recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ljudmila Ljadova
**Ljudmila Aleksejevna Ljadova** (ven. Людмила Алексеевна Лядова; 29. maaliskuuta 1925 Sverdlovsk – 10. maaliskuuta 2021 Moskova) oli venäläinen säveltäjä ja lauluntekijä.

Ljadova syntyi oopperalaulaja, viulisti Aleksei Ljadovin ja kuoromestari Julija Samoilovan tyttärenä. Hän valmistui Sverdlovskin konservatoriosta vuonna 1948. Hänelle opetti pianonsoittoa Berta Marantz ja sävellystä Viktor Trambitski. Ljadova hyväksyttiin Neuvostoliiton säveltäjäliiton jäseneksi vuonna 1951. Hän teki 1940–1950-luvuilla yhteistyötä laulaja Nina Pantelejevan kanssa. Ljadovan lauluja esittivät myös muiden muassa Tamara Miansarova, Klavdija Šulženko, Gelena Velikanova, Nina Dorda, Kapitalina Lazarenko, Gery Scott, Iosif Kobzon, Juri Bogatikov ja Eduard Hil. Laulujen joukossa ovat "Ai-ljuli", "Tsudo-pesenka", "Staryi marš", "Baraban", "Kogda-nibud", "Telefonnyi zvonok" ja "Ženštšina". Ljadova sävelsi myös suuren määrän operetteja ja oopperan *Dva tsveta vremeni* (1986). Lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa orkesteriteoksia, kamarimusiikkia ja pianosävellyksiä.

Ljadova sai Venäjän SFNT:n kunniataiteilijan (1976) ja kansantaiteilijan (1984) arvonimet. Hänelle myönnettiin monia muitakin palkintoja ja tunnustuksia, kuten kunniamerkit ansioista isänmaalle neljännessä (2000) ja kolmannessa (2005) luokassa, Venäjän kunniaritarikunnan merkki (2011) sekä Ystävyyden kunniamerkki (1997). Vuonna 2015 Ljadovasta tehtiin Sverdlovskin alueen kunniakansalainen. Ljadova joutui COVID-19-taudin takia sairaalahoitoon 27. helmikuuta 2021 ja kuoli 10. maaliskuuta 2021.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Людмила Лядова Kino-teatr.ru, viitattu 5.1.2024 (venäjäksi)
2. 1 2 3  Биография композитора Людмилы Лядовой Tass 10.3.2021, viitattu 5.1.2024 (venäjäksi)
3. ↑  Умерла артистка Людмила Лядова после заражения Covid-19 Vesti.ua 10.3.2021, viitattu 5.1.2024 (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ljudmila Ljadova Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Fedir Ivanovytš Hluštšenko** (ukr. Фе́дір Іва́нович Глу́щенко, ven. Фёдор Ива́нович Глущенко, *Fjodor Ivanovitš Gluštšenko*; 1944 – 16. lokakuuta 2017 Moskova) oli ukrainalais-venäläinen kapellimestari.

Hluštšenko aloitti viulunsoiton 6-vuotiaana. Hän opiskeli Moskovan konservatoriossa sävellystä vuodesta 1962 Sergei Balasanjanin johdolla. Kaksi vuotta myöhemmin hän siirtyi Leningradin konservatorioon, josta hän valmistui Ilja Musinin kapellimestariluokalta vuonna 1969. 1970-luvun alkupuolella Hluštšenko johti Karjalan tasavallan radion ja television sinfoniaorkesteria. 1970–1980-luvuilla hän johti Ukrainan kansallista sinfoniaorkesteria ja esiintyi sen kanssa monissa maissa. Hluštšenko työskenteli 1990-luvun alussa Turkin valtionoopperassa ja -baletissa Istanbulissa. Vuosina 1996–2000 hän johti Jekaterinburgin Bach-kamariorkesteria, ja vuonna 2010 hän palasi Ukrainan kansalliseen sinfoniaorkesteriin sen päävierailijana. Uransa aikana Hluštšenko vieraili monien eri maiden sinfoniaorkestereiden kapellimestarina ja teki esimerkiksi Ison-Britannian-debyyttinsä vuonna 1993. Hän osallistui säännöllisesti kansainvälisiin festivaaleihin.  Hluštšenkon johdolla esiintyivät muiden muassa Daniil Šafran, Grigori Sokolov, Vladimir Spivakov, Maksim Vengerov ja Gidon Kremer.

Hluštšenko sai Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan kansantaiteilijan arvonimen vuonna 1982. Hän teki levytyksiä muun muassa Hyperion Recordsille, Chandos Recordsille, Olympialle ja Russian Discille.

Lähteet
-------

1. ↑  Глущенко, Федір Іванович Velyka ukrajinska entsyklopedija, viitattu 7.1.2024 (ukrainaksi)
2. 1 2  Russian Conductor & Violinist Fedor Glushchenko Has Died - Aged 73 The Violin Channel 19.10.2017, viitattu 7.1.2024 (englanniksi)
3. 1 2 3  Ушел из жизни дирижер Фёдор Глущенко Classical Music News 16.10.2017, viitattu 7.1.2024 (venäjäksi)
**Ihor Ivanovytš Blažkov** (ukr. І́гор Іва́нович Блажко́в; s. 23. syyskuuta 1936 Kiova) on ukrainalainen kapellimestari.

Blažkovin isä katosi toisessa maailmansodassa vuonna 1942. Blažkov sai varhaisimman musiikkikasvatuksen äidiltään. Hän valmistui Kiovan konservatoriosta Aleksandr Klimovin kapellimestariluokalta vuonna 1959. Hän täydensi opintojaan Leningradin konservatoriossa Jevgeni Mravinskin johdolla. Blažkov johti Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan sinfoniaorkesteria vuosina 1959–1962 ja Leningradin filharmonikkoja vuosina 1963–1968. Vuosina 1969–1976 hän johti Kiovan kamariorkesteria. Blažkov työskenteli vuodesta 1977 Ukrkontsertin palveluksessa ja johti vuosina 1983–1988 Ukrainan säveltäjäliiton Perpetuum Mobile -orkesteria. Vuonna 1988 hän sai nimityksen Ukrainan kansallisen sinfoniaorkesterin pääkapellimestariksi ja taiteelliseksi johtajaksi. Hän toimi tässä tehtävässä vuoteen 1994 saakka. Blažkov kiersi myös kansainvälisesti. Hän muutti vuonna 2002 Potsdamiin.

Blažkovin ohjelmistoon kuuluu teoksia barokkimusiikista uuteen ohjelmistoon. Hän on johtanut kaikkiaan satoja kantaesityksiä ja Ukrainan- tai Neuvostoliiton-ensiesityksiä. Hän johti muun muassa Ukrainan ensimmäisen esityksen Dmitri Šostakovitšin 14. sinfoniasta. Blažkov teki Ukrainassa tunnetummaksi modernistista ja avantgardistista ohjelmistoa. Hän edisti myös aikansa ukrainalaisten säveltäjien teosten tunnettavuutta Kiovassa ja ulkomailla. Blažkov on tehnyt useita orkesterisovituksia barokin ja klassismin ajan sävellyksistä. Hän tutki vanhoja partituureja ja esitti ensimmäisenä lukuisia teoksia muiden muassa Dmitri Bortnjanskilta, Maksym Berezovskyilta, Antonio Vivaldilta, Joseph Haydnilta, Georg Friedrich Händeliltä, François Couperinilta, Claudio Monteverdiltä ja Jean-Philippe Rameaulta. 

