recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Užice** (serb. Ужице) on kaupunki ja kunta Serbiassa. Se on Zlatiborin piirikunnan pääkaupunki. Kunta on pinta-alaltaan 666,7 neliökilometriä. Siellä oli 83 022 asukasta vuonna 2002, ja niistä 55 025 asuu samannimisessä keskustaajamassa. Užicen kaupunki sijaitsee Đetinjajoen varrella, kapeassa ja pitkässä jokilaaksossa.

Historia
--------

Ensimmäinen merkittävä maininta Užicesta on dokumentissa, joka on päivätty lokakuun yhdeksännelle päivälle 1329. Kaupunki oli 1300-luvun puolivälissä Vojislav Vojinovićin hallinnassa. Hänen kuoleman jälkeen valtaan nousi Nikola Altomanović, joka lähti laajentamaan valtakuntaansa. Naapurihallitsijat serbialainen Lazar ja bosnialainen Tvrtko I liittoutuivat Altomanović vastaan. Altomanović kärsi tappion 1373, ja hän sokeutui taistelussa. Tämän jälkeen Užice siirtyi Lazarin alaisuuteen.

Serbihallinnon rapistuessa osmanit valloittivat Užicen alueen. Itävallan ja osmanien välisten sotien aikana 1600-luvun lopussa ja 1700-luvulla Užicesta tuli tärkeä sotilaallinen keskus. Myöhemmin 1800-luvulla serbien ensimmäisen kansannousun aikana Užicen merkitys kasvoi. Užice vapautui osmanivallasta 1805. Osmanien kukistettua kansannousun kaupunki päätyi takaisin osmanihallintoon 1813. Lopullisesti osmaniaikakausi päättyi Užicessa 1862.

Ensimmäiset osmanien jälkeiset tilastot kertovat, että Užicessa oli 3 163 asukasta. Kaupungin kaava hyväksyttiin 1871, ja sen jälkeen kaupunki alkoi kehittyä. Užice oli ensimmäisiä serbikaupunkeja, jotka sai sähköt ja nykyaikaista energiaa kaupungin kehittämiseksi Užicen vesivoimalan ansiosta. Se avattiin vuonna 1899. Uuden energian ansiosta kaupungin teollisuus alkoi kehittyä.

Toisen maailmansodan aikana Užicesta tuli lyhytaikaisen Užicen tasavallan keskus. Tasavalta oli itsenäisenä 14. syyskuuta – 29. marraskuuta 1941.

Lähteet
-------

1. ↑  The mayor of the City of Užice Užice:  City of Užice.  Arkistoitu 1.3.2010. Viitattu 1.3.2010. (englanniksi)
2. ↑  Uzice Užice:  City of Užice.  Arkistoitu 13.3.2010. Viitattu 1.3.2010. (englanniksi)
3. 1 2 3  Užice – centre of the Zlatibor District *Travel Serbia*.  11.9.2009.  Arkistoitu 15.11.2009. Viitattu 1.3.2010. (englanniksi)
4. 1 2  Užice municipality Regional Chamber of Commerce. Viitattu 1.3.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Užice** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (serbiaksi) (englanniksi)
**Detlef Schrempf** (s. 21. tammikuuta 1963 Leverkusen) on saksalainen entinen koripalloilija.

Ura
---

Schrempf pelasi nuoruudessaan jalkapalloa. Hän aloitti koripalloilun 13-vuotiaana, mutta alkoi pelaamaan lajia kunnolla vasta 16 vuoden iässä, jolloin hän nousi Bayer Giants Leverkusenin edustusjoukkueeseen. Schrempf pelasi seurassa yhden kauden ajan, jonka jälkeen hän lähti vaihto-oppilaaksi Yhdysvaltoihin. Hän pelasi Centralian lukion joukkueessa sentterinä ja voitti joukkueensa kanssa osavaltion mestaruuden.

Vuodet 1982–1985 Schrempf pelasi yliopistokoripalloa Washingtonin yliopistossa, jossa hänet valittiin viimeisenä kautena Pacific-10 Conferencen parhaaksi pelaajaksi. Schrempf osallistui vuoden 1985 NBA:n varaustilaisuuteen, jossa hän oli Dallas Mavericksin kahdeksas varaus. Hän pelasi joukkueessa uransa kolme ensimmäistä kautta, kunnes siirtyi kesken kauden 1988–1989 Indiana Pacersiin. Schrempf tuli tunnetuksi joukkueessa hyvänä kuudentena pelaajana ja hänet valittiin NBA:n vuoden kuudenneksi pelaajaksi vuosina 1991 ja 1992. Vuonna 1993 Schrempf siirtyi Seattle SuperSonicsiin, jonka paidassa hän pääsi kaudella 1995–1996 NBA:n finaaleihin. Ne Seattle hävisi voitoin 4–2 Chicago Bullsille. Vuonna 1999 Schrempf siirtyi Portland Trail Blazersiin pelaten joukkueessa uransa kaksi viimeistä kautta.

Kesällä 2006 Schrempf liittyi Seattlen apuvalmentajaksi yhden vuoden mittaisella sopimuksella.

Lähteet
-------

1. ↑  MONSTER UND MESSIAS  7.3.1994. Spiegel. Viitattu 3.2.2010. (saksaksi)
2. 1 2  Detlef Schrempf: Working/Playing a Long Way from Leverkusen (1989) Richard Kostelanetz.  Arkistoitu 1.6.2009. Viitattu 3.2.2010. (englanniksi)
3. ↑  Detlef Schrempf Basketball-Reference. Viitattu 3.2.2010. (englanniksi)
4. ↑  Sixth Man Award National Basketball Association. Viitattu 3.2.2010. (englanniksi)
5. ↑  Bulls' Record-Setting Season Ends in Victory National Basketball Association. Viitattu 3.2.2010. (englanniksi)
6. ↑  Schrempf wechselt zu den Portland Trailblazers  3.8.1999. Spiegel. Viitattu 3.2.2010. (saksaksi)
7. ↑  Allen, Percy: Schrempf signs on as Sonics assistant coach  20.5.2006. Seattle Times. Viitattu 3.2.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)
**Frode Rønning** (s. 7. heinäkuuta 1959) on norjalainen entinen pikaluistelija.

Rønning kilpaili pikaluistelun sprinttimatkoilla (500 m ja 1 000 m) kolmissa talviolympialaisissa, Lake Placidissä 1980, Sarajevossa 1984 ja Calgaryssä 1988. Parhaiten hän menestyi ensimmäisissä olympialaisissaan, joissa hän voitti 1 000 metrillä pronssia ajalla 1.16,91 (jakoi pronssin Neuvostoliittoa edustaneen Vladimir Lobanovin kanssa), ja sijoittui 500 metrillä neljänneksi ajalla 38,66. Hän myös osallistui kolmiintoista pikaluistelun sprinttimaailmanmestaruuskilpailuihin vuosien 1977 ja 1989 välillä. Hän voitti niistä neljä mitalia, kultaa vuonna 1981, hopeaa vuonna 1978 ja pronssia vuosina 1979 ja 1982.

Rønning voitti urallaan myös 14 Norjan-mestaruutta. Hän piti kahdentoista vuoden ajan, vuodesta 1979 vuoteen 1991, hallussaan 500 metrin pikaluistelun Norjan-ennätystä. Hänen ennätyksensä 500 metrin matkalla on 37,31 ja 1 000 metrin matkalla 1.15,14.

