recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kiilto** kuvaa mineraalin tapaa heijastaa valoa. Kiilto riippuu mineraalin pinnan heijastuskyvystä. Kiillon tyypit voidaan jakaa kolmeen pääryhmään, joita ovat metallikiilto, epämetallikiilto ja kiilloton. Kiillon tyypeistä voimakkain on metallikiilto, joka on täysin valoa läpäisemättömien mineraalien ominaisuus. Tällaisia mineraaleja ovat esimerkiksi monet malmimineraalit, kuten kuparikiisu, sinkkivälke ja lyijyhohde. Epämetallikiiltoa esiintyy niillä mineraaleilla, jotka ovat jossain määrin valoa läpäiseviä. Epämetallikiiltoisia mineraaleja ovat esimerkiksi monet silikaattimineraalit, kuten kvartsi ja kalimaasälpä. Jotkin mineraalit, kuten esimerkiksi kaoliini ovat täysin kiillottomia (eli mattakiiltoisia). Kiilto voi vaihdella mineraalin eri puolilla, mihin vaikuttavat muun muassa pinnan tasaisuus ja kiteen rakenne.

Kiillon tyypit
--------------

Kiillon tyypit:

* Metallikiilto
* Epämetallikiilto
	+ Lasikiilto
	+ Timanttikiilto
	+ Rasvakiilto
	+ Silkkikiilto
	+ Helmiäiskiilto
* Kiilloton (eli mattakiilto)

Esimerkkejä erilaisista kiilloista
----------------------------------

* Metallikiilto (kuparikiisu)Metallikiilto (kuparikiisu)
* Lasikiilto (kalsiitti)Lasikiilto (kalsiitti)
* Timanttikiilto (korundi)Timanttikiilto (korundi)
* Rasvakiilto (kvartsi)Rasvakiilto (kvartsi)
* Silkkikiilto (wollastoniitti)Silkkikiilto (wollastoniitti)
* Helmiäiskiilto (talkki)Helmiäiskiilto (talkki)
* Kiilloton eli mattakiilto (kaoliniitti)Kiilloton eli mattakiilto (kaoliniitti)

Katso myös
----------

* Kiilto (optiikka)

Lähteet
-------

1. ↑  Tunnistaminen: Kiilto GTK Retkeilijän kiviopas
2. ↑  Kiilto Kiviopas.fi
3. 1 2 3 4 5 6 7

Aiheesta muualla
----------------

* GTK: Retkeilijän kiviopas (s. 7)
* Kiviopas
* Kivioppaan opetusmateriaalit
**Välppä** on **välppäyksessä** toimilaite, eräänlainen ensisuodatin, joka estää liian isoja kappaleita joutumasta laitteen prosessiin. Välppä estää esimerkiksi vesivoimalassa kaloja, irtotukkeja tms. joutumasta turbiinille. Toisaalta välppää voidaan käyttää myös kuiva-ainetta käsittelevien prosessien alussa. Välppä on käytännössä usein metallinen ristikko tai hila. 

Jäteveden käsittelyssä välppäys on yksi puhdistusmenetelmä, yleensä puhdistuksen ensimmäinen vaihe. Jätevesi ajetaan säleikön läpi, ja säleiden väliin jäävä kiinteä materiaali kaavitaan pois. Välpejäte kaavitaan pois välpästä, yleensä automaattisesti, ja loppusijoitetaan kaatopaikalle. Välppäys tehdään yleensä kahdessa vaiheessa, ensin esivälppäys 50–20 mm:n säleillä ja toisessa vaiheessa hienovälppäys 5–3 mm:n välppävälillä. Näiden välillä tai jälkeen tehdään hiekanerotus. Välppäys poistaa jätevedestä suurehkot kiinteät partikkelit, kuten paperit ja muut suurehkot partikkelit.

Välppäyksellä tarkoitetaan myös rakennusmaan puhdistamista suurikokoisesta jätteestä, kuten kivistä ja kannoista tarvittavalta syvyydeltä. Tietä rakennettaessa suuret lohkareet tulee poistaa tiepohjasta routarajan yläpuolelta, jotta kivi ei rikkoisi tietä roudan nostaessa sitä vähitellen.

Katso myös
----------

* Seula

Lähteet
-------

* Ympäristöteknologian perusteet; luentomoniste 2005, Bio- ja ympäristötieteiden laitos Jyväskylän yliopisto (DOC) [vanhentunut linkki]
* Jäteveden käsittely, Turun vesilaitos
**Škoda Superb Typ 3T** on Škoda Superbin toisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2008–2015.

Škoda Superb Typ 3T (2008–2015)
-------------------------------

Toisen sukupolven Superb esiteltiin Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2008. Korimalliltaan se oli nyt suuresti sedania muistuttava viisiovinen hatchback. Takaluukku on mahdollista avata kahdella tavalla: joko niin, että se aukeaa vain takalasin alareunaan kuten sedanissa, tai siten, että myös takalasi nousee ylös luukun mukana. Lisäksi ensimmäistä kertaa Superbin historiassa esiteltiin farmarimalli Combi Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2009.

Vuoden 2009 Euro NCAP -kolaritestistä Superb sai tulokseksi täydet viisi tähteä.

Škoda Superb II Combi
Bensiinimoottoreina olivat aluksi 1,4- (125 hv) ja 1,8-litraiset (160 hv) turboahdetut TSI-moottorit. Syksyllä 2008 esiteltiin lisäksi 3,6-litrainen FSI V6 (260 hv), jonka yhteydessä oli aina neliveto ja kuusiportainen DSG-kaksoiskytkinvaihteisto. Dieselit olivat 1,9- (105 hv) ja 2,0-litraiset (140 hv) pumppusuutintyyppiset TDI-moottorit sekä yhteispaineruiskutteinen 2,0 TDI (170 hv). 

Vuoden 2010 bensiinimoottoriuutuus oli 2,0-litrainen (200 hv) TSI. Dieselpuolella 1,9-litraisen pumppusuutindieselin korvasi samantehoinen 1,6 TDI, ja yhteispaineruiskutteisesta 2,0 TDI:stä tullut 140-hevosvoimainen versio korvasi 2,0-litraisen pumppusuutindieselin. 

Toisen sukupolven facelift-malli.

Vuonna 2013 Superb koki kasvojenkohotuksen, jossa sen ulkoista ilmettä muokattiin vastaamaan Škodan uutta muotoilukieltä, joka näkyi esimerkiksi uudessa Octavia-mallissa. Ajovalojen yhteyteen tuli LED-päivävalot, myös takavalot on toteutettu LED-tekniikalla. Sisällä ohjauspyörä oli uusi.

Lähteet
-------

1. ↑  Skoda Superb at Geneva *CAR Magazine*.  7.3.2008. Viitattu 4.12.2021. (englanniksi)
2. ↑  Skoda Superb estate (2009) first photos *CAR Magazine*.  14.9.2021. Viitattu 4.12.2021. (englanniksi)
3. ↑  Škoda Superb 2009 Euro NCAP. Viitattu 16.10.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Škoda Superb (2008)** Wikimedia Commonsissa
**Bhirrana** tai *Birhana* on pieni muinainen kylä Intiassa.
Paikka sijaitsee Haryanan osavaltiossa Fatehabadin alueella. Paikka sijaitsee Saraswatin sivuhaaran varrella. Paikalta on löydetty esiharappalaista ja harappalaista asutusta ja esineistöä.

Sijainti, luonne
----------------

Paikka sijaitsee Pohjois-intiassa 220 km New Delhistä luoteeseen. Se on lähellä New Delhi-Failika valtatietä. Tarkemin se on Fatehabadin alueella 14 km Bhunasta koilliseen. Aikoinaan siellä virtasi Chaggar-Sarasvati.

Kummun mitat ovat Pohjoisesta etelään 190 km ja idästä länteen 240 m. Kummun korkeus on 5.5 m.

Kaudet
------

* IA Hakra-keramiikka: puoliksi maanalaisia asumuksia, erilaisa keramiikkoja mm punainen keramiikka, punamusta, kuparia, lapis lazulia jne
* IB Varhaisharappalainen, koko alue asuttu, ei linnoitusta, tiilien mitat 1:2:3 , kaikki 6 Kalibangan I:n keramiikkaa, lingon kuulia, monenlaisia esineitä eri materiaaleista, mm fajanssista
* IIA Varhainen kypsä harappalainen: mutatiilinen linnoitusmuuri, kaupungin jako linnoitukseen/alakaupunkiin

alakaupunkkiin

* IIB Kypsä harappalainen: poltetuja tiiliä, steatiittisinettejä, terrakotta-puolapyöriä, "tanssiva tyttö"-kaiverrus riuukunsirpaleessa

Lähteet
-------
**Omer Damari** (hepr. ‏עומר דמארי‎, s. 24. maaliskuuta 1989 Rishon LeZion) on israelilainen jalkapalloilija, joka edustaa Itävallan Bundesliigassa pelaavaa FC Red Bull Salzburgia lainalla Saksan 2. Bundesliigan RB Leipzigista. Damari on molempijalkainen ja pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän kuuluu myös Israelin jalkapallomaajoukkueeseen.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Damari aloitti uransa kotimaansa Maccabi Petah Tikvassa, jossa hän pelasi vuosina 2006-2011 Ligat ha'Alia. Otteluita kertyi 118 ja maaleja 29. Vuodet 2011-2014 Damari edusti saman sarjan Hapoel Tel Aviv FC:tä, jonka paidassa hän debytoi myös Eurooppa-liigassa. Hapoelin riveissä Damari pelasi 101 ottelua viimeistellen hienot 56 maalia. 

Kaudeksi 2014-2015 Damari siirtyi Itävallan Bundesliigan Austria Wienin joukkueeseen. Hän pelasi seurassa puoli vuotta ja teki 13 ottelussa kahdeksan maalia. Tammikuussa 2015 Damari siirtyi Saksan 2. Bundesliigan RB Leipzigiin, jossa hän pelasi kevätkaudella kymmenen ottelua ilman maaleja. Kaudeksi 2015-2016 hän siirtyi lainalla Itävallan Bundesliigan FC Red Bull Salzburgiin.

### Maajoukkueura

Damari on edustanut Israelia monissa nuorten maajoukkueissa. Israelin jalkapallomaajoukkueessa debyytti tapahtui marraskuussa 2010 ystävyysottelussa Islantia vastaan. Tuossa ottelussa Damari teki myös maajoukkueuransa ensimmäiset kaksi osumaa. Lokakuussa 2014, EM-karsintaottelussa Andorraa vastaan, Damari teki hattutempun.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2  Omer Damari Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
3. 1 2 3  Omer Damari National Football Teams -sivustolla (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Omer Damari** Wikimedia Commonsissa
**Bhutanin hallitsija** (dzongkhaksi: *འབྲུག་རྒྱལ་པོ་*, *Druk Gyalpo*, suom. *Lohikäärmekuningas*) on Bhutanin valtionpäämies. 

Bhutan yhdistyi vuonna 1907, mistä lähtien maan johdossa ovat olleet Wangchuck-suvun edustajat. Wangchuckit ovat perinteisesti olleet Trongsan piirikunnan penlopeja. 

Bhutan muodostui ja yhdistyi Shabdrung Ngawang Namgyalin ansiosta 1600-luvun puolivälissä. Ngawang Namgyalin kuoleman jälkeen maan hallinnossa toteutettiin kahden hallitsijan järjestelmää, jossa hallinnollisesta vallasta vastasi Druk Desi (tai "Dep Raja"). Tänäkin päivänä olemassa oleva virka, Je Khenpo taasen hallitsi hengellisen puolen asioita. Sekä hallinnollinen että hengellinen johtaja olivat muodollisesti Shabdrungin, Ngawang Namgyalin reinkarnaation alaisuudessa. Käytännössä Shabdrung oli usein lapsi, jota Druk Desi hallitsi. Lisäksi penlopit (paikalliset kuvernöörit) hallitsivat omapäisesti alueitaan Druk Desiä uhmaten, kunnes valtakunnan yhtenäistyminen 1900-luvun alussa alkoi.

Katso myös
----------

* Luettelo Bhutanin hallitsijoista
**Ljudmila Novak** (s. 1. elokuuta 1959 Maribor, Jugoslavia) on slovenialainen poliitikko. Hän edustaa Uusi Slovenia – Kristillisdemokraatit -puoluetta (NSi) ja toimi vuosina 2008–2018 sen puheenjohtajana. Hän on ollut vuosina 2004–2009 ja uudelleen vuodesta 2019 Euroopan parlamentin jäsen.

Ura
---

Novak liittyi silloisen Slovenian kristillisdemokraattisen puolueen (SKD) jäseneksi 1990-luvulla ja siirtyi vuonna 2000 uuteen Uusi Slovenia – Kristillisdemokraatit -puolueeseen (NSi). Hän toimi poliittisen uransa alussa vuosina 2001–2004 Moravčen kunnan pormestarina. Ennen uraa politiikassa hän työskenteli sloveenin ja saksan kielen opettajana.

Novak tuli valituksi Euroopan parlamentin jäseneksi vuoden 2004 vaaleissa. Hän oli ensimmäisellä europarlamenttikaudellaan 2004–2009 kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan jäsen. Marraskuussa 2008 hänet valittiin puolueensa puheenjohtajaksi. Aiemmin samana syksynä puolue oli menettänyt vaaleissa kaikki paikkansa Slovenian parlamentissa, kansalliskokouksessa. Vuoden 2011 vaaleissa puolue onnistui Novakin johdolla palaamaan parlamenttiin.

Novakista tuli joulukuussa 2011, pian vaalien jälkeen, Slovenian kansalliskokouksen varapuheenjohtaja. Helmikuussa 2012 hän siirtyi Janez Janšan johtaman hallituksen varapääministeriksi ja ulkomaan sloveeniasioista vastaavaksi ministeriksi. Pääministeri Janša joutui eroamaan tehtävästään helmikuussa 2013 kansalliskokouksen antaman epäluottamuslauseen myötä. Hallituksen kaatumisen jälkeen Novak jatkoi kansalliskokouksen jäsenenä.

Novak oli vuonna 2017 ehdokkaana Slovenian presidentinvaalissa. Hän sai 7,24 prosenttia vaalin ensimmäisellä kierroksella annetuista äänistä. Hän jatkoi puolueensa puheenjohtajana tammikuuhun 2018 saakka, jolloin ilmoitti eroavansa tehtävästä. Novakin seuraajaksi valittiin Matej Tonin.

Novak palasi Euroopan parlamentin jäseneksi vuoden 2019 vaaleissa. Hän kuuluu  Euroopan kansanpuolueen ryhmään ja on ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan jäsen.

Yksityiselämä
-------------

Ljudmila Novak on naimisissa ja hänellä on kolme lasta, kaksi tytärtä ja yksi poika.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Zgodba in vizija *ljudmilanovak.eu*. Viitattu 3.4.2022. (sloveeniksi)
2. 1 2 3   Ljudmila Novak Euroopan parlamentti. Viitattu 3.4.2022.
3. ↑  Novak Elected New NSi President *STA*.  15.11.2008. Viitattu 3.4.2022. (englanniksi)
4. ↑  NSi to Chose Between Two Candidates for President *STA*.  13.11.2008. Viitattu 3.4.2022. (englanniksi)
5. ↑  Raivio, Petri: Slovenian parlamentti erotti pääministeri Janšan *Yle Uutiset*.  27.2.2013. Viitattu 3.4.2022.
6. ↑  Novak steps down as New Slovenia leader *STA*.  31.1.2018. Viitattu 3.4.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Edward Blyth
**Edward Blyth** (23. joulukuuta 1810 Lontoo – 27. joulukuuta 1873 Lontoo) oli englantilainen eläintieteilijä ja kemisti.

Edwardin isä kuoli pojan ollessa 10-vuotias, ja leskeksi jäänyt äiti joutui yksin kasvattamaan neljää lastaan. Hänen onnistui toimittaa vanhin poika Edward kouluun, jossa hän menestyi kemiassa ja luonnonhistoriassa. Edward vietti kaikki vapaa-aikansa British Museumissa. Vuonna 1832 Blyth osti rohdoskaupan Lontoon Lower Tootingista, mutta joutui lopettamaan liiketoiminnan vuonna 1837, ja muutti Brixtoniin, Surreyhin.

Vuonna 1841 Blyth muutti Intiaan *The Royal Asiatic Society of Bengal* -nimisen järjestön museon kuraattoriksi Kalkuttaan. Hän päivitti ja järjesti museon luettelon ja kokoelmat, ja julkaisi *Catalogue of the Birds of the Asiatic Societyn* vuonna 1849. Hän osallistui niukasti kenttätöihin, mutta kuvaili lintulajeja muiden englantilaisornitologien, muun muassa Allan Octavian Humen, Samuel Tickellin ja Robert Swinhoen lähettämien näytteiden perusteella.

Vuonna 1854 Blyth avioitui leskirouva Hodgesin kanssa, joka kuitenkin kuoli jo kolmen vuoden kuluttua. Vaimon kuolema oli Blythille raskas isku, eikä hän koskaan henkisesti toipunut siitä. Hän toimi kuraattorin virassa vuoteen 1862, jolloin heikentynyt mielenterveys pakotti hänet muuttamaan takaisin Englantiin. Vuonna 1881 hän julkaisi teoksen *The Natural History of the Cranes* kurjista.

Edward Blyth oli luonnonvalinnan ja evoluution tutkimuksen edelläkävijöitä. Jo vuonna 1835 hän julkaisi *The Magazine of Natural History* -julkaisussa kirjoituksen *An Attempt to Classify the "Varieties" of Animals, with Observations on the Marked Seasonal and Other Changes Which Naturally Take Place in Various British Species, and Which Do Not Constitute Varieties*, josta Charles Darwin ammensi tietoa ja muun muassa lainauksia omiin teoksiinsa (professori Loren Eiseleyn tutkimukset, Pennsylvanian yliopisto). Blyth ja Darwin olivat myöhemmin vilkkaassa kirjeenvaihdossa vuodesta 1855 alkaen.

Blyth toimitti *Cuvier*in *Animal Kingdom*in englanninkielisen laitoksen kappaleet nisäkkäät, linnut ja matelijat vuonna 1840, sisällyttäen tekstiinsä runsaasti korjauksia, muutoksia ja omia havaintojaan.

Blyth kuvaili ja nimesi muun muassa viitakerttusen, taigauunilinnun ja ruskouunilinnun.

Lähteet
-------

* Eiseley, L. Darwin and the Mysterious Mr X, E.P. Dutton, New York, 1979, published posthumously by the executors of his will; from Eiseley, L. Charles Darwin, Edward Blyth, and the Theory of Natural selection, Proceedings of the American Philosophical Society 103(1):94–114, helmikuu 1959.
* The Darwin Papers (englanniksi)
* Chrono-Biographical Sketch (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**MG 08/15** on ensimmäisessä maailmansodassa käytetty konekivääri. Se kehitettiin alkuperäisestä MG 08 konekivääristä kevyemmäksi versioksi.

Kehitys
-------

Saksa käytti ensimmäisen maailmansodan aikana 1908 kehittämäänsä MG 08 konekivääriä, joka oli vesijäähdytteinen. Vickers-konekiväärin tavoin ase vaati useamman noin neljän henkilön pitämään sitä toiminnassa. Sodan alussa Saksalla oli yhteensä 4 919 kappaletta MG 08. Se oli kuitenkin liian painava jalkaväen käyttöön etenemisen suhteen, jonka myötä Saksa päätti kehittää kevyemmän version.

Käyttö
------

1915 kehitettiin MG 08/15, jota kevennettiin 69 kilosta 19,5 kiloon. Se otettiin varsinaisesti käyttöön rintamalle kesällä 1917. Kevennetty malli auttoi tukemaan tulitaistelussa, kun sitä ennen useat hyökkäykset epäonnistuivat vähäisen konekiväärituen vuoksi. Myös useita konekiväärejä menetettiin sen vuoksi, koska niitä ei saatu kasattua pois tarpeeksi nopeasti. Kevyempi malli toimi pelkästään kaksijalkaisella jalustalla.

Vaikka MG 08/15 tarkoitus oli olla kevyt konekivääri se oli siihen nähden painava 19,5 kilosta huolimatta, kun ranskalaisilla ja britannialaisilla oli käytössä huomattavasti kevyemmät Hotchkiss M1909 ja Lewis-pikakivääri, jotka painoivat 13 kiloa. Tämän vuoksi MG 08/15 oli käytössä vain tietynlaisissa hyökkäyksissä. Enimmäkseen sitä käytettiin lähes yksinomaan asemasodan myötä pelkästään puolustustarkoituksessa. Asetta tuotettiin 130 000 kappaletta ja se oli Saksan käytetyin konekivääri ensimmäisessä maailmansodassa. Sitä vastoin MG 08 tuotettiin 72 000 kappaletta.

1918 kehitettiin vielä kevyempi malli MG 08/18, joka painoi 16 kiloa ja se oli vesijäähdytteisen sijaan ilmajäähdytteinen. Se oli tarpeeksi kevyt nopeissa hyökkäyksissä, mutta koska se tuotiin sotaan mukaan varsin myöhäisessä vaiheessa, sitä käytettiin pääosin turvaamaan saksalaisten vetäytymistä.

Lähteet
-------

1. ↑  Matuschka: Organization history of the army 1890-1918. 1968, s. 232.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **MG 08/15** Wikimedia Commonsissa
**MHC Katanpää** on Katanpää-luokan miinanetsintä-alus (*M*ine*H*unter, *Coastal*), jonka on Suomen merivoimille rakentanut italialainen telakka Intermarine S.p.A.. Aluksen tunnus eli kylkinumero on 40.

Rakentaminen
------------

Suomen merivoimat lähetti tarjouspyynnön miinantorjunta-aluksesta Intermarinelle vuonna 2002 ja marraskuussa 2006 tehtiin 244,8 miljoonan euron tilaus kolmen aluksen ja varaosapaketin toimittamisesta. *Katanpään* valmistus aloitettiin heinäkuussa 2007, ja se laskettiin vesille heinäkuussa 2009. Alus luovutettiin Intermarinen telakalta Suomen merivoimille, ja sen vastaanotti kontra-amiraali Veli-Jukka Pennala toukokuussa 2012.

Laiva saapui Suomeen kesäkuun alkupuolella 2012 *Happy Dover* -rahtialuksella. Alkuperäinen saapumisaikataulu oli toukokuun lopussa, sitten 1. kesäkuuta, mutta Happy Doverissa ilmennyt vika pysäytti kuljetuksen korjausten ajaksi Tanskaan. Laiva oli esillä yleisölle ensimmäistä kertaa Suomessa merivoimien vuosipäivänä 9. heinäkuuta 2012 Helsingissä.

Aluksen kummi on silloisen puolustusvoimain komentajan Ari Puheloisen puoliso Tiina Laisi-Puheloinen.

Laiva sisaraluksineen sijoitettiin Saaristomeren meripuolustusalueelle, jonka kotisatama on Turun Pansio. Alkuperäisen suunnitelman mukaan laiva oli tarkoitus luovuttaa merivoimille vuonna 2011. Italiassa telakalla sattuneet useat tulvat viivästyttivät alusten valmistumista. Seuraava, *MHC Purunpää*, tuli maahan syksyllä 2013 ja kolmas, *MHC Vahterpää*, vuoden 2016 joulukuussa.

Lähteet
-------

1. ↑  Luovutus (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Naval-technology.com
3. ↑  Vika pysäytti sotalaiva Katanpäätä kuljettavan erikoisaluksen Hs.fi 31.5.2012 (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Jarmo Huhtanen: Sotalaiva sai kansipaikan, Helsingin Sanomat 25.5.2012 s. 6
5. ↑  panssariprikaati.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Ensimmäinen miinantorjunta-alus kastettiin "Katanpääksi"  22.9.2009. Puolustusvoimat.  Arkistoitu 26.6.2009. Viitattu 28.9.2009.
7. ↑  Kaarkoski, Tuomas: MHC Vahterpää saapuu viimein Suomeen *Reserviläinen*.  29.11.2016. Viitattu 12.1.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **MHC Katanpää** Wikimedia Commonsissa
**Rabah Yousif** (arab. رباح يوسف‎, s. 11. joulukuuta 1986 Omdurman, Sudan) on sudanilaissyntyinen brittiläinen pikajuoksija, joka kilpailee 400 metrin juoksussa. 183 senttimetriä pitkä ja 73 kilogrammaa painava Yousif edustaa Newham & Essex Beaglesia.

Yousif kilpaili Sudanin väreissä vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa, jossa hän jäi välieriin. Hän oli mukana myös vuosien 2009 ja 2011 MM-kilpailuissa, jääden molemmilla kerroilla välieriin. Yousif voitti 400 metrin kultaa vuoden 2011 Afrikan kisoista ja hopeaa vuoden 2010 Afrikan-mestaruuskilpailuista. 4 × 400 metrillä hän sai hopeaa Afrikan-mestaruuskilpailuista 2008.

Yousif sai toukokuussa 2013 Ison-Britannian kansalaisuuden, ja voitti maan lipun alla pitkän viestin EM-kultaa seuraavana vuonna Zürichissä. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa Pekingissä Yousif juoksi ennätyksensä välierissä ja selviytyi finaaliin, jonka kuudenneksi hän sijoittui. Samoista kisoista hän saavutti pronssia pitkästä viestistä. Hän sai viestipronssia myös Amsterdamin EM-kilpailuista 2016. Hän juoksi 2017 Lontoon MM-kilpailuissa kolmannen osuuden Britannian pronssijoukkueessa 4 × 400 metrin viestissä. Hän sai Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hopeaa 4 × 400 metrin viestissä. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän karsiutui 400 metrin välierissä.

Yousif pitää hallussaan Sudanin ennätystä 300 ja 400 metrillä. Hänellä on myös yksi Timanttiliigan osakilpailuvoitto.

Ennätykset
----------

### Ulkoradoilla

| *Laji* | *Tulos* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **400 metrin juoksu** | 44,54 | Peking | 24. elokuuta 2015 |

### Sisäradoilla

| *Laji* | *Tulos* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **400 metrin juoksu** | 46,24 **NR**\* | Birmingham | 19. helmikuuta 2011 |

(\* = Sudanin ennätys)

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3 4  Rabah Yousif Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
4. 1 2  Rabah Yousif *tilastopaja.org*.  Arkistoitu 10.9.2018. Viitattu 3.11.2018. (englanniksi)
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Edward Arthur Butler** (4. heinäkuuta 1843 Coton House, Warwickshire – 16. huhtikuuta 1916) oli englantilainen lintutieteilijä ja Britannian armeijan upseeri (*Lieutenant-Colonel*).

Butler opiskeli Eton Collegessa. Hän liittyi armeijaan 21-vuotiaana ja palveli Gibraltarissa, Intiassa ja Etelä-Afrikassa. Hän jäi eläkkeelle 1884. Vuonna 1872 Butler avioitui Clara Maria Francisin kanssa ja heille syntyi kolme lasta. Myös hänen poikansa Arthur Lennox Butler oli lintutieteilijä. 

Butler oli innokas lintujen keräilijä ja taksonomi. Hänen kokoelmansa hankittiin British Museumiin, osaksi suoraan, osaksi muiden keräilijöiden, kuten Allan Octavian Hume ja Walter Rothschild, kokoelmien kautta.

Butlerin kunniaksi on nimetty aavikkopöllö (*Strix butleri*).

Lähteet
-------

1. ↑  ITIS


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Paul Nyman
**Paul Mauritz Nyman** (3. heinäkuuta 1929 Viipuri – 25. marraskuuta 2020 Tampere) oli suomalainen kilpapyöräilijä.

Nyman edusti Suomea kolmissa olympialaisissa. Helsingissä 1952 hän keskeytti 190 kilometrin maantieajossa sekä sijoittui neljän kilometrin joukkuetakaa-ajon karsinnassa 15:nneksi yhdessä Urho Sirénin, Aimo Jokisen ja Nils Henrikssonin kanssa. Melbournessa 1956 hän sijoittui henkilökohtaisessa maantieajossa 11:nneksi, mikä on edelleenkin paras suomalaissaavutus olympialaisten maantieajossa toisen maailmansodan jälkeen. Yhden kilometrin aika-ajossa hän sijoittui 16:nneksi ja eräajossa hän karsiutui. Roomassa 1960 hän sijoittui henkilökohtaisessa maantieajossa 17:nneksi sekä 100 kilometrin joukkueajossa 20:nneksi yhdessä Unto Hautalahden, Raimo Honkasen ja Matti Herrosen kanssa. Yhden kilometrin aika-ajossa hän oli 21:s ja eräajossa hän karsiutui.

Nyman edusti Suomea kahdeksan kertaa MM-kilpailuissa vuosina 1950–1959. Hän sijoittui maastoajossa 20:nneksi ja maantieajossa 29:nneksi vuonna 1953. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän sijoittui maantieajossa neljänneksi vuonna 1957.

Seuratasolla "Poli" Nyman edusti tamperelaisseuroja Pyörä-Unionia ja Pyörä-Poikia. Hän voitti vuosina 1950–1960 yhteensä 33 Suomen-mestaruutta, joista 23 tuli henkilökohtaisista lajeista. Hän teki Suomen ennätyksiä 4 000 metrillä (5.14,2), 5 000 metrillä (6.45,8), 10 kilometrillä (13.52,2), 20 kilometrillä (28.22,4), 30 kilometrillä (43.01,8), 40 kilometrillä (57.42,4) ja tunninajossa (41 607 m).

Aktiiviuransa jälkeen Paul Nyman toimi Suomen Pyöräilyliiton johtokunnassa ja pyöräilymaajoukkueen johtajana.

Paul Nyman kuoli Tampereella pitkäaikaissairauteen 25.11.2020.

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 231. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.

### Viitteet

1. 1 2  Virtanen, Ari: Kuolleet | Kolminkertainen olympiapyöräilijä Paul Nyman on kuollut 91 vuoden iässä *Helsingin Sanomat*.  29.11.2020. Viitattu 29.11.2020.
**Edward Cuthbert Bairstow** (22. elokuuta 1874 Huddersfield – 1. toukokuuta 1946 York) oli brittiläinen urkuri, kuoronjohtaja ja säveltäjä.

Bairstow opiskeli urkujensoittoa ja musiikin teoriaa Durhamin yliopistossa, josta valmistui vuonna 1894. Hän sai samasta yliopistosta musiikin tohtorin arvon vuonna 1901. Hänen pääasialliset urkujensoiton opettajansa olivat John Farmer ja Frederick Bridge. Bairstow työskenteli Yorkin tuomiokirkon urkurina vuodesta 1913 kuolemaansa asti. Vuonna 1929 hänestä tuli Durhamin yliopiston professori. Hän sai ritarinarvon vuonna 1932 sekä kunniatohtorin arvot Leedsin (1936) ja Oxfordin yliopistoista (1945).

Bairstow oli aikanaan tunnetumpi urkurina, mutta nykyisin hänet muistetaan parhaiten kirkolliseen käyttöön tehdyistä sävellyksistä, joihin kuuluvat "Save Us, O Lord" (1902), "Blessed City" (1914) ja "Let All Mortal Flesh Keep Silence" (1925). Hän sävelsi hengellisen musiikin ohella urku- ja pianoteoksia, esimerkiksi urkusonaatin (1937).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Edward Bairstow AllMusic
2. ↑  Sir Edward Cuthbert Bairstow Hyperion Records

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**MG F** syntyi kun MG-merkki herätettiin uudelleen henkiin tuomalla markkinoille 2-paikkainen MG F vuonna 1995. MG F oli ensimmäinen kokonaan brittien suunnittelema Rover99-suvun auto sitten Austin Montegon. MG F oli keskimoottorinen ja moottori oli 1,8- tai myöhemmin myös 1,6-litrainen. Tehoa oli enimmillään 160 hv. Vuoden 2002 alussa auto koki perusteellisen faceliftin ja nimeksi annettiin **MG TF**. 

Vuoden 2003 Euro NCAP -kolaritestistä TF sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.

Kehitys
-------

MG F
Vuonna 1999 auto sai kasvojenkohotuksen ja samalla markkinoille tuli tehokas 160 hevosvoimainen **Trophy 160** -malli, jota valmistettiin rajoitettu määrä. Myös CVT-vaihteistolla varustettu *Steptronic*-malli esiteltiin.

Moottorit
---------

* **1.6**
* **1.8** (K) (1795 cm3) - 88 kW (118 hv) @5500 r/min, 166 Nm @3000 r/min
* **1.8** (K VVC) (1795 cm3) - 107 kW (145 hv) @7000 r/min, 174 Nm @4500 r/min
* **Trophy 160** - 118 kW (160 hv)

Mitat
-----

* **Pituus**: 3920 mm
* **Leveys**: 1630 mm
* **Korkeus**: 1260 mm
* **Akseliväli**: 2375 mm
* **Raideleveys e/t**: 1400/1410 mm
* **Omamassa**: 1060-1070 kg

Lähteet
-------

1. ↑  MG TF 2003 Euro NCAP. Viitattu 17.3.2019. (englanniksi)

 *Tämä artikkeli tai sen osa perustuu Autowikin artikkeliin, ja siitä saattavat puuttua lähdemerkinnät tai lähdemerkinnät tarvitsevat tarkistamista. Voit auttaa Wikipediaa etsimällä sopivat lähteet tai tarkistamalla lähteet.*
**TylöHelo Group** on konserni, joka valmistaa ja myy sähkölämmitteisiä kiukaita, uuneja, esivalmistettuja saunahuoneita, höyrynkehittimiä, esivalmistettuja höyrysaunoja, monisuihkuja ja suihkutiloja. Sen omistaa pääomasijoitusyhtiö AAC Capital. Konsernin tuotemerkkejä ovat Tylö, Kastor, Helo, Finnleo ja Amerec. Nykyinen nimi vuodesta 2010. 

Kastor perustettiin vuonna 1908. Helo perustettiin nimellä Karjalan Sähkö Oy Viipuriin vuonna 1919. Helo osti Kastorin ja Finnelon vuonna 1991. Vuonna 1998 Helo osti Amerecin.  Tylön osti Helo Group Oy vuonna 2008.  minkä jälkeen uusi TylöHelo Group perustettiin. Uudelleenjärjestely tapahtui, jossa Tylö on nykyään myyntiyhtiö, kun taas Halmstadin valmistava osa on TylöHelon tuotantoyksikkö.

Lähteet
-------

1. ↑  Arkiverade kopian *tylohelo.com*.  Arkistoitu 14.6.2015. Viitattu 12.6.2015.  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Arkiverade kopian *tylohelo.com*.  Arkistoitu 14.6.2015. Viitattu 12.6.2015.  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
4. ↑  Arkiverade kopian *hallandsposten.se*.  Arkistoitu 24.4.2012. Viitattu 12.6.2015.  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* TylöHelo Group

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:TylöHelo Group
**Franz Fuchs** (12. joulukuuta 1949 Gralla – 26. helmikuuta 2000 Graz) oli itävaltalainen terroristi. Hän lähetti yhteensä 25 kirjepommia monessa eri aallossa ja räjäytti putkipommeja vuosien 1993 ja 1997 välillä. Hänen iskuissaan kuoli neljä ja loukkaantui 15 ihmistä. Vaikka hän teki iskunsa Bajuwarischen Befreiungsarmee -nimisen ryhmän nimissä, hänen on todettu toimineen yksin.

Fuchsin iskujen kohteina olivat maansa kansallisten vähemmistöjen edustajat ja maahanmuuttajat sekä heille ystävällismieliset henkilöt ja järjestöt. Hän aloitti ensimmäisen kirjepommiaaltonsa joulukuussa 1993, jolloin yksi hänen uhreistaan oli Wienin pormestari Helmut Zilk. Zilk menetti kaksi sormeaan avattuaan hänelle osoitetun pommikirjeen. Elokuussa 1994 Fuchs kohdisti pommin klagenfurtilaista kaksikielistä koulua vastaan ja poliisi Theo Kelz menetti molemmat kätensä yritettyään purkaa pommia. Lokakuussa 1994 alkoi toinen kirjepommiaalto, jolloin yksikään pommeista ei kuitenkaan räjähtänyt. 

Fuchsin ainoa kuolonuhreja aiheuttanut isku tapahtui 5. helmikuuta 1995 Oberwartissa, jolloin neljä kuoli romaneja vastaan suunnatussa pommi-iskussa. Pommin yhteyteen Fuchs oli liittänyt viestin "Roma zurück nach Indien" ("romanit takaisin Intiaan"). Kesäkuussa 1995 hän aloitti kolmannen kirjepommiaallon, jonka yhtenä kohteena oli televisiojuontaja Arabella Kiesbauer, joka ei kuitenkaan avannut saamaansa kirjettä henkilökohtaisesti; kirjeen avasi Kiesbauerin avustaja, joka loukkaantui. Lokakuussa ja joulukuussa 1995 seurasivat neljäs ja viides kirjepommiaalto. 

Viimeisen kirjepomminsa vuonna 1996 lähettänyt Fuchs pidätettiin 1. lokakuuta 1997. Hän menetti molemmat kätensä, kun yritti tehdä pidätyksensä yhteydessä itsemurhan räjäyttämällä pommin. Maaliskuussa 1999 oikeus tuomitsi Fuchsin elinkautiseen vankeusrangaistukseen. Helmikuussa 2000 hän teki vankilassa itsemurhan hirttämällä itsensä parranajokoneen johdolla.

Vuonna 2000 tehtiin Fuchsin tapaukseen perustuva fiktiivinen televisioelokuva *Der Briefbomber*. Vuonna 2007 Elisabeth Scharang ohjasi puolidokumentaarisen elokuvan *Franz Fuchs – Ein Patriot*, jossa Fuchsia esittää Karl Markovics.

Lähteet
-------

* 
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Tylppysolut** eli **parenkyymisolut** ovat kasvien parenkyymisolukon eli tylppysolukon soluja. Tylppysolut ovat eläviä, muodoltaan vaihtelevia ja melko erilaistumattomia soluja. Muodostuttuaan tylppysolut eivät yleensä enää jakaudu, vaikka säilyttävätkin jakautumiskykynsä. Tylppysoluja on eri puolilla kasvia, suurin piirtein kaikissa kasvinosissa, ja ne toimivat yhteyttävinä soluina, aineita siirtävinä soluina, varastosoluina, tukisoluina sekä yleisesti kasvien rakenteiden "täytteinä". Tylppysoluista kehittyvät myös kollenkyymin ja sklerenkyymin solut. Tylppysoluista voidaan erotella erilaisia tyyppejä niiden ulkomuodon, sijainnin tai tehtävien perusteella.

Tylppysolutyyppejä
------------------

* **pylvästylppysolu**: lehden mesofyllissä pylvästylppykerroksessa oleva lieriömäinen yhteyttävä solu
* **hohkatylppysolu**: lehden mesofyllissä hohkatylppykerroksessa oleva kuutiomainen, yleensä yhteyttävä solu
* **pilttuutylppysolu**: tylppysolu, jonka soluseinät ovat paksuuntuneet epätasaisesti
* **tähtitylppysolu**: tylppysolu, joka on ulkomuodoltaan tähtimäinen ja tavallisesti aerenkyymiä muodostava solu
**Tim Follin** (s. 19. joulukuuta 1970) on brittiläinen pelimusiikin säveltäjä.

Follin kiinnostui äänen tuottamisesta ohjelmallisesti ZX Spectrumilla kouluaikana ja hänen isoveljensä Mike Follin oli kiinnostunut tekemään pelejä. Ensimmäinen peli, jossa oli Timin musiikkia oli Miken peli *Subterranean Stryker*. Myös muut pelejä tekevät kuten Stephen Tatlock halusivat hänen tekevän musiikkia heidän peleihinsä. Muita pelejä, joissa oli hänen musiikkia olivat *Star Firebirds* ja *Vectron*. Kaikki kolme peliä julkaistiin Insight Softwaren kautta.

Follin sai työtarjouksen Software Creationsilta ja keskeytti opintonsa. Follin kertoi, että hänen koulutuksensa musiikkiin olisi vaatinut häne olevan hyvä jossakin soittimessa ja totesi, ettei se olisi hänen tulevaisuutensa ja hän päätti ottaa vastaan tarjouksen. Työssä oli paljon vapautta kunhan ääni kuulosti "hyvältä". Myöhemmin nopeatahtisessa kehityksessä tuli vastaan tilanteita, joissa työ ei edistynyt ja hän halusi siirtyä toisaalle. Kun Malibu-sarjakuvakustantamo siirtyi peliteollisuuteen Follin järjesti muutamien henkilöiden siirtymisen uuteen yritykseen.

Segan ja Nintendon konsolien tullessa markkinoille musiikin tekeminen oli muuttunut ja musiikkia tehtiin enemmän tallennetussa muodossa. Kun Marvel osti Malibun vuonna 1994 sen peliosasto suljettiin. Follin siirtyi musiikista elokuviin ja ohjasi lyhytelokuvan sekä siirtyi mainosyhtiöön.

Lähteet
-------

1. ↑  Tim Follin *vgmdb.net*. Viitattu 15.7.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  Dan Whitehead: Code Britannia: Tim Follin *eurogamer.net*.  2.1.2014. Viitattu 15.7.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Profiili MobyGamesissä (englanniksi)
* Tim Follin VGMdb-sivustolla (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Edvard Weie
**Viggo Thorvald Edvard Weie** (1879–1943) oli tanskalainen taidemaalari. Häntä pidetään yhtenä maansa modernin taiteen parhaista koloristeista. Vuosisadan vaihteen tienoilla Weie maalasi naturalistisia katu- ja sisäkuvia. Myöhemmin Cézannen ja Manet’n töiden vaikutuksesta hänen värinkäyttönsä muuttui aikaisempaa hienostuneemmaksi ja ilmeikkäämmäksi. Weie sai vaikutteita myös Karl Isaksonilta. Hän liittyi tämän alkuunpanemaan Bornholmin kouluun. Weie ja Isakson kehittivät yhdessä tiiviisti sommittelevaa värimaalausta, joka johti Tanskassa modernin taiteen läpimurtoon. Weien tunnetuimpiin teoksiin kuuluu mm. värikkäitä Christiansø-saaren kuvauksia sekä 1930-luvun puolenvälin tienoilta peräisin olevia Langelinieen liittyviä teoksia.

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan iso tietosanakirja, osa 10*, s. 1135. Helsinki: Otava, 1965.
2. 1 2  *Facta, osa 10,*, s. 445. 8. p.. Porvoo Helsinki: WSOY: Tietosanakirja, 1976. ISBN 951-0-06134-4.
3. ↑  Gummeruksen uusi tietosanakirja, osa 4 vuodelta 1987, s. 2001
4. ↑  *Spectrum tietokeskus, osa 12*, s. 46. Helsinki: WSOY, 1980. ISBN 951-0-07251-6.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Henri Giffard
**Henri Giffard** (1825–1882) oli ranskalainen insinööri, joka lensi ensimmäisenä konevoimalla kulkevalla ohjattavalla ilmapallolla.

Ensimmäinen lento tehtiin 24. syyskuuta 1852. Matka alkoi Pariisista, ja suuntautui 27 kilometrin päässä olevaan Élancourtin kylään. Ilmapallo oli ilmalaivan muotoinen, se oli täytetty vedyllä, ja kulki höyrykoneen voimalla. Pallo ei päässyt palaamaan Pariisiin, sillä koneen voima oli niin vähäinen, että heikko vastatuuli esti matkanteon.

Giffard jatkoi suunnittelua, ja hän keksi injektorin veden syöttämiseksi höyrykonekattilaan. Tämän keksinnön varoilla hän kehitti uuden ilmalaivan. Se oli kuitenkin epävakaa, ja se törmäsi maahan ensimmäisellä lennollaan vuonna 1855.

* Giffardin vuonna 1852 rakentama ohjattava ilmapalloGiffardin vuonna 1852 rakentama ohjattava ilmapallo
* Giffardin keksimä injektoriGiffardin keksimä injektori

Lähteet
-------

1. ↑  Eric Chaline: *History’s Worst Inventions*, s. 133.
2. ↑  Jules Henri Giffard (1825 – 1882) Fédération Aéronautique Internationale, Ballooning Commission, Hall of Fame. Viitattu 12.5.2020. (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Tuomas Viljami Huumo** (1. marraskuuta 1926 Nurmo – 13. toukokuuta 1995 Vantaa) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Huumon vanhemmat olivat maanviljelijä Tuomas Huumo ja Maria Tiisjärvi ja puoliso vuodesta 1952 kansakoulunopettaja Tellervo Susanna Latvala. Huumo toimi 1950-luvulla useissa eri Maalaisliiton tehtävissä, kuten Maaseudun Nuorten Liiton järjestösihteerinä ja kolmen Maalaisliiton piirin toiminnanjohtajana Etelä-Pohjanmaalla. Kirjapainoyhtiö Maakunnan palvelukseen Joensuuhun hän tuli toimitusjohtajaksi 1954 ja oli siinä tehtävässä neljännesvuosisadan ajan. Huumon johtamasta yhtiöstä tuli monipuolinen lehti-, kustannus- ja painotalo, jolla oli yli sata työntekijää jo 1960-luvun lopulla. Yhtiö perusti 1970-luvun lopussa myös elintarviketeollisuuden pakkauksia valmistavan tuotantolaitoksen, joka oli muun muassa johtava kuumasaumattavien alumiinikansien valmistaja Suomessa. Kirjapainon tytäryhtiö Maakunnan Kustannus työllisti puolestaan samaan aikaan yli kaksisataa henkilöä. Huumo, jolla oli runsaasti alansa ja alueellisia luottamustoimia, oli myös perustamassa matkailuyrityksiä Karjalan Matkailu ja Karelia Export ja toimi niiden hallinnossa. Hän sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1978, eläkkeelle hän jäi vuonna 1980.

Lähteet
-------

1. 1 2  Viljami Huumo *Biografiasampo*. Viitattu 22.11.2021.
2. ↑  Ihmiset. Teollisuusneuvos Viljami Huumo (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  17.5.1995. Viitattu 22.11.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
Henri Farman
**Henry Farman** (26. toukokuuta 1874 Pariisi – 18. heinäkuuta 1958 Pariisi) oli ranskalainen lentäjä ja lentokonesuunnittelija vuosina 1908–1919.

Hän syntyi Pariisissa varakkaan englantilaisen lehden kirjeenvaihtajan poikana 26. toukokuuta 1874. Hän opiskeli maalariksi École des Beaux Arts-koulussa mutta kiinnostui mekaanisista laitteista. Hän alkoi isänsä varoilla harrastaa polkupyöräilyä ja kilpa-autoilua. Hän ajoi mm. Renault'n kilpa-autoja. 

Kun Gabriel Voisin alkoi valmistaa lentokoneita vuonna 1907, Farman oli eräs ensimmäisiä asiakkaita. Hän pyrki saavuttamaan Euroopan pituuslennon ennätyksen ja 29. toukokuuta 1908 hän lähti lentoon itse suunnittelemallaan lentokoneella. 

Kahden veljensä avulla hän perusti Farman-lentokonetehtaan. Tehtaan lentokone vuodelta 1914 oli suosittu ensimmäisen maailmansodan tiedustelukone. Tehtaan Goliath oli ensimmäinen pitkän matkan matkustajakone, jolla tehtiin reittilentoja Pariisin ja Lontoon välillä 8. helmikuuta 1919 alkaen.

Hän sai Ranskan kunnialegioonan ritarin arvon vuonna 1919. Hän vetäytyi eläkkeelle vuonna 1937, kun Ranska kansallisti koko lentokoneteollisuuden. 

Henry Farman kuoli Pariisissa 18. heinäkuuta 1958. Hänet on haudattu Cimetière de Passy'iin.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Henri Farman**.
* A more extensive telling of the Farman brothers story
* Maailman ensimmäinen lentäjä hoitelee yhä vielä "spaagia", Kansan kuvalehti, 27.01.1933, nro 5, s. 27, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Hurtta ja stara** on Nelosen viihdeohjelma, joka perustuu BBC:n *The Underdog Show* -ohjelmaan. Ohjelma oli suosittu BBC:llä ja sen oikeudet ovat myyty useaan maahan.

Ohjelmassa joukko julkisuuden henkilöitä saavat tehtäväksi kouluttaa kodittoman koiran. Julkkikset kouluttavat koiria kouluttajan avulla ja joka viikko he näyttävät kykynsä agilityssa ja muissa tehtävissä. Vähiten pisteitä saanut pari putoaa pois. Pisteet lasketaan tuomareiden ja katsojien antamien pisteiden yhteismäärästä. Kun julkkis ja koira on pudonnut, julkkis päättää pitääkö hän koiran, vai etsitäänkö sille uusi koti.

Sarja alkoi Suomessa 3. helmikuuta 2008 ja se päättyi 6. huhtikuuta 2008.

Puheluäänestyksestä saadut tuotot menivät Suomen eläinsuojeluyhdistysten liitolle SEY:lle, joka antoi rahat eläinsuojelutoimintaan. Juontajana toimi Leena Pöysti ja selostajana televisiotoimittaja Riku Riihilahti.. Tuomareina olivat Kai Pelkonen, Janita Leinonen ja Stefan Lindfors.

Mukana olleet
-------------

Mukana oli kahdeksan julkkista. Alun perin suunniteltiin yhdeksää, mutta Sedu Koskisen Veeti-koira sairastui kennelyskään, eivätkä he voineet osallistua kilpailuun.

Finaalissa kilpaili kolme paria, Jukka Rasila ja Hukka, Jussi 69 ja Rico sekä Rakel Liekki ja Doris. Ohjelman voittajaksi selviytyi lopulta Rasila parinsa kanssa.

Kilpailijoista kolme, Rakel Liekki, Mikael Hytönen ja Jyrki Heliskoski, ottivat koiran omakseen, muut ohjelmassa esiintyneet koirat saivat uuden kodin SEY:n kautta.

| Julkkis | Koira |
| --- | --- |
| Jukka Rasila | Hukka |
| Satu Silvo | Aapo \* |
| Mikael Hytönen | Nemo \* |
| Teija Lehtonen | Nupi \* |
| Wilma Schlizewski | Vili \* |
| Jussi 69 | Rico \* |
| Rakel Liekki | Doris \* |
| Jyrki Heliskoski | Lyyti \* |

\* Pari on pudonnut kisasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Hurtta ja stara Plaza.fi -sivustolla Plaza.fi. Viitattu 25.2.2008. [vanhentunut linkki]
2. 1 2  Hurtta ja stara Nelosen sivuilla Nelonen.  Arkistoitu 7.3.2009. Viitattu 25.2.2008.
3. ↑  Selostaja Nelonen.  Arkistoitu 8.5.2009. Viitattu 25.2.2008.
4. ↑  Hulluna ihaniin hurttiin! Iltalehti. Viitattu 25.2.2008.
5. ↑  Sedu ja Veeti Nelonen.  Arkistoitu 10.5.2009. Viitattu 25.2.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Ohjelman sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
**Henri Jules Louis Jeanson** (6. maaliskuuta 1900 Pariisi, Ranska – 6. marraskuuta 1970 Équemauville, Ranska) oli ranskalainen lehtimies, kirjailija ja käsikirjoittaja. 

Henri Jeanson syntyi Pariisissa vuonna 1900 opettajan ja kansantaloustieteen professorin Jules Jeansonin perheeseen. Hänen äitinsä Marie Perret oli kotiäiti. Hänen isänsä kuoli tuberkuloosiin kun Jeanson oli vain 4-vuotias. Hänen kaksi vuotta myöhemmin alkanut koulunkäyntinsä ei sujunut vaikeuksitta, ja hänen kerrotaan olleen hankala oppilas, joka osoitti uhmakkuutta auktoriteetteja vastaan.

Hän alkoi kirjoittamaan kolumneja ja arvosteluja *La Bataille* -sanomalehteen 1917. 1920-1930-luvuilla hän työskenteli sanomalehdille *Journal du peuple*, *Hommes du Jour* ja *Canard enchaîné*, tehden toimittajan lisäksi töitä myös reportterina, haastattelijana ja elokuvakriitikkona. Ensimmäisen elokuvakäsikirjoituksensa hän teki vuonna 1932 ilmestyneeseen elokuvaan *Le Jugement de minuit*. Sodan lähestyessä Jeanson joutui vaikeuksiin kirjoitettuaan pasifistisia artikkeleita. Hän sai töitä päätoimittajana Ranskan antautumisen jälkeen, mutta joutui saksalaisvastainen linjansa vuoksi nopeasti vankilaan. Hän vapautui muutaman kuukauden jälkeen ja jatkoi työskentelyä anonyymisti elokuvien dialogin käsikirjoittajana. Sodan jälkeen hän jatkoi toimittajana ja elokuvakäsikirjoittajana. Hän lopetti käsikirjoittamisen vuonna 1965 haluten keskittyä muistelmiensa kirjoittamiseen. Hän kuoli marraskuussa 1970, muutama kuukausi ennen muistelmiensa julkaisemista.

Hänen elokuvakäsikirjoituksiinsa lukeutuvat muun muassa Pépé le Moko (1937), Viattomuus on murhattu (1951) ja Elin päivästä päivään (1958).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Grenier, Christian: Henri Jeanson 1900/1970 L'Encinémathèque, kesäkuu 2018. Viitattu 30.5.2019 (ranskaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Sjölaxin** eli **Syvälahden kartano** on keskiajalta peräisin oleva aateliskartano Kemiönsaaren kunnassa.

Kartanon päärakennus edustaa 1800-luvun kartanotyyliä. Päärakennuksen yhteydessä on samalta ajalta peräisin oleva puisto Vilan. Kaksikerroksinen päärakennus on tehty puusta. Kartanon pihapiirissä on empiretyylinen talli ja uusgoottilainen viljamakasiini.

Sjölaxin kartano on perustettu historiallisen vesireitin varrelle Syvälahden rannalle 1500-luvulla. Alueelta on löytynyt pronssi- ja rautakautisia röykkiöhautoja. Sjölaxin rälssitilasta tuli säterikartano Kustaa Vaasan aikana. Kartano jaettiin kahdeksi säteritilaksi 1500-luvun lopulla ja Clas Jägerskiöld yhdisti tilat 1600-luvun lopulla. Tilasta muodostettiin fideikomissi vuonna 1791. Kartano kuuluu edelleen Jägerskiöldin suvulle.

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan Suuri Ensyklopedia 11*, s. 8674 (s.v. Kemiö). Helsinki 1982. ISBN 951-1-06892-X
2. 1 2  Sjölaxin kartano Museovirasto. Viitattu 5.4.2021.
3. ↑  Sjölax hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
4. ↑  Sjölaxin rälssitilat Sagalundin museosäätiö. Viitattu 5.4.2021. [vanhentunut linkki]