recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sinkkulaiva** on suomalainen Moskito Televisionin tuottama deittireality, jota esitettiin Liv-kanavalla. Ohjelmassa seurataan mukaan ilmoittautuneita sinkkuja aina yhden vuorokauden eli heidän risteilynsä ajan. Sarja on kuvattu Suomi24:n järjestämillä sinkkuristeilyillä Tallink Siljan Baltic Princess ja Silja Europa -laivoilla. *Sinkkulaivan* ensiesitys oli 25. helmikuuta 2013, ja sitä on kuvattu kolme tuotantokautta. *lähde?*

### Ensimmäinen tuotantokausi

*Pääartikkeli: Luettelo Sinkkulaivan jaksoista*
Ensimmäisen tuotantokauden 40 jaksoa esitettiin helmi-toukokuussa 2013. Ohjelman risteilykapteenina toimi Esko Eerikäinen ja juontajana Ella Pyhältö. 27. helmikuuta nähty jakso keräsi 251 000 katsojaa ja oli Livin yhdeksänneksi katsotuin lähetys vuonna 2013.

Ohjelman nettisivuilla nähtiin lisämateriaalina Esko Eerikäisen antamia neuvoja ja iskuvinkkejä sinkuille. *lähde?*

### Toinen tuotantokausi

Toinen tuotantokausi esitettiin syys-marraskuussa 2014. Ohjelman juontajana ja risteilyisäntänä toimi Tony Hällfors ja risteilyemäntänä Emmi Lehtomaa. Jaksoja nähtiin yhteensä 39, joiden lisäksi ohjelman nettisivuilla julkaistiin rakkausvalmentaja Mia Halosen vinkkisarja *Sinkun kymmenen syntiä*. *lähde?*

### Kolmas tuotantokausi

Vuonna 2022 valmistunut 3. tuotantokausi esitettiin MTV Katsomossa alkaen elokuussa 2023.
1. jaksossa tutustuneet Arja Martikainen, somekasvo *arjadance* (s. 1972) ja Ville kihlautuivat helmikuussa 2023 ja solmivat avioliiton elokuussa 2023.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Finnpanel - TV-mittaritutkimus Finnpanel Oy. Viitattu 24.1.2015.
3. ↑
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Sinkkulaiva Livtv.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Turun AMK:n Taideakatemian pääsisäänkäynti Linnankadulla.
**Turun AMK:n Taideakatemia** on Turun ammattikorkeakouluun kuuluva suomalainen taideoppilaitos. Se perustettiin vuonna 1996, kun kulttuurialan koulutus tuli osaksi Turun ammattikorkeakoulun koulutustarjontaa. Taideakatemian muodostivat Turun piirustuskoulu ja Turun taiteen ja viestinnän oppilaitos (TUTVO), joiden lisäksi oppilaitoksessa alkoi musiikin koulutus vuonna 2000. 

Taideakatemian opetuksen perustoimintoihin sisältyy osallistuminen kansainvälisiin tapahtumiin ja yhteistyöprojektit ulkomaisten partnerien kanssa. Opiskelijoita on noin 650 ja opetus- ja tukihenkilökuntaa yhteensä noin 80.

Taideakatemian päätoimipiste sijaitsee Turun ammattikorkeakoulun Linnankadun kampuksella (Linnankatu 54–60), Varvintorin laidalla.[2]Taideopetukselle suunnitellut toimitilat ovat LPR-arkkitehtien käsialaa. Rakennuskompleksissa yhdistyvät mm. vanha köysitehdas, entiset laivatelakkahallit sekä Wärtsilän henkilöstötilana toiminut rakennus. Yleisölle avoimia ovat Taideakatemian Köysiteatteri ja kuvataiteen opiskelijoiden käytössä oleva Köysiratagalleria.

Koulutukset ja tutkinnot
------------------------

Taideakatemia on yksi Turun ammattikorkeakoulun neljästä tulosalueesta. Koulutukset alkavat joka vuosi. Lisäksi Taideakatemiassa voi ylläpitää ja kehittää ammattitaitoa erilaisissa kulttuurialan täydennyskoulutuksissa.

| Ala | Koulutus | Tutkinto |
| --- | --- | --- |
| Esittävä taide | * Teatteri-ilmaisun ohjaajakoulutus
* sirkus
* teatteri ja nukketeatteri
* monimuotototeutus
 | Tanssinopettaja (AMK), 
Teatteri-ilmaisun ohjaaja (AMK) |
| Media-ala | * elokuva
* journalismi
* mainonnan suunnittelu
 | Medianomi (AMK) |
| Kuvataide | * Kuvataide ja valokuvaus (päivätoteutus)
* Kuvataide ja valokuvaus (monimuotototeutus)
* Animaatio (päivätoteutus)
 | Kuvataiteilija (AMK) |
| Musiikki | * Musiikkipedagogi (päivätoteutus)]
* Musiikkipedagogi (monimuotototeutus)
 | Musiikkipedagogi (AMK) |
| Kulttuuriala | * Luova tuottaja
* Soveltava taide
 | Aikaisempi kulttuurialan tutkintonimike (ylempi AMK) |

**Yhteistyöprojektit ja tapahtumat**

Turun Taideakatemian toiminnan yksi tärkeä osa on tutkimus-, kehitys- ja innovaatiotoiminta yhteisöjen ja yritysten kanssa. TKI-projekteissa opiskelijat tutustuvat sekä omaan, tulevaan ammattikenttäänsä että toimivat monialaisessa yhteistyössä hankekumppanien kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Turun AMK:n Taideakatemia *turkuamk.fi*.  16.3.2015. Viitattu 26.3.2015.
2. ↑  Turun taideakatemia ja konservatorio (Arkistoitu – Internet Archive), LPR-Arkkitehdit Oy, viitattu 31.3.2105.
3. ↑
4. ↑  Tutkimus, kehitys ja palvelut  15.1.2015. Turun ammattikorkeakoulu. Viitattu 26.3.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Taideakatemia[vanhentunut linkki]

* Taideakatemia Facebookissa
* Taideakatemia Twitterissä
* Taideakatemia Instagrammissa
* Taideakatemia SoundCloudissa
* Elokuva- ja animaatiokoulutus Facebookissa
* Animation & Film Studies Blog (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kuvataiteen blogi (Arkistoitu – Internet Archive)
* Tutka – verkkojulkaisu
* Taideakatemian opiskelijayhdistys TOY ry
**René Dif** (s. 17. lokakuuta 1967 Frederiksberg, Tanska) on tanskalainen muusikko ja näyttelijä, joka tunnetaan paremmin Aqua-eurodanceyhtyeen miessolistina.

Elämä
-----

René Difin isä oli algerialainen ja äiti tanskalainen. Hänellä on kaksi nuorempaa veljeä ja sisko. Hän ei koskaan kiinnostunut koulusta, ja hänet erotettiinkin useasti koulusta.*lähde?* Rene lopetti koulun yhdeksännellä luokalla ja meni töihin risteilylaivalle. Kun Rene oli Barbadoksella ja kuuli erään paikallisen DJ:n soittoa, hän päätti ryhtyä DJ:ksi. Rene meni Norjaan toteuttamaan unelmaansa tulla tähdeksi. Ollessaan DJ Norjassa Rene tapasi erään alihankkijan, joka auttoi häntä levyttämään *Groove Your Soul* -levyn, ja singlen, "I Believe". Ne olivat ehkä epäonnistuneita,*kenen mukaan?* mutta Renellä oli laulamisen lahja. René tapasi Lene Nystrom Rastedin risteilyllä vuonna 1994. Kun hän, Claus Norréen ja Søren Rasted perustivat bändin, he tarvitsivat vielä naislaulajan. Lene Grawford Nystrøm kysyi paikkaa. Yhtye, Aqua, sai kansainvälistä huomiota. Kun Aqua hajosi vuonna 2001, René julkaisi kolme soolosingleä: "Let It All Out (Push It)", "The Uhh Uhh Song" ja "Uhh La La La". Vuonna 2004 hän kuitenkin rupesi näyttelemään ja tähdittämään monia Lasse Olsenin elokuvia. Renellä oli myös baari Kööpenhaminassa.*lähde?*

Diskografia
-----------

### Albumit

* Groove Your Soul (1995)
* René Dif (2007)

### Singlet

*Menestyneet*

* "Bungalow" (2003) (kirjoittaneet Søren Poppe & Jan Lysdahl)
* "Roomservice" (2003) (kirjoittaneet Søren Poppe & Jan Lysdahl)
* "Way To Go" (2007)

*Muut*

* "I bif med Dif" (1999)
* "Afrika" (2004) (Beneficin laulu René Difin tulkinnalla)
* "Come and Get ur luv" (2005) (Crystal Clear & René Dif)

Elokuvaura
----------

* Den Gode Strømer (The Good Cop) (2004)
* Inkasso (The Collector) (2004)
* Turn Back Time (2006, dokumentti)
* Eurotrash (Pistoleros) (2007)

Aiheesta muualla
----------------

* (englanniksi)
* (englanniksi)
* (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* René Dif Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
La Romareda kuvattuna sisäpuolelta.
**La Romareda** on jalkapallostadion Zaragozassa, Espanjassa. Stadion avattiin 8. syyskuuta 1957, ja se toimii jalkapalloseura Real Zaragozan kotistadionina. Ensimmäinen ottelu oli avajaispäivänä pelattu Real Zaragoza vastaan Osasuna, joka päättyi maalein 4–3. Stadionin kapasiteetti on 34 596 ja se katettiin täydellisesti vuonna 1994. Stadionille ollaan suunnittelemassa laajennusta, jonka jälkeen kapasiteetti olisi 43 000.

La Romareda olisi toiminut vuoden 2014 talviolympialaisten avajais- ja päättäjäisareenana mikäli Jaca olisi saanut kisat järjestääkseen.

1982 MM-kilpailuiden ottelut La Romaredalla
-------------------------------------------

La Romaredalla pelattiin vuoden 1982 maailmanmestaruuskilpailuiden alkulohkon 5 otteluita Hondurasin, Jugoslavian ja Pohjois-Irlannin välillä.

| Päivä | Kotijoukkue | Tulos | Vierasjoukkue |
| --- | --- | --- | --- |
| 17. kesäkuuta 1982 |  Jugoslavia | 0–0 |  Pohjois-Irlanti |
| 21. kesäkuuta 1982 |  Honduras | 1–1 |  Pohjois-Irlanti |
| 24. kesäkuuta 1982 |  Honduras | 0–1 |  Jugoslavia |

Aiheesta muualla
----------------

* Stadionin esittely Real Zaragozan sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)

Segunda Divisiónin stadionit kaudella 2013–2014

* Alfredo Di Stéfano
* Anduva
* Anxo Carro
* Gran Canaria
* Heliodoro Rodríguez López
* Iberostar
* Ipurua
* José Rico Pérez
* Mendizorroza
* Miniestadi
* El Molinón
* Montilivi
* Nova Creu Alta
* Nueva Condomina
* Nuevo Arcángel
* Nuevo Colombino
* Los Pajaritos
* Riazor
* La Romareda
* Santo Domingo
* El Toralín
* La Victoria
**Progress** (ven. Прогре́сс, suomeksi myös **Edistys**) oli Moskovassa toiminut neuvostoliittolainen kirjankustantamo. Se sai alkunsa vuonna 1931 perustetusta Neuvostoliiton ulkomaalaisten työläisten kustannusliikkeestä, joka vuonna 1939 muutettiin *Vieraskielisen kirjallisuuden kustannusliikkeeksi* (ven. Изда́тельство литерату́ры на иностра́нных языка́х, *Izdatelstvo literatury na inostrannyh jazykah*). Progress-kustantamo syntyi vuonna 1963, jolloin Vieraskielisen kirjallisuuden kustannusliikkeeseen liitettiin vuonna 1946 perustettu Ulkomaisen kirjallisuuden kustannusliike (ven. Изда́тельство иностра́нной литерату́ры, *Izdatelstvo inostrannoi literatury*).

Progress kustansi vieraille kielille käännettyä neuvostoliittolaista yhteiskuntapoliittista, tieteellistä, kauno- ym. kirjallisuutta sekä venäjäksi käännettyä ulkomaista kirjallisuutta. Vuonna 1974 se julkaisi neljälläkymmenellä kielellä 950 kirjanimekettä yhteensä 24,1 miljoonan kappaleen painoksena. Vuonna 1982 siitä erotettiin vieraskielisen kaunokirjallisuuden julkaisemiseen erikoistunut Raduga-kustantamo. Vuonna 1989 Progress kustansi 741 kirjanimekettä yhteensä 10,7 miljoonan kappaleen painoksena.

Suomenkielistä käännöskirjallisuutta julkaisivat 1960-luvun alkuun saakka etupäässä petroskoilaisen Karjala-kustantamon edeltäjät. Myöhemmin Petroskoissa oli Progress-kustantamon suomenkielinen toimitus.

Vuonna 1991 kustantamon tilalle perustettiin samanniminen osakeyhtiö. Nykyään Progressin perinteitä jatkaa kustannusliike *Progress-Traditsija*.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 21*, s. 29. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1975.
2. ↑  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija (2-e izdanije), tom 17*, s. 389. Moskva: Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, 1952.
3. ↑  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 21*, s. 29–30. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1975.
4. ↑  *Bolšoi entsiklopeditšeski slovar, tom 2*, s. 206. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1991. ISBN 5-85270-044-4.
5. ↑  Bolšoi entsiklopeditšeski slovar, 2000 *dic.academic.ru*. Viitattu 10.4.2011. (englanniksi)
6. ↑  Progress-Traditsija: O nas *progresstrad.ru*.  Arkistoitu 18.6.2009. Viitattu 10.4.2011. (englanniksi)
**Lucija Polavder** (s. 15. joulukuuta 1984 Celje, Jugoslavia) on slovenialainen judoka.

Polavder saavutti pronssia alle 20-vuotiaiden EM-kilpailujen yli 78 kg:n sarjassa Budapestissa 2001. Aikuisten EM-kilpailuissa hän sijoittui samassa sarjassa seitsemänneksi Mariborissa 2002. Seuraavana vuonna hän sai Düsseldorfin EM-kilpailuissa pronssia avoimessa luokassa ja voitti alle 20-vuotiaiden yli 78-kiloisten sarjan Euroopan-mestaruuden Sarajevossa.

Polavder sijoittui Kairon MM-kilpailuissa 2005 avoimessa luokassa viidenneksi. EM-kilpailuissa Tampereella 2006 ja Belgradissa 2007 hän sai yli 78 kg:n sarjassa pronssia. Rio de Janeiron MM-kilpailuissa 2007 hän saavutti avoimessa luokassa hopeaa hävittyään loppuottelussa Japanin Maki Tsukadalle. Lissabonin EM-kilpailuissa 2008 hän sijoittui jälleen kolmanneksi yli 78-kiloisten sarjassa. Pekingin olympialaisissa hän sai niin ikään pronssia samassa painoluokassa. 

Polavder sijoittui Tbilisin EM-kilpailuissa 2009 yli 78 kg:n sarjassa viidenneksi. Saman vuoden Pescaran Välimeren kilpailuissa hän voitti kultaa samassa painoluokassa. Wienin EM-kilpailuissa 2010 hän voitti yli 78-kiloisten mestaruuden kukistettuaan loppuottelussa venäläisen Tea Donguzašvilin. Istanbulin EM-kilpailuissa 2011 hän sai samassa sarjassa pronssia. Pariisin MM-kilpailuissa 2011 hän oli seitsemäs. Tšeljabinskin EM-kilpailuissa 2012 hän sai hopeaa. Hän voitti yli 78-kiloisten Euroopan-mestaruuden Budapestissa 2013 kukistettuaan loppuottelussa Emilie Andéolin. Hän voitti 2013 saman painoluokan myös Välimeren kilpailuissa. Montpellier’n EM-kilpailuissa 2014 hän oli seitsemäs ja kuului joukkuekilpailussa Slovenian pronssijoukkueeseen.

Polavder on saavuttanut sotilaiden MM-kilpailuissa yli 78 kg:n sarjassa kultaa Hyderabadissa 2007, hopeaa Vinkovcissa 2006 ja pronssia Rio de Janeirossa 2011. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hän on voittanut kahdeksan turnausta, ollut kymmenen kertaa toinen ja neljä kertaa kolmas. Masters-, Grand Prix- ja Grand Slam -kilpailuja hän on voittanut viisi, ollut kaksi kertaa toinen ja seitsemän kertaa kolmas. Slovenian mestaruuden hän on voittanut aikuisten sarjassa 14 kertaa.

Lähteet
-------

* Profiili JudoInside.com (englanniksi)
**Masato Uchishiba** (jap. 内柴 正人, s. 17. kesäkuuta 1978 Kōshi, Kumamoton prefektuuri, Japani) on japanilainen judoka, kaksinkertainen olympiavoittaja.

Uchishiba voitti Pekingin universiadeissa 2001 kultaa 60 kg:n sarjassa. Aasian kisoissa Busanissa 2002 hän sai samassa sarjassa pronssia. Aasian mestaruuskilpailuissa Almatyssa 2004 hän sijoittui alle 66-kiloisissa viidenneksi. 

Uchishiba voitti Ateenan olympialaisissa 2004 kultaa 66 kg:n sarjassa kukistettuaan loppuottelussa slovakialaisen Jozef Krnáčin. Kairon MM-kilpailuissa 2005 hän sai samassa painoluokassa hopeaa hävittyään loppuottelussa Brasilian João Derlylle. Vuonna 2007 hän oli voittamassa joukkuekilpailun maailmanmestaruutta Pekingissä. Pekingin olympialaisissa 2008 hän voitti toistamiseen olympiakultaa 66-kiloisissa. Loppuottelussa hän kukisti ranskalaisen Benjamin Darbelet'n.

Uchishiba on saavuttanut maailmancup- ja Continental Open -kilpailuissa kolme voittoa, kolme kakkossijaa ja kolme kolmossijaa. Lisäksi hän on voittanut yhden Grand Slam -kilpailun. Japanin mestaruuskilpailuissa hänellä on viisi kultaa ja neljä pronssia.

Lähteet
-------

* Profiili JudoInside.com (englanniksi)
**Ihar Viktaravitš Makarau** (valkoven. Ігар Віктаравіч Макараў, ven. Игорь Викторович Макаров, *Igor Viktorovitš Makarov*; s. 20. heinäkuuta 1979) on valkovenäläinen judoka, alle 100 kg:n painoluokan olympiavoittaja.

Makarau sijoittui toiseksi alle 20-vuotiaiden EM-kilpailujen alle 95 kg:n sarjassa Ljubljanassa 1997. Seuraavana vuonna hän voitti Bukarestissa saman ikäluokan alle 100-kiloisten Euroopan mestaruuden. Pekingin universiadeissa 2001 hän sijoittui avoimessa luokassa kolmanneksi. Mariborin EM-kilpailuissa 2002 hän sai pronssia alle 100 kg:n painoluokassa ja kuului Valko-Venäjän hopeajoukkueeseen joukkuekilpailussa. Sotilaiden MM-kilpailuissa Pekingissä 2002 hän sai alle 100-kiloisissa hopeaa.

Makarau sai vuonna 2003 pronssia alle 100 kg:n painoluokassa niin Osakan MM- kuin Düsseldorfin EM-kilpailuissakin. Lisäksi hän voitti sotilaiden maailmanmestaruuden Cataniassa. Ateenan olympialaisissa 2004 hän voitti kultaa alle 100 kg:n sarjassa kukistettuaan loppuottelussa Etelä-Korean Jang Sung-Hon. Myöhemmin samana vuonna hän voitti sotilaiden MM-kultaa Bakussa yli 100 kilon sarjassa. Tampereen EM-kilpailuissa 2006 hän sijoittui alle 100-kiloisissa viidenneksi. 

Vuonna 2007 Makarau sijoittui avoimen luokan EM-kilpailuissa Varsovassa toiseksi hävittyään finaalissa Venäjän Aleksandr Mihailinille. Sotilaiden MM-kilpailuissa Hyderabadissa hän oli alle 100 kg:n sarjassa kolmas. Tbilisin EM-kilpailuissa 2009 hän sai pronssia yli 100-kiloisissa. Wienin EM-kilpailuissa 2010 hän voitti kultaa yli 100 kg:n sarjassa kukistettuaan loppuottelussa unkarilaisen Barna Borin. Avoimen sarjan MM-kilpailuissa Tjumenissa 2011 hän oli seitsemäs ja Lontoon olympialaisten 2012 yli 100 kg:n sarjassa viides.

Makarau on voittanut maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa neljä turnausta, ollut kahdesti toinen ja seitsemän kertaa kolmas. Masters-, GP- ja Grand Slam -kilpailuista hänellä on yksi voitto ja yksi kakkossija.

Lähteet
-------

* Profiili JudoInside.com (englanniksi)
**CIHEC** on lyhenne sanoista *Commission Internationale d'Histoire et d'Etudes du Christianisme*. Se on vuonna 1952 perustettu kansainvälinen kattojärjestö kirkkohistorian alalla työskenteleville kansallisille tieteellisille seuroille ja kirkkohistorioitsijoille. Järjestöllä on kansalliset komissiot yli 30 maassa. CIHEC on The International Committee of Historical Sciencesin jäsen. CIHECin nykyinen puheenjohtaja on ruotsalainen Lundin yliopiston professori Anders Jarlert ja sihteeri dosentti Mikko Ketola Helsingin yliopistosta. Suomen kansalliskomission johtaja on Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan professori Aila Lauha. Suomen kirkkohistoriallinen seura on CIHEC:n jäsen. CIHEC järjestää konferensseja ja symposiumeja yhteistyössä muiden tahojen kanssa. Sen vuosikokous on yleensä kesäkuun alussa. Viimeiset vuosikokoukset ovat olleet Lyonissa (2019), Vatikaanissa (2018) ja Salzburgissa (2017).

Aiheesta muualla
----------------

* CIHEC (Arkistoitu – Internet Archive).
* Suomen kirkkohistoriallinen seura.
Naispuolisia SS-vartijoita tuomiolla Stutthofin 1. oikeudenkäynnissä. Eturivissä vasemmalta: Elisabeth Becker, Gerda Steinhoff, Wanda Klaff. Takarivi: Erna Beilhard, Jenny-Wanda Barkmann.
**Gerda Steinhoff** (29. tammikuuta 1922, Danzig-Langfuhr – 4. heinäkuuta 1946, Danzig, Stolzenberg) oli toisen maailmansodan aikainen saksalainen keskitysleirivartija ja SS-nainen.

Vuonna 1939 Steinhoffista tuli kokki, hän meni naimisiin ja sai lapsen. 1944 natsit etsivät uusia leirinvartijoita, jolloin Steinhoffista tuli vartija Stutthofin keskitysleiriin. 1. lokakuuta 1944 hänestä tuli Stutthofin naisten leiri SK-III:sen *Blockleiterin*. Siellä hän osallistui vankien valitsemiseen kaasukammioihin. 31. lokakuuta 1944 Steinhoff ylennettiin *SS-Oberaufseherin* arvoon ja siirrettiin Danzig-Holmin alaleirille. 1. joulukuuta 1944 hänet siirrettiin jälleen Bromberg-Ostin naisten alaleirille Stutthofiin Bydgoszcziin, ei kovin kauaksi Gdańskista. Siellä hän sai mitalin 25. tammikuuta 1945 lojaaliudestaan ja kolmannelle valtakunnalle tekemistään palveluksista. Steinhoff syventyi kokonaan leirityöhönsä ja sai maineen julmana leirivartijana. Vähän ennen toisen maailmansodan loppua hän pakeni leiristä kotiinsa.

25. toukokuuta 1945 Puolan viranomaiset pidättivät Steinhoffin ja hän joutui vankilaan. Hän joutui oikeuteen toisten SS-naisten ja kapojen kanssa ja tuomittiin kuolemaan osallisuudestaan vankien valitsemiseen kaasukammioihin ja vankien sadistiseen hyväksikäyttöön. Steinhoff hirtettiin julkisesti 4. heinäkuuta 1946 Biskupia Gorka-kukkulalla lähellä Gdańskia.

Aiheesta muualla
----------------

* Gerda Steinhoff (1922-1946) - kuvia ja lyhyt elämäkerta (saksaksi)
**Luciano Ribeiro Corrêa** (s. 25. marraskuuta 1982 Brasília) on brasilialainen judoka, maailmanmestari.

Corrêa voitti alle 20-vuotiaiden Pan-Amerikan mestaruuden alle 100 kg:n sarjassa 2001. Hän voitti yleisen sarjan Etelä-Amerikan mestaruuden samassa painoluokassa Argentiinassa 2002. Myöhemmin samana vuonna hän saavutti Santo Domingossa kultaa Ibero-Amerikan mestaruuskilpailuissa ja pronssia Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa. Jejun universiadeissa 2003 hän oli kolmas sekä alle 100 kilon sarjassa että avoimessa luokassa. 

Corrêa voitti 100-kiloisten Pan-Amerikan mestaruuden Caguasissa 2005. Kairon MM-kilpailuissa hän saavutti samassa painoluokassa pronssia. Rio de Janeiron Pan-Amerikan kisoissa heinäkuussa 2007 hän oli 100 kg:n sarjassa kolmas. Vajaat kaksi kuukautta myöhemmin hän voitti niin ikään Riossa järjestetyissä MM-kilpailuissa kultaa samassa sarjassa kukistettuaan loppuottelussa britti Peter Cousinsin. Myöhemmin samana syksynä hän kuului joukkuekilpailun MM-hopeaa saaneeseen Brasilian joukkueeseen Pekingissä. Pekingin olympialaisissa hän oli yhdeksäs.

Corrêa saavutti Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa Buenos Airesissa 2009 kultaa avoimessa luokassa ja pronssia alle 100 kg:n sarjassa. Hän voitti sotilaiden maailmanmestaruuden alle 100-kiloisissa ja joukkuekilpailussa 2011. Saman vuoden Pan-Amerikan kisoissa hän voitti alle 100 kg:n painoluokan. Vuonna 2013 hän voitti Etelä-Amerikan mestaruuden Buenos Airesissa, oli kolmas Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa San Josessa ja toinen sotilaiden MM-kisoissa Astanassa. Seuraavana vuonna hän sai hopeaa Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa Guayaquilissa.

Corrêa on voittanut Masters-, Grand Slam- ja GP-kilpailuissa kaksi turnausta, ollut kaksi kertaa toinen ja kolme kertaa kolmas. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hän on saavuttanut viisi turnausvoittoa, ollut kolmasti toinen ja neljä kertaa kolmas.

Lähteet
-------

* Profiili JudoInside.com (englanniksi)
Anca Grigoraș 
**Anca Grigoraș** (s. 8. marraskuuta 1957 Comănești) on entinen romanialainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti.

Grigoraș sijoittui 14-vuotiaana Münchenin 1972 olympialaisissa telinevoimistelun joukkuekilpailussa kuudenneksi ja moniottelussa 29:nneksi. Jälkimmäisessä hän oli toiseksi paras romanialainen. Montréalin 1976 olympialaisissa romanialaisten naisvoimistelijoiden menestys oli huikeasti parempi ja Grigoraș oli Münchenin kisojen romanialaisjoukkueesta ainoana vielä mukana. Hän saavutti joukkuekilpailussa hopeaa mutta ei selviytynyt moniottelun finaaliin vaikka keräsi 15:nneksi parhaat pisteet, sillä hän oli vasta neljänneksi paras romanialainen ja moniottelun finaaliin pääsi maksimissaan kolme voimistelijaa yhdestä maasta.

Ainoan henkilökohtaisen arvokisamitalinsa Grigoraș saavutti Lontoon EM-kilpailuissa 1973 saadessaan puomilta pronssia.

Lähteet
-------

* Kluge, Volker: *Olympische Sommerspiele, die Chronik III*, s. 313–314, 534–535. Sportverlag, 2000. ISBN 3-328-00741-5. (saksaksi)
* Anca Grigorașin olympiasijoitukset Sports Reference LLC.  Arkistoitu 14.4.2009. Viitattu 12.06.2009. (englanniksi)
* Sports123.com: Voimistelutilastot *sports123.com*. Viitattu 12.6.2009. (englanniksi)
Šatskin vaakuna vuodelta 1781.
**Šatsk** (ven. Шацк) on kaupunki Rjazanin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Tsnaan laskevan Šatša-joen rannalla 195 kilometriä Rjazanista kaakkoon. Kaupunki on Šatskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan jaSamaran välinen M5-valtatie. Asukkaita on 8 700 henkeä (vuonna 2008).

Vuonna 1552 paikkakunnalle rakennettiin Moskovan Venäjän eteläinen rajalinnoitus. Vuonna 1774 asukkaat osallistuivat Jemeljan Pugatšovin talonpoikaiskapinaan. Vuonna 1779 Šatskista tuli kaupunki ja Tambovin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1700–1800-luvuilla se oli kaupan ja käsityöläisammattien keskus. Nykyään kaupungissa on elintarviketeollisuutta ja ompelimo.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 524. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Šatskin kaupungille ja piirille omistettu sivusto (venäjäksi)

Coat of arms of Ryazan oblastRjazanin alueen kaupungit
**Hallinnollinen keskus: Rjazan**  

Kasimov | Korablino | Mihailov | Novomitšurinsk | Rybnoe | Rjažsk | Sasovo | Skopin | Spas-Klepiki | Spassk-Rjazanski | Šatsk
**Privolžsk** (ven. Приво́лжск) on kaupunki Ivanovon alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan sivujoen Šatšan rannalla 51 kilometriä Ivanovosta koilliseen. Kaupunki on Privolžskin piirin keskus. Asukkaita on 18 300 henkeä (vuonna 2008).

Paikalla sijainnut Bolšoje Jakovlevskojen kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1485. Siitä tuli huomattava tekstiiliteollisuuden keskus 1700–1800-luvuilla. Privolžskin kaupunki muodostettiin vuonna 1938, kun Jakovlevskojeen liitettiin sen lähikylät. Nykyään siellä toimii pellavanjalostuslaitos ja korutehdas.

Nähtävyyksiä ovat vuonna 1779 rakennettu Nikolaoksen kirkko ja uusbarokkia edustavat tehtaanomistajien asuintalot.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 361. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Privolžskin kaupungin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Ivanovon alueen vaakunaIvanovon alueen kaupungit
**Hallinnollinen keskus: Ivanovo**  

Furmanov | Gavrilov Posad | Jurjevets | Juža | Kinešma | Kohma | Komsomolsk | Navoloki | Pljos | Privolžsk | Putšež | Rodniki | Šuja | Teikovo | Vitšuga | Zavolžsk
**Šebekino** (ven. Шебе́кино) on kaupunki Belgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Ukrainan rajaa 39 kilometriä Belgorodista kaakkoon. Kaupunki on Šebekinon piirin keskus. Sen kautta kulkee Belgorodin ja Kupjanskin välinen rautatie. Asukkaita on 44 000 henkeä (vuonna 2010).*lähde?*

Šebekinon kylän perusti everstiluutnantti I.D. Šibeko vuonna 1713. 1800-luvulla sinne syntyi teollisuutta. Vuonna 1938 Šebekinosta tuli kaupunki. Toisen maailmansodan aikana se oli saksalaisten miehittämä. Nykyään siellä on kemian, koneenrakennus- ja rakennustarviketeollisuutta.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 524. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Šebekino**.
* Šebekinon piirin sivusto (venäjäksi)

Belgorodin alueen vaakunaBelgorodin alueen kaupungit

|  |
| --- |
| **Päähallintopaikka: Belgorod**
Aleksejevka | Birjutš | Graivoron | Gubkin | Korotša | Novyi Oskol | Prohorovka | Šebekino | Staryi Oskol | Stroitel | Valuiki |
Kanašin piiri Tšuvassian kartalla.
**Kanašin piiri** (ven. Кана́шский райо́н, *Kanašski raion*, tšuvassiksi Канаш районě, *Kanaš raionĕ*) on paikallinen itsehallintoalue Tšuvassian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1927 perustetun piirin pinta-ala on 981 neliökilometriä ja asukkaita on 41 700 henkeä (vuonna 2007).

Piiri sijaitsee Tšuvassian keskiosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Tsivilskin ja Krasnoarmeiskojen piireihin, idässä Urmaryn ja Jantikovon piireihin, etelässä Komsomolskojen ja Ibresin piireihin sekä lännessä Vurnaryn piiriin. Hallinnollinen keskus on Kanašin kaupunki, joka ei kuulu piirin yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Kanašin piiriin kuuluu 24 maalaiskuntaa.

Seutu kuuluu Tšuvassian tasankoon. Joista huomattavimmat ova Malyi Tsivil, Uta ja Urjum. Pinta-alasta valtaosa on maatalousmaata. Metsät muodostavat 18 %.

Kanaš on huomattava liikennesolmu, jossa risteytyvät Nižni Novgorodiin, Kazaniin, Tšeboksaryyn ja Saranskiin johtavat rautatiet. Sieltä on myös hyvät maantieyhteydet mm. Tsivilskiin, Uljanovskiin, Syzraniin, Tšeboksaryyn ja Alatyriin.

Väestöstä 97 % on tšuvasseja.

Kanašin kaupunki on huomattava teollisuuskeskus. Sitä ympäröivän piirin maatalous on keskittynyt viljan, perunan ja humalan viljelyyn, maidon ja lihan tuotantoon sekä siipikarjan kasvatukseen.

Sespelin kylässä on tšuvassilaiselle runoilijalle Mišši Sespelille omistettu museo. Piirilehtenä ilmestyy tšuvassinkielinen *Kanaš jen*.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kanašin piiri**.
* Kanašin piiri Tšuvassian tasavallan sivustolla (venäjäksi)

Tšuvassian piirit ja *kaupunkipiirit*
*Alatyr* •
Alatyr •
Alikovo •
Batyrevo •
Ibresi •
Jadrin •
Jaltšiki •
Jantikovo •
*Kanaš* •
Kanaš •
Komsomolskoje •
Kozlovka •
Krasnoarmeiskoje •
Krasnyje Tšetai •
Mariinski Posad •
Morgauši •
*Novotšeboksarsk* •
Poretskoje •
Šemurša •
*Šumerlja* •
Šumerlja •
*Tšeboksary* •
Tšeboksary •
Tsivilsk •
Urmary •
Vurnary
Alueen karttaKonik-hevosia Oostaardersplassenilla.
**Oostvaardersplassen** on luonnonpuisto Lelystadin eteläpuolella, Alankomaiden keskiosassa. Sen pinta-ala on 56 hehtaaria. Alueella on matalia järviä ja lammikoita sekä laajoja ruovikkoalueita. Se on osa polderia, joka vallattiin mereltä vuonna 1968. Se on luokiteltu merkittäväksi lintujen elinympäristöksi.

Alueella pesii luhtahuitti ja pikkuhaikara, ja talvehtii säännöllisesti yli 30 000 lintua, joiden joukossa on sadasosa koko Pohjois-Euroopan harmaasorsista ja tukkasotkista.

Alueen kuivissa osissa estetään umpeenkasvua laiduntamalla konik-hevosia, saksanhirviä ja Heckin alkuhärkiä.

Oostavaardersplassen on Natura 2000 -alue ja Ramsar-alue.

Lähteet
-------

1. ↑  Oostvaardersplassen *Sites - Important Bird and Biodiversity Areas (IBAs)*. Birdlife International. Viitattu 1.6.2016.
2. 1 2  Oostvaardersplassen *Ramsar sites*. Viitattu 2.6.2016.
3. ↑  Nature Reserve Oostvaardersplassen *Birdwatching Netherlands*. Viitattu 1.6.2016.
4. ↑  Oostvaardersplassen *EUNIS*. Viitattu 2.6.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Oostvaardersplassen** Wikimedia Commonsissa
Metatron pysäyttää Abrahamin käden samalla kun hän on valmis uhraamaan Iisakin. Rembrandt 1635
**Metatron** on tärkeä arkkienkeli juutalaisessa mytologiassa. Metatron ei esiinny hepreankielisessä Raamatussa, mutta hänen nimensä mainitaan muutamissa Talmudin kohdissa. Suurin osa Metatroniin liittyvistä legendoista on peräisin kabbalistisista teksteistä, kuten Kolmannessa Henokin kirjassa. Niissä hänet kuvataan joko Läsnäolon enkeliksi tai prinssiksi, arkkienkeli Mikaeliksi tai taivaaseen nousseeksi Henokiksi. Yleensä Metatron esitetään taivaallisten salaisuuksien vartijana sekä taivaallisena kirjurina, joka merkitsee muistiin ihmisten synnit ja ansiot. Metatron vastaanottaa ihmisiltä rukouksia ja punoo ne Jumalan päähän asetettaviksi kruunuiksi. Hän toimii myös Jumalan tahdon välittäjänä ihmisille, jumalan äänenä tai "vähäisempänä Jahvena" ja ihmisen arkkityypinä. Metatron mainitaan myös enkelinä "jonka nimi on sama kuin hänen isäntänsä". Tämä viittaa heprealaiseen numerologiaan. Kun konsonantit, jotka muodostavat nimet Metatron ja Shaddai (Kaikkivaltias), lasketaan ennalta määrättyjen numeeristen arvojensa mukaan, on kummankin nimen lukuarvo yhteensä 314.

Lähteet
-------

* Lurker, Manfred: *A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons*. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

### Viitteet

1. 1 2  The Editors of Encyclopaedia Britannica: Metatron *Encyclopædia Britannica, inc*. Encyclopædia Britannica, inc. Viitattu 27.5.2020. (englanniksi)
2. ↑  Lurker 1987, s. 124
**Ääniala** 

Naiset 

* sopraano
* mezzosopraano
* altto
* kontra-altto


Miehet 

* sopranista
* kontratenori
* tenori
* baritoni
* bassobaritoni
* basso


**Altto** (latinan sanasta *altus*, korkea) on kuoron osuus. Altto on tenoria korkeampi ja sopraanoa matalampi osuus. Alttoa kutsutaan altoksi, koska se on tenoria korkeampi ääni.*lähde?*

Alttoa laulavat yleensä naiset ja tytöt, ja kuoroissa se on naisten/tyttöjen matalin stemma. Lapsikuoroissa on myös poika-alttoja, ja varsinkin sooloaltto-osia esittävät monet kontratenorit.

Altto 1 ja altto 2
------------------

Suuressa SATB-kuorossa altto-osuus jaetaan tyypillisesti altto ykköseen ja altto kakkoseen. Korkeamman altto ykkösen laulaa suhteellisen matalaääninen mezzosopraano jolla on hyvät matalat sävelet, kun taas altto kakkosen laulaa kontra-altto eli niin sanottu aito altto. Kontra-altto on suhteellisen harvinainen äänityyppi, joten useissa varsinkin pienemmissä kuoroissa ei ole aitoa alttoa laisinkaan, vaan alttoa laulavat vain suhteellisen matalaääniset mezzosopraanot. Mieskuorossa altto-osuus voidaan laulaa falsetilla.

Ääniala
-------

Tavallisimmin altto-osuus tyypitetään ulottuvaksi pienestä f:stä (F3) kaksiviivaiseen f:ään (F5). Kuorossa altto-osuus käy harvoin C5-sävelen yläpuolella. Hetkellisesti voidaan käydä C5:n yläpuolella. Tyypillisesti matalin alton laulama sävel on G3. Alttoääni on vahvimmillaan sävelissä D4-A4. Alton laulamat harjoitusskaalat ovat G3-G4, Bb3-Bb4 ja C4-C5. Kaikki alttoa laulavat mezzosopraanot eivät kykene laulamaan säveliä G3:n alapuolella, joten sen alapuolisia säveliä ei altoilta kuoromusiikissa yleensä pyydetä.
**Baskinationalismi** ([[Baskin kieli|baskiksi: eusko abertzaletasuna [eus̺ko abeɾts̻aletas̺una]) on aate, joka pyrkii parantamaan Länsi-Pyreneillä Ranskan ja Espanjan rajalla elävien baskien asemaa. Se on voimakkaimmillaan tavoitellut Baskimaan erottamista itsenäiseksi valtioksi eroon Espanjan ja Ranskan vallasta. 

Baskinationalismi syntyi 1800-luvun lopulla. Sabino Arana halusi palauttaa baskien perinteiset lait ja alkoi tavoitella baskeille omaa valtiota nimeltä *Euzkadi*. Hän kehitti baskin kieleen kansallismielistä sanastoa ja kansallislaulun "Gora ta Gora" sanat, suunnitteli baskilipun veljensä kanssa, kirjoitti baskimytologiaa ja perusti Baskien kansallispuolueen vuonna 1895. Hän halusi baskimaasta täysin katolisen, jossa muut uskonnot olisi kielletty. Baskinationalismi ja tarve määritellä se, ketkä ovat baskeja, heräsivät aikana, jolloin baskikaupunkeihin muutti teollisuustyöhön paljon espanjalaisia ja ulkomaalaisia. Arana halusi määritellä baskeiksi vain ne, joiden kaikki isovanhemmat olivat syntyneet Baskimaassa ja olivat nimiltään baskinkielisiä.

Baskinationalismi voimistui separatismiksi, joka johti autonomian julistamiseen vuonna 1936. Baskit olivat tasavaltalaisten puolella Espanjan sisällissodassa. Tappion jälkeen Franco lakkautti autonomian 1939, ja monet baskijohtajat lähtivät ulkomaille. Osa palasi ja perusti ETAn. Francon kaaduttua 1979 Baskimaa sai uudelleen autonomian. Nationalistien poliittinen siipi järjestäytyi puolueeksi, mutta ETA jatkoi iskujaan.

Espanja liittovaltion ja Baskimaan kansallisen vapautusliikkeen välillä vuosina 1959–2011 vallinnut poliittinen ja aseellinen konflikti tunnetaan nimellä Baskimaan konflikti.

Lähteet
-------

1. ↑  Kurlansky, Mark: *The Basque History of the World*, s. 165–170. Penguin Books, 1999. ISBN 978-0140298517.
2. ↑  Basque Country *Britannica*. Viitattu 13.10.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Globalization and Basque Nationalism
Rudolf von Ems maailmankronikkaansa kirjoittamassta, kuvitusta teoksesta *Deutsche Literatur in Bildern* vuodelta 1957.
**Rudolf von Ems** (noin 1200–1254) oli saksalainen eeppinen runoilija. Vanhin hänen säilyneistä teoksistaan on *Der gute Gerhard*, joka käsittelee kristillistä nöyryyttä. Vuosina 1225–1230 kirjoitettu *Barlaam ja Josaphat* perustui latinalaiseen versioon alkuperäisestä kreikkalaisesta tarinasta. Noin vuonna 1240 kirjoitettu *Alexanderroman* käsittelee Aleksanteri Suuren kasvatusta ja taisteluja. Se perustuu muun muassa Curtius Rufuksen *Historiae Alexandri Magniin*. Rudolfin viimeinen teos oli *Weltchronik* (maailmankronikka). Teos oli omistettu kuningas Konrad IV:lle ja käsitteli maailman historian aina Salomonin kuolemaan. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Horace Darwin
**Horace Darwin** (13. toukokuuta 1851 – 29. syyskuuta 1928) oli englantilainen rakennusinsinööri. Hän oli Charles Darwinin yhdeksäs lapsi ja viides poika. Vuonna 1885 hän perusti Cambridge Scientific Instrument Companyn, joka valmisti tieteellisiä välineitä. Vuosina 1896-–1897 hän toimi Cambridgen pormestarina. Vuonna 1903 hänestä tuli Royal Societyn jäsen, ja vuonna 1918 hänet aateloitiin. Hänellä oli kolme lasta, josta yksi kuoli Ypresin toisessa taistelussa vuonna 1915.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en: Horace Darwin
**Paavo Lukin**, oikealta nimeltään **Pavel Osipovitš Lukin** (ven. Павел Осипович Лукин; 23. syyskuuta 1922 nykyisen Prääsän piirin Kala-Jaakoin kylä – 25. huhtikuuta 1988) oli karjalainen kirjailija.

Paavo Lukin opiskeli Vieljärven keskikoulussa ja Petroskoin opettajainstituutissa, josta hän valmistui vuonna 1941. Hän osallistui toiseen maailmansotaan ja työskenteli sen jälkeen opettajana ja rehtorina Prääsän, Aunuksen ja Mujejärven piirin kouluissa. Vuonna 1961 hän valmistui etäopiskelijana Karjalan pedagogisesta instituutista.

Lukinin ensimmäiset teokset ilmestyivät 1930-luvun lopussa karjalankielisessä Karelija-aikakauslehdessä. Vuonna 1971 Punalipussa julkaistiin hänen ensimmäiset suomenkieliset kertomuksensa. Lastenkirja *APR* ilmestyi erillisenä kirjana vuonna 1975. Myöhemmin Lukin kirjoitti lastenrunoja ja kertomuksia aunuksen murteella. Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi hänet hyväksyttiin vuonna 1982.

Teoksia
-------

* *APR: Novelli koulupojasta Voitto Rantalasta ja hänen ystävistään*. Petroskoi: Karjala, 1975. Toinen painos, 1983.
* *Tuhkimus: Sanelemista karjalan livvin kielel*. Petroskoi: Karjala, 1981.
* *Mindäh kägöi kukkuu: Suarnua lapsih näh*. Petroskoi: Karjala, 1990.
* *Iče minä: Karjalaizii runoloi lapsih näh*. Petroskoi: Karjala, 1996.

Lähteet
-------

* Djužev, Ju.I.: *Pisateli Karelii: biobibliografitšeski slovar*, s. 189. Petrozavodsk: Ostrova, 2006. ISBN 5-98686-006-3.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Nelli Kim, 1980
**Nellja Vladimirovna (Nelli) Kim** (ven. Нелля Владимировна "Нелли" Ким, s. 29. heinäkuuta 1957 Šurab) on entinen neuvostoliittolainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Hän kilpaili Montréalin 1976 olympialaisten parhaan naisvoimistelijan tittelistä romanialaisen Nadia Comănecin kanssa sekä voitti henkilökohtaisissa lajeissa kolme maailmanmestaruutta ja kaksi Euroopan-mestaruutta.

Tadžikistanissa syntynyt mutta Kazakstanissa kasvanut ja voimistelu-uransa aloittanut Kim voitti Montréalin 1976 olympialaisissa neljä mitalia. Kultaa hän voitti joukkuekilpailussa, hypyssä (pistein 19,800) ja permannolla (19,850) sekä hopeaa kahdeksanottelussa (78,675). Nojapuilla hän sijoittui kuudenneksi (19,225). Toisissa olympialaisissaan Moskovassa 1980 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa sekä pistein 19,875 Nadia Comănecin kanssa jaetun kultamitalin permannolla. Moniottelussa hän sijoittui pistein 78,425 viidenneksi ja nojapuilla pistein 19,725 kuudenneksi.

Ensimmäiset arvokisamitalinsa Kim saavutti Varnan MM-kilpailuissa 1974. Tuolloin hän voitti kultaa joukkuekilpailussa sekä sai pronssia puomilla. Strasbourgin MM-kilpailuissa 1978 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa, permannolla ja hypyssä sekä saavutti hopeaa moniottelussa. Fort Worthin MM-kilpailuissa 1979 hän voitti kultaa moniottelussa ja saavutti hopeaa joukkuekilpailussa, permannolla ja puomilla sekä pronssia hypyssä.

Kim voitti Euroopan-mestaruuden permannolla Skienissä 1975 sekä hypyssä Prahassa 1977.

Kim avioitui vuonna 1977 valkovenäläisen voimistelijan Vladimir Atšasovin kanssa. Tämä liitto päättyi eroon, ja Kimin toinen aviomies on ratapyöräilyn olympiavoittaja Valeri Movtšan.

Lähteet
-------

* Kluge, Volker: *Olympische Sommerspiele, die Chronik III*, s. 534–536, 635–636, 755–757. Sportverlag, 2000. ISBN 3-328-00741-5. (saksaksi)
* Nelli Kimin olympiasijoitukset Sports Reference LLC.  Arkistoitu 16.6.2013. Viitattu 13.06.2009. (englanniksi)
* Sports123.com: Voimistelutilastot *sports123.com*. Viitattu 13.06.2009. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Abazašta** (Aбазашта, suomeksi "Abazinia") on Tšerkesskissä ilmestyvä abazankielinen sanomalehti.

Lehti on perustettu vuonna 1938 nimellä *Tšerkes kapštš*. Sitä ennen, vuodesta 1933 lähtien tšerkessinkielisessä *Tšerkes plyž* -lehdessä julkaistiin abazankielistä sivua. Toisen maailmansodan aiheuttaman tauon jälkeen lehti alkoi ilmestyä uudelleen vuonna 1945. Vuoteen 1991 saakka sen nimenä oli *Kommunizm alašara* ("Kommunismin valo"). 

Nelisivuinen lehti ilmestyy kaksi kertaa viikossa 3 000–4 000 kappaleen painoksena. Julkaisijoina toimivat Venäjään kuuluvan Karatšai-Tšerkessian tasavallan hallitus ja parlamentti. Päätoimittaja on Fardaus Kulova.

Abazašta on maailman ainoa abazankielinen kausijulkaisu. Sen merkitys abazan kirjakielen ja kaunokirjallisuuden kehitykselle on ollut suuri. Lehden aiheita ovat Karatšai-Tšerkessian uutiset sekä pienen abazayhteisön elämä ja kulttuuri. Viime vuosina se on kertonut mm. Abazan piirin ja kansallisen teatterin perustamisesta, abazojen "veljeskansan" abhaasien tapahtumista sekä abazojen saamaa Venäjän vähälukuisen alkuperäiskansan asemaa koskevan lain toteuttamisesta.

Aiheesta muualla
----------------

* Abazaštan sivusto (abazaksi), (venäjäksi)
**Sami Yaffa – Sound Tracker** on Yle Teemalla esitettävä musiikkiohjelma, jossa Sami Yaffa matkustaa maailmalla ja tutustuu erilaisiin musiikkikulttuureihin ja muusikoihin. Sarja voitti parhaan musiikkiohjelman Kultaisen Venlan tammikuussa 2015 ja siitä on julkaistu Tommi Liimatan toimittama kirja. Toinen tuotantokausi alkoi lokakuussa 2015.

Ensimmäisen tuotantokauden jaksoissa Yaffan esittelemät matkakohteet olivat:

* New York
* Serbia – romanimusiikki
* Pernambuco, Brasilia
* Argentiina ja Uruguay – tango
* Espanja – flamenco
* Etiopia
* Yhdysvallat – Americana (kaksiosainen jakso)

Toisen tuotantokauden aiheina ovat Jamaika, Senegal, Intia, Turkki ja Indonesia. 

Helsingin juhlaviikkojen Huvilateltassa taltioitiin elokuussa 2014 serbialaisen KAL-yhtyeen ja Sami Yaffan yhteisesiintyminen. Yleisö osallistui videon tekoon kuvaamalla keikkaa. Elokuussa 2016 Sound Tracker tuli katsottavaksi Netflix-palveluun.

Lähteet
-------

1. ↑  Sami Yaffa – Sound Tracker *Yle*. Viitattu 11.10.2015.
2. ↑  Sound Tracker *Like Kustannus*. Viitattu 11.10.2015.
3. ↑  KAL feat. Sami Yaffa – Emily *Yle*. Viitattu 11.10.2015.
4. ↑  Sami Yaffa – Sound Tracker[vanhentunut linkki] *Netflix*. Viitattu 24.8.2016.
**MGP Nordic 2009** oli viides MGP Nordic -laulukilpailu. Se järjestettiin 28. marraskuuta, Ruotsissa Tukholman tv-talossa. Kilpailun voitti isäntämaan Ruotsin kappale: En vanlig dag (suom. Tavallinen päivä). Suomi tuli jaetulle kolmannelle sijalle Norjan kanssa, vaikka tulostaulussa Suomi oli ennen Norjaa. Suomea superfinaalissa edusti Amanda kappaleella "Jag vill leva" (suom. Haluan elää). Ensimmäistä kertaa Suomella oli suomenkielinen kommentaattori, jonka äänenä oli Nuutti Takkinen.

Osallistujat
------------

**Finaali**

1. Norja Mystery - Rock e sunt
2. Suomi Amanda - Jag vill leva
3. Tanska PelleB - Kun min
4. Norja Jørgen - Din egen vei
5. Suomi BlackWhiteBoys - Kommer du ihåg mig
6. Ruotsi Ulrik - En vanlig dag
7. Tanska Engledrys - Familien-min bedste ven
8. Ruotsi Rebecca - Scaffa en annan tjej

**Superfinaali**

02: Suomi Amanda - Jag vill leva

03: Tanska PelleB - Kun min

04: Norja Jørgen - Din egen vei

06: Ruotsi Ulrik - En vanlig dag

**Tulokset**

1. Ruotsi Ulrik - En vanlig dag, pisteet: 36 (voittaja)
2. Tanska PelleB - Kun min, pisteet: 28 (2. sija)
3. Suomi Amanda - Jag vill leva, pisteet: 20 (3. sija)
4. Norja Jørgen - Din egen vei, pisteet: 20 (4. sija)
**Sari Marika Kulmala** (s. 25. toukokuuta 1974 Kankaanpää) on entinen suomalainen kolmiloikkaaja. Hän edusti Kankaanpään seudun Leiskua ja häntä valmensi Matti Kero.

Hänen ennätyksensä on 13,56, jonka hän hyppäsi Göteborgissa, Ruotsissa 5. syyskuuta 1999. Hallissa hän on loikkinut 13,35 Kuopiossa 13. helmikuuta 2000.

Hänen paras saavutuksensa on Kalevan kisojen voitto 1997. Hän voitti kultaa myös SM-halleissa 2001. Hän edusti Suomea Suomi–Ruotsi-maaottelussa yhteensä kuusi kertaa vuosina 1993 ja 1997–2001 sijoittuen kerran toiseksi, kolme kertaa kolmanneksi ja kaksi kertaa neljänneksi.

Aikuisten SM-mitalit
--------------------


|  |  |
| --- | --- |
| 
* Ulkoradoilla
	+ Kultaa 1997 (13,39)
	+ Hopeaa 2000 (13,65)
	+ Pronssia 1998 (13,37) ja 2001 (13,23)

 | 
* Sisäradoilla
	+ Kultaa 2001 (13,05)
	+ Hopeaa 1995 (12,78) ja 2000 (13,35)
	+ Pronssia 1994 (12,85) ja 1999 (13,01)

 |

Lähteet
-------

* Sari Kulmala Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Berezinan biosfäärialue** tai **Bjarezinan biosfäärialue** tai Bjarezinan luonnonpuisto (valkoven. Бярэзінскі біясферны запаведнік, *Bjarezinski bijasfery zapavednik*, ven.  Березинский биосферный заповедник, *Berezinski biosfernyi zapovednik*) on biosfäärialueen tasoinen luonnonpuisto Valko-Venäjällä, Minskin ja Vitsebskin alueilla, noin 120 kilometriä Minskistä pohjoiseen.  Osia Berezinan biosfäärialueesta kuuluu kansainvälisesti merkittävänä pidettyihin Ramsarin sopimuksen määrittelemiin kosteikkoalueisiin. 

Berezinan biosfäärialue sijaitsee Dneprin sivuhaaran Berezinan varrella  
Berezinan biosfäärialue sijaitsee Dneprin sivuhaaran Berezinan varrellaBerezinan biosfäärialueBerezinan biosfäärialueen sijainti Valko-Venäjällä Berezinan varrella
Postimerkki biosfäärialueen kunniaksi
Luonnonpuisto on perustettu 1925 Dneprin sivuhaaran Berezinan (eli Bjarezinan) yläjuoksulle alun perin majavan ja muun riistan sekä monipuolisen luonnon suojelemiseksi. Puiston pinta-ala on nykyään 851,49 neliökilometriä, josta 86 % on metsää.  Suojelualueen toimisto on puistosta parinkymmenen kilometrin päässä koilliseen sijaitsevassa Lepelin kaupungissa. 

Tieteellisen tutkimusyhteistyön ja ekologisen matkailun ohella luonnonpuiston suojavyöhykkeelle kaupataan myös metsästysmatkoja ulkomaalaisille turisteille.

Lähteet
-------

1. 1 2  Osobo ohranjajemyje pripodnyi territorii (Valko-Venäjän suojelualueiden dynaaminen sijaintikartta ja alueiden perustietoja) minpriroda.gov.by.  Arkistoitu 29.10.2013. Viitattu 27.10.2013. (venäjäksi)
2. ↑  Республики Беларусь Атлас автомобильных дорог (Respubliki Belarus Atlas Avtomobilnyh Dorog) 1:200 000. Государственный комитет по имуществу Республики Беларусь & "Белкартография", Minsk, 2007. ISBN 978-985-508-010-8. (venäjäksi) (englanniksi)
3. ↑  Two Belarusian wetlands to get status of sites of international importance  29.01.2008. Valko-Venäjän uutistoimisto Belarusian Telegraph Agency, belta.by. Viitattu 12.1.2011. (englanniksi)
4. ↑  Welcome to Berezinsky - Berezinsky Biosphere Reserve (home pages of this protection area) *berezinsky.com*. Viitattu 26.7.2009. (englanniksi)
5. ↑  Contact Information - Berezinsky Biosphere Reserve (html) Berezinsky Biosphere Reserve, Belarus. Viitattu 26.7.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Bjarezinskin luonnonpuiston kotisivut (englanniksi), (venäjäksi) ja (ranskaksi)
**Otter LCR** (engl. *LRC - Light Reconnaissance Car*) oli General Motors Canadan valmistama toisessa maailmansodassa käytetty panssariauto. General Motors Canada valmisti ajoneuvoa 1761 kappaletta vuosina 1942–1945 Oshawassa sijaitsevassa tehtaassa. Ajoneuvo suunniteltiin vastaamaan brittiläisvalmisteista Morris LRC -panssariautoa, ja sen rakenne perustui Canadian Military Pattern truck -ajoneuvoon. Otter LCR oli aseistettu Boys-panssarintorjuntakiväärillä ja Bren LMG -konekiväärillä. Ajoneuvossa oli kolmihenkinen miehistö.

Palveluskäyttö
--------------

Otter LCR oli Kanadan armeijan käytössä Italiassa sekä muualla Euroopassa käydyissä taisteluissa. Kanadalaisten joukkojen lisäksi ajoneuvo oli Britannian armeijan käytössä toisessa maailmansodassa. Sodan jälkeen Alankomaiden armeija ja Jordanian armeija käyttivät ajoneuvoa vuosina 1945–1949 Indonesian vallankumoukseen liittyneissä taisteluissa.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Otter Light Reconnaissance Car