recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Sisäänkäynti
**Dyrehavsbakken** (puhekielellä Bakken) on yksi vanhimmista toiminnassa olevista huvipuistoista. Se sijaitsee lähellä Tanskan pääkaupunkia Kööpenhaminaa Dyrehavenissa. Siellä on 33 toiminnassa olevaa huvilaitetta (2011) sekä ulkoilmanäyttämö, jolla järjestetään muun muassa musiikkiesityksiä. Bakken on vuonna 1935 perustetun Cirkusrevyenin kotipaikka.

Alue on rauhoitettu, ja siitä vastaa Jægersborg Statsskovdistrikt.

Bakkenin avaaminen
------------------

Vuosittainen moottoripyöräkulkue Nørrebrosta Klampenborgiin on merkki Bakkenin avaamisesta ja sulkemisesta. Perinteen aloitti Bjørn Andersen vuonna 1965. Aluksi kulkue oli vain moottoripyöräkerholle, mutta myöhemmin tuli mukaan myös tavallisia moottoripyöräilijöitä. Nykyisin kulkueessa on mukana 5 000–7 000 moottoripyöräilijää.

Vuonna 2013 Bakken avattiin torstaina 21. maaliskuuta, ja se sulkeutui lauantaina 31. elokuuta.

Historia
--------

Dyrehavsbakken perustettiin vuonna 1583 toriksi kuninkaallisen eläinpuiston viereen. Kirsten Piilin lähteen kanssa se teki alueesta suositun retkikohteen kööpenhaminalaisille vuosisatojen ajaksi. Kesäisin klovnit pystyttivät telttansa torille ja viihdyttivät ihmisiä piloillaan. Vuonna 1800 englantilainen taiteilijaperhe toi mukanaan Price Pjerrotfigurin. Hänestä on tullut paikan tavaramerkki, eikä Bakkenia voisi edes kuvitella ilman häntä.

Näyttelijä Johanne Luise Pätgesin (myöhemmin rouva Heiberg) ensiesiintyminen oli Bakkenissa.

Eläviä kuvauksia 1800-luvun alun Dyrehavsbakkenista on tanskalaisessa kirjallisuudessa Oehlenschlägerin teoksessa *Sanct Hansaften-Spil* (1802) ja Heibergin teoksessa *Recensenten og Dyret* (1826) .

1900-luvun alussa teltat jäivät pois kiinteiden kojujen ja suurempien järjestelmien tieltä. Dyrehavsbakkenilla toimii kuitenkin vuonna 1885 perustettu yritys, jonka nimi on edelleen "Teltholderforeningen".

Huvilaitteet
------------

* 3D-elokuvateatteri
* AfroKopperne
* Bakkeekspressen
* Børnepariserhjulet
* Crazy Theatre
* De Vilde Mus
* Dillen
* Extreme
* Hestekarrusellen
* HipHop
* Humlumhøj
* Mariehønen
* Mine Train Ulven
* Mini Dumbo
* Jeepen
* Kængeru
* Polyppen
* Racing
* Radiobilerne
* Rodeobanen
* Safari
* Samba Tower
* Spinning Cars
* Spøgelsetoget
* SRV
* Svanebanen
* Tornado
* TårnGyset
* Vandkanonen
* Vandrutschebanen
* Vikingeskibet Dragen
* Vuoristorata

Lähteet
-------

* Bakkenin kotisivu (Arkisosivu)
* Motorcykeloptog til bakken Bakken.dk [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dyrehavsbakken** Wikimedia Commonsissa

* Huvipuiston kotisivut

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: da:Dyrehavsbakken
Purkka-automaatti.
**Purukumiautomaatti** on purukumien myyntiin tarkoitettu myyntiautomaatti. Tunnetuimmissa muodoissaan laitteista myydään pallomaisia karamellipäällysteisiä purukumeja. Ensimmäiset laitteet tulivat käyttöön Yhdysvalloissa vuonna 1907. Suomessa laitteita on löytynyt esimerkiksi huoltoasemien tai ostoskeskusten tuulikaapeista, vaikkakin niiden suosio on sittemmin vähentynyt.

Historia
--------

Ensimmäiset puru­kumi­automaatit otettiin käyttöön vuonna 1888 New Yorkin kaupungin korotetun rautatien asemilla. Ensimmäiset puru­kumi­automaatit myivät kuitenkin tavallista purukumia myöhemmille laitteille tyypillisten pallomaisten karamellikuoristen purukumien sijaan. Jälkimmäiset tulivat markkinoille vuonna 1907 Thomas Adams Gum Companyn valmistamana. Muita niin sanottujen perinteisten koneiden valmistajia oli vuodesta 1915 myyty Digesto ja 1920-luvulla saapunut Norris Manufacturing Companyn valmistama Master Fantail. Vuodesta 1934 laitteita valmisti myös Ford Gum and Machine Company.

Suomeen puru­kumi­automaatit saapuivat 1950-luvulla, ja niitä asennettiin esimerkiksi huoltoasemien ja ostoskeskusten tuulikaappeihin. Suomessa laitteiden suosio on kuitenkin sittemmin selvästi laskenut.

Piirteet
--------

Perinteikkäissä puru­kumi­automaateissa on tyypillisesti lasinen kupu ja kromattu runko. Rungossa on aukko kolikoille, vääntövipu, aukko laitteen sisältä putoavalle purukumille sekä mahdollisesti mainoksia asiakkaiden houkuttelemiseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Darra Goldstein: *The Oxford companion to sugar and sweets*, s. 316-317. Oxford University Press, 2015. ISBN 978-0-19-931339-6. (englanniksi)
2. ↑  Janne Ahjopalo: Karkki- ja purkka-automaatit sinnittelevät - krääsä myy *Yle uutiset*. Yleisradio. Viitattu 24.10.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Purukumiautomaatti** Wikimedia Commonsissa
**Maya Nepal ry** on Suomessa vuonna 2007 rekisteröity hyväntekeväisyysjärjestö. Maya Nepal on poliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumaton järjestö, joka pyrkii auttamaan nepalilaisia kodittomia lapsia. Maya Nepalin päätukikohde on järjestön lastenkoti Bhaktapurissa Nepalissa. Lastenkotitoiminnan lisäksi järjestö on aloittanut myös naisprojektin, jonka tarkoituksena on tukea taloudellisissa vaikeuksissa olevia äitejä.

Historia
--------

Järjestön toiminta pohjautuu nepalilaisten aloittamaan työhön lasten oikeuksien parantamiseksi. Ajatus Maya Nepalin perustamisesta sai alkunsa Enni Mikkosen ja Ulla Liukkosen Maailmanvaihto ry:n kautta tekemästä vapaaehtoistyömatkasta nepalilaiseen lastenkotiin. Nepalissa Mikkonen ja Liukkonen kohtasivat todellisuuden, jossa lasten oikeuksia rikottiin räikeästi. Samaan aikaan myös nepalilainen Bikash Khatri työskenteli vapaaehtoisena samassa lastenkodissa. Siellä hän tapasi työntekijät Nanda Shahin ja Bibechana Bayalkotin, jotka joutuivat työskentelemään palkatta huonoissa olosuhteissa. Khatrin ja työntekijöiden kohtaaminen johti taisteluun lapsien olosuhteiden parantamiseksi. Bikash vetosi useisiin virallisiin tahoihin, mutta korruptoituneessa Nepalissa avunpyyntöihin ei kyetty vastaamaan. Bikash sai kuitenkin tukea australialaisilta ystäviltään, joiden avulla hän perusti vuonna 2005 lastenkodin - Meg´s Children Homen- paikan jossa kaltoinkohdellut lapset olisivat oikeasti turvassa. Kaikkia lastenkodin lapsia ei kuitenkaan kyetty pelastamaan uuteen lastenkotiin ja niin syntyi tarve toiselle kodille.

Toiminta
--------

Maya Nepal ylläpitää Maya Nepal-kotia 22 lapselle ja nuorelle. Paikallisten toimijoiden lisäksi kodissa työskentelee useimmiten myös joku järjestön suomalainen jäsen. Lastenkotitoiminnan lisäksi toiminta on laajentunut myös naisprojektilla, jonka tavoitteena on mahdollistaa vaikeuksissa olevien äitien toimeentulo sekä suunnata varoja naisten terveyden kohentamiseen ja koulutukseen. Toiminta rahoitetaan lahjoituksilla ja erilaisilla tukitapahtumilla. Suomessa Maya Nepal toimii vapaaehtoisvoimin ja tällä hetkellä järjestöllä toimii Helsingissä, Oulussa, Rovaniemellä ja Ylivieskassa.

Lähteet
-------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli käsittelee espanjalaista kaupunkia. Commodore VIC-20 -kotitietokoneesta on erillinen artikkeli.*


  

  

  

  

  

  

  

  

**Vic** (espanjaksi **Vich**) on Osonan piirikunnan pääkaupunki Barcelonan maakunnassa Kataloniassa. Kaupunki sijaitsee puolivälissä matkaa Barcelonasta Ranskan rajalle, ja sen asukasluku on n. 42 000 (2015).

700- ja 800-luvuilla Vic oli rajamaata, joka erotti toisistaan frankit ja maurit. Vuonna 1027 Vicin arkkipiispa julisti "Jumalan rauhan ja aselevon" (*Paz y Tregua de Dios*), mikä hillitsi hieman alueella käytyjä yksittäisiä sotia. 

1700-luvulla Vic oli yksi kuningas Filip V:tä vastaan kapinoineiden joukkojen tukikohdista, ja näistä kapinoista seurauksena olikin Espanjan perimyssota.

Nykyisin Vic on yliopistokaupunki, joka on kuuluisa mm. keskiaikaisista rakennuksistaan sekä gastronomian puolella makkaroistaan, erityisesti perinteisestä fuet-makkarastaan. Vicin pääelinkeinoja ovat eri teollisuudenalat ja lisäksi se on tärkeä kaupan keskus.

Kuvia
-----

* Vicin kehämuuriVicin kehämuuri
* Temple romà de Vic (100-luku)Temple romà de Vic (100-luku)
* Catedral de Vic (1700-luku)Catedral de Vic (1700-luku)
* Casa Costa (kesk.) ja Casa Bach (oik.) keskusaukiolla.Casa Costa (kesk.) ja Casa Bach (oik.) keskusaukiolla.
* Museu EpiscopalMuseu Episcopal

Lähteet
-------

### Viitteet

1. 1 2

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vic**.
* Vicin kaupungin viralliset Internet-sivut
* Vicin matkailutoimiston Internet-sivut
* Vicin yliopiston englanninkieliset Internet-sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Raajarikkoisten auttamisyhdistys** (ruots. *Föreningen för lyttas bistånd*) oli vuosina 1889–1948 toiminut suomalainen hyväntekeväisyysjärjestö, joka ylläpiti Helsingissä liikuntavammaisille suunnattua työkoulua ja klinikkaa. Toiminnan kohteena olivat pääasiassa lapsi-invalidit.

Yhdistys perustettiin 27. lokakuuta 1889. Perustavan kokouksen kutsui koolle Vera Hjelt ja ensimmäiset säännöt laati vaivaishoidon tarkastaja Gustaf Adolf Helsingius tanskalaisen esikuvan pohjalta. Tarkoituksena oli antaa rammoille mahdollisuus saada koulutusta ja siten myös työtä. Perustamisessa mukana olivat myös muun muassa Rosina Heikel, Cely Mechelin ja Sofia Streng. Seuraavana vuonna aloitti toimintansa yhdistyksen perustama kaksikielinen Raajarikkoisten työkoulu Helsingin Kruununhaassa. Se oli lajissaan Suomen ensimmäinen. Toiminta kohdistettiin vain lapsiin, joille annettiin koulutusta lähinnä käsityöammatteihin. Vuodesta 1897 koulu toimi Ensimmäisellä Linjalla Kallion kaupunginosassa. Yhdistys ylläpiti vuosina 1900–1916 ortopedistä klinikkaa, jonka lääkärinä oli Hjalmar Gabriel von Bonsdorff, ja 1927–1941 ortopedistä sairaalaa, jonka johtajana oli Fabian Langenskiöld. Sairaalan toimintaa jatkoi myöhemmin Invalidisäätiö. Vuodesta 1904 toimi myös yhdistyksen ylläpitämä 4–12-vuotiaille lapsille suunnattu lastenkoti. Yhdistyksen toiminta päätettiin lakkauttaa maaliskuussa 1948 ja sen tilalle perustettiin Raajarikkojen koulusäätiö, joka toimii nykyisin nimellä Vammaisten lasten ja nuorten tukisäätiö. Koulu muutti vuonna 1952 Ruskeasuolle.

Raajarikkoisten työkoulun ja ortopedisen sairaalan entiset rakennukset Kalliossa purettiin vuonna 1980 nykyisen Kuntatalon tieltä. Sitä ennen vanhoissa puutaloissa ehti toimia Kill City -niminen yhteisö.

Lähteet
-------

1. ↑  Historia: 1889 - Raajarikkoisten Auttamisyhdistys perustetaan[vanhentunut linkki] Vammaisten lasten ja nuorten tukisäätiö. Viitattu 1.1.2013.
2. ↑  Historia: 1890 - liikuntavammaiset pääsevät kouluun[vanhentunut linkki] Vammaisten lasten ja nuorten tukisäätiö. Viitattu 1.1.2013.
3. ↑  Vammaisuuden historia Suomessa: 1889: Liikuntavammaiset pääsevät kouluun (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 1.1.2013.
4. ↑  Historia: 1897 - omaan taloon[vanhentunut linkki] Vammaisten lasten ja nuorten tukisäätiö. Viitattu 1.1.2013.
5. ↑  Arno Forsius: Raajarikkoisten koulu Helsinkiin 1890 (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 1.1.2013.
6. ↑  Historia: 1948 - Raajarikkojen koulusäätiö[vanhentunut linkki] Vammaisten lasten ja nuorten tukisäätiö. Viitattu 1.1.2013.
7. ↑  Historia: 1952 - Ruskeasuolle[vanhentunut linkki] Vammaisten lasten ja nuorten tukisäätiö. Viitattu 1.1.2013.
8. ↑  Kaija Nenonen & Kirsi Toppari: *Herrasväen ja työläisten kaupunki: Helsingin vanhoja kortteleita 2*, s. 102–105. Helsingin Sanomat, Helsinki 1983.

Kirjallisuutta
--------------

* Tuula Vuolle-Selki: *Kohti itsenäistä elämää: vammaisten lasten ja nuorten tukisäätiö 120 vuotta*. Minerva, Helsinki 2010. ISBN 978-952-492-366-8
**Vastakarvapoimulehti** (*Alchemilla sarmatica*) on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon ja poimulehtien (*Alchemilla*) sukuun kuuluva kasvilaji. Vastakarvapoimulehti on monivuotinen sekä keskikokoinen ruohovartinen kasvi, joka on kotoisin Itä-Euroopasta. Sen tunnusomaisia piirteitä ovat varsien ja lehtiruotien alaspäin suuntautunut karvoitus sekä kaljut kukkapohjukset. Muista pohjoismaisista poimulehtilajeista vastakarvapoimulehti muistuttaa eniten ruotsinpoimulehteä (*Alchemilla subglobosa*), mutta lajit ovat erotettavissa toisistaan karvojen sekä kukkapohjusten ulkonäön perusteella.

Vastakarvapoimulehdellä on vankka juurakko. Varret voivat kasvaa reilut 30 cm korkeiksi ja ne ovat lähes kukintoihin asti alaspäin suuntautuneiden karvojen peittämät. Varsien tavoin lehtiruodit ovat samaan tapaan alaspäin suuntautuneiden karvojen peittämät. Lehtilavat ovat vaaleanvihreitä, muodoltaan pyöreitä sekä heikosti aaltoilevapintaisia. Lehtilavan reunoilla on yhdeksästä yhteentoista lähes yhteen kasvanutta liuskaa ja jokaisen liuskan reunoilla on 15–19 hammasta. Vastakarvapoimulehden kukat sijaitsevat harsuna kukintona varren haarojen kärjissä olevina väljinä rykelminä. Kukat ovat pieniä ja kellanvihreitä. Kukkaperät ja kukkapohjukset ovat kaljuja. Vastakarvapoimulehti kukkii touko–kesäkuussa.

Vastakarvapoimulehti kasvaa tienpientareilla, nurmikoilla sekä muilla ihmisvaikutteisilla kasvupaikoilla. Suomessa vastakarvapoimulehteä tavataan lähinnä Kainuussa, mutta havaintoja on myös muualta maasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Arne A. Anderberg: Den virtuella floran: Sarmatisk daggkåpa (*Alchemilla sarmatica*) *Den virtuella floran*.  2000. Naturhistoriska riksmuseet. Viitattu 19.1.2018. (ruotsiksi)
2. ↑  Raino Lampinen & Tapani Lahti: Kasviatlas 2016: Vastakarvapoimulehti (*Alchemilla sarmatica*) *Kasviatlas*. Luonnontieteellinen keskusmuseo. Viitattu 19.1.2018. (suomeksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Vastakarvapoimulehti (*Alchemilla sarmatica*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q9598756
* BOLD: 589674
* CoL: BJ5M
* EoL: 411933
* EUNIS: 180679
* GBIF: 3028392
* iNaturalist: 900789
* IPNI: 720945-1
* IRMNG: 11188673
* ISC: 112094
* NCBI: 2005300
* Open Tree of Life: 3904186
* Plant List: rjp-9626
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:720945-1
* Tropicos: 27804044
* WFO: wfo-0001018767

 |

 |
Lee Eun-ju vuonna 2004
**Lee Eun-ju** (22. joulukuuta 1980 – 22. helmikuuta 2005) oli eteläkorealainen näyttelijä. Hän teki itsemurhan 24-vuotiaana.

Ura
---

Lee Eun-ju syntyi Gunsanissa, Jeollabuk-dossa, Etelä-Koreassa. Hän muutti Souliin valmistuttuaan, jotta voisi opiskella näyttelemistä. Hän aloitti 1990-luvun puolivälissä koulupukumallina, ja useiden televisioesiintymisten jälkeen teki elokuvaensiesiintymisensä vuonna 1999 valmistuneessa elokuvassa *Song-o*. Myöhemmin hän esiintyi menestyselokuvissa *Oh! Soo-jung*, *Yeonae soseol* ja *Brotherhood of War*. Hän näytteli myös suositussa korealaisessa draamasarjassa *The Phoenix*, kuten myös elokuvassa *Juhong geulshi*, jossa hänellä oli monta alastonkohtausta. Tämä jäi hänen viimeiseksi elokuvakseen.

Kuolema
-------

Lee teki itsemurhan 22. helmikuuta 2005 illalla kotonaan Bundangissa, Seongnamssa, vain muutamaa päivää sen jälkeen kun hän valmistui Dankookin yliopistosta. Leen veli löysi hänet hirttäytyneenä ja ranteet viilleltyinä. Itsemurhan syyksi väitettiin masennusta ja henkistä pahoinvointia, jotka olivat mahdollisesti aiheutuneet perheongelmista. Heti Leen itsemurhan jälkeen hänen perheensä sanoivat, että hän oli kärsinyt unihäiriöistä, jotka johtuivat *Juhong geulshi* -elokuvassa tehdyistä alastonkohtauksista. Tosin Lee oli tehnyt samankaltaisia kohtauksia aiemminkin vuonna 2000 elokuvassa *Oh! Soo-jung*, mikä tekee motiivista kyseenalaisen. Hän jätti verellä kirjoitetun itsemurhaviestin, johon hän oli kirjoittanut: "Äiti, olen pahoillani. Minä rakastan sinua." Erillisessä kirjeessä luki: "Halusin tehdä paljon. Vaikka elänkin, en ole oikeasti elossa. En halua kenenkään pettyvän. On hienoa saada rahaa... Halusin tehdä rahaa.

Lee Eun-ju polttohaudattiin ja siunattiin kryptassa Goyangissa. Satoja hänen näyttelijä- ja viihdyttäjäystäviään saapui hautajaisiin. Korealainen laulaja Bada lauloi laulun "You Were Born to be Loved" ja Leen ystävät puhuivat tämän muistolle.

Filmografia
-----------

### Elokuvat

* *Song-o* (1999)
* *Oh! Soo-jung* (2000)
* *Beonjijeompeureul hada* (2001)
* *Yeonae soseol* (2002)
* *Hayanbang* (2002)
* *Haneul jeongwon* (2003)
* *Annyeong UFO* (2004)
* *Brotherhood of War* (2004)
* *Juhong geulshi* (2004)

### Draamasarjat

* *Start* (1997)
* *White Nights 3.98* (1998)
* *KAIST* (1999)
* *The Phoenix* (2004)

Katso myös
----------

* U;Nee

Lähteet
-------

1. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Lee Eun-ju Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Korea
	+ 2
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Pursupikkumittari** (*Eupithecia gelidata*) on suolla elävä pikkumittari.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Pursupikkumittarin siipien kärkiväli on keskimäärin vähän yli 18 mm ja siipien väri on harmahtavan ruskeanvalkoinen. Takasiipi on vaaleampi kuin etusiipi. Lajin etusiivet ovat suipot ja leveämmät kuin useilla muilla suvun lajeilla. Lajin ulkonäkö on samanlainen kaikkialla sen levinneisyysalueella.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Pursupikkumittaria on holarktinen laji, jota tavataan sekä Pohjois-Amerikan että Euraasian pohjoisosissa. Nimialalaji on levinnyt Amerikassa Kanadasta Uuteen Meksikoon ja Coloradoon, mutta sitä on tavattu myös Grönlannissa. Alalaji *hyperboreata* esiintyy Euroopassa Fennoskandiasta Saksaan, Baltiaan ja Pohjois-Venäjälle ulottuvalla alueella. Suomessa lajia tavataan pääasiassa Pohjois-Suomessa ja Lapissa. Maassa on myös muualla pieniä paikallisia populaatioita. Se on alueellisesti uhanalainen Ahvenanmaalla ja Lounais-Suomessa.

Lajin lentoaika on eteläisessä Suomessa yleensä kesäkuun toisella ja kolmannella viikolla, äärihavainnot ovat touko-heinäkuulta. Lapissa lajin lentoaika on kesäkuun puolivälistä heinäkuun puoliväliin.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Lajia tavataan pääasiassa isovarpurämeillä sekä niiden laita-alueilla. Levinneisyysalueen pohjoisosassa laji lentää myös kuivilla kankailla, suopursua kasvavilla paljakan osilla ja tunturikoivikossa.

Ravintokasvi
------------

Toukat käyttävät ravintonaan yksinomaan suopursua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Kauri Mikkola, Ilkka Jalas & Osmo Peltonen: *Suomen perhoset - Mittarit 2*, s. 94. Hanko: Suomen Perhostutkijain Seura, 1989. ISBN 951-9221-23-9.
2. ↑  Alueellisesti uhanalaiset perhoset (LC)  15.10.2001. ymparisto.fi:  Suomen ympäristökeskus. Viitattu 30.8.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Moth Photographers (Valokuvia)
* Toukkakuvia (Arkistoitu – Internet Archive) Kimmo's Lep Site

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1311101
* BAMONA: Eupithecia-gelidata
* BioLib: 52900
* BOLD: 86197
* BugGuide: 549151
* CoL: 3CTQW
* EoL: 287137
* Fauna Europaea: 444843
* Fauna Europaea (new): 265abf1a-b4d7-48ab-bb0f-eca7e3438584
* GBIF: 1983646
* iNaturalist: 219802
* IRMNG: 10774009
* ITIS: 189097
* LepIndex: 221895
* MONA: 7538
* NatureServe: 2.745401
* NCBI: 942273

 |

 |
**Puolalais-suomalainen kauppakamari** perustettiin, koska Puolan ja Suomen välinen taloudellinen yhteistyö kasvaa merkittävää vauhtia ja koska pk-yritysten rooli tässä kasvussa on yhä tärkeämpi.

Puolalais-suomalaisen kauppakamarin perustamiskokous pidettiin Puolan keskuskauppakamarin tiloissa Varsovassa. 16. syyskuuta 2013. Kokouksen osanottajat edustivat yli 30 suomalaista ja puolalaista yritystä, jotka ovat kiinnostuneita kasvattamaan maiden välistä taloudellista yhteistyötä sekä kehittämään yhteysverkostoa suomalaisten ja puolalaisten yritysten kesken.

Kauppakamarin virallinen rekisteröinti Puolassa tapahtui vuonna 2014. Kauppakamarin hallituksen puheenjohtajana on toiminut perustamisestä lähtien Tomasz Orlowicz. 

Kauppakamarin ensisijainen tavoite on edistää talouskasvua vaalimalla näissä maissa toimivien yritysten yhteistyötä. Kamari keskittyy palvelemaan erityisesti pk-yrityksiä.

Aiheesta muualla
----------------

* Puolalais-suomalaisen kauppakamarin sivusto
* Suomen Varsovan suurlähetystö
* Puolan Helsingin suurlähetystö (Arkistoitu – Internet Archive)
**Koukunjoen työväentalo** oli Iisalmen kaupungin (vuoteen 1970 Iisalmen maalaiskunnan) Koukunjoella sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Koukunjoen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1915, ja yhdistys liittyi samalla Suomen Työläisliittoon.  Vuonna 1916 yhdistys rakensi tanssilavan Kilpisaaren kylään Pitkäkoskelle. Tuolloin sillä oli 25 jäsentä. Sisällissodan jälkeen yhdistys perustettiin uudelleen Koukunjoen sosialidemokraattisena työväenyhdistyksenä, ja vuonna 1920 se osti vuonna 1911 valmistuneen, aiemmin kauppana toimineen rakennuksen ja muutti sen työväentaloksi.

Kuitenkin jo vuonna 1917 Koukunjoen työväenyhdistys mainosti tansseja omalla talollaan. Mahdollisesti aiemmin mainittu lava oli sen verran tukevaa tekoa, että sitä on voitu kutsua myös taloksi. Vuonna 1920 hankittu talo joutui ilmeisesti joka tapauksessa 1930-luvun alun kommunistilakien myötä takavarikkoon ja uuteen omistukseen, sillä vuonna 1937 ilmoitettiin lehdessä Lotta Svärd -iltamista "ent. Koukunjoen Työväenyhdistyksen talossa Pitkäkoskella".

Vuonna 1945 valmistui yhdistyksen toinen talo. Talo oli hirsirakenteinen, noin 4 metriä korkea, ja sen pinta-ala oli 80 neliömetriä, johon sisältyi 50-paikkainen juhlasali näyttämöineen ja keittiö. Vuonna 1950 talo myytiin Osuusliike Ylä-Savolle liiketiloiksi, ja vuonna 1969 Koukunjoen Sosialidemokraattinen Työväenyhdistys purkautui. Sen jäljelle jääneet varat ja jäsenet siirtyivät Ulmalan Sosialidemokraattiseen Työväenyhdistykseen. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hyvönen, Onni: *Pohjois-Savon Työväentalot*. Kuopio: Pohjois-Savon Sos.dem. Kulttuurityöntekijät ry. 1988. ISBN 951-99956-5-X.
2. ↑  Sanantuoja *digi.kansalliskirjasto.fi*.  13.11.1915, no 104. Viitattu 23.9.2022.
3. ↑  Matti Turkia (toim.): SDP:n puoluetilasto 1916 Sos.dem. puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 23.9.2022.
4. ↑  Salmetar 13.12.1917, no 124 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 23.9.2022.
5. ↑  Iisalmen Sanomat 12.8.1937, no 88 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 23.9.2022.
**Tilausliikenne** tarkoittaa pääasiassa linja-autolla, mutta myös esimerkiksi raitiovaunulla suoritettavaa reittiliikenteen ulkopuolista ajoa, jossa kuljetetaan ennalta sovittua matkustajaryhmää.*lähde?* Tilausajot ovat asiakkaan tilaamia kuljetuksia, joissa aikataulu, reitti, autokalusto ja mahdolliset oheispalvelut ovat asiakkaan tarpeiden mukaan määriteltyjä, eivätkä reittiliikenteen tapaan noudata liikennöitsijän asettamia kriteerejä. Lainsäädännön määritelmä tilausliikenteelle on "luvanvaraista henkilöliikennettä, jota harjoitetaan vain tilauksesta tilaajan määräämällä tavalla, sekä muuta luvanvaraista henkilöliikennettä, joka ei ole linjaliikennettä eikä ostoliikennettä." Linja-autolla tilausajoja suorittavalta yritykseltä vaaditaan voimassa oleva joukkoliikennelupa, joka on autokohtainen. Lisäksi muihin EU-maihin ja Norjaan suuntautuvilta henkilöliikenteen kuljetuksilta vaaditaan yhteisölupa, joka myös on autokohtainen. Tilausajoa ajava liikenneväline on yleensä varustettu Tilausajo-kilvellä, jotta reittiliikennettä odottavat matkustajat eivät turhaan pyrkisi tilausajon kyytiin.

Kuljetusta tarvitseva ryhmä, kuten harrastusseura tai koulu, tilaa ajon liikennöitsijältä. Keväisin tärkeän osan linja-autojen tilausajoista muodostavat luokkaretket mm. huvipuistoihin ja leirikeskuksiin. Tilausliikenteen ajot voivat olla yksittäisiä ajomatkoja tai ennakkoon tietyn sopimuksen perusteella ajettavia toistuvia ajoja, esimerkiksi matkatoimistojen asiakaskuljetukset laivaristeilyille. Monella tilausajoja harjoittavalla liikennöitsijällä on oma matkatoimisto tai muu yhteistyökumppani, joka voi järjestää ryhmän majoitukset, ruokailut, laivaliput sekä muut etukäteen tilattavat ohjelmanumerot. Varuskuntien lomakuljetukset ovat usein varuskunnan tilaamia linja-autojen tilausajoja. Vaikka liikenne kulkee sovittuja reittejä ja säännöllisin väliajoin, se on suljettu varuskunnan ulkopuolisilta matkustajilta.

Nykyaikaisessa tilausajolinja-autossa on usein ilmastointi, WC, kahvinkeitin, jääkaappi sekä viihdejärjestelmä, sisältäen esimerkiksi DVD-soittimen, CD-vaihtimen ja radion. Suomessa tilausajoliikenteessä esiintyviä alusta- ja korimerkkejä ovat muun muassa Carrus, Lahden Autokori, MAN, Mercedes-Benz, Neoplan, Scania, Setra ja Volvo.

Tilausajojen yksi suurimpia etuja on joustavuus ryhmämatkoilla – reitiltä voidaan poiketa, matkanjohtajan niin halutessa, tai matkaohjelmaan voidaan tehdä muita tarvittavia muutoksia lennossa, mikäli käytettävissä oleva aika sen sallii. Tilausliikenteen tarjoukset ja sopimukset on suositeltavaa pyytää kirjallisesti ja niistä tulisi käydä ilmi seuraavat asiat: matkan aikataulu, matkan alkamis- ja päättymispaikka, linja-auton varustus, matkustajamäärä, hinta ja muut sopimukseen vaikuttavat tekijät.

Lähteet
-------

1. ↑  Laki luvanvaraisesta henkilöliikenteestä tiellä 15.2.1991/343
2. ↑  Lapin lääninhallitus - Yhteisölupa (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Linja-autoliitto
* Tilausajokuljettajat ry
**Koula** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Tominianin piirissä Malissa. Se sijaitsee lähellä Burkina Fason rajaa 45 kilometriä Tominianista maanteitse itään. Kunnassa on 18 100 asukasta (vuonna 2009).

Koulan kunta rajoittuu lounaassa Tominianin piirin Bénénan, lännessä Tominianin, luoteessa Fangasson ja koillisessa Lanfialan kuntiin sekä kaakossa Burkina Fasoon. Kunnan alueella ei ole pysyviä vesistöjä.

Kuntaan kuuluu 33 kylää. Asukkaat ovat etupäässä boboja ja markoja (dafing). Uskontoja ovat kristinusko, animismi ja islam.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja keräily. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi ja fonio sekä myytäväksi kasvatetut maapähkinä ja seesami. Kotieläimiä ovat lampaat, vuohet, aasit, naudat, siipikarja ja siat. Palveluihin kuuluvat kolme julkista alakoulua ja yläkoulu, kahdeksan kyläkoulua ja terveysasema.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 26.6.2015. (ranskaksi)
2. ↑  Mali - Région de Ségou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 26.6.2015. (ranskaksi)
3. 1 2 3  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Koula 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 26.6.2015. (ranskaksi)
**Velibor "Bora" Milutinović** (serb. Велибор "Бора" Милутиновић, s. 7. syyskuuta 1944 Bajina Bašta, Serbia) on serbialainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Hän on naimisissa meksikolaisen kanssa ja hänellä on myös Meksikon kansalaisuus.

Milutinović tunnetaan parhaiten siitä, että hän on ainoana henkilönä valmentanut viittä eri joukkuetta MM-kisoissa. Hän valmensi isäntämaa Meksikoa vuonna 1986, Costa Ricaa vuonna 1990, isäntämaa Yhdysvaltoja vuonna 1994, Nigeriaa vuonna 1998 ja Kiinaa vuonna 2002.

Milutinović on valmentanut värikkäällä urallaan seuratasolla meksikolaista Pumas UNAMia, italialaista Udinese Calciota yhdeksän ottelun ajan, yhdysvaltalaista MetroStarsia seuran historian huonoimmalla kaudella sekä qatarilaista Al-Sadd Sports Clubia. Maajoukkuetasolla hän on myös valmentanut Hondurasin ja Jamaikan maajoukkueita. Hän sai potkut Jamaikan maajoukkueluotsina marraskuussa 2007. Kesällä 2009 hän toimi Confederations Cupissa Irakin jalkapallomaajoukkue päävalmentajana.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Bobby Houghton** | **Kiinan jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja**1/2000–6/2002 | Seuraaja:**Arie Haan** |

Irakin joukkue – Maanosaliittojen cup 2009
1 Sabri |
2 Ali Karim |
3 Abbas |
4 Majeed |
5 Akram |
6 Sadir |
7 E.Mohammed |
8 Salah |
9 Abu Al-Hail |
10 Mahmoud |
11 Haw.Mulla Mohammed |
12 Kassid |
13 Jassim |
14 Shakir  |
15 Rehema |
16 D.Mohammed |
17 Abdul-Zahra |
18 Karim |
19 Yassin |
20 Saeed |
21 Taleb |
22 Khalid |
23 Hal.Mulla Mohammed |
Valmentaja Bora Milutinović
**Koukkuvesikirppu** (*Cercopagis pengoi*) on Mustanmeren ja Kaspianmeren alueelta peräisin oleva äyriäislaji, joka on vieraslajina levinnyt Itämereen ja Pohjois-Amerikan järviin 1990-luvulla. Lajista käytettiin aiemmin nimeä *petovesikirppu*.

Koukkuvesikirppu on ulappa-alueen planktonäyriäinen, jonka ruumiin koko on alle 2 mm, mutta jolla on jopa 1 cm:n pituinen pyrstöpiikki, jonka päässä on luonteenomainen S:n muotoinen koukku. Koukuistaan eläimet tapaavat takertua toisiinsa ja muihin esineisiin. Itämeressä ne ovat aiheuttaneet vaivaa ja vahinkoa kalastukselle takertuessaan suurin joukoin liisterimäisenä massana verkkoihin ja muihin pyydyksiin ja liaten ne. Tulokaslaji on myös muuttanut Itämeren ravintoketjua. Se syö muita pienempiä planktereita ja toisaalta siitä on tullut uusi tärkeä ravintokohde muun muassa silakalle.

Alkuperäisellä elinalueellaan koukkuvesikirppu elää 0–17 promillen suolapitoisuudessa. Muiden vesikirppujen tapaan se lisääntyy sekä suvullisesti että neitseellisesti. Se levisi ensin joihinkin Itä-Euroopan jokien tekojärviin. Itämeressä se havaittiin ensi kertaa Riianlahdessa ja Suomenlahdessa vuonna 1992, ja vuoteen 2002 mennessä se oli levinnyt lähes koko Pohjois-Itämereen. Samoihin aikoihin se levisi myös Pohjois-Amerikan Suuriin järviin ja niiden lähivesistöihin. Sen oletetaan levinneen ensisijaisesti laivojen painolastivesien mukana. Aiheuttamiensa vahinkojen takia koukkuvesikirppu on luettu yhdeksi maailman 100 pahimmasta vieraslajista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Koukkuvesikirppu *Cercopagis pengoi* Vieraslajiportaali.
2. 1 2  Birnbaum, C. (2006): *Cercopagis pengoi* (Arkistoitu – Internet Archive). NOBANIS – Invasive Alien Species Fact Sheet.
3. ↑  Rovvattenloppa (Arkistoitu – Internet Archive) frammandearter.se (ruotsiksi)
4. ↑  *Cercopagis pengoi* *100 of the World's Worst Invasive Species*.  28.11.2006.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2709805
* Wikispecies: Cercopagis pengoi
* BOLD: 19389
* EoL: 1041342
* EPPO: CCPGPE
* EUNIS: 257992
* Fauna Europaea: 237247
* Fauna Europaea (new): 5bfda5e9-5890-458c-9b07-abc1eaa6c2cd
* GBIF: 2234642
* GISD: 118
* iNaturalist: 199401
* IRMNG: 11217973
* ISC: 89859
* ITIS: 684625
* NAS: 163
* NatureServe: 2.789874
* NBN: NHMSYS0021177317
* NCBI: 141397
* SeaLifeBase: 84321
* WoRMS: 234025

 |

 |
Yogi Bhajan vuonna 1985.
**Siri Singh Sahib Harbhajan Singh Khalsa Yogiji** (syntyjään *Harbhajan Singh Puri*, 26. elokuuta 1929 Kot Harkarn, Punjab, Brittiläinen Intia – 6. lokakuuta 2004 Espanola, New Mexico, Yhdysvallat), joka tunnetaan myös nimillä **Yogi Bhajan** ja **Siri Singh Sahib**, oli intialainen hengellinen johtaja, joka toi kundalinijoogan Yhdysvaltoihin. Hän toimi 3HO (Healthy, Happy, Holy Organization) -järjestön, jolla on yli 300 keskusta 35 maassa, henkisenä johtajana. Hän oli myös yhdysvaltalaislähtöisen sikhi-lahkon Sikh Dharman perustaja.

Lähteet
-------

1. ↑  Siri Singh Sahib Harbhajan Singh Khalsa Yogiji  2004. SikhNet. Viitattu 17.8.2012.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Lee Eun-sil** (s. 25. joulukuuta 1976) on eteläkorealainen pöytätennispelaaja. Hän saavutti urallaan yhden olympiahopean ja kolme MM-pronssia.

Lee saavutti ensimmäisen arvokisamitalinsa Kuala Lumpurin MM-kilpailuissa 2000, kun Etelä-Korea sijoittui joukkuekilpailussa pronssille. Joukkue uusi pronssisijansa seuraavana vuonna Osakan MM-kilpailuissa. Pariisin MM-kilpailuissa 2003 Lee saavutti pronssia naisten nelinpelissä parinaan Seok Eun-mi. Ateenan olympialaisissa 2004 Lee ja Seok saavuttivat nelinpelissä hopeaa hävittyään loppuottelussa kiinalaisparille Wang Nan / Zhang Yining. Neljä vuotta aiemmin Sydneyn olympialaisissa Lee ja Seok hävisivät puolivälierissä unkarilaisparille Csilla Bátorfi / Krisztina Tóth. Lee pelasi myös kaksinpeliä sekä Sydneyssä että Ateenassa mutta ei menestynyt.

Lee oli maailmanrankingissa parhaimmillaan sijalla 21 heinä-elokuussa 2004.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Lee Eun-Sil *Sports Reference*.  Arkistoitu 2.1.2009. Viitattu 5.4.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Lee Eunsil *Tabletennis.guide*. Viitattu 5.4.2019. (englanniksi)
3. ↑  Siukonen, Markku: *Urheilun vuosikirja 26*, s. 80. Minerva Kustannus Oy, 2005. ISBN 952-5591-08-5.
4. ↑  Lee Eunsil: ranking history (ITTF) *Tabletennis.guide*. Viitattu 5.4.2019. (englanniksi)
Lorenz Frølich: Máni ja Sól
**Sól** (muinaisislanniksi "aurinko") on skandinaavisessa mytologiassa auringon jumalatar ja henkilöitymä, Mundilfarin tytär ja Mánin sisar. Hänen taivaan halki kulkevia vaunujaan vetävät kaksi hevosta, joita kutsutaan nimillä *Arvakr* ("varhain herännyt") ja *Alsvidr* ("nopein kaikista"). Auringon henkilöitymä esiintyy myös toisessa Merseburgin loitsussa, jossa häntä kutsutaan nimellä **Sunna**.

Sólin vaunut kulkevat nopeasti taivaankannen yli, sillä niitä ajaa takaa susi nimeltään Skoll. Ragnarökissä Skoll viimein saavuttaa Sólin ja ahmaisee auringon.

Lähteet
-------

* Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

### Viitteet

1. ↑  Lurker 1987, s. 175
2. ↑  Sturluson, Snorri: Edda: taruopillinen alkuosa Gylfin harhanäky (Gylfaginning) *www.gutenberg.org*. Project Gutenberg. Viitattu 8.5.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sol (jumalatar)** Wikimedia Commonsissa
**Wilhelm Petersen** (10. elokuuta 1900 Elmshorn – 22. toukokuuta 1987 Elmshorn) oli saksalainen taidemaalari.

16-vuotiaana Petersen harjoitteli ootraamista ja koristelumaalausta Peter Gustav Dorénin opissa Hampurissa. Vuonna 1918 hän liittyi Freikorpsiin, jossa palveli vuoteen 1920 saakka. Seuraavaksi hän teki maalauksia ja restaurointeja eri asiakkaille. Vuonna 1923 hän toimi Störtebeker-laivan puosuna. Laiva teki useita matkoja eri puolelle Skandinaviaa.

1930-luvulla hän maalasi jäljitellen hollantilaisia mestareita, joiden kanssa hän tunsi yhteyttä pohjois-saksalaisen verenperintönsä vuoksi. Hänen pääaiheenaan oli maalaisromanttinen vanhanaikaisen elämän sankarillisuuden kuvaaminen. Petersen teki vuosikymmenen puolivälissä viikinkien elämästä kertovan maalaussarjan, joka miellytti kansallissosialisteja. Matkakirjassaan *Kolmannen valtakunnan vieraana* Olavi Paavolainen vierailee muun muassa Petersenin näyttelyssä 1936 ja kertoo vaikutelmiaan tämän maalauksista ja natsi-Saksan taiteesta. Vuonna 1938 hän sai laajempaa tunnustusta ja hänet nimitettiin taiteen professoriksi.

Toisen maailmansodan sytyttyä 1939 Petersen liittyi armeijaan, jossa toimi sotilaana, sotapiirtäjänä ja sotakirjeenvaihtajana. Seuraavana vuonna hänet palkittiin Schleswig-Holsteinin kulttuuripalkinnolla. Vuonna 1941 hän piti retrospektiivin Kielin taidekeskuksessa.

Petersen oli tutustunut Eduard Rhein-nimiseen kustantajaan 1920-luvulla. Sodan jälkeen Rhein antoi Petersenille töitä Hörzu-aikakauslehden kuvittajana.

Vuonna 1953 Petersen rupesi tekemään suosittua lasten kuvakirjasarjaa *Mecki*. Vuonna 1975 hänet palkittiin Friedrich Hebbel-palkinnolla Mecki-kirjojen kuvituksesta. Samana päivänä, kun hän sai palkinnon hänen kotitalonsa paloi tuhopolton seurauksena. Yli kolmannes hänen töistään tuhoutui palossa. Kaksi vuotta myöhemmin hän alkoi kärsiä näön heikkenemisestä, mikä teki työskentelyn vaikeaksi. Hän kuoli 1987 melkein näkönsä menettäneenä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Die Zeichner des Meckis Wilhelm Petersen (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Prof. Wilhelm Petersen - Der Maler des Nordens (saksaksi)
* Artikkeli Ein Bild vom Vater vuodelta 2005 (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Suurlähetystön rakennus
**Ukrainan Tukholman-suurlähetystö** (ukr. Посольство України у Швеції, *Posolstvo Ukrajiny u Švetsiji*, ruots. *Ukrainas ambassad i Stockholm*) sijaitsee Lidingössä, Tukholman saaristossa. Suurlähetystön osoite on Stjärnvägen 2.

Ruotsi ja Ukraina solmivat diplomaattiset suhteet vuonna 1918. Ukrainan ensimmäinen suurlähettiläs oli Borys Baženov. Neuvostoliiton romahdettua Ruotsi tunnusti Ukrainan itsenäisyyden 19. joulukuuta 1991 ja palautti diplomaattiset suhteet seuraavan vuoden tammikuussa. Suurlähettiläänä aloitti Ihor Podoljev..

Suurlähetystön lisäksi Ukrainalla on konsulaatti Malmössä.

Ukrainan suurlähettiläinä ovat toimineet seuraavat henkilöt:

| Nimi | Kausi |
| --- | --- |
| Borys Baženov | 1918 |
| Kostjantyn Loskyi | 1919–1921 |
| Kostjantyn Masyk | 1991–1994 |
| Ihor Sahatš | 1994–1997 |
| Ihor Podoljev | 1997–1999 |
| Oleksandr Sliptšenko | 1999–2003 |
| Leonid Kožara | 2003–2004 |
| Anatoli Ponomarenko | 2007–2008 |
| Jevhen Perebyinis | 2008–2011 |
| Valeri Stepanov | 2012–2014 |
| Ihor Sahatš | 2015–2019 |
| Andri Plah’otnjuk | 2020– |

Andri Plah’otnjuk nimettiin tehtävään marraskuussa 2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Suurlähetystön kotisivut

Lähteet
-------

1. ↑  Stockholm Diplomatic List (pdf)  2021. Ministry for Foreign Affairs. Viitattu 3.3.2021. (englanniksi)
2. 1 2  History of the Embassy of Ukraine in the Kingdom of Sweden  2021. sweden.mfa.gov.ua. Viitattu 3.3.2021. (englanniksi)
3. ↑  Ukrainas Konsulat i Malmö | Sverige *www.sveriges-konsulat.com*. Viitattu 3.3.2021.
4. ↑  Nya ambassadörer till Sverige *Regeringskansliet*.  23.11.2020. Viitattu 3.3.2021. (ruotsiksi)
**Toomas Heikkinen** (s. 27. maaliskuuta 1991) on suomalainen moottoriurheilija. Hän kilpailee rallicrossin MM-sarjassa.

Ura
---

Heikkinen aloitti moottoriurheilun kuusivuotiaana kartingista ja siirtyi Formula Renaultien kautta rallicrossiin vuonna 2010. Samana vuonna hän voitti rallicrossin Suomen mestaruuden Super Car -luokassa, ruotsalaisen Per Eklundin tallissa Saab 9-3:lla. Vuonna 2011 Heikkinen ajoi rallicrossin EM-sarjaa edelleen Eklundin Saab 9-3:lla. Kauden aikana Heikkinen nousi palkintopallille Ruotsin Höljesissä ja kauden EM-sarjan kokonaiskilpailun sijoitus oli kuudes.

Vuonna 2012 autoksi vaihtui ruotsalaisen OMSE-tiimin Ford Fiesta, ja Heikkinen siirtyi ajamaan Pohjois-Amerikkaan Global RallyCross Championship -sarjaa. X Gamesissa Los Angelesissa kesäkuussa Heikkinen joutui onnettomuuteen ajettuaan harjoituksissa jättimäisen hyppyrin alastulorampin keulaan. Kuntoutuminen vakavista murtumista vei aikansa, mutta Heikkinen ajoi kauden viimeiset kilpailut kipsatulla jalalla.

Vuodella 2013 Heikkinen voitti Global Rallycross -sarjan. Heikkisen viiden perättäisen osakilpailuvoiton myötä hän nousi vuoden autourheilijaksi Suomessa.

Vuonna 2014 Heikkinen saavutti MM-sarjan kokonaiskilpailussa hopeaa Marklund Motorsportin Volkswagen Polo Supercarilla.

Vuonna 2015 Heikkinen sijoittui yhdeksänneksi MM-sarjassa. Kaudella hän saavutti Belgian osakilpailun voiton ja toisen sija Kanadassa Marklund Motorsportin VW Pololla.

Vuoden 2016 Heikkinen ajoi FIA World RX -sarjan EKS RX -tallissa, jossa autona oli Audi S1 EKS RX Quattro. Kauden ensimmäisessä osakilpailussa Portugalin Montalegressä Heikkinen sijoittui kolmanneksi. Kausi 2016 päättyi kolmen palkintopallisijoituksen jälkeen seitsemänteen sijaan. Valmistajien maailmanmestaruus varmistui EKS RX -tiimille yhdessä maailmanmestaruuden voittaneen Mattias Ekströmin kanssa. 

Kausi 2017 jatkui EKS RX tallissa ja tuloksena oli MM-sarjan seitsemäs sija. Parhaina sijoituksina olivat Saksan Esteringistä kolmas sija ja Kanadan osakilpailun viides sija. 

Vuonna 2018 hän ajoi villikorttikilpailijana itävaltalaisessa MJP Racing -tallissa muutamia valittuja kisoja.

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* Laakkonen, Tapio: Vuoden autourheilija Toomas Heikkinen: Onneksi se oli vasen jalka  10.12.2013. Yle Uutiset.
**Volkswagen Passat B3** on Volkswagenin Passat-mallin kolmas sukupolvi, jota valmistettiin vuosina 1988–1993. Tämän jälkeen malli koki mittavan uudistuksen, jonka myötä autoa alettiin kutsua Passat B4:ksi, vaikka perusrakenne oli siinä yhä sama kuin B3-mallissa.

Volkswagen Passat (1988–1993)
-----------------------------

Kolmannen sukupolven Volkswagen Passat esiteltiin maaliskuussa 1988. Malli oli kasvanut kokoa, ja se oli suurempi kuin kilpailevat mallit Ford Sierra ja Opel Ascona. Sisätilat olivat jopa suuremman luokan autojen, kuten Opel Omegan, veroiset. Passatin keulalla ei ollut säleikköä, vaan poikittain asetettu moottori otti ilmansa Volkswagen-merkin läpi. Ilmanvastuskerroin oli alhainen, 0,29.

Passatiin oli saatavana joitain tuolloin vielä harvinaisia varusteita, kuten pneumaattisesti säätyvä takajousitus ja automaattinen Climatronic-ilmastointijärjestelmä. ABS-jarrut olivat saatavilla lisävarusteena heti alusta alkaen ja vuoden 1992 lopulla alettiin tarjota myös kuljettajan ja matkustajan turvatyynyjä sekä turvavöiden esikiristimiä.

Volkswagen Passat B3 Variant
Koska uudessa Passatissa oli edeltäjästään poiketen poikittaismoottori, tuli tarjolle aluksi vain nelisylinterisiä voimanlähteitä. Bensiinimoottorivalikoiman muodostivat 1,6-litrainen (75 hv) kaasutinmoottori, 1,8-litrainen (90 hv) yksipistesuihku sekä 1,8-litrainen monipistesuihku, jonka sai sekä 8V- (112 hv) että 16V (136 hv) -versioina. Dieselinä oli 1,6 TD (80 hv).

Vuoden 1989 uudet bensiinimoottorit olivat mekaanisesti ahdettu 1,8-litrainen (160 hv) G60-moottori, jonka sai nelivetoisten Syncro-mallien yhteyteen, sekä katalysaattorilla ja monipistesuihkutuksella varustettu 2,0 16V (136 hv). Dieselmalliston uutuus oli 1,9 D (68 hv).

Vuonna 1990 uudistettiin jälleen moottorivalikoimaa. 1,6 litran kaasutinmoottori vaihtui samankokoiseen 72-hevosvoimaiseen, jossa oli yksipistesuihkutus ja katalysaattori. Myös 1,8-litrainen yksipistesuihku sai katalysaattorin, mutta teho pysyi ennallaan. 1,8 8V -monipistesuihkukin sai katalysaattorin, ja sen myötä teho putosi 107 hevosvoimaan. Saman moottorin 16-venttiilinen versio pudotettiin valikoimasta. 1,8-litraisiin painottunutta moottorivalikoimaa laajennettiin ylöspäin 2,0-litraisen (115 hv) monipistesuihkun myötä. Malliston huipulle tuli 2,8-litrainen VR6 (174 hv), joka oli tavanomaista rivimoottoria lyhyempi ja sopi siten poikittain asetettuna Passatin keulalle.

Vuonna 1991 mallistosta karsittiin 1,6-litrainen sekä 1,8-litraisen 107-hevosvoimainen versio. Hieman myöhemmin poistuivat lisäksi 1,8 G60 ja 2,0 16V. Aiemmat dieselmoottorit korvasi katalysaattorilla varustettu 1,9-litrainen TD (75 hv).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Volkswagen Passat (1988–1996) Ajovalo.net. Viitattu 19.4.2018.
2. ↑  Passat B3 Limousine/Variant *Volkswagen Classic*. Volkswagen AG.  Arkistoitu 26.12.2016. Viitattu 26.12.2016. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Volkswagen Passat (B3)** Wikimedia Commonsissa
**Torrefiointi** (*paahtaminen, ransk. torréfaction*) on biomassan, kuten puun (hakkeen, sahan- tai kutterinpurun, ym.), joskus myös ruohon tai turpeen paahtamista hapettomissa olosuhteissa 220–300 °C:ssa eli mietoa pyrolyysiä. Prosessointilämpötilan puolesta torrefiointi luokitellaan kuivauksen (haihdutus) ja hiillytyksen väliin. Puun torrefioinnissa eli paahtamisessa puubiomassasta tuotetaan biohiiltä.

Torrefioinnissa massasta saadaan poistettua vesi ja osa ligniinistä sekä haihtuvia ainesosia ja uuteaineita (mm. sokeri). Torrefioitu massa on veden poistumisen myötä alkuperäistä kevyempää, poltettaessa vähemmän savuavaa ja sillä on alkuperäistä pienemmät hiukkaspäästöt. Torrefiointi parantaa massan lämpöarvoa [MJ/kg] noin 10–22 %, murskattavuutta sekä yleistä laatua. Lisäksi lisääntynyt veden hylkivyys (hydrofobisuus) parantaa syntyneen tuotteen säilyvyyttä. Torrefioitu massa on pääsääntöisesti alkuperäistä tummempaa.

Torrefioidun pelletin irtotiheys on noin 850 kg/irto-m³ ja tehollinen lämpöarvo noin 6,5 MWh/tonni. Tavallisen pelletin vastaavat arvot ovat noin 650 kg/irto-m³ ja noin 5,0 MWh/tonni.
Torrefiointiin on jo tällä hetkellä olemassa useita eli teknologioita (*TOP- ja Pechiney-prosessit, Torbed, TORSPYD sekä TIES-mikroaallot*).

Lähteet
-------

* David Agar: Torrefioitu biomassa – tuotantoprosessi ja mahdollisuudet Jyväskylän yliopisto.  [vanhentunut linkki]
* Essi Hämäläinen, Jussi Heinimö: Esiselvitys puupolttoaineen jalostamisesta torrefiointitekniikalla  2006. Lappeenrannan teknillinen yliopisto.  [vanhentunut linkki]
* Onnistamo Oy: Torrefiointi Onnistamo Oy. Viitattu 18.2.2012. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* David Agar, Margareta Wihersaari: Torrefiointiprosessi biomassan jalostamiseen "biohiili", Jyväskylän yliopisto, Kestävä bioenergia (pdf)
* Christian Schorr, Mika Muinonen & Fiia Nurminen: Torrefaction of Biomass, Miktech, Julkaisu 1/2012, 6.3.2012 (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
"**Heart and Soul**" on Hoagy Carmichaelin säveltämä ja Frank Loesserin sanoittama musiikkikappale vuodelta 1938. Sen esitti alun perin laulaja Bea Wain Larry Clintonin orkesterin säestämänä lyhytelokuvassa *A Song Is Born*. Wainin levytys nousi Yhdysvaltojen listan ensimmäiselle sijalle vuonna 1939.

Kappale oli Carmichaelin ja Loesserin ensimmäinen yhteistyökappale ja jäi samana vuonna julkaistun "Two Sleepy Peoplen" ohella näiden ainoaksi yhteiseksi tuotokseksi. Sen ovat levyttäneet muun muassa Jan and Dean, Ella Fitzgerald, Dean Martin ja Dave Brubeck.

"Heart And Soul" -melodiaMIDI-tiedostoÄänitiedostojen kuunteluohjeet

"Heart and Soulissa" esiintyvää sointukulkua I-vi-IV-V (ns. "akuankkakierto") käytettiin useissa muissa 1930-luvun menestyskappaleissa, mukaan lukien "The Way You Look Tonight", "These Foolish Things", "My Funny Valentine" ja "Blue Moon". Tarttuva ja suhteellisen helposti soitettava kappale on erityisesti nuorten amatööripianistien suosiossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sara Fishko: The Bouncy Joy of ’Heart and Soul’ *NPR Music*.  31.12.2006. Viitattu 21.9.2011. (englanniksi)
2. 1 2  William Emmett Studwell: *The Popular Song Reader: A sampler of well-known twentieth-century songs*, s. 56–57. Routledge, 1994. ISBN 1560243694. (englanniksi)
3. ↑  K. J. McElrath: Musical Analysis of "The Way You Look Tonight" *JazzStandards.com*. Viitattu 21.9.2011. (englanniksi)
4. ↑  K. J. McElrath: Musical Analysis of "These Foolish Things" *JazzStandards.com*. Viitattu 21.9.2011. (englanniksi)
5. ↑  K. J. McElrath: Musical Analysis of "My Funny Valentine" *JazzStandards.com*. Viitattu 21.9.2011. (englanniksi)
6. ↑  K. J. McElrath: Musical Analysis of "Blue Moon" *JazzStandards.com*. Viitattu 21.9.2011. (englanniksi)
"**Do Nothin’ till You Hear from Me**" (vap. suom. *Älä tee mitään ennen kuin kuulet minusta*) on Duke Ellingtonin säveltämä jazzstandardi vuodelta 1943. Laulun sanoitti Bob Russell ja sen esitti ensimmäisenä Duke Ellingtonin orkesteri laulajanaan Al Hibbler. Ellingtonin levytys nousi Yhdysvaltojen R&B-listan kärkeen alkuvuodesta 1944, ja alle vuoden sisällä kappaleen julkaisusta siitä tekivät cover-versioita muun muassa Woody Herman, Billie Holiday, The Delta Rhythm Boys ja Stan Kenton. Sittemmin kappaleen on levyttänyt suuri määrä jazzartisteja, mukaan lukien Louis Armstrong, Charles Mingus, Art Tatum, Oscar Peterson, Nina Simone ja Wynton Kelly.

Kappale sai alkunsa instrumentaalisävellyksenä, jonka Ellington levytti jo vuonna 1940 nimellä "Concerto for Cootie" (suom. *Cootien konsertto*). Kappaleen alkuperäinen nimi viittasi Ellingtonin orkesterin soolotrumpetisti Cootie Williamsiin. Kolme vuotta myöhemmin Bob Russell kirjoitti valmiiseen melodiaan sanat, ja siitä lähtien kappale on tunnettu uudella nimellä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Wilson, Jeremy: Do Nothin’ Till You Hear from Me *JazzStandards.com*. Viitattu 4.11.2013. (englanniksi)