Protectorate The Robinson Library.  Arkistoitu 23.1.2015. Viitattu 24.1.2015. (englanniksi)
7. ↑  Governorates of Yemen Statoids. Viitattu 24.1.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hadramaut (maakunta)** Wikimedia Commonsissa

  

Jemenin maakunnat

* Abyan
* Aden
* Al Bayda
* Al Dali
* Al Hudaydah
* Al Jawf
* Al Mahrah
* Al Mahwit
* Amanat al Asimah
* Amran
* Dhamar
* Hadramaut
* Hajjah
* Ibb
* Lahij
* Ma'rib
* Raymah
* Saada
* Sanaa
* Shabwah
* Suqutra
* Ta'izz
**Circuit of the Americasin 6 tunnin ajo 2015** oli FIA WEC -sarjan kauden 2015 viides osakilpailu, joka ajettiin Yhdysvalloissa, Circuit of the Americasin radalla 19. syyskuuta 2015.

Aika-ajot
---------

LMP1:n nopeimman kierroksen teki Porschen sveitsiläiskuski Neel Jani. Hän ajoi yhdessä Romain Dumasin ja Marc Liebin kanssa. Edellisen paalupaikan ottanut Porsche-trio Mark Webber, Timo Bernhard ja Brendon Hartley hävisi nyt 0,164 sekuntia. LMP2-luokassa paalupaikalle ajoi Nr. 47 Oreca 05 -kolmikko Matthew Howson, Richard Bradley ja Nicolas Lapierre.

GTE Pro -luokan paalupaikan ottivat Nr. Aston Martinin kaksikko Richie Stanaway ja Fernando Rees. Nr. 51 AF Corse -tiimin Ferrari Gianmaria Bruni ja Toni Vilander jäivät kuudenneksi. GTE AM -luokan paalulle ajoi Nr. 77 Porsche 911 RSR kolmikko Patrick Dempsey, Patrick Long ja Marco Seefried.

Kilpailu
--------

LMP1-pääluokassa täysosuman nappasi Porschen kolmikko Mark Webber, Timo Bernhard ja Brendon Hartley, vaikka ryhmä kärsi minuutin stop-and-go -rangaistuksen kisassa sääntöjenvastaisesta varikkotoiminnasta. Audi miehitti sitten kaksi muuta koroketta palkintopallilla, kun toiseksi ajoi trio Andre Lotterer, Benoit Treluyer ja Marcel Fässler, ja kolmanneksi puolestaan Loïc Duval, Oliver Jarvis ja Lucas di Grassi.

LMP2-luokan voittoon ajoivat Nr. 26 Ligier JS P2 kolmikko Roman Rusinov, Julien Canal ja Sam Bird.

GTE Pro-luokassa voittoon ajoi Nr. 91 Porsche 911 RSR kaksikko Richard Lietz ja Michael Christensen. Nr. 51 AF Corse -tiimin Ferrari Gianmaria Bruni ja Toni Vilander sijoittuivat seitsemänneksi kärsittyään tekniikkamurheista ja menettäen varman palkintosijoituksen. GTE AM -luokan voitti Nr. 72 Ferrari F458 kolmikko Victor Shaytar, Andrea Bertolini ja Aleksey Basov.

Lähteet
-------

1. ↑  Porsche Leading in Texas after 3 Hours *WEC News*.  20.9.2015. FIA WEC. Viitattu 25.7.2017. (englanniksi)
2. ↑  Jani takes dramatic pole for Porsche *WEC News*.  19.9.2015. Autosport.com. Viitattu 25.7.2017. (englanniksi)
3. ↑  Neel Jani: "I nailed it" *WEC News*.  19.9.2015. FIA WEC. Viitattu 25.7.2017. (englanniksi)
4. 1 2 3  Webber/Hartley/Bernhard Porsche takes second consecutive WEC win *WEC News*.  20.9.2015. FIA WEC. Viitattu 25.7.2017. (englanniksi)
5. 1 2 3  Porsche and Ferrari take LMGTE honours at COTA *WEC News*.  20.9.2015.  (englanniksi)