recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Espanjan inkvisition sinetti
**Espanjan inkvisitio** oli katolinen tutkinta- ja tuomiolaitos, jonka perustivat vuonna 1478 Isabella ja Ferdinand Kastiliassa. Inkvisition tuomiovalta ulottui vain Espanjan kristittyihin, mikä maurien ja juutalaisten karkottamisen jälkeen tarkoitti kuitenkin käytännössä kaikkia espanjalaisia. Espanjan inkvisitio lopetettiin Napoleonin vallan aikana 1808–1812, mutta se perustettiin uudelleen Ferdinand VII:n palattua valtaistuimelle. Se lopetettiin 1834. Inkvisitio otettiin käyttöön myös Meksikossa, ja se jatkoi toimintaansa Meksikon itsenäistymiseen saakka.

Inkvisitio teki muun muassa käännynnäisten (esp. *conversos*) muslimien ja juutalaisten käsittelyä. Inkvisitio pyrki varmistamaan "veren puhtautta" (esp. *limpieza de sangre*) käännynnäisten joukossa ja kitkemään pois kryptojuutalaisuuden. Nämä toimet ja julkiset rankaisemiset (autodafee) saivat varsin synkän maineen. Huonoa mainetta selittää osin Englannin protestanttien 1500-luvulla levittämä propaganda. Portugali toteutti samanlaisia uskonnollisia tutkimuksia merentakaisissa siirtomaissaan, etenkin Goassa, jossa katolilaisuuden ja hindulaisuuden synkretismi kitkettiin pois.

Myöhemmät tutkimukset ja Vatikaanin arkistot paljastavat, että Espanjan inkvisitio ei ollut niin raaka kuin sen maine on antanut ymmärtää. Tuomiot olivat huomattavasti lievempiä kuin maallisissa inkvisitioissa. Syytökset tutkittiin tarkkaan, sillä inkvisitio oli tietoinen mahdollisista perättömistä ilmiannoista. Useasti syytetylle tuomittiin katumusharjoituksia ja vain harvoin päädyttiin roviolle. Vatikaanin teettämän ja vuonna 2004 julkaistun tutkimuksen mukaan Espanjan inkivisition tutkimista ihmisistä 1,8 % teloitettiin. BBC julkaisi jo kymmenen vuotta aiemmin *Timewatch*-sarjassaan aihetta käsitelleen dokumentin nimellä *The Myth of the Spanish Inquisition*, joka käsitteli Espanjan inkvisition huonon maineen syntymistä.

Katso myös
----------

* Montaillou

Lähteet
-------

1. ↑  Else Christensen: Inkvisitio piti Espanjaa kauhun vallassa.  *Tieteen Kuvalehti Historia*, 2009, nro 1, s. 30–37.  Bonnier. ISSN 0806-5209.
2. 1 2  Tieteen Kuvalehti – Inkvisitio oli mainettaan parempi Viitattu 31.1.2010
3. ↑  BBC NEWS | Europe | Vatican 'dispels Inquisition myths' Viitattu 17.8.2013
4. ↑  The Myth of the Spanish Inquisition (BBC 1994) YouTubessa, Viitattu 17.8.2013

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Espanjan inkvisitio** Wikimedia Commonsissa
Jelena Guro: *Nainen punaisessa huivissa* vuodelta 1910.
**Jelena Genrihovna Guro** (ven. Елена Генриховна Гуро) ; (10. tammikuuta 1877 Pietari Venäjän keisarikunta – 6. toukokuuta 1913 Uusikirkko, Suomen suuriruhtinaskunta) oli venäläinen, futuristinen taidemaalari, näytelmäkirjailija ja runoilija.

Suku ja koulutus
----------------

Jelena Guron isä oli Venäjän armeijan upseeri, Genrih Stepanovitš Guro, joka oli ranskalaista syntyperää. Hänen äitinsä oli taiteilija Anna Mihailovna Tšistjakova ja vanhempi sisar Jekaterina oli kirjailija.

Jelena Guro ja Mihail Matjušin
Taidekoulutuksensa Guro aloitti neljätoistavuotiaana. Vuodet 1903–1905 hän opiskeli yksityisessä taidekoulussa, jossa tapasi tulevan aviomiehensä Mihail Matjušinin, joka oli säveltäjä ja viulisti.

Kirjallinen ura
---------------

Vuonna 1905 Guro julkaisi ensimmäisen proosateoksensa ja vuonna 1909 kirjan, jossa oli proosaa, lyriikkaa ja draamaa. Samaan aikaan hän työskenteli jatkuvasti kuvitusten parissa. Vuonna 1911 hän aikoi julkaista satukirjan, mutta kustantaja kadotti käsikirjoituksen ja siihen liittyneet kuvitukset.

Perintö
-------

Vuonna 1912 Gurolla todettiin leukemia. Hän jatkoi taiteellista työtään kirjallisuuden ja maalausten parissa ja vuonna 1912 häneltä ilmestyi teos ja vielä kuolinvuotena yksi teos lisää. Postuumi teos ilmestyi vuonna vuonna 1914. Guro kuoli isältään perimällään huvilalla Uudellakirkolla.

Tuotanto
--------

Guron kirjallisia töitä on vaikea erottaa hänen kuvataiteestaan. Hän on molemmissa impressionisti, symbolisti, primitivisti ja futuristi. Hän pyrkii kummassakin tavoittamaan puhtaan aistihavainnon. Hän etsi tilan ja luonnon yhteyttä ja oli kiinnostunut antroposofiasta ja etsi henkistä neljästä ulottuvuutta. Hän pyrki myös jäljittelemään lasten tekemiä onomatopoeettisia ääniä. Hän teki kokeiluja myös suomen kielellä. Guro oli kiinnostunut myös feminismistä ja piti sitä tärkeänä erityisesti kaupunkilaisnaisille. Hän itse sanoi että "joskus tunnen olevani äiti kaikelle".

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  B. L. Bessonov: *Dictionary of Russian Women Writers*, s. 241. Greenwood Publishing Group, 1994. ISBN 9780313262654. Teoksen verkkoversio (viitattu 1.5.2019). (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Venäjä
	+ 2

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* Museum of Modern Art
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Mielenosoitus Madridissa 15. toukokuuta 2011.
**Espanjan mielenosoitukset toukokuussa 2011** (15-M-liike, espanjalainen vallankumous tai Indignados) on ketju mielenosoituksia lähes seitsemässäkymmenessä espanjalaisessa kaupungissa. Espanjalaiset ovat kokoontuneet mielenosoituksiin muuallakin Euroopan kaupungeissa, myös Helsingissä.*lähde?*

Maaliskuun 15. päivänä alkaneissa protesteissa vaaditaan radikaalia muutosta Espanjan politiikkaan. Liike vastustaa korruptiota eikä tunnusta mitään puoluetta edustajakseen. Nuorten työttömyys on yksi mielenosoittajien suuttumuksen aiheista. Nuoren polven aktiivit osallistuvat myös verkkokeskusteluihin (mm. ’Todelliseen demokratia heti’, ’Nuoriso vailla tulevaisuutta’ ja ’Jätä äänestämättä’).*lähde?*

Liikkeen yhteydessä mainitaan Stéphane Hesselin *Indignez-vous!*

Lähteet
-------

1. ↑  ¡Democracia Real Ya! #spanishrevolution en Helsinki, Youtube-video Helsingistä
2. ↑  A Resistance Hero Fires Up the French *The New York Times* 9.3.2011. Viitattu 21.5.2011.
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Espanjan mielenosoitukset 2011** Wikimedia Commonsissa

* Espanjan kansalaisprotesti on jättänyt puoluepamput varjoonsa Yle Uutiset / Ulkomaat 22.5.2011
* Uutisjuttuja: Nuoriso osoittaa mieltään Espanjassa YLE Areenan video 20.5.2011
* Espanjalaiset osoittavat mieltään työttömyyttä ja politiikkoja vastaan Yle Uutiset,Ulkomaat 19.5.2011
* 15Mpedia
*Odysseus Skyllan ja Kharybdiin välissä*, Johann Heinrich Füssli (1794–1796).
**Kharybdis** (m.kreik. Χάρυβδις) oli kreikkalaisessa mytologiassa toinen Italian ja Sisilian välisen kapean Messinansalmen merihirviöistä. Toisella rannalla olleessa luolassa oleili Skylla, jonka kuusi koiran päätä sieppasivat merimiehiä ohipurjehtivista laivoista, ja vastarannan kalliolla kasvoi viikunapuu, jonka alla oleileva Kharybdis imaisi kolme kertaa päivässä valtavat vesimassat sisäänsä ja sylkäisi ne sitten taas ulos. Luultavasti Kharybdis onkin ollut salmen vuoroveden henkilöitymä. 

Kharybdis oli Poseidonin ja Gaian tytär ja alun perin najadi, makean veden nymfi. Hän nosti tulvia ja saartoi maata aalloillaan laajentaakseen isänsä valtakuntaa mutta suututti Zeuksen, koska hän samalla supisti tämän hallitsemaa maata. Rangaistukseksi Zeus kahlehti Kharybdiin merenpohjaan. Toisen version mukaan Kharybdis varasti jatkuvasti Herakleen karjaa, ja sen vuoksi Zeus paiskasi hänet vasamallaan mereen.

Koska salmen rannat olivat vain nuolenkantaman päässä toisistaan, salmessa purjehtiva laiva yritti välttää toista hirviöistä ja ajautui siksi liian lähelle toista. Argonautit olivat aikanaan onnistuneet ohittamaan salmen jäämättä merihirviöiden armoille, mutta tällöin Hera oli käskenyt Thetiin neuvomaan heitä. Sen sijaan Odysseus ei ollut yhtä onnekas. Homeroksen *Odysseiassa* kerrotaan, kuinka Odysseus manalassa saamansa ohjeen mukaisesti aluksi purjehti lähempää Skyllaa kuin Kharybdista ja menetti kuusi miestänsä tälle. Aluksen päästyä salmen ohitse ja rantauduttua saarelle, jossa Helios laidunsi pyhää karjaansa, miesten tuli kuitenkin nälkä, ja he teurastivat lauman parhaat härät. Suuttuneena Helios uhkasi Zeukselle mennä manalaan loistamaan kuolleille, ellei tämä tekisi asialle jotakin, jolloin Zeus suostui kostamaan teon tuhoamalla salamallaan aluksen ja miehistön lukuun ottamatta Odysseusta, joka ei ollut osallistunut ateriaan.

Odysseus ajautui haaksirikkoisena tällä kertaa Kharybdiin tykö mutta vältti joutumasta sen kitaan pitämällä lujasti kiinni viikunapuusta. Veden purkauduttua ulos Odysseus päästi otteensa irti ja pelastautui takaisin aallon mukana tulleelle lautalleen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Homeros, *Odysseia* 12 (engl. käännös).
2. ↑  Apollonios Rhodios, *Argonautika* 4.770–832 (engl. käännös).
Katarina Gäddnäs vuonna 2010.
**Katarina Gäddnäs** (s. 1970 Finström, Ahvenanmaa) on suomalainen kirjailija ja freelancetoimittaja.

Gäddnäs on opiskellut teologiaa Turun Åbo Akademissa ja työskennellyt toimittajana ja opetustehtävissä. Hän on toiminut myös muun muassa nuoriso-ohjaajana, tutkimusapulaisena ja juontajana erilaisissa kirjallisuustilaisuuksissa.

Gäddnäsin runokokoelmissa korostuu naisnäkökulma. Ensimmäinen runokokoelma *Men göken gal* (1997) kuvaa elämän kiertokulkua neljän naisen silmin. Seuraava runokokoelma *Hon. På ludna tassar* ilmestyi vuonna 1999 Schildtin julkaisemana. Kolmannessa runokokoelmassaan *Jungfrutornet* (2002) Gäddnäs alleviivaa naisen oikeutta ajatella itse. Runokokoelmiensa lisäksi Gäddnäs on kirjoittanut artikkelin äitiyttä käsittelevään *Rapport från Planet Mamma* (2004) -antologiaan. 

Vuonna 2005 Gäddnäs julkaisi yhdessä valokuvaaja Gabriella Nordlundin kanssa tietokirjan *Ytterst. Kökar mitt i havet* (suom. *Ääressä – elämää Kökarissa*), jonka on kääntänyt Julia Donner.

Tuotanto
--------

### Runokokoelmat

* Men göken gal, Valdemar-seura 1997
* Hon. På ludna tassar, Schildts 1999
* Jungfrutornet, Schildts 2002
* Venuspassagen, Schildts 2005
* Vitbok, Schildts 2007

### Tietokirja

* Ytterst : Kökar mitt i havet, Schildts 2005 (suom. Ääressä: elämää Kökarissa, 2005)

Lähteet
-------

1. ↑  Katarina Gaddnäs Schildts & Söderströms.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 23.10.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Katarina Gäddnäs** Wikimedia Commonsissa

* Gäddnäsin blogi

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**John Washington** (1631 Englanti – 1677 Westmorelandin piirikunta, Virginia, Brittiläinen Amerikka) oli englantilais-virginialainen maanviljelijä ja poliitikko sekä Yhdysvaltojen ensimmäisen presidentin George Washingtonin iso-isoisä.

John Washingtonin vanhemmat olivat Lawrence ja Amphillis Twigden Washington. John asui lapsuutensa vanhempiensa kanssa Sulgrave-nimisen kylän lähellä noin 30 kilometrin päässä Oxfordista. Washingtonit omistivat kartanon sekä suuren maatilan. Englannin sisällissodassa he tukivat silloista kuningasta Kaarle I:tä. Sisällissodan päätyttyä sodan voittaneet parlamentalistit teloittivat Kaarle I:n ja kostivat häntä kannattaneille siviileille. Washingtonien kartano vallattiin ja he joutuivat pakenemaan Essexiin. Vuonna 1655 John Washington lähti yhdessä Edward Prescottin kanssa Virginiaan.

John Washington meni ensimmäisen kerran naimisiin Ann Popen kanssa, ja he saivat neljä lasta; Lawrencen, John II:n, Annin sekä yhden nykyisin tuntemattoman. Washingtonin vaimon Ann Popen kuoltua noin vuonna 1675 Washington meni naimisiin Ann Gerradin kanssa. Gerrad kuitenkin kuoli pian avioliiton jälkeen ja Washington meni vielä kolmannen kerran naimisiin, tällä kertaa Annin siskon Frances Gerradin kanssa. Washington kuitenkin kuoli itse vuonna 1677, alle vuosi viimeisimmän avioliittonsa jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  John Washington History *nps.gov*. Viitattu 9.10.2010. (englanniksi)

Washingtonin suku

|  |  |
| --- | --- |
| 1. sukupolvi | Lawrence Washington (1602) |
| 2. sukupolvi | John Washington |
| 3. sukupolvi | Lawrence Washington (1659) |
| 4. sukupolvi | Augustine Washington |
| 5. sukupolvi | Lawrence Washington (1718) - Augustine Washington, Jr. - George Washington - Betty Washington Lewis - Samuel Washington - John Augustine Washington - Charles Washington |
| 6. sukupolvi | William Washington - Thornton Washington - Bushrod Washington |
| 7. sukupolvi | George Corbin Washington |
| 8. sukupolvi | Lewis Washington |
**Tonje Angelsen** (s. 17. tammikuuta 1990 Trondheim) on norjalainen korkeushyppääjä.

Angelsen karsiutui loppukilpailusta alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2006 ja 2008, saman ikäluokan EM-kilpailuissa 2009 sekä aikuisten EM-kilpailuissa 2010, sisäratojen EM-kilpailuissa 2011, Daegun MM-kilpailuissa 2011 ja sisäratojen MM-kilpailuissa 2012. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui neljänneksi. Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2012 hän hyppäsi ennätyksensä 197 cm saavuttaen hopeaa. Lontoon olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta. Hän sijoittui yhdeksänneksi Zürichin EM-kilpailuissa 2014. Hän karsiutui loppukilpailusta Rio de Janeiron olympialaisissa 2016, Berliinin EM-kilpailuissa 2018 ja Glasgow'n sisäratojen EM-kilpailuissa 2019.

Sisäradoilla Angelsenin ennätys on vuonna 2012 hypätty 193 cm.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Tonje Angelsen Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7  Tonje Angelsen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Almagor vuonna 2011.
Almagor elokuvassa *Ha-Bayit Berechov Chelouche* (1973).
**Gila Almagor** (s. 22. heinäkuuta 1939) on israelilainen elokuva- ja teatterinäyttelijä. Hän on Israelin arvostetuimpia näyttelijöitä, ja hänelle on myönnetty uransa aika muun muassa Israelin elokuva-akatemian elämäntyöpalkinto ja Israel-palkinto. Hän on kirjoittanut myös kaksi lapsuuteensa perustuvaa kirjaa.

Almagor syntyi juutalaisille siirtolaisvanhemmille Petah Tikvassa, silloisessa Palestiinan brittiläisessä mandaatissa. Hänen isänsä oli saksanjuutalainen ja äitinsä puolanjuutalainen. Poliisina toiminut isä kuoli tultuaan ammutuksi neljä kuukautta ennen Almagorin syntymää. Äiti menetti Eurooppaan jääneen perheensä holokaustissa, mikä johti hänen henkiseen romahdukseen ja hän joutui laitoshoitoon, minkä jälkeen Almagor vietti muutaman vuoden sisäoppilaitoksessa ja muutti Tel Aviviin opiskelemaan näyttelemistä. Hän sai ensimmäisen teatteriroolinsa 17-vuotiaana.

Filmografiaa
------------

* *Matzor* (1969)
* *Naisia valtatiellä* (1971)
* *Ha-Bayit Berechov Chelouche* (1973)
* *Komppanian lintsarit* (1979)
* *Ha-Kayitz Shel Aviya* (1988)
* *Elämä Agfan silmin* (1992)
* *Sh'Chur* (1994)
* *Leylasede* (1995)
* *München* (2005)

Lähteet
-------

1. ↑  Israel's national theater takes to New York stage *ISRAEL21c*.  14.9.2003. Viitattu 16.1.2021. (englanniksi)
2. ↑  Gila Almagor thrives in her 'paradise' *Ynetnews*.  16.7.2006. Viitattu 16.1.2021. (englanniksi)
3. ↑  Gila Almagor renews wedding vows to mark her 80th birthday *The Jerusalem Post | JPost.com*. Viitattu 16.1.2021. (englanniksi)
4. 1 2 3  Little girl's story that resonates *archive.shine.cn*.  29.12.2010. Viitattu 16.1.2021.
5. 1 2 3  Almagor, Gila (1939–) | Encyclopedia.com *www.encyclopedia.com*. Viitattu 16.1.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Tonkpin alue** (ransk. *région du Tonkpi*) on Montagnesin piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon länsiosassa. Sen pinta-ala on 12 284 neliökilometriä. Alueen hallinnollinen keskus on Man. Asukkaita on 992 600 henkeä (vuonna 2014).

Tonkpin alue rajoittuu pohjoisessa Bafingin, idässä Worodougoun ja Haut-Sassandran ja etelässä Guémonin ja Cavallyn alueisiin sekä lännessä Liberiaan ja Guineaan. Maisemaa leimaava alangot ja rikkonaiset ylängöt. Jokia ovat Sassandra ja Cavally. Kasvillisuus on etupäässä sademetsää. Vuotuinen sademäärä on 1300–2400 millimetriä. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kulta, rautamalmi ja nikkeli. Suojelualueita ovat Mont Nimban ja Mont Sangbé.

Alue käsittää Biankouman, Dananén, Manin, Sipiloun ja Zouan-Hounienin departementit. Kuntia ovat Biankouma, Bin-Houye, Danané, Gbonné, Logoualé, Man, Sangouiné, Sipilou ja Zouan-Hounien. Asukkaat ovat etupäässä daneja.

Seudun pääelinkeino on maa- ja metsätalous. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, maniokki ja maissi. Vientituotteita ovat kaakao, kautsu, palmuöljy ja kahvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Tonkpi *Direction générale de la décentralisation et du développement local*.  Arkistoitu 1.10.2020. Viitattu 22.8.2020.
2. ↑  RGPH 2014: Région du Tonkpi *Institut national de la statistique*. Viitattu 23.8.2020.
3. ↑  Résultats RGPH 2014: Population communale résidente au 15 mai 2014 *Institut national de la statistique*. Viitattu 22.8.2020.
**Gilad Hochman** (hepr. ‏גילעד הוכמן‎; s. 1982) on israelilainen säveltäjä. Hän syntyi odessalaistaustaiselle isälle sekä pariisilaistaustaiselle äidille ja on asunut vuodesta 2007 Berliinissä.

Hochman aloitti pianonsoiton 6-vuotiaana ja säveltämisen 9-vuotiaana. 14-vuotiaana hän aloitti sävellysopintonsa Ilya Heifetsin johdolla, ja 24-vuotiaana hän valmistui Tel Avivin yliopiston musiikkiakatemiasta. Häntä opetti sävellyksessä myös Gil Shohat. Hochmanin teoksia ovat esittäneet muiden muassa Berliinin filharmonikot, Deutsches Kammerorchester Berlin, Ensemble Oriol, Tel Aviv Soloists Ensemble, Musica Nova Ensemble, Studium Chorale, Copenhagen Festival Ensemble ja Israelin kamariorkesteri. Esityspaikkoihin ovat kuuluneet Carnegie Hall, Saksan liittopäivät, Alte Oper (Frankfurt), Jerusalemin teatteri, Moskovan konservatorio, Pyhän Jaakobin kirkko (Piccadilly), Tel Avivin taidemuseo, Stadthalle Wuppertal, Israelin ooppera (Tel Aviv) ja Henry Crownin sinfoniasali. Teoksissa on juutalaisen musiikin ja muun kulttuurin vaikutteita sekä rationaalisen ja emotionaalisen ilmaisun välisen tasapainon etsintää. Teosten joukossa on *Suspended Reality*, jonka tilasivat ja esittivät konserttikiertueella Israel Sinfonietta Beer Sheva ja Philharmonie der Nationen sekä kapellimestari Justus Frantz.

Hochmanille myönnettiin Israelin pääministerin palkinto sen nuorimpana siihenastisena saajana; hän oli tuolloin 24-vuotias. Hän sai myös S&R Foundationin palkinnon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  The Hong Kong University of Science and Technology: Intimacy of Creativity: Gilad Hochman
2. 1 2 3 4  Zefunot Culture: Gilad Hochman
3. 1 2  Gilad Hochman


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Invalidenstrasse
**Invalidenstrasse** (*Invalidenstraße*) on noin kolme kilometriä pitkä katu Berliinin keskustassa Mitten ja Moabitin kaupunginosien alueella, Spreejoen pohjoispuolella. Se sai nimensä Fredrik Suuren vuonna 1748 perustaman Invalidenhaus-nimisen sotainvalidisairaalan mukaan. Katu yhdisti aikoinaan Berliinin kolme tärkeää rautatieasemaa: pohjoisen aseman, Hampurin aseman ja nykyisen Berliinin päärautatieaseman.

Kadun varrella sijaitsevat muun muassa luonnontieteellinen museo Museum für Naturkunde, nykyisin taidemuseona toimiva entinen rautatieasema Hamburger Bahnhof sekä Charitén sairaala. Kylmän sodan aikana Berliinin muuri katkaisi kadun Berliini–Spandau-kanavan ylittävän sillan kohdalla ja kadun läntisin pää jäi Länsi-Berliinin puolelle. Sillalla ollut raja-asema oli yksi ensimmäisistä, jolle ihmisjoukot vyöryivät, kun raja avattiin 9. marraskuuta 1989. Viereisessä Invalidenpark-puistossa on nykyisin tapahtumasta muistuttava suuri suihkukaivomuistomerkki.

Lähteet
-------

1. ↑  Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: *Taide & Arkkitehtuuri: Berliini* (suom. Pirkko Roinila), s. 198. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos *Kunst & Architektur Berlin*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Invalidenstrasse** Wikimedia Commonsissa
**Tonja Yvette Buford-Bailey** (o.s. **Buford**, s. 13. joulukuuta 1970 Dayton, Ohio) on yhdysvaltalainen 400 metrin aitajuoksun olympia- ja MM-mitalisti.

Buford-Bailey karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä Barcelonan olympialaisissa 1992. Seuraavana vuonna hän sijoittui viidenneksi Stuttgartin MM-kilpailuissa. Hän saavutti Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 hopeaa ajalla 52,62. Hän hävisi kilpailun voittaneelle ja maailmanennätyksen tehneelle Kim Battenille vain sadasosasekunnin ja alitti itsekin entisen maailmanennätyksen.

Buford-Bailey saavutti Atlantan olympialaisissa 1996 pronssia 400 metrin aitajuoksussa ajalla 53,22. Ateenan MM-kilpailuissa 1997 hän sijoittui kuudenneksi. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän oli neljäs ajalla 54,55. Edmontonin MM-kilpailuissa 2001 hän sijoittui niin ikään neljänneksi. Hän saavutti samana vuonna hopeaa Hyvän tahdon kisoissa ja voitti GP-finaalin.

Lähteet
-------

1. ↑  Tonja Buford-Bailey *olympedia.org*. Viitattu 21.6.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  Tonja Buford-Bailey Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
3. 1 2 3  Tonja Buford-Bailey Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
4. ↑  Great Moments at the Worlds *worldathletics.org*.  25.7.2001. Viitattu 21.6.2020. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Hietalahden Villa** (ruots. *Sandviksvillan, Villa Sandviken*) on Vaasan Hietalahden puistossa oleva vanha puuhuvila vuodelta 1845. Se oli vuodesta 1880 vuoteen 2016 Vaasan kaupungin omistuksessa ja toimi monien juhlien ja tapahtumien pitopaikkana. Nykyinen omistaja Kiinteistö Oy Hietalahden Villa on kunnostanut huvilan yksityistä ravintolatoimintaa varten. Tiloissa toimii nyt alueosuuskauppa KPO:n ravintola Villa Sandviken. Ympäröivän puiston kesätapahtumaperinnettä elvyttää kesällä 2017 ensi kertaa järjestetty FestiVilla.

Historiaa
---------

Taustalla Hietalahden villa, etualalla Vaasan ystävyyskaupunkipuistoihin kuuluva Uumajan puisto.
Hietalahden puiston 1840-luvun puolessavälissä itselleen rakentanut kaupunginlääkäri Fredric Gabriel Sanmark myi alueen hovioikeudenasessori Carl Johan Boylle muuttaessaan pois kaupungista. Vaasan palon jälkeen maa-alue siirtyi kaupungin omistukseen osana hanketta siirtää palanut kaupunki uuteen paikkaan meren rantaan.

Hietalahden Villan alkuperäinen kaksikerroksinen osa on tyyliltään empire-kartano. Puolipyöreä, funktionalismia edustava ravintolaosa valmistui 1939.

Paitsi nykyisen Vaasan yhtenä vanhimmista rakennuksista, Hietalahden Villaa pidetään yhtenä varhaisimmista suomalaisista kesähuviloista. Huvilakulttuuri levisi Ruotsista Suomeen ensin Pohjanlahden rannikolle 1800-luvun alkupuolella ja vasta vuosisadan loppupuolella Etelä-Suomeen, kuten Helsinkiin ja Turun Ruissaloon.

Lähteet
-------

1. ↑  Villan historia Villa Sandviken.  Arkistoitu 9.10.2017.
2. ↑  Puikkonen, Hannu: Villa Sandviken herää vuosien horroksestaan – "Tästä tulee uudelleen vaasalaisten olohuone" *Yle Uutiset*.  25.10.2016. Viitattu 8.10.2017.
3. ↑  Uusi kesäfestivaali Vaasaan - katso FestiVillan esiintyjät *Pohjalainen*.  2.2.2017. Viitattu 8.10.2017.
4. 1 2 3  Koski, Anri: Huvilakulttuuri levisi Suomeen Vaasan kautta *Yle Uutiset*.  27.6.2014. Viitattu 8.10.2017.
5. ↑  Viljanen Rossi, Ruusa: *Hietalahden Villa ja Bragen alue. Kulttuuriympäristöselvitys 2014*. Pohjanmaan museo, 2014. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 8.10.2017).  (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Uutta tutkimustietoa Hietalahden Villan historiasta (Lehdistötiedote)  24.6.2014. Pohjanmaan museo. Viitattu 8.10.2017.
**Artem Andrijovitš Pryma** (ukr. Артем Андрійович Прима; s. 30. toukokuuta 1987 Tšernihiv, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen ampumahiihtäjä.

Pryma debytoi ampumahiihdon maailmancupissa tammikuussa 2010 Ruhpoldingin sprintissä sijoittuen sijalle 41. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti maaliskuussa 2011 sijoittuen Holmenkollenin sprintissä sijalle 15. Pryman paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on viides tila, jonka hän saavutti tammikuussa 2014 Oberhofin sprintistä. 

Pryma on ollut talviolympialaisissa mukana kolmella henkilökohtaisella matkalla vuonna 2014 Sotšissa ja Pyeongchangissa 2018 sekä neljällä matkalla Pekingissä 2022. Parhaimmillaan hän on sijoittunut Pekingissä pikakilpailussa 15:nneksi ja takaa-ajossa 18:nneksi. Sekaviestissä hän oli Pyeongchangissa seitsemäs. MM-kilpailuissa Pryma on ollut mukana yhdeksän kertaa vuosina 2011–2013, 2015–2017 ja 2019–2021. Parhaimmillaan hän on sijoittunut vuoden 2021 MM-kilpailuissa takaa-ajossa kahdeksanneksi ja normaalimatkalla yhdeksänneksi. EM-kilpailuista Pryma on saavuttanut viisi kultaa, kaksi hopeaa ja kaksi pronssia. Vuoden 2011 talviuniversiadeista Erzurumista Pryma saavutti kolme kultaa ja yhden hopean. Rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuista hänellä on kolme hopeaa ja yksi pronssi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Artem Pryma IBU. Viitattu 2.4.2022. (englanniksi)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Matti Peltonen** (9. helmikuuta 1929 Lahti – 5. kesäkuuta 1998 Valkeakoski) oli suomalainen kasvatustieteen professori ja yritysjohtaja.

Peltonen kirjoitti ylioppilaaksi Kankaanpään yhteislyseosta vuonna 1949 ja valmistui luonnontieteen kandidaatiksi vuonna 1956, filosofian kandidaatiksi vuonna 1963 ja lisensiaatiksi vuonna 1966 sekä väitteli filosofian tohtoriksi Tampereen yliopistossa vuonna 1969.

Peltonen työskenteli Yhtyneitten Paperitehtaitten Lotilan ammattikoulun opettajana ja rehtorina, ja siirtyi sitten Yhtyneitten Paperitehtaitten koulutusjohtajaksi vuonna 1970. Hallintojohtajana hän työskenteli vuosina 1973–1976. Peltonen toimi Tampereen yliopistossa empiirisen kasvatustieteen apulaisprofessorina vuodesta 1969 alkaen ja päätoimisena aikuiskasvatuksen professorina vuosina 1978–1984. Vuosina 1984–1993 Peltonen toimi Suomen Työnantajain Keskusliiton johtajana. Hän kirjoitti koulutukseen ja yritystoimintaan liittyviä oppikirjoja.

Peltonen oli Suomen johtavia vapaamuurareita ja toimi vapaamuurareiden Suomen suurloosin suurmestarina vuosina 1987–1993.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Irja Hyvärinen: Professori Matti Peltonen *Helsingin Sanomat*.  11.6.1998. Viitattu 8.10.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Pyövelitkin kuolevat** (*Hangmen Also Die!*) on Fritz Langin ohjaama toiseen maailmansotaan sijoittuva yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1943. Sen käsikirjoitti John Wexley Langin ja Bertolt Brechtin tarinan pohjalta. Elokuvan keskeisimmissä rooleissa ovat Hans Heinrich von Twardowski, Brian Donlevy, Walter Brennan ja Anna Lee. *Pyövelitkin kuolevat* perustuu löyhästi Böömin ja Määrin protektoraatin käskynhaltijan Reinhard Heydrichin murhaan.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Hans Heinrich von Twardowski  | … |  Reinhard Heydrich
  |
|  Brian Donlevy  | … |  Franticek Svoboda
  |
|  Walter Brennan  | … |  professori Stephen Novotny
  |
|  Anna Lee  | … |  Mascha Novotny
  |
|  Gene Lockhart  | … |  Emin Czaka
  |
|  Dennis O'Keefe  | … |  Jan Horak
  |
|  Nana Bryant  | … |  rouva Hellie Novotny
  |

Tuotanto ja vastaanotto
-----------------------

Heydrichin murhan jälkeen Lang ja Brecht alkoivat suunnitella aiheeseen liittyvää fiktiivistä elokuvaa vuonna 1942. Brecht ei puhunut englantia, joten saksaa osaava John Wexley palkattiin auttamaan käsikirjoituksen kirjoittamisessa. Brechtin ja Wexleyn yhteistyöstä muodostui ongelmallinen, sillä heistä tuli toistensa kilpailijoita. Brecht kertoi Wexleylle ideoitaan saksaksi, ja Wexley saneli ne eteenpäin lisäten omia ajatuksiaan.

Elokuvan kuvakset alkoivat lokakuussa 1942. Langin ja Brechtin suhde oli tässä vaiheessa muuttunut heikoksi, ja Brechtin mukaan ensimmäinen kuvattu kohtaus oli sellainen, jonka sekä hän että Wexley olivat hylänneet. Praha lavastettiin General Service Studion tiloihin sota-ajan rajoitetulla pienellä budjetilla.

Jälkituotannon aikana Lang haukkui Anna Leen roolisuoritusta. Lang oli ottanut Leen jo kuvausten aikana silmätikukseen.

Vaikka elokuvan tuotannossa oli vaikeutensa, *Pyövelitkin kuolevat* sai posiitivisen vastaanoton sekä yleisöltä että pääsääntöisesti myös kriitikoilta. Elokuva oli ehdokkaana kahteen Oscar-palkintoon, kun Hanns Eisler oli ehdolla parhaasta musiikista draama- tai komediaelokuvaan ja Jack Whitney parhaasta äänityksestä.

Lähteet
-------

* McGilligan, Patrick: *Fritz Lang: The Nature of the Beast*. New York: St Martins Press, 1997. ISBN 0-571-19175-4. (englanniksi)
* Ott, Frederick W.: *The Films of Fritz Lang*. New Jersey: Secaucus, 1979. ISBN 0-8065-0435-8. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Ott, s. 200
2. ↑  Ott, s. 201
3. ↑  McGilligan, s. 298
4. 1 2  McGilligan, s. 299
5. ↑  McGilligan, s. 301
6. ↑  McGilligan, s. 304
7. ↑  Awards for Hangmen Also Die! *Internet Movie Database – IMDB*. Viitattu 21.4.2009. (englanniksi)
Ferdinand von Wrightin (1822–1906) maalaus *Näköala Haminalahdelta* vuodelta 1853
Toinen Wrightin maalaus *Näköala Haminalahdesta (Lugnet)* vuodelta 1877
**Haminalahti** on kylä Kuopiossa noin kahdeksan kilometriä keskustasta lounaaseen.

Haminalahti on Kallaveden lahti Kuopionniemen länsireunan tyvellä. Haminalahden kylän alueella on Haminalahden kartanon lisäksi muun muassa nuorisoseurantalo, metsästysmaja ja Juttuharjun seurantalo. Seudulle on rakennettu runsaasti uutta asutusta, lähinnä omakotitaloja.

Alueelta on tehty vuonna 1874 Pohjois-Savon merkittävin rautakautinen muinaislöytö. Kiviröykkiöstä löytyi 1000-luvulle ajoittuvia länsisuomalaistyyppisiä naisen pronssikoruja, jotka ovat todennäköisesti polttohaudan esineistöä.

Kulttuuripolku
--------------

Haminalahteen avattiin vuoden 2006 lopulla 4,3 kilometrin mittainen kulttuuripolku. Polku esittelee Ferdinand, Magnus ja Wilhelm von Wrightin taideteoksia ja heidän synnyinseutunsa maisemia, jotka ovat vaikuttaneet vahvasti veljesten tuotantoon.

Lähteet
-------

1. ↑  "Kulttuuripolku von Wright-veljesten maisemiin". Kuopion kaupunki, 13.6.2007.[vanhentunut linkki] Viitattu 25.6.2007)

Aiheesta muualla
----------------

* Haminalahdesta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Pohjois-Savon muisti - Haminalahti
* Haminalahden alue Kuopion ja Siilinjärven karttapalvelussa (Arkistoitu – Internet Archive)
* von Wright -kulttuuripolku Internetissä (Arkistoitu – Internet Archive)
* *Haminalax jakokunta Nro. 570. Haminalahden–Kaislastenlahden Rytkyn kylähistoria*. 2002.

Länsi-Kuopion Historiapiiri.
Keisarinna Suiko
Keisarinna Suikon mausoleumi.
**Suiko** (jap. 推古天皇, *Suiko-tennō*, 554–15. huhtikuuta 628) oli perinteisen vallanperimysjärjestyksen mukaan Japanin 33. hallitsija ja ensimmäinen maata varmuudella hallinnut keisarinna.

Suiko nousi valtaistuimelle keisari Sushunin jälkeen vuonna 592. Soga-klaanin päämies Soga Umako murhautti Sushunin, sillä keisari oli ollut liian itsenäinen; Sushun oli nostettu valtaistuimelle Soga- sekä Mononobe- ja Nakatomi-klaanien välisen ja Soga-klaanin voittaman valtataistelun seurauksena. Suiko oli Sushunin nuorempi sisar, Soga Umakon sisarentytär ja aiemman keisari Bidatsun vaimo. Hänen isänsä oli keisari Kimmei. Suikon valtaannousu merkitsi huomattavaa poikkeusta perinteestä, sillä vaikka Japanilla oli ollut legendaarisia naishallitsijoita, edellisinä vuosisatoina kaikki keisarit olivat olleet miehiä.

Soga-klaanin jäsenet olivat buddhalaisia, joten uskonto levisi Japanissa Suikon hallinnon aikana. Soga no Umako nimitti Suikon sijaishallitsijaksi prinssi Shōtokun, joka oli vastuussa monista uudistuksista: maassa otettiin käyttöön kiinalainen kalenteri ja byrokraattinen hallintojärjestelmä, keisarista tehtiin absoluuttinen hallitsija ja maahan tuotiin kiinalaisia ja korealaisia käsityöläisiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Suiko Encyclopædia Britannica. Viitattu 5.6.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Suiko** Wikimedia Commonsissa

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Sushun** | **Japanin keisarinna**(592–628) | Seuraaja:**Jomei** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Japani

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Kansainvälistä esteratsastusta Hamina Bastionissa.
**Hamina Bastioni Horse Festival** on Haminassa kahden vuoden välein järjestettävä kansainvälinen hevosurheilutapahtuma. Tapahtuman näyttämönä toimii Euroopan suurin telttakatos Bastionin historiallisten linnoitusmuurien ympäröimällä areenalla. Kilpailuohjelma keskittyy kansainvälisiin este- ja kouluratsastusluokkiin. Tapahtuman yleisönäytöksissä on myös runsasta oheisohjelmaa, kuten hevosaiheisia shownäytöksiä ja puhtaita viihdenäytöksiä.

Hamina Bastioni Horse Festivalin pääkilpailu on esteratsastuksen kansainvälisen Nations Cup -joukkuekilpailun Suomen osakilpailu. Haminassa Suomen joukkue voittikin historiallisesti ensi kertaa Nations Cupin osakilpailun vuonna 2005.

Historia
--------

Hamina Bastioni Horse Festival on järjestetty kahden vuoden välein vuodesta 2003 alkaen. Suomen Nations Cup -osakilpailu järjestettiin aiemmin Helsingissä Laakson ratsastusstadionilla.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Hamina Bastioni Horse Festivalin viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Suininki**  on Pohjois-Pohjanmaalla Kuusamossa lähellä Venäjän rajaa sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 2 170 hehtaaria eli 21,7 km². Se on 14,9 kilometriä pitkä ja 5,1 kilometriä leveä. Järvellä on kaksi järvenselkää. Isoselkä sijaitsee järven länsipäässä. Siitä erkanee Hoikkaniemen molemmalle puolelle kaksi lahtimaista järvenosaa, josta pohjoisempaa kutsutaan Varisseläksi. Varisselkä jatkaa itään aluksi Lehdonsalmena ja sitten Kiviperänä. Kaakkoon työntyvää Isoselän alueesta erottuu Korpilahti ja Multaslahti. Järvi on sokkeloinen ja se on yleensä reilusti yli kilometrin leveä, mutta Isoselän kodalla se on kolmen kilometrin levyinen. Isoselän länsipäässä sijaitsevat Rytilampi ja Kurikkalampi, jotka ovat lahtimaisia tai jopa erillisen järvien tapaisia kuroutumia.

Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 146,7 miljoonaa m³ eli 0,147 km³. Järven keskisyvyys on 6,8 metriä ja suurin syvyys on 26,1 metriä. Syvin kohta sijaitsee Isonselän keskellä Hoikkaniemen eteläpuolella. Järvessä on laskettu olevan 32 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 17 ha, mikä on noin 0,8 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista viisi on yli hehtaarin suurisia ja 27 yli aarin kokoisia. Yksikään saarista ei ylitä neliökilometriä. Isoselällä sijaitsevat suurimmat saaret Iso Lamposaari ja Pikku Lamposaari.

Järven rantaviivan pituus on 72,2 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 7,8 kilometriä. Ranta on pääasiassa metsämaata, joka on paikoin soistunutta ja pieneten peltotilkkujen rikkomaa. Luoteisrannassa sijaitsee Määttälänvaaran kylä, etelärannanssa ovat pienemmät Multasniemen ja Ylä-Suiningin kylät ja pohjoisrannalla Lehdon ja Kiviperän kylä.

Vesistösuhteet
--------------

Järvi kuuluu Koutajoen vesistössä (vesistöaluetunnus 73) Kuusinkijoen valuma-alueeseen (73.04), johon Suiningin alue (73.043) kuuluu. Suiningin alueeseen laskee etelästä Suiniginjokea pitkin Kiitämän alueen (73.044) vesistö ja lännestä Kurikkalampeen Kaarijokea pitkin Kurikkajoen valuma-alueen (73.048) vesistö. Suiningin lähilaueelta suoraan järveen laskee 21 vähintään hehtaarin kokoista järveä. Niistä huomattavimmat ovat Piskamonjärvi (88 ha), Pikku Papuluoma (50 ha), Kiviperänlampi (44 ha), Iso Vasaluoma (32 ha), Rytilampi (30 ha), Ritalampi (13 ha), Molkinlampi (12 ha) ja Lammaslampi (10 ha).

Järven laskujoki Varisjoki on Kiitämästä alkavan Kuusinkijoen eriniminen osuus, joka yhtyy Venäjän puolella Oulankajokeen. Se laskee Venäjällä Paanajärveen, josta vedet jatkavat Pääjärven kautta ja Kuntijokea myöten Kuntijärveen, ja edelleen Koutajärven kautta Vienanmereen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Suininki, Kuusamo (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 15.10.2019.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Ympäristö- ja paikkatietopalvelu Syke (edellyttää rekisteröitymisen) Helsinki:  Suomen Ympäristökeskus. Viitattu 16.5.2017.
3. ↑  Suininki, Kuusamo (sijainti ilmavalokuvassa) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 15.10.2019.
4. 1 2  Järviwiki: Suiningin alue (73.043), viitattu 23.5.2017
**Tähdet** 

 

Nimeäminen · Luokittelu  
Kehitys · HR-kaavio · Nukleosynteesi  

Tähtijärjestelmä · Eksoplaneetta  

Luettelot tähdistä

Synty ja kehitys 

Synty · Prototähti · Esipääsarja · Pääsarja  
Horisontaalihaara · Asymptoottihaara  
Esiplanetaarinen sumu · Planetaarinen sumu  
Wolfin–Rayetin tähti · Valesupernova  
Supernova · Hypernova

Luminositeettiluokitus 

Alikääpiö · Kääpiö (Punainen · Keltainen · Sininen)  
Alijättiläinen · Jättiläinen (Punainen · Sininen)  
Kirkas jättiläinen · Ylijättiläinen (Punainen · Sininen)  
Hyperjättiläinen

Spektriluokitus 

O · B · A · F · G · K · M  
Bariumtähti · Hiilitähti · Teknetiumtähti

Jäänteet 

Valkoinen kääpiö · Musta kääpiö · Heliumplaneetta  
Neutronitähti (Pulsari · Magnetar) · Musta aukko

Nukleosynteesi 

Alfareaktio · Kolmialfareaktio · Heliumleimahdus  
Hiilisykli · Hiilen fuusio · Neutronisieppaus · Nova

Yleiset ominaisuudet 

Ikä · Magnitudi · Metallisuus · Luminositeetti

Aiheeseen liittyvää 

Ruskea kääpiö · Ruskea alikääpiö · Planeetta  
Tähtijoukko (Avoin · Pallomainen) · Tähdistö  
Auringon ominaisuudet

 n • k • m 

**Teknetiumtähti** on tähti, jonka spektrissä on teknetiumin aiheuttamia absorptioviivoja.

Teknetium on radioaktiivinen alkuaine, jonka vakaimman isotoopin, 98Tc, puoliintumisaika on 4,3 miljoonaa vuotta. Tämä on liian lyhyt aika, jotta teknetium voisi olla peräisin tähden muodostumisen ajoilta. Se havaittiin tähden spektrissä ensi kertaa v. 1952, ja on kiistaton todiste, että tähdissä tapahtuu nukleosynteesiä. Yksi eniten teknetiumia sisältävistä tähdistä on R Geminorum.

Teknetiumtähdet kuuluvat asymptoottihaaraan. Ne muistuttavat punaisia jättiläisiä, mutta niiden valovoima on hieman korkeampi, ja ne polttavat vetyä sisäkerroksissaan. Tähän luokkaan kuuluvat tähdet vaihtavat vedyn polttamisesta heliumin polttamiseen aina noin 100 000 vuoden välein. Teknetiumtähdet kuuluvat luokkiin M, MS, S, SC ja C-N. Ne ovat useimmiten pitkäjaksoisia muuttujia.

Nykyisen tutkimuksen valossa teknetiumia alkaa esiintyä asymptoottihaaran tähdissä vasta kun ne saavuttavat tietyn kehitysvaiheen, ja suurella osalla näistä tähdistä sitä ei löydy niiden spektreistä.

Katso myös
----------

* Bariumtähti
* Hiilitähti
* Elohopea-mangaanitähti
* S-tähti

Lähteet
-------

1. 1 2  S. Paul W. Merrill: Spectroscopic Observations of Stars of Class S.  *Astrophysical Journal*, 1952, 116. vsk, s. 21. doi:10.1086/145589. Bibcode:1952ApJ...116...21M.   (englanniksi)
2. ↑  T. Lebzelter & J. Hron: Technetium and the third dredge up in AGB stars. I. Field stars.  *Astronomy and Astrophysics*, Joulukuu 2003, 411. vsk, nro 3, s. 533-542. doi:10.1051/0004-6361:20031458. Bibcode:2003A&A...411..533L.   (englanniksi)
**Maarit Katariina Kallio** (s. 8. lokakuuta 1975 Hämeenlinna) on suomalainen judoka. Hän edusti seuratasolla Hämeenlinnan judoseuraa, Tapanilan Erää ja Jukaraa. 

Kallio karsiutui Sydneyn 2000 olympialaisten 48 kg:n sarjassa yhden ottelun jälkeen. Hän voitti samassa painoluokassa Minskin maailmancup-kilpailun 1998. Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa hän sai pronssia 48-kiloisissa 1997 ja 57 kg:n sarjassa 2005.

Kallio voitti Suomen-mestaruuden 48 kg:n painoluokassa 1994, 1996–1999 ja 2005, yhteensä kuusi kertaa. SM-hopeaa hän sai samassa sarjassa 1995.

Lähteet
-------

* Marttila, Jouko: *Joustavan tien kulkijat – Puoli vuosisataa suomalaista judoa*. Suomen Judoliitto ry, 2008. ISBN 978-952-92-4641-0.

### Viitteet

1. 1 2 3  Marko Maarit Kallio *sports-reference.com*.  Arkistoitu 3.3.2012. Viitattu 2.9.2010. (englanniksi)
2. ↑  Marttila 2008, s. 140–144
3. ↑  Marttila 2008, s. 149
4. 1 2  Maarit Kallio *judoinside.com*. Viitattu 4.10.2014. (englanniksi)
5. ↑  Marttila 2008, s. 140–149
**Gaucherin tauti** on lysosomaalisiin kertymäsairauksiin kuuluva perinnöllinen aineenvaihdunnan häiriö. Se on lysosomaalisista kertymäsairauksista toiseksi yleisin. Gaucherin tautia aiheuttavat *GBA*-geenin mutaatiot. Sillä on autosomaalinen, peittyvä periytymistapa. Gaucherin taudissa B-glukoserebrosidaasin toiminta on alentunut tai puuttuu, mikä johtaa aineenvaihduntatuotteiden kertymiseen makrofagien lysosomeihin. Kertymiä esiintyy etenkin pernassa, maksassa, luuytimessä ja keuhkoissa.

Gaucherin taudin kuvasi ensimmäisenä Philippe Gaucher vuonna 1882.

Tautimuodot ja oireet
---------------------

Oirekuvassa on yksilöllistä vaihtelua ja Gaucherin tauti voidaan ilmenemismuotojensa mukaan jaotella toisistaan poikkeaviin alatyyppeihin. Tyypin 1 Gaucherin tauti ilmenee noin 90–95 %:lla kaikista potilaista. Se saatetaan todeta missä tahansa iässä. Mahdollisiin yleisoireisiin kuuluu väsymys. Luustomuutosten seurauksena saattaa ilmetä kiputiloja. Verenkuvassa voivat paljastua anemia ja alentunut verihiutaleiden määrä. Lisäksi voidaan havaita maksan ja pernan laajenemista sekä luiden muutoksia, murtumia ja kuolioita. Maksan ja pernan laajeneminen aiheuttaa vatsan turvotusta, joka on tyypillinen varhainen oire. Usein esiintyy verenvuototaipumusta. Gaucherin taudin vaikeusaste on vaihteleva eikä kaikilla potilailla selkeitä oireita välttämättä ilmene.

Tyypin 2 Gaucherin tauti puhkeaa äkillisesti varhaislapsuudessa. Sille tyypillisiä ovat splenomegalia ja neurologiset ongelmat, kuten muutos lihasjänteydessä ja motoristen taitojen taantuminen. Tyypin 2 Gaucherin tauti on nopeasti etenevä ja johtaa yleensä kuolemaan muutamassa vuodessa. Tautimuodossa esiintyy aivorungon toiminnan poikkeavuus. Tyypin 3 Gaucherin tauti puolestaan on subakuutti ja alkaa lapsuus- tai nuoruusiässä. Sille tyypillisiä ovat etenevät neurologiset oireet, epileptiset kohtaukset ja liikkeiden koordinaation vaikeudet. Verenkuva ja sisäelinmuutokset vastaavat tyypin 1 Gaucherin taudissa ilmeneviä. Tyypin 3 Gaucherin tauti etenee hitaammin kuin tyypin 2 Gaucherin tauti. Elinikä jää tyypillisesti 20–40 vuoteen.

On kuvattu myös harvinainen fataali sikiöaikainen tautimuoto. Lisäksi Gaucherin taudista tunnetaan sydänoirein ilmenevä muoto, jossa aortta- ja hiippaläpät vähitellen kalkkeutuvat.

Diagnostiikka, hoito ja esiintyvyys
-----------------------------------

Gaucherin tauti voidaan todeta perimän tutkimuksella, mikäli veritäplätestissä on havaittu alentunut B-glukoserebrosidaasiaktiivisuus. Tyypin 1 Gaucherin tautia voidaan hoitaa suonensisäisellä entsyymikorvaushoidolla tai substraattia vähentävällä tablettihoidolla. Gaucherin taudin esiintyvyys Suomessa on tuntematon. Kansainvälisesti esiintyvyydeksi on arvioitu noin 1–9/100 000.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Gaucherin tauti Terveyskylä, viitattu 20.7.2023
2. 1 2  Mikä Gaucher’n tauti on? Harvinainen.fi, viitattu 20.7.2023
Esimerkki Gattermann-reaktiosta
**Gattermann-reaktio** tai **Gattermann-formylointi** tai **Gattermann-synteesi** on kemiallinen reaktio, jossa aromaattinen yhdiste reagoi vetysyanidin ja vetykloridin kanssa, ja ne muodostavat aldehydin. Reaktiota katalysoivat Lewis-hapot. Reaktion raportoi ensimmäisen kerran saksalainen kemisti Ludwig Gattermann vuonna 1898, ja se on nimetty hänen mukaansa.

Reagenssit ja mekanismi
-----------------------

Gattermann-reaktio tapahtuu helpoimmin aromaattisille yhdisteille, joissa on runsaasi elektroneja, kuten fenoli-, fenyylieetteri-, indoli- ja pyrrolijohdannaisille. Katalyyttinä reaktiossa käytetään Lewis-happoja, kuten alumiinikloridia tai sinkkikloridia. Lisäksi reaktiossa käytetään vetysyanidia ja vetykloridia. Vetysyanidin sijasta voidaan käyttää myös sinkkisyanidia.

Gattermann-reaktio on tyypiltään elektrofiilinen aromaattinen substituutioreaktio. Nukleofiilina reaktiossa toimii aromaattinen yhdiste. Elektrofiilin rakenne ei ole täysin selvillä. Se kuitenkin muodostuu vetysyanidin reagoidessa vetykloridin kanssa, ja esitettyjä vaihtoehtoja ovat kloori-iminiumioni, iminiumioni ja iminiumdikationi. Aromaattinen yhdiste reagoi elektrofiilin kanssa, ja muodostuva karbokationi toisiintuu aromaattiseksi iminiumkationiksi. Tämä iminiumkationi hydrolysoituu happamissa olosuhteissa aldehydiksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. ONR-34. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
2. 1 2 3  Michael B. Smith & Jerry March: *March's Advanced Organic Chemistry*, s. 626–627. John Wiley & Sons, 2013. ISBN 9780470462591. (englanniksi)
3. 1 2 3  László Kürti, Barbara Czakó: *Strategic applications of named reactions in organic synthesis*, s. 184. Elsevier, 2005. ISBN 978-0-12-429785-2. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 28.1.2019). (englanniksi)
4. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 447. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
5. 1 2  Thomas Laue & Andreas Plagens: *Named Organic Reactions*, s. 133–134. John Wiley & Sons, 2005. ISBN 978-0-470-02644-1. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 28.1.2019). (englanniksi)
6. ↑  Michihisa Yato, Tomohiko Ohwada & Koichi Shudo: Requirements for Houben-Hoesch and Gattermann reactions. Involvement of diprotonated cyanides in the reactions with benzene.  *Journal of The American Chemical Society*, 1991, 113. vsk, nro 2, s. 691–692. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 28.1.2019.  (englanniksi)
**Gatestone Institute** on yhdysvaltalainen ajatushautomo. 
Sen perusti Nina Rosenwald vuonna 2008. Rosenwald on edelleen johtokunnan puheenjohtaja.
Järjestö toimi aluksi nimillä Hudson Institute New York ja Stonegate Institute vuoteen 2012.
Yhdysvaltalainen diplomaatti John Bolton toimi sen johdossa 2013–2018, kunnes siirtyi Donald Trumpin hallintoon kansallisen turvallisuuden neuvonantajaksi.

Instituutti listaa tavoitteikseen
Selvittää ihmisille sen, minkä uutisoinnissa valtamedia epäonnistuu:

* Demokraattiset instituutiot ja lainmukainen järjestys;
* Ihmisoikeudet
* Vapaa ja vahva talous
* Asevoimien kyky turvata rauhaa kotimaassa ja vapaassa maailmassa
* Omavaraisuus energian suhteen
* Varmistaa että ihmiset ovat tietoisia yksilönvapautta uhkaavista asioista, suvereniteetistä ja ilmaisunvapaudesta.

Juutalaistaustainen Nina Rosenwald on Sears Roebuck -tavarataloketjun perijä ja hallitsee William Rosenwald Family Fund -säätiötä. Center for American Progress -ajatushautomon mukaan Rosenwald sisarineen tukee järjestöjä joka lietsovat islamofobiaa ja tukevat Israelia. Rosenwald on myös toiminut Israel-myönteisen AIPAC-järjestön johtokunnassa.

Suomalainen Oikea Media -verkkolehti, yhden perustajansa Marko Hamilon mukaan, jakaa samat arvot ja siteeraa usein Gatestone-instituuttia.

Viitteet
--------

1. ↑
2. ↑
3. ↑