recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli käsittelee vuonna 1966 levytettyä laulua. Vuonna 1998 julkaistusta kokoelma-albumista kerrotaan artikkelissa Rotestilaulu (albumi).*

| "Rotestilaulu"Simo Salminen |
| --- |
|  |
| Singlen tiedot |
|  Äänitetty  | 20. huhtikuuta 1966 |
|  Julkaistu | 1966 |
|  Formaatti | single |
|  Tyylilaji | huumorimusiikki |
|  Kesto | 01.48 |
|  Levy-yhtiö | Scandia |

ÄäninäyteRotestilauluAlle 10%:n näyte kappaleesta.Äänitiedostojen kuunteluohjeet

**Rotestilaulu** on Simo Salmisen esittämä humoristinen musiikkikappale, joka levytettiin huhtikuussa 1966. Kappaleen sävellyksen ja sanoitukset ovat tehneet Salminen ja Spede Pasanen, ja sovituksen Esko Linnavalli. Rotestilaulu oli Salmisen levylaulajan uran ensimmäisiä kappaleita, joka osoittautui suurmenestykseksi ja oli kyseisen kesän isoimpia myyntimenestyksiä, pysytellen levymyyntilistan kärkipaikoilla useita viikkoja.

Kappaleen synty
---------------

Tarina kertoo, että Rotestilaulu syntyi samana vuonna ilmestyneen *Millipilleri*-elokuvan kuvausten jälkeen, Pasasen silloisessa kotitalossa Lauttasaaressa. Kyseisenä päivänä Pasanen ja Salminen olivat saunoneet ja viettäneet aikaa saunaosaston uima-altaalla ja ajan myötä siirtyneet olohuoneeseen, jossa he jatkoivat keskustelua. Pasanen oli laittanut television päälle, jossa sillä hetkellä oli soinut Yleisradion ohjelma, jossa esitettiin protestilauluja. Erityisen negatiivisen vaikutuksen Pasaseen ja Salmiseen teki Vesa-Matti Loirin lauluesitys kyseisessä ohjelmassa, ja reaktiona siihen Salminen sai idean "Rotestilaulusta", joka parodioi protestilauluja. Pasanen kirjoitti muistiin Salmisen keksimän sanoituksen, johon hän itse teki myös muutamia lisäyksiä. Kappaleen sanoitus syntyi 10 minuutissa. Simo Salminen esitti kappaleen ensimmäisen kerran samana iltana vaimolleen Marittalle sekä Speden vaimolle Pirjolle, jotka olivat istuneet iltaa keskenään talon yläkerrassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Hakutulos levymerkille Scandia ks 645 (45) *Äänitearkisto*. Viitattu 1.7.2009. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Hakutulos kappaleelle Rotestilaulu *Äänitearkisto*.  Arkistoitu 9.1.2018. Viitattu 7.4.2019.
3. 1 2  Aitio, Tommi: *Spede*, s. 134–135. Tammi, 2002. ISBN 951-31-2531-9.
4. ↑  Jari Tervo Ylen erikoislähetyksessä *Vesa-Matti Loiri on kuollut*, Yle TV1, 10.8.2022.
**Hallituksen talo** (valkoven. Дом урада,  *Dom urada*, ven. Дом правительства, *Dom pravitelstva*) on Valko-Venäjän pääkaupunki Minskin keskustassa, Itsenäisyyden aukiolla sijaitseva rakennus. Rakennus on Valko-Venäjän hallinnollinen keskusrakennus, sillä sen tiloissa toimivat sekä toimeenpanovaltaa edustava Valko-Venäjän *ministerineuvosto* (eli hallitus) että lainsäädäntövaltaa edustava maan kaksikamarinen parlamentti eli sen 64-paikkainen *tasavallan neuvosto* (ylähuone) ja 110-paikkainen *edustajainhuone* (alahuone). Rakennuksen julkisivun yläfasadia koristaa Valko-Venäjän vaakuna, jonka yllä liehuu Valko-Venäjän lippu. Lisäksi rakennuksesta löytyy *Presidentin kirjasto*. 

Valko-Venäjän hallituksen talo rakennettiin Leningradissa opiskelleen arkkitehdin Iosif Lanhbardin (1882–1951) suunnitelmien mukaan vuosina 1930–1934. Tämä yhdeksänkerroksinen rakennus on Itsenäisyyden aukion suurin. Se oli kookkain siviilirakennus koko Valko-Venäjällä ennen toista maailmansotaa; rakennuksen tilavuus on 240 000 kuutiometriä. 

Arkkitehti Lanhbard suunnitteli 1930 myös rakennuksen edustalle suuren neliönmuotoisen, päärautatieasemalle suuntautuvan aukion. Tästä muotoutui vuoteen 1991 saakka nimellä Leninin aukio tunnettu aukio. Hallituksen talon edustalla seisoo yhä neuvostoajoista muistuttava Leninin patsas.

Hallituksen talo säilyi ehjänä toisessa maailmansodassa päinvastoin kuin enemmistö muusta Minskin keskustasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  S. N. Maštšeno: *Minsk i okrestnosti (Minsk and Surroundings)*, s. 78 Hallitustalosta. Višeišaja škola, Minsk, 2008. ISBN 978-985-06-1420-9. (venäjäksi) ja (englanniksi)
2. 1 2 3  The architectural ensemble of Independence Avenue - the main thoroughfare of Minsk City Valko-Venäjän valtio, gov.by. Viitattu 12.9.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hallituksen talo (Minsk)** Wikimedia Commonsissa

* Dom Pravitelstva (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (minsk-old-new.com)
**Timo Jussi Ziegler** (s. 16. huhtikuuta 1975, Königstein, Saksa) on saksalais-suomalainen oopperalaulaja, jonka ääniala on baritoni. Hän on opiskellut laulua Jorma Elorinteen ja Pirkko Törnqvist-Paakkanen oppilaana ja valmistunut musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta.

Vuonna 2005 Ziegler sai toisen palkinnon Merikanto-laulukilpailussa ja ensimmäisen palkinnon Kangasniemen laulukilpailussa.

Ziegler on laulanut Giovanni Paisiellon Sevillan parturi -oopperan Basilion roolin ja esiintynyt Giacomo Puccinin La bohèmessa. Hän on laulanut myös lied-konserteissa. Porin Oopperan tuottamassa Leevi Madetojan Pohjalaisia-oopperassa hän esitti 2007 Jussi Harrin roolin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Profiili: Timo Jussi Ziegler (ks. myös CV) Näyttelijäliitto.  Arkistoitu 7.4.2014. Viitattu 2.4.2014.
2. ↑  Jussi Ziegler lauloi voittoon Kangasniemellä *Kaleva.fi*.  25.7.2005. Viitattu 2.4.2014.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Hallitusammattilainen** on henkilö, joka osallistuu yhden tai useamman yrityksen tai muun organisaation hallituksen työskentelyyn ja tuo siihen ulkopuolista näkemystä ja omaa kokemustaan*lähde?*. Hallitusammattilaiset ovat yleensä entisiä tai nykyisiä yritysjohtajia tai muita henkilöitä, jolla on kokemusta liiketoiminnasta yleensä, nimenomaan kyseisen organisaation toimialalta tai tietyltä liikkeenjohdon osa-alueelta, kuten markkinoinnista tai kansainvälistymisestä.

Monet yritysjohtajina toimivat henkilöt työskentelevät oman päätyönsä lisäksi kutsuttuina muiden yritysten hallituksen jäseniksi tuomaan hallitustyöskentelyyn näkökulmaa, joka täydentää hallituksen muiden jäsenten osaamista*kenen mukaan?*. Yrityksen johdosta eläkkeelle jääneet tai muuten vetäytyneet henkilöt ryhtyvät usein päätoimisiksi hallitusammattilaisiksi, ottavat vastaan hallituspaikan useammasta yrityksestä ja saavat tulonsa niiden kokouspalkkioista.*lähde?*

Syitä ulkopuolisten hallitusammattilaisten käyttöön ovat yritysten hallintotehtävien muuttuminen yhä vaativammiksi ja työläämmiksi*kenen mukaan?* , yrityksiin kohdistuvan yhteiskunnallisen mielenkiinnon ja sääntelyn lisääntyminen ja hallitusten roolin kasvaminen tällaisten uusien vaatimusten myötä. Kun yritysten hallituksiin ja johtokuntiin kutsuttiin aiemmin yritysjohdon tuttavapiirin edustajia, nykyisin hallituksen jäseniä etsitään laajemmalti ja nimenomaan jotakin tiettyä erikoisosaamista tarjoavien asiantuntijoiden keskuudesta.

Suomalaisten hallitusammattilaisten etuja ajavana ja työskentelyä kehittävänä järjestönä toimii Hallitusammattilaiset ry - Directors' Institute of Finland (DIF).

Myös taloyhtiöiden ja muiden kiinteistöyhtiöiden hallituksiin kaivataan yhä enemmän ulkopuolista asiantuntemusta*kenen mukaan?* asukkaiden edustuksen lisäksi tuomaan asiantuntemusta esimerkiksi kiinteistön korjaukseen ja ylläpitoon liittyviin hankintoihin*lähde?*. Tämän alan hallitusammattilaisia edustaa ja välittää Kiinteistöalan hallitusammattilaiset AKHA ry.

Lähteet
-------

1. ↑  Historia, Hallitusammattilaiset ry, viitattu 1.6.2015.
2. ↑  Oksanen, Annukka € Blåfield, Ville: Luottaako hallitus toimitusjohtajaan? Konkarit neuvovat, miten yrityksen ylimmän johdon yhteistyön saa toimimaan. (Arkistoitu – Internet Archive) AEE Aalto University Executive Education 16.6.2014. Viitattu 1.6.2015.
3. ↑  Directors' Institute of Finland - Hallitusammattilaiset ry *dif.fi*.  Arkistoitu 6.5.2015. Viitattu 1.6.2015.
4. ↑  Hallitusammattilainen / asiantuntija hallitukseen (Arkistoitu – Internet Archive), Kiinteistöalan hallitusammattilaiset AKHA ry. Viitattu 1.6.2015.
**Schanuelin otaksuma** on seuraava transkendenttisten lukujen teoriaan liittyvä avoin ongelma:

Olkoon annettu *n* **Q**:n suhteen lineaarisesti riippumatonta kompleksilukua *z*1,...*z**n*. Tällöin kuntalaajennuksella **Q**(*z*1,...*z**n*,exp(*z*1),...exp(*z**n*)) on transkendenttinen aste **Q**:n suhteen on vähintään *n*.
Otaksuman esitti Stephen Schanuel 1960-luvulla ja se löytyy esimerkiksi Serge Langin kirjasta [1]. Otaksumaa ei ole kyetty ratkaisemaan tai osoittamaan epätodeksi.

Jos otaksuma pitää paikkansa, siitä seuraa muun muassa Lindemannin–Weierstrassin lause, Gelfondin–Schneiderin lause ja useita muita eksponenttifunktioita koskevia trankendenttisia ominaisuuksia, kuten esimerkiksi lukujen π ja *e* algebrallinen riippumattomuus.

Scott W. Williams [2] on formuloinut seuraavan **käänteisen Schanuelin otaksuman**:

Olkoon *F* numeroituva kunta, jonka karakteristika on nolla ja *e* : *F* → *F* on homomorfismi additiiviselta ryhmältä (*F*,+) multiplikatiiviselle ryhmälle (*F*,·), jonka ydin on syklinen. Oletetaan edelleen, että mitkä tahansa *n* *F*:n alkiota *x*1,...*x**n* ovat lineaarisesti riippumattomia **Q**:n suhteen ja **Q**:n laajennuksen **Q**(*x*1,...*x**n*,*e*(*x*1),...*e*(*x**n*)) transkendenttinen aste *Q*:n suhteen on vähintään *n*. Tällöin on olemassa kuntahomomorfismi *h* : *E* → **C** jolle *h*(*e*(*x*))=exp(*h*(*x*)) kaikilla *F*:n alkioilla *x*.
Schanuelin otaksuman potenssisarjoille todisti James Ax vuonna 1971.[3] Sen mukaan:

Olkoon annettu mitkä tahansa *n* *Q*:n suhteen lineaarisesti riippumatonta potenssisarjaa *f*1,...*f**n* in *t***C**[[*t*]]:ssä. Tällöin **C**(*t*):n laajennuksen **C**(*t*,*f*1,...*f**n*,exp(*f*1),...exp(*f**n*)) transkendenttinen aste **C**(*t*):n suhteen on vähintään *n*.

Lähteet
-------

1. ↑  Lang, Serge: *Introduction to Transcendental Numbers.* Addison-Wesley 1966, sivut 30–31
2. ↑  Million Bucks Problems
3. ↑  Ax, James: On Schanuel's conjectures. *Annals of Mathematics* (2) 93, 1971, sivut 252–268.
**Daniel Ouezzin Coulibaly** (1909 Pouy, nykyinen Burkina Faso – 7. syyskuuta 1958 Pariisi) oli ylävoltalainen poliitikko.

Coulibaly kävi William Ponty -koulun vuosina 1925–1928 ja työskenteli sen jälkeen opettajana Ouagadougoussa ja Bobo-Dioulassossa sekä rehtorina Banforassa. Hän palasi William Ponty -koulun esimieheksi ja opettajaksi vuonna 1936.

Coulibaly oli yksi Rassemblement démocratique africain -puolueen perustajista. Hänet valittiin Ranskan kansalliskokouksen edustajaksi Norsunluurannikolta vuosina 1946 ja 1956 ja senaattoriksi vuonna 1953.

Vuosina 1956–1957 Coulibaly oli mukana perustamassa ylävoltalaista Parti démocratique unifié -puoluetta. Hänet valittiin maaliskuussa 1957 Ylä-Voltan aluekokouksen edustajaksi ja hän muodosti maan ensimmäisen afrikkalaisen hallituksen. Coulibalyn kuoltua hänen asemansa peri Maurice Yaméogo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Daniel, Ouezzin Coulibaly *Assemblée nationale*. Viitattu 13.9.2019.
2. ↑  Rupley, Lawrence; Bangali, Lamissa; Diamitani, Boureima: *Historical Dictionary of Burkina Faso, third edition*, s. 48–49. Lanham: Scarecrow Press, 2013. ISBN 978-0-8108-6770-3.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Sycomore

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Ifitos** (m.kreik. Ίφιτος, lat. *Iphitus*) oli kreikkalaisessa mytologiassa useamman eri mieshahmon nimi.

Eurytoksen poika
----------------

Ifitos oli Eurytoksen, Oikhalian kuninkaan, poika. Eurytos oli luvannut tyttärensä Iolen käden sille, joka voittaisi hänet jousiammuntakilpailussa. Kun Herakles näin onnistui tekemään, Eurytos pyörsi lupauksensa pelätessään Herakleen voivan saada uudelleen hulluuskohtauksen ja surmaavan hänen tyttärensä. Herakles poistui raivoissaan, mutta pian tämän jälkeen Eurytokselta varastettiin lähteestä riippuen joko karjaa tai tammoja.

Ifitos lähti etsimään eläimiä ja päätyi Herakleen luokse Tirynsiin. Ensimmäisen version mukaan karjan oli varastanut Autolykos, mutta Herakleen esitellessä linnaansa muurin harjalta, hän sai hulluudenpuuskan ja työnsi vieraansa alas kuolemaan. Toisen version mukaan Herakles todellakin oli varkauden takana, ja Ifitoksen tutkiessa asiaa Herakles väitti hänen syyttävän itseään väärin perustein ja työnsi hänet alas muurin harjalta kuolemaan.

Sovittaakseen tekonsa Herakleen piti palvella orjana Lyydian kuningatarta Omfalea.

Ifitoksen mainitaan myös olleen Odysseuksen hyvä ystävä, ja antaneen tälle isänsä jousen lahjaksi.

Fokiin kuningas
---------------

Ifitos oli Nauboloksen poika ja Fokiin kuningas. Hän viihdytti Iasonia tämän ollessa kysymässä neuvoa Delfoin oraakkelilta ja myöhemmin liittyi argonauttien matkaan. Hänen poikansa Skhedios ja Epistrofos johtivat fokislaisia Troijan sodassa.

Elisläinen
----------

Ifitos oli elisläinen, jonka Kopreus surmasi.

Olympiakisojen perinteen elvyttäjä
----------------------------------

Ifitos oli Eliksen kuningas, joka palautti olympialaisten perinteen sen jälkeen, kun hän oli kysynyt oraakkelilta neuvoa, miten hän voisi pelastaa Kreikan sisällissodalta ja kulkutaudeilta.

Lähteet
-------

1. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.6.1 (engl. käännös)
2. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.6.2 (engl. käännös)
3. ↑  Diodoros Sisilialainen, *Historian kirjasto 4.31.2* (engl. käännös)
4. ↑  Diodoros Sisilialainen, *Historian kirjasto 4.31.3* (engl. käännös)
5. ↑  Homeros, *Odysseia* 21.1–41 (engl. käännös)
6. ↑  Apollonios Rhodios, *Argonautika* 1.207-220 (engl. käännös)
7. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 1.9.16 (engl. käännös)
8. ↑  Homeros, *Ilias* 2.517–526 (engl. käännös)
9. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.5.1 (engl. käännös)
10. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 5.4.6 (engl. käännös)



|  |  |
| --- | --- |
|  | Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä.Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee "Ifitos", voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla. |
**Schenectady** [skəˈnɛktədi] on kaupunki New Yorkin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se on Schenectadyn piirikunnan pääkaupunki. Vuonna 2009 kaupungissa oli 61 469 asukasta. Kaupunki sijaitsee New Yorkin itäosissa samalla metropolialueella kuin osavaltion pääkaupunki Albany.

Historia
--------

Ennen eurooppalaisten saapumista Schenectady oli Irokeesiliittoon kuuluneiden mohawkien aluetta. Kun hollantilaiset saapuivat seudulle, irokeesit alkoivat kutsua Fort Orangen siirtokuntaa nimellä *Schau-naugh-ta-da*, "mäntytasankojen toisella puolella". Sana siirtyi myös uudisasukkaiden sanastoon, mutta sen merkitys muuttui: se alkoi tarkoittaa Mohawkjoen mutkaa, jossa Schenectady nykyään sijaitsee.

Schenectady asutettiin vuonna 1661, jolloin alue kuului Uusien-Alankomaiden siirtokuntaan. Uutta asutuskeskusta johti Arent Van Curler. Vuonna 1690 ranskalaisten ja intiaanien liittouma hyökkäsi kylään ja tappoi Schenectadyn verilöylyssä 60 ihmistä. Kylä alkoi kuitenkin kehittyä nopeasti verilöylyn jälkeen, kun Mohawkjoelle matkanneet uudisraivaajat ja kauppiaat pysähtyivät usein paikassa. Schenectady perustettiin virallisesti 1765, ja vuonna 1798 se sai kaupunginoikeudet. Schenectady kasvoi vauhdikkaasti 1800-luvulla, kun 1820-luvulla valmistui Erien kanava ja 1830-luvulla rautatie kaupunkiin. Thomas Edison siirsi konetehtaansa kaupunkiin vuonna 1887 ja perusti viisi vuotta myöhemmin siellä General Electricin.

Schenectady tunnettiin "kaupunkina, joka valaisee ja kuljettaa maailmaa". General Electricin lisäksi kaupungissa toimi American Locomotive Company. 1900-luvun jälkipuoliskolla General Electic lähti kuitenkin Schenectadystä, minkä jälkeen kaupungin väkiluku on vähentynyt kolmanneksella.

Kaupungissa sijaitsee vuonna 1795 perustettu Union College.

Lähteet
-------

1. ↑  Mayor of Schenectady City of Schenectady.  Arkistoitu 15.5.2008. Viitattu 7.12.2010. (englanniksi)
2. ↑  Schenectady, Massachusetts City-data.com. Viitattu 7.12.2010. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5  Schenectady History City of Schenectady.  Arkistoitu 26.10.2010. Viitattu 7.12.2010. (englanniksi)
4. 1 2 3  About Schenectady and SchenectadyNY.info SchenectadyNY.info.  Arkistoitu 17.5.2011. Viitattu 7.12.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Schenectady** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin kotisivut (englanniksi)
**Schellenberg** on Liechtensteinin ruhtinaskunnan pinta-alaltaan pienin kunta. Se sijaitsee maan pohjoisosassa lähellä Itävallan rajaa. Lähes tuhannen asukkaan Schellenberg on myös Liechtensteinin toisen hallintoalueen, Unterlandin, toinen nimi.

Yleistä
-------

Schellenbergin kunta sijaitsee Eschnerbergin vuoren rinteellä. Kuntaan kuuluu kolme osaa, *Vorderer Schellenberg* (Etu-Schellenberg), *Mittlerer Schellenberg* (Keski-Schellenberg) ja *Hinterer Schellenberg* (Taka-Schellenberg). Vuoren rinteellä kulkee alueen esihistoriallisia nähtävyyksiä esittelevä vuoripolku. Todisteita on jatkuvasta asutuksesta neoliittiselta ajalta (noin 3000 eaa.) La Tènen ajalle (noin 400 jaa.).

Schellenbergin nimi tulee baijerilaiselta ritarisuvulta, joka omisti alueet ja niillä sijainneen linnan 1300-luvulla. Vuonna 1699 Liechtensteinin ruhtinas osti alueen. Vuonna 1956 ruhtinas Franz Josef II julisti Schellenbergin vanhan linnan historialliseksi suojelukohteeksi. Schellenbergissä sijaitsee myös Liechtensteinin vanhin puutalo, vuonna 1518 rakennettu niin sanottu *Biedermann-Haus* (Biedermannin talo). Tämä myöhäiskeskiaikaisen arkkitehtuurin aikaansaannos on auki yleisölle.

Nähtävyyksiä
------------

* Puhtaan Marian kirkko (*Kirche St. Maria Immakulata*). Rakennettu 1960–1963, Edouard Ladnerin suunnittelema.
* Schellenbergin linnan rauniot 1100–1200-luvuilta. Tuhoutuivat pahoin 1405 Appenzellin sodassa.
* Biedermannin talo (*Biedermann-Haus*) on Liechtensteinin vanhimpia säilyneitä puutaloja. Se on rakennettu vuonna 1518. Talo päätyi Biedermannin suvun haltuun 1809 ja oli asuttu vuoteen 1964.
* Pyhän Yrjön kappeli (*Kapelle St. Georg*) Taka-Schellenbergissä on rakennettu vuosien 1650 ja 1750 välillä, mutta ensimmäinen kirjallinen maininta siitä on vuodelta 1824.

Politiikka
----------

Kunnanjohtaja on Norman Wohlwend (FBP). Kunnanvaltuustossa on kahdeksan paikkaa; FBP:llä ja VU:lla molemmilla neljä.

LiechtensteinLiechtensteinin kunnat

|  |  |
| --- | --- |
| Oberland | 
* Balzers
* Planken
* Schaan
* Triesen
* Triesenberg
* Vaduz

 |
| Unterland | 
* Eschen
* Gamprin
* Mauren
* Ruggell
* Schellenberg

 |
Vasarin galleria 

---

Taiteilijat, jotka ovat mukana Giorgio Vasarin kirjassa Taiteilijaelämänkertoja (1550).
 Taiteilijat, jotka ovat mukana Giorgio Vasarin kirjassa *Taiteilijaelämänkertoja* (1550). 

OSA I 

Cimabue  
Arnolfo di Lapo  
Nicola Pisano  
Giovanni Pisano  
Andrea Tafi (taiteilija)  
Giotto  
Pietro Lorenzetti (Pietro Laurati)  
Andrea Pisano  
Buonamico Buffalmacco  
Ambrogio Lorenzetti (Ambruogio Laurati)  
Pietro Cavallini  
Simone Martini  
Taddeo Gaddi  
Andrea Orcagna (Andrea di Cione)  
Agnolo Gaddi  
Duccio di Buoninsegna  
Gherardo Starnina  
Lorenzo Monaco  
Taddeo Bartoli

OSA II 

Jacopo della Quercia  
Nanni di Banco  
Luca della Robbia  
Paolo Uccello  
Lorenzo Ghiberti  
Masolino da Panicale  
Masaccio  
Filippo Brunelleschi  
Donatello  
Giuliano da Maiano  
Piero della Francesca  
Fra Angelico  
Leon Battista Alberti  
Antonello da Messina  
Alessio Baldovinetti  
Fra Filippo Lippi  
Andrea del Castagno  
Domenico Veneziano  
Gentile da Fabriano  
Pisanello  
Benozzo Gozzoli  
Vecchietta (Francesco di Giorgio e di Lorenzo)  
Antonio Rossellino  
Bernardo Rossellino  
Desiderio da Settignano  
Mino da Fiesole  
Lorenzo Costa  
Ercole Ferrarese  
Jacopo Bellini  
Giovanni Bellini  
Gentile Bellini  
Cosimo Rosselli  
Antonio del Pollaiuolo  
Piero Pollaiuolo  
Sandro Botticelli  
Andrea del Verrocchio  
Andrea Mantegna  
Filippino Lippi  
Bernardino Pinturicchio  
Francesco Francia  
Pietro Perugino  
Luca Signorelli

OSA III 

Leonardo da Vinci  
Giorgione da Castelfranco  
Antonio da Correggio  
Piero di Cosimo  
Donato Bramante (Bramante da Urbino)  
Giuliano da Sangallo  
Antonio da Sangallo  
Rafael  
Giulio Romano  
Pontormo  
Andrea Sansovino  
Lorenzo di Credi  
Baldassare Peruzzi  
Andrea del Sarto  
Rosso Fiorentino  
Jacopo Palma  
Lorenzo Lotto  
Sebastiano del Piombo (Sebastiano Viniziano)  
Michelangelo Buonarroti

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

*Kuninkaiden kumarrus*, 1423. Uffizi-galleria, Firenze.
**Gentile da Fabriano** (oikealta nimeltään Gentile di Niccolo di Giovanni Massi), italialainen taidemaalari. Syntyi (luultavasti) ennen vuotta 1370 lähellä Fabrianon kaupunkia. Hänen äitinsä kuoli pojan ollessa nuori ja isä, Niccolò di Giovanni Massi vetäytyi luostariin, jossa tämä kuoli vuonna 1385. 

Nuori Fabriano työskenteli eri puolilla Italiaa, suurimmaksi osaksi Toscanassa. Vuonna 1408 hän työskenteli Venetsiassa. Hänen tuona aikana dogen palatsiin maalaama fresko on tuhoutunut. Siirryttyään Firenzeen hän maalasi kenties kuuluisimman teoksensa, *Kuninkaiden kumarruksen* 1423. 

Kierreltyään eri puolilla Italiaa hän saapui lopulta Roomaan, jossa hän kuoli 1427 maalatessaan freskoa (tuhoutunut). Perimätiedon mukaan hänet olisi haudattu Firenzeen, mutta taiteilijan hauta koki useiden freskojensa kohtalon – se on kadonnut. 

Fabrianon teokset edustavat goottilaista tyyliä. Fabrianon teoksissa on lyyristä uskonnollista tunnetta, jota sävyttää pehmeä viivarytmi, valoisat yksityiskohdat ja hienojen yksityiskohtien loistelias runsaus.

Lähteet
-------

1. ↑  britannica.com: Gentile da Fabriano

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gentile da Fabriano**.
**Jussi Tiinus** (20. marraskuuta 1883 Vuole, Inkeri – 3. tammikuuta 1961 Helsinki) oli inkerinsuomalainen kapteeni, opettaja, toimittaja ja suomentaja. 

Pohjois-Inkerissä Vuoleen pitäjän Ylä-Miikkulaisten kylässä syntynyt Tiinus kävi keskikoulun ja Kolppanan opettajaseminaarin. Hän toimi sitten kansakoulunopettajana Uudessakylässä Inkerissä ja hän osallistui myös inkeriläisten valistusrientoihin. Tiinus joutui pakenemaan Suomen puolelle vuonna 1905 jouduttuaan vaikeuksiin venäläisten viranomaisten kanssa valistustyönsä takia. Suomessa Tiinus oli toimituksen jäsenenä Viipuri-, Mikkelin Sanomat-, Satakunta- ja Suomalainen-lehdissä. Hän oli jonkin aikaa Hartolan kansanopiston johtajana ja hän oli sen jälkeen työssä Turun ja Porin läänin lääninhallituksessa ylimääräisenä lääninkanslistina. Tiinus toimi sittemmin nimismiehenä Jomalassa Ahvenanmaalla, Taivassalossa, Mynämäellä ja Elimäellä. Tiinuksen pääsy nimismieheksi vuonna 1913 herätti huomiota lehdistössä, koska Tiinus joka oli Venäjän kansalainen nimitettiin virkaan erivapaudella. Mynämäellä hän osallistui vuonna 1917 paikallisen suojeluskunnan perustamiseen ja hän oli sitten jatkossakin mukana suojeluskuntien toiminnassa niin kauan kuin järjestö oli olemassa. Tiinus pääsi Suomen armeijaan vänrikiksi vaikka hän oli vielä Neuvosto-Venäjän kansalainen. Hän anoi Suomen kansalaisuutta vuonna 1922. Tiinus oli 1920-luvulla ylimääräisenä komisariona Riihimäen poliisilaitoksella ja vuodesta 1929 komisariona Lahden poliisilaitoksella. Välirauhan aikana Tiinus oli pääesikunnassa toimistoupseerina.

Suomennoksia
------------

* Aleksei Tolstoi : *Venäläisiä satuja*; suom. J. Tiinus. Suomen kirja, Helsinki 1946
* Nikolai Pogodin : *Aristokraatteja*. suom. Jussi Tiinus, sov. Leo Apo. YLE: Radion kuunnelma- ja erikoistoimitus, 1950 (moniste)
* Leonid Andrejev : *Elomme päivät*: näytelmä

Lähteet
-------

1. 1 2  Karjalan Heimo N:o 1-2/1961, sivu 22
2. ↑  Julkeutta. Kuvernööri Wuorinen määrännyt venäläisen vt. nimismieheksi, Sosialisti, 02.07.1913, nro 148, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Suomettarelaisuuden kasvatteja, Sosialisti, 24.05.1913, nro 117, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Eräs ihmiskohtalo, Sosialidemokraatti, 13.11.1915, nro 129, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. ↑  Kaikki on mahdollista, Savon Sanomat, 08.07.1922, nro 73, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
6. ↑  Lahden poliisilaitos. Jussi Tiinus nimitetty komisarioksi, Lahden Sanomat, 28.05.1929, nro 57, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
7. ↑  Ylioppilaan rakkaus - näytelmä - Jyväskylän Huoneteatteri
**Nayoa Inoue** (s. 10. huhtikuuta 1993 Zama, Kanagawa) on japanilainen ammattinyrkkeilijä. Inoue on hallitseva ylemmän kärpässarjan WBO-liiton maailmanmestari ja entinen alemman kärpässarjan WBC-liiton mestari.

Amatööriura
-----------

Amatööriurallaan Inoue voitti seitsemän korkeakoulumestaruutta.

Ammattiura
----------

Inoue aloitti ammattinyrkkeilyuransa vuonna 2012. Neljännessä ammattinyrkkeilyottelussaan Inoue voitti japanin alemman kärpässarjan mestaruuden voittamalla Ryoichi Taguchin tuomariäänin. Kuudennessa ammattinyrkkeilyottelussaan Inoue voitti Adrian Hernandezin teknisellä tyrmäyksellä kuudennessa erässä kohoten samalla WBC-liiton alemman kärpässarjan tunnustamaksi mestariksi. WBC-liiton mestaruutta Inoue puolusti kerran Wittawas Basapeania vastaan. Tämän jälkeen Inoue siirtyi ylempään kärpässarjaan jossa kohtasi WBO-liiton mestari Omar Narváezin tyrmäten tämän jo toisessa erässä. Tämän jälkeen Inoue on puolustanut WBO-liiton mestaruutta neljästi. Ensimmäisessä puolustusottelussa Inoue tyrmäsi Warlito Parrenasin toisessa erässä. Toisessa puolustusottelussa voitti David Carmonan yksimielisellä tuomaripäätöksellä. Kolmannessa puolustusottelussa Inoue tyrmäsi Karoon Jarupianlerdin, ja neljännessä voitti Kohei Konon teknisellä tyrmäyksellä. Viidennessä puolustusottelussa Inoue tyrmäsi Ricardo Rodriguezin kolmannessa erässä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Ammattinyrkkeilyottelut boxrec.comissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Adrian Hernandez** | **WBC liiton alemman kärpässarjan maailmanmestari**6. huhtikuuta 2014 - marraskuu 2015 | Seuraaja:**Pedro Guevara** |

|  |  |
| --- | --- |
| Edeltäjä:**Omar Andres Narvaez** | **WBC liiton ylemmän kärpässarjan maailmanmestari**30. joulukuuta 2014 - hallitseva

 |

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Japani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |

 |
**John George Williams** (4. huhtikuuta 1913 Cardiff, Englanti – 28. joulukuuta 1997) oli englantilainen lintutieteilijä.

John Williamsin vanhemmat olivat John ja Sissy Williams. Päätettyään koulunsa Williams pääsi töihin Walesin kansallismuseoon, missä hän kouluttautui luokittelijaksi. Vuonna 1939 hän liittyi Kuninkaallisiin ilmavoimiin (RAF) ja palveli Toisen maailmansodan aikana Pohjois-Afrikassa, Lähi-idässä, Turkissa ja Balkanilla. Aleppossa hän tutustui tohtori Philippa Gaffikiniin, joka myös työskenteli RAF:ssa. He menivät sodan jälkeen naimisiin Kairossa ja asettuivat Keniaan. 

Vuodesta 1946 vuoteen 1966 Williams toimi Nairobin Coryndon Museumin lintuosaston kuraattorina. Hän teki useita tutkimusretkiä Afrikan eri osiin. Hän nimesi somaliantöpökerttusen (*Sylvietta philippae*) vaimonsa kunniaksi. James David Macdonald nimesi marsabitinkiurun (*Mirafra williamsi*) hänen kunniakseen. Williams kehittyi maailmankuuluksi medestäjien asiantuntijaksi.

Williams toimi aktiivisesti luonnonsuojelun alalla. Paljolti hänen ansiotaan oli Nakurujärven kansallispuiston perustaminen Keniaan. 1963 hän julkaisi ensimmäisen kirjansa, *A Field Guide to the Birds of East and Central Africa*. 1968 seurasi teos *Field Guides to the National Parks of East Africa*, ja 1972 *Field Guide to the Butterflies of Africa*, johon hän myös itse maalasi perhostaulut. 1978 hän julkaisi kirjan orkideoista *Field Guide to the Orchids of Britain and Europe* ja 1983 *Field Guide to the Orchids of North America*.

Vuonna 1978 John Williams ja Philippa palasivat Englantiin ja asettuivat Oakhamiin Rutlandiin. Williams jatkoi työskentelyä Royal Scottish Museumissa Edinburghissa.

Lähteet
-------

* Muistokirjoitus (Ibis 141.) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Naomi Munakata (2011)
**Naomi Munakata** (31. toukokuuta 1955 Hiroshima – 26. maaliskuuta 2020 São Paulo) oli brasilialainen kuoronjohtaja.

Japanilaissyntyinen Munakata muutti perheineen Brasiliaan 2-vuotiaana. Hän aloitti lapsena musiikkiharrastuksen soittamalla pianoa ja laulamalla isänsä kuorossa. Hän opiskeli sittemmin myös viulun- ja harpunsoittoa. Hän valmistui São Paulon musiikki-instituutista orkesterinjohdossa ja sävellyksessä. São Paulon taidekriitikkojen liitto APCA antoi hänelle parhaan kuoronjohtajan tunnustuksen, ja hän sai Japanin hallitukselta stipendin, jonka turvin suoritti opintoja myös Tokion yliopistossa.

Vuosina 1995–2015 Munakata teki merkittävimmän työnsä Orquestra Sinfônica do Estado de São Paulon kuoron johtajana. Tämän jälkeen hän toimi São Paulon kunnallisteatterin kuoron johdossa. Hän kuoli 26. maaliskuuta 2020 sairastuttuaan vuosien 2019–2020 koronaviruspandemiassa. Hän oli mennyt hoitoon Oswaldo Cruz -sairaalaan 16. maaliskuuta, saanut 19. maaliskuuta positiivisen koronavirustestituloksen ja lopulta kärsinyt taudin komplikaationa ilmenneestä septisestä shokista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Naomi Munakata, uma das principais regentes do Brasil, morre vítima de coronavírus Folha de São Paulo


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Sigurd Erixon.
**Sigurd Emanuel Erixon** (26. maaliskuuta 1888 – 18. helmikuuta 1968) oli ruotsalainen etnologi.

Erixon jäi varhain isättömäksi, ja hänellä oli kolme sisarta. Hän adoptoi vaimonsa Edit Josefsonin kanssa talvisodan aikana suomalaisen sotalapsen, koska heille ei syntynyt omia lapsia. 

Erixon lasketaan yhdeksi Ruotsin etnologian merkittävimmistä henkilöistä. Kokonainen sukupolvi hänen jälkeensä sai häneltä suuria vaikutteita. Erixon työskenteli vuodesta 1914 lähtien Nordiska museetissa Tukholmassa. 

Uransa aikana Erixon matkusti paljon Ruotsissa. Hänen omien sanojensa mukaan maassa ei ollut yhtään pitäjää, jossa hän ei olisi käynyt. Hän myös kirjoitti paljon, kuten aikakauskirjoissa *Fataburenissä*, *Rigissä* ja *Ymerissä*. Hän kirjoitti magnum opuksensa vuonna 1921 Skultunasta (*Skultuna bruks historia*, 1) Hän myös toimitti suurteokset *Svenska kulturbilder* (1929–) ja *Nordisk kultur* (1931–).

Kirjallisuutta
--------------

* Karl-Olov Arnstberg: *Utforskaren. Studier i Sigurd Erixons etnologi*. Tukholma 1989.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Maalaus Millerin teoksesta *Cimelia Physica*, hirvi.
**John Frederick Miller** (1759–1796) oli englantilainen maalari.
Hänen isänsä oli saksalainen taiteilija Johan Sebastian Müller (1715 – noin 1790). Miller oli yksi taiteilijoista, jotka maalasivat tauluiksi Sydney Parkinsonin tekemät piirrokset hänen matkaltaan James Cookin Tyynenmeren retkellä. Miller kuvitti etupäässä kasveja mutta myös eläimiä. 1772 hän matkusti tutkimusretkelle Islantiin Joseph Banksin (1743–1820) kanssa.

Miller julkaisi kuvateoksen *Cimelia Physica. Figures of rare and curious quadrupeds, birds, &c. together with several of the most elegant plants (1796)*. Tekstin laati George Kearsley Shaw (1751–1813). 1776 ja 1782 hän julkaisi Lontoossa teoksen *Various subjects of Natural History, wherein are delineated birds, animals and many curious plants*.

Linnuista Miller nimesi ainakin sihteerin (*Sagittarius serpentarius*) ja kuningaspingviinin.

Lähteet
-------

* Australian National Botanic Gardens

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators
* RKD Artists
* Te Papa (New Zealand)
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Sigurd Klockare** (1913 Malmberget, Kiiruna – 1994) oli ruotsalainen lehtimies ja historioitsija. 

Klockaren isä oli kotoisin Ruotsin Vojakkalasta, äiti Suomen puolelta Tornionjokilaaksosta. Isä oli koneenkäyttäjänä Haaparannan Seittenkarin sahalla. Myös Sigurd aloitti työuransa samalla sahalla, ja alan ammattiliitto oli hänelle myöhemminkin tärkeä asia. Hän oli myös Suomen ja sen kirjallisuuden tuntija, mikä pohjautui Klockaren täydelliseen suomen kielen taitoon ja opiskeluvuoteen vuonna 1938 Suomessa.

Pisimmän uran Klocakre teki *Sia*-nimisen Ruotsin metsäteollisuustyöläisten ammattiliiton lehden toimittajana vuosina 1943–1973. Hän käytti lehdessä runsaasti reportaasimuotoisia juttuja, jotka hän kuvitti omilla valokuvillaan. Hän otti tehtäväkseen kirjoittaa Ruotsin työväenliikkeen ja sosialidemokraattisen toiminnan historiaa, joiden pohjalta hän sai Uumajan yliopiston kunniatohtorin arvon 1989.

Klockaren siteet Suomeen olivat monipuoliset. Hän tunsi kirjailijoista Viljo Kajavan, Arvo Turtiaisen ja Pentti Haanpään sekä oli suuri Aleksis Kiven tuotannon ihailija. Suomi-kiinnostus näkyy myös hänen teoksessaan *Yleislakosta kansanrintamaan* (1972) (ruots. *Från generalstrejk till folkfront - söndring och samling i Kekkonens tid (1971)*), joka on Kekkosen ajan Suomen kuvaus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kari Sallamaa: Unelma paremmasta elämästä.  *Demokraatti*, 2013, nro 3.9.2013, s. 14. Helsinki:  Kust Oy Demari. ISSN 2242-6892.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ruotsi

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Maddie Bowman** (s. 10. tammikuuta 1994 South Lake Tahoe, Kalifornia) on yhdysvaltalainen freestylehiihtäjä, joka kilpailee half-pipessa. Hän voitti lajin olympiakultaa Sotšissa 2014.

Bowman kilpaili freestylehiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Copper Mountainin osakilpailussa joulukuussa 2011 sijoittuen half-pipessa neljänneksi. Hän on voittanut urallaan kolme half-pipen maailmancupkilpailua. Ensimmäisen voittonsa hän otti Copper Mountainissa tammikuussa 2013, toisen Park Cityssä helmikuussa 2013 ja kolmannen Breckenridgessä tammikuussa 2014.

Vuonna 2012 Bowman saavutti superpipen hopeaa Aspenin X Gameseissa. Vuosina 2013 ja 2014 hän voitti kultaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Maddie Bowman usfreeskiing.com. Viitattu 2.11.2013. (englanniksi)
2. 1 2  Maddie Bowman Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
3. ↑  Freestyle: USA:n Bowman näytti taitonsa - katso video  20.2.2014. Yle Urheilu. Viitattu 21.2.2014.
4. ↑  Maddie Bowman xgames.espn.go.com.  Arkistoitu 24.1.2015. Viitattu 21.2.2014. (englanniksi)
**Belgianseisoja** (*Braque Belge*) on sukupuuttoon kuollut belgialainen koirarotu.

Ulkomuoto
---------

Belgianseisoja oli seisojaksi vankkarakenteinen ja voimakas eikä yhtä nopea kuin moni kevyempi seisoja. 

Sen häntä typistettiin, mutta luonnolliseen tilaan jätettynä häntä oli kohtalaisen pitkä. Karvapeite oli lyhyt, sileä ja tiheä, ja valkoinen suurin ruskein merkein. Kuten ruskeapäistäriköllä saksanseisojalla, myös tällä rodulla väritykseen liittyi ruskea täplitys valkoisilla alueilla, joka antoi karvapeitteen valkoiselle alueelle harmaan vivahteen. Keskimääräinen säkäkorkeus oli 65 cm ja paino 25 kg.

Alkuperä
--------

Belgianseisoja polveutui vanhasta tanskankanakoirasta ja isogascognenajokoirasta. Sen uskotaan olleen läheisintä sukua ranskalaisille seisojille. 1800-luvulla se oli kotimaassaan suosittu, mutta saksanseisojan ja ranskalaisten seisojien alkaessa saavuttaa suosiota ja metsästysalueiden vähetessä sen lukumäärä alkoi pienentyä. Jo vuonna 1960 se listattiin belgialaisia rotuja käsittelevässä kirjassa erittäin harvinaiseksi, ja 11. syyskuuta 1984 Belgian kennelliitto Société Royale Saint-Hubert lähetti FCI:lle kirjeen, jossa se ilmoitti rodun kuolleen sukupuuttoon. Kuitenkin vielä vuonna 1989 se oli virallisesti FCI:n listoilla "väliaikaisesti" poistettuna rotuna, ja se poistettiin virallisesta rotuluettelosta kokonaan vasta myöhemmin*lähde?*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Morris, D. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1,000 Dog Breeds*. Ebury Press, 2001. ISBN0-09-187091-7. Sivu 259.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Wilcox, B. & Walkowicz, C. *The Atlas of Dog Breeds of the World*. Neptune, New Jersey: T.F.H Publications, 1995. 5. painos, s. 175.
Belgica ankkuroituna 1898
**Belgica** oli valaanpyyntialus, joka kuljetti belgialaisen Adrien de Gerlachen johtaman retkikunnan 1897 maailman ensimmäiselle tieteelliselle tutkimusmatkalle Antarktikselle. Alus juuttui jäihin ensimmäisen kerran 18. helmikuuta 1898, mutta se onnistuttiin irrottamaan heti seuraavana päivänä. Seuraavana päivänä se jäi kiinni uudestaan, mutta sen irrotus onnistui taaskin. 2. maaliskuuta retkikunta ylitti 71. leveysasteen rikkoen samalla voimassa olleen ennätyksen eteläisimmällä purjehduksella. 8. maaliskuuta jäät saartoivat Belgican taas syleilyynsä. Alusta yritettiin irrottaa muun muassa räjähteiden avulla - tuloksetta. Seuraavan kerran jää irrotti otteensa vasta 15. helmikuuta 1899. Alus jäätyi kiinni vielä muutaman kerran, mutta lopulta myrsky vapautti sen jäiden ikeestä ja Belgica pääsi palaamaan. Chilen Punta Arenasiin se saapui 28. maaliskuuta 1899.

Retkikunta palasi Antwerpeniin vuonna 1899 ja Belgicasta tehtiin muistomerkki. Ilman rahoitusta jäänyt alus alkoi kuitenkin pian rapistua. Varakkaan tukijan avustuksella de Gerlache pääsi tekemään sillä vielä kolme retkeä.

Kun ensimmäinen maailmansota syttyi, Belgica vietiin Norjaan, jossa uuden *Isfjord* -nimen saanut alus toimitti tarvikkeita Huippuvuorten kaivosyhtiöille. Vuonna 1930 sen köysistöt purettiin ja siitä tehtiin proomu.

Toisen maailmansodan sytyttyä britit kuljettivat sillä ammuksia, kunnes saksalainen pommi upotti aluksen Harstadin edustalle Pohjois-Norjaan, jossa se yhä makaa.

Katso myös
----------

* Belgican retkikunta
* Roald Amundsen

Lähteet
-------

1. ↑  Tieteen kuvalehti Historia 11/2013, s. 64-71
**Oscar "Poppy" Larrauri** (s. 19. elokuuta 1954 Argentiina) on argentiinalainen entinen kilpa-autoilija ja F1-kuljettaja.

Larrauri kilpaili F1-sarjassa kausina 1988–1989. Hänen ajokkinaan oli F1-historian huonoimpiin kuulunut Eurobrun-auto. Larrauri pääsi starttaamaan kaikkiaan seitsemään kisaan, 14 kertaa hän karsiutui. Hän pääsi kahdesti maaliin ja sijoittui parhaimmillaan 13:nneksi (Meksikon GP 1988). Aika-ajoissa Larrauri oli parhaimmillaan kahdeksastoista Monacon GP:ssä 1988. Hän ei saavuttanut yhtään MM-pistettä. Paljon paremmin ei menestynyt hänen tallikaverinsa Eurobrunilla, italialainen Stefano Modena, joka starttasi kymmeneen kisaan ja sijoittui parhaimmillaan 11:nneksi.

Larrauri aloitti kilpailemisen karting-autoilla 1973. Vuonna 1979 hän ajoi Argentiinan Formula 3 -sarjassa ja menestyi niin hyvin, että päätti kokeilla onneaan Euroopassa. Hän sijoittui 1980 Euroopan Formula 3 -sarjassa yhdenneksitoista ja 1981 viidenneksi Toyotalla.

Tämän jälkeen Larrauri pestattiin Alfa Romeolla, ja tulosta alkoi syntyä. Larrauri otti 1982 seitsemän osakilpailuvoittoa ja vei Euroopan Formula 3 -luokan mestaruuden ylivoimaisesti. Seuraavana vuonna hän nousi Formula 2 -sarjaan, mutta Minardin vauhti ei riittänyt menestykseen. Samana vuonna Larrauri pääsi testaamaan Ferrarin F1-autoa.

Larrauri jatkoi urheiluautoluokissa 1984–1987 ja poimi yhdessä eri tallitoverien kanssa muutamia hyviä sijoituksia. Vaatimattomaksi jääneen F1-uransa jälkeen hän jatkoi urheiluautoilla vaihtelevalla menestyksellä Euroopassa, Japanissa, Yhdysvalloissa, Etelä-Afrikassa sekä lopuksi kotimaassaan Argentiinassa. Hän päätti uransa kauteen 2001.

Lähteet
-------

1. ↑  Oscar Larrauri *Drivers*. Motorsport Stats. Viitattu 10.7.2019. (englanniksi)
2. ↑  STATS F1: Oscar LARRAURI - Starting grid 18th • STATS F1 *www.statsf1.com*. Viitattu 20.8.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* F1-rejects / Larrauri (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* GrandPrix.com / Larrauri (englanniksi)
**Sofie Krehl** (s. 22. syyskuuta 1995) on saksalainen maastohiihtäjä.

Krehl saavutti pronssia Saksan joukkueen mukana nuorten MM-kilpailujen viestissä Almatyssa vuonna 2015. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 15:nneksi ja vapaan hiihtotavan sprintissä 17:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui yhdistelmäkilpailussa 25:nneksi ja vapaan hiihtotavan sprintissä 28:nneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui vapaan hiihtotavan parisprintissä yhdeksänneksi, 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 22:nneksi ja perinteisen hiihtotavan sprintissä 23:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti 4 × 5 kilometrin viestissä ankkuriosuuden hiihtäjänä hopeaa sekä sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 11:nneksi ja 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 17:nneksi.

Maastohiihdon maailmancupissa Krehl kilpaili ensimmäisen kerran Nové Měston viestissä tammikuussa 2016. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti joulukuussa 2016 oltuaan Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä 28:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän ylsi ensi kerran helmikuussa 2021 Ulricehamnin vapaan hiihtotavan sprintissä sijoittuessaan kahdeksanneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sofie Krehl Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sofie Krehl** Wikimedia Commonsissa
**Jambinen tetrametri** on antiikin kreikkalaisesta metriikasta peräisin oleva runomitta, jossa tetrametrisäkeet koostuvat neljästä jambisesta metronista. Sitä käytettiin muun muassa komedioiden dialogiosuuksissa.

Runomitassa säkeet ovat yleensä katalektisiä, jolloin kyseessä on *jambinen katalektinen tetrametri*. Latinankielisessä komediassa mitta tunnetaan nimellä *jambinen septenaari*.

Kaava
-----

Runomitan säkeen katalektisen muodon peruskaava on ( = lyhyt tavu,  = pitkä tavu,  = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):

, | , | , | ,
Yksi jambimetron on , ja se koostuu kahdesta jambijalasta .

Esimerkki
---------

Aristofaneen komediasta *Pilvet*:

ὡς ἡδὺ καινοῖς πράγμασιν καὶ δεξιοῖς ὁμιλεῖν,
καὶ τῶν καθεστώτων νόμων ὑπερφρονεῖν δύνασθαι.
ἐγὼ γὰρ ὅτε μὲν ἱππικῇ τὸν νοῦν μόνῃ προσεῖχον,
οὐδ’ ἂν τρί’ εἰπεῖν ῥήμαθ’ οἷός τ’ ἦν πρὶν ἐξαμαρτεῖν·
νυνὶ δ’ ἐπειδή μ’ οὑτοσὶ τούτων ἔπαυσεν αὐτός,
γνώμαις δὲ λεπταῖς καὶ λόγοις ξύνειμι καὶ μερίμναις,
οἶμαι διδάξειν ὡς δίκαιον τὸν πατέρα κολάζειν.[1]
*hōs hēdy kai|nois pragmasin || kai deksiois | homilein,*
*kai tōn kathes|tōtōn nomōn || hyperfronein | dynasthai.*
*egō gar hote | men hippikē || ton nūn monē | proseikhon,*
*ūd’ an tri’ ei|pein rhēmath’ hoi|os t’ ēn prin eks|amartein·*
*nyni d’ epei|dē m’ hūtosi || tūtōn epau|sen autos,*
*gnōmais de lep|tais kai logois || ksyneimi kai | merimnais,*
*oimai dida|ksein hōs dikai|on ton patera | kolazein.*
 |  ||  | 
 |  ||  | 
 |  ||  | 
 |  |  | 
 |  ||  | 
 |  ||  | 
 |  |  | 
On mainio|ta, että hän, | ken uuden a|jan aatteet
näin hallitsee, | on yläpuol|la vanhain har|haluuloin.
Kun kilpa-a|johevosi|a harrastin | vain ennen,
niin tuskin sa|naa kolmea | sain kohdallen|sa käymään.
Vaan nyt, kun i|sä heittämään | mun saatti moi|set hommat,
kun oppinut | oon hienot aat|teet, kunnon kie|lenkäytön,
niin aion teil|le todistaa, | ett' isäänsä | saa pieksää.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2  Aristofanes: *Pilvet* 1399–1405. Suomennos V. Arti.
**Jambinen trimetri** on antiikin kreikkalaisesta metriikasta peräisin oleva runomitta, jossa trimetrisäkeet koostuvat kolmesta jambisesta metronista. Jambista trimetriä käytettiin erityisesti kreikkalaisten näytelmien dialogiosuuksissa.

Kaava
-----

Runomitan säkeen peruskaava on ( = lyhyt tavu,  = pitkä tavu,  = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):

, | , | ,
Yksi jambimetron on , ja se koostuu kahdesta jambijalasta. Säkeen ensimmäisessä ja toisessa metronissa joku pitkistä tavuista voidaan korvata kahdella lyhyellä, jolloin nämä metronit voivat olla peruskaavan lisäksi myös seuraavien variaatioiden mukaisia:

,
,
,
Joskus, kuten erisnimen sovittamiseksi runomittaan, myös alun anceps-tavu voidaan korvata kahdella lyhyellä tavulla:

,

Esimerkki
---------

Aiskhyloksen *Persialaisista*, katkelma Salamiin meritaistelun kuvauksesta:

σάλπιγξ δ᾽ ἀϋτῇ πάντ᾽ ἐκεῖν᾽ ἐπέφλεγεν.
εὐθὺς δὲ κώπης ῥοθιάδος ξυνεμβολῇ
ἔπαισαν ἅλμην βρύχιον ἐκ κελεύματος,
θοῶς δὲ πάντες ἦσαν ἐκφανεῖς ἰδεῖν.
τὸ δεξιὸν μὲν πρῶτον εὐτάκτως κέρας
ἡγεῖτο κόσμῳ, δεύτερον δ᾽ ὁ πᾶς στόλος
ἐπεξεχώρει, καὶ παρῆν ὁμοῦ κλύειν
πολλὴν βοήν, ‘ὦ παῖδες Ἑλλήνων ἴτε,
ἐλευθεροῦτε πατρίδ᾽, ἐλευθεροῦτε δὲ
παῖδας, γυναῖκας, θεῶν τέ πατρῴων ἕδη,
θήκας τε προγόνων: νῦν ὑπὲρ πάντων ἀγών.’
*salpinks d᾽ au|tē pant᾽ ekein᾽ | epeflegen.*
*euthys de kō|pēs rhothiados | ksynembolē*
*epaisan hal|mēn brykhion ek | keleumatos,*
*thoōs de pan|tes ēsan ek|faneis idein.*
*to deksion | men prōton eu|taktōs keras*
*hēgeito kos|mō, deuteron | d᾽ ho pas stolos*
*epeksekhō|rei, kai parēn | homū klyein*
*pollēn boēn, | ‘ō paides Hel|lēnōn ite,*
*eleutherū|te patrid᾽, eleu|therūte de*
*paidas, gynai|kas, theōn te pat|rōōn hedē,*
*thēkas te progo|nōn: nyn hyper | pantōn agōn.’*
 |  | 
 |  | 
 |  | 
 |  | 
 |  | 
 |  | 
 |  | 
 |  | 
 |  | 
 |  | 
 |  | 
Ja niin leimah|ti sieltä tor|ven toitotus;
yht'aikaa ko|hisevat ai|rot iskivät
suolaiseen, sy|vään mereen, käs|kyn kuultuaan,
ja kohta lai|vat saattoi näh|dä selvästi.
Oikea sii|pi johti muo|dostelmana,
hyvässä jär|jestyksessä, | ja laivaston
pääjoukko seu|rasi. Ja koh|ta kantautui
valtaisa huu|to: "Hellaan lap|set, eteenpäin!
Vapauden täh|den, isänmaam|me vapauden,
lastemme, vai|mojemme, i|säin hautojen
ja jumaltem|me temppelei|den puolesta!
Nyt määrää koh|talomme tä|mä kamppailu.

Lähteet
-------

1. 1 2  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Metriikka, metron", *Antiikin käsikirja*, s. 341–342. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
2. ↑  Aiskhylos: *Persialaiset* 395–405.
3. ↑  Suomennos Maarit Kaimio. Teoksessa Aiskhylos: *Neljä tragediaa*, s. 34. Helsinki: Gaudeamus, 1975. ISBN 951-662-161-9.