recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kansallinen tuomarineuvosto** (puol. *Krajowa Rada Sądownictwa*, KRS) on elin Puolassa, joka valvoo maan tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuutta. Sen tehtävänä on ehdottaa tuomarinimityksiä ja voi kohdistaa tuomareihin kurinpitotoimenpiteitä.

Kokoonpano
----------

Puolan perustuslain 187 §:n mukaan kansalliseen tuomarineuvostoon kuuluu 25 jäsentä: korkeimman oikeuden ensimmäinen presidentti, oikeusministeri, korkeimman hallinto-oikeuden presidentti, yksi tasavallan presidentin nimeämä henkilö sekä 15 jäsentä, jotka valitaan maan tuomioistuinten tuomareiden joukosta. Lisäksi kansalliseen tuomarineuvostoon kuuluu neljä parlamentin alahuoneen jäsentä ja kaksi senaattoria. Jäsenten toimikausi on neljä vuotta.

Lähteet
-------

1. ↑  Unionin tuomioistuimen ratkaisu ECLI:EU:C:2019:982 (kohta 13) *curia.europa.eu*. Viitattu 23.2.2020.
2. ↑  Puolalaistuomarit pelkäävät, että EU-maa Puolassa ei pian ole enää jäljellä itsenäistä oikeuslaitosta – "Hallitus haluaa otteen jokaisesta oikeuslaitoksen osasta" *KSML.fi*.  22.2.2020. STT. Viitattu 23.2.2020.
3. ↑  Unionin tuomioistuimen ratkaisu ECLI:EU:C:2019:982 (kohta 14) *curia.europa.eu*. Viitattu 23.2.2020.
Valokuva Valeri Jakobista
**Valeri Ivanovitš Jakobi** (ven. Валерий Иванович Якоби; 15. toukokuuta (J: 3. toukokuuta) 1834 Kudrjakovo, Kazanin kuvernementti – 26. toukokuuta (J: 13. toukokuuta) 1902 Nizza) oli venäläinen taidemaalari ja kuuluisan vallankumouksellisen ja etnografin Pavel Jakobin vanhempi veli.

Elämäkerta
----------

Valeri Jakobi syntyi kartanomistajan perheeseen ja aloitti opiskelunsa Kazanin yliopistossa, mutta hän lopetti opiskelunsa liittyäkseen armeijaan Krimin sodan aikaan. Vuonna 1856 armeijasta erotessaan hän päätti hylätä yliopisto-opintonsa ja tavoitella sen sijaan taiteilijan uraa.

Vuosina 1856−1861 hän opiskeli Keisarillisessa taideakatemiassa saaden pienen kultamitalin teoksestaan *Kerjäläisen seesteinen vapaapäivä* vuodelta 1860. Vuonna 1861 hän maalasi ehkä tunnetuimman teoksensa *Vankien pysähdyspaikka*. Vuosina 1861−1869 matkusteli Euroopassa Akatemian myöntämän apurahan turvin käyden Saksassa, Sveitsissä, Ranskassa ja Italiassa.

Vuonna 1870 Jakobista tuli Vaeltajien perustajajäsen, mutta hänet suljettiin järjestöstä pois vuonna 1872, koska ei pystynyt osallistumaan järjestön näyttelyyn ja koska hän oli eri mieltä järjestön ajatusten kanssa. Myöhemmin häntä pidettiin konservatiivisena ja skeptisenä järjestön ideoita kohtaan.

Jakobi oli Keisarillisen taideakatemian jäsen vuodesta 1868 alkaen ja professori 1871 alkaen, jossa hän opetti vuosina 1878−1889. Hän asui pääsääntöisesti Pietarissa, jossa hän loi historiallisia maalauksia kuten *Narrit Anna Ivanovnan hovissa* (1872), *Jääpalatsi* (1878) jne. Hänen teoksiaan kritisoitiin pelkiksi koristeiksi ilman sisältöä.

Jakobi kuoli Nizzassa, Ranskassa vuonna 1902.

Teoksia
-------

* Kerjäläisen seesteinen vapaapäivä, 1860*Kerjäläisen seesteinen vapaapäivä*, 1860
* Vankien pysähdyspaikka, 1861*Vankien pysähdyspaikka*, 1861
* Narrit keisarinna Annan hovissa, 1872*Narrit keisarinna Annan hovissa*, 1872
* Keisarinna Annan jääpalatsi, 1878*Keisarinna Annan jääpalatsi*, 1878
* Itämainen kaunotar, 1881*Itämainen kaunotar*, 1881
* Taideakatemian avaaminen, 1889*Taideakatemian avaaminen*, 1889

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Valeri Jakobi**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Valery Jacobi
Yksi Mikkelin vanhan varuskunnan rakennuksista
**Mikkelin vanha kasarmi** on Mikkelin Nuijamiehen kaupunginosassa sijaitseva entinen Mikkelin varuskunnan kasarmialue. Se rakennettiin alun perin Suomen sotaväen 6. tarkk'ampujapataljoonan käyttöön vuosina 1879–1882. Puurakenteiset kasarmit suunnitteli Yleisten rakennusten ylihallituksen arkkitehti August Boman. Suomen sotaväen lakkauttamisen jälkeen alue siirtyi vuonna 1902 venäläiselle 5. Suomenmaalaiselle tarkk’ampujarykmentille. Venäläiset laajensivat aluetta uusilla puu- ja tiilirakennuksilla sekä rakensivat omaan käyttöönsä, läheiselle linnamäelle Pyhän suurmarttyyri Georgios Voittajan kreikkalaiskatolisen kirkon, joka on sittemmin purettu. Itsenäisyyden jälkeen kasarmialue oli puolustusvoimien Mikkelin varuskunnan käytössä vuoteen 1967 asti. Rakennuksissa toimii nykyään muun muassa Jalkaväkimuseo. Nykyään kasarmin vieressä sijaitsee Kaakkois-Suomen ammattikorkeakoulun kampus, joka on nimetty *Kasarmin kampukseksi*.

Kuvia
-----

* miehistökasarmi 1:n ovimiehistökasarmi 1:n ovi
* miehistökasarmi 1miehistökasarmi 1
* miehistökasarmi 2miehistökasarmi 2
* kasarmialueen leipomokasarmialueen leipomo

Lähteet
-------

* Mikkelin tarkka-ampujakasarmit Museovirasto
* (Arkistoitu – Internet Archive)
**"Kaupunki meressä"** ("The City in the Sea") on Edgar Allan Poen runo. Lopullinen versio ilmestyi 1845, mutta siitä oli julkaistu aiemmin 1831 versio nimellä "**The Doomed City**", ja myöhemmin ilmestyi versio nimellä "**The City of Sin**". Runo kertoo kaupungista, jota hallitsee kuolema, ja siinä on tavanomaisia goottilaisen romaanin aineksia.

Vaikutteet
----------

Poe on saanut vaikutteita useista teoksista, muun muassa Samuel Taylor Coleridgen *Kubla Khanista*, ja hänen on syytetty plagioineen runoon "The City in the Sea" vähemmän tunnettua runoa. Poe on saanut vaikutteita myös Josephuksen teoksesta *Juutalaissodan historia*, jossa kuvataan Gomorran kaupunkia.

Suomennos
---------

Runo on ilmestynyt suomeksi Poen runojen suomennosvalikoimassa *Rakkauden ja kuoleman lauluja*, jonka on suomentanut Oskar Nousiainen.

Lähteet
-------

1. ↑  Edgar Allan Poe: *Rakkauden ja kuoleman lauluja*, s. 73–75. Suomentanut Oskar Nousiainen. 1999: Kirja kerrallaan, 1999. ISBN 951-9351-07-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Lisää luettavaa aiheesta **The City in the Sea** on Wikiaineistossa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:The City in the Sea
**Mikkelin varuskunta** oli Mikkelin kaupungin alueella sijainnut varuskunta Savon Prikaatin lakkauttamiseen saakka. Se sijaitsi puurakenteisissa kasarmeissa vanhalla kasarmialueella Nuijamiehen kaupunginosassa lähellä kaupungin keskustaa.

Varuskunta perustettiin 1878 kun Suomeen säädettin asevelvollisuus. Mikkeliin sijoitettiin Suomen kuudes tarkk´ampujapataljoona. Vuosina 1901-1917 Mikkelissä oli venäläinen viides tarkk´ampujarykmentti. Suomen itsenäistyttyä kasarmeissa toimi Savon Prikaati. Mikkelissä oli päämaja sekä ensimmäisen että toisen maailmansodan aikana.

1960-luvulla varuskunta siirrettiin asteittain uudelle alueelle Jyväskyläntien varrelle Karkialammelle, josta viimeiseksi Savon prikaati lakkautettiin kokonaan 2006 osana maavoimauudistusta. 
Savon prikaatin lakkauttamisen jälkeen Karkialammella toimii mm. Maavoimien Esikunta sekä tietohallintoyksikkö ja sotilassoittokunta. 

Vanhoissa puukasarmeissa toimii nykyään muun muassa Jalkaväkimuseo.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mikkelin historia *Mikkeli*. Viitattu 27.10.2022.
2. ↑  Anssi Mehtälä: Mikkeli on edelleen merkittävä varuskuntakaupunki – täältä johdetaan koko Suomen maavoimia *Mikkelin Kaupunkilehti*.  2.2.2022. Viitattu 27.10.2022.
**Sandra Marie Farmer-Patrick** (alk. **Miller**, o.s. **Farmer**, s. 18. elokuuta 1962 Spanish Town, Jamaika) on jamaikalais-yhdysvaltalainen yleisurheilija. Hän saavutti 400 metrin aitajuoksussa hopeaa olympialaisissa ja maailmanmestaruuskilpailuissa.

Farmer-Patrick kilpaili olympialaisissa ensimmäisen kerran Los Angelesissa 1984 ja sijoittui Jamaikan edustajana 400 metrin aitajuoksun loppukilpailussa kahdeksanneksi. Barcelonassa 1992 hän saavutti Yhdysvaltain edustajana hopeaa. Atlantassa 1996 hän karsiutui välierissä mutta hänen suorituksensa hylättiin jälkikäteen, kun hänen olympiakarsinnoissa antamansa dopingnäyte osoittautui positiiviseksi.

Rooman maailmanmestaruuskilpailuissa 1987 Farmer-Patrick sijoittui 400 metrin aitajuoksussa neljänneksi ja 4 × 400 metrin viestijuoksussa kuudenneksi. Tokion MM-kilpailuissa 1991 hän sijoittui aitajuoksussa jälleen neljänneksi. Stuttgartissa 1993 hän saavutti aitajuoksussa MM-hopeaa ennätysajallaan 52,79.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sandra Farmer-Patrick *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2  Sandra Farmer-Patrick Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Monday Morning** (1970 Irlanti – 2. helmikuuta 2000 Siuntio) oli aikanaan Suomen tunnetuin ja menestynein esteratsu. Sillä kilpailivat Tom Gordin ja Christopher Wegelius, joka osallistui Monday Morningilla myös vuoden 1980 Moskovan olympialaisiin, toistaiseksi viimeisenä suomalaisratsukkona olympialaisen estekilpailussa. Kahden Suomen mestaruuden lisäksi Monday Morningilla ratsastettiin muun muassa SM-hopeaa vuosina 1977, 1978, 1984 ja 1987 sekä Finnderbyn ja Turun Maljan voitot.

Ura
---

Wegelius osti viisivuotiaan Monday Mornigin Irlannista vuonna 1975 G. W. Sohlberg Oy:n omistajiin kuuluneelle Tuulikki Sohlbergille. Tom Gordin kilpaili hevosella aluksi pelkästään Suomessa, kunnes se alkuvuonna 1980 siirtyi varahevoseksi Moskovan olympialaisiin tähdänneen Wegeliuksen talliin. Hänen ykkösratsunsa Duell oli alkanut kärsiä jalkavaivoista, ja tilalle piti saada uusi hevonen. Saksasta hankittu Dömitz ei osoittautunut Duellin veroiseksi, ja niinpä Wegelius otti ratsukseen Monday Morningin, jolla hän huhtikuussa 1980 osallistui ensimmäiseen kilpailuun Göteborgissa. Wegelius ja Monday Morning kilpailivat vielä menestyksekkäästi Keski-Euroopassa, minkä jälkeen Suomen Olympiakomitea nimesi ratsukon Moskovan kisoihin. Olympialaisissa sijoitukseksi tuli 12.

Suomessa Monday Morning asui muun muassa Gumbölen Ratsastajien tallilla Gumbölen kartanossa sekä Siuntiossa, jossa hevonen myös kuoli sairauskohtaukseen helmikuussa 2000.

Lähteet
-------

1. 1 2  Monday Morning Sukuposti. Viitattu 2.9.2014.
2. 1 2  Monday Morning on poissa  3.2.2014. Yle Urheilu. Viitattu 2.9.2014.
3. ↑  Hanna Tardiveau Horse Show'n paras suomalainen  21.10.2012. Kaleva. Viitattu 2.9.2014.
4. ↑  Hevonen Oy (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Elinkeinoelämän Keskusarkisto ELKA. Viitattu 2.9.2014.
5. ↑  Christopher Wegelius Bio, Stats and Results (Arkistoitu – Internet Archive) Sports-Reference. Viitattu 2.9.2014.
6. ↑  Gumbölen Ratsastuskeskus Oy (Arkistoitu – Internet Archive) Gumbölen Ratsastajat ry. Viitattu 2.9.2014.
Sohvapöytä, Wendell Castle 1967.
**Wendell Castle** (6. marraskuuta 1932 Emporia, Kansas – 20. tammikuuta 2018 Scottsville, New York) oli yhdysvaltalainen huonekalumuotoilija ja kuvataiteilija, jota pidetään veistoksellisten taidehuonekalujen uranuurtajana.

Castle opiskeli kotiosavaltionsa Kansasin yliopistossa, josta hän valmistui muotoilijaksi 1961. Kuusikymmenluvun lopulla hän teki kokeiluja vapaamuotoisilla lujitemuovihuonekaluilla, mutta pääasiassa hänet tunnetaan puisista "huonekaluveistoksistaan" ja niiden silmää harhauttavista *trompe l’œil* -muodoista.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2  Fiel, Charlotte & Fiel, Peter: "Biographies", *Chairs*, s. 162–189. Köln: Taschen, 2001. ISBN 3-8228-5507-3. (englanniksi)(saksaksi)(ranskaksi)
3. ↑  Maunula, Leena: Taiteen ja muovin liitto haastaa huonekaluja.  *Helsingin Sanomat*, 21.9.1985, s. 27. Näköislehden aukeama (tilaajille).


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Alexandre "Álex" Moreno Lopera** (s. 8. kesäkuuta 1993 Sant Sadurní, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin Valioliigaissa pelaavaa Aston Villaa ja on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja tai -linkki.

Seurajoukkue
------------

Moreno pelasi Mallorcassa 31 Segunda Divisiónin ottelua ja teki kaksi maalia kaudella 2013–2014. 15. heinäkuuta 2014 hän teki nelivuotisen sopimuksen madridilaisseura Rayo Vallecanon kanssa. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa maan pääsarjassa Primera Divisiónissa 14. syyskuuta 2014 kotikentällä Elchea vastaan. Hän pelasi kauden aikana 11 liigaottelua.

13. elokuuta 2015 Moreno lainattiin kauden 2015–2016 kestäneellä lainasopimuksella Elcheen. Siellä hän pelasi kauden aikana 40 Segunda Divisiónin ottelua ja teki kaksi maalia. Morenon palattua lainalta, hän vakiinnutti paikkansa Rayo Vallecanon avauskokoonpanossa. Hän pelasi kakkosliigassa 37 ottelua ja teki neljä maalia kaudella 2016–2017, ja teki yhteensä kolme maalia 40 ottelussa kaudella 2017–2018. Rayo Vallecanon noustua Primera Divisióniin hän pelasi kaudella 2018–2019 kaikkiaan 36 Espanjan pääsarjaottelua ja teki yhden maalin.

21. elokuuta 2019 Moreno siirtyi Real Betisiin viisivuotisella sopimuksella. Hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa 11. tammikuuta 2020 Copa del Reyn ottelussa Club Portugaletea vastaan. Hän pelasi seurassa kolmen ja puolen vuoden aikana 99 Primera Divisiónin ottelua, joissa hän teki viisi maalia ja antoi 13 maalisyöttöä. Eurooppa-liigassa hän pelasi 11 ottelua. Hän pelasi kaikissa kahdeksassa ottelussa Betisin voittaessa Copa del Reyn kaudella 2021–2022.

Moreno siirtyi Englannin Valioliigan Aston Villaan 13,5 euron siirtosummalla tammikuussa 2023. Hän pelasi loppukauden aikana 19 valioliigaottelua.

Saavutukset
-----------

* **Betis**:
	+ Copa del Rey: 2021–2022

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Álex Moreno Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Álex Moreno nuevo jugador del Rayo Rayo Vallecano. Viitattu 16.8.2022. (espanjaksi)
3. ↑  Rayo Vallecano - Elche 2:3 Terrikon. Viitattu 17.8.2022. (englanniksi)
4. ↑  Álex Moreno lo juega todo Información. Viitattu 17.8.2022. (espanjaksi)
5. ↑  Álex Moreno, adiós al héroe del ascenso Unión Rayo. Viitattu 17.8.2022. (espanjaksi)
6. ↑  El Real Betis incorpora a Álex Moreno Real Betis Balompié. Viitattu 17.8.2022. (espanjaksi)
7. ↑  0-3. Alex Moreno, Loren y Joaquín imponen la lógica en Portugalete EFE. Viitattu 17.8.2022. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Álex Morenon tilastot Soccerway-sivustolla (englanniksi)
* Álex Morenon tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)

Betis – Primera División
1 Bravo |
2 Montoya |
3 González |
4 Akouokou |
5 Rodríguez |
6 Ruiz |
7 Juanmi |
8 Fekir |
9 Iglesias |
10 Canales |
11 Luiz Henrique |
12 José |
13 Silva |
14 Carvalho |
15 Moreno |
16 Pezzella |
17 Joaquín |
18 Guardado |
19 Luiz Felipe |
21 Morón |
22 Camarasa |
23 Sabaly |
24 Ruibal |
25 Martín |
28 Rodri |
33 Miranda |
Valmentaja Pellegrini
Löberödin linna
**Löberödin linna** on Ruotsissa Eslövin kunnassa sijaitseva rakennus. Ei ole varmaa, että koska Löberödin säteritila on perustettu, mutta siitä on ensimmäiset maininnat 1400-luvulla. Varmaa on, että se on kuulunut useille Tanskan ja Skånen tärkeille aatelissuvuille.

Paikalla on sijainnut harmaakivestä tehty Anne Brahen 1620-luvulla rakennuttama linna. Anne Brahen kuoleman jälkeen linna meni perinnöksi hänen sisarpuolensa Esle Brahen pojalle Henrik Ramelille ja säilyi Ramelin suvussa yli 140 vuotta. Nykyisen päärakennuksen rakentamisen aloitti skånelainen linnanrakentaja "Bygge-Hans" Ramel, joka muun muassa rakensi pohjoisen siiven ja korvasi neliskulmaisen tornin nykyisellä kahdeksankulmaisella. Koko rakennukseen tehtiin uusi harjakatto ja puutarhan puolelle tehtiin kolmisivuinen lisärakennus. Christina Sparren ja Jacob de la Gardien aikana tehtiin paljon muutoksia: esimerkiksi tiiliseinät rapattiin, lisärakennuksen yläosaa muutettiin kirjaston valaisemiseksi, kanava otettiin pois ja tehtiin uusia talousrakennuksia. Puutarhaa laajennettiin, sinne tehtiin kasvihuone, englantilainen puutarha ja rakennettiin järvi.

1996 laitettiin linna myyntiin ja 1997 se siirtyi Knut Ramelille. Sittemmin linna, puisto ja kaikki rakennukset on remontoitu; osittain palautettu vanhaa, mutta myös uudistettu ajanmukaiseksi. Päärakennuksen modernisointi ja remontti on tehty tukholmalaisen arkkitehdin Greger Palmstiernan piirustusten mukaan. Puiston restauroinnin suunnittelivat maisema-arkkitehti Barbara Johnson Klagstorpista ja Mats Knutsson Sjöbosta.

Lähteet
-------

* Elisabeth Björnsson: Med kärlek och pengar räddades släktens slott (Arkistoitu – Internet Archive) Sydsvenskan 16.5.2005.

Aiheesta muualla
----------------

* Linnan esittely Eslövin kunnan sivuilla (ruotsiksi)
Mondo Generator
**Mondo Generator** on yhdysvaltalainen stoner metalia soittava yhtye. Useissa kappaleissa on myös vaikutteita punkista.

Mondo Generatorin perusti vuonna 1997 entinen Kyuss-basisti Nick Oliveri (tunnetaan myös nimellä *Rex Everything*). Nick on yhtyeen keulakuva ja laulaja. Mondo Generator on julkaissut kolme täysmittaista albumia ja ollut mukana Lollapalooza-kiertueella. Debyyttialbumi *Cocaine Rodeo* nauhoitettiin vuonna 1997, mutta julkaistiin vasta 2000. Albumilla olivat mukana myös Josh Homme, Rob Oswald, Brant Bjork sekä muita.

Bändi nousi lähes kulttimaineeseen, vaikka se keikkaili vähälti ja promotoi albumia hyvin vähän. Se muuttui vuonna 2003, kun julkaistiin albumi *A Drug Problem That Never Existed*. Sillä olivat mukana Dave Catching, Molly McGuire sekä Brant Bjork.

Sen jälkeen kun Nick Oliveri erotettiin 2004 Queens of the Stone Agesta, on hän keikkailut muun muassa Mark Laneganin ja Winnebago Dealin kanssa. Tänä aikana Alfredo Hernandez, Molly McGuire ja Brant Bjork erosivat yhtyeestä kun Nick joutui tappeluun äänentoistosta vastaavan miehen kanssa Saksassa.

Mondo Generatorin kolmas albumi *Dead Planet (Sonic Slow Motion Trails)*, julkaistiin 4. syyskuuta 2006. Albumilta julkaistiin single, "I Never Sleep", 21. elokuuta. Kappaleesta on tehty musiikkivideo.

Diskografia
-----------

* Cocaine Rodeo (2000)
* A Drug Problem That Never Existed (2003)
* III The EP (2004)
* Dead Planet (Sonic Slow Motion Trailers) (2006)

Muut artistiin liittyvät yhtyeet
--------------------------------

* Kyuss
* Queens of the Stone Age
* The Dwarves
* Yellow #5
* Winnebago Deal
* The Spores

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivu
**Lívia Rév** (5. heinäkuuta 1916 Budapest – 28. maaliskuuta 2018) oli unkarilaissyntyinen pianisti. Hän aloitti musiikinopintonsa vuonna 1923 ja voitti yhdeksänvuotiaana *Grand Prix des Enfants Prodiges'n*. Hän valmistui vuonna 1938 Budapestin Franz Liszt -akatemiasta, jossa oli opiskellut Leo Weinerin ja Arnold Székelyn johdolla. Häntä opetti lisäksi Robert Teichmüller Leipzigin ja Paul Weingarten Wienin konservatoriossa. Hän voitti myös *Grand Prix de l’Académie Franz Liszt'n*.

Rév kutsuttiin vuonna 1946 osallistumaan Marguerite Long - / Jacques Thibaud -kilpailuun Pariisissa. Malcolm Sargent toi hänet brittiläisen yleisön tietoisuuteen, ja hän saavutti 1950-luvulla laajaa suosiota esiintymisillään Lontoossa. Kapellimestareita, joiden kanssa hän työskenteli, olivat muiden muassa Adrian Boult, André Cluytens, Eugen Jochum, Josef Krips, Rafael Kubelík, Hans Schmidt-Isserstedt, Konstantin Silvestri ja Walter Susskind. Vuonna 1963 Rév teki Rockefeller Instituten kutsumana ensiesiintymisensä Yhdysvalloissa. New Yorkin -debyytti toteutui myöhemmin menestyksellisenä resitaalina The Town Hallissa.

Sen lisäksi, että on esiintynyt laajalti eri maanosissa, Rév on opettanut Université Musicale Internationale de Parisissa ja pitänyt mestarikursseja lisäksi Pariisin Institut Hongrois'ssa. Hänen levytystensä joukkoon kuuluvat kokonaislevytykset Debussyn preludeista, Chopinin nocturneista ja Mendelssohnin *Lauluista ilman sanoja*. Ranskassa asunut Rév jatkoi uraansa yli 90-vuotiaaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  La grande pianiste Lívia Rév est morte (ranskaksi)
2. 1 2 3  Naxos.com: LIVIA REV


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee Junon epiteettiä. Nimen muita merkityksiä on lueteltu täsmennyssivulla.*
**Moneta** on roomalaisten jumalattaren Junon epiteetti eli lisänimi. Roomalaiset katsoivat sen johtuvan verbistä *monere*, kehottaa, sillä Juno oli kehottanut heitä uhraamaan Capitoliumilla sijaitsevassa temppelissään emakon sovitusuhriksi maanjäristyksen jälkeen. Toisen tulkinnan mukaan sana *moneta* liittyi muistiin ja muistoihin. Kreikkalaisesta muistin jumalattaresta Mnemosynestä käytettiinkin ajoittain latinalaista nimeä Moneta. Juno Monetan temppelin lähelle rakennettiin sittemmin rahapaja. Sen vuoksi monissa kielissä rahaa merkitsevä sana juontuu temppelin nimestä.

Lähteet
-------

* Castrén, Paavo ja Pietilä-Castrén, Leena: Antiikin käsikirja. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
* Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

### Viitteet

1. ↑  Castrén ja Pietilä-Castrén 2000, s. 349
2. ↑  Lurker 1987, s. 96
**Başkarma** (Башкарма) on vuonna 1985 perustettu suomentataarilainen yhtye, tyylilajina nykyaikainen tataari-kansanmusiikki. Başkarma on esiintynyt niin paikallisen yhteisön kuin Venäjän tataarien keskuudessa. 

Başkarman muodostumista edelsi ensimmäiseksi tataari-rockyhtyeeksi kutsuttu helsinkiläinen *The Sounds of Tsingiskhan*. Se on perustettu vuonna 1968 (mukana Akif, Rauf Beshar ja Deniz Bedretdin). Yhtyeeseen kuuluivat Deniz Bedretdin - basso, Akif Beshar - rummut ja piano, Batu Alkara - pääkitaristi, Rauf Beshar - rytmikitara. Yhtye aloitti esiintymisen tataariyhteisön teeilloissa. Moderni tataarimusiikki koki vastarintaa vanhemmalta sukupolvelta, mutta puhutteli nuorempia. Yhtye äänitti kaksi LP:tä, joita kuunneltiin myös Neuvostoliiton puolella. Yhtyeeseen liittyi myöhemmin kitaristi Kerim Şakir ja klarinetisti-huilunsoittaja Erat Hairetdin.

Vuonna 1985 Bedretdin, Alkara, Şakir ja Dina Asis muodostivat yhtyeen Başkarma. He pääsivät tuolloin esiintymään Kaustisen kansanmusiikkijuhlille. Yhtyeeseen liittyi seuraavaksi laulaja Betül Hairetdin. Lähivuosina he esiintyivät Kazanissa ja Moskovassa ja Pietarissa. Başkarman äänittämää tuotantoa on jaettu myös naapurimaassa.

Vuonna 2019, Başkarma esiintyi 30-vuoden jälkeen uudelleen Kazanissa. Mukana oli osittain uudella kokoonpanolla varustettu The Sounds of Tsingiskhan.

Başkarman kaikki kolme albumia on kerätty yhteiselle CD:lle nimeltään *Mişär Tatar – Halık köyläre*.

*Jäseniä vuosien varrella:* 

* Deniz Bedretdin
* Batu Alkara
* Kerim Şakir
* Dina Asis
* Betül Hairetdin
* Sabit Nasretdin
* Jari Paulamäki
* Erat Hairetdin
* Raif Hairulla

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Sounds of Tsingiskhan and Başkarma (eng. / ven./ tat.) *10.8.2019*. tatcult.ru.  Arkistoitu 8.9.2021. Viitattu 9.9.2021.
2. 1 2 3  Baskarma  12.2.2010. last.fm. Viitattu 9.9.2021.
3. ↑  Başkarma tat cult.  Arkistoitu 8.9.2021. Viitattu 9.9.2021.
4. ↑  The Sounds of Tsingiskhan tat cult.  Arkistoitu 8.9.2021. Viitattu 9.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Vähemmistöjen musiikkia, Başkarma - HS Aikakone (tilaajille, s. 19) - Soila Nikander 1986
* Başkarma - live 2010 Helsinki
* Başkarma - live 1989 Kazan
* Başkarma Spotify
* Kazan Gruppasi Bedretdin
* Super Tatar Rhythm'n Ethno Band
Saint-Louisin alueen departementit.
**Podorin departementti** (ransk. *département de Podor*) on departementti Saint-Louisin alueella Senegalissa. Sen hallinnollinen keskus on Podorin kaupunki. Departementin pinta-ala on 12 947 neliökilometriä. Asukkaita on arviolta 387 800 henkeä (vuonna 2015).

Maantiede ja ilmasto
--------------------

Podorin departementti sijaitsee Pohjois-Senegalissa Senegaljoen laakson keskiosassa. Se rajoittuu idässä Matamin alueen Matamin, etelässä Lougan alueen Linguèren ja Lougan ja lännessä Saint-Louisin alueen Daganan departementteihin sekä pohjoisessa Mauritaniaan.

Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen, joka on muuttumassa puoliautiomaaksi. Podorin sademäärä on Senegalin pienin, nykyään vain 100–250 millimetriä. Vuoden keskilämpötila on 28,6 astetta. Luonnonalueita ovat Senegaljoen tulva-alue Walo, ylempänä sijaitseva Diéri ja niiden siirtymäalue Jéjéngol.

Hallinnollinen jako ja asutus
-----------------------------

Departementti jakautuu neljään arrondissementtiin ja 22 kuntaan. Virallisia kyliä on 301 ja pikkukyliä yli sata. Suurimmat asutuskeskukset ovat Podor ja Ndioum.

Väestö on keskittynyt Senegaljoen ja maantien varrelle. Diérin alueella sijaitsee vain pieniä kyliä. Asukastiheys on yksi Senegalin pienimmistä. Vuotuinen väestönkasvu on 2,5 prosenttia ja väestöstä 57 prosenttia on alle kaksikymmentävuotiaita. Asukkaista 90 prosenttia on fulbeja ja viisi prosenttia wolofeja. Lisäksi on maureja, soninkeja ja sererejä.

Liikenne, talous ja palvelut
----------------------------

Departementin läpi kulkee päällystetty maantie N2. Paikalliset liikenneyhteydet ovat heikot.

Seudun pääelinkeinot ovat keino-, tulva- ja sadekasteluun perustuva maanviljely, ekstensiivinen karjanhoito, pienimuotoinen kaupankäynti, käsityöammatit, liikenne ja hallinto. Maanviljely tuottaa varsinkin riisiä ja vihanneksia. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, kamelit, hevoset, aasit ja siipikarja. Kalastuksen ja metsien hyödyntämisen merkitys on nykyään vähäinen. Teollisuutta ei ole käytännössä lainkaan.

Puhtaan juomaveden ulottuvilla asuu 88 prosenttia väestöstä. Terveyspalveluihin kuuluvat Ndioumin sairaala, kolme terveyskeskusta, 60 terveysasemaa ja armeijan poliklinikka. Julkiset koulutuspalvelut käsittävät peruskouluja, 21 lukiota ja kaksi ammattikoulua. Lisäksi on arabiankielisiä kouluja, koraanikouluja ja nuorille aikuisille tarkoitettuja alkeiskouluja. Kulttuurilaitoksia ovat viisi kirjastoa ja teatterisalia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Plan départemental de développement de Podor 2017–2021 *Agence régionale de développement de Saint-Louis*.  Arkistoitu 8.5.2021. Viitattu 8.5.2021.
**Lönnhammarinjärvi** (ruots. *Lönnhammarträsket*) on lievästi rehevä järvi Lohjan lounaisosassa lounaisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 36,3 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 25 kilometriä länsilounaaseen.

Maantiede
---------

Lönnhammarinjärven pituus lounaasta koilliseen on kilometrin, leveys on noin puolet pituudesta. Saaria ei ole. Järven pohjois- ja itärannalla avautuu kulttuurimaisema, eteläinen ja läntinen ranta on metsämaata. Lännessä sijaitsee Fiskarsinjoen vesistöön kuuluva Seljänalanen. Järvien välisen kannaksen kautta Lönnhammarinjärven rantaa mukaillen kulkee seututie 104. Lönnhammarinjärven koillisrannalta lähtee laskuoja Myllyjärveen, joka sijaitsee puolisen kilometriä kaakkoon. Lönnhammarinjärven lounaispuolella sijaitsee Ekhammarsjön ja eteläpuolella Umpilammi.

Lönnhammarinjärvi (23.014.1.004) kuuluu Krabbäckenin valuma-alueeseen (23.014), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Karjaanjoen alaosan alue (23.01). Lönnhammarinjärvi on Krabbäckenin alueen laajin järvi, sitä seuraavat Pohkia ja Tulijärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lönnhammarinjärvi, vakavesi, Lohja
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 20.6.2021.
3. 1 2 3  Lönnhammarinjärvi *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 20.6.2021.
4. ↑  Linhamarinjärvi (23.014.1.004). Järviwiki. Viitattu 20.6.2021.
5. ↑  Krabbäckenin valuma-alue (23.014). Järviwiki. Viitattu 20.6.2021.
**Särkkäjärvi** on saareton metsäjärvi Ilomantsin eteläosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 63 hehtaaria. Etäisyys Joensuusta on 70 kilometriä itään.

Maantiede
---------

Särkkäjärven pituus kaakosta luoteeseen on 1,9 kilometriä. Luoteisrannan niemimaa erottaa järven pohjoisosan omaksi vesialueekseen. Järven eteläosassa on noin 10 aarin laajuinen 20 metriä syvä alue. Järven keskiosassa on noin 16 metriä syvä kohta ja pohjoisosassa on 15 metriä syvä vyöhyke. Kaikkiaan Särkkäjärvestä noin kahdeksan prosenttia on vähintään 15 metriä syvää. Kymmenen metrin syvyyskäyrä kulkee lähimpänä rantaviivaa järven itärannalla. Särkkäjärven rannoilla ei ole mainittavaa rakennuskantaa. Luoteisrannan niemimaan korkein kohta on noin 160 metriä merenpinnan yläpuolella.

Särkkäjärvi kuuluu Nuorajärven ja Niettaanselän väliseen kaakkois–luoteissuuntaiseen pienten järvien vyöhykkeeseen, joiden korkeustaso on enintään muutaman metrin Nuorajärveä (144,7 metriä mpy) ja Niettaanselkää (144,7 m mpy) ylempi. Noin 100 metriä Särkkäjärveltä pohjoiseen sijaitsee Ahvenlampi, idässä on Keltasilmä ja etelässä Syväjärvi.

Särkkäjärven vesitilavuus on 5 698 000 kuutiometriä.

Särkkäjärvi (04.922.1.056) kuuluu Nuorajärven alueeseen (04.922), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Mekrijärven-Nuorajärven alue (04.92) ja ensimmäinen Koitajoen valuma-alue (04.9). Nuorajärven alueella on 84 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Särkkäjärvi on yhdenneksitoista laajin. Lähes jokainen Nuorajärven alueen vakavesi on syvyysluodattu.

Ilomantsin Särkkäjärvi on laajin Suomen kuudesta Särkkäjärvestä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Särkkäjärvi, vakavesi, Ilomantsi
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 16.9.2021.
3. ↑  Särkkäjärvi. Järviwiki. Viitattu 20.9.2021.
4. ↑  Nuorajärven alue (04.922). Järviwiki. Viitattu 20.9.2021.
5. ↑  Särkkäjärvi. Järviwiki. Viitattu 20.9.2021.
**Bazoches** on kunta Ranskassa Nièvren departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 47 kilometriä Château-Chinon (Ville):n kaupungista etelään.

Kunnan alueella oleva linna Château de Bazoches on rakennettu vuonna 1180 entisen roomalaisen tukikohdan paikalle. Vuonna 1675 linnan osti ranskalainen piiritystekniikan asiantuntija Vauban voittoisasta Maastrichtin piirityksestä Ludvig XIV:ltä saamillaan palkkiorahoilla. Asettuessaan linnaan Vauban teki siihen useita muutoksia, ja muutti sen sotilasvaruskunnaksi. Linnassa hän teki rakennusteknisiä tutkimuksia, suunnitteli insinööreineen yli kolmensadan rakennuksen ja linnoituksen piirustukset, sekä kehitti hyökkäys- ja puolustusmenetelmiä linnoituksiin. Lisäksi hän kirjoitti linnassa useita kirjoja, kuten kirjan "La Dime royale" (Kuninkaalliset kymmenykset). Linnan nykyiset omistajat polveutuvat hänen vanhimmasta tyttärestä Charlotte de Vaubanista. Linna on avoinna vieraille.

Saint-Hilairen kirkko on peräisin 1100-luvulta, mutta se rakennettiin kokonaan uudelleen 1500- ja 1600-luvuilla. Barokkityylinen korkea alttari on peräisin Italiasta, ja sen Vauban lahjoitti seurakunnalle vuonna 1690. Vauban kuoli Pariisissa 30. maaliskuuta 1707 ja hänet haudattiin kirkkoon 16. huhtikuuta. Hänen sydämensä haudattiin erikseen kirkon alttarin alle, kuten tuolloin tapana. Noin sata vuotta myöhemmin vuonna 1808 sydän siirrettiin Pariisin Invalidikirkkoon Napoleon I:n käskystä.

Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (*Parc naturel régional du Morvan*).

  

* Château de BazochesChâteau de Bazoches
* Saint-Hilairen kirkkoSaint-Hilairen kirkko

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 31.10.2021. (ranskaksi)
2. ↑  Since the lords of Bazoches to Vauban Château de Bazoches. Viitattu 31.10.2021. (englanniksi)
3. ↑  A man from the Morvan Écomusée de Morvan, Maison Vauban. Viitattu 31.10.2021. (englanniksi)
4. ↑  Bazoches Patrimoine du Morvan. Viitattu 31.10.2021. (ranskaksi)
5. ↑  Les communes Parc naturel régional du Morvan. Viitattu 30.10.2021. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bazoches** Wikimedia Commonsissa
Peruskiven muuraus Tampereella Vuoreksen kaupunginosassa vuonna 2010.
**Peruskiven muuraus** on harjannostajaisten ohella toinen rakentamiseen liittyvä perinnejuhla. Se on kuitenkin harjannostajaisia harvinaisempi tapahtuma, jollainen järjestetään lähinnä suurten julkisten rakennuskohteiden yhteydessä. Peruskiven muuraus on luonteeltaan virallinen tilaisuus, joka on suunnattu rakennuttajan ja rakentajan sekä elinkeinoelämän, päättäjien ja tiedotusvälineiden edustajille. Kutsuvieraina on yleensä arvovaltaisia henkilöitä, jotka merkittävimmissä rakennuskohteissa voivat edustaa jopa valtionjohtoa. Harjannostajaiset sen sijaan on yleensä pelkästään rakennuksen rakentamiseen ja suunnitteluun osallistuneille työntekijöille tarkoitettu yksityistilaisuus.

Historia
--------

Peruskiven muuraus on tuhansia vuosia vanha perinne. Se on alun perin lähtöisin babylonialaisesta tavasta, jossa kaikki rakentamiseen osallistuvat laittoivat ensimmäiset tiilet yhdessä paikoilleen. Seremoniasta on lukuisia mainintoja myös muun muassa Vanhassa testamentissa. Tuolloin tapana oli asettaa alimpien kivien alle uhrilahjaksi muun muassa viljaa sekä viiniä. Nykyisen peruskiven muuraus periytyy 1700–1800-luvun vapaamuurareilta, ja myös eri kristillisillä kirkkokunnilla on omat seremoniansa kirkonrakentamisen yhteydessä.

Seremonia
---------

Nurkkakivi amerikkalaisessa kirkossa.
Peruskiven muuraus tapahtuu yleensä rakennustöiden alkuvaiheessa perustustöiden yhteydessä. Rakennukseen voidaan myös jättää tilavaraus peruskivelle, mikäli tilaisuus halutaan järjestää myöhemmässä rakennusvaiheessa. Varsinainen peruskivi on betonista valettava antura, jonka sisään sijoitetaan metallinen säiliö. Sen sisälle on talletettu esineitä ja asioita, jotka kuvaavat juuri senhetkistä yhteiskuntaa. Säiliöön laitetaan muun muassa samana päivänä ilmestyneitä sanomalehtiä, käytössä olevia kolikoita, rakentamiseen osallistuvien osapuolten vuosikertomuksia sekä tilaisuuden ohjelma juhlapuheineen. Kyseessä on siis eräänlainen aikakapseli, jonka sisältö pakataan kutsuvieraiden läsnä ollessa ja suljetaan sen jälkeen betonisen anturan sisään. Jokainen kutsuvieras saa vuorollaan kauhoa betonia säiliön päälle ja tarkoitukseen käytetyt nimikoidut muurauskauhat luovutetaan heille muistoesineeksi. Muurauksen ja puheiden lisäksi tilaisuuden ohjelmaan kuuluu myös ruokailu sekä erilaisia musiikki- ja kulttuuriesityksiä.

Nurkkakivet
-----------

Esimerkiksi Keski-Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa tapana on myös muurata johonkin rakennuksen nurkkaan erityinen "nurkkakivi". Ne on vuosiluvun lisäksi usein varustettu rakennuksesta kertovalla tekstillä tai symboliikalla. Tapaa käytetään varsinkin kirkkorakennuksissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rakentamisen perinnejuhlissa kiitetään tehdystä työstä  29.11.2013. Varma. Viitattu 29.1.2015. [vanhentunut linkki]
2. ↑  CORNER-STONE Bible History Online. Viitattu 29.1.2015.
3. ↑  The Evolution of the Cornerstone Ceremony Masonic World. Viitattu 29.1.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Peruskiven muuraus** Wikimedia Commonsissa
ATR 72.
ATR 72-500, Air Dolomiti
ATR 42.
**ATR** (ital. *Aerei da Trasporto Regionale*, ransk. *Avions de Transport Régional*) on italialais-ranskalainen syöttöliikennelentokoneita valmistava yhteenliittymä.

Ranskalainen Aérospatiale (nykyisin osa EADS:ia) ja italialainen Aeritalia (nykyisin Finmeccanican tytäryhtiö Alenia Aeronautica) perustivat yhteenliittymän vuonna 1981. Sen tehtaat sijaitsevat Napolin lähellä, jossa tehdään runko ja pyrstö ja Bordeaux’ssa, jossa EADS Sogerma Services valmistaa siivet sekä Toulousessa, missä tapahtuu kokoonpano. Joitakin osia rungosta valmistetaan Xianissa, Kiinan kansantasavallassa.

ATR on Euroopan alueellisten lentoyhtiöiden liiton jäsen ja edustettuna tämän johtokunnassa. 2020-luvulla ATR-koneilla on tehty koelentoja, joiden tavoitteena on saada koneille hyväksyntä, joka mahdollistaisi lennot pelkästään uusiutuvilla lentopolttoaineilla (Sustainable Aviation Fuel, SAF).Nykyisten määräysten mukaan on käytettävä seosta, jonka SAF-pitoisuus saa olla korkeintaan 50 prosenttia. Koelennot johtivat ATR Evo-ohjelman aloitukseen.

Lentokoneet
-----------

ATR-yhteenliittymä on suunnitellut ja valmistaa kahta suosittua syöttöliikennekonetta, jotka ovat ATR 42 (vuodelta 1981, sertifiointi 1985) ja ATR 72 (vuodelta 1988). Molemmat ovat yläsiipisiä potkuriturbiinikoneita. Koneiden tyyppinumero kertoo matkustajakapasiteetin. ATR 72:n ensiasiakas oli suomalainen Karair. Koneita on tehty noin 600 kappaletta.*lähde?* 78-paikkaisen ATR 82 -koneen suunnittelu keskeytettiin vuonna 1996.

Lähteet
-------

1. ↑  ATR lensi ATR 72-600 -lentokoneella suomalaisen Nesteen 100% uusiutuvalla lentopolttoaineella | lentoposti.fi *www.lentoposti.fi*.  3.2.2022. Viitattu 5.2.2022.
2. ↑  ATR plans new generation of regional aircraft, the ATR EVO *www.aerotime.aero*. Viitattu 5.6.2022. (englanniksi)
**Samuli Miettinen** (s. 1967) on JKMM Arkkitehtien perustajaosakas ja arkkitehti, joka on toiminut erityisesti julkisten rakennusten pääsuunnittelijana. 

Miettisen vetämä JKMM Arkkitehtien suunnittelutiimi voitti Kansallismuseon uuden lisärakennuksen suunnittelemiseksi järjestetyn arkkitehtuurikilpailun joulukuussa 2019.

Miettisen valmistuneita suunnittelutöitä ovat muun muassa Viikin puukirkko Helsingissä, Lahden matkakeskus, Espoon Saunalahden lastentalo ja Bysa & Sandis -asuinkortteli Helsingin Jätkäsaaressa. Hän on toiminut myös muun muassa Turun kirjaston, Hämeenlinnan Verkatehtaan kulttuurikeskuksen ja Joensuun yliopiston Aurora-rakennusten arkkitehtisuunnittelijana. Talvella 2019–2020 hän työskenteli muun muassa Tampereelle rakennettavan Tammelan uuden jalkapallostadionin hybridikorttelin kanssa. Miettinen on suunnittelut myös uuden musiikkisalin Jyväskylän Paviljongin yhteyteen ja Pohjolan vanhan pääkonttorikorttelin uuden kokonaisarkkitehtisuunnitelman Helsingin Munkkivuoressa.

Samuli Miettinen on vieraillut luennoitsijana ja opettajana Suomessa ja ulkomailla, sekä kirjoittanut alan julkaisuihin. Vuosina 2006–2009 hän toimi Suomen Arkkitehtitoimistojen Liitto ATL:n puheenjohtajana ja 2007–2009 Suomen Arkkitehtiliitto SAFA:n hallituksessa. Suomen arkkitehtuurimuseon varapuheenjohtaja Miettinen oli 2013–2018. Rakennustaiteen valtionpalkinto myönnettiin Miettiselle vuonna 2007. Miettinen on yhdessä JKMM Arkkitehtien osakkaiden kanssa menestynyt yli 80 arkkitehtuurikilpailussa, joissa voittanut 43 ensimmäistä palkintoa.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
**Ruskopääsirkku** (*Granativora bruniceps*) on keskikokoinen sirkku, joka kuuluu varpuslintuihin.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on 15–16½ cm ja paino noin 25 g. Ruskopääsirkku on läheistä sukua mustapääsirkulle, ja ne risteytyvät keskenään Kaspianmeren kaakkoispuolen esiintymisalueella. Jotkut tutkijat pitävät näitä samana lajina.

Naaras ja nuori ruskopääsirkku ovat niin samanlaisia kuin mustapääsirkut, että maastomääritys on useimmiten mahdotonta. Juhlapukuinen koiras on komea: alapuolelta se on keltainen, pää ja kurkku ovat punaruskeat, selkä on vihertävä ja raidallinen sekä yläperä kellertävä. Äänet ovat samankaltaisia kuin mustapääsirkun.

Sekä vanhoilla että nuorilla ruskopääsirkuilla on täydellinen sulkasato talvella.

Esiintyminen
------------

Keskiaasialainen laji, joka esiintyy Volgalta ja Kaspianmereltä Länsi-Kiinaan. Lajin esiintymisalue on laaja, 1–10 miljoonaa neliökilometriä. Euroopan populaatio pesii Volgalla ja on kooltaan 500–2000 yksilöä. Muuttolintu, joka talvehtii Intiassa.

Suomessa laji on toistaiseksi tavattu kolmesti, 26.–27.5.1996 Kirkkonummella, 7.6.–5.7.1996 Mustasaaressa ja Salon Halikonlahdessa 21.-30.6.2019. Näiden lisäksi on 7 havaintoa naaraspukuisista linnuista, jotka ovat olleet joko ruskopää- tai mustapääsirkkuja.

Elinympäristö
-------------

Pesimäalueena ovat pensaikkoiset tai harvaa puustoa kasvavat avomaat, arot, vuorenrinteet, puoliaavikot, peltoaukeat.

Lisääntyminen
-------------

Ruskopääsirkun munia.
Myöhäinen pesijä, sillä pesii tavallisesti vasta kesäkuussa. Pesä on matalalla pensaassa tai varvikossa. Munia on 3–6, joita naaras hautoo 10–14 päivää.

Ravinto
-------

Syö pääasiassa siemeniä ja ruokailee yleensä maassa. Kesällä syö myös selkärangattomia, jotka ovat poikasten pääasiallista ravintoa.

Lähteet
-------

* Rariteettikomitea (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Granativora bruniceps* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 17.2.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q547159
* Wikispecies: Emberiza bruniceps
* BioLib: 9039
* BirdLife: 22720993
* BOLD: 120591
* CoL: 39FSM
* BOW: rehbun1
* eBird: rehbun1
* EUNIS: 15581
* Euring: 18800
* Fauna Europaea: 97539
* Fauna Europaea (new): 001944e0-4d5d-477a-83db-bc6c0a370766
* GBIF: 2491521
* iNaturalist: 9215
* IRMNG: 11242006
* ITIS: 559869
* IUCN: 22720993
* NBN: NHMSYS0000533079
* NCBI: 357695
* Xeno-canto: Emberiza-bruniceps

 |

 |
Linnea Dale (2009)
**Linnea Dale** (s. 22. huhtikuuta 1991 Tinn) on norjalainen laulaja.

Elämäkerta
----------

Linnea syntyi Tinnin kunnassa, Telemarkin läänissä, Norjassa keväällä 1991. Hän on opiskellut Skien videregående -lukiossa. Hän osallistui Norjan *Idolsiin* vuonna 2007, jossa hän sijoittui seitsemänneksi. Hän esitti itse säveltämänsä ja sanoittamansa kappaleen "What Do I Know About Love" semifinaalissa 10. lokakuuta. Vuonna 2009 Linnea liittyi Donkeyboy-yhtyeeseen, jonka debyyttialbumilla *Caught in a Life* hän vieraili naislaulajana kappaleissa "Ambitions", "Sometimes" sekä "Awake". Hän on myös levyttänyt kappaleen "Anything Goes (and Everything's Alright)" yhdessä Magnus Sinnesin kanssa. Dalen ensimmäinen EP, *Children Of The Sun* julkaistiin 27. tammikuuta 2012, ja ensimmäinen sooloalbumi *Lemoyne Street* huhtikuussa samana vuonna.

Diskografia
-----------

* *Lemoyne Street* (2012)
* *Good Goodbyes* (2014)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Bibiana Steinhaus
**Bibiana Steinhaus** (s. 24. maaliskuuta 1979) on saksalainen jalkapalloerotuomari.

Steinhaus on toiminut erotuomarina naisten Bundesliigassa vuodesta 1999 lähtien. Lisäksi hän on tuominnut miesten otteluita Regionalligassa ja ensimmäisenä naisena 2. Bundesliigassa sekä 1. Bundesliigassa.

Kansainväliseksi tuomariksi Steinhaus pääsi 2005. Hän on ollut erotuomarina naisten alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2008 ja 2010 sekä 2009 EM-kisoissa. Steinhaus oli tuomarina myös 2011 MM-kisoissa, joissa hän tuomitsi loppuottelun.

Steinhaus on valittu Saksan vuoden parhaaksi naiserotuomariksi 2007, 2008, 2009 ja 2010.

Varsinaiselta ammatiltaan Steinhaus on poliisi.

Steinhaus avioitui huhtikuussa 2021 englantilaisen erotuomarikollegansa Howard Webbin kanssa. Molemmat ovat jo lopettaneet aktiivisen tuomariuransa, mutta Steinhaus toimii yhä kulisseissa VAR-tuomarina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bibiana Steinhaus Saksan jalkapalloliitto. Viitattu 18.7.2011. (saksaksi)
2. ↑  Saarinen, Joska: Yksi lasikatto murtuu sunnuntaina – erotuomari Bibiana Steinhaus tekee historiaa Saksan Bundesliigassa  7.9.2017. Yle. Viitattu 2.1.2018.
3. 1 2  Two Cs the key for Steinhaus  19.6.2007. FIFA.  Arkistoitu 25.4.2013. Viitattu 18.7.2011. (englanniksi)
4. ↑  Japan edge USA for maiden title  17.7.2011. FIFA.  Arkistoitu 18.7.2011. Viitattu 18.7.2011. (englanniksi)
5. ↑  Yllätyshäät: Tunnetut huipputuomarit menivät naimisiin – salaa kaikilta! *Ilta-Sanomat*.  15.4.2021. Viitattu 15.4.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Division Nationale 1** on Luxemburgin koripallon miesten pääsarja. Ensimmäinen sarjan mestaruus jaettiin maan koripalloliiton sivujen mukaan vuonna 1936. Sarjan voittaja on koripallon Luxemburgin mestari.

Vähintään kymmenen Luxemburgin mestaruutta ovat voittaneet BBC Nitia, BBC Etzella Ettelbruck, T71 Dudelange ja BBC Sparta Bertrange.

Lähteet
-------

1. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Pääsarjan kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Sarja eurobasket.com -sivustolla (englanniksi)

FIBA Europen pääsarjat
Alankomaat |
Albania |
Armenia | 
Azerbaidžan |
Belgia |
Bosnia ja Hertsegovina |
Bulgaria |
Espanja |
Georgia |
Irlanti |
Islanti |
Iso-Britannia |
Israel |
Italia |
Itävalta | 
Kreikka | 
Kroatia |
Kypros |
Latvia |
Liettua | 
Luxemburg |
Makedonia |
Malta |
Moldova |
Montenegro |
Norja |
Portugali |
Puola |
Ranska |
Romania | 
Ruotsi |
Saksa |
Serbia |
Skotlanti |
Slovakia |
Slovenia | 
Suomi |
Sveitsi |
Tanska |
Tšekki |
Turkki |
Ukraina |
Unkari |
Valko-Venäjä | 
Venäjä |
Viro

**Entisiä sarjoja:** Englanti | Espanja | Jugoslavia | Neuvostoliitto | Venäjä
Poretskojen piiri Tšuvassian kartalla.
**Poretskojen piiri** (ven. Поре́цкий райо́н, *Poretski raion*, tšuvassiksi Пăрачкав районӗ, *Păratškav raionĕ*) on paikallinen itsehallintoalue Tšuvassian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1927 perustetun piirin pinta-ala on 1 117 neliökilometriä ja asukkaita on 15 700 henkeä (vuonna 2008).

Piiri sijaitsee Tšuvassian lounaisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Šumerljan ja idässä Ibresin piireihin, etelässä Alatyrin piiriin ja Mordvan tasavaltaan sekä lännessä Nižni Novgorodin alueeseen. Hallinnollinen keskus on Poretskojen kylä. Piiriin kuuluu 12 maalaiskuntaa.

Seutu kuuluu Tšuvassian tasankoon. Suurin joki on Sura, joka virtaa piirin halki pohjoiseen. Sen itäpuolella on etupäässä metsää ja länsipuolella aroa. Suran sivujokia ovat Menja ja Kirja.

Poretskojesta on maantieyhteys Šumerljaan ja Alatyriin. Piirikeskuksesta on 150 kilometriä matkaa Tšeboksaryyn.

Väestöstä 74 % on venäläisiä ja 21 % mordvalaisia.

Tärkein elinkeino on maatalous, joka on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan, perunan ja humalan viljelyyn. Elintarviketeollisuutta edustavat meijeri ja perunajauhotehdas. Seudulla on myös puunjalostusta, turvetuotantoa, rakennustarvikkeiden valmistusta ym.

Poretskojessa toimii kotiseutumuseo ja mordvalainen kulttuurikeskus. Piirilehtenä ilmestyy venäjänkielinen *Poretskije vesti*.

Aiheesta muualla
----------------

* Poretskojen piiri Tšuvassian tasavallan sivustolla (venäjäksi)

Tšuvassian piirit ja *kaupunkipiirit*
*Alatyr* •
Alatyr •
Alikovo •
Batyrevo •
Ibresi •
Jadrin •
Jaltšiki •
Jantikovo •
*Kanaš* •
Kanaš •
Komsomolskoje •
Kozlovka •
Krasnoarmeiskoje •
Krasnyje Tšetai •
Mariinski Posad •
Morgauši •
*Novotšeboksarsk* •
Poretskoje •
Šemurša •
*Šumerlja* •
Šumerlja •
*Tšeboksary* •
Tšeboksary •
Tsivilsk •
Urmary •
Vurnary
Kopio Gizan sfinksistä.
**Luxor Hotel** on hotellikasino Las Vegas Stripillä Nevadassa. Hotellin omistaa MGM Resorts International. Las Vegas Monorail kulkee Luxor Hotelin kautta.

Luxor Hotelin teemana on nimensä mukaisesti muinainen Egypti. Hotellialueella on pyramidirakennuksen lisäksi kaksi zikkuratia muistuttavaa tornia ja niiden lisäksi massiivinen kopio Gizan sfinksistä ja suuri obeliski. Osa Egypti-aiheisista näyttelykohteista on siirretty museoon.

Hotellin pyramidin alla on näytteillä alkuperäisiä tavaroita Titanicilta, Titanicin laivan osien ja jäävuoren jäljennöksiä sekä tilaa myös muille näyttelyille.

Lähteet
-------

1. ↑  Las Vegas Monorails Vegas. Viitattu 7.12.2014.
2. ↑  Luxor Pyramid and Sphinx Roadside America. Viitattu 7.12.2014.
3. ↑  Luxor Gutted, Treasures To Museum  2008. Roadside America. Viitattu 7.12.2014.
4. ↑  Top 10 things to do in Las Vegas : Exhibitions  2011. Guardian. Viitattu 7.12.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Luxor Hotelin kotisivut