Rønningin edustamia seuroja olivat Ask Skøyteklubb, Leinstrand Idrettslag ja Oslo Idrettslag. Oman urheilu-uransa jälkeen hän toimi Norjan pikaluistelumaajoukkueen sprinttereiden valmentajana.

Lähteet
-------

1. ↑  Frode Rønning Store norske leksikonin verkkoversiossa Viitattu 8.7.2011. (norjaksi)
2. ↑  Frode Rønning *Sports-Reference.com*. Sports Reference LLC.  Arkistoitu 25.9.2015. Viitattu 8.7.2011. (englanniksi)
3. ↑  Speed Skating at the 1980 Lake Placid Winter Games: Men's 1,000 metres *Sports-Reference.com*. Sports Reference LLC.  Arkistoitu 14.2.2010. Viitattu 8.7.2011. (englanniksi)
4. ↑  Ertsås, Kirsti: - Jeg har fått noen meldinger *Seher.no*.  7.4.2011.  Arkistoitu 8.7.2011. Viitattu 8.7.2011. (norjaksi)
5. ↑  Rostad, Kristian: En av disse blir «Mesternes Mester» *NRK.no*.  4.9.2010. Viitattu 8.7.2011. (norjaksi)
6. 1 2  Frode Rønning *NRK.no*.  9.2.2006. Viitattu 4.3.2010. (norjaksi)
**John Cernuto** (s. 10. tammikuuta 1944 Jersey City, New Jersey) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Häntä kutsutaan lempinimellä "**Miami John**". Cernuton suosikkipelimuoto on omaha hi-lo<. Cernuto on urallaan voittanut kolme WSOP-ranneketta.

Ennen pokeriuraa
----------------

Cernuto valmistui Floridan valtionyliopistosta pääaineenaan rahoitus. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli lennonjohtajana. Kun Ronald Reagan erotti lennonjohtajat vuoden 1981 lakon aikana, Cernuto aloitti pokeriammattilaisuuden.

Pokeriura
---------

### World Series of Poker

Cernuto oli World Series of Pokerin (WSOP) finaalipöydässä ensimmäistä kertaa vuonna 1989 5 000 dollarin seven-card stud -turnauksessa. Loppupelipöydässä pelasivat myös muun muassa David Sklansky, Gabe Kaplan ja Humberto Brenes. Cernuto oli lopulta neljäs Don Holtin voittamassa turnauksessa ansaiten 26 950 dollaria.

#### WSOP-rannekkeet

| Vuosi | Turnaus | Voittosumma (USD) |
| --- | --- | --- |
| 1996 | $1,500 Seven Card Stud Split | 147 000 |
| 1997 | $2,000 No Limit Hold'em | 259 150 |
| 2002 | $1,500 Limit Omaha | 73 320 |

### Muut pokerisaavutukset

Cernuto voitti Wienissä järjestetyn kolmannen World Heads-Up Poker Championship -turnauksen vuonna 2003. Ykköspalkinto oli 60 000 euroa. World Poker Tourilla (WPT) hän on ollut finaalipöydässä kerran: John Galen voittamassa tammikuussa 2005 järjestetyssä PokerStarsin Caribbean Poker Adventure -turnauksessa neljäs.

Elokuussa 2007 Cernuton pokeriuran turnausansiot ylittivät 4,2 miljoonaa dollaria.

Blackjack
---------

Cernuto on pelannut blackjackia Ultimate Blackjack Tourilla.

Lähteet
-------

1. ↑   : (Miami) John Cernuto WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 7. elokuuta 2007.
2. ↑   : John Cernuto stats The Hendon Mob. Viitattu 7. elokuuta 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* John Cernuto The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
Artur Sirk (1933)
**Artur Sirk** (25. syyskuuta 1900 – 2. elokuuta 1937) oli Viron vapaussoturiliikkeen johtajia.

Sirk otti osaa Viron vapaussotaan ja pysyi armeijassa aina vuoteen 1926, jolloin ryhtyi lakimieheksi. Vuonna 1929 hän perusti oikeistoradikaalin Viron vapaussotureiden liiton kenraali Andres Larkan kanssa. 1930-luvulla liike alkoi vaatia siirtymistä vahvan johtajan malliin. Vapsien kannatus kasvoi ja näytti siltä että Larka valittaisiin vuoden 1934 vaaleissa Viron *riigivanemiksi*. Tuolloin Konstantin Päts käytti uusi valtaoikeuksiaan ja julisti maan poikkeustilaan ja lykkäsi vaaleja. Vapsien johtajat vangittiin ja tuomittiin lyhyisiin vankeusrangaistuksiin.

Sirk pääsi pakoon Suomeen, jossa hän juoni mm. Sinimustat-liikkeen johtohahmojen kanssa vallankaappausta Pätsin syrjäyttämiseksi. Yritys keskeytyi kun Viron agentit saivat siitä vihiä ja pidättivät suunnittelijat.

Sirk lähti Suomesta ja asettui lopulta Luxemburgin. Hän kuoli pudottuaan Echternachissa hotellihuoneen ikkunasta. Luxemburgin viranomaiset totesivat syyn itsemurhaksi. Useat virolaiset historioitsijat uskovat Viron agenttien olleen asialla. Artur Sirk haudattiin 9. lokakuuta 1937 Helsinkiin Hietaniemen hautausmaalle ja hänen ruumiinsa siunauksen toimitti Elias Simojoki. Hauta sijaitsee Hietaniemen alueen 28. korttelin 4. rivissä. Marraskuussa 1937 Ajan Suunta-lehden tuonti Viroon kiellettiin kahden vuoden ajaksi. Syynä oli lehden kirjoittelu Sirkin kuoleman yhteydessä.

Artur Sirk oli Tarton Yliopiston korporaatio (osakunta) Korp! Sakalan jäsen. Coetus (jäseneksi) 1922-2.

Viitteet
--------

1. ↑  Arthur Sirkin hautaus, Helsingin Sanomat, 10.10.1937, nro 273, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  Estofennia: Kus on Artur Sirgu haud? Missä lepää Artur Sirk? *YouTube*.  24.5.2023.
3. ↑  "Ajan Suunta" kielletty Virossa kahdeksi vuodeksi, Helsingin Sanomat, 26.11.1937, nro 320, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Antti Pitkänen
**Antti Pitkänen** (17. tammikuuta 1893 Kalajoki – 7. huhtikuuta 1918) oli suomalainen jääkärialiupseeri. Hänen vanhempansa olivat kirvesmies Elias Nestor Pitkänen ja Loviisa Matintytär. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan koillisrintamalla.

Jääkärikausi
------------

Pitkänen työskenteli työmiehenä Kalajoella ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 16. lokakuuta 1916, josta hänet siirrettiin 12. kesäkuuta 1917 pataljoonan 3. komppaniaan. Komppaniasta hänet siirrettiin takaisin täydennysjoukkoon hänellä todetun sairauden takia 13. syyskuuta 1917, josta hän palasi parannuttuaan komppaniaansa 17. marraskuuta 1917.

Suomen sisällissota
-------------------

Hän astui Suomen armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan aluksi koulutusaliupseeriksi ja myöhemmin joukkueen varajohtajaksi koillisrintamalle Kuolajärven pataljoonan 2. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Kuivitsassa, jossa 7. huhtikuuta 1918 käytiin taistelu Alakurtin ja Tolvantojärven välisellä talvitiellä Kuivitsalammella, jossa pataljoona tuli yllätetyksi ja hän kaatui. Hänen lisäkseen ko. taistelussa kaatuivat myös joukkueenjohtajat A. Kurth ja Patala. Lisäksi jääkäriyliluutnantti Stark haavoittui vakavasti. Kokonaisuudessaan tappiot olivat 22 kaatunutta, n. 30 haavoittunutta ja toistakymmentä jäänyt punaisten vangiksi. Pitkänen oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Kalajoella. Hänet haudattiin Kuolajärven (Sallan) sankarihautaan , mutta hänen nimensä on Kalajoen hautausmaan sankaripatsaassa.

  


    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Aliupseeri 11. helmikuuta 1918
 | Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera kunniamerkkinauhaVapaussodan muistomitalin kunniamerkkinauhaJääkärimerkki | * Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Vapaussodan muistomitali soljen kera
* Jääkärimerkki
 |

Lähteet
-------

* Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: *Suomen jääkärit osa I*, Oy Sotakuvia Kuopio 1933.
* Suomen sotasurmat 1914-1922 © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland.
* Toim. Kai Donner, Th. Svedlin ja Heikki Nurmio, *Suomen vapaussota* VIII, Gummerus Jyväskylä 1927.
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, *Suomen jääkärien elämäkerrasto*, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, *Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975*, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975
3. ↑  Suomen vapaussota VIII 1927: 132–133.
4. ↑  Suomen sotasurmat 1914-1922
**Dewey Tomko** (s. 31. joulukuuta 1946, Glassport, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Winter Havenissa, Floridassa asuva Tomko oli ennen pokeriuraansa lastentarhanopettaja.

Elokuussa 2007 Tomkon pokeriuran turnausansiot ylittivät 4,8 miljoonaa dollaria.

World Series of Poker
---------------------

Tomko on tullut World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksessa kahdesti toiseksi. Vuonna 1982 hän hävisi Jack "Treetop" Strausille ja vuonna 2001 Carlos Mortensenille. Tomko on voittanut kolme WSOP-ranneketta. Vuonna 2006 Tomko oli mukana 50 000 dollarin H.O.R.S.E.-turnauksessa. Sen seitsemäs tila toi palkintona 343 200 dollaria.

### WSOP-rannekkeet

| Vuosi | Turnaus | Palkintosumma (USD) |
| --- | --- | --- |
| 1979 | $1,000 No Limit Hold'em | 48 000 |
| 1984 | $5,000 Pot Limit Omaha | 135 000 |
| 1984 | $10,000 Deuce to Seven Draw | 105 000 |

World Poker Tour
----------------

World Poker Tourilla (WPT) Tomko on ollut finaalipöydässä kahdesti: 2003 Bellagio Five-Diamond World Poker Classic -turnauksessa hän oli toinen (kakkospalkinto 552 853 USD) ja vuotta aiemmin Costa Rica Classicissa neljäs (14 650 USD).

Lähteet
-------

1. ↑   : Dewey Tomko WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 31. elokuuta 2007.
2. ↑
3. ↑   : Dewey Tomko stats The Hendon Mob. Viitattu 31. elokuuta 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Dewey Tomko The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
**Thoms Andrew "Tom" Huddlestone** (s. 28. joulukuuta 1986 Nottingham, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Hull Cityä. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.

Ura
---

Huddlestone aloitti uransa Derby Countyssa, jossa hän pelasi kolmen kauden aikana 88 ottelua. Kaudella 2005/06 hän vietti muutaman kuukauden lainasopimuksella Wolverhamptonissa, jossa hän onnistui maalinteossa kerran entistä seuraansa Derbya vastaan. Lainasopimuksen jälkeen Huddlestone debytoi Tottenhamissa 31. tammikuuta 2006, tultuaan vaihdosta kentälle ottelussa Fulhamia vastaan. Ensimmäistä kertaa Tottenhamin aloituksessa hän oli 14. syyskuuta 2006 UEFA Cup -ottelussa tšekkiläistä SK Slavia Prahaa vastaan. Tottenham voitti ottelun 1-0. Englannin liigacupin neljännellä kierroksella marraskuussa 2006 Huddlestone onnistui maalinteossa kahdesti ja Tottenham eteni turnauksen puolivälieriin. Debyyttimaalinsa liigassa Huddlestone teki 17. joulukuuta 2006.

Huddlestone siirtyi elokuussa 2013 Tottenhamista sarjanousija Hull Cityyn, arviolta viiden miljoonan punnan siirtosummalla.

### Maajoukkueura

Huddlestone kuului Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen, jossa hän on pelannut 13 ottelua. Ensimmäisen maaottelunsa aikuisten tasolla Englannin jalkapallomaajoukkueelle Huddlestone pelasi ystävyysottelussa Brasiliaa vastaan marraskuussa 2009.

Lähteet
-------

1. ↑  Huddlestonen profiili (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Huddlestonen profiili *soccerbase.com*in sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Juho Tobias Asumaa
**Juho Tobias Asumaa** (11. syyskuuta 1895 Alahärmä – 27. maaliskuuta 1918 Tampere) oli maanviljelijä ja jääkärivaravääpeli. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Kustaa Asumaa ja Liisa Mäenpää. Juho Tobias kävi kansakoulun ja toimi maanviljelijänä Alahärmässä. 

Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppania.
Jääkäriksi hän värväytyi saksaan 9. maaliskuuta 1916 jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan. Hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan Saksan itärintamalla Misse-joen, Riianlahden, Schmardenin ja Aa-joen taisteluihin. Suomeen (Vaasaan) hän palasi pääjoukon mukana 25. maaliskuuta 1918. Suomen sisällissodassa hän toimi ryhmänjohtajana 12. jääkäripataljoonassa, jonka mukana Tampereen taisteluissa hän sai surmansa päähän osuneesta vihollisen luodista. Kuollessaan hän oli naimaton ja kirjoilla Alahärmässä ja hänet on haudattu Alahärmän valkoisten sankarihautaan.

Lähteet
-------

* Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: Suomen jääkärit osa I, Oy Sotakuvia Kuopio 1933.
* *Suomen sotasurmat 1914–1922* © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland.
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, *Suomen jääkärien elämäkerrasto*, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, *Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975*, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.

### Viitteet

1. ↑  Suomen sotasurmat 1914–1922
2. ↑  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
3. ↑  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975


    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Aliupseeri 11. helmikuuta 1918
* Varavääpeli 21. maaliskuuta 1918
 | 4. luokan Vapaudenristi miekkojen kera kunniamerkkinuhaVapaussodan muistomitalin kunniamerkkinauhaJääkärimerkki | * Vapaudenristi 4. lk.
* Vapaussodan muistomitali
* Jääkärimerkki
 |
**Ganttin kaavio** on erityisesti projektinhallinnassa suosittu janakaavio, joka esittää projektin ja sen työvaiheiden edistymisen suhteessa aikaan. Kaavion kehitti amerikkalainen insinööri ja keksijä Henry Gantt jo 1800-luvulla, ja se on nimetty hänen mukaansa.

Käyttö
------

Gantt-kaavio
Gantt-kaaviossa ylimmäksi vaakatasoon sijoitetaan aikajana. Työvaiheet sijoitetaan allekkain kaavion vasempaan laitaan. Kutakin työvaihetta kuvaava jana sijoitetaan työtehtävän riville aikajanan siihen kohtaan, jolloin työ on määrä aloittaa. Janan suuruus kuvaa vaiheen vaatimaa työmäärää aikajanan aikayksiköissä mitattuna. Jana päättyy aikajanalla kohtaan, jolloin työvaiheen on määrä olla valmis. Kaavioon sijoitettujen janojen avulla on helppo hahmottaa työvaiheiden toteutusjärjestys: jokin vaihe saattaa kestää koko projektille varatun ajan, toista taas ei voida aloittaa ennen kuin jokin toinen työvaihe on valmis. Janojen värityksellä voidaan seurata työvaiheen etenemistä. Kaaviossa on yleensä jonkinlainen kursori kyseisen päivän kohdalla, ja tähän vertaamalla nähdään helposti onko työvaihe aikataulussa, vai kenties siitä jäljessä.

Hyödyt ja rajoitteet
--------------------

Ganttin kaavio on yksi vanhimpia ja yksinkertaisimpia tekniikoita seurata projektin edistymistä. Sen merkittävin etu on visuaalisuus, joka auttaa hahmottamaan projektin aikataulun yhdessä kaikkien vaadittavien työvaiheiden kanssa kerralla alusta loppuun. Selkeästi hahmotettavalla kaaviolla on helppo pitää projektin työntekijät perillä sen etenemisestä sekä tehdä selvitystä projektin tilanteesta myös muille asianomaisille. Ganttin kaavion heikkoudet tulevat sen yksinkertaisuudesta: kaavio esittää työmäärän ainoastaan suhteessa aikaan ottamatta huomioon muita työn vaativuuteen liittyviä tekijöitä. Aina kaikkien työvaiheiden väliset riippuvuudet eivät ole selvästi tunnistettavissa ja täten kaavio vääristyy. Lisäksi projektissa, jossa työvaiheita on lukumääräisesti monta, saattaa visuaalinen selkeys kärsiä. Kaaviosta ei myöskään ilmene mahdollinen tehtävän suoritusnopeuden vaihtelu tehtävän eri vaiheissa eikä kaaviossa ole myöskään tehtävän tekemiseen mahdollisesti liittyvää sijaintitietoa, vrt. vinoviiva-aikataulu.

Lähteet
-------

* Hughes, B. and Cotterell, M.: Software Project Management, McGraw-Hill, 2005, fourth edition. ISBN 0-07-710989-9*lähde tarkemmin?*

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gantt-kaavio** Wikimedia Commonsissa
**Sarah Meier** (s. 4. toukokuuta 1984 Bülach) on sveitsiläinen taitoluistelija ja Euroopan mestari Bernistä 2011. Lisäksi Meier on voittanut EM-kilpailuista hopeaa Varsovasta 2007 ja Zagrebista 2008. Hän on kahdeksankertainen Sveitsin mestari.

Meierin koko perhe harrastaa luistelua, ja ensimmäisen kerran Sarah pääsi jäälle jo kaksivuotiaana. 4-vuotiaana hän osallistui lasten luistelukurssille, ja pian hän pääsi jo kilpailemaan. Ensimmäisen kerran hän onnistui kaksoisaxelissa 10-vuotiaana, ja kolmoislutzissa jo 12-vuotiaana. 13 vuoden iässä hän pystyi suorittamaan kaikki kolmoishypyt.

Meierin äiti on kansainvälinen luistelutuomari. Hänen siskonsa ja äitinsä harrastavat muodostelmaluistelua. Sarahin täti on entinen taitoluistelija ja nykyään Sarahin valmentaja. Sarahin isä, setä ja kaksi serkkua harrastavat jääkiekkoa.

Saavutuksia
-----------

* Olympialaiset: 2002 13:s, 2006 kahdeksas, 2010 15:s
* MM-kilpailut: 2001 12:s, 2003 19:s, 2004 13:s, 2005 14:s, 2006 kuudes, 2007 seitsemäs, 2008 kuudes, 2009 yhdeksäs, 2010 26:s
* EM-kilpailut: 2001 viides, 2002 13:s, 2004 kymmenes, 2005 kymmenes, 2006 neljäs, 2007 hopeaa, 2008 hopeaa, 2010 viides, 2011 kultaa

Lähteet
-------

1. 1 2  Sarah Meier  26.03.2013. International Skating Union. Viitattu 9.7.2013.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sarah Meier**.
* Viralliset kotisivut

Naisten yksinluistelun Euroopan-mestarit
1930: Fritzi Burger
– 1931–1936: Sonja Henie
– 1937–1939: Cecilia Colledge
– 1947–1948: Barbara Ann Scott
– 1949: Eva Pawlik
– 1950: Alena Vrzáňová
– 1951: Jeannette Altwegg
– 1952: Jeannette Altwegg
– 1953: Valda Osborn
– 1954: Gundi Busch
– 1955: Hanna Eigel
– 1956: Ingrid Wendl
– 1957: Hanna Eigel
– 1958: Ingrid Wendl
– 1959: Hanna Walter
– 1960–1964: Sjoukje Dijkstra
– 1965–1966: Regine Heitzer
– 1967: Gabriele Seyfert
– 1968: Hana Mašková
– 1969–1970: Gabriele Seyfert
– 1971–1972: Trixi Schuba
– 1973–1975: Christine Errath
– 1976: Dianne de Leeuw
– 1977–1980: Anett Pötzsch
– 1981: Denise Biellmann
– 1982: Claudia Kristofics-Binder
– 1983–1988: Katarina Witt
– 1989: Claudia Leistner
– 1990: Evelyn Großmann
– 1991–1995: Surya Bonaly
– 1996–1997: Irina Slutskaja
– 1998–1999: Marija Butyrskaja
– 2000–2001: Irina Slutskaja
– 2002: Marija Butyrskaja
– 2003: Irina Slutskaja
– 2004: Júlia Sebestyén
– 2005–2006: Irina Slutskaja
– 2007–2008: Carolina Kostner
– 2009: Laura Lepistö
– 2010: Carolina Kostner
– 2011: Sarah Meier
– 2012–2013: Carolina Kostner
– 2014: Julija Lipnitskaja
– 2015: Jelizaveta Tuktamyševa
– 2016–2017: Jevgenija Medvedeva
– 2018: Alina Zagitova
– 2019: Sofija Samodurova
– 2020: Aljona Kostornaja
**Matti Leonard Kokko** (23. lokakuuta 1893 Paavola – 3. huhtikuuta 1918 Tampere) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Juho Kokko ja Maria Sorvo.

Opinnot
-------

Kokko kirjoitti ylioppilaaksi Oulun reaalilyseosta vuonna 1913 ja liittyi Pohjois-Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1913–1914 ja Teknillisen korkeakoulun maanmittausosastolla vuonna 1915.

Jääkärikausi
------------

Jääkäripataljoona 27:n 3. komppania.
Kokko liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 9. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän osallistui Polangenissa vuonna 1917 järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi).

Suomen sisällissota
-------------------

Kokko saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi 1. Jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonaan, josta hänet siirrettiin 24. maaliskuuta 1918 komppanianvääpeliksi 2. Jääkärirykmentin 6. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla ja Tampereella, missä hän kaatui taistelussa 3. huhtikuuta 1918 takaapäin ammuttuun räjähtävään luotiin. Kokko oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Paavolassa. Hänet haudattiin Paavolan sankarihautaan.

Lähteet
-------

* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.
* Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: Suomen jääkärit osa I, Oy Sotakuvia Kuopio 1933.
* Suomen sotasurmat 1914-1922 © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975


    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Hilfsgruppenführer 19. syyskuuta 1917
* Vääpeli 11. helmikuuta 1918
 | Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera kunniamerkkinauhaVapaussodan muistomitalin kunniamerkkinauhaJääkärimerkki | * Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Jääkärimerkki
* Vapaussodan muistomitali soljen kera
 |
Ritzin puutarhakahvila. Teos on sveitsiläisen taiteilijan Pierre-Georges Jeanniot'n tuotantoa.
**Hôtel Ritz Paris** on luksushotelli Place Vendômella Pariisissa Ranskassa. Sveitsiläinen César Ritz avasi hotellin 1. kesäkuuta vuonna 1898. Sen julkisivun on suunnitellut arkkitehti Jules Hardouin Mansart. Hotelli oli 2010-luvun alussa suljettuna restauroinnin vuoksi ja avattiin jälleen vuonna 2014.

Hotellista on muodostunut useiden varakkaiden ja kuuluisten ihmisten suosikkihotelli. Esimerkiksi Greta Garbo, Ernest Hemingway, kuningas Edvard VIII, Marcel Proust ja Charlie Chaplin ihastuivat siihen*kenen mukaan?*. Ranskalainen muotikuningatar Coco Chanel taas asui hotellissa jopa yli 30 vuoden ajan, ja hänen muistokseen yksi hotellin sviiteistä on nimetty hänen mukaansa. Nimikkosviitin ovat Chanelin lisäksi saaneet Ernest Hemingway, F. Scott Fitzgerald sekä Elton John.

Vuonna 1979 hotelli myytiin egyptiläiselle liikemiehelle Mohamed Al-Fayedille. Hotelli oli myös se paikka, josta Walesin prinsessa Diana ja hänen miesystävänsä Dodi Al-Fayed, hotellin omistajan poika, lähtivät autonkuljettaja Henri Paulin johdolla automatkalle, joka päättyi pariskunnan kuolemaan.

Kuvia
-----

* Hotelli yölläHotelli yöllä
* Nähtynä Place VendômeltaNähtynä Place Vendômelta
* SisäänkäyntiSisäänkäynti
* Bar HemingwayBar Hemingway
* PuutarhaPuutarha
* Hotellihuone joulukuussa 2007Hotellihuone joulukuussa 2007

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hôtel Ritz Paris**.
* Hôtel Ritz Parisin viralliset websivut
Severi Piispanen kesäkuussa 2023.
**Severi Piispanen** (s. 16. syyskuuta 1997) on suomalainen pesäpalloilija. Hän on edustanut Superpesiksessä Seinäjoen JymyJusseja, Alajärven Ankkureita ja Manse PP:tä. Piispasen kasvattajaseura on Nurmon Jymy. Hän pelaa sisäpelissä kärkietenijänä. Piispanen on pelannut urallaan 91 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt kaksi kunnaria ja kahdeksan tavallista juoksua, tuonut 66 juoksua ja kerännyt 320 kärkilyöntiä. Piispanen on pelannut urallaan kaksi Superpesiksen ylempää pudotuspeliottelua. Näissä hän on kerännyt kahdeksan kärkilyöntiä. Piispanen on pelannut uraan neljä Superpesiksen alempaa pudotuspeliottelua. Näissä hän on tuonut kolme juoksua ja kerännyt 19 kärkilyöntiä. Piispanen on pelannut urallaan viisi Superpesiksen karsintasarjan ottelua. Näissä hän on tuonut kolme juoksua ja kerännyt 23 kärkilyöntiä. Tilastot päivitetty 17. kesäkuuta 2021.

Saavutukset
-----------

### Pelaajana

* 1 Itä-Länsi -ottelu: 2021

Lähteet
-------

1. ↑  Severi Piispanen juoksi karkuun IPV:ltä – PattU sai kauden ensimmäisen kolmen pisteen voittonsa *yle.fi*.  31.7.2020. Yleisradio.  Arkistoitu 4.8.2020.
2. ↑
3. ↑  Itä-Länsi 2021 Miehet *Superpesis*.  6.8.2021. Viitattu 6.8.2021.
Ignaz Moscheles poikansa Felix Moschelesin maalaamana.
**Ignaz Moscheles** (30. toukokuuta 1794 Praha – 10. maaliskuuta 1870 Leipzig) oli böömiläinen pianisti ja säveltäjä. Moscheles opiskeli böömiläisen säveltäjän Dionys Weberin johdolla ja aloitti uransa Wienissä. Vuonna 1824 hän opetti silloin 14-vuotiasta Felix Mendelssohnia, ja heidän välilleen muodostui elinikäinen ystävyys. Moscheles siirtyi Pariisin kautta Lontooseen, josta käsin hän teki esiintymiskiertueita Eurooppaan. Mendelssohn pyysi Moschelesia opettajaksi vasta perustettuun Leipzigin konservatorioon, jossa hän sitten opettikin kaksikymmentä vuotta.

Moscheles oli uransa alkupuolella tyypillinen vanhan koulun virtuoosi: hän käytti hyvin säästeliäästi ranteita, käsivarsia ja pedaalia. Hänen vahvuuksiaan olivat tarkat hypyt ja säveltoistot. Tutustuttuaan Chopinin ja Lisztin teoksiin Moscheles pyrki kehittämään tekniikkaansa ja ilmaisuaan monipuolisemmaksi. Lisztin mielestä Moscheles soitti loistavasti 30–40-vuotiaana, mutta kangistui sen jälkeen kaavoihinsa. Moschelesia arvostettiin kuitenkin vakavana muusikkona, joka esitti muun muassa tuolloin harvojen tuntemia Beethovenin myöhäissonaatteja.

Moschelesin omat sävellykset ovat käytännössä hävinneet pianistien ohjelmistosta. Parhaiten niistä kesti aikaa g-mollipianokonsertto, jota esitettiin aktiivisesti vielä 1800–1900-lukujen vaihteessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Harold C. Schonberg: *The Great Pianists*, s. 517. Simon & Schuster, 1987. ISBN 0-671-63837-8. (englanniksi)
2. 1 2 3  Harold C. Schonberg: *The Great Pianists*, s. 121-126. Simon & Schuster, 1987. ISBN 0-671-63837-8. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Yuri** (百合, "lilja") on Japanissa käytetty termi, joka tarkoittaa naisten välistä romantiikkaa ja homoseksuaalisuutta.
*Shiroi Heya no Futari* (*Our White Room*, 1971) on ensimmäinen yuri-manga, jonka jälkeen ilmeistyi *Rose de Versailles* (*Lady Oscar*, 1972).

Länsimaissa termiä on käytetty pornografisessa merkityksessä (kuten hentai). Niin kutsuttu miesvastine yurille on yaoi.

**Shōjoai** (jap. 少女愛), kirjaimellisesti "tyttörakkaus", on termi, jota länsimaissa käytetään platonisessa merkityksessä. Termi on länsimainen vastine termille shōnen’ai ja ei ole käytössä Japanissa, mutta tarkoitus usein ymmärretään kuitenkin. Shōjoailla on eri merkitys Japanissa (viittaa pedofiliaan) eikä ole suositeltavaa käyttää.

Shōjoai on useimmiten tytöille suunnattua, mutta myös pojille suunnattua shōjoaita on olemassa. Näiden välillä on kuitenkin oleellisia eroja: tytöille suunnatut julkaisut keskittyvät lähinnä draamaan ja hahmojen välisiin suhteisiin, kun taas pojille suunnattu shōjoai on yleensä eroottisempaa ja paljastavampaa.
Shōjoaita pidetään yleisesti yhtenä mangan ja animen kategorioista.*lähde?*

Sarjat
------

Sarjoja, joissa on merkittäviä yuri-elementtejä:

* *Citrus*
* *Gokujō seitokai*
* *Kannazuki no miko*
* *Kashimashi – Girl Meets Girl*
* *Lady Oscar*
* *Maria-sama ga miteru*
* *Oniisama e...*
* *Sakura Trick*
* *Shiroi heya no futari*
* *Simoun*
* *Strawberry Panic!*
* *Yami to Bōshi to Hon no Tabibito*

Yuri-elementtejä esiintyy jonkin verran myös seuraavissa sarjoissa:

* *2x2 = Shinobuden*
* *Azumanga Daioh*
* *Cardcaptor Sakura*
* *Kore ga watashi no goshujinsama*
* *Loveless*
* *Magical Girl Lyrical Nanoha*
* *Magic Knight Rayearth*
* *Otome wa boku ni koishiteru*
* *Sailor Moon*
* *Shōjo kakumei Utena*
* *Tokyo Mew Mew*
* *K-On!*

Katso myös
----------

* Yaoi

Lähteet
-------

1. ↑  Rebecca Brown: An Introduction to Yuri Manga and Anime *afterellen.com*.  8.8.2005.  Arkistoitu. Viitattu 23.12.2019. (englanniksi)
2. 1 2  What are Yuri and Shoujoai, anyway? *yuricon.org*.  Arkistoitu. Viitattu 22.12.2019. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  What is Yuri? [Definition, Meaning] *Otaku Dictionary*.  22.9.2015. Honey’s Anime.  Arkistoitu 26.4.2019. Viitattu 22.12.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yuri (lajityyppi)** Wikimedia Commonsissa

Anime ja manga

|  |  |
| --- | --- |
| Lajityyppejä | 
* Mecha
* Taikatyttögenre
* Haaremi
* Yaoi
* Yuri
* Hentai

 |
| Kohderyhmiä | 
* Lasten anime ja manga
* Shōnen (pojat)
* Seinen (miehet)
* Shōjo (tytöt)
* Josei (naiset)

 |
| Käsitteitä | 
* Cosplay
* Etchi
* Otaku
* Dōjinshi
* Fanipalvelu
* Visual novel
* Tsundere
* Yandere
* Moe

 |
**Bengt Sæternes** (s. 1. tammikuuta 1975 Egersund, Norja) on norjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Kaudesta 2015 lähtien hän on toiminut Sandnes Ulfin päävalmentajana.

Ura pelaajana
-------------

Sæternes aloitti uransa Egersunds IK:ssa, jossa hän pelasi sekä junioreiden että aikuisten joukkueissa. Vuonna 1996 hän siirtyi Viking Stavangeriin, jossa peliaika jäi kuitenkin vähiin, ja Sæternes lähti koettamaan onneaan Odd Grenlandin riveihin. Myös siellä visiitti jäi yhden kauden mittaiseksi, ja vuonna 1998 Sæternes siirtyi Bodø/Glimtiin. Hyökkääjän ura lähti seurassa nousuun ja hän paukutti neljän kauden aikana 61 maalia pelaamissaan 113 ottelussa. Vuonna 2002 belgialaisseura Club Brugge osti hänet. Sæternes edusti Brüggeä vuoteen 2004 asti. Hän ehti voittaa seurassa Belgian mestaruuden, Belgian Cupin ja kaksi kertaa Belgian Supercupin. Henkilökohtainen saldo oli 40 liigaottelua, joissa 14 maalia. Belgian matkan jälkeen Sæternes palasi vuonna 2004 Norjaan SK Branniin. Bergeniläisseuran kanssa hän on voittanut Norjan Cupin debyyttikaudellaan 2004 ja Norjan liigamestaruuden Kaudella 2007.

Loppuvuodesta 2007 hän pelasi tanskalaisessa OB Odensessa josta siirtyi kaudeksi 2008 Vålerengaan. Kokenut hyökkääjä pelais Vålerengassa hyvin ja onnistui maalinteossa 23 kertaa kolmen kauden aikana. Hän siirtyi kaudeksi 2011 Vikingiin, jossa lopetti uransa 36-vuotiaana.

Norjan maajoukkueessa Sæternes on pelannut seitsemän ottelua.

Meriitit pelaajana
------------------

* Belgian mestaruus: 2003
* Belgian Cup: 2004
* Belgian Supercup: 2002, 2003

* Norjan mestaruus: 2007
* Norjan Cup: 2004

* Vuoden Tippeligaenin paras hyökkääjä 2002

Ura valmentajana
----------------

Sæternes aloitti valmennusuransa Espanjan Tercera Divisiónissa pelanneen UD Vecindarion apuvalmentajana kesällä 2012. Hänen visiittinsä Espanjassa jäi lyhyeksi ja marraskuussa 2012 hän teki valmennussopimuksen Egersunds IK:n kanssa. Hän luotsasi kasvattajaseuransa Norjan 2. divisioonassa toiseksi kaudella 2014, minkä jälkeen siirtyi Sandnes Ulfin päävalmentajaksi. Sæternesin debyyttikaudella seura sijoittui OBOS-ligaenissa seitsemänneksi eikä onnistunut nousemaan takaisin liigaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Sæternes prøver lykken i Spania
2. ↑  Sæternes overtar Egersund
3. ↑  Sæternes blir ny Sandnes Ulf-trener

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Tom Nordlie** | **Sandnes Ulfin päävalmentaja**2015– | Seuraaja:**–** |
Proakatemian logo
**Proakatemia** on vuonna 1999 perustettu Tampereen ammattikorkeakoulun yrittäjyyden yksikkö, joka toimii Tampereen keskustassa sijaitsevissa tiloissa, Finlaysonin alueella. Proakatemia kouluttaa yrittäjyyteen erikoistuneita liiketalouden ja tietojenkäsittelyn tradenomeja sekä restonomeja, sosionomeja ja fysioterapeutteja. Yksikköön haetaan korkeakoulujen yhteishaussa omana hakukohteenaan. Muilta koulutusaloilta haetaan Tampereen ammattikorkeakoulun perusopintojen aikana. Vuonna 2019 aloituspaikkoja on yhteensä 40. Marraskuussa 2019 toiminnassa oli 8 osuuskuntaa, joissa opiskelijoita yhteensä noin 150. Proakatemia tarjoaa myös mahdollisuuden jatkaa opintoja suorittamalla ylemmän ammattikorkeakoulututkinnon.

Lisäksi syksyllä 2020 Proakatemialla alkaa uusi englanninkielinen tutkinto-ohjelma, johon on mahdollista hakea ympäri maailman. Opinnot suoritetaan englanniksi.

Opiskelu
--------

Opintojen alkaessa Proakatemian opiskelijat jaetaan ryhmiin, jotka perustavat heti yrityksen, useimmiten osuuskunnan. Oppiminen Proakatemialla perustuu pääasiallisesti yritystoiminnan kautta tapahtuvaan tekemällä oppimiseen, ammattikirjallisuuden lukemiseen ja tiedon jakamiseen tiimin kesken. Tätä tukeviin teoriaopintoihin kuuluvat kirjallisuuden lisäksi myös seminaarit ja vapaavalintaiset opinnot. Oppiminen on opiskelijalähtöistä; opiskelijat suunnittelevat itse viikkoaikataulunsa, järjestävät yhteisiä tapahtumia ja suuntaavat opintonsa päättämällä itse niiden sisällön. Luetusta ammattikirjallisuudesta kirjoitetaan esseitä, jotka julkaistaan Esseepankissa.

Proakatemialla ei ole opettajia, vaan valmentajia. Valmentajien tehtävä on tukea ja innostaa tiimejä opintojen aikana. Proakatemian päävalmentajana toimii vuoden 2020 alusta lähtien Tanja Verho. Proakatemialla työskentelee vuoden 2020 alkaessa 11 valmentajaa.

Proakatemian toimintamalli pohjautuu vuonna 1993 perustetun Jyväskylän ammattikorkeakoulun yrittäjyyden yksikön Tiimiakatemian ideaan, jonka on luonut Johannes Partanen. Proakatemialla käy vuosittain satoja kansainvälisiä vieraita tutustumassa opiskeluun ja koulutusmalliin.

Lähteet
-------

* , Proakatemian verkkosivut
* (Arkistoitu – Internet Archive), TAMKin verkkosivut
* , tutkinnon kuvaus
**Juhana Säde** (s. 1975 Riihimäki) on suomalainen kirjailija.

Historiallisia romaaneja
------------------------

Säteen historiallisessa romaanitrilogiassa fiktiivinen päähenkilö seikkailee tunnettujen historiallisten tapahtumien pyörteissä. Maattomat kuninkaat -romaanin kertomus sijoittuu vuosien 967–983 väliseen aikaan, suomalaisittain esihistorialliselle rautakaudelle, jolta on säilynyt erittäin vähän kirjallista tietoa Pohjolan osalta. Muutamien saaga- ja kronikkamainintojen pohjalta Säde on rakentanut kirjakielettömien itämerensuomalaisten olemassaolon huomioivan tarinan.

Kaupunkien kuningatar jatkaa jatko-osana hämäläisen Rautian tarinaa nykyisin Bysantiksi kutsutussa Itä-Rooman valtakunnassa ja sen pääkaupungissa Konstantinopolissa.

Maattomat kuninkaat -trilogian kolmas ja viimeinen osa, Valtiaiden varjot, sijoittuu vuoden 988 Pohjolaan. Trilogian juoni on yhtenäinen, mutta kerrontatekniikka on kussakin osassa hieman erilainen.

Teokset
-------

### Romaanit

* *Maattomat kuninkaat:* Myllylahti, 2014. ISBN 978-952-202-565-4
* *Kaupunkien kuningatar:* Myllylahti, 2017. ISBN 978-952-202-792-4
* *Maattomat kuninkaat*: BoD 2019. ISBN 9789515689368 (Uudistettu e-kirjapainos)
* *Kaupunkien kuningatar*: BoD 2019. ISBN 9789528009474 (Uudistettu e-kirjapainos)
* *Valtiaiden varjot*: BoD 2019. ISBN 9789515681379 (e-kirja)

### Novellit

* Venuksen Sisaret. 2017. ISBN 978-951-568-249-9.

Lähteet
-------

1. ↑  Uusi Lahti - 2014-11-08 *www.e-pages.dk*. Viitattu 4.11.2016.
Etelä-Sudanin passi, jota maan kansalaiset voivat hakea
**Etelä-Sudanin kansalaisuus** on laillinen suhde Etelä-Sudanin tasavallan ja yksittäisen henkilön välillä. Maassa noudatetaan lähtökohtaisesti ius sanguinis -periaatetta.

Kansalaisuuden saaminen syntymällä
----------------------------------

Syntyperäisiä Etelä-Sudanin kansalaisia ovat sellaiset henkilöt, joiden syntyessä vähintään yksi tämän vanhemmista, isovanhemmista tai isoisovanhemmista on syntynyt Etelä-Sudanissa ennen maan itsenäistymistä vuonna 2011. Vanhempia sukupolvia edustavan henkilön tulee myös edustaa jotain maassa asuvaa alkuperäisväestön ryhmää.

Myös sellaiset henkilöt, jotka ovat asuneet vakituiseen Etelä-Sudanin alueella tammikuun 1. päivästä 1956 lähtien, ovat syntyperäisiä maan kansalaisia. Tämä pätee myös silloin, jos henkilön vanhemmat tai isovanhemmat täyttävät em. ehdon.

Kansalaisuuden saaminen hakemuksella
------------------------------------

Hakemuksen perusteella Etelä-Sudanin kansalaisuuden voi saada, mikäli henkilö täyttää seuraavat ehdot:

* on todettu hyvämaineiseksi eikä omaa rikosrekisteriä
* on täysivaltainen tai hänelle on nimitetty holhooja
* on asunut maassa vähintään 10 vuotta

Henkilöt, jotka ovat tehneet poikkeuksellisen palveluksen valtiolle, voivat saada kansalaisuuden riippumatta siitä, täyttävätkö he muita ehtoja.

Etelä-Sudanin kansalaisen kanssa naimisissa oleva ulkomaalaisen kohdalla maassa vaadittu asumisaika on lyhennetty 5 vuoteen.

Kaksoiskansalaisuus
-------------------

Etelä-Sudan on sallinut kaksoiskansalaisuuden aina maan itsenäistymisestä lähtien.

Sudan kuitenkin katsoo omien kansalaistensa luopuneen Sudanin kansalaisuudestaan, mikäli nämä ottavat vastaan Etelä-Sudanin kansalaisuuden, vaikka maa ei muuten rajoita kaksoiskansalaisuutta.

Lähteet
-------

* Manby, Bronwen (2016): *Citizenship Law in Africa*, African Minds, Kapkaupunki, ISBN 978-1-928331-13-1 (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Apply for Nationality Certificate *Embassy of the Republic of South Sudan*.  14.7.2023. Viitattu 6.10.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Manby (2016): s. 94
3. ↑  Manby (2016): s. 68
4. ↑  Manby (2016): s. 75
5. ↑  Dual Citizenship: Sudan *Dual Citizenship*. Viitattu 6.10.2023. (englanniksi)
**Memorial address** on Ayumi Hamasakin ensimmäinen EP, joka julkaistiin 17. joulukuuta 2003. Se nousi Oricon-albumilistan ensimmäiselle sijalle, ja sai kaikkiaan 46 listasijoitusviikkoa. EP:tä on myyty yli miljoona kappaletta.

EP:ltä on julkaistu singlet "&", "forgiveness" ja "No way to say". "&" on oikeastaan kolmen singlen kokoelma, sillä se sisältää kolme levyn kappaletta, remix-versiot niistä sekä kappaleen "theme of a-nation’03", joka oli vuoden 2003 a-nation-tapahtuman tunnussävel.

*Memorial address* oli ensimmäinen Hamasakin julkaisu, josta on julkaistu kaksi versiota. Molemmissa versioissa on sama musiikki-CD, mutta toisessa versiossa on sen lisäksi myös DVD, joka sisältää musiikkivideoita albumin kappaleista sekä näytteitä noin kahta kuukautta myöhemmin julkaistusta *A museum ～30th single collection live～* -DVD:ltä. *Memorial addressin* jälkeen jokainen Hamasakin single ja albumi on julkaistu vähintään kahtena versiona.

Kappaleet
---------

Kaikki kappaleet sanoittanut Ayumi Hamasaki.

|  |  |
| --- | --- |
| CD
1. ANGEL’S SONG
2. Greatful days
3. Because of You
4. ourselves
5. HANABI ～episode II～
6. No way to say "Original Mix"
7. forgiveness
8. *(bonusraita)* Memorial address (take 2 version)

 | DVD
1. ANGEL’S SONG
2. Greatful days
3. Because of You
4. ourselves
5. HANABI ～episode II～
6. No way to say "Original Mix"
7. forgiveness
8. Special Digest from A museum ～30th collection live～

 |

Tekijätiedot
------------

Kappaleet 1 ja 8 on säveltänyt Tetsuya Yukumi. Kappaleet 2, 3, 4 ja 6 on säveltänyt BOUNCEBACK. Kappaleet 5 ja 7 ovat säveltäneet CREA ja D・A・I.

Kappaleet 1, 2, 3 ja 6 on sovittanut HΛL. Kappaleet 4 ja 7 on sovittanut CMJK. Kappaleet 5 ja 8 on sovittanut tasuku.

Lähteet
-------

1. 1 2  iTunes: Ayumi Hamasaki – Memorial address (englanniksi)
2. ↑  EP:n tiedot Oriconin sivuilla Oricon. Viitattu 25.2.2007. (japaniksi)
3. ↑  Japanissa joulukuussa 2003 julkaistut, kultalevyrajan rikkoneet julkaisut Recording Industry Association of Japan (RIAJ). Viitattu 25.2.2007. (japaniksi)
4. ↑  Ayumi Hamasakin virallinen diskografia Avex Network.  Arkistoitu 21.3.2007. Viitattu 23.3.2007. (englanniksi)
**Sinfonia nro 6** (a-molli) on Gustav Mahlerin vuosina 1903–1904 säveltämä neliosainen sinfonia. Se kantaesitettiin 27. toukokuuta 1906 ja julkaistiin samana vuonna.

Kuudes sinfonia on Mahlerin sinfonioista muodoltaan perinteisin. Se on viidennen sinfonian tavoin puhtaasti soittimellinen. Mahlerin kuudennesta sinfoniasta on käytetty lisänimeä "Traaginen", mutta säveltäjä itse ei halunnut tätä nimitystä käytettävän julkaisussa. Tumma sävy teoksen taustalla ei ole Mahlerin tuotannon joukossa poikkeuksellinen, mutta hänen tavanomaisesta tyylistään poiketen kuudes sinfonia ei pääty valoisasti eikä purkaudu rauhallisesti. Koko sinfoniaa yhdistää duurista molliin siirtyvä kolmisointu, joka neljännessä osassa yhdistyy kolmeen kohtalonomaiseen moukariniskuun. Sinfonia on toisinaan nähty enteellisenä Mahlerin elämässä tuloillaan olleista vastoinkäymisistä.

Mahlerin kuudes sinfonia kestää esitettynä noin 80 minuuttia. Teoksen finaali on laaja ja sonaattimuotoinen osa, joka päättyy pitkään koodaan.

Osat
----

1. Allegro energico, ma non troppo. Heftig, aber markig.
2. Scherzo. Wuchtig.
3. Andante moderato
4. Finale. Sostenuto.

Joskus Mahlerin kuudennen sinfonian osien esittämisjärjestys vaihtelee siten, että scherzo esitetään kolmantena osana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Gustav Mahler: Symphony No. 6 in A minor ("Tragic") AllMusic, viitattu 6.10.2023
2. ↑  Sonja Saarikoski, Musiikkitalossa kuultiin joulun alla Mahlerin synkin sävellys: kuudes sinfonia tarjoaa pieniä toivon hetkiä vain näyttääkseen, että ne ovat turhia Helsingin Sanomat 22.12.2018, viitattu 6.10.2023

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja
Kevin DuBrow
**Kevin DuBrow** (29. lokakuuta 1955 – marraskuu 2007) oli yhdysvaltalainen rocklaulaja, joka tunnettiin Quiet Riot -yhtyeen keulakuvana. 

DuBrow vietti nuoruutensa Hollywoodissa Kaliforniassa ja Los Angelesissa. Teini-ikäisenä hän innostui laulamisesta ja hänen esikuviaan olivat monet englantilaiset solistit ja yhtyeet, kuten Rod Stewart ja Small Faces. 

Hän tutustui 1970-luvun puolivälissä Randy Rhoads -nimiseen kitaristiin ja miehet perustivat Quiet Riot -yhtyeen. Paria Japanissa julkaistua albumia ja vankkaa klubisuosiota lukuun ottamatta läpimurto jäi tekemättä, ja Randy Rhoadsin lähdettyä Ozzy Osbournen yhtyeeseen Quiet Riot hajosi. Tämän jälkeen DuBrow pyöritti omalla nimellään sooloyhtyettä parin vuoden ajan. 

Vuonna 1982 DuBrow kokosi Quiet Riotin uudelleen ja seuraavana vuonna julkaistu *Metal Health* -albumi nousi Yhdysvaltojen albumilistan ykköseksi ja tie menestykseen oli auki. 1980-luvun amerikkalais-heavy eli kukoistuskauttaan ja Quiet Riot oli suuri nimi. Seuraavat levyt eivät kuitenkaan olleet enää yhtä suuria menestyksiä ja kaiken lisäksi DuBrow'n välillä hankalakin persoona aiheutti ongelmia yhtyeen keskuudessa ja lopulta mies jopa joutui eroamaan omasta, perustamastaan yhtyeestä vuosikymmenen lopulla. 

1990-luvulla erimielisyydet haudattiin ja Quiet Riot kokoontui uudelleen DuBrow'n johdolla ja teki levyjä ja kiertueita. Vuonna 2004 DuBrow julkaisi ainoan sooloalbuminsa *In For The Kill*, jolla mies versioi suosikkikappaleitaan. Quiet Riotin viimeinen albumi *Rehab* julkaistiin vuonna 2006.

Kevin DuBrow löydettiin kuolleena Las Vegasin kodistaan 25. marraskuuta 2007. Kuolinsyyksi varmistui myöhemmin kokaiinin yliannostus.

Lähteet
-------

1. ↑  Polcaro, Rafael: The tragic story of Kevin DuBrow’s death, Quiet Riot vocalist *Rockandrollgarage.com*.  24.11.2019. Rock And Roll Garage. Viitattu 27.7.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |