recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli käsittelee Jyväskylän lähiötä. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*
Liikerakennus ja kerrostaloja Kangaslammella.
**Kangaslampi** on asuinalue Jyväskylässä Huhtasuon kaupunginosassa. Alue sijaitsee noin kuuden kilometrin päässä Jyväskylän keskustasta. Kangaslammella on liikerakennus, jossa sijaitsee lähikauppa ja parturi-kampaamo. Alueen välittömässä läheisyydessä sijaitsee lisäksi monia erilaisia palveluja tarjoava Huhtakeskus. Kangaslammella on myös huomattavan suuri lasten leikkikenttä sekä vuonna 2009 avattu parkourpuisto.

Kangaslampi koostuu pääosin 1970-luvulla rakennetuista elementtikerrostaloista.

Kangaslampi on myös Jyväskylän tilastoalueen nimi, joka on huomattavasti Kangaslammen asuinaluetta laajempi alue. Tilastoalue sisältää koko Huhtasuon kaupunginosan (Eteläisen Palokankaan pienaluetta lukuun ottamatta) sekä Ankeriasjärven kaupunginosaan kuuluvan Vääräjärven pienalueen.

Historiaa
---------

Ennen alueen asuttamista paikalla sijaitsi vuosina 1935–1968 toiminut taimitarha. Kangaslammen asuinaluetta alettiin rakentaa ensimmäisenä Huhtasuon asumalähiöistä. Alueen rakentaminen alkoi vuonna 1971, ja ensimmäiset talot valmistuivat seuraavan vuoden aikana Laikuttajantielle. Suurin osa alueen rakentamisesta tapahtui vuosina 1973–1974.

Lampi
-----

Kangaslampi on myös alueella sijaitsevan lammen nimi. Rannalla sijaitsee uimaranta.

Kuvia
-----

* Alueella sijaitseva lampi.Alueella sijaitseva lampi.
* Alueen kerrostaloja.Alueen kerrostaloja.
* Kerrostaloasutusta.Kerrostaloasutusta.

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kangaslampi, Jyväskylä *Kiinteistömaailma*.  19.11.2015. Viitattu 11.7.2017.
2. ↑  Jyväskylän piiritystilanne – Poliisi: "Henkilö uhkaili räjäytyksellä tai ampumisella" *Ilta-Sanomat*.  27.1.2016. Viitattu 15.9.2017.
3. ↑  Kangaslampi - K-Market *K-Market*.  Arkistoitu 4.9.2017. Viitattu 11.7.2017.
4. ↑  Jyväskylän kaupunki: Kaupunkirakennepalvelut: Parkour-alue *www.jyvaskyla.fi*.  Arkistoitu 1.7.2017. Viitattu 11.7.2017.
5. ↑  Tyvelä, Hanna: *1970-luvun lähiökeskusta rakennettuna kulttuuriympäristönä: kompaktikaupunki Jyväskylän Huhtasuolla*. Pro gradu -tutkielma. Jyväskylän yliopisto.
6. 1 2  Jyväskylän karttapalvelu *kartta.jkl.fi*.  Arkistoitu 22.11.2020. Viitattu 3.10.2018.
7. ↑  Anna-Leena Lehto: *Kangasvuoren sairaalan rakennusinventointi*.
8. 1 2 3  Huhtasuon historiaa (1970-luku): Huhtakeskus *geocaching.com*. Viitattu 30.12.2017. (englanniksi)
9. ↑  Aikamatka Huhtasuon historiaan osa 1 *huhtasuolainen.fi*. Viitattu 30.12.2017.
Joan Plaza
**Joan Plaza Durán** (s. 26. joulukuuta 1963 Barcelona, Barcelonan maakunta, Espanja) on espanjalainen koripallovalmentaja.

Plaza toimi badalonalaisen Joventutin juniorijoukkueiden valmentajana ja vuodesta 2000 lähtien seuran edustusjoukkueessa Manel Comasin ja Aíto García Renesesin apuvalmentajana. Kaudeksi 2005–2006 hän siirtyi Real Madridiin Božidar Maljkovićin apuvalmentajaksi. Maljkovićin lähdettyä kauden päätteeksi nousi Plaza päävalmentajaksi. Ensimmäisellä päävalmentajakaudellaan Plaza johdatti joukkueen mestaruuteen Espanjan pääsarjassa ACB:ssä ja ULEB Cupissa, ja toiseksi Espanjan cupissa. Hän valmensi joukkuetta kauden 2008–2009 loppuun asti.

Espanjan koripallovalmentajien liitto valitsi Plazan vuoden valmentajaksi heinäkuussa 2007.

Lähteet
-------

1. ↑  Joan Plaza, elegido por la AEEB mejor técnico del año Marca. Viitattu 10.10.2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Joan Plaza ACB-liigan sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Yhdysvallat

 |

 |
Gustaf Thordén seurassaan kuvanveistäjä Matti Haupt vuonna 1949.
**Gustaf Birger Thordén** (25. toukokuuta 1894 Uddevalla, Ruotsi – 30. kesäkuuta 1963 onnettomuudessa Sotekanalenissa) oli ruotsalais-suomalainen laivanvarustaja. Hän muutti Suomeen 1920.

Thordén perusti laivanvarustamon Thordénrederierna, jonka alkuna oli hänen 1926 hankkimansa varustamo AB Suomi. 

Suomen joutuessa jatkosodan jälkeen maksamaan sotakorvauksia Neuvostoliitolle, Gustaf Thordén vältti osallistumisen tähän kansalliseen ponnistukseen siirtämällä laivansa Ruotsin lipun alle ja järjestelemällä valmistumassa oleville laivoilleen suojan tekaistujen velkasitoumusten avulla. Suomalaiset rahdinantajat kieltäytyivät tämän jälkeen käyttämästä kuljetuksiinsa Thordénin laivoja.*selvennä*

Hän perusti 1946 Ruotsiin telakan Uddevallavarvet, jolla rakennettiin rahtilaivoja ja tankkereita. Telakan palveluksessa oli parhaimmillaan 2 600 työntekijää. Vuonna 1961 varustamo siirtyi taloudellisten vaikeuksien vuoksi erään säätiön hallintaan. Thordénin suomalainen varustamo ajautui konkurssiin 1960.

Thordénin varustamotoiminta ja *Thordén Lines*, jolla oli enimmillään 18 alusta, vaikutti Suomessa ja Ruotsissa 1924–1963, ja hänen kuolemansa jälkeen toiminta jatkui vielä muutaman vuoden.

Thordén ja Antti Wihuri lahjoittivat urut 1935 valmistuneeseen Kulosaaren huvilakaupungin kirkkoon. Thordén lahjoitti Uddevallan kaupunkiin tuntemansa suomalaisen taiteilijan Matti Hauptin veistoksen *Flickan med flätor*. Hauptin veistämä Thodénin rintakuva on Uddevallan kaupungintalossa, joka on telakan entinen pääkonttori.

Teokset
-------

* Alla mina skepp, Skoog, 1962. (muistelmat)

Lähteet
-------

1. ↑  Vesterinen, Jukka: *Maa, joka maksoi velkansa: Suomen sotakorvaukset 1944-1952*, s. 34-35. Helsinki: Alfamer, 2012. ISBN 978-952-472-166-0. (suomeksi)
2. ↑  Nationalencyklopedin
3. ↑  Laura Kolben sivusto luettu 20.1.2009
4. ↑  Gunnar Klasson
**Michael O’Hare** (6. toukokuuta 1952 Chicago, Illinois – 28. syyskuuta 2012) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Jeffrey Sinclairina science fiction -televisiosarjassa *Babylon 5*. Hän siirtyi pois *Babylon 5:n* näyttelijäkunnasta ensimmäisen tuotantokauden jälkeen mutta esiintyi myöhemmin vielä kaksiosaisessa jaksossa "War Without End".

Uransa aikana O’Hare esiintyi monissa New Yorkin alueen teatterituotannoissa. Näihin lukeutui eversti Nathan Jessepin rooli *A Few Good Men* (suom. *Kunnian miehiä*) -näytelmän alkuperäisessä näyttämöversiossa. Elokuvaversiossa vastaavaa roolia esitti Jack Nicholson.

O’Hare oli ensimmäinen valkoihoinen näyttelijä, joka oli ehdolla parhaan näyttelijän AUDELCO-palkinnon saajaksi. Kyseessä on New Yorkin tummaihoisen teatteriyhteisön tukemista varten perustettu palkinto. O’Haren ehdokkuus perustui hänen rooliinsa Etelä-Afrikan apartheid-politiikan vaikutuksia tarkastelleessa näytelmässä *Shades of Brown*.

O’Hare teki satunnaisia esiintymisiä useissa televisiosarjoissa, mukaan lukien *Kate & Allie* ja *Kova laki*.

O’Hare kuoli 28. syyskuuta 2012, viisi vuorokautta saamansa sydänkohtauksen jälkeen. Hän oli kuollessaan 60-vuotias.

Lähteet
-------

1. 1 2  Michael O'Hare *Internet Broadway Database*.  2009. The Broadway League. Viitattu 1.7.2009. (englanniksi)
2. 1 2 3  King, Michael: 'Babylon 5' star Michael O'Hare dies at 60 *11alive.com*.  28.9.2012. WXIA-TV.  Arkistoitu 2.1.2013. Viitattu 29.9.2012. (englanniksi)
3. ↑  Michael O'Hare *TVSA*. Viitattu 1.7.2009. (englanniksi)
4. ↑  Michael, Dennis: The Hollywood Minute *CNN.com*.  13.2.1996. CNN. Viitattu 1.7.2009. (englanniksi)
5. 1 2  Michael O'Hare Bio *MovieTome*. CBS Interactive Inc. Viitattu 1.7.2009. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
6. ↑  About Us *www.audelco.net*. AUDELCO (Audience Development Committee, Inc.). Viitattu 27.6.2009. (englanniksi)
7. ↑  Michael O'Hare Credits *TVGuide.com*. TV Guide. Viitattu 1.7.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Michael O’Hare Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee 1600-luvulla syntynyttä sotapappia. Muita merkityksiä täsmennyssivulla*
**Nils (Nicolaus) Idman vanhempi** (22. kesäkuuta 1680 Huittinen – 4. kesäkuuta 1750 Huittinen) oli suomalainen sotapappi ja kirkkoherra.

Idmanin vanhemmat olivat Huittisten Nanhian kylän Juuselan ratsutilan omistanut Porin kreivikunnan vouti Daniel Larsson Idman (k. 1684) ja Maria Takku. Idman kävi Turun katedraalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1699. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1702, jolloin hänestä myös tuli Turussa toimineen Turun läänin kaksikasratsuväkirykmentin pataljoonansaarnaaja ja rykmentinadjutantti. Hän osallistui Inkerinmaan taisteluihin sekä Narvan ja Iivananlinnan puolustukseen ja oli vuonna 1706 Viipurin linnan piirityksessä. Sieltä Idman siirtyi uudelleen kootun Turun läänin kaksikasratsuväkirykmentin ja vuodesta 1710 Viipurin läänin kaksikasjalkaväkirykmentin rykmentinpastorina peräytyvien joukkojen mukana pohjoiseen 1713-1714, osallistuen Pälkäneen ja Napuen taisteluihin. 

Suomesta Idman siirtyi Ruotsin puolelle, jossa osallistui vielä Karl Gustaf Armfeltin joukon epäonniseen Norjan-retkeen. Tätä hän kuvaa sekä vuonna 1718 julkaistussa teoksessaan että vuonna 1720 Tukholmassa painetussa saarnassaan *Folckets Roop På Norska Fiällerne*.

Idman oli nimitetty vuodesta 1719 alkaen Huittisten kirkkoherraksi, mutta hän pääsi hoitamaan tointaan vasta sodan jälkeen vuonna 1721. Idmanista tuli lääninrovasti 1723. Hän osallistui vuoden 1734 valtiopäiville ja oli saarnaajana pappeinkokouksissa Turussa vuosina 1724 ja 1739. Idman erosi kirkkoherran virasta sairauden vuoksi vuonna 1749.

Idmanin puoliso vuodesta 1711 oli Kristina Procopaeus (k. 1747); pappi ja kielentutkija Nils Idman nuorempi oli heidän poikansa.

Lähteet
-------

* Heikinheimo, Ilmari: *Suomen elämäkerrasto*, s. 324. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.

Viitteet
--------

1. 1 2 3 4  Kotivuori, Yrjö: Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Nils Idman. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 19.12.2015.
2. 1 2 3 4  Väänänen, Kyösti: "Idman, Nils (1680–1750)", *Suomen kansallisbiografia, osa 4*, s. 258–259. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004. ISBN 951-746-445-2. / Teoksen verkkoversio.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
Heinrich Wölfflin
**Heinrich Wölfflin** (21. kesäkuuta 1864 – 19. heinäkuuta 1945)
oli kuuluisa sveitsiläinen taidehistorioitsija, jonka vastakohtapareihin perustuva luokittelu vaikutti suuresti taideteosten formalistisen tulkintamallin muotoutumiseen 1900-luvulla. Muutenkin hänen vaikutuksensa myöhempään taideteosten ja niiden tyylin analysointiin oli huomattava.

Pääteoksessaan *Kunstgeschichtliche Grundbegriffe* (suomeksi Taidehistorian peruskäsitteet - ei käännetty) vuodelta 1915 Wölfflin esitteli viisi perustavaa vastakohtaista käsitepariaan: 

|  |  |
| --- | --- |
| lineaari | maalauksellinen |
| pinta | syvyys |
| suljettu | avoin muoto |
| moninaisuus | ykseys |
| selkeys | epäselvyys |

Vastakohtaparien vaihtelu oli Wölfflinin mukaan luonnonlain kaltaista. Analyysimallin inspiraatio olikin tullut luonnontieteestä. 

Wölfflin sovelsi vastakohtien teoriaansa renessanssin ja barokin taiteeseen. Hän oli kiinnostunut universaalin historiakäsityksen luomisesta ja formaalisesta tyylihistoriasta. Wölfflin puhui myös esittämismuodoista ja 'optisista mahdollisuuksista', jotka hänen mukaansa ovat rajattuna palettina kunakin aikakautena ihmisen käytössä.

Teoksia
-------

* *Renaissance und Barock* 1888
* *Die Klassische Kunst* 1898
* *Kunstgeschichtliche Grundbegriffe* 1915

Katso myös
----------

Formalismi

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Taiteen pikkujättiläinen, s. 826. WSOY, 1995. ISBN 951-0-16447-X


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* IdRef

 |

 |
**Eemeli Arvid Mäki** (8. elokuuta 1884 Multia – 24. marraskuuta 1960 Maaninka) oli suomalainen kirjaltaja, toimittaja ja kirjailija.

Eemeli Mäki kävi Tampereen käsityöläiskoulun ja valmistui latojaksi. Hän teki opintomatkan Keski- ja Etelä-Eurooppaan sekä Skandinavian maihin vuosina 1907–1911. Palattuaan Suomeen Mäki työskenteli eri sanomalehdissä ja kirjapanoissa. Hän oli taloudenhoitajana mikkeliläisessä *Vapaudessa* vuosina 1919–1924 ja oululaisessa *Pohjolan Työmiehessä* vuosina 1924–1925. Mäki perusti vuonna 1925 kirjapainon Pieksämäelle ja julkaisi siellä *Pieksämäen Sanomia* vuoteen 1947.

Mäki kuului Mikkelin kaupunginhallitukseen ja toimi muun muassa kaupunginjohtajan varamiehenä. Hän oli kauppalanhallituksen jäsen myös Pieksämäellä. Mäki kirjoitteli aikakaus- ja sanomalehtiin ja julkaisi romaanin *Suomalainen diktaattori*.

Teoksia
-------

* *Suomalainen diktaattori*. Pieksämäki: Kustannusliike Sana, 1935.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Toimittaja Eemeli Mäki 70-vuotias.  *Länsi-Savo*, 8.8.1954, s. 3.
2. ↑  Vainajia: Toimittaja Eemeli Mäki.  *Länsi-Savo*, 30.11.1960, s. 5.
3. ↑  *Suomen lehdistön historia 7: Hakuteos Savonlinna – Övermarks Tidning*. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-241-3.
4. ↑  *Suomen lehdistön historia 6: Hakuteos Kotokulma – Savon Lehti*, s. 211–212, 269. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-240-5.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |
***Argentavis magnificens***  on ehkä suurin koskaan elänyt lentävä lintu. Se eli Andien vuoriston alueella myöhäismioseenikaudella, 23–6 miljoonaa vuotta sitten. *Argentavis* luokitellaan joskus haikaralinnuksi ja joskus päiväpetolinnuksi.

Koko ja ulkonäkö
----------------

*Argentaviksen* siipiväli oli 5,7–8,3 metriä ja painoa sillä oli noin 70 kilogrammaa. Ruumis oli 1,5-metrinen. Lajin väritystä ja höyhenpukua on mahdoton tietää, mutta sen pää on saattanut olla kalju sen lähimpien nykyään elävien sukulaisten, kondorien tapaan. Sillä oli ehkä myös kaulus suojaamassa kylmiltä tuulilta. Kynnet olivat vahvat ja linnulla oli vahva koukkunokka, mikä viittaa petolintuun eikä pelkästään raadonsyöjään. Kaula oli kuitenkin pitkä kuin korppikotkalla.

Elintavat
---------

*Argentaviksen* elinalue oli sen elinaikana nykyistä paljon rehevämpää ruohotasankoa. Siellä sille riitti saaliseläimiä, kuten hevosensukuisia *Diadiaphoruksia*. Reviiri lienee ollut laaja linnun suuren koon vuoksi. Painonsa takia linnulla saattoi olla vaikeuksia päästä ilmaan. Todennäköisesti sen täytyi joko heittäytyä kallionkielekkeeltä siivilleen vauhtiaskelten jälkeen, tai sitten juosta kymmeniä metrejä loivaa rinnettä alaspäin, ennen kuin se pystyi irtoamaan maanpinnasta. Nykylinnuista esimerkiksi albatrossit käyttäytyvät samaan tapaan. *Argentaviksen* lihasvoima ei riittänyt varsinaiseen lentämiseen, mutta se pystyi liitelemään Andeilta Argentiinaan jatkuvasti puhaltavien tuulten ja termiikkien ansiosta jopa 300 kilometriä yhteen menoon. Liidellessään se pystyi etsimään suurilla silmillään saalista ja raatoja. Saaliin havaittuaan se on voinut rauhassa laskeutua alas ja syöksyä saaliin kimppuun nopealla vauhdilla. Se on voinut katkaista isonkin saaliin selän. Laji lienee hävinnyt, kun sen elinalue kuivui ja saaliseläimet hävisivät.

Löydöt
------

*Argentaviksen* fossiileja on löydetty vain Argentiinan pohjoisosista, Patagonian tasangoilta. Sen lähisukulaisten jäännöksiä on löydetty ympäri Pohjois- ja Etelä-Amerikkaa.

Lähteet
-------

* Tieteen Kuvalehti 12/2009, s. 48–53: *Hirmuliskojen jälkeen tulivat hirmulinnut*
* Monster World - Muinaishirviöt -kortti nro 67. Mestarikustannus Oy.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q17351700
* Wikispecies: Argentavis magnificens
* EoL: 47444117
* Fossilworks: 137174
* GBIF: 4966746

 |

 |
Thomas Bland Strange vuonna 1871
**Thomas Bland Strange** (15. syyskuuta 1831 Meerut, Intia – 9. heinäkuuta 1925) oli brittiläinen kenraalimajuri. Hänet tunnetaan parhaiten osallistumisestaan Saskatchewanin kapinan kukistamiseen vuonna 1885. Hän oli naimisissa Maria Elinorin kanssa ja heille syntyi kaksi poikaa ja kolme tytärtä.

Thomas syntyi vuonna 1831 Henry Francis Strangen ja Maria Letitia Blandin perheeseen Meerutissa Intiassa, joka oli hänen Brittiläisessä armeijassa palvelevan isänsä sotilasosaston komennuspaikka. Hän sai koulutuksensa Edinburgh Academyssä ja Lontoon Woolwichissä sijaitsevassa Royal Military Academyssä, josta hän valmistui tykkimieheksi. Pian valmistuttuaan hän sai ensimmäisen komennuksensa Gibraltarille 17. joulukuuta 1851. Kaksi vuotta myöhemmin hänet ylennettiin luutnantiksi ja siirrettiin Jamaikalle. Thomas palasi takaisin Englantiin 1856, mutta jo seuraavana vuonna hänet komennettiin taltuttamaan Sepoykapinaa Intiassa. Vietettyään lyhyen aikaa Englannissa Thomas otti pestin Kanadassa, jossa hän toimi neuvonantajana ja tarkastajana Kanadan armeijassa. Vuonna 1882 hän oli palvellut armeijassa 30 vuotta ja armeijan säädösten mukaan hänen täytyi jäädä eläkkeelle, joten hän hankki hevostilan nykyisen calgaryn kaupungin itäpuolelta. Hän kasvatti tilallaan hevosia armeijan ratsuväen käyttöön. Saskatchewanin kapinan puhjettua vuonna 1885, hänen hyvä ystävänsä puolustusministeri Adolphe-Philippe Caron pyysi häntä perustamaan puolustusosaston Albertan provinssin alueelle. Joukko koostui lähinnä kokemattomista miehistä sekä joistakin Kanadan ratsupoliisin joukoista. Kapinan aikana joukko osallistui Battle of Frenchman's Butte-taisteluun, jossa joukot taistelivat Big Bearin johtamia cree-intiaaneja vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Roderick C. Macleod: STRANGE, THOMAS BLAND Dictionary of Canadian Biography Online:  University of Toronto. Viitattu 2.7.2009. (englanniksi), (ranskaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
Patty Duke, 1965
**Anna Marie "Patty" Duke** (14. joulukuuta 1946 Elmhurst, New York – 29. maaliskuuta 2016 Coeur d’Alene, Idaho) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi New Yorkissa irlantilais-amerikkalaiselle isälle ja irlantilais-saksalaiselle äidille.

Ura
---

Duken poikkeukselliset lahjat huomattiin jo varhaisessa vaiheessa, ja hän tuli 1950-luvun loppua kohden tunnetuksi televisiosta. Hän esiintyi sekä Helen Kelleristä kertovassa näytelmässä *Ihmeidentekijä* että siitä tehdyssä samannimisessä elokuvassa; kyseisellä roolillaan Patty Duke voitti vuonna 1962 parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon. Muihin tunnettuihin elokuviin kuuluu *Natalie* (1969), joka toi näyttelijälle Golden Globen. Hän voitti lisäksi muun muassa kolme Emmy-palkintoa.

Duke toimi vuosina 1985–1988 Screen Actors Guildin puheenjohtajana. Idahossa asunut näyttelijä jatkoi uraansa viimeisiin elinvuosiinsa asti. 

Dukella on ollut vuodesta 2004 oma tähti Hollywood Walk of Famella, ja hän loi 1960-luvulla myös menestyksekkään uran laulajana.

Palkinnot
---------

* Hollywood Walk of Fame -tähti
* TV Land Award (2004)
* Lifetime Achievement Award (2002)
* People’s Choice Award (1983)
* Emmy (1970, 1977, 1980)
* Golden Globe (1963, 1970)
* Bronze Wrangler (1968)
* Oscar Paras naissivuosa (1963)
* Golden Laurel (1963)

Ehdokkuudet
-----------

* TV Land Award (2003)
* Emmy (1964, 1978, 1981, 1984, 1999)
* Daytime Emmy (1984)
* Genie (1983)
* Golden Laurel (1966, 1970)
* Golden Globe (1963)

Yksityiselämä
-------------

Duken ohjaaja Harry Falkin kanssa 18-vuotiaana solmima ensimmäinen avioliitto päättyi eroon neljässä vuodessa. Näyttelijätär oli kaikkiaan neljästi aviossa; vuonna 1986 solmittu liitto Michael Pearcen kanssa kesti Duken kuolemaan saakka. Hänellä oli kolme lasta: kaksi John Astinin ja yksi Michael Pearcen kanssa.

Hän selviytyi 2000-luvun puolella sydänleikkauksesta.

Duken äiti Frances sairasti masennusta, ja hän itse kärsi lähes koko ikänsä kaksisuuntaisesta mielialahäiriöstä, minkä takia hän alkoi pitää yleisölle suunnattuja mielenterveysaiheisia esitelmiä.

Duke menehtyi 69-vuotiaana sisäelimen repeämän aiheuttamaan verenmyrkytykseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Hill, Libby: Patty Duke dies at 69; former child star and Academy Award winner *Los Angeles Times*.  29.3.2016. Viitattu 29.3.2016. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Herbert Hastings Harington** (16. tammikuuta 1868 Lucknow Intia – 8. maaliskuuta 1916 Mesopotamia) oli brittiläinen lintutieteilijä ja ammattisotilas, arvoltaan everstiluutnantti.

Harington opiskeli Malvernissa ja liittyi sitten armeijan palvelukseen. Vuonna 1890 hänet komennettiin Intiaan Punjabin 92. rykmenttiin, jossa hän palveli yli 20 vuotta. Hän palveli kuusi vuotta myös Burman poliisivoimissa. Vuonna 1914 hänet ylennettiin everstiluutnantiksi ja helmikuussa 1916 hänen komentoonsa annettiin 62. punjabilainen rykmentti. Rykmentti siirrettiin taistelutehtäviin Mesopotamiaan, missä Harington kaatui.

1903 Harington avioitui Walter Pepysin tyttären Dorothyn kanssa ja heille syntyi kaksi tytärtä ja poika.

Harington oli aina ollut kiinnostunut luonnosta, mutta vasta Burmassa hänessä syttyi intohimo lintuihin. Ensimmäiset lintutieteelliset artikkelinsa hän kirjoitti Rangoon Gazetteen. Vuonna 1909 hän julkaisi artikkelinsa kirjana, jossa oli myös taulukko burmalaisten lintujen levinneisyydestä. Hän julkaisi kirjoituksiaan myös *The Ibis*-lehdessä sekä Bombay Natural History Societyn julkaisussa. Vuonna 1904 Harington valittiin British Ornithologists Unionin jäseneksi.

Harington nimesi linnuista rikkilymytimalin (*Stachyris ambigua*) vuonna 1915.

Lähteet
-------

* Muistokirjoitus (*The Ibis* 1916)[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. ↑  ITIS


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Commonwealth War Graves Commission

 |

 |
John A. Eddy
Maunderin minimi 400 vuoden jaksolta. Auringonpilkkujen kuukausikeskiarvot.
**John Allen "Jack" Eddy** (25. maaliskuuta 1931 – 10. kesäkuuta 2009) oli yhdysvaltalainen tähtitieteilijä joka tuli tunnetuksi 1976 Science-lehdessä otsikolla The Maunder Minimum julkaisemastaan artikkelista jossa hän Edward Walter Maunderin ja Gustav Spörerin 1700-luvun töihin tukeutuen hahmotti vuodesta 1645 vuoteen 1715 kestäneen 70-vuotisen jakson, jolloin auringon aktiivisuus oli poikkeuksellisen vähäistä.

Eddyn tulokset nostettiin uudelleen esiin 1900-luvun loppuvuosina, jolloin niiden perusteella arvioitiin, että Maan viilentämisen lisäksi Aurinko voisi jaksoittain vaikuttaa ilmastoa lämmittävästi. Aluksi Jack Eddy itse suhtautui epäilevästi hypoteesiin, jonka mukaan Auringon pinnan aktiivisuus voisi pitkällä aikavälillä lämmittää Maan ilmastoa yhdessä kasvihuonekaasujen kanssa, mutta elämänsä loppuvaiheissa hän tarkisti käsitystään ja rohkaisi eri alojen tutkijoita tutustumaan Auringon aktiivisuuden vaihteluun ja ilmiönmahdolliseen vaikutukseen maailman lämpötiloissa.

Katso myös
----------

* Auringon aktiivisuus
* Auringonpilkku
* Maunderin minimi

Lähteet
-------

1. ↑  Eddy, J.A. "The Maunder Minimum", Science 18 June 1976: Vol. 192. no. 4245, pp. 1189 - 1202, PDF Copy
2. ↑  'Detective' stargazer who brought the sun down to Earth, Phil Davison, Financial Times 4./5.7.2009 s. 8

Aiheesta muualla
----------------

* Jack Eddy on His Work on Solar History (Arkistoitu – Internet Archive)
* Changing Sun, Changing Climate? (Arkistoitu – Internet Archive)
* Quotes of John A. Eddy.
* Curriculum Vitae of John A. Eddy, most current version available to 2007.
* Papers authored by "J A Eddy" in Google Scholar
* Books authored by "J A Eddy" in Google Books
* The Sun: A Biography by David Whitehouse, with Amazon inside search for "Jack Eddy".

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Valerian (Valeri) Sergejevitš Sokolov** (ven. Валериан Сергеевич Соколов, s. 30. elokuuta 1946) on entinen neuvostoliittolainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.

Sokolov voitti Méxicon 1968 olympialaisissa kultaa alle 54 kilogramman sarjassa. Hän pääsi suoraan toiselle kierrokselle ja voitti ecuadorilaisen R. Anchundian tuomaripistein 3–2, brittiläisen M. Carterin kehätuomarin keskeytyksellä ensimmäisessä erässä, kenialaisen Samuel Mbuguan pistein 5–0, japanilaisen Eiji Moriokan pistein 5–0 sekä loppuottelussa ugandalaisen Eridadi Mukwangan kehätuomarin keskeytyksellä toisessa erässä.

Lähteet
-------

* Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 104, 604. Otava, 1970.
* Kluge, Volker: *Olympische Sommerspiele, die Chronik III*, s. 176. , 2000. ISBN 3-328-00741-5.
* Wallechinsky, David: *The Complete Book of the Olympics*, s. 188. , 1988. ISBN 0-14-010771-1. (englanniksi)
* Valeri Sokolovin olympiasijoitukset Sports Reference LLC.  Arkistoitu 5.9.2010. Viitattu 6.7.2009. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Sports Reference LLC
2. ↑  Virtamo, s. 604
3. 1 2  Kluge, s. 69
4. ↑  Wallechinsky, s. 188
5. ↑  Virtamo, s. 104


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Europeana

 |

 |
**Yrjö Kontsas** (k. 1597 Isokyrö) oli talonpoika, neljännesmies ja nuijamiesten johtajia nuijasodassa Jaakko Ilkan ja Pentti Poutun ohella.

Kontsaan isä oli Sipi eli Sigfrid Kontsas. Hän toimi noin vuodesta 1588 talollisena Isossakyrössä, samoin kuin neljännesmiehenä. Kontsas oli mukana pohjalaisten lähetystössä, joka heinäkuussa 1596 kävi Kaarle-herttuan luona valittamassa ratsumiesten käytöstä ja sai tältä suojakirjan. Kun lähetystö kokoontui Kontsaan luona 25. marraskuuta samana vuonna, huovit vangitsivat heidät kaikki, mutta talonpojat vapauttivat joukon väkivalloin seuraavana yönä. Kontsaasta tuli kyröläisten päällikkö nuijasodassa ja Jaakko Ilkan lähin mies. Hän otti osaa Nokian taisteluun, jonka jälkeen pakeni muiden kapinajohtajien kanssa Pohjanmaalle. Abraham Melkiorinpoika Klaus Flemingin joukosta vangitsi siellä Kontsaksen ja perimätiedon mukaan hänet mestattiin Jaakko Ilkan kanssa Isonkyrön Kontsaansaaressa.

Yrjö Kontsaan puumerkki on kuvattuna Ilmajoen vaakunassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivu 400.
2. ↑  Kriikku, Marja-Liisa: Ilkan suku hylkää jousensa *.kokkola.fi*.  Arkistoitu 23.11.2006. Viitattu 27.1.2014.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia

 |

 |
**Valeri Vladimirovitš Popentšenko** (ven. Валерий Владимирович Попенченко, 26. elokuuta 1937 Moskova – 15. helmikuuta 1975 Moskova) oli neuvostoliittolainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.

Popentšenko voitti Tokion 1964 olympialaisissa kultaa 75 kilogramman sarjassa. Hän voitti loppuottelussa saksalaisen Emil Schulzin kehätuomarin keskeytyksellä ensimmäisessä erässä ajassa 2.05. Hänet valittiin kisojen parhaaksi nyrkkeilijäksi.

Popentšenko voitti Euroopan-mestaruuden 75-kiloisten sarjassa Moskovassa 1963 ja Itä-Berliinissä 1965.

Lähteet
-------

* Lounasheimo, Ilmo: *Kehän sankarit*, s. 760, 761. WSOY, 1987. ISBN 951-0-13981-5.
* Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 92, 588. Otava, 1970.
* Wallechinsky, David: *The Complete Book of the Olympics*, s. 200. , 1988. ISBN 0-14-010771-1. (englanniksi)
* Valeri Popentšenkon olympiasijoitukset Sports Reference LLC.  Arkistoitu 20.9.2011. Viitattu 6.7.2009. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Sports Reference LLC
2. 1 2 3  Virtamo, s. 588
3. 1 2  Wallechinsky, s. 200
4. ↑  Virtamo, s. 92
5. ↑  Lounasheimo, s. 760–761


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Europeana

 |

 |
Walter M. Gibson

**Walter Murray Gibson** (1822–1888) oli yhdysvaltalainen seikkailija ja Havaijin hallituksen ministeri ennen vuoden 1887 Havaijin uuden hallitusmuodon hyväksymistä. Walter Gibson toimi myös erään pienen mormonistisen yhteisön johtajana. 

Gibson oli kotoisin Yhdysvaltain etelävaltioista. Hän alkoi kuitenkin viettää kiertelevää elämää ja toimi muiden muassa pienen laivan kapteenina Karibialla. Myöhemmin hän matkusti nykyisen Indonesian alueella, missä alueen hollantilaiset siirtomaaherrat vangitsivat hänet epäiltynä kapinan lietsomisesta. Gibsonin onnistui kuitenkin paeta Jaavan saarella sijainneesta vankilasta ja päästä takaisin Yhdysvaltoihin. 1859 hän saapui Utahin territorion alueella ja liittyi Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkkoon. Hän taivutteli kirkon presidentin Brigham Youngin lähettämään hänet Tyynen valtameren saarille perustamaan sinne mormonisiirtokuntia. 

Gibson saapui Havaijin saarille 1861. Hän perusti alueelle siirtokunnan saarilla jo asuvien myöhempien aikojen pyhien keskuuteen. Myöhemmin hän hankki siirtokuntalaisten rahoilla itselleen maata Lanain saarelta, tarkoituksenaan perustaa sinne siirtokunta. Kun MAP-kirkko erotti Gibsonin syytettynä harhaoppien levittämisestä, siirtokunnan huonosta johtamisesta ja kavalluksesta, Gibson perusti oman kirkkonsa, **Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon**. Hän ajoi pois siirtokunnastaan jokaisen, joka ei tukenut häntä ja hänen kirkkoaan. Gibson alkoi opettaa havaijilaisten ja yleensäkin polynesialaisten asemaa valittuna kansana ja muinaisen Israelin jälkeläisinä. Hän alkoi myös tavoitella poliittista vaikutusvaltaa. 

1873 hän perusti oman sanomalehden, Nuhoun, joka ylisti häntä ja hänen hyveitään sekä englanniksi että havaijiksi kirjoitetuissa artikkeleissa. Hänet valittiin parlamentin jäseneksi 1878, ja hän loi läheiset suhteet Havaijin hallitsijaan, kuningas Kalakauaan. 1882 Kalakaua nimitti hänet Havaijin pääministeriksi. Hänellä oli myös muita virkoja Havaijin hallinnossa, kuten ulkomisterin ja puolustusministerin salkut. 

Gibsonin toiminta herätti kasvavaa tyytymättömyyttä, koska hänen arveltiin käyttävän virka-asemaansa oman asemansa ja taloutensa pönkittämiseen. Lisäksi hänen väitettiin käytännössä johtavan maan asioita kuningas Kalakauan kautta. Vuonna 1887 Kalakaua pakotettiin hyväksymään maalle uusi perustuslaki, joka rajoitti kuninkaan valtaa. Kuningas myös pakotettiin erottamaan Gibson. 

Gibson joutui pakenemaan Havaijin saarilta henkensä edestä 1887. Seuraavana vuonna hän kuoli San Franciscossa unohdettuna ja pennittömänä. Hänen ruumiinsa palautettiin Havaijille hautausta varten. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Pál Szalai** (3. syyskuuta 1915 Budapest Unkari – 16. tammikuuta 1994) oli unkarilainen poliisiupseeri ja Nuoliristi-natsipuolueen jäsen toisen maailmansodan aikana.

Szalai ystävystyi Unkarin poikapartiolaisissa 1929 Károly Szabón kanssa. Tämä ystävyys jatkui 1944–1945, kun Szalai tuki Raoul Wallenbergia tämän pelastaessa juutalaisia. Hän oli nuoliristin idealistinen jäsen 1939–1942. 1944 hänen illuusionsa puolueesta olivat haihtuneet ja hän toimi juutalaisten pelastamiseksi natseilta. Pál Szalai toimitti ystävälleen saksalaisten Budapestin johtomiesten allekirjoittamia dokumentteja. Szalai tapasi Wallenbergin Unkarin Ruotsin lähetystössä 26. joulukuuta 1944. Adolf Eichmannin päätettyä Budapestin gheton tuhoamisesta Wallenberg lähetti Szalain kautta viestin kenraali August Schmidthuberille, jonka tehtäväksi geton ja sen asukkaiden tuhoaminen oli annettu, ja kertoi, että Schmidthuber joutuisi teosta hirteen sodan jälkeen. Getto säästyi tuhoamiselta.

Sodan jäljeen Szalai vapautettiin, sillä perusteella, että hän oli auttanut Wallenbergia. Vuonna 1953 Szalai joutui kuitenkin näytösoikeudenkäyntiin Moskovassa ja vankilaan. Hän vapautui Lavrenti Berijan kuoltua 1953. Hän muutti 1956 Yhdysvaltoihin. Szalai kuoli Los Angelesissa 1994.

Vuonna 2009 Israel kunnioitti hänen maailmansodan loppuvaiheessa juutalaisten hyväksi tekemästään työstä nimittämällä hänet 
Vanhurskaat kansakuntien joukossa-ryhmään.

Lähteet
-------

1. ↑  Israel honors Hungarians who saved Jews *Associated Press*.  7.4.2009.  Arkistoitu 7.10.2012. Viitattu 21.5.2023.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Ryan Briscoe (2014)
**Ryan Briscoe** (s. 24. syyskuuta 1981 Sydney) on australialainen moottoriurheilija. Nykyään hän kilpailee IndyCar-sarjoissa.

Ura
---

Briscoe aloitti uransa kartingissa vuonna 1993. Voitettuaan Australian, Pohjois-Amerikan ja Italian sarjojen mestaruudet, Briscoe siirtyi Formula Renault -sarjaan vuonna 2000. Vuonna 2001 hän voitti Italian sarjan mestaruuden ja sijoittui neljänneksi Eurocup-sarjassa. Vuonna 2002 Briscoe toimi Toyota-tallin testikuljettajana kaudella 2002. Samana vuonna hän kilpaili Saksan Formula 3- ja International Formula 3000 -sarjoissa huonolla menestyksellä. Vuonna 2003 Briscoe voitti Formula 3 Euroseries -sarjan mestaruuden. Vuonna 2004 hän toimi Toyotan kolmoskuljettajana ajaen testejä Unkarin, Belgian, Italian, Kiinan ja Brasilian kilpailujen perjantaiharjoituksissa korvaten Ricardo Zontan. Vuonna 2005 Briscoe kilpaili Indy Racing League -sarjassa. Hän sijoittui myös kymmenenneksi Indianapolis 500 -kilpailussa. Hän osallistui myös Daytonan 24 tunnin ajoon. Hän edusti myös Australiaa A1 Grand Prix -sarjassa kausina 2005–2006 ja 2006–2007 saavuttaen kaksi kolmossijaa. Syyskuussa 2005 Briscoe joutui onnettomuuteen Chicagoland Speedwayllä, kun hänen autonsa osui Michael Andrettin autoon ja lensi päin betonimuuria. Briscoe mursi molemmat solisluunsa, mutta hän pääsi sairaalasta 8 päivää myöhemmin. Oltuaan 8 viikkoa sairauslomalla Briscoe palasi Champ Car -sarjaan vuonna 2006. Vuonna 2007 Briscoe kilpaili American Le Mans Series -sarjassa sijoittuen viidenneksi. Vuosina 2008–2010 Briscoe jatkoi Indycar-sarjoissa. Hän sijoittui sarjan kolmanneksi vuonna 2009.

Formula 1 -tulokset
-------------------

**Lihavointi** tarkoittaa paalupaikkaa, *kursivointi* kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.


| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | Toyota | AUS  | MAL  | BHR  | SMR  | ESP  | MON  | EUR  | CAN  | USA  | FRA  | GBR  | GER  | HUNTD | BELTD | ITATD | CHNTD | JPNTD\* | BRATD | – | – |

\* Japanin GP:ssä 2004 Briscoen oli tarkoitus ajaa harjoituksissa, mutta hänellä oli käytössä rajallinen määrä erittäin märälle kelille tarkoitettuja renkaita, jonka vuoksi hän ei päässyt ajamaan kierrostakaan.

Formula 3000 -tulokset
----------------------

| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 | Coca-Cola Nordic Racing | BRA12 | SMR13 | ESP12 | AUT17 | MONKesk. | EURKesk. | GBR12 | FRA  | GER  | HUN  | BEL  | ITA  | 0 | 23. |

Lähteet
-------

1. ↑  Ryan BriscoeIndyCar.com
2. ↑  Schumi nopein sadekelillä

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ryan Briscoe** Wikimedia Commonsissa
**Heini Tola** (s. 1953 Tampere) on teatterinjohtaja. Vuosina 2004–2019 hän johti Teatteri Avoimia Ovia, joka toimii Helsingin keskustassa. Vuoden teatteriksi 2009 valitun teatterin perusti Liisi Tandefelt vuonna 1998. Sitä ennen hän työskenteli teattereissa eri puolilla Suomea.

Hänen puolisonsa oli lavastaja Måns Hedström, joka työskenteli samassa teatterissa. Hedström kuoli yllättäen 2005, vuoden kuluttua siitä kun pariskunta aloitti Avoimissa Ovissa.

Tola on valmistunut filosofian kandidaatiksi. Hän työskenteli Lahden kaupunginteatterissa 1984–1990 ja sen jälkeen vapaana ohjaajana. Hän on myös dramatisoinut ja kirjoittanut näytelmiä, esimerkiksi *Fredrika R.* jonka hän kirjoitti yhdessä Anneli Kannon kanssa. Tola toimi suositussa Kake Singers -yhtyeessä vuosina 1978–1979.

Palkinnot ja tunnustukset
-------------------------

* Minna Canthin seuran kulttuuripalkinto, 2012

Lähteet
-------

* Teatterinjohtaja pöllyttää kipsipäitä. Säde Nenonen. Helsingin Sanomat 5. tammikuuta 2011
* Teatteri Avoimet Ovet - Taiteellinen johtaja *Teatterin sivusto*. Viitattu 02.10.2020.

### Viitteet

1. ↑  Heini Tola, taiteellinen johtaja, ohjaaja *Teatteri Avoimet Ovet*.  14.3.2017. Viitattu 2.10.2020.
2. ↑

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Yle

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo 1871 vesille lasketusta White Star Linen aluksesta* Tropic*. Yhtiön toisesta saman nimisesta aluksesta kertoo Tropic*

**SS Tropic** oli White Star Linen postihöyrylaiva. Aluksen valmisti Thomas Royden and Sons Liverpoolista omalle yhtiölleen Indra Linelle. Alus laskettiin vesille 14. lokakuuta 1871.

White Star Line osti 1872 aluksen sen ollessa vielä telakalla, jolloin se samalla nimettiin *Tropiciksi*. Aluksen oli tarkoitus palvella reitillä Liverpoolista Kalkuttaan, joka oli lyhentynyt merkittävästi Suezin kanavan avauduttua 1871. Alus siirrettiin vielä samana vuonna Etelä-Amerikan reitille ja se teki 5. marraskuuta ensimmäisen matkansa Liverpoolista Valparaisoon. Reitin osoittauduttua kannattamattomaksi, koska aluksella oli vaikea saada paluulastia. Alus teki 4. kesäkuuta 1873 viimeisen matkansa Valparaisoon, minkä jälkeen se myytiin bilbaolaiselle J. Serra y Font -yhtiölle. Uusi omistaja nimesi *Tropicin* uudelleen *Federicoksi*.

Alus myytiin edelleen 1886 bilbaolaiselle Cia. de Nav. La Flechalle, joka piti aluksen saman nimisenä. Alus myytiin romutettavaksi ja se romutettiin lokakuussa 1894 Lytham St. Annella Lancashiressä.

Lähteet
-------

de Kerbrech, Richard: *Ships of the White Star Line*. Hersham, Surrey, UK: Ian Allan Publishing Ltd. 2009. ISBN 978-0-7110-3366-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  de Kerbrech, Richard s. 20
**Ned Dearborn** (24. marraskuuta 1865 Alton New Hampshire Yhdysvallat– 1948 New York?) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä. Hänet tunnetaan parhaiten työstään "U.S. Biological Survey"ssa ja kirjoituksistaan Yhdysvaltain itäosien linnustosta.

Dearborn opiskeli Dartmouthin yliopistossa, josta hän valmistui 1891. Myöhemmin hän opiskeli New Hampshire State Collegessa ja valmistui sieltä 1898. Tämän jälkeen hän toimi kaksi vuotta opettajana yleisessä koulussa ja neljä vuotta New Hampshiren collegessa. Hän työskenteli lintuosaston apulaiskuraattorina Chicagon Field Museum of Natural Historyssa vuosina 1901–1909. "U.S. Biological Survey"ssa hän työskenteli 1909–1920, kunnes siirtyi johtajaksi turkistarhalleen Dearborn Fur Farmille New Yorkin Sackets Harboriin.

Dearborn julkaisi useita lintukirjoja, muun muassa *Birds of Belknap and Merrimac Counties, N.H.* (1898), *Birds of Durham and Vicinity, N.H.* (1902), *Trapping on the Farm* (1920) ja oli yhtenä kirjoittajana teoksessa *Birds in Their Relation to Man* (1903). Hän teki töitä turkistarhallaan kuolemaansa saakka.

Linnuista Deraborn nimesi sinitimanttikolibrin (*Amazilia cyanura*) alalajin *guatemalae* ja pikkupuhkojan (*Diglossa baritula*) alalajin *montana*.

Lähteet
-------

* Zoonomen
* *Who Was Who in American History*, osa 4, 1961–1968. Chicago. (1968).

1. ↑  ITIS


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Patrick Galbraith** (s. 11. maaliskuuta 1986 Haderslev, Tanska) on tanskalainen jääkiekkomaalivahti, joka siirtyi kaudeksi 2012–2013 Elitserienin Frölundaan.

Ura
---

Galbraithin kasvattajaseura on Vojens IK. Hän siirtyi jo juniorina pelaamaan Pohjois-Amerikkaan, jossa Galbraith edusti mm. Port Carling Thunderia kaudella 2002–2003. Seuraavaksi kaudeksi 2003–2004 hän palasi kotimaahansa ja siirtyi IK Sønderjyllandin joukkueeseen. Galbraith pelasi kauden aikana yhden AL-Bank Ligaenin ottelun. Vuodet 2004–2006 hän edusti SønderjyskE Ishockeyta. Galbraith valittiin kauden 2005–2006 päätteeksi AL-Bank Ligaenin vuoden tulokkaaksi.

Kauden 2006–2007 Galbraith pelasi EJHL-liigaa New Hampshire Junior Monarchsissa, jonka jälkeen hän palasi kaudeksi 2007–2008 SønderjyskEn riveihin. Galbraith voitti keväällä 2008 AL-Bank Ligaenin pronssia. Keväällä 2009 hän torjui joukkueelle Tanskanmestaruuden. 

Toukokuussa 2009 Galbraith teki sopimuksen Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa pelanneen IF Björklövenin kanssa. Joukkue kuitenkin putosi keväällä 2010 I-divisioonaan, mutta Galbraith jatkoi HockeyAllsvenskan-pelejään kaudella 2010–2011 Leksands IF:ssä, jonka kanssa hän teki kaksivuotisen sopimuksen kesäkuussa 2010. Hän siirtyi kuitenkin elokuussa 2011 Adler Mannheimiin, jossa pelasi kaksi European Trophy -ottelua, kunnes siirtyi syyskuussa 2011 HC Slovan Bratislavaan. Bratislavasta Galbraith jatkoi jo joulukuussa SM-liigan Bluesiin, jossa pelasi 20 runkosarja- ja 7 pudotuspeliottelua. Hän siirtyi kauden jälkeen Elitserienin Frölundaan.

Maajoukkue
----------

Galbraith toimi Tanskan ykkösmaalivahtina MM-kilpailuissa vuosina 2008, 2009 ja 2010. Vuoden 2010 turnaus oli Tanskan maajoukkueen historian paras joukkueen sijoittuessa kahdeksanneksi. Tanska selvisi puolivälieriin asti, joissa Ruotsi kuitenkin pudotti joukkueen 4–2-voitolla. Galbraith kuului Tanskan maalivahtiosastoon myös vuonna 2006, jolloin hän jäi kuitenkin ilman torjuntavastuuta.

Galbraith pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2006.

Muuta
-----

Galbraith on toisen polven maajoukkuemaalivahti, sillä hänen kanadalaissyntyinen isänsä George Galbraith edusti Tanskaa II-divisioonan MM-kilpailuissa 1986 ja I-divisioonan MM-kilpailuissa 1994. Pelaajauransa jälkeen George on toiminut Vojens IK:n päävalmentajana sekä Tanskan alle 18-vuotiaiden maajoukkueen maalivahtivalmentajana.

Patrick Galbraithilla on myös pikkuveli Daniel (s. 1991), joka pelaa puolustajana Ruotsissa Tingsryds AIF:n J20-joukkueessa.

Lähteet
-------

* Patrick Galbraith The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Patrick Galbraith Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
* Patrick Galbraith *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Robert Pettersson: Björklöven värvar VM-målvakt  26.5.2009. Iltalehti.fi. Viitattu 30.1.2011. (ruotsiksi)
2. ↑  Robert Pettersson: Leksand värvar VM-succé  9.6.2010. Iltalehti.fi. Viitattu 30.1.2011. (ruotsiksi)
3. ↑  Frölunda hankki Bluesin maalivahdin *Mtv3.fi*.  13.7.2012. Helsinki:  MTV3 Internet. Viitattu 15.7.2012.
**Carl Ludwig Koch** (21. syyskuuta 1778 Kusel – 23. elokuuta 1857 Nürnberg) oli saksalainen eläintieteilijä, erikoisalanaan hämähäkkieläimet.

Koch oli ammatiltaan vesi- ja metsätalouden tarkastaja. Hänen pääteoksensa, 16-osaisen *Die Arachniden* (1831–1848), aloitti Carl Wilhelm Hahn (1786–1836) ja Koch kirjoitti teoksen viimeiset 12 osaa. Hän viimeisteli kappaleen hämähäkeistä Georg Wolfgang Franz Panzerin (1755–1829) teokseen *Faunae insectorum germanicae initia oder Deutschlands Insecten*.

Koch luokitteli suuren määrän hämähäkkejä. Hän nimesi linnuista muun muassa keltahemppojen suvun *Serinus*. Hänen kunniakseen on nimetty tammipitta (*Pitta kochi*).

Kochin poika Ludwig Carl Christian Koch (1825–1908) oli tunnettu entomologi.

Teokset
-------

* Die Pflanzenläuse, Aphiden. Lotzbeck, Nürnberg 1857.
* Übersicht des Arachnidensystems. Zeh, Nürnberg 1837–50.
* Deutschlands Crustaceen, Myriapoden und Arachniden. Pustet, Regensburg 1835–44.
* Die Arachniden. Zeh, Nürnberg 1831–48.
* System der baierischen Zoologie. Nürnberg, München 1816.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Kreikka
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Stefan Klos** (s. 16. elokuuta 1971 Dortmund) on entinen saksalainen jalkapallomaalivahti. Hän edusti urallaan Rangersia ja Borussia Dortmundia, jossa hän voitti Mestarien liigan 1997. Vuodesta 2013 lähtien Klos on toiminut Borussia Dortmundin taustayhdistyksen tilintarkastajana.

Pelaajaura
----------

Klosin ura alkoi TuS Eving-Lindenhorstin juniorijoukkueessa, josta hän siirtyi 1988 Eintracht Dortmundin alle 19-vuotiaiden joukkueeseen. Eintrachista Klos siirtyi kesällä 1990 Bundesliigan Borussia Dortmundiin, jossa hän debytoi aikuisten tasolla kaudella 1990–91. Klos pelasi Dortmundissa vuoteen 1998 asti. Hän voitti seuran riveissä kaksi Bundesliigan mestaruutta ja Mestarien liigan 1997 sekä pelasi UEFA Cupin finaalissa 1993. 

Joulukuussa 1998 Klos siirtyi skotlantilaiseen Glasgow Rangersiin. Hänet nimitettiin seuran kapteeniksi heinäkuussa 2004. Klos kärsi uransa loppupuolella vaikeista loukkaantumisista ja hän lopetti kesällä 2007 pelattuaan Rangersissa yli kahdeksan vuotta.
Hän voitti Rangersissa neljästi mestaruuden, neljästi cupin ja kahdesti liigacupin. Klos valittiin uransa päätyttyä Rangersin Hall of Fameen. 

Menestyksekkäästä urastaan huolimatta Klos ei pelannut kertaakaan Saksan maajoukkueessa.

Saavutukset
-----------

Borussia Dortmund
* Bundesliigan mestaruus: 1994–95, 1995–96
* Mestarien liigan voitto: 1996–97

Rangers
* Skotlannin valioliigan mestaruus: 1998–99, 1999–00, 2002–03, 2004–05
* Skotlannin cupin voitto: 1999–99, 2001–02, 2002–03
* Skotlannin liigacupin voitto: 2001–02, 2002–03

Lähteet
-------

1. 1 2  Stefan Klos fussballdaten.de. Viitattu 23.3.2010. (saksaksi)
2. 1 2  Stefan Klosin pelaajatilastot soccerbase.com.  Arkistoitu 30.1.2008. Viitattu 23.3.2010. (englanniksi)
3. ↑  Stefan Klos transfermarkt.de. Viitattu 23.3.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
4. 1 2  Rangers Hall of Fame - Stefan Klos Rangers FC. Viitattu 23.3.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]