recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Operaatio Calendar** oli peitenimi toisen maailmansodan Maltan saattueelle Gibraltarilta Maltalle 14.–24. huhtikuuta 1942.

Taustaa
-------

Amiraliteetti ilmoitti 4. huhtikuuta 1942 amiraali Pridham-Wippelille, ettei Maltalle voida toimittaa täydennyksiä idästä eikä lännestä ennen kuin lentokoneiden tarjoama suoja voidaan taata. Winston Churchill pyysi Rooseveltilta lupaa käyttää Yhdysvaltain laivaston lentotukialusta *USS Waspia* lentokonetäydennyksen toimittamiseksi Maltalle. Syynä pyyntöön oli Euroopan vesillä olleiden Kuninkaallisen laivaston alusten sopimattomuus tehtävään.

Operaatio
---------

*USS Waspille* (J. W. Reeves) kuormattiin Shieldhallissa Kuninkaallisten ilmavoimien 601. ja 603. laivueiden henkilöstö sekä 52 Spitfire VB -hävittäjää. Alus lähti 14. huhtikuuta kuormauksen päätyttyä Glasgow’sta suojanaan hävittäjät *USS Lang* ja *USS Madison*, ja ne ohittivat Ailsa Craigin vielä samana päivänä ja aloittivat matkansa etelään. Osasto liittyi Kuninkaallisen laivaston osastoon, jonka muodostivat taisteluristeilijä *HMS Renown* (kommodori C. Daniel) ja sitä suojaavat hävittäjät *HMS Inglefield*, *HMS Ithuriel*, *HMS Echo* ja *HMS Partridge*. Yhdistynyt laivasto-osasto (Force W) ohitti Gibraltarin 18.–19. huhtikuuta välisenä yönä, jolloin siihen liittyivät Gibraltarilta täydennyksenä risteilijät *HMS Charybdis* ja *HMS Cairo* sekä niitä suojanneet hävittäjät *HMS Westcott*, *HMS Wishart*, *HMS Vidette*, *HMS Wrestler* ja *HMS Antelope*.

*USS Waspille* kuormattujen lentokoneiden lisäpolttoainetankkien vuotaminen esti, aseiden ja radioiden toimimattomuus vaikeuttivat operaatiota. Matkalla vikoja ei kyetty korjaamaan ja 20. huhtikuuta varhain aamulla osaston ollessa neljäkymmentäviisi merimailia Algerista koilliseen lentotukialukselta nousi 48 Spitfireä suojanaan Grumman Wildcat -hävittäjiä. Koneista 46 laskeutui Maltalle.

Sisiliaan sijoitettujen Saksan 2. ilma-armeijan (saks. *Luftflotte 2*) yksiköt seurasi tutkalla Maltalle saapuvia lentokoneita, ja sen koneet pommittivat saarta puolitoista tuntia ensimmäisen koneen laskeutumisen jälkeen. Kolmen vuorokauden aikana lähes 500 tonnia pommeja pudotettiin Luqan ja Ta’ Qalin lentokentille, ja kenraali Dobbie ilmoitti 23. huhtikuuta 17 lentokoneen tuhoutuneen ja 29 vaurioituneen ilmahyökkäyksissä. Monien lisäksi tuhoutuneen ilmataisteluissa ja palveluskelpoisten koneiden lukumäärän palanneen kuuteen.

Lähteet
-------

* Playfair, I.S.O. et al: *The Mediterranean And Middle East Volume III: British Fortunes reach their Lowest Ebb (September 1941 to September 1942)*. East Sussex: The Naval & Miliary Press Ltd, 2004. ISBN 1-845740-67-X. (englanniksi)
* Woodman, Richard: *Malta Convoys 1940-1943*. Lontoo: John Murray (Publishers) Ltd, 2003. ISBN 0-7195-6408-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Playfair, I.S.O. et al s. 182
2. ↑  Woodman, Richard s. 320

Maltan saattueet (1940–1943)
Hurry |
Hats |
MB6 |
Judgement |
White |
Collar |
Excess |
Dunlop |
Tiikeri |
Tracer |
Substance |
Style |
Halberd |
Perpetual |
MF5 |
Spotter |
MG1 |
Calendar |
Bowery |
LB |
Harpoon |
Vigorous |
Pedestal |
Stoneage |
Portcullis
**Milena Gasparoni** (s. 23. syyskuuta 1961 San Marino, San Marino) on sanmarinolainen poliitikko, joka on toiminut San Marinon kapteenivaltionhoitajana yhdessä Alessandro Rossin kanssa 1. huhtikuuta 2024 alkaen.

Gasperoni opiskeli oikeustieteitä Bolognan yliopistossa ja sai sitten maisterin tutkinnon yritysjuridiikassa. Hän työskenteli 1990-luvulla notaarina ja juristina Emilia-Romagnan alueella. Hän palasi San Marinoon 1990-luvun puolivälissä, kun hänet vuonna 1995 nimitettiin San Marinon taloussuunnittelu-, tiedonkäsittely- ja tilastoviraston johtoon. Hän jatkoi tehtävässä vuoteen 2003. Seuraavana vuonna hän sai paikan San Marinon ulkoasiainministeriöstä. Vuosina 2005–2012 hän toimi San Marinon työvoimatoimiston johtajana ja osallistui muun muassa tavaramerkkejä, patentteja ja työmarkkinoiden sääntelyä koskevien lakien laatimiseen. Vuodet 2012–2023 hän johti San Marinon ammattikoulutuskeskusta.

San Marinon suur- ja yleisneuvoston jäseneksi Gasperoni nimitettiin Sosialistien ja demokraattien puolueen edustajana ensimmäisen kerran toukokuussa 2015, jolloin hän ja Enrico Carattoni korvasivat tehtävästään eronneet Claudio Felicin ja Stefano Macinan. Toisen kerran hän nousi suur- ja yleisneuvostoon lokakuussa 2023, jolloin hän korvasi eronneen Giacomo Simoncinin. Hänestä tuli perustuslaki- ja talousasioiden komissioiden jäsen. Hänet valittiin maaliskuussa 2024 niukalla erolla seuraavaksi kapteenivaltionhoitajaksi yhdessä Alessandro Rossin kanssa. Heidän valintansa tuli yllätyksenä, sillä heidät asetti ehdolle oppositioon kuulunut Me tasavallan puolesta -ryhmittymä. He aloittivat puolivuotiskautensa tehtävässä 1. huhtikuuta 2024.

Lähteet
-------

1. ↑  Gasperoni Milena (PDF) San Marinon suur- ja yleisneuvosto. Viitattu 7.4.2024. (italiaksi)
2. 1 2 3 4  Capitani Reggenti eletti: ecco chi sono Alessandro Rossi e Milena Gasperoni  14.3.2024. San Marino RTV. Viitattu 7.4.2024. (italiaksi)
3. ↑  Consiglio: giurano Carattoni e Gasperoni  22.5.2015. San Marino RTV. Viitattu 7.4.2024. (italiaksi)
4. ↑  San Marino. A Milena Gasperoni ed Enrico Carattoni le congratulazioni del Psd  24.5.2015. Libertas. Viitattu 7.4.2024. (italiaksi)
5. ↑  Consiglio: giura Milena Gasperoni  24.10.2023. San Marino RTV. Viitattu 7.4.2024. (italiaksi)
6. ↑  San Marino. In Consiglio Grande e Generale il giuramento della consigliera Gasperoni  24.10.2023. Libertas. Viitattu 7.4.2024. (italiaksi)
7. ↑  Alessandro Rossi e Milena Gasperoni eletti Capitani Reggenti  13.3.2024. San Marino RTV. Viitattu 7.4.2024. (italiaksi)
8. ↑  Colpo di scena a Palazzo: eletti Capitani Reggenti Alessandro Rossi e Milena Gasperoni  13.3.2024. Libertas. Viitattu 7.4.2024. (italiaksi)
**Solway Firth** (gaeliksi *Tràchd Romhra)* on lahti Irlanninmeressä Luoteis-Englannin ja Lounais-Skotlannin rajalla. Se toimii useiden jokisuiden vaihettumisalueena, johon kuuluu suolamarskeja, suola-aroja, suolaniittyjä, dyynejä, vuorovesialankoa ja laguuneja.

Vuonna 2010 Solway Firthin Skotlannin puoleisella merialueella otettiin käyttöön 180 megawatin suuruinen Robin Riggin tuulivoimapuisto, joka on Britannian suurimpia merituulivoimapuistoja.

Maantiede ja luonto
-------------------

Jos Solway Firthin suu määritellään ulottumaan St Bees Headistä Cumbrian länsirannikolla Burrow Headiin Dumfries ja Gallowayn lounaisrannikolla, sen pituudeksi saadaan noin 80 kilometriä. Lahti levenee suppilomaisesti koillis-lounaissuuntaisena, niin että sen leveys on lahden pohjukassa noin 2,4 kilometriä ja suulla 51 kilometriä. Vesi on alueella suhteellisen matalaa, varsinkin laskuveden aikaan lähes kuiva, ja siellä esiintyy säännöllisesti tulvavuoksia.

Solway Firthin Englannin puoleinen rannikko on alavaa lukuun ottamatta kuuden kilometrin osuutta St Bees Headistä pohjoiseen, missä on punaisesta hiekkakivestä muodostuneita rantakallioita. Hadrianuksen valli päättyy lahden etelärannalle. Skotlannin puolella maasto on epätasaisempaa, ja esimerkiksi Wigtowninlahden rannalla kohoavat Criffellin (569 m), Bengairnin (391 m) ja Cairnharrow’n kukkulat (457 m).

Estuaariin laskee useita jokia sekä Englannin että Skotlannin puolelta. Suurimpia jokia ovat Skotlannin rannikolla Cree, Dee, Nith, Annan ja Esk ja Englannin rannikolla Cocker, Eden, Ellen ja Derwent. Merkittävimpiä asutuskeskuksia lahden rannoilla ovat Whitehaven, Harrington, Workington, Maryport ja Silloth Cumbriassa ja Annan, Kirkcudbright, Creetown ja Wigtown Skotlannissa.

Lahti on yksi parhaiten luonnontilaisena säilyneistä estuaareista Euroopassa, ja monipuolisen meriluontonsa ansiosta se on määritelty EU:n erityisten suojelutoimien alueeksi. Suojelun kannalta merkittävimmiksi lajeiksi on määritelty suojeluohjelmassa merinahkiainen ja nahkiainen, jotka käyttävät lahteen laskevia jokia kutupaikkoinaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Solway Firth *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 22.4.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Solway Firth Joint Nature Conservation Committee.  Arkistoitu 15.5.2019. Viitattu 22.4.2019. (englanniksi)
3. ↑  Robin Rigg Offshore Wind Farm, United Kingdom *Power Tecnology*. Viitattu 22.4.2019. (englanniksi)
4. 1 2 3 4 5  Solway Firth *Encyclopaedia Britannica 1911*. Viitattu 22.4.2019. (englanniksi)
5. 1 2  St. Bees Visit Cumbria. Viitattu 22.4.2019. (englanniksi)
6. ↑  Burrow Head Coastal Circuit, Isle of Whithorn Walkhighlands. Viitattu 22.4.2019. (englanniksi)
7. 1 2  Solway Firth, Tietosanakirja. Osa 8, palsta 1602. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917
8. ↑  Criffel *Mud & Routes*. Viitattu 22.4.2019. (englanniksi)
9. ↑  Bengairn *Mud & Routes*. Viitattu 22.4.2019. (englanniksi)
10. ↑  Cairnharrow *Mud & Routes*. Viitattu 22.4.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Solway Firth** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli kuvaa Saksan suunnitelmaa Leningradin valtaamiseksi vuonna 1942. Lapin sodan saman nimisestä operaatiosta on artikkeli Operaatio Nordlicht (1944–1945).*
**Operaatio Nordlicht** (suom. *revontulet*) oli toisessa maailmansodassa Adolf Hitlerin ja Saksan sodanjohdon suunnitelma Leningradin valtaamiseksi yli vuoden piirityksen jälkeen.

Sevastopolin kukistuttua heinäkuussa 1942 Saksan 11. armeija vapautui muihin tehtäviin ja sai tehtäväkseen vallata kaupungin Saksan pohjoisen armeijaryhmän tukemana.*selvennä*

Samanaikaisesti saksalaiset valmistautuivat Stalingradin taisteluun Kaukasuksella*selvennä*. Hyökkäyksen tarkoituksena oli aiheuttaa sekavuutta puna-armeijalle kahdella hyökkäyksellä pohjoisessa ja etelässä. Suunnitelma oli tarkoitus käynnistää 23. elokuuta 1942 valtavalla tykistö- ja lentopommituksilla kaupunkiin, mutta puna-armeijan aloitettua Vahriselän offensiivin*lähde?* 19. elokuuta 1942, Saksan 11. armeija määrättiin puolustukseen. Saksalaiset onnistuivat torjumaan puna-armeijan hyökkäyksen 10. lokakuuta 1942 mennessä, mutta hyökkäyksen seurauksena suunnitelma Leningradin valtaamiseksi peruttiin. Saksalaiset eivät tämän jälkeen enää kyenneet aloittamaan hyökkäystä kaupunkiin.*selvennä*

Lähteet
-------

* Beevor, Antony: *Toinen maailmansota*, s. 397. WSOY, 2012. ISBN 978-951-0-36462-8.

### Viitteet

1. ↑  Beevor 2012, 397
Kirjoitus Tituksen riemukaaressa. Riemukaaressa lukee:  
SENATVS  

POPVLVSQVE·ROMANVS
DIVO·TITO·DIVI·VESPASIANI·F[ILIO]
VESPASIANO·AVGVSTO
**SPQR** tai **S.P.Q.R.** on latinankielinen lyhenne ja lentävä lause. Lyhenne tulee latinan sanoista *Senatus populusque Romanus* (suom. *Rooman senaatti ja kansa*). Alun perin lause on saattanut olla muodossa *Senatus populus Quirites Romani*. S.P.Q.R. oli Rooman valtakunnan virallinen lyhenne. Virallinen lyhenne SPQR ilmaisi, että Rooman valtion perustana oli senaatin ja kansan yhteistyö. SPQR esiintyy Rooman lainopillisessa, poliittisessa ja historiallisessa kirjallisuudessa. Se mainitaan esim. Ciceron puheissa ja Liviuksen historiankirjoituksissa.*lähde?*

Nykyaikana SPQR-lyhennettä käytetään Rooman kaupungin vaakunassa sekä monissa kaupungin rakennuksissa ja viemärinkansissa. Monet viemärinkansissa olevat SPQR-merkinnät ovat peräisin Benito Mussolinin ajalta, joka käytti tätä lyhennettä usein propagandassaan.*lähde?* SPQR-merkintä löytyy usein myös kaupungin julkisista roskapöntöistä.

Historia
--------

Lyhenteen alkuperää ei tunneta, mutta se voidaan ajoittaa Rooman tasavallan aikoihin. Lyhenteessä mainitut kaksi yksilöä ovat *Senatus* ja *Populus Romanus*. Kuningasvallan aikana kumpikaan ei ollut itsenäinen, joten alkuperä voidaan ajoittaa tasavallan perustamisen aikoihin. Lyhenne kuitenkin jatkoi eloaan Rooman valtakunnassa.

Rooman kirjallisuudessa *populus Romanus* tarkoitti tasavallan hallintoa. Kun roomalaiset nimittivät muiden maiden hallituksia, he käyttivät usein *populus*-sanaa yksikössä tai monikossa, kuten *populi Priscorum Latinorum*. *Romanus* on adjektiivi, jota käytettiin erottamaan roomalaiset muista sen ajan kansoista.*lähde?*

Roomalaiset uskoivat, että täysi päätösvalta tulisi kansalta. *lähde?* Tässä mielessä kansa tarkoittaa koko hallintoa. Senaattia tosin hallitsivat vähälukuiset patriisit, joiden tahtoa noudattivat konsulit, preettorit ja *Comitia centuriata* (Sadan komitea), jonka tahtoa noudatti Tribuuni.*lähde?*

SPQR kulttuurissa
-----------------

* Asterix-sarjakuvassa Obelixin lempilause on *hulluja nuo roomalaiset*. Italiaksi lausahdus on *Sono pazzi questi romani*, SPQR.
* Gladiator-elokuvassa Maximuksen vasempaan olkapäähän on tatuoitu SPQR.
* Mary Beard on kirjoittanut pokkarin nimeltä SPQR.

Lähteet
-------

* Aikio, Annukka ja Vornanen, Rauni: Uusi sivistyssanakirja. Kustannusosakeyhtiö Otava 1993. ISBN 951-1-11365-8.
* Castrén, Paavo ja Pietilä-Castrén, Leena: Antiikin käsikirja. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4

### Viitteet

1. ↑  Castrén ja Pietilä-Castrén 2000, s. 539-540
2. 1 2  Aikio ja Vornanen 1993, s.554

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:SPQR
**Operaatio Oboe One** oli liittoutuneiden koodinimi operaatio Oboeen kuuluvassa operaatiossa, jonka tavoitteena oli vallata Japanin Kaakkois-Aasiassa valloittamat alueet takaisin. Oboe 1 oli operaation ensimmäinen vaihe, ja se kohdistui Tarakanin saarelle, jonka japanilaiset olivat valloittaneet vuonna 1942.

Taustaa
-------

Tarakanin pieni saari sijaitsee Borneon koillispuolella, ja saaren öljykentät tekivät saaresta japanilaisille houkuttelevan hyökkäyskohteen Tyynenmeren sodassa. Japani hyökkäsi Tarakaniin vuonna 1942 osana Hollannin Itä-Intian sotaretkeä ja Tarakanin taistelun jälkeen japanilaiset saivat saaren öljykentät hallintaansa.

Vuonna 1945 liittoutuneet aloittivat operaatio Oboen, jonka yhtenä tavoitteena oli ajaa japanilaiset pois Tarakanilta. Tarakanilta saatava öljy oli japanilaisille tärkeää sotamenestyksen kannalta ja Tarakanin lentokenttää liittoutuneet saattaisivat käyttää tukikohtanaan muissa operaation sotatoimissa.

Tapahtumat
----------

Liittoutuneiden maihinnousu Tarakanille.
Toukokuun 1. vuonna 1945 australialaisten johtama operaatio alkoi, kun australian armeijan joukot nousivat maihin Tarakanin länsipuolelle. Ennen hyökkäystä australialaiset pommittivat aluetta ajaakseen japanilaiset puolustusasemiin ja rannikolla miinanraivaajat tekivät tietä liittoutuneiden maihinnousua varten. Liittoutuneet hyökkäsivät Tarakanin saaren länsirannikolle, ja he saivat rantakaistaleen hallintaansa vähäisin miestappioin. Vallattua rantaa saatettiin käyttää tukikohtana ja asemana raskaampien aseiden ja ajoneuvojen toimittamista varten. Tarakanin lentokentän valtaaminen onnistui japanilaisten ankaran vastarinnan jälkeen 5. toukokuuta, ja Tarakanin kaupungin liittoutuneet saivat hallintaansa seuraavana päivänä.

Tarakanin pommitettu lentokenttä takaisinvaltauksen jälkeen.
Tarakanin menetyksen jälkeen japanilaisjoukot vetäytyivät saaren sisäosiin, johon liittoutuneet tekivät ilmapommituksia. Saarelle jääneet japanilaiset yrittivät vallata alueita vielä takaisin, mutta liittoutuneet torjuivat yritykset.

Tarakanin valtauksen ensisijaisena tavoitteena oli vallata takaisin alueen lentokenttä, mutta alue oli niin pahasti vaurioitunut operaatiota edeltävissä pommituksissa, että sen käyttökuntoon saattamisessa kesti useita viikkoja. Kenttä saatiin kuntoon kesäkuun lopulla, mutta se oli liian myöhäistä Borneon takaisinvaltauksen kannalta, eikä Tarakanin kenttää käytetty operaatio oboen muissa toimenpiteissä siinä laajuudessa kuin oli ollut tarkoitus.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Operaatio Oboe |
| --- |
|  |
| 
* Oboe 1
* Oboe 6
* Oboe 2

 |

 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Chen, Peter C.: Borneo Campaign World War II Database. Viitattu 19.10.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3  The landings ww2australia.gov.au.  Arkistoitu 6.3.2017. Viitattu 19.10.2014. (englanniksi)
3. ↑  Chen, Peter C.: Dutch East Indies Campaign, Borneo World War II Database. Viitattu 19.10.2014. (englanniksi)
4. ↑  Charlton, Peter: Bitter fighting in a costly sideshow couriermail.com.au. Viitattu 18.10.2014. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Operaatio Oboe 1**.
Raili Malmberg Kalevalaisten Naiset Ry:n puheenjohtajana vuonna 1995.
**Raili Malmberg** (22. marraskuuta 1926 Helsinki – 24. helmikuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen journalisti, pedagogi, tapakulttuurin vaalija ja usean valtakunnallisen naisjärjestön kunniajäsen. Hän toimi pitkään *Koululainen-* (1972–1981) ja *Kotiliesi*-lehtien (1981–1986) päätoimittajana. Hän työskenteli myös *Suomenmaassa* ja *Kaunis koti* -lehdessä (1949–1950). Hän oli muun muassa Kalevalaisten Naisten Liiton puheenjohtaja vuosina 1991–1997.

Malmberg kirjoitti yhden runoteoksen, televisionäytelmän ja kuusi muuta julkaisua.

Ura ja hallitustyöskentely
--------------------------

Malmberg oli koulutukseltaan filosofian lisensiaatti ja opettaja. Hän toimi luokanopettajana eri luokka-asteilla pääkaupunkiseudulla 1952–1972. Hän toimi Lottaperinneliitto ry:n puheenjohtajana 2004–2007, Tapaseuran puheenjohtajana ja oli perustamassa yhdistystä, sekä Naisjärjestöjen keskusliiton hallituksessa, kunniajäseneksi hänet nimitettiin vuonna 2001.

Malmbergille myönnettiin opetusneuvoksen arvonimi 1995 Hän sai valtion journalistipalkinnon vuonna 1997 työstään *Kotiliedessä* ja *Kotimaassa*. Malmberg valittiin Naisjärjestöjen keskusliiton kunniajäseneksi vuonna 2001 ja Kalevalaisten Naisten jäsenyhdistysten kunniapuheenjohtajaksi vuonna 2019. Hänet valittiin vuoden lotaksi vuonna 2009. Hän oli Maanpuolustuksen Tuki ry:n valtuuskunnan jäsen.

Malmbergin tunnetuimpia runoja ovat Ylistyslaulu elämälle (runoteoksessa Riekonmarjat 1976) ja Minun isänmaani.

Teokset
-------

* *Riekonmarjat*, Kronos, 1976 ISBN 951-9492-57-7
* *Hyväksi tavaksi: käytösopas arkeen ja juhlaan*, Otava, 1990, 5. tark. p. 2001 ISBN 951-1-17244-1
* *Kaunis käytös, hyvät tavat*, Kotiliesi, 1990 ISBN 951-9435-31-X
* *Tapataidon ABC*, Nuorisokasvatusliitto, 1991 ISBN 951-96245-1-1
* *Isoäidin onnea*, Kirjapaja, 1994 ISBN 951-625-278-8
* *Kodin onneksi*, Kirjapaja, 1997 ISBN 951-625-386-5
* *Heporauta, Elsa. Kansallisbiografia*, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura (SKS) 1998
* *Joka oksalla omena: perinnettä tähän päivään*, Kalevalaisten naisten liitto, 1990 ISBN 9519505636

Lähteet
-------

1. ↑  Nuolijärvi, Pirkko: Muistokirjoitus | Raili Malmberg 1926–2024 *Helsingin Sanomat*.  26.3.2024. Viitattu 26.3.2024.
2. ↑  HS.fi 1.9.2013 digilehden tilajille
3. ↑  Kirjastot.fi, Kysymys, viitattu 19.11.2011
4. ↑  Puheenjohtajat, Lottaperinneliitto
5. ↑  Tapaseura
6. ↑  Naisjärjestöjen keskusliitto[vanhentunut linkki]
7. ↑  Arvonimet, Ilkka-Pohjalainen
8. ↑  6 mtv uutiset
9. ↑  Naisjarjestot.fi
10. ↑  Kalevalaisten Naisten Liitto
11. ↑  Maanpuolustuksen Tuki
12. ↑  Mistä kirjasta löytyisi Raili Malmbergin runo: Minun isänmaani (Rakkaudentunnustus isänmaalle)? Kysy.fi
**Volter Ilmari Putro** (s. 1988) on suomalainen näyttelijä. Putro on valmistunut teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2013 Pietarin valtiollisesta teatteritaideakatemiasta, jossa hän suoritti elokuva- ja draamateatterinäyttelijän tutkinnon.

Putro on näytellyt muun muassa Aurinkoteatterissa, Musiikkiteatteri Kapsäkissä ja Lappeenrannan kaupunginteatterissa. Vuodesta 2017 alkaen hänet on kiinnitetty Lappeenrannan kaupunginteatteriin.

Putro on voittanut Sahansoiton suomenmestaruuden vuosina 2015 ja 2017. Kilpailun järjestää vuosittain Suomen Sahansoittajat ry.

Lähteet
-------

1. ↑  Volter Putro *Helsingin freelancenäyttelijät*. Viitattu 17.4.2023.
2. ↑  Putron CV *Volter Putron verkkosivut*. Viitattu 17.04.2023.
3. ↑  Lappeenrannan teatterin näyttelijät *lprteatteri.fi*. Viitattu 17.04.2023.
4. ↑  SAHANSOITTAJA :: www.volterputro.com *www.volterputro.com*. Viitattu 17.4.2023. (englanniksi)
5. ↑  Suomen Sahansoittajat ry - Etusivu *suomensahansoittajat.net*. Viitattu 17.4.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Volter Putron kotisivut
**Johan Ramsay** (k. 1648 Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta) oli suomalainen majuri.

Perhe
-----

Johan Ramsay oli kenraalimajuri Hans Ramsayn (k. 1649) poika. Hans Ramsay muutti Ruotsiin vuonna 1573 ja Ruotsista myöhemmin Ruotsin hallitsemalle Liivinmaalle. Hans Ramsay muutti Suomeen vuonna 1577. Brechinin piispa David vahvisti, että Ruotsiin muuttaneet Ramsayt kuuluivat skotlantilaiseen Ramsay-aatelissukuun. Ruotsin kansallisarkistossa on kirjeitä, joissa Englannin kuningas Kaarle II, Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolf, Ruotsin valtakunnankansleri Axel Oxenstierna ja ministeri Spens suosittelevat heidän naturalisointia Ruotsin aatelistoon.

Johan Ramsayn ensimmäinen vaimo oli Märta Galle i Finland, joka oli käskynhaltija Claes Galle i Finlandin ja Margareta Ekelövin tytär. Hänen toinen vaimo oli Dorotea Maria von Kahlden, jonka kanssa hän meni naimisiin Saksassa vuonna 1646. Ramsay sai kolme poikaa Hansin, Claesin ja Anders Erikin, sekä kolme tytärtä Margaretan, Märtan ja Christinan. 

Märta Ramsay avioitui kapteeni Gregori Aminoffin kanssa, joka on Aminoff-suvun Suomen haaran kantaisä.

Ura
---

Ramsay oli korpraali aatelisrykmentissä vuonna 1633 ja 1639. Vuonna 1643 hän oli suomalaisen komppanian kapteeni. Ramsay osalistui kolmikymmenvuotiseen sotaan Saksassa. Hän seurasi hakkapeliittojen päällikköä, kenraali Torsten Stålhandskea Holstein-Gottorpin herttuakuntaan, jossa Ruotsin armeija taisteli saksalaisia vastaan. Majuri Ramsay menehtyi rintamalla vuonna 1648.

Katso myös
----------

* Ramsay-suku

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ramsay nr 215 - Adelsvapen-Wiki *www.adelsvapen.com*. Viitattu 28.12.2023.
2. 1 2 3  Aminoff nr 456 - Adelsvapen-Wiki *www.adelsvapen.com*. Viitattu 28.12.2023.
3. 1 2 3 4 5  Ramsay nr 215 - Adelsvapen-Wiki *www.adelsvapen.com*. Viitattu 28.12.2023.
4. ↑  Blair, Jack: *Ramsay of Balnabreich*. , 2009.
**Tuomas Henrikki Oksanen** (s. 11. lokakuuta 1984) on suomalainen näyttelijä, joka teki dubbauksia vuosina 1993–2000. Hän tuli tunnetuksi äänirooliensa melko pienestä määrästä, mutta niiden luontevista ja eläväisistä suorituksista. Parhaiten hänet muistetaan äänirooleista Pinokkiona ja Nalle Puh -piirrettyjen Risto Reippaana.

Ääninäyttelyn ohella Oksanen esiintyi myös Suomen Kansallisteatterissa vuosina 1996–1999. Hänen ensimmäinen teatteriroolinsa oli David Mametin kirjoittamassa ja Michael Baranin ohjaamassa näytelmässä *Kryptogrammi* (1996–1998), jossa hän tulkitsi Johnin roolia vuorotellen näytöksissä Osmo Jokisen kanssa. Oksasen toinen teatterirooli oli Segal Gillesin kirjoittamassa ja Anneli Mäkelän ohjaamassa näytelmässä *Klovni ja Kääpiö* (1997–1999), jossa hänet nähtiin Jossepin roolissa. 

Vuosina 2014–2019 Oksanen aloitti startup lifestylen*selvennä* ja toimi Fundun*selvennä* rahoitusjohtajana. Tämän jälkeen hän siirtyi Aalto-yliopistolle, jossa hän auttoi startuppeja rahoituksen hankkimisessa. Parhaillaan*milloin?* hän toimii Grid.vc:ssä pääomasijoittajana, ja siellä hänen tittelinsä on Investment Director ja hän vastaa portfoliohallinnasta.

Dubbauksia
----------

*Pääartikkeli: Ääninäyttelijäroolit ovat omassa luettelossaan.*

Teatteriroolit
--------------

* *Kryptogrammi* (John)
* *Klovni ja Kääpiö* (Jossep)

Lähteet
-------

* Tuomas Oksanen Elonetissä.
* Nalle Puh (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kätkijät (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
Amidiinien yleinen rakenne
**Amidiinit** ovat orgaanisia yhdisteitä, joille tunnusomaisessa funktionaalisessa ryhmässä samaan hiiliatomiin on sitoutunut sekä amino- että iminoryhmä ja rakenteellisesti niitä voidaan pitää karboksyylihappojen typpianalogeina. Amidiinien rakennetta voidaan kuvata yleisellä kaavalla RC(=NR)NR2, missä R voi olla vety tai orgaaninen ryhmä.

Ominaisuudet
------------

Amidiinit ovat hyvin voimakkaasti emäksisiä yhdisteitä, koska amidiinin deprotonoituessa muodostuvassa amidiniumionissa konjugoituneet typpiatomit kykenevät stabiloimaan positiivista varausta ja niiden pKa-arvo on luokkaa 13–14.. Erityisesti heterosykliset amidiinit kuten DBU ovat yleisesti käytettyjä emäksiä orgaanisen kemian synteeseissä. Amidiinit hydrolysoituvat veden vaikutuksesta muodostaen amideja ja amiineja tai ammoniakkia.

Amidiinit muodostavat helposti heterosyklisiä yhdisteitä esimerkiksi imidatsoli- ja pyrimidiinijohdannaisia. Pyrimidiinejä muodostuu amidiinien ja 1,3-dikarbonyyliyhdisteiden reagoidessa keskenään.

Valmistus
---------

Amidiinien valmistukseen on useita tapoja. Käytettyjä ovat muun muassa ammoniakin, ammoniumkloridin tai amiinien reaktio iminoeetterien eli imidaattien kanssa, amiinien ja ketenimiinien reaktio ammoniakin kanssa ja ammoniakin tai amiinien reagoidessa nitriilien kanssa. Amiinit reagoivat nitriilien kanssa ainoastaan, jos nitriilissä on myös jokin elektroneja puoleensavetävä ryhmä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 622. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
2. ↑  Amidines *IUPAC GoldBook*. IUPAC. Viitattu 29.10.2015. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 56. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 29.10.2015). (englanniksi)
4. 1 2  Jonathan Clayden, Nick Greeves, Stuart Warren: *Organic Chemistry*, s. 175, 760. Oxford University Press, 2012. ISBN 978-0-19-927029-3. (englanniksi)
5. ↑  Tsutomu Ishikawa: *SuperBases for Organic Synthesis*, s. 20–23. John Wiley and Sons, 2009. ISBN 9780470518007. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 29.10.2015). (englanniksi)
6. ↑  Joseph E. Rice: *Organic Chemistry Concepts and Applications for Medicinal Chemistry*, s. 80. Academic Press, 2014. ISBN 9780128007396. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 29.10.2015). (englanniksi)
7. ↑  Michael B. Smith & Jerry March: *March's Advanced Organic Chemistry*, s. 1100, 1104, 1220. John Wiley & Sons, 2013. ISBN 9780470462591. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Amidiinit** Wikimedia Commonsissa
Chilternin kukkuloiden sijainti Englannissa.
**Chilternin kukkulat** on noin 115 kilometriä pitkä ja 839 neliökilometriä laaja kukkula-alue Etelä-Englannissa, Lontoosta luoteeseen. Kukkuloiden kallioperä on liitukiveä, ja ne muodostavat lounais-koillissuuntaisen jonon Oxfordshiren, Buckinghamshiren, Hertfordshiren ja Bedfordshiren kreivikuntien alueelle. Kukkuloiden kaakkoisrinteet laskeutuvat loivina Thamesjoen laaksoon, kun taas niiden luoteisrinteet ovat selvästi jyrkemmät. Korkein huippu on Haddington Hill (267 m), joka on myös Buckinghamshiren korkein kohta.

Chilternin kukkuloihin kuuluva Ivinghoe Beacon Buckinghamshiren itäosissa.
National Trust on perustanut seudulle useita suojelualueita, joista on tullut suosittuja matkailunähtävyyksiä. Aikaisemmin kukkuloilla oli sankkoja pyökkimetsiä, joista High Wycomben huonekaluteollisuus sai raaka-aineensa. Nykyisin metsiä on enää läntisimmillä kukkuloilla. Alueen poikki kulkee useita solia, joihin on rakennettu Lontooseen johtavia maanteitä ja rautateitä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Chiltern Hills *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 13.4.2019. (englanniksi)
2. ↑  Visit the Chilterns *visitchilterns.co.uk*.  Arkistoitu 13.4.2019. Viitattu 13.4.2019. (englanniksi)
3. ↑  Haddington Hill *peakbagger.com*. Viitattu 13.4.2019. (englanniksi)
4. ↑  Benson, Jen ja Sim: 10 best wild running routes in Britain *The Telegraph*. Viitattu 13.4.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Chilternin kukkulat** Wikimedia Commonsissa

* Chilterns Countryside (National Trustin sivusto)
* Visit the Chilterns (Arkistoitu – Internet Archive) (matkailusivusto)
**Louhelan ostoskeskus** sijaitsee Vantaalla Myyrmäen kaupunginosassa Louhelassa. Se valmistui 20. maaliskuuta 2012 ja on yksikerroksinen ostoskeskus, joka rakennettiin puretun Louhelan ostoskeskuksen (1967–2011) edessä olleen pysäköintialueen paikalle. Ostoskeskuksessa toimivat K-Market (Aiemmin K-Supermarket Louhela), kiinalainen ravintola China Wall, kampaamo ja grilli (2022). Rakennuksen laajuus on 1138 kerrosneliömetriä.

Asemakaavassa annettu rakennusoikeus (875 k-m2) ylitettiin poikkeamisluvan turvin.

Purettu ostoskeskus
-------------------

Louhelan purettu ostoskeskus oli valmistunut vuonna 1967 ja sen oli suunnitellut arkkitehti Aarne Ehojoki. Rakennus oli u-muotoinen ja sen laajuus oli 1 060 kerrosneliömetriä.

Ostoskeskuksen edustalla pysäköintialueella toimi vuodesta 1973 alkaen vilkas viikonlopputori, Louhelan tori, mutta myöhemmin torikauppa siirtyi Myyrmäkeen Paalutorille.

Ostoskeskuksessa toimi aluksi kaksi ruokakauppaa (A&O ja HOK), kemikalio ja R-kioski. Vuonna 1969 avattiin ravintola Kultakaivos, jonka yhteydessä toimi hetken kahvila Louhentupa. Kioskin vieressä oli kaksi liiketilaa, toisessa kukkakauppa ja toisessa lyhyttavaraliike. Yksi liikehuoneisto jäi tyhjäksi, sen valtasi Pub Punakulma. Kemikalio vaihtui pian kampaamoksi. Loppuaikoina (2010) rakennuksessa toimi Siwa, kaksi olutravintolaa, kampaamo-parturi ja kiinteistönvälitystoimisto.

Ostoskeskuksesta tehtiin rakennussuojelualoite (2006), josta Museovirasto (2009) katsoi, että rakennuksella ei ollut huomattavaa valtakunnallista merkitystä eikä muita erityisiä tai pakottavia syitä rakennussuojelulain käyttöön.  Vantaan ostoskeskusten inventoinnissa (2008) Louhelan ostoskeskus esitettiin säilytettäväksi, mutta ei suojeltavaksi, joten yleiskaavan (2007) tavoitteet kaupunkirakenteen tiivistämisestä ja täydentämisestä katsottiin säilyttämistä painavammiksi. 

Ostoskeskus oli Vantaan toiseksi vanhin liikekeskus, sitä aiemmin oli rakennettu vain Kaivokselan ostoskeskus (1962).

Ostoskeskuksen tilalle asuintalo ja market
------------------------------------------

Ostoskeskus suljettiin 27. maaliskuuta 2011 ja purkaminen alkoi 26. toukokuuta 2011. Ostoskeskuksen paikalle on rakennettu viisikerroksinen kerrostalo sekä sen eteen uusi yksikerroksinen entistä isompi ostoskeskus. Purettu ostoskeskus on valokuvattu ja kuvia säilytetään Vantaan kaupunginmuseon arkistossa.

Lähteet
-------

1. ↑  K-market Louhela palvelee parhaiten lähikauppana  4.11.2014. Kesko.  Arkistoitu 9.8.2017. Viitattu 9.8.2017.
2. 1 2  Vartti – Liikekeskus jyrän alle – tilalle kerrostalo (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  Vantaan ostoskeskukset, s. 28
4. ↑  Länsivantaan kaupunkipolut (Arkistoitu – Internet Archive)
5. 1 2  Vantaa.fi – Louhelan ostoskeskus (nro 152100) (Arkistoitu – Internet Archive)
6. 1 2  Vartti – Louhelan ostoskeskuksen purkaminen alkoi[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Aalto-yliopisto: Karitta Laitinen, Eija Huuhka – Vantaan ostoskeskukset
esimerkkejä käyttöliittymäkomponenteista (Java/Swing)
**Käyttöliittymäkomponentti** on yksittäinen graafisen käyttöliittymän elementti. Käyttöliittymäkomponentteja luodaan käyttöliittymäkirjastojen avulla.
Esimerkkejä käyttöliittymäkomponenteista ovat painikkeet ja muuttumattomat ja muokattavat tekstikentät.

Käyttöliittymäkomponentit kootaan tyypillisesti ikkunaan, joka on itsessään ylimmän tason käyttöliittymäkomponentti. Ne ryhmitellään erilaisten säiliöiden (container) avulla hierarkkisesti sisäkkäin. 

Yksinkertaisempia käyttöliittymäkomponentteja ovat teksti, jonka arvoa ei voi muuttaa (label), kuva, painike (button), muokattava yksirivinen tekstikenttä, lista tai monirivinen tekstilaatikko. Valikkopalkki (menu) ja pikapainikerivi (toolbar) ovat omia komponenttejaan. Lisäksi useisiin usein tarvittaviin tarkoituksiin on koottu valmiiksi komponentteja, kuten tiedostonvalitsin, viestin näyttävä ikkuna tai yksinkertainen kyllä-ei-peruuta-kysymys.

Käsiteltäessä ikkunan käyttöliittymäkomponentteja, ne saadaan haluttaessa antamaan tapahtumia (event), jotka käsitellään funktiokutsuina. Vaihtoehtoisesti komponenttien arvot voidaan lukea käyttäjän sulkiessa ikkunan esim. OK-painikkeella.

* valikko eli menu valikko eli menu
* tekstikenttä (textbox) tekstikenttä (textbox)
* pysty- ja vaakasuuntaiset vierityspalkit (scrollbar) pysty- ja vaakasuuntaiset vierityspalkit (scrollbar)
* pudotusvalikko eli alasvetovalikko (drop-down list) pudotusvalikko eli alasvetovalikko (drop-down list)
* liukusäädin (slider) liukusäädin (slider)
* spinner spinner
**Otrantonsalmen taistelu** oli Ison-Britannian Kuninkaallisen laivaston toisen maailmansodan ja Italian laivaston saattueen välinen taistelu Adrianmerellä Italian ja Albanian välisessä Otrantonsalmessa 12. marraskuuta 1940.

Tausta
------

Vara-amiraali Henry Pridham-Whippelin laivasto-osasto (Force X), jossa olivat kevyet risteilijät *HMS Orion*, HMAS *Sydney* ja *HMS Ajax* sekä hävittäjät *HMS Nubian* ja *HMS Mohawk*, lähetettiin Adrianmerelle häiritsemään Italian laivaston toimintaa alueella sekä harhauttamaan akselivaltojen tiedustelu, jotta he eivät havaitsisi suunniteltua hyökkäystä Taranton laivastoasemalle.

Taistelu
--------

Italian laivaston saattue, jonka muodostivat kauppalaivat *SS Antonio Locatelli*, *SS Premuda*, *SS Capo Vado* ja *SS Catalani* saattajinaan torpedovene *Nicola Fabrizi* (T V c Giovanni Barbini) ja apuristeilijä *Ramb III* (C F Francesco De Angelis), lähti merelle Brindisistä Italiasta Valonaan Albaniaan.

Vara-amiraali Pridham-Whippelin osasto purjehti 12. marraskuuta vastaisena yönä pohjoiseen saapuen valvonta-alueensa pohjoisrajalle Barin ja Durazzon välille 12. marraskuuta kello 01.00. Alukset kääntyivät etelään ja 20 minuuttia myöhemmin ne havaitsivat kuusi pimennettyä alusta. Aluksia luultiin tunnistettaessa kahdeksi hävittäjäksi ja neljäksi kauppalaivaksi. *HMS Mohawk* avasi tulen kello 01.27 ja taisteluun liittyivät nopeasti kaikki alukset.

Alle puolessa tunnissa kaikki kauppalaivat olivat joko uponneet tai tulessa. Torpedovene *Nicola Fabrizzi* oli pahoin vaurioitunut ja pakenemassa kohti Valonaa kannellaan 11 kaatunutta ja 17 haavoittunutta miehistönjäsentä. *Ramb III* oli irtaantunut taistelusta vaurioitta.

Seuraavana päivänä Italian laivaston torpedoveneet *Curtatone* ja *Solferino* pelastivat taistelupaikalta 140 merimiestä.

Taisteluun osallistunut HMAS Sydney.

Katso myös
----------

* Operaatio MB8

Lähteet
-------

* Greene, Jack & Massignani, Alessandro: *The Naval War in the Mediterranean 1940-1943*. Lontoo: Chatham Publishing, 2002. ISBN 1-86176-190-2. (englanniksi)
* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)
* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Greene & Massignani s. 108
2. ↑  Whitley Destroyers s. 176
Tony Laine
**Tony Laine** (s. 1971 Turku) on valkeakoskelainen kirjailija ja runoilija. Häneltä on julkaistu kaksi novellikokoelmaa ja kolme runokokoelmaa.

Laine voitti valtakunnallisen Runo-Kaarina-kilpailun vuonna 2009 flarf-henkisellä runokokoelmallaan. Voittajakokoelma *Mäyräkoirakulkuetta odotellessa* julkaistiin Kaarinan kaupungin kustantamana. *Vulgaari parveketervehdys*, avantgardistinen toinen runokokoelma, ilmestyi Ntamolta vuonna 2013. Ensimmäinen proosateos, novellikokoelma *Mustaa metallia ja muuta sirkutusta*, ilmestyi Kirjokansi-kustantamon kautta vuonna 2015. Tarinoiden musta huumori, tragikomiikka ja absurdit kohtaamiset ovat säilyneet tunnusomaisina asioina hänen myöhemmissä novelleissaankin*kenen mukaan?*. 

Novelleja seurasi pari vuotta myöhemmin, vuonna 2017, proosarunokokoelma *Samuuksiin samuuksiin*, jonka senkin julkaisi Kirjokansi-kustantamo. Virpi Alanen arvioi kokoelmaa *Parnassossa* myönteisesti toteamalla, että Laine näyttäisi löytäneen "vakaamman vireensä poeettisena ajattelijana".

Novellikokoelma *Vainottujen arki on yhtä anarkiaa* ilmestyi Ntamon kautta vuonna 2021. Kustantaja luonnehtii sen kertomuksia itseriittoisiksi moraliteeteiksi ja parodioiksi, jotka eivät kaihda yhteiskuntakriittisen satiirin ulottuvuuksiakaan.

Laine on ollut Suomen Kirjailijaliiton jäsen vuoden 2016 alusta.*lähde?* Pirkkalaiskirjailijoiden jäsen hän on ollut vuodesta 2013.

Teokset
-------

* *Mäyräkoirakulkuetta odotellessa*, Kaarinan kaupunki, 2009 (runoja). ISBN 978-952-99890-6-5
* *Vulgaari parveketervehdys*, ntamo, 2013 (runoja). ISBN 978-952-215-372-2
* *Mustaa metallia ja muuta sirkutusta*, Kirjokansi, 2015 (novelleja). ISBN 978-952-7142-26-4
* *Samuuksiin samuuksiin*, Kirjokansi, 2017 (runoja). ISBN 978-952-7142-66-0
* *Vainottujen arki on yhtä anarkiaa*, ntamo, 2021 (novelleja). ISBN 978-952-215-813-0

Palkinto
--------

* Runo-Kaarina –kilpailun voitto vuonna 2009.

Lähteet
-------

1. ↑   Vehmasaho Ulla: Sanataiteen Kangasala. Matkoja toisiin maailmoihin, Kangasala-Seura 2017, s. 34. ISBN 978-952-93-9372-5
2. ↑
3. ↑  Virpi Alanen, Samankuopassa hyvä. *Parnasso* 4/2017 s. 66
4. ↑
5. ↑
6. ↑  Jäsenet Pirkkalaiskirjailijat
Kristjan Ilves
**Kristjan Ilves** (s. 10. kesäkuuta 1996 Tartto) on virolainen yhdistetyn hiihtäjä, joka edustaa Elva Suusaklubia.

Nuorten MM-kilpailuissa Liberecissä vuonna 2013 Ilves saavutti pronssia sprinttikilpailussa. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan, Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Ilves sijoittui suurmäen kilpailussa 39:nneksi ja normaalimäen kilpailussa 48:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa kuudestoista. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui suurmäen Gundersen-kilpailussa 11:nneksi ja Pekingin olympialaisissa 2022 yhdeksänneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 Ilves sijoittui suurmäen Gundersen-kilpailussa neljänneksi ja normaalimäen Gundersen-kilpailussa kuudenneksi.

Yhdistetyn maailmancupissa Ilves kilpaili ensimmäisen kerran Sotšissa helmikuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Tšaikovskin toisessa kilpailussa tammikuussa 2014 oltuaan 30:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Seefeldissä tammikuussa 2018. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan viikkoa myöhemmin toinen Hakubassa. Ilves sijoittui toiseksi Klingentahlin molemmissa kilpailuissa tammikuussa 2022. Hän oli kauden 2021–2022 kokonaiskilpailussa viides. Kaudella 2022–2023 Ilves sijottui Schonachin ensimmäisessä kilpailussa kolmanneksi. Lahdessa hän oli toinen ja kolmas. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui viidenneksi. Kaudella 2023–2024 hän sijoittui toiseksi Otepään yhteislähtökilpailussa ja ensimmäisessä Gundersen-kilpailussa. Hän sijoittui kolmanneksi Lahden kilpailussa. Hän sijoittui kolmanneksi Oslon toisessa kilpailussa. Hän sijoittui kolmanneksi Trondheimin kilpailussa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli viides.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kristjan Ilves Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Erkki Johannes Valtamäki** (s. 18. kesäkuuta 1950 Veteli) on suomalainen toimittaja, tietokirjailija ja poliitikko. Valtamäki on työskennellyt toimittajana MTV:n Uutisissa vuosina 1989–2000, Yleisradion TV-uutisissa ja Urheiluruudussa vuosina 2000–2006 ja Nelosen uutisissa vuosina 2006–2012.

13.8.1998 MTV:n Kymmenen Uutiset julkaisivat Valtamäen tekemän jutun koskien 11.8. pelattua Seinäjoen Maila-Jussit – Kankaanpään Maila -Superpesisottelua, jonka Valtamäki epäili olleen niin sanottu sopupeli. Jutusta käynnistyi sopupeliskandaali, josta tuomion sai lopulta 30 ihmistä.

Valtamäki on toiminut Seinäjoen kaupunginvaltuustossa vuosina 2001–2008 Suomen Keskustan valtuutettuna ja vuodesta 2013 alkaen perussuomalaisten valtuutettuna. Valtamäki oli perussuomalaisten kansanedustajaehdokkaana eduskuntavaaleissa 2011, 2015 ja 2019 muttei tullut valituksi. Hän on kuulunut Etelä-Pohjanmaan liiton maakuntavaltuustoon vuodesta 2013 lähtien.

Käräjäoikeus tuomitsi toukokuussa 2017 Valtamäen Facebook-kirjoituksesta 25 päiväsakkoon kiihottamisesta kansanryhmää vastaan. Käräjäoikeuden mukaan Valtamäki levitti Facebook-sivullaan "tyypillistä vihapuhetta". Valtamäki oli kirjoituksessaan panetellut ja solvannut irakilaisia maahanmuuttajia etnisen ja kansallisen alkuperän sekä uskonnon perusteella.

Teokset
-------

* Valtamäki, Erkki & Heiskari, Ilkka: Seinäjoen Maila-Jussit: 75-vuotta Juhlakirja. Seinäjoki: Seinäjoen Maila-Jussit ry. 2007. ISBN 978-952-92-1881-3.
* Valtamäki, Erkki: Polttolinjalla PYT, 2012. ISBN 978-952-286-071-2
* Valtamäki Erkki: Unisilmästä Riistavallille, Ilmajoen Metsästysseura 110 vuotta, 2015. ISBN 978-952-93-6309-4
* Valtamäki Erkki: Kivenkovaa yrittäjyyttä 50 vuotta, Maanrakennus Juho Krekola Oy, 2016. ISBN 978-952-93-7802-9
* Valtamäki Erkki: Suuri kelokaappaus, Yrittäjä Markku Heikkilä vastaan Suomen valtio, 2021. ISBM 978-952-94-4732-9

Lähteet
-------

1. ↑  Perussuomalaisuus toi potkut - Suomen Uutiset *Suomen Uutiset*.  18.1.2013. Viitattu 20.7.2017.
2. ↑  Ilkka: Pesäpalloa ravisuttaneesta skandaalista 20 vuotta - sopupelin paljastanut joutui uhkailun kohteeksi: "Silloin ensimmäisen kerran pelotti" *www.iltalehti.fi*. Viitattu 14.12.2018.
3. ↑  Seinäjokelainen kaupunginvaltuutettu tuomittiin sakkoihin kiihottamisesta kansanryhmää vastaan *Yle Uutiset*. Viitattu 19.7.2017.
**Lance Reventlow** (syntymänimeltään **Lawrence von Haugwitz-Hardenberg-Reventlow** (24. helmikuuta 1936 Lontoo – 24. heinäkuuta 1972 Aspen, Colorado) oli yhdysvaltalainen F1-kuljettaja ja miljoonaperijätär Barbara Huttonin poika sekä Cary Grantin poikapuoli. Hän osallistui kolmeen F1-osakilpailuun kaudella 1960. Hän pääsi mukaan kilpailuun ainoastaan Belgian GP:ssä 1960, jossa hän keskeytti eikä saavuttanut pisteitä.

Reventlow oli tanskalaisyntyisen kreivi Kurt von Haugwitz-Hardenberg-Reventlowin (1895–1969) ja Barbara Huttonin poika. Hän sai lapsuudessaan kärsiä isänsä välinpitämättömyydestä ja äitinsä huume- ja alkoholiongelmasta. Vanhempiensa avioeron jälkeen vuonna 1938 Lance ja Barbara muuttivat Yhdysvaltoihin. Barbara meni naimisiin vuonna 1942 Cary Grantin kanssa, josta tuli Lancen isäpuoli.

Reventlowin elämä sisälsi nopeita kilpa-autoja, erilaisia urheilulajeja, naisia sekä tarkkoja elintapoja. Hän perusti 21–22 -vuotiaana Los Angelesiin liikkeen, joka valmisti kilpa-autoja Scarabin nimellä. Kilpa-autoilijana hän usein tarkkaili ruokavaliotaan, joi alkoholijuomia kohtuudella ja nukkui 11 tunnin yöunia. Merkittävimmän voittonsa hän sai 22-vuotiaana Bahaman Nassaun Governor's Cup -kilpailusta vuonna 1958 (voiton merkitystä lisäsi entuudestaan, että yhdysvaltalainen auto ja kuljettaja olivat voittaneet kansainvälisissä katukisoissa viimeksi vuonna 1924). Reventlow oli naimisissa näyttelijöiden Jill St. Johnin kanssa vuosina 1960-1964 ja Cheryl Holdridgen kanssa, mutta molemmat liitot kärsivät Reventlowin määräilevän luonteen ja kilpaharrastuksen vuoksi ja päättyivät avioeroon.

Reventlow menehtyi pienkoneonnettomuudessa yhdessä kokemattoman pilottinsa kanssa Aspenissa vuonna 1972.

Lähteet
-------

1. ↑  (en) Darryl Roger Lundy, The PeerageView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3  Lance Reventlow - United States ESPN. Viitattu 11.7.2017. (englanniksi)
3. 1 2 3  Lance Reventlow ChicaneF1.com. Viitattu 11.7.2017. (englanniksi)
4. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Lance Reventlow, Barbara Hutton's Son, Killed *Archives - 1972*.  26.7.1972. The New York Times. Viitattu 11.7.2017. (englanniksi)
5. ↑  1960 Belgian Grand Prix - Race Result *Results - Archive 1950-2016*. Formula 1.com. Viitattu 11.7.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Miljoonien perijä, Suomen Kuvalehti, 23.07.1938, nro 29, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Aldikarbi** on karbamaatteihin kuuluva hyönteismyrkky. Sitä käytetään muun muassa ripsiäisiä, kirvoja, hämähäkkejä ja punkkeja vastaan, mutta tehokkainta se on loisiviin sukkulamatoihin.

Aldikarbi on antikoliiniesteraasi eli se estää koliiniesteraasien toiminnan, jolloin välittäjäaine asetyylikoliini ei hajoa hermostossa ja seuraa kolinergisen järjestelmän yliaktivoituminen. Se on myös nisäkkäille hyvin myrkyllistä ja sen LD50 on 0,8 mg/kg.

Aldikarbin kemiallinen kaava on C7H14N2O2S, moolimassa 190,263 g/mol ja CAS-numero 116-06-3. Aldikarbi on palavaa, väritöntä kiteistä ainetta, jonka sulamispiste on 100 °C, tiheys 1,2 g/cm3 ja liukoisuus veteen 25 °C:ssa 0,6 g/100 ml.

Lähteet
-------

1. 1 2  Koulu, Markku & Tuomisto, Jouko (toim.): *Farmakologia ja toksikologia*. Medicina Oy, 2007. Torjunta-aineet. Orgaaniset ympäristömyrkyt (pdf).  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Aldikarbin kansainvälinen kemikaalikortti
* PubChem: Aldicarb (englanniksi)
* Toxin, Toxin-Target Database (T3DB): Aldicarb (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Aldicarb (englanniksi)
* ChemBlink: Aldicarb (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Aldicarb
Roslinin omakuva vuodelta 1785.
Roslinin allekirjoitus
**Alexander Roslin** (15. heinäkuuta 1718 Malmö – 5. heinäkuuta 1793 Pariisi) oli ruotsalainen muotokuvamaalari, joka työskenteli vuodesta 1752 pääasiassa Pariisissa Ranskassa, missä hän omaksui hienostuneen rokokoo-tyylin. Erityisesti hänen maalauksiensa tekstiilien käsittelyä on kutsuttu loisteliaaksi.. Roslin oli ajan aristokratian ja sivistyneistön suosiossa, ja hän maalasi muun muassa Ruotsin kuninkaan Kustaa III:n, Venäjän keisarinnan Katariina Suuren ja Carl von Linnén muotokuvat. Hänet kutsuttiin vuonna 1767 Ranskan akatemian jäseneksi. Hänen töitään on nähtävissä Tukholman Kansallismuseossa. Kolme Roslinin teosta kuuluu Suomen Kansallisgallerian kokoelmiin.

Teoksia
-------

* Hunnutettu nainen
* Jenningsin perhe
* Kustaa III ja hänen veljensä

Galleria
--------

* 17561756
* 
* 
* 
* Kustaa III ja hänen veljensäKustaa III ja hänen veljensä
* Jenningsin perheJenningsin perhe
* 
* Kustaa IIIKustaa III

Lähteet
-------

* Otavan Iso Fokus, Kertovasti kuvitettu 8-osainen tietosanakirja, Osa 6, s. 3564, Otava 1974 ISBN 951-1-01236-3

### Viitteet

1. 1 2  Otavan Iso Fokus, s. 3564
2. ↑  Kansallisgalleria – Taidekokoelmat *Kansallisgalleria – Taidekokoelmat*.  Arkistoitu 1.6.2016. Viitattu 27.4.2016.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alexander Roslin**.
* Alexander Roslin Kansallisgallerian kokoelmissa

* Alexander Roslin Europeanassa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* MusicBrainz
* Victoria
* Prado
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Uuno Valdemar Hiironen** (24. helmikuuta 1901 Vehkalahti – 8. elokuuta 1974 Espoo) oli suomalainen muurari ja ammattiyhdistysjohtaja, joka sai sosiaalineuvoksen arvonimen.

Uuno Hiirosen vanhemmat olivat muurari Tobias Hiironen ja Matilda Mikkola ja puoliso vuodesta 1929 Agnes Sesilia Ristola (1904–1993). Hiironen kävi kolme luokkaa yhteiskoulua. Hän oli isänsä tavoin muurari, sanomalehti *Raivaajan* taloudenhoitaja Kotkassa 1945 ja sitten SAK:n toimitsija ja toinen sihteeri 1946–1966.

Hiirosella oli luottamustehtäviä Suomen Muurarien Liitossa 1930- ja 1940-luvuilla ja hän oli SAK:n edustaja sosiaalipolitiikan ja työlainsäädännön asiantuntijana monissa komiteoissa ja toimikunnissa. Hiironen myös toimitti Yleisradion Sosiaalinen kirjelaatikko -ohjelmaa 1956–1967 sekä opetti ja luennoi Ammattiyhdistysopistossa, Pohjolan opistossa ja Työväen akatemiassa. Sosiaalineuvoksen arvonimen hän sai 1966.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Majander, Mikko: / Uuno Hiironen *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  22.5.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 1.4.2024.
2. ↑  Kuolleita.  *Helsingin Sanomat*, 16.8.1974, nro 218, s. 17. Kansalliskirjasto. Viitattu 1.4.2024.  (ei-vapaa)

Aiheesta muualla
----------------

* Uuno Hiironen *Biografiasampo*.
* *Uuno Hiironen toverituomioistuimessa eli kommunistit ammattiyhdistys- ja puoluelogiikan välissä*, 1998, Mikko Majander (julkaisussa *Aave vai haave*, ss. 237-273)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |