recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Marcus Antonius Antyllus
**Marcus Antonius Antyllus** (kuoli 30 eaa.) oli Marcus Antoniuksen ja Fulvian vanhin poika. 

Fulvian kuoleman jälkeen Antonius meni naimisiin Octavia minorin kanssa. Octavia kasvatti Antylluksen ja hänen veljensä Iulluksen. 37 eaa. Tarentumin sopimuksen jälkeen, Antyllus kihlattiin Octavianuksen kaksivuotiaalle tyttärelle Julialle. Antoniuksen ja Octavian eron jälkeen, Antyllus lähti Antoniuksen luokse itään, kun taas Iullus palasi Roomaan Octavian kanssa. 

Actiumin taistelun jälkeen Antylluksesta tuli täysi-ikäinen saatuaan *toga viriliksen*. Sekä Antonius että Kleopatra yrittivät neuvotella Aleksandriaa lähestyvän Octavianuksen kanssa ja kerran Antonius lähetti Antylluksen Octavianuksen luokse kullan kanssa. Antyllus palasi takaisin ilman kultaa ja vastausta. Valloitettuaan Aleksandrian, Octavianus surmautti Antylluksen, joka raahattiin tekoa varten ulos Julius Caesarille omistetusta pyhäköstä.

Lähteet
-------

* Hornblower, Spawforth & Eidinow: *The Oxford Classical Dictionary*. Oxford University Press, 2012. ISBN 9780199545568.

### Viitteet

1. ↑  Oxford Classical Dictionary, *Antonius (RE 32) Antyllus, Marcus*
2. ↑  Dion Kassios, Rooman historia 51.8
3. ↑  Suetonius, Augustus 17
**Mattijuhani "Billy" Nieminen** (18. lokakuuta 1968 Helsinki – 13. marraskuuta 2019 Tampere) oli suomalainen muusikko ja alakulttuurivaikuttaja.

Billy oli musiikillisesti hyvin laaja-alainen. Lempinimen Billy hän sai jo ala-asteella Savonlinnassa. Punkkariporukoissa pyörinyt Billy tyrkytti kavereilleen rockabillyä ja kaverit nimesivät hänet Billymieheksi. Muutettuaan Tampereelle hän kävi Tampereen ilmaisutaidon lukiota 1980-luvun lopulla, missä hän tutustui samanhenkisiin kavereihin. Heitä yhdistivät B-elokuvat ja sarjakuvat sekä psychobilly, joka oli tuolloin Suomessa vielä täysin tuntematonta. Psychobillyssä yhdistyivät punk ja rockabilly, niin musiikillisesti kuin visuaalisestikin. Billyn ensimmäinen levyttänyt yhtye Garbagemen luokiteltiinkin pitkään punk-bandiksi. Billy ystävineen herätti huomiota myös ulkonäöllään, ja heitä haettiin käytännössä suoraan koulun pihasta esiintymään Yle TV2:n tuotantoihin kuten Kotirappu ja Saastamoisen poika.

Visuaalinen kiinnostus sai Billyn tekemään graafista suunnittelua. Lisäksi Billy toimi muun muassa DJ:nä ja baarimestarina. Tampereen City-lehti valitsi Billyn vuonna 1990 kaupungin parhaaksi baarimikoksi. 1990-luvun puolivälissä Billy innostui ska-musiikista, ja hän perusti Voimaryhmä-yhtyeen. Garbagemenin tavoin Voimaryhmä oli tyylilajissaan paikallinen pioneeri, ja se yhdisti ska-musiikkiin punkkia ja voimapoppia. 2000-luvulla henkilökohtaiset ongelmat saivat Billystä vuosi vuodelta enemmän otetta, mutta musiikki kiinnosti loppuun asti. Billyllä oli kaksi lasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Aaltonen, Mikko: Muusikko ja alakulttuurivaikuttaja (muistokirjoitus).  *Aamulehti*, 26.11.2019, s. B9.
2. ↑  Junttila, Jukka: Billy Nieminen 1968–2019 – Suomalaisen psychobillyn uranuurtaja ja monitoimimies (muistokirjoitus)  25.11.2019. Soundi. Viitattu 10.12.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Rawaki  
Rawaki IslandView and modify data on Wikidata Rawaki avaruudesta kuvattuna

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
PhoenixsaaretKiribati |
| Korkein kohta | 
5,5 mView and modify data on Wikidata  |
| Pinta-ala | 
0,65 km² |

Väestö| Asukasluku | 
asumaton |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Rawaki** on Phoenixsaariin kuuluva atolli Tyynessä valtameressä. Nykyään saari kuuluu Kiribatille. Saaren pinta-ala on noin 0,65 km2. Saaren murtoveden laguuni ei ole yhteydessä mereen.

Rawaki on suurin piirtein päärynän muotoinen. Sen pituus on noin 1,2 km ja leveys 800 metriä. Korkein kohta kohoaa kuuteen metriin. Puuttomalla saarella kasvaa lähinnä vain matalaa ruohoa, joten saari tarjoaa runsaalle linnustolle oivallisen pesimäpaikan. Toisin kuin muilla Tyynenmeren saarilla, Rawakilla ei ole havaittu rottia vuoden 1924 tutkimusretken aikana. Villejä kaniineja esiintyi 1800-luvulla, mutta kanta hävitettiin vuonna 2008. Samana vuonna saari julistettiin osaksi Phoenixsaarten suojelualuetta.

Toisin kuin monilla muilla Tyynenmeren saarilla, Rawakilla ei tiettävästi ole milloinkaan ollut asutusta. Saaren löysi kapteeni John Palmer 23. helmikuuta 1824. Yhdysvallat julisti ottavansa saaren haltuunsa Guano Islands Actin nojalla 14. maaliskuuta 1859. Saaren guanoesiintymiä hyödynnettiin vuoteen 1871, jolloin saari hylättiin. Yhdysvallat mitätöi julistuksensa Tarawan sopimuksessa, joka toimeenpantiin vuonna 1983. Vuonna 1889 britit olivat julistaneet saaren protektoraatikseen. Vuoden 1937 maaliskuusta lähtien se oli Gilbert- ja Ellicesaarien siirtokunnan lainsäädännön alainen. Kun Kiribati itsenäistyi vuonna 1979, Yhdysvallat luopui muodollisista vaatimuksistaan saarta kohtaan ja se liitettiin osaksi Kiribatin valtiota.

Lähteet
-------

1. ↑  Phoenix Islands britannica.com:  Encyclopædia Britannica. Viitattu 15.12.2018. (englanniksi)
2. ↑  Phoenix Islands Protected Area *phoenixislands.org*. Viitattu 14.1.2012. (englanniksi)

KiribatiKiribatin saaret
**Gilbertsaaret**: Abaiang | Abemama | Aranuka | Arorae | Beru | Butaritari | Kuria | Maiana | Makin | Marakei | Nikunau | Nonouti | Onotoa | Tabiteuea | Tamana | Tarawa

**Phoenixsaaret**: Abariringa | Birnie | Enderbury | Manra | McKean | Nikumaroro | Orona | Rawaki

**Linesaaret**: Kiritimati | Tabuaeran | Teraina | Malden | Starbuck | Flint | Vostok | Caroline

**Banaba**
**Timo Hannu Sakari Toivonen** (1. joulukuuta 1946 Helsinki – 24. joulukuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai energianeuvoksen arvonimen.

Toivosen vanhemmat olivat professori Sulo Toivonen ja Aini Tellervo Andersson. Hänen puolisonsa vuodesta 1968 oli Hilkka Iiris Tuulikki Heliövaara. Toivonen tuli ylioppilaaksi Töölön yhteiskoulusta 1965 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1971. Hän oli Imatran Voiman käyttö- ja myyntiosaston suunnitteluinsinööri 1972–1978, myyntiosaston toimistopäällikkö 1978–1988 ja verkkotekniikan osaston osastonjohtaja 1988–1992, IVO Voimansiirron toimitusjohtaja 1992–1996 ja Suomen Kantaverkon, vuodesta1999 Fingrid, toimitusjohtaja 1997–2006. Energianeuvoksen arvonimen Toivonen sai vuonna 2005. Hän oli sotilasarvoltaan reservin yliluutnantti.

Lähteet
-------

1. ↑  Tähtinen, Matti & Toivonen, Tuuli: Timo Toivonen 1946–2022: Kantaverkon uranuurtaja. (Muistokirjoitus.) *Helsingin Sanomat*, 12.2.2023, s. B 36. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 12.2.2023.
2. 1 2  Harri Turunen: Energianeuvos Timo Toivonen (1946–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 10.2.2015. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 14.6.2022.
**Mortimer Brofeldt** (17. syyskuuta 1840 Kangasniemi – 23. joulukuuta 1890 Brest-Litovsk) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijan useissa eri esikuntatehtävissä palvellut kenraalimajuri.[1]

Mortimer Brofeldtin vanhemmat olivat kruununnimismies Benjamin Brofeldt ja Anna Maria Antell. Hän tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1851 ja ylennettiin vuonna 1858 valmistuttuaan vänrikiksi ja määrättiin palvelukseen 6. kenttätykistöprikaatiin. Aliluutnanttina hän siirtyi Henkivartioväen krenatööritykistöprikaatiin 1860 ja seuraavana vuonna luutnanttina oppilaaksi yleisesikunta-akatemiaan. Akatemian kurssin suoritettuaan Brofeldt määrättiin alikapteenina palvelukseen yleisesikuntaan 1863, mutta siirrettiin jo seuraavana vuonna adjutantiksi Suomen sotilaspiirin paikallisjoukkojen esikuntaan. Kapteeniksi hänet ylennettiin 1866 ja siirrettiin 1868 Suomen sotilaspiirin esikuntaan. Everstiluutnanttina Brofeldt komennettiin Venäjän Tyynen valtameren rannikkoalueiden hallinnon palvelukseen vanhimmaksi adjutantiksi vuonna 1870 ja everstiksi 1873 ylennettynä Moskovan sotilaspiirin esikuntaan vuonna 1874. Hän palveli sittemmin sekä Harkovan sotilaspiirin että Varsovan sotilaspiirin esikunnassa, kunnes hänestä tuli 14. ratsuväkidivisioonan esikuntapäällikkö 1875, 6. jalkaväkidivisioonan esikuntapäällikkö 1876 ja Brest-Litovskin linnoituksen esikuntapäällikkö 1877. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1888. Vuonna 1890 Brofeldt määrättiin 5. armeijakunnan esikuntapäälliköksi, mutta hän ehti toimia tehtävässä vain noin kuukauden ajan.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2  Mortimer Brofeldt *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 11.1.2020)
**Ryūji Michiki** (jap. 路木 龍次; s. 25. elokuuta 1973 Nagasaki, Japani) on japanilainen entinen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Ryūji Michiki edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1996-1997. Hän on osallistunut mm. Kesäolympialaisissa 1996 ja Asian mestaruuskilpailuissa 1996.

Tilastot
--------

| Japanin maajoukkueessa |
| --- |
| Vuodet | ottelut | maalit |
| 1996 | 1 | 0 |
| 1997 | 3 | 0 |
| Yhteensä | 4 | 0 |

Aiheesta muualla
----------------

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database

Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1996
1 Kawaguchi |
2 Shirai |
3 Suzuki |
4 Hironaga |
5 Tanaka |
6 Hattori |
7 Maezono |
8 Itō |
9 Jō |
10 Endō |
11 Morioka |
12 Uemura |
13 Matsuda |
14 Nakata |
15 Akiba |
16 Matsubara |
17 Michiki |
18 Shimoda |
Valmentaja Nishino

Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 1996
1 Kojima |
2 Yanagimoto |
3 Sōma |
4 Ihara |
5 Omura |
6 Yamaguchi |
7 Honda |
8 Maezono |
9 Takagi |
10 Nanami |
11 Miura |
12 Michiki |
13 Hattori |
14 Okano |
15 Morishima |
16 Saito |
17 Akita |
18 Jo |
19 Shimokawa |
20 Narazaki |
Valmentaja Kamo
Talosmeri

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
60°27′26.4″N, 21°41′22.5″E, NaantaliVarsinais-SuomiSuomi |
| Merialue | 
Saaristomeri |
| Pinta-ala | 
0,53 km²  |

Väestö| Asukasluku | 
10 |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Talosmeri** on saari Velkuassa Naantalissa. Saaren pinta-ala on 0,53 neliökilometriä, ja vakituisia asukkaita on kymmenen. Vapaa-ajan asuntoja saarella on 15, pois lukien vapaa-ajan asunnot, joissa asutaan pysyvästi. Saarelle ei ole kiinteää tieyhteyttä.

Suurempia saaria Talosmeren läheisyydessä ovat eteläpuolella Vähämaa, lännessä Lailuoto, luoteessa Palva ja koillisessa Livonsaari. Talosmeren suurin pituus on noin 1,2 kilometriä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  "Liite 1", *Ilman kiinteää tieyhteyttä olevat pysyvästi asutut saaret*, s. 109. Alueiden kehittäminen 26/2010. Työ- ja elinkeinoministeriö, 2010. ISSN 1797-3562 ISBN 978-952-227-374-1. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 20.6.2015).
2. ↑  Talosmeri Karttapaikassa *kansalaisen.karttapaikka.fi*. Maanmittauslaitos. Viitattu 20.6.2015.
**Timo Jukka Pulkkinen** (s. 12. helmikuuta 1965 Helsingin maalaiskunta) on suomalainen urheilutoimittaja, joka toimi 15 vuotta MTV Max -kanavan Formula 1 -lähetysten toimittajana ja nykyään Yleisradion moottoriurheilutoimittajana.

Pulkkinen aloitti moottoriurheilutoimittajan uran jo 16-vuotiaana ja oli jo sitä ennen ottanut moottoriurheiluaiheisia valokuvia parin vuoden ajan. Ensimmäisen autokilpailunsa Pulkkinen kuulutti Nurmijärvellä 16-vuotiaana, ja teki sen jälkeen kenttäkuulutustöitä lukemattomissa suomalaisissa moottoriurheilutapahtumissa. Pulkkinen on toiminut kenttäkuuluttajana mm. surullisessa helikopterionnettomuuden käsittäneessä Ahveniston kisassa. Hän toimi yhtäjaksoisesti Jyväskylän Suurajojen ja Neste Ralli Finlandin kuuluttajana 20 vuotta. 

Pulkkinen toimi MTV F1-tiimin jäsenenä 15 kautta (2000–2015) selostaen paikan päällä Formula ykkösiä. Hänellä on suomalaisista toiseksi eniten perättäin seurattuja Formula ykkösten GP- kisoja. Kaikkiaan hän on nähnyt paikanpäältä yli 230 GP kilpailua ja yli 100 MM-Rallia. Urallaan hän on ollut toimittajana tai kilpailijana yhteensä yli tuhannessa moottoriurheilutapahtumassa. Hän on omien sanojensa mukaan lentänyt selostusmatkoillaan 75 kertaa maapallon ympäri. Vuodesta 2016 lähtien hän selostaa moottoriurheilua Yleisradiolle.

Timo Pulkkisen veli Tomi Pulkkinen on toiminut suomalaisten F1-lähetysten televisiokuvaajana vuodesta 1998 alkaen yli 250 GP-kisassa ja jatkaa edelleen. 

Timo Pulkkisen isä on juontaja ja televisioesiintyjä Jorma Pulkkinen.

Lähteet
-------

1. ↑  MTV:n F1-lähetyksistä tuttu tv-kasvo tylysti sivuun: "Lensin 75 kertaa maapallon ympäri"  19.1.2016. Iltalehti. Viitattu 21.1.2016.
2. ↑  MTV:n F1-kuvaajalla on yli 200 kisan kokemus - "Yleensä lounas ennen kisaa McLarenilla" | SuomiF1 *SuomiF1*.  25.3.2015. Viitattu 13.8.2018.
3. ↑  Legendaarinen rokkitähti ilmestyi McLarenin pilttuuseen, pyysi Kimi Räikköseltä nimikirjoitusta - "Vasta sitten tajusin" *iltalehti.fi*. Viitattu 13.8.2018.
4. ↑  Nyman, Marja: Muuttolintu Espanjasta.  *Iltalehti*, 8.5.2010, s. 35.

Aiheesta muualla
----------------

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta ***Timo Pulkkinen***. 

* Timo Pulkkisen haastattelu
**Väinö Johannes Turunen** (29. tammikuuta 1927 Savonlinna – 21. joulukuuta 2018 Savonlinna) oli suomalainen poliitikko. Turunen toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1970–1979 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Turunen toimi myös Savonlinnan kaupunginvaltuuston puheenjohtajana ja kaupunginhallituksen varapuheenjohtajana. Turunen oli Savonlinnan vt. kaupunginjohtaja vuosina 1968–1970 ja 1972. Turunen oli presidentin valitsijamies vuosina 1978 ja 1982.

Politiikan ulkopuolella Turunen toimi rakennustyömiehenä 1943–1949, varastomiehenä 1950–1952, varastonhoitajana vesijohtoliike Huberilla 1953–1965, Savonlinnan työväenyhdistyksen taloudenhoitajana 1966–1967, Putki- ja metalliasennus S. & A. Pietikäisen konttoripäällikkönä 1968–1970, Mikkelin lääninveroviraston verotarkastajana 1979–1980, Oy Olavilan toimitusjohtajana Savonlinnassa vuodesta 1981 ja Kiinteistö Oy Huutokallion isännöitsijänä 1960–1973.

Turusen vanhemmat olivat työmies Kalle Pekka Turunen ja Alma Emilia Ikäheimo. Turusen puoliso vuodesta 1947 oli Irja Onerva Juuti. Heillä on kaksi lasta, Kimmo Kullervo (s. 1951) ja Tarja Hannele (s. 1956). Turunen oli sotilasarvoltaan korpraali. Turuselle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1986.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  .aspx Väinö Turunen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
Carl Theodor von Piloty: Thusnelda Germanicuksen triumfikulkueessa.
**Thusnelda** (s. n. 10 eaa.) oli keruskien päällikön Segesteen tytär ja roomalaiset Teutoburgin taistelussa voittaneen Arminiuksen vaimo. Segestes oli alun perin aikonut naittaa tyttärensä toiselle, mutta Arminius karkasi Thusneldan kanssa, ja pari meni naimisiin. 

Kuusi vuotta Teutoburgin tappion jälkeen Rooma lähetti Germanicuksen johtaman vahvan armeijan Germaniaan. Tavoitteena oli hajottaa germaaniheimojen liitto ja kostaa Arminiukselle. Toukokuussa vuonna 15 Segestes, Rooman liittolainen ja Arminiuksen verivihollinen, luovutti raskaana olleen Thusneldan vangiksi Germanicukselle. Vankeudessa Ravennassa Thusnelda synnytti hänen ja Arminiuksen ainoan lapsen, Thumelicuksen.  Heitä esiteltiin Germanicuksen triumfikulkueessa. Thusneldan myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.

Lähteet
-------

1. ↑  Niels-Peter Granzow Busch: Petturi vai vapauttaja?.  *Tieteen Kuvalehti Historia*, 2009, nro 12, s. 44-45.  Bonnier. ISSN 0806-5209.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Jääkolkka** järjestettiin näytöslajina **vuoden 1936 talviolympialaisissa**. Tapahtumia oli kolme, jotka kaikki olivat vain miehille. Pelit pelattiin 9. – 10. helmikuuta Riesserseellä, Baijerissa, natsi-Saksassa.

Tulokset
--------

### Pituusheitto

1. Itävalta Georg Edenhauser
2. Itävalta Friedrich Mosshammer
3. Saksa Ludwig Retzer
4. Saksa Ferdinand Erb
5. Itävalta Anton Schaffernack
6. Saksa Max Pfeffer
7. Saksa Lorenz Kollmannsberger
8. Tšekkoslovakia Karl Wolfinger
9. Itävalta August Ischepp

### Tarkkuusheitto

1. Itävalta Ignaz Reiterer
2. Saksa August Brunner
3. Tšekkoslovakia Karl Wolfinger
4. Itävalta Franz Lawugger
5. Itävalta Josef Kalkschmid
6. Saksa Hans Moser
7. Itävalta Josef Marx
8. Saksa Hans Bielmeier
9. Tšekkoslovakia Friederich Arnhold
10. Tšekkoslovakia Hans Großmann

### Joukkuepeli

1. Itävalta Tiroli
2. Saksa Miesbach
3. Itävalta Steiermark
4. Saksa Straubing
5. Saksa Zwiesel
6. Itävalta Kärnten
7. Tšekkoslovakia
8. Tšekkoslovakia

Jääkolkka olympialaisissa
1936 (*Näytöslaji*) |
1948–1960 |
1964 (*Näytöslaji*)

1936 talviolympialaisten kilpailulajit
Alppihiihto |
Jääkiekko |
Maastohiihto | 
Mäkihyppy | 
Pikaluistelu |
Rattikelkkailu |
Taitoluistelu |
Yhdistetty  

Näytöslajit: *Jääkolkka* |
*Sotilaspartiohiihto*

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Isstock vid olympiska vinterspelen 1936
**X armeijakunta** oli Saksan maavoimien yhtymä toisessa maailmansodassa.

Perustaminen
------------

Wehrkreis X perusti alue-esikunnan 1. lokakuuta 1935 Hampuriissä sijainneesta Reichswehrin ratsuväkiarmeijakunnasta.

Historia
--------

Armeijakunta asetettiin liikekannalle 26. elokuuta 1939 ja syyskuussa se kuului Puolan valtausta varten koottuun Etelän armeijaryhmän 8. armeijaan. Puolan taisteluiden aikana armeijakunta oli mukana Bzurajoen ja Varsovan taisteluissa.

Armeijakunta oli joulukuusta 1939 alkaen Ranskan vastaisella rajalla Niederrheinin alueella osana armeijaryhmä B:n 6. armeijaa. Tammikuussa se siirrettiin saman armeijaryhmän 18. armeijaan ja kesäkuussa armeijaryhmän reserviksi. Heinäkuussa armeijakunnan joukot osallistuivat Dunkerquen ja Kanaalin rannikon puolustukseen osana armeijaryhmä A:n 6. armeijaa ja myöhemmin osana 9. armeijaa.

Armeijakunta siirrettiin 1. tammikuuta 1941 Puolaan armeijaryhmä B:n 4. armeijaan ja edelleen 1. huhtikuuta Itä-Preussiin saman armeijaryhmän 18. armeijaan. Toukokuussa se kuului armeijaryhmä C:n 16. armeijaan, jonka mukana se aloitti etenemisen Neuvostoliittoon operaatio Barbarossan alkaessa 22. kesäkuuta 1941.

Armeijakunta oli pohjoisen armeijaryhmän mukana edettäessä Leningradiin ja kaupunkia piirittäessä. Se oli vetäytyi armeijaryhmän mukana puna-armeijan aloitettua etenemisensä Kuurinmaalle, jossa armeijaryhmä nimettiin armeijaryhmä Kuurinmaaksi. Armeijakunta antautui toukokuussa 1945 puna-armeijalle.

Komentajat
----------

Armeijakunnan komentajina toimivat:

* jalkaväenkenraali Wilhelm Ulex 26. elokuuta - 15. lokakuuta 1939
* tykistönkenraali Christian Hansen 15. lokakuuta 1939 - toukokuuta 1942
* panssarikenraali Otto von Knobelsdorff touko-kesäkuu 1942
* tykistönkenraali Christian Hansen kesäkuu 1942 - 1. heinäkuuta 1943
* kenraaliluutnantti Otto Sponheimer 1. -31. heinäkuuta 1943
* tykistönkenraali Christian Hansen 1. elokuuta - 4. marraskuuta 1943
* jalkaväenkenraali Thomas-Emil von Wickede 4. marraskuuta 1943 - 23. kesäkuuta 1944
* jalkaväenkenraali Friedrich Köchling 23. kesäkuuta - 3. syyskuuta 1944
* jalkaväenkenraali Hermann Foertsch 21. syyskuuta - 21. joulukuuta 1944
* kenraaliluutnantti Johannes Mayer 21.-27. joulukuuta 1944
* tykistönkenraali Siegfried Thomaschki 27. joulukuuta 1944 - antautumiseen

Lähteet
-------

1. ↑  lexikon-der-wehrmacht
**Kvantiilit** ovat satunnaismuuttujan kertymäfunktiolta säännöllisin välein poimittuja prosenttipisteitä. Jakamalla järjestetty aineisto *q* kappaleeseen yhtä suuria joukkoja saadaan *q*-kvantiili. Kvantiilit ovat aineiston arvoja luokkien rajalla. Näin ollen *k*:nnes kvantiili on sellainen arvo *x*, että todennäköisyys saada pienempi arvo kuin *x* on noin *k/q*. Empiirisessä työssä kvantiilit lasketaan aineiston kertymäfunktiosta.

Osalle kvantiileista on vakiintuneet nimet:

* 100-kvantiilit ovat **persentiilejä**, toiselta nimeltään **fraktiileja**
* 10-kvantiilit ovat **desiilejä**
* 5-kvantiilit ovat **kvintiilejä**
* 4-kvantiilit ovat **kvartiileja**

Yleisin käytetty kvantiili on mediaani. Se kertoo pisteen, joka jakaa aineiston puoliksi. Mediaani on 2. kvartiili, 5. desiili ja 50. persentiili. Toisinaan 1. kvartiilia kutsutaan alakvartiiliksi ja 3. kvartiilia yläkvartiiliksi. 

Formaalisti *k*:nnes kvantiili {\displaystyle x\_{N\cdot k/q}} satunnaismuuttujalle *X* voidaan määritellä:

{\displaystyle P(X\leq x\_{N\cdot p})\geq p} ja {\displaystyle P(X\geq x\_{N\cdot p})\geq 1-p,} missä {\displaystyle p={\frac {k}{q}}}.
Toisaalta voidaan määritellä \tau -kvantiili osuutena, kun {\displaystyle \tau \in (0,1)}. Tällöin satunnaismuuttajan *X* \tau -kvantiili on:

{\displaystyle P(X\leq x)\geq \tau \ } ja {\displaystyle \ P(X\geq x)\geq 1-\tau .}
Vaihtoehtoisesti \tau -kvantiili voidaan määritellä kertymäfunktion *F* avulla:

{\displaystyle F\_{X}(\tau )=\inf\{q|F\_{X}(q)\geq \tau \}.}

Kvantiilivälit
--------------

Kvantiilien avulla voidaan muodostaa satunnaismuuttujan vaihtelua kuvaavia tunnuslukuja. Muuttujan **vaihteluväli** muodostuu aineiston minimistä ja maksimista. Kvartiileina ilmaistuna kyse on 0. kvartiilista ja 4. kvartiilista. Vaihteluvälin pituus on maksimin ja minimin erotus. 

Toinen usein käytetty kvantiiliväli on **kvartiiliväli**. Sillä tarkoitetaan 1. kvartiilin ja 3. kvartiilin muodostamaan väliä. Kvartiilivälin pituus on 3. kvartiilin ja 1. kvartiilin erotus. **Kvartiilipoikkeama** on puolet kvartiilivälin pituudesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Kvantiili | Käsitteet | Tilastokeskus *www.tilastokeskus.fi*. Viitattu 13.7.2020.
**Ryōsuke Iwasa** (jap. 岩佐亮佑, *Iwasa Ryōsuke*, s. 26. joulukuuta 1989 Kashiwa, Japani) on japanilainen ammattinyrkkeilijä ja hallitseva IBF-liiton maailmanmestari ylemmässä kääpiösarjassa.

Ammattinyrkkeilyura
-------------------

Iwasa aloitti ammattinyrkkeilyuransa vuonna 2008. Vuonna 2011 hän kärsi ensimmäisen tappionsa Shinsuke Yamanakaa vastaan tavoitellessaan kääpiösarjan mestaruutta. Iwasa kohosi vuoden 2011 marraskuussa Japanin mestariksi voittamalla Jerope Mercadon yksimielisellä tuomaripäätöksellä. Hän puolusti mestaruutta kahdesti ennen kuin luopui siitä vuonna 2012. Vuonna 2015 hän pääsi IBF-liiton kääpiösarjan maailmanmestaruusotteluun mutta hävisi Lee Haskinsille pahan selkäsaunan jälkeen teknisellä tyrmäyksellä kuudennessa erässä.

Vuonna 2017 Iwasa kohosi ylemmän kääpiösarjan IBF-liiton maailmanmestariksi voittamalla Yukinori Ogunin teknisellä tyrmäyksellä kuudennessa erässä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* boxrec.com

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Yukinori Oguni** | **IBF-liiton ylemmän kääpiösarjan maailmanmestari**13. syyskuuta 2017 – 16. elokuuta 2018 | Seuraaja:**TJ Doheny** |
**XXXVI vuoristoarmeijakunta** (saks. *XXXVI. Gebirgs-Armeekorps*) oli Saksan maavoimien yhtymä toisessa maailmansodassa. Se taisteli muun muassa Suomen Lapissa osallistuen jatkosodan taisteluihin sekä Lapin sotaan.

Perustaminen
------------

Keskustan rajanvalvonta-alue (saks. *Grenzabschnitt Mitte (Höh. Kdo. XXXVI)*) perustettiin 19. lokakuuta 1939 Breslaussa raja-alue 14:stä. Yhtymä nimettiin 11. toukokuuta 1940 uudelleen erilliseksi johtoportaaksi XXXVI (saks. *Höheren Kommando z.b.V. XXXVI*).

Palvelus
--------

Yhtymä osallistui Puolan offensiiviin. Se siirrettiin toukokuussa 1940 Trieriin ja edelleen Lothringeniin. Yhtymä otti osaa Ranskan valtaukseen osana 16. armeijaa, joka kuului ensin armeijaryhmä A:han ja myöhemmin armeijaryhmä C:hen. Elokuussa 1940 yhtymä siirrettiin Etelä-Norjaan (operaatio Weserübung), jossa se liitettiin ryhmä XXI:een. Yhtymä nimettiin 18. marraskuuta 1941 Norjassa XXXVI vuoristoarmeijakunnaksi.

Armeijakunta siirrettiin Suomen Lappiin helmikuussa 1942 ja se oli edelleen Suomessa Lapin sodan alkaessa. Armeijakunnan joukot vetäytyivät Norjaan, jossa ne antautuivat Saksan antauduttua liittoutuneille.

Joukot
------

* Saksan 71. jalkaväkidivisioona (elokuuhun 1940)
* Saksan 212. jalkaväkidivisioona (elokuuhun 1940)
* SS-divisioona Nord (kesäkuu–heinäkuu 1941 ja syyskuu 1941, liitettiin lokakuussa 1941 Suomen III armeijakuntaan)
* Saksan 169. jalkaväkidivisioona
* Saksan 163. jalkaväkidivisioona (vuodesta 1942)
* Suomen 6. divisioona (kesäkuu 1941–1942)

Erillisyksiköt
--------------

* Panssariosasto 211
* Panssariosasto 40
* Suomen 16. rajajääkärikomppania
* Suomen 26. rajajääkärikomppania
* Suomen 46. rajajääkärikomppania

Komentajat
----------

Armeijakunnankomentajina olivat:

* Ratsuväen kenraali Hans Feige (19. lokakuuta 1939 – 30. marraskuuta 1941)
* Jalkaväen kenraali Karl Weisenberger (30. marraskuuta 1941 – 10. elokuuta 1944)
* Vuoristojoukkojen kenraali Emil Vogel (10. elokuuta 1944 – 8. toukokuuta 1945)

Lähteet
-------

1. ↑  Lexikon der Wehrmacht

Jatkosodan joukko-osastot
**Alue: Lapin ja Pohjois-Suomen joukot**

**Suomen III armeijakunta** (Uhtuan ja Kiestingin suunta): 3. divisioona

**Saksan XXXVI armeijakunta** (Kantalahden suunta): 6. SS-vuoristodivisioona Nord | 169. divisioona | 6. divisioona

**Saksan vuoristoarmeijakunta Norja** (Murmanskin suunta): 2. vuoristodivisioona | 3. vuoristodivisioona

**Neuvostoliiton XVII armeijakunta** (Kantalahden suunta): 104. divisioona | 122. divisioona | 1. panssaridivisioona | 14. divisioona (Murmanskin suunta) | 52. divisioona (Murmanskin suunta)
**Nurkkajussi** on leikki, jota leikitään rakennuksen ympäri juosten ja hiipien. Leikissä vaaditaan paitsi juoksunopeutta myös tarkkaavaisuutta ja oikeaa ajoitusta.

Leikin alku ja kulku
--------------------

Leikkialueeksi käy mikä tahansa rakennus, jonka seinustoilla on riittävästi vapaata tilaa ja mahdollista liikkua.
Leikin alkaessa valitaan yksi leikkijöistä nurkkajussiksi.

Leikki alkaa, kun nurkkajussi antaa lähtömerkin ja alkaa laskea otsa seinää vasten kymmeneen. Lähtömerkin saatuaan muut leikkijät alkavat juosta rakennuksen ympäri johonkin talon lähipiiloihin.

Nurkkajussi lähtee kiertämään taloa laskettuaan kymmeneen. Nurkkajussi voi halutessaan palata myös takaisin päin.

Pienen rakennuksen ympärillä Nurkkajussia voidaan leikkiä myös siten, että Nurkkajussi kiertää ympäri rakennusta toiseen suuntaan ja pelaajat toiseen. Kun Nurkkajussi tulee vastaan, pelaajat jähmettyvät. Nurkkajussi polttaa pois pelistä henkilöt, joiden ehti nähdä liikkuvan.

Leikistä poistaminen
--------------------

Jos nurkkajussi näkee toisen leikkijän, hän huutaa tämän nimen ja nähdystä leikkijästä tulee uusi nurkkajussi.

Viestittäminen
--------------

Viestittämiseksi sanotaan sitä, kun leikistä poistettu leikkijä antaa muille leikkijöille merkkejä nurkkajussin liikkeistä. Viestittäminen on leikissä kielletty.
**Nurmesjärvi** on Kärsämäen ja Pyhäjärven rajalla sijaitseva järvi, jonka suurin pituus on 2,3 kilometriä. Suurin osa järvestä sijaitsee Kärsämäen kunnan alueella. Nurmesjärvi on lintujärvi, ja se on luokiteltu kansainvälisesti arvokkaaksi vesilintualueeksi. Järven pinta-ala on noin 260 hehtaaria.

Hydrologia ja luonto
--------------------

Järven pinta-ala on noin 260 hehtaaria, mutta 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa tapahtuniden kuivauksien takia järven avovesi-alue on enää kuudennes edellisestä. Järven reunat ovat täynnä korteikkoja ja avovesi-alueet ovat keskittyneet järven keskiosien tienoille. Maasto järven ympärillä on pää-asiassa soista, mutta peltoakin löytyy rannoilta. Järvi laskee jokea pitkin Kuusaanjärveen ja täten Kalajokea pitkin Pohjanlahteen. Lisäksi Nurmesjärvestä on kaivettu kanava 1920-luvulla, joka kiertää Nurmesnevan kautta Kuusaanjärveen.

Järvelle on rakennettu lintutorni vuonna 1987 joka sijaitsee järven eteläisellä rannalla, mutta silti melkein keskelle järveä Nurmesniemen takia. Asutus on keskittynyt järven etelä ja itäpuolille. Nurmesjärvi on osa Natura 2000 -hanketta.

Järven linnustoon kuuluu yli 40 lintulajia ja kalalajeista järvellä tapaa useimmiten haukea ja särkeä.

Kunnostushanke
--------------

Koska järvi on pahasti kasvanut umpeen, Kärsämäen kunta päätti myöntää 700 000 euron avustuksen järven kunnostamiseen. Tarkoituksena on ruopata 80 000 neliömetrin kokoinen alue ja täten kasvattaa avovesi-aluetta. Lisäksi kanavan kohdalle rakennetaan vene- ja uimaranta sekä järvelle rakennetaan uusi lintutorni sekä nuotiopaikka.

Ajo-ohjeet lintutornille
------------------------

Kärsämäen kunnan alueelta: Nurmesjärvi sijaitsee Valtatie 4 varressa olevalla sivutiellä Nurmesjärventien varressa. Matkaa risteykseen on Kärsämäen taajamasta noin 15 kilometriä Kärsämäeltä Pyhäjärven suuntaan. Nurmesjärventietä pitkin ajettua noin 9 kilometriä tulee Pyhäjärven kunnanraja vastaan. Tällöin järvi on näkyvissä oikealla puolen tietä. Tästä noin 200 metriä oikealle kääntyy Haapasaarentie joka kiertää järven etelärantaa. Tietä seuraten noin kilometri tulee tien kupeeseen pieni levike, josta on heikosti näkyvä viitoitus polulle joka johtaa lintutornille joka on noin 100 metrin päässä levikkeeltä.

Pyhäjärven kaupungin alueelta: Pyhäjärveltä taajamalta päin ajetaan Valtatietä 27 pitkin länteen noin 12 kilometriä, jolloin Parkkiman kylän jälkeen käännytään Nurmesperälle johtavalle tielle. Tietä ajetaan noin 9 kilometriä jolloin etuvasemmalla näkyy Nurmesjärvi. Heti vasemmalla on Haapasaarentien risteys joka kiertää järven etelärantaa. Tietä seuraten noin kilometri tulee tien kupeeseen pieni levike, josta on heikosti näkyvä viitoitus polulle joka johtaa lintutornille joka on noin 100 metrin päässä levikkeeltä.

Vene- ja uimaranta tulee kanavan suu-aukolle eli Kärsämäen ja Pyhäjärven rajasta noin 300 metriä Kärsämäen puolelle.

Lähteet
-------

1. ↑  Kansalaisen Karttapaikka Maanmittauslaitos. Viitattu 17.7.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Pessa, Jorma: Kärsämäki, Nurmesjärvi  22.6.2006. Pohjois-Pohjanmaan ympäristökeskus. Viitattu 17.7.2011.
Victorin-Hippolyte Jasset
*Bandits en automobile* (1912)
**Victorin-Hippolyte Jasset** (30. maaliskuuta 1862 Fumay, Ardennes – 22. kesäkuuta 1913 Pariisi) oli ranskalainen elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan yhtenä varhaisen mykkäelokuvan edelläkävijöistä.

Kuvanveistoa opiskellut Jasset aloitti uransa teatterin puvustajana ja lavastajana. Vuonna 1900 hän ohjasi suuren pantomiimin Pariisin Hippodrome-teatterissa, jossa hän tutustui myöhempään yhteistyökumppaniinsa Georges Hatotiin. Jasset ja Hatot tekivät vuosina 1905–1910 elokuvia muun muassa Gaumont, Eclipse, Éclair, Raleigh & Robert ja mahdollisesti Pathé-Frères -yhtiölle. Suosittua *Nick Carter* -etsiväsarjaa (1908) seurasivat muun muassa lännenelokuvasarja *Riffle Bill* (1908–1909), *Morgan le pirate* (1909), *Meskal le contrebandier* (1909) ja *Docteur Phantom* (1909).

Erottuaan Hatotista vuonna 1910 Jassetista tuli Éclairin Épinay-sur-Seinen-studioiden taiteellinen johtaja. Siellä hän teki joukon taide-elokuvia kuten Gustave Flaubertin romaaniin perustuva *Hérodiade* (1910). Vuonna 1911 Jasset palasi rikoselokuvien pariin Léon Sazien Zigomar-hahmoon perustuvalla samannimisellä elokuvalla. Se oli valtava kansainvälinen menestys ja sai kaksi jatko-osaa, *Zigomar contre Nick Carter* (1912) ja *Zigomar peau d’anguille* (1913). Jassetin *Zigomar* vaikutti Louis Feuilladen *Fantomas*-sarjaan ja hänen "runolliseen realismiinsa".

Jasset teki myös muita tyylilajeja edustavia elokuvia kuten Émile Zola -sovituksen *Au pays des ténèbres* (1912), realistisen melodraaman *Rédemption* (1912) ja Gaston Lerouxin teokseen perustuvan tieteisfantasian *Balaoo* (1912). Jassetin viimeinen ohjaustyö oli Josette Andriotin tähdittämä viihde-elokuvan merkkiteos *Protéa* (1913). Ohjaaja kuoli äkillisesti leikkauksen jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Abel, Richard (ed.): *Encyclopedia of Early Cinema*, s. 499–500. Abingdon: Routledge, 2005. ISBN 0-415-23440-9.
2. ↑  Oscherwitz, Dayna & Higgins, MaryEllen: *Historical Dictionary of French Cinema*, s. 214–216. Plymouth: Scarecrow Press, 2007. ISBN 978-0-8108-6875-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Victorin-Hippolyte Jasset Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kuvaa Tudorien hallinnoiman laivaston Royal Ship -alusta. Muita vastaavasti nimettyjä aluksia on täsmennyssivulla.*

**Victory** oli Englannin kuninkaallisen laivaston vuonna 1560 ostettu 57-tykkinen kaljuuna.

Valmistus
---------

Laivasto lunasti 14. maaliskuuta 1560 Anthony Hickmanilta ja Edward Castlynilta kauppa-alus *Great Christopherin*. Alus nimettiin marraskuussa *Victoryksi*, ja se rakennettiin uudelleen vuonna 1586.

Palvelus
--------

Alus otettiin palvelukseen vuonna 1588 kontra-amiraali Sir John Hawkinsin lippulaivana, jonka alaisuudessa se osallistui Espanjan voittamattoman armadan tuhoamiseen. Alus määrättiin huhtikuussa 1600 ankkuroitumaan Gravesendin ja Tilburyn linnoitusten väliin vartiolaivaksi. Alus siirrettiin Chathamista Woolwichiin vuonna 1606 uudelleen rakennettavaksi, mutta se purettiin vasta vuonna 1608.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1603–1714 – Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2009. ISBN 978-1-84832-040-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Winfield, Rif s. 2
**Kleopatran neula** (engl. *Cleopatra’s Needle*) on New Yorkissa sijaitseva, noin 21 metriä korkea ja 225 tonnia painava, hieroglyfeillä koristeltu graniittinen obeliski, joka on peräisin muinaisesta Egyptistä. Se on toinen kahdesta "Kleopatran neuloina" tunnetusta obeliskista, ja sen kaksoiskappale on Lontoon Kleopatran neula. New Yorkin obeliski sijaitsee Central Parkissa lähellä Metropolitan Museum of Artia.

Historia
--------

### Alkuperä

*Pääartikkeli: Kleopatran neulat*
Egyptin faarao Thutmosis III pystytytti kaksi noin vuonna 1450 eaa. valmistettua obeliskia Heliopoliin kaupunkiin, jonne ne kuljetettiin Assuanin kivilouhimoilta Niiliä pitkin. Hieroglyfikirjoitukset lisättiin 200 vuotta myöhemmin Ramses II:n käskystä muistoksi hänen sotilaallisista voitoistaan. Roomalaiset siirsivät obeliskit vuonna 12 eaa. Aleksandriaan Kaisareioniin eli temppeliin, jonka Kleopatra VII oli rakennuttanut alun perin Marcus Antoniuksen muistolle. Muuta tekemistä Kleopatran kanssa obeliskeilla ei ole.

### Siirto Yhdysvaltoihin

New Yorkin Kleopatran neula lahjoitettiin Yhdysvalloille kiitoksena diplomaattisesta avusta Suezin kanavan avaamisessa. Tämä tapahtui vuonna 1879, toisin sanoen pari vuotta sen jälkeen, kun kaksoiskappale oli luovutettu briteille.

Obeliski siirrettiin Yhdysvaltoihin *Dessoug*-laivalla Henry Honychurch Gorringen komennossa vuosina 1880–1881. New Yorkissa se siirrettiin Hudsonjoen rannasta Central Parkiin 32 hevosen vetämänä erityisesti tätä tarkoitusta varten rakennettua rautatietä pitkin ja väliaikaisen sillan yli. Siirto kesti yli kolme kuukautta, ja obeliski pystytettiin juhlallisesti 22. tammikuuta 1881. Obeliskin alle sijoitettiin aikakapseli, joka sisältää muun muassa *Raamatun*, William Shakespearen kootut teokset, Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen kopion, vuoden 1870 Yhdysvaltain väestönlaskennan tulokset, Websterin sanakirjan ja Egyptin opaskirjan.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Obelisks of Heliopolis *Archaeology*. Viitattu 7.12.2020.
2. 1 2 3    *Tieteen kuvalehti Historia*, 2013, nro 16, s. 32–35.
3. 1 2  Crabs of Cleopatra’s Needle *Atlas Obscura*. Viitattu 7.12.2020.
4. 1 2 3 4  Obelisk (Cleopatra's Needle) *Central Park Conservancy*. Viitattu 7.12.2020.
5. 1 2  How the Obelisk Made Its Home in Central Park *Central Park Conservancy*. Viitattu 7.12.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kleopatran neula New Yorkissa** Wikimedia Commonsissa
**Marcus Piav(v)onius Victorinus** (k. kevät 271) oli lyhytikäisen Gallian keisarikunnan keisari vuosina 269–271.

Victorinuksen taustasta ei tiedetä paljoakaan. Hänen nimensä viittaa Rooman valtakunnan läntisiin provinsseihin, Hispaniaan, Galliaan ja Britanniaan, joista hän saattoi olla kotoisin. Hänen nomeninsa oikeinkirjoitustakaan ei tiedetä varmasti. Joissakin kolikoissa se on Piavonius tai Piavvonius. Augusta Treverorumista löydetystä mosaiikissa se taas on muodossa Piaonius.

Victorinuksen äidin Victorian toimet hänen kuolemansa jälkeen viittavat perheen varakkuuteen. Victorinus palveli ansiokkaasti ensimmäisen Gallian keisarin Postumuksen alaisena. Noin vuonna 266 tai 267 hän oli pretoriaanikaartin tribuuni (*tribunus praetorianorum*) ja vuonna 267 tai 268 hän oli konsulina Postumuksen kanssa. Mariuksen kuoleman jälkeen syksyllä 269, sotilaat julistivat Victorinuksen keisariksi Augusta Treverorumissa. Hänet tunnustettiin Galliassa ja Britanniassa muttei Hispaniassa, joka siirtyikin pian takaisin Rooman keskushallinnon alaisuuteen. Myös Augustodonum Haeduorumin kaupunki Galliassa kapinoi Victorinusta vastaan ja siirtyi Rooman puolelle. Victorinus piiritti joukkoineen kaupungin ja valtasi sekä ryösti sen kesällä 270, seitsemän kuukauden piirityksen jälkeen.

Myös eräs Domitianus julisti itsensä keisariksi Galliassa vuoden 271 paikkeilla, mutta hänestä ei tiedetä paljon mitään.

Tämän jälkeen Victorinus palasi Colonia Agrippinaan viettämään voitonjuhlia. Huoltopäällikkö Attianus kuitenkin murhasi hänet keväällä 271. Syy saattoi olla henkilökohtainen, sillä Victorinus oli tunnetusti kova naistenmies, ja antiikin historioitsijoiden mukaan Attianus sai hänet kiinni itse teosta vaimonsa kanssa. Tätä teoriaa tukee myös se, että murhan jälkeen Victorinuksen äiti Victoria sai lahjottua sotilaat julistamaan Victorinuksen jumalaksi ja huutamaan Gallia Aquitanian maaherran Gaius Pius Esuvius Tetricuksen keisariksi.

Lähteet
-------

* Michel Polfer: Victorinus (A.D. 269-271)  3.6.2000. roman-emperors.org. Viitattu 17.8.2009. (englanniksi)
* Kivimäki, Arto & Tuomisto, Pekka: *Rooman keisarit*. Hämeenlinna: Karisto, 2005. ISBN 951-23-4546-3.

### Viitteet

1. 1 2 3  Polfer: Victorinus (A.D. 269-271)
2. ↑  Polfer, note #1
3. 1 2  Rooman keisarit s. 282
4. ↑  Polfer, note #9


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Marius** | **Gallian keisarikunnan keisari**  | Seuraaja:**Tetricus I** |

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Victorinus** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Veli Taavi Arvonen** (30. lokakuuta 1908 Turku – 25. tammikuuta 1994 Turku) oli suomalainen vuorineuvos, joka toimi Rakennustoimisto Arvonen Oy:n toimitusjohtajana ja johtokunnan puheenjohtajana vuosina 1934–1969. Koulutukseltaan hän oli rakennusmestari.

Arvosen ensimmäinen työnantaja hänen valmistuttuaan Turun teknillisen koulun huoneenrakennuksen ja tie- ja vesirakennuksen opintosuunnilta vuonna 1930 oli Turun sataman satamarakennuskonttori, jossa hän oli rakennusmestarina. Vuonna 1934 Arvonen perusti yhdessä rakennusmestari Vilho Lambert Heinosen kanssa oman yrityksen. Heinosen kanssa yhteistyö jatkui vuoteen 1942, jolloin Heinonen perusti Emil Hartelan kanssa Urakoitsijat Oy -rakennusliikkeen. Toiminta-aikanaan Rakennustoimisto Arvonen oli Suomen suurimpia ja arvostetuimpia ja sen keulakuva Arvonen sai teollisuusneuvoksen arvon vuonna 1948 ja vuorineuvoksen arvon vuonna 1957. Yritystoiminnan ohella Arvonen oli Turun Rakennusmestariyhdistyksen johtokunnan jäsen ja puheenjohtaja, Suomen Rakennustyönantajaliiton ja Suomen Rakennusteollisuusliiton hallitusten jäsen, jälkimmäisessä urakoitsijavaliokunnan pitkäaikainen puheenjohtaja ja lopulta koko liiton hallituksen puheenjohtaja. Hän toimi myös Keramian johtokunnan ja Finnairin hallintoneuvoston puheenjohtajana ja kuului Urho Kekkosen ystäväpiiriin. Arvonen oli myös Turun kauppakorkeakoulun hallituksen puheenjohtaja vuosina 1957–1975.

Rakennustoimisto Arvonen Oy:n toiminta päättyi konkurssiin vuonna 1969. Syynä oli pääosin ulkomaiset valuuttalainat, joiden arvot nousivat huomattavasti Suomen markan devalvoinnin myötä. Konkurssin myötä Arvonen jätti suuren osan julkisista luottamustoimistaan.

Arvonen osti vuonna 1952 Harjattulan kartanon Turun Kakskerrasta. Nykyisin kartano on Paasikivi-opiston (kokous- ja majoituspalveluja myy Harjattulan kartano Oy) käytössä.

Lähteet
-------

* Kai Hoffman: Vuorineuvos Veli Arvonen (1908–1994). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2008. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

### Viitteet

1. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
Lontoon ja New Yorkin "Kleopatran neula".
**"Kleopatran neulat"** (engl. *Cleopatra’s Needles*) on nimitys kahdelle muinaisesta Egyptistä peräisin olevalle obeliskille, joista toinen on nykyisin Lontoossa ja toinen New Yorkissa. Nimestään huolimatta ne eivät liity kuningatar Kleopatraan.

Historia
--------

Obeliskit olivat alun perin faarao Thutmosis III:n pystyttämiä. Ne valmistettiin noin vuonna 1450 eaa. ja ne sijaitsivat Heliopoliissa Ralle omistetun temppelin yhteydessä. Sinne ne kuljetettiin Assuanin kivilouhimoilta Niiliä pitkin. Obeliskeissa olevat hieroglyfikirjoitukset lisättiin 200 vuotta myöhemmin Ramses II:n käskystä muistoksi hänen sotilaallisista voitoistaan.

Roomalaiset siirsivät obeliskit keisari Augustuksen aikana vuonna 12 eaa. Aleksandriaan Kaisareioniin eli temppeliin, jonka Kleopatra oli rakennuttanut alun perin Marcus Antoniuksen muistolle.  Muuta tekemistä Kleopatran kanssa obeliskeilla ei ole. Toinen, Lontooseen myöhemmin viety obeliski kaatui jossakin välissä etusivulleen, minkä ansiosta suurin osa sen hieroglyfeistä säästyi sään, tuulen ja ilkivallan tuhoilta. Britit yrittivät tuloksetta kaivaa sen esiin jo vuonna 1798. Toinen, New Yorkiin viety obeliski, oli pystyssä Aleksandriassa vielä vuonna 1880.

Obeliskit
---------

Obeliskit on tehty punaisesta graniitista. Ne ovat korkeudeltaan noin 21 metriä ja painavat noin 225 tonnia, ja niiden halkaisija juuressa on noin 2,44 metriä.

**"Kleopatran neula" Lontoossa**

Lontoon obeliski sijaitsee Victoria Embankmentilla Thamesjoen varrella Westminsterissä. Muhammad Ali lahjoitti sen briteille vuonna 1818. Se pystytettiin Lontooseen vuonna 1878. Useimmiten nimityksellä "Kleopatran neula" viitataan juuri Lontoon obeliskiin.

**"Kleopatran neula" New Yorkissa**

New Yorkin obeliski sijaitsee Central Parkissa lähellä Metropolitan Museum of Artia. Se lahjoitettiin Yhdysvaltoihin kiitoksena diplomaattisesta avusta Suezin kanavan avaamisessa, ja pystytettiin Central Parkiin vuonna 1881.

Katso myös
----------

Joskus myös Pariisissa sijaitsevaa Luxorin obeliskia on virheellisesti nimitetty Kleopatran neulaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Cleopatra's Needle Ancient Egypt Foundation. Viitattu 7.12.2020.
2. 1 2 3  The Obelisks of Heliopolis *Archaeology*. Viitattu 7.12.2020.
3. 1 2 3  Smith, William: "Alexandreia", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Heliopolis *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 7.12.2020.
5. 1 2 3    *Tieteen kuvalehti Historia*, 2013, nro 16, s. 32-35.
6. ↑  Pfeiffer, Stefan: "The Imperial Cult in Egypt". Teoksessa Riggs, Christina (toim.): *The Oxford handbook of Roman Egypt*, s. 87. Oxford: Oxford University Press, 2012. Teoksen verkkoversio.
7. ↑  Obelisk (Cleopatra's Needle) *Central Park Conservancy*. Viitattu 7.12.2020.
8. 1 2  How the Obelisk Made Its Home in Central Park *Central Park Conservancy*. Viitattu 7.12.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kleopatran neulat** Wikimedia Commonsissa
Veli Aine vuonna 1994
**Veli Valo Aine** (17. helmikuuta 1919 Tornio – 30. joulukuuta 2008 Tornio) oli suomalainen yrittäjä ja liikemies, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen ja tuli tunnetuksi myös taiteen keräilijänä.

Aineen vanhemmat olivat toimitusjohtaja Eelis Iikka Aine ja Elsa Elina Kantola ja puoliso vuodesta 1942 hammaslääkäri Eila Rantanen. Aine kirjoitti ylioppilaaksi Tornion yhteislyseosta vuonna 1939. Hän osallistui vapaaehtoisena talvisotaan. Välirauhan aikana Aine suoritti Suomen Liikemiesten Kauppaopiston ylioppilasluokan, jatkosodassa hän palveli Olavi Alakulpin tiedusteluosastossa. Sodan loputtua Aine oli sotilasarvoltaan kapteeni. Hän sai ylennyksen reservin majuriksi vuonna 1967. Sodan jälkeen Aine sai johdettavakseen isänsä perustaman Aineen Autoliikkeen, joka oli sodan aikana ajautunut vaikeuksiin, ja nosti sen yhdeksi Suomen suurimmista yksityisistä autotaloista. Aineelle myönnettiin kauppaneuvoksen arvonimi vuonna 1969.

Vaimonsa kanssa Aine alkoi kerätä taidetta 1940-luvun lopulla. Oppaana taideostoissa oli hollantilaista syntyperää ollut helsinkiläinen taidekauppias Helmut van Assendelft, joka oli Eila Aineen vanhempien perheystäviä. Aineet perustivat Aineen Kuvataidesäätiön vuonna 1974 ja halusivat, että heidän keräämänsä kokoelma jää Tornioon. Kun kaupunki teki päätöksen taidemuseon rakentamisesta, Aineet lahjoittivat taidekokoelmansa säätiölle vuonna 1979. Aineen taidemuseo avattiin yleisölle 7. maaliskuuta 1986. Rakennuksen vihki ja avasi Tellervo Koivisto.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pietilä-Juntura, Katriina: Veli Aine Tornion kaupunki. Viitattu 16.2.2010.
2. 1 2  Veli Aine *Biografiasampo*. Viitattu 26.10.2022.
3. 1 2 3  Strömmer, Aarno: "Veli Aine yrittäjä-keräilijä-lahjoittaja", *Aineen kuvataidesäätiön taidekokoelma*, s. 23–29. Oulu: Kirjapaino Osakeyhtiö Kaleva, 1996. ISBN 951-8949-03-4.
4. ↑  Manninen, Hannes: "Aineen taidemuseon synnystä", *Aineen kuvataidesäätiön taidekokoelma*, s. 35–36. Oulu: Kirjapaino Osakeyhtiö Kaleva, 1996. ISBN 951-8949-03-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Veli Aineen muistokirjoitus *Helsingin Sanomissa*. (Arkistoitu – Internet Archive)
* Aine Oy:n historiaa.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Seppo Hakala** (9. elokuuta 1942 – 15. maaliskuuta 1991) oli suomalainen iskelmälaulaja ja basisti, joka vaikutti myös Purema-yhtyeessä. Hän oli myös yksi Pori Jazz -festivaalin perustajista.

Ura
---

Hakala teki ensimmäiset levytyksensä PSO-levy-yhtiölle tammikuussa 1961. Ensisinglellä julkaistiin käännösversio Elvis Presleyn hitistä *Wooden Heart* (suom. *Puusydän*) sekä myöhemmin ikivihreäksi, joskaan ei Hakalan tulkintana, noussut käännös The Brothers Four -yhtyeen kappaleesta *Green Fields* (suom. *Vihreät niityt*). Puusydämestä tuli varsin suosittu. Ensilevytyksen jälkeen Hakala levytti vielä neljä singleä. Näistä muita suositummaksi nousi käännöskappale *Sydämeni jäi Sorrentoon*.

Seppo Hakala oli yksi 1970-luvun puolivälissä perustetun Purema-yhtyeen perustajajäseniä. Hän oli mukana yhtyeessä vuoteen 1983 saakka, jolloin Hakala halvaantui. Seppo Hakala kuoli vuonna 1991.

Lähteet
-------

* Latva, Tony; Tuunainen, Petri: Iskelmän tähtitaivas. 500 Suomalaista viihdetaiteilijaa. ISBN 941-0-27817-3. WSOY 2004.
* Seppo Hakalan esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)

### Viitteet

1. ↑  Pori Jazzin historia (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 21.7.2013.