recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Nikolai Jaakkola
**Nikolai Jaakkola** (14. huhtikuuta 1905 Mellilä – 9. maaliskuuta 1967) oli Neuvostoliitossa asunut suomalaissyntyinen kirjailija, kriitikko, kääntäjä ja toimittaja.

Suomessa syntyneen Jaakkolan perhe muutti vuonna 1912 perheen isän Matti Lesojeffin kotikylään Vienan Karjalaan Vuokkiniemen Kivijärvelle. Jaakkola kävi 1920-luvun alussa Petroskoissa opettajakurssin ja palasi sitten kotiseudulleen opettajaksi. Ennen sotavuosia Jaakkola toimi kriitikkona ja toimittajana. Hän joutui perheineen kärsimään 1930-luvun Stalinin vainoissa ja menetti työpaikkansa, asuntonsa ja puolueen jäsenyyden. Jaakkola lähti sotaan vapaaehtoisena, ja joulukuussa 1941 hän jäi Karhumäen luona käydyissä taisteluissa haavoittuneena suomalaisten vangiksi. Jaakkola oli sodan ajan sotavankina, ja sodan jälkeen hän joutui joksikin aikaa Neuvostoliitossa pakkotyöleirille, mutta vapautui tammikuussa 1946.*lähde?*

Sodan jälkeen Jaakkola alkoi kirjoittaa kirjoja, joista tunnetuin on vuonna 1949 ilmestynyt romaani *Pirttijärven rantamilla*. Vähitellen hän kirjoitti sille jatko-osia, niin että syntyi kokonainen romaanisarja. Pirttijärvi-sarjan romaanien tapahtumat sijoittuivat vuosille 1912–1923. tapahtumaympäristö on vienankarjalainen Pirttijärven kylä, jonka esikuvana Jaakkolalla oli Kivijärven kylä. Professori Matti Kuusi on verrannut Jaakkolan Pirttijärvi-sarjaa Väinö Linnan *Täällä Pohjantähden alla* -romaanitrilogiaan.*lähde?*

Jaakkola suomensi venäläisten ja neuvostokirjailijoiden teoksia.

Teoksia
-------

* *Ira*, 1947
* *Ruispellolla*, 1948
* *Pirttijärven rantamilla*, 1949
* *Pirttijärven rantamilla ja muualla*, 1957
* *Korpi herää*, *Pirttijärven rantamilla*-romaanista sovitettu näytelmä, 1957
* *Ristiaallokossa*, 1963
* *Selville vesille*, 1968
* *Pirttijärven rantamilla* (sarja), 1977
* *Uskollisuus*, sotamuistelmien lyhennetty versio, 1979
* *Heillekin kotimaa oli kallis*, sotamuistelmien lyhentämätön versio, 1992
* *Pirttijärven rantamilla* (sarja), 2005

Lähteet
-------

1. ↑  Karjalan suomenkieliset kirjailijat: Nikolai Jaakkola (1905–1967) (Arkistoitu sivu, Archive.org)
2. ↑  Risto Rantala ja Kaarina Turtia (toim.): "Jaakkola, Nikolai", *Otavan kirjallisuustieto*, s. 333. Helsinki: Otava, 1990. ISBN 951-1-09209-X.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Nikolai Januškevitš
**Nikolai Nikolajevitš Januškevitš** (ven. Николай Николаевич Янушкевич; 13. toukokuuta (J: 1. toukokuuta)
 1868 – helmikuu 1918 Oredež) oli venäläinen kenraali, joka toimi Venäjän päämajan eli Stavkan esikuntapäällikkönä ensimmäisen maailmansodan alkuvaiheessa vuosina 1914–1915.

Januškevitš valmistui upseeriksi vuonna 1888 ja yleni everstiksi 1903 sekä kenraalimajuriksi 1909. Hän työskenteli vuodesta 1905 korkeissa viroissa sotaministeriössä ja toimi professorina Nikolain yleisesikunta-akatemiassa, jonka johtajaksi hänet nimitettiin tammikuussa 1913. Hän sai samalla ylennyksen kenraaliluutnantiksi. Januškevitš nimitettiin maaliskuussa 1914 pääesikunnan päälliköksi, ja maailmansodan puhjettua muutamaa kuukautta myöhemmin hänestä tuli ylipäällikkönä toimineen suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitšin esikuntapäällikkö. Januškevitš pääsi esikuntapäälliköksi ilman merkittäviä sotilaallisia ansioita, koska hän oli poliittisista syistä ja miellyttävän luonteensa vuoksi hovin ja keisari Nikolai II:n suosiossa. Sodan aikana hänellä ei ollut asemaansa vastannutta vaikutusvaltaa rintamakomentajiin ja hän jätti monet asiat päämajoitusmestari Juri Danilovin päätettäviksi sekä syytti muita vastoinkäymisistä. Januškevitš myös käytti asemaansa juutalaisten vainoamiseen. Lokakuussa 1914 hänet ylennettiin jalkaväenkenraaliksi.

Kun Nikolai II otti syyskuussa 1915 sodanjohdon omiin käsiinsä, ylipäällikkö Nikolai Nikolajevitš ja esikuntapäällikkö Januškevitš vapautettiin molemmat tehtävistään. Suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitš nimitettiin Kaukasian varakuninkaaksi (*namestnik*) ja Januškevitš hänen apulaisekseen sotilasasioissa, mutta molemmat lähinnä valvoivat sivusta Kaukasian armeijan komentajan Nikolai Judenitšin johtamia operaatioita. Januškevitš vapautettiin tehtävistään helmikuun vallankumouksen jälkeen ja kokonaan armeijan palveluksesta huhtikuussa 1917. Hän kuoli Venäjän sisällissodan aikana epäselvissä oloissa. Erään tiedon mukaan bolševikit olisivat pidättäneet hänet Mogiljovissa alkuvuodesta 1918 ja lähettäneet vankina Pietariin, mutta hänet olisi tapettu matkan varrella Oredežin asemalla. Neuvostoliitossa julkaistu sotaensyklopedia mainitsi hänen kuolleen 18. lokakuuta 1918 Tbilisissä Georgiassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  ЯНУШКЕВИЧ Николай Николаевич (venäjäksi) Venäjän puolustusministeriö. Viitattu 23.3.2022.
2. 1 2 3 4 5  Nikolai Yanushkevich (englanniksi) Firstworldwar.com. Viitattu 23.3.2022.
3. ↑  Николай Николаевич Янушкевич (venäjäksi) Hrono.ru. Viitattu 14.9.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |

 |
**Kanttila** (ven. Кантули, *Kantuli*) oli inkeriläinen kylä, joka kuului Järvisaaren luterilaiseen seurakuntaan. Nykyään kylän paikka sijaitsee Leningradin alueen Tusinan piirissä Venäjällä.

Kylä sijaitsi Lepsaarenjoen ja Olhovkajoen välisellä alueella Metsäpirtistä koilliseen. Kylä oli olemassa ja suomalaisten asuttama jo 1600-luvulla. Uudet asukkaat saapuivat Kanttilaan 1700-luvun mittaan. Perimätiedon mukaan Suuren Pohjan sodan jälkeen autioituneeseen Kanttilaan tuli Metsäpirtistä Särki-sukuisia asukkaita, joiden perässä sinne muutti muita sukuja. Kylä mainitaan vuoden 1792 kartassa. Paikallisasukkaiden mukaan kylän nimi tulee siitä, että se sijaitsi leivänkannikan muotoisella maalla.

Vuonna 1838 Kanttelassa asui 47 ihmistä (21 miestä, 26 naista), vuonna 1856 siellä oli kuusi taloa ja 24 sielua, vuonna 1860 taloja oli 11 ja talonpoikia 22, vuonna 1862 taloja oli yhdeksän ja asukkaita 49 (miehiä, 23, naisia 26). Vuonna 1926 kylässä oli 34 taloa ja 120 asukasta, niistä suomalaisia 115. Kanttila oli varallisuudeltaan keskiluokkaa. Kylään avattiin venäjänkielinen koulu vuonna 1912, neuvostoaikana siellä toimi suomenkielinen koulu.

Isäntien sukunimet 1900-luvulla: Haponen (kotoisin Seulolasta), Kotsalainen (polveutui luultavasti 1600-luvulla Venjoella asuneista Kotsalaisista), Peuhkuri, Särki, Tukiainen (Ristiinasta).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Robin Easton: Järvisaaren Suomalaiset 1702–1943 Inkerin kulttuuriseura, 2013.
2. ↑  Inkeriläisten asuttujen paikkojen luettelo vuosien 1926-1928 Leningradin alueen väenlaskun ainehiston mukaan *scribd.com*.
*Tämä artikkeli käsittelee nyrkkeilijää. Jalkapalloilija Pentti Rautiaisesta on eri artikkeli.*

**Pentti Henrik Johannes Rautiainen** (28. huhtikuuta 1935 Helsinki – 26. kesäkuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen amatöörinyrkkeilyn EM-mitalisti ja ammattilaisnyrkkeilijä.

Rautiainen otteli ensimmäisen kerran maaottelussa jo 18-vuotiaana vuonna 1953. Vuoden 1955 EM-kilpailuissa Berliinissä hän saavutti pronssia alle 60-kiloisten sarjassa. Hän voitti avausottelussaan Irlannin Steve Coffeyn 3–0 ja seuraavalla kierroksella Itä-Saksan Hans Liwowskin tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Välierässä hän hävisi Egyptin Nessim Monstaphalle pistein 3–0. Suomen-mestaruuden Rautiainen voitti 57-kiloisissa vuonna 1953, 60-kiloisissa vuonna 1956 sekä 63,5-kiloisissa vuonna 1957. Hän edusti seuratasolla Viipurin Nyrkkeilijöitä.

Rautiainen siirtyi ammattilaiseksi vuonna 1957. Hän otteli ammattilaisena 21 kertaa ja voitti otteluistaan 17, hävisi kaksi ja otteli ratkaisemattoman kahdesti. Myöhemmin hän toimi kehätuomarina, muun muassa raskaan keskisarjan EM-ottelussa Piero del Papa – Conny Velensek vuonna 1971. Hän oli Suomen Ammattinyrkkeilyliiton puheenjohtaja vuosina 1972–1984.

Lähteet
-------

* Rantala, Risto & Siukonen, Markku (toim.): *Urheilumme kasvot 4*. Oy Scandia Kirjat Ab, 1973.
* Lounasheimo, Ilmo: *Kehän sankarit*. WSOY, 1987. ISBN 951-0-13981-5.
* Siukonen, Markku: *Urheilun vuosikirja 17*. Kustannus-Notariaatti Oy, 1996. ISBN 952-5106-00-4.

### Viitteet

1. 1 2  Siukonen 1996, s. 127
2. 1 2 3 4  Rantala & Siukonen, s. 268
3. ↑  Lounasheimo, s. 758
4. ↑  Lounasheimo, s. 770
5. ↑  Lounasheimo, s. 780–781
Australian paikallishallintoalueet
**Australian paikallishallinto** on asetettu osavaltioiden vastuulle. Osavaltiot sekä Pohjoisterritorio jakautuvat paikallishallintoalueisiin (engl. *Local Government Areas*), joiden rooli vaihtelee osavaltioittain. Alueet vastaavat kuntia ja niitä on maassa yhteensä 565.

Osavaltiot määrittelevät paikallishallintoalueiden määrän, rajat ja tehtävät. Alueita johtaa kunnan- tai kaupunginvaltuusto. Alueiden kutsumanimet vaihtelevat suuresti, niitä ovat muun muassa: city, town, shire, region ja municipality. Paikallishallintoalueiden vastuulla on usein kaavoitus ja kunnallistekniikka, osavaltion tai liittovaltion toimittaessa perus- ja hyvinvointipalvelut.

Luettelot paikallishallintoalueista
-----------------------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Etelä-Australia
* Länsi-Australia
* Pohjoisterritorio
* Queensland
 | * Tasmania
* Uusi Etelä-Wales
* Victoria
 |

Lähteet
-------

1. ↑  Local Government The Department of Infrastructure and Regional Development. Viitattu 29.6.2015. (englanniksi)
2. ↑  Local Government Australian Government. Viitattu 29.6.2015. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Australian Local Government Association (englanniksi)
* Nick Swift: Local government in Australia less powerful than in other countries City Mayors. (englanniksi)
**Shandong Luneng Taishan FC** on vuonna 1988 perustettu kiinalainen jalkapalloseura Jinanin kaupungista. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla. Shandong Luneng kuuluu 1990- ja 2000-lukujen menestyneimpiin kiinalaisseuroihin.

Historia
--------

Shandong Luneng on perustettu vuonna 1988 pitkän historian omaavan Shandong Provincialin pohjalle. Shandong Provincial oli pelannut pääsarjassa kaudesta 1973 alkaen ja sijoittunut parhaimmillaan hopealle. Uuden seuran alku ei ollut yhtä lupaava, sillä se putosi liigasta kauden 1989 päätteeksi. Taloudellisista vaikeuksista kärsinyt Shandong Luneng putosi aina 3. divisioonaan saakka, kunnes nousi kaudeksi 1994 takaisin pääsarjaan. 

Shandong Luneng on menestynyt pääsarjataipaleellaan loistavasti heti debyyttikaudestaan saakka, jolloin se sijoittui viidenneksi. Seuran huonoin liigasijoitus on 12:s kaudelta 2003. Ensimmäisen liigamestaruutensa Shandong Luneng nappasi kaudella 1999 serbialaisvalmentaja Slobodan Santračin johdolla.

Meriitit
--------

* Kiinan mestaruus (4): 1999, 2006, 2008, 2010
	+ Hopeaa (5): 1976, 1981, 1982, 1983, 2004
* Kiinan cup (4): 1995, 1999, 2004, 2006
	+ Hopeaa (2): 1996, 2005
* Kiinan liigacup: 2004

Entisiä valmentajia
-------------------

* 2015-2016 Brasilia Mano Menezes
* 2012-2013 Serbia Radomir Antić
* 2012 Alankomaat Henk ten Cate
* 2011 Portugali Manuel Barbosa
* 2011 Kroatia Rajko Magić
* 2010-2011 Kroatia Branko Ivanković
* 2004-2009 Serbia Ljubiša Tumbaković
* 2002-2003 Venäjä Valeri Nepomnjaštši
* 2001 Venäjä Boris Ignatjev
* 1999-2000 Serbia Slobodan Santrač
* 1998 Etelä-Korea Kim Jung-Nam
* 1994-1997 Kiina Yin Tiesheng

Lähteet
-------

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut
**Shamarpa** (tunnetaan myös nimellä **Shamar Rinpoche**), on Tiibetin buddhalaisuuden Karma Kagyu-koulukunnan arvonimi. 

Ensimmäinen Shamarpa Khedrup Drakpa Senge (1283-1349) oli kolmannen Karmapan pääoppilas. Karmapa antoi hänelle rubiininpunaisen kruunun, joka oli tarkka kopio Karmapan omasta mustasta kruunusta. Tämä oli symboli heidän identtisyydestään — oppilas oli joka suhteessa tasaveroinen opettajansa kanssa. Punaisen kruunun myötä Karmapa antoi hänelle nimen **Shamarpa** — *Punaisen kruunun lama*. Kuten Hyvän kalpan sutrassa sanotaan: "Tulevaisuudessa mahabodhisattva, jolla on rubiininpunainen kruunu, tulee kärsivien joukkoon ja johtaa heidät pois syklisestä hämmennyksestä ja piinasta" (samsarasta). Buddhan ennustus kävi toteen Shamarpassa. Shamarpat ovat jälleensyntyneet 1300-luvulta saakka ja ovat olleet joko Karmapan oppilaita tai opettajia.

Nykyinen 14. Shamar Rinpoche — Mipham Chökyi Lodrö — syntyi Karmapan veljenpoikana. Vuonna 1959 kiinalaisten hävittäessä Tiibetiä 16. Gyalwa Karmapa ja silloin kahdeksanvuotias Shamarpa lähtivät maanpakoon Intian luoteisosassa sijaitsevaan Sikkimin osavaltioon. Shamarpa kruunattiin vuonna 1964 Rumtekin luostarissa, jossa hän kävi läpi intensiivisen opetusjakson. Hän sai kaikki kagyü-linjan opetukset Karmapalta ja opiskeli perinteisiä tieteitä ja taiteita, sutria ja tantroja Thrangu Rinpochen johdolla. Hän sai opetuksia myös Kalu Rinpochelta. Todellisen mahayana-opettajan erikoisominaisuudet kypsyivät täyteen mittaansa Karmapan silmien alla huolimatta tiibetiläisten pakolaisten kovista olosuhteista. Saatuaan opetuksensa päätökseen Shamarpa lähetettiin Nepaliin kagyü-linjan pääedustajana. Karmapan kuoleman (1981) jälkeen Shamar Rinpoche saattoi päätökseen KIBI:n — buddhalaisten opintojen instituutin — rakentamisen New Delhiin Intiaan. Karmapan toiveiden mukaisesti instituutti toimii korkeampien opetusten paikkana, jossa ihmiset lisäävät viisautta ja myötätuntoa suurten buddhalaisten teosten opiskelun ja kääntämisen avulla.

Shamarpa on ottanut tehtäväkseen mahamudran ydinopetusten tutkimustyön. Kagyü-opetusten alkuperää jäljitetään uudelleen ja mahasiddhojen monia tärkeitä teoksia tutkitaan ja tarkistetaan; tämä koskee mm. seitsemännen Karmapan keskeistä työtä "Mahamudran aarteet". Mahamudra-opetuskeskus on suunnitteluvaiheessa, ja se tulee valmistuttuaan keskittymään erityisesti karma-kagyü-linjan opetuksiin varmistaakseen niiden säilymisen myös tulevaisuudessa. Shamar Rinpoche matkustaa myös laajasti eri puolilla maailmaa antamassa opetuksia ja initiaatioita.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Shamarpa**.
*
**Shamba Bolongongo** on Kaakkois-Kongon bushongo-kansan myyttinen sankari. Viisaan ja oikeudenmukaisen Shamban väitetään hallinneen 1600-luvulla. Hän pyrki välttämään väkivaltaa ja käytti älyään solmiessaan liittoja ja ratkaistessaan erimielisyyksiä. Prinssinä Shamba vaelteli valtakunnassaan ja halusi oppia mahdollisimman paljon kansastaan ja naapurikansoista. Hallitsijana Shamba opetti bushongoille monia uusia taitoja. Hän näytti kuinka raffia-niinestä tehdään kankaita ja neuvoi kuinka maniokista saatiin myrkky poistetuksi. Väitetään, että hän opetti bushongot polttamaan tupakkaa. Shamba istututti öljypalmuja. Hän kielsi jousien ja shongon, heittoveitsen, käytön taistelussa. Kansan pelko rikollisuuden kasvusta osoittautui turhaksi. Kuolemaan Shamba tuomitsi vain paatuneimmat rikolliset. Bushongojen kulta-ajan kuningas suojeli etenkin naisia ja lapsia.

Lähteet
-------

Wilkinson, Philip: *Myytit & legendat*, s. sivu 262. Suomentanut Ketola, Veli-Pekka. Readme.fi, 2009. ISBN 978-952-220-252-9.
**Shan Yu** on Mulan-elokuvassa esiintyvä fiktiivinen hahmo. Shan Yu on Hunnien armeijan päällikkö ja hän komentaa 4 000 hunnin armeijaa, joka hyökkäsi Kiinaan. Onnistuttuaan ylittämään muurin Shan Yu polttaa lipun kiinalaisen sotilaan nähden ja kuulustelee myöhemmin kahta sotilasta ja käskee viemään viestin keisarille tämän armeijasta ja antaa jousimiehensä tappaa toisen sotilasta. Myöhemmin Shan Yun lemmikkihaukka tuo hänelle nuken, joka on peräisin kylästä, jossa keisarin armeija on häntä vastassa. Shan Yu hyökkää kylään ja armeijoineen tuhoaa kylän ja tappaa koko keisarin armeijan ja kylän väestön, mukaan lukien Li Shangin isän. Myöhemmin vuorilla Shan Yu hyökkää Li Shangin joukkojen kimppuun, mutta Mulan aiheuttaa ilotulitteella lumivyöryn, joka hautaa Shan Yu:n ja tämän armeijan alleen. Shan Yu selviytyy seitsemän miehensä kanssa ja he hyökkäävät keisarin palatsiin ja Shan Yu ottaa keisarin panttivangiksi ja yrittää pakottaa hänet kumartamaan hänelle. Keisari kieltäytyy, jolloin Shan Yu yrittää tappaa hänet, mutta Shang estää sen. Myöhemmin Shan Yu:n kohdattua Mulanin hän taistelee häntä vastaan katolla ja Mulan onnistuu viuhkallaan nappaamaan Shan Yu:n miekan, minkä jälkeen Mushu ampuu Shan Yu:ta isokokoisella ilotulitteella, joka lennättää Shan Yu:n päin palatsin tornia tappaen hänet. Mulan julistetaan sankariksi ja hän saa Shan Yu:n miekan palkkioksi merkiksi siitä, että hän pelasti Kiinan. Mulan II elokuvassa Mushu mainitsi Shan Yu:n muutaman kerran puheidensa aikana.

Shan Yu esiintyi myös Mikin klubi sarjassa. Shan Yu on yksi Disneyn pahiksista, joka on herätetty henkiin ja vangittu Isle of the Lostille. Descendants 2 elokuvassa Malin palattua Isle of the Lostlle hän näkee julisteen, jossa mainostetaan Shan Yu:n Dim Sumia, mikä viittaa siihen, että Shan Yu pitää saarella ruokakauppaa monien muiden pahisten tavoin.
**Sergei Aleksejevitš Baruzdin** (ven. Серге́й Алексе́евич Бару́здин, 22. heinäkuuta 1926 Moskova – 4. maaliskuuta 1991 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.

Sergei Baruzdin syntyi virkailijaperheeseen. Hänen ensimmäiset kertomuksensa ilmestyivät *Pioner*-lastenlehdessä vuonna 1938. Osallistuttuaan toiseen maailmansotaan Baruzdin alkoi kirjoittaa yksinkertaisia lastenrunoja ja vuodesta 1951 proosaa. Hän liittyi vuonna 1949 Neuvostoliiton kommunistipuolueeseen ja valmistui vuonna 1958 Maksim Gorkille nimetystä kirjallisuusinstituutista. Vuodesta 1966 lähtien hän työskenteli *Družba narodov* -kirjallisuuslehden päätoimittajana. Hänestä tuli 1958 Venäjän kirjailijaliiton hallituksen jäsen ja 1967 Neuvostoliiton kirjailijaliiton hallituksen sihteeri.

Baruzdinin sävyltään opettavaisista lastenkirjoista tunnetuimpia ovat Neuvostoliiton ja Intian kansojen ystävyydestä kertovat *Ravi i Šaši* ("Ravi ja Šaši", 1956) ja *Kak Snežok v Indiju popal* ("Miten Lumipallo joutui Intiaan", 1957). Aikuisille tarkoitettu romaani *Sinun kanssasi Nataša* (*Povtorenije proidennogo*, 1964) kuvaa toisen maailmansodan nuorten sotilaiden aikuistumista. Baruzdin esiintyi myös kirjallisuushistorioitsijana, kriitikkona ja kääntäjänä. Hänen teoksiaan on julkaistu viidelläkymmenellä kielellä yli kolmenkymmenen miljoonan kappaleen painoksena.

Suomennettuja teoksia
---------------------

* *Kasvetaan kilpaa*. Suom. Virve Luoto. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1954.
* *Sinun kanssasi Nataša*. Suom. Ulla-Liisa Heino. Jyväskylä: Gummerus, 1969.

Lähteet
-------

1. ↑  *Russkaja literatura XX veka. Prozaiki, poety, dramaturgi: biobibliografitšeski slovar*, s. 174. Moskva: Olma-Press Invest, 2005. ISBN 5-94848-211-1. Teoksen verkkoversio (viitattu 20.1.2013). (venäjäksi)
2. ↑  Kasack, Wolfgang: *Entsiklopeditšeski slovar russkoi literatury s 1917 goda*, s. 83. London: Overseas Publications Interchange, 1988. ISBN 0-903868-73-3.
3. ↑  Kasack, Wolfgang: *Entsiklopeditšeski slovar russkoi literatury s 1917 goda*, s. 83–84. London: Overseas Publications Interchange, 1988. ISBN 0-903868-73-3.
4. ↑  *Russkaja literatura XX veka. Prozaiki, poety, dramaturgi: biobibliografitšeski slovar*, s. 175–176. Moskva: OLMA-PRESS Invest, 2005. ISBN ISBN 5-94848-211-1. Teoksen verkkoversio (viitattu 18.1.2013). (venäjäksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Montcornet** on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 12 kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista luoteeseen.

Montcornet ja naapurikunta Cliron olivat Montcornet-en-Ardennen kunta vuodesta 1973 vuoteen 1989 saakka. Tämän jälkeen kunnat ovat taas olleet itsenäisiä kuntia.

Kunnan näkymää hallitsee keskiaikainen linna *Château de Montcornet*. Linna on peräisin 1100-luvulta, mutta se on rakennettu uudelleen 1400-luvun lopulla ja 1500-luvulla. Linna hylättiin 1600-luvulla, ja on sen jälkeen raunioitunut. Linna on kuitenkin hyvä esimerkki ajasta, jolloin vanhat keskiaikaiset linnat mukautuivat tuliaseisiin ja löysivät puolustuskeinot hyökkääjien aseita vastaan. Ranskalainen 1800-luvun historioitsija Jules Michelet sanoi löytäneensä kutsumuksensa kun hän kävi linnassa. Linna on kuulunut vuodesta 1926 lähtien historiallisten monumenttien luetteloon, ja sitä hallinnoi vuonna 1961 perustettu yhdistys. Linnaa on raivattu ja entisöity viidenkymmenen vuoden ajan, ja siihen on nykyään mahdollista tutustua kesäaikaan. Linnan maanalaisissa käytävissä on näyttelyhalli. 

  

* Sainte-Madeleinen kirkkoSainte-Madeleinen kirkko
* Sainte-Marie-Madeleinen kappeliSainte-Marie-Madeleinen kappeli

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 31.1.2023. (ranskaksi)
2. ↑  Château de Montcornet en Ardenne Ardennes Tourism. Viitattu 31.1.2023. (ranskaksi)
3. ↑  Montcornet Communauté de Communes Vallées et Plateau d'Ardenne. Viitattu 31.1.2023. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Montcornet (Ardennes)** Wikimedia Commonsissa
Kanzi vuonna 2006.
**Kanzi** on bonobo eli kääpiösimpanssi, joka on ollut koko elämänsä ajan primatologi Sue Savage-Rumbaughin tutkimuskohteena. Kanzi syntyi vuonna 1980 Emory-yliopistossa Yhdysvaltojen Georgiassa. Sieltä se muutti Georgian osavaltionyliopistoon ja vuonna 2005 ihmisapinoiden tutkimuskeskukseen Iowaan, kun Savage-Rumbaugh siirtyi työskentelemään siellä. Tutkijoiden mukaan Kanzi on osoittanut parempia kielellisiä taitoja kuin mikään muu eläin.

Kanzi ymmärtää useita sanoja ja osaa toimia sille annettujen ohjeiden mukaan. Kun sille sanotaan esimerkiksi "Kanzi, anna omenan kuva!", se antaa omenan kuvan hoitajalleen. Kanzi tuntee noin 800 eri sanaa. Se oppi sanoja omatoimisesti, kun sen emolle opetettiin sanoja.

Kanzi tuottaa myös erilaisia ääniä, ja tutkijat ovat kiinnostuneita saamaan selville, voidaanko niitä pitää puhuttuna kielenä. On kiistanalaista, ymmärtääkö apina sanojen merkityksen vai onko tietty ääntely vain temppu, jolla saadaan haluttu vaikutus, kuten hoitaja antamaan herkkuja.

Lähteet
-------

1. ↑  Raffaele, Paul: Speaking Bonobo *Smithsonian Magazine*.  Marraskuu 2006.  (englanniksi)
2. ↑  Eckholm, Erik: Kanzi the Chimp; A Life in Science *The New York Times*.  25.6.1985.  (englanniksi)
3. ↑  Kosseff, Lauren: Primate Use of Language *Animal Cognition & Learning*. Dr. Robert Cook, Tufts University.  (englanniksi)
4. ↑  Ananthaswamy, Anil: Lab chimp speaks his own language *New Scientist*.  2.1.2003.  (englanniksi)
5. ↑  Chimps' language skills in doubt *BBC News*.  26.7.1999.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kanzi**.
* Kanzi Sue Savage-Rumbaugh esittelee Kanzin taitoa äänen ja kuvien avulla
* Kanzi: The Ape at the Brink of the Human Mind Savage-Rumbaughin kirjan arvostelu
*Tämä artikkeli kertoo Kanadalaisen VIA Railin junavuorosta. Kanadan laivaston alukset, katso HMCS Skeena.*

**Jasper-Prince Rupert juna** (tunnetaan yleisesti nimellä: **Skeena**) on kanadalaisen matkustajajunayhtiö VIA Rail Canadan liikennöimä Jasperin ja Prince Rupertin välillä liikennöivä intercityjunavuoro. 

Junavuoro kulkee kolmesti viikossa molempiin suuntiin. Reitti kulkee Kalliovuorilla sijaitsevasta Jasperista Prince Georgen kaupunkiin, jossa se pysähtyy yön ajaksi, ja jatkaa matkaa seuraavana aamuna Tyynenmeren rannalla sijaitsevaan Prince Rupertiin. Radan omistaa Canadian National Railway, ja se seuraa suurimmalta osaltaan Yellowhead Highway -tietä. Aikataulut on mukautettu vaihtoyhteyteen Jasperissa, mantereen halki kulkevan The Canadian -junan kanssa.

Matkustajaluokat
----------------

Junassa on kaksi matkustajaluokkaa. 

### Turistiluokka

Turistiluokan (Economy class) vaunut ovat ruostumattomasta teräksestä valmistettuja yksikerroksisia matkustajavaunuja, joissa matkustaja voivat ostaa juomia ja kevyttä purtavaa tarjoilukärrystä. Sesonkiajan ulkopuolella, syyskuun puolestavälistä toukokuun loppuun turistiluokan matkustajilla on pääsy näköalavaunuun, jossa on koko korin ympäri kaartuvat ikkunat. Vuoteen 2009 saakka luokkaa kutsuttiin *Comfort Class* -nimellä.

### Matkailijaluokka

Matkailijaluokan (Touring class) vaunut ovat ruostumattomasta teräksestä valmistettuja kaksikerroksisia näköalavaunuja. Vaunujen alakerrassa on ravintola ja yläkerrassa korin ympäri kaartuvat ikkunat. Lippujen hintaan sisältyy kolme ateriaa (kylmä) päivässä juomineen, mukaan lukien alkoholijuomat. Vuoteen 2009 saakka luokkaa kutsuttiin *Totem Class* -nimellä ja sisälsi lämpimän päivällisen ja illallisen.

Lähteet
-------

1. ↑  Jasper-Prince Rupert train - Schedules VIA Rail. Viitattu 11.11.2010. Jasper-Prince Rupert train - Schedules
2. 1 2  Jasper-Prince Rupert train – Classes VIA Rail. Viitattu 11.11.2010. Jasper-Prince Rupert train - Schedules
3. 1 2  Tour the Pacific Northwest and discover British Columbia's spectacular vistas and awesome wilderness aboard VIA Rail's Skeena  21. kesäkuuta 2007. VIA Rail. Viitattu 11.11.2010. (englanniksi)
**Australian perustuslaki** (*Constitution of Australia*) toimii Australian ylimpänä lakina. Australian perustuslaki on kirjoitettu perustuslaki, toisin kuin Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Uudessa-Seelannista, joilta kirjoitettu perustuslaki puuttuu. Perustuslaki tuli voimaan 1. tammikuuta 1901 ja se antoi kuudelle siirtokunnalle osavaltion aseman uudessa liittovaltiossa.

Perustuslaissa Australia määritellään perustuslailliseksi monarkiaksi ja liittovaltioksi, ja siinä määritellään liittovaltion ja osavaltioiden suhteet sekä toimeenpanovallan, lainsäätäjän ja oikeuslaitoksen rakenne ja toimivalta. Poikkeuksellisesti Australian perustuslaissa ei ole lueteltu yksilönoikeuksia (*Bill of Rights*), joskin ne saattavat löytyä maan joidenkin osavaltioiden perustuslaeista. 

Perustuslaissa taataan vain viisi yksilönoikeutta:

* Äänioikeus (41 §)
* Suoja omaisuuden hankkimiselta epäoikeudenmukaisin ehdoin (51 § (xxxi))
* Oikeus valamiehistön oikeudenkäyntiin (80 §)
* Uskonnonvapaus (116 §)
* Syrjinnän kielto asuinvaltion perusteella (117 §).

Sanan- ja ilmaisunvapautta ei löydy Australian perustuslaista sellaisenaan. Australian perustuslakia voidaan muuttaa vain kansanäänestyksissä ja kansanäänestyksessä vaaditaan tuplaenemmistö; sekä enemmistö australialaisista äänestäjistä että enemmistö äänestäjistä enemmistöstä osavaltioista täytyy kannattaa perustuslain muutosta.

Perustuslaki laadittiin 1890-luvulla useissa konventeissa, joita järjestivät kuuden Brittiläisen imperiumin dominioiden edustajat Australiassa. Lopullinen luonnos hyväksyttiin sitten kansanäänestyksessä, ja se tarvitsi myös Britannian parlamentin Westministerin suostumuksen.

Australian perustuslain 6. kohta, jossa määritellään Australiaan kuuluvat alueet, mahdollistaa Uuden-Seelannin liittymisen yhdeksi Australian osavaltioksi. Vuonna 1901 Uuden-Seelannin valtuuskunta kuitenkin hylkäsi ehdotuksen Australiaan liittymisestä. Yhtenä syynä olivat näiden kahden eriävät kauppaintressit. Vapaakauppasopimus Australian ja Uuden-Seelannin välillä allekirjoitettiin vuonna 1965.

Lähteet
-------

1. ↑  Palmer, Geoffrey: New Zealand is one of three countries without a written constitution: time for change *Stuff*.  17.11.2016. Viitattu 23.5.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Australian Constitution Parliamentary Education Office. Viitattu 27.2.2022.
3. ↑  Australian Constitution Centre: Six Principles
4. ↑  How are human rights protected in Australian law? Australian Human Rights Commission. Viitattu 23.5.2022. (englanniksi)
5. ↑  The implied constitutional freedom of political communication Victorian Government Solicitor's Office. Viitattu 23.5.2022. (englanniksi)
6. ↑  What does our constitution say about freedom of speech? *Pursuit*.  17.3.2021. Viitattu 23.5.2022. (englanniksi)
7. ↑  Referendums and changing Australia’s constitution naa.gov.au. Viitattu 23.5.2022. (englanniksi)
8. ↑  New Zealand – Australia’s Lost State  8.7.2015. University of Technology Sydney. Viitattu 23.5.2022. (englanniksi)
9. ↑  New Zealand turns down federation with Australia  2022. NZHistory. Viitattu 23.5.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* The Australian Constitution
**Skeematerapia** on yhdysvaltalaisen psykoterapeutti Jeffrey E. Youngin (1950-) kehittämä terapiamuoto, joka pohjautuu kognitiiviseen psykoterapiaan. Sen avulla työstetään oireiden, kuten masennuksen, ahdistuksen tai paniikkikohtausten lisäksi syvätason uskomusjärjestelmiä, niin kutsuttuja skeemoja.

Skeemat ovat "tunnelukkoja" (engl. *life traps*), joiden työstäminen terapiassa tuo helpotusta ihmisen koko elämään. Usein moninaisten oireiden takana on jokin ydintunnelukko, jonka kognitiivista terapiaa tekevät terapeutit tunnistavat potilaistaan. Tällöin tarvitaan skeemojen työstämistä. Skeemoja on vaikea muuttaa, sillä niitä pitävät yllä kognitiiviset, käyttäytymiseen ja tunnekokemuksiin sidoksissa olevat tekivät.

Ensimmäinen signaali on toteamus: - Olen aina ollut tällainen. Potilas haluaa muuttua, mutta vastustaa samalla muutosta. Hän ei ymmärrä toimintansa seurauksia, eikä havaitse itselleen haitallisia käyttäytymiskuvioita. Esimerkiksi kun potilas on joskus lapsena kokenut hylätyksi kokemisen, myöhemmin samanlaisen tai samantapaisen kokemuksen yhteydessä tuon aiemman kokemuksen tunne aktivoituu hänessä uudelleen.*lähde?*

Skeematerapian päämääränä on se, että potilas ymmärtää mistä hänen oireensa johtuvat. Se on kognitiivisen psykoterapian tekniikka, jonka avulla pitkäaikaiset persoonallisuutta koskevat ongelmat on mahdollista purkaa ja selvittää.

Lähteet
-------

1. ↑  Skeematerapia.fi *skeematerapia.fi*. Viitattu 10.12.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Tunnelukot aiheuttavat suurimman osan elämän solmuista (Arkistoitu – Internet Archive) MTV.fi. 10.9.2013.
* Schema therapy with Dr. Jeffrey E. Young (APA, johdantohaastattelu 10min 02 s, ote laajemmasta ohjelmasta esimerkkitapauksineen, Part of the Systems of Psychotherapy Video Series) (englanniksi) (youtube.com)
* Schema Therapy Slide Shows (englanniksi) (schematherapy.com)
Chico Maki
**Chico Maki** (oikealta nimeltään **Ronald Patrick Maki**) (17. elokuuta 1939 Sault Ste. Marie, Ontario, Kanada – 24. elokuuta 2015 Port Dover, Ontario, Kanada) oli kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan pääasiallisesti oikea laitahyökkääjä.

Maki aloitti uransa vuonna 1956 OHA-liigan St. Catharines Teepees joukkueessa, jossa pelasi neljä kautta ennen siirtymistä AHL-liigaan. Jo kaudella 1958–1959 Maki kävi pelaamassa yhden AHL-ottelun Buffalo Bisonsin joukkueessa, ja OHA-uransa päätteeksi kaudella 1959–1960 hän pelasi kolme ottelua samassa joukkueessa. Kaksi seuraavaa kautta Maki pelasi pääsääntöisesti AHL:ssa, joskin hän pelasi välillä yhden ottelun NHL:ssa Chicago Black Hawksin paidassa kauden 1960–1961 pudotuspeleissä.

Kauden 1961–1962 alusta Maki pelasi vakituisesti Chicagon NHL-joukkueessa kaikkiaan 14 kautta. Tulokaskauden kruunasi Stanley Cupin voitto. Kaiken kaikkiaan hän teki uransa aikana 143 maalia ja antoi 293 maalisyöttöä 841 ottelussa. Jäähyminuutteja hänelle tuomittiin 345. Pudotuspeleissä Maki pelasi 113 ottelua joissa hän teki tehopisteet 17 + 36.

Chico Maen nuorempi veli Wayne Maki oli myös NHL-jääkiekkoilija.

Lähteet
-------

### Tilastolähteet

* Ron "Chico" Maki The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Pilvinen, Sami: Chicagon Stanley Cup -voittaja on kuollut *Iltalehti*.  26.8.2015. Viitattu 3.9.2015.
**Kilta-tuoli** on Olli Mannermaan suunnittelema käsinojallinen tuoli. Mannermaa suunnitteli tuolin ollessaan Martelan (silloinen Tehokaluste) palveluksessa vuonna 1955. Tuoli sai samana vuonna kultamitalin Suomen suurmessuilla. Kilta-tuoli on osallistunut useisiin näyttelyihin ympäri maailmaa, ja se on ollut mukana New Yorkin Museum of Modern Artin (MoMA) kokoelmissa.

Kilta-tuoli oli muiden Mannermaan Tehokalusteelle suunnittelemien toimistotuolien (Vista-nojatuoli ja Testa-kirjoitustuoli) ohella ensimmäisiä suomalaiskalusteita, joiden runko valettiin kevytmuovista, polystyreenistä, yhtenä kappaleena. Pehmusteena käytettiin vaahtomuovia, ja jalkaosat olivat metallia. Kilta-tuoliin oli saatavana erilaisia jalkoja neljästä putkijalasta pyöriviin ja pyörillä varustettuihin keskusjalkoihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Kilta-tuoli Martela. Viitattu 2.5.2014.
2. ↑  Kilta - Yleistuoli nelipistejalustalla Martela. Viitattu 6.8.2020.
3. ↑  Nyman, Hannele & Poutasuo, Tuula: *Muovikirja, Arkitavaraa ja designesineitä*, s. 93. WSOY, 2004. ISBN 951-0-29132-3.
Kilpola

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
61°11′N, 29°58′EVenäjä |
| Vesialue | 
LaatokkaView and modify data on Wikidata  |
| Korkein kohta | 
60 m |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Kilpolansaari** (ven. Ки́льпола) on noin 6 × 8 kilometrin kokoinen saari luoteisella Laatokalla. Silta liittää sen mantereeseen. Se on tunnettu graniittikukkuloista, jotka nousevat 60 metrin korkeuteen asti. Kukkuloita ympäröivät mäntymetsät. Saarella on myös sisäjärviä.

Aiheesta muualla
----------------

* Kilpolan saaren kartta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kilpolan saaren kartta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Saarnisto, Matti & Tuulikki Grönlund (1996). Shoreline displacement of Lake Ladoga - new data from Kilpolansaari[vanhentunut linkki]. *Hydrobiologia* 322.1-3, 205-215.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Kilpola
**Grynkhai** (m.kreik. Γρύγχαι tai Γρύνχαι, myös Ῥύγκαι, *Rhynkai*, Ῥύγχαι, *Rhynkhai*, Τρύχαι, *Trykhai*; lat. *Grynchae, Rynchae, Rhyncae, Trychae*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Euboian saarella Kreikassa. Se sijoitetaan lähelle nykyistä Kými-Alivérin kunnan Kriezán kylää.

Maantiede
---------

Grynkhain kaupunkikeskus sijoitetaan nykyisin Kriezán ja Petriésin kylien lähelle. Aiemmin sijaintipaikaksi on ehdotettu muun muassa keskiaikaisen Koúpan linnan (*Kástro Koúpa*, *La Couppa*) kukkulaa lähellä Vrýsin ja Episkopín kyliä. Sitä on kuitenkin ehdotettu todennäköisemmin jonkun muun, kuten Oikhalian kaupungin paikaksi.

Grynkhain kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu todennäköisimmin alle 25 neliökilometriä tai ainakin alle 100 neliökilometriä. Grynkhain lähellä siitä etelään sijaitsi Dystoksen kaupunki.

Historia
--------

Grynkhain historiasta tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Grynkhai kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon ollen mahdollisesti yksi sen alkuperäisistä jäsenistä, ja se mainitaan liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 451/450–416/415 eaa. 400-luvun eaa. lopulla Grynkhai tuli osaksi Eretrian polista, ja grynkhailaiset jaettiin Eretrian kuuteen fyleen. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä *Grynkheus* (Γρυνχεύς/Γρυγχεύς), *Brynkheieus* (Βρυνχειεύς/Βρυγχειεύς) ja *Rhynkhaios* (Ῥυγχαῖος).

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Kaupungin oletetulta paikalta nykyisestä Kriezásta on löydetty rakennusten osia sekä hautoja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "371. Grynchai", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "NEOCHORI ("Grynchai") Euboia, Greece", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Grynchai *Pleiades*. Viitattu 1.11.2021.
4. ↑  Grynchai (Euboea) 2 Krieza? - Γρύγχαι *ToposText*. Viitattu 1.11.2021.
5. 1 2  "55 G4 Grynchai", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
6. ↑  Κάστρο Κούπα ή Κάστρο Δραγγονάρας *Καστρολόγος*. Viitattu 1.11.2021.
7. ↑  Koúpan linnan sijainti: 38°32′37″N, 24°02′04″E.
8. ↑  Ιστορία Δ. Κονιστρών *Exnet.gr*. Viitattu 1.11.2021.
9. ↑  Stefanos Byzantionlainen: *Ethnika* §R547.17, Ῥύγχαι.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Maantieteelliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Pleiades

 |

 |
Jevgeni Savin
**Jevgeni Savin** (s. 19. huhtikuuta 1984) on entinen pääsarjatason venäläinen jalkapalloilija, joka lopetti uransa vuonna 2015. Sen jälkeen hän on toiminut jalkapallokommentaattorina Match TV:ssä ja esittänyt KraSava-videokanavallaan lajianalyysejä ja jalkapalloilijoiden haastatteluja.

Savin on tehnyt YouTubessa julkaistun dokumenttielokuvan, jonka päähenkilö on Ukrainan jalkapallomaajoukkueen kapteeni Andri Jarmolenko. Hänen lisäkseen elokuvassa on muitakin tunnettuja ukrainalaisia jalkapalloilijoita, jotka kertovat helmikuussa 2022 alkaneen sodan vaikutuksista. Mukana on myös parauimari Oleksandr Golovkoa. Elokuva on tekstitetty englanniksi.

Virallinen taho hyökkäsi ankarasti Savinia kohtaan dokumentin julkaisun jälkeen, ja häntä on sanottu "maanpetturiksi", joka pitäisi lähettää Siperiaan. Hänen omistamansa jalkapalloseura Krasava ei päässyt enää pelaamaan vakituiselle stadionilleen.

Lähteet
-------

1. ↑  E. Savin Soccerway. Viitattu 29.4.2022
2. 1 2 3  Jelena Leppänen: Kommentti: Sodasta järkyttynyt venäläinen bloggaaja teki jotain, johon Ovetshkinin kaltaiset supertähdet eivät ole pystyneet yli kahteen kuukauteen Ylen uutiset 29.4.2022. Viitattu 29.4.2022

Aiheesta muualla
----------------

* Video YouTubessa
**Iso-Rummukka** on järvi Heinäveden länsiosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 2,7 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 71 kilometriä länsilounaaseen.

Maantiede
---------

Iso-Rummukka jakautuu läntiseen ja itäiseen altaaseen. Läntinen allas on kaakkois–luoteissuuntaisesti pitkä, itäinen allas puolestaan lounais–koillissuuntaisesti pitkä. Läntisestä altaasta työntyy itään Kalliolahti. Itäinen allas jakautuu koillisosastaan Valkamalahteen ja Hiisilahteen. Altaan eteläosasta kaakkoon työntyy pitkä ja kapea Saunalahti. Iso-Rummukan mutkaisen rantaviivan pituus on 20 933,2 metriä. Järven itäinen allas on läntistä allasta syvempi, syvin kohta sijaitsee itäisen altaan keskivaiheilla.

Iso-Rummukassa on kahdeksan pientä saarta. Niiden yhteispinta-ala on 0,27 hehtaaria ja ne sijaitsevat pääosin järven luoteisosassa. Iso-Rummukan pohjoisrannalla sijaitsee Rummukkalan kylä peltoaukeineen, järven metsäinen itäranta kohoaa noin 160 metriä merenpinnan yläpuolelle eli 70 metriä järven pinnan yläpuolelle.

Iso-Rummukan luusua sijaitsee Kalliolahden koillisrannalla, josta lähtee noin puolentoista kilometrin mittainen Myllyjoki luoteeseen Pieni-Rummukkaan (86,7 metriä mpy).

Iso-Rummukan vesitilavuus on 10 846 000 kuutiometriä.

Iso-Rummukka (04.278.1.007) kuuluu Vaahtovanjoen valuma-alueeseen (04.278), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Kallaveden alaosan alue (04.27) ja ensimmäinen jakovaihe Haukiveden-Kallaveden alue (04.2). Vaahtovanjoen valuma-alueella on noin 50 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Iso-Rummukka, Haapanen ja Kypärä-Levänen ovat laajimmat.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Iso-Rummukka, vakavesi, Heinävesi
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 15.8.2021.
3. ↑  Iso-Rummukka. Järviwiki. Viitattu 15.8.2021.
4. ↑  Vaahtovanjoen valuma-alue (04.278). Järviwiki. Viitattu 15.8.2021.
**Jasmiine Julin-Aro** (s. 1950) on suomalainen vaatesuunnittelija. Hän on suunnitellut muun muassa älykkään moottoripyöräasun, hiihtoasuja, purjehdusasuja ja suomalaisen tuulipuvun. Suunnittelija perusti oman suunnittelutoimiston Studio Dimensionin vuonna 1985, ja on siitä asti toiminut freelancer-suunnittelijana tehden lukuisia toimeksiantoja eri suomalaisyrityksille, kuten Selma Ky, Kuusinen Oy, Rukka, Nanso Group Oy ja Kymen Sukka.

  

Jasmiine Julin-Aron suunnittelufilosofiassa yhdistyvät niin käyttäjälähtöisyys, toimivuus kuin käytettävyys. Monet Julin-Aron asuista on myös suunniteltu suojaamaan käyttäjää vammalta joko erityisolosuhteissa tai erikoisharrastuksessa, kuten laskettelussa, purjehduksessa tai moottoripyöräilyssä. Moottoripyöräilyasut ovat Julin-Aron erityisosaamisaluetta ja esimerkki hänen funktionaalisesta vaatesuunnittelusta. 

Julin-Aro on saanut lukuisia alan tunnustuksia. Vuonna 2012 hänelle myönnettiin Kaj Franck muotoilupalkinto. Vuonna 2011 hänet valittiin vuoden vaatetussuunnittelijaksi ja hän sai Rukka-tiimin mukana Kultainen vaatepuu –palkinnon 2001. Purjehdus- ja moottoripyöräilyvaatteita on palkittu monenlaisilla muotoilu- ja innovaatiopalkinnoilla ja niitä on valittu museoiden kokoelmiin. Hän on toiminut myös useasti olympiajoukkueen vaatetuksen suunnittelijana.

Lähteet
-------

1. ↑  Jasmiine Julin-Aro sai muotoilun Kaj Franck -palkinnon *hs.fi*.  8.11.2012. Viitattu 2.7.2021.
2. ↑  Suomen Messusäätiö: *Jasmiine Julin-Aro 2012*. Design Forum Finland, 2012.
**Molėtai** (puol. *Malaty*) on kaupunki Liettuassa, Utenan läänissä. Kaupunki toimii Molėtain kunnallispiirin hallinnollisena keskuksena. Molėtai on yksi Liettuan vanhimmista asutusutuskeskuksista ja suosittu lomakohde erityisesti Vilnan asukkaiden keskuudessa. Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 6 851 asukasta.

Kaupunki sijaitsee 60 kilometriä Vilnasta pohjoiseen ja 30 kilometriä Utenasta etelään. Ensimmäinen maininta kaupungista on Vilnan piispaan liittyvissä teksteissä, joissa sen mainittiin olevan piispan omaisuutta. Molėtaissa toimii Liettuan ainoa observatorio, Molėtain tähtitieteellinen observatorio.

Lähteet
-------

* Portrait of Regions of Lithuania (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Population at the beginning of the year by city / town and year, Liettuan tilastokeskus. Viitattu 14.9.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Molėtai** Wikimedia Commonsissa

Liettuan kaupungit
Vilna | Kaunas | Klaipėda | Šiauliai | Panevėžys | Alytus | Marijampolė | Mažeikiai | Jonava | Utena | Kėdainiai | Telšiai | Visaginas | Tauragė | Ukmergė | Kretinga | Šilutė | Radviliškis | Palanga | Druskininkai | Gargždai | Rokiškis | Biržai | Elektrėnai | Kuršėnai | Garliava | Jurbarkas | Vilkaviškis | Raseiniai | Anykščiai | Lentvaris | Naujoji Akmenė | Grigiškės | Prienai | Joniškis | Kelmė | Varėna | Kaišiadorys | Pasvalys | Kupiškis | Zarasai | Skuodas | Kazlų Rūda | Širvintos | Molėtai | Šalčininkai | Šakiai | Švenčionėliai | Ignalina | Pabradė | Kybartai | Šilalė | Nemenčinė | Pakruojis | Švenčionys | Trakai | Vievis | Kalvarija | Lazdijai | Rietavas | Žiežmariai | Eišiškės | Ariogala | Neringa | Šeduva | Birštonas | Venta | Akmenė | Tytuvėnai | Rūdiškės | Vilkija | Pagėgiai | Viekšniai | Žagarė | Ežerėlis |Skaudvilė | Gelgaudiškis | Kudirkos Naumiestis | Simnas | Salantai | Linkuva | Veisiejai | Ramygala | Priekulė | Joniškėlis | Jieznas | Daugai | Obeliai | Varniai | Virbalis | Vabalninkas | Seda | Subačius | Baltoji Vokė | Dūkštas | Pandėlys | Dusetos | Užventis | Kavarskas | Smalininkai | Troškūnai | Panemunė
**Moment Digital Oy** on suomalainen teknologian ja asiakaskohtaamisten asiantuntijaorganisaatio. Moment Digital Oy syntyi 1.8.2020, kun Oy Capnova Ltd sulautui samaan konserniin kuuluvan Moment Group Oy:n kanssa. 

Oy Capnova Ltd:n liiketoiminta ja sopimukset siirtyivät Moment Digitalille sulautumisen myötä, minkä lisäksi Capnovan henkilökunta jatkoi Moment Digitalin palveluksessa. 

Yrityksen pääkonttori sijaitsee Tampereella ja muut toimipisteet Iisalmessa, Pieksämäellä ja Fuengirolassa. Inspecta on myöntänyt Moment Digitalin laatujärjestelmälle ISO 9001:2015 -sertifikaatin (Arkistoitu – Internet Archive) ja tietoturvallisuusjärjestelmä täyttää ISO 27001:2013 (Arkistoitu – Internet Archive) standardin vaatimukset .

**Moment Group Oy** oli vuonna 2017 perustettu B2B-asiantuntijayritys. Yritys syntyi Midas Touch Oy:n ja Ina Finland Oy:n yhdistyttyä 1.2.2017. Yritys tuotti contact center -palveluja.  Contact centerit sijaitsivat Iisalmessa, Pieksämäellä, Tampereella ja Fuengirolassa. Pääkonttori oli Tampereella ja myyntikonttori Espoossa. 

Moment Group työllisti noin 250 henkilöä. Inspecta myönsi 11.4.2017 Moment Group Oy:n Asiakaspalvelukeskustoiminnalle ISO 9001:2015 -laatusertifikaatin. Moment Groupin liikevaihto oli lähes 10 miljoonaa euroa.  

Vuonna 2020 Moment Group sulautui Oy Canova Ltd:n kanssa Moment Digital Oy -nimiseksi yritykseksi.

Moment Digital työllistää n. 200 henkilöä ja toiminta on ympärivuorokautista. Työkielinä ovat suomi, ruotsi, englanti, norja ja tanska.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kaisa Saario: Ville Tolvanen uuden Moment Groupin hallituksen puheenjohtajaksi *MarMai*.  17.1.2017. Viitattu 7.5.2017.
2. ↑  STT Info
3. ↑  ISO 9001:2015 -laatusertifikaatti | Moment Group *momentgroup.fi*.  Arkistoitu 13.4.2017. Viitattu 12.4.2017.
4. ↑  Ina Finland Oy liikevaihto 2015
5. ↑  Midas Touch Oy liikevaihto 2015
**Pentti Paschinsky** (2. lokakuuta 1940 – 21. kesäkuuta 2013) oli vaasalainen valokuvaaja, joka sai valokuvataiteen valtionpalkinnon vuonna 1978. Hänellä oli myös Royal Photographic Societyn ARPS-arvonimi ja kansainvälisen valokuvataiteen kattojärjestön EFIAP-arvonimi.

Paschinsky toimi nuoruudessaan yövartijana Vaasan Höyrymyllyssä ja harrasti innokkaasti valokuvausta. Myöhemmin Pentti Paschinsky perusti Vaasaan valokuvastudion Studio Paschinsky Ky. Vuonna 1995 Paschinsky sai Vaasan Yrittäjien Vuoden Yrittäjä -palkinnon.

Paschinsky tunnettiin erittäin taitavasta pimiötyöskentelystä ja kuva-aiheiden mielikuvituksellisesta yhdistelystä. Hänen valokuviaan on useissa kotimaisissa valokuvataiteen kokoelmissa.

Paschinsky oli naimisissa sairaanhoitaja Margareta o.s. Renlundin (1943–2015) kanssa, joka tunnettiin Vaasan Sotilaskotiyhdistyksen aktiivina.

Lähteet
-------

1. ↑  Valtio palkitsi elokuvaa ja valokuvaa *Helsingin Sanomat*.  16.6.1978. Viitattu 21.10.2017.  (Vaatii tilauksen.)
2. ↑  Parkkari, Tapio: Pentti Paschinsky ARPS.  *Kamera-lehti*, 1977. vsk, nro 28, s. 16–18.  Kameraseura, Suomen kameraseurojen liitto.
3. ↑  Myönnetyt arvonimet (FIAP) Suomen Kameraseurojen Liitto ry.  Arkistoitu 22.10.2017.
4. 1 2  Nyqvist, Lonny: Margareta Paschinsky - Vaasan Sotilaskotiyhdistyksen kantava voima *Naisten ääni -tietokanta*. Suomalainen Naisliitto ry. Viitattu 21.10.2017.
5. ↑  Studio Paschinsky Ky, Kauppalehti. Viitattu 21.10.2017.
6. ↑  Vuoden Yrittäjä Vaasan Yrittäjät.  Arkistoitu 22.10.2017. Viitattu 21.10.2017.
7. ↑  Pentti Paschinsky im Memoriam *Vaasalaisia.info-sivusto*.  25.6.2013. Viitattu 21.10.2017.