Blažkov on tehnyt suuren määrän levytyksiä ja julkaissut useita musiikkiaiheisia kirjoja esimerkiksi Igor Stravinskysta. Hän on saanut useita palkintoja ja tunnustuksia Ukrainassa ja muualla. Hän on Ukrainan kansantaiteilija.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Блажков, Ігор Іванович Velyka ukrajinska entsyklopedija, viitattu 7.1.2024 (ukrainaksi)
2. 1 2  History of the National Symphony Orchestra of Ukraine National Symphony Orchestra of Ukraine, viitattu 7.1.2024 (englanniksi)
Ball’s PyramidBall’s Pyramid

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Uusi Etelä-WalesAustralia |
| Vesialue | 
TasmaninmeriView and modify data on Wikidata  |
| Korkein kohta | 
572 mView and modify data on Wikidata  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

Ball’s Pyramid
Lord Howen sauvasirkka
**Ball’s Pyramid** on noin 200 metriä leveä ja 562 metriä korkea jyrkkä kalliomuodostuma 16 kilometriä Lord Howen saaren kaakkoispuolella, Tasmaninmerellä. Saari kuuluu muiden Lord Howen saarten kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon.

Ball’s Pyramid on saanut nimensä brittiläisen luutnantti Henry Ballin mukaan, joka löysi saaren vuonna 1788. Ensimmäisenä saarelle rantautui kuitenkin geologi Henry Wilkinson vasta vuonna 1882. Basaltista muodostuva Ball’s Pyramid on jäänne seitsemän miljoonaa vuotta sitten paikalla sijainneen kilpitulivuoren kalderan reunasta. Pyramid ja sitä ympäröivät matalammat kalliomuodostelmat ovat tulivuoren ainoa yhä merenpinnan yläpuolelle nouseva osa. Saari on dramaattisen muotonsa vuoksi suosittu vuorikiipeilypaikka.

Lord Howen saarelle kulkeutuneiden rottien takia Lord Howen sauvasirkan (*Dryococelus australis*) uskottiin kuolleen sukupuuttoon 1930-luvulla, kunnes eräs Ball’s Pyramidin huipulle pyrkinyt vuorikiipeilijä onnistui ottamaan hyönteisestä kuvan vuonna 1964. Useiden epäonnistuneiden etsintäyritysten jälkeen Ball’s Pyramidilta löydettiin vuonna 2001 noin 30 yksilön suuruinen sauvasirkkapopulaatio.

Aiheesta muualla
----------------

* Volcano World (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* World Mountain Encyclopedia (englanniksi)


1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
*Tämä artikkeli käsittelee linnaa Tukholmassa. Myös Helsingborgissa on Rosendalin linna.*
Rosendalin linna.
**Rosendalin linna** sijaitsee eteläisessä Djurgårdenissa, Tukholmassa, Ruotsissa. Se rakennettiin vuosina 1823–1827 arkkitehti Fredrik Blomin suunnittelmien mukaan empiretyyliä mukaillen kuningas Kaarle XIV Juhanan kesäresidenssiksi. Se ei ole koskaan toiminut kenenkään kuninkaallisen virallisena asuntona.

Rakennuksen seinät ovat puuta, mutta ne on verhoiltu tiilellä. Rakennuksen korotetussa keskiosassa on lanterniini ja Kolmårdenin marmorilla koristeltu joonilainen portiikki. Sisällä pääselin seiniä ja kattokupolia koristavat seinämaalaukset. Linnan sisustuksesta vastasi sisustusarkkitehti Emanuel Limnell. Limnell käytti vahvoja värejä, ja loi linnaan *Punaisen salongin*, *Sinisen salongin*, *Keltaisen salongin* sekä *Vihreän salongin*. Linnan sisustukseen ja ulkonäköön ei ole jälkeenpäin juuri koskettu, joten vielä nykypäivänäkin linna on lähes alkuperäisessä, eurooppalaista empireä edustavassa asussaan.

Linnan puutarhassa on muun muassa 1821 valmistunut niin sanottu kuningattaren paviljonki, jääkellari vuodelta 1832 sekä G. T. Chiewitzin piirtämä orangeria vuodelta 1848.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fredric Bedoire: *Stockholms byggnader: Arkitektur och stadsbild*, s. 220. Norstedts, Tukholma 2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rosendalin linna** Wikimedia Commonsissa

Ruotsin kuninkaalliset linnat

* Hagan linna
* Drottningholmin linna
* Gripsholmin linna
* Kiinalainen paviljonki
* Kustaa III:n paviljonki
* Rosendalin linna
* Rosersbergin linna
* Strömsholmin linna
* Tukholman kuninkaanlinna
* Tullgarnin linna
* Ulriksdalin linna
Wrangelin palatsi Birger Jarls torgin suunnalta nähtynä.
Ilmakuva rakennuksesta.
**Wrangelin palatsi** (ruots. *Wrangelska palatset*) on rakennus Tukholman Riddarholmenin saarella, Birger Jarls torgin länsilaidalla. Palatsissa on toiminut vuodesta 1753 lähtien Svean hovioikeus (*Svea hovrätt*).

Rakennuksella on pitkä sekä monivaiheinen historia. Sen eteläinen torni oli alun perin osa kuningas Kustaa Vaasan 1530-luvulla rakennuttamaa puolustuslinnaketta. Palatsi rakennettiin vuoden 1630 tienoilla Lars Sparren yksityisasunnoksi. Uusi omistaja marsalkka Carl Gustaf Wrangel teetti rakennukseen muutoksia vuosina 1652–1670 arkkitehti Nicodemus Tessin vanhemman suunnitelmien mukaan. Vuoden 1693 tulipalon jälkeen palatsi jouduttiin jälleen uudelleenrakentamaan, jolloin sitä myös hieman laajennettiin. Tällä kertaa suunnittelijana oli Nicodemus Tessin nuorempi. Vuonna 1697 siitä tuli myös kuninkaallinen residenssi, sillä Tukholman kuninkaallinen Tre kronor -linna oli palanut tulipalossa raunioiksi. Kuningasperhe asui Wrangelin palatsissa vuoteen 1754. Noihin aikoihin palatsia kutsuttiin nimellä *Kungshuset* ("Kuninkaan talo").

Vuonna 1802 palatsi paloi jälleen ja se rakennettiin kolmanteen kertaan uudelleen arkkitehti Carl Christoffer Gjörwellin suunnitelmien mukaan. Tuolloin julkisivu sai nykyisen, aiempaa riisutumman ilmeensä. Palatsia entisöitiin vuosina 1948–1950, 1985 ja 2004. Ensimmäisen entisöinnin yhteydessä Tessin vanhemman suunnittelema eteishalli palautettiin alkuperäiseen asuunsa.

Wrangelin palatsi on Tukholman entisistä yksityispalatseista suurin. Siihen kuului terassipuutarha Mälaren-järven puoleisella takapihalla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fredric Bedoire: *Stockholms byggnader: Arkitektur och stadsbild*, s. 53. Norstedts, Tukholma 2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wrangelin palatsi** Wikimedia Commonsissa
**m-Diklooribentseeni** eli **1,3-diklooribentseeni** (C6H4Cl2) on orgaaninen yhdiste ja bentseenin kloorattu johdannainen. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä värien, lääkkeiden sekä rikkaruoho- ja hyönteismyrkkyjen valmistamiseen. m-Diklooribentseeni on o- ja p-diklooribentseenien isomeeri.

Ominaisuudet
------------

m-Diklooribentseeni on huoneenlämpötilassa väritöntä nestemäistä ainetta. Yhdiste liukenee erittäin niukasti veteen, mutta monet orgaaniset liuottimet kuten etanoli, dietyylieetteri, asetoni ja bentseeni liuottavat sitä. Sen reaktiot ovat tyypillisiä aromaattisille yhdisteille ja se reagoi esimerkiksi elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla 2- ja 4-asemista. Kuumennettaessa m-diklooribentseeniä emästen kanssa noin 200 °C:n lämpötilaan muodostuu hydroksyylijohdannaisia ja ammoniakin tai amiinien kanssa klooriatomit voivat korvautua aminoryhmillä.

Valmistus ja käyttö
-------------------

m-Diklooribentseeniä muodostuu tavanomaisissa bentseenin ja klooribentseenin klooraukseen käytetyissä olosuhteissa vain hyvin vähän. Reaktiossa muodostuu eri isomeerien seos, jossa p-diklooribentseeni on vallitseva. Klooraamalla bentseeniä 400–500 °C:n lämpötilaan muodostuu seos, jossa m-diklooribentseeniä on noin 66 massaprosenttia. Tämä johtuu siitä, että korkeassa lämpötilassa reaktion mekanismi on radikaalimekanismi, mikä suosii m-isomeerin muodostumista. Muita tapoja yhdisteen valmistamiseen ovat o- ja p-diklooribentseenien isomerointi alumiinikloridin toimiessa katalyyttinä, m-kloorianiliinin diatsoniumsuolan ja kupari(I)kloridin välinen Sandmeyer-reaktio sekä 1,2,4-triklooribentseenin dekloorausreaktio.

Hankalammasta valmistustavasta johtuen m-diklooribentseenin käyttö on vähäisempää kuin o- ja p-isomeerien. Yhdistettä käytetään kuitenkin muun muassa lääkeaineiden, värien, hyönteismyrkkyjen, rikkaruohomyrkkyjen ja muiden orgaanisten yhdisteiden kuten 3,5-dikloorianiliinin valmistamiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  1,3-dichlorobenzene – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 19.1.2015.
2. 1 2 3 4 5 6  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 79. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2 3 4  Uwe Beck & Eckhard Löser: *Chlorinated Benzenes and Other Nucleus-Chlorinated Aromatic Hydrocarbons, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2011. Viitattu 19.1.2015
4. 1 2 3  Ramesh Krishnamurti: *Chlorinated Benzenes, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2001. Viitattu 18.1.2015
5. 1 2  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 517. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
6. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 318. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 19.1.2015). (englanniksi)
7. 1 2  Robert D. Ashford: *Ashford's Dictionary of Industrial Chemicals*, s. 348. 2nd Edition. Wavelength Publications, 2001. ISBN 0-9522674-2-X. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* M-Diklooribentseenin kansainvälinen kemikaalikortti
**m-Aminofenoli** eli **3-aminofenoli** (C6H7NO) on aminofenoleihin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa lääkeaineiden ja väriaineiden valmistukseen. m-Aminofenoli on o- ja p-aminofenolien isomeeri.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa m-aminofenoli on väritöntä tai hieman harmahtavaa kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman kylmään veteen ja paremmin lämpimään. Se liukenee erittäin hyvin etanoliin, dietyylieetteriin, amyylialkoholiin ja hieman bentseeniin. m-Aminofenoli ei hapetu yhtä helposti värillisiksi yhdisteiksi ilman hapen vaikutuksesta kuin sen o- tai p-isomeerit. m-Aminofenolin fenoliryhmän pKa-arvo on 4,17 ja aminoryhmän pKa-arvo on 9,87. Yhdisteen reaktiot ovat tyypillisiä fenoleille ja aniliineille.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Tyypillisimmin m-aminofenolia valmistetaan kuumentamalla m-aminobentseenisulfonihappoa natriumhydroksidin kanssa 250 °C:n lämpötilaan. Tuote uutetaan dietyylieetterillä ja puhdistetaan tislaamalla alipaineessa. Toinen teollisuudessa käytetty tapa on resorsinolin ja ammoniakin välinen reaktio. Ainetta muodostuu myös pelkistettäessä m-nitrofenolia, mutta tämä tapa ei ole teollisessa mittakaavassa riittävän tehokas ollakseen kannattava.

m-Aminofenolia käytetään muun muassa väriaineiden, esimerkiksi rodamiinivärien, sekä väriaineintermediaattien valmistukseen ja se on ainesosa useissa hiusväreissä. Siitä voidaan valmistaa myös lääkeaineita esimerkiksi 4-aminosalisyylihappoa, edrofonia ja neostigmiinia sekä maatalouskemikaaleja kuten formetanaattia. m-Aminofenolia käytetään myös klooria sisältävien termoplastisten muovien stabilisaattorina.

Lähteet
-------

1. ↑  3-Aminophenol – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 27.8.2016.
2. 1 2 3 4 5  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 589. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2 3 4  Stephen C. Mitchell, Paul Carmichael & Rosemary Waring: *Aminophenols, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 27.8.2016
4. ↑  Samuel Hyman Yalkowsky,Yan He: *Handbook of aqueous solubility data*, s. 264. CRC Press, 2003. ISBN 9780849315329. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 27.8.2016). (englanniksi)
5. 1 2 3  Stephen C. Mitchell & Rosemary H. Waring: *Aminophenols, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 27.8.2016
6. ↑  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 80. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
7. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 62. {{{Julkaisija}}}, 1994. (englanniksi)
8. 1 2  Robert D. Ashford: *Ashford's Dictionary of Industrial Chemicals*, s. 83. 2nd Edition. Wavelength Publications, 2001. ISBN 0-9522674-2-X. (englanniksi)
**Kim Nabb** (s. 30. huhtikuuta 1985 Vaasa) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi valtaosan urastaan Vaasan Sportissa, Mestiksessä, missä voitti kahdesti Mestiksen mestaruuden. Nabb lopetti ammattilaisuransa kauteen 2013–2014.
Nabb pelaa kaudella 23-24 Laukaan Peurungassa pelattavaa PHL harrastesarjaa joka on arvioiden mukaan yksi suomen kovimmista harrastesarjoista.
Nabb solmi tietolähteiden mukaan yhden sarjan historian rahakkaimmista sopimuksista HatTrick Laukaa joukkueen kanssa(50000€/kausi).

Pelaajaura
----------

Nabb on Sportin kasvatti, ja hän pelasi ensimmäisen ottelunsa edustusjoukkueessa kaudella 2001–2002. Hän pelasi Sportissa kauteen 2008–2009 asti, mistä hän siirtyi SM-liigaseura Lukkoon kahdeksi kaudeksi. Hän oli tehnyt sopimuksen Lukon kanssa jo kaudeksi 2008–2009, mutta hänet vielä kauden vuokralla Sportissa. Nabb teki Mestis-finaalien 2009 neljännen ottelun jatkoajalla Sportille mestaruuden ratkaisseen maalin.

Kauden 2009–2010 Nabb pelasi kokonaan Lukossa. Seuraavankin kauden hän aloitti Raumalla, mutta hänen sopimuksensa purettiin marraskuussa 2010, ja hän palasi loppukaudeksi Sportiin. Sportissa Nabb teki 16 pistettä 24 ottelussa ja oli pudotuspeleissä auttamassa Sportia jälleen Mestiksen mestaruuteen. Kauden jälkeen Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa pelaava Mora IK teki sopimuksen Nabbin kanssa.

Nabb edusti Moraa yhden kauden ja teki sen aikana 14 pistettä 46 ottelussa. Seuraavaksi kaudeksi hän palasi Sportiin, jonka kanssa teki vuoden sopimuksen. Yhden Sportissa pelatun kauden jälkeen Nabb siirtyi kaudeksi 2013–2014 Ranskan liigan Morzineen, missä pelasi 35 ottelua tehoin 16+14=30.

Yhden Morzinen kauden jälkeen Nabb on pelannut Suomessa useissa eri II-divisioonan ja III-divisioonan joukkueissa, mukaan lukien Muik Hockey, Malax IF ja Peurunka HT.

Saavutukset
-----------

* Mestiksen mestaruus   
 Vaasan Sport 2008–2009, 2010–2011

Lähteet
-------

* Kim Nabb *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Jasulle jatkosopimus – Nabb palaa Sportiin *Jatkoaika.com*.  22.11.2010.  Arkistoitu. Viitattu 21.9.2011.
2. ↑  Pettersson, Robert: Mora värvar från Finland *Hockeysverige.se*.  31.3.2011. NewsMe. Viitattu 21.9.2011. (ruotsiksi)
3. ↑  Kim Nabb palaa Sportiin *Jatkoaika.com*.  28.6.2012. Jatkoaika.  Arkistoitu 7.9.2012. Viitattu 28.6.2012.
**Macey Estrella-Kadlec** (ent. Evans s. 24. maaliskuuta 1990)  on yhdysvaltalainen showpainija ja työskentelee WWE:ssä kehänimellä **Lacey Evans**. Hän on tällä hetkellä Smackdown brändissä. Evansilla on sotilaskoulutus ja hän on sotilasarvoltaan merijalkaväen kersantti. Hän on osallistunut sotilaspoliisina Afganistanin ja Irakin sotiin.

NXT
---

Sotilasuran jälkeen huhtikuuta 2016 Estrella-Kadlec allekirjoitti sopimuksen WWE:n kanssa ja aloitti harjoittelut WWE Performance Centerissä  Vuonna 2017 hänelle annettiin kehänimi **Lacey Evans**, mikä sattui myös olemaan hänen siskonsa tyttönimi. Ensimmäinen isompi ottelu oli osallistumin Mae Young Classic-turnaukseen, mutta Toni Storm päihitti hänet toisella kierroksella. Viimeiset ottelut NXT:ssä Evans paini joulukuussa 2018 ennen siirtymistä WWE:n pääsarjaan Raw:in.

Raw ja Smackdown
----------------

Evans oli yksi kuudesta NXT:n painijasta, jotka siirtyi 2019 alussa pääsarjaan. Virallinen debyytti tapahtui Royal Rumblessa, johon hän osallistui sijalta 1. Evans selvisi kehässä 29 minuuttia, kunnes Charlotte Flair eliminoi hänet. kevään ja kesän ajan Evans lähinnä keskeytti ja häiritsi muiden otteluita, kunnes 2019 Draftissä hänet siirrettiin Smackdown brändiin. Evans on tehnyt myös historiaa sillä hän ja Natalya olivat ensimmäiset naiset, jotka saivat painia Saudi Arapiassa Crown Jewel-tapahtumassa. Helmikuussa 2021 Evansin ilmoitettiin olevan raskaana, joka liitettiin osaksi juonta, että Ric Flair olisi ollut lapsen isä. Tämän myötä myös ottelu mestaruudesta Asukaa vastaan peruttiin. Evans oli sivussa painista yli vuoden, kunnes palasi huhtikuussa 2022 Smackdownin jaksossa takaisin. Evans ei ole onnistunut WWE:n urallaan saavuttamaan vielä mestaruuksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Lacey Wrestlingdatassa. Wrestlingdata.
2. 1 2 3  WWE virallinen sivustoWWE.
3. ↑  Entinen U.S. Marine Lacey Evans
4. ↑  Uusi luokka WWE:ssä
5. ↑  Mae Young -turnauksen tulokset
6. ↑  Kuusi NXT:n painijaa siirtyi pääsarjaan.
7. ↑  2019 Royal Rumble tulokset.
8. ↑  Ensimmäinen naisten ottelu Saudi Arabiassa.
9. ↑  Evans raskaana.
**Gräsan kartano** oli Espoon ensimmäinen rälssi eli maaverosta vapautettu tila. Se sijaitsi nykyisten Olarin ja Niittykummun kaupunginosissa, nykyisen Olarin kirkon alueella. Aiemmin alue tunnettiin nimellä Olarsby. Gräsa luetaan yhdeksi Espoon tärkeimmistä kartanoista. Se sai rälssioikeuden todennäköisesti 1400-luvun jälkipuoliskolla. Asutusta Gräsan alueella on saattanut olla jo 1300-luvun alkupuoliskolla.

Historia
--------

Gräsa tunnettiin alkuaan nimellä Haldensböle omistajansa Haldenin mukaan. 1600-luvulle tultaessa Gräsan kartanoon kuuluivat kaikki Olarsbyn talot, tuolloin kartanon omisti Hammarstiernan suku. Seudun rannikkokylien asukkaita kutsuttiin tuohon aikaan yleisesti gräsalaisiksi. Vuonna 1683 rälssi peruttiin ja Gräsasta tehtiin säteri. Hammarstiernan sukuun kuuluneen Margaretan vanhin poika Erik Hyttner omisti Gräsan vuodesta 1698 vuoteen 1736. Hän lahjoitti Espoon kirkkoon malmisen kynttiläkruunun. Hyttnerin kuoleman jälkeen perhe myi kartanon. Seuraavia omistajia olivat jahtimestari Johan Henrik Amnorin, eversti Herman Fleming, everstiluutnantti Otto Wilhelm Lode puolisonsa Catarina Flemingin kautta ja edellisten poika, maaherra Johan Herman Lode.

Gräsan kartanon pitkäaikaisiin omistajiin kuului jahtimestari Amnorinin poika, kapteeni Amnorin, joka omisti sen 1780-luvulta aina 1830-luvulle. Hänen jälkeensä tilan omisti kihlakunnantuomari Johan Agricola. Kartanon viimeiseksi kukoistusajaksi on kutsuttu vuosia 1906–1911, jolloin tilan omisti kauppias Wilhelm Bensow. Hänen rakennuttamansa navetta on edelleen olemassa, myös 1870-luvulla rakennettu vilja-aitta on säilynyt. Gräsan päärakennus sitä vastoin on purettu ja sen paikalle on rakennettu Olarin kirkko. Kirkkoa ympäröivät puut ovat alun perin olleet osa päärakennuksen puutarhaa.

Gräsa oli yksi eteläisen Espoon viidestä alkukylästä, muut neljä olivat Espaby, Karvasmäki, Kaukalaksi ja Finnevik.

Gräsan nimi on säilynyt useissa yhteyksissä, kuten Gräsanoja ja Gräsan uurnalehto.

Lähteet
-------

1. ↑  Espoon karttapalvelu *kartat.espoo.fi*. Viitattu 12.11.2021.
2. 1 2 3  Pekkanen, Johanna ja Heininen, Virve: *Kuninkaankartanosta kaupungiksi : viisi vuosisataa espoolaiselämää*, s. 28 ja 29. AtlasArt, 2013.
3. 1 2 3  Gräsan tarina © Espoon kaupunki. Viitattu 25.11.2017.

Aiheesta muualla
----------------

Espoon kadonneita kartanoita[vanhentunut linkki]
Yhteispohjoismainen kirjastoauto vuonna 2015.
**Yhteispohjoismainen kirjastoauto** (pohjoissaameksi *Oktasaš davviriikkalaš girjebusse*, ruots. *Den samnordiska bokbussen*) on Norjan, Ruotsin ja Suomen rajakuntien alueilla kulkeva yhteinen kirjastoauto. 

Enontekiön ja lähikuntien alueella yhteispohjoismaisen kirjastoauton toiminta alkoi 30. kesäkuuta 1979. Auto kiertää Enontekiön, Koutokeinon, Muonion ja Pajalan kunnissa. Auto tarjoaa asiakkailleen aineistoa suomeksi, norjaksi, ruotsiksi ja saameksi. Jonkin verran aineistoa on myös englanniksi ja meänkielellä.

Yhteispohjoismainen kirjastoauto on kerännyt huomiota myös Lapin ulkopuolella. Esimerkiksi uutiskanava Al Jazeera on esitellyt yhteispohjoismaisen kirjastoauton toimintaa esittämällä suomalaisen Saila Huuskon kuvaaman lyhytelokuvan eläkeikäisen Oulan kuljettamasta kirjastoautosta ja Oulan seuraajasta Karista. Suomenkielinen, 25 minuutin mittainen dokumenttielokuva on tekstitetty englanniksi.

Utsjoen seudun kansainvälisesti toimiva kirjastoauto.
Suomessa toimii toinenkin kirjastoauto, joka ylittää valtioiden rajoja, sillä Utsjoen kunta tekee kirjastoautoyhteistyötä norjalaisten Tenon ja Uuniemen kuntien kanssa. Aiemmin Utsjoella oli yhteinen kirjastoauto Kaarasjoen ja Porsangin kuntien kanssa. Syksyllä 2019 uutisoitiin kuitenkin tämän kirjastoauton toiminnan loppumisesta saman vuoden joulukuussa, sillä Norjan saamelaiskäräjät oli vähentänyt osuuttaan kirjastoauton kustannuksista eivätkä väestöpohjaltaan pienet norjalaiskunnat pystyneet tätä kompensoimaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kirjastoauto Muonion kunta, muonio.fi. Viitattu 24.10.2019. (suomeksi)
2. ↑  Alatalo, Marja: "On se hyvä, että ees kirjastoauton väki käy pirtissä" : Yhteispohjoismaisen kirjastoauton asiakaskysely (pdf) (Tieto löytyy opinnäytteen 8. ja 19. sivulta) *theseus.fi*.  2017. Viitattu 24.10.2019. (suomeksi)
3. ↑  Reading North: Books in the Arctic (verkkosivulla on linkki Saila Huuskon kuvaamaan lyhytelokuvaan (25 min) kirjastoauton kyydissä)  23.4.2018. Al Jazeera, aljazeera.com.  Arkistoitu 28.5.2020. Viitattu 24.10.2019. (englanniksi)
4. ↑  Kaisa Aikio: Ohcejoga gielda ii báhcán moraštit juovlamánus heaittihuvvon girjebusse – ođđa girjerádjobiila vuodjá juohke nuppi vahku miehtá gilážiid *Yle Sápmi*. yle.fi. Viitattu 10.8.2020.
5. ↑  Riitta Lehtola & Pia Ruotsala: Saamenkielisten palvelujen nykytilakartoitus (pdf) (Enontekiön kirjastopalveluista s. 47, Utsjoen kirjastopalveluista s. 47-48)  2017. (Suomen) Saamelaiskäräjät via stm.fi. Viitattu 26.10.2019.
6. ↑  Tapani Leisti: Suomen pohjoisin kirjastoauto loppuu Norjan kuntien rahapulaan – liikkuva kirjasto on palvellut kahta maata vuosikymmeniä  5.9.2019, päivitetty 10.9.2019. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 27.10.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* FLN: Library on Wheels in Lapland (2012, tekstys (englanniksi)) (kirjastokaista.fi)
* Kirjastotarinoita. Jakso 3: Tunturien kirjastoauto (13.11.2018, kesto 9 min 34 s) (suomeksi) (areena.yle.fi)
* Aikataulu 2019 (sis. reittikartta (pdf) (Arkistoitu – Internet Archive) (suomeksi) (norjaksi) (ruotsiksi) (pohjoissaameksi)
**Frosinone Calcio** on italialainen jalkapalloseura Frosinonen kaupungista samannimisestä maakunnasta. Seura pelaa kaudella 2023/24 Serie A:ssa. Frosinone Calcio pelaa kotiottelunsa 16 227 -paikkaisella Stadio Benito Stirpella. Seuran puheenjohtajana toimii Maurizio Stirpe ja päävalmentajana heinäkuusta 2019 alkaen Alessandro Nesta. Serie A:han seuran nosti ensimmäisen kerran ja siellä pelatun kauden valmensi Roberto Stellone.

Historiaa
---------

### Union Sportive Frusinate

Seura perustettiin vuonna 1906 nimellä *Union Sportive Frusinate*. Vuonna 1958 seuran nimeksi vaihdettiin US Frosinone, joka muutettiin jo vuonna 1963 muotoon Sporting Club Frosinone. Vuonna 1990 Serie C2:ssa pelannut Sporting Club Frosinone joutui konkurssiin. 

### Frosinone Calcio

Seura perustettiin uudelleen, nyt sen nimeksi tuli *Frosinone Calcio*. Kaudella 2003–2004 seura nousi ensimmäistä kertaa kuuteentoista vuoteen kolmanneksi ylimmälle sarjatasolle Serie C1:een. Kaudeksi 2006–2007 Frosinone Calcio nousi seurahistoriansa ensimmäistä kertaa toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Serie B:hen. Seura pelasi viisi kautta Serie B:ssä, ennen kuin putosi kaudeksi 2011–2012 Lega Prohon, josta se nousi kaudeksi 2014–2015 takaisin Serie B:hen. Kaudella 2014–2015 Frosinone keräsi Serie B:ssä 71 pistettä ja nousi sarjakakkosena ensimmäistä kertaa historiassaan Serie A:han kaudeksi 2015–2016.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑
3. 1 2

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Frosinone Calcio** Wikimedia Commonsissa

Serie A 2023–2024
 Atalanta |  Bologna |  Cagliari |  Empoli |  Fiorentina |  Frosinone |  Genoa |  Inter |  Juventus |  Lazio |  Lecce |  Milan |  
 Monza |  Napoli |  Roma | Salernitana |  Sassuolo |  Torino |  Udinese |  Verona
*Tämä artikkeli kertoo ilmiöstä nimeltä musta jää. Samannimisestä elokuvasta on oma artikkelinsa.*
**Musta jää** on tien pintaan aamukasteen, jään tai lumen sulamisvesien tai muun kosteuden ja pakkasen vaikutuksesta syntynyt ohut läpinäkyvä ja liukas jääkerros. Musta jää on vaikeasti havaittavissa, ja sen huomaamattomuus aiheuttaa vuosittain useita liikenneonnettomuuksia.

Termi keksittiin alun perin Yleisradion Tietoisku-sarjan valistustarkoituksiin.

Tieliikenteessä
---------------

Mustaa jäätä tien pinnalla.
Musta jää on tyypillisesti ohut läpinäkyvä jääkerros tienpinnalla. Nimitys musta jää tulee siitä, että jään alla oleva musta asvalttitie näkyy lävitse. Musta jää on muihin jäätyyppeihin verrattuna poikkeuksellisen liukasta.

Tämäntyyppinen jää sisältää suhteellisen vähän kupliin jäänyttä ilmaa, mikä parantaa jään läpinäkyvyyttä, ja jäätä on siksi vaikeampi havaita. Lisäksi se on helppo sekoittaa märkään tienpintaan, joka näyttää samalta. Kävelijälle tai autoilijalle suurempi liukkaus yhdistettynä havainnoinnin vaikeuteen tekee mustasta jäästä erityisen vaarallisen. Sillat ja ylikulkukäytävät voivat muuttua erityisen vaarallisiksi mustan jään takia. Koska ilma liikkuu sillan ylä- ja alapuolella, sillan tieranteen lämpötila muuttuu tavallista nopeammin. Tästä syystä musta jää muodostuu ensiksi näihin rakenteisiin. Joskus mustaa jäätä voi muodostua myös pakkasella, kun ilman lämpeneminen saa tien pintakerroksen lämpenemään ja sulamaan hetkellisesti. Koska alla oleva maa on edelleen pakkasrajan alapuolella, muodostunut vesi jäätyy nopeasti. Musta jää -termiä käytetään usein kaikista tienpäällä olevasta jäätyypeistä.

Luistelussa
-----------

Mustaa jäätä joen päällä Hollannissa.
Uudessa-Englannissa "musta jää" viittaa lammen päällä olevaan jääkerrokseen, joka muodostuu kovilla pakkasilla. Muodostunut jääkerros näyttää paksulta ja hieman murtuneelta lasilevyltä veden pinnassa. Nimi muodostui, koska katselija näkee mustan lammen pohjalle. Se on erittäin kovaa ja tasaista, ja musta jää on siten erittäin miellyttävän retkiluistelijalle sen akustisten ominaisuuksien takia.

Merenkulkijoiden keskuudessa
----------------------------

Laivan kannelle ja kalustoon on muodostunut mustaa jäätä.
Musta jää on kylmissä vesissä troolarin pinnalle muodostuva jääkerros. *lähde?* Se voi olla alukselle erittäin vaarallista, sillä runkoon jäätynyt vesi voi muuttaa aluksen painopistettä jopa kaatumiseen asti. Tämä ilmiö esiintyy erityisesti olosuhteissa, jossa ilma on tarpeeksi kylmä jäädyttämään aallokon roiskuttamaa merivettä kannelle.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Musta jää** Wikimedia Commonsissa

* Is there really such a thing as black ice? (Arkistoitu – Internet Archive)
* Tietoisku: Varo mustaa jäätä!

Lähteet
-------

1. ↑  Nancy Templeman: Black Ice Is Dangerous Wintertime Road Hazard  December 1 1997. Virginia Polytechnic Institute and State University.  Arkistoitu 10.10.2007. Viitattu 10.10.2007.
2. ↑  Skating and the Acoustics of Thin Ice (Arkistoitu – Internet Archive)
**Renault Zoe** on Renault’n sähköautomalli, joka esiteltiin tuotantovalmiina Geneven autonäyttelyssä keväällä 2012. Tätä oli edeltänyt kaksi konseptiautoa (2006 ja 2009) ja esikatselumalli (2010). Ensimmäiset yksilöt rekisteröitiin Ranskassa joulukuussa 2012. Renault Zoe oli Euroopan unionin alueen myydyin akkukäyttöinen sähköautomalli (BEV) vuosina 2015 ja 2016 noin 18 500 auton vuosimyynnillään.

Renault Zoe -mallia on kehitetty elinkaarensa aikana huomattavasti, jolloin auton ajomatkaa on saatu merkittävästi kasvatettua. Alkuvuonna 2017 myydyn mallin (Zoe Z.E. 40 R90) sähkömoottori tuottaa 68 kilowatin (92 hevosvoiman) tehon. Autossa on 41 kilowattitunnin litiumioniakusto, joka koostuu 12 akkumoduulista ja jotka painavat yhteensä 305 kilogrammaa. Testisyklillä autolla on saavutettu jopa 400 kilometrin ajomatka. Valmistajan mukaan yksi täysi lataus takaa olosuhteista (mm. ulkolämpötila), ajonopeudesta, kuormasta ja rengasvalinnasta riippuen käytännön oloissa luokkaa 120–360 kilometrin toimintamatkan. Ajomatkaa lyhentää huomattavasti moottoritienopeuksien (100–120 km/h) käyttäminen ja pakkaskeli. Täyden akuston latausaika nollatasolta (0–100 %) on käytettävissä olevasta latausliitännästä riippuen 2,5–25 tuntia (3\*32A kolmivaihelatauspistoke – tavallinen 10A sukopistoke).

Vuoden 2013 Euro NCAP -kolaritestistä Zoe sai tulokseksi täydet viisi tähteä.

Lähteet
-------

1. ↑  Vechicle Stats: Top 5 selling BEV, Top 5 selling PHEV (Tilastot koko EU:sta, oletuksena kuluva vuosi. Valittavissa vuodet 2008 lähtien (Year). Suomea koskevan vuositilaston saa esille valinnalla Country= Finland) European Alternative Fuels Observatory, eafo.eu.  Arkistoitu 21.10.2016. Viitattu 10.1.2017. (englanniksi)
2. ↑  Glossary (lyhenteiden selitykset) European Alternative Fuels Observatory, eafo.eu.  Arkistoitu 25.12.2016. Viitattu 10.1.2017. (englanniksi)
3. 1 2  Zoe - Tekniset tiedot renault.fi. Viitattu 10.1.2017. (englanniksi)
4. ↑  IS Portugalissa: Tällainen on Renaultin Suomeenkin saapuva uusi, alle 35000 euron sähköauto – toimintamatka jopa 400 kilometriä! *IltaSanomat, iltasanomat.fi*.  18.12.2016.  Arkistoitu 10.1.2017. Viitattu 10.1.2017.
5. ↑  Zoe - Uusi Renault ZOE -sähköauto on yksinkertaisesti vallankumouksellinen! renault.fi. Viitattu 10.1.2017. (englanniksi)
6. ↑  Renault Zoe 2013 Euro NCAP. Viitattu 16.9.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Renault Zoe** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Renault Zoe
Ritarikunnan tunnuksia
**Siviilimeriittien ritarikunta** (esp. *Orden del Mérito Civil*) on espanjalainen ritarikunta. Se on perustettu vuonna 1926 kuningas Alfonso XIII:n käskystä. Espanjan toinen tasavalta lakkautti ritarikunnan 1933, mutta Francisco Franco palautti sen yhdeksän vuotta myöhemmin. Kunnianosoitusta jaetaan tunnustuksena ainutlaatuisista teoista kansakunnan hyväksi. Saaja voi olla joko espanjalainen tai ulkomaalainen.

Kunnianosoitusta jaetaan kahdeksassa luokassa:

* Ketju
* Ketjuntasoinen risti
* Suurristi
* Numeroitu komentaja
* Komentaja
* Upseeri
* Ritari
* Hopeamitali

Lähteet
-------

1. ↑  Order of Civil Merit, Grand Cross *Medalbook*. Viitattu 14.5.2022. (englanniksi)
2. ↑  Real Decreto 2396/1998, de 6 de noviembre, por el que se aprueba el Reglamento de la Orden del Mérito Civil. *Boletín Oficial del Estado*.  22.11.1998. Viitattu 14.5.2022. (espanjaksi)
3. ↑  The Order of Civil Merit - Spanish Medals & Awards - Interwars Period *identifymedals.com*.  14.12.2018. Viitattu 14.5.2022. (englanniksi)
Irlannin pörssi
**Euronext Dublin** (aiemmin **Irlannin pörssi**, lyh. **ISE**, iiriksi *Stocmhalartán na hÉireann*) on Irlannin merkittävin arvopaperipörssi.

Historia
--------

Pörssi perustettiin vuonna 1793 ja tunnustettiin lailliseksi 1799, kun Irlannin parlamentti hyväksyi (Dublinin) pörssilain. Dublinin pörssi muutti nimensä Irlannin pörssiksi (ISE) vuonna 1971 ja siihen yhdistyi Corkin pörssi sekä *Provincial Brokers Stock Exchangen* irlantilaiset jäsenet. Irlannin pörssi puolestaan yhdistyi jo vuonna 1973 brittiläisten pörssien kanssa muodostaen *The Stock Exchangen*, joka muutti nimensä vuonna 1987 muotoon *International Stock Exchange of the United Kingdom and Republic of Ireland Limited*.

Irlannin pörssi itsenäistyi jälleen vuonna 1995 ja toimi itsenäisenä aina vuoteen 2018 saakka, kunnes Euronext osti sen noin 137 miljoonan euron kauppahinnalla. Samalla pörssi otti maaliskuussa 2018 käyttöön nimen *Euronext Dublin*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Key Events *ise.ie*. Euronext Dublin. Viitattu 14.2.2019. (englanniksi)
2. ↑  Donnelly, Ellie & Friemann, Gretchen: Euronext completes Irish Stock Exchange acquisition *independent.ie*.  27.3.2018. Irish Independent. Viitattu 14.2.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Euronext Dublin (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Euronext |
| --- |
|  |
| Markkinat | 
* Euronext Growth
* BlueNext
* Nord Pool

 |
|  |
| Pörssit | 
* Amsterdam
* Bryssel
* Dublin
* Lissabon
* Milano
* Oslo
* Pariisi

 |
|  |
| Indeksit | 
* Euronext 100
* AEX
* AMX
* AScX
* BEL 20
* CAC 40
* CAC Next 20
* CAC Mid 60
* CAC Small
* CAC All-Tradable
* ISEQ 20
* FTSE MIB
* FTSE Italia Mid Cap
* OBX
* OSEAX
* PSI

 |

 |
**Dominik Raschner** (s. 23. elokuuta 1994) on itävaltalainen alppihiihtäjä.

Raschner saavutti Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hopeaa parisuurpujottelussa ja sijoittui neljänneksi joukkuekilpailussa.

Raschner kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Madonna di Campiglion pujottelussa joulukuussa 2015. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 28:s Beaver Creekin suurpujottelussa joulukuussa 2019. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Lech/Zûrsin parisuurpujottelussa marraskuussa 2020. Ensimmäisen maailmancupin palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen niin ikään Lech/Zûrsin parisuurpujottelussa marraskuussa 2021. Hän oli kolmas Adelbodenin pujottelussa tammikuussa 2024.

Raschner on voittanut kolme Eurooppa-cupin osakilpailua. Hän sijoittui Eurooppa-cupin kokonaiskilpailussa toiseksi kaudella 2017–2018 ja kolmanneksi kaudella 2020–2021, ja voitti kummallakin kaudella suurpujottelucupin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Dominik Raschner Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Ricardo Blas Jr.** (s. 19. lokakuuta 1986) on guamilainen judoka. Hänen isänsä on raskaansarjan judoka ja olympiaedustaja Ricardo Blas (s. 17. heinäkuuta 1954). 

Blas Jr. osallistui Pekingin kesäolympialaisiin 2008, mutta hävisi alkueränsä ja ensimmäisen keräilyeränsä ottelun. Hän kantoi samalla Guamin lippua kisojen avajaisissa. Hänen isänsä on Guamin olympiakomitean puheenjohtaja.

Blas Jr. painoi Pekingin olympialaisissa 210 kilogrammaa, mikä teki hänestä kaikkien aikojen painavimman olympiaurheilijan. Lontoossa 2012 Blas Jr. osallistui toisiin olympiakisoihinsa, ja hänen painokseen mitattiin 218 kilogrammaa. Hän voitti yhden ottelun ja sijoittui jaetulle yhdeksännelle sijalle. Hänen lempinimensä on *Pieni vuori*.

Lähteet
-------

* Ricardo Blas, Jr. Biography and Olympic Results (Arkistoitu – Internet Archive) Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Ricardo Blas Jr london2012.com. Viitattu 29.7.2012. (englanniksi)
2. ↑  Tässä on olympialaisten painavin urheilija: 217-kiloinen keijukainen (Arkistoitu – Internet Archive) Ilta-Sanomat
Suutarinlohta.
**Suutarinlohi** (ruots. *skomakarlax*) on nimestään huolimatta silakoista tehty kylmä kalaruoka. Siinä suolatut silakkafileet on pyöritetty rulliksi ja säilötty sipuli- ja porkkanapalojen kanssa marinointiliemeen, joka on kiehautettu etikasta, sokerista ja vedestä. Muina mausteina liemessä käytetään maustepippuria sekä esimerkiksi laakerinlehtiä ja sinapinsiemeniä.

Tiiviiseen lasipurkkiin säilöttyä suutarinlohta nautitaan keitettyjen perunoiden tai ruisleivän kanssa. Perinteinen lisuke on myös vihreä salaatti ja sen kanssa kermaviilikastike, joka on maustettu kananmunalla, tillillä, sinapilla ja etikalla. Parhaimmillaan suutarinlohi on parin kolmen viikon kylmäsäilytyksen jälkeen.

Suutarinlohi on Suomessa perinteinen ruokalaji rannikkoseuduilla. Se on yksi Uudenmaan kymmenestä maakuntaruoasta. 1980-luvun pitäjäruokaprojektissa se nimettiin Helsingin, Kempeleen, Kiukaisten, Naantalin, Tenholan ja Valkeakosken nimikkoruoaksi.

Keitetyt silakkarullat
----------------------

Suutarinlohen eräs muunnelma ovat etikkaisessa mausteliemessä hiljaa keitetyt *silakkarullat*. Ne on nimetty Raision pitäjäruoaksi. Myös suutarinlohen joissakin resepteissä silakkarullat neuvotaan laittamaan kuumaan marinadiliemeen, jolloin ne hieman kypsyvät ennen liemen jäähtymistä.

Katso myös
----------

* Lasimestarin silli

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Uudenmaan suutarinlohi (Resepti on julkaistu *Koti*-lehdessä 8/2009) Maa- ja kotitalousnaiset. Viitattu 30.12.2018.
2. ↑  Pojanluoma, Riitta: *Perinnemakuja maakunnista*, s. 116. Tammi, 2003. ISBN 951-31-2764-8.
3. 1 2  Kolmonen, Jaakko (toim.): *Kotomaamme ruoka-aitta: Suomen, Karjalan ja Petsamon pitäjäruoat*. Helsinki: Patakolmonen, 1988. ISBN 951-96047-3-1.
Mefedronia
Mefedronin oletetut metaboliitit, mukaan lukien 4-metyyliefedriini, ovat ihmisen verenkierrolle hengenvaarallisia.
**Mefedroni** on muuntohuume, joka tunnetaan myös nimillä **4-metyylimetkatinoni**, **4-MMC** tai **4-metyyliefedroni** on synteettinen stimulantti joka kuuluu amfetamiini- ja katinoniryhmiin. Mefedronia kutsutaan slanginimillä **drone** tai **MCAT**, ja sitä on valmistettu Kiinassa josta sitä on virrannut muualle maailmaan. Mefedroni muistuttaa vaikutuksiltaan amfetamiinia, MDMA:ta ja kokaiinia.

Stimulantin vaikutuksen lisäksi se aiheuttaa myös negatiivisia sivuvaikutuksia, joista yleisin on hampaiden narskuttelu.

Mefedroni tunnetaan niin kutsuttuna *kylpysuolana* Yhdysvalloissa.*selvennä*

Historia
--------

Mefedroni kehitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1929, mutta se ei tullut laajempaan tietoisuuteen ennen sen uudelleenlöytämistä vuonna 2003. Mefedroni on yksi sadoista muuntohuumeista joita on löydetty ja raportoitu viime vuosina, näistä mainiten muun muassa synteettiset kannabinoidit ja puolisynteettiset aineet kuten metyyliheksanamiini.

Lainsäädäntö
------------

Mefedroni on Suomen lain mukaan huumausaine.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Televisiodokumentti: Huumebisnes Oy - Muuntohuumeet
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mefedroni** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Alfred Joel Horford Reynoso** (s. 3. kesäkuuta 1986 Puerto Plata, Dominikaaninen tasavalta) on dominikaanilainen koripalloilija, joka edustaa NBA-seura Boston Celticsiä.

Ura
---

Horford pelasi yliopistokoripalloa Floridan yliopistossa, jossa hän vakuutti valmentajat jo ennen ensimmäisen kautensa alkua. Hän nousikin puolivälissä tulokaskauttaan joukkueen aloitukseen ja teki kauden aikana 5,6 pistettä ottelua kohden. Kaudella 2005–2006 Horford tuplasi pistekeskiarvonsa ja johdatti yhdessä Joakim Noahin kanssa koulunsa NCAA-mestaruuteen. Kaudella 2006–2007 Florida onnistui jälleen voittamaan NCAA-mestaruuden. Loppuottelussa Horford teki 18 pistettä ja otti 12 levypalloa. Tämän myötä hänet valittiin jo toista kertaa perättäin turnauksen tähdistöjoukkueeseen.

Horford osallistui NBA:n vuoden 2007 varaustilaisuuteen, jossa Atlanta Hawks varasi hänet koko tilaisuuden kolmantena pelaajana. Hän teki ensimmäisellä NBA-kaudellaan 10,1 pistettä ja otti 9,7 levypalloa ottelua kohden. Horford valittiin myös tulokkaiden ykköstähdistöön. Hän pelasi ensimmäisen kerran NBA:n tähdistöottelussa vuonna 2010. Kaudella 2010–2011 Horford teki ottelua kohden 15,3 pistettä ja hänet valittiin ensimmäistä kertaa NBA:n tähdistöjoukkueeseen.

Horford edusti Atlanta Hawksia vuoteen 2016 saakka ja sen jälkeen kolme kautta Boston Celticsiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Al Horford bio National Basketball Association. Viitattu 12.3.2013. (englanniksi)
2. ↑  Al Horford Basketball-Reference.  Arkistoitu 15.8.2010. Viitattu 12.3.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)
**Riiaistenjärvi** on Naantalissa entisen Rymättylän kunnan alueella, Otavan saarella sijaitseva pieni 44,7 hehtaarin kokoinen järvi. Järven kaakkoispuolella sijaitsee Rymättylän keskusta. Vuoden 2006 aikana järvellä tehtiin runsaita sinilevähavaintoja.

Enimmillään 3,5 metriä syvä Riiaistenjärvi on itä-länsisuunnassa pitkulainen. Sen länsipäähän laskee ojan kautta Kuralanjärvi ja sen kautta myös Kuralanjärveen laskeva Tiskari. Riiaistenjärven itäpäästä on laskuoja mereen Kirkkolahteen. Järven rannat ovat enimmäkseen metsää, mutta lähettyvillä on peltoja ja korkeita kallioita. Järven koillisrantaa kulkee Seututie 189 eli Rymättyläntie. Länsipää, minne lasku-oja Kuralanjärvestä laskee, on tulva-aluetta.

Riiaistenjärven pohjoisrannalla sijaitsee ajoittamaton kivirakenteinen muinaisjäännös. Järvi oli vaarassa kasvaa umpeen 2000-luvun alkupuolella, mutta maatalouden vähentyminen pelasti järven umpeenkasvamiselta.*lähde?*

Hoito
-----

Järveen istutettiin vuonna 2005 1 360 kuhaa, sekä vuoden 2006 aikana 1 000 kuhaa ja 500 planktonsiikaa.. Järveen on tullut lisäksi ruutanoita Kuralanjärvestä, joka laskee Riiaistenjärveen.*lähde?*

Järvellä on tehty eläinplanktonlajistoselvitys vuonna 1985.

| Vedenlaatutiedot |
| --- |
| Päivämäärä | Kokonaisfosfori | Näytteenottosyvyys |
| 25.10.1990 | 47,00 µg/l | 1 m |

Lähteet
-------

1. ↑  Maanmittauslaitoksen paikannimirekisteri, MaanmittauslaitosView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3  Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Suomen ympäristökeskus. Viitattu 15.11.2009.
3. 1 2 3 4 5 6  Pöntinen, Oskari: Airiston-Velkuan kalastusalueen järvet (pdf) Airiston-Velkuan kalastusalue. Viitattu 16.11.2009. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Arvaja, Matti: Rymättylän keskustaan lisää asukkaita  16.9.2009. Turun Sanomat. Viitattu 16.11.2009. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Kansalaisen Karttapaikka Maanmittauslaitos. Viitattu 16.11.2009.
6. ↑  Riiaistenjärven ranta *Muinaisjäännösrekisteri*.  24.9.2007. Museovirasto. Viitattu 16.11.2009.
**Jump King** on Nexilen kehittämä ja julkaisema tasohyppelypeli.

Pelaaminen
----------

Peli asettaa pelaajan sankarin saappaisiin, ja Jump Kingissä onkin pienehkö tarina; pelaajalle nimittäin kerrotaan, että "ylhäällä on hyvin kuuma typy", joka toimii motivaattorina ylös kiipeämiseksi. Pelaaja ohjaa pelihahmoa 2D-tilassa, jossa tavoitteena on tasolta toiselle hyppien kavuta ylemmäs ja ylemmäs. Pelihahmon ohjausmekanismit tekevät pelistä uniikin; et voi vain juosta ja hypätä kuten tekisit tavanomaisissa tasohyppelyissä. Hypyt tulee ladata ja ohjata, eikä hahmoa voi ohjata ilmassa. Tämä uniikki ohjaustapa on yksinkertaisuudestaan huolimatta samalla pelin suurin haaste. Hyppy tulee ladata juuri oikein, ja hahmon täytyy seisoa juuri oikeassa kohdassa.

Jump Kingissä pelihahmo ei kärsi putoamisvahinkoa. Pelin haastavuus perustuu hyppyjen ajoitukseen ja siinä epäonnistuttaessa takaisin putoamiseen. Hahmo saattaa pudota jopa koko pelikentän pohjalle, mikäli alle ei satu tasoa putoamisen aikana.

Tyyli
-----

Pelin ulkoasu on pikselimäinen.

Lähteet
-------

1. ↑  Jump King Steamissä *store.steampowered.com*. Viitattu 7.1.2020.
2. 1 2  Kim Snaith: Jump King is a Game All About, Well, Jumping *GameSpew*.  28.5.2019. Viitattu 7.1.2020. (englanniksi)