Symbolismi   
 

---

Fernand Khnopff, Hopeinen tiara, 1911.
 Fernand Khnopff, *Hopeinen tiara*, 1911. 

Symbolismi 

Fin de siècle | Romantiikka | Dekadenssi | Symbolismi kirjallisuudessa | Venäläinen symbolismi

Symbolisteja 

Léon Bakst | Charles Baudelaire | Aubrey Beardsley | Arnold Böcklin | Magnus Enckell | Gustav Klimt | Max Klinger | Stéphane Mallarmé | Gustave Moreau | Mihail Nesterov | Edgar Allan Poe | Sully Prudhomme | Arthur Rimbaud | Konstantin Somov | Émile Verhaeren | Paul Verlaine

Symbolismia 

*Pahan kukat* | *Ad Astra* | *Haavoittunut enkeli* | *Halla* | *Kuoleman puutarha* | *Köynnöksenkantajat* | *Lemminkäisen äiti* | *Symposion* | *Terror Antiquus*

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

**Charles Pierre Baudelaire** (lausunta ransk.  [ʃaʁl bodlɛʁ]) (9. huhtikuuta 1821 Pariisi, Ranska – 31. elokuuta 1867 Pariisi) oli ranskalainen runoilija, kääntäjä, esseisti ja kriitikko. Hänen tunnetuin teoksensa on *Les Fleurs du mal* (suom. *Pahan kukat*, 2011). Baudelaireen liitetään usein käsite *fin de siècle* ('vuosisadan loppu'), ja hänet luetaan Edgar Allan Poen ja Théophile Gautierin ohella dekadenttien johtohahmoihin. Baudelaire sai arvostusta myös Edgar Allan Poen teosten ranskantajana.

Elämä
-----

Baudelaire syntyi ja eli suuren osan elämästään Pariisissa. Hänen isänsä oli paljon äitiä vanhempi ja kuoli pojan ollessa kuusivuotias. Baudelaire palvoi äitiään eikä hyväksynyt tämän toista avioliittoa. Hänet lähetettiin sisäoppilaitoksiin, ensin Lyonin Collège Royaliin ja myöhemmin Pariisin Louis-le-Grandiin, josta hänet erotettiin. Jo nuorena hän päätti elättää itsensä kirjoittamalla, mutta kirjautui kuitenkin oikeustieteen opiskelijaksi. Opiskeluaikanaan hän tuli riippuvaiseksi oopiumista ja sai syfiliksen eikä saanut opintojaan valmiiksi.

Baudelaire lähti 1840-luvun lopulla mukaan politiikkaan. Hänen ensimmäinen romaaninsa ilmestyi vuonna 1847. 

Baudelaire ja hänen kustantajansa Auguste Poulet-Malassisi saivat eräiden *Pahan kukkien* ensimmäisessä laitoksessa (1857) olleiden runojen takia sakkotuomion, minkä lisäksi kyseiset kuusi runoa pantiin Ranskassa julkaisukieltoon. Syynä oli "yleisen moraalin ja hyvien tapojen halventaminen".*lähde?*

Baudelairen ajatusta "moderniudesta" ilmensi vuonna 1863 julkaistu essee "Modernin elämän maalari", jonka kohdehenkilö "herra G." on kuvittaja ja kirjeenvaihtaja Constantin Guys.

Baudelaire kuoli äitinsä käsivarsille vuonna 1867.

Baudelaire taidekriitikkona
---------------------------

> »Aiomme olla puolueellisia. Meillä ei ole ystäviä – se on mahtavaa – eikä vihollisia.» 
> 
> 

Baudelairen mielestä ihanteellinen taidekriitikko on ammattikuljeskelija, sellainen joka pystyy maleksimaan koko päivän ja pystyy näin olemaan hyödyksi paitsi itselleen, myös muille.*lähde?* Vaikka Baudelaire on ehkä empiirisen taidekritiikin merkittävimpiä edustajia, hän on epäluotettava opas 1800-luvun puolivälin ranskalaiseen maalaustaiteeseen. Vaikka Eugène Delacroix oli ajan virallisen järjestelmän suosima taiteilija, Baudelaire palvoi häntä ja hyljeksi hänen suurta kilpailijaansa Jean-Auguste Dominique Ingresiä. Hän ihaili jonkin aikaa mutta voimakkaasti Daumieria, suositteli Courbetia tämän modernisuuden takia, mutta piti tätä vulgaarina, ei kunnioittanut Corotia ja oli hyvin epäoikeudenmukainen Milletiä kohtaan.

### Keskiluokan taideyleisö ja romantiikka

Baudelaire aloitti uransa taidekriitikkona arvostelemalla vuoden 1845 Salongin. Kirjoituksen johdannossa hän totesi: "Puhumme kaikesta, mikä viehättää yleisön silmää, ja taiteilijoista; ammatillinen vakaumuksemme pakottaa meitä tekemään näin. Kaikella, mikä miellyttää, on jokin syy miellyttämiseen, eikä harhaantuneita ihmisjoukkoja pilkkaamalla saada heitä takaisin sinne, missä heidän kuuluu olla."

Baudelaire kirjoitti vuoden 1846 Salongista: "...ellei kirjaa ole suunnattu enemmistölle – lukumääränsä ja älykkyytensä puolesta – se on typerä kirja." Baudelaire oli boheemi, joka ei kirjoittanut taiteellisesti suuntautuneelle lukijalle vaan keskiluokalle, joka tarvitsi koulutusta kipeimmin.

Baudelaire kasvoi romantiikan aikakauden ihmiseksi. Hänen Salonkien kritiikeistään käy ilmi, että hänellä oli paljon romantiikan ajan ajattelua, mutta hänen uransa alussa romantiikka oli menossa ohi ja taiteeseen oli kehittymässä uusia näkökulmia.

### Urbaani nykyaika

Baudelaire tunnisti kirjoituksissaan urbaanin nykyajan painostavuuden.*lähde?* Hänelle ja monille muille taiteilijoille romantiikka merkitsi juuri sellaisen ilmaisemista, mikä oli modernia: taiteellista vapautta ja yksilöllisyyden ilmaisua. 

Baudelairen mukaan kaikki kauneuden muodot sisältävät ikuisuuden ja ohimenevyyden elementit, absoluuttisen ja erityisen. Absoluuttista ja ikuista kauneutta ei ole olemassa, tai se on pikemminkin abstraktio, joka kuoritaan erilaisten kauneuksien yleisestä pinnasta. Erityinen elementti jokaisessa ilmentymässä tulee emootioista. Ja kuten meillä jokaisella on omat tietyt tuntemuksemme, jokaisella on myös oma kauneutensa.

Esseessään "Nykyajan elämän maalari" hän vetoaa menneisyyden värikkäiden pukujen sijaan aikansa miesten nykymuotiin, jonka oli demokratisoinut mustan puvun univormu, joka Baudelairen mukaan: "...ei ainoastaan sisällä poliittista kauneutta, joka on universaalin tasa-arvon ilmaus." Vakuutettuaan lukijansa siitä, että taiteilijat kykenevät hallitsemaan mustan ja harmaan sävyt, missä esimerkiksi Manet oli kunnostautunut, hän jatkoi: "...tärkein ja oleellisin ongelmamme on ymmärtää se, onko meillä jotain erityistä kauneutta, joka on luontaista uusille emootioillemme...". Hän rohkaisee taiteilijoita katsomaan poispäin "julkisista ja virallisista aiheista" "yksityisiin aiheisiin, jotka ovat niitä paljon sankarillisempia
."

Teokset
-------

* *Salon de 1845*, 1845
* *Salon de 1846*, 1846
* *La Fanfarlo*, 1847
* *Les Fleurs du mal*, 1857
* *Les paradis artificiels*, 1860
* *Réflexions sur Quelques-uns de mes Contemporains*, 1861
* *Le Peintre de la Vie Moderne*, 1863
* *Curiosités Esthétiques*, 1868
* *L'art romantique*, 1868
* *Le Spleen de Paris/Petits Poèmes en Prose*, 1869
* *Oeuvres Posthumes et Correspondance Générale*, 1887–1907
* *Fusées*, 1897
* *Mon Coeur Mis à Nu*, 1897
* *Oeuvres Complètes*, 1922–53 (19 vols.)
* *Critique d'art; Critique musicale*, 1992

### Suomennetut teokset

* *Pahan kukkia: Valikoima*. (Les fleurs du mal, 1857.). Suomentanut Yrjö Kaijärvi. Helsinki: Otava, 1962.
* *Pariisin ikävä*. (Le spleen de Paris, 1869.). Suomentanut Väinö Kirstinä ja Eila Kostamo. Hämeenlinna: Karisto, 2000. ISBN 951-23-1897-0.
* *Välähdyksiä; Alaston sydämeni*. (Fusées, 1897; Mon coeur mis à nu, 1897.). Suomentanut ja selityksin varustanut Eila Kostamo. Helsinki: Otava, 1984. ISBN 951-1-07731-7.
* Modernin elämän sankaruudesta. Teoksessa Lintinen, Jaakko (toim.): *Modernin ulottuvuuksia: Fragmentteja modernista ja postmodernista*. Helsinki: Taide, 1989. ISBN 951-891-210-6.
* *Modernin elämän maalari ja muita kirjoituksia*. Suomentanut ja selitykset laatinut Antti Nylén. Helsinki: Desura, 2001. ISBN 952-5339-10-6.  2. korjattu painos: Sammakko, 2011. ISBN 978-952-483-168-0.
* *Kurja Belgia! Muistiinpanoja ja kirjeitä 1864–1866*. Suomentanut Antti Nylén. Turku: Sammakko, 2003. ISBN 952-5194-50-7.
* *Pahan kukat*. (Les fleurs du mal, 1857, 1861.) Suomeksi tulkinnut Antti Nylén. Turku: Sammakko, 2011. ISBN 978-952-483-149-9.

Kirjoitus
* Nykyaikainen yleisö ja valokuvaus. Julkaisussa: *Kuvista sanoin: ajatuksia valokuvasta. 2*, koonnut Martti Lintunen. Helsinki: Suomen valokuvataiteen museon säätiö 1984 ISBN 951-9086-23-4

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Petri Liukkonen: Charles Baudelaire (1821-1867). Authors' Calendar
2. 1 2 3 4 5 6  Jeanne S. M. Willette: Baudelaire as Art Critic *Art History Unstuffed*.  13.8.2010. Viitattu 7.6.2011. (englanniksi)
3. 1 2  Anita Brookner: Art Historians and Art Critics (Jstor-viite) *The Burlingon Magazine*.  Vol. 106, No. 735, Jun. 1964. Viitattu 7.6.2011. (englanniksi)

Kirjallisuutta
--------------

* Benjamin, Walter: *Silmä väkijoukossa: Huomioita eräistä motiiveista Baudelairen tuotannossa*. (Über einige Motive bei Baudelaire, 1939.) Suomentanut Antti Alanen. Helsinki: Odessa, 1986. ISBN 951-9178-17-1.
* Kupiainen, Unto: *Baudelaire, "Pahan kukkien" runoilija*. Porvoo: WSOY, 1953.
* Lloyd, Rosemary (toim.): *The Cambridge Companion to Baudelaire.* (Cambridge University Press 2005)
* Pichois, Claude, Ziegler, Jean: *Baudelaire*. (Juillard 1989)

Aiheesta muualla
----------------

* Sitaatteja aiheesta **Charles Baudelaire** Wikisitaateissa
* Lisää luettavaa aiheesta **Charles Baudelaire** on Wikiaineistossa

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Charles Baudelaire** Wikimedia Commonsissa

* Baudelaire, Charles. (Arkistoitu – Internet Archive) Päivittyvä luettelo suomennetuista runoista. Lahden kaupunginkirjaston runotietokanta.
* Œuvres de Baudelaire. IntraText Digital Library. (ranskaksi)
* Risto Niemi-Pynttäri & Juha Teppo: Euroopan kirjallisuushistoria: Dandyn eleet (Arkistoitu – Internet Archive). Jyväskylän yliopisto.
* Kuka? Charles Baudelaire[vanhentunut linkki]. Helsingin Sanomat.
* Petri Liukkonen: Charles Baudelaire. Authors' Calendar. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Venäjä
	+ 2
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* Musée d'Orsay
* Photographers' Identities
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |