recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli kertoo keisarista. Piispasta kertoo artikkeli Avitus (piispa).*
Avitus.
**Marcus Maecilius Flavius Eparchius Avitus** (noin 395 – 456) oli Länsi-Rooman keisari 455–456. Keisari Petronius Maximus teki Avituksesta valtakunnan korkeimman sotilaskomentajan, *magister militumin*. Avitus lähetettiin neuvottelemaan visigoottien Teoderik II:n kanssa. Maximus kuoli pian tämän jälkeen vandaalien hyökkäyksen yhteydessä sattuneen sekasorron aikana. Teoderik suostutteli Avituksen julistamaan itsensä keisariksi. 9. heinäkuuta 455 Avituksen sotilaat julistivat hänet keisariksi. Hän saapui Roomaan syyskuussa. 

Kansa ei koskaan kunnolla hyväksynyt Avituksen hallintoa. Hänen epäonnistui torjua vandaalit vuonna 456, ja lopulta vandaalit alkoivat piirittää Roomaa. Nälänhädän ja rahapulan seurauksena Avituksen oli sulatettava kaupungin pronssipatsaita pystyäkseen maksamaan goottisotilailleen. Ricimer ja Majorianus käyttivät tätä hyväkseen ja aloittivat kapinan, jonka jälkeen Avituksen oli paettava Arlesiin. Hän yritti saada Teoderikin puolelleen, mutta tämä oli Espanjassa sotimassa. Avitus sai kuitenkin haalittua kasaan jonkinlaisen armeijan, jonka avulla hän yritti hyökätä Italiaan. Hänet kukistettiin Placentian lähettyvillä. 

Taistelun jälkeen Avitus sai pitää henkensä ja hänestä tuli Placentian piispa. Avitus pelkäsi kuitenkin henkensä puolesta ja pakeni Galliaan. Tällä matkalla hän kuoli, joidenkin lähteiden mukaan hänet murhattiin. Viennen piispa Pyhä Avitus oli Avituksen lapsenlapsi.

Kirjallisuutta
--------------

* Alf Henrikson: *Antiikin tarinoita 1–2*. WSOY, 1993. ISBN 951-0-18515-9.
* Arto Kivimäki ja Pekka Tuomisto: *Rooman keisarit*. Karisto, 2000. ISBN 951-23-4094-1.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Petronius Maximus** | **Rooman keisari** | Seuraaja:**Majorianus** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Louise Bessette vuonna 2017.
**Louise Bessette** (s. 20. kesäkuuta 1959 Montréal) on kanadalainen pianisti. Hän on erikoistunut nykytaidemusiikkiin ja on edistänyt oman maansa säveltäjien tunnettavuutta sekä Kanadassa että kansainvälisellä tasolla. Hänet nimitettiin Kanadan ritarikunnan jäseneksi 18. lokakuuta 2001 ja Québecin ritarikunnan jäseneksi vuonna 2005. Vuonna 2019 hänelle myönnettiin Kenraalikuvernöörin palkinto esittävistä taiteista klassisen musiikin alalla.

Bessette syntyi neljästä lapsesta nuorimpana ja aloitti pianonsoiton 5-vuotiaana. Hänen äitinsä ja isoäitinsä soittivat urkuja. Bessette pääsi Montréalin konservatorioon 12-vuotiaana ja opiskeli siellä vuoteen 1982. Hänen opettajansa oli Raoul Sosa. Hän oli harjoitellut Olivier Messiaenin tuotantoa ja lähti opettajansa suosituksesta Pariisiin opiskelemaan Messiaenin toisen vaimon, Yvonne Loriod'n johdolla. Bessette viipyi kaupungissa vuoteen 1996 saakka ja sai opintojensa tueksi Canada Councilin stipendin. Hän pääsi tapaamaan Messiaenin useampaan otteeseen ja myöhemmin osallistui Messiaenin suuren satavuotisjuhlatapahtuman (2008) järjestämiseen Montréalissa. Pariisia Bessette pitää yhä toisena kotinaan.

Bessettelle uusia teoksia säveltäneitä kanadalaisia ovat olleet Serge Arcuri, Lorraine Desmarais, François Dompierre, José Évangelista, Nicolas Gilbert, Michel Gonneville, Marc Hyland, Alain Lalonde, Maxime McKinley, Silvio Palmieri, Isabelle Panneton, Sean Pepperall, Serge Provost, Anthony Rozankovic, Raoul Sosa ja André Villeneuve. Ranskalaisista säveltäjistä häntä varten ovat säveltäneet Claude Ballif, Bruno Ducol, Jacques Lejeune ja Costin Miereanu.

Bessette on opettanut professorina Montréalin konservatoriossa. Hänen äitinsä kuoli vuonna 1999 ja isänsä 2017. Hän meni naimisiin vuonna 1996 ja hänellä on poika Antoine, joka oli Bessetten äidin kuollessa kuukauden ikäinen. Poika on sittemmin toiminut musiikin parissa sellistinä.

Lähteet
-------

1. ↑  The Canadian Encyclopedia: Louise Bessette
2. ↑  Governor General of Canada: Honours
3. 1 2  Montreal Gazette: Pianist Louise Bessette honoured with lifetime achievement award
4. 1 2 3  Artsfile: Pianist Louise Bessette reflects on a career of making contemporary music matter

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Nicholas "Nick" D’Agostino** (s. 25. helmikuuta 1998 Gold Coast) on australialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa kotimaansa liigassa Melbourne Victorya, johon hän siirtyi elokuussa 2021 Perth Glorysta. Heinäkuuhun 2019 saakka hän edusti Brisbane Roaria.

D’Agostino pelasi Australian alle 23-vuotiaiden maajoukkueessa ikäluokan Aasian-mestaruuskilpailuissa 2020. Hän teki turnauksen alkulohkossa Thaimaata vastaan kaksi maalia Australian voittaessa 2–1 ja pronssiottelussa Uzbekistania vastaan ottelun ainoan maalin, millä Australia ansaitsi paikan Tokion olympialaisiin. Vuodelle 2021 siirtyneissä olympialaisissa D’Agostino tuli vaihdosta kentälle Australian kahdessa ensimmäisessä ottelussa ja pelasi täydet minuutit kolmannessa. Hän pelasi Australian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2022 MM-karsintaottelussa Saudi-Arabiaa vastaan ja toisen kerran, tällä kertaa avauskokoonpanossa, kesäkuussa 2022 ystävyysottelussa Jordaniaa vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nicholas D’Agostino Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Comito, Matthew: Olyroo Profile: Qualification hero D'Agostino plans to 'beat the best' at Tokyo 2020 *My Football*.  1.7.2021. Viitattu 10.9.2022. (englanniksi)
**Argentiinan maantiede** kertoo Argentiinan maantieteestä. 

Argentiinan länsipuolella on Chile, pohjoispuolella ovat Bolivia ja Paraguay ja itäpuolella ovat Brasilia ja Uruguay. Argentiinan ja Chilen rajalla on Andien vuorijonoa 5 300 kilometriä. Brasilian ja Uruguayn rajaseudulla virtaavat joet Rio Paraguay, Rio Paraná, Rio Iguaçu, Rio Uruguay ja Rio de la Plata.

Maastonmuodot
-------------

Argentiinan alueella sijaitsevat Andien vuoret koostuvat kolmesta osasta. Pohjoisessa on Punan vuoristoalue, maan keskiosassa ovat korkeimmat vuoret ja maan eteläosassa on Patagonian vuorijono. Punan keskiosassa on 5 000–6 000 metriä korkeita vuoria, joita ympäröi 3 000–3 500 metriä korkea ylänkö. Ylängön läheisyydessä on myös 5 000 metriä korkea esivuoristo. Maan keskiosissa sijaitsevan korkean vuoriston alueella, lähellä Mendozan kaupunkia sijaitsee Andien korkein vuori Aconcagua. Patagonian Andit ulottuvat Isla de los Estosiin saakka. Tällä vuoristoalueella on graniittinen vuori Cerro Fitz Roy, joka on 3 375 metriä korkea.

Maan pohjois- ja itäosassa on tasankoja, jotka koostuvat Chacon alueesta, kahden joen laaksosta ja pampan arosta. Chaco sijaitsee Paraguayn rajaseudulla ja osa alueesta on niin matalalla, että se on merenpinnan tason alapuolella. Osa alueesta on metsää, mutta alueen pohjoisosassa on kuivaa aluetta. Kahden joen laaksossa on ruohostomaata ja soita. Pampa on harvapuista ja tasaista aluetta. Coloradojoen eteläpuolella on Patagonia, missä on yksittäisiä vuoria ja kanjonimaisia laaksoja. Alue on suurelta osin puoliaavikkoa.

Ilmasto
-------

Ilmasto vaihtelee maan luoteisosan subtrooppisesta ilmastosta Patagonian kylmään ilmastoon. Kuivinta on Patagonian kuivimmilla seuduilla, missä vuotuinen sademäärä on noin 250 mm. Sateisinta on maan koillisosassa, missä vuotuinen sademäärä on noin 1 900 mm.

Luonto
------

Maan koillisosassa on sademetsää, missä on uhanalaisia kasveja ja eläimiä. Sademetsien eläimiä ovat tapiiri, jaguaari, apinat, vyötiäiset ja villikissat. Korkeilla ylänköalueilla elää laamoja, alpakoita, vikunjia ja guanakoja. Andien alueen lintuja ovat kondorit. Atlantin rannikolla jotkut eläinlajit elävät yhdyskuntina, kuten pingviinit, hylkeet, merilehmät ja merikarhut.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Soili Jääskeläinen, Liisa Honkala, Kirsti Kujanen: *Maailmalla, Amerikka*, s. 282-283. Weilin+Göös, 2009. ISBN 978-951-0-33476-8.
**Louise Elisabeth** (1709 – 1742 tai 1750) oli Ranskan prinsessa, josta tuli Ludvig I:n puolisona lyhyeksi aikaa Espanjan kuningatar. Hänen isänsä oli Orléansin herttua Filip II, joka oli Ranskan sijaishallitsija kuningas Ludvig XV:n alaikäisyyden aikana. Louise Elisabeth ja Ludvig menivät naimisiin vuonna 1723.

Louise Elisabethin perhe oli pettynyt kun hän ei ollut kauan toivottu poika. Hänen isänsä ja Espanjan kuningas sopivat lastensa avioliitoista vuonna 1721. Pian häiden jälkeen Espanjan vanha kuningas luopui kruunusta, Ludvigista tuli kuningas 17-vuotiaana ja Louise Elisabethista kuningatar 15-vuotiaana. Hän käyttäytyi oudosti ja kuningas määräsi hänet lukittavaksi huoneisiinsa. Kuningatar pääsi vapaaksi heinäkuussa 1724, mutta elokuussa kuningas sairastui isorokkoon ja kuoli. Nuori leskikuningatar palasi Ranskaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Louise Elizabeth (1709–1750) *Women in World History: A Biographical Encyclopedia*. Viitattu 8.4.2023.
2. ↑  Luisa Isabel de Orleans Reina Espana 1709-1742 *MCN Biografias*. Viitattu 8.4.2023. (espanjaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Seisontajarrun merkkivalo.
**Seisontajarru** tarkoittaa auton laitetta, joka pitää auton paikallaan mm. mäessä, kun auto on pysäköitynä eikä sillä ajeta. Kuorma-autoissa seisontajarru vaikuttaa yleensä yhdellä taka-akselilla.*lähde?*

Vuonna 2008 seisontajarrun tehon tulee olla vähintään 20 % auton oman massan painovoimasta. Eri puolten välinen jarrutusvoima saa erota enintään 50 % suuremmasta voimasta mitattuna.

Käsijarru
---------

Henkilöauton käsijarrun kahva.Henkilöautoissa yleisimmin käytetty seisontajarrutyyppi on käsijarru, joka on käsikäyttöinen ja yleensä kahvalla toteutettu. Käsijarru vaikuttaa mekaanisesti yleensä auton takapyöriin (joitakin poikkeuksia lukuun ottamatta), joten sillä saadaan vanhemmissa autoissa, joissa ei ole ajonvakautusjärjestelmää, myös auton perä luistamaan ajon aikana. Käsijarrun kahva on yläasennossa varmistettu räikällä, joka vapautetaan yleensä napin painalluksella. *lähde?*

Sähköinen seisontajarru
-----------------------

Sähköinen seisontajarru.Joissain automalleissa käsijarrun hallinta on toteutettu sähkötoimisesti kojelautaan sijoitetulla painonapilla, mutta muuten sen toimintaperiaate ei eroa tavanomaisesta. Tämänkaltainen sähköinen käsijarru esiteltiin vuonna 2001 Renaultin Vel Satis-automallissa. *lähde?*

Sittemmin sähköinen seisontajarru on yleistynyt niin, että esimerkiksi Britanniassa vuonna 2022 myydyistä uusista autoista enää 13 prosenttia oli varustettu perinteisellä käsitoimisella seisontajarrulla. Moni autonvalmistaja ei varusta enää yhtään malliaan käsitoimisella seisontajarrulla.

Katso myös
----------

* Käsijarrukäännös

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2  Toni Jalovaara: Perinteisen käsijarrukahvan voidaan sanoa olevan saattohoidossa, sillä enää 13 prosentissa uusista autoissa on sellainen *tekniikanmaailma.fi*.  22.11.2022. Viitattu 24.11.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Seisontajarru annuncio auto (Arkistoitu – Internet Archive) University of Milan Safety research
* Autowiki
**Keïta Fatoumata "Fanta" Diallo** (s. 30. tammikuuta 1943 Bamako) on Malin entisen presidentin Modibo Keïtan kolmas vaimo.

Fatoumata Diallo syntyi postivirkailijan perheeseen. Hän kävi alakoulun Bamakossa, mutta ei suorittanut keskikoulua loppuun. Sukulaiset järjestivät Modibo Keïtan ja Diallon avioliiton, koska Keïtalla ei ollut lapsia ensimmäisen vaimonsa Mariam Travélén eikä toisen vaimonsa Fatoumata Haïdaran kanssa. Vuonna 1959 sovittu liitto toteutui vuonna 1962.

Diallo asui Koulouban presidentinpalatsin lähellä sijainneessa huvilassa. Hän vietti hiljaista elämää eikä esiintynyt miehensä rinnalla julkisuudessa. Diallo työskenteli vuoden 1968 vallankaappauksen jälkeen Malin valtionarkiston arkistonhoitajana. Hän erosi tehtävästä miehensä kuoleman jälkeen vuonna 1977.

Diallo sai Keïtan kanssa kaksi tytärtä, joista toinen teki itsemurhan vuonna 1984. Toinen lapsista on käynyt alakoulun ja asuu äitinsä kanssa.

Diallo on kansallisuudeltaan fulbe ja uskonnoltaan muslimi. Hän on tehnyt pyhiinvaellusmatkan Mekkaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ba Konaré, Adame: *Dictionnaire des femmes célèbres du Mali*, s. 393–396. Bamako: Jamana, 1993.
**Bentoniitti** on luonnon savea, jonka oleellisimpana osana on montmorilloniittisavi. Se pystyy absorboimaan suuria määriä vettä ja suotuisissa oloissa laajenemaan sen seurauksena tilavuudeltaan jopa kymmenkertaiseksi. Bentoniittia esiintyy yleisesti ympäri maailmaa, mutta Suomessa sitä tavataan vain vähäisissä määrin. Suomessa käytetty bentoniitti tuodaan muualta, kuten Yhdysvalloista tai Euroopan eteläosista.

Bentoniitin sulamispiste on yli 1 200 °C, tiheys 2,5 g/cm3 ja CAS-numero 1302-78-9.
Bentoniitin kemiallinen kaava on Al2O3.4(SiO2).H2O ja moolimassa 360,31 g/mol.

Bentoniitti rakentamisessa
--------------------------

Bentoniittia käytetään yleisesti rakentamisessa ja ympäristötekniikassa. Esimerkiksi betonin valumuottien tiivistykseen käytetään usein bentoniittia tai bentoniittilietettä. Sitä käytetään myös rakennusmateriaalien, kuten tiilien ja betonin vedeneristyskyvyn parantamiseen. Ympäristötekniikassa sitä käytetään esimerkiksi kaatopaikoilla estämään myrkkyjen ja tiestöllä pohjavesialueilla öljyn imeytyminen pohjaveteen.

Bentoniitti muussa teollisuudessa
---------------------------------

Bentoniittiseoksen lisäystä Sémillon-viiniin kirkastusta varten
Hyvän vedensitomiskykynsä takia bentoniittia käytetään usein lisänä kissanhiekkavalmisteissa ja kotiviinin valmistuksessa kirkasteena. Elintarviketeollisuus puolestaan käyttää sitä paakkuuntumisenestoaineena E-koodilla **E558**. Rehuteollisuudessa sitä käytetään sideaineena. Erään yhdysvaltalaisen bentoniitintoimittajan mukaan, rehuun lisättynä se sitoo elimistössä erilaisia myrkkyjä, nopeuttaa villan kasvua lampailla ja parantaa munatuotantoa kanaloissa. Sillä ei ole todettu olevan lisäaineena vahingollisia sivuvaikutuksia.

Bentoniitissa voi olla myös maaperän haitallisia aineita. Vuonna 2016 Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirasto FDA varoitti sisäisestikin nautittavaksi tarkoitetun bentoniittituotteen korkeasta lyijypitoisuudesta. FDA:n mukaan terveysvaikutteisena markkinoitu tuote voi aiheuttaa lyijymyrkytyksen.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen rakennusinsinöörien liitto: "6.323 Kaivantoseinät", *Pohjarakennus, RIL 95*. Suomen rakennusinsinöörien liitto, 1974. ISBN 951-758-003-7.
2. ↑  Henri Horn: Bentoniitin ominaisuudet (PDF) (Kappale 2) Teknillinen fysiikka/Teknillinen korkeakoulu.  Arkistoitu 6.12.2008. Viitattu 9.12.2008.
3. ↑  Safety Alerts for Human Medical Products - Bentonite Me Baby – Bentonite Clay by Alikay Naturals: Consumer Warning - Risk of Lead Poisoning *www.fda.gov*. Viitattu 3.2.2016. en

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bentoniitti**.
* Bentoniittin kansainvälinen kemikaalikortti
* PubChem: Bentonite (englanniksi)
* ChemBlink: Bentonite (englanniksi)
* What is Bentonite? And Montmorillonite? (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Kfar Truman** on mošav Israelin Keski-Israelin hallintoalueella. Sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 901 ja nimensä se on saanut Yhdysvaltojen presidentti Harry S. Trumanin mukaan.

Maantiede
---------

Paikallinen sotamuistomerkki.
Kfar Truman sijaitsee Israelin rannikkotasangolla jonkin matkaa Lodin kaupungista kaakkoon.

Historia
--------

Kfar Truman perustettiin vuonna 1949. Sen ensimmäiset asukkaat olivat juutalaisia siirtolaisia Puolasta. Alun perin paikkaa kutsuttiin nimellä Bnei Harel Israelin asevoimien Harel -divisioonan mukaan, jonka riveissä paikan perustajia oli taistellut. Myöhemmin paikka sai kuitenkin uuden nimen Kfar Truman Yhdysvaltain presidentti Harry S. Trumanin mukaan, jota pidettiin Israelin liittolaisena.

Väestö
------

Kfar Trumanin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 901. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 483 ja vuonna 1968 251.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 12 Kat-Lie*, s. 65. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. ↑  Kefar Truman Triubute to a friend Ohr Somayach. Viitattu 11.2.2020. (englanniksi)
3. ↑  List of localities, in Alphabetical order (pdf) (Kefar Truman) Central Bureau of Statistics. Viitattu 11.2.2020. (englanniksi)
**Delfoin teatteri** oli antiikin aikainen kreikkalainen teatteri Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Apollonin pyhäkköalueella Apollonin temppelin yläpuolisessa rinteessä.

Paikalla oli alun perin todennäköisesti yksinkertaisempi teatteri, jossa oli puiset istuimet tai pelkkä rinne katsomona. Ensimmäinen kivinen teatteri rakennettiin 300-luvulla eaa. Nykyisin paikalla oleva teatteri rakennettiin roomalaisen kauden alussa noin 160–159 eaa. Se valmistui Pergamonin kuningas Eumenes II:n rahallisella tuella. Teatteria käytettiin laulu- ja musiikkikilpailuissa, jotka olivat osa Python kisoja tai muita alueella järjestettyjä uskonnollisia juhlia. Ennen teatterin valmistumista nämä kilpailut oli järjestetty Delfoin stadionilla urheilukilpailuiden ohella.

Teatterin keskellä oleva *orkhestra* on hevosenkengän muotoinen. Poikittaissuuntainen käytävä jakaa katsomon kahteen osaan, joista alemmassa on 27 penkkiriviä ja ylemmässä kahdeksan penkkiriviä. Pystysuunnassa nousevat viisi porraskäytävää jakavat katsomon kuuteen lohkoon. Teatterissa oli tilaa noin 5 000 katsojalle. Teatteria on kunnostettu ja sen katsomo on säilynyt suhteellisen hyvin, mutta näyttämörakennuksesta (*skene*) ovat säilyneet vain perustukset.

Panoraamakuva Delfoista, teatteri etualalla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "Delphi, Phokis, Greece", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Αρχαίο θέατρο Δελφών: Περιγραφή Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού. Viitattu 23.11.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Delfoin teatteri** Wikimedia Commonsissa
**Kfar Yona** on kaupunki Israelin Keski-Israelin hallintoalueella. Kaupunki on perustettu vuonna 1932 ja sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 23 060.

Maantiede
---------

Paikallisia kerrostaloja.
Kfar Yona sijaitsee Keski-Israelissa noin seitsemän kilometrin päässä Netanyan kaupungista itään.

Historia
--------

Kfar Yona perustettiin vuonna 1932. Sen ensimmäiset asukkaat olivat juutalaisia maanviljelijöitä Ness Zionasta. Nimensä paikka sai belgialaisen sionisti Jean (Yona) Fischerin mukaan, jonka säätiö rahoitti kylän perustamisen. Kylän ensimmäiset asukkaat perustivat sitrushedelmäpuutarhoja ja toisen maailmansodan jälkeen paikalle kehittyi myös teollisuutta. Kfar Yona kasvoi etenkin Israelin itsenäistymistä vuonna 1948 seuranneiden siirtolaisvirtojen myötä. Kaupungin vieressä oli *Shevut Am*-niminen siirtolaisten väliaikainen asutusleiri, jonka asukkaat saivat ajan myötä asuntoja Kfar Yonasta.

Väestö
------

Kfar Yonan asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 23 060. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 10 900 ja vuonna 1968 2 650.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 12 Kat-Lie*, s. 66-67. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. ↑  List of localities, in Alphabetical order (pdf) (Kefar Yona) Central Bureau of Statistics. Viitattu 3.10.2019. (englanniksi)
**Keïta Rokiatou N’Diaye** (s. 26. helmikuuta 1938 Bamako) on malilainen maantieteilijä ja poliitikko. Hän on maan ensimmäinen naispuolinen korkeakoulun opettaja.

Rokiatou N’Diaye opiskeli Dakarin yliopistossa ja Ranskassa. Hän puolusti väitöskirjaansa *Kayes et le Haut-Sénégal* Strasbourgin yliopistossa vuonna 1971. N’Diaye työskenteli maantieteen opettajana Malin virkamieskorkeakoulussa vuosina 1966–1969 ja Bamakon opettajakorkeakoulussa vuosina 1968–1978. Hän toimi kansallisen tieteen ja tekniikan tutkimuslautakunnan puheenjohtajana vuosina 1966–1968 ja opettajakorkeakoulun rehtorina vuosina 1977–1978.

Toimittuaan FAO:n asiantuntijana Ghanassa N’Diaye työskenteli Malin opetusministerinä vuosina 1991–1992 ja kulttuuri- ja tiedeministerinä 1992–1993, presidentti Alpha Oumar Konarén kabinettipäällikkönä vuosina 1992–1994 ja presidentin neuvonantajana vuosina 1994–1996.

N’Diaye kuului Adéma-PASJ -puolueeseen. Hän erosi siitä vuonna 2001 ottaen osaa Ibrahim Boubacar Keïtan Rassemblement pour le Mali (RPM) -puolueen perustamiseen. Vuosina 2002–2004 N’Diaye työskenteli Malin terveysministerinä. Hän on nykyään eläkkeellä ja toimii yhtenä RPM:n kunniapuheenjohtajista.

Entinen ministeri Issa N’Diaye on Rokiatou N’Diayen veli.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  En 57 ans d’indépendance: Le Mali a connu 57 femmes ministres *Malizine*. Viitattu 29.11.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Seitsemän miestä jäljellä** (engl. *Seven Men from Now*) on vuonna 1956 valmistunut yhdysvaltalainen lännenelokuva, jonka on ohjannut Budd Boetticher. Elokuvan pääosissa esiintyvät Randolph Scott, Gail Russell ja Lee Marvin. Elokuvan on käsikirjoittanut Burt Kennedy ja sen on tuottanut John Waynen tuotantoyhtiö Batjac Productions. 

Keskisuomalaisen elokuva-arvostelun mukaan *Seitsemän miestä jäljellä* "oli ensimmäisiä lännenelokuvia, jotka asettivat tyylilajin perinteet kyseenalaiseksi sen omaa kuvastoa käyttäen".

Juoni
-----

Entinen sheriffi Ben Stride (Randolph Scott) ajaa takaa seitsemää miestä, jotka ovat ryöstäneet Silver Springin asemalta 20 000 dollaria ja tappaneet ryöstön yhteydessä hänen vaimonsa. Stride lähtee jahtaamaan murhanhimoisia rikollisia. Jäljitysmatka vie erämaan halki Kansasista kohti Kaliforniaa. Matkallaan Stride kohtaa vaikeuksien keskellä olevan, Kaliforniaan suuntaavan uudisraivaajapariskunnan (Walter Reed ja Gail Russell) sekä vanhan vihollisensa Mastersin (Lee Marvin) ja tämän apulaisen Cleten (Don Barry). Tapahtumat saavat yllättäviä käänteitä, petokset kietoutuvat toisiinsa ja kaikki päättyy veriseen yhteenottoon, jossa kaikki ovat tulilinjalla. Scott nähdään itselleen ominaisessa roolissa stoalaisen jäyhänä lännensankarina. Scottin ja Russelin välillä voi aistia myös orastavaa romanssia.

Lähteet
-------

1. ↑  Seitsemän miestä jäljellä *Keskisuomalainen*.  16.02.2008. Keski-Suomen Media Oy. Viitattu 5.10.2019.
2. ↑  *Seitsemän miestä jäljellä* -elokuvan DVD-julkaisun takakansiseloste.
3. ↑  Jyrki Laelma: Seitsemän miestä jäljellä *Iltalehti*. Viitattu 5.10.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* *Seitsemän miestä jäljellä* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Kfar Blum** on kibbutsi Israelin Pohjoisella hallintoalueella. Sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 771 ja nimensä se on saanut Leon Blumin mukaan.

Maantiede
---------

Leon Blumin muistomerkki.
Kfar Blum sijaitsee Israelin pohjoisosassa Hulanlaaksossa.

Historia
--------

Kfar Blumin kibbutsi perustettiin vuonna 1943. Perustamisen taustalla toimi yhdysvaltalainen työväen sionistinen järjestö American Nationaler Arbeter Farband ja paikka sai nimensä ranskanjuutalaisen sosialistipoliitikko Leon Blumin mukaan. Sen ensimmäiset asukkaat olivat siirtolaisia Englannista ja Baltian maista.

Talous
------

Kibbutsin asukkaat harjoittavat maataloutta kasvattaen esimerkiksi viljaa, hedelmiä, siipikarjaa ja nautakarjaa. Kibbutsilla on myös jonkin verran teollisuutta ja matkailua. Paikalla on esimerkiksi vierasmaja ja kajakointikeskus.

Väestö
------

Kfar Blumin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 771. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 527.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 12 Kat-Lie*, s. 58. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. ↑  List of localities, in Alphabetical order (pdf) (Kefar Blum) Central Bureau of Statistics. Viitattu 11.2.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kfar Blum** Wikimedia Commonsissa
**Tullio Levi-Civita** (29. maaliskuuta 1873 Padova, Veneto, Italia – 29. joulukuuta 1941 Rooma) oli italialainen matemaatikko.

Elämä ja ura
------------

Levi-Civita syntyi Padovassa juutalaiseen perheeseen ja oli asianajaja ja myöhemmän Italian kuningaskunnan senaattorin Giacomo Levi-Civitan poika. Hän valmistui vuonna 1892 Padovan yliopiston matemaattisesta tiedekunnasta Gregorio Ricci-Curbastron ohjauksessa. Vuonna 1894 hän suoritti opettajan tutkinnon. Vuonna 1898 hänet nimitettiin Padovaan professoriksi. Hän pysyi tässä virassa vuoteen 1918 asti, jolloin hänet nimitettiin Rooman yliopiston professoriksi. Levi-Civita oli yksi ensimmäisen maailmansodan jälkeisten teknillisen mekaniikan kansainvälisten kongressien johtohahmoista. Vuonna 1931 kaikkien italialaisten professorien oli annettava fasismille vannottu vala. Levi-Civita vannoi valan moraalisista vastustuksistaan huolimatta. Hän luennoi Yhdysvalloissa ja antoi haastattelun, jota pidettiin Italiaa kohtaan kriittisenä. Hänet kutsuttiin takaisin Italiaan, mutta koska hänellä oli johtava kansainvälinen asema, Italian hallitus ei halunnut reagoida liian voimakkaasti. Lopulta syyskuussa 1938 Italian rotulaki, joka sulki juutalaistaustaiset pois yliopistoista, tuli voimaan ja Levi-Civita erotettiin professuuristaan ja estettiin osallistumasta kansainvälisiin tiedekongresseihin.

Levi-Civita kehitti Ricci-Curbastron kanssa tensorilaskennan, jonka he esittivät 1900 teoksessa *Méthodes de calcul differéntiel absolu et leurs applications*. Tensorilaskennasta tuli myöhemmin yleisen suhteellisuusteorian tärkein matemaattinen apuväline, ja se vaikutti myös voimakkaasti differentiaaligeometrian kehitykseen. Hän työskenteli myös laajasti kolmen kappaleen probleeman parissa ja kirjoitti vuonna 1931 kirjan tavallisista ja osittaisdifferentiaaliyhtälöistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Levi-Civita, Tullio *School of Mathematics and Statistics University of St Andrews, Scotland*.  2005. Viitattu 29.05.2022.
2. 1 2 3  Levi-Civita, Tullio *astro.utu.fi*.  2022. Viitattu 28.05.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tullio Levi-Civita** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* Scopus
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Koivua tuodaan Venäjältä Suomeen
**Venäjän puutulli** on puutavaran tulli Venäjältä toiseen maahan viennissä. Venäjä kerää tullia puutavaran viennissä Eurooppaan ja Aasiaan. Neljäsosa Venäjällä korjatusta puusta on mennyt vientiin 2000-luvun lopulla. Määrä on 50 milj. kuutiota. Arvo on 50 milj. $/vuosi. Määrä jakautuu Kiinaan yli 20 milj. m3, Suomeen 15 milj. m3 ja Japaniin 5 milj. m3.

Suomi
-----

Suomi maksaa Venäjälle puutullia. Huhtikuussa 2008 tulli nousi 10 eurosta 15 euroon kuutiolta. Vuoden 2009 alussa tullin määräksi suunniteltiin 50 euroa kuutio. Marraskuussa 2008 Venäjä sanoi lykkäävänsä tullin nostoa 9-12 kuukautta.

Venäjältä Suomeen tuodun puun reaalihinta on noussut vuoden 2007 alun noin 30 €/m3:sta 50-60 €/m3:n.

Tavoite
-------

Helsingin Sanomien mukaan yhtenä puutullien tavoitteena on lisätä ulkomaisten yhtiöiden sellu- ja paperituotannon investointeja Venäjälle. Suomalaisista investointipäätöksistä ei ole vahvistuksia marraskuussa 2008. Esteinä ovat taloussuhdanteet ja sopimusriskit. Venäjä on aiemmin muuttanut liiketoimintaan liittyviä sopimuksia yksipuolisesti.

Haitat
------

Puutullikiistan ratkaisu on edellytys Venäjän Maailman kauppajärjestö WTO-jäsenyydelle.

Katso myös
----------

* Venäjän paperiteollisuus
* Kajaanin paperitehdas

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Putin lupasi lykätä puutullien korotuksia, Helsingin Sanomat 13.11.2008 B7
2. ↑  Puutullit ajallaan Kauppalehti 30.12.2008
3. ↑  Venäjä lykkää puutulleja jopa vuodella YLE 12.11.2008
4. ↑  Talouden kriisi pakotti Putinin perääntymään puutullikiistassa, Helsingin Sanomat 14.11.2008 A2 pääkirjoitus
**Grand Est** on yksi Ranskan 18 alueesta (ransk. *région*), jotka otettiin käyttöön vuoden 2016 alussa. Siihen yhdistettiin kolme aikaisempaa aluetta: Alsace, Champagne-Ardenne ja Lorraine. Alueen pääkaupunki on Strasbourg.

Alueella järjestetyssä kansanäänestyksessä 75 % asukkaista kannatti nimeä **Grand Est**.


Hauts-  
de-  
France
Normandia
Ile-de-  
France
Grand  
Est
Burgundi-  
Franche-  
Comté
Centre-  
Val de Loire
Pays de la   
Loire
Bretagne
Uusi-Akvitania
Auvergne-  
Rhône-Alpes
Oksitania
Provence-  
Alpit-  
Riviera
Korsika
Ranskan  
Guayana
Guadeloupe
Martinique
Mayotte
Réunion
*Belgia*
*Luxemburg*
*Saksa*
*Sveitsi*
*Italia*
*Yhdistynyt  
kuningaskunta*
*Andorra*
*Brasilia*
*Suri-  
name*
*Espanja*
*Monaco*
*Englannin  
kanaali*
*Biskajan-  
lahti*
*Ligurian-  
meri*
*Välimeri*

Lähteet
-------

1. ↑  Correspondance entre les anciennes et les nouvelles régions  5.12.2015. insee.fr. Viitattu 30.3.2019. (ranskaksi)
2. ↑  Grand Est : le nom préféré par les citoyens pour la nouvelle Région *alsacechampagneardennelorraine.eu*. Viitattu 28.5.2016. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Grand Est** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ranskan aluehallinto |
| --- |
|  |
| Alueet Ranskassa | 
* Auvergne-Rhône-Alpes
* Burgundi-Franche-Comté
* Bretagne
* Centre-Val de Loire
* Grand Est
* Hauts-de-France
* Île-de-France
* Korsika
* Normandia
* Oksitania
* Pays de la Loire
* Provence-Alpit-Riviera
* Uusi-Akvitania

 |
|  |
| Merentakaisetalueet | 
* Guadeloupe
* Martinique
* Mayotte
* Ranskan Guayana
* Réunion

 |

 |
Osa Coral Castlen kiviveistoksista kuvaa taivaankappaleita.
**Coral Castle** (suom. *korallilinna*) on korallikivistä tehty rakennelma Homesteadin kaupungissa Floridassa Yhdysvalloissa. Kivimuurin ympäröimällä alueella on jopa usean tonnin painoisista korallilohkareista tehtyjä rakennelmia ja veistoksia. Coral Castlen rakensi vuosina 1920–1940 latvialais-yhdysvaltalainen Edward Leedskalnin (latv. *Edvards Liedskalniņš*) oman kertomuksensa mukaan kotimaahansa Latviaan jääneen 16-vuotiaan rakastettunsa Agnesin kunniaksi.

Syrjäänvetäytyvä Leedskalnin rakensi linnaansa lähinnä öisin ja tiettävästi yksin, käyttäen apunaan vain yksinkertaisia työkaluja, kuten taljoja ja vipuja. Leedskalnin ei elinaikanaan kertonut juuri mitään käyttämistään rakennusmenetelmistä. Hän ainoastaan väitti keksineensä, kuinka muinaiset egyptiläiset rakensivat pyramidinsa. Leedskalnin kuoli vuonna 1951.

50 kiloa painaneen ja tuberkuloosia sairastaneen Leedskalninin yksinäistä saavutusta on pidetty jopa tieteellisesti selittämättömänä. Yksikään tutkija ei kuitenkaan ole tiettävästi tutkinut Coral Castlea. Vastaavista keinoista siirrellä raskaita esineitä yksinkertaisin apuvälinein on useita dokumentoituja esimerkkejä. Yksi tunnetuiksi tulleista esimerkeistä on eläkkeelle jäänyt rakentaja Wally Wallington, joka on rakentanut kyseisillä tekniikoilla kopiota Stonehengestä. Coral Castlen rakennusaikana otetuissa valokuvissa esiintyy suuria kolmijalkoja, väkipyöriä ja vinssejä.

Lähteet
-------

* Bækgaard, Christian: Yksinäisen suden elämäntyö.  *Tieteen Kuvalehti*, 13.11.1998, nro 14, s. 62.  Bonnier Specialmagasiner A/S. ISSN 0788-3692.

### Viitteet

1. ↑  Radford, Benjamin: The Mysterious Coral Castle: A Fanciful Myth *Livescience.com*.  28.3.2006. Viitattu 6.5.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Coral Castle** Wikimedia Commonsissa

* Bullard's book on the building of *Coral Castle* (englanniksi)
* Florida Tourismin Coral Castle -sivusto (englanniksi)
* Jon De'Pewin sivusto Coral Castle Code (englanniksi)
* Wagner, Stephen: The Secrets of Coral Castle *About.com*.  Arkistoitu 27.3.2013.  (englanniksi)
**Ilana Shmueli**, alkuperäiseltä nimeltään **Liane Schindler** (s. 7. maaliskuuta 1924 – 11. marraskuuta 2011), oli israelilainen kirjailija. Hän syntyi 1924 Tšernivtsissä, Bukovinassa, joka kuuluu nykyään Ukrainaan. Shmueli kävi aluksi romanian, sitten jiddishin kielistä koulua. Hänen perheensä onnistui pakenemaan juutalaisvainoja Palestiinaan vuonna 1944. Siellä hän opiskeli musiikkia, sosiaalialaa ja kriminologiaa. Myöhemmin hän työskenteli Tel Avivissa erityisopettajana. Ilana Shmueli kuoli Jerusalemissa 11. marraskuuta 2011. Muutamia hänen runojaan on ilmestynyt suomeksi lyrikline-sivustolla.

Lähteet
-------

1. ↑  Haus für Poesie: Ilana Shmueli In spärlicher Wortlandschaft *Lyrikline - Listen to the Poet*. Viitattu 22.04.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**は** hiraganalla tai **ハ** katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan /ha/, ja ne ovat kana-aakkostojen 26. sijalla no- ja hi-tavujen välissä.

Alkuperä
--------

Hiragana は johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 波 ja katakana ハ kanjista 八.

Tarkkeet
--------

Merkkeihin voidaan lisätä dakuten, jolloin muodostuvat tavut ば ja バ, jotka lausutaan /ba/, tai handakuten, jolloin muodostuvat tavut ぱ ja パ, jotka lausutaan /pa/.

Latinisaatio
------------

Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä: は ja ハ latinisoidaan « ha », ば ja バ latinisoidaan « ba » ja ぱ sekä パ latinisoidaan « pa ».

Kirjoitus
---------

Vetojen järjestys merkille は.
Hiragana は kirjoitetaan kolmella vedolla:

1. Pystyveto ylhäältä alas, päätös koukkuun.
2. Lyhyt vaakaveto vasemmalta oikealle edellisen vedon oikealle puolelle.
3. Pystyveto, joka leikkaa edellisen vedon keskikohdan ja päättyy alhaalla lenkkiin.

Vetojen järjestys merkille ハ.
Katakana ハ kirjoitetaan kahdella vedolla:

1. Diagonaalinen veto oikealta ylhäältä vasemmalle alas.
2. Diagonaalinen veto edellisen oikealle puolelle vasemmalta ylhäältä oikealle alas.

Tietotekniikassa
----------------

* Unicode-merkinnät:
	+ は: U+306F
	+ ば: U+3070
	+ ぱ: U+3071
	+ ハ: U+30CF
	+ バ: U+30D0
	+ パ: U+30D1

Lähteet
-------

* Japanese Hiragana Omniglot. Viitattu 23. lokakuuta 2008.
* Japanese Katakana Omniglot. Viitattu 23. lokakuuta 2008.
* Hiragana Character Chart Unicode. Viitattu 23. lokakuuta 2008.
* Katakana Character Chart Unicode. Viitattu 23. lokakuuta 2008.
**HUMAK Nurmijärvi** on Humanistisen ammattikorkeakoulun Kiljavan opistolla Nurmijärvellä sijaitseva kampus. Se on HUMAKin kampuksista suurin. Kampuksella voi opiskella kansalaistoiminnan ja nuorisotyön koulutusohjelmassa yhteisöpedagogiksi (210 op). Aloituspaikkoja vuonna 2010 oli 47. Ensisijaisia hakijoita oli 122 ja yhteensä 310.

Hakeminen
---------

Nurmijärven kampuksella järjestetään sekä nuorten että aikuisten koulutusta. Aikuisten koulutus vaatii alan tuntemusta ja osaamista. Pääsykokeen kirjallisessa osuudessa testataan ennalta annetun aineiston tuntemusta sekä englannin että ruotsin kielen taitoa. Tämän lisäksi pääsykokeet sisältävät haastattelu- ja ryhmäosuuden.

Opiskelu
--------

Opiskelu kestää keskimäärin 3,5 vuotta. Opetus koostuu kontakti- sekä verkko-opetuksesta, opintokäynneistä, ryhmätöistä ja itsenäisestä opiskelusta. Myös harjoittelut kerryttävät opintopisteitä. 210 opintopistettä koostuu HUMAKin yhteisistä opinnoista (10 op), yhteisöpedagogin yhteisistä opinnoista (70 op), yhteisöpedagogin ammatillisista opinnoista (30 op), ammatillisista suuntautumisopinnoista (40 op), vapaasti valittavista opinnoista (20 op) ja opinnäytetyöstä ja siihen liittyvistä opinnoista (30 op).

Ympäristö
---------

Kiljavan opisto sijaitsee luonnonkauniilla alueella noin 46 km päässä Helsingistä ja noin 21 km päässä Hyvinkäältä, Sääksjärven rannalla. Lähin kauppa sijaitsee noin 5 km päässä, mutta opistollakin on mahdollisuus pieniin ostoksiin. Ympäristö tarjoaa hyvät puitteet liikkumiselle. Opistolla on kaksi saunaa (rannasta ja sisältä), uima-allas, kuntosali, tenniskenttä, merkittyjä lenkkipolkuja ja talvella latuja. Alueella on myös frisbeegolfrata.

Opiskelijaelämää
----------------

Nurmijärven kampuksella opiskelijat voivat asua Kiljavan opiston asuntolassa. Huoneita on rajoitettu määrä. Suurin osa opiskelijoista asuu kuitenkin muualla metropolialueella. Kampus sijaitsee hyvien bussiyhteyksien päässä alueen suurista keskuksista (esimerkiksi pk-seutu ja Hyvinkää). Opiskelijat suosivat kuitenkin myös kimppakyytejä.

Tutorit järjestävät ympäri vuoden erilaisia tapahtumia, kuten fuksiaiset syksyllä ja Lumirieha alkukeväästä. Myös muut opiskelijat pääsevät osallistumaan tapahtumien järjestämiseen, kuten Kampuspäivään ja Puurojuhlaan.

Muiden liikuntamahdollisuuksien lisäksi liikuntasali on varattu opiskelijoille kerran viikossa pariksi tunniksi. Silloin on mahdollisuus pelata joukkuelajeja. Lisäksi Kiljavan opisto tarjoaa aktiviteetteja opiston käyttäjille. Aulabaarissa voi laulaa karaokea ja uudessa auditoriossa näytetään elokuvia.

Kiljavan opisto järjestää opiskelijoille Kelan ateriatuetun lounaan koulupäivän aikana opiston ruokalassa.

Lähteet
-------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
*

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Coral Springs** on kaupunki Browardin piirikunnassa, Floridassa, Yhdysvalloissa. Kaupungissa asui vuonna 2019 133 759 asukasta, ja väestö on noussut vuodesta 2010 noin yhdeksällä prosentilla. Kaupungin maat ostettiin vuosien 1911 ja 1939 välillä ja Coral Springs perustettiin 10. heinäkuuta 1963.

Väestö
------

Coral Springsissä on 41 715 kotitaloutta, joista jokaisessa asuu keskimäärin 3,17 asukasta. 85,5 prosenttia kaupungin yli 1-vuotiaista asukkaista asuu nyt samassa asunnossa kuin vuosi sitten. 29,8 prosenttia asukkaista on syntynyt ulkomailla ja 38,3 prosenttia yli viisivuotiaista puhuu jotain muuta kieltä kuin englantia kotona.

Lähteet
-------

1. ↑  U.S. Census Bureau QuickFacts: Coral Springs city, Florida *www.census.gov*. Viitattu 4.1.2021. (englanniksi)
2. ↑  Coral Springs History, Coral Springs Historic Sites, Coral Springs Founders *local.townsquarepublications.com*.  Arkistoitu 8.1.2021. Viitattu 4.1.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Coral Springs** Wikimedia Commonsissa
**Il focolare domestico** ("Kotiliesi") on vuonna 1914 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Nino Oxilian ohjaaman draaman pääosia esittävät Maria Jacobini ja Alberto Nepoti.

Juoni
-----

Carlo Silvestri tuhlaa rahansa rakastajattareensa Granataan ja väärentää velkakirjaan isänsä allekirjoituksen. Vanhemmat joutuvat luovuttamaan talonsa koronkiskuri Mayerille ja Carlo lähtee etsimään uutta elämää. Hyväsydäminen Granata haluaa korvata aiheuttamansa vahingon. Hän hyväksyy Mayerin kosiskelun ja saa tämän lahjoittamaan talon itselleen. Petoksen huomattuaan Meyer ampuu Granataa, joka horjuu Carlon vanhempien luokse. Granata luovuttaa heille talon ja kuolee paikalle saapuneen Carlon silmien edessä.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Maria Jacobini  | … |  Granata
  |
|  Alberto Nepoti  | … |  Carlo Silvestri
  |
|  Giovanni Spano  | … |  Mayer
  |
|  Dillo Lombardi  | … |  
  |
|  Piera de’ Ferrari  | … |  
  |

Tuotanto
--------

Torinolaisen Savoia Filmin tuottama *Il focolare domestico* oli yksi nuorena kuolleen Nino Oxilian ensimmäisistä elokuvista. Sen pääosaa esittää hänen elämänkumppaninsa Maria Jacobini. Elokuvan teemat ovat tyypillisiä Oxilian tuotannolle: intohimoinen rakkaus, raha ja ahneus, lohduton melankolia ja viimeinen uhraus. Ohjaustyön ansioita ovat taidokas tilan ja valon käyttö sekä vähäeleisellä näyttelijäntyöllä välitetyt tunteet.

Restaurointi
------------

Elokuva on säilynyt Alankomaiden elokuvamuseossa. Sen restaurointi on nähtävissä museon YouTube-kanavalla ja Torinon elokuvamuseon Vimeo-sivustolla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Martinelli, Vittorio: *Il cinema muto italiano: I film degli anni d’oro. 1914, prima parte*, s. 216. Bianco e Nero, numero speciale. Roma: Nuova ERI – Edizioni RAI, 1993. ISBN 88-397-0821-9. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Il Cinema Ritrovato 2014 *festival.ilcinemaritrovato.it*. Viitattu 9.8.2017. [vanhentunut linkki]
3. ↑  EYE *youtube.com*. Viitattu 9.8.2017.
4. ↑  Cineteca MNC *vimeo.com*. Viitattu 9.8.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* *Il focolare domestico* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Il leone di Tebe** (italiankielinen nimi, suom. "Theban leijona"; ransk. *Hélène, reine de Troie*, "Helene, Troijan kuningatar") on vuonna 1964 valmistunut italialais-ranskalainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan mytologia-aiheista peplumia edustavan filmin on ohjannut Giorgio Ferroni. Sen pääosaa esittää yhdysvaltalainen kehonrakentaja Mark Forest alias Lou Degni.

Juoni
-----

Troijan sodan jälkeen Spartaan palaava Helene haaksirikkoutuu ja päätyy henkivartijansa Arionin kanssa Ylä-Egyptin pääkaupunkiin Thebaan. Faarao Ramses ihastuu Heleneen ja "Herkuleen voimat omaava" Arion saa "Theban leijonan" arvonimen voitettuaan painiottelussa voimamies Gaorin. Helene ja Arion rakastuvat toisiinsa. Ala-Egyptin faarao Amenoenofis uhkaa sodalla Ramsesta, joka saa surmansa neuvonantajansa Tumesin kädestä. Ramsesin morsian Nais auttaa murhasta syytetyn Arionin pakoon Helenen jäädessä Tutmesin vangiksi. Amenofisin joukkoja komentava Helenen puoliso Menelaos valtaa Theban, mutta menehtyy ahneutensa takia. Arion pelastaa kuolemaan tuomitun Helenen ja pari saa toisensa.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Mark Forest  | … |  Arion
  |
|  Yvonne Furneaux  | … |  Helene
  |
|  Massimo Serato  | … |  Tutmes
  |
|  Pierre Cressoy  | … |  Ramses
  |
|  Nerio Bernardi  | … |  Xesostus
  |
|  Rosalba Neri  | … |  Nais
  |
|  Carlo Tamberlani  | … |  Amenofis
  |
|  Nello Pazzafini  | … |  Gaor
  |

Tuotanto
--------

Euroscope-tekniikalla Eastmancolor-väreissä kuvattu *Il leone di Tebe* on tyylipuhdas peplum-elokuva, jonka ansioita ovat tavallista parempi käsikirjoitus, näyttävät lavasteet ja ammattitaitoinen näyttelijäkunta. Miinuspuolelle jäävät alussa hitaasti kehittyvä juoni, De Paolisin studiolla tehdyt "ulkokuvaukset" ja arkistomateriaalin runsas käyttö. Mark Forestin rintalihakset esittävät yhtä elokuvan pääosista ja hänen sijaisnäyttelijänsa Giovanni Cianfriglia tekee joukon hienoja toimintakohtauksia. Forest esiintyi samana vuonna viidessä peplum-elokuvassa, joista tämä on selvästi paras.

DVD-julkaisut
-------------

Yhdysvaltalaisen Trimark Home Videon DVD-julkaisu on laadultaan välttävä TV-kopio. Alkuperäinen kuvasuhde löytyy espanjalaisen Impulson DVD:ltä, joka sisältää vain espanjankielisen ääniraidan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hughes, Howard: *Cinema Italiano: The Complete Guide from Classics to Cult*, s. 69. London, New York: I. B. Tauris, 2011. ISBN 978-1-84885-608-0.
2. 1 2  Cinema Steve: Helen of Troy causes more trouble in Lion of Thebes *stevemillerreviews.blogspot.fi*. Viitattu 21.7.2013. (englanniksi)
3. 1 2  Peplum Blog: Quick Review: The Lion of Thebes *peplums.blogspot.fi*. Viitattu 21.7.2013. (englanniksi)
4. ↑  Anica: Archivio del Cinema Italiano *archiviodelcinemaitaliano.it*. Viitattu 21.7.2013. (italiaksi)
5. ↑  DBCult Movie Database *dbcult.com*.  Arkistoitu 18.3.2014. Viitattu 21.7.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Il leone di Tebe* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Marketta Ristontytär Punasuomalainen** (s. 1600-luvun alussa – 1658 Vaasa) oli kansanparantaja, joka tuomittiin noitana roviolla poltettavaksi.

Marketta oli mahdollisesti syntyisin Ruovedeltä, sillä hän muutti nälkävuosina Ruoveden Kukonpohjasta miehensä, talonpoika Simo Antinpojan kanssa Vaasan seudulle. Marketta elätti itseään ja miestään kerjäämällä ja ihmisiä parantamalla. Hänen maineensa kasvoi ja vuonna 1655 talonpojat tekivät hänestä valituksen piispalle. Käräjillä kukaan ei uskaltanut todistaa häntä vastaan. Vaasan kappalainen Jacob Vasenius ryhtyi vainoamaan Markettaa ja sai hänet haastettua oikeuteen. Päivää ennen oikeudenkäyntiä Vasenius kuitenkin kuoli ja koska Marketan oli kuultu kiroavan kappalaista, syytettiin häntä noituudesta.

Vuonna 1657 Simo Antinpoika meni vaimonsa puolesta oikeuden eteen ja syytti Vaseniuksen lankoa, kauppias Hannu Tuurenpoikaa Marketan pieksämisestä. Tästä oikeudenkäynnistä oli seurauksena, että muutkin uskaltautuivat nousta todistamaan Markettaa vastaan, ja niinpä raastuvanoikeus tuomitsi Marketan poltettavaksi roviolla. Vuonna 1658 hovioikeus vahvisti tuomion. Marketta Punasuomalainen oli ensimmäisiä noituudesta kuolemaan tuomittuja naisia.

Marketalla ja Simolla oli tytär Kaarina, joka joutui vuonna 1659 oikeuden edessä puhdistamaan mainettaan, koska ihmiset olivat syyttäneet häntä noita-akan tyttäreksi.

Lähteet
-------

* Jari Eilola: / Punasuomalainen, Marketta Ristontytär (K 1658) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu*.  1.2.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Helen Suzman vuonna 1959.
**Helen Suzman**, o.s. **Gavronsky** (7. marraskuuta 1917 Germiston, Etelä-Afrikka – 1. tammikuuta 2009 Johannesburg, Etelä-Afrikka) oli eteläafrikkalainen poliitikko ja apartheidin vastainen aktivisti. Hän opiskeli talous- ja tilastotieteilijäksi Witwatersrandin yliopistossa. 

Suzman syntyi Germistonissa liettuanjuutalaisten siirtolaisvanhempien tyttärenä. Hän meni 20-vuotiaana naimisiin tri Moses Suzmanin kanssa. Hän päätti akateemisen uransa siirtyäkseen politiikan pariin, ja vuonna 1953 hän tuli valituksi parlamenttiin Yhdistyneen puolueen edustajana. Hän siirtyi vuonna 1959 liberaaliin Kehityspuolueeseen. 

Suzman tuli parlamenttiuransa aikana tunnetuksi vahvasta, avoimesta kritiikistään apartheid-politiikkaa kohtaan, mikä oli tuohon aikaan valkoisilta varsin epätavallista. Hänelle kertyi parlamenttivuosia kaikkiaan 36. 

Suzman oli Nelson Mandelan henkilökohtainen ystävä. Hän tapasi tämän useaan otteeseen vankilassa, ja hän oli läsnä Mandelan allekirjoittaessa uutta perustuslakia vuonna 1996. Suzman äänestettiin vuonna 2004 kaikkien aikojen "sadasta suurimmasta eteläafrikkalaisesta" 24. sijalle.

Lähteet
-------

1. ↑  Etelä-Afrikan tasa-arvotaistelija Helen Suzman kuoli *HS.fi*.  1.1.2009. Helsinki:  Helsingin Sanomat. Viitattu 1.1.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Helen Suzmanin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |