recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Pullo petrolieetteriä
**Petrolieetteri** on seos nestemäisiä alifaattisia hiilivetyjä Ne eivät siis ole kemiallisessa mielessä eettereitä vaan termi eetteri viittaa seoksen keveyteen ja hyvin suureen haihtuvuuteen. Petrolieetteriä käytetään hyvin yleisesti liuottimena kemianteollisuudessa ja laboratorioissa.

Ominaisuudet
------------

Petrolieetteri koostuu pääasiassa pentaanista, heksaanista, heptaanista sekä niiden haarautuneista isomeereista. Tyydyttymättömien ja aromaattisten hiilivetyjen pitoisuus petrolieetterissä on hyvin pieni. Petrolieetteriksi määritellään yleensä hiilivetyseokset, joiden kiehumispiste on välillä 25–80 °C, mutta toisinaan tällä nimellä kutsutaan myös seoksia, joiden kiehumispisteet ovat jopa yli 100 °C. Korkeammalla kiehuvia hiilivetyseoksia nimitetään usein ligroiiniksi. Petrolieetterin tiheys on välillä 0,63–0,68 kg/l. Petrolieetteri on erittäin helposti haihtuvaa sekä syttyvää. Sen ja ilman seokset syttyvät palamaan räjähdysmäisesti.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Petrolieetteriin kuuluva jae erotetaan maaöljystä tislaamalla. Seos voidaan tämän jälkeen pelkistää vedyttämällä, jolloin mahdolliset aromaattiset ja tyydyttymättömät hiilivedyt pelkistyvät alifaattisiksi hiilivedyiksi.

Petrolieetteriä käytetään runsaasti liuottimena kemianteollisuudessa ja laboratorioissa. Se liuottaa hyvin muun muassa rasvoja, öljyjä, maaleja, lakkoja ja hartseja. Sitä käytetään uutettaessa kasveista eteeristen öljyjen komponentteja ja tekstiiliteollisuudessa pienten hienojen karvojen poistoon. Se on yleisesti käytetty liuotin myös eri kromatografiamenetelmissä ja kiteytyksissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Dieter Stoye: *Solvents, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 5.8.2016
2. 1 2 3 4  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 801. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Robert D. Ashford: *Ashford's Dictionary of Industrial Chemicals*, s. 851. 2nd Edition. Wavelength Publications, 2001. ISBN 0-9522674-2-X. (englanniksi)
4. 1 2 3 4  Alan Phenix: Generic Hydrocarbon Solvents: a Guide to Nomenclature.  *WAAC Newsletter*, 2007, 29. vsk, nro 2, s. 13–22. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 5.8.2016.  (englanniksi)
Santa Fe de Nuevo Méxicon sijainti Meksikossa.
**Santa Fe de Nuevo México** oli provinssi Uudessa-Espanjassa ja myöhemmin Meksikossa sen itsenäistymisen jälkeen. Sen pääkaupunki oli Santa Fe, ja se käsitti nykyisen Yhdysvaltain osavaltion New Mexicon. Santa Fe de Nuevo Méxicon rajoja ei ollut tarkkaan määritelty, ja se ulottui nykyisen New Mexicon lisäksi Texasin, Coloradon, Arizonan ja Utahin osavaltiohin.

Tutkimusmatkailija Juan de Oñate perusti provinssin vuonna 1598 matkallaan Uuden-Espanjan pohjoispuolelle. Hän perusti kylän pueblojen Ohkay Owingehin asutuskeskuksen lähelle. Matka oli Espanjan kuninkaan Filip II:n määräämä, ja sen tarkoituksena oli rikastuttaa Espanjan imperiumia voittamattoman armadan tuhoisan tappion jälkeen. Espanjalaiset uskoivat, että vielä tutkimattomalla alueella löytyisi suuria kultakaupunkeja, joita he olivat asteekeilta valloittaneet. Oñate ei löytänyt rikkaita kaupunkeja, mutta hän onnistui valloittamaan pueblokeskuksia. Hänestä tuli myöhemmin Santa Fe de Nuevo Méxicon ensimmäinen kuvernööri.

Pueblot karkottivat espanjalaiset 12 vuodeksi pois alueelta vuoden 1680 kapinan seurauksena. Diego de Vargas valloitti Santa Fen takaisin vuonna 1692. Uusi-Meksiko pysyi Espanjalla aina vuoteen 1821, jolloin Meksiko itsenäistyi Espanjasta. Kolme vuotta myöhemmin siitä tuli Meksikon keskushallinnonalainen territorio.

Vuonna 1836 itsenäistynyt Texasin tasavalta vaati itselleen osia Uudesta-Meksikosta. Vuonna 1844 texasilaiset lähettivät Uuteen-Meksikoon retkikunnan, jonka tarkoituksena oli käydä kauppaa alueella. Texasilaiset toivoivat pystyvänsä miehittämään haluamansa alueen, mutta Meksikon joukot pidättivät retkikunnan jäsenet. Kun Texas liitettiin Yhdysvaltoihin 1845, Yhdysvallat peri myös Texasin aluevaatimukset. Stephen W. Kearnyn johtamat joukot onnistuivat valtaamaan Uuden-Meksikon Meksikon–Yhdysvaltain sodassa vuonna 1846. Kaksi vuotta myöhemmin Meksiko tunnusti menettäneensä alueet, kun se luovutti alueen virallisesti Yhdysvaltain hallintaan.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Santa Fe de Nuevo México
**Alapuusti** (v:sta 1948 ven. Починок, *Potšinok*) on kylä Norsjoen kunnallishallintoalueella Käkisalmen piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Alapuusti sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamassa Karjalassa ja se oli Suomelle kuuluessaan osa Käkisalmen maalaiskuntaa. 

Alapuusti sijaitsi Käkisalmen maalaiskunnan eteläosassa noin kahdeksan kilometriä Käkisalmen kaupungista etelään. Alapuustin naapurikyliä olivat Norsjoki ja Joensuu pohjoisessa, Hirvisaari, Näpinlahti ja Sakkali lännessä, Yläpuusti idässä sekä Pyhäjärven kuntaan kuulunut Valkeamäki etelässä. Norsjokeen rajoittuva kylän pohjoisosa oli nimeltään Ostamo, ja se luettiin monesti omaksi kyläkseen, vaikka se virallisesti olikin osa Alapuustia. Kylän pohjoisrajalla oli Ostamojärvi ja kylän kaakkoisosassa virtasi Norsjoki. Lännessä kylä rajoittui Vuoksen pohjoiseen laskuhaaraan. Kylän eteläosassa oli Kuoppalanharju.

Väestö ja elinkeinot
--------------------

Vuonna 1920 Alapuustissa (Ostamo mukaan lukien) oli 565 asukasta. Vuonna 1939 asukkaita oli (Ostamo mukaan lukien) puolestaan 482, joista 223 miestä ja 259 naista. Alapuustin asutus oli keskittynyt Käkisalmelta Pyhäjärvelle vievän Kantatie 61 varteen. Toinen asutuskeskittymä oli Ostamo Ostamojärven etelärannalla. Myös nykyisin asutus on keskittynyt samoille seuduille.

Ennen talvisotaa Alapuusti oli pääasiassa maatalousvaltainen kylä. Alapuusti kuului Puustin kansakoulupiiriin, jonka koulu sijaitsi Yläpuustin kylän puolella aivan kylien rajan tuntumassa. Kylässä oli Käkisalmen Osuuskaupan myymälä sekä nuorisoseura Taimen talo ja urheilukenttä.

