recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
**Tasa-arvoinen Työmies** oli Jyväskylässä vuonna 1891 ilmestynyt aikakauslehti.

F. F. Brummerin ja Johan Pellikan toimittama kuukausilehti *Tasa-arvoinen Työmies* kertoi tavoitteekseen työväestön yhteiskunnallisen tasa-arvoisuuden, lupasi kiinnittää huomiota valtiollisiin ja taloudellisiin kysymyksiin sekä kannatti raittiusasiaa. Se ilmoitti olevansa jyrkästi suomenmielinen, kansanvaltainen ja uskonnollisesti vapaamielinen. Käytännössä lehti ei juurikaan pohtinut yhteiskunnallisia epäkohtia.

Lehdestä ehti ilmestyä vain seitsemän numeroa, kun Brummer luopui sen vastaavan toimittajan tehtävästä. Painoasiain ylihallitus hylkäsi metsäyrittäjänä kruununmetsistä käräjöineen Pellikan julkaisulupa-anomuksen ja myöhemmin uuden anomuksen hylkäsi myös kenraalikuvernööri. Tapaus herätti lehdistössä huomiota vuoden 1891 uuteen painoasetukseen liittyen, joka siirsi julkaisulupien myöntämisen kenraalikuvernöörille.

Lähteet
-------

1. ↑    *Tasa-arvoinen Työmies no 1*, 15.1.1891, s. 2–4. Artikkelin verkkoversio.
2. ↑  *Suomen lehdistön historia 10: Aikakauslehdistön historia*, s. 142–143. Kuopio: Kustannuskiila oy, 1992. ISBN 951-657-327-4.
3. ↑  Kurikka, Jussi & Takkala, Marketta: *Suomen aikakauslehdistön bibliografia 1782–1955*, s. 292. Helsinki: Helsingin yliopiston kirjasto, 1983. ISBN 951-45-3158-2.
4. ↑    *Päivälehti*, 28.8.1891, s. 2. Artikkelin verkkoversio.
5. ↑    *Päivälehti*, 16.11.1892, s. 2. Artikkelin verkkoversio.
6. ↑  *Suomen lehdistön historia 1: Sanomalehdistön vaiheet vuoteen 1905*, s. 440. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-220-0.

Aiheesta muualla
----------------

* *Tasa-arvoinen Työmies* digitoituna kansalliskirjastossa
**Tasainen suppeneminen** on funktiojonon ominaisuus, joka on pisteittäistä suppenemista vahvempi. Sitä voi kuvailla karkeasti niin, että funktion arvot suppenevat samanaikaisesti jokaisessa pisteessä kohti rajafunktiota.

Tasaisesta suppenemisesta seuraa käytännöllisiä tuloksia funktiojonojen integraaleille, derivaatoille ja summille.

Matemaattinen määritelmä
------------------------

Olkoon {\displaystyle \Delta \subset \mathbb {R} } jokin väli, (f\_{n})\_{{n\in {\mathbb {N}}}} jono funktioita {\displaystyle \Delta \rightarrow \mathbb {R} } ja väli {\displaystyle \Delta '\subset \Delta }. Jono (f\_{n})\_{{n\in {\mathbb {N}}}} suppenee välillä {\displaystyle \Delta '} tasaisesti kohti funktiota {\displaystyle f:\Delta '\rightarrow \mathbb {R} }, jos

{\displaystyle \sup \_{x\in \Delta '}|f\_{n}(x)-f(x)|\rightarrow 0}, kun n\rightarrow \infty .
Yhtäpitävä ehto tasaiselle suppenevuudelle on, että jokaista lukua \varepsilon >0 kohti on luku n\_{\varepsilon }\in {\mathbb {N}} siten, että kun {\displaystyle n>n\_{\varepsilon }}, niin

{\displaystyle |f\_{n}(x)-f(x)|<\varepsilon }
kaikissa pisteissä {\displaystyle x\in \Delta '}.

Tasaisen suppenemisen määritelmä voidaan yleistää reaalifunktioilta metrisille avaruuksille määritellyille kuvauksille.

Ominaisuuksia
-------------

Jos funktiojono suppenee tasaisesti jollakin välillä, se suppenee tasaisesti sen jokaisella osavälillä. Tasaisesti suppeneva funktiojono suppenee myös pisteittäin kohti samaa rajafunktiota.

Kaikki pisteittäin suppenevat funktiojonot eivät suppene tasaisesti. Tavallinen ja helppo esimerkki tällaisesta jonosta on funktiot 

{\displaystyle f\_{n}(x)=x^{n}}
välillä {\displaystyle ]0,1[=\{x\,|\,0<x<1\}}. Tämä jono suppenee pisteittäin kohti funktiota 

{\displaystyle f(x)=0}, jolloin jos se suppenisi tasaisesti, se suppenisi tasaisesti kohti samaa funktiota. Toisaalta kuitenkin pätee

{\displaystyle \sup \_{x\in ]0,1[}|f\_{n}(x)-f(x)|=\sup \_{x\in ]0,1[}x^{n}=1^{n}=1},
eli arvo ei suppene nollaan kun n\rightarrow \infty. Täten jono ei suppene tasaisesti.

Tasainen suppenevuus on ehto, mikä vaaditaan, että raja-arvon oton ja Riemannin integraalin välinen järjestys voidaan vaihtaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lauri Myrgerg: *Differentiaali- ja integraalilaskenta korkeakouluja varten, osa 2*, s. 50–51. Kirjayhtymä, 1975. ISBN 95-26-0994-0.
2. ↑  Jussi Väisälä: *Topologia II*, s. 41. Limes ry, 1981. ISBN 951-745-082-6.
3. ↑  Myrberg, s. 58

Kirjallisuutta
--------------

* Pitkäranta, Juhani: Calculus Fennicus – TKK:n 1. lukuvuoden laaja matematiikka (2000–2013) (pdf) Helsinki:  Avoimet oppimateriaalit ry. ISBN 978-952-7010-12-9 ISBN 978-952-7010-6 (pdf).

Aiheesta muualla
----------------

* MathWorld. Uniform Convergence
**Olavi Linnove** (9. kesäkuuta 1898 – 20. marraskuuta 1950) oli suomalainen juristi, joka toimi äärioikeistolaisissa liikkeissä 1930- ja 1940-luvuilla.

Linnove opiskeli lakitiedettä ja hänestä tuli varatuomari 1923. Linnove toimi vuosina 1921–1932 asianajajana Helsingissä, Hyvinkäällä ja Lahdessa. Vuodesta 1932 alkaen hän toimi tie- ja vesirakennushallituksessa aluksi apulaissihteerinä ja sitten 1934 alkaen virkaatekevänä sihteerinä. Syksyllä 1944 Teo Snellman, Yrjö Raikas, Vietti Nykänen, Sven B. Oksanen, Olavi Linnove ja Gunnar Lindqvist määrättiin sisäiseen karkotukseen maaseudulle. Linnoven myöhemmistä vaiheista toisen maailmansodan jälkeen ei ole tarkempaa tietoa.

Linnove toimi 1930-luvun alussa Lapuan liikkeen asiamiehenä ja kirjoitti *Aktivisti*-lehteen. Hänet valittiin vuonna 1931 Hyvinkään kauppalanvaltuustoon. Myöhemmin hänestä tuli kansallissosialismin kannattaja. Linnove oli jatkosodan aikana muun muassa *Kustaa Vaasa* -lehden toimittajana ja hän kuului 1942 perustettuun Siniristi-järjestöön.

Teoksia
-------

* *Euroopan etuvartio*. Siniristi, Helsinki 1942
* *Poliittinen yhdistys Siniristi*, tekijät Erkki Räikkönen, Gunnar Lindqvist, Olavi Linnove. 1942

Lähteet
-------

* Hanski, Jari: Juutalaisvastaisuus suomalaisissa aikakauslehdissä ja kirjallisuudessa 1918—1944 (Arkistoitu – Internet Archive), Linnovesta s. 164.
* Kotinatsit luokkakuvassa Henrik Ekberg tutki suomalaiset johtajan varjot, Helsingin Sanomat 22.1.1992
* *Suomen lakimiehet 1949*, s. 454. Suomen lakimiesliitto, Helsinki 1949.
* *Suomen lakimiehet 1958*, s. 819. Suomen lakimiesliitto, Helsinki 1958.
**Olavi Lampela** (8. syyskuuta 1919 Siikainen – 18. huhtikuuta 1976 Pori) oli suomalainen shakinpelaaja. Hän on pelannut sekä lähishakkia että kirjeshakkia. Lampela voitti kirjeshakin suomenmestaruuden vuonna 1971.

Shakkiura
---------

Lampela oli lähishakissa I luokan pelaaja. Hän voitti Porin mestaruuden 1950 ja Satakunnan mestaruuden vuonna 1953. Vuodesta 1958 lähtien Lampela pelasi kirjeshakkia. Sen jälkeen lähishakin pelaaminen alkoi vähentyä. Kirjepelaajana Lampela osallistui useisiin kotimaisiin arvokisoihin ja maaotteluihin. 

### Kirjeshakin SM-turnaukset

Olavi Lampela osallistui useita kertoja kirjeshakin SM-kisoihin. Hän on vuonna 2008 julkaistussa mitalitilastossa eräs eniten mitaleita kirjepelin SM-turnauksista keränneitä pelaajia (1 kulta ja 3 pronssia). Ensimmäisen pronssimitalin Lampela voitti vuoden 1964 SM-turnauksessa, jossa hän jakoi 2. sijaa. Hän jakoi jälleen 2. sijaa vuoden 1965 SM-turnauksessa, mutta vertailun ansiosta jälleen sai pronssimitalin. Kolmannen pronssimitalin Lampela voitti 1967.

Vuonna 1966 kirjeshakin SM-turnaukseen osallistui 14 pelaajaa. Siihen osallistui muutamia tulevia kotimaisia huippupelaajia. Näistä voidaan mainita kirjeshakin suurmestarin tittelin vuonna 1980 saanut Pentti Palmo sekä kirjeshakin kansainväliset mestarit Reino Miettinen (KKvM 1975) ja Pauli Hietanen (KKvM 2000). Mestaruuden voitti Järvenpään Shakkikerhoa (JärvSK) edustanut shakkimestari Leo Hällström. Lampela sijoittui 7.:nneksi.

Olavi Lampela voitti kirjeshakin Suomen mestaruuden vuonna 1971. Kirjeshakin järjestyksessään 15. SM-turnaus käynnistyi 21. syyskuuta 1970. Alun perin se oli järjestyksessä 10. SM-turnaus, mutta nykyisin viisi epävirallista SM-turnausta tunnustetaan virallisiksi mestaruuskisoiksi. 15. SM-turnaukseen osallistui 12 pelaajaa: Lampelan lisäksi kisassa pelasivat Matti Uitto, Allan Kiviaho, Armas Björkvist, Günter Hesse, Erkki Aaltio, Veli-Matti Huuskonen, Arvo Kaasalainen, Matti Piuva, Göran Lågland, Olav Harald sekä Unto Venäläinen. Näistä Kiviaho (vuonna 1960), Piuva (1974) ja Venäläinen (1967) ovat lähishakissa saaneet shakkimestarin arvon.

Vuoden 1972 SM-turnaus oli erittäin tiukka. Olavi Lampela keräsi yhtä paljon pisteitä kuin kisan voittaja, mutta jäi vertailulla 4. sijalle. Mestaruuden voitti Unto Venäläinen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Olavi Lampela in Memoriam. *Suomen Shakki* 4/1976.
2. 1 2 3  Suomen mestarit kautta historian Suomen Kirjeshakkiliitto. 17.11.2010. Viitattu 1.10.2018.
3. ↑  Kirjeshakin SM-historia Suomen Kirjeshakkiliitto 31.8.2008. Viitattu 1.10.2018.
4. 1 2 3 4  Ari Luiro: JärvSK:n historia: Kirjeshakin SM:n kaksoisvoitto
5. 1 2 3  Kirjeshakin arvonimipelaajat Suomen Kirjeshakkiliitto. Elokuu 2008. Viitattu 1.10.2018.
6. 1 2  Olavi Halme: 10. Suomen mestaruusturnaus. Suomen Shakki
7. ↑  Suomalaiset shakkimestarit (M) *Shakki.net*, 25.3.2018. Viitattu 1.10.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Muutamia Olavi Lampelan pelaamia kirjepelejä Chessgames.com-palvelussa.
**Boltzmannin aivot** on ajatuskokeeksi tarkoitettu väite, jonka mukaan on todennäköisempää, että yksittäiset aivot muodostuvat spontaanisti ja lyhyesti tyhjyyteen, kuin että koko universumi olisi syntynyt modernin tieteen kuvaamalla tavalla. Näin ollen koko tuntemamme todellisuus voisi olla vain tyhjyyteen syntyneiden aivojen kuvittelema harha. Argumentin nimi viittaa 1800-luvulla eläneeseen fyysikko Ludwig Boltzmanniin, jonka mukaan tuntemamme universumi on syntynyt avaruudessa tapahtuneen hyvin harvinaisen häiriön seurauksena. "Boltzmannin aivot" -väite on äärimmilleen viety johtopäätös siitä, että pienen mittakaavan häiriö on todennäköisempi kuin ison mittakaavan.

Katso myös
----------

* Aivot altaassa
* Uniargumentti

Lähteet
-------

1. ↑  Tähtinen, Leena: Irtoaivot uhkaavat universumia *Tiede*.  23.4.2008 klo 12:20. Viitattu 26.9.2022.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Boltzmann brain
Elintarvikkeita kuljetetaan piiritettyyn Leningradiin Laatokalla syyskuussa 1942.
Elämän tien aikainen höyryveturi muistomerkkinä.
**Elämän tie** (ven. «Доро́га жи́зни», *"Doroga žizni"*) oli toisen maailmansodan aikaisen Leningradin piirityksen aikana Leningradin suurkaupungin ainoa liikenne- ja huoltoreitti, joka yhdisti sen muuhun Neuvostoliittoon. Reitti kulki Laatokan lounaisosan kautta syyskuusta 1941 maaliskuuhun 1943. Avoveden aikana liikenne tapahtui laivoilla Uudesta-Laatokasta ja Kobonasta Karjalankannaksen itärannalla sijaitsevaan Osinovetsin satamaan. Talvella järven ylitti Kobonasta Vahanovaan (ven. Vaganovo) ja Kokkeroon (Kokkorevo) johtanut noin 30 kilometrin pituinen jäätie. Laatokan rannalta Leningradiin liikenne tapahtui rautateitse.

"Elämän tiellä" oli erityisen suuri merkitys talvella 1941–1942, jolloin sen kautta kuljetettiin Leningradiin yli 360 000 tonnia tarvikkeita, kuusi aseistettua jalkaväkidivisioonaa ja panssariprikaati. Samaan aikaan kaupungista evakuoitiin 539 400 ihmistä ja noin 3 700 rautatievaunullista teollisuuden laitteita ja muuta omaisuutta. Kaikkiaan reitin kautta kuljetettiin yli 1,6 miljoonaa tonnia tavaraa ja evakuoitiin lähes 1,4 miljoonaa ihmistä. Leningradin energiahuoltoa varten Laatokan pohjaan laskettiin sähkökaapeli ja putkijohto.

Sodan jälkeen "Elämän tien" varrelle on pystytetty lukuisia muistomerkkejä. Niistä huomattavimmat ovat "Murrettu rengas" Vahanovan lähellä, "Rumpalinmäki" Seuloskoissa ja "Elämän kukka" Kovalan kylän (ven. *Kovaljovo*) lähellä. Osinovetsissa toimii vuonna 1972 avattu museo.

Lähteet
-------

1. ↑  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 195–196. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.
2. 1 2  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 196. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Elämän tie** Wikimedia Commonsissa

* Elämän tie Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)
**Elämäntaitoverkosto** on Suomessa toimiva asiantuntijoiden verkosto, joka edistää lasten ja nuorten elämäntaitoja. Verkostoon kuuluu järjestötoimijoita, joilla on osaamista erityisesti lasten ja nuorten elämäntaitojen vahvistamisesta. Elämäntaitoverkosto perustuu halulle tehdä ja vahvistaa yhteistyötä lasten ja nuorten elämäntaitojen vahvistamisen parissa.

Elämäntaitoverkosto toimii kaksivuotiskausittain. Kaudelle valitaan koordinoiva taho sekä teema, jota halutaan kauden aikana erityisesti edistää. Kausien 2018–2019 teema on vuorovaikutustaidot. Verkostoa koordinoi Lasten ja nuorten säätiö vuoden 2019 loppuun saakka. Verkoston jäseniä ovat Aseman lapset ry, Ehkäisevä päihdetyö EHYT ry, Lasten ja nuorten säätiö, Nuori kirkko ry, Nuorten mielenterveysseura Yeesi ry, Nyyti ry, Suomen Lions-liitto / Lions Quest, Suomen Mielenterveysseura, Suomen NMKY:n liitto, Suomen sovittelufoorumi ry:n VERSO-ohjelma sekä Koulutus elämään -säätiö. Verkostoon hyväksytään uusia jäseniä hakemusten perusteella.

Lähteet
-------

1. ↑  Elämäntaitoverkoston sopimuspohja (PDF)  2018. Lasten ja nuorten säätiö.  Arkistoitu 23.1.2019. Viitattu 23.1.2019.
**Diawadou Barry** (10. toukokuuta 1916 Kolo, Dabolan piiri – 1969) oli guinealainen poliitikko.

Barry syntyi Dabolan fulbepäällikön perheeseen. Hän valmistui William Ponty -koulusta ja työskenteli hallintovirkailijana.

Barry oli ehdokkaana Ranskan kansalliskokoukseen vuosina 1946 ja 1951. Vuoden 1954 vaaleissa hänet valittiin kansalliskokoukseen Yacine Diallon seuraajaksi Guinean perinteisten päällikköjen ja siirtomaahallinnon tukemana. Barry uusi paikkansa vuonna 1956.

Barry tuki Ahmed Sékou Touréa vuoden 1958 kansanäänestyksessä, jossa guinealaiset hylkäsivät Charles de Gaullen ehdottaman Ranskan perustuslain. Guinean itsenäistyttyä hän työskenteli maan opetusministerinä. Barry pidätettiin ja teloitettiin vuonna 1969 syytettynä osallisuudesta Kaman-Fodéban salaliittoon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Diawadou Barry *Assemblée nationale*. Viitattu 19.6.2020.
2. ↑  O'Toole, Thomas & Baker, Janice E.: *Historical Dictionary Of Guinea, fifth edition*, s. 49. Lanham: Scarecrow Press, 2014. ISBN 978-0-8108-7823-5.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Sycomore

 |

 |
**Diatribē** (m.kreik. διατριβή, "ajanviete", "keskustelu") oli hellenistisille filosofeille, erityisesti kyynikoille ja stoalaisille, tyypillinen moraalisten puheiden muoto. Puheet olivat kansanomaisia ja tarkoitettu tavallisille maallikoille. Tarkoituksena oli yleisöä viihdyttävä opetus. Diatribeihin sisältyy usein vastarepliikkejä, joita esittävät joko yleisö tai puhuja itse asettumalla kuulijan asemaan.

*Diatribe*-opetuksen juuret ovat sokraattisissa dialogeissa, ja puheet saattoivat olla puolittain dialogia yleisön kanssa. Yleisölle suunnattuna opetusmuotona *diatribe* sai alkunsa 200-luvulla eaa. Tällaista opetusmenetelmää käyttivät muun muassa Horatius, Seneca, Persius, Juvenalis, Musonius Rufus, Dion Khrysostomos, Epiktetos ja Maksimos Tyroslainen. Epiktetoksen *diatribe*-opetuksia on koonnut teokseen *Keskusteluja* (*Diatribai*) todennäköisesti hänen oppilaansa Arrianos. Niissä on näkyvissä puhujan ja yleisön spontaani vuorovaikutus. Esimerkiksi:

> »Mihin sitten sijoitamme 'hyvän'? Mihin ryhmään sovitamme sen?  
> Niihin asioihin, jotka ovat vallassamme.  
> "Eivätkö muka terveys, ehjät jäsenet ja elämä ole hyvää, eivätkö edes lapset, vanhemmat ja isänmaa? Kuka suostuu uskomaan sinua?"  
> Siirretään vain 'hyvän' nimitys koskemaan vuorostaan näitä. Onko mahdollista olla onnellinen, jos elää loukattuna ja vailla kaikkea mikä on hyvää?  
> "Mahdotonta."» 
> 
> 

Myös kristillisissä kirjoituksissa on hyödynnetty *diatribe*-muotoa. Eräs esimerkki on Paavalin Roomalaiskirje:

> »27 Onko siis syytä kerskailuun? Siltä on pohja pudonnut pois. Mikä laki on saanut tämän aikaan? Sekö, joka vaatii tekoja? Ei, vaan uskon laki. 28 Katsomme siis, että ihminen tulee vanhurskaaksi, kun hän uskoo, ilman lain vaatimia tekoja. 29 Vai onko Jumala pelkästään juutalaisten Jumala? Eikö hän ole myös muiden kansojen Jumala? On toki, 30 kun kerran Jumala on yksi ja ainoa. Hän tekee ympärileikatut vanhurskaiksi, jos he uskovat, ja ympärileikkaamattomat, kun he uskovat. 31 Kumoammeko me siis lain vetoamalla uskoon? Emme suinkaan, me päinvastoin vahvistamme sen mitä laki sanoo.» 
> 
>

Lähteet
-------

1. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: διατριβή *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University. Viitattu 16.2.2009. (englanniksi)
2. 1 2  Itkonen-Kaila, Marja: "Epiktetoksen elämä ja opetukset". Johdanto teokseen Epiktetos: *Käsikirja ja Keskusteluja*, s. 8-9. (Alkuteokset: Enkheiridion ja Diatribai.) Valikoinut ja kreikan kielestä suomentanut Marja Itkonen-Kaila. Seitsentähdet. Helsinki: WSOY, 1978. ISBN 951-1-04742-6.
3. ↑  Epiktetos: *Keskusteluja* I.22 ("Peruskäsityksistä"). Teoksessa Epiktetos 1978, s. 64.
4. ↑  Room. 3:27–31
**Diatsiridiinit** ovat heterosyklisiä orgaanisia yhdisteitä. Diatsiridiinien rengasrakenne kostuu kahdesta typpiatomista ja yhdestä hiiliatomista. Ryhmän yhdisteitä voidaan pitää rengasrakenteisina hydratsiinijohdannaisina.

Ominaisuudet ja valmistus
-------------------------

Huoneenlämpötilassa diatsiridiinit ovat tyypillisesti kiinteitä aineita. Ne liukenevat useimpiin orgaanisiin liuottimiin. Diatsiridiinit ovat heikosti emäksisiä ja nukleofiilisia. Ne muodostavat suoloja useiden happojen kanssa ja reagoivat elektrofiilien kuten alkyylihalogenidien kanssa substituutioreaktioilla. Happamissa olosuhteissa diatsiridiinit voivat hydrolysoitua karbonyyliyhdisteiksi ja hydratsiineiksi. Ryhmän yhdisteet ovat pelkistimiä ja hapettuvat diatsiriineiksi.

Diatsiridiinien valmistamiseen on useita menetelmiä. Tyypillisimmät tavat ovat aldehydeistä tai ketoneista ammoniakin tai amiinin avulla muodostetun imiinin reaktio klooriamiinin kanssa tai ketonin, amiinin ja hydroksyyliamiini-O-sulfonihapon välinen reaktio.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Julio Alvarez-Builla, Juan José Vaquero, José Barluenga: *Modern Heterocyclic Chemistry*, s. 117-123. John Wiley & Sons, 2011. ISBN 978-3-527-33201-4. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 25.8.2018). (englanniksi)
2. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 314. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
3. 1 2 3  Theophil Eicher, Siegfried Hauptmann, Andreas Speicher: *The Chemistry of Heterocycles*, s. 40-41. John Wiley & Sons, 2013. ISBN 978-3-527-66986-8. (englanniksi)
4. 1 2  Raj K. Bansal: *Heterocyclic chemistry*, s. 75-78. New Age International, 1999. ISBN 9788122412123. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 25.8.2018). (englanniksi)
Tullimakasiini
Tervasaaren puretun saha-alueen entisiä rakennuksia
S/S Hyöky, entinen majakkalaiva Helsinki, Tervasaaren laiturissa
**Tervasaari** on Haminan kaupunginosa keskustan lounaispuolella. Alueella on esimerkiksi historiallinen tullimakasiini, skeittipuisto, venesatama ja uimaranta. Tervasaarelle on myös kaavoitettu uusi asuinalue.

Historia
--------

Tervasaaressa on ollut satama jo 1700-luvulta lähtien, vaikka kaupungin tärkein satamapaikka oli tuolloin vielä Hietakylässä. Vanha satama alkoi käydä 1800-luvulla höyrylaivaliikenteen myötä ahtaaksi, ja 1880-luvulta lähtien Tervasaari muodostui kaupungin merenkulun keskipisteeksi. Rautatien valmistuminen ja sahan valmistuminen vauhdittivat alueen kehitystä. Kun kaupungin satamatoiminta siirtyi 1930-luvulla Hilloon, Tervasaaren merkitys satamana väheni ja sahan rooli kasvoi. Sahatoiminta jatkui vuoteen 1994 asti.

Vierasvenesatama
----------------

Tervasaaressa sijaitsee vierasvenesatama. Sataman väyläsyväys on 2-4 metriä, ja siellä on veneiden tankkauspiste, lasten leikkipaikka, infotaulu sekä mahdollisuus ostaa elin- ja venetarvikkeita.

Uusi asuinalue ja Oolanninpuisto
--------------------------------

Ensimmäinen Tervasaaren alueelle valmistuva kerrostalo Kubbenkadun varrella
Tervasaaren uusi kaava mahdollistaa asuin-, liike- ja palvelurakentamisen sekä vapaa-ajan palveluita. Kaupungin tavoitteena on huomioida alueen kehittämisessä ekologisia tavoitteita esimerkiksi hyödyntämällä uusiutuvaa energiaa, puurakentamista ja luonnonmukaista huleveden hallintaa.

Asuinalueen yhteyteen kehitetään myös Oolanninpuistoksi nimettyä merellistä viheraluetta. Puistoon sisältyy vuonna 2017 perustettu Itsenäisyydenpuisto, jonne on istutettu yhteensä sata puuta, jotka edustavat kymmentä eri lajia. Puiston rakennustyöt toteutetaan vaiheittain, ja valmistuttuaan sen tarkoituksena on parantaa kaupungin asukkaiden virkistysmahdollisuuksia. Oolanninpuiston suunnittelijana toimii Kotkan kaupunginpuutarhuri Heikki Laaksonen, joka on suunnitellut Kotkassa Sapokan vesipuiston ja Katariinan meripuiston. Näiden tapaan myös Oolanninpuistossa tullaan hyödyntämään elementteinä vettä ja kiveä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hamina.fi - Asuminen
2. ↑  Reimari.fi - Laituriurakan ensimmäinen vaihe valmistumassa
3. ↑  Hamina.fi - Haminan Tervasaari
4. ↑  Hamina.fi - Rakentaminen
5. ↑  Hamina.fi - Oolanninpuisto
6. ↑  Reimari.fi - Graniitti tuo linnamaisen muodon Oolannin puistolle

Aiheesta muualla
----------------

* Tervasaari Haminan kaupungin kotisivuilla

Haminan kaupunginosat ja kylät

* Alakaupunki
* Hevoshaka
* Hietakylä
* Hillo
* Husula
* Ihamaa
* Kannusjärvi
* Kitula
* Kolsila
* Kuorsalo
* Linnoitus
* Metsäkylä
* Myllykylä
* Mäntlahti
* Neuvoton
* Onkamaa
* Paijärvi
* Pampyöli
* Pappilansaaret
* Petkele
* Pitäjänsaari
* Poitsila
* Pyhältö
* Pyötsaari
* Rakila
* Reitkalli
* Ruissalo
* Ruotsinkylä
* Ruukki
* Salmenkylä
* Saviniemi
* Sivatti
* Summa
* Syväsatama
* Tallinmäki
* Tammio
* Tervasaari
* Uusi-Summa
* Vehkajärvi
* Vilniemi
**Zoltán Verrasztó** (s. 5. maaliskuuta 1956 Budapest) on unkarilainen uinnin olympiamitalisti sekä maailman- ja Euroopan-mestari. Hän edusti Központi Sportiskola- ja Budapesti Honvéd Sportegyesület -seuroja.

Verrasztó sijoittui 200 metrin selkäuinnissa seitsemänneksi Münchenin olympialaisissa 1972. Hän saavutti samassa lajissa hopeaa Belgradin MM-kilpailuissa 1973 ajalla 2.05,89. Wienin EM-kilpailuissa 1974 hän sai hopeaa 200 metrin selkäuinnissa ajalla 2.04,96 ja pronssia 100 metrin selkäuinnissa ajalla 58,78 sekä sijoittui kuudenneksi 200 metrin sekauinnissa.

Verrasztó voitti 200 metrin selkäuinnin maailmanmestaruuden Calissa 1975 ajalla 2.05,05. Lisäksi hän oli viides 200 metrin sekauinnissa ja kahdeksas 100 metrin selkäuinnissa. Hän ui 400 metrin sekauinnin maailmanennätyksen 4.26,00 Long Beachissa 2. huhtikuuta 1976. Montrealin olympialaisissa 1976 hän sijoittui 200 metrin selkäuinnissa kahdeksanneksi.

Verrasztó voitti 200 metrin selkäuinnin Euroopan-mestaruuden Jönköpingissä 1977 ajalla 2.03,88 sekä sai hopeaa 100 metrin selkäuinnissa ajalla 58,48. Saman vuoden Sofian universiadeissa hän saavutti kultaa 200 metrin selkäuinnissa, hopeaa 400 metrin sekauinnissa ja pronssia 100 metrin selkäuinnissa.

Verrasztó saavutti 200 metrin selkäuinnin MM-pronssia Länsi-Berliinissä 1978 ajalla 2.03,90. Moskovan olympialaisissa 1980 hän sai hopeaa 200 metrin selkäuinnissa ajalla 2.02,40 ja pronssia 400 metrin sekauinnissa ajalla 4.24,24.

Zoltán Verrasztó on olympiauimari Gabriella Verrasztón veli sekä Evelyn ja Dávid Verrasztón isä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Zoltán Verrasztó *olympedia.org*. Viitattu 28.10.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Swimming - Zoltán Verrasztó *the-sports.org*. Viitattu 28.10.2020. (englanniksi)

Miesten 200 metrin selkäuinnin pitkien ratojen maailmanmestarit

|  |
| --- |
| 1973: Roland Matthes |
1975: Zoltán Verrasztó |
1978: Jesse Vassallo |
1982: Rick Carey |
1986: Igor Poljanski |
1991: Martín López-Zubero |
1994: Vladimir Selkov |
1998: Lenny Krayzelburg |
2001: Aaron Peirsol |
2003: Aaron Peirsol |
2005: Aaron Peirsol |
2007: Ryan Lochte |
2009: Aaron Peirsol |
2011: Ryan Lochte |
2013: Ryan Lochte |
2015: Mitch Larkin |
2017: Jevgeni Rylov |
2019: Jevgeni Rylov |
2022: Ryan Murphy |

Miesten 200 metrin selkäuinnin pitkien ratojen Euroopan-mestarit

|  |
| --- |
| 1962: Leonid Barbijer |
1966: Juri Gromak |
1970: Roland Matthes |
1974: Roland Matthes |
1977: Zoltán Verrasztó |
1981: Sándor Wladár |
1983: Sergei Zabolotnov |
1985: Igor Poljanski |
1987: Sergei Zabolotnov |
1989: Stefano Battistelli |
1991: Martín López-Zubero |
1993: Vladimir Selkov |
1995: Vladimir Selkov |
1997: Vladimir Selkov |
1999: Ralf Braun |
2000: Gordan Kožulj |
2002: Gordan Kožulj |
2004: Markus Rogan |
2006: Arkadi Vjattšanin |
2008: Markus Rogan |
2010: Stanislav Donets |
2012: Radosław Kawęcki |
2014: Radosław Kawęcki |
2016: Radosław Kawęcki |
2018: Jevgeni Rylov |
2020: Jevgeni Rylov |
2022: Yohann Ndoye-Brouard |
**Pihtiputaan mummo** on journalismissa ja muussa suureen yleisöön kohdistetussa viestinnässä käytetty käsite, jolla kuvataan lehden keskivertolukijaa, television keskivertokatsojaa, radion keskivertokuuntelijaa jne. Sitä käytetään määrittelemään uutisjuttujen ja tiedotteiden ym. ymmärrettävyystaso: viestin pitää olla maaseudulla asuvan, vähemmän koulutetun ja iäkkään henkilönkin ymmärrettävissä. Ihmisten koulutustason ja medialukutaidon parantumisen myötä myös "Pihtiputaan mummon" ymmärryksen taso arvioidaan jatkuvasti hieman korkeammaksi.

Käsitteen tausta
----------------

Pihtiputaan mummo -käsitteen keksijäksi mainitaan lehtimies ja Tampereen yliopiston lehtimiestyön opettaja Allan Liuhala. 1960-luvun alussa hänen muistellaan opettaneen: "'Pitää kirjoittaa niin, että Pihtiputaan mummokin se ymmärtää."

Pihtiputaan mummoon viitataan myös viestinnässä tai muilla elämänalueilla tapahtuvien teknologisten murrosten yhteydessä. Digitelevisioon siirryttäessä esimerkiksi pohdittiin, miten kauan sen rinnalla tulee pitää yllä analogisia televisiolähetyksiä "jotta Pihtiputaan mummo näkee televisio-ohjelmansa".

Pihtiputaan mummon kaltaista käsitettä käytetään myös äänitteiden ja muun sähköisen viestinnän, kuten televisio- tai radiomainosten äänen ja kuvan viimeistelyssä. Ääni- tai videostudiossa saattaa tätä varten olla huippuluokan ammattilaitteiden lisäksi myös "mummotelkkari" eli pieni ja vanha kuvaputkitelevisio tai "mummoradio" eli pieni matkaradio tai halpa ministereo, joilla voidaan havaita, miltä tuotos näyttää ja kuulostaa teknisesti alkeellisilla laitteilla.

Pihtiputaan mummo Pihtiputaalla
-------------------------------

Pihtiputaalla on sanonnan innoittamana vuodesta 1994 kolmen vuoden välein valittu Pihtiputaan mummo.

Pihtiputaan mummot aikajärjestyksessä:

* Kyllikki Varha
* Anneli Aaltonen
* Kirsti Pulkkinen
* Maija Tiainen
* Virpi Paananen
* Paula Kivinen
* Kaija Aikioniemi
* Aune Turunen

Katso myös
----------

* Matti Meikäläinen

Lähteet
-------

1. ↑  Kuutti, Heikki ja Puro, Jukka-Pekka: *Mediasanasto*. Jyväskylä: Atena, 1998. ISBN 951-796-094-8.
2. ↑  Pietilä, Jyrki: *Allan Liuhala – lehtimies*. Edita, 2008, ks. Kysy kirjastonhoitajalta: Onko henkilöitävissä ja ajoitettavissa, kuka toi julkisuuteen käsitteen "Pihtiputaan mummo"? Kirjastot.fi. Viitattu 30.7.2013.
3. ↑  Pihtiputaan mummon ja stadin fabun mediamaailma  4.4.2002. Dagmar Oy. Viitattu 30.7.2013.
4. ↑  Kasvi, Jyrki J.J.: Myyttinen Pihtiputaan mummo hidastaa julkisten sähköisten palvelujen kehitystä  7.9.2011. IT-viikko. Viitattu 30.7.2013.
5. 1 2  Pihtiputaan mummon historia Luettu 21.7.2020.
6. ↑  Kivinen, Anna: Hän on uusi Pihtiputaan mummo *Keskisuomalainen*.  9.6.2012.  Arkistoitu 13.6.2012. Viitattu 30.7.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Pihtiputaan mummon virallinen sivusto
Warped Tour 2010. Huomaa Warped Tourille tyypilliset lähekkäin sijoitetut esiintymislavat.
**Warped Tour** oli vuosittainen musiikki- ja extreme-urheilukiertue. Kiertue kiersi vuosittain ympäri Pohjois-Amerikkaa. Kiertueella soitti vuosittain jopa yli 100 yhtyettä, minkä vuoksi yhtyeiden esiintymislavoja oli useita. Vuonna 2012 kiertue pysähtyi Pohjois-Amerikassa 41 kaupungissa, minkä lisäksi kiertue kävi lopuksi tekemässä vielä yhden esiintymisen Lontoossa.

Warped Tour järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1995. Kiertue tunnetaan usein myös nimellä **Vans Warped Tour** kiertuetta alusta asti sponsoroineen kenkävalmistaja Vansin mukaan. Warped Tour oli alkujaan tarkoitettu lähinnä punk rock-yhtyeille, mutta sittemmin kiertueen painopiste siirtyi post-hardcoreen, metalcoreen ja pop-punkiin. Tästä huolimatta kiertueella soitti loppuvaiheessakin yhä sen alkuajoilta tuttuja hardcore punk-yhtyeita, kuten Bad Religion, Anti-Flag, NOFX ja The Unseen.

Viimeinen Warped Tour järjestettiin vuonna 2019.

Vuonna 2008 Disco Ensemble pääsi mukaan osallistumaan kiertueelle, ensimmäisenä suomalaisena yhtyeenä.

Lähteet
-------

1. ↑

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Scilla Gabel vuonna 1959.
**Scilla Gabel** (oikealta nimeltään *Scilla Gabellini*, s. 4. tammikuuta 1938 Rimini) on italialainen näyttelijä.

Runsasmuotoisen ja urheilullisen Gabelin elokuvaura alkoi Sophia Lorenin sijaisnäyttelijänä. Hänen ensimmäinen näyttelijänroolinsa oli Sergio Griecon elokuvassa *Tua per la vita* vuonna 1954. Vuosina 1957–1967 Gabel esitti stereotyyppisiä sankarin tyttöystävän osia lukuisissa seikkailuelokuvissa, jotka eivät juurikaan edistäneet hänen uraansa. 1960-luvun alusta lähtien Gabel saavutti menestystä teatterinäyttelijänä, ja 1970-luvulla hänestä tuli ohjaajamiehensä Piero Schivazappan ansiosta suosittu televisioesiintyjä.

Elokuvia
--------

* *Agi Murad, il diavolo bianco*, 1959
* *Tarzanin suuri seikkailu*, 1959
* *Maciste, il gladiatore più forte del mondo*, 1962
* *La vendetta di Spartacus*, 1964

Lähteet
-------

1. ↑  Poppi, Roberto: *Dizionario del cinema italiano: Le attrici*, s. 147. Roma: Gremese, 2003. ISBN 88-8440-214-X.

Aiheesta muualla
----------------

* Scilla Gabel Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Scilla Gabel Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Hakusana "Maci" ohjaa tänne. Etunimestä Maci kerrotaan artikkelissa Macy.*

**Marian Măciucă** (s. 31. joulukuuta 1981 Constanța, tunnetaan paremmin taiteilijanimellä **Maci**) on romanialainen beachfutispelaaja. Hän edustaa Romanian beachfutismaajoukkuetta ja venäläistä City St. Petersburgia. Pelipaikaltaan Maci on hyökkääjä. Hänet tunnetaan akrobaattisista potkuistaan ja myös hieman liioitelluista tuuletuksistaan.

Maci on pelannut Romanian maajoukkueen paidassa pitkään ja onkin maajoukkueen kaikkien aikojen paras maalintekijä. Hän on saavuttanut joukkueen kanssa kaksi Euro Beach Soccer Leaguen neljättä sijaa vuosilta 2011 ja 2012. Vuonna 2011 hänet valittiin Euro Beach Soccer Leaguen Italian turnauksen parhaaksi pelaajaksi.

Seuratasolla Maci on edustanut venäläistä City St. Petersburgia vuodesta 2012 alkaen. Sitä ennen hän on pelannut muun muassa Lokomotiv Moskovassa, niin ikään Venäjällä, ja Sport Club Rosh-Haayinissa, Israelissa.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Kerstin Behrendt** (s. 2. syyskuuta 1967 Leipzig, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen pikajuoksija, joka aktiiviurallaan edusti DDR:ää. Häm on olympia-, MM- ja EM-mitalisti. Hän kilpaili leipzigilaisessa SC DHfK -seurassa, ja on pituudeltaan 177-senttimetrinen.

Behrendt voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 100 metrin juoksussa ajalla 11,21, 200 metrillä ajalla 23,21 ja 4 × 100 metrin viestissä Cottbusissa 1985. Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän juoksi 4 × 100 metrin viestissä kolmannen osuuden DDR:n hopeajoukkueessa. Soulin olympialaisissa hän juoksi toisen osuuden Itä-Saksan saavuttaessa jälleen pikaviestissä hopeaa. Hän oli seuraavana vuonna voittamassa 4 × 100 metrin viestiä sekä Euroopan cupin A-finaalissa että maailmancupissa. Hän sijoittui Glsgow'n sisäratojen EM-kilpailuissa 1990 60 metrillä kuudenneksi. Saman vuoden Splitin EM-kilpailuissa hän saavutti 100 metrillä pronssia ajalla 11,17 ja juoksi kolmannen osuuden DDR:n kultajoukkueessa 4 × 100 metrin viestissä.

Behrendt juoksi 100 metrin ennätyksensä 11,05 Potsdamissa 8. syyskuuta 1988. 200 metriä hän juoksi parhaimmillaan aikaan 22,36 Karl-Marx-Stadtissa 12. kesäkuuta 1988. SIsäradoilla hän juoksi 60 metriä aikaan 7,20 Senftenbergissä 11. helmikuuta 1989. Hän voitti DDR:n mestaruuden 100 metrillä 1990 sekä sisäradoilla 60 metrillä 1989 ja 1990 ja 100 jaardilla 1990.

Behrendt on tehnyt työuransa hoitoalalla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kerstin Behrendt *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3  Kerstin Behrendt Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
3. 1 2 3  Kerstin Behrendt Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
4. ↑  EAST GERMAN CHAMPIONSHIPS *gbrathletics.com*. Viitattu 26.7.2023. (englanniksi)
5. ↑  EAST GERMAN INDOOR CHAMPIONSHIPS *gbrathletics.com*. Viitattu 26.7.2023. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Kuninkaanrauha** oli germaaniseen oikeuteen perustuva oikeudellinen käsite, joka tarkoitti kuninkaan nauttimaa tai hänen takaamaansa sovinnon tilaa. Käsitteen piiriin kuului kolme eri tapausta:

* *Subjektiivinen kuninkaanrauha* takasi rauhan kuninkaan henkilölle.
* *Objektiivinen kuninkaanrauha* tarkoitti kuninkaan maahansa luomaa ja valvomaa rauhaa, joka ulottui jokaiseen kansalaiseen. Ruotsissa tätä ilmensivät Birger-jaarlin ja Maunu Ladonlukon rauhanlait (edsöre).
* Se tavanomaista suurempi oikeussuoja, jonka tuli vallita kuninkaan oleskelupaikkakunnalla. Ruotsissa tämä perustui Skänningen säädökseen vuodelta 1285.

Vuoden 1734 lain rikoskaaren 5 luvussa oli kaksi pykälää kuninkaan ja valtakunnan neuvonantajien parjaamisesta. 1 pykälä kuului: *Joka puhuu taikka kirjoittaa parjauksia kuningasta tahi hänen puolisotansa tahi vallanperillistä vastaan, mestattakoon.* 2 pykälä kuului: *Joka syyttää kuninkaan ja valtakunnan neuvonantajia, yhtä tahi useampaa, heidän virkansa tähden kunniata loukkaavista asioista, ja ei voi sitä todeksi näyttää, menettäköön myös henkensä. Joka puhumalla tahi kirjoittamalla muutoin heitä herjaa heidän virkansa toimesta, anokoon julkisesti anteeksi, ja sakoitettakoon viisisataa talaria.* Suomessa pykälä kumottiin 1866 asetuksella kunnianloukkauksesta.

Suomen vuoden 1889 rikoslain 13 luku sisälsi säännökset väkivallasta ja kunnianloukkauksesta keisaria ja hänen perhettään vastaan. Ne kumosi vuoden 1919 hallitusmuoto (94/1919).

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965.
2. ↑  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966.
3. ↑  *Ruotsin valtakunnan laki valtiopäivillä vuonna 1734,* Suomalaisen kirjallisuuden seura 1877, sivu 251.
4. ↑  Rikoslaki, 39/1889, 13 luku.

Rauhat
rauhanrikos · hautarauha · joulurauha · julkisrauha · jumalanrauha · kirkkorauha · kotirauha · kuninkaanrauha · käräjärauha · maanrauha · markkinarauha · naisrauha · tierauha · uskonrauha · koulurauha
**Tauno Kaarlo Ellilä** (14. helmikuuta 1907 Karttula – 16. tammikuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen oikeustieteilijä.

Henkilöhistoria
---------------

Tauno Ellilän vanhemmat olivat konttoripäällikkö Kaarlo Emil Ellilä ja Mari Lundberg ja puoliso vuodesta 1945 farmaseutti Aino Martta Seppälä. Hänen veljensä oli rikosoikeuden professori Reino Ellilä. Ellilä tuli ylioppilaaksi 1927 ja valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1934. Lakitieteen lisensiaatti ja tohtori hänestä tuli 1947. Ennen yliopistouraansa Ellilä työskenteli Viipurin hovioikeuden ylimääräisenä virkamiehenä 1935–1938. Helsingin yliopistossa hän oli prosessoikeuden ylimääräinen assistentti 1938–1946 ja vt. sekä vakinainen prosessi- ja rikosoikeuden apulaisprofessori vuodesta 1946. Helsingin yliopiston prosessioikeuden professori Ellilä oli vuodesta 1951 vuoteen 1973 ja *Lakimies*-lehden päätoimittaja vuodesta 1957.

Ellilä harjoitti myös asianajotehtäviä 1933–1938.

Julkaisuja
----------

* *Sivullisen poikkeussuojan takeista ulosotossa*, 1947 (väitöskirja)

Lähteet
-------

1. ↑  Forsström, Johanna: / Ellilä, Tauno (1907–1975). *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  12.1.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. 1 2 3  L. Arvi P. Poijärvi, Ilmari Havu, Mauno Jääskeläinen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1950*, s. 99-100. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1949.
3. 1 2  *Otavan Iso tietosanakirja*, osa 2, p. 823. Otava 1968.
4. ↑  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 104. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Tauno Haapalainen** (ven. Тауно Хейкович Хаапалайнен, 19. syyskuuta 1908 Viipuri – 30. tammikuuta 1976) oli neuvostoliittolainen kaunokirjallisuuden suomentaja.

Haapalainen syntyi työläisperheeseen. Hän kävi kansakoulun ja opiskeli ammattikoulussa. Perhe muutti vuonna 1926 Neuvostoliiton Kontupohjaan. Vuonna 1930 Haapalainen kutsuttiin puna-armeijaan. Asevelvollisuuden jälkeen hän työskenteli Neuvostoliiton Kaukoidässä, oli perustamassa Mys Šmidtan arktista asemaa ja osallistui radistina Tšeljuskin-laivan miehistön pelastamiseen, josta hänet palkittiin työn punaisen lipun kunniamerkillä.

Vuonna 1940 Haapalainen alkoi opiskella viestintätekniikkaa. Opinnot keskeytti toinen maailmansota, jonka aikana Haapalainen korjasi sotilasradioasemia Moskovassa ja siirtyi sitten Uralille. Sodan jälkeen hän työskenteli Virossa ja muutti vuonna 1947 Petroskoihin.

Haapalainen työskenteli vuodesta 1950 lähtien kääntäjänä ja toimittajana Karjalan kirjakustantamossa ja Progress-kustantamon suomenkielisessä toimituksessa. Hän on kääntänyt muun muassa venäläistä, neuvostoliittolaista ja virolaista kaunokirjallisuutta. Haapalainen hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi vuonna 1969.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Djužev, Ju.I.: *Pisateli Karelii: Biobibliografitšeski slovar*, s. 270. Petrozavodsk: Ostrova, 2006. ISBN 5-98686-006-3.
**Tauno Hannus** (synt. **Hannelius**, 3. helmikuuta 1895 Uusikirkko – 11. tammikuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen lentokapteeni ja Suomen ilmavoimien majuri, jota pidetään yhtenä Suomen ilmailun pioneereista.

Elämä
-----

Viipurin läänin Uudellakirkolla syntynyt Tauno Hannelius kävi seitsemän luokkaa Viipurin suomalaista lyseota ja opiskeli sen jälkeen Helsingin Kauppiaitten Kauppaoppilaitoksessa. Hän osallistui vuoden 1918 sisällissotaan valkoisten puolella, ja liittyi sen jälkeen ilmavoimiin tehden opintomatkoja eri puolille Keski-Eurooppaa. Elokuussa 1919 Hannelius sai Ranskan ilmailuklubin ohjaajatodistuksen sen kahdentenakymmenentenä ohjaajana. Myöhemmin hän palveli muun muassa Ilmailupataljoonassa sekä Kauhavan Ilmailukoulussa. Talvisodan aikana Hannus toimi Helsingin väestösuojelutoimiston päällikkönä ja jatkosodan aikana Helsingin ilmasojelun päällikkönä. Toisen maailmansodan jälkeen Hannus työskenteli liike-elämässä.

Vuonna 1921 Hannus voitti Suomen Ilmailuklubin ensimmäiset lentokilpailut, jotka järjestettiin ilmavoimien vuosipäivänä Kruunuvuorenselällä Helsingissä. Kilpailukoneita oli 11 kpl, jotka kaikki olivat tuolloin vielä ilmavoimien koneita. Ne oli jaettu kahteen luokkaan, nopeisiin ja hitaisiin. Nopeitten Breguet-koneiden luokan maaliinlaskukilpailun voitti luutnantti Eero Könni ja hitaampien Caudron-koneiden kilpailun vänrikki Tauno Hannelius. Hannus sai Suomen ilmailuliiton vuosittaisen kiertopalkinnon Harmon-patsaan vuonna 1936. Kiertopalkinto lopetti kiertämisensä vuoden 1937 jälkeen pariksi vuosikymmeneksi. Majuriksi ylennetty Tauno Hannus oli aloitteentekijänä, jotta patsas saatiin jälleen kiertoon vuodesta 1957 lähtien.*lähde?*

Teokset
-------

* *Sotilaslentäjän kertomuksia*. Helsinki: Otava, 1937.

Lähteet
-------

1. ↑  Tauno Hannuksen kuolinilmoitus.  *Helsingin Sanomat*, 18.1.1958, s. 2. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 5.3.2018.
2. 1 2  Tauno Hannus 60-vuotias.  *Helsingin Sanomat*, 3.2.1955, s. 6. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 5.3.2018.
3. 1 2  Majuri evp. Tauno Hannus kuollut.  *Helsingin Sanomat*, 14.1.1958, s. 10. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 5.3.2018.
4. 1 2  Uola, Mikko: *Suomen ilmailuliitto 75 vuotta : 1919–1994*. Helsinki: Suomen ilmailuliitto, 1994. ISBN 951-95109-2-3.
5. ↑  Harmon-patsas Suomen Ilmailuliitto.  Arkistoitu 6.6.2013. Viitattu 19.8.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Lisää luettavaa aiheesta **Tauno Hannus** on Wikiaineistossa Luettelo Tauno Hannuksen lehtiartikkeleista
* 19 vuotta ilmassa ja vähän maassakin. 3000 lentotuntia, 4 maahansyöksyä - kerran palavassa koneessa ilman laskuvarjoa. Harmon-palkinnon voittajaa haastattelemassa, Hakkapeliitta, 16.11.1937, nro 46, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Michael Schumacher** (s. 25. elokuuta 1993 Örnsköldsvik, Ruotsi) on ruotsalainen uransa päättänyt jääkiekkohyökkääjä. Hän pelasi ammattilaisurallaan lähinnä Pohjois-Amerikan alasarjoissa, ennen uran päättämistä Ruotsissa. Los Angeles Kings varasi Schumacherin NHL:ään vuoden 2011 varaustilaisuuden 200. vuorolla.

Pelaajaura
----------

Schumacher on Stenungsunds HF:n kasvatti. Hän vaihtoi 16-vuotiaana seuraa ja siirtyi Frölunda HC:een, jossa pelasi kaksi kautta häntä vanhempien ikäluokkien kanssa U18- ja U20-sarjoissa. Schumacher ilmoitti kiinnostuksensa Kanadan CHL-juniorisarjaa kohtaan, ja OHL-joukkue Owen Sound Attack varasi hänet CHL:n varaustilaisuudessa vuonna 2011. Schumacherin pelaajaoikeudet siirtyivät pian Sault Ste. Marie Greyhoundsille, jossa hän pelasi kaksi kautta.

Los Angeles Kings varasi Schumacherin vuoden 2011 varaustilaisuudessa samana vuonna kun hän siirtyi Kanadan juniorisarjoihin. Schumacher valitsi juniorisarjan, jotta voisi rauhassa kehittyä pelaajana. Los Angeles ei koskaan tehnyt pelaajasopimusta Schumacherin kanssa, minkä vuoksi hän teki vuonna 2013 yksivuotisen sopimuksen AHL-joukkue Lake Erie Monstersin kanssa.

Ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan 2013–2014 Schumacher pelasi puolet kaudesta AHL:ssä, mutta myös Lake Erien farmijoukkueessa CHL-liigan Denver Cutthroatsissa. Schumacher teki kesällä jatkosopimuksen Lake Erien kanssa, ja sai pelata koko kauden AHL:ssä. Kaudeksi 2015–2016 Schumacher teki sopimuksen AHL-joukkue San Antonio Rampagen kanssa, ja sai siten osallistua Colorado Avalanchen harjoitusleirille.

Schumacher palasi Ruotsiin kesällä 2016 ja liittyi Allsvenskanissa pelanneeseen Södertälje SK:hon. Hän pelasi kauden 2016–2017 aikana 17 ottelua, kunnes sai loppukauden mittaisen pelikiellon väkivaltaisuudesta. Hän jatkoi kauden loppuun Ruotsin neljännellä sarjatasolla II-divisioonassa kasvattiseurassaan Stenungsunds HF:ssä. Schumacher pelasi II-divisioonassa myös kauden 2017–2018. Tämän jälkeen hän ei ole pelannut jääkiekkoa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Michael Schumacher (jääkiekkoilija) *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. ↑  Michael Schumacher Hockey's Future. Viitattu 24.8.2015. (englanniksi)
3. ↑  Schumacher efter CHL-draften: Det är i princip klart Hockeymagasinet. Viitattu 24.8.2015. (ruotsiksi)
4. ↑  Schumacher now a Monster Sault Star.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 24.8.2015. (englanniksi)
5. ↑  Colorado Avalanche trim nine more players from their roster, which stands at 29 AXS. Viitattu 27.10.2015. (englanniksi)
6. ↑  Michael Schumacher ei saanut NHL-sopimusta Sportti.com. Viitattu 28.7.2023.
7. ↑  Stängs av – missar resten av försäsongen Aftonbladet. Viitattu 28.7.2023. (ruotsiksi)
WikibooksWikibooks 
Wikikirjastossa on aihe: **Amarin avaus**. 
*Tässä artikkelissa käytetään algebrallista merkintätapaa kuvailemaan shakkisiirtoja.*

**Amarin avaus** on epätavallinen shakkiavaus, jota kuvaa siirto

1.Rh3
Avaus on nimetty pariisilaisen amatööripelaajan Charles Amarin mukaan. Amar pelasi avausta 1930-luvulla. Avaus luokitellaan ECO-koodistolla koodille A00.

Valkea kehittää ensimmäisellä siirrollaan ratsun, tosin laudan reunalle. Normaalisti tarkoituksena on jatkaa ratsulla f2:een tai f4:ään. Tavallisesti musta pelaa siirron 1...d5, joka uhkaa tuhota valkean sotilasaseman lyömällä ratsun lähetillä. Tähän valkean paras vastaus on g3.

Avauksella on joitakin nimettyjä muunnelmia. 1.Rh3 d5 2.g3 e5 3.f4 Lxh3 4.Lxh3 exf4 5.0-0 on **Pariisin gambiitti**.

Katso myös
----------

* Luettelo shakkiavauksista
* Luettelo gambiiteista

Lähteet
-------

* Chess Opening Classification 1. e4 (englanniksi)
* ECO codes (englanniksi)
* Hooper, David & Whyld, Kenneth: *The Oxford Companion to Chess*. Oxford University Press, 1984. ISBN 0-19-217540-8. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Hooper, David & Whyld, Kenneth: *The Oxford Companion to Chess*, s. 11. Oxford University Press, 1984. ISBN 0-19-217540-8. (englanniksi)
2. ↑  COE
**Sylvan Ebanks-Blake** (s. 29. maaliskuuta 1986 Cambridge) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa valioliigaseura Wolverhamptonia.

Ura
---

Ebanks-Blake aloitti jalkapallouransa Cambridge Unitedin joukkueessa, mutta pääsi jo nuorella iällä suurseura Manchester Unitedin junioriakatemiaan, missä hän pääsi juhlimaan FA Youth Cupin voittoa vuonna 2004. 

Debyyttinsä Manchester Unitedin edustusjoukkueessa hän teki lokakuussa 2004 liigacupin ottelussa Crewe Alexandraa vastaan, ja vuotta myöhemmin ensimmäisen maalinsa edustusjoukkueessa niin ikään liigacupissa Barnetin verkkoon. Lupaavasti alkanut ura koki kuitenkin vastoinkäymisen, kun Ebanks-Blake joutui olemaan loppukauden keväällä 2005 sivussa loukkaantumisen takia, eikä hän kyennyt enää tekemään läpimurtoa Unitedin edustusjoukkueessa. Tammikuussa 2006 hän lähti lainalle belgialaisen Royal Antwerpin joukkueen, missä hän teki yhdeksässä sarjapelissä neljä maalia.

Palattuaan kesällä Englantiin Ebanks-Blake teki sopimuksen mestaruussarjajoukkue Plymouth Argylen kanssa. Plymouthissa Ebanks-Blake sai enemmän vastuuta ja teki kaudella 2006–2007 kymmenen maalia. Seuraavalla kaudella hän vietti paljon aikaa vaihtopenkillä, mutta teki kuitenkin 11 maalia vuodenvaihteeseen mennessä.

Vuoden 2008 tammikuussa Ebanks-Blake siirtyi 1,5 miljoonalla punnalla neljä ja puolivuotisella sopimuksella nykyiseen seuraansa Wolverhamptoniin, missä vire jatkui hyvänä; Ebansk-Blake teki ensimmäisessä kahdeksassa ottelussaan Wolvesin paidassa seitsemän maalia ja palkittiin maaliskuun parhaana pelaajana. Kauden päätteeksi Ebanks-Blake voitti mestaruussarjan maalikuninkuuden 23 maalillaan. Ebanks-Blaken hyvä maalivire jatkui myös kaudella 2008–2009 kun hän voitti jälleen sarjan maalikuninkuuden 25 maalillaan ja valittiin myös mestaruussarjan vuoden pelaajaksi. Ebanks-Blake varmisti myös Wolverhamptonin nousun pääsarjaan tehtyään 1-0-voittomaalin päätöskierroksen ottelussa Queens Park Rangersia vastaan.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑
2. ↑