recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tauno Emil Oskar Rewell** (5. helmikuuta 1925 Helsinki – 8. lokakuuta 2016 Vaasa) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Rewellin vanhemmat olivat insinöörikommodori Ilmari Revell ja Anna-Liisa Wikström, taiteilija Emil Wikströmin tytär. Rewellin puoliso 1954–2010 oli oopperalaulaja, oopperanjohtaja, professorin arvonimen saanut Irma o.s. Kentala. Tauno Rewell tuli ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta normaalilyseosta 1943 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1949. Hän oli Juho Myntti Oy:n konttori- ja myyntipäällikkö Vaasassa 1949–1958 ja rautakauppa Teräs Oy:n apulaisjohtaja 1959–1962, johtaja 1963–1964, varatoimitusjohtaja 1965–1974, toimitusjohtaja 1974–1978 ja johtokunnan puheenjohtaja 1978–1982. Rewellillä oli myös useita liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Hän oli Ruotsin konsuli Vaasassa 1975–1995. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1980.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hoffman, Kai: Kauppaneuvos Tauno Rewell (1925–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2015. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 1.12.2022.
2. 1 2  Tauno Rewell *Biografiasampo*. Viitattu 1.12.2022.
3. ↑  Kuka kukin on 1978, s. 801. Viitattu 1.12.2022.
4. ↑  Muistot. Kuolleet. Tauno Rewell 1925–2016. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  29.10.2016. Viitattu 1.12.2022.
**AutoStore Holdings Ltd** on norjalainen vuonna 1996 perustettu holdingyhtiö, joka tarjoaa tytäryhtiöittensä välityksellä asiakkailleen tilaa säästäviä ja tehokkuutta lisäviä, robottiteknologiaa hyödyntäviä varastointiratkaisuja. Ratkaisujen automatiikka säästää henkilöstökuluissa. Yhtiön osake kuuluu Oslon pörssin keskeisten osakkeiden muodostamaan OBX-indeksiin.

Yhtiö on toimittanut yli tuhat Cube Storage -varastojärjestelmää monille teollisuusaloille yli 45 maassa. Yhtiön varastointijärjestelmiin kuuluvat kehikot, varastolaatikot, kuljetusrobotit, työasemat, ohjausyksiköt ja varaosat sekä varastonhallinnan ohjelmistot. Yrityksen päätoimipaikka sijaitsee Norjan Nedre Vats ja sillä on toimipisteet Oslon lisäksi kuudessa länsieurooppalaisessa maassa, Yhdysvalloissa, Etelä-Koreassa, Japanissa ja Singaporessa. Yhtiön varastorobotiikkajärjestelmät valmistetaan Puolassa.

Yhtiön osakkeiden kokonaisarvo oli lokakuun 2021 osakeannissa 12,4 miljardia dollaria. Ennen osakeantia yhtiön nimenä oli AutoStore NewCo Ltd.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  AutoStore Holdings Ltd (AUTO.OL) - About AutoStore Holdings Ltd reuters.com. Viitattu 15.11.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3  AutoStore Holdings investing.com. Viitattu 15.11.2022. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  About Us autostoresystem.com. Viitattu 15.11.2022. (englanniksi)
4. ↑  Terje Solsvik & Supantha Mukherjee: AutoStore, Norway's biggest IPO in two decades, valued at $12.4 bln  20.10.2021. reuters.com. Viitattu 15.11.2022. (englanniksi)
**Fredrik (Fedi) Kristoffer Hyöky**, vuoteen 1904 **Tevalin** (12. huhtikuuta 1877 Sysmä – 8. lokakuuta 1952 Kajaani) oli suomalainen juristi ja Kajaanin pormestari. 

Hyökyn äiti oli sepäntytär Amanda Matilda Tevalin. Hyöky tuli ylioppilaaksi Jyväskylän Lyseosta 1894 ja suoritti oikeustutkinnon 1898 ja ylemmän hallintotutkinnon 1900. Varatuomarin arvon hän sai 1901. Kajaanin pormestari Hyöky oli 1902–1943. Hänen puolisonsa vuodesta 1904 oli Johanna Maria Lundstedt. Suomen ensimmäinen naispuolinen hovioikeuden presidentti Ritva Hyöky oli heidän tyttärensä. Hyöky toimi myös Kajaanin varavankilan johtajana ja Kainuun rajavartioston erikoissotaoikeuden sotatuomarina, oli Kainuun kansanopiston perustajia ja pitkäaikainen johtokunnan jäsen sekä Kajaanin kaupunginvaltuuston ja -hallituksen jäsen Kansallisen Kokoomuksen ryhmässä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kuka kukin on 1934, s. 234. (Viitattu 14.9.2018)
2. ↑  *Kuka kukin on 1909. Julkisuudessa esiintyvien kansalaisten elämäkertoja*, s. 133. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Kansa, 1908.
3. 1 2 3  Ylioppilasmatrikkeli 1853-1899 (Viitattu 14.9.2018)
4. ↑  Kuka kukin on 1978, s. 261. (Viitattu 14.9.2018)
**Venrock** (sanoista venture ja Rockefeller) on yhdysvaltalainen pääomasijoitusyhtiö, joka toimii varhaisen vaiheen yritysten venture capital -rahoittajana. Yritys on eräs alan vanhimmista. Se perustettiin
vuonna 1969 pohjautuen menestyksekkääseen, 1930-luvulla alkunsa saaneeseen Rockefeller-suvun sijoitustoimintaan.

Venrockin päätoimipaikka on Piilaakson Palo Altossa. Yrityksellä on toimistot myös New Yorkissa, Cambridgessa (Massachusetts) ja Israelissa. Venrock on sijoittanut toimintansa aikana noin 2 miljardia dollaria 430 yritykseen. Näistä 124 on myöhemmin listautunut pörssiin ja 126 on ostettu tai fuusioitu.

Taustaa
-------

Pääomasijoittaja Laurance Spelman Rockefeller (1910–2004) oli varhaisimpia venture capital -rahoittajia. Hän oli neljäs kaikkiaan kuudesta John D. Rockefeller, Jr.:n lapsesta. Tammikuussa 1946 Laurance S. Rockefeller perusti *Rockefeller Brothers, Inc.* -yhtiön, joka oli ensimmäisiä toisen maailmansodan jälkeen perustettuja venture capital -rahoittajia. Yritys aloitti 1,5 miljoonan dollarin sijoitusomaisuudella. Osakkaita oli kuusi - Rockefellerin veljesviisikko sekä sisar Abby. Elokuussa 1969 yritys vaihtoi nimeä Venrock Associatesiksi. Venrockin ensimmäisiä sijoituksia vuonna 1969 oli Intel.

Sijoituksia
-----------

* 3Com
* 3Dfx
* American Superconductor
* Apple
* Check Point
* Intel
* Nanosys
* Slideshare
* StrataCom
* Zoominfo

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Venrock Fact Sheet Venrock.  Arkistoitu 2.6.2009. Viitattu 14.6.2009. (englanniksi)
2. 1 2 3  Venrock launches $194M health care fund *Boston Business Journal*.  4.3.2009. Viitattu 14.6.2009. (englanniksi)
3. 1 2 3  Portfolio Venrock.  Arkistoitu 2.6.2009. Viitattu 14.6.2009. (englanniksi)
4. ↑  The Secret History of Silicon Valley 11: The Rise of "Risk Capital" Part 1  26.10.2009. Steve Blank. Viitattu 26.10.2009. (englanniksi)
5. ↑  Bernstein, Adam: Laurance Rockefeller Dies at 94 *The Washington Post*.  12.7.2004. Viitattu 14.6.2009. (englanniksi)
6. ↑  The Venrock Story Venrock.  Arkistoitu 30.5.2009. Viitattu 14.6.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Venrock (englanniksi)
**Kaarlo Eerikki Halkilahti** (15. tammikuuta 1901 Piikkiö – 31. toukokuuta 1980 Riihimäki) oli suomalainen yritysjohtaja ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Halkilahden vanhemmat olivat maanviljelijä, kunnallisneuvos Kaarle Oskari Halkilahti ja emäntä Amanda Viktoria Frälsi ja puoliso vuodesta 1945 terveyssisar Tyyne Mirjam Jussila. Maanviljelysneuvos Reino Halkilahti oli hänen veljensä ja valtiopäivämies Adam Halkilahti hänen isoisänsä. Kaarlo Halkilahti tuli ylioppilaaksi 1920 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1924 ja agronomiksi 1926. Hän toimi valmistuttuaan ensin maatalouskoulun opettajana vuoteen 1927 ja sitten maanviljelysseuran sihteerinä, kunnes tuli vuonna 1930 H. G. Paloheimon palvelukseen yhtiön maataloustoiminnan johtajaksi.

Talvisotaan osallistunut Halkilahti komennettiin myös jatkosotaan, kunnes hänet siirrettiin Valtion viljavaraston ja Turengin sokeritehtaan palvelukseen. Sotien jälkeen Halkilahti jatkoi Paloheimon palveluksessa, aina vuoteen 1968 asti. Hän oli myös Lopen kunnanvaltuuston jäsen 1937–1964, Suomen Maatalousseurojen Keskusliiton johtokunnan jäsen ja Hankkijan hallintaneuvoston puheenjohtaja. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Halkilahti sai vuonna 1960.

Kauppaneuvos Heikki Halkilahti on Kaarlo ja Tyyne Halkilahden poika.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kaarlo Halkilahti *Biografiasampo*. Viitattu 24.4.2022.
2. 1 2  Kuka kukin on 1954, s. 172. Viitattu 24.4.2022.
3. 1 2  Kuolleita. Kaarlo Halkilahti. *Helsingin Sanomat*, 6.6.1980, s. 16.
4. ↑  Geni: Adam Matinpoika Halkilahti Viitattu 24.4.2021.
5. ↑  Perko, Touko: Kauppaneuvos Heikki Halkilahti (1947–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 16.7.2023.
*Tämä artikkeli kertoo Raamatun tapahtumista. Aaronin sauva on myös tähtikuvio, ja aaroninsauva kasvi.*
**Aaronin sauva** on yksi niistä kahdestatoista sauvasta, jotka edustivat Raamatun kertomuksessa israelilaisia heimoja. Vaikka israelilaisten ilmestysmajassa olleet sauvat olivat kuivia, tämä yksi versoi.

Aaron oli Leevin sukua. Hän oli Mooseksen veli ja toimi tämän oikeana kätenä, koska toisin kuin Mooses hän oli puhetaitoinen mies. Herra nimitti Aaronin ensimmäiseksi ylipapiksi. Aaronin luonne ei ollut luja eikä kestävä, ja hänet mainitaankin useita kiertoja Siinain vaelluksen aikana sattuneiden tapausten yhteydessä. 

Neljännen Mooseksen kirjan luvuissa 16–17 mainitaan kertomus lehtiä, kukkia ja kypsiä manteleita versovasta sauvasta. Jumala antoi sauvan versoa, ja siihen ilmestyi silmuja, puhjenneita kukkia ja kypsiä manteleita. Tällä ihmeteolla ja sen kautta Jumala vahvisti Aaronin ylipapillisen aseman uudelleen.

Puusta irrotettua oksaa ja sen versomista pidettiin suurena Jumalan tekemänä ihmeenä, jonka tarkoitus oli saada Israelin kansa lopettamaan napinansa johtajiaan Moosesta ja Aaronia vastaan.

Aaronin sauva päätyi hänen kuoltuaan Liitonarkkiin, jossa sitä säilytettiin. Aina kun kuninkaita kruunattiin Jerusalemin temppelissä, ylimmäinen pappi ojensi sauvan kuninkaan käteen symboloimaan sitä että tämä oli yhtä lailla pappi kuin hallitsija.

Lähteet
-------

* Iso Raamatun Tietosanakirja
* 4. Moos. 17

### Viitteet

1. ↑  Hans Biedermann: *Suuri symbolikirja*, s. 6. Suom. Pertti Lempiäinen. WSOY, 1993. ISBN 951-0-18537-X.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
* **2. Mooseksen kirja (Exodus)**
 |
| --- |
|  |
| Henkilöt | 
* Mooses
* Israelin heimot
* Aaron
* Besalel
* Elieser
* Faaraon tytär
* Gersom
* Israelin ylipappi
* Jetro
* Itamar
* Mirjam
* Nabad ja Abihu
* Oholiab
* Sifra ja Pua
* Sippora

 |
|  |
| Käsitteet | 
* Aaronin sauva
* Armonistuin
* Asera-paalu
* Ilmestysmaja
* Kaislakori
* Kultainen vasikka
* Liitonarkki
* Manna
* Menora
* Mooseksen sauva
* Näkyleipä
* Palava pensas
* Papin rintakilpi
* Pilvipatsas ja tulipatsas
* Pronssiallas
* Tefillin
* Uhrilahja

 |
|  |
| Paikat | 
* Egypti
* Massa ja Meriba
* Ramses
* Sukkot
* Etam
* Pi-Hirot
* Mara
* Elim
* Sinin autiomaa
* Refidim
	+ Horebin vuori
* Siinain autiomaa
	+ Siinainvuori

 |
|  |
| Lähteet | 
* Pappiskirja
* Jahvisti
* Elohisti

 |
|  |
| Tapahtumat | 
* Israelilaisten pako Egyptistä
* Egyptin vitsaukset
* Kymmenen käskyä
* Mooseksen laki

 |

 |
Madagaskarin passi, jota maan kansalaiset voivat hakea
**Madagaskarin kansalaisuus** on laillinen suhde yksittäisen henkilön ja Madagaskarin tasavallan välillä. Yleensä noudatetaan ius sanguinis -periaatetta.

Kansalaisuuden saaminen syntymällä
----------------------------------

Syntyperäisiksi madagaskarilaisiksi lasketaan sellaiset henkilöt, joiden vähintään toinen vanhempi on Madagaskarin kansalainen tai sellaiset orvot tai hylätyt lapset, jotka on löydetty Madagaskarin alueelta ja joita on syytä epäillä madagaskarilaisiksi.

Kansalaisuuden saaminen hakemuksella
------------------------------------

Hakemuksen perusteella kansalaisuus voidaan myöntää sellaiselle henkilölle, joka täyttää seuraavat ehdot:

* Hakija on asunut Madagaskarilla vähintään 5 vuotta
* Hakija on assimiloitunut madagaskarilaiseen yhteisöön ja hallitsee malagassin kielen
* Nuhteettomuusedellytys (ei yli 1 vuoden mittaista vankeustuomiota)
* Hakija ei saa olla vajaavaltainen

Viiden vuoden asumisedellytystä ei ole, mikäli henkilö suorittaa, tai on suorittanut, poikkeuksellisen palveluksen valtiolle tai kansalaisuuden hakija on nainen, joka on naimisissa madagaskarilaisen kanssa. Hakijan alaikäiset lapset saavat vanhempansa hakemuksen mukana maan kansalaisuuden automaattisesti.

Kaksoiskansalaisuus
-------------------

Madagaskar sallii kaksoiskansalaisuuden ainoastaan hyvin tiukin rajoituksin:

* Madagaskarin kansalaisen lapsi, joka saa syntyessään myös jonkin muun maan kansalaisuuden, saa pitää molemmat kansalaisuudet 21. ikävuoteen saakka, jonka jälkeen hänen on ilmoitettava, kumman maan kansalaisuuden henkilö aikoo pitää
* Madagaskarin kansalainen, joka menee naimisiin ulkomaalaisen kanssa ja saa tämän jälkeen toisen maan kansalaisuuden, saa pitää myös Madagaskarin kansalaisuuden

Lähteet
-------

1. ↑  Loi n° 2016 – 038 (pdf)  2016. citizenshiprightsafrica.org. Viitattu 3.10.2022. (ranskaksi)
2. 1 2  Manby, Bronwen: Citizenship Law in Africa: A Comparative Study (s. 91)  2016. Open Society Foundations. Viitattu 3.10.2022. (englanniksi)
3. ↑  Dual Citizenship Madagascar *dualcitizenship.com*.  2022. Viitattu 3.10.2022. (englanniksi)
Vítkovin kukkula
**Vítkov** on kukkula Tšekin pääkaupungissa Prahassa. Se erottaa toisistaan Karlínin ja Žižkovin kaupunginosat.

Historia
--------

Böömin kunigas Kaarle IV:n aikaan tällä Prahan läheisellä kukkulalla alettiin pitämään viinitarhoja. Osa niistä kuului Vítek z Hora nimiselle prahalaiselle raatimiehelle, jonka mukaan kukkula on luultavasti saanut nykyisen nimensä. Heinäkuussa 1420 sen ympäristössä käytiin Vítkovin taistelu Jan Žižkan johtamien hussilaisjoukkojen sekä Sigismund Luxemburgilaisen katolilaisten ristiretkiarmeijoiden välillä. Taistelu päättyi hussilaisten voittoon.

Rakennukset
-----------

Josef Mathauserin maalaus Jan Žižkasta ja Václav Korandausta Vítkovin kukkulalla. Taustalla Prahan linna.
Kukkulan uudenkaupungin puoleista päätyä hallitsee Vítkovin kansallinen muistomerkki. 1920- ja 30-luvuilla rakennetun rakennuksen sisällä on muun muassa tuntemattoman sotilaan hauta. Sen katolla on yksi maailman suurimmista ratsastajapatsaista. Se esittää hussilaiskenraali Jan Žižkaa.

Luonto
------

Vítkovin kukkulalla on yhteensä 14,93 hektaaria puistoaluetta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Vítkov Prague City Tourism. Viitattu 17.2.2024. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vítkov** Wikimedia Commonsissa
**Eero Herman Mattinen** (25. helmikuuta 1917 Lehtimäki – 11. toukokuuta 1979 Tampere) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Mattisen vanhemmat olivat herastuomari Herman Mattinen ja Hilda Karoliina Ylitupa ja puoliso vuodesta 1939 Sanni Maria (Maija) Myllykangas. Mattinen tuli ylioppilaaksi 1937 ja valmistui valtiotieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1951. Hän oli Syreenin Tehtaat Oy:n prokuristi Teuvalla 1938–1941, sanomalehti *Vaasaa* kustantaneen Vaasa Oy:n palveluksessa vuodesta 1941 ja yhtiön konttoripäällikkö 1943–1954 sekä muun muassa *Aamulehden* kustantajan Tampereen Kirjapaino Oy:n isännöitsijä 1954–1956 ja toimitusjohtaja vuodesta 1956 aina kuolemaansa asti. Mattisella oli myös monia oman alansa ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin majuri (1968). Kauppaneuvoksen arvonimen Mattinen sai 1977.

Lähteet
-------

1. 1 2  Reunamäki, Ilmari: Kauppaneuvos Eero Mattinen (1917–1979). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 21.11.2022.
2. 1 2  Eero Mattinen *Biografiasampo*. Viitattu 21.11.2022.
3. ↑  Kuka kukin on 1978, s. 582. Viitattu 21.11.2022.
4. ↑  Kuolleita. Kauppaneuvos Eero Mattinen.  *Uusi Suomi*, 12.5.1979, nro 125, s. 4. Kansalliskirjasto. Viitattu 21.11.2022.
Sultan ibn Muhammad al-Qasimi
**Sultan bin Muhammad Al-Qasimi** (arab. سلطان بن محمد القاسمي‎; s. 2. heinäkuuta 1939), tunnetaan myös nimellä **Sheikh Sultan III**, on Sharjan emiraatin hallitsija ja Yhdistyneiden arabiemiirikuntien liittovaltion korkeimman neuvoston jäsen. Hän on hallinnut Sharjaa katkeamattomasti tammikuusta 1972 lähtien, lukuun ottamatta kuuden päivän jaksoa kesäkuussa 1987, veljensä Sheikh Abdulaziz bin Mohammed Al-Qasimin johtaman vallankaappausyrityksen aikana. Hän on myös vakiintunut*selvennä* historioitsija ja julkaissut useita teatteri- ja kirjallisuusteoksia.*lähde?*

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Marlen Reusser** (s. 20. syyskuuta 1991 Jegenstorf, Bern, Sveitsi) on sveitsiläinen maantiepyöräilijä. Hän on aika-ajon MM- ja olympiamitalisti ja Euroopan-mestari sekä sekaviestin maailmanmestari.

Reusser edusti WCC Teamia vuonna 2019, Bigla–Katusha-tallia 2020, Alé BTC Ljubljanaa 2021 ja on vuodesta 2022 kilpaillut Team SD Worxissä. Hän saavutti vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hopeaa aika-ajossa. MM-kilpailuissa hän on saavuttanut sekaviestissä kultaa 2022 ja 2023 sekä henkilökohtaisessa aika-ajossa hopeaa 2020 ja 2021 ja pronssia 2022. Euroopan kisoissa hän voitti kultaa aika-ajossa 2019. EM-kilpailuissa hän on saavuttanut aika-ajossa kultaa 2021, 2022 ja 2023 sekä pronssia 2020 ja sekaviestissä hopeaa 2020. Hän voitti Gent–Wevelgem-klassikon, Itzulia Women -etappikilpailun ja Sveitsin ympäriajon 2023. Sveitsin-mestaruuden hän on voittanut neljä kertaa aika-ajossa ja kolmesti maantieajossa.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

2017
Aika-ajon Sveitsin-mestaruus
2019
Ljubljana–Domžale–Ljubljana (aika-ajo), voitto
Euroopan kisat, aika-ajossa kultaa
Maantieajon ja aika-ajon Sveitsin-mestaruus
MM-kilpailut, aika-ajossa kuudes
2020
Aika-ajon Sveitsin-mestaruus
EM-kilpailut, sekaviestissä hopeaa, aika-ajossa pronssia
MM-kilpailut, aika-ajossa hopeaa, maantieajossa kymmenes
2021
Maantieajon ja aika-ajon Sveitsin-mestaruus
Olympialaiset, aika-ajossa hopeaa
Ladies Tour of Norway, kokonaiskilpailussa neljäs
Holland Ladies Tour, kokonaiskilpailussa toinen, 2. etapin (aika-ajo) voitto
Challenge by La Vuelta, kokonaiskilpailussa toinen, 1. etapin voitto, 2. etapilla (aika-ajo) toinen
EM-kilpailut, aika-ajossa kultaa, maantieajossa seitsemäs
MM-kilpailut, aika-ajossa hopeaa
Chrono des Nations (aika-ajo), voitto
2022
Flanderin ympäriajo, viides
Tour de France Femmes, 4. etapin voitto
EM-kilpailut, aika-ajossa kultaa
MM-kilpailut, sekaviestissä kultaa, aika-ajossa pronssia
2023
Gent–Wevelgem, voitto
Liège–Bastogne–Liège, kolmas
La Vuelta Femenina, 4. etapilla kolmas
Itzulia Women, kokonais- ja pistekilpailun sekä 3. etapin voitto
Vuelta a Burgos, kokonaiskilpailussa viides
Sveitsin ympäriajo, kokonais- ja pistekilpailun sekä 2. etapin (aika-ajo) voitto
Maantieajon Sveitsin-mestaruus
Tour de France Femmes, 8. etapin (aika-ajo) voitto, 5. etapilla toinen
MM-kilpailut, sekaviestissä kultaa, maantieajossa neljäs
Tour de Romandie Féminin, kokonaiskilpailussa kolmas
EM-kilpailut, aika-ajossa kultaa
2024
Setmana Ciclista Volta Femenina de la Comunitat Valenciana, kokonaiskilpailun ja 2. etapin voitto

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Marlen Reusser *procyclingstats.com*. Viitattu 18.2.2024. (englanniksi)
2. 1 2 3  Marlen Reusser *cyclingarchives.com*. Viitattu 9.1.2023. (englanniksi)
**Enok Raikamo**, vuoteen 1932 **Renfors** (23. joulukuuta 1905 Tampere – 11. huhtikuuta 1979 Kemi) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Raikamon vanhemmat olivat Vapaakirkon pastori, lääkintävoimistelija Emil Eskil Walfrid Renfors ja säveltäjä Tekla Katarina Mömmö ja puoliso vuodesta 1932 Eva Lovisa Lipponen. Raikamo kävi kuusi luokkaa Tampereen yhteiskoulua ja valmistui Tampereen kauppaoppilaitoksesta 1924. Hän oli Vuolenkoski-yhtiön metsäkasööri Iitissä 1925, Nygårdin kartanon metsätöiden valvoja Kurussa 1926, Viitasaaren Höyrysahan sahanhoitaja 1927, Vuolenkoski-yhtiön sahanhoitaja Iitissä 1928–1930, Oy Sommers, af Hällström & Waldens -yhtiön myyntipäällikkö Tampereella 1931–1932, A. Lipponen Oy:n toimitusjohtaja Kemissä 1933–1936, Pohjois-Suomen Tukkukauppa -yhtiön perustaja, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaj 1937–1968 sekä Timber Agency Enok Raikamon omistaja. Raikamo oli myös Lapin Kala -yhtiön perustaja sekä Lapin Pilke ja Lapin Kuminahka -yhtiöiden omistaja. Hän oli Kemin kaupunginvaltuuston jäsen Kansallisen Kokoomuksen edustajana 1948–1953 ja kaupunginhallituksen jäsen 1948 ja 1953 ja hänellä oli myös useita muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Raikamo oli reservin vääpeli. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1948.

Lähteet
-------

1. 1 2  Enok Raikamo *Biografiasampo*. Viitattu 22.8.2022.
2. ↑  Kuka kukin on 1954, s. 677. Viitattu 22.8.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Biografiasampo

 |

 |
Länsi-Afrikan kehityspankin pääkonttori Loméssa Togossa.
**Länsi-Afrikan kehityspankki** (ransk. *Banque ouest-africaine de développement* eli *BOAD*) on Länsi-Afrikan rahaliitto UMOA:n jäsenmaiden kehityshankkeiden rahoituslaitos. Rahaliiton jäsenmaat ovat Benin, Burkina Faso, Guinea-Bissau, Mali, Niger, Norsunluurannikko, Senegal ja Togo.

Kehityspankki perustettiin vuonna 1973 ja se aloitti toimintansa vuonna 1976. Länsi-Afrikan talous- ja rahaliitto UEMOA:n vuonna 1994 solmima sopimus määrittelee sen liiton erikoistuneeksi ja autonomiseksi instituutioksi. Pankki on kansainvälinen julkinen laitos, jonka tehtävänä on edistää jäsenmaiden tasapainoista kehitystä ja Länsi-Afrikan taloudellista integraatiota.

Pankin valtuutettu pääoma oli vuoden 2017 lopussa 1 155 000 miljoonaa CFA-frangia (2 310 000 Yhdysvaltain dollaria). A-sarjan osakkeenomistajiin kuuluu rahaliiton jäsenmaiden lisäksi Länsi-Afrikan valtioiden keskuspankki BCEAO. B-sarjan osakkeenomistajia ovat Ranska, Saksaa edustava KfW, Euroopan unionia edustava Euroopan investointipankki, Afrikan kehityspankki, Belgia, Intiaa edustava Exim Bank, Kiinaa edustava Kiinan kansanpankki ja Marokko. Merkitystä pääomasta 93,39 prosenttia kuuluu A-sarjan ja 6,61 B-sarjan omistajille.

Kehityspankin toiminta-alueita ovat talouden ja rahamarkkinoiden integraation, julkisen ja yksityissektorin kumppanuuden sekä yksityisten, pienten ja keskisuurten yritysten tukeminen. Se osallistuu elintarviketurvallisuus-, energia- ja ympäristöhankkeisiin sekä ilmastonmuutoksen torjuntaan.

Länsi-Afrikan kehityspankin pääjohtaja on vuonna 2011 nimitetty beniniläinen Christian Adovelande. Sen päätoimipaikka sijaitsee Togon pääkaupungissa Loméssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Présentation *BOAD*. Viitattu 6.1.2020.
2. ↑  Who we are? *BOAD*. Viitattu 6.1.2020.
3. ↑  Domaines d’intervention *BOAD*. Viitattu 6.1.2020.
4. ↑  Le Président *BOAD*. Viitattu 6.1.2020.
5. ↑  Contacts *BOAD*. Viitattu 6.1.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Länsi-Afrikan kehityspankin sivusto (ranskaksi), (englanniksi)
**Paul-Gilbert Langevin** (5. heinäkuuta 1933 Boulogne-Billancourt – 4. heinäkuuta 1986 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen musiikkitieteilijä. Hän kirjoitti useita kirjoja 1800-luvun klassisesta musiikista.

Hän oli fyysikko Paul Langevinin poika.

Hän työskenteli fysiikan professorina Pariisin yliopistossa ja sitten Pierre-et-Marie-Curie-yliopistossa. Myöhemmin hän päätti omistautua musiikkitieteen tutkimukselle. Vuonna 1957 hän perusti yhdistyksen *"Anton Bruckner"* ja lehden *"L'Harmonie du monde"*.

Hän kirjoitti kirjoja ja artikkeleita 1800-luvun klassisesta musiikista, erityisesti Anton Brucknerin, Franz Schubertin, Guillaume Lekeun, Albéric Magnardin, Guy Ropartzin ja Charles Koechlinin musiikista. Hän työskenteli myös musiikkikriitikkona sanomalehdissä, mukaan lukien *"Le Monde de la musique"*.

Hän kuoli munuaissyöpään 4. heinäkuuta 1986, päivää ennen 53. syntymäpäiväänsä.

Lähteet
-------

1. ↑  Paul-Gilbert Langevin: *Bruckner: apogée de la symphomie*. L'Age D'Homme, 1977. Teoksen verkkoversio (viitattu 18.2.2024).


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Viljo Ruoho (1960)
**Viljo Kalevi Ruoho** (29. lokakuuta 1916 Salo – 23. maaliskuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Ruohon vanhemmat olivat sahanasettaja Karl August Ruoho, aiemmin Förbom, ja ompelija Selma Maria Aro, aiemmin Ahlman. Hänen puolisonsa vuodesta 1943 oli Toini Rakel Helistö. Ruoho tuli ylioppilaaksi Salon yhteiskoulusta 1936 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1939. Kauppakamarin hyväksymä tilimies hänestä tuli 1950. Ruoho oli Kansallis-Osake-Pankin Salon konttorin virkailija 1936–1939, Oy Weilin & Göös Ab:n Paragon-osaston myyntiedustaja ja osastopäällikkö 1941–1955, Oy Paragon Ab:n myyntipäällikkö 1955–1960 ja Weilin+Göösin kaupallinen johtaja 1960–1962, varatoimitusjohtaja 1962–1967, yrityksen viimeinen toimitusjohtaja 1967–1976 ja hallituksen jäsen vuodesta 1966. Hän oli myös Kuhakirja Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen vuodesta 1967. Ruoholla oli lisäksi useita liike-elämän ja muita luottaustehtäviä, kuten Graafisen keskusliiton valtuuskunnan varapuheenjohtajuus 1967–1968 ja puheenjohtajuus 1968–1972, Elinkeinoelämän Valtuuskunnan jäsenyys 1969–1982 ja Suomen Kustannusyhdistyksen varapuheenjohtajuus vuodesta 1969. Sotilasarvoltaan Ruoho oli reservin yliluutnantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1976.

Lähteet
-------

1. 1 2  Viljo K. Ruoho *Biografiasampo*. Viitattu 28.10.2022.
2. ↑  Kuka kukin on 1978, s. 819. Viitattu 28.10.2022.
3. ↑  Ihmiset. Kuolleet. Kauppaneuvos Viljo K. Ruoho. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  10.4.1997. Viitattu 28.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Oman aikansa herra – kauppaneuvos Viljo K. Ruoho, 1985. Erkki Hongisto, *Kirjakauppalehti*, 88(1985)3, ss. 10–13.
**Lubna bint Khalid bin Sultan al-Qasimi** (arab. لبنى بنت خالد بن سلطان القاسمي, Lubnā bt. Ḫālid b. Sulṭān al-Qāsimī‎ (s. 4. helmikuuta 1962) on arabiemiirikuntalainen ministeri. Hän on maansa ensimmäinen nainen ministerin tehtävässä. Hän toimi vuosina 2004–2008 Yhdistyneitten arabiemiraattien talousministerinä, 2008–2013 ulkomaankauppaministerinä, 2013–2016 kansainvälisen yhteistyön ja kehityksen ministerinä. Hän on toiminut maansa ensimmäisenä suvaitsevaisuuden ministerinä vuodesta 2016. Ministerin tehtävän ohelle hänellä on useita muita toimia. Hän on esimerkiksi Zayed-yliopiston pääjohtaja.

Yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli Sheikha al-Qasimin vuoden 2017 maailman vaikutusvaltaisimpien naisten listallaan sijalle 36.

Al-Qusimi valmistui Kalifornian osavaltioyliopistosta Chicossa (1981; B.A./B.Sc. tietojenkäsittelyoppi) ja suoritti MBA-tutkinnon Sharjan amerikkalaisessa yliopistossa (2002). Hän on useiden yliopistojen kunniatohtori.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Her Excellency Sheikha Lubna bint Khalid Al Qasimi uaecabinet.ae. Viitattu 30.4.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3  36. Sheikha Lubna Al Qasimi. Minister of Tolerance, United Arab Emirates (The World's 100 Most Powerful Women, 2017 ranking)  2017. Forbes, forbes.com. Viitattu 30.4.2018. (englanniksi)
3. ↑  The World's 100 Most Powerful Women (Maailman 100 vaikutusvaltaisinta naista)  2017. Forbes, forbes.com. Viitattu 30.4.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lubna al-Qasimi** Wikimedia Commonsissa

* Sheikha Lubna al Qassimi (englanniksi) (religiousfreedomandbusiness.org)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Lubna Khalid Al Qasimi
**Olli Veikko Kivioja** (1. helmikuuta 1925 – 5. syyskuuta 2018) oli suomalainen kirurgi ja lääkintöneuvos. Hän teki elämäntyönsä Helsingin Diakonissalaitoksen kirurgian ylilääkärinä.

Kivioja syntyi Kalajoella Vilho Kiviojan 11-lapsisen pappisperheen neljänneksi vanhimpana lapsena. Jatkosodassa 18-vuotias Kivioja tuli jalkaväen täydennysmiehenä Uhtuan rintamalle vuonna 1943, mutta vaihtoi aselajia ja kouluttautui lentäjäksi Kauhavan ilmasotakoulussa 1943. Hän ehti lentää Blenheim-pommituslaivueessa vuoden 1944 taisteluissa. Hän toimi sotilaslentäjien veteraaniyhdistys Pilvenveikkojen puheenjohtajana 2003–2011 ja oli yksi yhdistyksen viimeisistä elossa olleista jäsenistä. Vuosina 1969–1991 Kivioja oli sivutoiminen ilmailuviranomaisen asiantuntijalääkäri ja 1980-luvun alkupuolella Suomen Ilmailulääketieteellisen Yhdistyksen puheenjohtaja.

Ikänsä liikuntaa harrastanut Kivioja innostui 60-vuotiaana maratonjuoksusta yhdessä poikansa kanssa ja kilpaili sitten veteraanisarjassa ympäri maailmaa.

Kiviojalta ilmestyi 1990-luvulla yhdessä toimittaja Maarit Huovisen kanssa kirjoitettu omaelämäkerta *Kirurgin muistelmia* (WSOY 1993).

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 16.9.2018, s. C13.
2. ↑  "Kivioja, Vilho", *Kuka kukin on 1954*, s. 375. Otava, 1954. Runeberg.org (viitattu 16.9.2018).
3. 1 2  Niemi, Mikko: Kirurgi näkee sormillaankin. Olli Kivioja kertaa kohtaloita leikkaussalissa ja sen ulkopuolella *Helsingin Sanomat*.  21.11.1993. Viitattu 16.9.2018.
4. ↑  Uhtuan rintama opetti Olli Kiviojaa ensimmäisten tuntien aikana – tarkka-ampuja otti tähtäimeensä ja laukaisi *Ilta-Sanomat*.  27.7.2017. Viitattu 16.9.2018.
5. ↑  Olli Kivioja on yksi viimeisistä Pilvenveikoista *Sotaveteraanit.fi*.  6.8.2018. Suomen Sotaveteraaniliitto.  Arkistoitu 16.9.2018. Viitattu 16.9.2018.
6. ↑  Pilvenveikot siirtymässä sodanjälkeiseen perinneaikaan (PDF) *Pilven Veikko*.  nro 1 huhtikuu 2012, s. 14. Viitattu 2.5.2015. [vanhentunut linkki]
7. ↑  Antila, Kari J.: Ilmailulääketiede Suomessa (PDF) (Esitelmä Suomen Ilmailulääketieteellisen Yhdistyksen 50-vuotisjuhlakokouksessa.)  5.4.2014. Trafi. Viitattu 16.9.2018.
8. ↑  Ikiliikkuja tuntee maratonien mutkat *Kaleva*.  23.9.2006. Viitattu 16.9.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Olli Kiviojan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
**Otto Mauritz Krebs** (10. elokuuta 1683 Obskowan tila, Inkerinmaa – 12. syyskuuta 1768 Sjundbyn linna, Siuntio) oli ruotsalainen aatelismies ja everstiluutnantti. Hän oli paašina kenraali, kreivi Otto Wellingkille vuonna 1698. Vuonna 1700 Krebs liittyi vapaaehtoisena Inkerin rakuunarykmenttiin, jossa hän eteni ajajaksi vuonna 1702. Seuraavana vuonna Krebs siirtyi Dückersin rakuunarykmenttiin, jossa hänestä tuli luutnantti 13.2.1706.

Krebs vapautui vankeudesta vuonna 1722 ja hänet siirrettiin Uudenmaan ja Hämeen läänin jalkaväkirykmenttiin, jossa hän eteni kapteeniksi vuonna 1741. Otto Mauritz Krebs erosi everstiluutnantin tehtävistään 25.9.1750.

Krebs avioitui Helena Adlercreutzin kanssa 1727 ja heille syntyi 9 lasta; Sofia Maria Elisabet, Helena Sofia, Otto Mauritz, Tomas Joakim, Erik Johan, Carl Herman, Anna Elisabet, Carl Johan ja Fredrik Johan. Pari asui Siuntiossa Sjundbyn linnassa, jota Krebs korjasi ja suurensi isonvihan jälkeen. Otto Mauritz Krebs teki Isonvihan tuhojen jälkeen paljon työtä myös Siuntion Pyhän Pietarin kirkon korjauksen eteen. Krebs lahjoitti kirkkoon suuren kattokruunun vuonna 1763 ja tämä kattokruunu, kuten myös hänen hautavaakunansa ovat esillä kirkossa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Krebs nr 1185 - Adelsvapen-Wiki *www.adelsvapen.com*. Viitattu 17.2.2021.
2. ↑  Gabriel Anrep: 18 (Svenska adelns ättar-taflor / Afdelning 1. Abrahamsson - Granfelt) *runeberg.org*. Viitattu 17.2.2021. (ruotsiksi)
3. ↑  Otto Mauritz Krebs - Sjundby *www.sjundby.fi*. Viitattu 17.2.2021. (ruotsiksi)
4. ↑  Hautavaakunat *Siuntion suomalainen seurakunta*. Viitattu 17.2.2021.
**Gasti** tarkoittaa muuta miehistönjäsentä kuin kipparia purjealuksessa. Se on lainasana saksan kielen sanasta "Gast", joka tarkoittaa "vieras".
Kilpapurjeveneessä gastilla on useasti hyvin rajattu rooli, jolloin gastit voidaan jakaa tehtävien mukaan mm. keulagasteihin, pianisteihin, trimmaajiin, taktikoihin, navigaattoreihin, perämiehiin. Yhdellä gastilla voi olla monta tehtävää.

Kipparit ja veneiden omistajat etsivät gasteja ja purjehtijat gastipaikkoja ns. gastipörsseissä. Kipparit hakevat miehistöä sekä yksittäisiin siirtopurjehduksiin että vakituista miehistöä kilpapurjehdusjoukkueisiin. Gastipörssit toimivat nykyisin Internetissä useilla eri purjehdusaiheisilla keskusteluryhmillä, mutta edelleen näkee myös ilmoituksia seurojen telakointialueiden ilmoitustauluilla. Gastipörssejä ylläpitävät tapahtumien ja kilpailujen järjestäjät, pursiseurat ja luokkaliitot.

Keulagasti
----------

Keulagasti toimii purjeveneen kannella maston etupuolella ja hänen tehtävinään on mm. etupurjeiden vaihdot ja spinaakkerijiipissä spinaakkeripuomin käsittely.

Pianisti
--------

Tehtävään kuuluu kajuutan katolla rivissä olevien nostin- ja säätököysien hoito. Pianisti huolehtii myös köysien siisteydestä ja selkeydestä kannella ja istuinkaukalossa.

Perämies
--------

Ohjaa venettä peräsimellä. Perämies tunnetaan myös pinnamiehenä.

Taktikko
--------

Tehtävänä on selvittää nopein mahdollinen reitti huomioiden kilpapurjehdussäännöt, olosuhteiden muutokset ja muut kilpailijat.

Trimmaaja
---------

Tehtäviin kuuluu venevauhdin rakentaminen purjeita säätämällä.
Mansour bin Zayed al-Nahyan
**Mansur bin Zayed bin Sultan bin Zayed bin Khalifa Al Nahyan** (s. 20. marraskuuta 1970) on arabiemiirikuntalainen liikemies ja poliitikko. 
Hän on Yhdistyneiden Arabiemiraattien perustajan ja presidentin Zayid ibn Sultan Al Nahyanin poika. Mansur on ollut maan varapääministeri vuodesta 2009 lähtien, mutta hänen poliittinen toimintansa ei ole juuri näkynyt julkisuudessa.

Mansur tunnetaan ulkomailla etenkin Manchester City FC:n omistajana. Mansurin varallisuuden perustana on International Petroleum Investment Company -niminen öljy-yhtiö, mutta hän on sijoittanut varojaan taitavasti myös ulkomailla.

Osakesijoitusten lisäksi Mansur on ostanut loistojahteja, kalliita autoja, kuten Lamborghini Reventonin ja Ferrari Enzon, sekä ylenpalttisen luksushotellin Emirates Palace.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sheikh Mansour ibn Zayed Al Nahyan *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 24.11.2022.
2. 1 2  Marcus Chan: Manchester City’s Owner Sheikh Mansour Once Lent His £400 Million ‘Plaything’ To Leonardo DiCaprio *Sportbible*.  29.7.2022. Viitattu 24.11.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel

 |

 |
**Gustaf Mauritz Nessler** (6. elokuuta 1884 Maarianhamina – 16. lokakuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen teatteriohjaaja, teatterinjohtaja ja näyttelijä.

Elämä ja ura
------------

Gustaf Nesslerin vanhemmat olivat piirilääkäri Gustaf Adolf Nessler ja Aurora Maria Hultman. Nessler kirjoitti ylioppilaaksi 1904, jonka jälkeen hän opiskeli muun muassa musiikkia, estetiikkaa ja kirjallisuutta. Hän debytoi näyttelijänä Svenska Teaternissa vuonna 1910 ja työskenteli edelleen näyttelijänä Turun ruotsalaisessa teatterissa 1910–1912 ja 1914–1920. Lisäksi hän työskenteli Turun ruotsalaisen teatterin ohjaajana 1916–1917 ja johtajana 1917–1919. Vuodesta 1920 vuoteen 1939 Nessler toimi Svenska Teaternin ohjaajana, "ensimmäisenä regissöörinä". Toisen maailmansodan aikana 1939–1944 hän työskenteli Wasa Teaterin johtajana ja vuosina 1944–1956 Yleisradion ruotsinkielisen radioteatterin ohjaajana ja dramaturgina.

Nessler asetti näyttämölle muun muassa Minna Canthin, Henrik Ibsenin, Aleksis Kiven, Molièren ja William Shakespearen teoksia sekä Franz Lehárin, Fallin ja Kálmánin operetteja. Lisäksi hän käänsi useita näytelmiä ja operetteja. Varsinaisen teatterityön ohella Nessler julkaisi teatteri- ja kirjallisuusaiheisia kirjoituksia ja oli perustamassa Suomen Näyttelijäliittoa.

Lähteet ja viitteet
-------------------

* Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, Kustannusliike Opas, Viipuri 1930

1. 1 2  Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, s. 206
2. ↑  Upplagsverket.fi[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Runeberg.org

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
Anne Lister. Joshua Hornerin maalaus noin vuodelta 1830.
**Anne Lister** (3. huhtikuuta 1791 Halifax, Yhdistynyt kuningaskunta – 22. syyskuuta 1840 Kutaisi, Imeretin kuvernementti, Venäjän imperiumi, nykyisen Georgian alueella) oli englantilainen liikenainen ja maanomistaja Englannissa West Yorkshiressä. Lister tunnetaan myös osin salakielisistä päiväkirjoistaan. Häntä on sanottu ensimmäiseksi moderniksi lesboksi.

Listerin isä Jeremy Lister oli upseeri, joka osallistui Yhdysvaltain itsenäisyyssotaan. Hänen äitinsä oli Rebecca Battle. Perheeseen syntyi neljä poikaa ja kaksi tytärtä, mutta pojat eivät eläneet yli 20-vuotiaiksi.

Lister kirjoitti päiväkirjaa, joiden salakirjoitus ratkaistiin 1930-luvulla. Hän esiintyi miehisesti, ja hänestä käytettiin nimeä Gentleman Jack. Hänen rakastetunsa oli Ann Walker, jonka kanssa hän järjesti avioliittoseremonian.

Päiväkirjoja on yhteensä 6 600 sivua. Lister kirjoitti ensin irtolehdille, mutta myöhemmin sinikantisiin vihkoihin. Lopulta päiväkirjat olivat paksuja sidottuja kirjoja, joita syntyi yhteensä 24. Päiväkirjoista julkaistiin vuonna 1988 toimitettu valikoima, joka on saanut mainetta akateemisessa maailmassa. Niiden asema virallistettiin 2011 englantilaisena kulttuuriperintönä.

Shibden Hall.
Lister peri enoltaan Shibden Hall -maatilan, jossa hän oli asunut vuodesta 1815 enonsa ja tätinsä luona, koska ei viihtynyt kotonaan. Hän pukeutui mustiin vaatteisiin, opiskeli, hoiti maatilaa ja liiketoimia. Hän matkusti paljon ja harrasti vuorikiipeilyä. Matkoillaan hän piti huolellista matkapäiväkirjaa. Viimeiselle matkalleen, jolla hän poikkesi myös Suomessa, hän lähti kumppaninsa Ann Walkerin kanssa kesäkuussa 1839. Hän kuoli yllättäen mahdollisesti hyönteisen levittämään kuumetautiin Kutaisissa. Ann Walker sai Shibden Halliin elinikäisen asumisoikeuden, mutta hänen vävynsä otti sen haltuunsa, ja Walker päätyi Yorkiin hoitolaan mieleltään järkkyneenä. Walker kuoli lapsuudenkodissaan Cliffe Hillissä 1854.

Listeristä on tehty televisiosarja *Gentleman Jack*, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Sally Wainwright.

Lähteet
-------

1. 1 2  Anne Lister (1791–1840) York Civic Trust. Viitattu 24.4.2019 (englanniksi)
2. ↑  Leena Virtanen: Naisten sankari Anne Lister ei pelännyt mitään.  *Helsingin Sanomat*, 23.4.2019, s. B 17. 1800-luvun bisnesnaisesta kertova Gentleman Jack on vastustamaton sarja heti ensikuvistaan lähtien. Viitattu 24.4.2019.
3. ↑  About the diaries *annelister.co.uk*. Viitattu 24.4.2019. (englanniksi)
4. 1 2  Anne Lister of Shibden Hall, Calderdale Museums. Viitattu 24.4.2019 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Anne Lister -sivusto (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Lauri Kalervo Liedes** (10. tammikuuta 1922 Kemi – 9. lokakuuta 2013) oli järjestöjohtaja, joka sai ensimmäisenä Suomessa kalastusneuvoksen arvonimen, vuonna 1982.

Henkilöhistoria
---------------

Lauri Liedeksen vanhemmat olivat opettaja Jaakko Liedes ja Elin Maria Kylmäkoski ja puoliso vuodesta 1952 oopperalaulaja Anna Mutanen. Liedes tuli ylioppilaaksi 1942 ja valmistui agronomiksi 1951 ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1952. Hän oli maataloushallituksen tutkija 1952 ja Suomen Kalastusyhdistyksen (vuodesta 1978 Kalatalouden Keskusliitto) toiminnanjohtaja 1953-1985. *Suomen Kalastuslehden* päätoimittaja Liedes oli vuodesta 1954. Hänellä oli myös lukuisia kalastusalan asiantuntija- ja luottamustehtäviä.

Julkaisuja
----------

* *Lohi- ja maataloustulon suhteesta sekä lohenkalastusta harjoittavien maanviljelijöiden asemasta Simon kunnassa vv. 1945–1947*, 1951 (pro gradu)

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1978, s. 524. (Viitattu 1.8.2020)
2. ↑  Kari Kilpinen 2013. Kalastusneuvos Lauri Liedes. *Suomen Kalastuslehti*, 120 (2013) 3, ss. 12–13.
3. ↑  Kuolinpäivä hautakivessä Hietaniemen hautausmaalla, kortteli H42, rivi 5, hauta 272
4. ↑  Aho, Seppo: *Valtionhoitajan ja tasavallan presidenttien 1918–2005 myöntämät arvonimet*, s. 49. Alavus: Aholis Oy, 2006. ISBN 952-91-9535-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Lauri Liedes 60 vuotta huomenna. Olen virkistyksekseni kotitarvekalastaja. *Helsingin Sanomat*, 9.1.1982, s. 16.
**Pentti Edvard Olavi Silvo** (26. kesäkuuta 1919 Vehkalahti – 30. tammikuuta 1999 Lahti) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Silvon vanhemmat olivat toimitusjohtaja Eetu Silvo ja Elsa Olivia Wirman ja puoliso vuodesta 1955 taiteilija Kaarina Kristina Margareta von Schantz. Silvo tuli ylioppilaaksi 1937 Haminan yhteislyseosta ja valmistui lainopin kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1948. Hän osallistui sekä talvisotaan että jatkosotaan. Lahden Puutyö -yhtiön omistaja ja toimitusjohtaja hänestä tuli 1948. Yhtiö tunnettiin yhtenä johtavista toimistokalusteiden valmistajista, sillä oli Lahden ohella vuodesta 1981 tehdas myös Pieksämäellä. Silvo osallistui laajasti puusepänteollisuuden järjestötyöhön, toimien muun muassa Puusepänteollisuuden liiton puheenjohtajana 1956–1981, mutta myös Lahden alueen liike-elämän ja yritysten yhteistyöhön. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 1982, vuotta ennen kuin luopui toimitusjohtajan työstään ja ryhtyi yrityksensä hallituksen puheenjohtajaksi. Kun Lahden Puutyö -yhtiö myytiin Iskulle 1985, Silvo jäi eläkkeelle. Sotilasarvoltaan Silvo oli reservin kapteeni (1968).

Lähteet
-------

1. 1 2  Olavi Silvo *Biografiasampo*. Viitattu 5.12.2021.
2. ↑  Kuka kukin on 1978, s. 901. Viitattu 5.12.2021.
Tämä on **luettelo uhanalaisista kielistä**. Kieli lasketaan uhanalaiseksi, mikäli sen katsotaan olevan vaarassa kuolla lähiaikoina. Monesti kieli muuttuu uhanalaiseksi, ja lopulta kuolee, kun sen puhujat alkavat puhumaan jotain muuta kieltä: esim. Yhdysvalloissa tämä kieli on yleensä englanti ja Meksikossa espanja.

Aasia
-----

*Pääartikkeli: Luettelo Aasian uhanalaisista kielistä*

Afrikka
-------

*Pääartikkeli: Luettelo Afrikan uhanalaisista kielistä*

Eurooppa
--------

*Pääartikkeli: Luettelo Euroopan uhanalaisista kielistä*

Etelä-Amerikka
--------------

* Apalaí
* Guazazara
* Huilliche
* Kanoé
* Karibi
* Karipúna
* Omagua
* Palikúr
* Tereno
* Tiriyó
* Wapixana
* Warao

Pohjois-Amerikka
----------------

* Caddo
* Hupa
* Karuk
* Kutenai
* Lokono
* Luiseño
* Osage
* Washo

Oseania
-------

* Hiw
* Kokata
* Laragiya
* Najit
* Olrat
* Rapa
* Worrorra

Lähteet
-------

1. ↑  What Is an Endangered Language?  2022. Linguistic Society of America.  Arkistoitu 23.3.2022. Viitattu 7.6.2022. (englanniksi)
**Auli Nikodemus Markkula** (28. elokuuta 1886 Mikkelin pitäjä – 1. lokakuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen pankki- ja vakuutusjohtaja.

Markkulan vanhemmat olivat kappalainen Karl Gustaf Markkula ja Edith Sofia Gräsbeck. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 Helsingin normaalilyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1911. Markkula sai varatuomarin arvon 1914.

Markkula oli Suomen Hypoteekkiyhdistyksen palveluksessa vuodesta 1911 alkaen ja oli asiamiehenä 1917–1929, apulaisjohtajana 1925–1929 sekä viimeksi toimitusjohtajana ja johtokunnan puheenjohtajana 1929–1942. Hän oli Maakiinteistöpankissa toimitusjohtajana 1921–1931 ja johtokunnan puheenjohtajana 1931–1934 sekä Suomen maalaisten keskinäisessä vakuutusyhtiössä johtokunnan puheenjohtajana 1935–1942 ja toimitusjohtajana vuodesta 1942 alkaen. Markkula oli myös Kaupunkien yleisen keskinäisen vakuutusyhtiön johtokunnan puheenjohtajana 1929–1937, Vakuutusyhtiö Tarmossa johtokunnan puheenjohtajana 1934–1936 ja hallintoneuvoston puheenjohtajana 1934–1937 sekä Suomen Vakuutusyhtiöiden Keskusliitossa puheenjohtajana 1942–1950. Markkula oli lisäksi Pelastakaa Lapset ry:n keskushallituksen puheenjohtajana.

Auli Markkula oli naimisissa vuodesta 1912 Dagmar Aagot Stenströmin kanssa.

Julkaisuja
----------

* *Suomen pankki-matrikkeli: elämäkerrallisia tietoja Suomen pankkilaitoksiin kuuluvista henkilöistä – Bankmatrikel för Finland: biografiska uppgifter angående tjänstepersonalen vid bankinrättningarna i Finland*. Lilius & Hertzberg, Helsinki 1909
* *Truckjärjestelmästä ja palkanvähennyksistä: esitelmä*. Suomen työväensuojelus- ja sosialivakuutusyhdistys, Helsinki 1913
* *Om värdering av jordbruks- och stadsfastigheter i Finland*. Helsingfors 1933
* *Esitelmä Suomen hypoteekkiyhdistyksen valtuuskunnan kokouksessa 24 päivänä huhtikuuta 1934*. Suomen hypoteekkiyhdistyksen julkaisuja, n:o 1. Helsinki 1934
* *Piirteitä Suomen hypoteekkiyhdistyksen toiminnasta vuosina 1934-1936: esitelmä Suomen hypoteekkiyhdistyksen valtuuskunnan kokouksessa 26 päivänä tammikuuta 1937*. Suomen hypoteekkiyhdistyksen julkaisuja, n:o 5. Helsinki 1937
* *P. M. : erään hyökkäyksen johdosta Kaupunkien yleistä Keskinäistä Palovakuutusyhtiötä vastaan*. Kaupunkien yleinen keskinäinen palovakuutusyhtiö, Helsinki 1937
* *Muutamia ajankohtaisia kysymyksiä: alustusesitelmä Keskinäisen palovakuutusliiton vuosikokouksessa 1 päivänä maaliskuuta 1943*. Helsinki 1943

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1905, matrikkelinumero 29511
2. 1 2 3 4  Geni.com : Auli Nikodemus Markkula
3. 1 2 3 4  Aikalaiskirja 1934
**Oksen Vasylovytš Lisovyi** (ukr. Оксен Васильович Лісовий; s. 21. kesäkuuta 1972) on ukrainalainen poliitikko, joka on toiminut Ukrainan opetus- ja tiedeministerinä vuodesta 2023 lähtien.

Lisovyi syntyi Kiovassa tai Kiovan alueella. Hän vietti osan lapsuudestaan Burjatiassa, jonne hänen isänsä, toisinajattelija Vasyl Lisovyi, oli tuomittu suorittamaan karkotusrangaistustaan. Hän valmistui Rešetylivkan käsityöopistosta pääaineenaan keramiikka sekä Kiovan valtiollisesta kulttuuri-instituutista pääaineenaan kirjasto- ja tietojärjestelmät. Hän työskenteli opettajana Kiovan Mohyla-lukiossa. Vuodesta 2010 lähtien hän on toiminut Ukrainan pienen tiedeakatemian johtajana. Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 Lisovyi värväytyi vapaaehtoisesti 95. erilliseen ilmahyökkäysprikaatiin.

Maaliskuussa 2023 Lisovyi nimitettiin Ukrainan opetus- ja tiedeministeriksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Лісовий Оксен Васильович *kmu.gov.ua*.  Arkistoitu 19.2.2024. Viitattu 19.2.2024. (ukrainaksi)
2. ↑  Лісовий Оксен Васильович *LB.ua*.  Arkistoitu 19.2.2024. Viitattu 19.2.2024. (ukrainaksi)
3. ↑  Постанова Верховної Ради України « Про призначення Лісового О.В. на посаду Міністра освіти і науки України»  21.3.2023. Верховна Рада України.  Arkistoitu 19.2.2024. Viitattu 19.2.2024. (ukrainaksi)
Carl Fredrik von Bredan tekemä kuva Hedda Wrangelista (1810)
**Anna Hedvig "Hedda" Wrangel** (o.s. *Lewenhaupt*; 11. joulukuuta 1792 Forstena – 24. heinäkuuta 1833 Ovesholm) oli ruotsalainen paronitar, laulaja ja säveltäjä.

Wrangelin vanhemmat olivat eversti, kreivi Gustaf Julius Lewenhaupt ja paronitar Anna Helena Alströmer. Äiti kuoli kaksi päivää tyttärensä syntymän jälkeen. Wrangel sai kasvatuksensa tädiltään, kreivitär Margareta Cronstedtiltä Karlbergin linnassa. Hän oppi soittamaan pianoa ja laulamaan. Hän esiintyi laulajana Tukholman eliitin suosimissa aristokraattisissa salongeissa. Wrangel meni 11. huhtikuuta 1810 naimisiin paroni Henning Gustav Wrangel af Adinalin (1780–1833) kanssa. Hän matkusteli miehensä kanssa Euroopassa. Malla Silfverstolpen muistelmien mukaan Wrangel vietti aikaa muun muassa Pariisissa. Hän oli Fredrika Bremerin läheinen ystävä.

Wrangelin sävellyksistä on säilynyt ainoastaan kolme laulua Esaias Tegnérin sanoihin. Ne ovat *Frithiofs Frieri*, *Kung Ring* ja *Frithiofs Frestelse*. Muu Wrangelin tuotanto on kadonnut. Siihen kuului ainakin Fredrika Bremerin kirjoituksissaan mainitsema *Syrénsång*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hedda Wrangel (1792−1833) Swedish Musical Heritage, viitattu 15.2.2024 (englanniksi)