Historia
--------

Talvisodan alussa kylästä evakuoitiin alaikäiset lapset äiteineen. Muu väestö evakuoitiin rauhan tultua, kun selvisi että Käkisalmen maalaiskunta kuului luovutettaviin alueisiin. Jatkosodan aikana asukkaita palasi koteihinsa, mutta uusi evakuointi oli edessä vuonna 1944.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Karjalan kannas, historia ja nykyaika, 1938-2001* 1:200 000. Pietari: ZAO Karta Ltd, 2001.
2. 1 2 3 4  Kuujo, Erkki, Puramo, Eino & Sarkanen, J.: *Käkisalmen historia*, s. 934-940. Lahti: Käki-säätiö, 1959.
3. 1 2  Pekkanen, Risto, Martimo, Pentti & Tiittanen, Jyrki: *Kielletyt kartat 2, Luovutetun Karjalan kylät ja tilat*, s. 141. Helsinki: AtlasArt, 2007. ISBN 978-952-5671-03-2.
4. 1 2 3  Huovila, Marja: *Käkisalmen eteläisten kylien kirja*, s. 22-85. Tampere: Pilot-kustannus Oy, 2004. ISBN 952-464-234-4.
5. ↑  Viipurin puhelinluettelo 1938 (Valtion puhelinverkko Ostamo-Särkisalo) Suomen sukututkimusseura.  Arkistoitu 28.9.2007. Viitattu 18.8.2008.

Käkisalmen maalaiskunnan kylät
Alapuusti • Haminanniitty • Hirvisaari • Joensuu • Kapeasalmi • Marjalanniemi • Norsjoki • Näpinlahti • Ostamo • Porkanniemi • Pärnä • Pörtsykkä • Sakkali • Suotniemi • Tenkalahti • Vuohensalo • Yläpuusti
**Enrique José Bolaños Geyer** (13. toukokuuta 1928 – 14. kesäkuuta 2021) oli Nicaraguan presidentti vuosina 2002–2007. Hänen seuraajansa on Daniel Ortega.

Bolaños vastusti julkisesti 1980-luvulla hallinnutta Sandinistarintamaa ja hänet vangittiin. Suvun SAIMSA-yhtiö takavarikoitiin valtiolle.

Bolaños oli edeltäjänsä Arnoldo Alemán Lacayon varapresidenttinä. 4. marraskuuta 2001 vaalissa hän löi sandinistien Daniel Ortegan ja aloitti kautensa 10. tammikuuta 2002.

Hän oli Partido Liberal Constitucionalistan jäsen, mutta hajotti sen ja perusti oman APRE-puolueensa. Kautensa alussa hän ajoi korruption vastaista kampanjaa PLC:n johtajaa ja entistä presidenttiä Arnoldo Alemánia vastaa, joka tuomittiin 20 vuoden vankeuteen. PLC:n valta-asema parlamentissa heikensi Bolañosin mahdollisuuksia toteuttaa politiikkaansa.

Syys–lokakuussa 2005 puolestaan liberaali- ja sandinistapuolue ajoivat Bolañosin viraltapanoa. Yhdysvallat uhkasi avun peruuttamisella ja presidentinvaltaa heikentävä perustuslain lisäys lykättiin Bolañosin kauden jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑  Muere el expresidente de Nicaragua Enrique Bolaños (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
2. ↑  BBC

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* NARA

 |

 |
Enrique Granados.
**Enrique Granados y Campiña** (27. heinäkuuta 1867 – 24. maaliskuuta 1916) oli espanjalainen säveltäjä ja pianisti.

Elämä
-----

Granados syntyi Lleidassa, Espanjassa. Nuorena hän opiskeli pianon soittamista Barcelonassa. Täällä hänen opettajinaan toimivat muun muassa Francisco Jurnet sekä Joan Baptista Pujol. Vuosina 1887–1889 Granados opiskeli Pariisissa. Hän alkoi menestyä säveltäjänä 1890-luvun lopussa. Hänen ensimmäisiin suosiota saaneisiin teoksiinsa kuuluvat muun muassa zarzuela *Maria del Carmen*. Vuonna 1911 Granados sävelsi pianoteos *Goyescasin*, josta tuli yksi hänen tunnetuimmista teoksistaan. Säveltäjä sai inspiraationsa siihen Francisco Goyan maalauksista. Vuonna 1914 Granados kirjoitti aiheeseen pohjautuvan oopperan. Ensimmäinen maailmansota lykkäsi teoksen esitystä Euroopassa, ja kantaesityksensä se saikin New Yorkissa 26. tammikuuta 1916. Pian Granados pääsi myös pitämään pianoresitaalin presidentti Woodrow Wilsonille. 

Palatessaan Yhdysvalloista Granados ja hänen vaimonsa Amparo hukkuivat, kun heitä kuljettanutta alusta torpedoitiin 24.3.1916.

Musiikki
--------

Granados sävelsi pianomusiikkia, kamarimusiikkia, lauluja, zarzueloita sekä yhden sinfonisen runoelman. Muun muassa Manuel de Falla sai vaikutteita Granadosin musiikista.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Enrique Granados**.
* Enrique Granados International Music Score Library Project (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Petromäen työväentalo** oli Leppävirran kunnan Petromäen kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Konnuslahden ja Petromäen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907. Talo valmistui Petromäkeen vuonna 1909. Vuonna 1910 yhdistyksellä oli 9 jäsentä, vuonna 1915 jäseniä oli 15, ja sen jälkeen yhdistys ei enää ilmoittanut tietojaan SDP:n puoluetilastoon. Sisällissodan jälkeen talo oli vielä jonkin aikaa toiminnassa, mutta jo vuonna 1925 sen kerrottiin jääneen "aivan retuperälle". Lähes kaikki talon ikkunat olivat rikki, ja se oli ollut vuosia käyttämätön. Yhdistys ei myöskään ollut maksanut kunnan paloapuyhdistyksen vakuutusmaksuja, joten talo oli määrätty pakkohuutokaupattavaksi. Elokuussa 1929 järjestettiin huutokauppa, jossa talo ilmeisesti myytiin sosialidemokraattiselle piirille; työväenyhdistys oli jo siihen mennessä lopettanut toimintansa. Vuonna 1930 talo huutokaupattiin yksityishenkilön asuintaloksi. Vuonna 1988 talo oli edelleen yksityisomistuksessa kunnostettuna. Talon myöhemmistä vaiheista tai nykytilasta ei ole tietoa.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talolla pidettiin ainakin työväenyhdistyksen kokouksia. Vuonna 1917 Tahvanalan työväenyhdistys järjesti talolla iltamat, joihin osallistui noin 200 henkeä.

Lähteet
-------

1. ↑  Hyvönen, Onni: *Pohjois-Savon Työväentalot*. Kuopio: Pohjois-Savon Sos.dem. Kulttuurityöntekijät ry. 1988. ISBN 951-99956-5-X.
2. ↑  Matti Turkkila (toim.): SDP:n puoluetilasto 1910  1911. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 7.10.2022.
3. ↑  Matti Turkkila (toim.): SDP:n puoluetilasto 1915  1916. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 7.10.2022.
4. ↑  Tampereen Sanomat *digi.kansalliskirjasto.fi*.  6.12.1925, no 282. Viitattu 7.10.2022.
5. ↑  Tampereen Sanomat *digi.kansalliskirjasto.fi*.  25.9.1929, no 111. Viitattu 7.10.2022.
6. ↑  Sanantuoja *digi.kansalliskirjasto.fi*.  22.2.1917, no 21. Viitattu 7.10.2022.
7. ↑  Sanantuoja *digi.kansalliskirjasto.fi*.  10.3.1917, no 28. Viitattu 7.10.2022.
Walesincob näyttelyssä
**Cob** on Britteinsaarilta lähtöisin oleva pitkälti historiallinen hevostyyppi, joka ei yhdisty erityisesti mihinkään tiettyyn rotuun. D-sektion walesincobeja pidetään kuitenkin tyypin klassisina edustajina.

*British Show Horse Associationin* (BSHS) säännöissä cobia kuvataan seuraavasti: "Cob on enemmin tyyppi kuin rotu. Se on matalajalkainen, säkäkorkeudeltaan 148–155 cm, jaloistaan erittäin vankkaluinen ja kykenee kantamaan huomattavaa painoa. Cobin tulee olla hyväkäytöksinen ja sopia hyvin hermostuneille tai iäkkäille ratsastajille. Cobilla tulee olla järkevännäköinen pää (joskus kyömy), suuret ja ystävälliset silmät, hyvänmuotoinen kaula jossa selkeä harjamarto, lyhyeksi leikattu harja ja hyvin muodostunut säkä. Cobilla tulee myös olla kuivat, vahvat kintereet ja kaikki hyvän metsästyshevosen ominaisuudet; sillä on matalat liikkeet ja se on mukava ratsastaa."

Yleisesti ottaen cob on suhteellisen pieni, tiivis- ja vankkarakenteinen hevonen, jolla on syvä runko (eli rungon osuus säkäkorkeudesta on suuri), tasaiset askellajit ja rauhallinen luonne. Cobeja käytetään nykyisin kilpa- ja harrastusratsuina sekä ajoon. Perinteisesti ne ovat toimineet luotettavina, monipuolisina arjen käyttöhevosina.

Erityisesti cobeille tarkoitetuissa näyttelyissä ja kilpailuissa cobit esitetään harja lyhyeksi ja vuohiskarvat siisteiksi leikattuina sekä häntä siistiksi nypittynä. Cobin esittäjän tai ratsastajan asu on myös tarkoin määritelty.

Lähteet
-------

1. ↑
**Enrique** on espanjalaissyntyisen laulaja Enrique Iglesiasin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1999. Tällä albumilla Iglesias nousi lopullisesti ympäri maailman tunnetuksi laulajaksi. Läpimurtoon vaikutti ehkä se, että albumi oli Iglesiasin ensimmäinen englanninkielinen.

Vähän ennen albumin tekoa Iglesias oli solminut levytyssopimuksen Interscopen kanssa. Tuolloin useat suuret levy-yhtiöt olivat käyneet kovaa kilpailua *Bailamos*-menestyskappaleensa ansiosta maineeseen nousseesta laulajasta. *Bailamos* julkaistiin myös tällä albumilla, vaikka se oli ollut jo edellisen *Cosas del Amor* -albumin erikoispainoksessa sekä *Wild Wild West* -elokuvan soundtrackilla. 

*Enrique* sisälsi muitakin suosikkeja. Singleinä julkaistiin *Bailamosin* lisäksi *Rhythm Divine*, *Be with You*, *You Are My #1*, *Could I Have This Kiss Forever* (duetto Whitney Houstonin kanssa) ja *Sad Eyes*, jonka alkuperäinen esittäjä on Iglesiaksen nuoruuden esikuva Bruce Springsteen. Albumilla oli myös espanjankielinen versio kyseisestä kappaleesta (*Mas Es Amar*). *Enrique*-albumi aloittikin Iglesiakselle nyt jo vakiintuneen tavan julkaista englanninkielisillä albumeillaan myös espanjankieliset versiot joistakin kappaleista. Tällä albumilla niitä edustavat *Ritmo Total* (*Rhythm Divine*) ja *No Puedo Mas Sin Ti* (*I'm Your Man*).

Albumista tehtiin hieman erilaisia versioita eri maiden markkinoille. Ensimmäiset 13 kappaletta olivat mukana kaikissa painoksissa, mutta niiden lisäksi Isossa-Britanniassa julkaistussa erikoispainoksessa oli mukana Fernando Garibayn tekemä remix-versio *Rhythm Divine* -kappaleesta ja Venäjällä julkaistussa erikoispainoksessa oli mukana *You're My #1* -kappale, jossa Iglesiaksen kanssa lauloi tataariartisti Alsu.

Albumi nousi heti Yhdysvaltojen Billboard 200 -listalle sijalle 32. Myöhemmin se ylitti Yhdysvalloissa platinalevyrajan. Eniten albumia ostettiin kuitenkin Kanadassa, jossa se myi nelinkertaisesti platinalevyn verran. Espanjassa levyä myytiin kolminkertaisesti platinalevyn verran, Saksassa, Italiassa, Norjassa ja Puolassa platinaan ja 28 maassa kultalevymyyntiin. Yhteensä maailmanlaajuinen myynti oli noin 6,5 miljoonaa kappaletta.

Kappaleet
---------

1. *Rhythm Divine*
2. *Be with You*
3. *I Have Always Loved You*
4. *Sad Eyes*
5. *I'm Your Man*
6. *Oyeme*
7. *Could I Have This Kiss Forever* (duetto Whitney Houstonin kanssa)
8. *You're My #1*
9. *Alabao*
10. *Bailamos*
11. *Ritmo Total*
12. *Mas Es Amar*
13. *No Puedo Mas Sin Ti*
14. *Rhythm Divine* (Fernando Garibay Remix) (Ison-Britannian erikoispainoksessa) / *You're My #1* (duetto Alsun kanssa) (Venäjän erikoispainoksessa)

Enrique Iglesias

|  |  |
| --- | --- |
| Studioalbumit: | 
* *Enrique Iglesias* (1995)
* *Vivir* (1997)
* *Cosas Del Amor* (1998)
* *Enrique* (1999)
* *Escape* (2001)
* *Quizás* (2002)
* *7* (2003)
* *Insomniac* (2007)
* *Euphoria* (2010)
* *Sex and Love* (2014)

 |
| Kokoelmat: | 
* *95/08 Exitos* (2008)
* *Greatest Hits* (2008)

 |
**Rikin kiertokulku** on osa biokemiallista kiertoa. Rikki on kasveille tärkeä ravinne, jota ne tarvitsevat kahden aminohapin, metioniinin ja kysteiinin muodostamiseen. Kasveissa muodostuu myös joitakin rikkiyhdisteitä, jotka ovat tarpeen kasveille niiden vastustuskyvyn kannalta tauteja vastaan. Rikkiyhdisteet myös parantavat kasvien rasituksen kestävyyttä. Joidenkin rikkiyhdisteiden on hapetuttava maassa. ennen kuin kasvit voivat ottaa niitä maaperästä. Tämä hapettuminen tapahtuu mikrobien vaikutuksesta. Kun kasvit ottavat juurillaan rikkiä ravinnokseen, rikkiä poistuu maasta ravintoketjuun. Näin ollen rikki kiertää ekosysteemissä, kunnes se palautuu hajottajaeliöiden toiminnan myötä maaperään. Rikkiä poistuu maaperästä myös valumavesien mukana. Maataloudessa käytettäviä erityisiä rikkilannoitteita on saatavana hienojakoisena jauheena ja rakeina. Myös lietelanta sisältää rikkiä. Teollisuuden päästöistä lähtöisin oleva rikkidioksidi lisää maaperän happamuutta sekä on suoraan ilman välityksellä haitallinen metsien puille ja näin puille voi aiheutua neulasvaurioita.

Lähteet
-------

1. ↑  Tuomas J. Mattila, Jukka Rajala: Rikkilannoitus *Osmo*.  2019. Helsingin yilopisto, Pro Agria. Viitattu 4.7.2022.
2. ↑  Rikki *MetINFO - metsien terveys*.  14.1.2013. Luke, luonnonvarakeskus. Viitattu 4.7.2022. [vanhentunut linkki]
Coaraze
**Coaraze** [kɔaʁaz] on Ranskan kunta Provence-Alpit-Riviera‎n alueella Alpes-Maritimesin departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 811. Coaraze kuuluu departementissaan Contesin kantoniin Nizzan arrondissementissa. Kunta sijaitsee Nizzasta noin 25 kilometriä pohjoiseen.

Coarazessa on erityisen paljon aurinkoisia päiviä, ja sen kunniaksi kylän nähtävyyksiksi on tilattu toistakymmentä aurinkokelloa nimekkäiltä taiteilijoilta kuten Jean Cocteau ja Henri Goetz. Coaraze kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön *Les Plus Beaux Villages de France*. Siihen kuuluu kaksi muutakin Alpes-Maritimes-departementin kylää.

Coaraze kuuluu kuudentoista Nizzan lähellä sijaitsevan vuoristokylän matkailureittiin *Route des Villages Perchés*. Reitin muut kylät ovat Aspremont, Carros, Castagniers, Colomars, Duranus, Èze, Falicon, La Gaude, Lantosque, Levens, La Roquette-sur-Var, Saint-Blaise, Saint-Jeannet, Tourrette-Levens ja Utelle.

Lähteet
-------

1. 1 2  The route of perched villages (PDF) Métropole Nice Côte d'Azur. Viitattu 22.7.2018.
2. ↑  List of The Most Beautiful Villages of France (Arkistoitu – Internet Archive), Les plus beaux villages de France. Viitattu 19.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Coaraze** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Coaraze
Enrique Iturriaga
**Enrique Iturriaga Romero** (3. huhtikuuta 1918 Huacho – 23. marraskuuta 2019) oli perulainen säveltäjä ja musiikkipedagogi sekä -kirjailija.

Iturriaga sai vuonna 1947 Kansallisen Duncker Lavalle -palkinnon teoksestaan *Canción y muerte de Rolando*, jonka innoitti Jorge Eduardo Eielsonin runo. Hän opiskeli Perun kansallisessa musiikkikonservatoriossa. Vuonna 1950 hän pääsi hallituksen myöntämällä stipendillä Pariisin konservatorioon opiskelemaan Arthur Honeggerin johdolla. Iturriagasta tuli perulaisen orkesterisäveltämisen uranuurtaja. Hän myös johti Perun kansallista musiikkikonservatoriota ja toimi siellä opettajana.

1950-luvulla Iturriaga toimi *El Comercio* -lehden musiikkikriitikkona. Vuonna 1957 hänelle myönnettiin Juan Landaeta -palkinto teoksesta *Suite para orquesta*. Palkinnon myöntäneen tuomariston jäseninä istuivat muiden muassa Aaron Copland, Alberto Ginastera ja Carlos Chávez.

Iturriaga kirjoitti kirjan *Método de composición melódica* ja oli mukana kirjoittamassa teosta *La música en el Perú*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Enrique Iturriaga, pionero de la composición orquestal en el Perú, falleció a los 101 años El Comercio
2. 1 2 3  La SGAE lamenta el fallecimiento del compositor Enrique Iturriaga SGAE


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Riki Nakaya** (jap. 中矢 力, s. 25. heinäkuuta 1989 Matsuyama) on japanilainen judon maailmanmestari ja olympiamitalisti. Hän on saavuttanut kaikki kansainväliset menestyksensä sarjassa alle 73 kg.

Nakaya voitti maailmanmestaruuden Pariisissa 2011 kukistettuaan loppuottelussa alankomaalaisen Dex Elmontin ja Tšeljabinskissa 2014, jossa voitti finaalissa pohjoiskorealaisen Hong Kuk-hyonin. MM-hopeaa hän saavutti Astanassa 2015 hävittyään loppuottelussa maanmiehelleen Shohei Ōnolle. Rio de Janeiron MM-kilpailuissa 2013 hän oli seitsemäs. Hän on voittanut joukkuekilpailun maailmanmestaruuden 2014, 2015 ja 2017.

Nakaya saavutti hopeaa Lontoon olympialaisissa 2012. Hän voitti välieräottelussa Dex Elmontin tuomariäänestyksellä, mutta hävisi loppuottelussa venäläiselle Mansur Isajeville yukon arvoisella suorituksella.

Nakaya sai Aasian-mestaruuskilpailuissa hopeaa Abu Dhabissa 2011. Hän oli alle 20-vuotiaiden ikäluokassa MM-kilpailuissa kolmas 2008 ja Aasian-mestaruuskilpailuissa toinen 2007.

Nakaya on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa neljä turnausvoittoa, kolme kakkossijaa ja kaksi kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hänellä on yksi kakkos- ja yksi kolmossija. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kaksi Japanin-mestaruutta.

Lähteet
-------

1. ↑  Riki Nakaya *sports-reference.com*.  Arkistoitu 14.12.2012. Viitattu 1.9.2015. (englanniksi))
2. 1 2 3 4  Riki Nakaya - judoka *judoinside.com*. Viitattu 26.10.2017. (englanniksi))
3. ↑  Judo at the 2012 London Summer Games: Men's Lightweight *sports-reference.com*.  Arkistoitu 6.9.2013. Viitattu 1.9.2015. (englanniksi)
**Alappuzha** (malajalamiksi ആലപ്പുഴ, *Ālappuḻa*) on kaupunki Intian eteläosassa, Keralan osavaltiossa. Kaupunki tunnetaan myös brittiläisten siirtomaaisäntien jäljiltä nimellä **Alleppey**. Kaupunki kuuluu Alappuzhan piirikuntaan ollen samalla sen keskuskaupunki. Alappuzha sijaitsee noin 150 kilometriä osavaltion pääkaupungista, Thiruvananthapuramista luoteeseen. Myös Keralan merkittävin satamakaupunki Kochi sijaitsee vain noin 70 kilometriä Alappuzhasta pohjoiseen.

Sen lisäksi, että Alappuzha on historiallisesti merkittävä satamakaupunki Arabianmeren rannalla, se on myös yksi merkittävimmistä Keralan takavesien satamakaupungeista. Suoraan lännestä itään kaupungin läpi kulkee mereltä takavesille kaksi isoa kanalia, jotka on nimetty pohjoiseksi ja eteläiseksi kanaaliksi. Poistuttaessa keskustasta kohti sisämaata ja takavesiä Alappuzhan ympäröivä alue sisältää mahtavan pienkanaalien verkoston, jonka rannoilla sijaitsee lukuisia pieniä kehittymättömiä takavesikyliä. Kanaalit ovatkin toimineet satoja vuosia kaupunkia reunustavien alueiden pääliikennöintiverkostona. Marco Polon kerrotaan nimenneen myöhäiskeskiaikaisten maankiertämistensä aikana kaupungin "idän Venetsiaksi".

Jalostuneen vesiliikenneverkostonsa takia Alappuzha on Keralassa takavesiin perustuvan elinkeinon yksi vetonaulakaupungeista. Takavesiin perustuva elinkeino on Keralassa valtavassa kasvussa, ja myös Alappuzhan alueen turismi kietoutuu erittäin vahvasti juuri takavesien ympärille. Liikenneväylät myös mahdollistavat mutkattoman vene- ja lauttaliikennöinnin muihin kaupunkeihin, merkittävimpänä noin 80 kilometriä etelämpänä sijaitsevaan Kollamiin.

* HindutemppeliHindutemppeli
* RantanäkymääRantanäkymää

Lähteet
-------

1. ↑  Urban Agglomerations/Cities having population 1 lakh and above (PDF) *Provisional Population Totals, Census of India 2011*. Census of India. Viitattu 27.7.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alappuzha** Wikimedia Commonsissa

* Alappuzhan piirikunnan viralliset sivut
**Ústí nad Labem** (saks. *Aussig an der Elbe*) on kaupunki Tšekin pohjoisosassa, Ústí nad Labemin läänissä. Sen asukasluku on 95 289 (2009). Kaupunki sijaitsee Elben ja Bílinan yhtymäkohdassa ja on jokisataman lisäksi rautateiden risteysasema.

Ústí on mainittu kauppapaikkana 993. Kuningas Otokar II Přemysl perusti sen 1200-luvulla. Vuonna 1423 keisari Sigismund luovutti sen Meissenin vaaliruhtinas Fredrik I:lle. Vuonna 1426 sitä piirittäneet hussiitit löivät moninkertaisen saksalaisarmeijan ja ryöstivät kaupungin, joka rakennettiin uudelleen vasta kolmen vuoden kuluttua. Se kärsi merkittävästi myös kolmikymmenvuotisessa sodassa ja seitsemän vuoden sodassa.

1800-luvulla kaupunki teollistui. Se oli myös varhaisen ja sudeettisaksalaisten kansallissosialismin kehto. Suurin osa saksalaisista pakeni puna-armeijaa ja kaupunkia pommitettiin raskaasti 17.–19. huhtikuuta 1945, jolloin 500 sai surmansa. Monet asukkaat palasivat sodan jälkeen, jolloin kaupungissa järjestettiin verilöyly saksalaisia siviilejä vastaan ja 1946–1948 yli 53 000 karkotettiin alueelta.

1970–1980-luvuilla kaupunkia rakennettiin uudelleen tuttuun itäeurooppalaiseen tyyliin betonielementtikerrostaloilla, jotka tšekiksi tunnetaan nimellä *panelák*. Itäblokin hajoamisen jälkeen kaupungin raskas teollisuus ajautui vaikeuksiin ja ajettiin alas.

Elben eteläistä rantaa hallitsee 1318 rakennettu Střekovin linna, joka on osittain raunioina. Vain kuuden kilometrin päässä ovat Blanskon linnan rauniot. Uusgoottilaista tudorilaista tyyliä edustaa vuosina 1856–1863 rakennettu Nosticzin suvun Trmicen kartano, myöhäistä empireä 1842–1845 rakennettu Velké Březno kartano ja renessanssityyliä Krásné Březnon kartano.

Lähteet
-------

1. ↑  Population of municipalities of the Czech republic, 1 January 2009 Czech Statistical Office. Viitattu 7. helmikuuta 2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ústí nad Labem** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin kotisivu
Coachella vuonna 2014
**Coachella Valley Music and Arts Festival** (viitataan yleensä nimillä **Coachella** tai **Coachella Festival**) on Indiossa, Kaliforniassa, Coloradon aavikon Coachella Valleyssa vuosittain järjestettävä musiikki- ja taidefestivaali. Festivaalin perustivat Paul Tollett ja Rick Van Santen vuonna 1999 ja se on AEG Liven tytäryhtiön Goldenvoicen organisoima. Tapahtumassa esiintyy useiden eri musiikinlajien edustajia, muun muassa rockin, indiemusiikin, hip hopin, reggeatonin sekä elektronisen tanssimusiikin artisteja kuin myös installaatioita sekä veistoksia. Useilla lavoilla soitetaan livemusiikkia tauotta. Päälavat ovat: Coachella Stage, Outdoor Theatre, Gobi Tent, Mojave Tent sekä Sahara Tent; pienempää Oasis Dome -lavaa käytettiin vuosina 2006 ja 2011, uusi Yuma-lava otettiin käyttöön vuonna 2013 ja Sonora-lava vuonna 2017.

Lähteet
-------

1. ↑  Cromelin, Richard: Rick Van Santen, 41; L.A. Promoter Helped to Advance Punk Rock Bands *Los Angeles Times*.  3.1.2004. Viitattu 9.2.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Coachella Valley Music and Arts Festival** Wikimedia Commonsissa
Coatlicuen patsas Mexico Cityn kansallisessa antropologian museossa.
**Coatlicue** ("Käärmehame") on asteekkien maan ja tulen jumalatar sekä jumalten äiti. Hän on joissain legendoissa lisäksi Ometeotlin feminiininen aspekti. Coatlicuea kutsutaan myös nimillä **Teteoinnan** ("Jumalten äiti") ja **Toci** ("Isoäitimme"). 

Kuvataiteessa Coatlicue esitetään pelottavan näköisenä. Hänen hameensa koostuu käärmeistä ja kaulanauha ihmisuhrien sydämistä, katkaistuista käsistä sekä pääkalloista. Jumalattaren käsissä ja jaloissa on terävät kynnet. Jumalatar symboloi maata sekä luovana että tuhoavana voimana. Coatlicuen kahtalainen luonne näkyy selvästi häntä esittävissä kuvissa ja veistoksissa: kasvot koostuvat kahdesta käärmeestä, joilla on torahampaat, hameen käärmeet viittaavat hedelmällisyyteen, riippuvat rinnat siihen, että hän on ruokkinut monia, julma kaulanauha tarkoittaa, että hän ravitsee itseään vainajilla, aivan kuten maa, joka hyödyntää kaiken, joka kuolee. Coatlicue oli verenhimoinen, jatkuvasti uhreja vaativa jumalatar, joka tuli kylläiseksi vain ihmisten lihasta ja verestä. Asteekkien pitikin jatkuvasti käydä kukkaissotia, jotta saataisiin riittävästi vankeja uhrattavaksi.

Coatlicue oli pilvikäärmeen ja metsästyksen jumalan Mixcoatlin vaimo, ja hän alkoi taianomaisesti odottaa Huizilopochtlia, kun höyhenpallo putosi hänen viereensä. Jumalatar pisti sen poveensa ja havaitsikin myöhemmin olevansa raskaana. Uutiset Coatlicuen raskaudesta kuitenkin suututtivat hänen silloiset lapsensa, neljäsataa poikaa ja tytärtä, jotka päättivät, että heidän kunniattoman äitinsä oli kuoltava. Mutta syntymätön Huizilopochtli neuvoi äitiään pakenemaan luolaan. Kun kaikki neljäsataa lasta hyökkäsivät synnyttävän äitinsä kimppuun, syöksyi Huizilopochtli kohdusta ja surmasi useita vanhempia sisaruksiaan. Muut hyväksyivät pian Huizilopochtlin ylemmyyden, ja jopa maissin jumala Xipe Totec luovutti Huizilopochtliille maissin herruuden.

Lähteet
-------

* Cotterell, Arthur: Maailman myytit ja tarut. WSOY 1996. ISBN 951-0-17102-6
* Jordan, Michael: Encyclopedia of Gods. Kyle Cathie Limited, 1992. ISBN 1 85626 038 0.
* Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

### Viitteet

1. ↑  Lurker 1987, s. 45
2. ↑  Jordan 1992, s. 66
3. 1 2  Coatlicue *Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica inc. Viitattu 17.5.2019. (englanniksi)
4. 1 2 3  Cotterell 1996, s. 76
Kaliszin voivodikunnan sijainti Puolan kartalla.
**Kaliszin voivodikunta** (puol. *województwo kaliskie*) oli 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Kalisz. Kaliszin voivodikunnan alue jaettiin vuoden 1999 hallintouudistuksessa nykyisille Ison-Puolan, Łódźin ja Ala-Sleesian voivodikunnille.

Lähteet
-------

1. ↑  Kaliskie województwo *Encyklopedia Internautica*. Viitattu 24.10.2020. (puolaksi)
2. ↑  Dz.U. z 1975 r. nr 16, poz. 91.
3. ↑  Wykaz Nowych Deskryptorów Geograficznych (151) (1-13.04.2017)

Puolan voivodikunnat 1975–1998
Biała Podlaska • Białystok • Bielsko-Biała • Bydgoszcz • Chełm • Ciechanów • Częstochowa • Elbląg • Gdańsk • Gorzów • Jelenia Góra • Kalisz • Katowice • Kielce • Konin • Koszalin • Krakova • Krosno • Legnica • Leszno • Lublin • Łomża • Łódź • Nowy Sącz • Olsztyn • Opole • Ostrołęka • Piła • Piotrków • Płock • Poznań • Przemyśl • Radom • Rzeszów • Siedlce • Sieradz • Skierniewice • Słupsk • Suwałki • Szczecin • Tarnobrzeg • Tarnów • Toruń • Wałbrzych • Varsova • Włocławek • Wrocław • Zamość • Zielona Góra
Kalininin ydinvoimala sijaitsee Venäjän Tverin alueen Udomljassa.  
Kalininin ydinvoimala sijaitsee Venäjän Tverin alueen Udomljassa. Kalininin  ydinvoimalaKalininin ydinvoimala sijaitsee Tverin alueen Udomljassa.
  
Balakovo
Belojarsk
Kaliningrad
Kalinin
Kuola
Kursk
Leningrad
Novovoronež
*Obninsk*
Rostov
SmolenskVenäjän läntisimpien ydinvoimaloiden sijainti. (Katso)  
 Rakenteilla oleva voimala  
 Toiminnassa oleva voimala  
 *Suljettu voimala*  
Toiminnassa olevissa ydinvoimalaitoksissa voi olla myös rakenteilla olevia tai suljettuja voimalayksiköitä.
**Kalininin ydinvoimalaitos** (ven. Калининская АЭС, *Kalininskaja AES*) on Keski-Venäjällä Tverin alueella lähellä Udomljan kaupunkia sijaitseva ydinvoimalaitos. Sen omistaa Rosenergoatom. Moskovasta 260 km luoteeseen ja Pietarista 320 km kaakkoon sijaitseva ydinvoimalaan kuuluu neljä 1 000 megawatin VVER-1000-painevesireaktoria.

Voimalan neljäs yksikkö kytkettiin verkkoon marraskuussa 2011. Ydinvoimalan neljä 85 metrin korkuista jäähdytystornia ovat alueen maamerkkejä.

Historia
--------

Tekninen suunnitelma valmistui 1972, aluetta alettiin raivata 1974, ja seuraavana vuonna ensimmäisen reaktorin (KAL-1) varsinaiset rakennustyöt alkoivat. Työt saatiin päätökseen 1983. Operatiivinen kytkentä sähkeverkkoon tehtiin 9. toukokuuta 1984  ja täyden 1000 MW:n tuotantotehonsa ensimmäinen reaktori saavutti 12. kesäkuuta 1984.*lähde?*

Toisen reaktorin (KAL-2) rakentaminen aloitettiin marraskuussa 1981, yksikkö kytkettiin sähköverkkoon joulukuussa 1986 ja täysi tuotantoteho saatiin käyttöön huhtikuussa 1987.*lähde?*

Kolmannen reaktorin (KAL-3) rakennustyöt alkoivat lokakuussa 1985, ja se otettiin käyttöön joulukuussa 2004.

Neljännen reaktorin (KAL-4) rakentaminen alkoi 1986 mutta keskeytyi ja käynnistyi uudestaan vasta 2006. Se valmistui ja kytkettiin verkkoon 24. marraskuuta 2011.

Kuvia
-----

Vie hiiri tai osoitin kuvan päälle selityksen saamiseksi.

* Kalininin ydinvoimalaitos ilmakuvassa. Neljä höyryävää jäähdytystornia näkyy selvästi. Neljä pääosin sinistä reaktoriyksikköä on niistä vasemmalla. Kalininin ydinvoimalaitos ilmakuvassa. Neljä höyryävää jäähdytystornia näkyy selvästi. Neljä pääosin sinistä reaktoriyksikköä on niistä vasemmalla.
* Kalininin ydinvoimalaitosta katutasolta.Kalininin ydinvoimalaitosta katutasolta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kansainvälinen atomienergiajärjestö IAEA (YK:n erityisjärjestö): The Power Reactor Information System (PRIS):Russian Federation (IAEA:n ydinvoimalarekisterin yhteenveto Venäjän ydinvoimaloista ja niiden reaktoreista)  2013 tilanne. IAEA, iaea.org. Viitattu 17.3.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kalininin ydinvoimalaitos** Wikimedia Commonsissa

* Kalininin ydinvoimala (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Kalininin ydinvoimala (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Vaja Finland** on vuonna 2011 perustettu suomalainen yritys, joka valmistaa pääasiassa vitroposliinisia käyttöastioita. Yrityksen perustivat Henna Lamberg ja Fred Owren, jotka olivat saaneet muotoilijan ammattitaitonsa työskennellessään Arabian tehtaalla. Owren vastaa tuotteiden muotoilusta ja Lamberg kuvioiden suunnittelusta.

Yritys toimii joukkorahoituksella. Osakkeenomistajia on sata. Yksi omistajista on Moomin Characters.

Tuotanto
--------

Lamberg ja Owren aloittivat tuotteiden kehittelyn ja valmistamisen heidän Loviisassa sijaitsevan omakotitalon pihalla olleeseen puuvajaan rakennetussa työtilassa. Sittemmin tuotanto on siirtynyt Porvooseen ja aluksi käsityönä tehtyjen tuotteiden valmistamiseen on otettu käyttöön koneita ja piensarjatuotannosta ollaan siirtymässä koneelliseen tuotantoon.

Vajan valikoimaan kuuluu muun muassa mukeja, kannuja, kuppeja ja lautasia. Tuotteita myydään Suomen lisäksi ainakin Ruotsissa, Norjassa ja Saksassa. Yrityksen oma verkkokauppa ja tehtaanmyymälä avattiin elokuussa 2018.

Vaja Finland on suunnitellut oman mallistonsa lisäksi muun muassa Artekin myymän kukkopillin, Ravintola Finnjävelin käyttämän astisarjan sekä Hotelli Punkaharjulle räätälöidyn koristeen. Vaja on valmistanut myös Unmondaylle kaiutinrunkoja ja Sessakille valaisinkupuja. Vajan valmistamaa Muumi-aiheista mukia myytiin syksyllä 2020 japanilaisessa Matsuya-tavaratalossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Vaja Finland Oy Finder. Viitattu 7.9.2022.
2. 1 2  VAJA Finland - Yritys *Vaja Finland*.  Arkistoitu 10.8.2018. Viitattu 10.8.2018.
3. 1 2 3  Salonen, Essi: Muotoilun nouseva yritys: Vaja Finlandissa valmistetaan kotimaista keramiikkaa *Kotiliesi*.  29.11.2016. Viitattu 10.8.2018.
4. 1 2  Heino, Laura: Kv-markkinoille tähtäävä Vaja Finland Oy kulkee vastavirtaan pitääkseen tuotantoa Suomessa *Uusimaa*.  10.7.2018. Viitattu 10.8.2018.
5. ↑  Uusi keramiikkatehdas tähtää maailmalle – Rahoittajiin kuuluu Muumien oikeuksien haltija *Talouselämä*.  27.6.2018. Viitattu 10.8.2018.
6. ↑  Kaikki tuotteet *Vaja*. Viitattu 28.3.2021.
7. ↑  VAJA Finland - Palvelut *Vaja Finland*.  Arkistoitu 10.8.2018. Viitattu 10.8.2018.
8. ↑  Muumimukeja valmistetaan taas Suomessa, mutta näistä kupeista suomalaiset eivät näe vilaustakaan – japanilaiset ihastuivat porvoolaiseen osaamiseen *Yle Uutiset*.  4.10.2020. Viitattu 18.3.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Vaja Finland kotisivut
* Vaja Finlandin Facebook-sivut
* Jokaisen posliinikupin korva pyyhkäistään tehtaalla puhtaaksi käsin – Suomalaisyritys tahtoo säilyttää keramiikkataidot kotimaassa | Maaseudun tulevaisuus
**Litecoin** (merkki: Ł, koodi: LTC) on yksi vanhimmista kryptovaluutoista. Litecoin on perustettu jo vuonna 2011 ja se pohjautuu ohjelmakoodiltaan Bitcoiniin. Perustaja on entinen Googlen insinööri Charlie Lee, joka on yksi tunnetuimmista henkilöistä kryptovaluuttojen maailmassa. Litecoin on säilyttänyt asemansa (markkina-arvolla mitattuna) yhtenä suurimmista kryptovaluutoista. Sillä on myös laaja kannattajakunta johtuen pitkästä historiasta.

Litecoinin kurssihuippu on Coinmarketcap.com -sivuston mukaan 375,29 dollaria 19. joulukuuta 2017. Sen jälkeen kurssi on laskenut: nykyisin 54,76 dollaria (23. kesäkuuta 2022).

Erot Bitcoiniin verrattuna
--------------------------

Litecoin eroaa Bitcoinista seuraavin tavoin:

* Litecoinin lohkoketju käynnistyi vuonna 2011, Bitcoinin vuonna 2009.
* Litecoinin lähetys on keskimäärin 4x nopeampi Bitcoiniin verrattuna, koska sen lohkot prosessoidaan keskimäärin 2,5 minuutissa (Bitcoin 10 min.).
* Litecoinien maksimimäärä on 4x Bitcoiniin verrattuna (84 vs 21 miljoonaa kolikkoa).
* Litecoinin louhinta-algoritmi on scrypt, Bitcoinin puolestaan SHA-256.

Litecoinin louhinta-algoritmi suojasi aluksi sitä ASIC-louhinnalta, mutta nykyisin tilanne on tältä osin muuttunut. Esimerkiksi kiinalainen Bitmain myy nykyisin Litecoin ASIC-louhijoita. 

Litecoinissa on myös aktivoituna SegWit-päivitys ja Litecoinille löytyy oma salamaverkkonsa, kuten Bitcoinille. 

Litecoinista löytyy myös privaattiominaisuuksia, joita Bitcoinin lyhyen tähtäimen suunnitelmissa ei vielä ole. Litecoin otti kesäkuussa 2022 käyttöön MimbleWimble-teknologian, joka mahdollistaa transaktioiden suojauksen.

Transaktion toteutusnopeus
--------------------------

Litecoinin louhinnan vaikeus valitaan siten, että yksi lohko louhitaan keskimäärin neljä kertaa nopeammin kuin Bitcoinin vastaava, joten Litecoinin transaktiot liikkuvat jopa neljä kertaa Bitcoinia nopeammin.
Transaktioiden nopeus on kasvanut merkittävästi SegWitin aktivoinnin jälkeen Litecoin-ketjussa.
Transaktion katsotaan olevan suoritettu yleensä 6 lohkon tai 15 minuutin kuluttua.

Katso myös
----------

* Vaihtoehtoiset valuutat
* Dogecoin, Litecoin-pohjainen kryptovaluutta

Lähteet
-------

1. ↑  Coinmarketcap.com -sivu.
2. ↑  Bitcoin, Litecoin Block Time historical chart *bitinfocharts.com*. Viitattu 2.8.2022. (englanniksi)
3. ↑  Explaining MimbleWimble: The Privacy Upgrade to Litecoin *elliptic.co*.  1.6.2022. Viitattu 2.8.2022. (englanniksi)
4. ↑  How Do You Mine Litecoin (LTC)? investopedia.com. Viitattu 20.6.2022.
5. ↑  What is Litecoin (LTC)? How does it work? kucoin.com. Viitattu 20.6.2022.
6. ↑  Litecoin Successfully Activates SegWit coindesk.com. Viitattu 20.6.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (englanniksi)
* Litecoin aloittelijan opas Bitcoinkeskus.
* Litecoin-opas. Osakesijoittaja.
* Youtube-video: Kryptovaluutta Litecoin. Youtube, Bitcoinkeskus.
* Litecoin roadmap.
**Miguel Ángel Lotina** (s. 18. kesäkuuta 1957 Meñaka, Biskaja, Espanja) on espanjalainen jalkapallovalmentaja. Huhtikuusta 2022 lähtien hän on toiminut japanilaisen Vissel Koben päävalmentajana.

Ura
---

Lotina on tehnyt pitkän valmennusuran Espanjassa, suurimpana kruununa on Copa del Reyn voitto 2006 Espanyolin peräsimessä. Kaudella 2006–2007 Lotina sai kyseenalaisen kunnian, kun hänen valmentamansa perinteikäs baskiseura Real Sociedad putosi Primera Divisiónista Segundaan. Kesällä 2007 Lotina siirtyi alavireisesti viime vuosina esiintyneen Deportivo de La Coruñan päävalmentajaksi. Lotinasta toivottiin Deportivon suunnan kääntäjää, mutta toisin kävi. Seura jatkoi flegmaattisia peliesityksiään ja sijoittui Lotinan alaisuudessa parhaimmillaan seitsemänneksi kaudella 2007/08. Lotina sai vaikeuksista huolimatta seurajohdolta luottoa ja jatkoi tehtävissään myös läpi äärimmäisen vaikean kauden 2010/11. Loppuun asti putoamista vastaan taistellut Deportivo joutui pettymään ja putosi Segundaan 20 pääsarjakauden jälkeen. Kauden jälkeen Lotina jätti tehtävänsä Deportivon valmentajana. 

Maaliskuun puolivälissä 2012 Lotinasta tuli sarjapaikkansa puolesta taistelevan Villarrealin päävalmentaja.  Hän ei onnistunut pelastamaan Villarrealia, vaan seuran putoaminen varmistui viimeisellä kierroksella Club Atlético de Madridille kärsityn tappion myötä. 

Joulukuun lopussa 2013 Lotinasta tuli kyproslaisseura AC Omonian päävalmentaja.  Lotinan johdolla Omonia voitti vain yhden ottelun ja seura erotti hänet 37 päivän urakan jälkeen helmikuun alussa 2014. 

Lotina siirtyi kaudeksi 2017 valmentamaan Japaniin J2 Leaguen Tokyo Verdyä. Kahden kauden jälkeen hän siirtyi J1 Leaguen Cerezo Osakan päävalmentajaksi. Hän toimi seuran valmentajana kahden kauden ajan, kunnes siirtyi kaudeksi 2021 Shimizu S-Pulsen päävalmentajaksi. Huhtikuussa 2022 Lotinasta tuli Vissel Koben päävalmentaja.

Meriitit
--------

* Copa del Rey: 2006

Lähteet
-------

1. ↑  Miguel Angel Lotina leaves Deportivo following relegation[vanhentunut linkki]
2. ↑  Lotina remplace Molina
3. ↑  Villarreal relegated on final day (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Lotina takes over Omonia hot-seat
5. ↑  Lotina given the boot by Omonia
6. ↑  Miguel Ángel Lotina: «Estoy disfrutando del fútbol como nunca había hecho de entrenador»
7. ↑  Former Tokyo Verdy manager Miguel Angel Lotina hired to lead Cerezo Osaka
8. ↑  Lotina, nuevo entrenador del Shimizu S-Pulse de la J-League
9. ↑  Soccer - Vissel Kobe confirm Spain's Lotina as Miura replacement


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Luis Fernández** | **Espanyolin päävalmentaja**2004–2006 | Seuraaja:**Ernesto Valverde** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Joaquín Caparrós** | **Deportivo La Coruñan päävalmentaja**2007–2011 | Seuraaja:**José Luis Oltra** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**José Francisco Molina** | **Villarrealin päävalmentaja**3–6/2012 | Seuraaja:**Manuel Preciado** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Toni Savevski** | **AC Omonian päävalmentaja**1–2/2014 | Seuraaja:**Kostas Kaiafas** |
Vajiravudh postimerkissä
**Vajiravudh** (1. tammikuuta 1881 – 25. marraskuuta 1925) oli Thaimaan kuudes Chakri-dynastian kuningas vuosina 1910–1925. Länsimaissa hänet tunnetaan nimellä **Rama VI**.

Ennen kuninkaaksi tuloaan Vajiravudh oli opiskellut Britanniassa ja kuninkaaksi tultuaan hän valitsi taloudellisiksi neuvonantajikseen lähinnä Intian brittejä. He varmistivat brittien kauppaetujen säilymisen maassa. Kun kiinalaiset liikemiehet ehdottivat kuninkaalle länsivaltojen talousvallan murtamista, kuningas kieltäytyi ja kirjoitti kiinalaisvastaisen pamfletin *Idän juutalaiset*. Kiinalaisten klaanipohjaisten järjestöjen kieltäminen muutti ne salaseuroiksi, jotka osallistuivat myös rikolliseen toimintaan.

Thaimaalaiset prinssit saivat koulutuksensa Euroopassa ja ensimmäiset takaisin kotimaahan palanneet saivat automaattisesti korkean viran Thaimaan jatkuvasti kasvavan byrokratian palveluksessa. Muutos kuitenkin tapahtui ja vuonna 1924 ulkomailla opiskelevia 400 valtion stipendiaattia ei enää odottanut virka kotimaassa. Tämä ryhmä tuli seuraavan kuninkaan aikana kaappaamaan vallan ja lopettamaan kuninkaan itsevaltiuden.

Taiteessa Rama VI:n aikaa leimaa art deco, jonka ensimmäinen ilmentymä oli italialaisen Annibale Rigottin suunnittelema Hua Lamphongin rautatieasema. Ajan valovoimaisimpia kirjailijoita ja älymystön edustajia oli prinssi Kukrit Pramoj, jonka teos *Neljä hallituskautta* kuvaa Thaimaan historian käännekohtia Rama V:n hallituskaudelta aina Rama VIII:n aikaan saakka.

Lähteet
-------

* Heikkilä-Horn, M, Miettinen, J.O: *Kaakkois-Aasia*. Historia ja kulttuurit. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 2000. ISBN 951-1-15771-X.
* Petersen, K.: *Ihmiskunnan ajantieto*. Suomeksi toimittanut Antero Manninen ja Pentti Papunen. Porvoo: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1965.

### Viitteet

1. ↑  Heikkilä-Horn, s.202
2. ↑  Heikkilä-Horn, s.204
3. ↑  Heikkilä-Horn, s.227
4. ↑  Heikkilä-Horn, s.233

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vajiravudh**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee kestävyysjuoksijaa. Säveltäjä David Bedfordista on eri artikkeli.*

**David Colin Bedford** (s. 30. joulukuuta 1949 Lontoo) on entinen englantilainen kestävyysjuoksija. Hän piti hallussaan 10 000 metrin maailmanennätystä 1970-luvun alussa.

Bedford voitti nuorten kilpailun kansainvälisissä maastojuoksun mestaruuskilpailuissa 1969. Hän voitti Englannin maastojuoksumestaruuden 1970. Bedford voitti AAA:n (*Amateur Athletics Association*) kisojen 10 000 metrin juoksukilpailun ja kansainväliset maastojuoksun mestaruuskilpailut Espanjassa 1970. Bedford sijoittui kuudenneksi 10 000 metrillä Euroopan mestaruuskisoissa 1971. Hän sijoittui 12:nneksi 5 000 metrillä ja kuudenneksi 10 000 metrillä Münchenin olympialaisissa 1972.

Bedford juoksi 10 000 metrin maailmanennätyksen 27.30,8 vuonna 1973 ja paransi Lasse Virenin maailmanennätystä 7,6 sekunnilla ja oli 10 000 metrin lisäksi Ison-Britannian ennätyksen haltija 3 000 metrin estejuoksussa (8.26,6) ja 5 000 metrillä (13.17,21). Bedford sijoittui neljänneksi 10 000 metrillä Kansainyhteisön kisoissa Jamaikalla 1974. 

Bedford oli värikäs hahmo urheilussa, hän juoksi useimmiten punaisissa sukissa ja yleensä johti kilpailua tehden arvaamattomia vauhdinlisäyksiä, "nykäyksiä".

Lähteet
-------

1. 1 2  Hannus, Matti: *Yleisurheilu - Tuhat tähteä*, s. 35. 2. painos. WSOY, 1984. ISBN 951-0-11900-8.
2. ↑  Hannus, Matti: *Yleisurheilu - Tuhat tähteä*, s. 35, 689. 2. painos. WSOY, 1984. ISBN 951-0-11900-8.

Aiheesta muualla
----------------

* David Bedford Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
* Bedford Sporting-Heroes.net -sivustolla (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* World Athletics

 |

 |