recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kalervo Tapio Aattela** (s. 23. lokakuuta 931 Tampere) on suomalainen kuntajohtaja ja toimittaja. Hän toimi muun muassa Lahden va. kaupunginjohtajana sekä Imatran kaupunginjohtajana 1981-1994.

Aattela on työskennellyt *Suomen Sosialidemokraatin* toimittajana 1958-1959, *Loviisan Sanomien* päätoimittajana 1959-1962, Kotkan verotarkastajana 1962, Porin verosihteerinä 1962-1963 sekä Lahden kaupungin kansliasihteerinä 1963-1965, apulaiskaupunginsihteerinä 1965-1967 ja kaupunginsihteerinä 1967-1981. Vuosina 1974–1979 Aattela toimi myös Lahden va. kaupunginjohtajana Teemu Hiltusen virkavapaan ajan. Vuonna 1981 Aattela valittiin Imatran kaupunginjohtajaksi, josta tehtävästä hän jäi eläkkeelle vuonna 1994. Puoluetaustaltaan Aattela on sosialidemokraatti. Hän on ollut myös SDP:n puolueneuvoston jäsen.

Kalervo Aattelan isä oli kansanedustaja Hugo Aattela.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Kuka kukin on 1978 : henkilötietoja nykypolven suomalaisista*, s. 21. Helsinki: Otava, 1954. ISBN 951-10475-5-8. Projekt Runeberg.
2. ↑  Jarkko Paronen valittiin Imatran kaupunginjohtajaksi (vain tilaajille)  29.4.1994. Helsingin Sanomat. Viitattu 1.11.2023.
**Varlaámin luostari** (kreik. Μονή Βαρλαάμ, *Moní Varlaám*) eli *Kaikkien pyhien luostari* on ortodoksinen luostari Meteoran luostarialueella Kreikassa.

Varlaámin luostari on perustettu nykyisellään 1500-luvulla. Sen rakensivat veljekset Nektarios ja Theofanis Apsaras. Luostari on saanut nimensä munkki Varlaamista, joka ensimmäisenä asui sen paikalla 1300-luvulla. Siksi luostari katsotaan joskus perustetun jo 1300-luvulla. Luostarin pääkirkko on rakennettu vuonna 1541 ja koristeltu maalauksin vuosina 1548, 1566 ja 1780/1782. Kirkko edustaa athoslaista tyyppiä ja on malliltaan risti neliössä.

Luostari on toiseksi suurin Meteoran luostareista. Se sijaitsee vastapäätä Suuren Metéoron luostaria.

Lähteet
-------

1. 1 2  Meteora Ministry of Culture and Sports. Viitattu 13.4.2015.
2. ↑  Μονή Βαρλαάμ Μετεώρων Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 13.4.2015.
3. ↑  The Meteora Monasteries *Visit Meteora*. Viitattu 15.4.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Varlaámin luostari** Wikimedia Commonsissa
**Hymne Chérifien** on Marokon kansallislaulu, joka on ollut käytössä jo ennen maan itsenäistymistä vuonna 1956. Laulun on säveltänyt Léo Morgan, sen nykyään käytössä olevat sanat on kirjoittanut Ali Squalli Houssaini vuonna 1970.

Teksti arabiaksi
----------------

منبت الأحرار \* مشرق الأنوار  

منتدى السؤدد وحماه  

دمت منتداه  

وحماه  

عشت في الأوطان \* للعلى عنوان  

ملء كل جنان \* ذكرى كل لسان  

بالروح \* بالجسد  

هب فتاك  

لبي نداك  

في فمي وفي دمي  

هواك ثار نور ونار  

اخوتي هيا \* للعلى سعيا  

نشهد الدنيا \* أنا هنا نحيا  

بشعار  

الله  

الوطن الملك  

### Translitteraatio

Manbita l-ʾaḥrār  

Mashriqa l-ʾanwār  

Muntadā s-suʾdadi wa-ḥimāh  

Dumta muntadāh wa-ḥimāh  

ʿIshta fī l-ʾawṭān  

Lil-ʿulā ʿunwān  

Milʾa kulli janān  

Dhikrā kulli lisān  

Bi-r-rūḥi, bi-l-jasadi  

Habba fatāk labbā nidāk  

Fī famī wa-fī damī  

Hawāka ṯāra nūr wa-nār  

ʾIḫwatī hayyā lil-ʿulā saʿyā  

Nušhidi d-dunyā ʾanna hunā naḥyā  

Bi-shiʿār  

Allāh, al-waṭan, al-mālik

Käännös englanniksi
-------------------

Fountain of Freedom  
 
Source of Light  

Where sovereignty and safety meet,  

Safety and sovereignty  
 
May you ever combine!  

You have lived among nations  

With title sublime,  

Filling each heart,  
 
Sung by each tongue,  

Your champion has risen  
 
And answered your call.  

In my mouth  

And in my blood  

Your breezes have stirred  
 
Both light and fire.  

Up! my brethren,  
 
Strive for the highest.  

We call to the world  
 
That we are here ready.  

We salute as our emblem  

God, Homeland, and King.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuuntele Hymne Chérifien (Arkistoitu – Internet Archive)
**Vaaleakeltayökkönen** (*Xanthia icteritia*) on palearktisella alueella hyvin yleinen loppukesän ja alkusyksyn yöperhonen.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Pohjaväriltään vaaleankeltainen, keskikokoinen ja teräväsiipinen yökkönen, josta on kolme erilaista värimuotoa. Värimuodolla f. *flavescens* ainoana etusiipien kuviointina erottuu tummana osa munuaistäplää sekä rivi tummia pisteitä aaltoviirun kohdalla lähellä siiven kärkeä. Myös yleisemmällä värimuodolla etusiiven munuaistäplä ja pisterivi erottuvat tummina, mutta lisäksi ulomman poikkiviirun kohdalla on leveä, kellanruskea varjostuma ja siiven etureunassa kolme kellanruskeaa laikkua. Kuvioinnin voimakkuus vaihtelee yksilöittäin. Kolmas värimuoto on ruosteenruskea f. *aurantia*. Takasiivet ovat yksivärisen valkoiset. Siipiväli on 32–40 mm.

Vuonna 1988 Helsingin seudulta pyydystetyistä 963 vaaleakeltayökkösestä oli pyydystyspaikasta riippuen 20–40 % värimuotoa f. *flavescens*. Muotoa f. *aurantia* tavattiin vain yksi yksilö. Vaalean muodon osuus oli suunnilleen sama myös Perämeren pohjukassa, jossa vastaavasti 777 yksilöstä viisi oli muotoa f. *aurantia*.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Lajin levinneisyys kattaa suurimman osan Eurooppaa pois lukien eteläisimmät alueet. Idässä sitä tavataan aina Kiinaan ja Koreaan saakka. Suomessa vaaleakeltayökkönen elää lähes koko maassa pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena elokuun alkupuolelta syyskuun loppuun huipun ollessa elokuun lopulla.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Erittäin yleinen pensaikoissa sekä lehti- ja sekametsissä elävä laji. Perhoset lentävät pimeän tullen ja tulevat helposti syötille, huonommin valolle. Toukka elää aluksi pajulla, mutta siirtyy myöhemmin ruohovartiseen kasvillisuuteen. Kotelo on löyhässä kotelokopassa maassa. Muna talvehtii.

Ravintokasvi
------------

Toukan ravintokasveja ovat aluksi pajut (*Salix*), myöhemmin erilaiset ruohovartiset kasvit. Lisäksi se syö mustikkaa (*Vaccinium myrtillus*).

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen Lajitietokeskus: Vaaleakeltayökkönen – *Cirrhia icteritia* Viitattu 8.1.2023.
2. ↑
3. ↑
4. 1 2 3  Mikkola K, Jalas I. Suomen perhoset. Yökköset 1. Suomen Perhostutkijain Seura. Otava 1977. ISBN 951-1-04296-3. s. 205.
5. ↑  Kauri Mikkola, Jussi Murtosaari & Kari Nissinen (toim.): *Perhosten lumo - Suomalainen perhostieto*. Suomen Perhostutkijain Seuran 50-vuotisjuhlajulkaisu. Helsinki: Tammi, 2005. ISBN 951-31-3317-6.  s. 113.
6. 1 2
7. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q883546
* Wikispecies: Xanthia icteritia
* BioLib: 53886
* BOLD: 196809
* EoL: 471445
* EUNIS: 310619
* Fauna Europaea: 447793
* Fauna Europaea (new): 2e4faa65-7b64-42be-8df1-a014ce1cce22
* GBIF: 1771678
* iNaturalist: 326198
* IRMNG: 11192762
* LepIndex: 261084
* LoB: 5030
* MaBENA: XanthIcter
* NCBI: 987434

 |

 |
**Heikki Hiltunen** (s. 1962) on suomalainen yritysjohtaja ja urheiluvaikuttaja. Hän on toiminut jääkiekon SM-liigan puheenjohtajana vuodesta 2016 sekä oululaisen iLOQin toimitusjohtajana vuodesta 2017.

Hiltunen on jääkiekon SM-liigajoukkue Vaasan Sportia hallinnoivan Hockey-Team Vaasan Sport Oy:n hallituksen puheenjohtaja sekä yhtiön toiseksi suurin osakkeenomistaja noin 11 prosentin omistusosuudellaan. Vuosina 2013–14 hän toimi Mestistä hallinnoivan Jääkiekon sarjaseurat ry:n puheenjohtajana.

Hiltunen toimi Tellabsin Suomen-toimitusjohtajana vuosina 2000–2002. Hän siirtyi myynnin ja markkinoinnin johtajaksi vaasalaiseen Vacon-yhtiöön vuonna 2002. Hän toimi Vaconin varatoimitusjohtajana, kun yhtiö myytiin tanskalaiselle Danfossille miljardilla eurolla vuonna 2014. Hiltusesta tuli kaupan jälkeen Danfossin Drives-nimisen liiketoimintayksikön kaupallinen johtaja ja johtoryhmän jäsen. Hän siirtyi iLOQin toimitusjohtajaksi 1. elokuuta 2017.

Koulutukseltaan Hiltunen on tietokonetekniikan insinööri Raahen tietokonealan oppilaitoksesta.

Lähteet
-------

1. ↑  iLOQ Vuosikertomus 2020 *annual-report.iloq.com*. Viitattu 26.5.2022.
2. ↑  Heikki Hiltunen jatkaa Liigan puheenjohtajana – hallitukseen kaksi uutta jäsentä *liiga.fi*.  8.10.2019. Viitattu 22.12.2019.
3. 1 2  iLOQ on nimittänyt Heikki Hiltusen uudeksi toimitusjohtajaksi 1.8.2017 alkaen *iloq.com*.  23.5.2017. Viitattu 22.12.2019.
4. ↑  Hallitus *vaasansport.fi*. Viitattu 20.11.2023.
5. ↑  Jääkiekon SM-liigan hallitus sai uuden luotsin *Markkinointi & Mainonta*.  14.9.2016. Viitattu 22.12.2019.
6. 1 2  Petteri Ala-Kivimäki: Huippujohtaja kestitsee asiakkaita tarvittaessa rokkiperuukki päässä – ja kauppa kukoistaa *Helsingin Sanomat*.  28.5.2016. Viitattu 20.11.2023.
**Yōkō Gushiken** (jap. 具志堅用高, *Gushiken Yōkō*, s. 26. kesäkuuta 1955 Ishigaki) on japanilainen nyrkkeilijä, joka piti vuosina 1976–1981 hallussaan WBA-ammattilaisliiton alemman kärpässarjan maailmanmestaruutta. Nyrkkeilyuran jälkeen Gushiken on tullut tunnetuksi TV persoonana.

Ura
---

Vasenkätinen Gushiken ryhtyi ammattilaiseksi menestyksekkään amatööriuran jälkeen vuonna 1974. Ensimmäisestä kahdeksasta ottelustaan ammattilaisena hän voitti viisi tyrmäyksellä. 10. lokakuuta 1976 Gushiken pääsi iskemään WBA-liiton alemman kärpässarjan maailmanmestaruudesta Juan José Guzmánia vastaan. Ottelu päättyi Gushikenin voittoon seitsemännen erän tyrmäyksellä. Gushiken puolusti mestaruuttaan menestyksekkäästi 13 kertaa, joista kahdeksan voittoa tuli tyrmäyksellä. Valtakausi mestarina päättyi vasta 8. maaliskuuta 1981, kun Gushiken kärsi uransa ensimmäisen ja ainoan tappion tittelinpuolustuksessa Pedro Floresia vastaan 12. erässä teknisellä tyrmäyksellä. Saman vuoden elokuussa Gushiken ilmoitti lopettavansa uransa ja ryhtyi manageriksi.

Lähteet
-------

* Yoko Gushiken *Encyclopædia Britannica Online*.  2010. Encyclopædia Britannica Online.. Viitattu 4.2.2010. (englanniksi)
* Ammattilaistilastot BoxRec-tietokannassa (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Juan Antonio Guzman** | **WBA liiton alemman kärpässarjan maailmanmestari**10. lokakuuta 1976 - 10. maaliskuuta 1981 | Seuraaja:**Pedro Flores** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Japani

 |

 |
**André Hofschneider** (s. 10. kesäkuuta 1970 Itä-Berliini) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Hän toimii tällä hetkellä Union Berlinin juniorivalmennuskeskuksen päävalmentajana.

Ura
---

Hofschneider aloitti pelaajauransa Union Berlinin joukkueessa debytoiden DDR-Oberligassa kaudella 1988/89. Hofschneider edusti seuraa debyyttikaudellaan pääsarjatasolla, mutta joukkue putosi kauden jälkeen liigasta ja yhdistyneen Saksan sarjajärjestelmässä Union putosi Oberliga Nordostiin, jossa Hofschneider pelasi vuoteen 1994 saakka. Hän siirtyi samana vuonna FC Hansa Rostockiin, jossa juhli 2. Bundesliigan mestaruutta ja edusti voitokkaan kauden 1994/95 jälkeen seuraa kaksi kautta myös Bundesliigassa.

Kauden 1997/98 Hofschneider pelasi TSV 1860 Münchenissä, jossa peliaika jäi kuitenkin vähäiseksi. Hän siirtyi kauden jälkeen DSC Arminia Bielefeldiin, jossa pelasi neljä kautta. Ura jatkui vielä FC Augsburgissa sekä alempien sarjatasojen FC Affingissa ja DJK Augsburg-Lechhausenissa, kunnes hän vuonna 2006 lopetti aktiiviuransa.

Pelaajauransa jälkeen Hofschneider palasi Union Berlinin palvelukseen. Hofschneider työskenteli Uwe Neuhausin, Norbert Düwelin ja Sascha Lewandowskin apuvalmentajana, kun seura nousi Regionalligasta aina 2. Bundesliigaan saakka. Helmikuussa 2016 hän korvasi sairaslomalle jääneen Lewandowskin seuran päävalmentajana. Seura sijoittui Hofschneiderin alaisuudessa kauden 2015/16 päätteeksi 2. Bundesliigassa kuudenneksi, mikä oli seuran historian paras tulos jälleenyhdistyneen Saksan aikana. Kauden Hofschneider siirtyi sivuun tehtävästään suorittamaan vaadittavaa valmentajan tutkintoa. Maaliskuussa 2017 hän suoritti UEFA:n ammattivalmentajan lisenssin.

Heinäkuussa 2017 Hofschneider palasi Union Berlinin palvelukseen U19-joukkueen päävalmentajaksi. Joulukuussa 2017 hän nousi edustusjoukkueen päävalmentajaksi Jens Kellerin saatua potkut. Hofschneiderin johdolla Union Berlin jäi 2. Bundesliigan keskikastiin kahdeksanneksi. Kauden 2017/18 jälkeen seurajohto erotti Hofschneiderin ja korvasi hänet Urs Fischerillä.

Syyskuussa 2018 Hofschneiderista tuli Union Berlinin juniorivalmennuskeskuksen päävalmentaja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hofschneider, André Transfermarkt. Viitattu 26.1.2018. (saksaksi)
2. ↑  Unions Interims-Trainer Hofschneider Es gibt keine Fernsteuerung – Quelle: https://www.berliner-kurier.de/23620492 ©2018 (Arkistoitu – Internet Archive) Berliner Kurier. Viitattu 26.1.2018. (saksaksi)
3. ↑  AKUTES ERSCHÖPFUNGSSYNDROM: SASCHA LEWANDOWSKI NICHT MEHR TRAINER DES 1. FC UNION BERLIN Union Berlin. Viitattu 26.1.2018. (saksaksi)
4. ↑  JENS KELLER WIRD NEUER CHEFTRAINER DES 1. FC UNION BERLIN Union Berlin. Viitattu 26.1.2018. (saksaksi)
5. ↑  DFB vergibt Lizenzen an 25 neue Fußballlehrer Kicker. Viitattu 26.1.2018. (saksaksi)
6. ↑  ANDRÉ HOFSCHNEIDER WIRD NEUER CHEFTRAINER DES 1. FC UNION BERLIN Union Berlin. Viitattu 26.1.2018. (saksaksi)
7. ↑  Urs Fischer wird neuer Trainer von Union Berlin
8. ↑  André Hofschneider wird Cheftrainer des NLZ


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Sascha LewandowskiJens Keller** | **Union Berlinin päävalmentaja**2–6/201612/2017–2018 | Seuraaja:**Jens KellerUrs Fischer** |
*Tämä artikkeli käsittelee kreikkalaista mytologiaa. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*
*Nioben lasten kuolema*, Abraham Bloemaert.
**Niobe** (m.kreik. Νιόβη, *Niobē*) oli kreikkalaisessa mytologiassa kuolevainen nainen: Amfionin puoliso ja Tantaloksen tytär. Hänen äidikseen on mainittu useita eri hahmoja: Euryanassa, Eurythemista, Klytia, Dione ja Laodike. 

Niobella oli neljätoista lasta — seitsemän poikaa ja seitsemän tytärtä (*niobidit*), joskin Aelianus kertoo Hesiodoksen väittäneen heitä olevan yhdeksän poikaa ja kymmenen tytärtä.; Niobe kerskui paremmuuttaan jumalatar Letolle, jolla oli ainoastaan kaksi lasta, Apollon ja Artemis. Rangaistukseksi tästä Artemis tappoi hänen tyttärensä, ja Apollon surmasi hänen poikansa heidän ratsastaessaan. Apollon olisi säästänyt viimeisen pojista tämän rukoillessa henkensä puolesta, mutta tällöin nuoli oli jo matkalla hänen jousestaan. Apollon ja Artemis käyttivät myrkytettyjä nuolia heidän surmaamisekseen, mutta joissakin versioissa osa niobideista säästetään — yleensä Khloris. Myös Amfionin kohtalosta on kaksi eri versiota. Nähdessään poikansa kuolleena hän joko tappaa itsensä murheen murtamana tai saa surmansa Apollonin nuolesta lähtiessään tämän temppeliin kostamaan poikiensa kohtaloa. Järkyttynyt Niobe pakenee Lyydian vuorille ja muuttuu joko itkiessään kiveksi tai surmaa itsensä.

*Apollon ja Artemis surmaavat Nioben lapset*, ensimmäiseltä vuosisadalta eaa.
Nioben kuolemasta on useita erilaisia versioita olemassa.

Akhilleus mainitsee Priamokselle Nioben tarinan Iliaan lopussa tyypilliseksi tavaksi surra omaisten kuolemaa. Priamos kuten Niobekin suree poikaansa Hektoria, joka tapettiin mutta jota ei haudattu useaan päivään. Niobe mainitaan myös Sofokleksen Antigonessa, jossa Antigonen marssiessa kuolemaansa kohden hän vertaa omaa yksinäisyyttään Nioben vastaavaan. Niobe ja niobidien surma toistuu antiikin attikoissa, veistoksissa ja freskoissa kuten myös roomalaisissa sarkofageissa.

Kertomus mainitaan myös William Shakespearen Hamletissa, jossa verrataan hänen äitinsä murhetta kuningas Hamletin kuolemasta vastakohtana Nioben suruun, koska tämä menee pikaisesti uudelleen naimisiin Tanskan kuningas Claudiuksen kanssa.

Aedon, joka oli Zethoksen puoliso ja Theban kuningatar, oli kateellinen Niobelle, koska hänellä oli vain yksi poika. Hän yritti tappaa Nioben vanhimman pojan, mutta tappoikin vahingossa oman poikansa Ityloksen. Jumalat helpottivat Aedonin tuskaa muuttamalla hänet satakieleksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Aelianus *Varia Historia* xii. 36.
2. ↑  Oidipus: *Muodonmuutoksia* vi. 267–312.
3. ↑  Oidipus: *Muodonmuutoksia* vi. 204–266.
4. ↑  Homeros: *Odysseia* xix.503–534 (engl. käännös).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Niobe** Wikimedia Commonsissa
**Angítis** (kreik. Αγγίτης, myös *Aggítis*) on joki, joka virtaa Makedoniassa Pohjois-Kreikassa. Sen pituus on 75 kilometriä. Joki saa alkunsa Angítiksen kylän läheltä Prosotsánin kunnasta ja se laskee Strymónas-jokeen lähellä Mýrkinoksen kylää Néa Zíchnin kunnassa. Angítis on Strymónaksen merkittävin sivujoki.

Angítis-joki ja Angítiksen rotko.
Angítis-joki kulkee osan matkasta rotkossa ja sen varrella on useita jokiluolia. Myös joen alkulähde on luolassa Angítiksen kylän pohjoispuolella. Luola on yli 500 metriä pitkä ja sitä on tutkittu muun muassa vuosina 1952 ja 1978. Angítiksen luolan suurin kammio on 120 metriä pitkä, 65 metriä leveä ja 45 metriä korkea. Luolassa on lukuisia tippukiviä. Sieltä on tehty asutukseen viittaavia löytöjä paleoliittiselta kaudelta. Löydät ovat Dráman arkeologisessa museossa. Joen varrella sijaitsee myös muun muassa Alistrátin luola.

Lähteet
-------

1. ↑  Aggitis cave *Visit Greece*.  Arkistoitu 18.7.2016. Viitattu 15.8.2016.
2. ↑  Cave Sources of Aggitis River Prosotsani.  Arkistoitu 23.5.2022. Viitattu 15.8.2016.
3. ↑  Alistrati's Cave Prosotsani.  Arkistoitu 10.8.2020. Viitattu 15.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Angítis** Wikimedia Commonsissa
Zeynab Habib vuonna 2021.
**Zeynab Habib** (s. **Oloukèmi Zeynab Abibou,** 25. syyskuuta 1975, Abidjan, Norsunluurannikko) on beniniläinen joruba ja maailmanmusiikin laulaja.

Elämä
-----

Zeynab Habib kasvoi suuressa muslimiperheessä ja osallistui koulujen musiikkikilpailuihin. Myöhemmin hän ilmoittautui Alladan yleissivistävään kouluun vuonna 1993. Vaikka hän suoritti arvosanan A lukiossa, hän keskeytti koulutuksensa musiikin tähden. Sen jälkeen hän alkoi esiintyä paikallisilla näyttämöillä ja isännöidä karaoke-baaria Alex -hotellissa Cotonoussa Beninissä yli vuoden ajan.

Hän voitti Kora-palkinnon vuonna 2005 kategoriassa Länsi-Afrikan paras naisartisti.

Esiintyessään konsertissa vuonna 2005 Zeynab Habib kiinnitti Super Quartz -orkesterin huomion, joka palkkasi myöhemmin hänet laulamaan heidän kanssaan. Tämä avasi hänelle mahdollisuuden tavata ja olla kumppanina tuon ajan merkittävien muusikoiden kanssa, kuten Fifi Rafiatou, Awilo Logomba, Jacky Rapon, Jimmy Hope, Nel Oliver (fespam, Kongo), Back Médio, KiriKanta ja Madou Isbat.

Zeynab Habib sai kansainvälistä tunnustusta musiikistaan. Vuodesta 2007 lähtien hän on ollut Beninin Unicefin hyvän tahdon lähettiläs.

Lähteet
-------

1. ↑  Personnes | Africultures : Habib Zeynab *Africultures*. Viitattu 27.4.2021. (ranskaksi)
2. ↑  Zeynab, l’élégance sans extravagance *La Nouvelle Tribune*.  22.10.2015. Viitattu 27.4.2021. (ranskaksi)
3. ↑  globalworld: Zeynab Habib: BIOGRAPHIE ET VIE D'ARTISTE *Skyrock*.  22.11.2015.  Arkistoitu 27.4.2021. Viitattu 27.4.2021. (englanniksi)
4. ↑  National *UNICEF*.  Arkistoitu 1.4.2019. Viitattu 27.4.2021.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Zeynab Habib
Mentuhotep IV (oikealla) tuo uhrilahjoja hedelmällisyyden jumala Minille. Wadi Hammamatin kaiverruksen pohjalta tehty piirros.
**Mentuhotep IV** (hallitsi noin 1992 eaa. – 1985 eaa.) oli 11. dynastiaan kuuluva egyptiläinen faarao. Hänen vanhempansa olivat faarao Mentuhotep III ja kuningatar Imi. Mentuhotep IV:ttä ei mainita Torinon papyruksessa tai Egyptin kuningasluetteloissa. Hänen nimensä esiintyy kuitenkin Wadi el-Hudin ja Wadi Hammamatin kaiverruksissa. Hallituskautensa ensi vuosina Mentuhotep IV teki tarkastusmatkan Wadi el-Hudin kivilouhokselle visiirinsä Amenemesin johdolla. Amenemes saattoi olla Egyptin 12. dynastian perustaja Amenemhet I. Matkalle osallistui 10 000 miestä, ja sen tarkoituksena oli hankkia sopivia kiviä kuninkaallista sarkofagia varten.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Mentuhotep III** | **Egyptin faarao**11. dynastia | Seuraaja:**Amenemhet I** |

Lähteet
-------

1. ↑  Dariusz Sitek: Ancient Egypt - Dynasty XI *Ancient Egypt - History and Chronology*. Viitattu 4.9.2020. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Samuel "Sam" Eyde** (29. lokakuuta 1866 Arendal – 21. kesäkuuta 1940 Åsgårdstrand) oli norjalainen insinööri ja teollisuusmies. Hän oli mukana perustamassa Elkemiä ja Norsk Hydroa. Eyde kehitti yhdessä Kristian Birkelandin kanssa menetelmän lannoitteissa käytettävän ammoniumnitraatin valmistamiseksi sähkön avulla. Se nimettiin keksijöidensä mukaan Birkelandin-Eyden menetelmäksi, joskin Birkeland hoiti suurimman osan kehitystyöstä.

Elämä ja ura
------------

Eyden patsas Rjukanissa. Paikkakunta kasvoi aikoinaan Norsk Hydron tehtaan ympärille.
Eyden isä oli laivanvarustaja Arendalissa, ja perhe oli kohtuullisen varakas. Eyde pääsi ylioppilaaksi Kristianiassa vuonna 1885 ja aloitti sotilasakatemiassa, mutta tuli pian toisiin aatoksiin ja muutti Berliiniin opiskelemaan insinööriksi. Hän erikoistui rautatieasemien, kanavien ja satamien suunnitteluun. Vuonna 1898 hän perusti konttorin Kristianiaan (nyk. Oslo). Eyde kiinnostui vesivoiman tarjoamista mahdollisuuksista ja hankki ruotsalaisen Wallenbergien pankkiiriperheen tuella omistukseensa kaksi koskea. Vuonna 1903 hän tapasi fysiikan professori Kristian Birkelandin, ja he alkoivat pohtia mahdollisuutta valmistaa salpietaria sähkön avulla. He kehittivät ja patentoivat menetelmän ammoniumnitraatin valmistamiseen. Seuraavan vuoden alussa perustettiin Elkem, jonka koetehdas valmistui toukokuussa 1905. Joulukuussa 1905 perustettiin ranskalaisen pääoman avulla Norsk Hydro. Eyde toimi käytännössä molempien yritysten johtajana ensimmäiset vuodet, kunnes vetäytyi niistä vuosina 1916 ja 1917. Tämän jälkeen hänet valittiin vuonna 1919 Høyren kansanedustajaksi suurkäräjille, ja jo saman vuoden lopussa hän siirtyi suurlähettilääksi Puolaan.

Vaikka Eyde ei yksin luonutkaan Elkemiä ja Norsk Hydroa, on häntä perinteisesti pidetty yhtenä Norjan teollistumisen symbolina. Sitä vahvisti myös Ruotsi-Norjan unionin hajoaminen vuonna 1905 ja omien kansallissankareiden tarve.

* Eyden kuva maalattuna Norwegianin koneen pyrstöön.Eyden kuva maalattuna Norwegianin koneen pyrstöön.
* Eyden hauta.Eyden hauta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Grimnes, Ole Kristian: Sam Eyde *Store norske leksikon*.  28.8.2023. Viitattu 15.9.2023. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sam Eyde** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Anousheh Ansari** (persiaksi **انوشه انصاری**, s. 12. syyskuuta 1966 Mašhad, Iran) on amerikaniranilainen avaruusturisti. 18. syyskuuta 2006 hänestä tuli ensimmäinen islamilainen nainen avaruudessa, ensimmäinen naispuolinen avaruusturisti sekä ensimmäinen iranilainen avaruuslentäjä. Hänen virallinen tehtävänimikkeensä lennolla oli avaruuslennolle osallistuja. Ansari laukaistiin Kansainväliselle avaruusasemalle Sojuz TMA-9 -lennolla 18. syyskuuta 2006. Hän laskeutui Maahan Sojuz TMA-8 -lennolla 29. syyskuuta 2006.

Ansari muutti vanhempiensa mukana Yhdysvaltoihin vuonna 1984. Hän opiskeli sähköinsinööriksi George Washingtonin yliopistossa. Hän perusti sisarensa miehen kanssa Prodea Systems -yhtiön. He ovat rahoittaneet Ansari X-Prize -säätiön kautta avaruustekniikan kehittämistä edistävän kilpailun. Avaruusturistina Anousheh Ansari maksoi lennostaan yli 20 miljoonaa dollaria.

Ansari Kansainvälisellä avaruusasemalla. Ansari pitelee Zvezda-moduulissa kasvatettua ruohokasvia.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Anousheh Ansari**.
* Anousheh Ansarin oma sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
* Anousheh Ansarin avaruusblogi (Arkistoitu – Internet Archive)
* Prodea Systems -yhtiön sivusto
* Anousheh Ansarin elämäkerta
* Anousheh Ansari, First Iranian Cosmonaut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Amerikkalaisen viittomakielen sormiaakkoset
**Sormiaakkoset** ovat erilaisia käsimuotoja, joilla viittomakielissä ilmaistaan puhuttujen kielten äänteitä tai kirjoitettujen kielten kirjaimia. Sormiaakkosilla sormitetaan eli tuotetaan usein sellaisia sanoja, joita on suoraan lainattu puhutuista kielistä viittomakieleen. Sormiaakkosilla sormitetaan varsinkin erisnimiä silloin, kun henkilöllä tai paikalla ei vielä ole omaa viittomaa tai viittomanimeä. Toisaalta sormiaakkosia käytetään myös useiden nominaalisten viittomien osana, ja kokonaisella viittomalla puolestaan viitataan johonkin käsitteeseen, ei pelkkään kirjaimeen tai kirjainjonoon.

Sormiaakkoset vaihtelevat viittomakielestä toiseen. Suomalaisen viittomakielen sormiaakkoset ovat yksikätisiä, mutta esimerkiksi brittiläisen viittomakielen (BSL) sormiaakkoset ovat kaksikätisiä.

**Kansainväliset sormiaakkoset** on laadittu 1900-luvun puolivälin jälkeen suositukseksi sormiaakkosten kansainvälistämisestä. Kansainväliset sormiaakkoset ovat lähes samat kuin amerikkalaisen viittomakielen sormiaakkoset. Suomalaisessa viittomakielessä ryhdyttiin käyttämään kansainvälisiä sormiaakkosia eli niin sanottuja uusia sormiaakkosia 1970-luvulla. Vanhemmat kuurot saattavat kuitenkin edelleen käyttää vanhoja, ruotsalaisesta viittomakielestä peräisin olevia sormiaakkosia tai uusia ja vanhoja sormiaakkosia sekaisin.

Sormiaakkoset voidaan tuottaa joko kehon edessä eli niin sanottuun vapaaseen tilaan tai kuurosokean henkilön kanssa kommunikoidessa hänen kämmenpohjaansa. Tällöin kuurosokea vastaanottaja käyttää omaan vastaanottoonsa niin sanottua taktiilia kanavaa eli tuntoaistin ja liikeaistimusten antamaa viestinnällistä tietoa.

Katso myös
----------

* Sormiaakkosviestintä

Lähteet
-------

1. ↑  Jantunen Tommi 2003: Johdatus suomalaisen viittomakielen rakenteeseen. Helsinki, Finn Lectura.
2. ↑  Taktiilit sormiaakkoset. (Arkistoitu – Internet Archive)Viitattu 30.9.2013.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sormiaakkoset**.
* Sormiaakkoset kuvina
* Suvi, suomalaisen viittomakielen verkkosanakirja.
**Aliette De Bodard** (s. 10. marraskuuta 1982 New York, Yhdysvallat) on ranskalais-yhdysvaltalainen tieteis- ja fantasiakirjailija. Hän teoksiaan on palkittu muun muassa Nebula- ja Locus-palkinnoilla.

De Bodard syntyi Yhdysvalloissa 1982, mutta vietti lapsuutensa Pariisissa. Hänen isänsä on ranskalainen ja äitinsä vietnamilainen. De Bodardin äidinkieli on ranska, mutta hän kirjoittaa englanniksi.

De Bodard on julkaissut useita palkittuja romaaneja ja lyhyempiä teoksia, joita julkaistu muun muassa *Asimov's Science Fiction*-, *Interzone*- ja *Realms of Fantasy* -lehdissä. Hän voitti Writers of the Future -palkinnon 2006 ja oli ehdolla parhaan uuden kirjailijan John W. Campbell -palkinnon saajaksi 2009. Hän on voittanut lyhyen fiktion British Science Fiction Awardin 2010 ja 2015 sekä vuoden 2012 parhaan novellin Nebula-palkinnon ja Hugo-palkinnon. Hän myös voittanut parhaan pitkän novellin Nebula-palkinnon 2013 ja parhaan pienoisromaanin Nebula-palkinnon 2018. Lisäksi de Bodard ollut ehdolla useita kertoja Nebula-, Hugo- ja World Fantasy Award -palkinnon saajaksi. Hänen 2015 julkaistu romaaninsa, *The House of Shattered Wings*, palkittiin myös parhaan romaanin British Science Fiction Awardilla.

Monet de Bodardin teoksista sijoittuvat vaihtoehtohistoriallisiin maailmoihin. Esimerkiksi *Universe of Xuya* -tieteissarja sijoittuu esihistorialliseen Kiinaan, *Obsidian & Blood* -fantasiasarja asteekkien kulttuuriin ja *Dominion of the Fallen* -fantasiasarja Vietnamin ja Ranskan vaihtoehtohistoriaan.

De Bodard on koulutukseltaan ohjelmistoinsinööri. Hän valmistui ranskalaisesta École polytechniquesta ja työskenteli alalla Pariisissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Aliette de Bodard isfdb.org. Viitattu 15.9.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Interview: Aliette de Bodard by Marshall Payne  11.8.2009. Bibliophile Stalker. Viitattu 15.9.2019. (englanniksi)
3. ↑  Bibliography aliettedebodard.com. Viitattu 15.9.2019. (englanniksi)
4. 1 2  de Bodard, Aliette Encyclopedia of Science Fiction. Viitattu 15.9.2019. (englanniksi)
5. ↑  David Barnett: Aliette de Bodard picks up two sci-fi awards for 'startlingly original fiction'  28.3.2016. The Guardian. Viitattu 15.9.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Venetsialainen antiikkiliike (2005)
**Antiikkiliike** on antiikkiesineiden osto- ja myyntiliike. Tyypillisesti nämä liikkeet ostavat asiakkailta, kuolinpesiltä, yhteisöiltä, ynnä muilta hyväkuntoista ja käyttökelpoista tavaraa ja myyvät sitä eteenpäin. Osto- ja myyntiliikkeistä, etenkin antikvaarisista kirjakaupoista eli antikvariaateista, käytetään puhekielessä usein ilmaisua "divari" (sanasta diverssikauppa eli sekalaisten tavarain kauppa). Aiemmin käytettiin myös ilmausta "vanhain tavarain kauppa".

Osto- ja myyntiliikkeiden toiminta eroaa keskitetystä kirpputoritoiminnasta siten, että kirpputorilla ihmiset asettavat omat tavaransa itse esille ja saavat henkilökunnan keräämät eri asiakkailta saadut maksut. Osto- ja myyntiliike puolestaan ostaa tavarat myyjältä ja myy ne sitten omaan laskuunsa voitolla eteenpäin.

Osto- ja myyntiliikkeet saattavat erikoistua johonkin tiettyyn myyntiartikkeliin. Yleisiä tällaisia liikkeitä ovat antikvariaatit, joissa on myynnissä kirjoja ja lehtiä, joista osa saattaa olla hyvinkin uusia ja vain kerran luettuja. Osa myyntiartikkeleista taas saattaa olla hyvinkin harvinaisia.
Peräpukama.
**Peräpukama** eli **hemorroidi** on peräaukkokanavan väljä, pullistunut laskimo, eräänlainen suonikohju. Se sijaitsee peräsuolen alimman osan pitkittäisissä limakalvopoimuissa. Jos pukamaan hyytyy verta, se tukkeutuu eli kureutuu ja tulee erittäin kipeäksi. Peräpukamat ovat yleinen mutta vähänpuhuttu vaiva.

Oireet
------

Peräpukamat.
Peräpukamat jaetaan ulkoisiin ja sisäisiin pukamiin. Ulkoisten pukamien oireita ovat kutina, kirvely ja tunnettavissa oleva pukamakudos peräaukon seudulla. Myös hematoomia eli verenpurkaumia peräaukon suulla voi esiintyä. Sisäisten pukamien oireita ovat verentulo ulostamisen yhteydessä sekä vakavammissa tapauksissa pukamien pulpahtaminen näkyviin ulos peräaukosta.

Altistavat tekijät
------------------

Altistavia tekijöitä ovat pitkäaikainen ummetus, ulostaessa tapahtuva voimakas ponnistaminen, runsas istuminen, ylipaino sekä raskaus. Myös krooniset suolistosairaudet ja ärtynyt paksusuoli altistavat peräpukamille.

Pukamien ennaltaehkäisy
-----------------------

Tärkein keino pukamien ehkäisyssä ja omahoidossa on suolen toiminnan normalisointi. Kovavatsaisuutta voi välttää syömällä riittävästi ravintokuituja. Myös liikunnan ja runsaan päivittäisen vedenjuonnin on todettu vähentävän ummetusta.

Omahoito
--------

Jos pukamat oireilevat, niitä on syytä hoitaa. Kun oireet eivät ole pitkittyneitä (yli 2–3 viikkoa kestäneitä) tai häiritseviä, ei lääkäriin tarvitse ottaa yhteyttä, vaan pelkkä omahoito riittää.

Suolen säännöllinen toiminta on tärkeää saavuttaa. Niin ripuli kuin ummetuskin on haitaksi peräpukamille. Kuidut ja liikunta auttavat pitämään suoliston tasapainossa. Peräaukon hygieniasta on syytä pitää huolta pesemällä peräaukon alue haalealla vedellä tai ottamalla parin minuutin istumakylpy aina ulostuksen jälkeen. Peräpukamiin on saatavilla myös lääkehoitoa. Apteekeista on saatavissa ilman reseptiä erilaisia voiteita ja peräpuikkoja tilapäiseen käyttöön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pertti Mustajoki: Peräpukamat. Lääkärikirja Duodecim , päivitetty 29.1.2007, viitattu 1.2.2008
2. 1 2 3  Terve.fi: Peräpukamat (tarkastanut Kai Klintrup) , päivitetty 12.6.2006, viitattu 1.2.2008

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Peräpukama**.
* Terveyskirjasto: Satu Tunturi, Peräpukamat, Lääkärikirja Duodecim, 13.7.2021
* Terve.fi: Kai Klintrup, Peräpukamat
* Mayo Clinic: Hemorrhoids (englanniksi)
* Johns Hopkins Medicine: Hemorrhoids (englanniksi)
Oulun yliopiston rakennuksia Linnanmaan kampuksella
**Kari Virta** (3. helmikuuta 1932 Helsinki – 6. toukokuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka tunnetaan erityisesti Oulun yliopiston rakennusten suunnittelusta.

Elämä ja ura
------------

Kari Virta valmistui Teknillisestä korkeakoulusta 1957. Hän perusti opiskelutoverinsa Timo Penttilän kanssa arkkitehtitoimiston, joka toimi vuosina 1955–1962. Toimisto suunnitteli muun muassa Tampereen työväenopiston Sampolan talon ja Helsingin Kaupunginteatterin rakennuksen.

Vuonna 1962 Virta siirtyi omaan arkkitehtitoimistoonsa, jossa hän toimi vuoteen 1999 asti. Tänä aikana hänen merkittävin työnsä oli Oulun yliopiston rakennusten suunnittelu. Työ alkoi pohjoismaisesta arkkitehtikilpailusta 1968 ja kesti noin 30 vuotta.

Virralle myönnettiin professorin arvonimi 1992 ja Oulun yliopiston kunniatohtorin arvo 2009.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Heikki Hoppania, Eino Leinonen ja Kari Palaste: Kari Virta 1932–2014. Muistokirjoitus *Arkkitehtiuutiset, 2014 (6-7): 46*.  2014. Viitattu 25.5.2020.
2. 1 2 3 4  Hoppania, Heikki; Leinonen, Eino & Palaste, Kari: Arkkitehdin elämäntyö oli Oulun yliopisto: Kari Virta 1932–2014.  *Helsingin Sanomat*, 10.7.2014, s. B 13. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 10.7.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kari Virran muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**USS Eugene A. Greene** (runkonumero DD-711 ja DDR-711) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1945 vesillelaskettu Gearing-luokan hävittäjä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Gearing-luokka*
Alus tilattiin Federal Shipbuildin & Drydock Companyltä Kearnystä New Jerseystä, missä köli laskettiin 17. elokuuta 1944. Alus laskettiin vesille 18. maaliskuuta 1945 kumminaan Anita M. Greene ja otettiin palvelukseen 8. kesäkuuta ensimmäisenä päällikkönään W. V. Prat, III.

Palvelus
--------

Alus oli koeajoissa, lentokonemiehistöjen pelastusaluksena sekä uusien hävitäjämiehistöjen koulutusaluksena Yhdysvaltain itärannikolla ja Karibianmerellä kotisatamanaan Norfolk. Alus lähti Guantanamonlahdelle koulutukseen alkuvuodesta 1947, mistä se lähti 13. helmikuuta edelleen laivasto-osaston mukana MOntevideoon Uruguayhin osallistuakseen presidentin valtaanastujaisten yhteydessä järjestettyihin juhlallisuuksiin. Osasto vieraili matkalla myös Rio de Janeirossa ennen paluutaan Norfolkiin 31. maaliskuuta.

Alus lähti 10. marraskuuta ensimmäisellä yhdeksästä Välimeren purjehdukselleen. Alus oli 1. huhtikuuta – 1. joulukuuta 1952 muutettavana tutkalinkiksi.

Alus poistettiin palveluksesta 31. elokuuta 1972 Norfolkissa ja se lainattiin Espanjalle.

Churruca
--------

Espanjan laivasto otti aluksen palvelukseensa nimellä *Churruca*. Alus poistettiin palveluksesta 15. syyskuuta 1989 ja upotettiin maalilaivana 12. joulukuuta 1991.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Dictionary of American Naval Fighting Ships - USS Eugene A. Greene
Ġbejna-juustoa.
**Ġbejna** on maltalainen lampaanmaitojuusto.

Ensimmäiset historialliset lähteet mainitsevat juustonvalmistuksen maltalla 1400-luvulla ja alueen karu maasto suosii lampaiden paimennusta. Monet alueet eivät sovi muunlaiseen maatalouskäyttöön ja maidon jalostaminen juustoksi on kätevä tapa säilöä tuotettua maitoa. Ġbejnalla ei ole suojattua alkuperäisnimitystä, mutta sen lisäämistä Euroopan unionin nimisuojajärjestelmään on kampanjoitu.

Ġbejna valmistetaan saostamalla lampaanmaito juoksutteella 35–37 °C lämpötilassa, jolloin muodostuu juustomassaa. Ennen juoksutteiden käytön yleistymistä sen tilalla on sanottu käytetyn merivettä. Juustomassa eritellään koreihin ja sen pinnalle ripotellaan merisuolaa. Juustomuottiin asetettua juustomassaa käännellään pariin otteeseen samalla edelleen suolaa ripotellen. Valmista juustoa säilytetään kylmätiloissa ja se myydään tavallisesti vuorokauden sisällä sen valmistamisesta.

Valmis Ġbejna on väriltään valkoista ja sen makua on kuvailtu suolaiseksi. Juusto voidaan syödä tuoreena tai esimerkiksi katolla kuivattuna.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Catherine Donnelly: *The Oxford companion to cheese*, s. 305. Oxford University Press, 2016. ISBN 9780199330881. (englanniksi)
2. ↑  Ivan Martin: ‘Malta must register the unique, traditional ġbejna’ Times of malta. Viitattu 20.8.2018. (englanniksi)
3. ↑  Ġbejna: the traditonal small round cheese made in Malta *Uncover Malta*. Viitattu 20.8.2018. (englanniksi)
|  |
| --- |
| Osa artikkelisarjaa |
| Evankelinenherätysliike |
| Liikkeen perustaja, maallikkosaarnaaja Paavo Ruotsalainen |
| Henkilöitä
* Fredrik Gabriel Hedberg
* Johannes Bäck
* Arkkila
* Byman
* A. J. Bäck
* J. J. Bäck
* Engström
* Dahlberg
* Koskenniemi
* Kurvinen
* Lehto
* Lyytinen
* Nikkarikoski
* Tamminen
* Takala
* Rapeli
* Rosengren
* Suokunnas
* Säilä

 |
| Liike
* SLEY
* SLEF
* ELY
* Evankeliset opiskelijat
* Evankelisluterilainen Todistajaseura

 |
| Kirkot
* Luther-kirkko (Helsinki)
* Lutherin kirkko (Lahti)
* Lutherin kirkko (Turku)
* Tampereen Luther-talo
* Pyhän Sydämen kappeli

 |
| Opistot
* HEO
* Karkun evankelinen opisto
* Kiteen Evankelinen Kansanopisto
* Loimaan evankelinen kansanopisto
* Nurmeksen evankelinen opisto

 |
| Media
* Gladiolus
* Sanansaattaja
* Sändebundet
* Nuotta

 |
| Kulttuuri
* Elävät kivet
* Evankeliset musiikkimessut
* Evankeliumijuhla
* Maata näkyvissä -festarit
* Siionin kannel
* Sionsharpan

 |
| * n
* k
* m
 |

**Siionin kannel** on evankelisen herätysliikkeen laulukirja.

*Siionin kannel - evankelinen laulukirja* on kokoelma yhteislauluja. Nimi *Siionin kannel* viittaa Raamatun kuvaan kahdesta vuoresta, Gal. 4: 24–26 ja Hepr. 12: 18–24. Siinain lain vaatimusten salamat eivät uhkaa sitä, joka turvautuu Jumalan rakkauteen Kristuksessa, armoon Siionista (SK 34:5, SK 436:4). Tämän kuvan mukaan taivaassa soivat kerran kanteleet tai harput Siionin vuorella, Ilm. 14: 1–2. Nimen käyttäminen laulukirjassa juontuu kansainvälisistä hengellisistä liikkeistä ja laulukokoelmista, joissa korostettiin evankeliumin iloa, Kristuksen sovitusverta ja raamatullista morsiusmystiikkaa. Suomen evankeliselle liikkeelle keskeistä on myös kasteen armo, luottamus Jumalan sanaan ja luterilainen tunnustus.

Viimeisimmän *Siionin kanteleen* uudistuksen suorittanut toimikunta aloitti työnsä vuonna 1993. Tavoitteena oli ilmaista laulujen alkuperäiset ajatukset ehjällä, kauniilla suomen kielellä. Laulut pyrittiin muokkaamaan alkutekstin perusteella, myöhemmin mukaan tulleita ajatuksia karsien. Vanhoja kauniita sävelmiä palautettiin ja uusia etsittiin.

Edellisen *Kanteleen* vähän käytettyjä lauluja jätettiin pois. Tilalle toimikunta pyrki tuomaan tämän päivän parhaita hengellisiä lauluja. Niitä löydettiin myös evankelisen liikkeen vanhasta aarteistosta. Tärkeää oli, että ne soveltuvat yhteislauluiksi ja että Pyhän Raamatun koko sanoma soi kirkkaana. Kanteleessa on lauluja iloon ja suruun, nuorille ja varttuneille, etsijöille ja löydetyille.

Ensimmäistä kertaa *Siionin kannel* ilmestyi 1874 yksiäänisenä nuottipainoksena. Kokoelma valmistui vuosina 1874–1881 ja 1885, minkä jälkeen sitä on uudistettu ja lisäilty vuosina 1892, 1900, 1910, 1923, 1961/1964 sekä 1999, minkä lisäksi sävelmistöä on uudistettu 1939 ja 1948. Siionin kannelta on painettu yli miljoona kappaletta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomen luterilainen evankeliumiyhdistys (SLEY): Siionin kannel - Evankelinen laulukirja *sley.fi*.  Arkistoitu 25.10.2011. Viitattu 14.3.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Siionin kannel SLEY:n sivuilla.
Ilmarinta vasemmassa keuhkossa (kuvan oikea puoli)
**Ilmarinta** eli pneumothorax merkitsee ilman pääsyä keuhkopussionteloon, jolloin alipaineisen keuhkopussin ja normaalipaineisen ilman välille syntyy yhteys. Seurauksena on ilmarinnan puoleisen keuhkon kasaanpainuminen. Keuhko ei tällöin sisäänhengitettäessä laajene eikä siten osallistu hengitystoimintaan.

Syyt
----

Ilmarinta syntyy yleisimmin yskimisen tai fyysisen rasituksen yhteydessä, jolloin joko synnynnäisesti heikon tai keuhkolaajentuman heikentämän keuhkorakkulan seinämä pettää. Tapahtumaa kutsutaan spontaaniksi ilmarinnaksi. Ilmarinta voi syntyä vamman seurauksena, jos kylkiluu, puukko tai muu esine rikkoo sekä keuhkopussin että keuhkon (traumaattinen ilmarinta). Yksittäiseen kylkiluumurtumaan liittyy ilmarinta vain harvoin. Ilmarinta voi syntyä myös laitesukeltajalle, joka pidättää henkeään pintaan noustessaan. Ilmarinnan vaara syntyy ainoastaan käytettäessä sukelluslaitteita, jolloin sukeltaja hengittää paineilmaa pinnan alapuolella. Ilman sukelluslaitteita tapahtuvassa ns. vapaasukelluksessa ei ole ylipainevamman vaaraa.

Oireet
------

Ilmarinta voi syntyä hyvin nopeasti tai vähitellen päivien kuluessa. Myös ilmarinnan koko vaihtelee pienestä ja oireettomasta koko keuhkon kokoonpainumiseen. Hengitystilavuuden pieneneminen aiheuttaa eriasteisia hengitysvaikeuksia, joiden syy varmistuu usein vasta röntgenkuvauksessa. Hengitysäänten vaimeneminen tai puuttuminen voi olla merkkinä ilmarinnasta.

Hoito
-----

Ilmarintaa ei voi hoitaa ilman erikoisvälineitä ja -osaamista, ja se vaatii aina kiireellistä sairaalahoitoa. Ilmarinnan ensiapu on vammojen mukainen hoito, puoli-istuva asento ja hapen annostelu varaajamaskilla hapetuksen parantamiseksi ja hengenahdistuksen vähentämiseksi.

Historia
--------

Ranskalainen lääkäri Jean Marc Gaspard Itard tunnisti ensimmäisenä ilmarinnan vuonna 1803. Hänen opettajansa lääkäri René Laënnec julkaisi ilmarinnasta kliinisen kuvauksen vuonna 1819..

Lähteet
-------

* Castrén, Maaret et al.: *Ensihoidon perusteet*. Pelastusopisto & Suomen Punainen Risti, 2005. ISBN 951-98649-5-4.
* Lääkärikirja Duodecim

### Viitteet

1. ↑  Laennec RTH. *Traite de l'auscultation mediate et des maladies des poumons et du coeur.* Part II. Paris, 1819
**Diróksen luolat** (kreik. Σπήλαια Διρού, *Spílaia Diroú*) on joukko luolia Mánin niemimaalla Peloponnesoksella Kreikassa. Ne sijaitsevat Anatolikí Mánin kunnassa noin 1,3 kilometriä pohjoiseen Pýrgos Diroún kylästä.

Diróksen luolat muodostavat laajan tippukiviluolaston, jonka suurimmat luolat ovat nimeltään *Glyfáda* (Γλυφάδα, suomeksi "Murtovetinen", myös *Vlycháda*), *Katafýgio* (Καταφύγιο, "Turvapaikka") ja *Alepótrypa* (Αλεπότρυπα, "Ketunkolo"). Glyfádan luolan koko on noin 16 700 neliömetriä ja koko luolaston toistaiseksi tunnettu yhteispituus noin 6,5 kilometriä. Luolastossa on maanalainen joki, jonka pituus on noin 1,6 kilometriä, sekä järviä. Joihinkin luoliin pääsee vain mereltä. Luolissa on lukuisia lukuisia stalagtiittejä ja stalagmiitteja.

Alepótrypan luolassa on ollut asutusta neoliittisella kaudella noin 6000–3000 eaa. Luolaa on käytetty myös hautaukseen sekä kulttipaikkana, ja se muodostaa yhden laajimmista tunnetuista neoliittisen ajan hautapaikoista. Luita on tunnistettu ainakin 170 yksittäisestä henkilöstä. Harvinaisiin löytöihin kuuluvat haudat, joissa on kaksi ihmistä, kuten sylikkäin olevat mies ja nainen. Hautalöydöt ulottuvat mykeneläiselle kaudelle asti, jolta ajalta luolasta on löydetty luuarkku. Se on todennäköisesti haudattu alun perin muualle ja siirretty myöhemmin luolalle, jota on mahdollisesti edelleen pidetty pyhänä paikkana. Erään teorian mukaan luolan maine olisi vaikuttanut siihen, että Mánin niemen kärki Taínaron eli Tainaronin niemi yhdistettiin antiikin aikana Haadeen sisäänkäyntiin.

Ainakin osa luolista romahti maanjäristyksessä noin 3000 eaa. Luolia on tutkittu vuodesta 1949 ja Alepótrypaa sen löytämisestä vuonna 1958 lähtien. Arkeologiset tutkimukset alkoivat vuonna 1970 arkeologi Geórgios Papathanasópouloksen johdolla.

Glyfádan luolan sisään tehdään turistikierroksia osin jalkaisin ja osin veneillä. Kierros kestää noin 40 minuuttia. Alepótrypa ei ole ainakaan toistaiseksi avoinna yleisölle arkeologisten tutkimusten vuoksi.

* Luolien paikka ulkopuolelta.Luolien paikka ulkopuolelta.
* Glyfádan luolaa.Glyfádan luolaa.
* Glyfádan luolaa.Glyfádan luolaa.
* Veneitä Glyfádan luolalla.Veneitä Glyfádan luolalla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Diros Caves *Visit Greece*. Viitattu 20.2.2017.
2. ↑  Diros Caves *Peloponnese*. Viitattu 20.2.2017.
3. ↑  Σπήλαια Διρού *dimosoitilou.gr*. Viitattu 20.2.2017.
4. ↑  Diros Caves *Inside Mani*. Viitattu 20.2.2017.
5. 1 2  Romeo, Nick: Embracing Stone Age Couple Found in Greek Cave  20.2.2015. National Geographic. Viitattu 20.2.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Diróksen Glyfádan luola** Wikimedia Commonsissa
Carolyn Carlson ja Raghunath Manet esiintymässä.
**Carolyn Carlson** (s. 7. maaliskuuta 1943) on tanssija ja koreografi. Hän syntyi Yhdysvalloissa, Kaliforniassa suomalaisten vanhempien lapsena. Carlson opiskeli tanssia Utahin yliopistossa ja San Francisco School of Ballet'issa.

Opintojensa jälkeen Carlson tanssi Alwin Nikolaisin ryhmässä New Yorkissa, ja siirtyi sieltä 1974 Pariisiin. Siellä hän perusti Pariisin Oopperan kokeellisen tanssin ryhmän, josta tuli maailmankuulu. Pohjoismaissa vietettyjen vuosien jälkeen hän palasi Pariisiin, ja johtaa siellä *Atelier de Paris – Carolyn Carlson* -nimistä oppilaitosta.

Carlson on luonut yli 90 koreografiaa. Vuosina 1990–1991 hän työskenteli Helsingissä Helsingin kaupunginteatterin, Kansallisoopperan ja Tanssiteatteri Raatikon kanssa. Myös ennen ja jälkeen tuota jaksoa Carlson on vieraillut usein Suomessa ja vaikuttanut oleellisesti suomalaisen nykytanssin kehitykseen. Erityisesti vuonna 1976 Jorma Uotisen ja muiden suomalaisten tanssijoiden kanssa tehty teos *Kaiku* toi Suomeen uudenlaista estetiikkaa.

Carlsonille myönnettiin akateemikon arvo Academie des beaux-arts Pariisissa vuonna 2022.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lyhyt elämäkerta Atelier de Paris.  Arkistoitu 19.5.2007. Viitattu 17.5.2007. (ranskaksi)
2. ↑  Carolyn Carlson, Koreografi / Man in a Room  2002. Tero Saarinen Com.  Arkistoitu 25.5.2007. Viitattu 17.5.2007.
3. ↑  Miettinen, Jukka O.: Carolyn Carlson, suomalaisen nykytanssin kummitäti  2005. Tanssin Tiedotuskeskus. Viitattu 17.5.2007. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Séance d'installation de Carolyn Carlson | Academie des beaux-arts *Séance d'installation de Carolyn Carlson | Academie des beaux-arts*. Viitattu 25.7.2022. (ranskaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |