recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Paul Potts** (s. 13. lokakuuta 1970 Bristol, Iso-Britannia) on englantilainen tenori. Potts voitti vuonna 2007 brittiläisen *Britain’s Got Talent* -kykyjenetsintäkilpailun ja aloitti tällöin uransa ammattilaulajana.

Potts oli nuoruudessaan koulukiusattu, mikä vaikutti kielteisesti hänen itsetuntoonsa. Hän harjoitteli pienestä pitäen laulamista ja rakastui oopperaan 16-vuotiaana kuultuaan ensimmäisen kerran *La Boheme* -oopperaa. Ennen kuuluisuuttaan hän lauloi useissa amatööriproduktioissa, muttei koskaan uskaltanut pyrkiä ammattilaiseksi, sillä hän pelkäsi torjutuksi tulemista. Potts työskenteli ennen Talent-kilpailuun osallistumistaan muun muassa supermarketissa ja myyjänä matkapuhelinmyymälässä. Vuonna 2000 hän lähti säästämillään rahoilla kolmen kuukauden laulukurssille Italiaan, missä hänen kykyjään kehuttiin ja hän sai lopuksi esiintyä kurssinsa priimusten kanssa ihailemalleen Luciano Pavarottille. Vuonna 2003 laulajanhaaveet kokivat kuitenkin kovan takaiskun, kun hänen umpisuolensa puhkesi ja hänen lisämunuaisestaan löydettiin kasvain. Leikkauksesta toipuessaan hän kaatui ajaessaan pyörällä ja mursi solisluunsa. Näistä onnettomuuksista parantuminen kesti kuukausia. 

Vuonna 2007 Potts päätti kokeilla onneaan ja otti osaa Britannian ensimmäiseen Talent-kilpailuun. Ujo ja lahjakas mies nousi alusta alkaen niin tuomariston kuin yleisönkin suosikiksi, ja Potts voitti kilpailun 17. kesäkuuta 2007 laulamalla Giacomo Puccinin *Turandot*-oopperasta aarian "Nessun dorma". Hänen on sanottu vedonneen katsojiin laululahjojensa lisäksi vaatimattomuudellaan ja elämäntarinallaan. Voittonsa jälkeen Potts julkaisi ensimmäisen albuminsa *One Chance*.

Potts on naimisissa internetin chattipalstalla tapaamansa Julie-Annen kanssa, ja pariskunta asuu Etelä-Walesissa.

Pottsin elämästä kertova elokuva *One Chance* sai ensi-iltansa lokakuussa 2014. Elokuvassa Pottsia näytteli James Corden.

Diskografia
-----------

* *One Chance* (2007)
	+ Listaykkönen Isossa-Britanniassa, Australiassa, Norjassa, Uudessa-Seelannissa, Tanskassa ja Ruotsissa.

Lähteet
-------

1. ↑  One Chance *Rotten Tomatoes*. Viitattu 1.12.2014. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
	+ 2
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Korea

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Patvinsuon kansallispuiston suoaluetta.
**Pohjois-Karjalan biosfäärialue** on toinen Suomen biosfäärialueista. Vuonna 1992 nimetty alue oli Suomen ensimmäinen biosfäärialue. Se sijaitsee Ilomantsin ja Lieksan kunnan alueilla. Kokonaisuudessaan alue on siirtymävyöhykkeineen kooltaan 350 000 hehtaaria, kun varsinainen ydinalue, johon kuuluvat Petkeljärven ja Patvinsuon kansallispuistot, Koivunsuon luonnonpuisto sekä Kesonsuon luonnonsuojelualue, on kooltaan 14 200 hehtaaria. Alueella on vajaa 2 000 asukasta.

Pohjois-Karjalan biosfäärialue ei sisällä varsinaisesti puskurivyöhykettä, sillä sellainen sisältyy jo itsessään kansallispuistojen alueeseen.

Luonto
------

Punakämmekkä (*Dactylorhiza incarnata*)
Biosfäärialue kuuluu pohjoiseen havumetsävyöhykkeeseen. Maisema muodostuu pääasiassa soista, joita on etenkin alueen itäosassa, ja metsistä. Lajistoltaan monipuolisempia ovat lettosuot, joissa kasvaa muun muassa useita uhanalaisia kämmekkäkasveja. Alueella sijaitsee useita pieniä järviä ja lampia. Suurin alueen järvistä on Koitere ja pisin joista lähes 200 kilometrin mittainen Koitajoki.

### Kasvisto

Alueen kasvisto on niukahkoa. Valtalajeja ovat mänty ja metsäkuusi. Lisäksi raudus- ja hieskoivu ovat yleisiä. Kenttäkerros muodostuu varpulajeista, joihin kuuluvat mustikka, puolukka ja kanerva. Pohjakerroksessa kasvaa seinäsammalta. Suojeltavista kasveista alueella elää muun muassa uhanalaiset puna- ja kaitakämmekkä.

### Eläimistö

Alueen eläinlajistossa on sekä pohjoisia että itäisiä piirteitä. Nisäkkäitä elää alueella niukasti, vaikka luonnollinen rajanylitys Venäjän suunnalta on tuonut uusia yksilöitä. Alueella tavataan nisäkkäistä karhua, sutta, ahmaa, näätää, ilvestä, hirveä ja metsäpeuraa.

Linnusto on monipuolista. Alueella elää muun muassa ruisrääkkä, kaakkuri, kehrääjä, sinipyrstö, metsähanhi, kuukkeli, pohjantikka, mustalintu, pikkusieppo, laulujoutsen, tuulihaukka ja nuolihaukka.

Soidensuojelualueelta löydettiin Suomessa edellisen kerran vuonna 1918 havaittu harvinainen kovakuoriaislaji mustahälvekäs, jonka luultiin jo hävinneen Suomesta.

Lähteet
-------

* UNESCO - Biosphere Reserve Information (englanniksi)
* Pohjois-Karjalan biosfäärialueen luonto (Arkistoitu – Internet Archive)
* Pohjois-Karjalan biosfäärialueen väestö (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Biosfäärialueen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ympäristö.fi
Ruissalon Kylpylä
**Ruissalon kylpylä** on Turun edustalla sijaitsevassa Ruissalon saaressa toimiva kylpylähotelli. Kylpylän yhteydessä toimii myös kuntoutuskeskus.

Hotellia operoi Sunborn Hotels -ketju, johon kuuluvat myös Naantalin Kylpylä sekä Hotel Saga Excelsior Düsseldorfissa. Sunborn Hotels -ketju on osa kansainvälistä Sunborn Group -konsernia, jonka pääliiketoiminta-alueita ovat hotelli- ja vapaa-aika, terveys- ja hyvinvointipalvelut, laivanrakennustoiminta, maahantuonti ja myynti sekä kiinteistönkehitys- ja omistus. Konsernin omistavat yrittäjäpariskunta Ritva ja Pekka Niemi.

Historia
--------

Ruissalon Kylpylän alueelle valmistui arkkitehtitoimisto Lukander & Vahteran suunnittelema ja Matkaravinto Oy:n rakennuttama hotellirakennus vuonna 1971. Tuolloin rakennuksessa oli 80 hotellihuonetta. Hotellirakennusta laajennettiin 50 huoneella vuonna 1975, ja kylpylätoiminta alkoi vuonna 1977. Kylpyläkiinteistöä saneerattiin ja laajennettiin vuosina 1995 ja 1996, ja vuonna 2003 kylpylään valmistui sviittejä sekä kokous- ja ryhmätiloja sisältänyt lisärakennus.

Hotelli
-------

Kylpylässä on 171 huonetta, joista 43 on uusia minisviittejä uudisrakennuksessa. Kaikissa huoneissa on televisio, sisäinen informaatiokanava, puhelin, suihku/kylpyamme ja WC. Useimmista huoneista on merinäköala. 

Kylpylässä on kaksi ravintolaa, kylpyläkahvila ja baari. Allasosastolla on kolme allasta ja ympärivuotinen pääsy uimaan mereen. Hotellin edustalla toimii Ruissalo Marina -niminen satapaikkainen vierasvenesatama.

Kuntoutus
---------

Kylpylällä on yli 20 vuoden kokemus työperäisten sairauksien ja työikäisten varhaiskuntoutuksesta. Sotainvalidien ja rintamaveteraanien kuntoutusta on tehty yli 30 vuoden ajan. Kylpylässä hoidetaan tuki- ja liikuntaelinten vammoja ja sairauksia sekä kroonisia kiputiloja

Aiheesta muualla
----------------

* Ruissalon Kylpylän kotisivu
* Ruissalo Marina
*Tämä artikkeli käsittelee kaupunkia Rooman ja Napolin välillä. Sperlinga on Sisiliassa.*

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

**Sperlonga** on rannikkokaupunki Italiassa. Se sijaitsee Rooman ja Napolin puolivälissä. Lähikaupunkeja ovat Terracina lännessä, Fondi pohjoisessa, Itri koillisessa ja Gaeta idässä.

Sperlonga oli antiikin Rooman matkailukohde. Keisari Tiberius rakensi sinne kuuluisan huvilan. Länsi-Rooman valtakunnan kukistumisen jälkeen 500-luvulla rakennuksen rauniot palvelivat paikallisen väestön piilopaikkana. Saraseenien uhkan vuoksi rannikolle rakennettiin vartiotorneja. Vuonna 1534 keskusta tuhoutui Hayreddin Barbarossan hyökkäyksessä.

Nähtävyyksiä
------------

Tiberiuksen luola.
Truglian torni.
Sperlongan päänähtävyys on Tiberiuksen huvilan paikalle perustettu museo. Huvilaan kuului grotto-luola, josta on löytynyt merkittäviä veistoksia. Nykyisin museossa olevat veistokset kuvaavat Skyllan hyökkäystä Odysseuksen laivaa vastaan, Polyfemoksen sokaisua, Palladionin ryöstöä ja Odysseusta nostamassa Akhilleen ruumista. Teoksia pidetään kolmen rhodoslaisen kuvanveistäjän Hagesandroksen, Athenodoroksen ja Polydoroksen tekeminä, ja Plinius vanhemman mukaan heidän oletetaan veistäneen myös *Laokoon-ryhmän*.

Vanhin kirkko Santa Maria 1100-luvulta on suljettuna mosaiikkien restauroinnin vuoksi. Sperlongassa käy matkailijoita etenkin sen uimarantojen vuoksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto Nazionale di Statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 29.5.2017. (italiaksi)
2. ↑  Istat - Istituto Nazionale di Statistica: Demographic Balance for the year 2015 and Resident Population from on 31st December *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*.  Arkistoitu 16.10.2017. Viitattu 29.5.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sperlonga** Wikimedia Commonsissa

* Sperlongan kunnan verkkosivut

Latinan maakunta
Aprilia | Bassiano | Campodimele | Castelforte | Cisterna di Latina | Cori | Fondi | Formia | Gaeta | Itri | Latina | Lenola | Maenza | Minturno | Monte San Biagio | Norma | Pontinia | Ponza | Priverno | Prossedi | Rocca Massima | Roccagorga | Roccasecca dei Volsci | Sabaudia | San Felice Circeo | Santi Cosma e Damiano | Sermoneta | Sezze | Sonnino | Sperlonga | Spigno Saturnia | Terracina | Ventotene

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Sperlonga
György Sebők
**György Sebők** (2. marraskuuta 1922 Szeged – 14. marraskuuta 1999 Bloomington, Indiana) oli unkarilainen pianisti, joka tuli tunnetuksi etenkin kamarimusiikin esittäjänä ja säestäjänä. Hän saavutti suuren arvostuksen myös pedagogina.

Sebők piti ensimmäisen resitaalinsa pianistina 11-vuotiaana ja pääsi Franz Liszt -musiikkiakatemiaan 16-vuotiaana. Hänen opettajiensa joukossa olivat Zoltán Kodály ja Leo Weiner. Toisen maailmansodan jälkeen hän konsertoi Unkarissa, Neuvostoliitossa ja muissa Itä-Euroopan maissa. Vuonna 1949 Sebők sai paikan musiikin professorina Budapestin Béla Bartók -konservatoriosta. Unkarin kansannousun (1956) aikana maasta poistuminen mahdollistui, joten Sebők lähti ensin Itävaltaan ja asettui sitten Pariisiin. Hänelle myönnettiin *Grand Prix du Disc* vuonna 1957 yhdestä ensimmäisistä levytyksistään Länsi-Euroopassa.

Dekaani Wilfred Bainin kutsusta Sebők liittyi vuonna 1962 Indianan yliopiston musiikkikoulun henkilökuntaan. Hänen ystävänsä, sellisti Janos Starker työskenteli siellä jo. Hän teki usein yhteistyötä Starkerin kanssa myös resitaaleissa. Opetusurallaan Sebők pääsi muun muassa vierailevaksi professoriksi Berliinin taideyliopistoon ja henkilökunnan elinikäiseksi jäseneksi Toho Gakuen -musiikkikouluun (Tokio). Hän piti mestarikursseja Kanadan Banff Centressa vuosina 1973–96 ja teki Sveitsin Ernenistä kansainvälisen mestarikurssien keskuksen. Ernenin mestarikurssit vakiintuivat nimellä Ernen Musikdorf, jonka taiteellisena johtajana Sebők toimi vuoteen 1987.

Sebők sai Unkarin hallituksen ansioristin, ja vuonna 1996 hänestä tuli Ranskan Ordre des Arts et des Lettres'n *Chevalier*.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3 4  AllMusic: György Sebők


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Ruinas** (sardiksi *Arruìnas*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 667 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 30,46 neliökilometriä. Se sijaitsee 359 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ruinas** Wikimedia Commonsissa

Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
**Plantaasi**-festivaali on musiikin ympärille rakentuva kesätapahtuma.

Historia
--------

Plantaasi-festivaalin juuret ovat opiskelijoiden järjestämissä kesäbileissä. Tapahtuma tunnettiin vuosina 2001–2009 nimellä Plantaasirock. Plantaasi-nimen tapahtuma on saanut siitä, että se järjestettiin ensimmäisinä vuosinaan paikallisen viljelijän viljelysmailla. Vuonna 2010 tapahtuma laajennettiin julkiseksi. Lisäksi tavoitteeksi asetettiin alueen yleisen kulttuuritarjonnan lisääminen ja väestöryhmien välisen kanssakäymisen kehittäminen. Samalla tapahtuman nimi muuttui Plantaasirockista Plantaasi-festivaaliksi. Vuonna 2012 tapahtuma järjestettiin Kuopiossa.

Plantaasi 2010, Varkaus
-----------------------

Ensimmäinen kaupallinen Plantaasi-festivaali järjestettiin Kuntorannassa 9.7.–11.7.2010. Tapahtumaan oli hankittu nimekäs esiintyjäkaarti, ja lavalla nähtiin muun muassa Raappana, Paleface, Haloo Helsinki!, Pelle Miljoona, Raaka-Aine ja Bone5. Tapahtuma järjestettiin pääosin paikallisten nuorten, Savonia-ammattikorkeakoulun ulkomaalaisten opiskelijoiden ja nuorten yrittäjien voimin.

Plantaasi 11, Varkaus
---------------------

Toista kertaa järjestetty Plantaasi-festivaali kantoi nimeä Plantaasi 11. Perjantaina 8.7. Plantaasi 11 -festivaalissa esiintyivät helsinkiläiset bändit Verga ja Ready for the Rodeo sekä Idols-ohjelmasta tutut Lotta Sandholm ja Jusu Wirekoski. Perjantai-illan pääartistina nähdään Carmen Gray. Lauantaina 9.7. Plantaasin päälavalla nähtiin mm. Tommi Kalenius, blueskitaristi Erja Lyytinen sekä Haloo Helsinki!. Sunnuntaina 10.7. esiintyivät pikkukakkosesta tuttu Tuttiritari sekä Tommi Läntinen ja Pelle Miljoona.

Aiheesta muualla
----------------

* Plantaasi-festivaalin virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Pohjois-Kaukasia
**Pohjois-Kaukasia** (ven. Се́верный Кавка́з, *Severnyi Kavkaz*) on Venäjään kuuluva maantieteellinen alue. Se käsittää Etu-Kaukasian sekä Kaukasuksen pääjonon pohjoisrinteet Azerbaidžaniin kuuluvaa vuoriston itäosaa lukuun ottamatta. Pohjois-Kaukasiaan luetaan myös Ison-Kaukasuksen etelärinne lännestä aina Abhasian rajalle saakka.

Maantieteellisessä Pohjois-Kaukasiassa sijaitsevia hallinnollisia alueita ovat Krasnodarin ja Stavropolin aluepiirit, Adygeia, Karatšai-Tšerkessia, Kabardi-Balkaria, Pohjois-Ossetia, Ingušia, Tšetšenia ja Dagestan. Siihen kuuluu myös Rostovin alueen eteläosa sekä osa Kalmukiasta.

Pohjois-Kaukasian talousalue käsittää edellä mainittujen alueiden lisäksi koko Rostovin alueen. Sen ulkopuolelle jää Etu-Kaukasiaan kuuluva Kalmukian länsiosa.

Pohjois-Kaukasiaa ja siihen kuuluvia tasavaltoja kutsutaan usein *Pohjois-Kaukasukseksi*. Suositeltavampaa on käyttää nimitystä *Pohjois-Kaukasia*, koska kaikki tasavallat käsittävät Kaukasusvuoriston lisäksi myös tasankoseutuja, joilla asuu suurin osa väestöstä.

Katso myös
----------

* Etelä-Kaukasia
* Etu-Kaukasia
* Kaukasia
* Kaukasus

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 23*, s. 130. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1976.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pohjois-Kaukasia** Wikimedia Commonsissa
Sperm-yhtyeen Mattijuhani Koponen lukee omaa runoaan YK:n päivänä 24. lokakuuta 1968 Natsalla.
**Sperm** tai **The Sperm** oli Mattijuhani Koposen ja Pekka Airaksisen vuonna 1967 perustama underground-yhtye. Se hämmensi eri taiteiden rajoja, käytti useita medioita ja oli useiden tekijäpolvien edelläkävijä. Teatraalisista esityksistä tunnetun yhtyeen maine on kuitenkin perustunut lähinnä kuulopuheisiin ja muistelijoiden mielikuviin.

Yleistä
-------

Yhtyeen sanotaan olleen sähkökitaroita manipuloineen Airaksisen studioprojekti, jossa hän käytti ensimmäisillä levyillä hyväksi myös "äänteleviä ihmisolioita", joiden rooleissa olivat Koponen, Pekka Yrjänä Hiltunen ja sodanvastaisia runoja lukenut yhdysvaltalainen Bill Coldwell.

Yhtye hyödynsi keksijä Erkki Kurenniemen projektia varten rakentamaa kokeellista sähkösoitinta, "Seksofonia", eräänlaista alkeellista musiikkikonetta, joka mittasi soittajansa käsien ihon sähkönjohtavuuden muutoksia ja muutti ne syntetisaattorin avulla ääneksi.

Spermin tavoite oli nimensä mukaisesti toimia osana 1960-luvun seksuaalista vallankumousta, ja omalta osaltaan se johtikin myöhemmin muun muassa M. A. Nummisen Sähkökvartetti-projektiin. Spermiä ja Kurenniemen musiikkilaitteita pidetään suomalaisen elektronisen musiikin pioneereina.

Olemassaolonsa aikana yhtye julkaisi yhden EP-levyn sekä *Shh!*-nimisen LP:n, joista molemmat ovat muodostuneet arvokkaiksi keräilyharvinaisuuksiksi. Myöhemmin yhtyeen vanhaa tuotantoa on julkaistu CD-ajassa Siboneyn kustantamilla *Arktinen hysteria* (2001) ja *Psychedelic Phinland* (2006) -kokoelmilla sekä saman kustantajan julkaisemalla Pekka Airaksisen kokoelmalla *Madam I’m Adam* (2003). Vuonna 2018 Svart Records julkaisi yhtyeen 50-vuotisjuhlajulkaisun, jossa on monia aiemmin julkaisemattomia äänityksiä sekä Jukka Lindforsin 70-sivuinen essee.

Jäseniä
-------

* Pekka Airaksinen
* Markus Heikkerö
* Antero Helander
* P. Y. Hiltunen
* Mattijuhani Koponen
* J. O. Mallander
* Peter Widén
* Nikke Nikamo
* Emu Lehtinen

Diskografia
-----------

* *3rd Erection*  (1968, EP-levy Eteenpäin!)
* *Shh!*  (1970, O Records)
* *Sperm: 50th Erection I: Collected Works 1967–1971* (Svart Musik, 2018)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Harri Uusitorppa: Spermistä jäi sitkeä tahra.  *Helsingin Sanomat*, 23.5.2018, s. B 5. Helsinki:  Sanoma Oyj. Artikkelin maksullinen verkkoversio. Viitattu 16.4.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Sperm-haku. YLEn Elävä arkisto.
**Opel Kadett D** on Opel Kadettin viidennen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1979–1984. Isossa-Britanniassa mallia myytiin **Vauxhall Astra** -nimisenä.

Opel Kadett D (1979–1984
------------------------

Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 1979 esitelty Kadett D oli ensimmäinen etuvetoinen Opel-malli. Viistoperäinen korimalli oli saatavana kaksi- tai neliovisena, ja lisäksi ostaja saattoi valita kahden eri takaluukkuratkaisun väliltä. Perusmallissa luukku oli saranoitu takalasin alareunaan, kun taas monikäyttömallissa takalasi aukeni takaluukun kannen mukana. Lisäksi saatavana oli farmarimalli Caravan kolmi- tai viisiovisena, joista joissain maissa myytiin myös pakettiautoversiota ilman takaistuimia ja -ikkunoita.

Kolmiovinen Opel Kadett D.
Kolmiovinen Opel Kadett D Caravan.
Opel Kadett D Van

Lähteet
-------

1. ↑  A Brief History Of Opel’s Compact Station Wagons *Carscoops*.  1.5.2016. Viitattu 29.5.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Opel Kadett D** Wikimedia Commonsissa
**Győr-Moson-Sopron** on lääni Unkarin luoteiskulmassa. Se rajautuu Vasin, Veszprémin ja Komárom-Esztergomin lääneihin sekä lännessä Itävaltaan sekä pohjoisessa Slovakiaan. Läänin pääkaupunki on Győr. Muita tärkeitä kaupunkeja ovat Sopron ja Mosonmagyaróvár. Läänin pinta-ala on 4 208 km² ja sen väkiluku arviolta 452 638 (vuonna 2015).

Lääni sai nykyisen muotonsa Unkarin Trianonin rauhansopimuksessa kärsimien aluemenetysten seurauksena. Vuonna 1923 muodostettiin lääni entisten Győrin, Mosonin ja Pozsony’in (Bratislavan) läänien rippeistä. Vuonna 1950 tähän liitettiin pikkuruinen Sopronin lääni. Läänin nykyinen nimi on vuodelta 1990.

Lääni kuuluu Unkarin Pieneen alankoon (Kisalföld), ja se muistuttaa maastoltaan aroa. Tärkeimmät joet ovat Tonava ja Rába, joka laskee Tonavaan Győrissä. Sopronin lähellä, missä Unkarin raja työntyy Itävallan sisään kuin sormi, sijaitsee Neusiedlerjärvi. Kolmasosa tästä järvestä on Unkarin valtion puolella. Neusiedlerjärven eteläpuolella on Hanság-kosteikko, jossa asustaa harvinaisia lintulajeja. Alueella on Itävaltaan ulottuva kansallispuisto Fertő-Hanság (Neusiedler Seen kansallispuisto), jota valtiot hoitavat yhdessä.

Jokien laaksoihin on rakennettu autoteitä sekä tiheä rautatieverkko. Moottoritieosuudella Hegyeshalom–Budapest (Itävallan rajalta Budapestiin) nopeusrajoitus on 130 km/h.

Tärkeä nähtävyys on Eszterháza-linna.

Lähteet
-------

1. ↑  Hungary: Major Cities & Towns Citypopulation.de. Viitattu 11.9.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Győr-Moson-Sopron** Wikimedia Commonsissa

* Läänin kotisivu (unkariksi)

UnkariUnkarin läänit

* Bács-Kiskun
* Baranya
* Békés
* Borsod-Abaúj-Zemplén
* Budapest
* Csongrád
* Fejér
* Győr-Moson-Sopron
* Hajdú-Bihar
* Heves
* Jász-Nagykun-Szolnok
* Komárom-Esztergom
* Nógrád
* Pest
* Somogy
* Szabolcs-Szatmár-Bereg
* Tolna
* Vas
* Veszprém
* Zala
**Štširitskoje** (ven. Щирицкое) tai myös **Širitskoje** (Ширицкое) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pihkovan piirissä.

Maantietoa
----------

Järvi on 1,5 kilometriä pitkä, 0,85 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,52 neliökilometriä eli 152 hehtaaria. Se on kuivunut kosteikoksi joko osittain itsestään tai kokonaan monien järvenlaskujen seurauksena. Järven keskimääräinen syvyys on 0,6 metriä ja syvin kohta on 1,4 metriä. Suoalueen lounaispuolella alle kahden kilometrin päässä sijaitsee "Isojärvi" (ven. Большοе озеро, *Bolšoje ozero*), jolla näyttäisi riittävän vettä. Suoalue näyttää autiolta, mutta sen länsipuolella sijaitsee Krypetksin luostari (Крыпецкий монастырь). Turvetuotantoalueen kaakkoispuolella sijaitsee Kripetskojen (Крипецкое) kylä.

Luontoarvoja
------------

Järven rannat ja sen pohja on mutaa. Rannoilla on suota, joka on rannassa hyllyvää hetteikköä. Suojärvellä on joitakin kalalajeja kuten esimerkiksi hauki, ahven, pasuri, karppi ja säyne, sekä joitakin *Rutilus*- ja *Carassius*-suvun kalalajeja.

Vesistösuhteita
---------------

Štširitskoje sijaitsee Pihkovanjoen valuma-alueella. Sorot on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Štširitskoje sijaitsee Pihkovanjoen sivujoen Torošinkan valuma-alueella. Järven valuma-alueen koko on lähteistä riippuen 15,2  tai 8,3 neliökilometriä.

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus sekä asutus on tarkistettu Google Earth-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Teksti on osittain käännös venäjänkielisestä artikkelista ru:Щирицкое, jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.
3. ↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyydellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Štširitskoje (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 27.11.2019. (venäjäksi)
2. 1 2  Neuvostoajan kartta: O-35-Д, Псков (Pihkova), 1:200 000

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: ru:Щирицкое
Jelenia Góran voivodikunnan sijainti Puolan kartalla.
**Jelenia Góran voivodikunta** (puol. *województwo jeleniogórskie*) oli 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Jelenia Góra. Jelenia Góran voivodikunnan alueesta tuli vuoden 1999 hallintouudistuksen tuloksena osa nykyistä Ala-Sleesian voivodikuntaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Jeleniogórskie województwo *Encyklopedia Internautica*. Viitattu 24.10.2020. (puolaksi)
2. ↑  Dz.U. z 1975 r. nr 16, poz. 91.
3. ↑  Wykaz Nowych Deskryptorów Geograficznych (151) (1-13.04.2017)

Puolan voivodikunnat 1975–1998
Biała Podlaska • Białystok • Bielsko-Biała • Bydgoszcz • Chełm • Ciechanów • Częstochowa • Elbląg • Gdańsk • Gorzów • Jelenia Góra • Kalisz • Katowice • Kielce • Konin • Koszalin • Krakova • Krosno • Legnica • Leszno • Lublin • Łomża • Łódź • Nowy Sącz • Olsztyn • Opole • Ostrołęka • Piła • Piotrków • Płock • Poznań • Przemyśl • Radom • Rzeszów • Siedlce • Sieradz • Skierniewice • Słupsk • Suwałki • Szczecin • Tarnobrzeg • Tarnów • Toruń • Wałbrzych • Varsova • Włocławek • Wrocław • Zamość • Zielona Góra
Filippiinienmeri
**Filippiinienmeri** on Tyynenmeren länsireunalla sijaitseva reunameri. Se rajoittuu lännessä Taiwaniin ja Filippiineihin, pohjoisessa Japaniin, idässä Mariaanien saariryhmään ja etelässä Palaun tasavaltaan. Alueella käytiin toisen maailmansodan aikana liittoutuneiden ja Keisarillisen Japanin laivaston välinen Filippiinienmeren taistelu kesäkuussa 1944.

Maantiede ja luonnonolot
------------------------

Filippiinienmeren pinta-ala on noin 1 040 000 neliökilometriä, keskisyvyys 4 108 metriä ja syvin kohta Filippiinien haudassa 10 057 metriä. Merenpohja on moni-ilmeinen suurine korkeuseroineen ja alueella on maankuoren aktiivisuutta ja vulkaanista toimintaa, koska mannerlaatoista Filippiinienmeren laatta, Indo-Australian laatta ja Euraasian laatta vuorovaikuttavat toisiinsa sekä muodostavat törmäyksissä uutta maaperää. Filippiinienmeren itäreunalla sijaitseva Mariaanien hauta on merkittävin Pohjois-Tyynenmeren lounaisosan merenpohjan muodostuma. Hautavajoama on noin 2 500 kilometriä pitkä ja keskimäärin 70 kilometriä leveä, Guamin saaren kohdalla 340 kilometriä leveä. Samassa paikassa on myös maapallon syvin tunnettu paikka, 11 034 metriä merenpinnan alapuolella sijaitseva Challengerin syvänne.

Päiväntasaajavirta on vallitseva merivirta Filippiinienmerellä. Se kulkee idästä Filippiinien rannikolle. Filippiinienmeren koillisosasta saa alkunsa merivirta Kuroshio, joka virtaa edelleen pohjoiseen Japaniin ja Itä-Kiinan merelle. Vallitseva ilmasto on trooppisen merellinen, jossa sateisen lämmin lounainen monsuuni on vallitseva kesäkuulta lokakuulle, kylmän kuiva luoteinen monsuuni marraskuulta maaliskuulle ja maaliskuulta toukokuuhun lämmin sekä kuiva kausi.

Filippiinienmeren ekosysteemi on monimuotoinen ja eliölajisto runsaslukuinen. Rannikkovesissä tavataan noin 500 korallilajia ja 20 prosenttia tunnetuista äyriäislajeista on löydetty Filippiinienmereltä. Alueella esiintyviä lajeja ovat muun muassa merikilpikonnat, hait, mureenat, tursaat, merikäärmeet sekä lukuisat kalalajit kuten tonnikalat. Merialue on muun muassa japaninankeriaan, tonnikalojen ja valaiden lisääntymisaluetta.

Hallitsematon metsäkato valuma-alueilla ja siitä johtuva maaperän eroosio, kuten myös vesien saastuminen ja ilman saastuminen aiheuttavat alueella ympäristöongelmia. Lisääntyvä vesien saastuminen aiheuttaa merkittävää haittaa rannikon mangrovemetsissä, jotka ovat kalojen tärkeitä kutualueita.

Lähteet
-------

1. ↑  Battle of the Philippine Sea *WWII-Pacific*. Naval History and Heritage Command (National Museum of the U.S. Navy). Viitattu 16.12.2018. (englanniksi)
2. ↑  Maantieteellisiä tietoja – Valtameret sivumerineen Tilastokeskus. Viitattu 8.2.2018.
3. ↑  How Were The Islands In The Philippines Formed? *World Facts*. World Atlas. Viitattu 16.12.2018. (englanniksi)
4. 1 2 3 4  Philippine Sea *lighthouse-foundation.org*. Lighthouse Foundation. Viitattu 26.5.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Satelliittikuva Filippiinienmeren pilvirintamista (NASA)
* Satelliittikuva Filippiinienmeren auringonnoususta (NASA)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Filippiinienmeri** Wikimedia Commonsissa
**Jelizaveta Vladimirovna Kozlova** (ven. Елизаве́та Влади́мировна Козло́ва, 19. elokuuta 1892 Kraassela, Pietari – 10. helmikuuta 1975 Leningrad) oli venäläinen lintutieteilijä.

Jelizaveta Kozlovan isä oli lääkäri. Hän avioitui tunnetun tutkimusmatkailijan, eversti Pjotr Kozlovin kanssa, joka oli häntä 29 vuotta vanhempi. Vuosina 1923–1926 Kozlova osallistui Mongoliaan suuntautuneeseen tutkimusmatkaan. Matkan järjesti Venäjän maantieteellinen seura, ja sen johtajana toimi Pjotr Kozlov. Kozlova palasi Mongoliaan 1929 ja 1930 keräämään lisää lintunäytteitä ja jatkamaan tutkimuksiaan, joista hän laati julkaisun 1930 (*Lounais-Transbaikalian, Pohjois-Mongolian ja keskisen Gobin linnusto*). Maantieteellinen seura myönsi hänelle hopeisen ansiomerkin ansiokkaasta työstä. Hän kirjoitti myös tutkielmat *Tiibetin ylängön linnusto, sen geneettinen sukulaisuus ja historia* (1952), ja *Keski-Aasian aavikko- ja arovyöhykkeen linnusto* (1975).

Kozlova työskenteli Neuvostoliiton tiedeakatemian eläintieteen laitoksella Leningradissa vuosina 1932–1975. Toisen maailmansodan aikana eläinmuseo siirrettiin Dušanbeen Tadžikistaniin, missä Kozlova perehtyi vuoristojen linnustoon ja fasaanin alalajiin *bianchii*. Elämä Dušanbessa oli raskasta, ja Kozlovan terveys romahti niin paljon, että hän ei enää jatkossa pystynyt osallistumaan tutkimusretkille. Sodan jälkeen Kozlova teki lajitutkielmat Neuvostoliiton kuikkalinnuista, ulappalinnuista, ruokkilinnuista ja kahlaajista. Kaksiosainen tutkielma kahlaajista (*Charadriidae*, 1961–1962) on suuresti arvostettu maailman lintutieteilijöiden keskuudessa. Kozlova julkaisi lisäksi lukuisia kirjoituksia lintujen luokittelusta ja fylogeniasta. Hän osallistui myös suurteosten *Neuvostoliiton linnusto* (1951–1953) ja *Neuvostoliiton eläimistö* kirjoittamiseen.

Kozlova oli British Ornithologists' Unionin kirjeenvaihtajajäsen.

Lähteet
-------

* Muistokirjoitus (Ibis 118.) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |

 |
**Petsie** oli suomalainen lemmikkieläinten omistajille suunnattu IRC-Gallerian tapainen yhteisöpalvelu. Palvelu on käännetty myös ruotsiksi ja englanniksi. Palvelun alasajo aloitettiin kesäkuussa 2016.

Palvelu
-------

Käyttäjät voivat lisätä palveluun kuvia ja videokuvaa omista lemmikeistään, pitää yksinkertaista blogia ja kommentoida toisten käyttäjien lemmikkejä sekä käyttää palvelun keskustelupalstaa. Palvelussa on lisäksi kadonneet & löytyneet -sivu, osto- ja myyntipalsta sekä palvelu, jonka kautta eri eläinten kasvattajat voivat ilmoittaa syntyneistä poikueista tai pentueista. Eläinaiheisten tapahtumien järjestäjillä on mahdollisuus ilmoittaa tapahtumista palvelun tapahtumakalenterissa. Uusimpana palveluna sivustolle lisättiin 5. maaliskuuta 2010 oma verkkokauppa.

Käyttäjät
---------

Kuka tahansa yli 13-vuotias voi luoda profiilin palveluun. Oman profiilin luonnin jälkeen palveluun voi lisätä omia lemmikkejä. Suomenkielisen palvelun käyttäjistä 13–17-vuotiaita on 45,8 %, 18–25-vuotiaita 39,1 % ja yli 25-vuotiaita 15,1 %. Naisten osuus palvelussa on 87,4 % ja miesten 12,6 %. Käyttäjät ovat lisänneet palveluun yli 81 000 lemmikkiä, joista 34,3 % on koiria, 19,3 % kissoja ja 15,7 % jyrsijöitä. Jäljelle jäävä 30,7 % muodostuu muun muassa hevosista, lemmikkilinnuista, kaneista ja terraarioeläimistä.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Mediatiedot - Petsie Ideawire Oy.  Arkistoitu 14.7.2009. Viitattu 15.3.2010.
3. ↑  Yhteystiedot - Petsie Ideawire Oy.  Arkistoitu 15.2.2010. Viitattu 15.3.2010.
4. ↑  Pääsivu Ideawire Oy. Viitattu 15.3.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Konsepti viedään ulkomaille. Petsie-sivustolla jo 10 000 lemmikkiä (31.7.2007) (digitoday.fi)
* - Suomenkielinen Petsie
* - Englanninkielinen Petsie
Kahden tai useamman kokonaisluvun **pienin yhteinen jaettava** eli **pienin yhteinen monikerta**, p.y.j. on matematiikassa pienin kokonaisluku, joka on tasan jaollinen kyseessä olevilla luvuilla. Käytännössä p.y.j. ilmaantuu esimerkiksi murtolukujen yhteen- ja vähennyslaskussa (ks. esimerkki alla). Se on mahdollista määrätä jakamalla luvut alkutekijöihinsä ja kertomalla niiden tekijöiden korkeimmat potenssit.

Formaalisti kahden luonnollisen luvun a ja b pienin yhteinen jaettava, pyj(a,b) = m, on pienin sellainen luku, jota kohti on olemassa sellaiset luonnolliset luvut {\displaystyle n\_{a}} ja {\displaystyle n\_{b}}, että

{\displaystyle n\_{a}\cdot a=n\_{b}\cdot b=m}.
Siis jos

{\displaystyle a=p\_{1}^{a\_{1}}p\_{2}^{a\_{2}}\cdot \cdot \cdot p\_{n}^{a\_{n}}}
{\displaystyle b=p\_{1}^{b\_{1}}p\_{2}^{b\_{2}}\cdot \cdot \cdot p\_{n}^{b\_{n}}},
missä p\_i on i:s alkuluku ja jos p\_i ei ole luvun tekijä, sitä vastaava eksponentti a\_{i} tai {\displaystyle b\_{i}} on nolla, saadaan pyj-kaavaksi

{\displaystyle \operatorname {pyj} (a,b)=p\_{1}^{\max(a\_{1},b\_{1})}p\_{2}^{\max(a\_{2},b\_{2})}\cdot \cdot \cdot p\_{n}^{\max(a\_{n},b\_{n})}}

  

**Esimerkki:**

* **Lukujen 18 ja 20 p.y.j.**

{\displaystyle 18=2\cdot 3^{2}}
{\displaystyle 20=2^{2}\cdot 5}
{\displaystyle \operatorname {pyj} (18,20)=2^{2}\cdot 3^{2}\cdot 5=180}.
Huomaa, että {\displaystyle {\frac {180}{18}}=10} ja {\displaystyle {\frac {180}{20}}=9}, eli pyj on jaollinen luvuilla 18 ja 20.
Lisäksi jos joku luku on jaollinen luvuilla 18 ja 20, se on jaollinen myös luvulla 180.
Esimerkiksi 18 · 20 = 360 = 2 · 180

---

* **Lukujen 26 ja 28 p.y.j.**

{\displaystyle 26=2\cdot 13}
{\displaystyle 28=2^{2}\cdot 7}
{\displaystyle \operatorname {pyj} (26,28)=2^{2}\cdot 7\cdot 13=364}
---

* Pienintä yhteistä jaettavaa voidaan hyödyntää murtolukujen yhteenlaskussa.

{\displaystyle {\frac {1}{18}}+{\frac {1}{20}}}
Lasketaan ensin pyj(18,20) = 180. Lavennetaan tämän jälkeen murtoluvut samannimisiksi, eli että kummankin nimittäjä on 180. Kerroin saadaan jakamalla pyj nimittäjällä: 180/18=10, 180/20=9.

{\displaystyle {\frac {1}{18}}+{\frac {1}{20}}={\frac {10}{180}}+{\frac {9}{180}}={\frac {19}{180}}}

---

Voidaan osoittaa, että luonnollisille luvuille *n* ja *p* pätee:

{\displaystyle n\cdot p=\operatorname {syt} (n,p)\cdot \operatorname {pyj} (n,p)}

Lähteet
-------

* Rosen, Kenneth H.: *Elementary Number Theory and Its Applications*, s. 72. Reading, Massachusetts: Addison-Wesley, 1984. ISBN 0-201-06561-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Matematiikan verkkosanakirja - Matematiikkalehti Solmu *matematiikkalehtisolmu.fi*. Viitattu 9.11.2018.

Katso myös
----------

* Aito jakaja
* Suurin yhteinen tekijä
* Yhteinen tekijä
|  |
| --- |
| Tämä jakso on osa pleistoseenia. |
| Pleistoseeni
Paleoliittinen
Varhaispaleoliittinen
Keskipaleoliittinen
Myöhäispaleoliittinen |
| Holoseeni
Mesoliittinen
Epipaleoliittinen
Neoliittinen |

Alkeellinen vierinkivityökalu, nyrkki-iskuri.
Acheulin kulttuurin 2-puolisesti isketty pisaramainen käsikirves.
**Varhaispaleoliittinen kausi** eli **alapaleoliitti** oli paleoliittisen kauden varhaisin vaihe eli kaikkein varhaisin kivikausi noin 2,8 miljoonaa - 250 000 vuotta sitten. Kauden alussa tehtiin alkeellisia vierinkivityökaluja ehkä jo 2,6 - varmemmin 2 miljoonaa - vuotta sitten. Hieman myöhemmin opittiin valmistamaan kaksipuolisesti iskettyjä pisaranmuotoisesta käsikirveitä, joiden teossa oli jo jonkinlaista suunnittelua. Kaudella saatettiin asua majassa ja osattiin käsitellä tulta, mutta täysin varmaa tämä ei ole.

Varhaispaleoliittisella kaudella kehittyi Afrikassa ihmislajeja, kuten *Homo habilis* ja *Homo erectus*. Ne saapuivat yksi toisensa jälkeen Aasiaan ja Eurooppaan, jonka pohjoisosassa olivat alkaneet suuret jääkaudet. "Käteväihminen" *Homo habilis* osasi tehdä kivestä alkeellisia vierinkivityökaluja.

Ilmeisesti *Homo erectus* tai sen edeltäjä loi Acheulin kulttuurin, joka pysyi kauan muuttumattomana. Kulttuuri tunnistetaan kaksipuolisesti isketystä pisaramaisesta käsikirveestä.

Noin 900 000–700 000 vuotta sitten ilmestyi heidelberginihminen,*lähde?*. Se oli jo melko kehittynyt, se osasi esimerkiksi käsitellä tulta noin 750 000–500 000 vuotta sitten. Ihmisen evoluutio jatkui varhaispaleoliittisella kaudella sen myöhäisvaiheessakin katkeamatta. *Homo erectuksen* ja *Homo sapiens*in välissä elivät muun muassa Swanscomben ihminen, Steinheimin ihminen, Tautavelin ihminen ja Vertesszollosin ihminen (*Homo palaeohungaricus*). On löydetty työkaluja, jotka on valmistettu käsin jo 800 000 vuotta sitten.

Varhaispaleoliittinen kausi päättyi neandertalinihmisen levittäytymiseen noin 120 000 vuotta sitten. Nykyihminen kehittyi Afrikassa ehkä jo 200 000-100 000 vuotta sitten.

Suuret jääkaudet ilmestyivät kuvaan joskus 900 000 vuotta sitten varhaispaleoliittisen kauden aikana.

Varhaispaleoliittisen kauden jako
---------------------------------

* **Varhaispaleoliittinen kausi** 2,5/1,5 miljoonaa vuotta sitten-700 000 - 120 000/75 000 vuotta sitten
	+ Olduvain kulttuuri
	+ Stellenbachin kulttuuri Etelä-Afrikassa
	+ Chellesin kulttuuri, sama kuin Abbeville
	+ Abbevillen kulttuuri
	+ Acheulin kulttuuri
	+ Clactonin kulttuuri
	+ Tayacin kulttuuri
	+ Micoquien kulttuuri

Katso myös
----------

* Ihmisen evoluutio
* Kivikausi
* Plioseeni
* Pleistoseeni

Lähteet
-------

* Valste, Juha: *Ihmislajin synty*, s. 273-294. Helsinki: SKS, 2012. ISBN 978-952-222-332-6.

### Viitteet

1. ↑  Valste 2012: 276.
Kehityspolku pienimmästä toimivasta tuotteesta kohti monimutkaisempia tuotteita.
**Pienin toimiva tuote** (engl. *Minimum Viable Product*, MVP) on uusi, markkinoille vasta yrittävä tuote tai palvelu, jossa on vain sellaiset ominaisuudet, jotka tyydyttävät varhaisten asiakkaiden tarpeet. Pienimmän toimivan tuotteen tarkoitus on kerätä palautetta tuotekehitykseen. Joidenkin asiantuntijoiden mukaan olennaista on luoda tuote, jota voidaan jo myydä, vaikka se ei täyttäisi läheskään suunnittelijoiden visiota lopullisesta tuotteesta.

Yritykselle palautteen kerääminen pienimmästä toimivasta tuotteesta on usein edullisempaa kuin enemmän ominaisuuksia sisältävän tuotteen sisäinen tuotekehitys. Enemmän ominaisuuksia ja toiminnallisuuksia sisältävän tuotteen kehittäminen lisää kustannuksia ja riskejä, koska suunnittelijoiden oletukset asiakkaiden tarpeista ja käyttäytymisestä usein osoittautuvat virheellisiksi.

Käsitteen keksi ja määritteli vuonna 2001 Frank Robinson. Myöhemmin käsitteen ovat popularisoineet Steve Blank ja Eric Ries.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Ries, Eric: Minimum Viable Product: a guide *startuplessonslearned.com*.  August 3, 2009.
3. ↑  Top Software Developers Who Became Rich Thanks to MVP (PHOTO) *belitsoft.com*.  April 17, 2017.
4. ↑  SyncDev methodology *syncdev.com*.  Arkistoitu helmikuu 18, 2019. Viitattu May 16, 2016.
5. ↑  W. S. Junk, "The Dynamic Balance Between Cost, Schedule, Features, and Quality in Software Development Projects (Arkistoitu – Internet Archive)", Computer Science Dept. University of Idaho, SEPM-001, April 2000.
6. ↑  Eric Ries, March 23, 2009, Venture Hacks interview: "What is the minimum viable product?", Lessons Learned
7. ↑  Perfection By Subtraction – The Minimum Feature Set
8. ↑  Holiday, Ryan The single worst marketing decision you can make *The Next Web*. 1 April 2015
**Reynosa** on kaupunki Meksikon koillisosassa Tamaulipasin osavaltiossa. Kaupunki sijaitsee Rio Grande -joen varrella, ja joen toisella puolella Yhdysvaltojen Texasissa sijaitsevat McAllenin ja Hidalgon kaupungit. Reynosan väkiluku oli vuonna 2010 noin 590 000 asukasta ja vuonna 2020 noin 690 000 asukasta. Kaupungin metropolialueella asui vuonna 2010 noin 730 000 ja vuonna 2020 noin 840 000 asukasta.

Historia
--------

Reynosa perustettiin alkujaan vuonna 1749 osana Meksikon kehitysohjelmaa. Toistuvien tulvien myötä kaupunki siirrettiin vuonna 1802 korkeammalle paikalle, noin 90 metrin korkeuteen merenpinnan yläpuolelle. Vuonna 1810 Reynosan asukkaat olivat ensimmäisten joukossa kapinoimassa Espanjan määräysvaltaa vastaan.

Reynosasta tuli virallisesti kaupunki osavaltion kongressin päätöksellä vuonna 1926.

Talous
------

Reynosan talous perustuu karjankasvatukseen ja maanviljelyyn. Viljely on kehittynyt merkittävästi vuonna 1935 tuodun kastelujärjestelmän myötä ja alueella kasvatetaan muun muassa puuvillaa, sokeriruokoa ja maissia. Lähistöllä kasvatetaan myös öljykasveja. Lisäksi alueelta kulkevat maakaasuputket Yhdysvaltojen puolelle sekä 225 km lounaaseen Monterreyhin. Reynosan teollisuus koostuu puuvillanjalostustehtaista, tislaamoista, sahoista, tiilitehtaista sekä muista teollisuuslaitoksista.

Matkailu ja liikenne
--------------------

Reynosa on pieni turistikohde ja liikenteen solmukohta, jonne pääsee moottoriteitä ja rautateitä pitkin sekä lentäen eteläisen Texasin ja Meksikon koillisosien suurimmista kaupungeista. Reynosasta johtaa silta Rio Grande -joen yli Yhdysvaltojen puolelle ja sillalla on rajanylityspaikka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Reynosa (Mexico) *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 5.1.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Reynosa** Wikimedia Commonsissa
**Rešnojen kalmisto** (engl. *Reshnoye cemetery*) on Venäjällä Nižni Novgorodin alueella sijaitseva pronssikaudelle ajoitettu kalmisto, joka on tunnettu Seima-Turbino-ilmiöön liittyvistä runsaista pronssiesineistään. Kalmistoja tutki vuosina 1974–1975 O. N. Bader. Okajoen Seima-Turbiino- ilmiön esineille on esitetty ajoitusta 1950–1620 eaa..

Kalmisto sijaitsi korkealla hiekkadyynillä Okajoen oikealla rannalla. Siitä tutkittiin 18 hautaa, jotka sijaitsivat kolmessa rivissä. Haudoista ei tavattu vainajien jäänteitä. Pronssiesineistössä esiintyi putkikirveitä, keihäänkärkiä, veitsiä, talttoja ja naskaleita. Metalliesineiden lisäksi löydettiin piikivestä valmistettuja esineitä, kaksi jaderengasta ja yhdeksän keramiikka-astiaa. Pronssiesineille löytyy lähimmät vastineet Turbinon kalmistoista ja Seiman kalmistosta.

Keramiikasta mainitaan, että se edustaa tyypillistä Abaševon kulttuurin Keski-Volgan tyyliä. Onkin pohdittu, että Seima-Turbino-ilmiössä olisi kyse kauppatavarasta, joka jäi kalmistoihin ja asuinpaikoille. On myös ehdotettu, että kauppias-soturit asettuivat asumaan abaševolaisen keskuuteen. Myöhemmin heidän hautansa olisi tutkittu ja niistä olisi löydetty runsaslukuiset pronssiesineet.

Samantyyppisiä jaderenkaita esiintyy Seima-Turbino-ilmiön levinneisyysalueella, ja niiden alkuperä saattaa olla Baikaljärvellä asti.

Lähteet
-------

1. ↑  Lavento, Mika:   *Transactions – Of The Institute For The History Of Material Culture*, 2019, nro 20, s. 35–52. ISSN 2310-6557. Artikkelin verkkoversio (PDF). Viitattu 3.10.2022.  (englanniksi)
2. 1 2  Shaw, Ian & Jameson, Robert (toimittajat): *A Dictionary of Archaeology*, s. 517. Oxford, Britannia: Blackwell Publishers Ltd, 1999. ISBN 0–631–17423–0. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 1.10.2022). (englanniksi)
3. ↑  Korjakova, Ludmila & Epimakhov, Andrei: *The Urals and Western Siberia in the Bronze and Iron Ages*, s. 106–110. Cambrodge, Englanti: Cambridge University Press, 2007. ISBN 9781139461658. Teoksen verkkoversio (viitattu 5.6.2018). (englanniksi)
4. ↑  Bolshov, S. V.: A Contribution To The Study Of The Eastern Links Of The Bronze Age Culture Of The Northern Middle Volga.  *Archaeology Ethnology And Anthropology of Eurasia*, 2012, 40. vsk, nro 1, s. 108–113.  Elsevier. ISSN 1563-0110. Artikkelin verkkoversio (PDF). Viitattu 2.10.2022.  (englanniksi)[vanhentunut linkki]
5. ↑  Meicun Lin: Seima-Turbino Culture and the Proto-Silk Road.  *Chinese Cultural Relics*, 2016, 3. vsk, nro 1–2, s. 241–262. Minneapolis, USA:  East View Press. doi:10.21557/CCR.48032340. Artikkelin verkkoversio (PDF). Viitattu 2.10.2022.  (englanniksi)
**Brigitte Rolland** (s. 8. lokakuuta 1964 Montreal) on kanadalainen viulisti.

Rolland opiskeli aluksi Montrealissa Maurice Onderet'n (1969–70), Mildred Goodmanin (1971–80) ja Mauricio Fuksin (McGillin yliopisto, 1981–82) johdolla. Tämän jälkeen hän siirtyi Rodney Friendin opiskelijaksi Royal College of Musiciin, Lontooseen, jossa hän opiskeli vuoteen 1987 saakka. Opiskeluaikoinaan Rolland voitti lukuisia palkintoja. Vuonna 1988 hänelle myönnettiin Prix d'Europe, ja hän sijoittui toiseksi Lontoon filharmonikkojen kilpailussa.

Rolland on vieraillut useiden kanadalaisten orkestereiden solistina ja esiintynyt useilla festivaaleilla. Hän on myös esiintynyt resitalistina Ranskassa ja Espanjassa.

Myös Rollandin isä Pierre ja sisar Sophie Rolland ovat tulleet tunnetuiksi musiikin alalta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Canadian Encyclopedia: Brigitte Rolland


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Décembre Oy** oli Marimekon perustajan Armi Ratian vuonna 1970 alulle panema yritys erilaisten sisustustavaroiden ja Marimekon markiisikangaslaukkujen suunnittelua ja markkinointia varten. Décembren pääsuunnittelijana toimi hänen poikansa Ristomatti Ratia ja toimitusjohtajana ekonomi Esa Kolehmainen. 

Yritys suunnitteli ja markkinoi muun muassa Palaset-tuotteita, muita muovituotteita, valaisimia, markiisilaukkuja sekä peltitarjottimia ja -purkkeja.

Historiaa
---------

Marimekon pientavaravalikoima oli alkanut kasvaa 1960-luvun lopulla yrityksen muiden rönsyjen ohella, jotka alkoivat heikentää Marimekon tilaa muutenkin heikossa suhdannetilanteessa. Vuonna 1969 yhtiö ajautui suureen saneeraukseen, sille otettiin ensi kertaa ulkopuolinen toimitusjohtaja ja Armi Ratiasta tehtiin hallituksen puheenjohtaja. Hänellä oli nyt aikaa miettiä uusia kuvioita, joista keskeisin oli ajatus erillisestä pientavarayrityksestä. Työnimenä oli aluksi December, sitten ranskaksi *La révolution illimitée de décembre*, kunnes kaupparekisteriin merkittiin nimi Décembre Oy. Luonnos toimialamäärittelyksi oli värikäs:

> *Kaikkea lain sallimaa liiketoimintaa: munanlämmittäjä, uunikinnas möhkö napaharja postikortit, paperi saapas hajut maut makuulevyt loitsut lannevaate tiilitehdas riisinviljely "kalastus ja metsästys" lasi tai metalli.*
> 
> 

Décembren ensimmäinen tuote oli sittemmin klassikoksi muodostunut Mariskooli, joka perustui Riihimäen Lasin vanhaan puristelasimuottiin. Ristomatti Ratian omaa suunnittelua olivat geometriset ja kirkasväriset muovituotteet, – käsipeili, tarjotin, tuhkakuppi, kulhot ja vaateripustimet – joita valmistettiin Heikki Tavelan omistamassa muovitehtaassa.

Vuonna 1974 Décembre laajensi valaisimiin Ateneumista valmistuneen Taisto Kuhan ja Japanista Suomeen muuttaneen Fujiwo Ishimoton avulla. Suutarinlampun kaltaiset seinä- ja kattovalaisimet ja modernimmat kiskovalaisimet valmistettiin emalimaalatusta alumiinista.

Decémbre otti valikoimiinsa myös muun muassa Perttu Mentulan suunnittelemat markiisikankaiset *Ringside*-putkihuonekalut ja Hans Nyqvistin puulelut. Suomalaisdesignin ohella yritys toi maahan italialaisen Artemiden valaisimia ja muovihuonekaluja.

Marimekon omistukseen Décembre siirtyi vuonna 1983, ja toiminnasta jäi jäljelle pian vain Sulkavalta hankittu Décembren laukkutehdas, jossa osa Marimekon laukuista valmistettiin vuoteen 2013, jolloin yritys sulki tehtaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Tanttu, Juha: "December", *Armi Ratian maailmassa*, s. 214–217. Tammi, 2012 (käsikirjoitus 1969). ISBN 978-951-31-6884-1.
2. 1 2 3 4  Ratia, Ristomatti: *Paha poika*, s. 46–65, 81. Helsinki: Otava, 2002.
3. ↑  Mollerup, Per: *Finnish Design: 10 years of Décembre*. Décembre Oy, 1980?.
4. ↑  Sulkavan Marimekolla mustien unikkojen päivä: "Kaikki meni", Yle Uutiset 16.5.2013, viitattu 6.8.2014.