recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli kertoo kaupungista Turkissa. Vize on myös saari Venäjällä.*

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

**Vize** on pikkukaupunki ja piirikunta Turkin Kırklarelin maakunnassa. Piirikunnan asukasluku oli vuonna 2020 28 606.

Maantiede
---------

Moskeija.
Vize sijaitsee Kırklarelin maakunnassa Turkin Euroopan puoleisessa osassa Itä-Traakiassa. Sen koillispuolella kohoavat Istrancavuoret.

Historia
--------

Amfiteatterin rauniot.
Nykyinen Vize oli Bysantin valtakunnan kaudella kreikkalaiselta nimeltään Bizyē (*Βιζύη*). Länsimaissa se tunnettiin latinalaisella nimellä Byzus. Bizyē oli linnoitettu kaupunki ja vuodesta 431 lähtien oma hiippakuntansa.

Osmanit valtasivat Bizyēn ensimmäisen kerran 1300-luvulla. Joissakin lähteissä kaupungin valtaaja oli Orhanin poika Suleiman. Jos tieto pitää paikkansa, miehitys jäi väliaikaiseksi. Myöhemmin se mainitaan Bysantin valtakunnan osana. Historioitsija Dukas kirjoittaa osmanien vallanneen paikkakunnan maaliskuussa 1453 hieman Konstantinopolin kukistumisen jälkeen. Bizyēn kaksi kirkkoa muutettiin moskeijoiksija rajaseutunsa sen alueelle asutettiin yörükeja. Kaupungin valtaväestön muodostivat kuitenkin kreikkalaiset.

Vize oli sittemmin osa Rumelin (Rumelia) sancakia ja myöhemmin Özün (Silistra) maakuntaa. Vuonna 1846 se liitettiin edelleen Edirnen maakuntaan. Vuonna 1878 Bulgaria miehitti jonkin aikaa Vizeä. Bulgarialaiset paalasivat jälleen ensimmäisen Balkanin sodanaikana 1912–1913. Vuosina 1920–1922 sitä miehittivät puolestaan kreikkalaiset. Lausannen sopimuksen myötä kaupungin kreikkalainen väestö siirrettiin Kreikkaan.

Väestö
------

Turkin tilastokeskuksen mukaan Vizen piirikunnan asukasluku oli vuonna 2020 28 606.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  P. J. Bearman, Th. Bianquis, C. E, Bosworth, E. van Donzel ja W. P. Heinrichs: *The Encyclopedia of Islam New Edition*, s. 213-214. Volume 11 W–Z. Leiden: Koninklijke Brill, 2002. ISBN 90 04 12756 9. (englanniksi)
2. ↑  Population of province/district centers, towns/villages and annual growth rate of population by provinces and districts, 2020 (xls) Turkish Statistical Institute. Viitattu 6.3.2021. (englanniksi) (turkiksi)
Pusikkoon päättyvä moottoritieramppi Pampaslänkenin liittymässä.
Opiskelijoiden asuntoparakkeja hylätyllä moottoritiellä.
**Huvudstaleden** oli suunniteltu poikittaisyhteys Tukholman ja Solnan välille Brommaplanilta Essingeledenille ja Klarastrandsledenille. Väylää suunniteltiin kaupunkimoottoritieksi ja sen rakennustyöt aloitettiin 1964, mutta se ei koskaan kokonaisuudessaan valmistunut.

Historia
--------

1950-luvulla tuli ajankohtaiseksi tieyhteyksien kehittäminen Tukholman keskikaupungin ja sen läntisten esikaupunkien välillä. Solnan vuoden 1958 yleiskaavassa ja "1960-luvun Tukholman liikenneväyläsuunnitelmassa" esitettiin tielinjaus Brommaplan–Ulvsundavägen–Bällstaviken–Huvudsta–Västra skogen–Karlbergs slott–Essingeleden–Klarastrandsleden. Rakennustyöt ensimmäisellä osuudella Ulvsundavägenin ja Frösundaledenin välillä aloitettiin 1964, samanaikaisesti Bällstavikenin ylittävän Huvudstabron-siltatyön kanssa. Ne molemmat vihittiin käyttöön 1967. Väylä suunniteltiin ja toteutettiin moottoritietasoiseksi. Tien jatkolle läpi Solnan tehtiin tilavaraukset ja risteäville kaduille rakennettiin sillat. Jopa eritasoliittymien rampit Essingeledenille rakennettiin valmiiksi. Rampit ovat vielä nykyäänkin nähtävissä Pampaslänkenin liittymässä.

Nykytilanne
-----------

Työtä ei alkuvaiheen jälkeen kuitenkaan jatkettu koska se olisi edellyttänyt alkuperäissuunnitelmista poiketen kilometrin pituisen tunnelin kaivamista Huvudstan alle ympäristönäkökulmien noustua esille. Joitain pienempiä töitä silti tehtiin Pampaksen liittymässä 1982–1984. Siellä Tomtebodan postiterminaalin suuntaan johtava ramppi päättyy nyt pusikkoon. Nykyään Norrbyledenin nimellä tunnetun tien itäpää on liitetty Frösundaledeniin ja siitä itäänpäin jatkuvalla 200 metrin hylätyllä moottoritiepätkällä on opiskelijoiden asuntoparakkeja.
**Hvarin kulttuuri** oli neoliittisella eli nuoremmalla kivikaudella vallinnut kulttuuri, joka vaikutti Adrianmeren rannikolla. Kulttuurista tiedetään melko vähän.

Hvarin kulttuurin sijainti englanninkielisellä kartalla
Eräs Hvarin kulttuuriin liittyvä muinaismuisto on vuonna 2021 merestä löytynyt kivikautinen tie. Kroatialaiset arkeologit löysivät tien Korčulan saaren rantavedestä. Korčula sijaitsee Adrianmeressä Dalmatian rannikolla. Löytö tehtiin Solinen neoliittisella asutuspaikalla. Mudan alta löydetty tie sijaitsee noin viiden metrin syvyydessä, ja se on rakennettu kivilaatoista. Zadarin yliopiston tutkijoiden arvioiden mukaan tie on lähes 7­ 000 vuotta vanha. Meren pohjasta löydettiin samassa yhteydessä myös muun muassa kivikirves ja piikivestä tehtyjä teriä. Noin neljä metriä leveä tie yhdisti aikanaan Solinen kivikautisen asutuskeskuksen nykyiseen Korčulan saareen. Tie kulki kivikaudella kapealla kannaksella. Meren rannalla sijainnutta asutuskeskusta ympäröi kivimuuri. Solinesta löydettiin vuonna 2021 muun muassa kivityökaluja. Asutuskeskuksen ja löydetyn tien iän arvioinnissa käytettiin paikalta löydetystä puunkappaleesta tehtyä radiohiiliajoitusta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Video | Meren pohjasta löytyi kivikautinen kivitie *Helsingin Sanomat*.  9.5.2023. Viitattu 10.5.2023.
**Noste-ohjelma** oli suomalainen aikuisten koulutustason kohottamiseen tarkoitettu ohjelma, jota toteutettiin vuosina 2003–2009. Se oli valtakunnallinen kolmikantaisesti*selvennä* ohjattu aikuiskoulutusohjelma 30–59-vuotiaille, jotka eivät olleet suorittaneet toisen asteen tutkintoa. Se oli siten suunnattu käytännössä kansa- tai peruskoulun käyneille. Kohderyhmää kutsutaan vähän tai matalasti koulutetuiksi (low qualified, low skilled). Tämä ryhmä on myös kansainvälisesti varsin yleisesti julkisen vallan tuen ja erityisohjelmien kohderyhmä. Määrällisenä tavoitteena oli, että 10 prosenttia kohderyhmästä eli 39 000 henkilöä osallistuisi koulutukseen. Tavoitetta ei myönnetyillä 124,5 miljoonan euron määrärahoilla kuitenkaan saavutettu. Koulutukseen osallistui 25 680 henkilöä eli 7,3 prosenttia kohderyhmästä.

Tausta ja toteutus
------------------

Suomessa aloitteen Nosteesta teki Suomen ammattiliittojen keskusjärjestö (SAK) ja se eteni tulopoliittisten neuvottelujen kautta hallitusohjelmaan. Taustalla oli OECD:n aikuiskoulutuksen maatutkinnassa esitetty arvio, jonka mukaan aikuiskoulutukseen osallistuminen on Suomessa korkeaa pohjoismaista tasoa, mutta sosioekonomisen aseman, koulutustason ja iän mukaiset erot ovat hieman OECD-maiden keskiarvoa ja selvästi muita Pohjoismaita korkeammat.

Noste-asetuksen mukaan ohjelmassa voitiin suorittaa ammatillisia perustutkintoja, ammattitutkintoja ja erikoisammattitutkintoja ja niiden osia, tietokoneen ajokortteja ja niiden osia, vuodesta 2007 alkaen myös tietotyötutkintoja, ja lisäksi viedä kesken jäänyt peruskoulu tai lukio loppuun. Käytännössä keskeisimmäksi opintotavoitteeksi nousi ammatillisen tutkinnon tai sen osan suorittaminen näyttötutkintona. 

Noste-ohjelma toteutettiin noin kuutenakymmenenä alueellisena projektina. Nosteen toteuttamisen keinoihin kuuluivat korvamerkitty rahoitus, verkosto-organisaatio, hakeva toiminta ja opinto-ohjaus sekä opiskelun tukitoimet. Hakevassa toiminnassa (jota nuorisotyössä kutsutaan etsiväksi toiminnaksi) avainasemassa oli kasvokkainen keskustelu opiskelijan, kouluttajan ja työnantajan edustajien kanssa. SAK kehitteli myös pätevyysluotsien tekemää vertaisohjausta. Noste-ohjelmaa tuki jatkuva seuranta- ja arviointitutkimus.

Kansalliseen ja eurooppalaiseen käyttöön
----------------------------------------

Valtioneuvoston vahvistamassa koulutuksen kehittämissuunnitelmassa vuosille 2007–2012 asetettiin tavoitteeksi Noste-ohjelman aikana syntyneiden hyvien käytäntöjen laajentaminen koko aikuiskoulutuksen toimintatavoiksi. Euroopan komission koulutuksen ja kulttuurin pääosasto valitsi Nosteen vuonna 2011 viidentoista EU:n parhaan aikuisoppimiseen osallistumisen tietoisuuden kohottamisen ja motivoitumisen strategian joukkoon.

Lähteet
-------

* Noste-ohjelma 2003–2009. Loppuraportti. Opetus- ja kulttuuriministeriön julkaisuja 2010:7.[vanhentunut linkki]
* Noste-ohjelma – aikuiskoulutuksen harppaus? Opetusministeriön julkaisuja 2009:35. (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kirsti Hulkari, Toni Kosonen, Anne Luukkainen & Marja Pakaste (toim.) Hyvästi pulpettikammo! Lupaavia käytäntöjä aikuiskoulutukseen. Noste, Opetusministeriö 2008.
**Al-Zarqa** (arab. الزرقاء‎, *al-Zarqāʾ*) on kaupunki Jordaniassa maan pääkaupunki Ammanin koillispuolella. Vuonna 2018 kaupungin asukasluku oli 685 941.

Maantiede
---------

Al-Zarqa sijaitsee noin 23 kilometrin päässä Jordanian pääkaupunki Ammanista koilliseen. Alue on aavikkoa reunustavaa tasankoa, jota halkovat pienet laaksot. Alueen läpi kulkeva Zarqajoki on yksi Jordanin sivuhaaroista. Joen lisäksi alueella on useita lähteitä ja pohjavesiesiintymiä.

Historia
--------

Arabiarmeijan aukio.
Nykyisen al-Zarqan alueella ei tiettävästi ollut pysyvää asutusta vielä Egyptin mamelukkien hallitessa aluetta. Osmanien valtakunnan ajalla vuonna 1899 paikalle perustettiin ryösteleviä beduiineja vastaan rakennettu linnoitus. Vuonna 1903 paikalle muutti 66 tšetšeenipakolaisten perhettä, sekä joitakin tšerkessejä. Beduiinien uhan takia heidän perustamansa asutuskeskus suojattiin muurein. Sittemmin paikasta tuli yksi Hijazin rautatien asemista.

Ensimmäisen maailmansodan aikana al-Zarqa oli merkittävä huoltokeskus brittejä vastaan sotineille osmanijoukoille. Kaupunki menetettiin eteneville briteille vuonna 1917. Vuosien 1918 ja 1920 välillä al-Zarqa kuului emiiri Faisalin hallitsemaan emiraattiin, mutta vuonna 1921 siitä tuli osa uutta Transjordaniaa. Transjordanian hallitsijaksi oli noussut Faisalin veli Abdullah. Al-Zarqasta tuli jälleen merkittävä sotilastukikohta, jonne muutti sotilashenkilöstöä. Sittemmin ja etenkin vuoden 1948 jälkeen kaupunki on kasvanut nopeasti.

Väestö
------

Al-Zarqan asukasluku oli vuonna 2018 arviolta 685 941. Kaupungin asukkaiden enemmistö on palestiinalaisia. Zarqan vuonna 1949 perustetulla pakolaisleirillä asuu noin 20 000 palestiinalaispakolaista. Kaupunkiin on saapunut myös Syyrian sisällissodan pakolaisia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bearman, P. J.: *The encyclopaedia of Islam. Volume 11, W-Z*, s. 460. Brill, 2002. ISBN 9004127569. (englanniksi)
2. ↑  Al-Zarqāʾ Encyclopaedia Britannica. Viitattu 25.7.2019. (englanniksi)
3. ↑  Estimated Population of the Kingdom by Governorate, Locality, Sex and Households, 2018 (pdf) (kohta Estimate Number Of The Population of Zarqa Governorate by, Locality, Sex & families Size, and households for the end of 2018) Directorate of Family and Population Surveys.  Arkistoitu 5.6.2019. Viitattu 26.10.2019. (englanniksi)
4. ↑  Mudar Zahran: Jordan Is Palestinian *Middle East Quarterly*. Viitattu 25.7.2019. (englanniksi)
5. ↑  Zarqa camp UNRWA. Viitattu 26.7.2019. (englanniksi)
6. ↑  Dale Gavlak: Jordan's 'forgotten' urban refugees from Syria *BBC News*. BBC. Viitattu 26.7.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Al-Zarqa** Wikimedia Commonsissa
**Reititysprotokolla** on reititykseen käytettävä protokolla, jolla Internetin välittävät laitteet eli reitittimet vaihtavat keskenään tietoa Internetin ja lähiverkkojen rakenteesta. Internet-reitityksessä Internet on jaettu autonomisiin järjestelmiin, ja reititystä harjoitetaan niiden sisällä (Interior Gateway Protocol, IGP) ja välillä (Exterior Gateway Protocol, EGP).

Reititysprotokollilla jaetaan tietoa **reititettävistä protokollista**. Internetissä itse reititettävällä protokollalla tarkoitetaan käytännössä IP:tä, mutta yritysten sisäverkoissa saatetaan yhä käyttää esimerkiksi Novellin IPX-protokollaa.

Sisäiset reititysprotokollat
----------------------------

Yleisimmät sisäiset reititysprotokollat ovat

* RIP
* RIPv2
* IGRP
* EIGRP
* OSPF
* IS-IS

Ulkoiset reititysprotokollat
----------------------------

Autonomisten järjestelmien yhdistelmiä eli internetejä ei juuri ole julkista Internetiä lukuun ottamatta. Sen takia autonomisten järjestelmien välillä käytettäviä reititysprotokollia ei ole Internetissä standardiksi muodostuneen BGP-protokollan lisäksi kuin EGP, joka ei ole juuri missään käytössä.

Metriikat ja hallinnolliset etäisyydet
--------------------------------------

Eri reititysprotokollilla on keskenään erilaiset metriikat, joiden perusteella reititin valitsee parhaan reitin kohteeseen. Reitin metriikan arvoon voivat vaikuttaa esimerkiksi käytettävissä oleva kapasiteetti, reitin luotettavuus, reitin pituus, hinta tai viive. Jos reititin käyttää yhtäaikaisesti useata eri reititysprotokollaa, ei kahden eri protokollan tarjoamaa reittitietoa voida suoraan verrata keskenään. Esimerkiksi RIP saattaa ilmoittaa metriikaksi 4, kun taas OSPF saattaa tarjota samalle reitille arvoa 880. Reititysprotokollien keskinäinen "paremmuus" ratkaistaankin usein laitteissa **hallinnollisella etäisyydellä** (engl. *administrative distance*). Hallinnollisissa etäisyyksissä pienempi luku on luotettavampi arvo, ja pienintä etäisyyttä käyttävän reititysprotokollan tarjoama reittitieto asennetaan reititystauluun. Sen reititysprotokollan reittiä ei käytetä, jolla on suurempi hallinnollinen etäisyys. Esimerkiksi Ciscon reitittimissä oletusarvoiset hallinnolliset etäisyydet ovat:

| Hallinnolliset etäisyydet |
| --- |
| Reitin lähde | Hall. etäisyys |
| Suoraan kytketty | 0 |
| Staattinen reitti | 1 |
| Enhanced IGRP summary route | 5 |
| External BGP | 20 |
| Internal Enhanced IGRP | 90 |
| IGRP | 100 |
| OSPF | 110 |
| IS-IS | 115 |
| RIP | 120 |
| EGP | 140 |
| External Enhanced IGRP | 170 |
| Internal BGP | 200 |
| Tuntematon | 255 |
|  |  |
| --- | --- |
| Reiden lihakset edestä | Reiden lihakset takaa |

**Reisi** on alaraajan osa lonkkanivelen ja polvinivelen välillä. Sen tukirankana on reisiluu. Reiden lihakset ovat järjestyneet anterioriseen, mediaaliseen ja posterioriseen lihasaitioon.

Lihakset
--------

Anteriorisessa lihasaitiossa ovat räätälinlihas (*musculus sartorius*), nelipäisen reisilihaksen (*m. quadriceps femoris*) muodostavat neljä lihasta sekä lannesuoliluulihaksen (*m. iliopsoas*) muodostavat kaksi–kolme lihasta. Anteriorisen lihasaition lihakset ovat lonkan koukistajia tai polven ojentajia.

Mediaalisen lihasaition lihaksia ovat reiden pitkä, lyhyt ja iso lähentäjälihas (*m. adductor longus, adductor brevis & adductor magnus*). Myös hoikkalihas (*m. gracilis*), harjannelihas (*m. pectineus*) sekä ulompi peittäjälihas (*m. obturatorius externus*) ovat mediaalisessa aitiossa. Ensin mainitut lähentäjälihakset nimensä mukaan lähentävät (adduktoivat) reittä lonkkanivelen suhteen.

Posteriorisen aition lihaksia ovat kaksipäinen reisilihas (*m. biceps femoris*), puolijänteinen lihas (*m. semitendinosus*) sekä puolikalvoinen lihas (*m. semimembranosus*). Ne ovat muun muassa polven koukistajia ja lonkan ojentajia.

Lähteet
-------

* Drake, Richard L. & al.: *Gray's Anatomy for Students*, s. 512–513, 518, 521, 525. Churchill Livingstone, 2005. ISBN 978-0-443-06612-2. (englanniksi)
Esimerkki Reissertin indolisynteesistä
**Reissertin indolisynteesi** on indolin tai indolijohdannaisten valmistamiseen käytetty reaktio, jossa o-nitrotolueeni tai sen johdannainen reagoi dietyylioksalaatin kanssa emäksisissä olosuhteissa. Reaktio on saanut nimensä kehittäjänsä Arnold Reissertin mukaan. Reissert raportoi reaktion vuonna 1897.

Reagenssit ja mekanismi
-----------------------

Reissertin indolisynteesissä lähtöaineena voidaan käyttää joko o-nitrotolueenia tai eri tavoin substituoituja o-nitrotolueenin johdannaisia. Vahva emäs, kuten natriumetoksidi, poistaa nitroryhmän viereiseltä metyyliryhmältä protonin ja muodostuvaa anionia stabiloi varauksen delokalisoituminen. Muodostuva anioni on nukleofiilinen ja reagoi elektrofiilisen dietyylioksalaatin kanssa muodostaen etyyli-o-nitrofenyylipyruvaattijohdannaisen. Muodostuvan tuotteen nitroryhmä voidaan pelkistää happamissa olosuhteissa sinkin avulla tai vedyttämällä platina katalyytin avulla. Seuraavassa vaiheessa nukleofiilinen aminoryhmä reagoi aminofenolipalorypälehapon elektrofiilisen ketoniryhmän kanssa muodostaen enamiinin ja muodostuu aromaattinen indolijohdannainen. Muodostuva etyyli-indoli-2-karboksylaattiesteri voidaan hydrolysoida ja dekarboksyloida indoliksi emäksisissä oloissa kuumentamalla.

Leimgruber–Batcho-indolisynteesi muistuttaa mekanismiltaan Reissertin indolisynteesiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jonathan Clayden, Nick Greeves, Stuart Warren: *Organic Chemistry*, s. 779–780. Oxford University Press, 2012. ISBN 978-0-19-927029-3. (englanniksi)
2. ↑  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. ONR-76. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
3. 1 2  Jie Jack Li: *Name Reactions*, s. 463. Springer, 2014. ISBN 978-3-319-03979-4. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 23.4.2015). (englanniksi)
4. ↑  Bradford P. Mundy,Michael G. Ellerd,Frank G. Favaloro, Jr.: *Name Reactions and Reagents in Organic Synthesis*, s. 311. John Wiley & Sons, 2005. ISBN 978-0-471-73986-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 23.4.2015). (englanniksi)
**Tuqu'** on kaupunki Palestiinan Länsirannalla lähellä Betlehemin kaupunkia. Tuqu' on liitetty Vanhan testamentin **Tekoaan**. Sen asukasluku oli vuoden 2016 arvion mukaan 11 177.

Maantiede
---------

Paikallista maisemaa.
Tuqu' sijaitsee Palestiinan Länsirannalla Betlehemin kuvernoraatissa noin 12 kilometriä Betlehemin kaupungista kaakkoon. Sen naapuripaikkakuntia ovat Jannatah pohjoisessa, Al Manshiya ja Marah Rabah lännessä, sekä Al Maniya ja Kisan etelässä. Kaupunki on Juudean autiomaan rajalla ja vieressä sijaitsee myös Tekoan israelilainen siirtokunta. Kaupungin korkeus merenpinnasta on 695 metriä.

Vuotuinen keskimääräinen sadanta Tuqu'ssa on 410 mm ja keskilämpötila 17°C.

Historia
--------

Bysantin valtakunnan aikaisia jäänteitä valokuvassa vuodelta 1940.
Nykyinen Tuqu' on liitetty historialliseen Tekoan kaupunkiin. Tekoa mainitaan useampaan otteeseen Vanhassa testamentissa. Paikka tunnettiin etenkin profeetta Aamoksen syntymäpaikkana. Paikalla sijaitsi Aamokselle omistettu temppeli ja Bysantin valtakunnan kaudella paikalle rakennettiin kirkko. Vanhan kirkon rauniot ovat säilyneet näihin päiviin saakka. Eusebios mainitsi paikan sijaitsevan noin 19 kilometrin päässä Aeliasta. Ristiretkien aikaan kylä kuului läänityksenä Pyhän haudan kirkolle. Nykyinen Tuqu' muodostettiin hallinnollisesti vuonna 1948 ja se sai oman kunnallisvaltuustonsa vuonna 1997.

Talous
------

Tuqu'n työssäkäyvästä väestöstä noin 45 % on työllistynyt Israelin työmarkkinoilla, 30 % maataloudessa, 10 % hallinnossa tai yksityisellä sektorilla, 10 % kaupanalalla ja 5 % palvelualalla.

Väestö
------

Tuqu'n asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen vuoden 2016 arvion mukaan 11 177. Vuonna 2007 vastaava lukema oli 8 769 vuonna 1997 4 890 ja vuonna 1967 1 362.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Tuqu' Town Profile (pdf) *Palestinian Localities Study*. The Applied Research Institute – Jerusalem. Viitattu 26.1.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 19 Som-Tn*, s. 588. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
3. ↑  Localities in Bethlehem Governorate by Type of Locality and Population Estimates, 2007–2016 Palestnian Central Bureau of Statistics. Viitattu 26.1.2020. (englanniksi)
**Josef Valdemar Niemenström** (s. Hausjärvi 19. joulukuuta 1896 - k. huhtikuu 1918) oli alkuaan hyvinkääläinen työmies ja Venäjän armeijassa palvellut sotilas, joka oli pahoin haavoittunut ensimmäisessä maailmansodassa. Hän liittyi kansalaissodan alussa punakaartiin, ja kuului ensin Hyvinkään kaartiin ja vaikutti sittemmin Toijalan terrorikeskuksessa, jossa kuului vallankumousoikeuteen ja johti valkoisten kuulusteluja. Hän syyllistyi Marko Tikan tutkimuksen mukaan n. 100 valkoisten teloituttamiseen Toijalassa. Hän pakeni sodan lopussa Toijalasta Hämeenlinnaan, jossa hän osallistui punaisten hallussa olleen Suomen pankin haarakonttorin ryöstöön ja pakeni Tuuloksen suuntaan, jossa punaiset tavoittivat ryöstöporukan Syrjäntaassa ja ampuivat koko joukon.

Katso myös
----------

* Kalle Tanner
* Juho Vuori
* Toijalan teloitukset 1918
* Otto Lax
* H. F. Forsell

Lähteet
-------

1. 1 2  Tuomas Hoppu: "Punainen teloittaja", *Sisällissodan Pikkujättiläinen*, s. 234. Helsinki: WSOY, 2009. ISBN 978-951-0-35452-0.
2. ↑  Tikka, Marko: *Terrorin aika*, s. 84. Jyväskylä: Ajatus kirjat, 2007.
3. ↑  Tikka, Marko: *Terrorin aika*, s. 85. Jyväskylä: Ajatus kirjat, 2007.
**ANSSI!** oli Radiomafian 1990-luvun alussa lähettämä radio-ohjelma. Sitä juonsi Paska-yhtyeen johtohahmo Ari Peltonen. Ohjelma oli puhelintoivekonserttityyppinen – erityisen persoonalliseksi ohjelman teki toimittaja "Anssin" juontotyyli, joka poikkesi tavanomaisesta äänenkäytöllään (usein huutamista). Anssin rooli yhdistettiin Ari Peltosen persoonaan niin kiinteästi, että toimittajaa on myöhemminkin usein erheellisesti kutsuttu Anssi Peltoseksi.

Myöhemmin ohjelmassa oli eri osioita, joihin kuuluivat esimerkiksi arvoitus, empatiaosasto, viikon vihattu biisi, kuuntelijan lähettämä kirje ja kielikoulu (jossa puhuttiin ilman vokaaleita). Lisäksi ohjelmassa oli erilaisia Ari Peltosen tekemiä mainoksia, jotka joko mainostivat itse ohjelmaa tai sitten olivat parodioita muista mainoksista. Empatiaosastossa ihmiset kertoivat ongelmistaan ja Anssi ilkkui heitä.

Ohjelma hyllytettiin ensin väliaikaisesti ja myöhemmin lopullisesti Radiomafialta.

2000-luvulla Ari Peltonen on juontanut Radio Helsingillä samankaltaisia elementtejä sisältävää Paskalista-ohjelmaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuoppaamisesta kymmenen vuotta - Radiomafian legendoja ikävöidään edelleen YLE. Viitattu 27.7.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Ylen Elävä arkisto: Anssi
Kuvan AMX-40 vaunuyksilö museoituna Ranskan Saumur'ssa.
**AMX-40** on Ranskassa valmistettu taistelupanssarivaunu. GIAT Industries kehitti ja valmisti vaunutyypin 1980-luvun alkupuolella. Tyyppiä ei otettu palvelukseen Ranskassa, vaan kaikki valmistetut vaunun menivät vientiin.
Vaunun ammukset oli koteloitu siten, että vaunun saadessa osuman torniinsa ammukset räjähtivät vaunusta ulospäin ja säästivät näin miehistöä menetyksiltä. AMX-40:ssa on lisäksi LLTV-hämäräkamerajärjestelmä, ammunnanvakautus ja laseretäisyysmittari.

Vaunun miehistön määrä on neljä henkeä. Poyaud-dieselmoottori on 1 100 hv (820 kW) tehoinen ja enimmäisnopeus tieolosuhteissa 70 km/h. Taistelusäde eli toimintamatka on 600 km. Aseistus käsittää 120 mm sileäputkisen tykin ja 20 mm kanuunan tornissa. Lisäksi apuaseena on yksi 7,62 mm konekivääri.

Vaunutyypin edeltäjä oli AMX 30, jota edistyneempi AMX-40 on selvästi. Seuraaja oli puolestaan Leclerc.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Philip Trewhitt: *Panssarivaunut ja panssaroidut ajoneuvot*, s. 82. Hämeenlinna: Karisto Oy, 2009. ISBN 978-951-23-5145-9.
Dassault Mirage IV A/P ja AN-22-ydinpommi sen alla.
**AN-22** on ranskalainen ydinpommi. Se on suunniteltu nopeasti lentävästä lentokoneesta pudotettavaksi. AN-22:ta käytti alun perin nopea, yli 2,0 Machiin yltävä suihkupommikone, Mirage IV. Kone ylsi jatkuvassa lennossa tuohon nopeuteen, ja huipussaan 2,2 Machiin eli 2 340 km/h. Koska pommin omamassa oli suhteellisen kevyehkö, vain noin 700 kg, niin sitä saattoivat hyödyntää myös rynnäkkökoneet kuten SEPECAT Jaguar. Sud-Ouest SO.4050 Vautour II B oli myös yksi mahdollisesti pommin kuljetukseen soveltuva konetyyppi. Asetyyppi otettiin käyttöön vuoden 1967 lopulla ja se palveli vuoteen 1988 asti. Pommin tuhovoima oli 70 kilotonnia. Se oli jokseenkin sama kuin Ranskan ensimmäisen ydinlatauksen, joka oli Gerboise Bleue.

AN-22:n edeltäjä oli AN-11, Ranskan ensimmäinen ydinase, joka sekin oli vapaasti putoava pommi. AN-22:ta valmistui 40 (36+4) kappaletta. AN-11:stä poiketen AN-22 saatettiin toimittaa kohteeseensa matalalta. Silloin käytettiin räjäytystapahtumaa hidastavaa laskuvarjoa. AN-22:n seuraaja oli AN-52.

Lähteet
-------

* 
* Valitut Palat/Readers Digest: 11/1983. Fitchett, Joseph: *Ydinasekilvan kolmas mahti*. (s. 35–40)

### Viitteet

1. ↑  Valitut Palat, 11/1983. s. 37–38.
2. ↑   Viitattu 12.5.2020.
3. ↑   Viitattu 14.5.2020.
**Benjamin Björn ("Beni") Rubinstein** (12. huhtikuuta 1905 Helsinki – 12. heinäkuuta 1989 New York, New York, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen lääkäri ja psykoanalyytikko.

Rubinstein syntyi Helsingin juutalaisyhteisöön ja kävi koulua sekä kotikaupungissaan että Kööpenhaminassa. Helsingin yliopistossa häntä kiinnostivat aluksi historia ja filosofia, mutta kun hän luki Sigmund Freudin kirjan *Toteemi ja tabu*, hän päätti aloittaa lääketieteen opinnot voidakseen ryhtyä psykoanalyytikoksi. Yliopistossa hän työskenteli Ragnar Granitin tutkimusassistenttina. Rubinstein valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta joulukuussa 1936. Vuosina 1937–1939 hän opiskeli Isossa-Britanniassa neurologiaa ja psykiatriaa, ja hänen koulutusanalyytikkonaan toimi Sigmund Freudin oppilas Eva Rosenfeld.

Talvisodan puhjettua hän palasi Suomeen ja palveli lääkärinä ja psykiatrina talvi- ja jatkosodassa; hänen sotilasarvonsa oli lääkintäkapteeni. Hän avioitui vuonna 1940 Dinorah Rosenthalin kanssa.

Rubinstein työskenteli Helsingin yliopistollisessa keskussairaalassa vuoteen 1947, jolloin hän matkusti vaimonsa kanssa Yhdysvaltoihin Menninger-säätiön psykiatriseen koulutuskeskukseen Topekaan ja työskenteli psykiatrina vuodet 1948–1953. Hän valmistui psykoanalyytikoksi Menninger-säätiön koulutusohjelmasta maaliskuussa 1953 ja perusti yksityisvastaanoton New Yorkiin. Hän ja hänen vaimonsa saivat Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 1957.

Rubinsteinin laaja kirjallinen tuotanto sisältää useita merkittäviä artikkeleita psykoanalyysin filosofiasta. Aiheina olivat muun muassa psykofyysinen ongelma, motivaatio, metafora, psykoanalyyttisten selitysten logiikka ja metapsykologia. Niitä julkaistiin englannin kielellä merkittävissä kansainvälisissä tieteellisissä aikakauskirjoissa, ja ne koottiin vuonna 1997 yksiin kansiin nimellä *Psychoanalysis and the Philosophy of Science: Collected Papers of Benjamin B. Rubinstein, M.D.*

Lähteet
-------

* Holt, Robert R. 1997: Editor’s Introduction: The Life and Work of Benjamin Bjorn Rubinstein. – *Psychoanalysis and the Philosophy of Science: Collected Papers of Benjamin B. Rubinstein, M.D.* (toim. Robert R. Holt), s. 1–21. International Universities Press, Madison. ISBN 0-8236-5245-9
* Ihanus, Juhani & Talvitie, Vesa 2007: Benjamin Rubinstein – psykoanalyysin tuntematon suuri suomalainen. – *Psykoterapia* 4 (26. vsk.), s. 226–242. Artikkelin verkkoversio.

### Viitteet

1. ↑  Ihanus–Talvitie (2007), s. 227, 232.
2. 1 2  Ihanus–Talvitie (2007), s. 228.
3. ↑  Holt (1997), s. 1.
4. 1 2  Ihanus–Talvitie (2007), s. 229.
5. ↑  Holt (1997), s. 2–3.
6. ↑  Holt (1997), s. 4.
7. ↑  Holt (1997), s. 10–20.

Aiheesta muualla
----------------

* International Dictionary of Psychoanalysis. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
**Henry Victor Nurmi** (29. toukokuuta 1886 Padasjoki – 26. toukokuuta 1938) oli amerikansuomalainen työväenliikkeen aktivisti ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja.

Nurmi syntyi vuokraviljelijän perheeseen. Hän kävi kansakoulun lisäksi kauppakoulua ja muutti vuonna 1909 Yhdysvaltoihin, jossa hän opiskeli liiketaloutta Valparaison yliopistossa. Nurmi työskenteli kirjanpitäjänä ja osuustoimintakurssien opettajana ja oli perustamassa amerikansuomalaista Keskusosuuskuntaa. Vuodesta 1921 hän työskenteli Keskusosuuskunnan tilintarkastusosaston johtajana. Hän kehitti "Nurmen systeeminä" tunnetun osuuskauppojen kirjanpitojärjestelmän, jota sovellettiin laajasti Yhdysvalloissa.

Nurmi kuului Suomen sosialidemokraattiseen puolueeseen, vuodesta 1909 lähtien Yhdysvaltain sosialistipuolueeseen ja vuodesta 1921 yhdysvaltalaisten kommunistien Workers Partyyn. Hän työskenteli Keskusosuuskunnan pääjohtajana vuodesta 1931 aina kuolemaansa saakka. Nurmi toimi myös National Cooperatives -osuuskunnan sekä Cooperative League ja Northern States Cooperative League -yhteistyöelinten johtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Sulkanen, Elis: *Amerikan suomalaisen työväenliikkeen historia*, s. 497. Fitchburg, Massachusetts: Amerikan Suomalainen Kansanvallan Liitto, Raivaaja Publishing Company, 1951. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Angevine, Erma: *In League with the Future*, s. 56–57. Chicago: Cooperative League of USA, 1959. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2 3 4  De Leon, Solon (ed.): *The American Labor Who’s Who*, s. 174. New York City: Hanford Press, 1925. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
**Krotopas** oli kreikkalaisessa mytologiassa Agenorin poika, josta tuli Argoksen kuningas setänsä Iasoksen jälkeen. Hän oli Sthenelaan ja Psamathen isä.

Psamathe tuli raskaaksi Apollonille ja synnytti pojan, mutta pelätessään isäänsä hän hylkäsi lapsen. Krotopaan lammaskoirat löysivät lapsen ja raatelivat hänet kuoliaaksi. Apollon lähetti tämän vuoksi Argokseen koston hengettären, joka riisti lapset heidän äideiltään. Koroibos, megaralainen sankari, saapui paikalle ja löi tämän.

Kuoltuaan Krotopas haudattiin Argokseen, ja häntä seurasi valtaistuimelle hänen poikansa Sthenelas.

Lähteet
-------

1. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 1.43.7 (engl. käännös).
2. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 2.23.7 (engl. käännös).
3. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 2.16.1 (engl. käännös).

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Iasos** | **Argoksen kuningas**1500-luku eaa.Kuvitteellinen kronologia | Seuraaja:**Sthenelas** |
**Sam Spade** on päähenkilö Dashiell Hammettin romaanissa *Maltan haukka* (*The Maltese Falcon*, 1931) ja sen pohjalta tehdyissä elokuvissa. Romaani julkaistiin ensimmäisen kerran jatkokertomuksena Black Mask -kioskikirjallisuuslehdessä.

Sam Spade liitetään yleensä Humphrey Bogartiin, näyttelijään, joka esitti hahmoa kuuluisimmassa, vuonna 1941 valmistuneessa elokuvassa Maltan haukka. Tämä elokuva oli jo kolmas filmatisointi kirjasta. Elokuvasta kuuluisaksi tullut Bogart loi roolissa yksityisetsivän perustyypin, joka on vaikuttanut film noir -hahmoihin siitä lähtien – huolimatta siitä, että hän ei onnistunut värjäämään tukkaansa kirjan vaatimaksi vaaleaksi, häntä pidettiin liian pienenä ja tummana rooliin eikä hän ollut riittävän "elostelija".*lähde?*

George Segal esitti Sam Spade Junioria vuoden 1974 parodiassa The Black Bird.

Radiossa Sam Spadea esitti Edward G. Robinson 1943 Lux Radio Theatern tuotannossa ja Bogart itse 1946 *Academy Award Theaterissa*. Molemmat esitti CBS. 1946–1951 radioshow’ta kutsuttiin nimellä *The Adventures of Sam Spade* (esitykset ABC, CBS ja NBC), esiintyjinä Howard Duff ja myöhemmin Steve Dunne. Sarja oli tehty suurelta osin kieli poskessa.
**Mika Salmi** (s. 1965) on San Fransiscossa asuva media- ja IT-alan yrittäjä. Hän on Suomen ja Yhdysvaltojen kansalainen. Salmi muutti Yhdysvaltoihin kaksivuotiaana isänsä työn takia. 2000-luvun alussa hänet valittiin Yhdysvalloissa 101 merkittävimmän viihdealan vaikuttajan joukkoon.

Salmi on valmistunut Wisconsinin yliopistosta vuonna 1987 ja opiskellut sen jälkeen Ranskan INSEADissa kansainvälistä taloutta. Hän perusti ensimmäisen yrityksensä, internetissä videoita jakavan Atom Enterntainmentin vuonna 1998. Vuonna 2001 siihen liitettiin peliyritys Shockwave. Hän myi Atom Enterntainmentin Viacomin MTV Networksille vuonna 2006. Salmi itse palkattiin Viacomille johtajamaan MTV Networksin internet-toimintaa. Hänellä oli 1500 alaista 60 eri maassa.

Viacomista Salmi siirtyi CreativeLiven toimitusjohtajaksi ja Raine Groupin neuvonantajaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hanna Artman, Liisa Jokinen: *Lannistumattomat - Piilaakson suomalaiset yrittäjätarinat*, s. 12. WSOY, 2016. ISBN 9789510420218. Google books (viitattu 29.6.2017).
2. 1 2  Mika Salmi, Senior advisor *Raine.com*.  Arkistoitu 24.3.2017. Viitattu 29.6.2017.
3. ↑  Arja Aho: Mika Salmi - .com guru *Helsingin Sanomat*.  2001. Viitattu 29.6.2017.
4. ↑  Arvo Tuominen: Tosi Tarina 19: Mika Salmi - .com guru *Yle Areena*.  2001. Viitattu 29.6.2017.
5. 1 2  Nettimoguli Mika Salmi kulkee omia polkujaan *IS /Digitoday*.  2006. Viitattu 29.6.2017.
6. ↑  J. L. Roberts: I WANT MY (WEB) MTV *Newsweek*.  2008. Viitattu 29.6.2017.
7. ↑  Digimedian konkari Mika Salmi vahvistaa Sulaketta *IS /Digitoday*.  2009. Viitattu 29.6.2017.
**Tadji** eli **Taji** (arab. ‏التاجي‎‎, *at-Tāǧī*) on lentotukikohta (*Camp Taji*) ja taajama Keski-Irakin Bagdadin maakunnassa, linnuntietä noin 25 kilometriä pääkaupunki Bagdadista pohjoisluoteeseen.

 Kyltti Camp Tajin sotilastukikohdan portin lähellä Bagdadin luoteispuolella (2006).
Persianlahden sodan aikana Yhdysvaltojen johtama liittouma pommitti lentotukikohdan bunkkereita. Tukikohdan alueella korjattiin ja huollettiin Irakin armeijan Scud-ohjuksia, silloisia T-54, T-55, ja T-62 tankkeja ja varauduttiin rakentamaan T-72 tankkeja. Tukikohdassa myös valmistettiin tykistöammuksia. Irakin sodan aikana se oli eräs suurimmista Yhdysvaltojen johtamien miehittäjäjoukkojen lentotukikohdista Irakissa. Joukkojen poistuttua vuonna 2011, sotilastukikohta jäi Irakin armeijan käyttöön. Alkuvuonna 2015 pieni, noin 300 hengen, puolittain kouluttajista koostuva joukko amerikkalaissotilaita palasi jälleen tukikohtaan.

Kesäkuussa 2014 Tadjin tukikohtaa pidettiin mahdollisena ääri-islamistisen Isisin taistelijoiden kohteena sen pohjoispuolella sijaitsevan Baladin tukikohdan tapaan. Helmikuussa noin 25 Isisin taistelijaa tai itsemurhapommittajaa yritti hyökätä tukikohtaa vastaan. Osa jihadistitaistelijoista pyrki tukikohtaan irakilaiseen sotilaspukuun naamioituneena. Isisiä vastaan on taisteltu Tadjin seudulla myös ilmaiskuin.

* Osa Taji Camp -nimellä tunnettua sotilastukikohtaa (2005).Osa Taji Camp -nimellä tunnettua sotilastukikohtaa (2005).

Lähteet
-------

1. ↑  Al Taji Army Airfield globalsecurity.org. Viitattu 26.10.2015. (englanniksi)
2. ↑  Rod Nordland: U.S. Soldiers, Back in Iraq, Find Security Forces in Disrepair  14.4.2015. nytimes.com. Viitattu 26.10.2015. (englanniksi)
3. ↑  Eli Lake& Josh Rogin: ISIS Tries to Grab Its Own Air Force  25.6.2014. thedailybeast.com. Viitattu 26.10.2015. (englanniksi)
4. ↑  ISIS launches suicide attacks at Iraqi base housing US Marines  13.2.2015. rt.com. Viitattu 26.10.2015. (englanniksi)
5. ↑  bbc.com: Battle for Iraq and Syria in maps (Kartalla esitetään Yhdysvaltain johtaman liittouman raportoimat ilmaiskujen kohteet Irakissa ja Syyriassa 11.10.2015 saakka) *bbc.com*.  21.10.2015. Viitattu 26.10.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tadji** Wikimedia Commonsissa

* ISIS Attacks on U.S. Military 'Ineffective,' Officials Say (5.1.2015) (englanniksi) (nbcnews.com)
* Hawar Berwani: MoI specifies Taji camp as military headquarter (11.6.2014) (englanniksi) (iraqinews.com)
**Tadjourahin alue** (ransk. *région de Tadjourah*) on hallintoalue Djiboutin pohjoisosassa. Sen hallinnollinen keskus on Tadjourahin kaupunki. Alueen pinta-ala on 7 300 neliökilometriä ja asukasluku 86 700 henkeä (vuonna 2009, väestölaskenta).

Maantiede
---------

Tadjourahin alue käsittää 31 prosenttia Djiboutin pinta-alasta. Se rajoittuu idässä Obockin, etelässä Artan ja lounaassa Dikhilin alueeseen, luoteessa Etiopiaan ja pohjoisessa Eritreaan. Maisemaa leimaavat Tadjouranlahden rannikkovyöhyke sekä Godan ja Mablan vuoristot. Djiboutin korkein vuori Moussa Ali sijaitsee alueen pohjoisosassa. Lounaassa on erittäin suolapitoinen Assaljärvi.

Vuotuinen sademäärä on korkeampi kuin muualla Djiboutissa, noin 400 millimetriä. Sadekausi kestää marraskuusta huhtikuuhun. Metsäalueita on Dayn lähistöllä ja Mablavuorilla.

Hallinnollinen jako ja asutus
-----------------------------

Alue jakautuu Tadjourahin prefektuuriin sekä Adaïloun, Dorran, Lac Assalin ja Randan aliprefektuureihin. Alueella on vaaleilla valittava itsehallintoelin.

Tadjourahin alueella asuu 10,6 prosenttia Djiboutin väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 17,1 ja nomadien 55,8 prosenttia.

Liikenne, talous ja palvelut
----------------------------

Tadjourahiin johtaa Djiboutista 178 kilometrin pituinen päällystetty maantie, joka jatkuu 71 kilometrin päähän Obockiin. Uusi maantie johtaa Etiopian rajalle Balhoon. Tadjourahissa on satama, josta on lautta- ja laivaliikennettä Djiboutiin. Goubetiin on rakennettu on Assaljärven suolan vientisatama.

Paikallisia elinkeinoja ovat karjanhoito, maanviljely ja pienimuotoinen kalastus. Tärkeimpiä tuotantoeläimiä ovat vuohet. Maanviljely tuottaa hedelmiä, taateleita, vesimeloneja ja vihanneksia.

Palveluihin kuuluvat ala- ja yläkoulut, lyseo ja tekninen lyseo, ammattikoulu, sairaala ja 16 terveysasemaa. Tadjourahissa on vesijohto- ja sähköverkot. Maaseutu kärsii juomaveden puutteesta.

Nähtävyydet
-----------

Alueen nähtävyyksiä ovat Tadjourahin historiallinen kaupunki, hiekkarannat ja Assaljärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Plan de développement régional: Région Tadjourah *Internet Archive*.  Arkistoitu 23.6.2022. Viitattu 13.5.2023.
2. 1 2  Annuaire statistique de Djibouti 2012 *Portail du ministère d l’économie*. Viitattu 13.5.2023.
3. ↑  Tourisme et artisanat *Conseil Régional de Tadjourah*. Viitattu 13.5.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Tadjourahin alueneuvoston sivusto (ranskaksi)
**Ossi Juhani Laurila** (27. heinäkuuta 1956 Ypäjä – 10. kesäkuuta 2014 Hämeenlinna) oli suomalainen, pitkään Lontoossa Britanniassa vaikuttanut toimittaja ja Lontoon merimieskirkon killan pääsihteeri.

Laurila valmistui ylioppilaaksi Someron lukiosta 1975, suoritti toimittajatutkinnon Tampereen yliopistossa ja työskenteli toimittajana muiden muassa Somero-lehdessä, Lallissa ja Radio Porissa, kunnes muutti vuonna 1987 BBC:n suomenkielisen osaston toimittajaksi Lontooseen. Kun BBC:n suomenkielinen toiminta loppui 1997, Laurila siirtyi ulkosuomalaisten yhdyssiteenä Britanniassa toimivan Lontoon merimieskirkon killan Finn-Guildin palvelukseen ensin sen julkaiseman Horisontti-lehden päätoimittajaksi ja vuodesta 2001 myös killan pääsihteeriksi ja hoiti näitä tehtäviä vuoteen 2014.

Vuonna 1990 Laurila julkaisi yhdessä Ilpo Salosen kanssa Lontoota käsittelevän matkaoppaan *Lontoon mitalla*.

Laurilan poika on näyttelijä Ralph Laurila.

Teokset
-------

* *Lontoon mitalla*, kuvat Ilpo Salonen. WSOY, 1990 ISBN 951-0-16168-3

Lähteet
-------

1. 1 2  In memory of Ossi Juhani Laurila.  *Horisontti*, Autumn 2014, nro 107, s. 5-8. London:  Finn-Guild. Lehden verkkoversio Issuu-palvelussa. Viitattu 9.3.2018.
2. 1 2 3  Laurila, Olli: Ossi Laurila.  *Forssan Lehti*, 20.7.2014, s. 6. Lehden verkkoversio Lehtiluukku-palvelussa (maksullinen). Viitattu 8.3.2018.
3. ↑  Halme, Leena: Erään aikakauden loppu.  *Horisontti*, Autumn 2014, nro 107, s. 4. London:  Finn-Guild. Lehden verkkoversio Issuu-palvelussa. Viitattu 9.3.2018.
4. ↑  Laurila, Ossi & Salonen Ilpo: *Lontoon mitalla*. Porvoo: WSOY, 1990. ISBN 951-0-17349-5.
5. ↑  Myllylahti, Merja: Suomalainen amatööri kiinni "Britannian Oscarissa" *Uusi Suomi*.  21.1.2009. Viitattu 9.3.2018.
**Ossi Renkonen** (oik. **Harry Mikko Oswald Renkonen**, 7. toukokuuta 1933 Helsinki – 18. maaliskuuta 2011 Kemiö) oli suomalainen biokemisti ja Helsingin yliopiston lipidikemian henkilökohtainen ylimääräinen professori.

Renkonen suoritti väitöskirjatutkimukseensa liittyvät työt 1954–1958 Baselin yliopistossa Sveitsissä Tadeusz Reichsteinin ohjauksessa ja valmistui filosofian tohtoriksi 1958. Hän toimi sero-bakteriologian laitoksen assistenttina Helsingissä 1958–1967 ja lukuvuoden 1967–1968 hän työskenteli tutkijana Harvardin yliopistossa Konrad Blochin laboratoriossa. Vuonna 1968 hänet nimitettiin lipidikemian henkilökohtaiseksi ylimääräiseksi professoriksi Helsingin yliopistoon. 1970-luvulla Renkosen tutkimuksen painopiste siirtyi hiilihydraattikemiaan. Vuodesta 1979 alkaen hän toimi Helsingin yliopiston biokemian laitoksella opetus- ja esimiestehtävissä ja vuodesta 1989 Biotekniikan instituutissa tutkijana.

Arkkiatri Oswald Renkonen oli Ossi Renkosen isoisä ja professori Olli Renkonen hänen isänsä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Leevi Kääriäinen: Harry Mikko Oswald (Ossi) Renkonen.  *Suomalaisen Tiedeakatemian Vuosikirja 2011*, s. 140-142.  Academia Scientiarum Fennica. Artikkelin verkkoversio (pdf).  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Mikko Puttonen: Akateemisia kymmenessä polvessa.  *Yliopisto*, 14/2004.  Helsingin yliopisto. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 28.4.2013.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee huvipuistoa. Tivoli on myös kaupunki Italiassa ja huvipuisto Kööpenhaminassa.*

**Tivoli** on kiertävä huvipuisto. Usein tivolit ovat huvipuistoja pienempiä. Tivoleissa on useita pelikojuja ja ajolaitteita, kuten karuselli ja maailmanpyörä. Lisäksi joissain tivoleissa on pieniä esityksiä.

Tivoli majoittuu yhdelle paikkakunnalle kerrallaan, tyypillisesti se valitsee sijainnikseen kunnan yleisen tai koulun urheilukentän. Tavallisesti tivoli on paikallaan muutamasta päivästä viikkoon. Suomessa tivolit ovat paikallaan vain muutamia päiviä, kun muualla Euroopassa ne ovat paikallaan huomattavasti pidempään.*lähde?* Suomessa tivolit kiertävät vain keväästä syksyyn. Tivolin liikkuvuuden takia laitteet on suunniteltu kulkemaan kuorma-autoissa ja niiden perävaunuissa. Tivolin työntekijät kulkevat huvipuiston mukana sen liikkuessa paikkakunnalta toiselle ja asuvat asuntovaunuissa.

Tivolit ovat saaneet nimensä Kööpenhaminan Tivoli-huvipuiston mukaan. Kööpenhaminan Tivoli puolestaan sai nimensä Pariisin *Jardins de Tivoli*sta, joka puolestaan otti nimensä Italian Tivoli-nimisen kaupungin huvipuiston mukaan. Vanhimmat Suomessa kiertävät tivolit ovat Tivoli Laine ja Sariolan tivolisuvun ylläpitämät Tivoli Sariola ja Suomen Tivoli.

Suomea kiertävät tivolit
------------------------

* Suomen Tivoli
* Tivoli Sariola
* Tivoli Seiterä
* Tivoli Suuronen
* Tivoli Alfred posetiivari.com
* Tivoli Laine

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tivolimaister Aino-lehti. Viitattu 15.10.2012. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Sirkus Finalndia (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  Ensimmäinen tivoli on jo tienpäällä  31.3.2010. YLE. Viitattu 15.10.2012.
4. ↑  Kiertäminen on elämäntapa  2008. Iisalmen sanomat. Viitattu 15.10.2012. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tivoli**.
* Suomen Tivoli (Arkistoitu – Internet Archive)
**Tivali Minsk** oli valkovenäläinen jääkiekkoseura. Seura oli etenkin neuvostoaikana Valko-Venäjän SNT:n ykkösjoukkue ja maan kärkijoukkueita Neuvostoliiton hajottua. Seura teki konkurssin vuonna 2001.

Minskissä oli ollut useita jääkiekkojoukkueita ennen Torpedo Minskin perustamista vuonna 1965. Uusi seura liittyi Neuvostoliiton toiselle sarjatasolle Pervaja Ligaan, jonka se voitti heti ensimmäisenä vuonna nousten Neuvostoliiton mestaruussarjaan. Kaudella 1966–1967 Torpedo jäi sarjan viimeiseksi ja putosi takaisin Pervaja Ligaan. Vuonna 1977 joukkue vaihtoi nimekseen *Dinamo Minsk*. Dinamo pelasi pääasiassa toisella sarjatasolla Neuvostoliiton hajoamiseen saakka.

Neuvostoliiton hajottua Valko-Venäjälle perustettiin oma pääsarja, johon Dinamo liittyi. Seura sai uudet omistajat, jotka vaihtoivat joukkueen nimeksi *Tivali Minsk*. Tivali oli koko 1990-luvun Valko-Venäjän parhaimpia joukkueita. Seura voitti mestaruuden neljästi ja oli kolmesti mitaleilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Championnat d'URSS 1965/66 Hockey Archives. Viitattu 8.2.2021. (ranskaksi)
2. ↑  Championnat d'URSS 1976/77 Hockey Archives. Viitattu 8.2.2021. (ranskaksi)
3. ↑  Lucas Aykroyd: Remembering Ruslan Salei IIHF. Viitattu 8.2.2021. (englanniksi)
4. ↑  Tivali Minsk Elite Prospects. Viitattu 8.2.2021. (englanniksi)
**Tjuda** on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön keskiosissa.

Tjuda sijoittuu pienille metsäisille mäkisaarekkeille Turuntien varrelle. Tjudan laaja kyläalue rajoittuu idässä Dalkarbybäcken-ojaan, ulottuu pohjoisessa Långhagabergetille, lännessä Hultan ja Villkärrin kyliin ja etelässä Makilaan. Edellä mainittujen lisäksi Tjudan naapurikyliä ovat Dalkarby ja Gesterby. Dalkarbybäckenin laakso on tasaista ja viljavaa, mutta muutoin kylän alue on korkeita kalliomäkiä, metsää ja kosteikkoja. Länsiosassa on niittyjä.

Tjudasta on löytynyt pronssikautisia röykkiöhautoja. Rautakauden lopulla Kemiön vakituinen asutus siirtyi mantereelle ja Tjuda on asutettu uudestaan vasta historiallisella ajalla. Vuonna 1672 kylään perustettiin pedagogio. Kylässä suoritettiin isojako vuonna 1781, jolloin kylässä on ollut viisi taloa. Tjudan ympäristö säilyi varsin muuttumattomana 1900-luvulle asti. Vuosisadan alussa pedagogio lakkautettiin, mutta kylään rakennettiin Tjudan kansakoulu. Dalkarbybäckenin varrella ollut Dalkarbyträsket kuivattiin 1950-luvulla ja muutettiin peltomaaksi. 1960-luvun lopulla rakennettiin uusi maantie Sauvoon, joka kulki Tjudan kylätontin pohjoispuolelta. Tjudan koulu lakkautettiin 2010.

Lähteet
-------

1. ↑  Kansalaisen karttapaikka Maanmittauslaitos. Viitattu 22.12.2020.
2. ↑  Kulttuuriympäristön palveluikkuna Museovirasto. Viitattu 22.12.2020.
3. ↑  Turunmaa yhteinen kulttuuriympäristömme Lounaistiedon karttapalvelu. Viitattu 22.12.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kemiö |
| --- |
|  |
| Taajamat | 
* Kemiön kirkonkylä

 |
|  |
| Rekisterikyliä Kemiössä | 
* Albrektsböle
* Berga
* Bjensböle
* Bogsböle
* Branten
* Brokärr
* Båtkulla
* Böle
* Dalby
* Dalkarby
* Degerdal
* Ekniemi
* Elmdal
* Engelsby
* Flugböle
* Fröjdböle
* Gammelby
* Gesterby
* Gräsböle
* Gundby
* Helgeboda
* Hova
* Hulta
* Högmo
* Kalkkila
* Kastkärr
* Kiila
* Kirkonkylä
* Koustar
* Kuggböle
* Kvarnböle
* Kylppy
* Kåddböle
* Kårkulla
* Labböle
* Lamkulla
* Lappdal
* Lemnäs
* Lillvik
* Linnarnäs
* Långholmen
* Lövböle
* Mainiemi
* Makila
* Mattböle
* Mattkärr
* Mjösund
* Måsa
* Nordvik
* Norrlångvik
* Norrsundvik
* Orrnäs
* Pajböle
* Pappila
* Pederså
* Pungböle
* Påvalsby
* Reku
* Rudå
* Rugnola
* Sjölax
* Skarpböle
* Skoböle
* Skogsböle
* Skålböle
* Skäggböle
* Smedaböle
* Smedsböle
* Stenmo
* Tavastrona
* Tjuda
* Tolvsnäs
* Torsböle
* Trotby
* Träskböle
* Träskö
* Vestlax
* Viks gård
* Viksvidja
* Villkärr
* Vreta
* Västankärr
* Västermark
* Östermark

 |
|  |
| Karunasta liitetty kylä | 
* Santasaari

 |
|  |
| Perniöön liitetyt kylät | 
* Germundsvidja
* Strömma

 |
|  |
| Muita alueita | 
* Suomenkulma

 |

 |
Valdeón-juustoa.
**Valdeón** on espanjalainen pääasiassa lehmänmaidosta valmistettava sinihomejuusto.

Valdeón-juusto on peräisin nimensä mukaisesti Posada de Valdeónin alueelta Espanjan pohjoisosassa sijaitsevalta Picos de Europa-vuorilta. Vuoristo tunnetaan myös monista muista juustoistaan. Juustolla on Euroopan unionin suojattu alkuperänimitys.

Valdeón-juuston pääraaka-aine on lehmänmaito, mutta juuston valmistukseen käytetään noin 5 % vuohenmaitoa ja tiettyinä vuodenaikoina pieni määrä lampaanmaitoa. Vuohenmaito tekee juustosta hieman hapanta. Juuston valmistukseen käytettävä maito voi olla pastöroitua tai raakamaitoa. Lehmänmaito saadaan parda-rotuisesta karjasta ja vuohenmaito florida-rotuisista vuohista. Valmistuksen aikana juusto kuivasuolataan vuorisuolalla ja juusto kypsyy paikallisissa luolissa kahdesta neljään kuukautta. Juusto kääritään tavallisesti folioon tai perinteisemmän menetelmän mukaan joskus vaahteranlehtiin. Lehtien paikallinen nimi on *plageru* ja niiden tarkoitus on antaa kuoren hengittää kypsymisen aikana. Lisämakua niistä ei kuitenkaan varsinaisesti tule.

Valmiin juuston siniset tai vihertävät suonet aiheuttaa *Penicillium roqueforti* -lajin home. Juuston muu sisältö on norsunluunvalkoista ja sen rakenne on voin kaltainen. Juuston makua on kuvailtu miedosti mausteiseksi ja suolaiseksi. Juustoa voidaan tarjoilla sellaisenaan, tai sitä voidaan käyttää muussa ruuanlaitossa. Juuston kanssa voidaan tarjoilla makeaa valkoviiniä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Catherine Donnelly: *The Oxford Companion to Cheese*, s. 745-746. Oxford University Press, 2016. ISBN 9780199330881. (englanniksi)