recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli käsittelee raakaöljyn siirtoputkistoa. Nimen muita merkityksiä on lueteltu täsmennyssivulla.*
**Družba** (ven. Дру́жба, suomeksi "Ystävyys") on Venäjältä Eurooppaan johtavien öljyputkien verkosto.*lähde?* Se rakennettiin 1960-luvulla siirtämään raakaöljyä Volgan ja Uralin alueen öljyntuotantoalueelta SEV:iin kuuluneisiin Unkariin, Tšekkoslovakiaan, Puolaan ja DDR:ään.

Venäjältä Valko-Venäjän eteläosien läpi länteen jatkava Družba on osa eurooppalaista öljyputkiverkostoa
Öljyjohto kulkee Tatarstanin Almetjevskista Samaran ja Brjanskin kautta Valko-Venäjän Mazyriin, jossa se jakautuu kahdeksi haaraksi. Pohjoinen haara johtaa Puolaan ja Saksaan, eteläinen haara Ukrainaan, Slovakiaan, Tšekkiin ja Unkariin. Brjanskin alueen Unetšasta lähtee sekä sivuputki Valko-Venäjän pohjoisosiin, Latviaan ja Liettuaan. Tästä on käytössä nykyisin vain osuus Navapolatskiin Naftan-jalostamolle saakka.*lähde?*

Putkiston yhteispituus on 8 900 kilometriä, josta 3 900 sijaitsee Venäjän alueella. Pumppuasemia on 46 ja välipumppuasemia 38. Vuosittain putkiston kautta viedään Eurooppaan 66,5 miljoonaa tonnia öljyä, josta 49,8 miljoonaa tonnia kulkee pohjoisen haaran kautta.*lähde?*

Venäjän osuuden putkistosta omistaa koko maan öljynsiirtoputkistoista vastaava Transneft-pörssiyhtiö tytäryrityksensä (OAO MN Druzhba) kautta.

Valko-Venäjän eteläosan poikki kulkevasta öljyputken osuudesta vastaa yritys nimeltä Gomeltransneft Družba. Valko-Venäjän pohjoisosaan Navapolatskiin johtava sivuhaara on puolestaan pienemmän *Polotsktransneft Družba* -yhtiön vastuulla.

Uuden BTS-2 öljynsiirtoputken on määrä johtaa osa tähän saakka Družban kautta virranneesta öljystä Venäjän omaan Suomenlahden vientisatamaan Ust Lugaan.

Lähteet
-------

1. ↑  OAO AK Transneft Consolidated Financical Statements Prepared in Accordiance with International Financial Reporting Standards (ISFR) and Independent Auditors´Report for the Year Ended 31 December 2011 (pdf) (Transneftin 100% omistus OAO Druzbasta mainittu vuoden 2011 tilinpäätösasiakirjan sivulla 33) Transneft, transneft.ru. Viitattu 11.8.2012. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  About the enterprise ОАО Gomeltransneft Družba, transoil.by. Viitattu 6.6.2013. (englanniksi)
3. ↑  Itogi dejatelnosti OAO (zip-pakattu Excel-tiedosto) (Valko-Venäjän valtionvarainministeriön (finanssiministeriön) sivusto, valtionyhtiöiden taloudelliset tulokset neljännesvuosittain. Vuoden 2012 tunnusluvut löytyvät yhtiöittäin zipattussa Excel-tiedostossa: Ottšet o dejatelnosti OAO za 2012 god.) Valko-Venäjän valtiovarainministeriö, minfin.gov.by.  Arkistoitu 26.8.2013. Viitattu 6.6.2013. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Družba** Wikimedia Commonsissa

* Kartta Trasneftin öljyn siirtoputkistoista (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Buck Dharmam, 2016
**Donald "Buck Dharma" Roeser** (s. 12. marraskuuta 1947 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen Blue Öyster Cult -yhtyeen kitaristi. Hän on yhtyeen perustajajäsen. Roeser on kirjoittanut yhtyeen kuuluisat kappaleet "(Don't Fear) The Reaper", "Godzilla" ja "Burnin' for You".

Lempinimi "Buck Dharma" on peräisin yhtyeen manageri Sandy Pearlmanilta, joka yhtyeen alkuaikoina kehitti kaikille jäsenille lempinimet, mutta vain Roeserin jäi pysyväksi. 

Roeserin eniten käyttämiä kitaramalleja ovat Gibson SG ja Steinberger. Hän on julkaissut myös soololevyn *Flat Out* vuonna 1982.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Aes Sidhe** (myös **Aos Sí**) ovat Irlannin kelttiläisessä mytologiassa henkiä tai haltijoita, jotka asuvat kumpujen tai mäkien alla. Nimitys tarkoittaa kirjaimellisesti "kukkuloiden kansa". 

Sídh tarkoittaa "keijujen kumpua", paikkaa, jossa henget asuvat. Sana voi myös merkitä rauhaa, jolla viitataan tuonpuoleiseen onnelaan. Lebor Gabála Érennin mukaan Milin pojat eli keltit ajoivat muinoin jumalten heimon Tuatha Dé Danannin maan alle, jonne nämä perustivat tuonpuoleisen ja yliluonnollisen valtakunnan. Tuatha Dé Danannin kuningas Dagda määräsi kullekin jumalalle oman kukkulan, sídhin, jonka alla asua. Sídhit muodostivat yhdessä tuonpuoleisen maailman, jossa ei ollut kärsimystä, nälkää, sairauksia tai vanhuutta ja ikuinen onni vallitsi. Kelttien marraskuun ensimmäisenä päivänä viettämän Samhain aikaan tämän- ja tuonpuoleisten maailmojen väliset rajat katosivat väliaikaisesti, ja henget saattoivat liikkua vapaasti oman sídhinsä ja tämän maailman välillä.

Lähteet
-------

* Miranda J. Green: Dictionary of Celtic Myth and Legend. Thames & Hudson 1997. ISBN 0-500-27975-6

### Viitteet

1. ↑  Anthony E. Smart: Aes Sidhe *Encyclopedia Mythica from Encyclopedia Mythica Online.*.  Arkistoitu 21.10.2014. Viitattu 11.10.2014.
2. ↑  Green 1997, s. 190
*Tämä artikkeli käsittelee ilmassa leijuvia hiukkasia. Aerosoli voi tarkoittaa myös aerosoli- eli suihkepullossa olevia valmisteita.*
Aerosoleja Bangladeshin ja Pohjois-Intian yläpuolella.
**Aerosoli** eli **sumute** on kaasun ja siinä leijuvien kiinteiden tai nestemäisten hiukkasten seos. Hiukkasten halkaisija vaihtelee 0,002 µm:stä yli sataan mikrometriin.

Ilmakehässä esiintyy luonnollisia aerosoleja, jotka syntyvät esimerkiksi tuli­vuoren­purkauksissa, metsäpaloissa tai tuulen nostaessa pölyä maasta. Ihmisen toiminta, kuten aineiden polttaminen tai maan kyntäminen lisäävät aerosolien määrää. Arvioidaan, että nykyisin 10-50 % koko ilmakehän aerosoleista on ihmisen toiminnan tuottamaa. Kaupungeissa ihmisperäisten aerosolien osuus on suurempi kuin maaseudulla. Merkittävimpiä päästölähteitä kaupungeissa ovat liikenteen ja energiantuotannon hiukkaspäästöt sekä katupöly.

Pilvet ovat näkyvää nesteaerosolia, jossa pisarakoko on muutamasta mikrometristä kymmeniin mikrometreihin. Pilvet ja muut nesteaerosolit heijastavat tehokkaasti auringonvaloa, minkä vuoksi nämä aerosolit jäähdyttävät ilmastoa. Tätä kutsutaan ilmaston hämärtymiseksi (engl. *global dimming*). Sen sijaan palamisessa syntyvä noki absorboi valoa tehokkaasti, minkä vuoksi nokihiukkaset nopeuttavat ilmastonmuutosta.

Aerosoleja ja niiden käyttäytymistä tutkii aerosolitiede, joka jaetaan yleensä tutkimus­otteesta riippuen aerosolifysiikkaan ja aerosolikemiaan.

Katso myös
----------

* Aerosolipommi
* Ilmansaaste
* Koagulaatio
* Nukleaatio

Lähteet
-------

* Riipinen I, Lehtipalo K, Hämeri K (toim.): Hiukkastieto (arkistoitu versio, archive.org)  2008–2012. Helsingin yliopisto.  Arkistoitu 7.10.2016. Viitattu 12.5.2012.

### Viitteet

1. ↑  Hiukkaskäsikirja *Hiukkastieto*
2. ↑  Hiukkasten lähteet *Hiukkastieto*
3. ↑  Pilvipisarat *Hiukkastieto*
4. ↑  What is 'global dimming'? (Arkistoitu – Internet Archive) NERC
5. ↑  Sulfate-coated soot boosts global warming RSC 2009
**Bruno Malias Mendes** (usein **Bruno Malias** tai vain **Bruno**; s. 29. maaliskuuta 1980 Rio de Janeiro) on brasilialainen beachfutispelaaja. Hän edustaa Corinthiansia ja Brasilian beachfutismaajoukkuetta. Pelipaikaltaan Bruno on hyökkääjä. Hän on 187 senttimetriä pitkä.

Bruno on voittanut maajoukkueen kanssa kuusi maailmanmestaruutta vuosina 2003, 2004, 2006, 2007, 2008 ja 2009. MM-hopeaa hän on saavuttanut vuonna 2011 ja pronssia vuosina 2005 ja 2013. Vuoden 2006 MM-kilpailuissa Bruno oli sekä turnauksen kolmanneksi paras pelaaja että kolmanneksi paras maalintekijä. Seuraavana vuonna hän oli niin ikään kolmanneksi paras maalintekijä. Bruno on pelannut maajoukkueessa 200 ottelua tehden niissä 214 maalia.

Seuratasolla Bruno on edustanut Corinthiansia vuodesta 2013. Sitä ennen hän on pelannut kotimaansa lisäksi myös Argentiinassa, Italiassa ja Portugalissa. Vuonna 2013 Bruno voitti Corinthiansin kanssa seurojen maailmanmestaruuden.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Zahedan** (pers. ‏زاهدان‎, *Zāhedān*) (vuoteen 1929 asti *Duzdab*) on Iranin Sistanin ja Balutšistanin maakunnan pääkaupunki.

Moskeija Zahedanissa.

Maantiede
---------

Zahedan sijaitsee noin 40 kilometrin päässä kohdasta, jossa Iranin, Afganistanin ja Pakistanin rajat kohtaavat. Alue on karua aavikkoa ja keskimääräinen vuosittainen sademäärä on vain 73 millimetriä.

Historia
--------

Kaupunki tunnettiin ennen kansainvälisesesti Duzzapina (pers. Duzdab) eli "veden varastama", joka nimenä viittasi tulvien koettelemaan laaksoon. Šaahi Reza Pahlavi muutti kaupungin nimeksi Zahedan ("Hurskaiden kaupunki") vuonna 1929. Hän myös kehitti kaupunkia rakennuttaen sen ensimmäisiä moderneja rakennuksia kuten oikeustalon.

Zahedan on verrattain uusi kaupunki. Quettan kaupungista brittien hallitsemasta Balochistanista rakennettiin rautatie Zahedaniin ensimmäisen maailmansodan aikana ja 1930-luvulla šaahi Reza Pahlavin valtakaudella rautatien jatkamista Iranin läpi kulkevaan rautatiehen harkittiin. Rautatie rakennettiin lopulta vasta 1900-luvun toisella puoliskolla. Vielä vuonna 1950 kaupungissa oli vain noin 10 000 asukasta, mutta se on sittemmin kasvanut nopeasti. Rajakaupunkina Zahedanista on tullut huumeiden salakuljetuksen ja muun rikollisen toiminnan keskus. 1990-lvun puolivälissä aloitettiin uuden rautatielinjan rakentaminen Kermaniin.

Väestö
------

Zahedanin väkiluku on kehittynyt seuraavasti: 419 518 (1996), 567 449 (2006) ja 560 725 asukasta (2011). Kaupungin asukkaista enemmistö on sunnalaisia balutšeja. Shiialaiset persialaiset taas asuttavat Sistanin aluetta ja puhuvat omaa murrettaan sistaninpersiaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Thomas Brinkhoff: Iran: Major and Midsize Cities (Maakunnat ja niiden pääkaupungit kerrotaan kohdassa *Provinces*, kaupunkien tietoja kohdassa *Contents: Cities*. Aineistolähteeksi ilmoitetaan Iranin tilastokeskus.) citypopulation.de. Viitattu 11.8.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Iran Statistical Yearbook 1390 (2011–2012) (Yli 100 000 asukkaan kaupungit taulukossa 2.10 julkaisun sivuilla 116–117 ja kaupunkien kokoluokat taulukossa 2.11 sivulla 119) Statistical Centre of Iran (via ismat.info).  Arkistoitu 23.7.2015. Viitattu 11.8.2015. (englanniksi)
3. 1 2 3  P. J. Bearman, TH. Bianquis, C. E. Bosworth, E. van Donzel ja W. P. Heinrichs: *The Encyclopeaedia of Islam - New Edition*, s. 387. Volume XI - W—Z. Koninklijke Brill, Leiden, 2002. ISBN 9004127569. (englanniksi)
4. ↑
5. 1 2  Zāhedān *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 17.12.2017. (englanniksi)
6. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zahedan** Wikimedia Commonsissa
**Kerttu Aitola** (s. 9. maaliskuuta 1979 Espoo) on suomalainen kirjailija ja tutkija. Hänen esikoisteoksensa, pääkaupunkiseudulle sijoittuva nuortenromaani *Lisempää laiffia*, ilmestyi 2000. Toinen romaani, 2004 ilmestynyt *Lontoonrakeita*, sijoittuu Lontooseen. Molempien kirjojen päähenkilöt ovat nuoria opiskelijoita.

Aitola on opiskellut kirjallisuustiedettä ja fysiikkaa Helsingin yliopistossa ja tiedotusoppia Tampereen yliopistossa. Hän väitteli 2012 Aalto-yliopiston perustieteiden korkeakoulussa tekniikan tohtoriksi väitöskirjalla "Hiilinanomateriaalit väriaineaurinkokennon vastaelektrodeina". Hän on työskennellyt väittelynsä jälkeen tutkijatohtorina Dalianin teknillisessä yliopistossa, Kungliga Tekniska Högskolanissa Tukholmassa ja Uppsalan yliopistossa.

Teokset
-------

* *Lisempää laiffia*. Otava, 2000. ISBN 951-1-16895-9.
* *Lontoonrakeita*. Otava, 2004. ISBN 951-1-19743-6.

Lähteet
-------

* Kerttu Aitola. Otava.
*. Väitöstilaisuus.

### Viitteet

1. 1 2  Aitola, Kerttu *Kirjasampo.fi*. Viitattu 27.7.2023.
2. ↑  Carbon materials to replace expensive metals in solar cells Aalto-yliopisto. Viitattu 7.3.2018.
3. ↑  Kerttu Aitola | Dr. Sci. (Tech.) | Uppsala University, Uppsala | UU | Department of Chemistry - Ångström Laboratory | ResearchGate *ResearchGate*. Viitattu 7.3.2018. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Näkymä Palatsiaukiolle Talvipalatsin ikkunasta. Etualalla Aleksanterin pylväs ja taustalla pääesikuntarakennus.
**Palatsiaukio** (ven. Дворцо́вая пло́щадь, *Dvortsovaja ploštšad*) on Pietarin kaupungin keskusaukio Venäjällä. Se sijaitsee Nevan eteläpuolella Amiraliteetin prospektin sekä Millionnaja-kadun ja Moikan välillä. Aukion pinta-ala on 8 hehtaaria. Vuosina 1923–1944 sen nimenä oli *Uritskinaukio* Moisei Uritskin kunniaksi.

Palatsiaukio on syntynyt 1700-luvun puolivälissä sen pohjoispuolella sijaitsevan barokkityylisen Talvipalatsin rakentamisen yhteydessä. Eteläpuolella sijaitseva Carlo Rossin suunnittelema empiretyylinen pääesikuntarakennus pystytettiin vuosina 1819–1829. Itäpuolelle sijaitsevan klassistisen kaartin joukkojen esikunnan on suunnitellut Aleksandr Brjullov (1837–1843). Aukion keskellä seisoo Pyterlahden graniitista valmistettu Aleksanterin pylväs (Auguste de Montferrand, 1834). Pylväs ja pääesikunnan holvikaaren päällä kohoava Voiton kuusivaljakko -veistos ovat Venäjän vuoden 1812 isänmaallisessa sodassa saaman voiton muistomerkkejä.

Vuonna 1905 aukiolla järjestettiin verisunnuntaina tunnettu, sotilaiden verisesti hajottama mielenosoitus. Lokakuun vallankumouksen aikana punakaarti valloitti sieltä käsin talvipalatsin, johon Venäjän väliaikainen hallitus oli majoittunut. Nykyään Palatsiaukiolla järjestetään sotilasparaateja, erilaisia juhlatilaisuuksia ja konsertteja.

Lähteet
-------

1. ↑  Entsiklopedija Sankt-Peterburga *encspb.ru*. Viitattu 10.4.2010. (venäjäksi)
2. 1 2 3  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 177. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.
3. ↑  *Leningrad: rakennushistoriallisia muistomerkkejä, taidemuseoita, esikaupunkien palatseja ja puistoja: opaskirja*, s. 52. Leningrad: Aurora, 1985.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Palatsiaukio**.
* Palatsiaukio Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)
**Manojoen unioni** (engl. *Mano River Union*, ransk. *Union du fleuve Mano*) on Sierra Leonen ja Liberian vuonna 1973 perustama valtioiden välinen liitto, jonka tarkoituksena on kehittää jäsenvaltioiden taloutta ja järjestää yhteisiä kehityshankkeita. Sierra Leonen ja Liberian lisäksi liittoon kuuluvat Guinea ja Norsunluurannikko.

Historia
--------

Sierra Leone ja Liberia tekivät 3. lokakuuta 1973 Manojoen julistuksen tulliliiton perustamiseksi ja taloudellisen yhteistyön vahvistamiseksi. Julistuksen allekirjoittivat Sierra Leonen presidentti Siaka Stevens ja Liberian presidentti William Tolbert. Guinea liittyi unioniin 1980 ja Norsunluurannikko 2008. Unionin alkuperäisenä tarkoituksena on edistää taloutta ja alueellista yhtenäisyyttä.

Unioni toimi tehokkaasti sen alkuvuosina. Se toteutti monia yhteisiä projekteja ja perusti Manojoen metsätieteellisen instituutin ja Manojoen tietoliikenne- ja posti-instituutin. Se otti lokakuussa 1977 käyttöönsä ulkoisen tariffin ja vapautti vuonna 1981 sisäisen kaupan.

Unioni ajautui 1980-luvun puolivälissä vaikeuksiin, kun nopeasti kasvanut henkilökunta söi ison osan budjetista eivätkä jäsenvaltiot pystyneet maksamaan jäsenmaksujaan. Liberian ja Sierra Leone sisällissodat sekä jäsenvaltioiden taloudelliset vaikeudet rampauttivat unionin. Sen toiminta jäädytettiin 1991 ja seuraava kokous järjestettiin vasta 1994, jolloin käsiteltiin lähinnä turvallisuusasioita.

Jäsenvaltiot tapasivat vuonna 2000 Monroviassa aloittaakseen uudelleen unionin toiminnan. Ne lupasivat järjestää Freetowniin unionin sihteeristölle pienen henkilökunnan. Unionin toiminta laajeni edelleen vuonna 2008, kun Norsunluurannikko liittyi siihen ja jäsenvaltiot lupasivat palauttaa täysimittaisen toiminnan.

Manojoen unionin pääsihteerit
-----------------------------

Lähde: 

* Cyril Bright, Liberia (1974–1978)
* Ernest Eastman, Liberia (1978–1983)
* Augustus F. Caine, Liberia (1983–1987)
* Abdoulaye Diallo, Guinea (1988–2005)
* Abraham Boure, Guinea (2007–2010)
* Habib Diallo, Guinea (2010–2011)
* Hadja Saran Daraba Kaba, Guinea (2011–2017)
* Medina Wesseh, Liberia (2017–)

Lähteet
-------

* Mays, Terry M.: *Historical Dictionary of International Organizations in Africa and the Middle East*. Lanham, Boulder, New York, London: Rowman & Littlefield, 2015. ISBN 978-1-4422-5017-8. Google-kirjat (viitattu 5.8.201).

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Mays, s. 248.
2. 1 2  History MRU Secretariat.  Arkistoitu 5.8.2017. Viitattu 5.8.2017. (englanniksi)
3. ↑  MANO River Union Capacity Building and Technical Assistance for Institutional Strengthening African Development Bank Group. Viitattu 5.8.2017. (englanniksi)
4. ↑  General Secreatariat Manojoen unioni. Viitattu 8.11.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Manojoen unionin kotisivut (englanniksi)
**Manolátes** (kreik. Μανολάτες) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Sámoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Anatolikí Sámoksen kuntaan, Sámoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Aiemmin kylä kuului Vathýn kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Sámoksen kunnan Vathýn kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 131 (vuonna 2011).

Manolátesin kylää.
Manolátes sijaitsee Sámoksen pohjoisissa sisäosissa Karvoúnis-vuoren pohjoisrinteessä, noin 25 kilometriä länteen saaren pääkaupungista Sámoksen kaupungista. Kylän kerrotaan saaneen nimensä sen ensimmäisestä asukkaasta, joka oli nimeltään Manólis ja muutti seudulle 1700-luvulla. Kylä on rakennuskannaltaan perinteinen. Hieman idempänä sijaitsee Vourliótesin kylä. Kylien välillä kulkee vaellusreitti.

Manolátes muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Μανολατών, *Topikí Koinótita Manolatón*), johon kuuluu varsinaisen Manolátesin kylän lisäksi Margarítesin kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 131.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Manolates *Just Greece*. Viitattu 3.9.2018.
3. ↑  Manolates *Greek Island Traveler*.  Arkistoitu 6.9.2018. Viitattu 3.9.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Manolátes** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli käsittelee jumalaa. Nun on myös heprealaisen ja arabialaisen kirjaimiston kirjain, katso Nun (kirjain) (heprealainen) ja Nūn (arabialainen kirjain).*

|  |
| --- |
| **Nun hieroglyfein** |
|  |

**Nun** tai **Nu** oli muinaisessa Egyptissä palvottu alkujumala, alkumeri. Hänen nimensä merkitsee "alkuvedet", ja hän edustaa ennen järjestäytynyttä kosmosta olleita kaaoksen vesiä, joista Re-Atum aloitti luomisen. Nunin ominaispiirteitä olivat rajattomuus, pimeys ja myrskyisten vesien pyörteet.

Nun kuvattiin yleensä miehenä, jolla ei ollut mitään erityisiä tunnusmerkkejä. Hänet saatetaan usein sotkea muihin henkilöihin. Nun edusti ennen maailman luomista olemassa ollutta alkumerta, josta maa nousi. "Jumalten isäksi" kutsuttua Nunia ei palvottu missään temppeleissä, vaan jumala edusti enemmän abstraktia käsitettä. Nun oli Hermopoliin luomismyytin mukaan osa maailman luonutta ogdoadia, jossa hänen naispuolinen vastineensa oli Naunet.

Lähteet
-------

* Anthony S. Mercante: *Who's Who in Egyptian Mythology*. Toinen painos. Yhdysvallat: Metrobooks, 2002. ISBN 1-5866-3611-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Mercante 2002, s.109
2. ↑  Nun *Britannica Academic, Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica Inc. Viitattu 25.8.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nun** Wikimedia Commonsissa
Kivisaari
Follenweiderin huvila Kivisaarella.*Tämä artikkeli Tämä artikkeli käsittelee saarta Pietarissa. Muita merkityksiä täsmennyssivulla.*
**Kivisaari** (ven. Ка́менный о́стров, *Kamennyi ostrov*) on saari Nevan suiston pohjoisosassa Pietarin kaupungin alueella. Se sijaitsee Suuren ja Pienen Nevkan välissä, lännessä sen erottaa Mistulansaaresta Krestovkajoki. Saaren pinta-ala on 10,6 neliökilometriä.

1700-luvun alussa Pietari I lahjoitti Kivisaaren kansleri Golovkinille. 1700-luvun puolivälissä kansleri Bestužev-Rjumin rakensi saarelle kartanon ja puistoalueen. Katariina II:n aikana alue siirtyi hänen pojalleen, tulevalle keisarille Paavali I:lle, jota varten vuosina 1776–1781 rakennettiin arkkitehti Juri Feltenin johdolla klassistinen Kivisaaren palatsi. Venäjän laivaston Tšesman taistelussa saaman voiton kunniaksi pystytettiin vuosina 1776–1778 uusgoottilainen Johannes Kastajan kirkko.

1800-luvulla Kivisaari oli keisarillisen hovin ja aateliston kesänvietto- ja huvittelupaikka. 1820-luvulla saaren länsiosaan rakennettiin puinen Kivisaaren teatteri ja Pienen Nevkan rannalle Dolgorukovin huvila, joka myöhemmin toimi Oldenburgin prinssin residenssinä. 1900-luvun alussa saarelle pystytettiin liikemiesten ja sivistyneistön jugendtyylisiä huviloita ja vuosina 1911–1913 uusklassismia edustava palatsimainen Polovtsovin huvila.

Vuosina 1920–1989 Kivisaaren virallisena nimenä oli *Ostrov trudjaštšihsja* (ven. Остров трудящихся), "Työtätekevien saari". Työläisten virkistysalueesta se muuttui kuitenkin pian puoluejohdon kesänviettopaikaksi. 2000-luvulla saaren elitistinen luonne on entisestään korostunut. Puistoalueelle nousee uusrikkaiden yksityistaloja, ilmavoimien parantolana toimineeseen Kivisaaren palatsiin rakennetaan kaupunginhallituksen vastaanottotiloja. 

Kivisaarella ollut Venäjän presidentin residenssi muutettiin kaupungin vierastaloksi sen jälkeen kun uudeksi residenssiksi päätetyn Konstantinovin palatsin kunnostyöt valmistuivat.

Lähin metroasema on Suuren Nevkan pohjoispuolella sijaitseva Tšornaja retška.

Lähteet
-------

1. ↑  EKI kohanimeandmebaasi *eki.ee*. Viitattu 3.12.2015. (viroksi)
2. ↑  René Nyberg: *Patriarkkoja ja oligarkkeja*, s. 212. Siltala, 2019. ISBN 978-952-234-569-1.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kivisaari**.
* Kivisaari Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)
Kivitalo
**Kivitalo** on talo, jossa kantavat rakenteet on tehty kivestä, tiilestä, betonista tai muusta niihin verrattavasta kovasta materiaalista. Kivitaloja ovat mm. harkko- ja betonielementtitalot. Kivitalojen sanotaan olevan puutaloihin verrattuna hyvin paloturvallisia, varsinkin jos myös yläpohja tehdään kivestä. Kuitenkin tulipaloissa palaa irtaimisto, joten tappavia tulipaloja voi syttyä mistä tahansa materiaalista valmistetussa talossa.

Kivitalo on ollut tyypillinen Välimeren maissa jo antiikin ajoista asti. Esimerkiksi Pompeijin talot oli tyypillisesti tehty kivestä, ja niiden lattiat betonista.

Kivitaloja on rakennettu Suomessa yli 250 vuoden ajan. Helsingin ensimmäinen kivitalo Burgmanin talo rakennettiin 1600-luvun lopulla, ja vanhin säilynyt kivitalo on Sederholmin talo, joka valmistui 1757.

Lähteet
-------

1. ↑  *Nykysuomen sanakirja, 1. osa (A-K)*, s. 421-422, hakusanat Kivitalo, Kivirakennus. Suomalaisen kirjallisuuden seura, WSOY, 1989. ISBN 951-0091057.
2. ↑  Viisasten kivi on kotimainen kivi Rakentaja
3. ↑  Puutaloon liitetään edelleen monia myyttejä Rakennustieto
4. ↑  Housing in Pompeii Indiana University
5. ↑  Helsingin ensimmäisen kivitalo oli Burgmanin talo Helsingin Sanomat 2008
6. ↑  Mikä on Helsingin vanhin rakennus? Tarinoiden Helsinki
*Tämä artikkeli kertoo tutkijasta. Samannimisestä valokuvaajasta on oma artikkeli.*

Markus Jokela luennoimassa Psykologianopettajat ry:n koulutuspäivillä keväällä 2023.
**Markus Jokela** (s. 12. lokakuuta 1979) on suomalainen psykologian professori Helsingin yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa.

Ura
---

Jokela väitteli psykologian tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2007 väitöskirjallaan *On the environmental genetics of depressive symptoms: focus on two serotonergic genes*. Vuonna 2012 Jokela väitteli myös epidemiologian ja kansanterveystieteen (public health) alalta University College Londonissa väitöskirjalla *Obesity and common mental disorders: Examination of an association with alternative longitudinal models*.

Jokela on tehnyt suuria, kymmeniä- tai satojatuhansia yksilöitä käsitteleviä, eri alojen seurantatutkimuksia yhdisteleviä metatutkimuksia. Aineistojen avulla hän on hakenut yhteyksiä yksilötekijöiden (kuten persoonallisuus, älykkyys, terveyskäyttäytyminen) sekä väestöä koskevien ilmiöiden (syntyvyys, alueelliset erot, muuttoliike) välillä.

Vuonna 2009 Jokela osoitti yhdysvaltalaisaineistolla, että tietyt yksilöpsykologiset piirteet (ulospäinsuuntautuneisuus, alhainen sovinnollisuus ja suuri avoimuus uusille kokemuksille) nostavat henkilön todennäköisyyttä muuttaa maan sisällä. Jokelaa on siteerattu paljon myös hänen nollatuloksistaan, joilla on osoitettu ettei jotain yhteyttä suurista aineistoista paljastukaan.

Vuodesta 2013 lähtien Jokela on koonnut suuria tutkimusaineistoja testatakseen tutkimuskysymyksiään, ja suorittanut tarvittavan metatason analyysin aineistolle. Hyödyntäen lähtöaineistoa hän on voinut välttää monia tavallisesti muiden tutkijoiden tutkimusten pohjalta laadittuihin meta-analyyseihin jääviä vääristymiä. Hän on osoittanut yksilötasoon pureutuvalla analyysillään yhteyden korkean tunnollisuuden ja alhaisen kuolleisuusriskin välillä. Myös korkean tunnollisuuden ja alhaisen painoindeksin väliltä löytyi yhteys.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Antti Kivimäki (teksti), Linda Tammisto (kuvat): Si­tee­ra­tuim­pia tut­ki­joi­ta: kog­ni­tio­tie­teet. Mar­kus Jo­ke­la – meta-ana­lyy­sia hyö­dyn­tä­vä myy­tin­mur­ta­ja  13.1.2017. Helsingin yliopisto/ helsinki.fi. Viitattu 3.11.2017.
2. 1 2 3  Curriculum vitae *Tuhat-tutkimustietojärjestelmä*.  2018. Viitattu 23.2.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Jokelan väitöskirja *On the environmental genetics of depressive symptoms: Focus on two serotonergic genes* Helsingin yliopiston Helda-tietokanta

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Google Scholar
* ORCID
* Publons
* ResearcherID
* Scopus

 |

 |
**Kagorot** (myös *kakolot*) ovat mandelaista kagoron kieltä puhuva kansa Malissa. He asuvat hajallaan bambaroiden ja soninkejen joukossa Kaartasta Ségouun ulottuvalla vyöhykkeellä. Kagoroja arvioidaan olevan noin 30 000 henkeä.

Kansan pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra ja maissi. Tuotantoeläimiä ovat lampaat, vuohet ja naudat.

Kagorojen yhteiskunta ja kulttuuri eivät juurikaan poikkea bambaroista ja mandinkoista. He muodostavat patrilineaarisia sukuryhmiä ja jakautuvat "jalosukuisten", seppien ja griottien kastiryhmiin. Kagorot ovat fiktiivisissä sukulaisuussuhteissa diawandoihin.

Suurin osa kagoroista on sunnimuslimeja. Pieni osa harjoittaa perinteistä uskontoa. Kansa on nopeasti sulautumassa bambaroihin ja soninkeihin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Narody i religii mira: Entsiklopedija*, s. 214. Moskva: Bolšaja Rossijskaja entsiklopedija, 1999. ISBN 5-85270-155-6.
2. ↑  *New Encyclopedia of Africa, volume 5*, s. 386. Farmington Hills: Thomson Gale, 2008. ISBN 978-0-684-31459-4.
**Keilaniemen tornit** ovat kolme pyöreää asuintornitaloa, joita on suunniteltu Espoon Keilaniemeen. Espoon valtuusto vahvisti talojen asemakaavan toukokuussa 2012, ja rakentaminen oli tarkoitus aloittaa vuoden 2014 alkupuolella, mutta hanke on sittemmin viivästynyt. Tornitalot on suunnitellut arkkitehtitoimisto SARC, ja niistä kaksi rakentaa SRV. Ensimmäisen tornin rakennuslupahakemus oli valmisteilla kesäkuussa 2022.

Korkeimmasta tornitalosta on tulossa 40-kerroksinen. Korkeutta merenpinnasta laskettuna olisi 127 metriä,valmistuttuaan se olisi Suomen korkein asuintalo. Kahdessa muussa talossa olisi 36 kerrosta ja matalimmassa 32 kerrosta. Alkuperäiseen neljään torniin kaavailtiin noin tuhatta asuntoa. Tämän lisäksi rakennusten kivijalkaan on suunniteltu noin 700 neliötä liiketilaa peruspalveluille. Suurimmat huoneistot ja yhteiskäytössä olevat sauna- ja kuntoilutilat tulevat tornien ylimpiin kerroksiin.

Kahden pohjoisemman asuintornin välissä on Keilaniemen metroasema, jolta on noin kymmenen minuutin metromatka Helsingin päärautatieasemalle. Suunnitelmaan alun perin kuulunut neljäs ja pohjoisin tornitalo muutettiin rakennuttaja NCC:n pyynnöstä muodoltaan perinteisemmäksi neliskulmaiseksi hybridirakennukseksi, josta osaan tulee toimistotiloja ja osaan asuntoja. Kolmannen pyöreän asuintornin rakentaja ei ollut kesäkuun 2022 tilanteessa selvillä.

Asuintornien kaava-alue sijaitsee Keilaniemen toimistokortteleiden ja Tapiolan kaupunginosan välissämaastossa. Betonitunnelissa kulkevan Kehä I:n kannen puisto on suoraan tornien juuressa, ja sen läpi kulkevat pyöräilyn pääyhteydet Leppävaaraan (Laajalahdenbaana) ja Meilahteen (Kuusisaarenbaana).

Lähteet
-------

1. 1 2  *Espoon kaavakartta: kaavat Keilaniemi 220823 ja 220838*. Espoon kaupunki, 3.3.2023.  Kartan verkkoversio (viitattu 3.3.2023)
2. 1 2  Korkman, Seppo: Keilaniemen torniasunnot kiinnostavat jo satoja *lansivayla.fi*.  4.4.2012. Suomen Lehtiyhtymä.  Arkistoitu 7.4.2012. Viitattu 3.3.2023.  (archive.org)
3. 1 2  Salomaa, Marja: Keilaniemen historiallinen myllerrys: Havainnekuvissa näkyy uudenlainen Espoo *hs.fi*.  8.6.2022. Sanoma Media Oy. Viitattu 3.3.2023.
4. ↑  Länsimetro: Metro länteen *helsinki.chamber.fi*.  [vanhentunut linkki]
5. ↑  Baanaverkko Espooseen *espoo.fi*. Espoon kaupunki. Viitattu 3.3.2023.
**One Hour One Life** on Jason Rohrerin kehittämä massiivimoninpeli ja selviytymispeli, joka on julkaistu vuonna 2018. 

Peli on avoimen lähdekoodin videopeli.

Pelaaminen
----------

Pelin aluksi pelaajalle arvotaan pelihahmo, joka voi elää pelin maailmassa korkeintaan 60 minuuttia. Yksi minuutti oikeassa elämässä vastaa pelissä yhtä vuotta. Pelin tarkoitus on pitää pelihahmo hengissä ja rakentaa yhteiskunta yhdessä muiden pelaajien kanssa. Helmikuussa 2018 peli oli ostettavissa vain sen omien verkkosivujen kautta, mutta marraskuussa 2018 peli tuli saataville myös Steamiin.

Pelaajia kylässä.
Pelaaja syntyy joko vauvana, jonka äidin pelihahmoa ohjaa toinen pelaaja, tai nuorena naisena, mikäli vauvoja on pelissä jo liian paljon. 

Yksi minuutti oikeassa elämässä vastaa yhtä vuotta pelin ajassa. Ensimmäisen kolmen elinvuotensa ajan pelaaja ei voi käyttää pelin sisäisiä tavaroita, vaan hän on muiden pelaajien avun varassa. Syntyessään pelaaja voi puhua kerrallaan vain yhden kirjaimen: kirjainten määrä kasvaa yhdellä jokaisen elinvuoden myötä. Pelihahmon nälkäisyyttä kuvaa palkki, jonka koko kasvaa ikävuoteen 18 asti ja pienenee pelaajan täytettyä 40 vuotta. Pelaaja voi kuolla joko nälkään, villieläimen puremaan tai vanhuuteen 60 vuoden iän saavutettuaan. Pelaajat voivat myös tappaa toisiaan. Kuolema on pelissä lopullinen, ja kuoltuaan pelaaja syntyy uudelleen joko nuorena naisena tai vauvana toiselle pelin valitsemalle pelaajalle.

Pelissä on yli 2600 tavaraa, jotka pelaaja voi valmistaa. Tavaroiden valmistus on selviytymisen kannalta välttämätöntä, sillä luonnossa olevat ruokavarat ovat rajoitetut.

Ainut ero miesten ja naisten välillä pelissä on, että naiset voivat synnyttää lapsia ikävuosien 14–39 välillä.

Lähteet
-------

1. 1 2  One Hour One Life *onehouronelife.com*. Viitattu 19.3.2020.
2. ↑  One Hour One Life Steamissä *store.steampowered.com*. Viitattu 19.3.2020.
3. 1 2  Jordan Thompson: ‘One Hour One Life’ Review – No One Gets Out Alive *TouchArcade*.  23.8.2018. Viitattu 19.3.2020. (englanniksi)
4. 1 2  Samuel Horti: One Hour One Life gives you 60 minutes to advance civilization and raise children *PC Gamer*.  5.2.2018. Viitattu 19.3.2020. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:One Hour One Life
*Tämä artikkeli kertoo baseballpelaajasta. Soundgardenin kappaleesta kertoo artikkeli Ty Cobb (kappale).*

**Tyrus Raymond Cobb** (18. joulukuuta 1886 – 17. heinäkuuta 1961) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja, pelipaikaltaan takakenttäpelaaja. Hän pelasi Major League Baseballissa (MLB) 22 kautta Detroit Tigersissa (1905–1926) ja päätti uransa Philadelphia Athleticsissa (1927–1928).

Cobb rikkoi useita MLB-ennätyksiä ja lopetettuaan uransa hänellä oli hallussaan niistä 43, mukaan lukien paras osumatarkkuus 36,6 prosentilla. Hän voitti American Leaguen (AL) parhaan lyöjän palkinnon 12 kertaa; kaikkiaan hän löi yli 32,0 prosentin osumatarkkuudella 22 kauden ajan. Vuonna 1909 hän voitti Triple Crownin, joka annetaan pelaajalle, jolla on liigan paras osumatarkkuus sekä eniten kunniajuoksuja ja lyötyjä juoksuja. Cobb valittiin ensimmäisten joukossa Baseball Hall of Fameen vuonna 1936.

Lähteet
-------

1. ↑  Cobb, Ty *Baseball Hall of Fame*. Viitattu 25.9.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ty Cobb Baseball-Reference.comissa (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC

 |

 |
**Tyana** tai **Tyanna** (m.kreik. Τύανα) oli antiikin aikainen kaupunki Vähässä-Aasiassa. Kreikkalaisen legendan mukaan sen perusti Traakian kuningas Thoas, ja kaupunkia kutsuttiin nimellä *Thoana*. Luwiaksi sen nimi oli *Tuhana* tai *Tuwanna* ja se oli itsenäisen kuningaskunnan pääkaupunki. Myöhemmin sitä hallitsivat kreikkalaiset ja roomalaiset. Ksenofon mainitsee Tyanan nimellä *Dana* ja kertoo sen olleen suuri ja varakas kaupunki. Kreikkalainen filosofi Apollonios oli syntynyt Tyanassa.

Roomalaisella kaudella Tyana kuului Cappadocian provinssiin. Rooman keisari Caracallan aikana kaupungista tuli roomalainen colonia, *Colonia Antoniana Tyana*. 

Kun Palmyran valtakunta irtautui roomasta 260-luvulla, Tyana asettui palmyralaisten puolelle. Keisari Aurelianuksen lähtiessä sotaretkelle vuonna 272 Palmyraa vastaan, Tyanan asukkaat sulkivat ovensa roomalaisilta. Aurelianuksen kerrottiin tällöin julistaneen, ettei jättäisi koiraakaan eloon vallattuaan kaupungin. Tyanan lopulta kukistuttua, Aurelianus päätti kuitenkin säästää kaupungin, sillä filosofi Apollonioksen kerrottiin ilmestyneen Aurelianukselle näyssä ja kehottaneen häntä säästämään synnyinkaupunkinsa.

Vuonna 371 Itä-Rooman keisari Valens muodosti Cappadociasta uuden provinssin Cappadocia secundan ja teki Tyanasta sen pääkaupungin. Muslimien vallattuan Tyanan, siitä tuli muslimivaltakunnan rajakaupunki, mutta menetti tärkeytensä.

Tyanan rauniot sijaitsevat Kemerhisarin luona, 4,8 kilometriä Niğdestä etelään. Siellä sijaitsee muun muassa roomalaisen akveduktin rauniot.

Lähteet
-------

* Jona Lendering: Tyana  26.5.2008. Livius.org. Viitattu 6.2.2009. (englanniksi)
* Catholic Encyclopedia
**Papuanlurikki** (*Charmosyna papou*) on Papua-Uudella-Guinealla elävä kaijalaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Papuanlurikin pituus on noin 42 cm ja paino 90–115 g. Se on pitempi kuin useimmat muut melanesianlurikit, johtuen sen pidentyneistä keskimmäisistä pyrstösulista, jotka ovat yli 20 cm pitkät. Lajista tunnetaan neljä alalajia: *papou*, *stellae*, *goliathina* ja *wahnesi*. Nimialalaji *papou*n höyhenpuvun pääväri on punainen, muiden alalajien joko punainen tai musta. Pää, yläselkä, yläperä, rinta ja alaperä ovat punaiset tai mustat, siivet, selkä ja pyrstön tyviosa vihreät. Maha on musta ja niska sinikiiltoisen musta. Pitkän pyrstön kärki ja alapuoli ovat keltaiset. Nokka on oranssi tai tulipunainen, iiris keltainen tai oranssi ja koivet oranssit. Nuori yksilö on himmeämmän värinen, sen nokka on ruskehtavan oranssi, iiris vaaleankeltainen ja koivet ruskehtavan oranssit.

Esiintyminen
------------

Papuanlurikki elää Papua-Uusi-Guinean vuoristoseuduilla. Lajin elinympäristön laajuus on 50 000–100 000 neliökilometriä. Populaation koko on arviolta yli 500 000 yksilöä. Nimialalaji *papou* elää Vogelkopissa Länsi-Irianissa, *stellae* saaren länsiosissa, *goliathina* saaren keskiosassa, ja *wahnesi* Huonin niemimaalla. Melanistinen muoto on monin paikoin runsaampi kuin punainen perusmuoto. Papuanlurikki on lemmikkinä harvinainen. Vaikka lajia metsästetään sen kauniiden höyhenten takia ja pyydystetään myös häkkilinnuksi, on sen kanta yhä elinvoimainen.

Elinympäristö
-------------

Papuanlurikit elävät vuoristometsissä jopa 3 500 metrin korkeudelle saakka. Ne elävät pareittain tai äänekkäinä pikku parvina.

Lisääntyminen
-------------

Pesintä tunnetaan vankeudessa eläneistä linnuista. Pesä on kolossa. Munia on tavallisesti kaksi, kooltaan 24,5 × 22,5 mm. Haudonta-aika on 21–26 päivää ja pesäpoikasaika noin kaksi kuukautta.

Ravinto
-------

Papuanlurikit syövät siitepölyä, kukkia ja niiden nuppuja, mettä, marjoja, hedelmiä ja siemeniä, sekä mahdollisesti hyönteisiä ja niiden toukkia.

Lähteet
-------

* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. – T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3
* World Parrot Trust

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Charmosyna papou* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.3*.  2014. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 9.2.2015. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Charmosyna papou | 
* Wikidata: Q940834
* Wikispecies: Charmosyna papou
* ADW: Charmosyna\_papou
* Avibase: 1C0FAF9BFCE03E12
* BirdLife: 22725340
* CoL: 69Q29
* BOW: paplor1
* eBird: paplor1
* GBIF: 2479745
* iNaturalist: 18898
* IRMNG: 10996208
* ITIS: 554831
* IUCN: 22725340
* NBN: NHMSYS0020789073
* NCBI: 176020
* Species+: 5419
* TSA: 3972
* Xeno-canto: Charmosyna-papou

 |
|  |
| Psittacus papou | 
* Wikidata: Q109557047
* CoL: 4PKCW
* GBIF: 2479748
* ITIS: 714079

 |

 |
**Hrubieszówin piirikunta** (puol. *powiat hrubieszowski*) on yksi Lublinin voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 62 847. Siihen kuuluvat seitsemän kuntaa ovat Dołhobyczów, Horodło, Hrubieszów, Mircze, Trzeszczany, Uchanie ja Werbkowice.

Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Hrubieszówin piirikunnan asukkaista 51 prosenttia oli naispuolisia ja 49 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 15,6 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,3 prosenttia ja eläkeikäiset 24,1 prosenttia väestön keski-iän ollessa 43,5 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 458 lasta. Hrubieszówin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 41 612 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Powiat hrubieszowski w liczbach *Polska w liczbach*. Viitattu 6.9.2020. (puolaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Lublinin piirikunnat |
| --- |
|  |
| Kaupunkipiirikunnat | 
* Lublin (hallintokeskus)
* Biała Podlaska
* Chełm
* Zamość

 |
|  |
| Piirikunnat | 
* Biała
* Biłgoraj
* Chełm
* Hrubieszów
* Janów
* Kraśnik
* Krasnystaw
* Łęczna
* Lubartów
* Lublin
* Łuków
* Opole
* Parczew
* Puławy
* Radzyń
* Ryki
* Świdnik
* Tomaszów
* Włodawa
* Zamość

 |

 |
**Hryhori Kostjuk**, ukr. Григорій Костюк, salanimi: **B. Podoljak**, (25. lokakuuta 1902 Boryškivtsi, Podiljan kuvernementti – 3. lokakuuta 2002 Silver Springs, Maryland, Yhdysvallat) oli merkittävä ukrainalainen kirjallisuudentutkija. Hän asui vuodesta 1952 Yhdysvalloissa ja oli sikäläisen Ukrainan taide- ja tiedeakatemian täysjäsen.

Kostjuk opiskeli Kiovassa Kansanopetuksen instituutissa (1925–1929) ja sen jälkeen 1930-luvulla Harkovassa Ševtšenkon kirjallisuusinstituutissa. Hänen kirjallisuuskatsauksiaan ja -esseitään ilmestyi vuosina 1927–1931 useissa julkaisuissa. Hän opetti 1932–1933 Ukrainan kirjallisuushistoriaa Harkovan yliopistossa ja 1933–1934 Luhanskin pedagogisessa instituutissa. Hänet pidätettiin Kiovassa  Stalinin vainojen aikana, ja häntä syytettiin nationalismista ja "hvylovyismista". Hän oli vuodet 1935–1940 neuvostovankiloissa ja keskitysleireillä, enimmäkseen Vorkutassa.

Kostjuk pakeni 1944 Saksaan ja asui Länsi-Saksassa, jossa hän oli perustamassa kirjallisuusjärjestö MURia ja oli Ukrainan demokraattisen vallankumouspuolueen perustajia ja sen sihteeri 1948. Hän kuului puolueen vasemmistoryhmään ja 1949 kuukausilehti *Vperedin* perustajiin. Hän asui vuodesta 1952 Yhdysvalloissa, jossa hän johti ukrainalaisten pakolaiskirjailijoiden järjestöä Slovoa 1955–1975. Hän toi 1950-luvun lopulla Volodymyr Vynnytšenkon arkistot Ranskasta ja toimi arkiston intendenttinä Columbian yliopistossa. Hän toimitti Vynnytšenkon julkaisemattomia teoksia ja päiväkirjoja julkaistavaksi.

Kostjuk kirjoitti toisen maailmansodan jälkeen laajasti Ukrainan kirjallisuudesta ja politiikasta sotien välisen ajan Neuvosto-Ukrainassa ja sotien jälkeisenä aikana lännessä. Hän vaali niiden ukrainalaisten kirjailijoiden muistoa, jotka joutuivat Stalinin vainojen uhreiksi. Hän kokosi Mykola H’vylovyin kootut teokset ja oli niiden julkaisun päätoimittajana. Teokset oli kielletty Neuvosto-Ukrainassa 1930-luvun alkupuolelta lähtien. Hän toimitti julkaistavaksi muidenkin kirjailijoiden teoksia ja kirjoitti englanniksi käännetyn merkittävän historiateoksen *Stalinist Rule in the Ukraine: A Study of the Decade of Mass Terror, 1929–39* (1960) ja muita politiikkaa käsitteleviä teoksia sekä muistelmat vankeusajaltaan (1978).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Koshelivets, Ivan & Senkus, Roman: Kostiuk, Hryhory *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1988. Viitattu 9.7.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Stalinist Rule in the Ukraine: A Study of the Decade of Mass Terror, 1929–39* Diasporiana (Elektronna biblioteka, vapaasti ladattavissa) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* Internet Encyclopedia of Ukraine
* IdRef
	+ 2

 |

 |
Thor tappaa Hrungnirin
**Hrungnir** (muinaisnorjaksi *Hrungnir* "tappelupukari") on skandinaavisessa mytologiassa vahvin jättiläisistä. 

Proosa-Eddan Skáldskaparmálissa kerrotaan, että kerran Odin ratsasti hevosellaan Sleipnirillä Jotunheimiiin ja vieraili Hrungnirin luona. Jättiläinen kysyy Odinilta, mikä mies tämä oikein on, kun saapuu ratsain läpi ilman ja veden kultakypärä päässään. Hrungnir toteaa myös, että muukalaisella on ihmeellisen hieno ratsu. Odin lyö jättiläisen kanssa vetoa, ettei Jotunheimissa ole yhtäkään niin hyvää hevosta kuin Sleipnir. Hrungnir myöntää, että muukalaisella on kyllä hyvä hevonen, mutta että hänellä itsellään on vielä nopeampi hevonen nimeltään Gullfaxi. Jättiläinen on nyt saanut tarpeekseen Odinin kerskailusta ja päättää maksaa hänelle rehentelyn. Hrungnir nousee ratsunsa selkään, mutta Odin ratsastaa nopeasti pakoon ja on ensimmäisenä seuraavan kukkulan huipulla. Hrungnir ajaa raivon sokeuttamana Odinia takaa aina Asgårdin porteille saakka.

Sen jälkeen Odin houkuttelee Hrungnirin Asgårdiin juomaan olutta. Juotuaan olutta Valhallassa jättiläinen alkaa kerskailla ja haastaa Thorin kaksintaisteluun. Thor ja Hrungnir kohtaavat Kivitarhoilla, jossa Hrungnirilla on apunaan savesta tehty valtava jätti Mökkurkálfi. Thor heittää Mjöllnirin Hrungniria kohti ja Hrungnir linkoaa kiven vasaraa päin. Heittokivi hajoaa pirstaleiksi, joista yksi uppoaa Thorin otsaan, Mjöllnir taas halkaisee Hrungnirin kallon ja tappaa jättiläisen. Thorin palvelija Thjálfi hakkaa savijätti Mökkurkálfilta jalat alta ja niin on taistelu ohi.

Thor on kuitenkin jäänyt kaatuneen Hrungnirin jalan alle, eikä kukaan jumalista pysty päästämään häntä pinteestä. Lopulta Thorin kolme yötä vanha poika Magni nostaa jättiläisen jalan ja päästää isänsä puristuksesta. Kivensiru jää Thorin otsaan, vaikka näkijätär Gróa yrittää irrottaa sen loitsuin.

Lähteet
-------

* Sumari, Anni (toim): Óðinnin ratsu. Skandinaaviset jumaltarut. Like 2007. ISBN 978-952-471-935-3.

### Viitteet

1. ↑  Sleipnir *Encyclopedia Mythica*. Viitattu 5.12.2021. (englanniksi)
2. ↑  Sumari 2007, s. 129-133
3. ↑  Sumari 2007, s. 133-135
**Geoffrey Raoul de Havilland Jr.** (18. helmikuuta 1910 – 27. syyskuuta 1946) oli de Havilland -lentokonetehtaan pääkoelentäjä. Hän menehtyi vuonna 1943 kuolleen John-veljensä tavoin lento-onnettomuudessa.

Geoffrey de Havilland testasi useimpia toisen maailmansodan loppuaikana tuotettuja de Havillandin lentokoneita. Testikoneisiin kuuluivat ainakin de Havilland D.H.98 Mosquito, D.H.103 Hornet ja D.H.100 Vampire. Geoffrey de Havilland sai Brittiläisen imperiumin komentajan arvon (OBE). Hän menehtyi lentoturmassa, joka tapahtui hänen menettäessään yliäänikoneeksi tarkoitetun koelentokone D.H.108 Swallow’n (numero TG306) hallinnan.

Lähteet
-------

* Hewish, Mark: *Tietosarja - Lentokoneet*, Intercontinental Book Productions, 1977, Englanti (Pike, Trisha & Schultz, Mark & Gunston Bill: toim. suom. Tuomo Huuhka) ISBN 951-824-015-9 (s. 22-23)

### Viitteet

1. ↑
2. ↑  Hewish s. 22-23

Aiheesta muualla
----------------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Urho Armas Palamaa** (vuoteen 1936 **Palmros**) (31. lokakuuta 1893 Helsinki – 15. toukokuuta 1973 Helsinki) oli pesäpalloilija, hiihtourheilija ja merkittävä urheiluvaikuttaja, joka toimi aktiivisesti erityisesti pallonlyönnin kehittäjänä ja useiden lajiliittojen ja urheiluseurojen johtotehtävissä.

Hän oli Suomen ensimmäisen pallonlyöntiseuran, HPL:n perustaja ja puheenjohtaja. Palamaa saavutti kaikkiaan viisi Suomen mestaruutta pesäpallossa.

Palmros hyppäsi mäkihypyssä vuonna 1908 Alppilassa 28 metriä, joka sivusi pisintä Suomessa ikinä hypättyä hyppyä. Vuonna 1914 hän hyppäsi Papulassa 33 metriä, joka ylitti Sulo Jääskeläisen kotimaiden mäkien ennätyksen kahdella metrillä. Ennätys säilyi voimassa yhdeksän vuotta, ennen kuin Jääskeläinen rikkoi sen vuonna 1923.

Palmros oli aktiivinen pallonlyönnin kehittäjä, koska hän oli nuorena pelannut baseballia opiskellessaan Yhdysvalloissa. Pesäpallotoiminta siirtyi vuonna 1925 Palmrosin aloitteesta Suomen Palloliitosta SVUL:n alaisuuteen, jonne perustettiin vuonna 1925 oma pesäpallojaosto, josta muodostettiin vuonna 1931 Suomen Pesäpalloliitto.

Palmros toimi Chamonix´n talviolympiakisoissa 1924 Suomen joukkueen johtajana, valmentajana, huoltajana, rasvamestarina sekä lehtimiehenä. Hänen piti osallistua kisoihin myös kilpailijana yhdistetyn hiihtoon, mutta loukkaantumisen takia hän jäi katsomoon.

Palamaa toimi Suomen Hiihtoliittoa edeltäneen SVUL:n hiihtojaoston puheenjohtajana vuonna 1931 ja Hiihtoliiton puheenjohtajana vuonna 1942.

Hän toimi myös Kansainvälisen hiihtoliiton FIS:n hallituksen jäsenenä sekä kansainvälisenä mäkituomarina. Hän toimi puheenjohtajana myös Helsingin Kisa-Veikoissa (HKV) ja Suomen Pyöräilyliitossa. Pohjoismaisen Pyöräilyliiton johtoon Palamaa valittiin 8.8.1953.

Saavutukset
-----------

### Pelaajana

* 2 SM-kultaa: 1922, 1923

Lähteet
-------

* Fokus Urheilu 2, Henkilöartikkelit ja -hakemisto s.582

### Viitteet

1. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 164. Otava, 1970.
2. ↑  Pekka Jyrkiäinen: Helsingin Pallonlyöjät - Suomen ensimmäinen pallonlyönnin erikoisseura Suomen Pesäpalloliitto. Viitattu 27.2.2010. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Kerralla 21 mitalia  24.2.2010. Helsingin Sanomat. Viitattu 27.2.2010.
4. ↑  Suomen Hiihtoliiton puheenjohtajat 1908- SHL.  Arkistoitu 11.12.2008. Viitattu 27.2.210.
5. ↑  Antti O. Arponen: Helsingin Pallonlyöjät – Suomen ensimmäinen pesäpallon erikoisseura *suhs.fi*. Suomen urheiluhistoriallinen seura. Viitattu 4.9.2018.
6. ↑
7. ↑  Pesäpallon SM-mitalistit Pesäpalloliitto.  Arkistoitu 2.7.2018. Viitattu 14.4.2018.