recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Itzehoe** [ɪtsəˈhoː] on kaupunki Schleswig-Holsteinin osavaltiossa, pohjoisessa Saksassa. Se on Steinburgin piirikunnan hallintokaupunki. Kaupunki sijaitsee Elben sivujoen Störin varrella, noin 50 kilometriä Hampurista luoteeseen ja runsaat 20 kilometriä Glückstadtista pohjoiseen. 

Vuoden 2014 lopussa Itzehoen asukasluku oli 31 094. Sen pinta-ala on 28,03 neliökilometriä ja asukastiheys 1 109 as./km².

Historia
--------

Varhaisin maininta Itzehoesta on peräisin Saxo Grammaticuksen kirjoituksista 1100-luvulta. Tuolloin se tunnettiin nimellä *Ekeho*. Myöhäisempiin muotoihin lukeutuvat muun muassa *Ezeho*, *Esseveldoburg* ja *Eselsfleth*. Kaupunki tuhoutui 1200-luvun alussa, mutta rakennettiin nopeasti uudelleen. Sille myönnettiin kaupunginoikeudet vuonna 1238 ja tapulioikeudet vuonna 1260. 

Liivinmaan sodassa vuonna 1657 ruotsalaiset sotilaat tuhosivat Itzehoen lähes täydellisesti. Tämän johdosta ainoastaan Laurentii-Kirche on ainoa ainakin osittain keskiaikainen rakennus kaupungissa. Vuonna 1867 kaupungin hallinta siirtyi Preussille Schleswig-Holsteinin ruhtinaskunnan myötä. 

Katunäkymä Itzehoesta

Lähteet
-------

1. ↑  Gemeinden in Deutschland nach Fläche, Bevölkerung und Postleitzahl am 31.03.2016 (1. Quartal) (Excel) (Saksan tilastokeskuksen kuntatilasto)  2016. Wiesbaden:  Statistisches Bundesamt. Viitattu 21.5.2016. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Itzehoen kaupungin viralliset Internet-sivut

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Itzehoe** Wikimedia Commonsissa
**Pääjärven reunamuodostuma** on Venäjän puolella sijaitseva reunamuodostuma, joka kerrostui Fennoskandian jäätikön Kuusamon–Vienanmeren virtauskielekkeen eteen noin 11 000 vuotta sitten.

Maantietoa
----------

Pääjärven reunamuodostuma sijaitsee Suomen rajan suuntaisena kaarena, jonka alkaa Uhtuan (Kalevala) luoteispuolelta, kulkee Ohdanjärven itäpuolelta, Pääjärven kylän läheltä, pujahtaa Pääjärven ja Tuoppajärven välistä, ja kiertää Pääjärven pohjoispuolelle. Reunamuodostuma on melko tarkkaan kartoitettu ja se on noin 130 kilometrin pituinen. Reunamuodostuma sijaitsee Karjalan harvaan asutulla alueella, mutta sen lähellä sijaitsee Pääjärven taajama.

Muodostumisteoria
-----------------

Pääjärven reunamuodostuma on kerrostunut lännestä itään päin virranneen Kuusamon–Vienanmeren virtauskielekkeen eteen. Reunamuodostuman ajoitus on edelleen kiistelyn kohteena, sillä aiemmat ajoitukset ovat jo vanhoja ja sisältävät jonkin verran epätarkkuutta. Niiden mukaan muodostumalla on ikää 11 800–11 600 vuotta. Uudet ajoitukset ovat epäsuoria. Reunamuodostuman itäpuolelta on radiohiiliajoitus Tuoppajärvestä, jonka mukaan mannerjäätikkö oli poistunut sen päältä 9 500 vuotta sitten. Noin 10 kilometrin päästä muodostumaa on saatu toinen ajoitus 10 800 vuotta sitten. Kun huomioidaan jäätikön reunan perääntymisvauhti Kalevalan reunamuodostuman kohdalla, on päädytty ajoitukseen 10 900 vuotta sitten. Jos lisäksi huomioidaan, että Pääjärven muodostuma sijaitsee 80 kilometriä luoteeseen Kalevalan muodostumasta, voidaan ajoitukseen lisästä noin 100 vuotta. Pääjärvelle on tämän mukaisesti esitetty ajoituksena 11 000 vuotta sitten.

Aikaisemmat radiohiiliajoitukset liittävät reunamuodostuman Toisen Salpausselän muodostumisaikaan, ja jälkimmäiset ajoitukset liittävät sen Sisä-Suomen reunamuodostuman aikaan.

Lähteitä
--------

1. 1 2 3  Putkinen, Niko: Late Weichselian deglaciation chronology and palaeoenvironments in northern Karelia, NW Russia (PDF) (väitöskirja geologiassa)  2011. Espoo:  Geologian tutkimuskeskus. Viitattu 18.8.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Stroeven, Arjen P. & al.: Deglaciation of Fennoscandia.  *Quaternary Science Reviews*, 2016, nro 147, s. 91–121.  Elsevier Ltd.. doi:10.1016/j.quascirev.2015.09.016. ISSN 0277-3791.   (englanniksi)
3. ↑  Pääjärven reunamuodostuman keskikohta, GeoMixer-karttapalvelu, kosmosnimki.ru, viitattu 22.8.2021
Museorakennus, Tyghuset.
**Itä-Aasian museo** (ruots. *Östasiatiska museet*) on kulttuurihistoriallinen museo Tukholman Skeppsholmenilla. Se on yksi Ruotsin valtion neljästä maailmankulttuurien museosta. Itä-Aasian museon pohjana oli valtion itäaasialainen kokoelma, joka perustettiin 1926 Johan Gunnar Anderssonin Kiinasta tuomien esineiden ympärille.

Museorakennus sijaitsee Moderna museetin ja Skeppsholmenin kirkon vieressä. Kyseessä on Ruotsin laivaston käytössä ollut historiallinen rakennus, joka rakennettiin alun perin vuonna 1663 köydenpunomoksi. Se muutettiin 1699–1700 arkkitehti Nicodemus Tessin nuoremman suunnitelmien mukaan kuninkaallisten drabanttien talliksi ja myöhemmin laivaston ammus- ja tarvikevarastoksi. Myöhemmin sitä on useasti muutettu, viimeksi vuonna 1963 museokäyttöön.

Lähteet
-------

1. ↑  Utrikes Namnbok, s. 54 (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi) Ruotsin ulkoministeriö. Viitattu 1.10.2014.
2. ↑  Organisation (ruotsiksi) Itä-Aasian museo. Viitattu 1.10.2014.
3. ↑  Skepps- och Kastellholmarna: Tyghuset (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi) Stockholms Sjögård. Viitattu 1.10.2014.
4. ↑  Fredric Bedoire: *Stockholms byggnader: Arkitektur och stadsbild*, s. 92. Norstedts, Tukholma 2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Itä-Aasian museo** Wikimedia Commonsissa

* Museon kotisivu (ruotsiksi)

Tukholman seudun taidemuseot

* Fotografiska
* Hallwylin museo
* Itä-Aasian museo
* Liljevalchin taidehalli
* Millesgården
* Moderna museet
* Ruotsin arkkitehtuurimuseo
* Ruotsin kansallismuseo
* Waldemarsudde
Itzamna
**Itzamna** (mayaksi "Iguaanin talo") on mayojen pääjumala, taivaan, päivän ja yön hallitsija. Hän oli myös Kuun jumala ja sivistyksen tuoja. Itzamna kuvataan hampaattomaksi vanhaksi mieheksi, jolla on terävä nenä. Monista muista mayojen jumalista poiketen Itzamna on korostetun hyväntahtoinen.

Itzamna on luojajumala Hunab Kun poika, mayojen maissin jumala sekä kulttuurin ja sivistyksen perustaja. Hän tutustutti ihmiskunnan maissiin ja kaakaoon, ja hän opetti heille kirjoitustaidon sekä ajanlaskun. Hän oli myös parantamisen ja lääkehoidon suojelusjumala. Kulttuurin tuojana Itzamnasta tuli mayojen kansallisjumala. Kun hänet samaistetaan auringonjumala Kinich Ahauhun, hän on myös idän ja lännen herra. Itzamnan toinen nimi on Yaxkokahmut "tiedon herra". Kuun jumalatar Ixchel saattoi olla Itzamnan naispuolinen personifikaatio. 

Lääkintätaidon jumalana Itzamna pystyi karkottamaan kohtalokkaat sairaudet ja herättämään kuolleet eloon. Jumala laati myös uskonnollisten seremonioiden riitit sekä neuvoi mayoille, miten maanomistus tulisi järjestää.

Lähteet
-------

* Cotterell, Arthur: Maailman myytit ja tarut. WSOY 1996. ISBN 951-0-17102-6
* Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

### Viitteet

1. 1 2  Itzamná *Britannica Academic, Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica Inc. Viitattu 13.11.2017. (englanniksi)
2. 1 2  Cotterell 1996, s. 106
3. ↑  Lurker 1987, s. 91
**Rauhan päivän kävely** on kansainvälinen liikuntatapahtuma, jonka tarkoituksena on kävellä rauhan puolesta lähes 80 maassa. Samalla tehdään tunnetuksi YK:n rauhantyötä. Tapahtuman alullepanija oli Maailman veteraanijärjestö ja Suomessa sen suojelijana toimii presidentti Martti Ahtisaari. Nykyisin rauhan päivän kävelyn järjestävät Suomessa Sotainvalidien veljesliitto, Suomen sotaveteraaniliitto, Rintamaveteraaniliitto ja Suomen rauhanturvaajaliitto sekä joukko kansalaisjärjestöjä.

Vuonna 2001 YK:n vuotuiseksi Rauhanpäiväksi vahvistettiin 21. syyskuuta. Rauhanpäivän merkityksen korostamiseksi Maailman veteraanijärjestö kehotti vuonna 2008 järjestämään kaikissa jäsenmaissa kansallisesti sovitettuja tapahtumia.

Ensimmäinen rauhan päivän kävely
--------------------------------

Ensimmäinen rauhan päivän kävely pidettiin 21. syyskuuta 2008. Suomessa tapahtuman aikana käveltiin noin 30 paikkakunnalla: Helsingissä, Espoossa, Vantaalla, Järvenpäässä, Tuusulassa, Lohjalla, Salossa, Turussa, Lahdessa, Kotkassa, Kouvolassa, Hämeenlinnassa, Tampereella, Porissa, Seinäjoella, Jyväskylässä, Kuopiossa, Mikkelissä, Kuhmossa, Oulussa, Rovaniemellä, Sodankylässä, Vaasassa, Lappeenrannassa, Joensuussa, Kemi-Torniossa ja Kokkolassa.

Tapahtuman valtakunnallinen avaus oli Helsingissä Käpylän urheilupuistossa. Päivän aikana jaettiin muistoksi tapahtumaan osallistumisesta yli 10 000 pinssiä. Tapahtumasta on tarkoitus tehdä jokavuotinen perinne. Ensimmäiseen rauhan päivän kävelyyn otti osaa yhtä aikaa 51 maassa yli kaksi miljoonaa. Suomessa kävelijöitä oli noin 2 700. Vuonna 2012 kävelijöitä oli jo noin 15 000.

Rauhan päivän kävely nykyisin
-----------------------------

Seuraavan kerran kävely järjestetään 22. syyskuuta 2013 – tavoitteena on kerätä koko maassa 20 000 liikkujaa. Valtakunnallinen päätapahtuma on Salossa.
**HMAS Otway** oli Australian kuninkaallisen laivaston Odin-luokan sukellusvene.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Odin-luokka*
Alus tilattiin Vickers-Armstrong Limitediltä Barrow-in-Furnessista osana Australian laivaston vuosien 1924-1929 laivasto-ohjelmaa ja sen köli laskettiin nimellä *HMAS OA2*. Alus laskettiin vesille 7. syyskuuta 1926.

Palvelus
--------

Alus otettiin palvelukseen 15. kesäkuuta 1927 päällikkönään George J. D. Tweedy ja se liitettiin tilapäisesti Britannian kuninkaalliseen laivastoon 5. sukellusvenelaivueeseen. Alus lähti 8. helmikuuta 1928 Portsmouthista *HMAS Oxleyn* kanssa Australiaan.

Suunniteltu siirtomatka oli aikanaan pisin brittiläisen sukellusveneen ilman saattajaa kulkema. Alusten päälliköitä oli kielletty sukeltamasta. Biskajanlahdella alukset joutuivat myrskyyn ja matkalla Maltalle *Otwayn* konehuoneessa havaittiin murtumia. Maltalla kumpikin alus tarkistettiin ja myös *Oxleylta* löytyi samankaltaisia murtumia. Korjausten vuoksi kumpikin alus viipyi muutaman kuukauden Maltalla.

Alukset jatkoivat matkaansa Maltalta 15. marraskuuta Suezin kanavan ja Singaporen kautta Sydneyyn, jonne ne saapuivat 14. helmikuuta 1929. Australian talous oli vaipunut lamaan ja puolustusmenoista leikattiin. Alusten palvelus jatkui vuoden 1929 loppuun ja ne siirrettiin 10. toukokuuta 1929 reserviin. Alukset kävivät kahdesti kuukaudessa merellä sukellusharjoituksissa, mutta tämä osoittautui kalliiksi ja tehottomaksi tavaksi pitää operatiivista valmiutta yllä.

Australian hallitus päätti luovuttaa alukset Britannialle, jolle ne luovutettiin 10. huhtikuuta 1931 Sydneyssä. Alukset lähtivät 29. huhtikuuta Sydneystä Maltalle. Toisessa maailmansodassa alus palveli Biskajanlahdella ja Britannian kotivesillä. Alus poistettiin palveluksesta 24. elokuuta 1945 ja se luovutettiin British Iron and Steel Corporationille romutettavaksi. Aluksen romutti lopulta Messrs. T. W. Ward Inverkeithingissä ja se saatiin päätökseen vuoden 1946 lopulla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  navy.gov.au
**Jetboy** oli sanfranciscolainen glam rock-, glam metal-, glam punk- ja hard rock -yhtye, joka perustettiin vuonna 1983.

Historia
--------

Kitaristit Billy Rowe ja Fernie Rod halusivat perustaa yhtyeen, joka olisi heidän esikuviensa Hanoi Rocksin, Girlin ja New York Dollsin mukainen. Basson tuli Todd Crew, rumpuihin Ron Tostenson ja piikkitukkaiseksi laulajaksi tuli Mickey Finn. 

Vuonna 1985 yhtye esiintyi ensi kerran Hollywoodissa ja pian he alkoivat esiintyä Los Angelesin Sunset Stripillä. Vuonna 1986 yhtye allekirjoitti levytyssopimuksen Elektran kanssa. Elektra kuitenkin irtisanoi sopimuksen ennen kuin ainuttakaan julkaisua ehdittiin julkaista.

MCA (Music Corporation of America) otti yhtyeen suojiinsa ja yhtyeen basistiksi tuli entinen Hanoi Rocksin Sam Yaffa. Vain muutama vuoden 1986 kappaleista päätyi debyyttialbumille (muutama päätyi *A Day In the Glamourous Life* -albumille). Samoin yhtyeen suunta muuttui katujen glam punkista enemmän radioystävälliseen poprockiin. Debyyttialbumi *Feel The Shake* nousi Billboard-listalla sijalle 135. 

Pian *Damned Nation* -albumin jälkeen Sam Yaffa lähti yhtyeestä suunnittelemaan Michael Monroen kanssa Jerusalem Slim -yhtyettä. Yaffaa tuli korvaamaan aluksi Charles Norman ja tämän jälkeen Bill Fraenze, joka soittikin kokoelmalevyllä *Make Some More Noise*. *Damned Nationin* huono myynti johti siihen, että MCA irtisanoi sopimuksen. Viimeinen isku oli Tostensonin korvaaminen Rick Davisilla, joka muutti Jetboyn nimeksi Mindzone ja muutti samalla yhtyeen suuntaa enemmän sen hetkisten rock-suuntausten mukaiseksi. Mindzone epäonnistui, mutta sen pohjalta syntyi American Heartbreak -yhtye.

Albumit
-------

* *Feel The Shake* (1988)
* *Damned Nation* (1990)
* *A Day In The Glamourous Life* (1998)
* *Make Some More Noise* (1999)
* *Lost & Found* (1999)
* *One More For Rock ’n’ Roll!* (2002)
* *The Glam Years* (2007)
* *Off Your Rocker* (2010)
* *Born to Fly* (2019)

Kokoonpanot
-----------

### 1983–1988

* Mickey Finn – laulu
* Fernie Rod – kitara ja taustalaulu
* Billy Rowe – kitara ja taustalaulu
* Todd Crew – bassokitara ja taustalaulu
* Ron Tostenson – rummut ja taustalaulu

### 1988–1990

* Mickey Finn – laulu
* Fernie Rod – kitara ja taustalaulu
* Billy Rowe – kitara ja taustalaulu
* Sam Yaffa – bassokitara ja taustalaulu
* Ron Tostenson – rummut ja taustalaulu

Lähteet
-------

* Tommi Liimatta (toimittaja): *Tie taipuu, Sam Yaffa omaelämäkerta*. Like, 2016. ISBN 978-952-01-1462-6.

### Viitteet

1. ↑   Tie taipuu, Sami Yaffa omaelämäkerta, Like Kustannus, sivut 178-220

Aiheesta muualla
----------------

* American Heartbreak -yhtyeen kotisivut
Eri moottoripyöräkerhojen jäseniä kokoontumisajoissa.
**Liivijengi**, toisinaan myös **prosenttijengi** tai yksinkertaisesti **(rikollinen) moottoripyöräjengi**, on järjestäytyneen rikollisuuden tunnusmerkkejä täyttävä yhteisö, joka samalla toimii myös moottoripyöräkerhona. Tällaista toimintaa harjoittavat esimerkiksi Helvetin enkelit, Outlaws, Bandidos, Pagans, Mongols, Sons of Silence ja Vagos. Suomessa merkittäviä liivijengejä on muun muassa Helvetin enkelit ja Bandidos, kun Cannonball MC lakkautettiin oikeuden päätöksellä vuonna 2022.

Liivijengit käyttävät tunnuksissaan usein salmiakkikuviossa olevaa 1%-merkintää. Se viittaa Yhdysvaltojen moottoripyöräilijöiden liiton lausuntoon, jonka mukaan "99 % kaikista moottoripyöräilijöistä on kunnollisia lakia kunnioittavia kansalaisia". Tämän vuoksi liivijengejä kutsutaankin toisinaan prosenttijengeiksi tai -kerhoiksi. Kaikki moottoripyöräkerhot eivät kuitenkaan ole järjestäytynyttä rikollisuutta. Tällaisissakin kerhoissa saattaa kuitenkin olla henkilöitä, joilla on rikollistaustaa tai ovat aktiivisia rikollisia.

Interpolin tutkijoiden mukaan liivijengien pyörittämässä rikollisessa toiminnassa liikkuvat useiden miljardien dollarien rahavirrat. Tämä rikollinen toiminta koostuu yleensä huumekaupasta, prostituutiosta, kiristyksestä sekä monista väkivaltarikollisuuden muodoista.

Eri liivijengien välillä voi olla reviirikiistoja ja jengisotia.

Lähteet
-------

1. ↑  E. Serwer, Andrew: THE HELLS ANGELS' DEVILISH BUSINESS While many Angels and other outlaw bikers are just rowdies, a disturbing number are involved in crime. Police say they make big money in the drug trade. *money.cnn.com*.  30.11.1992.
2. ↑  Biker gangs in Canada *CBC News*.  15.4.2009. Web Archive.  Arkistoitu 5.5.2009. Viitattu 11.10.2010.
3. ↑  Kirsi, Katri: Tutkinnanjohtaja Metsälän murhasta: "Jäivät kiinni verekseltään" – poliisi teki etsinnän huumeiden vuoksi, mutta löysikin joukon hävittämässä ruumista *Yle Uutiset*.  16.11.2020.
4. ↑  Poliisi: Jengiliivi pysäyttää jopa luodin *Ilta-Sanomat*.  18.2.2013.

Kirjallisuutta
--------------

* Mölsä, Mika: *Prosenttijengit, moottoripyöräkerhot ja järjestäytynyt rikollisuus Suomessa*. Johnny Kniga, 2009. ISBN 9789510349755.
* Lunde, Paul: *Järjestäytynyt rikollisuus*. Gummerus Kustannus Oy, 2004. ISBN 951-20-6637-8.
* Parkkonen, Sami: *Lainsuojattomat - villiintynyt legenda*. Karu kustannus, 2009. ISBN 9789529258710.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Liivijengit**.
* Ylen Elävä arkisto: Prosenttijengit – suomalainen mafia
* Rikollisjengien määrä räjähtänyt Suomessa 2000-luvulla (2/2013) (yle.fi)
Kirovin tehtaan tehdashalli Pietarin Statšek-prospektilla.
Kirovets traktori K-701 työssä
**Kirovin tehdas** (ven. Кировский завод) on vuonna 1801 perustettu konetehdas Pietarissa.

Tehtaan perusti Paavali I, joka 1801 määräsi Kronstadtin rautavalimon siirrettäväksi Retusaarelta Pietariin. Tehdas valmisti alun perin kanuunankuulia. Vuonna 1868 sen osti insinööri Nikolai Putilov, joka alkoi tuottaa rautatiekiskoja. Saadakseen varoja vaunujen valmistamisen aloittamiseen hän järjesti yhtiön osakeyhtiöksi vuonna 1873. Tämän jälkeen tehdas tunnettiin nimellä Putilovin tehdas. Ensimmäiset torpedoveneet rakennettiin 1887. Tehdas laajeni voimakkaasti 1890-luvun teollistumisen myötä, vuonna 1900 siellä oli 12 000 työntekijää. Ensimmäiset veturit valmistettiin vuonna 1894 ja vuodesta 1902 lähtien tehdas tuotti myös tykkejä Venäjän armeijalle. Ensimmäisen maailmansodan aikana se kasvoi suurimmaksi tykistön ammusten toimittajaksi.

Vuoteen 1917 mennessä Putilovin tehdas oli kasvanut Pietarin suurimmaksi tehtaaksi, ja siellä alkaneet lakot vaikuttivat merkittävästi helmikuun vallankumouksen syttymiseen. Lokakuun vallankumouksen jälkeen ja sen työläisten osallisuudesta siihen se nimettiin tämän kunniaksi "Punaisten putilovilaisten tehtaaksi". Se valmisti Neuvostoliiton ensimmäiset traktorit Fordson-Putilovetsit, jotka perustuivat Fordin Fordson malli F:ään.

Leningradin puoluejohtajan Sergei Kirovin vuoden 1934 salamurhan jälkeen yhtiö sai nimen Kirovin tehdas. Toisen maailmansodan aikana tehtaassa valmistettiin KV-panssarivaunuja. Vuonna 1954 valmistettiin ensimmäiset sentrifugit uraanin rikastamiseen ja vuonna 1957 kaasuturbiinit ydinkäyttöiseen Lenin-jäänmurtajaan. Tehdas valmistaa edelleen Kirovets-traktoreita ja maatalouskalustoa.

Tehdas on palkittu kahdella Leninin kunniamerkillä, Punalipun kunniamerkillä, Työn kunniamerkillä, Lokakuun vallankumouksen kunniamerkillä, Kansojen ystävyyden kunniamerkillä sekä Suuren isänmaallisen sodan 1. luokan kunniamerkillä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  История kzgroup.ru.  Arkistoitu 13.8.2011. Viitattu 22.9.2011.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kirovin tehdas**.
* Kirovin tehtaan sivusto (venäjäksi)
Jesús Polanco Gutiérrez vuonna 2006
**Jesús Polanco Gutiérrez**, yleensä **Jesús de Polanco** (7. marraskuuta 1929 – 21. huhtikuuta 2007) oli espanjalainen liikemies, sanomalehtiä ja televisio- ja radiokanavia omistavan Grupo PRISA:n suurin omistaja. Espanjalaiset pititvät häntä keskeisenä hahmona uuden vapaan lehdistön luomisessa Francon jälkeisessä demokratisoitumisprosessissa.

Polanco perusti vuonna 1976, vuosi Francon kuoleman jälkeen, El Paísin, josta tuli Espanjan luetuin sanomalehti. PRISA, josta Polancolla oli 64 %, hallitsi lehden lisäksi Cuatro-kanavaa. PRISAlla oli monopoli Espanjaan suuntautuvissa satelliittilähetyksissä (Digital+) ja se sai myös marraskuussa 2005 aloittaneen analogisen Cuatron oikeudet.

Polanco oli Forbesin maailman rikkaimpien luettelossa sijalla 287 noin kolmen miljardin omaisuudellaan.

Hän oli läheisissä väleissä Espanjan sosialistipuolueen kanssa ja Kansanpuolue boikotoi ajoittain hänen kanaviaan.

Polanco oli kaksi kertaa naimisissa ja hänellä oli neljä lasta. Hänen poikansa Ignacio Polanco Moreno jatkaa isänsä liiketoimintaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Obituary: Jesús de Polanco, 77, Spanish media entrepreneur  2007. NY Times. Viitattu 17.8.2014.
2. ↑  Jesus de Polanco, 77; helped restore Spain's free press after Franco  2007. LA Times. Viitattu 17.8.2014.
3. ↑  Jesús de Polanco, presidente del Grupo Prisa El Mundo. Viitattu 17.8.2014. (espanjaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Ivan Gotti** (s. 28. maaliskuuta 1969 San Pellegrino Terme, Lombardia) on entinen italialainen maantiepyöräilijä, kaksinkertainen Italian ympäriajon voittaja.

Gotti aloitti ammattilaisuransa vuonna 1991, jolloin hän sijoittui toiseksi Giro dell'Emiliassa. Seuraavana vuonna hän oli Italian ympäriajon nuorten kilpailussa toinen. Vuonna 1994 hän oli Giro d'Italiassa kuudestoista. Seuraavana vuonna hän sijoittui Ranskan ympäriajossa viidenneksi ja Sveitsin ympäriajossa kuudenneksi. Vuonna 1996 hän oli Italian ympäriajon 20. osuudella toinen ja voitti 21. etapin sijoittuen kokonaiskilpailussa viidenneksi. 

Ivan Gotti voitti Giro d'Italian vuonna 1997 oltuaan paras 14. etapilla ja toinen 21. osuudella. Hän uusi kokonaisvoittonsa vuonna 1999, jolloin hänen paras etappisijoituksensa oli 21. osuuden kolmostila. Vuosina 2000–2002 Gottin sijoitukset Italian ympäriajossa olivat 19, 7 ja 13. Hän voitti Katalonian ympäriajon kuudennen etapin vuonna 2001.

Gotti lopetti ammattilaisuransa vuonna 2002.

Lähteet
-------

* Ivan Gotti Trap–Friis-tietokannassa (englanniksi)
**Hwarangdo** (kor. 화랑도, hanja 花郞道) oli korealaisen Sillan kuningaskunnan ylimystön noudattama säännöstö, joka muodosti sotilaallisen ja akateemisen koulutuksen perustan.

Historia
--------

Hwarangdo sai alkunsa 500-luvun paikkeilla. *Hwarang* koostui ylimystöön kuuluvista miehistä, jotka järjestäytyivät saman johtajan alle. Sen jäsenet rukoilivat kuningaskunnan menestyksen puolesta esimerkiksi retkillä luontoon vuorille tai joille, sekä tanssein ja lauluin. *Hyangga* oli uskonnollissävytteinen runo, jota hwarangin jäsenet lausuivat. *Sesok o-kye* eli viisi käskyä olivat kongfutselaisuudestaja buddhalaisuudesta johdettuja opetuksia, joita opiskeltiin. Niihin lukeutuivat kuninkaan uskollisen palvelun merkitys, uskollisuus ystäville, rohkeus taistelussa, vanhempien kunnioitus ja silmittömän tappamisen pahuus. Hwarang-sotureilla oli tärkeä osuus Sillan kuningaskunnan valloittaessa Korean niemimaan, mikä johti yhdistyneen Sillan kuningaskunnan (668–935) perustamiseen.

Hwarangdo alkoi järjestelmänä menettää merkitystään yhdistyneen Sillan perustamisen jälkeen ja lopullisesti se lakkautettiin Joseon-dynastian aikana. Kiinnostus sitä kohtaan heräsi jälleen 1900-luvun puolivälin jälkeen. Samalla nimellä tunnetaan nykyisin myös korealainen itsepuolustuslaji.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Britannica Encyclopedia of World Religions*, s. 482. Encyclopædia Britannica, 2006. ISBN 978-1-59339-491-2. (englanniksi)
Kirovin alueen lippu
**Kirovin alueen lippu** on Venäjän federaatioon kuuluvan Kirovin alueen virallinen lippu, joka otettiin käyttöön 26. kesäkuuta 2003. 

Kirovin alueen lippu on vaakasuoran muotoinen, jonka leveyden ja pituuden suhde on 2:3. Lippu jakaantuu kolmeen vaakasuoraan kenttään. Ylimmäisen leveys on 3/4 lipun leveydestä ja se on väriltään valkoinen. Tämän valkoisen kentän alapuolella on vihreä ja sininen kenttä, joiden kummankin leveys on 1/8 lipun leveydestä. Valkoisen kentän keskellä on Kirovin alueen vaakuna, jonka ääriviivat ovat punaiset. Vaakunakilven oikeassa reunassa on sininen pilvi, josta tuleva punainen käsi pitää kädessään jousipyssyä. Vaakunan vasemmassa yläkulmassa on punainen risti. Lipun valkoinen väri symboloi moraalia, ystävyyttä ja vaatimattomuutta sekä talvista lunta. Vihreä symboloi toivoa, iloa ja terveyttä sekä maan ja metsien hedelmällisyyttä. Sininen symboloi uskollisuutta, rehellisyyttä ja ansioita sekä viittaa myös alueella sijaitsevaan Vjatka-jokeen.
**Snellman-sali** (ruots. *Snellmanssalen*) on Kokkolassa osoitteessa Vingenkatu 18 sijaitseva konserttisali. Punatiilestä muurattu sali on valmistunut vuonna 1981 ja on osa tuolloin rakennettua Kokkolan kauppaoppilaitoksen kiinteistöä. Snellman-sali on Keski-Pohjanmaan kamariorkesterin kotisali.

Puupaneloitu Snellman-sali on perinteinen "kenkälaatikon" mallinen eli suorakulmainen ja tasalattiainen sali, joka tarjoaa 577 numeroitua istumapaikkaa. Muussa osassa kiinteistöä toimii Kokkolan kauppaopisto, ja aiemmin tiloja käytti myös Centria-ammattikorkeakoulu. Snellman-salin vieressä on 150-paikkainen ravintolasali.

Salin avajaiskonsertin arvostelussaan maaliskuussa 1981 *Helsingin Sanomien* Seppo Heikinheimo kehui Mauri Parjon suunnittelemaa akustiikkaa ja arveli salin olevan soinniltaan ehkä Suomen siihen asti paras.

Lähteet
-------

1. 1 2  Snellman-salin historia Kokkolan Matkailu Oy.  Arkistoitu 12.1.2018. Viitattu 11.1.2018.
2. ↑  Snellman-sali Fazer.  Arkistoitu 12.1.2018. Viitattu 11.1.2018.
3. ↑  Heikinheimo, Seppo: Kokkola sai maan ehkä parhaan konserttisalin.  *Helsingin Sanomat*, 24.3.1981, s. 15. Näköislehden aukeama HS Aikakoneessa (tilaajille).
*Väinämöinen Tuonelassa*, Pekka Halonen, 1895–1910
**Väinämöisen Tuonelan-matka**, joskus myös **Tuonelassa käynti** on suomalaisen kansanrunouden kertomus, jossa Väinämöinen matkaa kuolleiden maahan Tuonelaan. Motiivina voi olla esimerkiksi veneen rakentamiseen tai reen korjaamiseen tarvittavan työvälineen tai puuttuvien sanojen (luote) hakeminen. Kalevalassa kertomus esiintyy kahdesti, 16. ja 21. runossa; näistä ensimmäisessä Väinämöinen tarvitsee sanoja rakentaakseen veneen, toisessa puolestaan etsii "orasta" tai "vääntiätä" eli jonkinlaista poraa korjatakseen rikkoutuneen reenjalaksen.

Väinämöisen Tuonelan-matkasta kertovan runon toisintoja on kerätty pääasiassa Vienasta ja Repolasta, mutta yksittäisiä hajatapauksia on tavattu muualtakin. Eräässä toisinnossa runo on sulautunut yhteen Lemminkäisen virren kanssa, ja sen päähenkilönä on Väinämöisen sijaan Kaukomieli.

Juoni
-----

Kertomuksen sisältö vaihtelee eri toisinnoissa. Pääpiirteissään Kalevalan 16. runon kertomusta muistuttava vienalaisen runonlaulajan Arhippa Perttusen toisinto alkaa Oluen uhkauksella ja Päivölän pidoilla, joissa Väinämöisen reki rikkoutuu. Väinämöinen pyytää paikallaolijoita hakemaan Tuonelasta "oran" eli "vääntiön", mutta nämä kieltäytyvät. Varoituksista huolimatta Väinämöinen lähtee itse Tuonelaan. Perille päästyään hän pyytää Tuonen lautturia Tuonen tyttiä saattamaan hänet Tuonen mustan virran yli, jolloin tytti vaatii häntä kertomaan tulosyynsä. Väinämöinen valehtelee olevansa kuollut, mutta tytti tietää tarkalleen, millaisia ovat eri tavoin kuolleet – rautaan kuolleet ovat verisiä, hukkuneet vetisiä ja palaneen vaatteet ovat tulessa. Väinämöinen kuitenkin lopulta pääsee Tuonelle kerrottuaan tytille matkansa todellisen tarkoituksen.

Tuonelassa Väinämöinen ruokitaan kelvottomalla ruoalla ja laitetaan nukkumaan käärmevuoteeseen. Hän onnistuu kuitenkin pakenemaan Tuonen tytin rautaverkon läpi muuttumalla käärmeeksi, kuten šamaaneille on tyypillistä Manalan-matkoillaan. Palattuaan Väinämöinen kertoo eläville Tuonelan oloista ja varoittaa heitä matkaamasta elävinä kuolleiden maahan.

Väinämöinen käy myös vaarallisella matkalla ammoin kuolleen tietäjä Antero Vipusen vatsassa hakemassa kolmea puuttuvaa sanaa, jotka hän saakin taottuaan raudasta korennon.

Lähteet
-------

1. ↑  Haavio 1950, s. 105–107.
2. ↑
3. 1 2
4. ↑  Haavio 1950, s. 110, 117–119.
5. ↑  Haavio 1950, s. 119–127.
6. ↑  Haavio 1950, s. 132–138.

Aiheesta muualla
----------------

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Tuonelassa käynti***
**Donaustadt** on Wienin 22. kaupunginosa. Pinta-alaltaan se on Wienin suurin. Se on myös kaupungin itäisin kaupunginosa. Donaustadt on jaettu seitsemään alueeseen (saks. *Bezirksteile*): Aspern, Breitenlee, Hirschstetten, Essling, Kagran, Kaisermühlen, Stadlau ja Süßenbrunn. Donaustadtissa sijaitsee Yhdistyneiden kansakuntien Wienin maatoimisto.

Entiset Aspernin ja Esslingin kylät tunnetaan paikkana, jossa Itävallan arkkiherttua Kaarle voitti Napoleon Bonaparten armeijan vuonna 1809 Aspern-Esslingin taistelussa. Suhteellisen nuori alue muodostettiin Wienin kaupunginhallituksen päätöksellä 29. kesäkuuta 1946. Toisen maailmansodan jälkeisen Itävallan miehityksen vuoksi päätös ei kuitenkaan voinut tulla voimaan välittömästi. Vuonna 1954 neuvostoviranomaiset hyväksyivät piirin uudelleenjakoehdotuksen, ja päätös tuli voimaan 2. heinäkuuta 1954.

Lähteet
-------

1. ↑  Municipality of Wien 22. donaustadt AdminStat Austria. Viitattu 20.7.2022. (englanniksi)
2. ↑  Donaustadt Wanted in Europe. Viitattu 20.7.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Donaustadt**.
* Donaustadt Wienin kotisivuilla (saksaksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Donaustadt
**Down To Nothing** on yhdysvaltalainen straight edge hardcore -yhtye. Se perustettiin vuonna 2000 Richmondissa, Virginiassa. Yhtye on julkaissut viisi albumia, joista ensimmäinen *Save It For The Birds* julkaistiin vuonna 2003. Thorp Records julkaisi myös toisen Down To Nothing -albumin nimeltä *Splitting Headache* ennen kuin yhtye vaihtoivat levy-yhtiötä Revelation Recordsille. Vuonna 2008 julkaistiin albumi, joka pitää sisällään Down To Nothingin kaksi ensimmäistä levyä, jotka julkaistiin ennen vuonna 2007 ilmestynyttä *The Most* -albumia.

Down to Nothingin jäseniä tunnetaan myös yhtyeistä Terror, Trapped Under Ice, Bracewar ja Heathens.

Jäsenet
-------

* David Wood – laulu
* Daniel Spector – rummut
* Jared Carman – basso
* Alan Long – kitara
* Hunter Jennings – kitara

Entiset jäsenet
---------------

* Scott Eckert – basso
* Adam Barker – basso
* Ryan Groat – kitara
* Ryan Wall – kitara

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Save It For The Birds* (Thorp Records, 2003)
* *Splitting Headache* (Thorp Records, 2005)
* *The Most* (Revelation Records, 2007)
* *Unbreakable* (Revelation Records, 2008)
* *All My Sons* (Reaper Records, 2010)
* *Life on the James* (Revelation Records, 2013)

### Split julkaisut

* Split 7"/CD yhtyeen Kids Like Us kanssa (Knife Or Death Records, 2005)
* Split 7" yhtyeen On Thin Ice kanssa (2005)
* Split yhtyeen 50 Lions kanssa (6131 Records, 2008)

### Muita julkaisuja

* *Demo* (2002)

Aiheesta muualla
----------------

* Down To Nothing Myspacessa (englanniksi)
*Hakusana "Valkyyria" ohjaa tänne. Richard Wagnerin oopperaa käsittelee artikkeli Valkyyria (ooppera).*
Peter Nicolai Arbon pilvien yllä ratsastavia valkyrioita esittävä maalaus vuodelta 1865.
**Valkyriat** (muinaisnorjaksi *Valkyrja*, "surmattujen valitsija") olivat skandinaavisessa mytologiassa Odinia palvelevia taistelun hengettäriä ja kuolemanhaltijattaria, jotka keräsivät taistelukentiltä kuolleiden urheiden sotureiden sielut (*einherjar*) ja veivät ne mukanaan Valhallaan.

Valkyriat ratsastivat taisteluun joko hevosilla tai lensivät halki ilman. Heillä oli kypärät ja kilvet, ja joillakin oli kyky surmata soturit, jotka eivät miellyttäneet heitä. Toiset valkyriat puolestaan suojelivat suosikkejaan. Muinaisnorjalaisissa kertomuksissa viitataan sekä yliluonnollisiin että ihmisvalkyrioihin, joilla oli joitakin yliluonnollisia ominaisuuksia.

Edda-runoissa valkyrioiden nimiksi mainitaan muun muassa Brynhild, Göll (Kutsuja), Göndul (Taikasauva) tai Gondul (Naarassusi), Gudr, Gunn (Taistelu), Herfjoturr, Hildr (Taistelu), Hladgunnr, Hlökk/Hlokk, Hrist (Myrsky), Mist (Usva), Sigrdrifa, Sigrún, Skuld, Svafa ja Thrud (Valta).  Keskeisimmäksi hahmoksi valkyrioista on uudempana aikana noussut Brynhild, jolla on tärkeä ja traaginen rooli Nibelungein laulussa. Saksassa on vahvoja naisia joskus kutsuttu "brynhildimäisiksi" (brünnhildisch).

*Max Payne* -videopelissä keskeisessä osassa oleva designhuume Valkyr on viittaus valkyrioihin.

Katso myös
----------

* Kilpineito
* Revontulet kansanperinteissä

Lähteet
-------

* Hans Biedermann: *Suuri symbolikirja*. WSOY, 1993. ISBN 951-0-18537-X.
* Eddan jumalrunot. Suomentanut Aale Tynni. WSOY 1982. ISBN 951-0-11503-7

### Viitteet

1. 1 2  Valkyrie *Encyclopaedia Britannica. Britannica Academic*. Encyclopædia Britannica Inc. Viitattu 25.7.2015. (englanniksi)
2. ↑  *valkyria.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.
3. ↑  Micha F. Lindemans: Valkyries *Encyclopedia Mythica from Encyclopedia Mythica Online*. Viitattu 26.7.2015. (englanniksi)
4. 1 2  Biedermann 1993, s. 393–394.
5. ↑  Tynni 1982, s. 273-282

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Valkyriat** Wikimedia Commonsissa
Suomen kaikkien aikojen katsotuin televisiolähetys on Miss Suomi -kilpailuiden finaali 1979, joka esitettiin Yle TV1 -kanavalla. Ohjelma keräsi 3,3 miljoonaa katsojaa. Lähetyksen mittausmenetelmä oli kuitenkin eri kuin nykypäivän televisiomittaustutkimuksissa, joita suorittaa Finnpanel.

Nykyaikaisen televisiomittausjärjestelmän (vuodesta 1987 lähtien) katsotuin ohjelma on Yle TV1:llä vuoden 2017 Linnan juhlien välissä esitetty uutislähetys, jota katsoi keskimäärin 2,793 miljoonaa suomalaista. Suurimman tv-tavoittavuuden on puolestaan kerännyt Jääkiekon MM-kilpailuiden 2016 loppuottelu Suomi–Kanada, joka esitettiin MTV3- ja MTV Sport 1 -kanavilla. Lähetys tavoitti 3,25 miljoonaa katsojaa.

Katsotuimpia televisiolähetyksiä vuosittain ovat muun muassa Linnan juhlat, jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut, Eurovision laulukilpailun finaali ja Ylen TV-uutiset. Myös urheilun muut suurtapahtumat, kuten neljän vuoden välein järjestettävät talvi- ja kesäolympialaiset, keräävät miljoonayleisön. 2000-luvulla yli miljoona katsojaa keränneitä viihdeohjelmia ovat esimerkiksi *Tanssii tähtien kanssa* sekä *Putous*.

Katsotuimmat TV-ohjelmat 2020
-----------------------------

| Sija | Ohjelma | Päivämäärä | Kanava | Keskikatsojamäärä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Yle Uutiset | 6.12.2020 | Yle TV1 | 1 694 000 |
| 2. | Linnan juhlat | 6.12.2020 | Yle TV1 | 1 639 000 |
| 3. | Kohti Linnan juhlia | 6.12.2020 | Yle TV1 | 1 319 000 |
| 4. | Yle Uutiset alueeltasi | 16.3.2020 | Yle TV1 | 1 313 000 |
| 5. | Suomen Turku julistaa Joulurauhan | 24.12.2020 | Yle TV1 | 1 304 000 |

Muuta
-----

Nykyaikaisen TV-mittausjärjestelmän käsitteet:

* Keskikatsojamäärä = katsojien määrän keskiarvo koko ohjelman keston ajalta.

* Tavoittavuus = tavoittavuudella tarkoitetaan ohjelmaa vähintään 3 minuuttia yhtäjaksoisesti katselleiden henkilöiden lukumäärää.

Lähteet
-------

1. ↑  Ylen Linnan juhlat 2015 -lähetys kaikkien aikojen katsojaennätykseen *Yle Uutiset*.  7.12.2015. Viitattu 17.2.2016.
2. ↑  Finnpanel: Yle TV1:n katsotuimmat ohjelmat vuonna 2017 *finnpanel.fi*. Viitattu 12.6.2021.
3. ↑  Leijonilla jättiyleisö! MM-finaali kaikkien aikojen katsotuin kiekkolähetys Suomessa *Iltalehti*.  23.5.2016. Viitattu 19.8.2016.
4. ↑  Koronavuosi vaikutti tv-katseluun: uutisten ja ajankohtaisohjelmien katselu kasvoi reilusti Finnpanel.
| "No"Meghan Trainor |
| --- |
| Singlen "No" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Thank You* |
|  Äänitetty  | 2015 |
|  Julkaistu | 4. maaliskuuta 2016 |
|  Formaatti | digitaalinen lataus |
|  Tuottaja(t) | Ricky Reed |
|  Tyylilaji | dance-pop, R&B |
|  Kesto | 03.33 |
|  Levy-yhtiö | Epic Records |
| Meghan Trainorin muut singlet |
| "Boys Like You"2015 | "No"2016 | "Me Too"2016 |

**No** on yhdysvaltalaisen laulajan-lauluntekijän Meghan Trainorin musiikkikappale. Sen julkaisi Epic Records hänen toisen, Thank You-studioalbumin johdantosinglenä 4. maaliskuuta 2016. Kappaleen ovat sanoittaneet Trainor, Ricky Reed, ja Jacob Kasher Hindlin, joista Reed myös tuotti sen. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Fatima Robinson ja se julkaistiin YouTubessa 21. maaliskuuta 2016. Video kuvattiin singlen julkaisupäivänä.

"No" oli kaupallisesti kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan kymmenen parhaan joukkoon Australiassa, Espanjassa, Israelissa, Itävallassa, Kanadassa, Latviassa, Skotlannissa ja Yhdysvalloissa sekä kahdenkymmenen parhaan joukkoon Argentiinassa, Irlannissa, Isossa-Britanniassa, Saksassa, Slovakiassa, Tšekissä, Unkarissa ja Uudessa-Seelannissa. Lisäksi se on myynyt Puolassa sekä Yhdysvalloissa kaksinkertaista ja Australiassa sekä Kanadassa jopa kolminkertaista platinaa.

Trainor on esittänyt kappaleen livenä lukuisissa ohjelmissa kuten kolmannessa iHeartRadio Music Awardsissa, The Graham Norton Showssa, The Ellen DeGeneres Showssa ja vuoden 2016 Billboard Music Awardsissa. Lisäksi hän on esittänyt kappaleen oman The Untouchable Tour-kiertueen keikoilla vuoden 2016 aikana.

Lähteet
-------

1. 1 2  No - Single by Meghan Trainor on Apple Music *itunes.apple.com*.
2. ↑  Meghan Trainor ‎– NO *discogs.com*.
3. ↑  Watch Meghan Trainor's fierce music video for No *officialcharts.com*.
4. ↑  Meghan Trainor Releases 'No' Music Video *people.com*.
5. ↑  Meghan Trainor on Why Her New Single 'No' Sounds Nothing Like Meghan Trainor *time.com*.
6. ↑  Polish single certifications – Meghan Trainor – No *bestsellery.zpav.pl*.
7. ↑  American single certifications – Meghan Trainor – No *riaa.com*.
8. ↑  ARIA Charts – Accreditations – 2018 Singles *aria.com.au*.
9. ↑  Canadian single certifications – Meghan Trainor – No *musiccanada.com*.
10. ↑  2016 iHeartRadio Music Awards Performances Ranked From Worst to Best *billboard.com*.
11. ↑  Drake has never had a UK No.1, but that's all about to change with 'One Dance' *digitalspy.com*.
12. ↑  Meghan Trainor Performs 'No' on 'Ellen,' Announces Untouchable Tour Dates *fuse.tv*.
13. ↑  Meghan Trainor Shakes Things Up With 'No' at 2016 Billboard Music Awards *billboard.com*.
14. ↑  Meghan Trainor At L.A.'s Greek Theatre: Self Empowerment Reigns *idolator.com*.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:No (Meghan Trainor song)
**Johan (Juho) Erland Tuokkola** (1882 Hämeenkyrö – 1959) oli suomalainen insinööri, autokatsastusmies ja moottoriajoneuvoalan vaikuttaja.

Maanviljelijän poikana syntynyt Tuokkola suoritti konealan insinööritutkinnon. Hän työskenteli valmistuttuaan noin 15 vuoden ajan teknillisellä alalla useissa eri maissa, pääosin kuitenkin Yhdysvalloissa. Suomeen vuonna 1918 palattuaan Tuokkola toimi Automobiili Oy:n teknillisenä johtajana vajaan neljän vuoden ajan ja sen jälkeen Suomen Voimavaunu Oy:n johtajana Helsingissä yli 15 vuoden ajan. Tuokkola oli moottoriajoneuvojen vakituisena katsastusmiehenä Helsingissä ja Uudenmaan piirissä yli 10 vuotta, varakatsastusmiehenä kolme vuotta ja koko Suomen moottoriajoneuvokatsastustyön tarkastajana 8 vuoden ajan. Sen jälkeen hän oli Helsingin piirissä vakinaisena katsastusmiehenä.

Tuokkola oli puheenjohtajana tai jäsenenä useissa moottoriajoneuvoja ja liikennettä käsitelleissä valtionkomiteoissa ja eri yhdistysten vastaavissa komiteoissa. Hän toimi myös asiantuntijana eduskunnan valiokunnissa. Tuokkola toimi vuoden ajan Suomen Autokauppiaiden puheenjohtajana ja kolmen vuoden ajan Linja-autoliikennöitsijäin Liiton puheenjohtajana sekä kaksi vuotta Suomen Autoilijaliiton puheenjohtajana. Hän teki opintomatkoja useimpiin Euroopan maihin sekä Yhdysvaltoihin. Hän kirjoitti moottoriajoneuvoalan kysymyksiä, liikennettä ja tiekysymyksiä koskevia artikkeleita ammatti- että sanomalehtiin. Tuokkola oli autoilijoiden ehdokkaana vuosien 1930 ja 1939 eduskuntavaaleissa.

Tuokkola oli tutustunut Yhdysvalloissa asuessaan vapaamuurariaatteeseen ja palattuaan Suomeen hän alkoi yhdessä asianajaja Toivo H. Nekton (ent. Itkonen) kanssa puuhata ensimmäisen suomalaisen vapaamuurariloosin perustamista. *Suomi loosi 1* perustettiin 22. elokuuta 1922 Helsingin Säätytalolla pidetyssä kokouksessa, johon osallistui New Yorkin osavaltion vapaamuurariloosin suurmestari Arthur S. Tompkins seurueineen.

*Pääartikkeli: Vapaamuurarit Suomessa*
Kokouksessa säveltäjä Jean Sibelius ja taiteilija Sigurd Wettenhovi-Aspa pääsivät loosin vapaajäseniksi. Sibeliuksen oli määrä toimia loosin urkurina ja Wettenhovi-Aspan kirjoittaa Suomen vapaamuurariuden historia.

Toimitustöitä
-------------

* *Automiehen käsikirja*. Otava 1928

Lähteet
-------

1. 1 2 3  J. E. Tuokkola, Edistyspuolueen ehdokkaat Uudenmaan läänin vaalipiirissä, Etelä-Suomen Sanomat, 22.06.1939, nro 71, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  Helsingin raastuvanoikeuden arkisto - Perukirjakortisto 1951-1960 (Ap:46), jakso 645: Tuokkola Juho Erland; Kansallisarkisto  Viitattu 5.2.2022
3. 1 2  Vapaamuurarimusiikki, Jean Sibelius-verkkosivusto

Aiheesta muualla
----------------

J. E. Tuokkolan lehtiartikkeleita:

* Autobussit, Suomen Kuvalehti, 16.05.1925, nro 20, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Autoilla halki Venäjän, Suomen Kuvalehti, 24.10.1925, nro 43, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Autoliikenne, Forum, 01.01.1937, nro 3, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Johan (Jussi, J. E.) Emil Malmivuori** (synt. **Malmberg**, 22. elokuuta 1887 Rauma – 12. huhtikuuta 1970 Rauma) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1933–1936 ja 1937–1945.

Elämä
-----

Malmivuoren vanhemmat olivat räätäli Johan Gustaf Malmberg (1853–1936) ja Eva Kristina Limnell (1855–1928). Kansakoulun käytyään hän työskenteli räätälinä, kunnes siirtyi posteljooniksi vuonna 1906. Sisällissodan aikana Malmivuori työskenteli punaisten alaisuudessa, minkä johdosta hänet erotettiin virastaan. Malmivuori toimi uudelleen räätälinä vuoteen 1924, jolloin hänet otettiin takaisin postin palvelukseen. Vuosina 1927–1929 Malmivuori oli myös *Uusi Aika* -lehden Rauman aluetoimiston hoitaja.

Malmivuoresta tuli Rauman kaupunginvaltuuston jäsen vuonna 1919 ja hän toimi myös sen puheenjohtajana. Lisäksi Malmivuori oli Rauman Työväenyhdistyksen puheenjohtaja, mutta joutui eroamaan keväällä 1920, kun kommunistit valtasivat yhdistyksen.

Malmivuori valittiin eduskuntaan vuonna 1933. Ensimmäisen kautensa jälkeen hän nousi uudelleen kansanedustajaksi 1937, kun Arvi Jovero luopui tehtävästään. Presidentin valitsijamiehenä Malmivaara oli 1937, 1940 ja 1943. Eduskunnan jätettyään hän jatkoi Raumalla yliposteljoonina ja postimiesten esimiehenä vuoteen 1954.

Malmivuori kuului muun muassa Osuusliike Suojan ja Kulutusosuuskuntien Keskusliiton hallintoneuvostoihin sekä Suomen Postimiesyhdistyksen hallitukseen. Kunnallisneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1946.

Perhe
-----

Malmivuoren ensimmäinen puoliso oli Korpilahdelta kotoisin ollut Hilma Virtanen (1884–1952), jonka kanssa hän avioitui 1909. Heidän poikansa oli ammattiyhdistysjohtaja Tapio Malmivuori. Vuonna 1956 Malmivuori avioitui Fanny Josefina Salminen (1896–1975) kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  .aspx J. E. Malmivuori *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta. Viitattu 15.4.2017.
2. 1 2  Johan Emil Malmivuori  1.52020. Geni. Viitattu 7.9.2020.
3. ↑  Kuulutus.  *Länsi-Suomi*, 18.1.1919, s. 1. Kansalliskirjasto. Viitattu 7.9.2020.
4. ↑  Kommunisterna vinna terräng.  *Hufvudstadsbladet*, 7.5.1920, nro 125, s. 10. Kansalliskirjasto. Viitattu 7.9.2020.  (ruotsiksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Karhuvuori** on Seinäjoella sijaitseva kehittyvä asuinalue, jonka asuinrakentaminen alkoi vuonna 2013. Alueelle on rakennettu luhti-, rivi- ja omakotitaloja. Karhuvuori sijaitsee Tanelinrannan vieressä, jossa on Karhuvuoren lähipalvelut, kuten S-Market, päiväkoti, seurakuntakoti ja alakoulu. Karhuvuori kuuluu Tanelinrannan kaupunginosaan.

Kunnallistekniikan laajennusosa aloitettiin vuonna 2012, jonka toteuttajana toimi Kuljetus Tuomet Oy. Alueen tontit ovat olleet Seinäjoen kalleimpia. Karhuvuoren suosiota selittävät muun muassa läheisyys teollisuusalueen työpaikkoihin sekä Tanelinrannan lähipalveluihin.

Alueella on parannettu esimerkiksi Elisan mobiili- ja kiinteää verkkoa loppuvuodesta 2019.

Karhuvuoren entinen nimi oli Murhavuori, mutta markkinoinnin kannalta nimi ei ollut toivotuin. Muutos toteutettiin 2011–2012.

Lähteet
-------

1. ↑  Karhuvuoren asuntoalue laajenee Seinäjoella *Yle Uutiset*. Viitattu 10.10.2020.
2. ↑  Elisa paransi yhteyksiään Seinäjoella, Ilmajoella, Kauhavalla ja Lapualla ja toi Seinäjoelle 5G-verkon - ePressi *www.epressi.com*.  27.12.2019. Viitattu 10.10.2020.
3. ↑  I.-Mediat Oy: Murhavuoresta Karhuvuori *Ilkka-Pohjalainen*. Viitattu 10.10.2020.
**Karl Johan Gauffin** [go'fäŋ] (4. heinäkuuta 1846 Teijon ruukki, Perniö – 11. lokakuuta 1906 Tampere) oli suomalainen puutarhuri, joka toimi Tampereen ensimmäisenä kaupunginpuutarhurina.

Gauffinin isä, puutarhuri Johan Isak Gauffin (1816–1889), oli muuttanut Suomeen Ruotsista 1842 ja meni täällä naimisiin Johanna Charlotta Lindgrenin (1816–1867) kanssa. Gauffinin suku oli alkuaan Ranskasta uskonvainoja pakoon lähteneitä protestanttisia hugenotteja.

Gauffin oli puutarhurioppilaana Aurora Karamzinin omistamassa Träskändan kartanossa vuosina 1862–1865. Hän oli sitten ensin aliopettajana Söderkullan maanviljelys- ja puutarhakoulussa ja sen jälkeen vuosina 1867–1868 Pietarin yliopiston kasvitieteellisen puutarhan eteläafrikkalaisten kasvien osastotarhurina. Gauffin meni sitten vuodeksi saksalaisen Heddewigin kauppapuutarhan palvelukseen ja palasi sielta takaisin Träskändan kartanoon, jossa hän toimi alipuutarhurina 1869–1870 ja ylipuutarhurina 1870–1874.

Gauffin toimi Tampereen ensimmäisenä kaupunginpuutarhurina vuosina 1874–1897. Samalla hän oli myös Aleksanterin kansakoulun vahtimestarina. Hän suunnitteli Tampereelle Hämeenpuiston keskiosan ja Pyynikin kirkkopuiston puuistutukset sekä uudisti Vanhan kirkon puiston istutuksia. Vuonna 1897 Gauffin siirtyi hoitamaan perustamaansa kauppapuutarhaa. Gauffin suunnitteli puistoja ja puutarhoja myös yksityisille; näistä toimeksiannoista merkittävin oli Hatanpään kartanon puiston uudistaminen 1800-luvun lopulla.

Gauffin oli myös Suomen puutarhaviljelijäin liiton Tampereen paikallisosaston puheenjohtajana ja liiton julkaiseman Puutarha-lehden päätoimittajana 1898–1906.

Karl Johan Gauffinin nuorempi veli Ossian (Oscar Rudolf) Gauffin (1848–1923) toimi Turun ensimmäisenä kaupunginpuutarhurina ja Kupittaan puutarhakoulun esimiehenä vuosina 1878–1898. Hän suunnitteli pääosin Turun Vartiovuorenmäen puistoistutukset.

Lähteet
-------

* Tampereen puistot 125 v. toim. Eila Siitarinen Tampereen kaupungin puistoyksikkö 1999, Gauffinista s.11
* Julia Donner : Koskimaiseman puistot – Koskipuiston ja Kirjastonpuiston historiallinen selvitys. Tampereen kaupunki, Vihersuunnittelu 2005, Gauffinista s.9-10
* Rafael Olinin GeneaNet-sukutietokanta : Karl Johan Gauffin

### Viitteet

1. ↑  Uttal av finlandssvenska efternamn Kotus. Viitattu 23.6.2018. (ruotsiksi)
2. ↑  Maunu Häyrynen : Kaupunkipuistot historiallisen kaupunkiympäristön osana, Agricolan Tietosanomat 4/1998

Aiheesta muualla
----------------

* Karl Johan Gauffinin elämäkerta Kansallisbiografiassa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |