recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Aleksandr Vedernikov vuonna 2005
**Aleksandr Aleksandrovitš Vedernikov** (ven. Александр Александрович Ведерников; 11. tammikuuta 1964 – 29. lokakuuta 2020) oli venäläinen kapellimestari.

Vedernikov opiskeli Moskovan konservatoriossa. Hän työskenteli vuosina 1988–1990 Stanislavskin ja Nemirovitš-Dantšenkon teatterissa ja vuosina 1988–1995 Tšaikovski-sinfoniaorkesterin avustavana kapellimestarina. Vuonna 1995 Vedernikov perusti Venäjän filharmonisen orkesterin, jonka taiteellisena johtajana ja pääkapellimestarina toimi vuoteen 2004. Vuosina 2001–2009 hän johti Bolšoi-teatteria, ja vuosina 2009–2018 hän toimi Odensen sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina Tanskassa. Vedernikov kuoli lokakuussa 2020 koronaviruspandemiassa tartunnan saatuaan. Tähän saakka hän oli toiminut Tanskan kuninkaallisen oopperan pääkapellimestarina ja Mihailovski-teatterin musiikillisena johtajana.

Vierailevana kapellimestarina Vedernikov johti esimerkiksi Joby Talbotin *Ink Dark Moon* -kitarakonserton kantaesityksessä BBC:n sinfoniaorkesteria vuonna 2018. Hänen levytystensä joukossa on tulkintoja Sergei Rahmaninovin ja Pjotr Tšaikovskin teoksista. Hänen isänsä oli basso Aleksandr Vedernikov ja äitinsä Moskovan konservatorion urkujensoiton professori Natalia Gurejeva.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Russian conductor Alexander Vedernikov has died Gramophone
2. ↑  Vedernikov, Aleksandr WorldCat Identities


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Muurlan Koski** on kylä Salon kaupungin Muurlassa. Kylä sijaitsee Ylisjärven koillisosaan laskevan Koskenjoen eli Ruotsalanjoen suulla.

Kosken kyläkeskus Koskipakka on syntynyt vanhalle torpparialueelle Koskenmäen itärinteelle. Koskipakan pohjoispuolelta virtaavan Koskenjoen varrella on Kosken kartano eli Eriksberg. Seututie 110 kulkee kartanon pohjoispuolelta kyläalueen pohjoisosan halki. Kosken kyläalue ulottuu Koskipakalta suorakulman muotoisesti kaakkoon entiselle kunnanrajalle saakka. Koskenpakan läpi kulkeva Koskenkyläntie yhdistyy kyläkeskuksen eteläpuolella Muurlantiehen. Risteysalueen läheisyydessä on Versowoodin lavatehdas. Muurlantie varrella on myös hieman asutusta, kuin myös Ruotsalan vastaisella rajalla 110-tien pohjoispuolella.

Kosken alueelta on tehty useita kivikautisia löytöjä. Koski mainitaan ensimmäisen kerran 1300-luvulla. Vuoden 1540 maakirjan mukaan kylässä oli neljä tilaa. Näistä yksi läänitettiin vuonna 1609 Hans Munck af Fulkilalle säteritilaksi, joka nimettiin Eriksbergiksi. Säteri peruutettiin kruunulle vuonna 1683 ja siitä tehtiin kruunun virkatalo. Yksityisomistukseen Eriksberg palasi jo 1693. Isojako toteutettiin Koskella 1796, jolloin kylässä oli kartanon lisäksi kaksi muuta tilaa. Eriksbergiin liitettiin naapurikylän Järven kantatila Pajari vuonna 1818 ja omasta kylästä Kollarin tila vuonna 1909. Vuonna 1919 Koskipakkaan perustettiin kansakoulu. Valtatie 1:n vanha linjaus eli nykyinen 110-tie rakennettiin Kosken läpi 1930-luvulla.

1920-, 1930- ja 1940-luvulla kylän torpista ja entisistä työväen asunnoista lohkottiin seitsemän itsenäistä tilaa. Sotien jälkeen kylään lohkottiin vielä 11 pientilaa sekä kaupan tontti. Kansakoulu paloi vuonna 1968 ja lopetti toimintansa. Kylän kauppa on lopettanut toimintansa, mutta läheisen Muurlan kirkonkylän kasvu on yltänyt Muurlantietä pitkin myös Kosken puolelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Turun maakuntamuseon Sarakum-projekti, Muurlan kulttuuriympäristö ja arvot*, s. 34–36. Turun maakuntamuseo, 2005. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Kansalaisen karttapaikka Maanmittauslaitos. Viitattu 1.3.2024.
3. ↑  Koski 2 Kulttuuriympäristön paikkaikkuna:  Museovirasto. Viitattu 1.3.2024.
4. ↑  Laura Ahva: Eriksbergin kartano kertoo sotilaiden suurmiesten historiasta.  *Salon Seudun Sanomat*, 1.9.2002, nro 237, s. 13. SSS:n arkisto.
5. ↑  Matti Grönroos: Kyläteistä valtaväyliin *mattigronroos.fi*. Viitattu 1.3.2024.
**Hakola** on maarekisterikylä Salon kaupungin Muurlassa. Kylä sijaitsee Muurlan itäosassa. Hakolan kylä on ajan saatossa hävinnyt ja eripuolilla kylän aluetta on yksittäisiä taloja.

Hakolan historiallinen kylätontti on autio. Se sijaitsi Kaukelmaan läheisyydessä, tämän eteläpuolella. Isojaon aikaan 1795 kylässä oli kaksi taloa. Isojakoa on täydennetty vuonna 1909, jolloin Hakola on jo ollut autio ja Kaukelmaan tilan omistuksessa.

Muurlan lasin lasitehdas sijaitsee Hakolan kyläalueen pohjoislaidalla. Sieltä kylän alue ulottuu etelään Kitussuonmäen yli ja jatkuu suorakaiteen muotoisena kaakkoon Hirsijärven Pitkälahdelle. Valtaosa kylän alueesta on soista ja mäkistä metsämaata. Hirsijärven rannalla on muutama kesämökki. Kitussuonmäellä sijaitsi ennen hiihtokeskus.

Lähteet
-------

1. ↑  *Turun maakuntamuseon Sarakum-projekti, Muurlan kulttuuriympäristö ja arvot*, s. 10. Turun maakuntamuseo, 2005. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Kaukelmaa, Hakola, Koski, Ranta, Ruotsala: Isojaontäydennys edellä mainituissa kylissä (A67:7/11-22) Maanmittaushallituksen uudistusarkisto:  Kansallisarkisto. Viitattu 26.2.2024.
3. ↑  *Peruskartta* 1:20 000. 2023 02.  Helsinki: Maanmittaushallitus, 1991.  Kartan verkkoversio (jpg)
**Pohjoismaiset ravitsemussuositukset** ovat viiden Pohjoismaan, Suomen, Ruotsin, Norjan, Tanskan ja Islannin yhteisiä ravitsemussuosituksia. Ensimmäiset pohjoismaiset ravitsemussuositukset julkaistiin vuonna 1980, edellisen kerran vuonna 2012 ja nykyiset suositukset vuonna 2023. Niitä on julkaistu yhteensä viisi. 

Suosituksissa on sekä ravintoaineiden saantisuosituksia että fyysistä aktiivisuutta koskevia neuvoja kuluttajille ja julkiselle sektorille. Suosituksia käytetään myös pohjoismaisen Avaimenreikä-ravitsemusmerkin, tanskalaisen Fuldkornslogoet-täysjyvämerkin ja suomalaisen Sydänmerkin pohjana. Merkinnät auttavat kuluttajia tekemään terveellisiä valintoja, ja elintarviketuottajat voivat parantaa merkintäkriteerien avulla omaa tuotekehitystään.

Uusissa suosituksissa on ollut tavoitteena parantaa myös ravinnon tuotantotapojen ekologista kestävyyttä. Sama koskee painonhallintaa ja ylipainon vähentämistä.

Pohjoismaiset ravitsemussuosituksen tarkoituksena on muodostaa Suomen, Ruotsin, Norjan, Tanskan ja Islannin kansallisten ruoka- ja ravintoainesuositusten tieteellinen perusta. Pohjoismaiset ravitsemussuositukset syntyvät yli sadan tutkijan yhteistyönä siten että pohjoismaiset ja ulkomaiset tutkijat toimivat hankkeessa asiantuntijoina. Työhön sisältyy järjestelmällisten kirjallisuuskatsausten teko.

Suosotuksiin kootaan niiden laatijoiden mukaan laajasti uusin saatavilla oleva tutkimustieto.

Lähteet
-------

1. ↑  Pohjoismaiset ravitsemussuositukset uudistettiin *Valtioneuvosto*.  3.10.2013. Viitattu 10.12.2023.
2. ↑  Pohjoismaiset ravitsemussuositukset pohjana suomalaisille suosituksille – päivitystyö käynnistyy - Uutinen - THL *Terveyden ja hyvinvoinnin laitos*. Viitattu 10.12.2023.
**Saint-Georges-sur-Loire** on kunta läntisessä Ranskassa Maine-et-Loiren departementissa Pays de la Loiren alueella. Se sijaitsee Loirejoen varrella, noin 19 kilometriä Angers'n kaupungista länteen.

Château de Serrant
Kunnan nähtävyyksiin kuuluu keskiaikaisen linnoituksen paikalle rakennettu linna *Château de Serrant*. Nykyisen renessanssilinnan rakentaminen aloitettiin 1500-luvulla, ja lopulta usean omistajavaihdon jälkeen se valmistui noin sata vuotta myöhemmin alkuperäisen suunnitelman mukaan. 1600-luvulla valmistui myös arkkitehti Jules Hardouin-Mansartin suunnittelema linnan kappeli. Vuonna 1749 linnan osti Ranskaan karkotettu irlantilainen laivanvarustaja Walsh, joka rakennutti linnan ympärille englantilaisen maisemapuutarhan. Vuonna 1830 Valentine Walsh de Serrant meni naimisiin La Trémoïllen herttuan kanssa, ja siitä lähtien linna on kuulunut tämän Ranskan vanhimpiin kuuluvan suvun hallintaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 25.4.2021. (ranskaksi)
2. ↑  Château de Serrant L’association des Châteaux de la Loire. Viitattu 25.4.2021. (englanniksi)
3. ↑  Discover the history of the château de Serrant through the centuries Le Château de Serrant. Viitattu 25.4.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saint-Georges-sur-Loire** Wikimedia Commonsissa
**Lydia (Lyydia, Lyyti) Virtanen** (23. maaliskuuta 1901 Pusula – 7. huhtikuuta 1976) oli suomalainen kommunistinen poliitikko, joka vaikutti Karkkilassa. Hän oli vuoden 1950 presidentinvaalien valitsijamiehenä, ja häntä on sanottu "Karkkilan keisariksi".

Virtanen toimi Karkkilan Työväen Näyttämön ohjaajana vuosina 1930–1961 ja ohjasi muun muassa Karkkilan rautatieliikenteen 50-vuotisjuhlassa vuonna 1961 esitetyn katkelman Juhani Ahon *Rautatiestä*. Hän oli punakaartissa sanitäärinä ja *Valistaja*-lehden päätoimittaja. Pyhäjärven kunnanvaltuustoon hänet valittiin vuonna 1928. Hän oli vuosina 1929–1931 vankilassa kommunistisesta toiminnasta. Myöhemmin hän oli Karkkilan kaupunginvaltuuston ja Osuusliike Tuen johtokunnan jäsen sekä Karkkilan työväenliikkeen johtohahmo. Hänen aloitteestaan Karkkilaan perustettiin kotiseutumuseo, joka toimi vuosina 1950–1988.

Pusulassa syntyneen Virtasen isä oli työssä Arimaan lasiruukissa. Isän kuoltua perhe muutti vuonna 1907 Karkkilaan (silloinen Högfors).

Lähteet
-------

* Marja Holli, *Punaisen Karkkilan Lyyti*, Lukutoukan Kirjakauppa, 2014

### Viitteet

1. ↑  Karkkilan tienoo 27.5.2014
2. 1 2  Holli, s. 113–114
3. ↑  Arjen historiaa
4. ↑  Näyttämö.net
5. ↑  Hannu Siitari:Rautatiejuhla Karkkilassa, Kymiyhtymä-lehti 1961/4:
6. 1 2  Pirjo Rautiainen Karkkilalaista nuorisokulttuuria 1910- ja 1920-luvuilta, 2001, Folkloristiikka, tutkimus, Helsinki.fi
7. ↑  Kotiseutumuseo, Folkloristiikka, Helsinki.fi

Kirjallisuutta
--------------

* Reino Luoto, *Muistikuvia Karkkilasta*. Osa 1, Tyäläisii ja luattamusmiähii - nii ja naisii kans. Lukutoukan kirjakauppa, 2008 (sisältää artikkelin Lydia Virtasesta)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Hihnamato** (*Ligula intestinalis*) on särkikaloissa (etenkin lahnassa) esiintyvä, heisimatoihin kuuluva loinen. Matoa esiintyy etenkin makeanveden kaloissa.

Hihnamato on väritykseltään keltavalkoinen ja voi pisimmillään kasvaa jopa puolen metrin mittaiseksi. Lahnat saavat hihnamadon ravinnostaan jo varsin pieninä, planktonäyriäisistä. Planktonäyriäinen on hihnamadon toukkavaiheen ensimmäinen väli-isäntä. Lahnan syödessä planktonäyriäisen hihnamadontoukka siirtyy lahnaan. Lahnan suolen seinämästä toukka siirtyy ruumiinonteloon ja alkaa kasvaa. Toukka voi saavuttaa 1,5 senttimetrin paksuuden. Yhdessä lahnassa voi olla pari kolmekin yksilöä, joiden yhteispaino on jopa 6–8 prosenttia kalan painosta.

Lahna ei ole kuitenkaan madolle varsinainen pääisäntä. Madon lopullisena päämääränä toimivat kalaa syövät linnut, kuten koskelot ja kalasääski, joiden suolistossa se saavuttaa sukukypsyyden.

Lahnalle hihnamato on haitallinen ja aiheuttaa sille muun muassa hidaskasvuisuutta sekä useimmiten tekee siitä steriilin, niin ettei se pysty jatkamaan sukua. Ihmiselle mato on vastenmielinen mutta ei vaarallinen. Kalan liha ei madosta kärsi vaan on täysin syötävää ja vaaratonta.

Hihnamato sekoitetaan usein ihmiselle vaaralliseen lapamatoon. Lahnassa ei kuitenkaan esiinny lapamatoa, toisin kuten useimmiten turvallisiksi luulluissa hauessa, ahvenessa ja mateessa, joissa niissäkin lapamatoa esiintyy yleensä vain makeanveden yksilöissä. Yleisesti ottaen lapamato on luultua harvinaisempi. Pääsääntönä on, että kalassa oleva hihnamato on yleensä pitkä, jopa mainitut puoli metriä, ja se sijaitsee kalan suolistossa taikka muissa sisäelimissä. Lapamadon toukat puolestaan ovat kalassa vain noin 5–20 millimetriä pitkiä ja elävät kalan lihaksistossa.

Lähteet
-------

* Suomen eläimet: Kalat, Sammakkoeläimet ja Matelijat, Weilin+Göös ISBN 951-35-4756-6

### Viitteet

1. ↑  Fisheries Management (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* UniProt, Taxonomy: Ligula intestinalis (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1128693
* ADW: Ligula\_intestinalis
* AFD: Ligula\_intestinalis
* BioLib: 43819
* CoL: 6PX87
* EUNIS: 25210
* Fauna Europaea: 412110
* Fauna Europaea (new): 4f329359-6eef-4ba3-a69c-3e0cd884d123
* GBIF: 2505904
* IRMNG: 10835776
* ITIS: 1060167
* NBN: NHMSYS0000068163
* NCBI: 94845
* NZOR: b8dc3f67-42c5-4b32-855d-b89fa4646c58
* Observation.org: 827743
* uBio: 7176161
* WoRMS: 105210

 |

 |
**Pyöräväylät** ovat pyöräliikenteelle tarkoitettuja teitä tai tien osia. Suomessa tyypillisimpiä pyöräväyliä ovat pyörätien eri variaatiot. Yleisin lienee jalankulun ja pyöräilyn yhdistävä niin sanottu kevyen liikenteen väylä eli yhdistetty pyörätie ja jalkakäytävä. Muita pyörätien toteutustapoja ovat pyörätie ja jalkakäytävä rinnakkain sekä muista kulkumuodoista erotettu varsinainen pyörätie.

Pyörätie ja jalkakäytävä rinnakkain Englannissa.
Joillakin pyöräteillä saa ajaa myös mopolla, edellyttäen että pyörätiestä kertovan liikennemerkin alla on "sallittu mopoille" -lisäkilpi.

Suomen ensimmäinen pyörätie valmistui 1930-luvun lopulla puolentoista kilometrin matkalle Turun kaupungin rajalta Kaarinaan.

Muita pyöräväyliä ovat esimerkiksi pyöräkaistat ja pyöräkadut. Pyöräkaista on polkupyöräliikenteelle tarkoitettu, tiemerkinnöin osoitettu ajoradan pituussuuntainen osa.

Pyöräkaista 30 km/h kadun reunassa Alankomaissa.
Pyöräkatu on sekaliikenteenä, mutta pyöräliikenteen ehdoilla toteutettu katuosuus. Pyöräkadulla polkupyöräilijälle tulee antaa esteetön kulku ja muun ajoneuvoliikenteen tulee sovittaa ajonopeus pyöräilyn mukaiseksi. Pyöräkatu on tyypillisesti osa pyöräliikenteen pääverkkoa ohjattuna ajoradalle yhdessä paikallisen tonttiliikenteen kanssa.

Pyöräliikennettä ohjaavia liikennemerkkejä Suomessa
---------------------------------------------------

* D5 Pyörätie (vain pyöräliikenteelle tarkoitettu tie)D5 Pyörätie (vain pyöräliikenteelle tarkoitettu tie)
* D6 Yhdistetty pyörätie ja jalkakäytäväD6 Yhdistetty pyörätie ja jalkakäytävä
* D7 Pyörätie ja jalkakäytävä rinnakkainD7 Pyörätie ja jalkakäytävä rinnakkain
* E13 PyöräkaistaE13 Pyöräkaista
* E28 PyöräkatuE28 Pyöräkatu

Katso myös
----------

* Helsingin baanaverkko

Lähteet
-------

1. ↑   Polkupyöräteitä tarvitaan 500 km. Rakennuskustannukset n. 34 milj. mk. Turun lähellä ensimmäinen pyörätie jo valmiina, muita ryhdytään rakentamaan mahdollisimman pian, Helsingin Sanomat, 26.02.1939, nro 55, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  Tieliikennelaki (Arkistoitu – Internet Archive) 2 §, (729/2018)
3. ↑  Tieliikennelaki (Arkistoitu – Internet Archive) 45 §, (729/2018)
4. ↑  Pyöräliikenteen suunnitteluohje

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pyöräväylä** Wikimedia Commonsissa
**Evon metsärata** oli Lammilla ja Asikkalassa sijainnut puutavaran kuljetukseen käytetty kapearaiteinen metsärautatie, joka oli käytössä vuosina 1908–1914. Radan pituus sivuhaaroineen oli 23 kilometriä. Se kulki 17 kilometrin matkan Evon valtionmetsistä Viitailan kylän läpi Vesijärven rannalla sijainneelle Kailaniemen laiturille.

Rillitieksi kutsutun radan rakennutti helsinkiläinen liikemies Kaarlo Tilander, joka oli tehnyt Metsähallituksen kanssa useampivuotisen hakkuusopimuksen koivutukkien ja -halkojen hakkaamisesta 900 hehtaarin alueelta Evon kruununmetsistä. Tilander teki hakkuusopimuksia myös Lammin ja Asikkalan alueen yksityismetsänomistajien kanssa. Aluksi radalla käytettiin hevosia vaunujen vetämiseen mutta vuonna 1909 hankittiin kaksi höyryveturia, joista toinen oli saksalainen ja toinen Tampellan valmistama.

Kailaniemessä puut lastattiin proomuihin ja kuljetettiin höyryhinaaja S/S Puuhalla 10 kilometrin päähän Lahteen. Edestakainen matka proomuilla kesti lastauksineen viikon. Lahdesta suurin osa puutavarasta jatkoi edelleen Loviisan-Vesijärven rautateitä ja Valtion rautateitä pitkin muualle Suomeen ja ulkomaille.

Lahdesta kuljetus jatkui edelleen rautateitse Helsingin tai Pietarin polttopuumarkkinoille. Vuodessa Evon metsistä hakattiin nyt noin 50 000 m³ puuta. Vuonna 1911 Tillander perusti *Kailanniemen Puutavaraliike Oy* -nimisen yhtiön joka rakennutti Kailaniemeen höyrysahan. Tämän sahan käyttämät tukit kuljetettiin pääasiassa Evolta metsärataa pitkin.

Tilanderin palveluksessa oli Lammilla enimmillään yli 400 henkilöä. Ensimmäisen maailmansodan puhkeaminen vuonna 1914 sekoitti Tilanderin liiketoimet, ja hänen sahayhtiönsä teki konkurssin. Evon metsärata purettiin samana vuonna ja sen kiskot myytiin Venäjälle, jossa niitä käytettiin itärintamalla kasemattien raudoituksiin.

Rata on hävinnyt lähes kokonaan. Linjauksen erottaa muutamassa kohdin. Kailaniemessä on jäljellä rataan liittyneen tukkirampin perustukset.

Katso myös
----------

* Loviisan-Vesijärven rautatie
* Kostila

Lähteet
-------

* UPM/Metsä 3/2008: Metsäradat s. 40-43 (pdf-tiedosto) (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kapearaiteinen tie Vesijärveltä Evon kruununpuistoon, Tapio : Suomen metsänhoidon ystävien seuran aikakauskirja, 01.01.1910, nro 10, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Pompu** (sardiksi *Pòmpu*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 257 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 5,32 neliökilometriä. Se sijaitsee 147 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pompu** Wikimedia Commonsissa

Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
**Nakłon piirikunta** (puol. *powiat nakielski*) on Puolan piirikunta Kujavia-Pommerin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 86 311. Piirikunta jakautuu viiteen maalaiskuntaan, jotka ovat Kcynia (sisältää Kcynian kaupungin), Mrocza (sisältää Mroczan kaupungin), Nakło nad Notecią (sisältää hallintokeskus Nakło nad Noteciąn kaupungin), Sadki sekä Szubin (sisältää Szubinin kaupungin).

Nakłon piirikunnan pinta-alasta arviolta 23 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.

Nakłon piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 10,5 prosenttia. Luku on huomattavan suuri sekä Kujavia-Pommerin voivodikunnan että koko Puolan työttömyyslukuihin verrattuna.

Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Nakłon piirikunnassa oli 86 311 asukasta, joista 50,4 prosenttia naispuolisia ja 49,6 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 86 866 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 77 978 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 19,5 prosenttia, työikäisten 61,4 prosenttia ja eläkeikäisten 19 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,2 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 822 lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Powiat nakielski w liczbach *Polska w liczbach*. Viitattu 13.11.2020. (puolaksi)
2. ↑  Powiat Nakielski Association of Polish Counties. Viitattu 13.11.2020. (puolaksi)
3. ↑  Territorial units (Territorial units layout-pudotusvalikosta valittaessa vaihtoehto "Administrative units", sitten alle avautuvasta luettelosta kohta "Kujawsko-Pomorskie") Puolan tilastokeskus. Viitattu 13.11.2020. (puolaksi, englanniksi)
4. ↑  Powiat nakielski (PDF) Bydgoszczin tilastokeskus. Viitattu 13.11.2020. (puolaksi)
5. ↑  Mniejszości narodowe i etniczne oraz społeczność posługująca się językiem kaszubskim wg powiatów w 2011 r. Puolan sisäministeriö.  Arkistoitu 19.6.2021. Viitattu 13.11.2020. (puolaksi)

Kujavia-Pommerin voivodikunnan vaakunaKujavia-Pommerin voivodikunta
**Pääkaupungit: Bydgoszcz** ja **Toruń**   

**Oman kuntansa muodostavat kaupungit:**  

Inowrocław | Brodnica | Chełmno | Rypin | Chełmża | Lipno | Wąbrzeźno | Golub-Dobrzyń | Aleksandrów Kujawski | Ciechocinek | Radziejów | Kowal | Izbica Kujawska | Nieszawa

**Maalaiskunnissa sijaitsevat kaupungit:**   

Świecie | Nakło nad Notecią | Solec Kujawski | Żnin | Tuchola | Mogilno | Koronowo | Kruszwica | Szubin | Sępólno Krajeńskie | Janikowo | Barcin | Gniewkowo | Nowe | Strzelno | Pakość | Więcbork | Kcynia | Brześć Kujawski | Piotrków Kujawski | Mrocza Łabiszyn | Janowiec Wielkopolski | Kowalewo Pomorskie | Jabłonowo Pomorskie | Skępe | Łasin | Lubraniec | Dobrzyń nad Wisłą | Kamień Krajeński | Chodecz | Radzyń Chełmiński | Górzno | Lubień Kujawski

**Piirikuntatason kaupungit:**   

Bydgoszcz | Grudziądz | Toruń | Włocławek

**Piirikunnat:**   

Aleksandrów | Brodnica | Bydgoszcz | Chełmno | Golub-Dobrzyń | Grudziądz | Inowrocław | Lipno | Mogilno | Nakło | Radziejów | Rypin | Sępólno | Świecie | Toruń | Tuchola | Wąbrzeźno | Włocławek | Żnin
**Pau** (sardiksi *Pàu*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 300 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 13,82 neliökilometriä. Se sijaitsee 315 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pau (Italia)** Wikimedia Commonsissa

Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
**Wo Long: Fallen Dynasty** on Team Ninjan kehittämä ja Koei Tecmon julkaisema toimintaroolipeli. Peli julkaistiin 3. maaliskuuta 2023 PlayStation 4, PlayStation 5, Windows, Xbox One ja Xbox Series X/S -alustoille.

Pelaaminen
----------

Peli sijoittuu Kiinan kolmen kuningaskunnan ajalle Keltaturbaanien kapinaan. Pelaaminen on tuttua studion *Nioh*-sarjasta, ja aikakausi on studiolle ennestään tuttu *Dynasty Warriors*-sarjasta. Tekoälyn ohjaama NPC-hahmo on usein pelaajan mukana. Toisin kuin *Nioh*-sarjassa eräät asiat kuten veteen putoaminen ei johda äkkikuolemaan eikä juokseminen kuluta staminaa. Myös hiiviskelyllä on pelissä tehtävänsä. Pelissä on "henkimittari", joka on muutosta *Niohin* ki-mittarista: tavalliset hyökkäykset eivät kuluta henkienergiaa, mutta pelaaja käyttää paljon taikuutta tai asetaitoja, jotka kuluttavat henkienergiaa.

Vastaanotto
-----------

Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8/10. Pelin torjuntaan perustuvaa taistelua kehuttiin ja pelissä on fiksuja muutoksia. Pelin ensimmäistä pomoa sanottiin epäbalansoituneeksi, eikä kuvasta muuta peliä, jotka eivät ole yhtä haastavia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Alan Wen: Wo Long: Fallen Dynasty review - "masocore" action with an approachable twist *eurogamer.net*.  2.3.2023. Viitattu 3.3.2024. (englanniksi)
2. ↑  Richard Wakeling: Wo Long: Fallen Dynasty Review - Souls-Like Of The Three Kingdoms *gamespot.com*.  2.3.2023. Viitattu 3.3.2024. (englanniksi)
Aavikon sijainti
Satelliittikuva Namibin aavikosta.
**Namib** on aavikko Afrikan lounaisrannikolla. Se sijaitsee suurimmaksi osaksi Namibian alueella ja myötäilee Atlantin rannikkoa 50–160 kilometrin levyisenä ja 1 600 kilometrin pituisena. Pinta-alaltaan aavikko on noin 50 000 neliökilometriä. Sana *namib* tarkoittaa ’valtavaa’ naman kielessä. Namibin arvellaan olevan vanhin nykyisistä aavikoista; se on syntynyt noin 80 miljoonaa vuotta sitten, kun kylmä Benguelanvirta alkoi aiheuttaa viileän ja kuivan ilman laskeutumisen alueella. Namibin alueella sataa alle 10 millimetriä vuodessa ja se on suurimmaksi osaksi autiota.

Namibissa sijaitsee ryhmä maailman korkeimpia hiekkadyynejä. Dyyni numero 7 on noin 340 metrin korkuinen. Yksi ainoista pysyvistä asutusalueista on Sossusvlei dyyniryhmän lähistöllä. Aavikon pohjoisreunalla sijaitsevat lisäksi Walvis Bayn ja Swakopmundin kaupungit. Mereltä saapuvan kostean ilman kohdatessa aavikon kuivan ilman syntyy rannikolle runsaasti sumua, joka tiivistyy aamukasteeksi harvalukuisen kasvillisuuden käyttöön. Sumu on aiheuttanut myös useiden laivojen eksymisiä ja haaksirikkoja rannikon läheisyydessä; osa hylyistä sijaitsee nykyisin maalla jopa 50 metrin päässä rannasta johtuen aavikon vähittäisestä levittäytymisestä merta kohti. Luurankomaisista hylyistä rannikko on saanut nimen Luurankorannikko.

Tunnetuin Namibin aavikon eläin lienee muun muassa Damaramaassa elävä "aavikkonorsu", joka on savanninorsun aavikolle sopeutunut muoto. Aavikkonorsut vaeltavat aavikolla keitaalta toiselle niin kuin "aavikkosarvikuonoiksi" kutsutut suippohuulisarvikuonotkin. Namibin pitkän historian aikana aavikolle on ehtinyt kehittyä useita endeemisiä kasveja, jotka ovat tottuneet äärimmäiseen kuivuuteen ja kykenevät tyydyttämään vedentarpeensa pelkästä sumun kosteudesta. Tunnetuin esimerkki on eriskummallinen ikilehti. Luonnonvaroista merkittäviä ovat volframi, suola ja timantit.

* SossusvleiSossusvlei

Lähteet
-------

1. ↑  10 Reasons why you should visit Namibia (Arkistoitu – Internet Archive) Barefoot Namibia. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Namib** Wikimedia Commonsissa
**Oristano** (sardiksi *Aristànis*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 31 687 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 84,57 neliökilometriä. Se sijaitsee 9 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Oristano** Wikimedia Commonsissa

Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
**Scary Movie** on Keenen Ivory Wayansin ohjaama komediaelokuva vuodelta 2000. Se on kauhuelokuvia parodioivan *Scary Movie* -sarjan ensimmäinen osa. Elokuvan juoni perustuu pääasiassa elokuviin *Scream* ja *Tiedän, mitä teit viime kesänä*, mutta siinä viitataan ja parodioidaan myös monia muita elokuvia.

Elokuvan huumori on pääosin ronskia, ja alapäähuumorin puolelle menevää.

Tarina
------

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Kaikki alkaa siitä, kun koulun kaunis tyttö, Drew, saa puhelun murhaajalta, kuminaamalta. Hetken päästä hän hiipii hänen taloonsa murhaamaan hänet. Tapaus herättää paljon kohua koulussa. Cindy ja hänen kaverinsa Brenda, Buffy, Bobby, Greg, Shorty ja Ray miettivät, onko se sattumaa, että he tasan vuosi sitten vahingossa tappoivat yhden miehen halloweenina. Tämän jälkeen kuminaama alkaa jahdata Cindyä ja hänen kavereitansa. Utelias reportteri Gail Hailstrom on valmis tekemään kaikkensa, että saisi edes vähän jutunjuurta tästä tapauksesta.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Anna Faris   | … |  Cindy Campbell
  |
|  Shawn Wayans   | … |  Ray Wilkins
  |
|  Marlon Wayans   | … |  Shorty Meeks
  |
|  Jon Abrahams   | … |  Bobby Prinze
  |
|  Shannon Elizabeth   | … |  Buffy Gilmore
  |
|  Cheri Oteri   | … |  Gail Hailstorm
  |
|  Lochlyn Munro   | … |  Greg Phillippe
  |
|  Regina Hall   | … |  Brenda Meeks
  |
|  Dave Sheridan   | … |  Doofy Gilmore
  |
|  Carmen Electra   | … |  Drew Decker 
  |

Aiheesta muualla
----------------

* *Scary Movie* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Varapastori** eli **nimipastori** (ruots. *vice pastor*) oli kirkollinen arvonimi, joka myönnettiin ansioituneille kappalaisille. Se oli käytössä Suomessa 1700-luvun alkupuolelta aina 1910-luvulle. Varapastorin arvon saaneen kappalaisen katsottiin olevan kirkkoherran arvoon korotettu varakirkkoherra.

Varapastorin arvo esiintyi vielä Suomen vuoden 1914 leimaveroasetuksessa mutta tämän jälkeen arvonimi poistui käytöstä.

Ruotsin kirkossa käytetään vastaavaa nimitystä "vice pastor" kirkkoherran viransijaisesta. Nykyinen Ruotsin kirkon kirkkojärjestys ei tunne termiä "vice pastor", mutta se kuitenkin yleisesti käytössä.

== Lähteet ==h

* Kunniamerkki- ja arvonimitoimikunta : Kirkolliset arvonannon osoitukset (MS Word dokumentti) (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Tietosanakirja (1909), osa 10 hakusana Varapastori
2. ↑  Frithiof Dahlby, Lars-Åke Lundberg: *Nya kyrkokalendern*, s. 264. Verbum, 1983.. ISBN 91-526-0297-4.. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Arno Forsius: Pappien ruotsinkielisiä ammattinimikkeitä (Arkistoitu – Internet Archive)
Napoléon Berthier viisivuotiaan tyttärensä Malcyn kanssa Franz Xaver Winterhalterin muotokuvassa (1837)
**Napoléon Alexandre Louis Joseph Berthier, Wagramin 2. ruhtinas** (1810 – 9. helmikuuta 1887) oli ranskalainen aatelinen ja poliitikko. Hänen isänsä oli Ranskan marsalkka Louis Alexandre Berthier ja äitinsä Baijerin prinsessa Maria Elisabet.

Napoléon Alexandre Berthier peri isänsä kuollessa vuonna 1815 Wagramin ruhtinaan arvonimen, joka oli perustettu tätä varten 15. elokuuta 1809, ja Grosbois’n linnan, jonka keisari Napoleon I oli lahjoittanut tälle vuonna 1805. Hänen äitinsä kuoli koleraan 1. heinäkuuta 1849 Pariisissa. Hänellä oli kaksi siskoa, Caroline (1812–1905) ja Elizabeth (1815–1878).

Berthier avioitui 30. kesäkuuta 1831 Zénaïde Françoise Claryn (1812–1884) kanssa. Vaimolla oli suvun kautta yhteyksiä Espanjan ja Tanskan kuningashuoneisiin sekä Bonaparten sukuun. Pariskunnalle syntyivät tytär Malcy (1832–1884) ja poika Alexandre (1836–1911).

Isästään poiketen Berthier ei koskaan lähtenyt merkittävälle sotilaalliselle tai poliittiselle uralle, vaan keskittyi maanomistuksiensa hoitoon. Hän toimi toisen keisarikunnan aikana Boissy-Saint-Légerin kunnanjohtajana, kuten maanomistajilla oli kauan ollut tapana tehdä, useita kertoja. Vuosina 1863–1866 hän uudisti kunnan kirkkorakennusta merkittävästi sekä koristeli Grosbois’n kappelia.

Berthieriä seurasi Wagramin ruhtinaana hänen poikansa Alexandre, joka vuonna 1882 oli avioitunut Mayer Carl von Rothschildin tyttären Bertha Claran kanssa.

Lähteet
-------

* von Reisberg, Eugene Barilo: *Franz Xaver Winterhalter (1805-1873): Portraiture in the Age of Social Change*. University of Melbourne, 2016. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
* Reyne, Max: *Les 26 Maréchaux de Napoléon: Soldats de la Révolution, gloires de l'Empire*. FeniXX, 1990. Teoksen verkkoversio. (ranskaksi)

### Viitteet

1. 1 2  von Reisberg 2016, s. 187
2. 1 2  Château de Grosbois *montjoye.net*. Viitattu 4.8.2020. (ranskaksi)
3. 1 2  Reyne 1990
4. ↑  de Rochebouët, Béatrice: Le maréchal Berthier démasqué *Le Figaro*.  6.2.2014. Viitattu 4.8.2020. (ranskaksi)
5. ↑  von Reisberg 2016, s. 191
6. ↑  von Reisberg 2016, s. 187–188
7. 1 2  von Reisberg 2016, s. 189
8. ↑  Berthier Church *Ville Impériale*. Viitattu 4.8.2020. (englanniksi)
9. ↑  August 2018: Portrait of a ‘Princess’: Bertha Clara von Rothschild by Ellis William Roberts, 1890 *The Rothschild Archive*.  elokuu 2018. Viitattu 4.8.2020. (englanniksi)[vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Louis Alexandre Berthier** | **Wagramin ruhtinas**1815–1887 | Seuraaja:**Alexandre Berthier** |
**Enes Kanter Freedom** (s. 20. toukokuuta 1992 Zürich, Sveitsi) on turkkilainen koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri. Hän edustaa kaudella 2019–2020 NBA-liigassa pelaavaa Boston Celticsiä.

Ammattilaisura
--------------

Kanter debytoi ammattilaiskentillä kaudella 2008–2009 Fenerbahçen joukkueessa, pelaten viisi ottelua Turkin liigassa ja neljä ottelua Euroliigassa. Kauden jälkeen hän hylkäsi useita tarjouksia Euroopan huippuseuroilta pelatakseen Yhdysvalloissa lukio- ja yliopistokoripalloa.

Yhden lukiovuoden jälkeen Kanterin oli tarkoitus pelata kaudella 2010–2011 Kentuckyn yliopiston joukkueessa. Kattojärjestö NCAA totesi kuitenkin Kanterin olevan edustuskelvoton Fenerbahçen aiemmin maksamien korvausten vuoksi, jotka rikkoivat järjestön tiukkoja amatöörisäädöksiä.

Utah Jazz varasi Kanterin vuoden 2011 NBA:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella, tilaisuuden kolmantena pelaajana Kyrie Irvingin ja Derrick Williamsin jälkeen. Kanter pelasi Utahissa kolme täyttä kautta, ja neljännen kauden siirtotakarajalla hän siirtyi kolmen joukkueen kaupassa Oklahoma City Thunderiin. Syyskuussa 2017 hän siirtyi New York Knicksiin kaupassa, jossa Carmelo Anthony siirtyi toiseen suuntaan. Helmikuussa 2019 hän solmi sopimuksen Portland Trail Blazersin kanssa. Kesällä 2019 hän siirtyi Boston Celticsiin.

### Maajoukkueura

Turkin maajoukkueessa Kanter debytoi vuoden 2011 EM-kisoissa.

Yhdysvalloissa maanpaossa elävää uskonnollis-poliittista vaikuttajaa Fethullah Güleniä avoimesti tukeva Kanter on ollut Turkissa *persona non grata* vuoden 2016 vallankaappausyrityksen jälkeen ja on suljettu myös kaiken maajoukkuetoiminnan ulkopuolelle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Enes Kanter NBA Stats *basketball-reference.com*. Basketball Reference. Viitattu 22.2.2015. (englanniksi)
2. ↑  Knicks Trade Carmelo Anthony To Oklahoma City  25.9.2017. NBA. Viitattu 22.2.2015. (englanniksi)
3. ↑  Trail Blazers sign center Enes Kanter  13.2.2019. NBA. Viitattu 1.5.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Enes Kanter** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Japanin ja Suomen sijainti.   Suomi  Japani
**Japanin ja Suomen suhteet** alkoivat Japanin tunnustettua Suomen valtion 23. toukokuuta 1919. Maiden väliset diplomaattisuhteet solmittiin 6. syyskuuta 1919 sekä uudelleen 8. maaliskuuta 1957. Suomen suurlähetystö sijaitsee Tokiossa ja Japanin suurlähetystö Helsingissä. Suomen Tokion-suurlähettiläänä toimii Pekka Orpana.

Ensimmäinen virallinen suomalainen Japanissa lienee ollut Venäjän armeijan luutnantti Adam Laxman. Venäjän keisarinna Katariina Suuri lähetti hänet 1700-luvun loppupuolella pohjustamaan kauppasuhteita ja ottamaan selvää sulkeutuneesta Japanista. Vuonna 1879 puolestaan Jokohamaan rantautui tutkimusmatkailija Adolf Erik Nordenskiöld. Hän lienee myös ensimmäinen Koillisväylän läpi purjehtinut ihminen. Suomalaisten lähetystyö alkoi pian uskonnonvapautumisen (1873) jälkeen. Suomen Luterilainen Evankeliumiyhdistys lähetti Esteri Kurvisen ja Alfred Wellrosin Japaniin vuonna 1900. Tunnettu kielentutkija ja tutkimusmatkailija G. J. Ramstedt nimettiin Suomen viralliseksi ensimmäiseksi asiainhoitajaksi Japaniin, Kiinaan ja Siamiin vuonna 1919.

Suomalaisia kansainvälisissä tieteellisissä teoksissa julkaisseita Japanin tutkijoita ovat muun muassa historioitsija Olavi K. Fält, taloustieteilijä Merja Karppinen, suomenvirolainen kielentutkija Rein Raud ja semiootikko Eero Tarasti. Suomalaisessa taiteessa merkittäviä japanilaisia vaikutteita ovat saaneet muun muassa säveltäjät Pehr Henrik Nordgren, joka opiskeli Japanissa, ja Paavo Heininen, jonka ooppera *Silkkirumpu* perustuu japanilaiseen nō-näytelmään. Japanin parlamentin ensimmäinen ulkomaalaissyntyinen senaattori on Suomessa syntynyt Marutei Tsurunen (entinen Martti Turunen).

Lähteet
-------

1. ↑  Suomi Japanissa Suomen suurlähetystö, Tokio.
2. ↑  Kauppapolitiikka (Arkistoitu – Internet Archive)

Kirjallisuutta
--------------

* Engman, Max: *Suureen itään. Suomalaiset Venäjällä ja Aasiassa*. Turku: Siirtolaisuusinstituutti, 2005. ISBN 951-9266-84-4.
* Kyllönen, Ari: *Samuraiden vieraana. Suomalaisia Japanissa 1703 - 1917*. Kuopio: Pitkos Books, 2013. ISBN 978-951-842-361-7.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen ulkopolitiikka |
| --- |
|  |
| Aasia | 
* Intia
* Japani
* Pakistan
* Pohjois-Korea
* Taiwan
* Turkki

 |
|  |
| Afrikka | 
* Namibia

 |
|  |
| Amerikka | 
* Uruguay
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Eurooppa | 
* Alankomaat
* Espanja
* Kreikka
* Kroatia
* Kypros
* Italia
* Itävalta
* Puola
* Ranska
* Saksa
* Tanska
* Ukraina
* Unkari
* Venäjä
* Viro

 |
|  |
| Kansainväliset | 
* NATO

 |
|  |
| Lisää aiheesta | 
* Suomen diplomaattiset edustustot / Diplomaattiset edustustot Suomessa
* Suomen ulkoministeriö
* Suomen diplomaattiset edustajat
	+ Aasia
	+ Afrikka
	+ Etelä-Amerikka
	+ Pohjois-Amerikka
	+ Eurooppa
	+ Kansainväliset järjestöt

 |

 |
Kiovan kauppakorkeakoulun logo (englanniksi).
**Kiovan kauppakorkeakoulu** (ukr. Київська школа економіки, *Kyjivska škola ekonomiky*; engl. *Kyiv School of Economics*; lyhennys **KSE**) on yksityinen, vuonna 1996 perustettu pienehkö taloustieteellinen korkeakoulu, joka toimii Kiovassa, Ukrainassa. Korkeakoulu järjestää myös etäopetusta. Se kuuluu Open Society University Network -verkostoon (OSUN).

Kiovan kauppakorkeakoulun tutkimustyö on ollut esillä myös suomalaisessa mediassa esimerkiksi Venäjällä toimivien ulkomaisten yritysten seurantaan liittyen. KSE on osaltaan ollut laatimassa Venäjän sotatoimien kansainvälisten rahoittajien seurantaa. Kiovan kauppakorkeakoulu on tuonut yhteistyötahojensa kanssa esille esimerkiksi, kuinka suuria veroja kansainväliset yritykset ovat Venäjän valtiolle maksaneet. KSE:n mukaan näillä maksuilla rahoitetaan osaltaan Venäjän sotatoimia Ukrainassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kyiv School of Economics 2023 war time report Kyiv School of Economics, kse.ua. Viitattu 25.2.2024. (englanniksi)
2. ↑  Our Members (arkistoitu (4.2.2024)) opensocietyuniversitynetwork.org. Viitattu 25.2.2024. (englanniksi)
3. ↑  Denys Svyrydenkov: 2024 Is The Year to Defund Russia's War: The West Holds the Key  22.2.2024. pravda.com.ua. Viitattu 25.2.2024. (englanniksi)
4. ↑  Sadat ulkomaiset yritykset jatkavat liiketoimintaa Venäjällä suurista riskeistä huolimatta *BOFIT Viikkokatsaus / BOFIT Weekly Review 2023/45*.  9.11.2023. BOFIT/ Suomen Pankki, bofit.fi. Viitattu 25.2.2024. (suomeksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kyiv School of Economics (kotisivut) (englanniksi) *ukrainaksi* (kse.ua)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: uk:Київська школа економіки
Berezin UBK
**Berezin UB** (ven. Универсальный пулемёт Березина, *Universalnyi pulemjot Berezina*, "Berezinin yleiskäyttöinen konekivääri") on Mihail Berezinin suunnittelema 12,7 millimetrin kaasutoiminen, vyösyöttöinen konekivääri lentokoneasennuksiin. Konekivääriä valmistettiin vuosina 1943–1945 Tulassa ja Iževskissä 40 000 kappaletta vuodessa. *lähde?*

Berezin suunnitteli synkronoidun 12,7×108 mm BS-konekiväärin vuosina 1937–1938 ja puolustuskomitea määräsi sen sarjavalmistukseen 12. huhtikuuta 1939 ennen armeijan testien valmistumista. Berezinin kilpailija oli aluksi ŠVAK, mutta sen käyttämä patruuna sopi vain tähän aseeseen Berezinin käyttäessä samaa patruunaa kuin maavoimien DŠK, joten kilpailevasta kehitystyöstä luovuttiin. *lähde?*

Korjausten jälkeen tuloksena oli UB, jota valmistettiin kolmena versiona: UBK siipiasennuksiin (Крыльевой, Krylevoi), UBS potkurinkehän läpi ampuvana (Синхронный, Sinhronnyi) ja UBT pommikoneiden torniasennuksiin (Турельный, Turelnyi). Kaksi ensimmäistä mallia olivat paineilmalla ladattavia, torniasennettava käsin viritettävä ja siinä on pitempi ja raskaampi piippu sekä pistoolikahva tai käsikahvat. UB otettiin sotavarustukseen ja määrättiin sarjatuotantoon 22. huhtikuuta 1941. *lähde?*

Berezin - konekiväärin paino oli 26 kg ja tulinopeus 800–1 050 laukausta minuutissa. Luodin lähtönopeus oli 860 metriä sekunnissa. Aseen teho oli verrattavissa Yhdysvaltojen Browning M2:een, mutta UB oli 20 kilogrammaa kevyempi tulinopeuden ollessa merkittävästi parempi. Tämä seurasi suunnittelun painotuksesta keskiarvoiseen käyttömäärään kestoiän sijaan.

UBS-mallin konekivääriä on käytetty ainakin seuraavissa hävittäjissä: I-15, I-153BS, I-16 tyyppi 29, Jak-1B, Jak-3, Jak-7B, Jak-9, MiG-3 ja LaGG-3.

UBK-mallia on käytetty Pe-2, MiG-3 ja MiG-15 UTI -koneissa. *lähde?*

UBT-mallia on käytetty puolustusaseena pommittajissa Tupolev SB-2, Petljakov Pe-2, Jer-2, Tupolev Tu-2, Il-4, Petljakov Pe-8 sekä Iljušin Il-2 maataistelukoneessa. Ase oli tyypillisesti ampumossa tai tornissa yksittäisasennuksena. *lähde?*

Berezin B-20-tykki ja Volkovin-Jartsevin VJa-23 perustuvat Berezinin mekanismiin. *lähde?*

Lähteet
-------

* Williams, Anthony G.: *Rapid Fire*. Airlife publishing, 2003. ISBN 1 84037 435 7.

### Viitteet

1. ↑  Williams s. 183
2. ↑  Williams taulukot s. 236-246
NTSB:n kasaama runko toukokuussa 1997.
**Trans World Airlinesin lento 800** oli TWA:n kansainvälinen reittilento New Yorkista Pariisin kautta Roomaan 17. heinäkuuta 1996. Kun kone oli noussut Atlantin valtameren yläpuolelle, se räjähti ja putosi mereen. Kaikki koneessa olleet 230 ihmistä saivat surmansa.

Kone
----

Kone oli Boeing 747, rekisteriltään N93119. Koneessa 212 matkustajaa ja 18 miehistön jäsentä, joista kaksi oli pilotteja, kaksi lentomekaanikkoa ja 14 lentoemäntää. Yksi matkustajista oli ranskalainen jääkiekkoilija Michel Breistroff.

Kone tuli TWA:n laivastoon 27. lokakuuta 1971, ja sillä oli takanaan 93 303 lentotuntia ennen onnettomuutta.

Lento
-----

Lento 800 lähti portilta kello 20.02. Kello 20.05–20.07,46 miehistö kävi läpi käynnistyksen jälkeisen tarkistuslistan. 

Kello 20.17 lennonjohto varoitti lentäjiä edellä olevasta Boeing 757:stä lähtevästä turbulenssista, koneen rullatessa kiitotielle 22R. Tuuli tuli länsilounaasta (240°) kahdeksan solmun nopeudella. Kone lähti kello 20.19.

### Onnettomuus

Kone ehti lentää 12 minuuttia, ennen kuin koneen keskimmäinen polttoainetankki siiven kohdalla räjähti ja kone hajosi kahteen osaan. Useat silminnäkijät kertoivat koneen hajonneen useaan osaan sen pudotessa mereen. Kone upposi 36 metrin syvyyteen.

Onnettomuuden syyt
------------------

Onnettomuuden syyksi epäiltiin terroristien asettamaa pommia.

Onnettomuuden syyksi todettiin lopulta koneen johdoissa ollut oikosulku, joka kipinöi ja räjäytti polttoainesäiliön. Polttoainesäiliö oli lähes tyhjä, mutta sen alapuolella oleva ilmastointijärjestelmä kävi kuumana, mikä kuumensi vielä tankissa olevaa polttoainetta, jolloin se höyrystyi. Nestemäinen lentokonepolttoaine ei syty helposti, mutta höyrystyneenä ja ilmaan sekoittuneena se on erittäin helposti syttyvää. Höyryn määrä oli riittävä aiheuttamaan onnettomuuden.

Matkustajat ja miehistö
-----------------------

| Kansalaisuus | Matkustajat | Miehistö | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- |
|  Yhdysvallat | 124 | 18 | 142 |
|
|  Ranska | 42 | 0 | 42 |
|  Algeria | 9 | 0 | 9 |
|  Irlanti | 9 | 0 | 9 |
|  Iso-Britannia | 7 | 0 | 7 |
|  Tanska | 6 | 0 | 6 |
|  Belgia | 4 | 0 | 4 |
|  Italia | 3 | 0 | 3 |
|  Norja | 2 | 0 | 2 |
|  Saksa | 2 | 0 | 2 |
|  Espanja | 1 | 0 | 1 |
|  Israel | 1 | 0 | 1 |
|  Ruotsi | 1 | 0 | 1 |
| Yhteensä | 212 | 18 | 230 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  NTSB: AIRCRAFT ACCIDENT REPORT (PDF) *ntsb.gov*. Viitattu 25.1.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3  Jumbojetti räjähti Atlantin yllä *MTV*.  18.7.1996.  Arkistoitu 20.10.2017. Viitattu 25.1.2018.
3. ↑  Aviation World: TWA Flight 800 - Crash Animation 2 *Youtube*.  7.1.2018. Viitattu 25.1.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **TWA:n lento 800** Wikimedia Commonsissa