recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kuningatar Elisabet II kuvattuna ansioritarikunnan olkanauhan kanssa.
**Uuden-Seelannin ansioritarikunta** (engl. *New Zealand Order of Merit*) on uusiseelantilainen kunniamerkki, joka perustettiin vuonna 1996 kuningatar Elisabet II:n suostumuksella. Kunniamerkkiä jaetaan henkilöille, jotka ovat millä tahansa alalla tehneet merkittävän palveluksen kruunulle tai Uuden-Seelannin kansalle tai jotka ovat kunnostautuneet omalla alallaan erityisen hyvin. Saajan ei tarvitse olla Uuden-Seelannin kansalainen, mutta ansioritarikunnan todellisiksi jäseniksi voidaan nimittää ainoastaan sellaisten maiden kansalaisia, joiden hallitsija on Charles III. Sen yläpuolella on Uuden-Seelannin ritarikunta.

Kunniamerkin kaksi korkeinta luokkaa oikeuttavat tittelien *Sir* (miehillä) ja *Dame* (naisilla) käyttöön. Yhteensä kunniamerkkiä jaetaan viidessä luokassa:

* Suurseuralaisritari
* Seuralaisritari
* Seuralainen
* Upseeri
* Jäsen

Lähteet
-------

1. ↑  The New Zealand Order of Merit *The New Zealand Order of Merit*. Viitattu 5.9.2022. (englanniksi)
2. ↑  New Zealand Royal Honours *Monarchy New Zealand*. Viitattu 5.9.2022. (englanniksi)
3. ↑  The Order of New Zealand and New Zealand Order of Merit  2022. Ministry for Culture and Heritage. Viitattu 5.9.2022. (englanniksi)
**Suuri profeetta**-merisotaharjoitus järjestettiin Hormuzinsalmella 31. toukokuuta – 6. huhtikuuta 2006. Siinä Iran esitteli puolustusvalmiuttaan Hormuzinsalmella ja joitain uusiksi mainittuja aseita. Iranin mukaan harjoitukseen osallistui 1 500 alusta ja 17 000 sotilasta Islamilaisen tasavallan armeijasta, Islamilaisesta vallankumouskaartista, poliisista ja vapaaehtoisesta Basij-vapaaehtoismiliisistä. Iranilaislähteiden mukaan harjoitus sai brittiläiset ja yhdysvaltalaiset joukot hälytystilaan alueella.

Harjoituksessa julkistettiin 4. huhtikuuta 2006 uusiksi mainittuja aseita maalta tai mereltä tehtäviä tutkahavaintoja karttamaan kykenevä iranilainen lentovene, mikä olisi aseistettu ohjuksilla ja se kykenisi nousemaan ilmaan vedenpinnan läheisyyteen matalalla. Venäläisarvioiden mukaan kyse saattaa olla Ekranoplan A-90 Orljonok -tyyppisestä lentoveneestä, mikä oli jo Neuvostoliiton laivastolla.

Harjoituksen yhteydessä esiteltiin myös tehokas iranilainen Hoot-ohjus, mikä kykenee lentämään ilmassa 100 metriä sekunnissa ja meressä 25 metriä sekunnissa. Venäläisten arvioiden mukaan kyseessä saattaa olla Neuvostoliitossa kehitetty Tornado-niminen nopea torpedo, minkä kantama ei kuitenkaan ollut kuin 7 kilometriä. Venäläisten lähteiden mukaan aseiden konstruktio on kuitenkin vanhempaa neuvostoliittolaista alkuperää ja ne ovat saattaneet ajautua Iraniin kolmansien maiden kautta.

Aiheesta muualla
----------------

* Fort Leavenworth, Foreign military studies: The Tyranny of Time and Distance: Bridging the Pacific (englanniksi)
* Iran: Another Torpedo Successfully Test-Fired (englanniksi)
* IRNA: Iran firmly responds to any attack: Military official
**Embeddable Linux Kernel Subset** (**ELKS**) on Linuxin kaltainen käyttöjärjestelmä, joka on Linux-ytimen osajoukko.

ELKS on tarkoitettu 16-bittisille alustoille, joiden mikroprosessori ja RAM-muisti eivät riitä normaalin 32-bittisen Linuxin ajamiseen.

ELKS on tarkoitettu Intel IA16 -arkkitehtuurille (16-bittiset suorittimet: 8088, 8086, 80188, 80186, 80286, Nec V20, V30 ja yhteensopivat). Eräät vanhat tietokoneet (IBM-PC XT / AT ja kloonit) tai uudemmat järjestelmäpiirit ja FPGA-piirit ovat kohteita alustalle.

Historia
--------

Projektin aloitti Alan Cox vuonna 1995 haarana pääsarjan Linux-ytimestä.

Projekti on ilmoitettu välillä kuolleeksi, mutta vuonna 2019 viimeisteli kääntäjän vaihtamisen.

Katso myös
----------

* UClinux

Aiheesta muualla
----------------

* Verkkosivu ja versiohallinta (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Embeddable Linux Kernel Subset
**Sami Länsivuori** (s. 31. maaliskuuta 1963) on suomalainen pikajuoksija.

Länsivuori voitti 100 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuosina 1991 ja 1992. 1990 ja 1993 hän oli hopealla. 200 metrillä Länsivuori voitti hopeaa vuonna 1993. Hallissa hän voitti 60 metrin juoksun SM-kultaa 1992, 1995 ja 1998. 

Länsivuoren ennätys 100 metrillä on 10,48 (juostu 1995, myötätuulessa Länsivuori on juossut 10,39) ja 200 metrillä 21,45. 26. elokuuta 1995 joukkue Harri Kivelä, Sami Länsivuori, Ari Pakarinen ja Janne Haapasalo juoksi 4 x 100 metrin viestissä Helsingissä ajan 39,39, joka on kaikkien aikojen viidenneksi paras suomalaistulos. 

Vuonna 2004 Länsivuori juoksi MM-hopeaa 60 metrillä Saksan Sindelfingenissä veteraanien halli-MM-kisoissa M40-sarjassa. Länsivuori on mukana KuPS:n jalkapallojoukkueiden valmennustoiminnassa lähinnä fysiikkavalmentajana. Hän on myös KuPS:n entinen SM-sarjapelaaja ennen pikajuoksu-uraansa. Tällä hetkellä Länsivuori valmentaa pikajuoksija Maria Räsästä.

Länsivuorta valmensivat juoksu-uran aikana seuraavat valmentajat aikajärjestyksessä: Tapani Turunen, Hannu Puroila ja Martti Koljonen.

Lähteet
-------

1. ↑  Sami Länsivuori Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Yleisurheilun Suomen parhaat kautta aikojen Apulanta.fi. Viitattu 12.4.2006.
3. ↑  Sami Länsivuorelle veteraanien MM-hopeaa *Etelä-Saimaa*.  1.4.2004. Mediatalo Keskisuomalainen.  Arkistoitu 6.5.2004. Viitattu 12.4.2006.
**Matti Esaias "Esa" Kivekäs** (6. heinäkuuta 1916 Oulu – 14. kesäkuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen teologian tohtori ja uskonnonopettaja. Nuoruudessaan hän kilpaili keskimatkojen juoksussa. Hän edusti urallaan Oulun Pyrintöä (OP) ja saavutti seuran riveissä SM-viestimitaleita.

Esa Kivekäs kirjoitti ylioppilaaksi kotikaupungissaan Oulun lyseossa vuonna 1934. Hän jatkoi opintojaan Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1940. Hän valmistui teologian kandidaatiksi 1949, teologian lisensiaatiksi 1957 ja väitteli teologian tohtoriksi vuonna 1967 Rudolf Bultmannin teologisesta antropologiasta. Kivekäs oli vihitty papiksi Talvisodan aikaan, ja hän toimi sotilaspastorina Jatkosodan loppuun eli syksyyn 1944 asti.

Sodan jälkeen Kivekäs työskenteli uskonnon opettajana Hämeenlinnassa, Turussa ja Helsingissä. Ennen eläköitymistään hän työskenteli Helsingin yliopiston opettajankoulutuslaitoksen uskonnon didaktiikan lehtorina vuosina 1974–1979. 

Vuoden 1936 4 x 800 metrin viestin Suomen mestarijoukkue Oulun Pyrintö. Juoksijat vasemmalta: Helge Vänttilä, Niilo Hartikka, Onni Pyörälä ja Esa Kivekäs.
Esa Kivekäs kilpaili 1930-luvulla yleisurheilussa niin 800 kuin 1 500 metrillä. Kivekkään seura Oulun Pyrintö nousi 1930-luvun puolivälissä kansalliselle huipulle niin 4×800:lla kuin 4 × 1 500 metrillä nimekkäimpänä juoksijanaan Niilo Hartikka. Kivekäs oli tyypillisesti 4×800 metrin nelikossa. Ensimmäisen kerran OP nousi SM-viestikisoissa mitaleille vuonna 1934, jolloin Kivekäs sai OP-nelikossa Hartikan, Onni Pyörälän, Helge Vänttilän kanssa pronssia. Seuraavana vuonna sama nelikko oli hopealla. Syksyllä 1935 Oulun keskuskentällä OP:n nelikko Vänttilä–Pyörälä–Kivekäs–Hartikka teki Suomen ennätyksen 4×800 metrillä ajan ollessa 7.53,4. Tämä enteilikin menestystä seuraavan vuoden SM-viesteissä. Vuoden 1936 SM-viesteissä OP-nelikolle tuli sitten Suomen mestaruus voitettuaan Helsingin Poliisi-Voimailijoiden vahvan nelikon. OP:n ja Kivekkään mitaliketju jatkoi vielä vuoden 1937 SM-viesteissä, joissa OP oli hopealla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuolleita – Teologian tohtori Esa Kivekäs.  *Helsingin Sanomat*, 2.7.1992, s. 4. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 27.6.2020.
2. ↑  Oulun Pyrintö saavutti ennätyksen 4x800 m viestissä: 7.53,4.  *Helsingin Sanomat*, 2.9.1935, s. 7. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 27.6.2020.
Suomenlahden ulkosaaret ja Suomenlahden pohjukka
Suomenlahden ulkosaarista Suursaari (taaempana) erottuu selvästi Suomen rannikolta
**Suomenlahden ulkosaaret** ovat itäisen Suomenlahden ulkomerellä sijaitseva, useasta kymmenestä saaresta koostuva saaristo Venäjän aluevesillä.

Läntisistä, Suomen ja Viron rannikkojen välissä sijaitsevista saarista suurimmat ovat Suursaari ja Tytärsaari sekä pienempiä Säyvö, Itä-Viiri, Länsi-Viiri ja Ruuskeri, joka on Venäjän läntisin kohta lukuun ottamatta Kaliningradin aluetta.
Itäisen ryhmän muodostavat muun muassa Lavansaari, Peninsaari, Seiskari ja Koukouri, joka yleensä luetaan Seiskariin kuuluvaksi. Saariryhmät kuuluvat hallinnollisesti Leningradin alueen Jaaman piirin Laukaansuun kuntaan.

Pohjoisempana kolme pientä ulkosaarta Narvi ja Someri sekä muutama pieni luoto kuuluvat Viipurin piirin Koiviston kuntaan.

Ensimmäinen asiakirjamaininta Suomenlahden saarista on vuodelta 1395, jolloin tallinnalaiset kauppiaat ajautuivat vahingossa Seiskariin, josta he jatkoivat matkaa Retusaareen; heidät otettiin kiinni luvattomasta idänkaupasta Viipurin linnanisännän Erengisle Niilonpojan vartioalukselle ja menettivät takavarikossa lastinsa.. Saaret kuuluivat Suomelle talvisodan päättäneeseen, vuonna 1940 solmittuun Moskovan rauhansopimukseen saakka.

Useat Suomenlahden ulkosaarista liitettiin osaksi joulukuussa 2017 perustettua Itäisen Suomenlahden luonnonpuistoa.

Lähteet
-------

1. ↑  Full text of "Bidrag till kännedom om Finlands natur och folk" (ruotsiksi)
2. ↑  Кингисеппский район[vanhentunut linkki] Культура Ленинградской области (venäjäksi)
3. ↑  Kingisepp District[vanhentunut linkki] Culture of the Leningrad Oblast (englanniksi)
4. ↑  О районе (Arkistoitu – Internet Archive) Кингисеппский муниципальный район (venäjäksi)
5. ↑  About district (Arkistoitu – Internet Archive) Kingisepp municipal district (englanniksi)
6. ↑  Почтовые индексы Город Высоцк - Ленинградская Область Bpages.ru (venäjäksi)
7. ↑  Hamari 1996 s.69-80
8. ↑  Veikko Huotari: Arkistoitu kopioVenäjä perusti kaksi uutta suojelualuetta Suomen rajan läheisyyteen  15.1.2018. Karjalainen, karjalainen.fi.  Arkistoitu 25.2.2018. Viitattu 28.2.2018.
9. ↑  Sozdan zapovednik "Vostok Finskogo zaliva *Zapovednaja Rossija, zapoved.ru*.  25.12.2017.  Arkistoitu 27.2.2018. Viitattu 28.2.2018. (venäjäksi)
10. ↑  Establishing the Vostok Finskogo Zaliva State Nature Reserve (Leningrad Region) *Government of Russia, government.ru*.  26.12.2017. Viitattu 28.2.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Risto Hamari, Martti Korhonen, Timo Miettinen ja Ilmar Talve: *Suomenlahden ulkosaaret*. Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1996. ISBN 951-717-879-4.
Andrei Matvejev.
**Andrei Fjodorovitš Matvejev** (ven. Андре́й Фёдорович Матве́ев, 25. elokuuta 1892 Lotinapellon kihlakunnan Vinnitsyn kunnan Ozjoran kylä – 30. maaliskuuta 1985 Dnepropetrovsk) oli vepsäläissyntyinen opettaja, poliitikko ja osuustoimintamies.

Andrei Matvejev syntyi vepsäläiseen talonpoikaisperheeseen. Hän puhui seitsenvuotiaaksi saakka vain vepsää, mutta oppi koulussa nopeasti venäjän kielen. Matvejev kävi Vinnitsyn kaksiluokkaisen koulun ja pääsi vapaaoppilaana Petroskoin opettajaseminaariin.

Valmistuttuaan seminaarista vuonna 1911 Matvejev työskenteli opettajana Säämäjärven kunnan Uhmoilan koulussa. Vuonna 1915 hänet kutsuttiin armeijaan. Matvejev palveli Izmailovin kaartinrykmentin rivimiehenä Pietarissa ja lääkintämiehenä rintamalla. Kotiuduttuaan helmikuussa 1917 hän osallistui Pietarissa vallankumousliikkeeseen, liittyi Sosialistivallankumoukselliseen puolueeseen ja palasi sitten Petroskoihin. Matvejev ja menševikki Matvei Šiškin valittiin marraskuussa 1917 Aunuksen läänin edustajiksi Venäjän perustuslakia säätävään kansalliskokoukseen.

Matvejev opiskeli Venäjän kulutusosuuskuntien keskusliiton kursseilla vuosina 1918–1919 ja työskenteli sen jälkeen luennoitsijana ja neuvojana Lotinapellossa, Moskovassa ja Pietarissa. Matvejev pidätettiin entisenä sosialistivallankumouksellisena Pietarissa vuonna 1922, mutta hänet päästettiin pian vapaaksi. Vuodesta 1925 lähtien hän asui Stalingradissa. Matvejev johti maatalousosuuskuntien liiton osastoa vuoteen 1930 ja työskenteli sen jälkeen kulutusosuuskuntien liiton ja Narkomtorgin oppilaitosten opettajana.

Matvejev pidätettiin elokuussa 1938. Hänet tuomittiin huhtikuussa 1939 kahdeksan vuoden pakkotyörangaistukseen vastavallankumouksellisen propagandan levittämisestä. Matvejev kärsi rangaistuksensa metsätöissä Itä-Siperian Bamlagilla ja rautatietyömaan taloussuunnittelijana Komin tasavallan Petšorlagilla. Vapauduttuaan vuonna 1946 hän jäi perheineen roudantutkimusaseman päälliköksi Vorkutan lähelle Hanoveihin. Jäätyään eläkkeelle vuonna 1961 Matvejev muutti vaimoineen Dnepropetrovskiin. Hänen tuomionsa kumottiin vuonna 1990.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Matvejev Andrei Fjodorovitš *Virtualnyi muzei Gulaga*.  Arkistoitu 20.12.2018. Viitattu 2.4.2020.
2. 1 2  Dubrovskaja Je. Ju.: "1917 god v Olonetskom kraje: pervyje obštšenatsionalnyje vybory i deputaty Utšreditelnogo sobranija M. D. Šiškin i A. F. Matvejev", *Istoriko-kulturnoje nasledije vepsov i rol muzeja v žizni mestnogo soobštšestva*, s. 84–91. Petrozavodsk: Karelski gosudarstvennyi krajevedtšeski muzei, 2008. ISBN 978-5-9274-0308-0. Teoksen verkkoversio.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Iker Muniain Goñi**, [ˈiker muniˈain ˈgoɲi], (s. 19. joulukuuta 1992 Pamplona, Navarra, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa pelaavaa bilbaolaista Athleticia.

Ura
---

Muniain on edustanut Athleticia vuodesta 2005 lähtien, jolloin hän siirtyi seuraan pamplonalaisesta Chantreasta. Seuran edustusjoukkueessa hän teki ensiesiintymisensä 30. heinäkuuta 2009 Eurooppa-liigan karsintaottelussa Young Boysia vastaan. Viikkoa myöhemmin pelatussa toisessa osaottelussa hän teki 2–1-voittomaalin, jolla Athletic eteni otteluparista jatkoon. Tuolloin 16 vuoden ja runsaan seitsemän kuukauden ikäinen Muniain oli Domingo Acedon jälkeen toiseksi nuorin virallisessa ottelussa debytoinut ja nuorin virallisessa ottelussa maalin tehnyt Athleticin pelaaja.

Primera Divisiónissa Muniain debytoi kauden 2009–2010 avauskierroksella 30. elokuuta 2009 Espanyolia vastaan. Hän rikkoi jälleen ennätyksen, kun hänestä tuli Espanjan korkeimman sarjatason nuorin maalintekijä 4. lokakuuta 2009 ottelussa Real Valladolidia vastaan. Aiemmin ennätystä piti hallussaan Xisco Nadal.

Muniain edusti Espanjaa alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 2009.

Lähteet
-------

1. ↑  Ficha Athletic Club. Viitattu 8.8.2009. (espanjaksi)
2. ↑  Athletic Club 0 Young Boys 1: Cuesta arriba  30.7.2009. Athletic Club. Viitattu 8.8.2009. (espanjaksi)
3. ↑  Young Boys 1 Athletic Club 2: Adelante  6.8.2009. Athletic Club. Viitattu 8.8.2009. (englanniksi)
4. ↑  Debutó la perla de Lezama  31.7.2009. Marca. Viitattu 8.8.2009. (espanjaksi)
5. ↑  Muniain, el más joven en marcar con el Athletic  6.8.2009. Marca. Viitattu 8.8.2009. (espanjaksi)
6. ↑  Muniain se convierte en el futbolista más joven en marcar en Primera  4.10.2009. Marca. Viitattu 5.10.2009. (espanjaksi)
7. ↑  Portugués replaces injured Muniain for Spain  10.5.2009. UEFA. Viitattu 5.10.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Iker Muniainin esittely Athleticin sivustolla (englanniksi)

Athletic Bilbao – Primera División
1 Simón |
2 Morcillo |
3 Vivian |
4 Martínez |
5 Yeray |
6 Vesga |
7 Berenguer |
8 Sancet |
9 I. Williams |
10 Muniain |
11 N. Williams |
12 Guruzeta |
13 Agirrezabala |
14 D. García |
15 Lekue |
16 Vencedor |
17 Berchiche |
18 de Marcos |
19 Zarraga |
20 Villalibre |
21 Capa |
22 R. García |
23 Herrera |
24 Balenziaga |
27 Padilla |
28 Bilbao |
29 Malcom |
31 Paredes |
35 Iru |
Valmentaja Valverde

Espanjan joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 2012
1 De Gea |
2 Azpilicueta |
3 Domínguez |
4 J. Martínez |
5 Í. Martínez |
6 Alba |
7 Adrián |
8 Muniain |
9 Rodrigo |
10 Mata |
11 Koke |
12 Montoya |
13 Botía |
14 Romeu |
15 Isco |
16 Tello |
17 Herrera |
18 Mariño |
Valmentaja Milla
*Tämä artikkeli kertoo pokerinpelaajasta, yhdysvaltalaisesta professorista katso John L. Esposito*

**John Esposito** on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Esposito on urallaan voittanut yhden World Series of Pokerin (WSOP) turnauksen: 2 500 dollarin limiitti hold'em -turnauksen vuonna 1999. Turnauksen ykköspalkinto oli 219 225 dollaria. WSOP:n pääturnauksesta hänellä on useita hyviä sijoituksia: yhdestoista vuonna 1989, kahdestoista vuonna 1995, yhdeksästoista vuonna 1996 ja 26. vuonna 2001.

Vuonna 1993 Esposito voitti L.A. Poker Classicin 5 000 dollarin no limit hold'em -turnuksen ja vuonna 2002 saman tapahtuman 1 000 dollarin pot limit hold'emin sekä vuonna 2003 1 500 dollarin omaha hi/lon. Marraskuussa 2004 Esposito ansaitsi 235 711 dollaria oltuaan ykkönen Five-Diamond World Poker Classicin 2 000 dollarin no limit hold'em -turnauksessa.

Elokuussa 2007 Espositon pokeriuran turnausansiot ylittivät 1,9 miljoonaa dollaria.

Lähteet
-------

1. ↑   : John Esposito WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 8. elokuuta 2007.
2. ↑   : John Duthie stats The Hendon Mob.  Arkistoitu 11.10.2007. Viitattu 8. elokuuta 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* John Esposito The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
**Lars Jørgen Madsen** (19. heinäkuuta 1871 – 1. huhtikuuta 1925) oli tanskalainen ampuja ja olympiavoittaja. Hän osallistui Pariisin, Lontoon, Tukholman ja Antwerpenin olympialaisiin. Madsen voitti urallaan yhteensä viisi olympiamitalia, joista kaksi oli kultaisia, kaksi hopeisia ja yksi pronssinen. MM-kilpailuista Madsenin henkilökohtaisten mitalien lukumäärä oli yhdeksän, kolme kutakin väriä. Mukaan on laskettu vuoden 1900 olympiakisat, jolloin ammuttiin myös maailmanmestaruuksista. Lisäksi Madsenilla on neljä joukkuepronssia, joista viimeisin vapaapistoolijoukkueessa.

Madsen voitti Loosduinenin MM-kisoissa 1899 vapaakiväärin tuloksella 943. Pariisin olympialaisissa 1900 Madsen voitti sotilaskiväärin pystyasennon tuloksella 305. Madsen ampui Wienin MM-kisoissa 1908 vapaakiväärin pystyasennon maailmanmestariksi pistein 317. Tukholman olympialaisissa 1912 hän voitti hopeaa vapaakiväärin kokonaiskilpailussa pistein 981.

Madsen ampui vuonna 1899 vapaakiväärin 300 metrin 3 × 40 laukauksen maailmanennätyksen 943, joka ylitti Achille Parochen edellisenä vuonna ampuneen ennätyksen seitsemällä pisteellä. Ennätys pysyi voimassa vuoteen 1901, jolloin Emil Kellenberger rikkoi sen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 129. Otava, 1970.
2. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 11. Otava, 1970.
3. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 20. Otava, 1970.
4. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 125. Otava, 1970.

Aiheesta muualla
----------------

* Madsenin profiili databaseolympics.com-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Miesten mitalistit ISSF:n sivulla

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: hu:Lars Jørgen Madsen
Olympia-teatterin sisäänkäynti
**Bruno Coquatrix** (5. elokuuta 1910 − 1. huhtikuuta 1979 Pariisi) oli pariisilaisen Olympia-teatterin omistaja ja manageri. 

Coquatrix tunnetaan myös sanoittajana. Hän on sanoittanut yli 300 laulua.

Hän sai Olympian johtajuuden vuonna 1954. Hän toi Olympiaan esiintymään monia huippuartisteja, joiden muassa oli muun muassa Georges Brassens, Gilbert Bécaud, Johnny Hallyday, Dalida, Édith Piaf, Annie Cordy, Yves Montand ja Louis Armstrong. 

Bruno Coquatrix kuoli 68-vuotiaana vuonna 1979 ja hänet on haudattu Père-Lachaisen hautausmaalle Pariisiin. Hänen puolisonsa oli Paulette Coquatrix (1916–2018).

Lähteet
-------

1. LeFigaro.fr

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Raija Anne Lammila** (s. 6. joulukuuta 1957) on suomalainen diplomaatti. Hän on työskennellyt marraskuusta 2020 alkaen Suomen suurlähettiläänä Pretoriassa, Etelä-Afrikassa. Aiemmin hän työskenteli toukokuusta 2017 lähtien pääkonsulaatin päällikkönä Pietarissa. Sitä ennen hän oli syksystä 2015 alkaen Suomen tasa-arvosuurlähettiläs ulkoasiainministeriön Ihmisoikeuspolitiikan yksikössä ja Suomen Meksikon-suurlähettiläs 2011–2015 edustaen samalla Suomea myös Kuubassa, Haitissa, Nicaraguassa, Hondurasissa, Guatemalassa, El Salvadorissa, Costa Ricassa, Panamassa ja Belizessä.

Lammila valmistui kauppatieteiden maisteriksi kansainvälisen hallinnon alalta Turun kauppakorkeakoulusta 1983. Hän aloitti samana vuonna ulkoministeriön palveluksessa. Lammila työskenteli vuosina 1983–1995 eri tehtävissä Pariisissa, Brasiliassa, Madridissa ja ulkoasiainministeriön poliittisella sekä kauppapoliittisella osastolla ja oli 1995–2000 pysyvän edustajan sijainen Suomen Unesco-edustustossa Pariisissa. Vuosina 2000–2001 hän toimi lähetysneuvoksena ulkoasiainministeriössä Latinalaisen Amerikan yksikössä ja 2001–2006 Latinalaisen Amerikan ja Karibian yksikön päällikkönä Amerikan ja Aasian osastolla. Lammila toimi edustuston päällikön sijaisena Suomen Washingtonin suurlähetystössä 2007–2011.
Vuonna 2015 Meksikon kongressin edustajainhuone vihki Lammilan kunniatohtoriksi. Perusteena oli hänen arvokas työnsä sen hyväksi, että kaikilla lapsilla ja nuorilla olisi oikeus koulutukseen.

Lammila puhuu suomen, ruotsin ja englannin lisäksi ranskaa, espanjaa, portugalia ja venäjää. Hän on ollut 1980-luvulta alkaen naimisissa toimittaja-kirjailija Markku Saksan kanssa. Lammilalla on kolme aikuista lasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Ollikainen, Hannu (toim.): *Turun KY 30 vuotta 1950–1980*, s. 129. Turku: Turun kauppakorkeakoulun ylioppilaskunta, 1980. ISBN 9519927840.
2. 1 2  Suurlähettiläs Pretoriaan ja sivuakkreditointi  6.8.2020. Suomen ulkoministeriö. Viitattu 18.12.2021.
3. ↑  Pietarin pääkonsulaatille uusi päällikkö *Suomalais-Venäläinen kauppakamari SVKK*.  24.3.2017. Viitattu 16.12.2018.
4. 1 2  CV Suomen ulkoministeriö.  Arkistoitu 18.12.2021. Viitattu 18.12.2021.
5. ↑  Suurlähettiläs Anne Lammila vihittiin kunniatohtoriksi Meksikon kongressissa *Suomi ulkomailla – Suomen suurlähetystö, Mexico*.  17.2.2015. Suomen ulkoministeriö. Viitattu 20.10.2020.
6. ↑  Ihmisoikeuspolitiikan yksikkö.  21.3.2017. Suomen ulkoministeriö.  Arkistoitu 24.3.2017. Viitattu 23.3.2017.
7. 1 2  Anne Lammilan CV Suomen ulkoministeriö.  Arkistoitu 21.6.2023. Viitattu 21.6.2023.
8. ↑  24.7.2013: Diplomaatin puoliso Markku Saksa kirjoittaa elämästään maailmalla "Pysyvä tilapäisyys on arkea". *Oma Aika*.  5/2013.  Arkistoitu 10.8.2014. Viitattu 23.3.2014.
**Kirsti Angela Otsamo** (16. elokuuta 1953 Oulu – 7. huhtikuuta 2009 Oulu) oli suomalainen näyttelijä. Hän työskenteli eri tehtävissä Oulun kaupunginteatterissa yli kaksi vuosikymmentä. Vuonna 1983 hänellä oli nimiosa elokuvassa *Iso vaalee*.

Ura
---

Otsamo aloitti uransa Oulun kaupunginteatterissa vastavalmistuneen teatteritalon neitsytnäytöksessä *Kalevala* vuonna 1972. Hän työskenteli kyseisessä teatterissa näyttelijäharjoittelijana, näyttelijänä sekä tarpeistonhoitajana ja kuiskaajana 1990-luvun puoliväliin asti. Otsamon näyttämötöitä olivat muun muassa Saara (kappaleessa *Solveigin laulu*), Elmire (*Tartuffe*), Agnes (*Brand*) ja Ratched (*Yksi lensi yli käenpesän*). Anton Tšehovin klassikossa *Kolme sisarta* Otsamo näytteli sisäkköä vuonna 1975 ja Natašaa 1985.

Vuonna 1983 Otsamo sai valtakunnallista julkisuutta pääroolistaan Veikko Kerttulan Veijo Meri-filmatisoinnissa *Iso vaalee*. Hän tulkitsi sivuosia neljässä muussa elokuvatuotannossa 1983–1986 ja toimi murreasiantuntijana Ilkka Järvi-Laturin elokuvassa *Kotia päin* 1989.

### Filmografia

* Iso vaalee (1983)
* Huhtikuu on kuukausista julmin (1983)
* Apinan vuosi (1983)
* Päivää, herra Kivi (1984)
* Ursula (1986)
* Annan ja Vasilin rakkaus (1988) (televisiotuotanto)

Perhe
-----

Kirsti Otsamo syntyi lehtori Yrjö Otsamon ja virolaisen Beatrice Otsamon (omaa sukuaan Rüüt) perheeseen. Otsamo avioitui 1980-luvun lopussa turkkilaisen Hüsnü Inallin kanssa ja heillä on yksi poika, Mert (s. 1990). Mert Otsamo on ammatiltaan vaatesuunnittelija ja oli mukana *Muodin huipulle* -sarjan finaalissa. Kirstin veli oli näyttelijä Kimmo Otsamo.

Lähteet
-------

* Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993, Kustannusosakeyhtiö Tammi, ISBN 951-31-0236-X

### Viitteet

1. ↑  Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993, artikkeli "Otsamo, Kirsti"
2. ↑  Niskanen, Nina: Muotitietoinen *City-lehti*.  11/2010. Viitattu 18.6.2011.
3. ↑  Muistokirjoitus, Teatteri-lehti[vanhentunut linkki]
4. 1 2  Kuntsi, Mia: Äiti ja minä. "Äiti oli sekä hyvä että huono".  *Kotiliesi*, 3.5.2011, nro 9, s. 24–25.

Aiheesta muualla
----------------

* Kirsti Otsamo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Kirsti Otsamo Elonetissä.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Anna Hashimoto** (s. kesäkuu 1989) on brittiläinen klarinetisti. Hän syntyi Japanissa, mutta muutti synnyinmaastaan Lontooseen kuusi kuukautta myöhemmin. Hän teki konserttodebyyttinsä Lontoossa 15-vuotiaana soittamalla Carl Maria von Weberin musiikkia Englannin kamariorkesterin kanssa Barbican Centressä. Hänet on sittemmin kutsuttu säännöllisesti soittamaan orkesterin solistina. Muihin orkestereihin, joiden konserttosolistina hän on esiintynyt, lukeutuvat Brysselin filharmonikot, Japanin filharmonikot ja Nagoyan filharmonikot. Hashimoto on voittanut kansainvälisen klarinettikilpailun Kortrijkissä (2010), Carlinossa (2009) ja nuorten sarjassa Tokiossa (2003).

Hashimotoa on kuultu merkittävissä esiintymispaikoissa Britanniassa, muualla Euroopassa, Yhdysvalloissa, Meksikossa ja Japanissa. Näiden joukossa ovat olleet South Bank Centre, Wigmore Hall, Dvořák-sali (Praha) ja Suntory-sali (Tokio). Hashimoton ensimmäinen sooloalbumi *A Touch of France* otettiin kansainvälisesti hyvin vastaan. Debyyttialbumin julkaisua seurasivat toisen (*A Touch of Anna*) ja kolmannen (*A Touch of Britain*) albumin julkaisut.

Hashimoto opiskeli muun muassa Royal Academy of Musicissa Michael Collinsin johdolla. Hän on johtanut omaa Atéa-kvintettiään. Kapellimestareita, joiden kanssa hän on työskennellyt, ovat olleet Vladimir Ashkenazy, Paul Watkins, Myung-whun Chung ja Jan Latham-Koenig. Kamarimusiikin alueella Hashimoto on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Michael Collinsin, Leon McCawleyn ja Tsuyoshi Tsutsumin sekä useiden jousikvartettien kanssa. Hän on vieraillut lukuisten eri orkesterien soittajana ja opettanut klarinetinsoittoa Birminghamin kuninkaallisessa konservatoriossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Linton Music: Anna Hashimoto (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Anna Hashimoto: Biography (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* AllMusic: Anna Hashimoto (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Skate 3** on EA Black Boxin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema rullalautailuun perustuva urheilupeli, joka on *Skate*-pelisarjan kolmas osa. Peli julkaistiin toukokuussa 2010 PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle.

Pelaaminen
----------

Peliin on lisätty kolme vaikeustasoa. Helppo (*easy*) tekee hypyistä ilmavampia, nopeuttaa pyörimistä ja tekee grindeistä "magneettisempia", jolloin lauta pysyy paremmin reilissä. Normaali (*normal*) on hyvä pelisarjaa ennenkin pelanneille. Vaikea (*hardcore*) taas muuttaa peliä toiseen suuntaan ja tekee hypyistä matalampia, grindeistä vaikeampia, vauhdin ottamisesta hitaampaa ja muuttaa temppujen tekemisen vaikeammaksi.

Skate Park on myös iso ominaisuus *Skate 3*:ssa. Tämä ominaisuus antaa pelaajalle mahdollisuuden rakentaa omia parkkeja. Kun oma skeittaamispuisto on valmis, voit rullalautailla Skate Parkissasi ystäviesi kanssa netissä. 

Pelin tapahtumat sijoittuvat kuvitteelliseen Port Carvertonin kaupunkiin. Toisin kuin *Skate 2*:ssa kaupunki on paljon värikkäämmän näköinen ja sallivampi skeittaamisen suhteen; kun skeittaat vartijan ohi hän ei lähde perääsi, Kaupunki jakaantuu kolmeen alueeseen: yliopisto- ja teollisuusalueeseen sekä keskustaan. Yliopistoalueella on jyrkkiä alamäkiä ja isoja avoimia alueita. Keskustassa taas on tasaisia reunoja ja reilejä. Teollisuusalueella on muun muassa mahtava louhos, joka koostuu yli 10 000 käsintehdystä kivestä.

*Skate 3*:ssa on myös harjoitusosio "Stereo Skate School", jossa voi opetella uusia temppuja Coach Frankin kanssa. Coach Frankille äänensä on antanut Jason Lee.

Demo
----

Demo julkaistiin 15. huhtikuuta 2010. Se sisältää osia harjoitusosiosta, kaksi aluetta Port Carvertonin yliopistoalueelta sekä neljä haastetta, joita voit pelata yksin. Niistä kahta voi pelata myös internetissä tiimihaasteina. Demossa on 20 minuutin aikarajoitus, jonka jälkeen peli nollaantuu ja voit joko poistua tai aloittaa alusta.

Pelissä esiintyvät rullalautailijat
-----------------------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Joey Brezinski
* Lizard King
* Danny Way
* Terry Kennedy
* John Cardiel
* Chris Haslam
* Pat Duffy
* Jason Dill
* Braydon Szarfranski
* Dennis Busenitz
* Eric Koston
* Lucas Puig
* PJ Ladd
* Ryan Smith
* Ryan Gallant
 | * Darren Navarette
* Chris Cole
* Ray Barbee
* Jerry Hsu
* Colin McKay
* Andrew Reynolds
* Jason Lee (Coach Frank)
* Benny Fairfax
* Dan Drehobl
* Mark Appleyard
* Josh Kalis
* Mike Carroll
* Rob Dyrdek
* John Rattray
* Giovanni Reda
 |

Lähteet
-------

1. ↑  Gamereactor

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (englanniksi)
**Tommy Vance** (oik. **Richard Anthony Crispian Francis Prew Hope-Weston**, 11. heinäkuuta 1943 Eynsham, Oxfordshire – 6. maaliskuuta 2005 Dartford, Kent) oli brittiläinen DJ, joka muistetaan parhaiten BBC Radio 1:n *Friday Rock Show'sta*.

Taiteilijanimensä Vance sai työskennellessään Yhdysvalloissa 1960-luvun alussa. Asema, jolla hän työskenteli, oli jo etukäteen mainostanut uutta DJ:tään Tommy Vancea, joka kuitenkin perui tulonsa. Hänen tilalleen tullut, tuolloin vielä taiteilijanimeä Rick West käyttänyt Hope-Weston, otti Vancen nimen itselleen. Takaisin Britanniaan Vance palasi 1966, jouduttuaan Yhdysvaltain asevoimien kutsuntoihin. Palattuaan hän työskenteli muun muassa Radio Carolinella ja Radio Londonilla.. BBC Radio 1:lle Vance siirtyi 1967, piraattiradioiden muuttuessa laittomiksi. Hän kuitenkin jätti BBC:n pettyneenä urakehitykseensä, ja työskenteli muun muassa Capital Radiossa. Takaisin BBC:lle Vance palasi 1979, ja hän sai juonnettavakseen *Friday Rock Show* -ohjelman. Vuonna 1993 Vance siirtyi Virgin Radiolle, ja viimeisinä vuosinaan hän työskenteli digitaalisella VH1-televisiokanavalla ja Virgin Classic Rockilla. Vance kuoli sairauskohtaukseen vuonna 2005.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Spencer Leigh: Tommy Vance - Disc-jockey given to 'TV on the radio'  7.3.2005. The Independent. Viitattu 10.8.2009. (englanniksi)
2. ↑  Obituary: Tommy Vance  7.3.2005. BBC News. Viitattu 11.8.2009. (englanniksi)
3. 1 2  DJ Tommy Vance dies after stroke  6.3.2005. BBC News. Viitattu 11.8.2009. (englanniksi)
**Starbound** on Chucklefish Gamesin kehittämä ja julkaisema seikkailupeli. Se julkaistiin alpha-testausvaiheeseen 4. joulukuuta 2013 Microsoft Windowsille, OS X:lle ja Linuxille. *Starbound* poistui Steam Early Accessista, kun koko versio julkaistiin 22. heinäkuuta 2016.

Pelaaminen
----------

Pelissä ollaan kaksiulotteisessa, satunnaisesti tuotetussa universumissa, jota pelaaja tutkii saadakseen uusia aseita, esineitä ja niin edelleen. 

Myrkkymeri ja saari Starboundissa
Pelissä on seitsemän eri avaruusolentolajia, joista voi valita millä haluaa pelata. Oman hahmon voi pelin alussa muokata haluamansa näköiseksi ja pukeutua pelissä löytämiinsä tai ostamiinsa vaatteisiin. Pelaaja on avaruusaluksen kapteeni, jonka tehtävänä on hankkia miehistöä, perustaa tukikohtia ja halutessaan suorittaa erilaisia tehtäviä.

*Starboundin* pelimaailma koostuu lähes äärettömästä universumista jossa on tähtiä joita kiertää planeetat ja kuut. Planeetat ovat pelin satunnaisesti tuottamia, jokaisella planeetalla on ainutlaatuisia ominaisuuksia, kuten omanlainen kasvillisuus, materiaalit, sää, päivän pituus, painovoiman voimakkuus, planeetan koko ja eläimet.
Pelissä on myös miljoonia satunnaisesti tuotettuja esineitä, sekä tuhansia muita tavaroita, joita pelaaja voi kerätä.

Pelissä voi lentää avaruusaluksella eri tähdille ja laskeutua planeetoille tutkimaan. Planeettoihin voi tehdä kaivoksia ja etsiä arvokkaita aineita ja tutkia monipuolisia luolaverkostoja. Pelissä voi myös rakentaa mitä vain neliöistä joista pelimaailma koostuu. Jotkin planeetat ovat ystävällisten tai vihamielisten avaruusolioden asuttamia. Planeetoilta voi löytää muun muassa kyliä, tukikohtia, laboratorioita, temppeleitä, joita asuttavat eri rotuiset avaruusolennot. Muiden avaruusolentojen kanssa voi käydä kauppaa. Pelissä valuuttana toimivat pikselit (engl. *pixels*), joita saa esim. metsästämällä hirviöitä ja tutkimalla planeettoja ja tekemällä saatuja tehtäviä.

Peliä voi pelata moninpelissä muiden pelaajien kanssa. Palvelimen tekeminen on yksinkertaista Steam-palvelintuen ansiosta. Pelissä on myös monipuolinen tuki "modeille" eli yhteisön tuottamalle sisällölle, joka voi lisätä uusia esineitä, avaruusolentorotuja, planeettoja ja niin edelleen.

Katso myös
----------

* No Man’s Sky
* Terraria
* Minecraft

Lähteet
-------

1. ↑  Molly Carroll ★ GDC on Twitter *Twitter*. Viitattu 14.3.2016.
2. ↑  Starbound - Starbound 1.0 is out now! *playstarbound.com*. Viitattu 2.3.2017. (englanniksi)
3. ↑  Starbound Steamissä *store.steampowered.com*. Viitattu 2.3.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* *Starbound* MobyGamesissa (englanniksi)
* Starboundin verkkosivut (englanniksi)
* Starboundin virallinen traileri
Vilen Künnapu vuonna 2009.
**Vilen Künnapu** (s. 1948) on virolainen arkkitehti, arkkitehtuuriteoreetikko ja professori. Künnapun tuotanto edustaa virolaisen nykyarkkitehtuurin kansainvälisesti arvostetuinta kärkeä.

Tuotanto
--------

Opiskeluaikoinaan Künnapu kuului poikkitaiteelliseen Soup 69 -ryhmään, jonka töissä yhdistyivät spirituaalisuus, pop-taide ja teknologinen futurismi. Künnapu on 1970-luvulta alkaen kehittänyt postmodernia arkkitehtuuriteoriaa ja toteuttanut mm. neuvostososialistisia kollektiivitiloja postmoderniin tyyliin. Hänen viimeaikaisia töitaan on kuvattu energiakeskipistearkkitehtuuriksi, joissa postmoderni estetiikka yhdistyy uskonnolliseen mystiikkaan. Tuoreimpia töitä ovat Tartossa Etanatorni ja sen viereen rakennettava Ahhaa-tiedekeskus.

Lähteet
-------

1. ↑  Estonica.org (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Vilenkunnapu.pri.ee
3. ↑  Kaja Kunnas: Etanatorni.  *Helsingin Sanomat*, 20.7.2010, s. C1.

Aiheesta muualla
----------------

* Künnapu & Padrik AB
* Estonian Institute (Arkistoitu – Internet Archive)
* The Art of Taiwan in Psychosis (Arkistoitu – Internet Archive)
* Taiwan Design Centre: Future Pavillion

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Timo Aram Aflatuni** on suomalainen mediatuottaja. Aflatuni sai vuonna 2021 tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon yhdessä Pedram Aflatunin ja Veera Ikosen kanssa. Palkinto tuli nuorten osallisuutta ja yhteiskunnallista vaikuttavuutta edistävästä Gutsy Go – Make Peace Visible -hankkeesta. Aflatuni on tuottanut televisiosarjoja kuten *Ähläm Sähläm*, *Märät säpikkäät*, *Hell's Kitchen Suomi* ja *We Want More*.

Aflatuni toimi tv-tuotantoyhtiö Tarinatalo Oy:n omistajana ja toimitusjohtajana. Yhtiö myytiin brittiläiselle ITV:lle vuonna 2012.

Aflatunin isä on iranilainen ja äiti suomalainen.

Lähteet
-------

1. ↑  Gutsy Media Oy *Finder*. Viitattu 30.8.2023.
2. ↑  Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnot vuodelle 2021 jaettiin – Nuorten näkökulma esillä monen palkitun työssä  16.9.2021. VNK. Viitattu 30.8.2023.
3. ↑  Aram Aflatuni *IMDB*. Viitattu 30.8.2023.
4. ↑  Tarinatalo myytiin brittijätille *Taloussanomat*.  8.10.2012. Viitattu 30.8.2023.
5. ↑  Hanna Antila: Kuinka vantaalainen olet, Aram Aflatuni? *Kirkko ja kaupunki*.  9.5.2016. Viitattu 30.8.2023.
**Etelä-Sudanin tasavallan presidentti** (engl. *President of the Republic of South Sudan*) on Etelä-Sudanin valtionpäämies, hallituksen päämies sekä maan asevoimien ylipäällikkö. Presidentti valitaan suorilla kansanvaaleilla. Maan nykyinen presidentti on Salva Kiir Mayardit, joka on toiminut Etelä-Sudanin autonomisen alueen presidenttinä ja maan itsenäistyttyä sen presidenttinä 9. heinäkuuta 2011.

Presidentin virkakauden pituus on neljä vuotta ja se on uusittavissa kerran. Nykyisen presidentin Kiir Mayarditin ensimmäinen virkakausi päättyi vuonna 2015, mutta vuonna 2018 tehdyn perustuslaillisen muutoksen sekä vuonna 2020 tehdyn rauhansopimuksen nojalla tämän kautta jatkettiin vuoteen 2023.

Maan poliittisen tilanteen ja sisällissodan takia Etelä-Sudanissa ei ole pidetty maan itsenäistymisen jälkeen presidentinvaaleja. Presidentti Kiir Mayardit ilmoitti heinäkuussa 2023, että hän neuvottelee sisällissodan päättäneen rauhansopimuksen osapuolien allekirjoittaneiden tahojen kanssa presidentinvaalien järjestämisestä vuonna 2024.

Etelä-Sudanin perustuslain mukaan presidentinvaaleissa ehdolle asettuvan henkilön tulee täyttää seuraavat ehdot:

* syntyperäinen Etelä-Sudanin kansalainen
* mieleltään terve
* väh. 40-vuotias
* lukutaitoinen
* ei ole saanut tuomiota, johon liittyy rehellisyys tai moraalinen rappeutuneisuus

Vuonna 2016 presidentin vuosipalkka oli virallisesti 60 000 dollaria, mutta nykyisen presidentin elämäntyyli ja lastenlasten opiskelu nairobilaisessa yksityiskoulussa on herättänyt kysymyksiä siitä, paljonko presidentillä todellisuudessa on rahaa käytössään.

Presidentin virka-asunto sijaitsee maan pääkaupungissa Jubassa ja kulkee nimellä *J1*.

Lähteet
-------

1. 1 2  South Sudan 2011 Constitution - Constitute *constituteproject.org*.  2023. Viitattu 6.10.2023. (englanniksi)
2. ↑  Salva Kiir Mayardit | President of South Sudan & Former Rebel Leader *Encyclopædia Britannica*.  2023. Viitattu 6.10.2023. (englanniksi)
3. ↑  Siegle, Joseph & Cook, Candace: Circumvention of Term Limits Weakens Governance in Africa *Africa Center for Strategic Studies*.  2021. Viitattu 6.10.2023. (englanniksi)
4. ↑  South Sudan’s president vows to hold country’s 1st elections since independence *Anadolu Ajansı*.  5.7.2023. Viitattu 6.10.2023. (englanniksi)
5. ↑  Kiir, Machar accrue millions as conflict rages in S Sudan *Nation*.  3.7.2020. Viitattu 6.10.2023. (englanniksi)
6. ↑  Kiir restricts visits to his office over coronavirus *Radio Tamazuj*. Viitattu 6.10.2023. (englanniksi)
7. ↑  Fighting at South Sudanese presidential palace *SBS Dinka*.  9.7.2016. Viitattu 6.10.2023. (englanniksi)
Höyrynpaineen alenema, sulamispisteen alenema ja kiehumispisteen kohoama ovat esimerkkejä kolligatiivisista ominaisuuksista
**Kolligatiivinen ominaisuus** on liuokseen liuenneen aineen konsentraatiosta, mutta ei liuenneen aineen kemiallisesta koostumuksesta riippuva ominaisuus. Termin määritteli Wilhelm Ostwald vuonna 1891, ja se pätee parhaiten hyvin laimeille liuoksille. Liuennut aine muuttaa liuoksen entropiaa, minkä vuoksi liuoksen ominaisuudet poikkeavat puhtaan liuottimen ominaisuuksista. Kolligatiivisia ominaisuuksia ovat esimerkiksi höyrynpaineen alenema, sulamispisteen alenema, kiehumispisteen kohoama ja osmoottinen paine. Kolligatiivisten ominaisuuksien mittaamista voidaan käyttää esimerkiksi polymeerien moolimassan määrittämiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Thomas Engel & Philip Reid: *Physical Chemistry*, s. 210. Pearson International, 2006. ISBN 978-0-321-64305-6. (englanniksi)
2. ↑  Peter William Atkins, Julio De Paula: *Elements of Physical Chemistry*, s. 151. Oxford University Press, 2017. ISBN 978-0-19-872787-3. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 23.9.2023). (englanniksi)
3. ↑  Daniele Mazza, Enrico Canuto: *Fundamental Chemistry with Matlab*, s. 173. Elsevier, 2022. ISBN 978-0-323-91341-6. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 23.9.2023). (englanniksi)
4. ↑  John W. Nicholson: *The Chemistry of Polymers*, s. 81–82. Royal Society of Chemistry, 2006. ISBN 0-85404-684-4. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 23.9.2023). (englanniksi)
**Vera Jordanova** (s. 28. elokuuta 1975 Helsinki) on suomalais-bulgarialainen malli ja elokuvanäyttelijä. 

Jordanovan kummatkin vanhemmat olivat bulgarialaisia muusikoita. Lapsuutensa hän vietti heidän kanssaan kiertueilla ympäri Pohjoismaita. Lopulta he asettuivat Bulgariaan, jossa Jordanova vietti lapsuutensa. Maan poliittisen ilmapiirin vuoksi perhe kuitenkin muutti takaisin Jordanovan synnyinmaahan, Suomeen. Hän oli tuolloin 14-vuotias.

Helsingissä Jordanova meni suomalaiseen lukioon, joka oli erikoistunut kieliin. Suomen kielen lisäksi hän opiskeli venäjää, englantia ja ranskaa ja osaa puhua näitä kaikkia kieliä sujuvasti. Lisäksi hän osaa espanjaa. Ylioppilaaksi pääsyn jälkeen suuri suomalainen mallitoimisto löysi Jordanovan ja hän alkoi esiintyä useissa kansallisissa lehdissä ja kampanjoissa. Vähitellen hänen mallinuransa laajeni ulkomaille asti ja hän vietti paljon aikaa kuvauksissa ympäri maailmaa. 

Mallia Jordanova esitti myös ensimmäisessä elokuvaroolissaan. Tämä oli pieni näyttäytyminen Åke Lindmanin trillerissä *Harjunpää ja kiusantekijät* (1993). Varsinaisen uransa näyttelijänä hän aloitti 1990-luvun lopulla näytellen tv-sarjoissa *Tähtitehdas* (1998) ja *Isänmaan toivot* (2000). Ensimmäisen suuremmanluokan roolin hän sai Eli Rothin ohjaamassa ja käsikirjoittamassa kauhuelokuvassa *Hostel: Part II* (2007). Siinä hän näytteli mystistä femme fatalea, joka vaanii mitään arvaamattomia nuoria interreilaajia. 

Jordanova seurusteli viisi vuotta taikuri Iiro Seppäsen kanssa, mutta pari erosi alkuvuodesta 2008. Hän on seurustellut myös näyttelijä Samuli Edelmannin kanssa sekä elokuva-alalla työskentelevän Riku Roimun kanssa. Vuonna 2013 hän kihlautui kolumbialaisen Federico Ruizin kanssa ja he avioituivat kesäkuussa 2016. Heille syntyi poika 18. elokuuta 2016 New Yorkissa.

Lähteet
-------

* Vera Jordanova Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Iiro Seppäselle ja Vera Jordanovalle ero *Iltalehti*.  4.3.2008. Kustannusosakeyhtiö Iltalehti. Viitattu 25.10.2009.
2. ↑  Suomileffan tähtikartta *City-lehti*.  24/2003. Viitattu 27.11.2009.
3. ↑  Vera Jordanova palasi ex-kihlattunsa kainaloon *Ilta-Sanomat*.  17.12.2002. Viitattu 21.7.2019.
4. ↑  Vera Jordanova kihlautui: "Ennen ajattelin, etten ikinä halua naimisiin" *Me Naiset*.  3.10.2013. Viitattu 21.1.2016.
5. ↑  Ex-huippumalli Vera Jordanovan lapsi syntyi: "Tervetuloa maailmaan pikku enkeli!" *iltalehti.fi*. Viitattu 20.8.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
Vuonna 2005 perustettu **Helsinki Design Week** on Pohjoismaiden suurin muotoilufestivaali. Vuosittain syyskuussa järjestettävällä monialaisella festivaalilla näyttäytyvät muotoilun eri osa-alueiden lisäksi muun muassa muoti, arkkitehtuuri ja kaupunkikulttuuri.

Helsinki Design Week esittelee muotoilun uusia tekijöitä ja ilmiöitä, promotoi muotoilua kansainvälisesti yhteistyössä eri toimijoiden kanssa ja tarjoaa kaupunkilaisille alustan osallistua muotoilun keinoin kaupungin kehittämiseen ja siitä keskustelemiseen. Festivaaliohjelma sisältää vuosittain yli 120 tapahtumaa, ja tarjoaa tapahtumasisältöä niin ammattilaisille kuin suurelle yleisöllekin. 

Päätapahtumat ovat Helsinki Design Weekin ja sen pääyhteistyökumppaneiden tuottamia. Helsinki Design Weekin ohjelma tuotetaan yhdessä muotoilun kotimaisten ja kansainvälisten avaintahojen ja laajan tapahtumajärjestäjäjoukon kanssa. Lisäksi ohjelmassa on avoimen tapahtumahaun kautta mukaan valittua sisältöä. Vuonna 2013 festivaali keräsi yhteensä noin 50 000 kävijää.

Vuonna 2014 Helsinki Design Week täyttää 10 vuotta. Juhlavuoden festivaalipäivämäärät ovat 4.-14.9.2014.

Helsinki Design Weekiä tuottaa designpalvelutoimisto Luovi Productions Oy.

Lähteet
-------

*
UFAn logo vuosina 1917 –1991
**Universum Film AG** paremmin tunnettu lyhenteellä **Ufa** tai **UFA** oli saksalainen filmistudio ja saksalaisen elokuvan pääkeskus Weimarin tasavallan ja Kolmannen valtakunnan aikana. Nykyään UFA on keskittynyt televisio-ohjelmien tekemiseen. 

UFA oli vuodesta 1917 aina vuoteen 1945 asti yksi maailmanelokuvan päävoimista, joka teki Babelsbergin elokuvastudiolla lukuisia elokuvahistorian klassikkoja kuten Fritz Langin ohjaama *Metropolis* ja Marlene Dietrichin tähdittämä *Sininen enkeli*. Natsi-Saksassa UFA valjastettiin natsien propagandan välineeksi. Toisen maailmansodan jälkeen Itä-Saksa perusti UFA:n tilalle Deutsche Film-Aktiengesellschaftin eli DEFAn. Saksojen yhdistymisen jälkeen vuonna 1991 UFA perustettiin uudelleen lähinnä televisiotuotantoon keskittyneeksi yritykseksi. Nykyään se on osa Bertelsmannin organisaatiota.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Universum Film**.
* Ufa ja saksalaisen elokuvan kronologia
* Elokuvakaupunki, Suomen Kuvalehti, 27.10.1928, nro 44, s. 24, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Ufa-kaupungissa, Seura, 22.06.1938, nro 25, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Filmikaupunki, Aamulehti, 25.09.1938, nro 258, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Timothy F. "Tim" LaHaye** (27. huhtikuuta 1926 Detroit, Michigan – 25. heinäkuuta 2016 San Diego, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja pappi, joka kirjoitti yhdessä Jerry B. Jenkinsin kanssa kirjasarjan *Viimeisten päivien vaellus*. Hän julkaisi myös muita romaaneja ja tietokirjallisuuttakin.

LaHaye palveli Yhdysvaltain ilmavoimissa. Hän valmistui Bob Jonesin yliopistosta, Western Seminarysta ja Libertyn yliopistosta. Hänestä tuli baptistipastori, ja hän perusti San Diego Christian Collegen 1970-luvun alussa. Hänellä oli vuodesta 1947 puolisonaan Beverly, jonka kanssa hän julkaisi kirjan *The Act of Marriage: The Beauty of Sexual Love* (1976). Parilla oli neljä lasta.

LaHaye arvosteli kalvinismia predestinaatio-opin takia ja kritisoi myös katolista kirkkoa. Hän uskoi, että homoseksuaalisuus voidaan "parantaa". Hän vastusti homoseksuaalisuutta kirjassaan *The Unhappy Gays (What Everyone Should Know About Homosexuality)* (1978). Hän perusti konservatiivien Council for National Policy -ryhmän. Hän myös avusti Henry M. Morrisia kreationistisen Institute for Creation Researchin perustamisessa.

LaHaye uskoi, että Illuminaatit ohjaavat maailmaa ja piti llumiaatteja salaliitosta hallinnon, koulutuksen ja median käyttämiseksi jonka tarkoituksena on tuhota kaikki kristillisyys yhteiskunnasta jonka tarkoitus on luoda uusi maailmanjärjestys. 

Hän kuoli 25. heinäkuuta 2016 San Diegossa.

Lähteet
-------

1. ↑  White, James: LaHaye on Calvinism  8.1.2005. Alpha & Omega Ministries. Viitattu 1.7.2010. (englanniksi)
2. ↑  Tim LaHaye NNDB. Viitattu 1.7.2010. (englanniksi)
3. ↑  The Thirty Years War – A timeline of the anti-gay movement  2005. Southern Poverty Law Center.  Arkistoitu 11.10.2007. Viitattu 1.7.2010. (englanniksi)
4. ↑  Tim La Haye's Biography Tim LaHaye Ministries.  Arkistoitu 23.7.2010. Viitattu 1.7.2010. (englanniksi)
5. ↑  McGuire, Paul, and Troy Anderson (2015). *The Babylon Code: Solving the Bible's Greatest End-Times Mystery* (Nashville, TN: FaithWords), Introduction.
6. ↑  'Left Behind' co-author Tim LaHaye dies at 90 *cnn.com*.  25.7.2016. CNN. Viitattu 28.7.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tim LaHaye Ministries (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |