recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vladytšnoje** (ven. Владычное) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Outovan piirissä.

Maantietoa
----------

Järvi on 1,6 kilometriä pitkä, 1,1 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,3 neliökilometriä eli 130 hehtaaria. Se sijaitsee Remdan niemimaalla suoalueen laidalla leveäksi ajan saatossa tulvineen Remdan joen päässä. Järven keskisyvyys on 3 metriä ja syvänteessä on 8 metriä syvää. Sen rannat ovat suota, jossa on siellä täällä joitakin puita. Järvi on autio eikä sinne johda tietä. Suon pohjoislaitaan asti kilometrin päähän rannasta on raivattu laaja peltoalue. Sen laidalla sijaitsee Remdajoen rannassa kylä Remda (ven. Ремда). Remdaan tulee tie Orehovtsyn (ven. Ореховцы) kautta Jammin (ven. Ямм) kirkonkylältä. Tie ylittää Remdajoen ja jatkaa matkaa Samolvaan (ven. Самолва) ja edelleen niemimaan kärjessä Pnevoon (ven. Пнево) asti.

Luontoarvoja
------------

Järvessä elää ainakin hauki, suutari, sorva, lahna, kiiski, ruutana, säyne, suutari, pasuri, sorva ja mutakala. Järven pohja on mutaa. Järven rannat ovat hiekkarantoja, jonne muta laskeutuu, turpeet levittäytyvä hetteikköna ja rantojen puut kaatuvat rantaveteen. Järvessä on kalakuolemia 2–3 vuoden välein.

Vesistösuhteita
---------------

Vladytšnoje sijaitsee Želtšan valuma-alueella ja sen laskujoki Remda on Želtšan sivujoki. Želtša laskee Peipsijärveen, jonka alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven laskujoki Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

Järven valuma-alueen koko on 31,9 neliökilometriä. Siihen onkin kaivettu kuivatusojia ympäröivältä suolta. Lisäksi siihen tulee lounaasta luontainen oja, etelästä Ljubašan (ven. Любаша) suojoki ja idästä sivujoki Galmatšiha (ven. Галмачиха). Järven laskujoki Remda (ven. Ремда) on vuosia ajan tulvinut estuaariksi, joka yhtyy Želtšaniin leveämpänä kuin pääuoma itse.

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4 5 6  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus, asutus ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing-, ACME- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
2. ↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.
3. 1 2 3  Teksti on osittain käännös venäjänkielisestä artikkelista ru:Владычное (озеро), jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pihkovan alueen kartta: sivu 8 (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 25.5.2020
2. 1 2 3 4 5 6 7  Pihkovan alueen järviä (Excel) (arkistoitu, 22.5.2014)  luotu 7.9.2013. pskov.ru:  Pihkovan alueen valtion lupa- ja ympäristöhallintokomitea.  Arkistoitu 30.6.2019. Viitattu 25.5.2020. (venäjäksi)
3. 1 2 3  Vladytšnoje (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 25.5.2020. (venäjäksi)
4. ↑  Kuusinen, M. & Ollikainen, V.: *Venäläis-suomalainen suursanakirja*. Werner Söderström Oy, 1978. ISBN 951-0-00150-3.
5. 1 2  Neuvostoajan kartta: Лист O-35-Б, Луга (Luga), 1:200 000, viitattu 25.5.2020

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: ru:Владычное (озеро)
**Kaustisen litiumkaivos** on Keliber Technology Oy:n valmisteilla oleva litiumkaivoshanke Kaustisella. Kaustisen alueen litiumia sisältävät spodumeeniesiintymät löydettiin jo 1960-luvulla. Litiumia on tarkoitus louhia Syväjärven, Rapasaaren, Läntän, Emmeksen ja Outoveden esiintymistä. Syväjärvi ja Outovesi toteutetaan avolouhoksina, Rapasaari ja Länttä avolouhoksina ja maanalaisena kaivoksena sekä Emmes maanlaisena kaivoksena. Tunnetut malmivarat mahdollistavat 13 vuotta kestävän louhinnan. Kaivoksen rakentaminen alkaa Syväjärven kaivoksen ja Päivänevan rikastamoalueen rakentamisella vuosina 2022-2024. Malmin louhinta Syväjärvellä on määrä aloittaa loppuvuodesta 2024. Kaivostoiminnan painopiste on aluksi Syväjärven ja Rapasaaren alueella, ja Läntän kaivos on tarkoitus avata vasta 2034. Kaivoshankkeen kokonaiskustannukset ovat arviolta 500–600 miljoonaa euroa. Kaivoksien ja rikastamon lisäksi rakennetaan litiumkemiantehdas Kokkolaan. 

Vuonna 2022 eteläafrikkalainen kaivosyhtiö Sibanye-Stillwater tuli Keliber Technology Oy:n enenmmistöosakkaaksi ja sen osuuden yhtiöstä on tarkoitus kasvaa 80 prosenttiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yle Uutiset 30.6.2022 : Kaivosyhtiö Keliberin rahoitus varmistui: Euroopan suurin litiumkaivos tulee Kaustiselle, rakennusvaihe työllistää jopa 500 henkilöä
2. ↑  Kaivoksien ympäristöongelmat Suomessa-blogi 27.11.2022 : Kaustisen litiumkaivos I
3. ↑  Kaivoksien ympäristöongelmat Suomessa-blogi 8.10.2021 : Kaustisten litiumkaivos II
**Karl Arvid Haldin** (31. maaliskuuta 1900 Mustasaari – 30. maaliskuuta 1989 Pietarsaari) oli linja-autoliikennöitsijä, jonka perustama Haldin & Rose -yhtiö on Suomen vanhimpia ellei vanhin yhä toimiva maantieliikenneyritys. Haldin oli paitsi uranuurtaja liikennöitsijänä, myös rakensi yrittäjänä Pohjanmaan rannikolle merkittävän kuljetus- ja matkailualan yritysryppään.

Haldinin vanhemmat olivat maanviljelijä Karl Gustav Haldin ja Maria Paro ja puoliso vuodesta 1926 Gerda Maria Pellas. Mustasaaren Voitbystä kotoisin ollut Haldin kävi Uudessakaarlepyyssä kristillisen kansanopiston. Hän rakensi itse kotonaan kuorma-auton alustalle umpikorisen auton ja alkoi liikennöidä sillä vuonna 1924 Vaasan ja Voitbyn välistä 15 kilometrin matkaa. Pian hän hankki toisenkin kuomullisen lava-auton Vaasan ja Pietarsaaren välille. Se ajoi noin 100 kilometriä pitkän reitin ensin kerran viikossa ja noin viidessä tunnissa. Jo 1925 siirryttiin kolmeen viikkovuoroon ja seuraavana vuonna Haldin aloitti päivittäisen liikennöinnin reitillä liikekumppaninsa Rosen kanssa. Yritys muutettiin osakeyhtiöksi 1928, samalla hankittiin uutta kalustoa, laajennettiin reittejä ja perustettiin uusia liiketoimintoja mukaan lukien teiden auraus- ja hiekoituspalvelut, kuorma-autokuljetukset, autokauppa, autokoulutoiminta, matkatoimisto ja auton korien valmistus tuotantoyhtiössä 1936-1978, joka yhdistettiin myöhemmin Haldin & Rose -yritykseen. Kotimaasta liikennöinti laajeni myöhemmin myös ulkomaan tilausmatkoihin. Haldin harrasti itsekin matkailua, mutta myös puutarhanhoitoa ja tuki lähetystyötä muun muassa Namibiassa. Perustamansa yrityksen johdossa hän toimi vuoteen 1966 saakka ja sitten vielä yrityksen hallituksessa. Perheyhtiötä johtaa nyt kolmas yrittäjäsukupolvi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hoffman, Kai: "Karl Arvid Haldin", *Suomen kansallisbiografia, osa 3*, s. 501-502. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004. ISBN 951-746-444-4. / Teoksen verkkoversio.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Karl Alfred Welin** (15. toukokuuta 1868 Tuusula – 14. marraskuuta 1955) oli suomalainen liikemies, joka omisti helsinkiläisen Brondinin kahvilan 1910- ja 1920-luvuilla.

Welin kävi koulunsa Heinolassa ja sen jälkeen kauppakoulun Helsingissä. Hän aloitti liikemiehen uransa ostettuaan Kärkölän kirkonkylässä sijainneen Fontenin kauppaliikkeen vuonna 1890. Seuraavana vuonna Welin osti John Bohmin kauppaliikkeen Järvelän asemalta ja hän harjoitti sitten tukku- ja vähittäiskauppaa. Welin toimi myös puutavaraliikemiehenä ja hän laajensi liiketoimiaan hankkimalla sahalaitoksen Lappilan kylästä. Vuosina 1899–1900 Welin rakensi toisen sahalaitoksen Tohmajärvelle ja osti sieltä Joukolan maatilan. Vuonna 1911 Welin myi Joukolan tilan ja sahalaitokset *Tohmajärvi Oy*:lle, jonka toimitusjohtajana hän oli vuoteen 1918 saakka.

Welin muutti 1909 Helsinkiin ja osti sieltä K. M. Brondinin konditorialiikkeen. Sen jälkeen kun liike muutettiin osakeyhtiöksi Welin oli liikkeen toimitusjohtajana vuoteen 1928 saakka. Hän omisti myös Toiminimi K. A. Welinin tukkuliikkeen ja kun tämä liike muutettiin osakeyhtiöksi nimellä *Ab K. M. Welin Oy Welin* hän oli liikkeen toimitusjohtajana vuoteen 1928 saakka. Welin oli mukana perustamassa Suomen Käsityöläis-Osakepankkia ja oli pankin hallintoneuvoston jäsenenä. Hän käynnisti Kalastajatorpan ravintolan toiminnan ja oli mukana perustamssa muun muassa Maakauppiaitten Oy:tä, Leipurien Tukkuliike Oy:tä ja Ab Putkijohto Oy:tä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sjuttiofemåring, Hufvudstadsbladet, 15.05.1943, nro 129, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3  Henkilötietoja. 70 vuotta, Ajan Suunta, 15.05.1938, nro 129, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Billion Graves : Karl Alfred Wellinin hauta Hietaniemen hautausmaalla
4. ↑  70-vuotias. Johtaja K. A. Welin, Helsingin Sanomat, 15.05.1938, nro 129, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**André Kouprianoff** (19. lokakuuta 1939 Pariisi, Ranska) on Ranskaa edustanut pikaluistelija, jonka menestysvuodet olivat 1960-luvun alussa. Hänen vanhempansa olivat Ranskaan muuttaneita venäläispakolaisia ennen toista maailmansotaa.

Kouprianoff esiintyi ensimmäisen kerran kansainvälisillä areenoilla Oslossa vuoden 1960 EM-kisoissa. Kaksi viikkoa myöhemmin Davosin MM-kisoissa hän teki todellisen yllätyksen ja otti Neuvostoliiton Boris Steninin jäljellä MM-hopeaa. Kolme viikkoa myöhemmin Squaw Valleyn talviolympialaisissa hänen paras sijoituksensa oli 1 500 metrin kahdeksas sija. Hän oli 5 000 metrillä yhdeksäs, 10 000 metrillä 11. ja pikamatkalla eli 500 metrillä 15.

Kouprianoffin kansainvälinen menestys ei jäänyt Oslon MM-hopeaan, vaan hän saavutti vuoden 1961 EM-kisoissa Helsingissä EM-pronssia ja seuraavana vuonna Oslossa EM-hopeaa. MM-kisoissa hän ei enää pystynt uusimaan mitalisijaansa, mutta oli kuitenkin neljäs vuoden 1961 MM-kisoissa Göteborgissa. Seuraavana vuonna hän sijoittui kahdeksanneksi Moskovan vuoden 1962 MM-kisoissa.

Vuoden 1962 jälkeen Kouprianoffin menestys hiipui. Hän ei päässyt vuoden 1963 EM-kisoissa 16 joukkoon. Olympiavuonna 1964 taso ei parantunut, ja olympiasijoitukset Innsbruckissa 1964 olivat vaatimattomat eli 500 metrillä 26. 1 500 metrillä 22. ja 10 000 metrillä 27. Sen jälkeen Kouprianoffin MM- ja EM-kisaedustukset päättyivät. Aivan yllättäen 34-vuotiaana vuoden 1973 koti-EM-kisoihin Grenobleen hän kuitenkin tuli saavuttamatta erityistä menestystä.

André Kouprianoff on vieläkin 50 vuotta uransa huippuvuosien jälkeen erityisasemassa, sillä hän on ainoa ranskalainen pikaluistelija, joka on saavuttanut MM- tai EM-menestystä.

Ennätyksiä
----------

* 500 metriä 41,5
* 1 000 metriä 1.27,7
* 1 500 metriä 2.11,4
* 3 000 metriä 4.45,9
* 5 000 metriä 8.03,9
* 10 000 metriä 16.39,1

Lähteet
-------

* André Kouprianoff  franskmann med russiske aner  6.1.2006. klubbinfo.no. Viitattu 7.5.2017. (norjaksi)
* André Kouprianoff SpeedSkatingStats.com. Viitattu 7.5.2017. (hollanniksi)
* André Kouprianoff Julkaisija = Sports Reference LLC.  Arkistoitu 11.11.2012. Viitattu 7.5.2017. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Sports Reference LLC
2. ↑  Klubbinfo.no
3. 1 2 3  SpeedSkatingStats
*Tämä artikkeli käsittelee yleisesti puumaisiksi kasvavia saniaisia. Saniaispuut (*Cyathea*) on kasvisuku saniaispuukasvien (Cyatheaceae) heimossa.*
*Cyathea arborea* Guadeloupella
**Puusaniaiset** ovat suhteellisen alkeellisia saniaisia, jotka kuuluvat Cyatheales-lahkoon. Puusaniaislajeista monet kuuluvat saniaispuukasvien (Cyatheaceae) tai rankasaniaiskasvien (Dicksoniaceae) heimoon.

Puusaniaiset voivat kasvaa 25 metriä korkeiksi; jotkin lajit vielä korkeammiksikin. Puusaniaisten kärkikasvupiste muodostaa rykelmän lehtiä, jotka ovat usein lehdyköiksi jakautuneita sekä muutamia metrejä pitkiä. Puusaniaisten runko muodostuu kasvin juurista.

Puusaniaisia on kasvanut maapallolla jo triaskaudelta lähtien. Muun muassa saniaispuukasvit sekä rankasaniaiskasvit ovat olleet melko monimuotoisia sekä suhteellisen yleisiäkin jura- ja liitukausilla. Nykyisin kasvavia lajeja on kuitenkin kasvanut maapallolla ainoastaan kenotsooisella maailmankaudella. Nykyisin monia puusaniaislajeja tavataan vain tropiikissa kosteassa ilmastossa. Lisäksi monet lajit kasvavat vain tietyillä pienillä ja eristyneillä alueilla, kuten saarilla tai tropiikin vuorilla. Moni puusaniaislaji on harvinaistunut myös ihmisten liiallisen keräilyn seurauksena, ja nykyisin monet puusaniaislajit ovatkin CITES-sopimuksen lajien listalla.

Lähteet
-------

* Encylopaedia Britannica: tree fern (plant) (englanniksi)
**Karl (Kaarle) Arthur Snellman** (14. huhtikuuta 1859 – 20. toukokuuta 1893) oli oululainen auditööri eli sotavoimien lainoppinut virkamies, varatuomari ja pormestari.

Snellmanin vanhemmat olivat kauppias, merikapteeni Johan Henrik Snellman ja Flora Enbom. Hänen veljensä oli kirkkoherra ja valtiopäivämies Herman Snellman.

Kuolema
-------

Snellman lähti 20. toukokuuta 1893 pyöräretkelle isänsä synnyinsijoille Haukiputaalle. Kellossa nykyisen Holstinmutkan pohjoispään tuntumassa hän sai sydänhalvauksen, johon menehtyi lähes välittömästi. Kaupungin korkeimmassa virassa olevan henkilön äkillinen poismeno oli merkittävä tapahtuma Oulussa. Sanomalehti Kaiku kertoi 24. toukokuuta 1893 tapauksesta seuraavaa:

> »Kuollut Waratuomaria, Oulun w.t. pormestaria Kaarle Arthur Snellmania, joka mennä lauantaina jälkeen puolisen oli lähtenyt polkupyörällä huviretkelle, kohtasi keskellä kiiwasta kulkua arwaamaton sydämen halvaus joka syöksi hänet ajoneuwoineen maahan ja ryösti häneltä hengen muutamassa silmänräpäyksessä.
> 
> Wainaja oli kuollessaan vasta 31 wuoden wanha. Oulun tarkk´ampujapataljoonan sotatuomariksi hän nimitettiin w. 1890 ja oli tämän kaupungin wakinaisen kunnallispormestarin wirkavapautta nauttiessa hänen siaisena helmikuusta menä wuonna. Hänen toimensa wirkamiehenä ja kansalaisena oli siis wasta alkamassa kuoleman korjatessa.» 
> 
> 

Lehtitekstissä on tosin virhe iän osalta, sillä todellisuudessa Snellman oli kuollessaan 34-vuotias.

### Tapaturman muisto

Kellossa tapaus on jäänyt elämään tarinoina traagisesta tapahtumasta, ja tapaturmapaikan läheisyyteen on asetettu kivinen muistomerkki. Kiveen on hakkauksen alle kiinnitetty myöhemmin messinkilaatta, jossa lukee: "Tähän kiveen on moottoripyöräilijä ajanut pahki ja saanut surmansa".

Arkeologi Risto Nurmi pitää tekstiä kuitenkin virheellisenä, sillä Snellman on todennäköisemmin liikkunut polkupyörällä moottoripyörän sijaan. Väitettään hän perustelee Kaiku-lehden kuolinuutisen lisäksi muun muassa sillä, että vanhin tunnettu kuolemaan johtanut moottoripyöräonnettomuus tapahtui vasta kolmisen vuotta myöhemmin Yhdysvaltain Massachusettsissa: Sylvester Howard Roper menehtyi höyrypyöränsä näytösajossa 1. kesäkuuta 1896. Lisäksi ensimmäinen kaupallinen moottoripyörä, Hildebrand & Wolfmüller, tuli maailmanmarkkinoille vasta keväällä 1894 eli vajaa vuosi Snellmanin onnettomuuden jälkeen. Suomeen niistä ensimmäinen tuotiin seuraavan vuoden keväänä.

Lähteet
-------

1. ↑  Karl Arthur Snellman *geni.com*.
2. ↑  Förvaltningshistorisk ordbok - auditör *fho.sls.fi*. Viitattu 5.4.2022.
3. ↑  Motoristin muistoa vaalitaan Holstinmäellä *Rantapohja*.  7.5.2019. Viitattu 5.4.2022.
4. ↑  Tarina elää pysyäkseen elossa *Kaleva*. Viitattu 5.4.2022.
Keskiaikaisen puusepän työkaluja noin vuodelta 1465.
Puuseppiä Intialaisessa kylässä.
**Puuseppä** on käsityöläinen, joka tekee puusta erilaisia esineitä. Työ on tyypillisesti huonekalujen, koriste- ja käyttöesineiden rakentamista, korjaamista, muokkaamista tai entisöintiä.

Nykyaikaisen puusepän työnkuva
------------------------------

Teollistumisen myötä puuseppien on yhä tärkeämpää hallita myyntiin, markkinointiin ja tuotteistamiseen liittyviä taitoja. Useat puusepät ovatkin erikoistuneet joihinkin tiettyihin tuotteisiin tai tuotetyyppeihin. Kohonneiden työvoimakustannuksien vuoksi yhä suurempi osuus puusepän työstä on koneistettua. 

Puusepät voidaan edelleen jakaa useamman alan taitajiksi:

* Nikkari
* Ajokalunikkari
* Huonekalupuuseppä
* Konepuuseppä
* Koristeveistäjä
* Mallipuuseppä - valmisti mallit Hiekkavalua varten.
* Intarsian eli puukuvion veistäjä
* Hienopuuseppä
* Rakennuspuuseppä
* Cnc-puuseppä

Työkaluja
---------

Puusepän työssään tarvitsemia käsityökaluja ovat esimerkiksi erilaiset höylät, taltat, sahat ja porat. Käsityövälineillä työstettäessä tuote kiinnitetään höyläpenkkiin. Koneellistumisen myötä puusepän työ tehdään entistä enemmän tiettyä vaihetta varten valmistettuja koneita hyödyntäen. Käsityövälineitä tarvitaan edelleen yksityiskohtien tekemiseen, mutta suuremmat työvaiheet tehdään nykyisin koneellisesti.

Kulttuurihistoria
-----------------

Puuseppä on vanha ammatti, jota on useimmiten arvostettu sen yhteiskunnallisen tärkeyden takia. Joosefia (Neitsyt Marian, Jeesuksen äidin aviomiestä) ja Jeesusta itseään pidetään usein puuseppinä.

Suomalaiset ovat vanhastaan taitavia puun käsittelijöitä. Vanhimmat Suomesta löydetyt puusta veistetyt ajoneuvojen jäännökset ovat muinaisia kivikirveellä veistettyjä "muinaisjalaksia". Ne ovat voineet olla poron tai hevosen vetämistä, jalaksen tai jalasten varassa laahatusta ajoneuvosta. Vanhin kivikirveellä veistetty puuvenekin on löydetty Suomesta.*lähde?*

Jo ennen 1500-lukua, pohjanlahden rannikon talonpojat olivat taitavia puuseppiä ja veneen sekä laivojen veistäjiä. Suomen puukirkot ovat todellinen taidonnäyte puuseppien ja kirvesmiesten osaamisesta. Erityisen arvokkaaksi ne tekee kansanrakentajien korkea ammattitaito. On myös oletettu että rannikon veneveistämöistä saatiin oppi, joka siirtyi osaamisena ja kokemuksena kirkonrakentajien kädentaitoihin.

Tunnettuja puuseppiä
--------------------

* Joosef
* Jeesus
* Harrison Ford - toimi puuseppänä ennen näyttelijänuraansa*kenen mukaan?*
* Antti Hakola, suomalainen kirkonrakentaja

Katso myös
----------

* Kirvesmies

Tekniikan alan ammatilliset tutkinnot

* Automaatioasentaja
* Hienomekaanikko
* Hitsaaja
* Koneistaja
* Levyseppähitsaaja
* LVI-asentaja
* Mikromekaanikko
* Puuseppä
* Seppä
* Sähköasentaja
* Valaja
* Valumallinvalmistaja
Harrisburg
**Harrisburg** on Pennsylvanian osavaltion pääkaupunki (vuodesta 1812) Yhdysvalloissa. Kaupungissa asuu noin 49 000 asukasta. Harrisburg on Dauphinin piirikunnan keskus ja se sijaitsee Susquehannajoen varrella 169 kilometriä Philadelphiasta luoteeseen.

Vuonna 1979 Three Mile Islandin saaren ydinvoimalaitoksessa lähellä Harrisburgia sattui ydinonnettomuus, joka oli tapahtuessaan maailman vakavin ydinvoimalaonnettomuus.

Maantiede
---------

Harrisburgin sijainti Pennsylvanian osavaltion kartalla
Harrisburgin koordinaatit ovat 40°16'11" pohjoista leveyttä ja 76°52'32" läntistä pituutta.

Kaupungin pinta-ala on 29,6 km², josta maa-aluetta on 21,0 km² ja vesialuetta 8,6 km².

Asukkaat
--------

Vuoden 2010 virallisen väestönlaskennan mukaan Harrisburgissa asui 49 528 asukasta. Kaupungin väkiluku on ollut laskussa 1950-luvun jälkeen. Vuoden 1950 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 89 544 ihmistä, 1960 79 697, vuonna 1970 68 061 ja 1980 enää 53 264, yli 35 000 ihmistä vähemmän kuin 30 vuotta aiemmin. Seuraavina vuosikymmeninä väkiluvun lasku on tasaantunut.

Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan Harrisburgissa on 20 561 kotitaloutta ja 10 917 perhettä. Väestötiheys on 2330,4/km². Etnisen jakauman mukaan enemmistö kaupungin asukkaista on afrikkalaistaustaisia (54,83 %). 31,72% asukkaista on kaukaasialaisia, 2,83 % aasialaisia, 0,37 % alkuperäisamerikkalaisia, 0,07 % Tyynen valtameren saarelaisia, 6,54 % muihin etnisiin ryhmiin kuuluvia ja 3,64 % kahteen tai useampaan ryhmään kuuluvia. 11,64 % asukkaista on hispaano*selvennä*- tai latinotausta.

Liikenne
--------

Harrisburgin kansainvälinen lentoasema on 1,3 miljoonalla vuosittaisella matkustajalla osavaltion kolmanneksi vilkkain.

Lähteet
-------

1. ↑  Harrisburg (city), Pennsylvania US Census.  Arkistoitu 1.6.2012. Viitattu 28.7.2014.
2. ↑  Harrisburg MDT Airport Overview *iFly.com*. Viitattu 29.7.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Harrisburgin kaupungin verkkosivut

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Harrisburg**.
**André Louis Fort** (s. 20. syyskuuta 1935 Chalon-sur-Saône) on ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 8. huhtikuuta 1962 ja nimitettiin Perpignan-Elnen hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 18. helmikuuta 1995. Piispaksi konsekroinnin suoritti 9. heinäkuuta Jean-Berchmans-Marcel-Yves-Marie-Bernard Chabbert, jota avustivat Raymond Gaston Joseph Séguy ja Maurice-Adolphe Gaidon.

Fortista tuli 16. tammikuuta 1996 Perpignan-Elnen piispa. 28. marraskuuta 2002 hänet nimitettiin Orléansin piispaksi, joksi hänet asetettiin 5. tammikuuta 2003 ja jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 27. heinäkuuta 2010.

Joulukuussa 2018 Fort tuomittiin alioikeudessa kahdeksan kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen lapsen seksuaalisen hyväksikäytön peittelystä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Bishop André Louis Fort
2. ↑  A French ex-bishop sentenced to 8 months without compliance for covering up abuses *Spain's News*.  Joulukuu 2018. Viitattu 7.3.2019. (englanniksi)
**Christopher Winton Beeny** (7. heinäkuuta 1941 Lontoo – 3. tammikuuta 2020 Kent) oli brittiläinen näyttelijä. Hän esitti Morton Beemish -nimistä ulosottomiestä *Vielä virtaa* -televisiosarjassa vuosina 2001–2010, ja Edward Barnesiä *Kahden kerroksen väkeä* -sarjassa vuosina 1971–1975.

Nuoruus
-------

Beeny syntyi Lontoossa vuonna 1941. Hänen molemmat vanhempansa olivat opettajia. Beenyn ollessa neljävuotias hänen perheensä muutti ensin Bristoliin ja sen jälkeen Devoniin, jonne hänen vanhempansa perustivat koulun. Kuusivuotiaana Beeny hyväksyttiin Ballet Rambert -kouluun Lontooseen, mutta kaksi vuotta myöhemmin hän päättikin ryhtyä näyttelijäksi ja siirtyi Arts Educational Schooliin.

Ura
---

Beeny aloitti uransa lapsinäyttelijänä sekä televisiossa että teatterissa. Kaksitoistavuotiaana hän teki televisiossa näytelmässä *The Queen's Admiral*, joka kertoi Kristoffer Kolumbuksesta. Vuonna 1954 Beeny teki läpimurtonsa saippusarjassa *The Grove Family*, jossa hän esitti Lennie-nimistä pikkupoikaa.

Vuosina 1957–1959 Beeny opiskeli Royal Academy of Dramatic Artsissa. Opintojen päättymisen jälkeen Beenyllä oli vaikeuksia siirtyä aikuisten rooleihin, ja hän työskentelikin välillä leipomossa ja rakennusalalla, kunnes palasi televisioon 1970-luvulla. Vuonna 1971 Beeny aloitti tunnetuimmassa roolissaan *Kahden kerroksen väkeä* -sarjan miespalvelija Edward Barnesina. Sarjan aikana Beenyn roolihahmo yleni miespalvelijasta kuskiksi ja sen jälkeen apulaishovimestariksi. Beeny oli mukana sarjassa sen kaikilla viidellä kaudella.

*Kahden kerroksen väkeä* -sarjan jälkeen Beeny siirtyi komediarooleihin. Vuosina 1979–1986 Beeny näytteli hautausurakoitsija Billy Henshawta sarjassa *In Loving Memory*. Beenyn mukaan hän oppi koomikontaitonsa Thora Hirdiltä, joka esitti sarjassa hänen roolihahmonsa Ivy-tätiä. 1970-luvulla Beeny esiintyi myös komediasarjoissa *Miss Jones and Son* ja *The Rag Trade*. 

Vuonna 2001 Beeny vieraili ulosottomies Morton Beemishin roolissa komediasarjassa *Vielä virtaa*, minkä jälkeen hän esiintyi sarjassa satunnaisesti sen päättymiseen 2010 asti. Sarjan päätyttyä Beeny jatkoi esiintymistä teatterissa ja musikaaleissa vuoteen 2015 asti.

Yksityiselämä
-------------

Beeny oli kahdesti naimisissa, mutta kumpikin liitto päättyi eroon. Ensimmäisesti liitostaan Lynda Pricen kanssa Beeny sai tyttären ja pojan, ja toisesta liitostaan Diana Kirkwoodin kanssa pojan. Beeny kuoli 78-vuotiaana kotonaan Kentissä 3. tammikuuta 2020.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Christopher Beeny obituary *The Guardian*. Viitattu 13.2.2020.
2. 1 2  Näyttelijä Christopher Beeny on kuollut – muistetaan Ylen klassikkosarjoista *Mesta*. Viitattu 13.2.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Erkki Jukarainen** (16. joulukuuta 1952 Juva – 9. heinäkuuta 2013 Montpellier, Ranska) oli suomalainen kirjallisuuden suomentaja.

Jukarainen opiskeli yhdysvaltalaisessa Georgetownin yliopistossa ja Helsingin yliopistossa, mistä hän valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1987.

Jukarainen työskenteli 1980-luvun alussa Yleisradiossa toimittajana ja ryhtyi tuohon aikaan suomentamaan teoksia englannista ja ranskasta. Kaikkiaan hänen tuotantonsa kattoi 120 käännöstä. Vuonna 1988 hän sai kirjallisuuden valtionpalkinnon.

Englannista suomeen Jukarainen käänsi muiden muassa Doris Lessingin, William Kennedyn, Kurt Vonnegutin, Tom Wolfen, Paul Austerin, Patricia Cornwellin ja John le Carrén romaaneja. Myös Bret Easton Ellisin *Amerikan Psyko* ja Winston Groomin *Forrest Gump* ovat Jukaraisen käännöksiä. Ranskasta suomeen hän käänsi muiden muassa Jean Rouaudin, Jean Echenozin ja Andreï Makinen teoksia.

1990-luvun alusta lähtien Jukarainen asui Montpellier’ssa, Ranskassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Orlov, Vappu: Muistot: Erkki Jukarainen *HS.fi*.  28.7.2013.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 25.7.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Erkki Jukarainen Kirjasampo.fi:ssä

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Derrick Dewan Brooks** (s. 18. huhtikuuta 1973 Pensacola, Florida) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan tukimies.

Ura
---

Tampa Bay Buccaneers varasi Floridan osavaltionyliopiston joukkueessa pelanneen Brooksin vuoden 1995 NFL:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella, numerolla 28. Hän pelasi Buccaneersissa koko NFL-uransa, 14 kautta, eikä häneltä jäänyt väliin yhtään ottelua. Runkosarjaotteluita hänelle kertyi 224. Kaudella 1997 hän oli osaltaan johdattamassa Buccaneersia pudotuspeleihin ensimmäisen kerran sitten kauden 1981 ja kaudella 2002 Super Bowlin voittoon ensimmäisen kerran seuran historiassa. Brooks suoritti tammikuussa 2003 pelatussa ottelussa (Super Bowl XXXVII) kolme taklausta ja yhden syötönkatkon, joka johti kuuden pisteen maaliin, touchdowniin, hänen vietyä pallon vastustajan maalialueelle juostuaan 44 jaardia. Buccaneers voitti ottelussa Oakland Raidersin luvuin 48–21.

Brooks valittiin urallaan 11 kertaa NFL:n tähdistöotteluun, Pro Bowliin, ja kerran tähdistöottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi, kaudella 2005. Kaudella 2000 hän sai Walter Payton NFL Man of the Year Awardin (samana vuonna palkinnon sai myös Chicago Bearsissa pelannut Jim Flanigan), kaudella 2002 AP NFL Defensive Player of the Year Awardin ja kaudella 2003 Byron "Whizzer" White NFL Man of the Year Awardin. Vuonna 2010 hänet valittiin NFL:n 2000-vuosikymmenen All-Decade Teamiin ja vuonna 2014 Pro Football Hall of Fameen. Jälkimmäisenä vuonna Buccaneers jäädytti hänen pelinumeronsa, numeron 55, ja valitsi hänet Ring of Honoriinsa.

Pelaajauransa jälkeen Brooks on muun muassa toiminut AFL-joukkue Tampa Bay Stormin puheenjohtajana (vuodesta 2011) ja johtanut perustamaansa hyväntekeväisyyssäätiötä Derrick Brooks Charities.

Yksityiselämä
-------------

Brooks on naimisissa ja hänellä on neljä lasta, kaksi poikaa ja kaksi tytärtä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hall of Famers: Derrick Brooks *ProFootballHOF.com*. Pro Football Hall of Fame. Viitattu 4.8.2014. (englanniksi)
2. ↑  Super Bowl XXXVII *Pro-Football-Reference.com*. Sports Reference. Viitattu 4.8.2014. (englanniksi)
3. ↑  Smith, Scott: Canton Calling: Brooks a Hall of Famer! *Buccaneers.com*.  1.2.2014. Tampa Bay Buccaneers. Viitattu 4.8.2014. (englanniksi)
4. ↑  Cummings, Roy: Bucs add Brooks to Ring of Honor, retire number *TBO.com*.  6.5.2014. Tampa Media Group.  Arkistoitu 8.8.2014. Viitattu 4.8.2014. (englanniksi)
5. ↑  Front Office *TampaBayStorm.com*. Tampa Bay Storm.  Arkistoitu 28.1.2018. Viitattu 4.8.2014. (englanniksi)
6. ↑  Stroud, Rick: Ex-Buc Derrick Brooks thanks many during Hall of Fame speech *TampaBay.com*.  2.8.2014. Times Publishing Company. Viitattu 4.8.2014. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Noah Kristian Nurmi** (s. 6. helmikuuta 2001 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa edustaa turkulaista Veikkausliiga-seura FC Interiä. Hän on pelipaikaltaan toppari, joka pystyy pelaamaan myös keskikentällä.

Ura
---

Nurmi on Vantaan Jalkapalloseuran ja Käpylän Pallon kasvatti. Nurmi onnistui vakuuttamaan tanskalaiset Esbjerg fB:n nuorten joukkuetta vastaan pelatussa ottelussa ja sai vuonna 2018 kaksivuotisen pelaajasopimuksen Esbjergiin. Vuonna 2019 Nurmi ja Esbjerg solmivat jatkosopimuksen vuoteen 2022 saakka.

Nurmi debytoi Tanskan pääsarjassa, Superliigassa, heinäkuussa 2019 FC Midtjyllandia vastaan pelatussa ottelussa. Keväällä 2020 Nurmi siirtyi lainasopimuksella turkulaiseen FC Interiin. Hän pelasi ensimmäisen Veikkausliiga-ottelunsa 1. heinäkuuta Rovaniemen Palloseuraa vastaan. Hän pelasi kauden aikana 14 liigaottelua, joissa yhdeksän kertaa avauskokoonpanossa. Kaudelle 2021 Inter osti Nurmen itselleen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Noah Nurmi Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  KäPa-kasvatit *Käpylän Pallo (www.kapylanpallo.fi)*. Viitattu 28.1.2022.
3. ↑  Esbjerg køber 16-årig finne, som klubben opdagede i Youth League *tipsbladet.dk*. Viitattu 30.7.2020. (tanskaksi)
4. ↑  Esbjerg fB og Noah Nurmi forlænger samarbejdet *jv.dk*. Viitattu 30.7.2020. (tanskaksi)
5. ↑  Noah Nurmi lainalle FC Interiin *fcinter.fi*.  30.7.2020. Viitattu 30.7.2020.

  

FC Inter – Veikkausliiga
1 Viitala |
2 Niska |
3 Hämäläinen |
4 Ketting |
5 Nurmi |
6 Bonet |
8 Ojala |
9 Källman |
10 Forsell |
11 Haro |
12 Riikonen |
13 Lepistö |
14 Mastokangas |
16 Jyry |
18 Arsalo |
19 Paananen |
20 Hyvärinen |
21 Tamminen |
22 Kuittinen |
24 Mahuta |
25 Arciero |
26 Lehtisalo |
27 Heinonen |
28 Kantola |
Valmentaja Grau
**Christopher Edmund Broome** (1812 Berkhamsted – 1886) oli englantilainen sienitieteilijä. Hänet tunnetaan yhdessä Miles Joseph Berkeleyn kanssa tehdyistä sienien määrityksistä.
Broomen laaja sienikokoelma on British Museumissa, ja hänen laaja kirjastonsa ja kasvikokoelmansa Bathissa *Bath Royal Society & Scientific Institution* -tiedeseuran hallussa.

Esimerkkejä Broomen määrittämistä lajeista:

* reunuskirjoheltta
* kääpiöherkkusieni
* puistokärpässieni
* pyökkiukonsieni
* valkokarvarousku
* lohisieni

Sienten tai kasvien tieteellisen nimen jälkeen käytettävä määrittäjän lyhenne *Broome* tarkoittaa Christopher Edmund Broomea.

Lähteet
-------

1. ↑  Illinois Mycological Society
2. ↑  Bath Royal Society & Scientific Institution (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Sosiaalisten vaikutusten arviointi** (SVA) tarkoittaa hankkeen tai toiminnan aiheuttamien ihmisten elinoloihin ja viihtyvyyteen kohdistuvien vaikutusten tunnistamista ja arviointia. Sosiaalisella vaikutuksella on tarkoitettu päätöksen, hankkeen tai toimen ihmiseen, yhteisöön tai yhteiskuntaan kohdistuvaa vaikutusta, joka aiheuttaa muutoksia ihmisten hyvinvoinnissa tai hyvinvoinnin jakautumisessa. Sosiaalinen on käännös englannin kielen sanasta 'social', jonka merkitys on paljon laajempi kuin suomen kielen sosiaalisen. Sosiaalisen ymmärtäminen kapeasti, sosiaalipolitiikkaan tai tulonsiirtoihin liittyvänä, on rajoittanut vaikutusten arviointia ja tehnyt rajanvedon sosiaalisten ja terveydellisten vaikutusten välillä ongelmalliseksi.

Katso myös
----------

* Ihmisiin kohdistuvien vaikutusten arviointi
* Terveysvaikutusten arviointi
* Ympäristövaikutusten arviointi

Aiheesta muualla
----------------

* SVA kaavoituksessa
* SVA Jyväskylässä (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ihmisiin kohdistuvien vaikutusten arviointi -käsikirja (Arkistoitu – Internet Archive)
Valmet Oy:n lentokonetehtaan pääkonstruktööri Martti Vainio (vas.) ja koelentäjä Esko Halme vuonna 1953.
**Martin Tuomas (Martti) Vainio** (15. heinäkuuta 1909 Antrea – 7. toukokuuta 1982) oli suomalainen lentokonesuunnittelija, diplomi-insinööri ja tekniikan tohtori.

Vainion vanhemmat olivat rakennusmestari Herman Oskar ja Anna (o.s. Knaappila) Vainio. Hän tuli ylioppilaaksi Viipurin Yhteiskoulusta vuonna 1928. Vuonna 1933 Vainio valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun rakennusinsinööriosastolta, ja saman vuoden lopulla hän aloitti palveluksensa Valtion lentokonetehtaalla. Vainio oli komennuksella Berliinin Charlottenburgin teknillisessä korkeakoulussa kahden lukuvuoden ajan vuosina 1934–1936. Palattuaan tehtaan palvelukseen, hänet nimitettiin vuonna 1937 suunnittelutoimiston päälliköksi, ja edelleen vuonna 1943 kehitys- ja kokeiluosaston johtajaksi. Valmet Oy:n lentokonetehtaan pääkonstruktöörinä hän toimi vuodesta 1945 vuoteen 1964, jolloin hän siirtyi Valmetin rautatiekalusto-osaston päälliköksi. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1974.

Vainio väitteli tekniikan tohtoriksi vuonna 1948, ja hän oli sotilasarvoltaan insinöörimajuri.

Vainion puoliso oli vuodesta 1935 diplomiarkkitehti Bilga Mirja Margareta Brax (1910–1968). Avioliitosta syntyivät lapset Marjatta, Juhani, Kaija, Jyrki ja Pauli.

Lähteet
-------

* Raunio, Jukka: *Valtion lentokonetehtaan historia, osa 2*. Halli: Jukka Raunio, 2007. ISBN 978-951-96866-7-7.
* *Kuka kukin on*. Otava, Helsinki, 1966.

### Viitteet

1. 1 2  Billiongraves: Martin Tuomas Vainio, Kalevankankaan hautausmaa, Tampere, *billiongraves.com*. Viitattu 23.3.2022.
2. 1 2  Raunio (2007), s. 146.
**Martti Vilpunpoika Tuomaala** (1560 Lapua – 1625 Lapua) oli Lapuan ensimmäinen nimismies ja nuijapäällikkö nuijasodassa. 

Tuomaalan isä oli talollinen Vilppu Erkinpoika Tuomaala, joka tuli noin vuonna 1580 vauraan Lapuan Alakylässä sijainneen talon isännäksi. Tuomaala itse lienee ollut isäntä jo seuraavalla vuosikymmenellä, jonka alussa vuonna 1591 hänestä tuli Lapuan nimismies. Hän toimi myös veronkantajana ja neljännesmiehenä. 

Tuomaala vastusti linnaleirirasitusta ja osallistui talonpoikien valitusmatkaan Kaarle-herttuan luokse Ruotsiin vuonna 1596. Nuijasodassa hän toimi yhtenä kapinan johtajista Jaakko Ilkan ja Pentti Poutun ohella. Hän otti osaa Nokian ja Santavuoren (1597) taisteluihin. Jälkimmäisessä hänet otettiin kiinni ja vietiin Turun linnaan Klaus Flemingin vankina. Vankeudesta päästyään hän jatkoi entistä tointaan Lapuan nimismiehenä kuolemaansa saakka.

Lähteet
-------

* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivu 781.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee pankinjohtajaa ja poliitikkoa. Kansantaloustieteen professorista kerrotaan artikkelissa Lauri af Heurlin (professori).*
**Lauri Oskar af Heurlin** (25. syyskuuta 1875 Helsinki – 6. heinäkuuta 1958) oli suomalainen pankinjohtaja, tilanomistaja ja sosialidemokraattinen poliitikko.

Af Heurlinin vanhemmat olivat kirjapainonomistaja Lars Oskar Wilhelm af Heurlin ja Augusta Helena Bergbom. Hän pääsi ylioppilaaksi 1892 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1896 ja maisteriksi 1897. Af Heurlin suoritti myös ylemmän hallintotutkinnon 1901 ja molempien oikeuksien kandidaatin tutkinnon 1903.

Af Heurlin harjoitti maanviljelyä Leppävaaran tilalla Espoossa 1911–1958 ja Tuomelan tilalla Helsingin maalaiskunnassa 1916–1958. Hän oli senaatin kirjapainon johtajana 1909–1911 ja toimi eri osuuskauppajärjestöjen hallintoelimissä 1907–1950. Af Heurlin oli Suomen Pankin johtokunnan jäsen 1922–1942, Helsingin Työväen Säästöpankin hallituksen jäsen 1909–1951 ja Kustannus Oy Kansanvallan johtokunnan jäsen 1918–1958.

Af Heurlin valittiin 1945 yhtenä kolmesta sosiaalidemokraatista sotasyyllisyysoikeuden jäseneksi. Kuten molemmat muut puoluetoverinsa ja Maalaisliiton Lauri Riikonen, myös af Heurlin kannatti loppuun asti kaikkien syytteiden hylkäämistä.

Af Heurlin oli naimisissa vuodesta 1910 näyttelijä Elli Tompurin kanssa. Avioeron jälkeen hän meni uusiin naimisiin Aura Karolina Snellin kanssa. Lauri af Heurlinin ja Tompurin poikia olivat kansanedustaja Kaarlo af Heurlin ja kansantaloustieteen professori Lauri af Heurlin.

Lähteet
-------

* Kuka kukin oli 1961 (Wikiaineisto)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Fuhrmannin lause** on Geometriassa jännenelikulmioita käsittelevän Ptolemaioksen lauseen yleistys syklisille kuusikulmioille.

Tilanteen kuvailu
-----------------

Syklinen monikulmio muodostetaan merkitsemällä ympyrän kehältä kuusi pistettä, josta kaikki vierekkäiset pisteet yhdistetään toisiinsa janalla. Näin syntyy kuusikulmio, jolla on muihin kuusikulmioihin nähden joitakin erityispiirteitä jännenelikulmion tapaan. Syntynyt kuusikulmio on konveksi eli monikulmiolla on yksi avoin sisäosa, jossa kaikki kulmat ovat koveria. Jos kaksi muuta kuin kehän vierekkäiset pistettä yhdistää janalla, saadaan lävistäjiä joita on aina yhdeksän kappaletta. Kuusikulmiosta voidaan valita kolmella tapaa lävistäjä (keskilävistäjä), jonka kummallekin puolelle jää kaksi muuta kehäpistettä eli kuusikulmion kärkeä. Vierekkäiset pisteet yhdistäviä monikulmion sivuja kutsutaan vastakkaisiksi sivuiksi, sillä ne sijaitsevat aina oppositiossa toisiinsa nähden. Fuhrmann havaitsikin näiden keskilävistäjien ja vastakkaisten sivujen muodostamien yhdistelmien noudattavan laskennallista sääntöä, jota kutsutaan keksijänsä mukaan Fuhrmannin lauseeksi.

Väite
-----

Olkoon konveksi ympyrän sisään piirretyn kuusikulmion (vertaa edelle selostettuun) sivut {\displaystyle a\_{1},a\_{2},b\_{1},b\_{2},c\_{1},c\_{2}} ja olkoon kuusikulmion lävistäjät {\displaystyle e,f} ja g valittu siten, että janoilla {\displaystyle a\_{1},a\_{2}} ja lävistäjällä e ei ole yhteistä kuusikulmion kärkeä (keskilävistäjä ja vastakkaiset sivut), ja vastaavasti samoin on janoilla {\displaystyle b\_{1},b\_{2}} ja lävistäjällä f sekä niin on myös janoilla {\displaystyle c\_{1},c\_{2}} ja lävistäjällä g. Tällöin on lävistäjien tulolle on aina voimassa

{\displaystyle efg=a\_{1}a\_{2}e+b\_{1}b\_{2}f+c\_{1}c\_{2}g+a\_{1}b\_{1}c\_{1}+a\_{2}b\_{2}c\_{2}.}

Lähteet
-------

1. ↑  Fuhrmann, W. Synthetische Beweise Planimetrischer Sätze. Berlin, p. 61, 1890.
2. ↑  
Johnson, R. A. Modern Geometry: An Elementary Treatise on the Geometry of the Triangle and the Circle. Boston, MA: Houghton Mifflin, pp. 65-66, 1929.

Aiheesta muualla
----------------

* Mathworld: Fuhrmann's Theorem (englanniksi)
* Glasgow’n yliopisto: Lauseen todistus (englanniksi)
**Markus Meriläinen** (s. 25. huhtikuuta 1975 Sotkamo) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija ja pelinjohtaja. Vuosina 1993–2007 Meriläinen pelasi Superpesiksessä Sotkamon Jymyn, Kaisaniemen Tiikereiden, Hyvinkään Tahkon, Kinnarin Pesiksen, Järvenpään Pesiksen, Oulun Lipon ja Kouvolan Pallonlyöjien joukkueissa yhteensä 401 runkosarjaottelua. Meriläinen valittiin 9 kertaa Itä–Länsi-otteluun. Pelipaikaltaan Meriläinen toimi ulkokentällä polttolinjassa ja lukkarina. Meriläisen kasvattajaseura on Sotkamon Jymy.

Peliuransa jälkeen Meriläinen on toiminut naisten Superpesiksessä Vihdin Pallon pelinjohtajana kausina 2012–2013.

Saavutukset
-----------

### Pelaajana

* 5 SM-kultaa: 1993, 1995, 1996, 1997, 2007
* 3 SM-hopeaa: 1998, 1999, 2003
* 1 SM-pronssi: 1994
* 9 Itä–Länsi-ottelua: 1994, 1995, 1997, 1998, 2000–2003, 2005
	+ Kentän paras: 2003
* Vuoden tulokas: 1993
* Vuoden lukkari: 1996, 1997

Lähteet
-------

1. ↑  Pelaajakortti pesis.fi .xcl  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Pesäpallon SM-mitalistit Pesäpalloliitto.  Arkistoitu 2.7.2018. Viitattu 14.4.2018.
3. ↑  Itä–Länsi-pelaajat joukkueittain, miehet Rasilainen, Matti. Viitattu 23.4.2018.
**Gesterbyn kartano** sijaitsee Kirkkonummella Gesterbyssä.

Historia
--------

Kartanossa oli kustavilainen päärakennus, jonka rakensi 1780-luvulla johtaja Anders Jansson. Hän osallistui 1783 Mustion linnan perustustöihin ja sai mahdollisesti linnasta vaikutteita omaan taloonsa Gesterbyssä. Janssonin jälkeen Gesterbyn omisti hänen kasvattipoikansa eversti-luutnantti Anders Johan Sjöman. Sjömanin kuoltua 1835 hänen nuorin tyttärensä Eva Charlotta ja hänen miehensä komissiomaanmittari Carl Mathias Moring ostivat kartanon. Eva Charlotta Moring jäi muutama vuosi myöhemmin leskeksi ja joutui yksin ottamaan vastuun tilanhoidosta. Hänen kuoltua kartano myytiin Erik Alfred Lundinille. 1900-luvulla kartanon omisti Verner Dumell sekä Olle ja Mona Dumell, jotka myivät tilan Kirkkonummen kunnalle 1965.

Gesterbyn päärakennus paloi juuri ennen Porkkalan palautusta 1956.

Museoalue
---------

Museoalueella on tilan alkuperäisiä talousrakennuksia sekä rakennuksia, jotka kotiseutuyhdistys on siirtänyt alueelle eri puolilta Kirkkonummea, kuten sepänpaja ja tuulimylly. Tuulimylly on tuotu Masalan Gammel-Tinasta. Navetan ullakolla esitellään vanhaa ajokalustoa sekä kalastus- ja maataloustyövälineitä. Pihalla kaivo perinteisellä vedennostolaitteella varustettuna. Pihaa reunustaa yhdeltä sivulta upea ja hyvin hoidettu kuusiaita. 

Museo on avoinna sopimuksen mukaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Backman, S. & Ihrcke-Åberg, I: *Vanha Kirkkonummi*. Kyrkslätts hembygdsförening r.f. 2006.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**October Rust** on Type O Negativen neljäs studioalbumi. Levy sisältää bändin herkintä ja tunteellisinta materiaalia, October Rust on Johnny Kellyn ensimmäinen Type O -albumi. Myöhemmin Josh Silver tosin tunnusti, että October Rust, World Coming Down ja Life Is Killing Me ovat rumpukoneella äänitettyjä. October Rustin sisältö on balladivoittoisempaa kuin raaoilla metalliralleilla täytetyt edeltäjänsä. October Rust oli Bloody Kissesiin verrattuna luopunut raadollisen hitaista kappaleista, mutta säilytti painostavan tunnelman ja ahdistuneen soundinsa yleensä kappaleiden väliosissa. Tosin albumin sisältö oli paljon romanttisempaa ja edellistäkin albumia helpommin lähestyttävissä. Melodiset goottiballadit olivat albumin valtaosa ja Bloody Kisses -henkisiä hidasteluja kuultiin ainoastaan Haunted-päätösraidalla. October Rust edusti jonkinsorttista suosion huippua Type O Negativelle.

Albumilla on paljon jäsenten omaperäistä huumoria, esimerkiksi aloitus- ja lopetusraidat on tehty kuulostamaan hajoavilta kaiuttimilta. Myös osa kappaleista loppuu kuin seinään.

Albumi nousi Suomen virallisen listan 7.

Kappaleet
---------

1. Bad Ground – 0.38 (Intro)
2. Nimetön kappale – 0.21
3. Love You to Death – 7.08
4. Be My Druidess – 5.25
5. Green Man – 5.47
6. Red Water (Christmas Mourning) – 6.48
7. My Girlfriend's Girlfriend – 3.46
8. Die With Me – 7.12
9. Burnt Flowers Fallen – 6.09
10. In Praise of Bacchus – 7.36
11. Cinnamon Girl – 4.00 (Neil Young-cover)
12. The Glorious Liberation of the People's Technocratic Republic of Vinnland by the Combined Forces of the United Territories of Europa – 1.07 (Välisoitto)
13. Wolf Moon (Including Zoanthropic Paranoia) – 6.37
14. Haunted – 10.07
15. Nimetön kappale – 0.08 (Outro)

Arvostelut
----------

* Allmusic: 4/5 tähteä
* Chicago Tribune: 3.5/4 tähteä

Lähteet
-------

1. 1 2  Ifpi
2. ↑  Allmusic review
3. ↑  Chicago Tribune

Aiheesta muualla
----------------

* October Rust discogs.com -sivustolla
* Albumi *October Rust* Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Vuoden 1987 Peugeot 205 Turbo 16 Grand Raid.
**Pariisi-Dakar-ralli 1987** (myös *Pariisi-Algiers-Dakar*) oli 9. Dakar-ralli, joka ajettiin 1. tammikuuta 1987 ja 22. tammikuuta 1987 välisenä aikana. Kilpailun lähtöpaikka oli Versaillesissa Ranskassa ja päätepiste Dakarissa Senegalissa. Kilpailun pituus oli 13 000 kilometriä ja reitti kulki Ranskan, Algerian, Nigerin, Malin, Mauritanian ja Senegalin alueella.

Kilpailuun ilmoittautui 539 kilpailijaa, joista 312 oli autoja, 154 moottoripyörää ja 73 kuorma-autoa. Kilpailun maaliin pääsi 124 ajoneuvoa, joista 98 oli autoja tai kuorma-autoja ja 26 moottoripyöriä.

Yleiskilpailun voitti kaksikko Ari Vatanen/Bernard Giroux Peugeotilla ja moottoripyörien kategorian voitti Cyril Neveu Hondalla. Kuorma-autojen kategorian voitti kolmikko De Rooy/Geusens/Van Dafilla. Vatanen voitti kolme erikoiskoetta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Dakar Retrospective 1979-2007 (PDF)  Arkistoitu. Viitattu 20.6.2023. (englanniksi)

Dakar-ralli

|  |  |
| --- | --- |
| Eurooppa ja Afrikka | 
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* ~~2008~~

 |
| Etelä-Amerikka | 
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019

 |
| Lähi-itä | 
* 2020
* 2021
* 2022
* 2023

 |
Sogdiana noin 300 eaa.
**Sogdiana** eli **Sogd** (tadžikiksi Суғд, muinaispersiaksi *Sughuda*, pers. ‏سغد‎, kiin. 粟特) oli muinaisten sogdien asuttama maakunta Zeravšan- ja Kaškadarja-jokien varsilla nykyisten Uzbekistanin ja Tadžikistanin alueella. Sen keskuksena toimi Marakanda eli nykyinen Samarkand.

500–300-luvuilla eaa. Sogdiana kuului akemenidien valtakuntaan. Vuosina 329–328 sen asukkaat kävivät Spitamenesin johdolla sitkeää taistelua Aleksanteri Suuren joukkoja vastaan. Aleksanterin kuoltua alue kuului seleukidien valtakuntaan, 200-luvulta eaa. Kreikkalais-baktrialaiseen kuningaskuntaan ja ajanlaskumme ensimmäisinä vuosisatoina Kušana-valtakuntaan. 300–400-luvuilla Sogdianan valtasivat valkoiset hunnit, 500–600-luvuilla turkkilaiset ja 600–700-lukujen vaihteessa arabit.

300–700-luvuilla Sogdianassa oli useita autonomisia ruhtinaskuntia. Alueella oli huomattava merkitys idän kansojen talous- ja kulttuurielämässä. Sogdilaiset kauppiaat hallitsivat silkkikauppaa. Kiinan ja Keski-Aasian Mervin välisille karavaaniteille perustettiin sogdilaisia siirtokuntia. 400–700-luvuilla rakennettiin monumentaalirakennuksin koristettuja linnoitettuja kaupunkeja. Kuvataiteessa on turkkilaisia, iranilaisia, intialaisia, kiinalaisia ja bysanttilaisia vaikutteita. Sogdin kieli tunnetaan 300–900-luvuilla laadittujen buddhalaisten, manikealaisten ja nestorialaisten tekstien perusteella.

Sogdianassa tunnettiin paperinvalmistus jo 300-luvulla.

Lähteet
-------

* Hoyland, Robert G.: *In God's Path. The Arab Conquests and the Creation of an Islamic Empire*. Oxford University Press, 2017. ISBN 978-0-19-061857-5.

Viitteet
--------

1. ↑  Hoyland 2017, s. 271 viite 13

Kirjallisuutta
--------------

* *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 24, kniga I*, s. 66. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1976.

Muinaisen Persian valtakunnan maakunnat
Arabia · Arakhosia · Aria · Armenia · Assyria · Babylonia · Baktria · Dahai · Drangiana · Egypti · Foinikia/Palestiina · Fryygia · Gandara · Gedrosia · Hyrkania · Joonia · Intia · Indus · Kappadokia · Kaaria · Khorasmia · Kilikia · Kolkhis · Kush · Libya/Kyrene · Lyydia · Maka · Makedonia (valtakunta) · Meedia · Paflagonia ·Pamfylia · Parthia · Persis · Saka · Sattagydia · Sogdiana · Susiana · Traakia