recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli käsittelee napapiireillä esiintyvää auringotonta ajanjaksoa. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*
Varhainen iltapäivä kaamoksen aikaan Norjan Tromssassa.
**Kaamos** eli **polaariyö** on vuotuinen ajanjakso, jonka aikana aurinko ei nouse horisontin yläpuolelle. Ilmiö esiintyy maapallon napapiireillä ja niitä korkeammilla leveysasteilla. Mitä lähemmäs napoja mennään, sitä aikaisemmin kaamos alkaa ja sitä pidempi on kaamosaika. 

Jos valo ei taipuisi ilmakehässä, napapiiri olisi sen alueen rajana, jossa auringon keski­piste pysyy yhtenä päivänä vuodessa horisontin alapuolella. Pohjoisella napa­piirillä tämä tapahtuu talvi­päivän­seisauksena 21. tai 22. joulukuuta ja eteläisellä napapiirillä 21. tai 22. kesäkuuta (eli pohjoispuoliskon kesäpäivänseisauksena). Samoin napa­piirit olisivat myös kesän yöttömän yön rajana. Nykyisin auringonnousu määritellään kuitenkin auringon ylä­reunan, ei keski­pisteen mukaan. Auringon suuri koko ja valon taipuminen saavatkin aikaan, että auringon ylä­reunan mukaan määritellyn pohjoiskalotin kaamoksen etelä­raja on suunnilleen yhden leveysasteen verran pohjoisen napapiirin pohjoispuolella. Suomessa kaamoksen raja kulkee hieman Sodankylän eteläpuolitse. Vastaavasti etelässä eteläkalotin kaamoksen pohjoisraja on suunnilleen saman verran eteläisen napapiirin eteläpuolella, eli Rotheran tienoilla. 

Ihmisiin kaamos saattaa vaikuttaa kielteisesti, ja pimeys voi laukaista kaamosmasennuksen tai aiheuttaa ylimääräistä väsymystä, *kaamosväsymystä*.

Suomen pohjoisimmassa pisteessä kaamos kestää noin 51 vuorokautta.

Keskipäivä kaamoksen aikaan Nordkinnin niemimaalla.
Etelämanner

Päivämääriä
-----------

**Eteläkalotilla**

* Aikaisimmillaan kaamos alkaa etelänavalla (90,0° S) 22. maaliskuuta ja myöhäisimmillään Rotheran tienoilla (67,1° S) 20. kesäkuuta.

* Aikaisimmillaan kaamos loppuu Rotheran tienoilla 22. kesäkuuta ja myöhäisimmillään Etelänavalla 21. syyskuuta.

**Pohjoiskalotilla**

* Aikaisimmillaan kaamos alkaa pohjoisnavalla (90,0° N) 24. syyskuuta ja myöhäisimmillään Jällivaarassa, Pajalassa ja Kantalahdessa (67,1° N) 20. joulukuuta.

* Aikaisimmillaan kaamos loppuu Jällivaarassa, Pajalassa ja Kantalahdessa 22. joulukuuta ja myöhäisimmillään Pohjoisnavalla 19. maaliskuuta.

* Utsjoella kaamos alkoi vuonna 2014 marraskuun 26. päivä ja päättyi 16. tammikuuta 2015.

Lähteet
-------

1. ↑  Nykysuomen sanakirja, 4. osa (O-R), hakusana polaariyö
2. ↑  Oja, Heikki: *Aikakirja 2007*, s. 115-116. Helsinki: Helsingin yliopiston almanakkatoimisto, 2007. ISBN 952-10-3221-9. Teoksen verkkoversio (viitattu 23.4.2010).  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Oja, s. 121-122
4. ↑  Nyström, M. Saarijärvi, S. & Räihä, H. 2006. *Kaamosmasennus ja kaamosväsymys*. Duodecim 2006;122:161–6
5. ↑  Talvi Ilmatieteen laitos. Viitattu 25.11.2008.
6. ↑  Talvi MTV3.  Arkistoitu 26.11.2014. Viitattu 30.11.2014.
Lydia Kavina vuonna 2005
**Lydia Kavina** (s. 1967 Moskova) on venäläissyntyinen, Yhdistyneeseen kuningaskuntaan asettunut thereministi ja säveltäjä.

Kavina aloitti thereminin opiskelun 9-vuotiaana Leon Thereminin johdolla. Leon Theremin oli hänen isoisänsä serkku. Viisi vuotta aloittamisensa jälkeen Kavina aloitti uransa ensimmäisellä thereminkonsertilaan. Sittemmin hän on esiintynyt eri puolilla maailmaa konserteissa, teatterissa, radiossa ja televisiossa. Esiintymispaikkoja ovat olleet muiden muassa Moskovan konservatorion suuri sali, Royal Albert Hall (Lontoo), Théâtre du Châtelet (Pariisi), Concertgebouw (Alankomaat) ja Caramoor Center for Music and the Arts (Yhdysvallat). Kavina on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Alankomaiden radiofilharmonikkojen (kapellimestari: Reinbert de Lewes), Venäjän kansallisten filharmonikkojen (kapellimestari: Vladimir Spivakov), Lontoon filharmonisen orkesterin ja Düsseldorfin sinfoniaorkesterin kanssa. Hän on esiintynyt solistina Danny Elfmanin Britannian-kiertueella ja Lera Auerbachin *The Little Mermaid* -baletin esityksissä.

Kavinalla on Moskovan konservatoriosta saatu oppiarvo sävellyksessä. Hänen teostensa joukossa on thereminille sävelletty konsertto, jonka hän itse kantaesitti Gil Rosen johtaman Boston Modern Orchestra Projectin kanssa vuonna 1997. Kavina on myös tulkinnut vähemmän esitettyjä 1900-luvun teoksia, joihin ovat kuuluneet Edgar Varèsen *Ecuatorial*, Nikolai Obuhovin *Testament* ja Percy Graingerin teokset. Ohjelmistoon on kuulunut myös muiden muassa Olivier Messiaenin, John Cagen ja Sofija Gubaidulinan teoksia. Kavina on edistänyt aktiivisesti uuden kokeellisen musiikin tekemistä thereminille ja tilannut teoksia useilta nykysäveltäjiltä. Barbara Buchholzin ja Kammerensemble Neue Musik Berlinin kanssa hän perusti *Touch! Don't Touch!* -konserttiprojektin. Kavina on levyttänyt muiden muassa Bohuslav Martinůn, Joseph Schillingerin, Howard Shoren, Percy Graingerin ja Miklós Rózsan teoksia.

Kavina on pitänyt mestarikursseja sekä workshopeja ja tehnyt video-oppimateriaalin *Mastering the Theremin* (1994), joka on vakiintunut aloittelevien thereministien keskuudessa yleiseen käyttöön.

Lähteet
-------

1. ↑  Lydia Kavina (Arkistoitu – Internet Archive) Mode Records
2. 1 2 3 4  Biography (Arkistoitu – Internet Archive) Lydia Kavina


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Nikkarin koulu huhtikuussa 2008.
**Nikkarin koulu** on keravalainen koulu, joka perustettiin vuonna 1967. Koulun nimenä oli aluksi Keravan uusi yhteiskoulu. Nykyinen Nikkarin koulurakennus otettiin käyttöön syksyllä 1973. Peruskoulujärjestelmään siirtyminen 1976 muutti koulun kahdeksi yksiköksi: Kalevan yläasteeksi (1993 nimeksi Nikkarin yläaste) ja Nikkarin lukioksi.

Nikkarin koulu lopetti toimintansa vuonna 2008, mutta rakennus kantaa edelleen tuota nimeä. Ensimmäinen suurempi peruskorjaus koulurakennukseen tehtiin vuosina 2008-2009. Remontin jälkeen tiloissa aloittivat Keravan lukio, Keski-Uudenmaan aikuislukio ja Laurea-ammattikorkeakoulu.

Elokuussa 2011 Keravan lukio ja Keski-Uudenmaan aikuislukio yhdistettiin ja oppilaitoksen nimi on nyt Keravan lukio ja aikuislukio.

Lähteet
-------

1. ↑  Sisäilmatutkimus: keravan lukio (ent. Nikkarin koulu)  25.2.2019. RKM Group Oy.  Arkistoitu 28.7.2022. Viitattu 28.7.2022.
2. ↑  Keravan Nikkarin koulu viimein valmis *Yle Uutiset*.  1.10.2009. Yleisradio. Viitattu 27.7.2022.
3. ↑  Koulutyö alkoi Keravan Nikkarin koulussa *Yle Uutset*.  3.10.2009. Yleisradio. Viitattu 28.7.2022.

Aiheesta muualta
----------------

*
Pianosa

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Campo nell'ElbaLivornoToskanaItalia |
| Saariryhmä | 
Toscanan saaristo |
| Vesialue | 
Tyrrhenanmeri |
| Merialue | 
Välimeri |
| Korkein kohta | 
29 m |
| Pinta-ala | 
10,3 km² |

Väestö| Asukasluku | 
asumaton |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Pianosa** on Toscanan saaristoon kuuluva saari Italiassa. Se sijaitsee Elbasta 17 kilometriä lounaaseen. Pianosa on laakea noin 10km² kokoinen saari, jonka korkein kohta on 29 metriä. Saaren nimi onkin tullut sen tasaisuudesta.

Pianosa tunnettiin Rooman valtakunnan aikoina nimellä Planasia. Saarella oli ollut asutusta jo ennen roomalaisia. Saarelle karkotettiin vuoden 6 tienoilla Augustuksen tyttärenpoika Agrippa Postumus, joka asui saarella olleessa huvilassa. Huvilan rauniot ovat vieläkin nähtävissä kuten siihen kuulunut pieni teatteri ja kylpylä. Pianosalla on myös varhaiskristillisiä katakombeja.

Vuonna 1856 saarelle perustettiin rangaistussiirtola sen syrjäisen sijainnin ja maaston vuoksi. Vankilaksi se muutettiin vuonna 1968. Saarella oli vangittuna mafiosoja, murhaajia ja poliittisia vankeja. Viimeiset vangit siirrettiin pois vuonna 1997 ja seuraavana vuonna vankila suljettiin. Sen jälkeen saari on ollut asumaton. Lopullisesti vankila lakkautettiin vuonna 2011.

Vankilan vuoksi pääsyä saarelle ja sen lähivesille rajoitettiin voimakkaasti, mikä suojeli saaren luontoa. Vesistö on näin säästynyt kalastukselta ja saastumiselta, jonka vuoksi sen on runsas lajinen. Nykyään Pianosa lähivesineen on luonnonsuojelualuetta. Saarelle pääsyä rajoitetaan vieläkin luonnonsuojelemiseksi. Vain tietty määrä ihmisiä päästetään päivittäin saarelle opastetuilla kierroksilla. Tietyin ehdoin saaren ympäristössä on voinut sukeltaa vuodesta 2013 asti.

Saarella pesii noin 30 eri lintulajia, joista osa on uhanalaisia kuten välimerenlokki. Saarella asuu myös piennisäkkäitä kuten jäniksiä ja jyrsijöitä sekä liskoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Pianosa Island, Britannica
2. 1 2 3 4  Island of Pianosa, Info Elba
3. ↑  Villa Agrippa The Roman Villa in Pianosa, Info Elba
4. ↑  Pianosa, Visit Tuscany
**Óliver Torres Muñoz**, yleensä vain **Óliver** (s. 10. marraskuuta 1994 Navalmoral de la Mata, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa espanjalaisseura Sevillaa ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura
---------------

Torres liittyi Atlético Madridin junioriakatemiaan vuonna 2008 ollessaan 13-vuotias. Hän pelasi ja kehittyi neljän vuoden ajan madridilaisseuran junioreissa, kunnes silloinen edustusjoukkueen päävalmentaja Diego Simeone nosti hänet edustusjoukkueen mukaan.

Huhtikuussa 2012 Torres oli ensimmäistä kertaa edustusjoukkueen kokoonpanossa ottelussa Real Betisiä vastaan, ilman että hän oli pelannut ainuttakaan ottelua vielä edes seuran reservijoukkueessa. Virallisen ensiesiitymisensä edustusjoukkueessa hän teki kauden 2012–2013 avausottelussa Levantea vastaan tultuaan vaihdosta kentälle 64. peliminuutilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Óliver Torres, un jugador de dibujos animados El Mundo Deportivo. Viitattu 22.3.2013. (espanjaksi)
2. ↑  Óliver Torres debuta con el Atlético en partido oficial

Aiheesta muualla
----------------

* Óliver Torresin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)

  

Sevilla – Primera División
1 Dmitrović |
2 Gattoni |
3 Pedrosa |
4 Ramos |
5 Ocampos |
6 Gudelj |
7 Suso |
8 Jordán |
9 Mir |
10 Rakitić |
11 Lukebakio |
12 Mariano |
13 Nyland |
14 Nianzou |
15 En-Nesyri |
16 Navas |
17 Lamela |
18 Sow |
19 Acuña |
20 Fernando |
21 Óliver |
22 Badé |
23 Marcão |
24 Soumaré |
Valmentaja Mendilibar
**Ust-Majan ulus** tai *Ust-Majan piiri* (ven. Усть-Майский улус (район), *Ust-Maiski ulus (raion)*, jak. Уус-Маайа улууhа, *Uus-Maaja uluuha*) on paikallinen itsehallintoalue Aldanin yläjuoksun ympäristössä Sahan tasavallan kaakkoisrajalla Venäjällä. Se rajoittuu idässä ja etelässä Habarovskin aluepiiriin, lännessä Aldanin ja Amgan uluseihin, pohjoisessa Tšuraptšan, Tattan ja Tompon uluseihin ja koillisessa Oimjakonin ulusiin. 

Piirin pinta-ala on 95 300. Aldan ja sen sivujoet Maja ja Allah-Jun virtaavat sen alueella. Alueella harjoitetaan kullan ja muiden metallien kaivua ja rakennusaineiden tuotantoa.

Hallinto
--------

Piirin hallinnollinen keskus on Ust-Majan taajama, joka sijaitsee 310 kilometriä kaakkoon tasavallan pääkaupungista Jakutskista. Kaikkiaan piirissä on 5 kaupunkikuntaa ja 5 maalaiskuntaa, ja lisäksi yksi kuntien ulkopuolinen kuoleva taajama.

Väestö
------

Ust-Majan uluusin asuakasluku oli 10 600 vuonna 2006. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan väestöstä oli venäläisiä 64,2 prosenttia, evenkejä 9,3 prosenttia, jakuutteja 7,1 prosenttia, eveenejä 0,2 prosenttia ja muita 19,2 prosenttia. Asukasluku on romahtanut Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen alle puoleen siitä mitä se oli 1990-luvun alussa. Tämä on johtunut pitkälti venäläisten ja muiden slaavien poismuutosta. 

### Asukasluvun kehitys

* 20 300 (1995)
* 15 500 (1999)
* 10 600 (2006)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yakutiatravel.com – Ust-Maisky uluss (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Ust-Majan piiri (Arkistoitu – Internet Archive) Jakutian valtionyliopisto.

Aiheesta muualla
----------------

* Piirin sivusto Sahan virallisessa portaalissa

Sahan lippuSahan piirijako
**Kaupunkipiirikunnat:** Jakutsk | Žatai  

**Piirit ja ulusit:** Abyi | Aldan | Allaiha | Amga | Anabarin kansallinen | Bulun | Bytantain evenien kansallinen | Gornyi | Hangalass | Kobjai | Megino-Kangalass | Lensk | Mirnyi | Moma | Nam | Nerjungri | Nižnekolymsk | Njurba | Oimjakon | Olenjokin kansallinen | Oljokminsk | Srednekolymsk | Suntar | Tatta | Tompo | Tšuraptša | Ust-Aldan | Ust-Jansk | Ust-Maja | Verhnekolymsk | Verhneviljuisk | Verhojansk | Viljuisk | Žiganskin kansallinen
Skorpioni II:n kohokuvio nuijan päässä, Ashmolean museo 
**Skorpioni II** (muinaisegyptiksi ehkä **Selk** tai **Weha**), joka tunnetaan myös nimellä **skorpionikuningas**, hallitsi Egyptissä arviolta 3100-luvulla eaa.

Nimi
----

Egyptologit ovat erimielisiä Skorpioni II:n nimestä ja arvonimestä. Kuninkaan nimen yhteydessä esiintyvä skorpionifetissi on yleinen myöhemmin ilmaantuneessa jumalatar Serketin kultissa. Egyptologit ja kielitieteilijät, kuten L. D. Morenz, H. Beinlich, Toby Wilkinson ja Jan Assmann ovat huomauttaneet, että Serketin palvonta alkoi kuitenkin vasta vanhan valtakunnan loppuvaiheessa. Heidän mukaansa protodynastisen ajan skorpionifetissiä ei voida siten yhdistää Serketiin.

Historiallinen kuva
-------------------

Skorpioni II:n henkilöllisyydestä ja elinajasta on useita teorioita. Jotkut egyptologit, kuten Bernadette Menu, väittävät, että koska Egyptin ensimmäisen dynastian kuninkaat käyttivät ilmeisesti useita nimiä, Skorpioni II oli itse asiassa Narmerina tunnettu kuningas. He väittävät myös, että Skorpioni II:lle kuuluneen nuijan päässä on samankaltaisia koristeita kuin kuuluisammassa Narmerin nuijassa.

Skorpioni II:n aikaan Egypti oli jaettu useisiin pieniin valtakuntiin, jotka taistelivat toisiaan vastaan. Erään teorian mukaan kuningas Narmer olikin ehkä eri henkilö, joka voitti Ka:n ja Skorpioni II:n valtakunnat ja yhdisti ensimmäisen kerran koko Egyptin.

Lähteet
-------

1. ↑  Hannig, Rainer (2006). Großes Handwörterbuch Ägyptisch-Deutsch: (2800–950 v. Chr.): die Sprache der Pharaonen. Kulturgeschichte der antiken Welt (in German). 64. Mainz: Philip von Zabern. ISBN 978-3-80-531771-9.
2. ↑  Ludwig David Morenz: Bild-Buchstaben und symbolische Zeichen: Die Herausbildung der Schrift der hohen Kultur Altägyptens. (= Orbis Biblicus et Orientalis, vol. 205). Fribourg 2004, ISBN 3-7278-1486-1, p.151–154.
3. ↑   Menu, Bernadette (1996). "Enseignes et porte-étendarts". Bulletin de l'Institut Français d'Archéologie Orientale (in French). Cairo: Institut Français d'Archéologie Orientale. 96: 339–342.

Aiheesta muualla
----------------

* Scorpion Macehead
* Narmer Macehead

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Scorpion II
Einesmaksalaatikkoa.
**Maksalaatikko** on suomalainen perinneruoka. Maksalaatikko on vakiinnuttanut asemansa myös ympärivuotisena ruokalajina. Maksalaatikon valmistukseen on käytetty muun muassa riisiä, voita tai margariinia, siirappia, kananmunaa, sipulia ja jauhettua maksaa sekä rusinoita.

Laatikko tarjotaan perinteisesti sulattaen kirnuvoita sen päälle ja joskus hapankarvaista marjoista, kuten puolukasta tai karpaloista, tehdyn soseen kanssa. Tämä heijastelee varhaissuomalaista elintapaa, jossa helposti säilyvät elintarvikkeet, kuten voi ja happamat marjasoseet, tyydyttivät vitamiinintarvetta yli talven samalla, kun sisäkasvatukseen sopivat eläimet, kuten sika, teurastettiin yhteen tai kahteen otteeseen talven yli muiden ravintoaineiden saannin takaamiseksi.*lähde?*

Myös maksalaatikon valmistustapa seuraa aikaisen maatalousyhteiskunnan rytmejä: se on leimallisesti uunin jälkilämmössä varovasti haudutettu sekä hitaasti pinnaltaan ruskistettu ruokalaji. Alun perin se lienee ollut tapa käyttää sian tai suuremman metsäriistan sisäelimiä yhdessä nauriin kanssa eräänlaiseksi pataruoaksi, hieman kuten Itä-Suomessa on syntynyt lihaisempi karjalanpata. Riisin ja rusinoiden saavuttua Suomeen siitä on sittemmin jalostunut nykymuotoinen kiinteä, makeanomainen laatikkoruoka.*lähde?*

Saarioinen aloitti maksalaatikon valmistuksen 1957. Aluksi maksalaatikoita myytiin suoraan pakettiautosta joitakin kymmeniä rasioita päivässä.

Vuonna 2015 tehdyssä tutkimuksessa maksalaatikko oli suosituin einesruoka, etenkin yli 30-vuotiaiden keskuudessa.

Katso myös
----------

* Bataattilaatikko
* Lanttulaatikko
* Perunalaatikko
* Porkkanalaatikko

Lähteet
-------

1. ↑  Sahalahdessa syntyi vuonna 1957 radikaali ajatus: Lopputuloksena hittituote – ostatko sinäkin? *mtvuutiset.fi*.  09.10.2017. Viitattu 26.6.2022.
2. ↑  Yli 30-vuotiaiden megahitti kärjessä: Tässä ovat Suomen 10 suosituinta einesruokaa *Ilta-Sanomat*.  28.8.2015.  Arkistoitu 9.1.2016. Viitattu 17.3.2019.
Lipeäkala
Kuvan Norjan kansallispäivän aterialla Minnesotassa on koottu lautaselle mm. lipeäkalaa ja lihapullia
*Tämä artikkeli käsittelee ruokalajia. Lipeäkala on myös joululehti.*
**Lipeäkala** tai **livekala** on keskiajalta periytyvä ruokalaji, jota syödään erityisesti jouluna. Se on perinteisesti valmistettu kapakalasta, eli kuivatusta turskasta tai muista kuivatuista turskakaloista, kuten seitistä, molvasta tai koljasta. Nykyisin Suomessa ja Ruotsissa kaupattavasta lipeäkalasta 99 prosenttia on molvaa, kun taas Norjassa käytetään vieläkin 90-prosenttisesti turskaa. Syynä molvan käyttöön Suomessa on turskakantojen ehtyminen Pohjois-Norjan vesialueilta 1970-luvun lopulla. Tällöin kalastusta siirrettiin etelämmäksi, jossa oli paljon molvaa.

Kapakala pehmitetään liottamalla sitä emäksisessä lipeävedessä. Reagenssina on käytetty koivutuhkasta valmistettua potaskaa, jolla saadaan miedompi maku kuin lipeällä. Perinteisesti kapakalan on annettu liota 3–7 päivää emäksisessä liuoksessa, jolloin se pehmenee ja sen proteiinit alkavat hajota. Kalan ei saa antaa liota liian pitkään, sillä tällöin sen rasvat alkavat saippuoitua ja maku pilaantuu. Pehmennyt kala pestään juoksevassa kylmässä vedessä huolellisesti ja pakataan. Pakattu lipeäkala säilyy noin 2–3 kuukautta. 

Kaupoissa myytävä lipeäkala on käyttövalmista sellaisenaan. Kalaa ei pitäisi enää huuhdella juoksevan veden alla, vaan halutessa sen voi pikaisesti huuhtoa kastamalla kylmään veteen ennen keitinveteen laittamista. Lipeäkala keitetään (nykyisin helpoimmin mikroaaltouunissa) ja tarjotaan valkokastikkeen, maustepippurin ja imelletyn perunalaatikon kanssa. Norjalaiset söivät vuonna 2001 lipeäkalaa 2055 tonnia.

Lipeäkalan maku on hyvin mieto, ja siksi mausteena käytetään pippuria. Koska se säilyy erinomaisesti, keskiajan kuljetus- ja säilytysolosuhteissa lipeäkala on ollut oiva proteiininlähde. Etenkin katolisena aikana, kun paaston aikana ei saanut syödä lihaa, oli lipeäkala arvostettu ruokalaji.

Katso myös
----------

* Luettelo suomalaisista perinneruokalajeista

Lähteet
-------

1. ↑  Kalaliike Hätälä Oy, Oulu*lähde tarkemmin?*

Aiheesta muualla
----------------

* Iltalehti: Lipeäkalan paluu
* YLE: Joulun lipeäkala Mannerströmin ja Björklundin tapaan (resepti)
Kahdenhaaraset

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
PadasjokiPäijät-HämeSuomi |
| Vesialue | 
Päijänne |
| Korkein kohta | 
82,5 m  |
| Pinta-ala | 
3,7 ha  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Kahdenhaaraset**  on Päijänteen saariryhmä Päijät-Hämeessä Padasjoella. Se kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.

Maantietoa
----------

Saariryhmä muodostuu kahdesta saaresta, jotka sijaitsevat 60 metrin etäisyydellä toisistaan Hirtniemen rannikon tuntumassa Padasjoenselällä Nyystölänlahden suulla. Saarten ympäristö on kivinen. Suurempi saari on 300 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,7 hehtaaria. Toinen saari on vastaavasti 200 metriä, 70 metriä ja 0,97 hehtaaria. Saarien yhteispinta-ala on siten 3,7 hehtaaria. Saaret ovat matalat ja ne molemmat kohoaa noin neljän metrin korkeuteen Päijänteestä.

Luontoarvoja
------------

Molemmat saaret ovat suojeltuja ja ne kuuluvat yhdessä Päijänteen kansallispuistoon. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).

Katso myös
----------

* Luettelo Päijänteen kansallispuiston alueista ja saarista
* Luettelo Suomen Natura 2000 -alueista

Huomautukset
------------

1. 1 2  Saaren pinta-ala on otettu saaren ruotsinkielisen Wikipedian artikkelista, jossa tiedolla on ollut oma lähde.
2. 1 2  Saaren pinta-ala on mitattu Karttapaikan pinta-alan mittaustyökalulla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kahdenhaaraset, Padasjoki (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 29.9.2019.
2. ↑  Paikkatieto: Kahdenhaaraset, *paikkatietoalusta.fi*, viitattu 29.9.2019
3. ↑  Kahdenhaaraset, Padasjoki (sijainti varjokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 29.9.2019.
4. 1 2  Kahdenhaaraset, Padasjoki (sijainti ilmavalokuvassa) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 29.9.2019.
5. ↑  Päijänteen alue (FI0335003), 7.3.2014, viitattu 25.9.2019

Aiheesta muualla
----------------

* 

Päijänteen kansallispuisto

* Päijänne
* Haapasaari
* Kelvenne
* Pulkkilanharju
* Päijätsalo
**Kakarlampi** on runsaan hehtaarin laajuinen umpeenkasvava metsäjärvi läntisessä Espoossa. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Kolmperän kaupunginosassa. Sen naapurijärviä ovat Nupurinjärvi ja Hakjärvi idässä sekä Svartbäckträsket kaakossa. Ämmässuon jätteenkäsittelykeskus sijaitsee Kakarlammen länsipuolella. Turunväylä kulkee Kakarlammen pohjoispuolitse.

Kakarlammen ympärillä on Kakarlammen luonnonsuojelualue. Noin kuudentoista hehtaarin laajuinen alue on rämevaltainen. Sen monimuotoiseen flooraan kuuluu muun muassa pyöreälehtikihokki ja valkopiirtoheinä.

Kakarlammen nimi on hämäläisperäinen. Nimen taustalla lienee kaakkuri, joka pesii metsälampien rantakosteikoilla.

Myös Kirkkonummella on Kakarlampi. Se sijaitsee noin neljä kilometriä Espoon Kakarlammesta länteen.

Lähteet
-------

1. ↑  Paikannimihaku *Retkikartta.fi*. Metsähallitus. Viitattu 12.9.2019.
2. 1 2  Kakarlampi *Järviwiki*. SYKE. Viitattu 12.9.2019.
3. ↑  Kakarlampi Espoon karttapalvelussa
4. 1 2  Kakarlammen luonnonsuojelualue *Espoo.fi*.  2013. Espoon kaupunki. Viitattu 12.9.2019.
5. ↑  Tervonen, Riikka: Kakarlampi *Espoo.fi*.  2013. Espoon kaupunki. Viitattu 12.9.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Paikkatietoalusta.fi: Kakarlampi
**Kalajärven purolaakso** on Pohjois-Espoossa, Espoonjoen latvavesistössä sijaitseva Glimsinjoen vesistön osaan kuuluva paikallisesti arvokas luontokohde. 

Kalajärven purolaakson alue käsittää Kalajärven laskupuron luonnontilaisen yläjuoksun, ja n. 595 metriä pitkän Röylän pelloille laskevan purolaakson.

Ympäristö
---------

Erittäin kirkasvetinen puro on syönyt itselleen jyrkän uoman laakson pohjalle. Yläosan hidasvirtainen luhtainen osuus on karikepohjainen. Sen alapuolelta alkavalla koskiosuudella pohja koostuu pitkälti karkeasta sorasta ja hiekasta, mutta paikoin on myös kivikkoisempia osuuksia. Kivet ovat yleisesti sammalten peittämiä. Purossa on myös kohtuullisesti liekopuuta jonka lisäksi sinne on kertynyt paljon hakkuutähteitä. 

Yläjuoksulla ympäröivä metsä on havupuuvaltaista, mutta puron kosteassa lähiympäristössä kasvaa lehtokasvillisuutta, mm. kookkaita tervaleppiä. Laakson pohjalla puronvarren metsä vaihtuu vähitellen lehtipuuvaltaiseksi. 

Alue on suojeltu luonnonsuojelulain nojalla, mutta siihen kohdistuu kuormitusta Kalajärvestä ja sitä ympäröivästä asutuksesta.

Kalajärven purolaakson yli kulkee pitkospuureitti, joka alkaa Kalajärventien loppupäästä.

Katso myös
----------

Kalajärvi (järvi Espoossa)

Lähteet
-------

* Espoon virtavesiselvitys, osa 1 vesistöt, 2008
**NHLPA Hockey ’93** on Electronic Artsin julkaisema jääkiekkoaiheinen urheilupeli. Peli on julkaistu Super Nintendo Entertainment Systemille ja Sega Mega Drivelle joulukuussa 1992.

Ominaisuudet
------------

Pelissä on mukana näytösottelu, jossa valitaan kaksi joukkuetta ottamaan mittaa toisistaan ystävyysottelussa. Toinen pelissä mukana oleva ominaisuus on pudotuspelivaihe (yksi ottelu tai paras 7:stä) jonka voittaja voittaa samankaltaisen pokaalin, kuin Stanley Cup.

Peli sai NHLPA-lisenssin mutta ei NHL-lisenssiä, joten pelissä oli oikeat pelaajat ja heidän numeronsa, mutta ei oikeita joukkueita eikä logoja. Joukkueisiin viitattiin kaupunkien nimillä (New York Islandersia vastasi Long Island).

Aiheesta muualla
----------------

* *NHLPA Hockey '93* MobyGamesissa (englanniksi)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
*NHL*-pelisarja |
| --- |
|  |
| 
* NHL Hockey
* 93
* 94
* 95
* 96
* 97
* 98
* 99
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 06
* 07
* 08
* 09
* 10
* 11
* Slapshot
* 12
* 13
* 14
* 15
* Legacy Edition
* 16
* 17
* 18
* 19
* 20
* 21
* 22
* 23

 |

 |
**Olof (Olli) Petter Israel Kyyhkynen** (23. joulukuuta 1878 Maaninka – 12. marraskuuta 1960 Nilsiä) oli suomalainen kansakoulunopettaja, kasvien tutkija ja pappi. 

Kyyhkysen vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Kyyhkynen ja Anna Leena Taskinen. Hän kävi Kuopion lyseota ja pääsi ylioppilaaksi 1899. Kyyhkynen suoritti Helsingin yliopistossa teologisen erotutkinnon 1904 ja hänet vihittiin papiksi 1905.

Kyyhkynen oli Suomussalmen kirkkoherran apulaisena 1905–1909 ja Ylitornion kirkkoherran apulaisena kesäkuusta 1910. Hän erosi papin virasta heinäkuussa 1910 ja valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista 1911 ja oli opettajana Viitasaarella 1911, Siilinjärven Pöljän koululla 1911–1922 ja Pielaveden Jokijärven koululla vuodesta 1923 alkaen.

Kyyhkynen oli tunnettu kasvien tutkija. Hän julkaisi tutkielmia Suomussalmen kasvistosta ja Kajaanin kasvistoalueesta sekä laati ohjekirjan kasvien keräilijöille. Kyyhkysen kirjoituksia julkaistiin Luonnon Ystävässä ja Societas pro Fauna et Flora Fennican julkaisuissa. Hän kokosi myös Kainuun kasviluettelon. Kyyhkyselle myönnettiin Suomen Kulttuurirahaston kunniapalkinto.

Olli Kyyhkysen elämää tutkineen Matti Haapasaaren mukaan Kyyhkynen oli homoseksuaali aikana, jolloin homoseksuaalisuus oli rikos Suomessa. Tämä vaikutti siihen että hän erosi 1910 papin virasta ja kouluttautui kansakoulunopettajaksi. Kesällä 1922 Pöljän koulun johtokunta antoi opettaja Kyyhkyselle varoituksen sopimattomista suhteista poikaoppilaisiin. Kyyhkynen kirjoitti asisasta ystävälleen Kaarlo Linkolalle, joka suhtautui asiaan luonnontieteellisesti ja piti sitä perinnöllisenä ominaisuutena. Linkola antoi Kyyhkyselle seuraavat neuvot: Koeta kamppailla taipumusta vastaan, mene opettajaksi tyttökouluun tai muuta Pariisiin ("suuri jäkälätutkija Nylander oli kuulemma lähtenyt sinne etupäässä siksi, että saisi elää vapaasti sukupuoliasioissaan"). Kyyhkynen pyysi sitten samana kesänä eroa opettajan virasta ja asuttuaan vielä vuoden ajan Pöljälle siirtyi hän opettajaksi Pielavedelle.

Julkaisuja
----------

Nimellä *O. Kyyhkynen*:

* *Suomussalmen kasvisto*. Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 46, 1. Helsinki 1919
* *Kajaanin kasvistoalueen rajoista ja jaoituksista*. Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 49. N:o 6. Helsinki 1921
* *Ohjeita kasvienkeräilijöille*. WSOY 1924

Kirjallisuutta
--------------

* Matti Haapasaari : *Kirjeitä pastori Kyyhkyselle: "... ja sitten me otettaisiin ja kerättäisiin."*. Kuopion luonnontieteellisen museon julkaisuja 4. Kuopio 1998

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kyyhkynen, Olof Petter Israel. Suomen papisto 1800–1920 -verkkojulkaisu. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2017 (viitattu 23.12.2023)
2. 1 2 3 4  Päivästä päivään  : 60 v. täyttää... Helsingin Sanomat, 23.12.1938, nro 346, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2 3  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
4. 1 2 3 4 5  Aira Roivaisen Hajamietteitä Pöljältä-blogi 28.12.2012 : Mallikansalaisuuden haasteet – kansakoulunopettajan elämää Pöljällä
Hakkōdan 1902 marssilla menehtyneiden muistopatsas Aomorissa.
**Hakkōda** (jap. 八甲田山, *Hakkōda-san*) on nukkuvista tulivuorista koostuva vuoristo Japanissa. Se sijaitsee Honshūn saaren pohjoisosassa, noin 20 kilometriä Aomorin kaupungista etelään.

Vuoristo
--------

Hakkōda koostuu pohjoisesta *Kita Hakkōdasta* ja eteläisestä *Minami Hakkōdasta*. Eteläinen Hakkōda on vuoriston vanhempi osa. Tämän jälkeen sattunut valtava pyroklastinen purkaus synnytti Hakkōdan kalderan ja viimeisenä muodostui vuoriston pohjoinen osa.

Hakkōdan vuoristo koostuu yhteensä neljästätoista kerrostulivuoresta. Sen korkein vuori on Kita Hakkōdan Ōdake, jonka korkeus on 1 585 metriä. Minami Hakkōdan puolella korkein huippu on *Kushi-ga-mine*. Muita Hakkōdan vuoria ovat muun muassa *Ido-dake*, *Tsurugi-dake* ja *Akakura-dake*.

Vuoden 1902 sotaharjoitus
-------------------------

Pahin Hakkōdalla tapahtunut katastrofi on, myös "*kuoleman marssiksi*" kutsuttu, sotilaita Venäjän sotaan valmistellut sotaharjoitus vuonna 1902. Hakkōdalle kiivenneen Aomorin viidennen jalkaväkirykmentin tarkoitus oli harjoitella kylmissä oloissa toimimista sekä testata armeijan talvivarusteita. Vuoriston sää kuitenkin huononi nopeasti ja lumimyrskyn armoille jääneen rykmentin 210 jäsenestä menehtyi 199. Japanilainen kirjailija *Jirō Nitta* julkaisi myöhemmin turmasta kertovan kirjan.

Hakkōdan toinen ihmishenkiä vaatinut sotilasharjoitus tapahtui vuonna 1997. Kolme sotilasta menehtyi kun he, pudottuaan vuoren syvennykseen, joutuivat hengittämään tulivuoriperäistä kaasua.

Liikenne ja matkailu
--------------------

Hakkōdan läpi kulkee 26,455 kilometrin pituinen rautatietunneli. Hakkōdan tunneli rakennettiin Tōhoku Shinkansenin laajennukseksi ja se oli valmistuessaan maailman pisin tunneli. Uusi rautatielinja on tarkoitus ottaa käyttöön vuonna 2010.

Vuoriston ympäristössä sijaitsee useita kuumia lähteitä ja onseneita, kuten *Sukayu*. Hakkōdalla on köysirata, jonka avulla pääsee helposti näkemään alueen maisemia. Talvisin vuoristo on suosittua laskettelualuetta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hakkoda, Northeast Japan  1997. Volcano Research Center (VRC), Tokion yliopisto.  Arkistoitu 12.12.2006. Viitattu 13. tammikuuta 2007. (englanniksi)
2. ↑  Hakkoda Group Volcano World.  Arkistoitu 17.2.2013. Viitattu 13. tammikuuta 2007. (englanniksi)
3. ↑  The Hakkoda "Death March"(1902) Aomorin kaupunki.  Arkistoitu 5.10.2006. Viitattu 13. tammikuuta 2007. (englanniksi)
4. ↑  Technological Report on Hakkoda Tunnel Japan Society of Civil Engineers.  Arkistoitu 9.10.2006. Viitattu 13. tammikuuta 2007. (pdf) (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Hakkōdan sijainti kartalla (englanniksi)
* Japan National Tourist Organization: Mt. Hakkoda-san (englanniksi)
* Hakkōdan eläimiä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Vanajan Racing Club** oli naisten lentopalloliigassa pelaava hämeenlinnalainen joukkue. Vanajan RC oli Tarmo Volleyn naisten edustusjoukkue. Joukkue käytti Vanajan Racing Club -nimeä vuodesta 2004 lähtien, jolloin se solmi yhteistyösopimuksen Vanajan korppu Oy:n kanssa. Joukkue on voittanut 2000-luvulla joka kausi suomenmestaruuden, lukuun ottamatta kautta 2004. Kaudeksi 2009–2010 joukkue alkoi kuitenkin käyttää nimeä HPK. Vuonna 2018 yhteistyö HPK:n kanssa päättyi ja joukkue jatkoi nimellä Hämeenlinnan Lentopallokerho.

Historia
--------

Joukkue on pelannut naisten lentopalloliigassa yhtäjaksoisesti vuodesta 1993 alkaen ja se on voittanut SM-kultaa kahdeksan kertaa, joista viimeisin kaudelta 2008. 2000 vuodesta lähtien Vanajan RC on ollut joka kerta finaalissa, ja vain kerran hävinnyt finaalisarjan. Finaalitappio tapahtui vuonna 2004, kun joukkue hävisi Pieksämäki Volleylle. Kauden 2007 mestaruusjuhlien jälkeen joukkue muuttui kovasti. Hämeenlinnaan hankittiin monia nuoria pelaajia. Tavoitteeksi joukkue asetti mitalin. Joukkue voitti lopulta kultaa. Finaalisarjassa joukkue voitti Oriveden Ponnistuksen viidennessä ottelussa. Vanajan RC:n päävalmentajana toimii Teemu Sarna, kakkosvalmentajana Timo Helle.

Saavutukset
-----------

* 8 Suomen mestaruutta 2000, 2001, 2002, 2003, 2005, 2006, 2007, 2008
* 1 SM-hopea 2004
* 2 SM-pronssia 1999, 2009
* 4 Suomen Cupin voittoa 1999, 2000, 2005, 2006
* 3 Suomen Cupin hopeaa 1994, 1998, 2003

Lähteet
-------

1. ↑  Hämeenlinnan lentopallon lippulaivalla vihdoin oma nimi  30.4.2018. Mestaruusliiga. Viitattu 18.4.2022.
2. ↑  Teemu Sarna palaa Vanajan RC:n valmentajaksi  5.1.2007. Suomen Lentopalloliitto. Viitattu 5.1.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Vanajan RC (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Naisten lentopallon Mestaruusliiga |
| --- |
|  |
| Joukkueet (2023–24) | 
* Arctic Volley
* Hämeenlinnan Lentopallokerho
* JymyVolley
* Liigaploki
* LP Kangasala
* LP-Vampula
* LP Viesti Salo
* Oriveden Ponnistus
* Puijo Wolley
* Pölkky Kuusamo

 |

 |
**Mariahilf**   
 *Wienin 6. kaupunginosa*| Kaupunginosan vaakuna | Kaupunginosan sijainti |
| --- | --- |
| Vaakuna | Sijainti |
| Perustiedot |
| Pinta-ala: | 1,48 km² |
| Asukasluku: | 29 523 (2007) |
| Asukastiheys: | 19 812 as./km² |
| Koordinaatit: | 48°11′42″N, 16°20′59″E |
| Kotisivu: | www.wien.gv.at/mariahilf |
|

**Mariahilf** on Itävallan pääkaupungin Wienin 6. kaupunginosa (saks. *Gemeindebezirk*). Kaupunginosa sijaitsee länteen Innere Stadtista ja kuuluu Wienin sisäkaupungin kaupunginosiin. Vuoden 2007 alussa kaupunginosan asukasluku oli 29 523.

Historia
--------

Mariahilf luotiin alun perin Wienin 5. kaupunginosaksi vuonna 1850 viidestä silloisesta esikaupungista, Gumpendorfista, Laimgrubesta, Magdalenengrundista, Mariahilfistä ja Windmühlesta. Vuonna 1861 Wiedenin jaon yhteydessä Mariahilfistä muodostui kaupungin 6. kaupunginosa. Nykyisessä koossaan ja muodossaan Mariahilf on ollut vuodesta 1862 lähtien. 

Varhaisimmat tunnetut maininnat Gumpendorfin ja Laimgruben paikkakunnista on 1100- ja 1200-luvuilta.

Väestö
------

Vuoden 2001 väestölaskennan mukaan Mariahilfin suurimmat kieliryhmät saksan (73,5 %) jälkeen olivat serbia (5,6 %), turkki (3,5 %), kroatia tai sen burgenlandilainen variaatio (2,6 %) ja unkari (1,6 %). Suurimmat uskontoryhmät puolestaan olivat roomalais-katolisuus (47,4 %), islam (6,4 %), ortodoksisuus (6,0 %) ja protestantismi (5,2 %). Uskontoa tunnustamattomia oli 26,8 prosenttia kaupunginosan väestöstä..

Lähteet
-------

1. ↑  Statistik Austria
2. ↑  Statistik Austria. Volkszählung vom 15. Mai 2001

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mariahilf**.
* Bezirksmuseum Mariahilf (Arkistoitu – Internet Archive)
Ensimmäinen sivu Operaatio Mongoosea käsittelevästä kokousmuistiosta.
**Operaatio Mongoose** (suom. mangusti, englanniksi tunnetaan myös nimellä **Cuban Project**) oli yleisnimitys Yhdysvaltain presidentin John F. Kennedyn 30. marraskuuta 1961 alulle panemille CIA:n peiteoperaatioille. Presidentti antoi luvan Fidel Castron Kuuban ja sen kommunistihallinnon vastaisille ankarille salaisille toimille. Operaatiota johti ilmavoimien prikaatikenraali Edward Lansdale.

Operaation tavoitteena oli "auttaa Kuubaa kukistamaan kommunistihallinto" mukaan lukien sen johtaja Fidel Castro, tähtäimenä oli "kansannousu, joka voisi tapahtua Kuubassa lokakuussa 1962". Yhdysvaltalaiset politiikantekijät halusivat myös nähdä "uuden hallituksen, jonka kanssa Yhdysvallat voisi elää rauhassa".

Kun hankkeen piti huipentua lokakuussa 1962, Kuuban ohjuskriisi oli pahimmillaan. Kriisin aikana Yhdysvallat ja Neuvostoliitto ajautuivat ydinsodan partaalle. Operaatio Mongoose lopetettiin 30. lokakuuta 1962.

Katso myös
----------

* Operaatio Northwoods

Lähteet
-------

1. ↑  Program Review by the Chief of Operations, Operation Mongoose (Lansdale), 18 January 1962; Source: U.S. Department of State, FOREIGN RELATIONS OF THE UNITED STATES 1961-1963, Volume X Cuba, 1961-1962 Washington, DC (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Edward Lansdalen raportti 20. helmikuuta 1962
**Venäjän neuvostotasavallan lippu** (ven. φлаг Российской Советской Республики, *flag Rossijskoi Sovetskoi Respubliki*) otettiin virallisesti käyttöön Venäjän neuvostotasavallan perustuslain myötä kesällä 1918. Tätä aiemmin, marraskuussa 1917 bolševikkien suorittamasta lokakuun vallankumouksesta lähtien käytettiin ensin kommunismin punaista lippua ja sitten huhtikuusta kesäkuuhun 1918 punaista lippua, jossa valkoisin kirjaimin Россійская Соціалистическая Федеративная Совѣтская Республика, *Rossijskaja Sotsialistitšeskaja Federativnaja Sovetskaja Respublika*.

Kesällä 1918 käyttöön otetussa punapohjaisessa lipussa oli keltaisella viivalla erotettu tangonpuoleinen yläreuna, jossa perinteisellä kyrillisellä kalligrafialla tyylitellyt keltaiset kirjaimet РСФСР, *RSFSR* viitaten neuvostotasavallan virallisen nimen alkukirjaimiin. Lippu vaihtui vuonna 1937 lippuun, jossa yläreunaa ei erotettu ja РСФСР on tavallisin kirjaimin.

Seuraava lippu otettiin käyttöön 1954. Siinä punaisen osan vasemmassa yläkulmassa on neuvostotasavallan vaakunan symboleista sirppi ja vasara sekä punainen tähti. Tangonpuolisen reunan sininen väri viittaa Venäjään.

Elokuun 1991 vallankaappausyrityksen jälkeen lipuksi tuli valko-sini-punainen trikolori, joka oli sellaisenaan pari vuotta myös Venäjän federaation lippuna.

|  |
| --- |
|      
Venäjän liput bolsevikkivallankaappauksesta 1917 neuvostovallan hajoamiseen 1991 |

Katso myös
----------

* Venäjän neuvostotasavallan vaakuna
* Neuvostoliiton lippu
* Venäjän lippu
**Tinanvalanta** eli **molybdomantia** on muinainen ennustuskeino, jota nykyään harrastetaan pääasiassa leikkimielellä uudenvuodenaattona Pohjoismaissa, Saksassa ja Itävallassa. Tinan tai lyijyn valaminen ennustuskeinona oli tunnettu jo muinaisessa Roomassa.

Tinanvalannan toinen nimitys molybdomantia tulee kreikan kielen sanoista Μόλυβδος (mólybdos) ’Lyijy’ ja μαντεία (manteia) ’Ennustaminen’.

Nykyään tinanvalanta on uudenvuoden perinteenä ainakin Itävallassa, Bosnia ja Hertsegovinassa, Bulgariassa, Saksassa, Suomessa, Virossa, Latviassa, Sveitsissä, Tšekin tasavallassa ja Turkissa.

Menetelmä
---------

Lyijy sulatetaan ensin isossa lusikassa tai kauhassa ja kaadetaan sitten kylmään veteen. Jähmettyessään metalli saa mielikuvituksellisia muotoja. Kovettuneesta metallista voidaan lukea ennustuksia. Tinan muotoja voi tulkita kuvaannollisesti: kuplinut tina viittaa rahaan, hauras rakenne epäonneen ja laivan muoto matkustamiseen.

Perinne Suomessa
----------------

Suomessa myydään ennen vuodenvaihetta hevosenkengän muotoisia lyijy- ja tinaseoksia. 41 kg painavan maailman suurimman uudenvuodentinan valoi Loviisan Valko VPK 31. joulukuuta 2009.

Lyijypitoisten uudenvuodentinojen myynti on kielletty maaliskuusta 2018 lähtien terveys- ja ympäristösyistä. Turvallisuus- ja kemikaalivirasto suosittelee tilalle esimerkiksi sokeria ja mehiläisvahaa. Lyijyttömien tinojen myynti on edelleen sallittua.

* Tina ja kauhaTina ja kauha
* SulattaminenSulattaminen
* Valettu tinaValettu tina

Lähteet
-------

* de Givry, Grillot (1931). *Witchcraft, magic & alchemy*. Courier Dover Publications, 303. ISBN 0-486-22493-7.
* *Handbook to life in the medieval world*. Infobase Publishing, 434. ISBN 0-8160-4887-8.

### Viitteet

1. ↑  Molybdomancy: A New Year’s Eve Tradition *ULUKAYIN*.  26.12.2021. Viitattu 28.12.2021. (englanniksi)
2. ↑  Uudenvuoden taikoja Rakentaja.fi
3. ↑  Iltalehti.fi
4. ↑  Video valamisesta youtubessa
5. ↑  Hamstrasitko sinäkin viime vuonna kiellettyjä tinoja kaapin perukoille? Toimittajamme testasi kauppaan ilmestyneet uudet lyijyttömät "hevosenkengät" *yle.fi*.  31.12.2018. Viitattu 1.1.2019.
15–64-vuotiaiden työllisyysaste (%) viimeisten kuuden hallituksen aikana vuosina 2010–2022.
**Työllisyysaste** on vähintään tunnin verran ansiotyötä viikoittain tekevien osuus 15-64-vuotiaasta väestöstä. Ansiotyötä tehdään rahapalkkaa tai luontoisetua vastaan tai tarkoituksena tuottaa voittoa omalle tai perheenjäsenen omistamalle yritykselle. 

Tutkimusviikolla työstä tilapäisesti poissa olleet lasketaan työllisiksi, jos syynä on ollut sairaus tai äitiys-/isyysvapaa tai jos poissaolo on kestänyt alle kolme kuukautta.

Alityöllisyyttä ei tilastoida virallisesti
------------------------------------------

Työllisyysaste sisältää myös alityölliset eli henkilöt, jotka haluaisivat tehdä enemmän työtä kuin hänelle on tarjolla. Alityöllisyyttä ei erotella virallisessa työllisyysasteessa, mutta Tilastokeskuksen ja Työvoimatutkimuksen pohjalta on pääteltävissä, että vuosina 2016 ja 2017 alityöllisyys on ollut Suomessa noin 5,5-6 prosenttia työllisyysasteesta. Alityöllisyydellä on yhteys käsitteeseen pienituloinen työssäkäyvä.

Ikääntyneiden työllisyysaste
----------------------------

Päättäjät olivat 2000-luvun alussa huolissaan siitä, että niin monet jäivät työkyvyttömyys-, työttömyys- tai varhaiseläkkeelle ennen kuin olivat saavuttaneet vanhuuseläkeiän. Ikääntyneiden eli 55-64-vuotiaiden työllisyysaste saatiin kohoamaan 2000-luvun ensimmäisen kymmenen vuoden aikana 37 prosentista 57 prosenttiin, ja se on tällä hetkellä enää 12 prosenttiyksikköä alhaisempi kuin väestöllä keskimäärin. Kansainvälisesti tarkasteltuna Suomessa pysytään työelämässä nykyisin merkittävästi pidempään kuin muissa maissa, sillä vain 7 prosentissa maailman valtioista yli puolet 55-64-vuotiaista osallistuu työelämään.

Vaihtoehtoiset työllisyyskehityksen mittarit
--------------------------------------------

Työllisyysaste ei kerro eikä pyri kertomaan koko totuutta työ­markkinoista, puhumattakaan laajemmasta talouden tai ihmisten hyvin­voinnin näkö­kulmasta.

Asiantuntijoiden mielestä tehdyt työtunnit tai reaalinen palkkasumma olisivat työllisyysastetta parempi mittari työllisyyden kehitykselle.

Lähteet
-------

* Työllisyysaste Findikaattori -sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Ei syrjitä senioria. Anna-Stina Nykänen. Helsingin Sanomat 25.8.2013, C9
4. ↑  IKÄÄNTYNEIDEN TYÖLLISYYS JA TYÖTTÖMYYSKEHITYS UUDEN IKÄPOLITIIKAN AIKANA. Matti Sihto ja Paula Sardar. TEM-analyyseja 45/2012. S. 3.
5. ↑  Ei syrjitä senioria. Anna-Stina Nykänen. Helsingin Sanomat 25.8.2013, C9.
6. ↑  Tieto&trendit-asiantuntija-artikkelit ja ajankohtaisblogit: Pertti Taskinen: Työllisyysaste mittaa työllisten osuutta väestöstä – ei enempää, ei vähempää | Tieto&trendit *www2.tilastokeskus.fi*.  03.01.2019. Viitattu 21.3.2023.
7. ↑  Mirjami Saarinen: Tätä talouslukua kaikki tuijottavat: Ei pitäisi, sanovat asiantuntijat – "Ei missään nimessä saisi olla ainut" *Talouselämä*.  5.12.2022. Viitattu 21.3.2023.
**Jalkapallon I divisioonan kausi 1985** oli Suomen jalkapallon toiseksi korkeimman sarjatason kausi. Kausi pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Voittaja Mikkelin Palloilijat nousi suoraan Mestaruussarjaan. Toiseksi sijoittunut Lahden Reipas karsi Mestaruussarjapaikasta Kopareiden kanssa. Koparit säilytti paikkansa Mestaruussarjassa. Kolme viimeistä joukkuetta putosivat suoraan II divisioonaan.

Sarjataulukko
-------------

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | MP | 22 | 16 | 4 | 2 | 47 | 15 | +32 | **36** |
| 2 | Reipas | 22 | 14 | 2 | 6 | 43 | 16 | +27 | **30** |
| 3 | LauTP | 22 | 14 | 2 | 6 | 52 | 34 | +18 | **30** |
| 4 | Jaro | 22 | 10 | 5 | 7 | 43 | 33 | +10 | **25** |
| 5 | MyPa | 22 | 10 | 5 | 7 | 45 | 48 | −3 | **25** |
| 6 | Huima | 22 | 8 | 6 | 8 | 36 | 45 | −9 | **22** |
| 7 | FinnPa | 22 | 8 | 5 | 9 | 52 | 43 | +9 | **21** |
| 8 | KajHa | 22 | 8 | 4 | 10 | 37 | 42 | −5 | **20** |
| 9 | Elo | 22 | 7 | 4 | 11 | 29 | 47 | −18 | **18** |
| 10 | Karpalo | 22 | 6 | 4 | 12 | 44 | 54 | −10 | **16** |
| 11 | P-Iirot | 22 | 4 | 3 | 15 | 21 | 47 | −26 | **11** |
| 12 | GrIFK | 22 | 4 | 2 | 16 | 28 | 53 | −25 | **10** |

Yleisömäärät
------------

| Seura | Ottelut | Yleisömäärä | Yleisökeskiarvo |
| --- | --- | --- | --- |
| LauTP | 11 | 13 628 | 1239 |
| MP | 11 | 13 026 | 1184 |
| Jaro | 11 | 12 559 | 1142 |
| Reipas | 11 | 10 039 | 913 |
| KajHa | 11 | 8 347 | 759 |
| FinnPa | 11 | 7 493 | 681 |
| Huima | 11 | 6 091 | 554 |
| MyPa | 11 | 6 034 | 549 |
| Karpalo | 11 | 5 324 | 484 |
| P-Iirot | 11 | 4 982 | 453 |
| Elo | 11 | 3 912 | 356 |
| GrIFK | 11 | 2 343 | 213 |
| **Yhteensä** | **132** | **93 778** | **710** |

Karsinta Mestaruussarjaan
-------------------------

Lahden Reipas ja Lauritsalan Työväen Palloilijat pelasivat uusinnan toisesta sijasta, jonka Reipas voitti 5–0.

* Reipas – Koparit 0–1
* Koparit – Reipas 2–2

Koparit säilytti paikkansa Mestaruussarjassa yhteismaalein 3–2.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jalkapallokirja 1986
2. ↑  Finland - List of League Second Level Tables *rsssf.com*. Viitattu 13.8.2013.

  

Ykkösliigan kaudet
1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979

1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989

1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999

2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009

2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019

2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024

*Kaudet 1973–1993 I divisioona ja 1994–2023 Ykkönen*
**Jalkapallon I divisioonan kausi 1984** oli Suomen jalkapallon toiseksi korkeimman sarjatason kausi. Kausi pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Voittaja Oulun Työväen Palloilijat nousi suoraan Mestaruussarjaan. Toiseksi sijoittunut Kuopion Elo karsi Mestaruussarjapaikasta Kokkolan Pallo-Veikkojen kanssa. KPV säilytti paikkansa Mestaruussarjassa. Kolme viimeistä joukkuetta putosivat suoraan II divisioonaan.

Sarjataulukko
-------------

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | OTP | 22 | 14 | 4 | 4 | 54 | 25 | +29 | **32** |
| 2 | Elo | 22 | 15 | 1 | 6 | 53 | 29 | +24 | **31** |
| 3 | Karpalo | 22 | 13 | 3 | 6 | 46 | 28 | +18 | **29** |
| 4 | Huima | 22 | 12 | 3 | 7 | 46 | 37 | +9 | **27** |
| 5 | Reipas | 22 | 10 | 6 | 6 | 40 | 28 | +12 | **26** |
| 6 | Jaro | 22 | 10 | 5 | 7 | 40 | 27 | +13 | **25** |
| 7 | GrIFK | 22 | 9 | 3 | 10 | 29 | 32 | −3 | **21** |
| 8 | P-Iirot | 22 | 6 | 6 | 10 | 39 | 37 | +2 | **18** |
| 9 | FinnPa | 22 | 6 | 5 | 11 | 28 | 38 | −10 | **17** |
| 10 | KaPa | 22 | 5 | 5 | 12 | 26 | 48 | −22 | **15** |
| 11 | OPS | 22 | 5 | 4 | 13 | 18 | 51 | −33 | **14** |
| 12 | KTP | 22 | 3 | 3 | 16 | 25 | 64 | −39 | **9** |

Yleisömäärät
------------

| Seura | Ottelut | Yleisömäärä | Yleisökeskiarvo |
| --- | --- | --- | --- |
| Jaro | 11 | 12 544 | 1140 |
| KaPa | 11 | 9 947 | 904 |
| OTP | 11 | 8 968 | 815 |
| Reipas | 11 | 8 144 | 740 |
| Karpalo | 11 | 7 815 | 710 |
| Huima | 11 | 7 459 | 678 |
| FinnPa | 11 | 7 077 | 643 |
| KTP | 11 | 6 587 | 599 |
| P-Iirot | 11 | 5 679 | 516 |
| Elo | 11 | 5 348 | 486 |
| OPS | 11 | 4 022 | 366 |
| GrIFK | 11 | 2 217 | 202 |
| **Yhteensä** | **132** | **85 807** | **650** |

Karsinta Mestaruussarjaan
-------------------------

* Elo – KPV 2–1
* KPV – Elo 2–0

KPV säilytti paikkansa Mestaruussarjassa yhteismaalein 3–2.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jalkapallokirja 1985
2. ↑  Finland - List of League Second Level Tables *rsssf.com*. Viitattu 13.8.2013.

  

Ykkösliigan kaudet
1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979

1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989

1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999

2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009

2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019

2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024

*Kaudet 1973–1993 I divisioona ja 1994–2023 Ykkönen*
**Detachment 88** (indonesiaksi *Detasemen Khusus 88 Antiteror*), tai Densus 88, on Indonesian poliisin terrorisminvastainen erikoisyksikkö, joka perustettiin vuoden 2002 Balin pommi-iskujen jälkeen kesäkuussa 2003. Sitä rahoittaa, varustaa ja kouluttaa Yhdysvallat osana Diplomatic Security Servicen Antiterrorism Assistance -ohjelmaa, sekä Australia.

Yksikön tiedustelutyö oli vuoteen 2018 mennessä johtanut yli 1 200 pidätykseen. Vuodesta 2010 lähtien ryhmän on katsottu katkaisseen yli 80 terroristisuunnitelmaa. Densus 88:a pidetään yleisesti yhtenä maailman parhaimmista terrorisminvastaisista yksiköistä.

Lähteet
-------

1. ↑  Detachment 88, Kopassus Get Covert US Aid: US Intelligence Personnel Tap Indonesian Phones *inteldaily.com*.  Arkistoitu 9.1.2008. Viitattu 7.11.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Greg Barton: How Indonesia's counter-terrorism force has become a model for the region *The Conversation*. Viitattu 7.11.2021. (englanniksi)
3. ↑  Surprised Fadli Zon, Kompolnas: The Best Indonesian Detachment 88 In The World *VOI - Waktunya Merevolusi Pemberitaan*.  Arkistoitu 7.11.2021. Viitattu 7.11.2021. (englanniksi)