recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sonique** (oikealta nimeltään **Sonia Marina Clarke**, s. 21. kesäkuuta 1965) on brittiläinen laulaja ja DJ. Hän oli kahden S'Expressin singlen päävokalisti. Hän voitti vuoden 2001 BRIT Awardsin brittiläisen naissooloartistin palkinnon.

Hänellä todettiin rintasyöpä kesäkuussa 2009, jonka hän selätti vuonna 2010.

Biografia
---------

### Lapsuus

Sonia Clarke syntyi ja kasvoi Crouch Endissä trinidadilaisten vanhempien lapsena. Hän on ottanut vaikutteita menestyksekkääseen musiikkiuraansa kuuntelemalla äitinsä r&b-painotteista levykokoelmaa. Ensimmäinen äänite, joka häneltä julkaistiin, oli Donna Summerin "I Feel Love". Soniquen ollessa 16-vuotias hänen äitinsä meni uusiin naimisiin ja muutti takaisin Trinidadiin. Sonique itse kieltäytyi muuttamasta äitinsä ja kahden sisaruksensa mukana ja jäi asumaan Englantiin.

### Musiikkiura

Soniquen ollessa 17-vuotias eräs nuorisotyöntekijä kehui hänen laulusoundiaan ja ehdotti yhteistyötä. Hän laittoi Soniquen yhteen reggaebändi Farin kanssa, jonka biisinkirjoittaja hän itse oli. Bändin hajottua Sonique sai levytyssopimuksen.

Sonique julkaisi singlen "Let Me Hold You" vuonna 1985. Single oli UK Dance Chartin Top40-listalla.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Fantazia British Anthems... Summertime* (1998)
* *Serious Sounds of Sonique – In the Mix & on the Mic* (2000)
* *Hear My Cry* (2000)
* *Club Mix* (2001)
* *Born to Be Free* (2003)
* *On Kosmo* (2006)
* *Sweet Vibrations* (2011)

### Singlet

* "Let Me Hold You" (1985)
* "Nothing to Lose" (S'Express, 1990)
* "Find'em, Fool'em, Forget'em" (S'Express, 1991)
* "It Feels So Good" (2000)
* "Sky" (2000)
* "I Put a Spell on You" (2001)
* "Can't Make Up My Mind" (2003)
* "Alive" (2003)
* "Another World" (Tomcraftin kanssa, 2004)
* "Why" (2005)
* "Sleezy" (2006)
* "Better Than That" (2009)
* "World of Change" (2009)
* "Only You" (Paul Morrellin kanssa, 2010)
* "Don't Give A Damn" (2010)
* "Givin' It Up" (Christian Luken kanssa, 2010)
* "What You're Doin'" (Paul Morrellin kanssa, 2011)
* "Tonight" (2011)
* "Carry On" (Johnny Gerontakisin kanssa, 2013)
* "Don't Put Me Down" (2017)
* "Feels So Good" (Ramiron kanssa, 2017)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Sonique (musician) 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Graham Norton
**Graham William Walker** (s. 4. huhtikuuta 1963 Dublin), taiteilijanimeltään **Graham Norton**, on irlantilainen keskusteluohjelmien juontaja, näyttelijä ja koomikko. Hän on isännöinyt vuodesta 2007 lähtien Britannian yleisradioyhtiö BBC:llä omaa nimeään kantavaa *The Graham Norton Show* -keskusteluohjelmaa. Lisäksi Norton toimii kanavan euroviisukommentaattorina.

Eurovision laulu- ja tanssikilpailut
------------------------------------

Norton korvasi BBC:llä 35 vuotta Eurovision laulukilpailuja kommentoineen Sir Terry Woganin vuonna 2009. Lisäksi Norton toimi nyttemmin jo lakkautettujen Eurovision tanssikilpailujen juontajana kahteen otteeseen, vuosina 2007 ja 2008.

Hän juonsi vuoden 2023 Eurovision laulukilpailun finaalin yhdessä Alesha Dixonin, Hannah Waddinghamin ja Julia Saninan kanssa.

Graham Norton vuonna 2010.

Lähteet
-------

1. ↑  Larman, Alexander: Norton, Graham (1963-) *Screenonline.org*. British Film Industry (BFI). Viitattu 29.12.2021. (englanniksi)
2. ↑  Eurovision 2023: Hosts revealed for Liverpool *EBU*.  22.2.2023. eurovision.tv. Viitattu 23.2.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Yle

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Barbâtre** on kunta Vendéen departementissa Pays de la Loiren hallintoalueella läntisessä Ranskassa. Kunta sijaitsee Noirmoutierin saaren eteläkärjessä Atlantin rannikolla.

Saarelta kulkeva maatieliikenne mantereelle kulkee Barbâtren kautta, joko laskuveden aikana käytössä olevaa tietä Passage de Goisia pitkin Beauvoir-sur-Meriin, tai vuonna 1971 valmistunutta siltaa Pont de Noirmoutieria pitkin La Barre-de-Montsin.

Länsirannikolla on seitsemän kilometriä pitkä hiekkaranta hiekkadyyneineen. Se on suosittu merenrantakohde ja tuulisella säällä erilaisten purjehtijoiden käyttämä. Merivesi saaren länsirannikolla on myös usein jopa 3 astetta lämpöisempää kuin saaren itärannikolla. Dyynien takana oleva 145 hehtaarin kokoinen mäntymetsä on saaren suurin. Metsä koostuu pääosin rannikkomännyistä, mutta seassa kasvaa myös lännenmansikkapuita, rautatammia sekä sypressejä.

Barbâtressa on 4 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä polderi (*polder de Sébastopol*). Se valmistui vuonna 1856 saarelaisten kanssa suolakauppaa käyneen Jacobsenin perheeltä saadun tietotaidon avulla. Sébastopolin polderi on ollut alueellinen luonnonsuojelualue vuodesta 2008.

  

* Pont de NoirmoutierPont de Noirmoutier
* Sébastopolin polderiSébastopolin polderi

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Barbâtre** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. ↑  Tour de France 2018
3. 1 2  Explore the Island
**Ohridjärvi** (mak. Охридско Езеро,  *Ohridsko Ezero*, alb. *Liqeni i Ohrit*) on Euroopan vanhin järvi Balkanilla, Pohjois-Makedonian ja Albanian vuoristoisella rajaseudulla. Ohridjärven eliöstöstä suuri osa, yli 200 lajia, on kotoperäisiä. 

Ohridjärvi on ollut UNESCOn maailmanperintökohde vuodesta 1979.

Mitat
-----

Ohridjärvi on Balkanin syvin järvi, keskimäärin 155 m:n ja enimmillään 288 m:n syvyinen. Sen pinta-ala on 358 km² (noin kolmannes Päijänteen alasta) ja vetoisuus yli 55 km³. Järven pituus on 30,4 km, leveys 14,8 km, ja rantaviivaa sillä on 87,5 km, josta 56 km Pohjois-Makedoniassa, 31,5 km Albaniassa.

Synty
-----

Ohridjärvi ja sen sisarjärvi Prespa sijaitsevat Dinaaristen alppien länsireunalla ja niiden oletetaan syntyneen plioseenikaudella noin viisi miljoonaa vuotta sitten tapahtuneen tektonisen vajoaman seurauksena. Ohrid on säilynyt yhtäjaksoisesti järvenä siitä asti. Näin pitkäikäiset järvet ovat maailmassa hyvin harvinaisia (vastaavia ovat esimerkiksi Tanganjikajärvi ja Baikaljärvi) eikä Ohridille löydy Euroopassa vertaa. Prespan sen sijaan oletetaan kuivuneen toistuvasti historian kuluessa.

Hydrologia
----------

Satelliittikuva, Ohrid vasemmalla, Prespa oikealla
Ohridjärven valuma-alue on noin 2 600 km². Noin puolet järveen virtaavasta vedestä tulee maanalaisista lähteistä järven itärannalta. Noin neljännes tulee suoraan taivaalta, loput joista. Yli 20 % vedestä tulee epäsuorasti viereisestä Prespajärvestä, joka sijaitsee noin 10 km kaakkoon ja on 150 m korkeammalla kuin Ohrid. Prespan vesi kulkee karstimaan maanalaisessa jokiverkossa ja syöttää Ohridia sen itärannan maanpäällisten ja vedenalaisten lähteiden kautta. Ohridin laskujoki on Musta Drin (*Crn Drin*), joka purkautuu pohjoiseen ja virtaa sitten Albanian läpi Adrianmereen. Noin 40 % veden poistumasta kuitenkin tapahtuu haihtumalla. Veden viipymä syvässä Ohridjärvessä on verrattain pitkä, noin 70 vuotta.

Väestö
------

Ohridjärven rannalla on kolme kaupunkia, Ohrid ja Struga Pohjois-Makedoniassa sekä Pogradec Albaniassa. Lisäksi on useita kalastajakyliä. Turismi on kuitenkin nykyisin tärkeämpi paikallinen tulonlähde. Koko valuma-alueella on noin 170 000 asukasta, joista 131 000 elää järvenrantapaikkakunnilla (43 000 Albaniassa, 88 000 Pohjois-Makedoniassa). Asukasluku on kasvanut noin 100 000:lla puolen vuosisadan kuluessa, mikä rasittaa järven herkkää ekosysteemiä. Alueen historiallisten muistomerkkien ja luonnontilaisen vesistön takia Ohridjärven alueesta on tullut tärkeä matkailukohde. 1980-luvulla alueella kävi yli 200 000 jugoslavialaista ja ulkomaista matkailijaa vuosittain. Jugoslavian kriisin jälkeen matkailu romahti, mutta on vähitellen elpynyt.

Lähteet
-------

1. ↑  Natural and Cultural Heritage of the Ohrid region *Unesco*. Viitattu 21.8.2019.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ohridjärvi**.
* Ohridin kunta
* Pohjois-Makedonian matkailuportaali
* Ohridin matkailusivusto
* LakeNet Profile
**Mombaldone** on runsaan 200 asukkaan kunta Italian luoteisosan Astin maakunnassa Piemonten hallintoalueella.

Kylä kuuluu Italian kauneimpien kylien järjestöön *I Borghi più belli d’Italia*. Mombaldone on Langa Astigianan alueen ainoa kylä, jonka vanha ympärysmuuri on säilynyt. Kylän korkeimmalla kohdalla sijaitseva linna sen sijaan on raunioina. Paljolti keskiajan asussa säilynyt kylä on rakentunut yhden mukulakivetyn tien varrelle. Kylän keskus on Piazza Umberto I -aukio, jonka laidalla sijaitsevat Fabian- ja Sebastian-pyhimyksille omistettu rukoushuone vuodelta 1764 sekä kahdeksankulmainen San Nicola -kirkko vuodelta 1790. Kirkon sisällä on 1700-luvun öljymaalauksia muun muassa Giovanni Monevilta sekä jättimäiset urut, jotka ovat rakentaneet torinolaiset Collinon veljekset vuonna 1885.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mombaldone I Borghi più belli d'Italia. Viitattu 29.6.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mombaldone** Wikimedia Commonsissa

Astin maakunta
Agliano Terme | Albugnano | Antignano | Aramengo | Asti | Azzano d’Asti | Baldichieri d’Asti | Belveglio | Berzano di San Pietro | Bruno | Bubbio | Buttigliera d’Asti | Calamandrana | Calliano | Calosso | Camerano Casasco | Canelli | Cantarana | Capriglio | Casorzo | Cassinasco | Castagnole Monferrato | Castagnole delle Lanze | Castel Boglione | Castel Rocchero | Castell’Alfero | Castellero | Castelletto Molina | Castello di Annone | Castelnuovo Belbo | Castelnuovo Calcea | Castelnuovo Don Bosco | Cellarengo | Celle Enomondo | Cerreto d’Asti | Cerro Tanaro | Cessole | Chiusano d’Asti | Cinaglio | Cisterna d’Asti | Coazzolo | Cocconato | Corsione | Cortandone | Cortanze | Cortazzone | Cortiglione | Cossombrato | Costigliole d’Asti | Cunico | Dusino San Michele | Ferrere | Fontanile | Frinco | Grana | Grazzano Badoglio | Incisa Scapaccino | Isola d’Asti | Loazzolo | Maranzana | Maretto | Moasca | Mombaldone | Mombaruzzo | Mombercelli | Monale | Monastero Bormida | Moncalvo | Moncucco Torinese | Mongardino | Montabone | Montafia | Montaldo Scarampi | Montechiaro d’Asti | Montegrosso d’Asti | Montemagno | Montiglio Monferrato | Moransengo | Nizza Monferrato | Olmo Gentile | Passerano Marmorito | Penango | Piea | Pino d’Asti | Piovà Massaia | Portacomaro | Quaranti | Refrancore | Revigliasco d’Asti | Roatto | Robella | Rocca d’Arazzo | Roccaverano | Rocchetta Palafea | Rocchetta Tanaro | San Damiano d’Asti | San Giorgio Scarampi | San Martino Alfieri | San Marzano Oliveto | San Paolo Solbrito | Scurzolengo | Serole | Sessame | Settime | Soglio | Tigliole | Tonco | Tonengo | Vaglio Serra | Valfenera | Vesime | Viale | Viarigi | Vigliano d’Asti | Villa San Secondo | Villafranca d’Asti | Villanova d’Asti | Vinchio
**Castelfranco Piandiscò** on kunta Italiassa Toscanan alueella olevassa Arezzon maakunnassa. Kunta perustettiin vuonna 2014, kun kaksi kuntaa, Castelfranco di Sopra (3 048 asukasta) ja Pian di Scò (6 465), yhdistyivät muodostaen Castelfranco Piandiscòn kunnan.

Lähteet
-------

1. 1 2   Kuntaliitokset 2014
2. ↑   Kuntaliitokset 2014

Arezzon maakunta
Anghiari | Arezzo | Badia Tedalda | Bibbiena | Bucine | Capolona | Caprese Michelangelo | Castel Focognano | Castel San Niccolò | Castelfranco Piandiscò | Castiglion Fibocchi | Castiglion Fiorentino | Cavriglia | Chitignano | Chiusi della Verna | Civitella in Val di Chiana | Cortona | Foiano della Chiana | Laterina | Loro Ciuffenna | Lucignano | Marciano della Chiana | Monte San Savino | Montemignaio | Monterchi | Montevarchi | Ortignano Raggiolo | Pergine Valdarno | Pieve Santo Stefano | Poppi | Pratovecchio Stia | San Giovanni Valdarno | Sansepolcro | Sestino | Subbiano | Talla | Terranuova Bracciolini
**Medina-Sidonia** on kunta Eteläisessä Espanjassa Andalusian alueella Cádizin maakunnassa. Sitä pidetään yhtenä Euroopan vanhimmista kaupungeista. Nykyisin se on noin 12 000 asukkaan kylä. Se sijaitsee yli 300 metrin korkeudessa sotilaallisesti strategisessa paikassa, ja se kuului aikoinaan Espanjan tärkeimpiin herttuakuntiin.

Kaupungin juuret ovat roomalaisten ja foinikialaisten linnoituksissa. Visigoottien aikana se oli maakunnan pääkaupunki, ja se on ollut kirkollinen keskus 500-luvun lopulta asti. Arabit valloittivat alueen 712 ja kuningas Alonso X vuonna 1264.  Herttuakunta perustettiin vuonna 1445, ja sitä hallinnut suku jatkuu edelleen.

Kuvia
-----

* Medina-Sidonia vuonna 1541.Medina-Sidonia vuonna 1541.
* Castillo de Medina-SidoniaCastillo de Medina-Sidonia
* Plaza de España, taustalla kunnantalo.Plaza de España, taustalla kunnantalo.
* Iglesia de Santa María CoronadaIglesia de Santa María Coronada
*

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑  The grand old Duke of..Medina Sidonia Spain Holiday.  Arkistoitu 12.9.2011. Viitattu 8.9.2012.
3. ↑  Medina Sidonia *Jerez Tourist Guide*. Andalucia Car. Viitattu 8.9.2012.
4. ↑  Obituary: The Duchess of Medina-Sidonia *Telegraph*.  2008. Viitattu 8.9.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Medina-Sidonia** Wikimedia Commonsissa
**Sievä Kauppinen** (os. **Nordling**, 29. marraskuuta 1906 Pori – 2008) oli suomalainen taidemaalari ja graafikko. Hänen vanhempansa olivat Konrad ja Laura Nordling. Kauppisen sukuun kuului myös piirilääkäri Hjalmar Nordling eli H.J Nortamo. Kauppinen asui lähes koko ikänsä Porin viidennessä kaupunginosassa. Kotitalo sijaitsi ensimmäiset 12 vuotta Itsenäisyydenkadulla. Myöhemmin Kauppinen muutti Ruhtinaankadun ja Vähälinnankadun kulmaukseen, missä hän asui rakennuksen purkamiseen saakka 1981. Kauppinen tunnetaan etenkin puupiirroksistaan, joita hän teki maalausten rinnalla. Pääasiassa taiteilija kuvasi porilaista kaupunkimiljöötä.

### Ura

Sievä Kauppinen kertoi 100-vuotishaastattelussaan harrastaneensa maalaamista ja piirtämistä jo lapsena ja taiteilijaurallaan hän pääsi alkuun osallistumalla Piirustuksen ABC -kirjekussille. Kauppinen alkoi panostaa enemmän taiteen tekemiseen 1940-1950-luvuilla. Itse hän on nimennyt uransa kulta-ajaksi 1960-luvun, jolloin hän innostui porttiaiheista. Taiteilijan porttiaiheisia teoksia kuuluu mm. Porin taidemuseon hallinnoimaan Porin kaupungin taidekokoelmaan, Rauman taidemuseon, Emil Cedercreutzin museon, Harjavallan kaupungin ja Valtion taidekokoelmaan.

Kauppisen mukaan hän on voinut tehdä itselleen mieluista taidetta, koska sitä ei ole tarvinnut tehdä elääkseen. Hän toimi kuvataiteen opettajana muun muassa Malminpään ja Riihikedon kouluissa ja Porin piirustuskoulussa. 

Sievä Kauppisen teoksia esiteltiin ensimmäisen kerran Porissa 1953 ja yksityisnäyttelyitä hän piti 1960-luvun alusta lähtien. Hänen teoksiaan on ollut esillä Suomen Kuvataidejärjestöjen liiton sekä muiden valtakunnallisten järjestöjen näyttelyissä. Taiteilijan maalauksia ja grafiikkaa on esitelty myös Euroopassa järjestetyissä kansainvälisissä näyttelyissä, mm. Bremenissä ja Riiassa.

### Jäsenyydet ja palkinnot

Sievä Kauppinen kuului Porin Taiteilijaseuraan, Porin Työväen Kuvataiteen Ystäviin ja Porin Saskiat ry:hyn. Pori-Seura palkitsi hänet Pro Pori -mitalilla 1979. Kauppinen valittiin Vuoden Saskiaksi 1992, jolloin Porin Saskiat -yhdistys inventoi hänen tuotantonsa yhteistyössä Porin taidemuseon kanssa ja järjesti juhlanäyttelyn Poriginal galleriassa 5.9. - 22.9. Näyttelyn nimi oli Sievä Kauppinen - Puupiirroksia ja maalauksia.

### Näyttelyitä

* Suomen Kuvataidejärjestöjen liiton näyttelyitä 1959, 1962, 1969
* Pohjanlahden Biennaali, Rauman taidemuseo 1977
* Porin kaupungin taidekokoelmat I, Porin taidemuseo 1979
* Juhlanäyttelyt 1992: Porin kaupungin Kulttuurigalleria, Porin taiteilijaseuran Portrait´S galleria, Ruskakodin Viherhuone

### Kirjallisuutta

*Esko Nummelin: Inhimillinen miljöö. Sievä Kauppinen, 1992.*

Lähteet
-------

1. ↑  Porin Saskiat ry (toim. Ritva Kava): *Rakkaudesta taiteeseen - Porin Saskiat ry 50 vuotta 1959 - 2009*, s. 43. Porin Saskiat ry, 2009.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Laine, Helena: Sievä Kauppinen 100 vuotta.  *Satakunnan Kansa, Sunnuntailiite*, 19.11.2006.
3. 1 2  Sievä Kauppiselle Pro Pori mitali.  *Satakunnan Kansa*, 30.9.1979.
4. ↑  Poriginal gallerian verkkosivut *poriartmuseum.fi*.  Arkistoitu 18.1.2022.
**Chiavari** on kunta Pohjois-Italiassa olevassa Genovan metropolikaupungissa Ligurian alueella. Se sijaitsee Rivieran rannikolla ja on huomattava huviveneiden satamakaupunki. Kaupungin nähtävyyksiä on kirkko Cattedrale di Nostra Signora dell'Orto. 

Cattedrale di Nostra Signora dell'Orto

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  www.tuttitalia.it
2. ↑  Kunnan kotisivut
3. ↑  Giro d'Italia 2015

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Chiavari**.
Genovan metropolikaupunki
Arenzano | Avegno | Bargagli | Bogliasco | Borzonasca | Busalla | Camogli | Campo Ligure | Campomorone | Carasco | Casarza Ligure | Casella | Castiglione Chiavarese | Ceranesi | Chiavari | Cicagna | Cogoleto | Cogorno | Coreglia Ligure | Crocefieschi | Davagna | Fascia | Favale di Malvaro | Fontanigorda | Genova | Gorreto | Isola del Cantone | Lavagna | Leivi | Lorsica | Lumarzo | Masone | Mele | Mezzanego | Mignanego | Moconesi | Moneglia | Montebruno | Montoggio | Ne | Neirone | Orero | Pieve Ligure | Portofino | Propata | Rapallo | Recco | Rezzoaglio | Ronco Scrivia | Rondanina | Rossiglione | Rovegno | San Colombano Certenoli | Sant’Olcese | Santa Margherita Ligure | Santo Stefano d’Aveto | Savignone | Serra Riccò | Sestri Levante | Sori | Tiglieto | Torriglia | Tribogna | Uscio | Valbrevenna | Vobbia | Zoagli
Suad al-Attar
**Suad al-Attar** (s. 1942) on irakilainen taidemaalari. Al-attarin töitä on yksityiskokoelmissa ympäri maailmaa ja merkittävissä museoissa, kuten British Museumissa ja Calouste Gulbenkianin museossa Lissabonissa, Portugalissa. Hän asuu nykyään Lontoossa.

Elämänvaiheita
--------------

Suad al-Attar syntyi kolmilapsisen perheen kolmanneksi lapseksi. Hänen isänsä Ali Sadiq oli kirjanpitäjä ja hänen sukunsa oli asunut Bagdadissa jo sukupolvien ajan. Hänen äitinsä Anisa oli syntynyt Basrassa varakkaaseen perheeseen ja hänellä oli selvästi lahjakkuutta sekä käsitöissä että piirtämisessä. Perheessä arvostettiin koulutusta ja edistystä.

Al-Attar aloitti maalaamisen jo nuorena. Hän kopioi maalauksia isän ostamasta taidekirjasta, ja kun hän täytti 16 vuotta, hän sai kodistaan oman huoneen maalaamista varten. Hänen kykynsä havaitsi koululaisten taidetapahtumasta vaikutusvaltainen irakilainen taidemaalari Jawad Saleem. Al-Attar pääsi yhtenä harvoista naisista mukaan Bagdadin nykytaiteen ryhmään ja hän on ensimmäinen nainen, joka on pitänyt yksityisnäyttelyn Bagdadissa. Hänen ensimmäiset työnsä saivat inspiraationsa Bagdadin vanhan kaupungin ja Tigris-joen näkymistä.

Vuonna 1976 al-Attar muutti aviomiehensä ja lastensa kanssa Lontooseen. Muutto vaikutti myös hänen taiteeseensa, joka sai nyt vaikutteita sumerien ja assyrialaisten korkokuvista ja arabialaisista käsikirjoituksista. Hän lisäsi niihin vaikutteita länsimaisesta taiteesta.

Irakin 1980- ja 2010-lukujen sodat ja väkivaltaisuudet ovat näkyneet al-Atterin taiteessa. Hänen näyttelyidensä niminä ovat olleet "Palava kaupunkini" (2003) ja "Muinaisen kaupungin kyyneleet" (2011).

Vuonna 1991 al-Attarin isä kuoli. Isän menettäminen ja huoli Irakiin jääneistä omaisista saivat al-Attarin lopettamaan maalaamisen vähäksi aikaa. Tämän jälkeen hän teki piirroksia kuulakärkikynällä ja niihin liitti runosäkeitä.

Huoli sukulaisista ei ollut turha. Vuonna 1993 al-Attarin nuorempi sisar Layla al-Attar, joka oli myös taidemaalari, kuoli Yhdysvaltojen tekemässä ohjusiskussa.

Suad al-Attarin muutettua Lontooseen, hänen varhaisia töitään jäi sukutaloon Bagdadiin. Ne katosivat sieltä jäljettömiin vuonna 2003, kun liittouman joukot valtasivat Bagdadin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Pavullo nel Frignano** on kunta Pohjois-Italiassa olevassa Modenan maakunnassa Emilia-Romagnan alueella. Kunnan nähtävyyksiä on Montecuccolon linna (*Castello di Montecuccolo*). Kunta osti tämän keskiaikaisen linnan vuonna 1961, ja sen jälkeen sitä on kunnostettu. Pavullo nel Frignanossa on myös Modenan herttuan kesäasunto, *Palazzo Ducale*, jossa nykyään pidetään taidenäyttelyitä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4   www.tuttitalia.it
2. ↑  Kunnan kotisivut

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pavullo nel Frignano**.
Modenan maakunta
Bastiglia | Bomporto | Campogalliano | Camposanto | Carpi | Castelfranco Emilia | Castelnuovo Rangone | Castelvetro di Modena | Cavezzo | Concordia sulla Secchia | Fanano | Finale Emilia | Fiorano Modenese | Fiumalbo | Formigine | Frassinoro | Guiglia | Lama Mocogno | Maranello | Marano sul Panaro | Medolla | Mirandola | Modena | Montecreto | Montefiorino | Montese | Nonantola | Novi di Modena | Palagano | Pavullo nel Frignano | Pievepelago | Polinago | Prignano sulla Secchia | Ravarino | Riolunato | San Cesario sul Panaro | San Felice sul Panaro | San Possidonio | San Prospero | Sassuolo | Savignano sul Panaro | Serramazzoni | Sestola | Soliera | Spilamberto | Vignola | Zocca
**Lioni** on kunta Italiassa Campanian alueella Avellinon maakunnassa.

Historia
--------

Alueella asuneet samnilaiset rakensivat vuoren rinteille kyklooppimuureja, joiden suojaan he kiipesivät pakoon roomalaisten piirityksiä. Ensimmäisen kerran Lioni mainitaan kirjallisesti vuodelta 883 peräisin olevassa lahjakirjassa.

Vuoden 1980 maanjäristys
------------------------

Lioni oli yksi pahiten vuonna 1980 Irpinian maanjäristyksestä kärsineitä kuntia. Kunnassa menehtyi järistyksessä 228 henkilöä. Lukuisten talojen lisäksi myös S. Maria Assuntan kirkko tuhoutui osittain järistyksessä.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lioni** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  www.tuttitalia.it
2. 1 2  Kunnan kotisivut
3. ↑  Kartta maanjäristysalueesta (Arkistoitu – Internet Archive)

Avellinon maakunta
Aiello del Sabato | Altavilla Irpina | Andretta | Aquilonia | Ariano Irpino | Atripalda | Avella | Avellino | Bagnoli Irpino | Baiano | Bisaccia | Bonito | Cairano | Calabritto | Calitri | Candida | Caposele | Capriglia Irpina | Carife | Casalbore | Cassano Irpino | Castel Baronia | Castelfranci | Castelvetere sul Calore | Cervinara | Cesinali | Chianche | Chiusano di San Domenico | Contrada | Conza della Campania | Domicella | Flumeri | Fontanarosa | Forino | Frigento | Gesualdo | Greci | Grottaminarda | Grottolella | Guardia Lombardi | Lacedonia | Lapio | Lauro | Lioni | Luogosano | Manocalzati | Marzano di Nola | Melito Irpino | Mercogliano | Mirabella Eclano | Montaguto | Montecalvo Irpino | Montefalcione | Monteforte Irpino | Montefredane | Montefusco | Montella | Montemarano | Montemiletto | Monteverde | Montoro | Morra De Sanctis | Moschiano | Mugnano del Cardinale | Nusco | Ospedaletto d’Alpinolo | Pago del Vallo di Lauro | Parolise | Paternopoli | Petruro Irpino | Pietradefusi | Pietrastornina | Prata di Principato Ultra | Pratola Serra | Quadrelle | Quindici | Rocca San Felice | Roccabascerana | Rotondi | Salza Irpina | San Mango sul Calore | San Martino Valle Caudina | San Michele di Serino | San Nicola Baronia | San Potito Ultra | San Sossio Baronia | Sant’Andrea di Conza | Sant’Angelo a Scala | Sant’Angelo all’Esca | Sant’Angelo dei Lombardi | Santa Lucia di Serino | Santa Paolina | Santo Stefano del Sole | Savignano Irpino | Scampitella | Senerchia | Serino | Sirignano | Solofra | Sorbo Serpico | Sperone | Sturno | Summonte | Taurano | Taurasi | Teora | Torella dei Lombardi | Torre Le Nocelle | Torrioni | Trevico | Tufo | Vallata | Vallesaccarda | Venticano | Villamaina | Villanova del Battista | Volturara Irpina | Zungoli
**Castel Ivano** on kunta Pohjois-Italiassa Trentino-Etelä-Tirolin alueella olevassa Trenton maakunnassa. 

