recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Macaroni and cheese**, etenkin Yhdysvalloissa myös **mac and cheese**, on pastasta ja juustosta valmistettava ruokalaji. Annoksen pasta on tyypillisesti putkimaista ja juusto kermaista. Annos on suosittu niin sanottu lohturuoka etenkin Yhdysvalloissa, Australiassa, Kanadassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, sekä useissa muissa maissa. Nykyisin sama ruokalaji tunnetaan tuhansilla eri resepteillä.

Historia
--------

Makaronia ja juustoa yhdisteleviä annoksia on esiintynyt keittokirjoissa jo 900 vuotta. Makaroni eli macaroni on ollut aikanaan yleinen termi kaikelle pastalle yleensä ja aikanaan erityisen yleistä on ollut käyttää juustona raastettua parmesania. Pastaa alettiin valmistaa pusertimilla 1700-luvulla, jolloin yleistyivät putkimaiset pastat, kuten penne, ziti ja mostaccioli. Yhdysvalloissa macaroni and cheese ilmestyi keittokirjoihin 1800-luvun alkupuolella. Ruokana se yleistyi etenkin italialaisten maahanmuuttajien mukana.

Kraft Foods -yhtiö alkoi myydä kaupoissa *Kraft Dinner* -nimistä macaroni and cheese valmisannosta vuonna 1937. Annokseen käytettiin vasta kehitettyä hyvin säilyvää sulatejuustoa. Annoksen valmistamiseksi tarvittiin lisäksi vain vettä, maitoa ja voita. Annoksen valmistaminen oli myös nopeaa ja sen hinta oli halpa. Halpa hinta vauhditti annoksen suosiota 1930-luvun lamasta toipuvassa ja pian myös toisen maailmansodan vaivaamassa maassa, jolloin työssäkäyvillä naisilla ja miehillä oli entistä vähemmän aikaa ja rahaa valmistaa ruokaa. Annos oli suosittu myös lasten keskuudessa ja heidän kauttaan se yleistyi 1950- ja 1960-lukujen suurten ikäpolvien keskuudessa. Nimitystä mac and cheese alettiin käyttää 1990-luvulla. Samoihin aikoihin annosta aloitettiin tarjoilla myös ravintoloissa. Nykyisin saman kaltainen annos tunnetaan tuhansilla eri resepteillä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catherine Donnelly: *The Oxford companion to cheese*, s. 490. Oxford University Press, 2016. ISBN 9780199330881. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Macaroni and cheese** Wikimedia Commonsissa
Sirullinen tunnistekortti.
**Viron e-asukas** (vir. *e-residentsus*) on ohjelma, jolla eri maiden kansalaiset voivat hakea sähköistä henkilöllisyyttä Viroon. Palvelun kautta e-asukkaat pääsevät käsiksi virolaisiin verkkopalveluihin, joiden kautta he voivat esimerkiksi avata maahan pankkitilejä ja perustaa yrityksiä ilman, että heidän täytyy käydä Virossa.

Vuonna 2014 Viron hallitus hyväksyi lakiehdotuksen, jonka myötä ulkomaalaiset voivat hakea sähköistä henkilöllisyyttä Virossa. Laki tuli voimaan marraskuussa 2014. Laki ei kuitenkaan mahdollista kansalaisuutta eikä oleskelulupaa. Viron e-asukkuus, joka sisältää sirullisen tunnistekortin, maksaa 100 euroa.

Ensimmäinen e-asukkuus myönnettiin 1. joulukuuta 2014 brittiläiselle toimittajalle, Edward Lucasille. Heinäkuussa 2015 e-asukkuutta oli hakenut yli 3 800 ulkomaalaista, joista suomalaisia (916), venäläisiä (442) ja ukrainalaisia (227). Vuoden 2023 loppuun mennessä yli 100 000 ihmistä 181 maasta oli saanut Viron e-asukkaan aseman. Alle kymmenessä vuodessa ohjelman käynnistämisen jälkeen Viron e-asukkaat ovat perustaneet yli 27 000 virolaista yritystä, ja tämä luku kasvaa edelleen nopeasti.

Lähteet
-------

1. ↑  Jo ensi vuonna suomalaiset voivat olla Viron e-asukkaita *fin.afterdawn.com*. Viitattu 8.8.2015.
2. ↑  Virtuaaliasukkaaksi Viroon? Syksyllä se on mahdollista *yle.fi*. Viitattu 8.8.2015.
3. ↑  Become an e-resident *Republic of Estonia*. Viitattu 15.9.2018.
4. ↑  The World Now Has Its First E-Resident *theatlantic.com*. Viitattu 8.8.2015. (englanniksi)
5. ↑  Estonia’s e-residency programme exceeds expectations - Ministry *balticbusinessnews.com*.  Arkistoitu 10.8.2015. Viitattu 8.8.2015. (englanniksi)
6. ↑  Viron e-asukas: Kuinka hakea e-Residency Virossa? *Eesti Firma*. Viitattu 30.12.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Estonian e-Residency
Piparkakkutalo
**Piparkakkutalo** on piparkakkutaikinasta rakennettu syötävä koriste, joka on suosittu etenkin jouluna. Piparkakkutalot voivat olla muodoltaan esimerkiksi mökkejä, linnoja tai kirkkoja. Piparkakkutalon osat muotoillaan aluksi taikinasta, paistetaan erilleen ja kootaan rakennuksen muotoiseksi kiinnittämällä ne toisiinsa sulatetun sokerin tai sokeriveden avulla. Talo voidaan koristella esimerkiksi makeisin, hedelmin, sokerivesikuorrutteella tai tomusokerilla. Piparkakkutalo pohjautuu saksalaisiin satuihin.

Historia
--------

Piparkakkutaloperinne on paljon uudempi kuin piparkakut. Suomen ensimmäinen piparkakkutalo tehtiin Lucian päivän tienoilla vuonna 1919, minkä jälkeen tapa on yleistynyt. Piparkakkutalot ovat peräisin Saksasta, jossa Grimmin veljesten Hannu ja Kerttu -satu innosti kotileipureita tekemään jouluisin noita-akan mökkejä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kaarina Turtia: *Gastronomian sanakirja*, s. 430. Otava, 2009. ISBN 978-951-1-18546-8.
2. ↑  Piparkakkutalon taustalla leipurin kaamea kohtalo STT. Viitattu 28.6.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Piparkakkutalo** Wikimedia Commonsissa

* Piparkakkutalon teko-ohjeet, Yhteishyvä
* Piparkakkutalon valmistusvideo, Myllyn Paras
* Expressen: Bästa tipsen när du ska bygga pepparkakshus (ruotsiksi)
* Expressen: Pepparkakshus slår rekord som allra störst (ruotsiksi)
**Yleisvenäläinen tieteellis-tuotannollinen geologinen instituutti, nimetty A. P. Karpinskin mukaan** (ven. Всероссийский научно-исследовательский геологический институт им. А. П. Карпинского, ВСЕГЕИ, **VSEGEI**) eli **Karpinskin instituutti** (Институт Карпинского) on Venäjän valtion hallitsema geologinen tutkimusinstituutti. Se toimii luonnonvarojen ja ekologian ministeriön ja liittovaltion maaperän käytön viraston alaisuudessa.*lähde?* A. P. Karpinski oli venäläinen geologi.

Instituutti perustettiin Geologisena komiteana (Geolkom, Геолком) keisari Aleksanteri III:n käskyllä tammikuussa 1882 valtion omaisuuden ministeriön kaivososaston alaisuuteen.*lähde?*

Laitos joutui myöhemmin nettimeemien kohteeksi, koska nimen lyhenne voidaan ymmärtää englannista omaksutun 'gay'-sanan (гей) mukaan muodossa "kaikki homoja". Instituutti on 2023 ilmoittanut ottaneensa lyhyeksi nimekseen käyttöön muodon Karpinskin instituutti.

Lähteet
-------

1. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, osa 4, palsta 514. Helsinki: Otava 1962
2. ↑   (venäjäksi)
**Jenni Maria Puputti** (s. 28. kesäkuuta 1986) on suomalainen uransa päättänyt painonnostaja, joka nykyään toimii valmentajana. Hän edusti urheilu-urallaan Tampereen Pyrintöä.

Puputti sijoittui painonnoston Euroopan-mestaruuskilpailuissa kuudenneksi vuonna 2018 sarjassa 58 kiloa. Kyseiset kisat olivat Puputin kuudennet EM-kilpailut. Sen lisäksi hän voitti painonnostourallaan seitsemän suomenmestaruutta (2007, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 ja 2018) samassa sarjassa.

Nykyään Puputti toimii Varalan urheiluopistolla fysiikkavalmentajana ja vastaa muun muassa Elina Gustafssonin ja Mira Potkosen voimavalmennuksesta. Tämän lisäksi hän toimii Tapparan ja Tampereen Pyrinnön koripallojoukkueen voima- ja fysiikkavalmentajana. Painonnostossa hän toimii muutaman urheilijan henkilökohtaisena valmentajana ja maajoukkuenaisten mentorina.

Puputti harrasti nuorempana myös keihäänheittoa edustaen Nokian Urheilijoita. Hän sai useita SM-mitaleja ikäkausisarjoissa. Kalevan kisoissa hän sijoittui parhaimmillaan 12:nneksi vuosina 2005 ja 2008. Lisäksi hän edusti Suomea 22-vuotiaiden maaotteluissa vuosina 2006 ja 2008.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jenni Puputti Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Joukkue: Jenni Puputti *tappara.fi*. Viitattu 8.2.2019.
3. ↑  Pyrinnön ennätykset naiset – painonnostojaosto *tampereenpyrinto.fi*. Viitattu 8.2.2019.
4. 1 2 3  Hyyppä, Emma: Painonnoston seitsenkertainen Suomen mestari lopettaa uransa – Jenni Puputti kaipaa salille lisää miesharrastajia *Yle urheilu*.  2.2.2019. Viitattu 8.2.2019.
5. ↑  Kares, Yrjö: Tapparan voimavalmentaja Puputti nosti kuudenneksi EM-kisoissa *aamulehti.fi*.  29.3.2018.  Arkistoitu 9.2.2019. Viitattu 8.2.2019.
Leopold Arends
**Leopold Alexander Friedrich Arends** (1817 Vilna – 1882 Berliini) oli saksalainen pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä.

Leopold Arends syntyi vuonna 1817 Vilnassa, joka tuolloin kuului Venäjään. Arendsin isä oli kotoisin Saksan Braunschweigista, mutta toimi Vilnassa puutarhurina. Arends joutui jättämään lukion kesken perheen rahavaikeuksien takia, mutta suoritti myöhemmin filosofian ja kielitieteen opintoja. Hän toimi kotiopettajana, kunnes vuonna 1844 muutti Saksaan.

Saksassa Arends hankki toimeentuloaan kirjoittamalla artikkeleita eri aiheista, muun muassa luonnontieteistä ja musiikin historiasta. Vuonna 1847 hän kiinnostui pikakirjoituksesta ja perehtyi Gabelsbergerin ja Stolzen järjestelmiin, mutta oltuaan niihin tyytymätön hän alkoi kehittää omaa järjestelmää. Arends julkaisi järjestelmänsä vuonna 1850, mutta varsinaisen oppikirjan vasta kymmenen vuotta myöhemmin, jolloin hän oli myös parannellut järjestelmäänsä. Vuodesta 1859 hän opetti Berliinin käsityöläisyhdistyksen kursseilla kemiaa ja myöhemmin myös pikakirjoitusta.

Arends kuoli Berliinissä vuonna 1882. Hänen pikakirjoitusjärjestelmänsä suosio jäi Saksassa vähäisemmäksi kuin Gabelsbergerin ja Stolzen järjestelmien, eikä sitä käytetty valtiopäivillä lainkaan. Ruotsin kielelle sovitettu versio Arendsin järjestelmästä menestyi kuitenkin hyvin, ja esimerkiksi Ruotsin eduskunnan pikakirjoittajien keskuudessa se oli suosituin järjestelmä vuosina 1907–1933.

Lähteet
-------

* Johnen, Christian: *Allgemeine Geschichte der Kurzschrift*. 4. painos. Berliini: H. Apitz, 1940.
* Melin, Olof Werling: *Stenografiens historia*. 2. osa. Tukholma: Nordiska Bokhandeln, 1929.
* Mentz, Arthur: *Geschichte der Kurzschrift*. Heckners Verlag, 1949.

### Viitteet

1. ↑  Mentz, s. 87
2. ↑  Melin 1929, s. 138–139
3. ↑  Johnen, s. 117. Melin 1929, s. 139–141
4. ↑  Melin 1929, s. 148
5. ↑  Melin 1929, s. 151
6. ↑  Ekman, Ernst L.: *Olof Werling Melin*, s. 222. Tukholma: C E Writzes bokförlag, 1971.
Manuel Puig vuonna 1969.
**Juan Manuel Puig Delledonne** (28. joulukuuta 1932 General Villeges, Argentiina – 22. heinäkuuta 1990 Cuernavaca, Meksiko) oli argentiinalainen kirjailija.

Lapsuutensa Puig vietti pienessä kylässä pampalla mutta muutti 13-vuotiaana opiskelemaan Buenos Airesiin. Puig oli jo lapsena kiinnostunut erityisesti yhdysvaltalaisista elokuvista ja muutti vuonna 1957 Roomaan opiskelemaan elokuvaohjausta mutta oleskeli myös Tukholmassa ja Lontoossa. Hänen elokuvakäsikirjoituksensa eivät kuitenkaan saaneet hyvää vastaanottoa Buenos Airesissa, ja hän päätyi kirjoittamaan myös kirjoja.

Puigin osittain omaelämäkerrallinen esikoisromaani *La traición de Rita Hayworth* ilmestyi vuonna 1968. Hänen toinen romaaninsa *Särkyneen sydämen tango* (*Boquitas pintadas*) ilmestyi vuonna 1969 ja kolmas romaani *The Buenos Aires Affair* vuonna 1973. Puigin tunnetuin teos on vuonna 1976 ilmestynyt neljäs romaani *Hämähäkkinaisen suudelma* (*El beso de la mujer araña*), jonka pohjalta on Héctor Babenco ohjannut samannimisen elokuvan (1985). Kirja oli pitkään kielletty Kuubassa.

Puig muutti pois Argentiinasta 1970-luvun puolivälissä pettyneenä Perónien hallintoon. Hän asui Meksikossa, New Yorkissa ja Brasiliassa. Hän kuoli Meksikossa 57-vuotiaana 22. heinäkuuta 1990.

Suomennetut teokset
-------------------

* *Särkyneen sydämen tango*. (*Boquitas pintadas*, 1969). Suomentanut Jarkko Laine (tekijän tarkastamasta englanninnoksesta *Heartbreak Tango*). WSOY, 1978. ISBN 951-0-08756-4.
* *Klassinen Farrah*. Teoksessa *Miesten kesken: miesten välinen rakkaus maailmankirjallisuuden valossa* (toim. Jukka O. Miettinen). Suomentanut Jarkko Laine. Helsinki: Otava, 1993. ISBN 951-1-12268-1.
* *Hämähäkkinaisen suudelma*. (*El beso de la mujer araña*, 1976). Suomentanut Tarja Härkönen. Helsinki: Teos, 2009. ISBN 978-951-851-154-3.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Manuel Puig *Britannica.com*. Viitattu 9.1.2016.
2. ↑  Kiellettyjä maailmankirjailijoita Ahmatovasta Zolaan *Kielletyt kirjat*.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 9.1.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Wheaton, Kahtleen: Manuel Puigin haastattelu The Paris Review’ssä (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Työn kysynnän hintajousto** eli **palkkajousto** on taloustieteessä työn kysynnän suhteellinen muutos jaettuna palkan suhteellisella muutoksella. Suomessa se on arviolta -0,4 ... -1.

Palkkajousto -0,5 tarkoittaisi, että jonkin yrityksen tai alan palkkojen nousu 1 %:n verran vähentää sen yrityksen tai alan työllisyyttä keskimäärin 0,5 %.

Mitä suurempi palkkajousto on, sitä enemmän pienikin palkanalennus parantaa työllisyyttä. Lyhyellä aikavälillä joustot ovat pienempiä, joten kaikki vaikutukset työllisyyteen eivät näy heti.

Palkkojen aleneminen lisää työllisyyttä kahdella tavalla:

* tuotantovaikutus: palkanalennus laskee hyödykkeen hintaa, mikä lisää sen kysyntää, jolloin tarvitaan enemmän työntekijöitä;
* korvausvaikutus (substituutiovaikutus): palkanalennuksen vuoksi tuotteet kannattaa tuottaa käyttämällä vähemmän pääomia (mm. koneita) ja enemmän työvoimaa.

Palkkajousto Suomessa
---------------------

Palkansaajien tutkimuslaitoksen selvityksen mukaan pitkän aikavälin työvoiman kysynnän palkkajousto on Suomessa -0,4 (eri yrityksissä -0,1 .. -2,1, elintarviketeollisuudessa -0,7 ja vähittäiskaupassa -0,5).

Jaakko Kianderin tutkimuksen mukaan palkkajousto olisikin pitkän aikavälin keskiarvona -0,8, ja se olisi noussut -1:een (1980-1994), teollisuudessa nousu olisi tapahtunut vasta vuoden 1990 jälkeen. Palkkajousto ohitti -1:n rakennus-, kuljetusväline-, elektroniikka-, elintarvike- ja tevanake-aloilla (tekstiili, vaate, nahka, kenkä) ja oli suurimmillaan keskisuurissa yrityksissä.

Jaakko Pehkosen tutkimuksessa suurista teollisuusyrityksistä palkkajoustoksi tulikin -0,97 (1985-1995).

Katso myös
----------

* Hintajousto
* Insider-outsider-teoria

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Työvoiman kysynnän joustojen ja työn verokiilan vaikutukset työllisyyteen, Eero Siljander, Työpoliittinen Aikakauskirja 3/2002, Työministeriö. Sivut 71-72, 84-85.
2. 1 2 3  Vertaileva näkökulma Suomen työmarkkinoihin, Jutta Moisala, Jukka Pekkarinen, Heikki Taimio, Juhana Vartiainen, Palkansaajien tutkimuslaitos, Valtioneuvoston kanslian julkaisusarja 21/2004, sivut 223-224
**Nastakehrääjä** (*Aglia tau*) on riikinkukkokehrääjien heimoon kuuluva perhonen.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Nastakehrääjä on kookas ja helposti tunnistettava, oranssinruskea perhonen. Molemmilla sukupuolilla on jokaisen siiven keskellä sinimusta, hieman metallinkiiltoinen silmätäplä, jonka keskellä on T-kirjaimen muotoinen valkoinen kuvio. Takasiivissä kuvio on isompi. Siiven ulompi poikkiviiru on siniharmaa ja erottuu hyvin. Koiraat ovat naaraita pienikokoisempia ja väritykseltään tummempia. Niillä on suuret kaksoiskampamaiset tuntosarvet, joilla koiras haistaa naaraan erittämät feromonit. Nastakehrääjän siipiväli on koiraalla 55–62 mm ja naaralla 65–92 mm.

Lajista tunnetaan myös värimuoto *f. ferenigra*, jonka siipien ulkosarake on musta

Lepoasennossa perhonen pitää siipiään päiväperhosmaisesti yhdessä ruumiinsa yläpuolella.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Nastakehrääjä on eurooppalainen laji, jonka levinneisyys ulottuu Espanjasta Uralvuorille ja Länsi-Siperiaan. Lisäksi lajilla on maantieteellisesti eristyneet esiintymät Apenniineilla, Kaukasuksen pohjoispuolella sekä Iranissa. Suomessa nastakehrääjää tavataan melko yleisesti Etelä- ja Keski-Suomessa. Perhoset ovat lennossa toukokuun loppupuoliskolta kesäkuun alkupuolelle.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Nastakehrääjät viihtyvät parhaiten avoimien lehtimetsien reunoilla. Koiraalla on tuuheiden tuntosarviensa ansiosta erittäin hyvä hajuaisti ja se voi haistaa naaraan usean kilometrin päähän. Koiraat lentävät nopeasti ja mutkitellen etenkin aamupäivällä, mutta naaraat viettävät päivät maastoutuneina ja aloittavat kömpelön lentonsa vasta illalla kuuden jälkeen. Molemmat sukupuolet lentävät valolle. Naaras munii 70–145 munaa, jotka kuoriutuvat 12–14 päivässä. Toukat ovat täysikasvuisia elokuun puolivälissä, jolloin ne rakentavat kotelokopan. Laji talvehtii kotelona, usein kaksi kertaa.

Lajilla loisivat ainakin loiskärpäset *Drino lota* ja *Senometopia separata*.

Ravintokasvi
------------

Toukat elävät lehtipuilla, erityisesti koivuilla (*Betula*).

Lähteet
-------

1. 1 2  Keskisuomalainen Nastakehrääjä (Viitattu 13.4.2010)
2. 1 2 3 4  Nationalnyckeln till Sverges flora och fauna. Fjärilar: Ädelspinnare–tofsspinnare Lepidoptera: Lasiocampidae–Lymantriidae. ISBN 978-91-88506-58-0 s. 162–163
3. ↑  Suomen perhostutkijain seura (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Norges sommerfugler (norjaksi)
5. 1 2 3  Saturniidae of the Western Palaearctic (englanniksi)
6. ↑  Perhoswiki[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Perhoset: Nastakehrääjä
* kuvia toukasta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
* Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1401296
* Wikispecies: Aglia tau
* BioLib: 51136
* BOLD: 94457
* CoL: 65QZC
* EPPO: AGLITA
* EUNIS: 306800
* Fauna Europaea: 443627
* Fauna Europaea (new): e095c73d-b6bb-45fc-bfe0-55c94361de76
* GBIF: 5124911
* iNaturalist: 125099
* IRMNG: 10777219
* LepIndex: 65485
* LoB: 5313
* MaBENA: AgliaTau
* NCBI: 469311

 |

 |
21 kunnianlaukausta Gibraltarilla prinssi Georgen syntymän kunniaksi
**Kunnialaukauksia** ammutaan sotilaallisen kunnian osoittamiseksi. Korkein kunnialaukausten määrä on 21 laukausta ja kunnioitettavan arvon aletessa määrä vähenee. Kunnialaukauksia ammutaan aina pariton määrä, koska parillinen symboloi kuolemaa.*selvennä*

Tapa on peräisin jo varhaisista käytännöistä, joilla osoitetaan oma vaarattomuus asettumalla puolustuskyvyttömään asemaan esim. laskemalla miekkansa, ampumalla tykit tai aseet tyhjäksi tai laskemalla purjeet. Meritaistelussa hävinneen osapuolen piti tulittaa tykeillään merelle, kunnes ruuti ja kanuunakuulat loppuivat ja alus näin osoitti vaarattomuutensa.

Tapa vakiintui 1600-luvulla ja merisodankäynnissä. Satamaan purjehtiva vieras sota-alus ampui tykkinsä tyhjiksi sataman alkupuolella ja näin osoitti vaarattomuutensa rannikkopattereille.

Briteillä oli tapana vaatia heikompaa osapuolta ampumaan laukauksensa ensin. Myöhemmin siirryttiin tasa-arvoiseen käytäntöön, jossa tykit laukaistaan vuorotellen.

Varhaisin kunnialaukaus oli seitsemän laukausta, joka on luultavasti valittu luvun astrologisen ja raamatullisen merkityksen vuoksi. Tavaksi tuli kuitenkin että rannikkopatteri ampui kolme laukausta jokaista aluksen ampumaa laukausta kohden, koska ruuti oli helpompi pitää kuivana maalla ja sitä oli saatavissa helpommin. Tästä tuli 21 kunnialaukausta.

1700-luvulla Yhdysvallat otti käyttöön 13 laukauksen tervehdyksen, joka vastasi 13 osavaltiota ja lipun raitoja. Tähän vastattiin käytännön mukaan tasavallalle kuuluvalla 9 laukauksella. Myöhemmin kansainvälisesti siirryttiin 21 kunnialaukaukseen kaikille valtioille.

Sotilashautajaisissa ammutaan kolme kunnianlaukausta. Nämä suoritetaan kiväärikaliiperisten aseiden yhteislaukauksina, ei tykillä.

Etenkin anglosaksissa maissa kunnialaukausten määrä ja niihin liittyvät protokolla on tarkoin määriteltyä. 21 laukauksen tervehdys (Royal Salute) kuuluu kuninkaallisille, vieraille valtionpäämiehille ja kenraalikuvernööreille. Pääministerit ja Yhdysvaltain varapresidentti saavat 19 laukauksen tervehdyksen. Puolustusministerit 17 laukauksen tervehdyksen; puolustusneuvoston jäsenet 15 laukauksen tervehdyksen. Sotamarsalkat saavat 19 laukauksen tervehdyksen; kenraalit 17 laukauksen; kenraaliluutnantit 15 laukauksen; kenraalimajurit 13 laukauksen ja prikaatikenraalit 11 laukauksen.

Suurin kunnianosoitus on ollut 101-laukauksinen keisarillinen tervehdys. Tämä oli varattu brittiläisen imperiumin keisarille. Brittiläisessä Intiassa se oli käytössä vuodesta 1877. Varakuningas sai 31 laukauksen tervehdyksen.

Viitteet
--------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3
3. ↑  The Honours, Flags and Heritage Structure of the Canadian Forces, Chief of the Defence Staff, 1999
4. ↑  S. Patterson, The Cult of Imperial Honor in British India, pg 104
**Next Generation Air Dominance** (NGAD) on Yhdysvaltain ilmavoimien kuudennen sukupolven hävittäjän kehitysohjelma.

NGAD-ohjelma alkoi DARPAn tutkimusprojektina. Vuonna 2015 kongressi varasi ohjelmalle 4,2 miljardia dollaria. Vuoden 2023 budjetissa kustannukset ovat 1,66 miljardia ja vuosina 2024-2027 11,7 miljardia.
Ohjelma on pitkälti salainen. Kuitenkin ilmavoimien hankintapäällikkö vahvisti jo syyskuussa 2020, että ilmavoimat on koelentänyt täysikokoisen hävittäjäprototyypin. Ilmavoimien ministeri Frank Kendall ilmoitti 1. kesäkuuta 2022 että projekti on edennyt suunnittelu- ja valmistusvaiheeseen.
Ohjelmaan osallistuneita yrityksiä ei ole paljastettu. Mukana uskotaan olevan ainakin Lockheed Martin ja Northrop Grumman.

NGAD-ohjelman julkisena tavoitteena on korvata F-22-hävittäjä. Ohjelman laajuus ei kuitenkaan ole julkinen ja julkisten tietojen mukaan tavoitteena voi olla muitakin teknologioita ilmaherruuden saavuttamiseen ja pitämiseen.
Ilmavoimien 2019--2020 hankintaraportin mukaan ohjelman tavoitteena on korvata suurissa erissä tuotetut hävittäjät alustalla, jota voidaan päivittää vähitellen ja mukauttaa eri tarkoituksiin.

Ohjelman yhteydessä on spekuloitu esim. sädeaseiden sijoittamista suurempikokoiseen lentokoneeseen. Yksi kehityssuunta on miehittämättömät lentokoneet tai droonit, joita ministeri Kendall vahvisti kehitettävän ohjelman yhteydessä. Yksi ohjelman osista on uuden suihkumoottorin kehittäminen Advanced Engine Technology -ohjelman osana, tavoitteena lisätä moottorin sähköntuottokykyä. Ohjelmaan kuuluu myös uusien komposiittimateriaalien ja sensorien kehitys.

Viitteet
--------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  DEPARTMENT OF THE AIR FORCE ACQUISITION118 BIENNIAL REPORT // 2019 + 2020, pg. 22
**Liikkuminen palveluna** (*Mobility as a Service*, MaaS) on liikennepalvelua, jota voi ostaa, mutta jota ei tarvitse omistaa. Julkiset linja-autot, taksit, metrot, suurnopeusjunat, lentokoneet ja kaupunkipyöräjärjestelmät ovat MaaS:n muotoja.

MaaS on suosittu ympäri maailmaa Yhdysvalloissa, Euroopassa, Japanissa, Koreassa ja Kiinassa.

Esimerkkejä
-----------

Esimerkkejä ovat muun muassa

* kimppakyyti
* sähköiset kyydinjakopalvelut (yhdistää matkustajat ajoneuvoihin)
* pyöränjako-ohjelmat
* autonjakopalvelut
* kutsupohjaiset linja-autopalvelut
* itse ajavat autot

Vaikutukset
-----------

MaaS voi vähentää liikennettä, ja se saattaa myös vähentää auton omistajien määrää. Näin on jo Kiinassa, jossa yli puolella väestöstä ei ole autoa – he eivät vain tarvitse sitä.

Itse ajavat autot (AV)
----------------------

Uber, Tesla, General Motors, Waymo, Apple ja Local Motors valmistavat itseohjautuvia ajoneuvoja (tai autonomisia ajoneuvoja, AV:ita). 

Itseajavat autot voisivat viedä ihmiset minne he haluavat halvemmalla kuin taksi tai kyydinjakopalvelu. Se voisi hyödyttää ympäristöä, nopeuttaa kuljetuksia ja jopa parantaa terveydenhuoltoa.

Lähteet
-------

1. ↑  Car Emissions and Global Warming *Union of Concerned Scientists*. Viitattu 29.2.2016.
2. ↑  Uber CEO explains his company's highly ambitious goal to end car ownership in the world *Business Insider Australia*. Viitattu 2.11.2015.
3. ↑  Rubalcava: A Roadmap for a World Without Drivers *Alex Rubalcava*.  26.8.2015. Viitattu 11.12.2017.
4. ↑  Driving Forward - What's Beyond Self-Driving Cars? | TechWeekEurope UK *TechWeekEurope UK*. Viitattu 29.2.2016. en-US
Ihmissilmän normaalikokoinen mustuainen.
**Hämärä- ja valoadaptaatiolla** tarkoitetaan silmän kykyä sopeutua valaistuksen vaihteluihin. 
On laskettu, että valoaistimuksen voi edullisissa oloissa saada aikaan yksi ainoa sauvasoluun osunut fotoni. Toisaalta vielä biljoona kertaa suurempikin valomäärä aistitaan valona. Erilaisiin valointensiteetteihin mukautumiseen kuluu aikaa. Kirkkaasta valosta hämärään mentäessä kestää joitakin minuutteja, ennen kuin alkaa nähdä kunnollisesti (valoon mukautuminen, valoadaptaatio). Osa hämärä- ja valoadaptaatiosta perustuu värikalvon lihasten toimintaan. Kirkkaassa valaistuksessa mustuainen pienenee, hämärässä suurenee. Iiris toimii siis valokuvauskoneen himmentimen tavoin ja voi säätää verkkokalvolle osuvaa valomäärää noin 1:16. Silmän herkkyys vähenee myös, kun kirkkaan valaistuksen kohteeksi joutunut rodopsiini hajaantuu. Samoin hajaantuvat todennäköisesti muutkin verkkokalvon näköpigmentit. Hämäräadaptaation aikana lisääntyy verkkokalvon valoherkkyys ilmeisesti myös siten,että jotkut gangliosolut keräävät verkkokalvon poikittaisyhteyksien avulla vähitellen impulssit yhä suuremmasta sauvajoukosta.

Lähteet
-------

1. ↑  , s.6
Zilgan rypäleterttuja

Latviassa risteytetty **Zilga** eli **Dvietes 4-2-108** on yksi kylmänkestävimmistä viiniköynnöslajikkeista. Lajikkeena se on erittäin runsaskasvuinen ja -satoinen (sato parhaimmillaan jopa 30 kg vuodessa) ja se viihtyy perinteistä viiniköynnöstä happamammassa maassa. Zilgan rypäleet kypsyvät syyskuussa, talveentuu aikaisin ja hyvin, ja kestää lepotilassa ainakin –35 asteen lämpötilan. Se lähtee kasvuun aikaisin keväällä, ja voi siksi olla herkkä keväthalloille. Suositeltu kasvuvyöhyke on I–IV (V). 

Zilgan rypäleet ovat keskikokoisia, pyöreitä ja tummansinisiä, ja ne sijaitsevat suurehkoissa, kartiomaisissa tertuissa. Ne ovat maultaan mietoja. Rypäleissä on Pohjois-Amerikan viiniköynnöksille ominainen "slip-skin", eli niiden kuori irtoaa helposti hedelmälihasta. Viininvalmistukseen Zilga ei sellaisenaan sovellu sen voimakkaan ojukkaviinille ominaisen "foxy"-aromin vuoksi. Myöskin syömärypäleeksi Zilgassa on melko paljon siemeniä. Zilgaa voi käyttää mahdollisesti mehuun, hilloihin ja sekoitusrypäleeksi viiniin.

Perimä
------

Toinen Zilgan vanhemmista on aitoviinin ja ojukkaviinin risteytys, Jubileinaja Novgoroda. Toinen taas Smuglyankan (amurinviini) ja Dvietes Zilasin (ojukkaviini) risteymä.

Lähteet
-------

1. ↑  KH Puutarhakeskus *khpuutarhakeskus.fi*.  Arkistoitu 17.3.2018.
2. 1 2  Omenakumpu *omenakumpu.com*.
3. ↑  Chateau Stripmine *chateaustripmine.info*.
Dongfang meiren -lehtiä
**Dongfang meiren** (kiin.: 東方美人; pinyin: *dōngfāng měirén*; kirjaimellisesti: 'Idän kaunotar') on taiwanilainen oolong-tee. 

Kertoman mukaan teelaatu sai alkunsa 1930-luvulla, kun teenviljelijä palasi pellolleen matkalta palattuaan ja huomasi, että tuholaiset olivat syöneet suurimman osan teestä. Tästä huolimatta viljelijä päätti korjata sadon ja huomasi, että teen aromi oli poikkeuksellisen hyvä. Paikallinen kauppias ihastui myös teehen ja tarjoutui maksamaan siitä tuplahinnan.

Teellä on useita nimiä. Tarinan mukaan kun teen keksinyt viljelijä kertoi myöhemmin muille kyläläisille saaneensa tuplahinnan teestä, nämä pitivät kertomusta kerskailuna, minkä vuoksi teestä käytetään hakka-kiinaksi nimeä 椪風茶 (*phong-fûng chhà*, kirjaimellisesti: 'kerskailutee'). Muita nimiä ovat *valkokärkinen oolong* ja *samppanja-oolong*.

Dongfang meiren -teetä valmistetaan hieman eri tavalla kuin muita oolong-laatuja: ensinnäkin veden lämpötila on selkeästi viileämpi (80–85 °C) ja toiseksi lehtiä haudutetaan pidempään. Muiden oolong-teelaatujen tavoin lehtiä voidaan käyttää uudelleen useampaan kertaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Taiwan Oriental Beauty Tea  2022. puretaiwantea.com. Viitattu 19.3.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Dong Fang Mei Ren  2022. oolongtime.com. Viitattu 19.3.2022. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Teelaadut ja yrttiteet |
| --- |
|  |
| Teelajikkeet | 

|  |  |
| --- | --- |
| Valkoinen tee | 
* Valkoinen tee
* Hopeaneulatee

 |
|  |
| Keltainen tee | 
* Keltainen tee

 |
|  |
| Vihreä tee | 

|  |  |
| --- | --- |
| Japanilaiset | 
* Sencha
* Bancha
* Matcha
* Hōjicha
* Genmaicha
* Gyokuro
* Kabusecha
* Tamaryokucha

 |
|  |
| Kiinalaiset | 
* Biluochun
* Huangshan maofeng
* Lu’an guapian
* Taiping houkui
* Xihu Longjing
* Xinyang maojian

 |
|  |
| Korealaiset | 
* Jeoncha

 |

 |
|  |
| Oolong | 
* Dahongpao
* Tie Guanyin
* Dongding
* Dongfang meiren

 |
|  |
| Punainen jaMusta tee | 
* Assam
* Ceylonin tee
* Darjeeling
* Gruusian tee
* Nilgiri
* Keemun
* Kenian tee
* Jaavan tee
* Yunnan
* Lapsang souchong (savustettu tee)

 |
|  |
| Pu’er | 
* Pu’er

 |

 |
|  |
| Yrttiteet | 
* Rooibos
* Honeybush
* Mate
* Teehibiskus
* Kamomillatee

 |
|  |
| Teejuomia | 
* Kombucha
* Jäätee
* Hopeatee
* Boba eli pallerotee (engl. *Bubble tea*)
* Jasmiinitee

 |
|  |
| 
* Katso myös: Teepensas (*Camellia sinensis*)
* Teen laatuluokitus
* Japanilainen teetaide
* Gōngfū-haudutus
* Teehuone

 |

 |
**No Love Deep Web** (tyylitelty *NØ LØVΣ DΣΣP WПB* tai *NO LOVE DEEP WEB*) on Death Gripsin toinen kokopitkä albumi joka julkaistiin yhtyeen nettisivuilla digitaalisena ja ilmaiseksi ladattavana 1. lokakuuta 2012.

Taustaa
-------

### Julkaisu

1. lokakuuta 2012 bändi julkaisi levyn nettisivuillaan josta sen pystyi lataamaan ilmaiseksi. Myöhemmin samana päivänä Death Grips saavutti ensimmäisen sijan BitTorrentin "List of Most Legally Downloaded Music" listalla 34,151,432 latauskerralla.

Muutama tunti levyn julkaisemisen jälkeen bändin nettisivut kaatuivat. Yhtyeen rumpalituottaja Zach Hillin mukaan sivut kaatoi heidän silloinen levy-yhtiönsä Epic Records, joka puolestaan kiistää kyseisen väitteen. 31. lokakuuta Death Grips julkaisi Facebook sivuillaan Epic Recordsin heille levyn julkaisupäivänä lähettämiä luottamuksellisia sähköposteja. Sähköpostissa Epic Records kertoo olevansa järkyttynyt siitä, että yhtyeen jäsenet julkaisivat albumin internetissä levy-yhtiölle kertomatta ja pyytää heitä poistamaan levyn internetistä. Myöhemmin levy-yhtiö ilmoitti lopettavansa yhteistyöt bändin kanssa.

### Kansi

Albumin huomiota herättäneessä kansikuvassa on Zach Hillin erektion saavuttanut penis, johon on mustalla tussilla kirjoitettu albumin nimi. Kansikuva on sensuroitu monilla sivustoilla, muun muassa Spotifyssä ja Youtubessa. Siitä on tehty myös monia vaihtoehtoisia sensuroituja meme versioita.

Levyn kannen takia Death Gripsin piti pistää nettivisuilleen varoitus sivulla ilmenevästä materiaalista. Yhtyeen lausuma nettisivuilla kuuluu "U.S law states you must be 18 years of age to view graphic sexual material. We consider this art."

Kappaleet
---------

1. Come Up and Get Me – 4.13
2. Lil Boy – 3.46
3. No Love – 5.04
4. Black Dice – 3.27
5. World of Dogs – 2.42
6. Lock Your Doors – 3.52
7. Whammy – 3.09
8. Hunger Games – 2.39
9. Deep Webi – 2.18
10. Stockton – 3.17
11. Pop – 2.53
12. Bass Rattle Stars out the Sky – 2.27
13. Artificial Death in the West – 5.58

Lähteet
-------

1. ↑  Death Grips: NO LOVE DEEP WEB Album Review | Pitchfork *pitchfork.com*. Viitattu 5.6.2017. (englanniksi)
2. ↑  Death Grips Top BitTorrent's List of Most Legally Downloaded Music *Billboard*. Viitattu 5.6.2017. (englanniksi)
3. ↑  Death Grips Say Their Label Shut Down Their Website, Label Says They Didn't Do It | Pitchfork *pitchfork.com*. Viitattu 5.6.2017. (englanniksi)
4. ↑  Death Grips Post NO LOVE DEEP WEB Infringement Letter From Epic Records on Facebook | Pitchfork *pitchfork.com*. Viitattu 5.6.2017. (englanniksi)
5. ↑  Epic Records Drops Death Grips | Pitchfork *pitchfork.com*. Viitattu 5.6.2017. (englanniksi)
6. ↑  Austin Gomez: Under Cover: No Love Deep Web *buzz*.  29.3.2013. Viitattu 5.6.2017.
7. ↑  No Love Deep Web Alternate Album Art: Image Gallery *Know Your Meme*. Viitattu 5.6.2017.
8. ↑  Listen to Death Grips' Album NO LOVE DEEP WEB Now, Check Out the Extremely Graphic Cover Art | Pitchfork *pitchfork.com*. Viitattu 5.6.2017. (englanniksi)
**Voodoo Entertainment** (2309703-6) on Varsinais-Suomen alueella toimiva ohjelmatoimisto sekä pieni levy-yhtiö. Yrityksen nimi on rekisteröity vuonna 2012, mutta varsinaisen viihdealan toiminnan se aloitti vuonna 2018. Levy-yhtiön ja esiintyjävälityksen toimintoja yrityksessä johtaa mediapersoona ja mm. Emotion Zine -kulttuurilehden päätoimittaja Mike Van Dola.

Ohjelmatoimiston artistit
-------------------------

* 20 000 Hz
* Alasin
* Atomic Berries
* Bilebändi HighLights
* Dance Storm
* Duo Kipinä
* Fuckin’ Hippies
* Helppo J
* Hootenanny Freaks
* Juice Leskinen Show
* Juhani Mistola
* KabukiDrop
* K Koster
* Leoparty
* Marjo-Reetta
* Mike Island
* Mistolan Lasiset Linnut
* Pickles2000
* Piirpauke
* Project Red, DJ
* Starling
* Surfing Lucifers
* Villain's Inn
* Worldburn

Muu toiminta
------------

Yrityksen toiminta on ollut vilkasta ja musiikkialan rinnalla se harjoitti vuosina 2022-2023 hetken aikaa myös kirjakustannustoimintaa, joka alettiin alas pian alkuponnistusten jälkeen.

### Levy-yhtiö

Voodoo People Oy harjoittaa levy-yhtiötoimintaa aputoiminimen  alaisuudessa. Levy-yhtiön edustus on huomattavasti maltillisempi kuin ohjelmatoimiston ja näiden tarjonta kohdistuu osittain samoihin artisteihin. Levy-yhtiön kotisivujen mukaan Voodoo Records pyrkii toiminnassaan nostamaan esiin ajan hammasta kestäviä klassikoita eikä niinkään haalimaan pikavoittoja nykypäivän kertakulutushittien muodossa .

#### Levy-yhtiön artistit

* Atomic Berries
* Crackwhore
* EKV
* Full Moon Swing
* Human Limit
* Worldburn

### Live-tapahtumat

Lisäksi yritys järjestää live-musiikkitapahtumia, kuten esim. vuoden 2023 heinäkuussa Liedossa toteutuva ulkoilmafestivaali Voodoo Rock 2023 .

### Merchandise-kauppa

Yritys myy verkossa pääasiassa omaan tarjontaansa kuuluvien yhtyeiden fanituotteita. Lisäksi kaupan listoilla on yrityksen omia design-tuotteita sekä mm. Fight Club Finland -showpainiorganisaation alaisuudessa ottelevan Jake Luupään fanituotemallisto.

### Hype Corner Talk Show

Voodoo Entertainment tuottaa indie-artistien haastatteluista koostuvaa Hype Corner Extra talk show -ohjelmaa, jonka isäntänä toimi itse pinkkiin pukuun sonnustautunut yrityksen johtaja Mike Van Dola. Sarjaa on tuotettu vuonna 2021 yksi tuotantokausi, eikä seuraavan kauden ajankohtaa ole lupauksista huolimatta vielä ilmoitettu.

Lähteet
-------

1. ↑  YTJ - Yritys- ja yhteisötietojärjestelmä - Yrityshaku *tietopalvelu.ytj.fi*. Viitattu 4.11.2021.
2. ↑  Voodoo Records *voodoorecords.fi*.
3. ↑  Voodoo Records *voodoorecords.fi*.
4. ↑  Voodoo Rock 2023 *voodoorock.fi*.
5. ↑  Voodoo Shop *voodooshop.fi*.
6. ↑  Youtube.com *youtube.com*.

Linkkejä
--------

* Ohjelmatoimisto
* Voodoo Records -levy-yhtiö
* Fanituotekauppa
* Voodoo Entertainment Facebookissa
* Voodoo Entertainment LinkedIn-palvelussa
**Matvei Dmitrijevitš Šiškin** (ven. Матве́й Дми́триевич Ши́шкин, huhtikuu 1886 Moskovan kuvernementin Zvenigorodin kihlakunnan Vjazemyn kylä – 12. tammikuuta 1962 Vallentuna tai Tukholma) oli venäläinen poliitikko.

Matvei Šiškin syntyi talonpoikaisperheeseen. Asiakirjatietojen mukaan hän oli kansallisuudeltaan karjalainen. Šiškin opiskeli pappisseminaarissa ja valmistui Moskovan yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta.

Šiškin liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen vuonna 1907. Hän kuului menševikkien internationalistiryhmään. Hän osallistui osuustoimintaliikkeeseen, työskenteli Moskovan taiteellisessa teatterissa ja ohjasi harrastajateattereita Moskovassa ja Tulassa.

Ensimmäisen maailmansodan alettua Šiškin pidätettiin, ja hänet karkotettiin Aunuksen kuvernementtiin Repolaan ja Porajärvelle. Helmikuun vallankumouksen jälkeen hänet valittiin Venäjän talonpoikaisedustajien neuvostoon, Venäjän työläisosuuskuntien neuvostoon, valtion kansanvalistuskomiteaan ja Aunuksen kuvernementin talonpoikaisedustajien neuvostoon. Joulukuussa 1917 Šiškin valittiin Aunuksen kuvernementin edustajaksi Venäjän perustuslakia säätävään kansalliskokoukseen. Sen hajottamisen jälkeen hän työskenteli Tverin kuvernementissä ja edusti tverinkarjalaisia ensimmäisessä yleiskarjalaisessa neuvostojen edustajainkokouksessa helmikuussa 1921.

Bolševikkeja arvostellut Šiškin pidätettiin vuonna 1921, ja hänet karkotettiin Vologdaan. Syksyllä 1922 hänet karkotettiin Saksaan. Vuodesta 1924 lähtien hän asui Tukholmassa. Hän osallistui kansainväliseen osuustoimintaliikkeeseen ja oli Ruotsin sosiaalidemokraattisen puolueen jäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  *Karelija: entsiklopedija, tom 3*, s. 283. Petrozavodsk: PetroPress, 2011. ISBN 978-5-8430-0127-8.
2. ↑  *Vsekarelski sjezd predstavitelei trudjaštšihsja karel. 1–3 ijulja 1920 g. I Vsekarelski sjezd Sovetov rabotšiha, krestjanskih i krasnoarmeiskih deputatov. 11–18 fevralja 1921 g.: Protokoly*, s. 250. Petrozavodsk: Karelija, 1990. ISBN 5-7545-0207-9.
**Marco Aurelio Soto** (13. marraskuuta 1846 Tegucigalpa, Honduras – 25. helmikuuta 1908 Pariisi, Ranska) oli hondurasilainen poliitikko, joka oli maan presidenttinä 1876–1883.

Elämä
-----

Soto syntyi Tegucigalpassa 1846. Hän muutti perheensä kanssa Guatemalaan 1857. Hän valmistui San Carlos de Guatemalan yliopistosta ja oli lakimiehenä vuodesta 1867. Soto aloitti poliittisen uransa Guatemalassa Miguel Garcia Granadosin hallinnossa 1870-luvun alussa ja oli edelleen Guatemalan hallinnossa Justo Rufino Barriosin aikana.

Hondurasin presidentti José María Medina joutui eroamaan 1876 Guatemalan painostuksesa. Medina nimesi 27. elokuuta Soton seuraajakseen, väliaikaiseksi presidentiksi. Virallisesti Soto valittiin presidintiksi 30. toukokuuta 1877. Toiselle kaudelle Soto valittiin helmikuussa 1881. Soton aikana Hondurasissa toteutettiin monia taloudellisia, koulutuksellisia ja hallinnollisia uudistuksia. Soto siirsi maan pääkaupungin Tegucigalpaan, ja hänen aikanaan perustettiin muun muassa Hondurasin kansalliskirjasto ja -arkisto sekä posti- ja rahalaitos.

Soto oli presidenttinä Guatemalan Barriosin tuella. Hän menetti kuitenkin tukensa 1883 ja joutui eroamaan. Hondurasin kansalliskongressi hyväksyi Soton eronpyynnön lokakuussa. Valta oli ollut jo toukokuusta Enrique Gutiérrez Lozanon johtamalla ministerineuvostolla, kun Soto oli lähtenyt Yhdysvaltoihin. Hän asettui asumaan Pariisin, mutta pyrki uudestaan politiikkaan vuoden 1902 vaaleissa. Soto jäi äänestyksessä kolmanneksi Manuel Bonillan ja Juan Ángel Ariasin jälkeen kolmanneksi. Soto vetäytyi tämän jälkeen lopullisesti politiikasta ja palasi Pariisiin, missä kuoli 1908.

Lähteet
-------

* Merrill, Tim (toim.): *Honduras: A Country Study*. Washington: GPO for the Library of Congress, 1995. Country Studies US (viitattu 27.10.2011). (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Marco Aurelio Soto *Historia de Honduras*. Viitattu 27.10.2011. (espanjaksi)
2. 1 2  Merrill: The Development of an Independent Nation, 1838-99 *countrystudies.us*.
3. 1 2  Marco Aurelio Soto *Biografías y Vidas*. Viitattu 27.10.2011. (espanjaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Omotesandō keväällä 2012
Omotesandō talvella 2012
**Omotesandō** (jap. 表参道) on bulevardi ja naapurusto Tokion Shibuyan ja Minaton erillisalueilla Japanissa. Bulevardi johtaa lännestä Harajukun rautatieasemalta ja Meiji-jingūn pyhäkön sisäänkäynniltä itään Aoyaman alueelle Aoyama-dōrille saakka. Se on suosittu ostoskatu, jonka varrella ja ympäristössä sijaitsee lukuisia kahviloita, gallerioita ja merkkiliikkeitä. Noin kilometrin pituista idänselkovien reunustamaa katua on nimitetty myös "Tokion Champs-Élyséeksi".

Omotesandō (kirjaimellisesti "etupuolen *sandō*" eli pyhäkölle johtava tie) sai alkunsa 1920-luvun alussa valmistuneelle Meiji-jingūlle johtavana katuna. Nykyisin se tunnetaan etenkin korkealuokkaisena ostosalueena muoti- ja koruliikkeineen, joista monet ovat kuuluisien arkkitehtien suunnittelemia. Kadun varrella sijaitsevia huomiota herättäviä rakennuksia ovat muiden muassa Gyre (MVRDV 2007), Christian Diorin liikerakennus (SANAA 2003), Japanin sairaanhoitajaliiton rakennus (Kishō Kurokawa 2004), Omotesandō Hills -ostoskeskus (Tadao Andō 2006), Louis Vuittonin liikerakennus (Jun Aoki 2000), Tod’s Omotesandō (Toyoo Itō 2004), Coach Omotesandō (OMA 2013) ja One Omotesandō (Kengo Kuma 2003). Hieman idempänä Omotesandōn jatkeen Miyuki-dōrin varrella on esimerkiksi Herzog & de Meuronin suunnittelema Pradan liike.

Ympäröivä Harajukun kaupunginosa tunnetaan nuorisokulttuuristaan ja muodistaan, mutta läheiseen Takeshita-dōriin verrattuna Omotesandōn imago on hienostuneempi ja vanhempi. Luksusliikkeiden lisäksi kadun varrella toimivat kuitenkin myös Kiddy Land, yksi Tokion kuuluisimmista lelukaupoista, ja suuri matkamuistomyymälä Oriental Bazaar perinteistä japanilaista arkkitehtuuria matkivine julkisivuineen. Omotesandō Hills -liikekeskuksen lisäksi Omotesandōn ja Meiji-dōrin risteykseen avattiin huomiota herättävä, muotiin keskittyvä Tōkyū Plaza Omotesandō -ostoskeskus vuonna 2012.

Omotesandōn alla kulkee Tōkyō metron Chiyoda-linja, jolla on kadun varrella kaksi asemaa: lännessä Meiji-jingūmaen metroasema, josta on vaihtoyhteys Tōkyō metron Fukutoshin-linjaan, ja idässä Omotesandōn metroasema, josta on vaihtoyhteys Tōkyō metron Ginza-linjaan ja Hanzōmon-linjaan. Kadun länsipäässä sijaitsevaa Harajukun rautatieasemaa palvelee JR Higashi-Nihonin Yamanote-linja.

Kuvia
-----

* Christian Diorin liikerakennusChristian Diorin liikerakennus
* Omotesandō Hills -liikekeskusOmotesandō Hills -liikekeskus
* Tōkyū Plaza OmotesandōTōkyū Plaza Omotesandō

Lähteet
-------

1. ↑  14 Stunning Architectural Buildings on Omotesando Street City 543.  Arkistoitu 16.5.2015. Viitattu 13.5.2015.
2. 1 2 3  Harajuku japan-guide.com. Viitattu 13.5.2015.
3. ↑  表参道の歴史 Energy Labo Co Ltd. Viitattu 13.5.2015.
4. ↑  Omotesando Architecture Map tokyo-architect.com. Viitattu 13.5.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Omotesandō** Wikimedia Commonsissa
**Johan Holm** eli **Näsi-Jutte** tai **Näsin Jutte** (24. maaliskuuta 1789 Porvoo – 28. lokakuuta 1866 Porvoo) oli suomalainen Porvoossa asunut varatuomari ja kartanonomistaja, jonka saituudesta on säilynyt paljon tarinoita.

Holmin vanhemmat olivat porvoolainen kauppias Johan Holm (k. 1789) ja hänen toinen puolisonsa Maria Charlotta Krook. Holm kävi Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Turussa vuonna 1806. Hän suoritti tuomarintutkinnon Turun akatemiassa 1808 ja sai varatuomarin arvon 1819.

Holm toimi Porvoon oikeusraatimiehenä vuosina 1822–1827. Hän peri isältään Porvoon Näsinmäellä sijainneen Näsin kartanon ja sai lisänimensä *Näsi-Jutte* kartanon mukaan. Holm rakennutti kartanon maille kilometrikaupalla kiviaitoja ja kivipengerryksiä jotka ovat säilyneet nykypäiviin saakka. Hän oli tunnettu saituudestaan ja hän käytti muun muassa kenkien sijasta tuohivirsuja. Holm ei myöskään käyttänyt ruutia kivien halkaisuun vaan halkaistaviin kiviin hakattiin kesällä reiät, joihin talven tultua kaadettiin vettä, joka jäätyessään laajeni ja halkaisi kiven. Holm omisti kuollessaan yhdeksän velatonta maatilaa ja kuusi kaupunkitaloa.

Holm oli naimisissa vuoteen 1846 Eva Amalia Krookin (k. 1846) kanssa. Heidän poikansa varatuomari Karl Magnus Holm (1819–1882) oli Porvoon pormestari, Tammikuun valiokunnan jäsen ja valtiopäivämies 1860-luvulla.

Kirjallisuutta
--------------

* Marta Hirn : *Näse-Jutte : Johan Holm 1789-1866 : ett försök att finna människan bakom föremålen*. Tryckeri och tidnings ab i Borgå, Borgå 1982

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kotivuori, Yrjö: Johan Holm. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 24.1.2016.
2. ↑  Näsin kartanon historiaa : Näse-Jutte (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Ulrika Rosendahl : Porvoon Näsinmäki : Arkeologinen inventointi, Museovirasto, rakennushistorian osasto 2005, sivu 6, 10 (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Antti Peltomäki** (s. 11. toukokuuta 1956) on suomalainen EU:n komission tietoyhteiskunnan ja viestinten pääosaston varapääjohtaja. Peltomäki vastaa tieto- ja viestintätekniikan kansainvälisen tutkimusyhteistyön edistämisestä. Hän edustaa komissiota tieto- ja viestintätekniikan kehittämistä, lainsäädäntöä ja alan palvelujen saatavuutta koskevissa neuvotteluissa.

Peltomäki toimi aiemmin komission Suomen-edustuston päällikkönä Helsingissä. Peltomäki siirtyi komissioon vuonna 2006 työskenneltyään sitä ennen lähes 10 vuotta valtioneuvoston kansliassa, jossa hän toimi aluksi EU-asioiden alivaltiosihteerinä, sitten EU-asioiden valtiosihteerinä ja EU-sihteeristön päällikkönä. Peltomäki avusti tehtävässään pääministeriä yhteyksissä EU:n toimielimiin ja muihin jäsenvaltioihin ja oli Suomen delegaation jäsen hallitustenvälisessä konferenssissa.

Vuonna 1994 Peltomäki työskenteli Brysselissä EFTAn vierailevana asiantuntijana. Hän toimi avustajana EFTAn parlamentaarisessa komiteassa. Vuosina 1988–1991 Peltomäki toimi Kokoomuksen kansainvälisten asioiden päällikkönä. Vuosina 1983–1985 Peltomäki toimi Kokoomuksen Opiskelijaliitto Tuhatkunnan pääsihteerinä.

Peltomäki on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti.