recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ranta** on kylä Salon kaupungin Muurlassa. Kylä sijaitsee Ylisjärven itärannalla Muurlan kirkonkylän pohjoispuolella.

Muurlan kirkonkylän taajama yltää Rannan alueelle. Rannan historiallinen kyläkeskus on Ylisjärven itärannalla Kaarlan kantatilan ympäristössä, mutta valtaosa kylän asutuksesta sijaitsee kylän läpi kulkevan Muurlantien varrella. Rannan kyläalue ulottuu Ylisjärveltä kapeana suorakulmana kaakkoon Metsä-Valkjärven yli vanhalle kunnanrajalle. Kylään kuuluu myös pieni kaistale Ylisjärven vastarannalta. Ylisjärven lähistöllä on peltoa, muuten valtaosa kylän alueesta on mäkistä metsämaata.

Rannasta on tehty kivikautisia löytöjä ja siellä on mahdollisesti ollut kivikautinen asuinpaikka. Rannan kylä on ollut olemassa viimeistään varhaiskeskiajalla. Lähikylät Kaukelmaa, Ruotsala, Hakola ja Koski lienevät Rannan tytärkyliä, sillä ne ovat muodostaneet yhdessä Rannan jakokunnan. Rannassa on ollut neljä maatilaa vuonna 1540. Isojaon aikaan vuonna 1795 kylässä on ollut kolme tilaa, jotka yhdistettiin yhdeksi tilaksi vuonna 1923. Kylään lohkottiin runsaasti pientiloja sotia edeltävinä vuosikymmeninä ja pian sotien jälkeen. Rannassa toimi sekatavarakauppa 1930-luvulta 1960-luvulle. Ylisjärven vastarannalla on toiminut Muurlan saha.

Muurlan kirkonkylän kasvun myötä Rannan asutus on tihentynyt huomattavasti. 1900-luvun lopulla taajama-asutus ulottui Rantaan ja kylään tehtiin asemakaava 1997. Lisää omakotiasutusta on kaavoitettu 2002 ja 2020.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Turun maakuntamuseon Sarakum-projekti, Muurlan kulttuuriympäristö ja arvot*, s. 50–52. Turun maakuntamuseo, 2005. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Kansalaisen karttapaikka Maanmittauslaitos. Viitattu 4.3.2024.
3. ↑  Taponpelto Kulttuuriympäristön palveluikkuna:  Museovirasto. Viitattu 4.3.2024.
4. ↑  Asemakaavat ja kaavamääräykset Salon karttapalvelu:  Salon kaupunki. Viitattu 6.3.2024.
Franz Lachner
**Franz Paul Lachner** (2. huhtikuuta 1803 Rain am Lech – 20. tammikuuta 1890 München) oli saksalainen säveltäjä ja kapellimestari.

Lachnerin isä Anton (k. 1822) oli urkuri. Myös hänen veljensä Ignaz ja Vinzenz Lachner loivat uran musiikissa. Lachner opiskeli Caspar Ettin johdolla Münchenissä. Wienissä hän sai opetusta Maximilian Stadlerilta, Simon Sechteriltä ja Joseph Weigliltä. Lachner ystävystyi Franz Schubertin ja Ludwig van Beethovenin kanssa. Vuonna 1826 hän pääsi Wienin Theater am Kärntnertorin kapellimestariksi. Lachner työskenteli kapellimestarina Mannheimissa vuosina 1834–1836 ja oli vuosina 1836–1868 hovikapellimestarina Münchenissä. Vuonna 1852 hänestä tehtiin Münchenin *Generalmusikdirektor*, ja vuonna 1872 hän sai Ludwig-Maximilians-Universität Münchenin kunniatohtorin arvon.

Lachnerin teosten joukossa on muun muassa sinfonioita, orkesterisarjoja, kamarimusiikkia, kuoroteoksia ja lauluja. Hän sävelsi myös oopperoita, joiden joukossa ovat *Catharina Cornaro* (1841) ja *Benvenuto Cellini* (1849).

Lähteet
-------

1. 1 2  Joseph Stevenson, Franz Lachner AllMusic, viitattu 5.3.2024 (englanniksi)
2. 1 2  Otavan Iso musiikkitietosanakirja (toim. Erkki Ala-Könni ja muut), ISBN 951-1-02380-2

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja
**Krimintataarinkielin Wikipedia** (krimintat. *Qırımtatarca Vikipediya*) on Wikipedian krimintataarinkielinen versio, joka aloitti toimintansa 12. tammikuuta 2008. Toiminnan pani alulle moskovalainen Aleksandr Gorjainov, joka ei itse ollut Krimin tataari, mutta osasi kieltä sujuvasti. Krimintataarinkielinen Wikipedia käyttää latinalaisia aakkosia, joita Krimin tataarien kansan kurultai oli aikaisemmin alkanut suosittaa kielen ensisijaiseksi kirjoitusjärjestelmäksi.

Maaliskuun 2024 alussa Wikipediassa oli 27 903 artikkelia.

Historia
--------

Tuhannen artikkelin raja meni rikki 20. lokakuuta 2009.

Suurin haaste krimintataarinkielisen Wikipedian ylläpidossa on se, että toiminta pyörii muutaman vapaaehtoisen voimin. Vaikeuksia lisää se, ettei kukaan näistä ole syntyperäinen krimintataarin puhuja.

Maaliskuussa 2021 Ukrainan miehitettyjen alueiden uudelleenintegraatiosta vastaava ministeriö ilmoitti, että se alkaa tukemaan krimintataarinkielistä Wikipediaa käännättämällä sisältöä krimintataariksi. Tavoitteena oli vahvistaa kielen näkyvyyttä digitaalisessa ympäristössä. Ministeriö järjesti samana vuonna kirjoitusmaratonin 15. kesäkuuta – 15. heinäkuuta välisenä aikana. Lisäksi Krimin tataareista ja näiden kulttuurista kertovaa sisältöä alettiin kääntää ukrainan- ja englanninkieliseen Wikipediaan näkyvyyden lisäämiseksi. Tähän vaikutti se, että Venäjän miehitettyä Krim vuonna 2014, monet Krimin tataarit joutuivat evakkoon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Крымскотатарская Википедия отмечает день рождения *Крым.Реалии*.  12.1.2016. Viitattu 3.3.2024. (venäjäksi)
2. ↑  List of Wikipedias *meta.wikimedia.org*.  2024. Viitattu 3.3.2024. (englanniksi)
3. ↑  Wikimedia News/2009 *meta.wikimedia.org*.  2024. Viitattu 3.3.2024. (englanniksi)
4. ↑  Крымскотатарская Википедия поможет сохранить коренному народу Крыма свой язык *Крым.Реалии*.  28.7.2015. Viitattu 3.3.2024. (venäjäksi)
5. ↑  Петришин, Богдан: Украина интегрирует крымскотатарский язык в цифровые платформы. Начнет с Википедии *Рубрика*.  20.3.2021. Viitattu 3.3.2024.
6. ↑  Serbest Entsiklopediya: в Википедии появилось более 300 статей на крымскотатарском языке *Центр журналистских расследований*.  23.7.2021. Viitattu 3.3.2024. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Krimintataarinkielisen Wikipedian etusivu
**Kurra Hockey ry** on suomalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Nurmijärveltä. Kurra perustettiin 7. toukokuuta 1975 ja seuran nimi juontaa Aleksis Kiven *Seitsemän veljestä* -romaanista, jossa "lyötiin kurraa". Kurran toiminta keskittyy nykyään junioritoimintaan. Seuran miesten joukkue pelasi III-divisioonaa kaudella 1979–1980. Kurran A-juniorit pelaavat nykyään aluesarjaa. Seuran B-juniorit pelaavat Suomi-sarjaa ja C-juniorit aluesarjaa kaudella 2019-2020.

Seura pelaa kotiottelunsa Klaukkalan jäähallissa.

Kurralla on myös seniorijoukkuetoimintaa, kun Kurra Seniorit pyrkii kausittain pelaamaan muutaman ystävyysottelun lähinnä entisen edustusjoukkueensa pohjalta koottujen pelaajien voimin. Kurra on tunnettu myös hyvänä kasvattajaseurana. Seuran tunnetuin kasvatti on Ville Peltonen.

Seuran kasvattamat pääsarjakiekkoilijat
---------------------------------------

Suomen A-maajoukkueen kaikkien aikojen arvokisojen paras pistemies Ville Peltonen aloitti jääkiekkoilun Kurrassa, josta hän siirtyi kymmenenvuotiaana Etelä-Vantaan Urheilijoihin.

|  |  |
| --- | --- |
| * Santeri Huovila
* Janne Hämäläinen
* Janne Juutinen
* Janne Keränen
* Petri Lampinen
* Pia Lund
* Nenna Mehtonen
* Suvi Ollikainen
 | * Ida Pasanen
* Ville Peltonen
* Teemu Rautiainen (luistelukoulu)
* Timo Seppänen
* Alisa Skog
* Tomi Tuomisto
* Mikko Vesterinen
 |

Lähteet
-------

1. ↑  Historiaa Kurra Juniorit.  Arkistoitu 12.3.2014. Viitattu 12.3.2014.
2. ↑  Kausi 1979 - 1980 Kurra Juniorit.  Arkistoitu 12.3.2014. Viitattu 12.3.2014.
3. ↑  Seniorit Kurra Juniorit.  Arkistoitu 12.3.2014. Viitattu 12.3.2014.
4. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14  Elite Prospects - Hockey Players from Kurra *eliteprospects.com*. Everysport Media Group. Viitattu 8.7.2020. (englanniksi)
5. ↑  Peltonen, Miika: Tulevaisuus elää hetkessä *Jatkoaika.com*.  18.12.2011. Jatkoaika r.y. Viitattu 8.7.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kurra Hockey ry - Kurra Juniorit
**Jean-Yves Roy** (s. 17. helmikuuta 1969 Rosemere, Quebec) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija, pelipaikaltaan useinmiten oikea laitahyökkääjä. Roy tuli NHL:aan varaamattomana pelaajana kaudelle 1994-1995. Hän pelasi neljän kauden aikana 61 peliä joissa teki 12 maalia ja antoi 16 syöttöä. Jäähyjä hänelle puhallettiin 26 minuuttia. Roy päätti uransa kauden 2005-2006 päätteeksi pelattuaan kahdeksan kautta Itävallassa, Sveitsissä ja Saksassa.

Ura
---

Roy pelasi vuosina 1989-1992 Yhdysvalloissa Mainen yliopistossa 124 ottelua. Yliopistouran jälkeen hän teki heinäkuussa 1992 vapaana pelaajana sopimuksen New York Rangersin organisaatioon mutta pelasi kolme kautta lähinnä farmijoukkue Bighamton Rangersissa. New Yorkissa otteluita kertyi vain kolme kappaletta. Lokakuussa 1995 New York kauppasi Royn Ottawa Senatorsille vaihdossa Steve Laroucheen. Ottawassa Roy pelasi neljä ottelua ennenkuin hänet lähetettiin AHL:aan Prince Edward Island Senatorsiin.

Kaudelle 1996-1997 Roy teki vapaana pelaajana sopimuksen Boston Bruinsin organisaatioon. Ensimmäisellä kaudella Roy pelasi pääosin NHL:ssa (52 ottelua) ja AHL:ssa 27 ottelua. Toisella Bostonin kaudella NHL-otteluita kertyi vain kaksi kauden kuluessa pääosin AHL-joukkue Providence Bruinsissa.

Kaudelle 1998-1999 Roy lähti Itävaltaan, jossa pelasi Villacher SV:n riveissä Itävallan kansallista liigaa sekä monikansallista Alpenligaa. Hän ehti pelata kauden aikana myös viisi ottelua Kanadan maajoukkueen mukana. Seuraavalle kaudelle Roy vaihtoi Saksan DEL-liigaan Kölner Haien joukkueeseen. Tällä erää Saksassa kului vain yksi kausi ennen muuttoa Sveitsiin Fribourg-Gottéronin joukkueeseen. Sveitsissä Roy pelasi kolme kautta ja palasi sitten vielä kolmen kauden ajaksi takaisin Kölniin. Roy päätti peliuransa kevääseen 2006.

Roy oli myös mukana Kanadan hopeajoukkueessa vuoden 1994 olympiaturnauksessa.

Saavutukset
-----------

* 1990 Hockey East (NCAA) All-Rookie Team  
2nd All-American Team
* 1991 Hockey East (NCAA) 1st All Star Team  
1st All-American Team
* 1992 **NCAA Mestaruus**  
Hockey East Regular Season Champion  
Hockey East (NCAA) 2nd All Star TeamHockey East (NCAA) 1st All-American Team  
NCAA Hobey Baker Award (Top Collegiate Player) finalisti
* 1994 **Olympiahopea**
* 1995 AHL All Star Game  
AHL Player of the week (huhtikuun 1.vk)
* 1999 **Itävallan mestaruus**
* 2000 Spengler Cupin voitto (Kölner Haie)  
Spengler Cupin pistepörssin voitto
* 2001 NLA maalipörssin voitto (29 maalia)

Lähteet
-------

1. 1 2  Jean-Yves Roy The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
2. 1 2  Jean-Yves Roy *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
**Pertti Uolevi Erik Berg** (9. kesäkuuta 1934 Kokemäki – 5. huhtikuuta 2017 Lahti) oli suomalainen vuorineuvos ja Starckjohann Oy:n toimitusjohtaja.

Berg pääsi ylioppilaaksi Porin Lyseosta vuonna 1954 ja valmistui ekonomiksi Turun kauppakorkeakoulusta vuonna 1958. Berg aloitti työuransa Suomen Maanviljelijöiden Kauppa Oy:n myyntikonttorien tarkastajana, josta siirtyi tamperelaisen rautakaupan Otra Oy:n konttoripäälliköksi ja hallinnolliseksi johtajaksi. Vuonna 1962 hän siirtyi vastaaviin tehtäviin Mekes Oy:hyn. Vuosina 1965–1969 Berg oli Oy Kultakönni Ab:n toimitusjohtaja. Oy Starkjohann & Co Ab:n palvelukseen Berg tuli vuonna 1970. Hän oli ensin neljä vuotta yhtiön hallinnollisena johtajana, sitten kuusi vuotta varatoimitusjohtajana, kunnes vuonna 1980 hänestä tuli yhtiön toimitusjohtaja. Pari vuotta aiemmin Berg oli nimitetty myös Oy Telko Ab:n toimitusjohtajaksi pari vuotta aiemmin. Yritykset fuusioitiin ja Berg oli Starckjohann-Telko Oy:n toimitusjohtaja vuosina 1981–1989 ja pääjohtaja 1989–1994. 

Bergin johdolla Starckjohann-Telko kasvoi voimakkaasti 1980-luvulla. Yritysostojen myötä siitä tuli yksi Suomen suurimmista kauppaa harjoittavista yrityksistä. Pääjohtajana toimineelle Bergille myönnettiin vuorineuvoksen arvonimi vuonna 1992. 1990-luvun alun lama koetteli kuitenkin myös Starckjohann-Telkoa ja yritys ajautui yrityssaneeraukseen vuonna 1993. Berg siirtyi saneeratun emoyhtiön Starckjohann Oy:n toimitusjohtajaksi. Tehtävässä hän ehti olla kuitenkin vain neljä kuukautta ennen siirtymistään eläkkeelle toukokuussa 1994. 

Bergillä oli työtehtävien lisäksi useita luottamustoimia. Suomen Tukkukauppiaiden Liiton ja Teknisen Tukkukaupan Keskusliiton yhdistyessä vuoden 1988 alussa Tukkukaupan Keskusliitoksi Berg valittiin sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi.

Bergin vanhemmat olivat ylimetsänhoitaja, metsäneuvos Erik Berg ja lehtori Tyyni Laakso ja puoliso vuodesta 1958 Vappu Moberg.

Lähteet
-------

* Hassinen, Esa: Vuorineuvos Pertti Berg (1934–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2008. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

### Viitteet

1. 1 2  Hämäläinen, Irja (päätoim.): *Kuka kukin on. Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1994*, s. 79. Helsinki: Otava, 1994. ISBN 951-1-12833-7.
2. ↑  Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 23.4.2017, s. C 24

Aiheesta muualla
----------------

* Pertti Bergin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
**Lockheed S-3 Viking** on Lockheedin valmistama yhdysvaltalainen sotilaskone. Tehtävinä ovat sukellusveneiden etsiminen ja tuhoaminen, tiedustelu sekä ES-3-versiolla elektroninen sodankäynti. Myöhemmin tehtävänkuvaan lisättiin rynnäköinti ja ilmatankkaus.

Historia
--------

1960-luvun puolivälissä Yhdysvaltojen laivasto käynnisti suunnittelukilpailun, jonka tavoitteena oli tuottaa korvaaja potkurimoottoriselle Grumman S-2 Tracker -sukellusveneentorjuntakoneelle. 4. elokuuta 1969 Lockheedin suunnittelema S-3 valittiin kilpailun voittajaksi ja koneesta tilattiin kahdeksan YS-3A prototyyppiä. Ensimmäinen koelento suoritettiin 21. tammikuuta 1972. S-3 tuli palveluskäyttöön vuonna 1974 ja S-3A-koneita valmistettiin 186 kappaletta vuosina 1974–1978.

Tekniset tiedot: S-3A
---------------------

* Miehistö:4
* Pituus: 16,26 m
* Siipien kärkiväli: 20,93 m
* Korkeus: 6,93 m
* Siipipinta-ala: 55,56 m²
* Tyhjäpaino: 12 057 kg
* Hyötykuorma: 17 324 kg
* Suurin lentoonlähtöpaino: 23 831 kg
* Moottorit: 2 × General Electric TF34-GE-2 -ohivirtausmoottori, 4082 kg

Suorituskyky
------------

* Suurin nopeus: 795 km/h
* Lentomatka: noin 5 121 km
* Lakikorkeus: 12 465 m
* Nousunopeus: 26,0 m/s

Lähteet
-------

* The Federation of American Scientists
* Yhdysvaltain laivasto
* The Observer’s Book of Aircraft -73

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lockheed S-3 Viking**.
* fas.org
**Erik Belshaw** (s. 23. elokuuta 2004 Steamboat Springs) on yhdysvaltalainen mäkihyppääjä.

Belshaw kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Engelbergissä 17. joulukuuta 2022 sijoittuen 38:nneksi. Ensimmäiset maailmacupin pisteensä hän saavutti heti seuraavana päivänä oltuaan 24:s samaisessa Gross-Titlis-Schanzen mäessä. Belshaw'n paras sijoitus maailmancupissa on 12:s sija Oberstdorfin lentomäestä helmikuulta 2024.

Belshaw on osallistunut nuorten maailmanmestaruuskilpailuihin viisi kertaa. Vuonna 2020 hän sijoittui Oberwiesenthalissa normaalimäessä 35:nneksi. Seuraavana vuonna Lahdessa Belshaw ei hypännyt henkilökohtaisessa kilpailussa. Zakopanessa 2022 Belshaw oli normaalimäessä 18:s. Vuonna 2023 hän sijoittui Whistlerin normaalimäessä 11:nneksi. Planicassa 2024 hän saavutti normaalimäessä hopeaa. Belshaw osallistui Sveitsin Lausannessa tammikuussa 2020 järjestettyihin nuorten talviolympialaisiin. Hän oli normaalimäen kilpailussa 22:s.

Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 Belshaw osallistui joukkuekilpailuun, jossa Yhdysvaltain joukkue sijoittui 10:nneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 Belshaw sijoittui normaalimäessä 42:nneksi, suurmäessä 26:nneksi ja joukkuemäessä kahdeksanneksi.

Continental Cupissa Belshaw on sijoittunut parhaimmillaan 12:nneksi Lake Placidissa lokakuussa 2023.

Myös Erik Belshaw'n sisko Annika Belshaw on mäkihyppääjä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Erik Belshaw Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  Erik Belshaw *usanordic.org*. Viitattu 30.1.2024. (englanniksi)
Jaume Collet-Serra vuonna 2015.
**Jaume Collet-Serra** (s. 23. maaliskuuta 1974 Barcelona) on espanjalaissyntyinen amerikkalainen elokuvaohjaaja.

Collet-Serra tunnetaan parhaiten vuoden 2005 ohjauksestaan *House of Wax* sekä vuoden 2009 elokuvasta *Ottolapsi*. Hän on ohjannut myös draamatrillerin *Unknown*, joka sai ensi-iltansa vuonna 2011 ja jossa pääosia näyttelevät Frank Langella, Liam Neeson, January Jones ja Diane Kruger.

Filmografia
-----------

* *House of Wax* (2005)
* *Goal! 2: Living the Dream* (2007)
* *Ottolapsi* (2009)
* *Unknown* (2011)
* *The Shallows* (2016)
* *Jungle Cruise* (2021)
* *Black Adam* (2022)

Lähteet
-------

1. ↑  Frank Langella Bringing his Whole Face to Unknown White Male

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Heer** (saks. De-Heer-pronunciation.ogg [heːɐ̯],**(ohje)** 'armeija') oli natsi-Saksan armeijan maavoimien nimi.

Heer muodostettiin, kun Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue uudelleenorganisoi Reichswehrin Wehrmachtiksi, jota rajoittivat ensimmäisen maailmansodan rauhanteossa solmitut Versailles’n rauhansopimuksen pykälät. Ennen vuotta 1935 maavoimista käytettiin nimitystä *Reichsheer*.

Sodanaikaiseen Heeriin kuului satoja divisioonia, kymmenittäin armeijaryhmiä ja tuhansia pienempiä joukkoyksiköitä. Vuosien 1935–1945 välisenä aikana Heerissä palveli 13 miljoonaa henkilöä. Tappiot toisessa maailmansodassa olivat 1,6 miljoonaa kaatunutta ja yli 4,1 miljoonaa haavoittunutta.

Myös toisen maailmansodan jälkeen perustetun Bundeswehrin maavoimia kutsutaan Heeriksi.

Komentajat
----------

* 1. heinäkuuta 1935 – 28. tammikuuta 1938: kenraalieversti Werner von Fritsch
* 4. helmikuuta 1938 – 20. joulukuuta 1941: sotamarsalkka Walther von Brauchitsch
* 21. joulukuuta 1941 – 30. huhtikuuta 1945: *Führer* Adolf Hitler
* 1. toukokuuta 1945 – 8. toukokuuta 1945: sotamarsalkka Ferdinand Schörner

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Wehrmacht *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 6.1.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Heer (Wehrmacht)** Wikimedia Commonsissa

 Deutsche Wehrmacht 
**Wehrmacht**  

Luftwaffe · Heer · Kriegsmarine  

**Päämajat**  

Oberkommando der Wehrmacht  

Oberkommando des Heeres · Oberkommando der Marine · Oberkommando der Luftwaffe  

**Joukot**  

Divisioonat · Komentajat · Aseet  

**Kampanjat**  

Puolan offensiivi (*Fall Weiss*)  

Valesota (*Sitzkrieg*)  

Weserübung (*Operation Weserübung*)  

Taistelu Ranskasta (*Fall Gelb*)  

Taistelu Britanniasta  

Balkanin sota (*Operation Marita*)  

Pohjois-Afrikka  

Itärintama  

Länsirintama
**Yoshino** (jap. 吉野町, *Yoshino-chō*) on Japanin maaseutukaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Naran prefektuurissa. Se kuuluu Yoshinon piirikuntaan. Yoshino sijaitsee prefektuurin keskiosassa Yoshinojoen eli Kinokawan varrella, ja siellä kohoaa kirsikankukistaan tunnettu Yoshinovuori. Yoshinossa on 6 639 asukasta (joulukuussa 2020) ja sen pinta-ala on 95,65 neliökilometriä.

Yoshinojoen etelärannalla sijaitseva Yoshinovuori on kuuluisa kirsikkapuistaan ja historiallisista temppeleistään, mutta se on toiminut myös monien Japanin historian tapahtumien näyttämönä: siellä ovat pitäneet tukikohtaansa esimerkiksi keisari Tenmu 600-luvulla ja Kiotosta paennut eteläisen hovin keisari Go-Daigo eteläisen ja pohjoisen hovin kaudella. Yoshinon maaseutukaupunki perustettiin vuonna 1928. Sen nykyinen keskusta sijaitsee Kamiichissa, joka kehittyi historiallisesti Yoshinojoen varren kauppapaikkana. Kamiichin maaseutukaupunki liitettiin Yoshinoon yhdessä neljän kyläkunnan kanssa vuonna 1956. Yoshinovuoren turismin lisäksi tärkeitä elinkeinoja ovat metsäteollisuus sekä puutuotteiden ja rakennusosien valmistus. Kaupungissa tuotetaan esimerkiksi puisia syömäpuikkoja ja tynnyreitä.

Yoshinovuoren tärkeimpiä nähtävyyksiä ovat Kinpusen-jin temppeli sekä Yoshimizu-jinjan ja Yoshino Mikumari-jinjan šintolaiset pyhäköt. Vuori valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2004 osana kohdetta "Kii-vuoriston pyhät paikat ja pyhiinvaellusreitit". Kaupungissa sijaitsee myös Mizutakin arkeologinen kohde, josta löytynyttä esineistöä esitellään Yoshinon historiallisessa museossa. Yoshinojoen sivujoen Tsuburon yläjuoksulla on Tsuburon pato tekojärvineen. Osa kaupungin alueesta kuuluu Yoshinon–Kumanon kansallispuistoon. Yoshinoa palvelee Kintetsu-rautateiden Yoshino-linja, joka päättyy kaupunkiin.

Kuvia
-----

* Kinpu-jinja YoshinovuorellaKinpu-jinja Yoshinovuorella
* Liikkeitä YoshinovuorellaLiikkeitä Yoshinovuorella
* Tsuburon patojärviTsuburon patojärvi
* Yoshinojoen rautatiesiltaYoshinojoen rautatiesilta

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  吉野町について 吉野町. Viitattu 07.01.2020.
2. 1 2  人口・世帯数 吉野町. Viitattu 07.01.2020.
3. 1 2 3  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 吉野町 Kotobank. Viitattu 07.01.2020.
4. 1 2 3  日本大百科全書: 吉野（町） Kotobank. Viitattu 07.01.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yoshino** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Naran prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Gojō
* Gose
* Ikoma
* Kashiba
* Kashihara
* Katsuragi
* Nara (pääkaupunki)
* Sakurai
* Tenri
* Uda
* Yamato-Kōriyama
* Yamato-Takada

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Ikoman piirikunta** (Ando · Ikaruga · Heguri · Sangō) · **Kita-Katsuragin piirikunta** (Ōji · Kawai · Kanmaki · Kōryō) · **Shikin piirikunta** (Kawanishi · Miyake · Tawaramoto) · **Takaichin piirikunta** (Asuka · Takatori) · **Udan piirikunta** (Mitsue · Soni) · **Yamaben piirikunta** (Yamazoe) · **Yoshinon piirikunta** (Higashi-Yoshino · Kamikitayama · Kawakami · Kurotaki · Nosegawa · Ōyodo · Shimoichi · Shimokitayama · Tenkawa · Totsukawa · Yoshino) |

 |
**Merja Hannele Lanu** (28. lokakuuta 1952 Kotka – 6. joulukuuta 2023) oli suomalainen näyttelijä. Hän työskenteli Porin Teatterin näyttelijänä vuodesta 1983.

Ura
---

Hannele Lanu syntyi Veikko Gunnar Lanun ja Hilkka Marjatta Rossin perheeseen. Hän opiskeli 1970-luvulla Helsingin yliopistossa, minkä yhteydessä hän löysi Ylioppilasteatterin, joka vei hänet mennessään. Uransa varhaisvaiheessa Lanu perusti lastenteatteri Kitkat-Katkatin, josta hän jatkoi näyttelijäharjoittelijaksi Varkauden Teatteriin. Hän siirtyi pian Poriin ja näytteli Porin Teatterissa vuodesta 1983. Hänestä kehkeytyi yksi teatterin kantavista voimista. Ennen Porin Teatteria Lanu oli työskennellyt lastenteatteri Fingerporissa.

Lanun roolitehtäviä olivat esimerkiksi *Kauppa-Lopon* nimiosa, Kärkkäisen osa Arto Paasilinnan komediassa *Jäniksen vuosi* ja rouva Higginsin osa musikaalissa *My Fair Lady*, joka sai yli 15 000 katsojaa. Uransa alkuvaiheessa Lanu näytteli Piian roolin Maria Jotunin komediassa *Tohvelisankarin rouva*.

Lanu näytteli niin ikään muutamassa elokuvatuotannossa. Risto Jarvan ohjaamassa komediaelokuvassa *Jäniksen vuosi* (1977) hän oli kioskinpitäjänä. Tepi Salokarin ohjaamassa televisioelokuvassa *Rakkaus aamupäivällä* (1992) Lanu oli yksi viidestä naisesta. Teos on onnen vaikeudesta kertova viisiosainen episodielokuva. Vuonna 1989 Lanu näytteli kunto-ohjaajan roolin Visa Mäkisen rikoskomediassa *Ruuvit löysällä*.

Lähteet
-------

* Tainio, Ilona (toim.): *Suomen teatterit ja teatterintekijät 1983 - Yhteisö- ja henkilöhakemisto*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton julkaisu, 1983. ISBN 951-30-5727-5.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Suomen teatterit ja teatterintekijät 1983, s. 252
2. ↑  Hersyvä persoona Hannele Lanu-Ståhle eli teatterille *Satakunnan Kansa*. Sanoma Media Finland Oy. Viitattu 3.3.2024.
3. ↑  Näyttelijä Hannele Lanu on kuollut *Satakunnan Kansa*. Sanoma Media Finland Oy. Viitattu 3.3.2024.
4. ↑  "Teatteriyleisö on naisvaltaista, siksi myös näytelmissä pitäisi olla aktiivisia, monen ikäisiä naisia" *Satakunnan Kansa*. Sanoma Media Finland Oy. Viitattu 3.3.2024.
5. ↑  Ilona / Tekijähaku / Lanu Hannele *ILONA-tietokanta*. Teatterin tiedotuskeskus (TINFO) ja Teatterimuseo. Viitattu 3.3.2024.
6. ↑  Hannele Lanu Elonetissä.
**Allen Frazier Leavell** (s. 27. toukokuuta 1957 Muncie, Indiana) on yhdysvaltalainen entinen ammattilaiskoripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä.

Houston Rockets varasi ennen ammattilaisuraansa Oklahoma Cityn yliopiston joukkueessa pelanneen Leavellin NBA:han vuorolla 104  varaustilaisuuden 1979 viidennellä kierroksella. Hän edusti Rocketsia kymmenen kauden ajan, koko NBA-uransa, ja pelasi 700 runkosarja- ja 63 pudotuspeliottelua. Rockets ylsi näiden vuosien aikana kahdesti NBA:n loppuotteluihin, vuosina 1981 ja 1986, mutta hävisi kummallakin kerralla Boston Celticsille. Leavell ja Robert Reid ovat ainoat pelaajat, jotka edustivat Rocketsia molempina vuosina.

Leavellin pistekeskiarvo runkosarjassa oli 9,5, levypallokeskiarvo 1,7 ja syöttökeskiarvo 4,8. Pudotuspeleissä hänen pistekeskiarvonsa oli 6,4, levypallokeskiarvonsa 1,3 ja syöttökeskiarvonsa 3,2. Hän oli kaudella 1982–1983 NBA:n toiseksi eniten kolmen pisteen koreja tehnyt pelaaja tehtyään niitä 42. Hän sijoittui samalla kaudella liigan riistotilaston yhdeksänneksi lukemalla 165 (keskiarvo 2,1).

NBA-vuosiensa jälkeen Leavell pelasi vielä Tulsa Fast Breakersissä ja Rockford Lightningissa CBA:ssa ennen kuin lopetti pelaajauransa. Vuonna 1990 hän sai kolme vuotta ehdollista vankeutta kuristettuaan erotuomarin tajuttomaksi kesken Fast Breakersin ja Santa Barbara Islandersin välisen ottelun.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Allen Leavell *Basketball-Reference.com*. Viitattu 3.8.2013. (englanniksi)
2. ↑  Rockets Team of the 80s *NBA.com/Rockets*. Viitattu 3.8.2013. (englanniksi)
3. ↑  Leavell Draws Fine, 3 Years Probation for Attacking Ref *NewsOK*.  30.5.1990. Viitattu 3.8.2013. (englanniksi)
4. ↑  BASEBALL American League \* DETROIT TIGERS -- Agreed to... *The Baltimore Sun*.  29.1.1992.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 3.8.2013. (englanniksi)
Eksyssuota lähellä Alpo Jaakolan suomökkiä Loimaalla kuunnelman esityksen jälkeen 2. syyskuuta 2011. Kuvan keskellä näkyy kuunnelmassa mainittu suolle pystytetty risti.
**Eksyssuon lapset** on Pirkko Jaakolan kirjoittama radiokuunnelma, jonka ensiesitys Yleisradiossa oli vuonna 1981. Se voitti Tšekkoslovakian kuunnelmafestivaaleilla Pro Bohemia -ykköspalkinnon. Kuunnelman kesto on 24 minuuttia ja sen on ohjannut Marianne Castrén.

*Eksyssuon lapset* on fiktiivinen, mutta se perustuu tositapahtumiin. Kuunnelma kertoo Loimaan Eksyssuolle eksyneestä kahdesta sisaruksesta. Kuunnelmassa molemmat lapset ovat poikia, mutta todellisuudessa toinen lapsista oli tyttö. Tapaus sattui vuonna 1897 ja paikalle on myöhemmin pystytetty risti.

Kuunnelmaa on vuodesta 2006 alkaen esitetty vuosittain Jaakola-päivien yhteydessä Eksyssuolla kuunnelman tapahtumapaikalla. Ensimmäisenä vuonna kuuntelijoita oli 50 ja vuonna 2010 tapahtumaan osallistui 150 henkilöä. Tapahtuman järjestäjinä toimivat Loimaan Jaakola-seura ry, Suomen Kuunnelmayhdistys ry ja Loimaan kaupungin kulttuuripalvelut. Yleisradio julkaisi *Eksyssuon lapset* C-kasetilla vuonna 1985. Josef Braun on kääntänyt kuunnelman saksaksi nimellä *Kinder verirrt im Moor*.

* Kuunnelmayleisöä matkalla suomökilleKuunnelmayleisöä matkalla suomökille
* Kuulijat järjestäytymässä suomökilläKuulijat järjestäytymässä suomökillä
* Kuulijoita syventyneenä kuunnelmaanKuulijoita syventyneenä kuunnelmaan

Roolit
------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Pirkka Karskela  | … |  Kustaa
  |
|  Sami Mantere  | … |  Oskari
  |
|  Maria Aro  | … |  äiti
  |
|  Arno Virtanen  | … |  isä
  |
|  Leena Takala  | … |  nainen naapurista
  |
|  Ritva Juhanto  | … |  toinen nainen naapurista
  |
|  Heikki Alho  | … |  mies
  |
|  Juhani Tyynelä  | … |  mies
  |
|  Juha Muje  | … |  mies
  |
|  Esko Pesonen  | … |  mies
  |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fennica (hakusana "Eksyssuon lapset") Suomen kansallisbibliografia. Viitattu 28.4.2011. [vanhentunut linkki]
2. 1 2  Suo imaisee kuulijat Loimaalla  7.9.2008. Radio Majakka. Viitattu 28.4.2011. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Suominen, Olli: Eksyssuo – Erämaista maisemaa viljelyalueen keskellä. *Teoksessa:* Suominen, Olli: *Kosken seudun luonto*, s. 16. [Koski Tl]: [Kosken T.l. kunta], 1989. Julkaisun verkkoversio Ympäristöhallinnon sivuilla (viitattu 23.9.2015).
4. ↑  Eksyssuo ja Alpo Jaakolan suomökki Kauhanojan kyläyhdistys ry.  Arkistoitu 2.4.2015. Viitattu 28.4.2011.
5. ↑  Eksyssuon lapset Teatterin tiedotuskeskus. Viitattu 28.4.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Eksyssuon lapset** Wikimedia Commonsissa

* Uusitalo, Kati: Eksyssuo hiljensi jälleen *Loimaan Lehti*.  11.9.2014.
**Hortto Kaalo** on suomalainen itäeurooppalaiseen ja ranskalaiseen romanimusiikkiin erikoistunut yhtye, joka esiintyy suomen kielellä ja romanikielellä. Yhtyeen perustivat vuonna 1969 Feija Åkerlund, Marko Putkonen, Taisto Lundberg ja Heikki Nyman. Heistä Nyman muutti pian perustamisen jälkeen Ruotsiin.

Jäsenistä Feija Åkerlund ja Marko Putkonen ovat kuuluneet kokoonpanoon koko ajan, Lundberg ja Ellen Hagert (taiteilijanimeltään Iris Ellen) vaihtelevasti. Yhtyeen romanikielinen nimi tarkoittaa ’oikeaa mustalaista’.

Hortto Kaalon ensimmäinen single oli vuonna 1970 ilmestynyt, kantaaottava *Miksi ovet ei aukene meille*. Yhtyeen kaksi ensimmäistä albumia myivät kultaa. Yhtye esiintyi myös televisiossa. Ensimmäinen viihdesarja oli Tuovi ja Marko Putkosen sekä Reima Nikkisen käsikirjoittama *Mustalaiseks olen syntynyt*.

Yhtye lopetti aktiivisen keikkailun 1970-luvun lopulla. Sen jäsenistä Marko Putkonen on tullut tunnetuksi oopperalaulajana. Hortto Kaalolta ilmestyi 1990-luvulla yksi levy.

Hortto Kaalon jäsenet osallistuivat myös lastenmusiikin tekoon ja levyttivät useita kappaleita M. A. Nummisen ja Pekka Jalkasen *Iso mies ja keijukainen* -albumille sekä sitä seuranneelle *Oskari Olematon – Suutari Joonaksen iltapäivä, osa I* -levylle.

2000-luvulla yhtye on esiintynyt satunnaisesti.

Lokakuussa 2012 yhtye julkaisi 40-vuotisjuhlalevyn sekä järjesti juhlakonsertin Kansallisteatterissa.

Julkaisut
---------

### Albumit

* *Hortto Kaalo*  (1971), myyty 29 000 kappaletta
* *Hai Hortto Kaalot*  (1972), myyty 25 000 kappaletta
* *Kättä päälle ja käsirahaa*  (1973)
* *Älä unohda tuskaa*  (1976)
* *Parhaat päältä*  (1978)
* *Tätä maata rakastan*  (1980)
* *Tunne riittää*  (1992)
* *Ei kenenkään lähimmäinen*  (1996)
* *Legenda 40-v.*  (2012)

### Muuta tuotantoa

* *Iso mies ja keijukainen*  (1970) – lastenmusiikkilevy, jolla Hortto Kaalon jäsenet esittivät useita kappaleita
* *Oskari Olematon – Suutari Joonaksen iltapäivä, osa I*  (1971)

Lähteet
-------

1. 1 2  Lindfors, Jukka: Keikkapaikkojen ovet eivät auenneet Hortto Kaalolle vaivatta *Yle Elävä arkisto*.  8.9.2006 (päivitetty 4.7.2013). Yleisradio Oy. Viitattu 5.10.2013.
2. ↑  Hortto Kaalo TMP-ohjelmatuotanto. Viitattu 11.6.2009.
3. ↑  Mustalaisyhtye Hortto Kaalo julkaisee 40-vuotisjuhlalevyn. *Suomiviihde*. JaaMedia.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 3.10.2012.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Starmanin pääkonttori Tallinnan Mustamäellä (2014).
**Starman AS** oli vuonna 1992 perustettu virolainen kaapeli-tv ja internet-palveluntarjoaja, jonka suomalainen Elisa osti vuonna 2016.

Starman listautui Tallinnan pörssiin kesäkuussa 2005, mutta yhtiön pörssitaipale tuli päätökseensä vain muutamaa vuotta myöhemmin Starman pääomistajien päätettyä yhtiön ottamisesta pois pörssilistalta lokakuussa 2008. Starman hankki vuonna 2015 omistukseensa liettualaisen televisio- ja internet-palveluntarjoajan Cgatesin.

Elisa tiedotti joulukuussa 2016 ostaneensa Starmanin Viron liiketoiminnan Polaris Invest ja Com Holding -yhtiöiltä 151 miljoonan euron kauppahintaan. Elisan mukaan yrityskaupan oli tarkoitus tulla päätökseen vuoden 2017 ensimmäisen neljänneksen aikana. Polaris Invest ja Com Holding säilyttivät omistuksensa liettualaisessa Cgatesissa. Kaupan vahvistamisen jälkeen Elisa luopui Starman-brändin käytöstä vuoden 2018 alussa ja toi Starmanin palvelut oman nimensä alle.

Lähteet
-------

1. ↑  Tallinn Stock Exchange started trading with shares of Starman  28.6.2005. Nasdaq Baltic.  Arkistoitu 25.12.2016. Viitattu 24.12.2016. (englanniksi)
2. ↑  Koovit, Kaja: Starman to leave Tallinn Stock Exchange *Baltic Business News*.  14.10.2008. Viitattu 24.12.2016. (englanniksi)
3. ↑  Starman's acquisition of Cgates finalized *GlobeNewswire*.  13.2.2015. Viitattu 25.12.2016. (englanniksi)
4. ↑  Vahtla, Aili: Finnish telecom Elisa buys full holding in Starman Estonia *news.err.ee*.  13.12.2016. ERR News. Viitattu 24.12.2016. (englanniksi)
5. ↑  Cavegn, Davio: Elisa brings Starman services under own brand *news.err.ee*.  16.1.2018. ERR News. Viitattu 8.4.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Starman (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi, viroksi, venäjäksi)
Flea
**Basisti** on henkilö, joka soittaa kontrabassoa, bassokitaraa, bassotorvea tai kosketinsoitinbassoa. Bassokitaralla soittava basisti yleensä säestää kompeilla kappaletta rumpujen kanssa, mutta basisti pystyy myös raiskaamaankin. Populaarimusiikissa bassokitaraa tai kontrabassoa soittavat basistit soittavat harvoin muille kielisoittimille tyypillisiä sointuja, mutta joissakin musiikkityyleissä, kuten fuusiojazzissa, progressiivisessa rockissa tai teknisessä death metalissa, usean kielen sointujakin käytetään.

Bassoääniä tuottavia soittimia voidaan käyttää missä tahansa musiikkityyleissä, mutta jotkut soittimet ovat tyypillisempiä tietyissä musiikin lajeissa kuin toiset. Esimerkiksi bassokitara eli sähköbasso on ollut rock-, fuusiojazz-, heavy metal-, country-, reggae- ja popmusiikkiyhtyeiden vakioinstrumentti 1960-luvulta lähtien. Kontrabassoa on käytetty runsaasti eurooppalaisessa taidemusiikissa, bluegrassissa sekä swing- ja bepop-aikakausien jazzissa. Matalarekisteriset vaskipuhaltimet, kuten sousafoni ja tuuba, kuuluvat kiinteästi Dixieland- ja New Orleans -tyylisiin jazzkokoonpanoihin.

Basistien instrumentit ovat kuitenkin vaihdelleet totutusta, kun yhtyeet ovat halunneet tehdä kokeiluja. The Doors -yhtyeen Ray Manzarek soitti yhtyeen konserteissa ja kolmella ensimmäisellä studioalbumilla kosketinsoitinbassoa. Yhtye levytti kuitenkin bassokitararaitoja kappaleilleen, mutta käytti harvoin bassokitaraa konserteissaan. Jotkin 1990- ja 2000-luvun rock- ja popyhtyeet, kuten Barenaked Ladies tai The Decemberists, ovat käyttäneet kontrabasisteja kokoonpanoissaan. Sting soittaa popalbumeillaan kontrabassoa, akustista bassokitaraa ja sähköbassoa. Myös modernit jazz-yhtyeet tai kamariorkesterit saattavat käyttää bassokitaraa tai sähköisesti vahvistettuja kontrabassoja soitossaan. Fuusio- ja R&B-yhtyeiden konemusiikkitaustoissa saatetaan käyttää syntetisaattori- tai kosketinsoitinbassoa.

Katso myös
----------

* Luettelo bassokitaristeista
* Luettelo kontrabasisteista
**MassResistance** on yhdysvaltalainen, Massachusettsin osavaltiossa toimiva järjestö, joka ajaa konservatiivisia arvoja homoseksuaalisuuteen, aborttiin, asekontrolliin, transsukupuolisiin, ja samaa sukupuolta olevien avioliittoon liittyen. Järjestön perusti Brian Camenker vuonna 1995 alun perin Parents Rights Coalition nimellä, mutta vuonna 2003 se muutti nimensä Article 8 Allienceksi. Nykyisen nimensä järjestö sai vuonna 2006. MassResistance toimii muun muassa julkaisemalla blogia, lobbaamalla, sekä julkaisemalla äänestäjille tarkoitettuja oppaita.

The Southern Poverty Law Center, joka Yhdysvalloissa muun muassa ajaa viharikosten uhrien joukkokanteita, on määritellyt MassResistancen homovastaiseksi vihajärjestöksi vuodesta 2008 lähtien. Tämä sen takia, että MassResistance on esimerkiksi väittänyt, että homonuorten itsemurhien ehkäisyyn tarkoitut ohjelmat ovat "homoaktivistien perustamia homoseksuaalisuuden normalisoimiseksi", ja että koulukiusaamisen vastaiset ohjelmat johtavat sadomasokismiin. MassResistance on myös väittänyt, että holokaustissa ei kuollut ainuttakaan homoseksuaalia, ja että homoseksuaalit ovat vaarallisia lapsille. Järjestön perustaja Camenker on myös verrannut myötämielisesti seksuaali- ja sukupuolivähemmistöihin suhtautuvia koulujen viranhaltijoita natsien keskitysleirien vartijoihin. Järjestö on myös asettunut julkisesti tukemaan maita, kuten Nigeriaa, jotka ovat koventaneet rikoslaissaan rangaistuksia homoseksuaalisuuteen liittyen.

Suomessa MassResistancen tuottamaa materiaalia, kuten videota "Mitä homoavioliitot tekivät Massachusettsille", ovat jakaneet muun muassa TV7-kanava sekä Aito avioliitto -yhdistys, jolla omien sanojensa mukaan on "myös yhteisiä tavoitteita sananvapauden säilyttämisen puolesta". Virallista yhteistyötä järjestöjen välillä ei kuitenkaan ole, eikä Aito avioliitto-yhdistys oman ilmoituksensa mukaan ota kantaa homoseksuaalisuuteen. MassResistance puolestaan kertoo toimineensa Suomessa aktivistien kanssa, jotka "taistelevat perheitten puolesta".

Lähteet
-------

1. 1 2  18 anti-gay groups and their propaganda Southern Poverty Law Center. Viitattu 2.10.2015. (englanniksi)
2. 1 2  About us MassResistance. Viitattu 2.10.2015. (englanniksi)
3. ↑  Southern Poverty Law Center TheFreeDictionary. Viitattu 2.10.2015. (englanniksi)
4. ↑  Active hate groups in the United States in 2014 Southern Poverty Law Center. Viitattu 2.10.2015. (englanniksi)
5. ↑  Brian Camenker, Anti-Gay Group Leader, Says LGBT Advocates In Schools Like Nazi Camp Guards (AUDIO) The Huffington Post. Viitattu 2.10.2015. (englanniksi)
6. ↑  MassResistance Praises Nigerian Bill Criminalizing Homosexuality and Gay Rights Advocacy Right Wing Watch. Viitattu 2.10.2015. (englanniksi)
7. ↑  Mitä homoavioliitot tekivät Massachusettsille TV7. Viitattu 2.10.2015.
8. ↑  Aito avioliitto ja Mass Resistance Aito avioliitto ry. Viitattu 2.10.2015.
**Rebekka** tai **Rebekka kaivolla** on Johannes Takasen veistos vuodelta 1877. *Rebekka* on Takasen tunnetuin ja pidetyin teos, joka levisi kipsijäljennöksenä moniin koteihin.

Veistoksen aihe perustuu Raamattuun. Abraham lähetti palvelijansa etsimään vaimoa pojalleen Iisakille. Rebekka oli palvelijan rukouksen mukainen ensimmäinen nainen, joka antoi hänelle ja hänen kamelilleen vettä. Veistoksessa Rebekka katselee saamiaan kihlalahjoja.

Takanen aloitti *Rebekan* parissa työskentelemisen 1876 Roomassa ja veistos valmistui 1877. Siitä tilattiin marmoriversio, joka valmistui 1878. Samana vuonna veistos voitti Suomen taideyhdistyksen näyttelyssä valtionpalkinnon. Tilauksesta Takanen veisti Rebekan marmoriin pienempänä versiona vielä neljään otteeseen. Kaksi myöhemmistä veistoksista myytiin Suomeen, yksi Bergeniin ja yksi Pietariin. Veistoksesta on myös pronssinen jälkivalos, joka on Moision kartanon kokoelmissa.

Marmoriveistos *Rebekka* kuuluu muun muassa Tampereen taidemuseon kokoelmiin Emil Aaltosen perikunnan talletuksena. Ateneumin taidemuseossa on Rebekan kipsiversio.

* Rebekka Cygnaeuksen galleriassa.Rebekka Cygnaeuksen galleriassa.
* RebekkaRebekka

Lähteet
-------

1. 1 2  Liukkonen, Jaakko: Johannes Takanen - Juhlavuoden näyttely Virojoella Rajasalissa 22.5.-12.7.2009, s. 12, 19, 40 (pdf) (Näyttelyjulkaisu)  2009. Johannes Takanen Seura ry.  Arkistoitu 18.5.2014. Viitattu 16.1.2013.
2. 1 2  Takanen, Johannes. Rebekka kaivolla, 1877 Valtion taidemuseo. Viitattu 16.1.2013. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Johannes Takanen seura
4. ↑  Viisi kokoelman helmeä Tampereen taidemuseo. Viitattu 16.1.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Teos Valtion taidemuseon sivuilla[vanhentunut linkki]
**Talvisodassa Keuruuta pommitettiin** 29. joulukuuta 1939 kello 13.05, kun kolme puna-armeijan pommikonetta pudotti noin 30 pommia Pihlajaveden rautatieaseman ratapihalle. Pommituksessa kolme henkilöä haavoittui kuolettavasti: asemamiehen vaimo Katri Eteläaho kuoli matkalla sairaalaan, kirjuri Lasse Raitakari seuraavana päivänä ilmeisesti leikkauksessa ja harjoittelija Aalto Harju vuoden 1940 puolella.

Pommit olivat miinapommeja ja palopommeja. Ratapihasta vaurioitui kolme ensimmäistä raidetta kahden kiskonmitan pituudelta ja vain neljäs eli kuormausraide ei kärsinyt vaurioita.

29. joulukuuta 1989 Pihlajaveden rautatieaseman sisäänkäyntioven oikealle puolelle paljastettiin pommitusten muistolaatta.

Katso myös
----------

* Talvisodan pommitukset

Lähteet
-------

1. ↑  Asemapäällikkö Hugo Puusaaren raportti liikennejakson päällikölle Vaasaan ja suojelujakson päällikölle Seinäjoelle, Suur-Keuruu, 2007
2. ↑  Suur-Keuruu 30.12.1969, sivu 1, Suur-Keuruu 16. marraskuuta 2007. Eino Nurmela.
3. ↑
4. ↑
Boris Kustodijev: *Maslenitsa* (1919). Maalauksessa on vilkas kaupunkimaisema aurinkoisena talvipäivänä, huviajelijoita, teatterikävijöitä, katusoittaja, värikkäitä ilmapalloja ja herkkukaupustelijoita.
Maslenitsan viettäjiä perinnevaatteissa Pietarissa vuonna 2018.
Maslenitsan juhlintaa Melbournessa Australiassa. Maslenitsan viettoon kuuluu maslenitsa-olkinuken polttaminen.
**Maslenitsa** (ven. Масленица, sanasta масло, voi) on itäslaavilainen juhla, jonka alkuperä on pakanallisissa ajoissa. Sitä vietetään seitsemännellä viikolla ennen pääsiäistä, juuri ennen kristittyjen suurta paastoa, ja se vastaa siten Suomen laskiaista. Juhlan viettoon kuuluu herkuttelu rasvaisilla ohukaisilla ja muilla ruoilla, minkä vuoksi sitä kutsutaan myös nimillä *bliniviikko* ja *voiviikko*. 

Maslenitsan alkuperä on kaksijakoinen: pakanallinen ja kristillinen. Slaavilaisessa muinaisuskossa maslenitsaa vastasi talven loppumisen ja auringon juhla. Kristinuskon tulo antoi maslenitsalle monien muiden juhlien tapaan uuden merkityksen, ja siitä tuli paaston alkamisen juhla. Uskonnollisille ortodokseille lihansyönti on kiellettyä jo maslenitsan aikana, minkä vuoksi maslenitsaviikkoa kutsutaan myös nimellä "lihaton viikko" (ven. мясопустная неделя, *mjasopustnaja nedelja*). Suuren paaston aikana kiellettyjä ovat lihan lisäksi kala, maitotuotteet ja munat sekä juhlat, tanssiminen ja maallinen musiikki. Maslenitsa on siten viimeinen tilaisuus nauttia herkkuruoasta ja huvituksista ennen paastonaikaa.

Keskeisessä osassa maslenitsan viettoa ovat blinit, venäläiset ohukaiset, joiden usein katsotaan symboloivan aurinkoa. Ne valmistetaan voista, munista ja maidosta, jotka ovat paaston aikana kiellettyjä ruokia. Perinteisesti maslenitsan aikana järjestetään myös naamiaisia sekä harrastetaan lumisotaa, rekiajeluja, kelkkailua ja keinumista. Joillakin alueilla kullekin maslenitsan päivälle on määrätty oma ajanvietteensä: yhtenä päivänä kyläillään, toisena huvitellaan ja kolmantena herkutellaan.

Juhlan maskotti on kirkasvärisesti puettu, oljista valmistettu maslenitsa-nukke. Sunnuntai-iltana juhla huipentuu nuken riisumiseen ja polttamiseen kokossa. Kaikki jäljelle jääneet blinit heitetään myös tuleen. Maslenitsa-nuken tuhka levitetään lopuksi lumeen antamaan seuraavan vuoden sadolle hyvä kasvu. Ihmiset pyytävät anteeksi toisiltaan ja suuri paasto alkaa. Maslenitsan viimeistä päivää kutsutaankin sovintosunnuntaiksi.

Neuvostoaikana maslenitsan vietto estettiin, kuten kaikkien muidenkin uskonnollisten juhlien. Perestroikan jälkeen juhla otettiin uudelleen käyttöön. Juhlaa vietetään myös monissa maissa, joissa on huomattava venäläinen vähemmistö, mutta juhlinta saattaa rajoittua vain yhteen päivään.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maslenitsa** Wikimedia Commonsissa

* Kevään juhlat, laskiainen ja pääsiäinen (Arkistoitu – Internet Archive)
Heimo Huotari (keskellä)
**Heimo Jouko Johannes Huotari** (4. lokakuuta 1913 Orimattila – 27. syyskuuta 1990 Porvoo) oli suomalainen päätoimittaja. 

Heimo Huotarin vanhemmat olivat opettaja Hjalmar Aleksander Huotari ja Irene Maria Grönblom ja puoliso vuodesta 1939 terveyssisar Sylvia Maria Laurén. Huotari tuli *Uusimaa*-lehteen kirjeenvaihtajaksi 1930 ja aputoimittajaksi 1931. Opiskeltuaan puolitoista vuotta teologiaa vuodesta 1933 Huotari palasi lehden toimitussihteeriksi vuonna 1934. Lehden päätoimittajana hän työskenteli 1945–1978. Hänen päätoimittajakautensa aikana *Uusimaa*-lehden levikki nousi noin kolmesta tuhannesta lähes neljääntoista tuhanteen. Porvoon kaupunginvaltuuston jäsen Huotari oli kolmeen otteeseen neljällä eri vuosikymmenellä, 1940-luvulta 1970-luvulle. Valtuuston toisena varapuheenjohtajana hän toimi 12 vuotta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1978, s. 253 (Viitattu 22.7.2019)
2. 1 2  Kuolleita. Päätoimittaja Heimo Huotari. *Helsingin Sanomat*, 28.9.1990, s. 4.
KarttaSan Donà di Piave
**San Donà di Piave** on kunta Pohjois-Italiassa Venetsian metropolikaupungissa Veneton alueella. Se sijaitsee Piavejoen varrella. Kaupunkia ovat koetelleet vuosisatojen saatossa tulvat, taudit ja sodat. Ensimmäisessä maailmansodassa kaupunki tuhoutui täysin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  www.tuttitalia.it
2. ↑   Kunnan kotisivut

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **San Donà di Piave** Wikimedia Commonsissa

Venetsian metropolikaupunki
Annone Veneto | Campagna Lupia | Campolongo Maggiore | Camponogara | Caorle | Cavallino-Treporti | Cavarzere | Ceggia | Chioggia | Cinto Caomaggiore | Cona | Concordia Sagittaria | Dolo | Eraclea | Fiesso d’Artico | Fossalta di Piave | Fossalta di Portogruaro | Fossò | Gruaro | Jesolo | Marcon | Martellago | Meolo | Mira | Mirano | Musile di Piave | Noale | Noventa di Piave | Pianiga | Portogruaro | Pramaggiore | Quarto d’Altino | Salzano | San Donà di Piave | San Michele al Tagliamento | San Stino di Livenza | Santa Maria di Sala | Scorzè | Spinea | Stra | Teglio Veneto | Torre di Mosto | Venetsia | Vigonovo
**Elli Gabriela Kaarlehto** (o.s. *Haahti*, 3. lokakuuta 1897 Kylmäkoski – 21. elokuuta 1986 Espoo) oli suomalainen kirjailija. 

Kaarlehdon vanhemmat olivat rovasti Hannu Haahti, aik. Hahnsson ja Lovisa Gabriela Geitlin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1917 Helsingin suomalaisen tyttökoulun jatkoluokilta ja valmistui sairaanhoitajaksi 1923. Kaarlehto oli Kuhmoisten kunnanvaltuuston jäsen vuodesta 1950 ja Kuhmoisten Marttayhdistyksen puheenjohtaja vuodesta 1947.

Kaarlehto meni naimisiin 1924 kirkkoherra Arvi Kalervo Kaarlehdon, aik. Lehtonen kanssa.

Kaarlehdon veljiä olivat Helsingin yliopiston tuberkuloosiopin professori Hannu Gabriel Haahti (1895–1953) ja everstiluutnantit Usko Haahti ja Yrjö Haahti. Sairaanhoitaja, henkilökohtaisen sosiaalityön kehittäjä Helvi Boothe
oli puolestaan hänen sisarensa.

Teoksia
-------

* *Naantalin kuninkaan valtakunta : sukutarina menneiltä vuosisadoilta*. Otava 1956
* *Illaksi kirkastuu* : romaani. Otava 1962
* *Oli talo ja torppa* : romaani. Otava 1965
* *Pitkä matka Päijännettä : sarja ajankuvia suomalaisen koulun ensi vuosikymmeneltä*. Otava 1981 (päähenkilönä Kaarlehdon äidin isä latinanopettaja Johan Gabriel "Nanne" Geitlin (1836–1890))
* *Palaessaan kynttiläkin kuluu : idylliä ja arkipäivää sata vuotta sitten*. Otava 1984 (kirja kuvaa Johan Gabriel Geitlinin ja hänen vaimonsa Selman perheen elämää)

Lähteet
-------

* Elli Kaarlehto SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Geni.com: Elli Kaarlehdon henkilötiedot

### Viitteet

1. ↑  *Mitä Missä Milloin*, s. 114. Helsinki: Otava, 1987. ISBN 951-1-08999-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Illaksi kirkastuu -romaani Kirjasampo.fi:ssä
* Naantalin kuninkaan valtakunta -romaani Kirjasampo.fi:ssä
* Oli talo ja torppa -romaani Kirjasampo.fi:ssä