recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Churchill-luokan sukellusveneestä. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Conqueror** (viirinumero S48) on Britannian kuninkaallisen laivaston vuosina 1971-1990 palveluksessa ollut Churchill-luokan ydinsukellusvene. Se on maailman ainoa ydinsukellusvene, joka on upottanut vihollisaluksen torpedoimalla.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Churchill-luokka*
Alus tilattiin Cammell Lairdilta Birkenheadistä, missä köli laskettiin 5. joulukuuta 1967. Se laskettiin vesille 28. elokuuta 1969 ja valmistui 9. marraskuuta 1971.

Palvelus
--------

Alus osallistui Falklandin sotaan päällikkönään Chris Wreford-Brown. Se lähti 3. huhtikuuta 1982 Faslanen laivastotukikohdasta Gare Lochista Skotlannista ja saapui Falklandin ympärille määritetylle sotatoimialueelle 21 vuorokautta myöhemmin tehtävänään etsiä Argentiinan laivaston aluksia ja erityisesti lentotukialus *ARA Veinticinco de Mayoa*. 

Alus havaitsi 30. huhtikuuta Falklandin saarten lounaispuolella Argentiinan laivaston risteilijän *ARA General Belgranon*, joka oli kuitenkin hieman sotatoimialueen ulkopuolella. Wreford-Brown sai hallitukselta luvan upottaa risteilijän, minkä jälkeen se laukaisi kolmen torpedon sarjan. Torpedoista kaksi osui risteilijään tuhoisin seurauksin. Alus upposi vieden mukanaan 323 merimiestä.

Sodan päätyttyä sukellusvene palasi Faslaneen. Alus poistettiin käytöstä vuonna 1990.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:HMS Conqueror (S48)

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 530

*Churchill*-luokan sukellusveneet

|  |
| --- |
| *HMS Churchill* - *HMS Conqueror* - *HMS Courageous* |
| Edeltäjät: Resolution-luokka – Seuraaja: Swiftsure-luokka |
Perttu Mentula 1960-luvun puolivälissä.
**Perttu Mentula** (5. maaliskuuta 1936 Lappeenranta – 15. tammikuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen sisustusarkkitehti sekä muun muassa huonekalujen ja tekstiilien muotoilija.

Mentula opiskeli Ateneumin iltakoulun yleisellä osastolla ja jatkoi sitten Taideteollisessa oppilaitoksessa, josta valmistui sisustusarkkitehdiksi 1960. Opiskeluajasta lähtien Mentula työskenteli muun muassa Antti Nurmesniemen, Timo Sarpanevan ja Toivo Korhosen toimistoissa, kunnes perusti oman studionsa. Hän teki uransa aikana teollisen muotoilun ohella graafista suunnittelua ja näyttelysuunnittelua. 

Mentula oli 1960-luvulla merkittävimpiä suomalaisia muovihuonekalujen muotoilijoita ja suunnitteli 1970-luvulla monia painokangaskuoseja Tampellalle. Hän myös opetti taideoppilaitoksissa Suomessa ja ulkomailla, etenkin Italiassa.

Mentula voitti vuonna 1963 uusia suomalaisia vientihuonekaluja etsineen kilpailun sohvien ja tuolien sarjan ja tuli kolmanneksi säilytyskalusteiden sarjassa. Vuonna 1965 Mentula palkittiin Milanon triennaalissa kurikkalaiselle Velsalle suunnittelemistaan kelkoista. Vuonna 1973 hän sai monia palkintoja: kaksi hänen valaisintaan pääsi kymmenen parhaan joukkoon Japanissa, minkä lisäksi hän voitti tanskalaisen huonekalusuunnittelukilpailun.

Lähteet
-------

1. 1 2  Simo Heikkilä: *Perttu Mentula*, HS Muistot
2. ↑  Nyman, Hannele & Poutasuo, Tuula: *Muovikirja, Arkitavaraa ja designesineitä*, s. 133. WSOY, 2004. ISBN 951-0-29132-3.
3. ↑  Vientihuonekalujen suunnittelukilpailun voittajat palkittin.  *Helsingin Sanomat*, 10.3.1963, s. 25. Näköislehti (maksullinen).
4. ↑  Maunula, Leena: Ei talvi ole harmaa, se on valkoinen.  *Kaunis Koti*, 1/1965, s. 28–29.
5. ↑  Tikkanen, Birgitta: Tulevaisuus on jo alkanut eli suunnittelijan aatoksia.  *Helsingin Sanomat*, 18.5.1974, s. 21. Näköislehti (maksullinen).
**IOMMU** (**input–output memory management unit**, myös nimellä **SMMU**, **System Memory Management Unit**) on tietokoneen ominaisuus, joka lisää muistinhallintayksikön (MMU) kaltaisen toiminnan oheislaitteiden kanssa käytettäväksi. IOMMU lisää osoitteiden muunnoksen ja muistisuojauksen DMA:ta käyttäville oheislaitteille sekä auttaa suodattamaan ja uudelleenohjaamaan keskeytyksiä oheislaitteilta. IOMMU:n luoma virtualisoitu osoiteavaruus ohjaa oheislaitteet omiin alueisiinsa tietokoneen muistissa. Virtualisoidussa ympäristössä IOMMU estää kahta virtuaalikonetta häiritsemästä toisiaan ja mahdollistaa pääsyn laitteistoon käyttäjäavaruudesta tai vierasvirtuaalikoneesta. IOMMU:lla voidaan korvata GART-mekanismi ja sen avulla 32-bittiset oheislaitteet voivat käyttää koneen muistia 64-bittisessä ympäristössä.

Lähteet
-------

1. ↑  System Memory Management Unit (SMMU) Support *developer.arm.com*. Viitattu 16.9.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  AMD I/O Virtualization Technology (IOMMU) Specification (PDF) *developer.amd.com*. Viitattu 16.9.2020. (englanniksi)
3. 1 2  Intel® Virtualization Technology for Directed I/O (PDF) *software.intel.com*. Viitattu 16.9.2020. (englanniksi)
4. 1 2 3  Appendix E. Working with IOMMU Groups *access.redhat.com*. Viitattu 16.9.2020. (englanniksi)
5. ↑  IOMMU Support in Linux *cerno.tech*.  Arkistoitu 3.9.2020. Viitattu 16.9.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Mastering the DMA and IOMMU APIs (PDF) (englanniksi)
Phyllis Diller 89-vuotiaana
**Phyllis Ada Diller** (o.s. **Driver**; 17. heinäkuuta 1917 Lima, Ohio – 20. elokuuta 2012 Brentwood, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Häntä pidetään naispuolisen stand up -komedian pioneerina, ja hän oli vuonna 1967 ehdolla Golden Globe -palkinnon saajaksi. 

Diller syntyi Limassa, Ohiossa ja oli maineensa huipulla 1960-luvulla. Hän tuli tunnetuksi paitsi lukuisista televisio-ohjelmista, myös elokuvista. Hän esiintyi vuosina 1995–2004 *Kauniissa ja rohkeissa* Gladys Popen osassa. 

Dillerillä on tähti Hollywood Walk of Famella,, ja hänet valittiin 1993 St. Louis Walk of Fameen. Hänen omaelämäkertansa *Like a Lampshade in a Whorehouse* julkaistiin vuonna 2005. Vuonna 1999 kärsitystä sydänkohtauksesta huolimatta Diller esiintyi vielä 90-vuotiaanakin vuonna 2007. Hän muun muassa keskusteli Jay Lenon kanssa *The Tonight Show’ssa* ja teki lyhyen esiintymisen sarjassa *Boston Legal*. Hänellä on kuusi lasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Buerger, Megan: Phyllis Diller, comedian, dies at 95  20.8.2012. The Washington Post. Viitattu 21.8.2012. (englanniksi)
2. ↑  Shearer, Stephen Michael: Anything for a Laugh *Las Vegas Review-Journal*. Viitattu 13.7.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Spinning Pain into Laughter: Phyllis Diller Reviews Her Career in New Autobio *Windy City Times*.  15.6.2005. Viitattu 13.7.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Phyllis Diller Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**RPA-LuigiBacchi.it Perugia** eli **Perugia Volley** on italialainen lentopallojoukkue, joka pelaa Italian A1-liiga-lentopalloliigassa. Perugian joukkueessa pelaa muun muassa serbialainen Goran Vujevic.

Perugia Volley nousi Italian korkeimmalle sarjatasolle vuonna 2002, jolloin se voitti Italian A2-liigan mestaruuden. Ensimmäisellä A1-liigakaudellaan Perugia Volley säilytti sarjapaikkansa sijoittumalla liigassa 9. sijalle.

Toisella liigakaudellaan joukkue selviytyi historiansa ensimmäisen kerran play-off-peleihin sijoittumalla runkosarjassa 8. sijalle. Play-off-peleissä joukkue yllätti voittamalla runkosarjan voittajan ja suurimman mestarisuosikin Trentinon, edeten semifinaaleihin. Finaalipeleistä joukkue putosi voitoin 3-1 ja lopulliseksi sijoitukseksi jäi 3. sija.

Kolmannella A1-liigakaudellaan Perugia eteni finaalipeleihin. Semifinaaleissa Perugia kaatoi Piacenzan, mutta finaaleissa Sisley Volley vei mestaruuden.

Kaudella 2006 joukkue eteni jälleen play-off-peleihin, mutta putosi jo ensimmäisellä kierroksella lopulta mestaruuden vieneelle Lube Maceratalle. Seuraavalla kaudella Perugialle kävi samoin, kun joukkueen pudotti ensimmäisellä play-off-kierroksella mestaruuden vienyt Sisley Volley.
Ramazan Şahin Lontoon olympialaisissa 2012.
**Ramazan Şahin** (s. 8. heinäkuuta 1983 Mahatškala, Dagestanin ASNT, Neuvostoliitto) on turkkilainen vapaapainija, olympiavoittaja sekä maailman- ja euroopanmestari.*lähde?*

Şahin on kansallisuudeltaan tšetšeeni, alkuperäiseltä sukunimeltään *Ibraihanov*. Hän muutti Turkkiin vuonna 2005 valmentajansa ja setänsä İshak İrbayhanovin, joka toimii Turkin maajoukkueessa valmentajana, avustuksella, ja sai maan urheiluministeriön ansiosta kansalaisuuden hyvin pian.*lähde?*

Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan 2007 EM-kisoissa hän sijoittui pronssille, mutta voitti myöhemmin samana vuonna kultamitalin Bakun MM-kisoissa. Şahin voitti kultaa myös seuraavana vuonna Tampereen EM-kisoissa ja kesällä Pekingin olympialaisissa, missä hän voitti hyvin tasaisessa loppuottelussa Ukrainan Andri Stadnikin tasapistein.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  RAMAZAN SAHIN *Athletes*. The International Olympic Committee (IOC). Viitattu 6.3.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ramazan Şahin FILA:n tietokannassa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Europeana

 |

 |
**Ri Chun-hee** (joskus myös **Ri Chun Hui**, s. 1943) on Pohjois-Korean tunnetuin uutisankkuri. Hänet tiedetään erityisesti dramaattisesta tyylistään ja ilmoituksitaan hyvin tärkeinä pidettyjen uutisten yhteydessä, kuten esimerkiksi maan johtajien kuolemiin liittyvissä tiedotuksissa.

Elämäkerta
----------

Ri Chun-hee syntyi vuonna 1943 ja hän aloitti uransa näyttelijänä elokuvissa. Suurin piirtein vuonna 1971 hänet valittiin kuitenkin tuolloin hiljattain perustetun Korean Keskustelevision uutisankkuriksi. Pohjoiskorealaisissa lähteissä hänen opettajanaan mainitaan itse Kim Il-sung, joka väitetysti ohjeisti häntä myös uutistenluennan dramaattisen tyylin suhteen. Sittemmin hänestä tuli pohjoiskorealaisista uutisankkureista tunnetuin. Hänet valittiin usein tekemään erityisen tärkeitä ilmoituksia, joita ovat olleet esimerkiksi Kim Il-sungin kuolema vuonna 1994, ydinkokeet vuosina 2006 ja 2009 ja Kim Jong-ilin kuolema joulukuussa 2011. Ri Chun-hee on myös Korean kommunistisen puolueen propaganda- ja agitaatiojaostojen jäsen. Ajoittain hän on kuvaillut aikovansa jättäytyä tulevaisuudessa kameran toiselle puolelle ja alkavansa kouluttaa uusia naisia uutistenlukijoiksi.

Ri Chun-heen uutistenluennan tyyliä on kuvailtu dramaattiseksi ja jämäkäksi. Hän saattaa pitää pitkiä monologeja, joissa puhe voi muuttuua itkusta huutamiseksi. Hänen tavaramerkkinsä on vaaleanpunainen perinteinen chima jeogori-asu. Vakavamissa esimerkiksi maan johtajien kuolemiin liittyvissä lähetyksissä asu on ollut musta. Yksityiselämässään Ri Chun-hee asuu Pjongjangissa, jossa hänen on kuvailtu viettävän yltäkylläistä elämää esimerkiksi kaupungin parhaissa ravintoloissa vieraillen. Hänellä on aviomies, lapsia ja lapsenlapsia.

Lähteet
-------

1. 1 2  James E. Hoare: *Historical dictionary of the Democratic People’s Republic of Korea*, s. 326-327. Scarecrow Press, 2012. ISBN 978-0-8108-7987-4. (englanniksi)
2. 1 2  Jon Herskovitz ja Christine Kim: The face that launched a thousand North Korean tirades *Reuters*. Viitattu 21.4.2021. (englanniksi)
3. 1 2  What we know about Ri Chun-hee, the most famous woman in North Korea *BBC News*. BBC. Viitattu 21.4.2021. (englanniksi)
**Lauri Olavi Ruuskanen** (18. heinäkuuta 1913 Elimäki – 20. maaliskuuta 1983 Siilinjärvi) oli suomalainen metsänhoitaja ja virkamies, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Ruuskasen vanhemmat olivat metsäteknikko Otto Lauri Ruuskanen ja Hilma Sofia Väänänen ja puolisot vuodesta 1937 Kerttu Kaarina Lautiainen ja vuodesta 1962 Airi Heljä Tuulikki Maijala. Ruuskanen tuli ylioppilaaksi Viipurissa vuonna 1932 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta vuonna 1937. Toimittuaan metsänhoitajana Hackmanilla hänestä tuli vuonna 1940 Kuopion kaupungin metsänhoitaja, mitä tehtävää hän hoiti yli 35 vuotta, vuoteen 1976 asti. Ruuskanen sai samana vuonna metsäneuvoksen arvonimen. Työssään hän vaikutti myös Kuopion metsien virkistyskäyttöön ja suojeluun, hänen esityksestään Kuopion kaupunginvaltuusto muun muassa hyväksyi Puijon luonnonpuiston perustamisen. Ruuskaselle myönnettiinkin Suomen Luonnonsuojeluliiton hopeinen ansiomerkki. Kuopiossa Ruuskanen toimi myös kaupungin polttoainepäällikkönä 1942–1949. Hän oli Kunnallisvirkamiesliiton hallituksen jäsen 1958–1972 ja toimi myös hallituksen varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lauri Ruuskanen *Biografiasampo*. Viitattu 22.5.2022.
2. ↑  Kuolleita. Metsäneuvos Olavi Ruuskanen. *Helsingin Sanomat*, 16.4.1983, s. 16.
**Lower Kalskag** on kaupunki Alaskassa. Se sijaitsee Kuskokwimjoen pohjoisrannalla, kolme kilometriä alajuoksuun Upper Kalskagista. Kaupunki on 41 kilometriä länteen Aniakista, 102 kilometriä koilliseen Bethelistä ja 560 kilometriä länteen Anchoragesta. Lower Kalskagista (paikallisesti usein pelkästään "Lower") Upper Kalskagiin ("Upper") johtaa yksi tie. 

Lower Kalskagin asukkaat ovat pääosin jupik-eskimoita ja uskonnoltaan ortodokseja. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2000 267, joista 88,8% ilmoitti edustavansa etnisesti alkuperäisasukkaita.

Historiaa
---------

Lower Kalskag oli alun perin Upper Kalskagin perheiden käyttämä kalastusleiri. Vuonna 1930 he alkoivat rakentaa ympärivuotisia koteja. Upper Kalskagin ortodoksiperheet muuttivat Loweriin, koska Upper oli suurimmaksi osaksi katolinen kylä. St. Seraphimin ortodoksikappeli rakennettiin vuonna 1940. Koulu rakennettiin 1959, postitoimisto 1962, saha 1965 ja voimalaitos 1969. Lower Kalskag sai kaupunkioikeudet 1969.

Lähteet
-------

1. ↑  American FactFinder (Community facts -haulla *kaupungin nimi, piirikunta*) *US Census Bureau*.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Lower Kalskag Google Mapsissa
* Lower Kalskag TerraServer-USA:ssa
**Shimshal** (urduksi ‏شمشال‎, *Šimšāl*) on kylä Pakistanin Gilgit-Baltistanin alueella. Kylän asukkaat ovat wakheja ja uskonnoltaan ismailiitteja.

Maantiede
---------

Näkymää Shimshalin laaksossa.
Shimshal sijaitsee Pakistanin Gilgit-Baltistanin alueella Hunzan piirikunnan pohjoisosassa Shimshalin laaksossa Karakorumin vuoristossa. Laaksoa halkoo Shimshaljoki. Shimshal on etelästä tultaessa viimeinen huomattava kylä ennen Pakistanin Kiinan vastaista rajaa. Kylä on noin 3 100 metrin korkeudella merenpinnasta.

Historia
--------

Paikallinen tanssiesitys.
Shimshal kuului aikanaan itsenäiseen Hunzan valtioon. Kyläläiset työskentelivät aikanaan Hunzan hallitsijalle (*mir*) hoitaen karjaa ja kantaen tarvikkeita. Hunza alistettiin 1800-luvun lopulla brittivallan alle ja Intian jaon yhteydessä siitä tuli osa Pakistania. Pakistanissa Hunzan hallitsijan maallinen valta päättyi 1970-luvulla.

Shimshal oli pitkään eristyksissä muusta Pakistanista. Ensimmäinen maantieyhteys kylään valmistui vasta vuonna 2003. Kylässä on toteutettu myöhemmin myös muita kehityshankkeita. Esimerkiksi sähköä saadaan nykyisin aurinkopaneelein.

Väestö
------

Shimshalin asukkaat ovat etniseltä taustaltaan wakheja ja uskonnoltaan ismailiitteja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Vanessa Nirode: The Pakistan village with a unique system of philanthropy *BBC Travel*. BBC. Viitattu 22.12.2021. (englanniksi)
2. ↑  Noor Pamiri: How the residents of Shimshal are setting a shining example for Pakistan *Dawn*. Viitattu 22.12.2021. (englanniksi)
**Robert Earnshaw** (s. 6. huhtikuuta 1981, Mufulira, Sambia) on walesiläinen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi useita vuosia Cardiff Cityssä ja edusti myös muun muassa West Bromwich Albionia, Norwich Cityä, Derby Countya ja Nottingham Forestia. Earnshaw on historian ainoa pelaaja, joka on tehnyt hattutempun eli kolme maalia yhdessä ottelussa Englannin Valioliigassa, English Football Leaguen jokaisella sarjatasolla, FA Cupissa, Englannin Liigacupissa sekä kansainvälisellä tasolla.

Ura
---

Sambiassa englantilaiselle David Earnshawille ja hänen sambialaiselle vaimolleen Ritalle syntynyt Robert asui Sambiassa viisivuotiaaksi, jonka jälkeen perhe muutti isän töiden perässä Malawiin. Vuonna 1990, Davidin kuoltua he muuttivat pieneen walesiläiseen Bedwasin kaupunkiin.

16-vuotiaana Earnshaw liittyi Walesin suurseuran Cardiff Cityn junioriakatemiaan. Hänen ammattilaisuransa alkoi Cardiffissa vuotta myöhemmin, ja onnistui tekemään tasoitusmaalin uransa avausottelussa Hartlepool Unitedia vastaan. Vuonna 2002 hän onnistui maalinteossa myös uransa ensimmäisessä A-maaottelussa, tehden voittomaalin Millennium Stadiumilla Saksaa vastaan. West Bromwich Albion hankki Earnshawin kesällä 2004 itselleen kolmella miljoonalla punnalla.

Kierrettyään useissa brittiseuroissa, Earnshaw palasi heinäkuussa 2011 takaisin Cardiff Cityyn, jatkosopimusneuvotteluiden kariuduttua Nottingham Forestin kanssa. Earnshawin yhteenlaskettu siirtosummansa vuodesta 2004 lähtien on ollut 12,6 miljoonaa puntaa, joista suurin osuus on Derby Countyn kesällä 2007 maksamat 3,5 miljoonaa puntaa. Hän lähti Cardiffista 2013 ja edusti sen jälkeen useita seuroja lyhyempiä pätkiä ennen lopettamistaan vuonna 2015.

Earnshaw pelasi Walesin maajoukkueessa 58 ottelua ja teki niissä 16 maalia vuosina 2002–2011.

Lähteet
-------

1. ↑  Earnshaw'n pelaajaprofiili Cardiff City FC. Viitattu 16.4.2012. (englanniksi)
2. ↑  Passo Alpuin, Luis Fernando: Wales - Record International Players  5.7.2018. RSSSF. Viitattu 9.11.2018. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Robert Dinesen.
**Robert Theodor Louis Camillo Dinesen** (23. lokakuuta 1874 Kööpenhamina – 8. maaliskuuta 1972 Berliini) oli tanskalainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä.

Robert Dinesen syntyi farmaseutin perheeseen. Hän opiskeli laulamista Vilhelm Heroldin ja näyttelemistä Nicolai Neiiendamin johdolla ja debytoi Kööpenhaminan Dagmar-teatterissa vuonna 1894. Dinesenin ensimmäinen elokuva *Kuilu* (*Afgrunden*, 1910) muistetaan myös Asta Nielsenin ja Poul Reumertin esikoiselokuvana. Dinesenillä oli pääosa elokuvassa *Neljä paholaista* (*De fire Djævle*, 1911), jonka jälkeen hän työskenteli Nordisk Filmin näyttelijänä ja ohjaajana vuoteen 1917 saakka. Tänä aikana hän ohjasi noin 70 elokuvaa.

Vuonna 1918 Dinesen ohjasi kaksi elokuva Ruotsissa. Vuonna 1920 hän siirtyi Saksaan, jossa hän ohjasi noin 25 elokuvaa. Äänielokuvan tultua ja natsien noustua valtaan Dinesen omistautui harrastukselleen maalaustaiteelle. Hän oli naimisissa kolmesti näyttelijöiden Marie Dinesenin, Johanne Dinesenin ja Margrethe Schönin kanssa. Dinesen oli kirjailija Kirsten Thomsenin isä.

Elokuvia
--------

* *Kuilu*, 1910 (näyttelijä)
* *Neljä paholaista*, 1911 (ohjaaja ja näyttelijä)
* *Vampyyritanssijatar*, 1912 (näyttelijä)
* *Musta kansleri*, 1912 (näyttelijä)

Lähteet
-------

1. 1 2  Dansk film database *danskefilm.dk*. Viitattu 30.8.2017.
2. 1 2  Det Danske Filminstitut: Filmdatabasen *dfi.dk*. Viitattu 30.8.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Robert Dinesen Elonetissä.
* Robert Dinesen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |

 |
**Lauri Ensio Räsänen** (21. elokuuta 1935 Viipuri – 12. joulukuuta 2004 Lappeenranta) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Räsäsen vanhemmat olivat toimitusjohtaja Otto Räsänen ja konttorinhoitaja Maija Rissanen ja puoliso vuodesta 1956 kosmetologi Raili Pipinen. Räsänen työskenteli jo nuoresta isänsä johtamassa Viipurissa 1930 perustetussa perheyritys Itä-Suomen Kumikorjaamossa, joka siirtyi sotien jälkeen Lappeenrantaan. Tultuaan ylioppilaaksi Lappeenrannan lyseosta 1954 ja suoritettuaan merkonomin tutkinnon 1956 Liikemiesten Kauppaopistossa Helsingissä hänestä tuli yrityksen apulaisjohtaja ja myyntiedustaja. Isän kuoltua 1965 Räsänen siirtyi yrityksen toimitusjohtajaksi.

Isko-nimen 1980-luvulla saanut yhtiö kehittyi Räsäsen johdolla merkittäväksi kumialan teollisuusyritykseksi, se oli muun muassa Skandinavian suurin raskaiden ajoneuvorenkaiden pinnoittaja. Pörssiyhtiö siitä tuli vuonna 1988. Lauri Räsänen, joka oli saanut edellisenä vuonna teollisuusneuvoksen arvonimen, luovutti yrityksen toimitusjohtajuuden pojalleen 1991. Räsäsellä oli alansa merkittäviä järjestötehtäviä sekä alueellisia ja yhteiskunnallisia luottamustoimia. Lappeenrannan teknillinen yliopisto promovoi Räsäsen kauppatieteiden kunniatohtoriksi keväällä 2003. Sotilasarvoltaan Räsänen oli reservin majuri.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lauri Räsänen *Biografiasampo*. Viitattu 11.12.2021.
2. ↑  Muistot. Lauri Räsänen. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  12.12.2004. Viitattu 11.12.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
**Kanellapuukasvit** (Canellaceae) on vain 13 lajia käsittävä pieni kasviheimo koppisiemenisten Canellales-lahkossa.

Tuntomerkit
-----------

Kanellapuukasvit ovat ainavihantia pensaita tai puita, joiden kaarna on usein melko vaalea. Lehdet sijaitsevat kierteisesti tai kahdessa rivissä ja ovat melko paksuja, aromaattisia, korvakkeettomia, ehytlaitaisia. Kukinto on vaihtelevanlainen. Kukissa on kolme verholehteä, 5–12, harvoin neljä punaista ja tavallisesti erillistä terälehteä, yhteenkasvaneet heteet, joita voi olla paljon ja joiden ponnet avautuvat kukasta ulospäin, sekä 2–6 yhteenkasvaneen emilehden muodostama sikiäin, jossa on laitaistukat; vartalo on lyhyt ja luotti liuskainen. Sikiäimessä on kaikkiaan vähintään neljä tai paljon luokkimaisesti taipuneita siemenaiheita. Hedelmä on verhiön suojaama marja. Siemenessä voi olla kirjava endospermi. Kromosomiston annosluku on n = 11, 13, 14.

Levinneisyys
------------

Kanellapuukasvien levinneisyyskuva on hajanainen trooppisessa Amerikassa, Itä-Afrikassa ja Madagaskarilla.

Luokittelu
----------

Kanellapuukasveihin kuuluu viiteen sukuun luettavat 13 lajia. Suvut ovat:

* *Canella* P.Browne – kanellapuut
* *Capsicodendron* Hoehne
* *Cinnamodendron* Endl.
* *Cinnamosma* Baill.
* *Pleodendron* Tiegh.
* *Warburgia* Engl.

Käyttö
------

Kanellapuun (*Canella winterana*) aromaattisesta kuoresta saadaan niin sanottua valkokanelia, jota käytetään vahvistavana rohtona ja piristeenä tai mausteena, mutta myös kalamyrkkynä Puerto Ricossa. Länsi-intialaisen lajin *Cinnamodendron corticosum* kuorta käytetään myös vahvistavana rohtona. Madagaskarilaisen *Cinnamosma fragrans* -lajin aromaattista puuta käytetään itämailla uskonnollisiin rituaaleihin. Ugandalaisen lajin *Warburgia ugandensis* pihkaa käytetään liimana työkalujen varsien kiinnittämisessä, lehtiä ravinnoksi ja kuorta laksatiivina. *Warburgia stuhlmannii* -laji tuottaa puuta, josta Lähi-idässä tehdään pikkuesineitä ja josta uutetaan öljyä voimakkaisiin parfyymeihin. Tansaniassa käytetään *Warburgia elongata* -lajin hedelmiä ravinnoksi.

Lähteet
-------

* Kasvien maailma. Otavan iso kasvitietosanakirja. Osa 2. Helsinki, Otava, 1980. ISBN 951-1-05492-9
* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since].

### Viitteet

1. 1 2  Stevens 2001, viittaus 26.11.2014
2. ↑  Canellaceae, Mobot.org
3. ↑  Canellaceae, Kew.org
4. ↑  Kasvien maailma, osa 2, s. 639

Aiheesta muualla
----------------

* Canellaceae, (Arkistoitu – Internet Archive) Delta-intkey.com
* Canellaceae, Kew.org
* Canellaceae, Efloras.org
* Canellaceae, Plantsystematics.org (kuvia)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q131304
* Wikispecies: Canellaceae
* APNI: 54678
* CoL: 7NS
* EoL: 4316
* EPPO: 1CAEF
* FNA: 10153
* Fossilworks: 55383
* GBIF: 2440
* GRIN: 204
* iNaturalist: 71467
* IPNI: 77126585-1
* IRMNG: 112584
* ITIS: 18126
* NCBI: 3424
* Open Tree of Life: 930012
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77126585-1
* Tropicos: 42000009
* Watson & Dallwitz: canellac
* WFO: wfo-7000000108

 |

 |
**Lauri Ratia** (s. 21. toukokuuta 1946) on suomalainen yritysjohtaja ja hallitusammattilainen. Hän on koulutukseltaan diplomi-insinööri. Hänelle on myönnetty teollisuusneuvoksen arvo.

Elämä
-----

Diplomi-insinööriksi kouluttautunut Ratia teki pitkän ja kansainvälisen uran Nokialla. Vuosina 1981–1987 hän toimi Yhdysvalloissa Nokia Inc:n toimitusjohtajana ja sen jälkeen konsernin yrityssuunnittelujohtajana.

Hänestä tuli rakennusmateriaalivalmistaja Lohja-Rudus-yhtiön toimitusjohtaja vuonna 1994. Hän oli Lohja-Rudus-konsernin toimitusjohtaja 1994–2006. Vuonna 2006 hän jäi eläkkeelle ja ryhtyi täyspäiväiseksi hallitusammattilaiseksi.

Hän on toiminut Edita Oyj:n hallituksen puheenjohtajana 2005–2013, VR-Yhtymän hallituksen puheenjohtajana 2008–2011 ja Spondan hallituksen puheenjohtajana 2007–2013. Hän työskenteli myös YIT:n hallituksessa. 

Ratia nimettiin Turun telakan hallituksen puheenjohtajaksi vuonna 2013 ja hänellä oli keskeinen rooli telakan pelastamisessa. Telakan omistaja, korealainen STX, oli ajautunut talousvaikeuksiin ja yritti lypsää Suomen valtiolta rahoitusta. Ratia oli avaintekijä operaatiossa, jossa Turun telakka myytiin saksalaiselle Meyerin perheyhtiölle. Sen ansiosta Turun telakka lähti nousuun, ja sen tuhannet työpaikat säilyivät. Sen jälkeen Ratia sai Helsingin Sanomien mukaan ihmepelastajan maineen.

Terrafame Oy:n eli entisen Talvivaaran hallituksen puheenjohtaja Ratia on ollut vuodesta 2015. Ympäristökatastrofiksi nimitetty Terrafame pelastettiin valtion satojen miljoonien rahoituksella.

Tammikuussa 2019 vaikeuksissa oleva Stockmann nimitti nyt kriisijohtajana tunnetun Ratian hallituksensa puheenjohtajaksi. Maaliskuussa 2019 Ratia ryhtyi toimitusjohtajan sijaiseksi kun Lauri Veijalainen irtisanoutui. Ratian mukaan helmikuuhun 2020 asti Stockmannin liiketoiminta kehittyi hyvin. Koronavirusepidemia pudotti tavaratalon kävijämääriä ja huhtikuussa 2020 Stockmann hakeutui yrityssaneeraukseen. Hän jättää Stockmannin hallituksen vuonna 2021.

Lähteet
-------

1. ↑  Syntymäpäivät, Suomen Kuvalehti nro 19, 13.5.2016 s. 63
2. 1 2  Sponda.fi (Arkistoitu – Internet Archive) (Arkistoitu lähde)
3. 1 2 3 4 5 6 7 8  Käänne alkoi salakavalasti, ja nyt Stockmann on uppoamassa – Miten kriisinratkaisija Lauri Ratia aikoo pelastaa perinteisen tavaratalon? *Helsingin Sanomat*.  15.9.2019. Viitattu 23.12.2020.
4. 1 2 3  Boradmen.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
5. 1 2  Lauri Ratia, 72, tunnetaan yritysten ihmepelastajana, mutta nyt työn alla on toistaiseksi vaikein tehtävä: Stockmann *Helsingin Sanomat*.  30.4.2019. Viitattu 9.8.2019.
6. ↑  Lauri Ratia etsii Talvivaaralle pelastusta, Kauppalehti, 17.8.2015 (uudestaan 1.1.2016)
7. ↑  Tuomas Niskakangas & Mikko Paakkanen: Stockmannin omistajat palkkasivat Suomen tunnetuimman kriisijohtajan *Helsingin Sanomat*.  31.1.2019. Viitattu 31.1.2019.  (Tilaajille)
8. ↑  Stockmannin toimitusjohtaja eroaa Länsiväylä
9. ↑  Stockmann hakee yrityssaneeraukseen *Yle Uutiset*. Viitattu 23.12.2020.
10. ↑  Stockmannin pelastajaksi palkattu Lauri Ratia jättää yhtiön hallituksen *Yle Uutiset*.  10.3.2021. Viitattu 11.3.2021.
**Kanembut** ovat kanurin lähisukukieltä kanembua puhuva kansa Tšadissa, Nigeriassa ja Nigerissä. He asuvat etupäässä Tšadjärven pohjoisrannalla sekä Maon kaupungin ympäristössä. Kanembuja arvioidaan olevan yli 300 000 tai noin 630 000 henkeä.

Kanembujen esi-isät muodostivat keskiaikaisen Kanemin valtion. Kansan pääelinkeinot ovat maanviljely sekä osin paimentolaisuuteen perustuva karjanhoito. Tšadjärvellä harjoitetaan myös kalastusta. Kulttuuriltaan kanembut ovat lähellä kanureita ja tubuja. Uskonnoltaan he ovat sunnalaisia muslimeja.

Lähteet
-------

1. ↑  *Afrika: entsiklopeditšeski spravotšnik, tom 1*, s. 627. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1986.
2. 1 2 3  Olson, James S.: *The Peoples of Africa: An Ethnohistorical Dictionary*, s. 271. Westport: Greenwood Press, 1996. ISBN 0-313-27918-7.
3. 1 2  *New Encyclopedia of Africa, volume 5*, s. 387. Farmington Hills: Thomson Gale, 2008. ISBN 978-0-684-31459-4.
4. ↑  *Encyclopedia of the peoples of Africa and the Middle East*, s. 360. New York: Facts on File, 2009. ISBN 978-0-8160-7158-6.
**Shimazu-suku** (jap. 島津) oli Japanin Satsuma-hanin aluetta, joka kattoi Satsuman, Ōsumin ja Hyūgan provinssit, hallinnut suku.

Shimazut olivat Minamoto-klaanin Seiwa Genji -haaran perillisiä. Suvun perustaja Shimazu Tadahisa (k. 1227) oli shōgun Minamoto no Yoritomon (1147–1199) poika. Tadahisan vaimo oli Koremune Hironobun tytär, joka kuului Hata-klaaniin.

Tadahisa sai haltuunsa Shiodan alueen Shinanon provinssissa vuonna 1186, minkä jälkeen hänet nimitettiin Satsuman provinssin shugoksi. Hän lähetti Honda Sadachikan ottamaan haltuunsa provinssin ja saattoi Yorimotoa tämän tutkimusretkellä Mutsun provinssiin vuonna 1189. Tadahisa matkusti Satsumaan vuonna 1197, alisti Hyūgan ja Ōsumin provinssit valtaansa ja rakensi linnan.

Shimazu-suvusta tuli yksi Edo-kauden daimioista, jotka säilyttivät alueensa hallinnan jatkuvasti Kamakura-kaudelta lähtien. Suku oli parhaimmillaan varakkain ja mahtavin Tozama-perheen edustaja, jonka vuosittaiset tulot ylittivät 700 000 kokua.

Suvun 19. johtaja Shimazu Yoshihiro (1535–1619) oli daimiona Sekigaharan taistelun ja Osakan saarron aikana. Hänen veljenpoikansa ja seuraajansa Shimazu Tadatsune kuitenkin pystyi käyttämään merkittävää valtaa 1600-luvun kahtena ensimmäisenä vuosikymmenenä ja organisoi Ryūkyūn (nykyisin Okinawan prefektuuri) valloituksen vuonna 1609. Tokugawa salli tämän, koska hän tahtoi lepyttää Shimazun ja estää mahdolliset kansannousut Sekigaharan tappion jälkeen.

Shimazu-suku oli tunnettu lojaaliudestaan sotilaitaan kohtaan erityisesti Sengoku-kaudella. Jotkin perheet määrättiin torjumaan vastarintaa tarkoituksenaan laajentaa Shimazujen valtaa. Shimazut ovat myös kuuluisia siitä, että he olivat ensimmäisiä, jotka käyttivät tuliaseita Japanissa ja aloittivat myös aseiden valmistuksen. Shimazujen taistelutaktiikat olivat hyvin menestyksekkäitä, ja he kukistivat useita itseään suurempia armeijoita erityisesti Kyūshūn valloituksen aikana 1580-luvulla. Heidän taktiikkanaan oli houkutella vihollinen väijytykseen, jonka molemmilla puolilla oli hakapyssyin varustettuja joukkoja. Väijytys synnytti paniikkia ja pakokauhua, minkä jälkeen joukot oli helppo tuhota.

Klaanin 31. johtaja Hisamitsu (1817–1887) oli Satsuman daimio Boshin-sodan ja Meiji-restauraation aikoina, joissa Satsumalla oli merkittävä rooli.

Johtajat
--------

1. Shimazu Tadahisa
2. Shimazu Tadatoki
3. Shimazu Hisatsune
4. Shimazu Tadamune
5. Shimazu Sadahisa
6. Shimazu Morohisa
7. Shimazu Ujihisa
8. Shimazu Yuihisa
9. Shimazu Motohisa
10. Shimazu Hisatoyo
11. Shimazu Tadakuni
12. Shimazu Tachihisa
13. Shimazu Tadamasa
14. Shimazu Tadaosa
15. Shimazu Tadataka
16. Shimazu Katsuhisa
17. Shimazu Takahisa
18. Shimazu Yoshihisa
19. Shimazu Yoshihiro
20. Shimazu Tadatsune
21. Shimazu Mitsuhisa
22. Shimazu Tsunataka
23. Shimazu Yoshitaka
24. Shimazu Tsugutoyo
25. Shimazu Munenobu
26. Shimazu Shigetoshi
27. Shimazu Shigego
28. Shimazu Narinobu
29. Shimazu Nariaki
30. Shimazu Nariakira
31. Shimazu Hisamitsu
32. Shimazu Tadayoshi
33. Shimazu Tadashige

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Shimazu family
**Perttu Tapio Vartiainen** (17. toukokuuta 1953 Liperi – 30. heinäkuuta 2017 Joensuu) oli suomalainen maantieteilijä ja Itä-Suomen yliopiston professori. Hän työskenteli Karjalan tutkimuslaitoksella maaseutu- ja korkeakoulupolitiikkaan liittyvien tehtävien parissa. Vartiainen toimi Joensuun yliopiston viimeisenä ja Itä-Suomen yliopiston ensimmäisenä rehtorina vuosina 1998–2014.

Ura
---

Vartiainen suoritti Joensuun korkeakoulussa filosofian maisterin tutkinnon 1976 ja lisensiaatin tutkinnon 1978. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1984.

Hän toimi Joensuun yliopistossa assistenttina ja lehtorina maantieteen laitoksella, ja vuosina 1986–1993 apulaisprofessorina. Vuosina 1993–1994 hän oli Helsingin yliopiston suunnittelumaantieteen professorin virassa. Vuodesta 1994 hän oli yhteiskuntamaantieteen professori Joensuun yliopistossa. Joensuun yliopiston rehtoriksi hänet valittiin 1998. Lokakuussa 2009 hänet valittiin vuoden 2010 alusta aloittavan Itä-Suomen yliopiston julkisoikeudelliseksi rehtoriksi, joka vastaa uuden yliopiston hallintoasioista. Vartiainen ei hakenut jatkoa vuoden 2014 lopussa päättyneelle rehtorikaudelleen.

Vartiainen oli valtioneuvoston asettaman kaupunkipoliittisen yhteistyöryhmän asiantuntijajäsen ja Nordic Center for Spatial Developmentin hallituksen jäsen. Hän oli Pohjois-Karjalan rahaston hoitokunnan puheenjohtaja.

Vartiainen oli vuoden 2006 presidentinvaaleissa Tarja Halosen uudelleenvalintaa kannattavan maakunnallisen kansalaisvaltuuskunnan puheenjohtaja.

Vuonna 2011 Suomen ulkoasiainministeriö tunnusti Perttu Vartiaisen Chilen kunniakonsuliksi Joensuuhun toimipiirinään Etelä-Savon, Pohjois-Savon ja Pohjois-Karjalan maakunnat.

Lähteet
-------

1. ↑  Moilanen, Mika: Yliopiston entinen rehtori Perttu Vartiainen on kuollut. *Karjalainen*.  31.7.2017.  Arkistoitu 31.7.2017. Viitattu 31.7.2017.
2. ↑  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 793–794. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
3. 1 2  Perttu Vartiainen. Itä-Suomen yliopisto. Viitattu 14.5.2017.
4. ↑  Itä-Suomen yliopiston rehtorit on valittu *Yle Uutiset*.  7.10.2009. Viitattu 14.5.2017.
5. ↑  Perttu Vartiainen jättää yliopiston rehtorin viran *Karjalainen*.  1.4.2014.  Arkistoitu 1.8.2017. Viitattu 14.5.2017.
6. ↑  Perttu Vartiaisesta Chilen kunniankonsuli *Savon Sanomat*.  3.3.2011. Viitattu 14.5.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Perttu Vartiaisen muistokirjoitus *Helsingin Sanomissa*.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Christoph Prégardien** (s. 18. tammikuuta 1956 Limburg an der Lahn) on saksalainen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori. Hän aloitti musiikillisen uransa Limburgin tuomiokirkon kuoron jäsenenä. Hän opiskeli laulamista Martin Gründlerin johdolla Frankfurtin musiikkiopistossa ja valmistui vuonna 1983. Myöhemmin hän jatkoi opintojaan Carla Castellanin johdolla Milanossa, Karlheinz Jariusin johdolla Frankfurtissa ja Alois Tremlin johdolla Stuttgartissa.

Prégardienin ohjelmisto ulottuu barokin ajan oratorioista ja passioista sellaisten 1900-luvun säveltäjien kuin Benjamin Brittenin ja Wolfgang Rihmin teoksiin. Kotimaansa ulkopuolella hän on esiintynyt muun muassa Kairossa, Montpellier’ssa, Tokiossa ja Parmassa. Hän on julkaissut useita levytyksiä.

Prégardien on tehnyt yhteistyötä sellaisten kapellimestareiden kuin Frans Brüggenin, John Eliot Gardinerin, Michael Gielenin, Nikolaus Harnoncourtin, Philippe Herreweghen, Christopher Hogwoodin, René Jacobsin, Ton Koopmanin, Sigiswald Kuijkenin, Gustav Leonhardtin ja Helmuth Rillingin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bach-Cantatas.com: Christoph Prégardien (Tenor)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Robert Henry De Niro**, (paremmin tunnettu nimellä **Robert De Niro Sr.**, 3. toukokuuta 1922 – 3. toukokuuta 1993) oli yhdysvaltalainen abstraktis-ekspressionistinen taidemaalari. Hänet tunnettiin myös näyttelijä Robert De Niron isänä.

Ura ja elämä
------------

Robert De Niro Sr. syntyi Syracusessa New Yorkin osavaltiossa. Hänen vanhempansa olivat amerikanitalialainen Henry Martin De Niro (1897–1976) ja amerikanirlantilainen Helen M. (o.s. O'Reilly; 1899–1999). Hän oli kolmihenkisen sisarussarjan vanhin.

De Niro opiskeli 1930-luvun lopussa ja 1940-luvun alussa taidemaalari Hans Hofmannin ohjaamana sekä vuosina 1939–1941 Black Mountain Collegessa Ashevillessa Pohjois-Carolinassa. De Niro piti ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Peggy Guggenheimin galleriassa keväällä 1946. Tuolloin hänen tyylilajinsa oli pääasiassa abstraktinen. Hän piti useita yksityisnäyttelyitä newyorkilaisessa Charles Egan Galleryssa 1950-luvulla, kriitikot arvostivat hänen taitavaa värienkäyttöään. Vuosikymmenen puoleenväliin tultaessa De Niro oli säännöllisesti mukana ryhmänäyttelyissä. Hänelle myönnettiin Longview Foundation -palkinto 1958.

Vuosina 1961–1964 De Niro eli Ranskassa. 1970- ja 1980-luvuilla hän piti näyttelyitä museoissa ja gallerioissa ympäri Yhdysvaltojen. Hän opetti erinäisissä taidekouluissa ja collegeissa, kuten Cooper Union, The New School for Social Research ja School of Visual Arts. De Niron töitä on esillä lukuisissa yhdysvaltalaismuseoissa.

De Niro avioitui opiskelijakollegansa Virginia Admiralin kanssa 1942. Pariskunta erosi pian heidän poikansa, Robert De Niron (s .1943) syntymän jälkeen.

Kuolema
-------

Robert De Niro Sr. kuoli syöpään 71-vuotispäivänään New Yorkissa. Hänet on haudattu Kensicon hautausmaalle, joka sijaitsee Valhallassa New Yorkin osavaltiossa. 

Vuonna 1993 ensi-iltansa saanut elokuva *A Bronx Tale* omistettiin Robert De Niro Sr.:lle. Teos oli Robert De Niro Jr.:n ensimmäinen ohjaus.

Lähteet
-------

1. 1 2  Smith, Roberta: Robert De Niro, 71, A New York Painter And Actor's Father. (Verkkojulkaisu, päivitetty 7.5.1993) *New York Times*, 7.5.1993. Artikkelin verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Robert De Niro Sr.:n sivu DC Moore Galleryssä
* Estate of Robert De Niro, Sr. (Arkistoitu – Internet Archive)
* Robert De Niro, Sr. Paintings and Drawings 1960-1993 (exhibition catalogue), DC Moore Gallery, 2012. Essay by David Moos.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Christophe Desjardins** (24. huhtikuuta 1962 Caen – 13. helmikuuta 2020) oli ranskalainen alttoviulisti. Hän soitti Ensemble InterContemporainissa sekä La Monnaien orkesterissa ja toimi Lyonin konservatorion professorina. Hän oli erikoistunut nykymusiikkiin; hän kantaesittikin uusia teoksia muiden muassa Luciano Beriolta, Pierre Boulez'lta, Michaël Lévinasilta, Wolfgang Rihmiltä, Philippe Manourylta, Jonathan Harveylta, Marco Stroppalta ja George Benjaminilta.

Desjardins opiskeli Pariisin konservatoriossa alttoviulunsoittoa Serge Collot'n ja kamarimusiikkia Geneviève Joyn johdolla. Valmistuessaan konservatoriosta vuonna 1983 hän sai ensipalkinnon alttoviulunsoitossa. Tämän jälkeen hän vielä täydensi opintojaan Bruno Giurannan johdolla Berliinissä. Vuonna 1990 hän liittyi silloin Péter Eötvösin johtamaan Ensemble InterContemporainiin. Hän levytti kokoonpanon kanssa muiden muassa teokset *Diadèmes* (Marc-André Dalbavie), *Sequenza VI* (Luciano Berio) ja *En sourdine* (Matthias Pintscher). Nykymusiikkiin keskittymisestä huolimatta Desjardins ei sivuuttanut vanhaakaan ohjelmistoa.

Desjardins kuoli 57-vuotiaana syöpään.

Lähteet
-------

1. ↑  Mort de Christophe Desjardins, un alto pour la musique de tous les temps *Le Monde*.  15.2.2020. Viitattu 21.2.2020. (ranskaksi)
2. 1 2 3  Mort de Christophe Desjardins, altiste engagé de la création musicale France Musique


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Gans vuonna 2010.
**Christophe Gans** (s. 11. maaliskuuta 1960, Antibes, Ranska) on ranskalainen ohjaaja, kirjailija ja tuottaja, joka on erikoistunut kauhu- ja fantasiaelokuviin.

Aikaisempi elämä
----------------

Nuorena Gans vietti paljon aikaa tehdessään kung-fu -aiheista Super 8 -elokuvaa kavereidensa kanssa. Myöhemmin hän meni ranskalaiseen elokuvakouluun, missä hän valmisti ensimmäisen lyhytelokuvansa Silver Slimen. Hän vietti hetken aikaansa elokuvakriitikkona, ennen kuin filmasi ensimmäisen kunnon elokuvansa Necronomicon. Gansin kolmas elokuva Le Pacte des Loups
oli menestys, tuottaen lähes 70 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.

Elokuvia
--------

* *"The Drowned" segment of Necronomicon* (1994)
* *Crying Freeman* (1995)
* *Susien klaani* (*Le Pacte des Loups*, 2001)
* *Silent Hill* (2006)
* *Kaunotar ja hirviö* (*La Belle et la bête*, 2014)
* *Return to Silent Hill*

Aiheesta muualla
----------------

* Christophe Gans Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Rama Cayn rannan asutusta.
**Ramat** ovat yksi Nicaraguan alkuperäiskansa. Rama-intiaaneja on kaikkiaan noin 1 500, ja heistä suurin osa elää Nicaraguan Karibianmeren-puoleisella rannikolla, maan eteläosassa. Rama Cay -saarella asuu kaksikolmasosaa ramoista.

Ramojen elinkeinoja ovat metsästys, kalastus ja muun muassa banaanin ja valkoisten kaakaopapujen viljely.

Kieli
-----

Ramat puhuvat kreolienglantia. Omaa rama-kieltä puhuu vain muutama kymmenen henkeä, mutta kieltä elvytetään muun muassa kouluopetuksella.
Rama-kielen systeemaattinen tutkimus ja elvytys aloitettiin 1980-luvulla. Työn tuloksena on muun muassa sanakirja Turulka. Kielentutkijat mainitsevat tärkeimmäksi informantikseen Rama Caylla asuneen Eleanora Rigby Danielin (1924–2001).

Rama kuuluu chibcha-kieliperheeseen.

Alue
----

Ramat ovat jatkuvasta kolonisaation paineesta huolimatta säilyttäneet yhteyden perinteisiin maa-alueisiinsa sukupolvilta toisille siirtyneiden hengellisten, kulttuuristen, taloudellisten ja historialliseen muistiin liittyvien siteiden ansiosta. Ramat ovat taistelleet Nicaraguan hallitusta ja mestitsimaanomistajia vastaan perinteisten maa-alueidensa hallinnasta. Maa-asioissa ramat ovat yhdistäneet voimansa miskitojen ja sumojen kanssa.

Ramoja asuu yhteensä kuudessa kyläyhteisössä: Rama Cay, Sumu Kaat, Tiktik Kaanu, Wiring Cay, Bangkukuk ja Indian River. Alue ulottuu Bluefieldsin lahdesta etelään Rio San Juanin tienoille.

Kun vuonna 2003 tuli voimaan etnisten yhteisöjen alueita koskeva maanomistuslaki (laki 445), ramojen kylät ja kreolialueiksi nimetyt kylät, muun muassa Monkey Point, päättivät toimia yhdessä lain toteutumiseksi. Kreolikylillä on läheinen etninen yhteys ramoihin. Alueen hallinto-organisaation nimi on Gobierno Terrotorial Rama y Kriol. Alueeseen kuuluu noin 4 800 neliökilometriä maata ja lähes yhtä paljon merta.

Ramaterritoriossa on neljä laajaa suojelualuetta: Reserva Natural de Cerro Silva, Punta Corda, Reserva Biológica Indio-Maiz ja Refugio de Vida Silvestre Río San Juan.

Lähteet
-------

1. ↑  La Prensa 8.5.2010 Especial: El mundo de la lengua rama
2. ↑  [ The Effects of Globalisation on Indigenous Communities in Latin America: Case Studies from Nicaragua - [2002] ILB 11; (2002) 5(15) ILB 4]
3. ↑  El diagnostigo del territorio Rama y Kriol. Una experencia para compartir. Frederica Barclay. Managua : Ibis. 2008. ISBN: 978-99924-0-722-6. Sivut: 4-8

Aiheesta muualla
----------------

* CALPI an organization of Nicaraguan Indigenous peoples
* Information about the Rama at Ethnologue

Ramojen kielestä
----------------

* Turkulka, raman sanakirja.
* Rama Language Project home page (Arkistoitu – Internet Archive)
* La Prensa 8.5.2010 Especial: El mundo de la lengua rama
Arabimaailman instituutti (taustalla) Seinen yli nähtynä.
**Arabimaailman instituutti** (ransk. *Institut du monde arabe*, **IMA**) on Pariisissa toimiva kansainvälinen kulttuuri-instituutti. Instituutin perustivat yhdessä Ranskan valtio ja 19 arabimaata. Sen tarkoituksena on edistää vuoropuhelua arabimaiden ja Euroopan, erityisesti Ranskan, välillä, sekä lisätä Ranskassa arabimaailman tuntemusta. Sen yhteydessä toimii muun muassa museo ja kirjasto. Kirjastossa on noin 60 000 arabien historiaa ja kulttuuria käsittelevää teosta.

Instituutin toimitalo sijaitsee Pariisin 5. arrondissementissa Seinen etelärannalla. Rakennuksen suunnitteli Jean Nouvelin johtama ranskalainen arkkitehtiryhmä, ja se rakennettiin vuosina 1981–1987. Arabimaailman instituutti oli ensimmäinen Ranskan presidentti François Mitterrandin aloitteesta Pariisin rakennetuista niin sanotuista suurista projekteista (*grands projets*). Lasiseinäisen rakennuksen erikoisuutena on eteläisen julkisivun seinäpinnoitus, joka jäljittelee arabimaissa suosittuja mashrabiya-ikkunaristikoita. Seinässä on 20 000 pientä, perinteistä ornamentiikkaa noudattavaa, sensoreilla varustettua metalliaukkoa, jotka sulkeutuvat tai avautuvat automaattisesti auringonvalon määrän mukaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Martina Padberg: *Taide & Arkkitehtuuri: Pariisi* (suom. Tapani Kilpeläinen), s. 418–419. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2007. Alkuteos *Kunst & Architektur Paris*.
2. ↑  Présentation de l'IMA (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi) Institut du monde arabe. Viitattu 16.4.2016.
3. ↑  Architecture (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi) Institut du monde arabe. Viitattu 16.4.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Arabimaailman instituutti** Wikimedia Commonsissa

* Instituutin kotisivu (ranskaksi)