Kunta perustettiin vuonna 2016, kun kolme kuntaa Spera (575 asukasta), Strigno (1 451) ja Villa Agnedo (969), yhdistyivät muodostaen Castel Ivanon kunnan.

1. heinäkuuta 2016 kuntaan fuusioitui vielä Ivano-Fracenan kunta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  tuttitalia
2. ↑  Kuntaliitokset 2016
3. ↑  Kuntaliitokset 2016

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Castel Ivano** Wikimedia Commonsissa

Trenton maakunta
Ala | Albiano | Aldeno | Altavalle | Altopiano della Vigolana | Amblar-Don | Andalo | Arco | Avio | Baselga di Pinè | Bedollo | Besenello | Bieno | Bleggio Superiore | Bocenago | Bondone | Borgo Chiese | Borgo Lares | Borgo Valsugana | Brentonico | Bresimo | Brez | Caderzone | Cagnò | Calceranica al Lago | Caldes | Caldonazzo | Calliano | Campitello di Fassa | Campodenno | Canal San Bovo | Canazei | Capriana | Carano | Carisolo | Carzano | Castel Condino | Castelfondo | Castel Ivano | Castello Tesino | Castello-Molina di Fiemme | Castelnuovo | Cavalese | Cavareno | Cavedago | Cavedine | Cavizzana | Cembra Lisignago | Cimone | Cinte Tesino | Cis | Civezzano | Cles | Cloz | Comano Terme | Commezzadura | Contà | Croviana | Daiano | Dambel | Denno | Dimaro Folgarida | Drena | Dro | Faedo | Fai della Paganella | Fiavè | Fierozzo | Folgaria | Fondo | Fornace | Frassilongo | Garniga Terme | Giovo | Giustino | Grigno | Imer | Isera | Lavarone | Lavis | Ledro | Levico Terme | Livo | Lona-Lases | Luserna | Madruzzo | Malosco | Malè | Massimeno | Mazzin | Mezzana | Mezzano | Mezzocorona | Mezzolombardo | Moena | Molveno | Mori | Nago-Torbole | Nave San Rocco | Nogaredo | Nomi | Novaledo | Ospedaletto | Ossana | Palù del Fersina | Panchià | Peio | Pellizzano | Pelugo | Pergine Valsugana | Pieve Tesino | Pieve di Bono-Prezzo | Pinzolo | Pomarolo | Porte di Rendena | Pozza di Fassa | Predaia | Predazzo | Primiero San Martino di Castrozza | Rabbi | Revò | Riva del Garda | Romallo | Romeno | Roncegno Terme | Ronchi Valsugana | Ronzo-Chienis | Ronzone | Rovereto | Roverè della Luna | Ruffrè-Mendola | Rumo | Sagron Mis | Samone | San Lorenzo Dorsino | San Michele all’Adige | Sant’Orsola Terme | Sanzeno | Sarnonico | Scurelle | Segonzano | Sella Giudicarie | Sfruz | Soraga | Sover | Spiazzo | Spormaggiore | Sporminore | Stenico | Storo | Strembo | Telve | Telve di Sopra | Tenna | Tenno | Terragnolo | Terzolas | Tesero | Tione di Trento | Ton | Torcegno | Trambileno | Trento | Tre Ville | Valdaone | Valfloriana | Vallarsa | Vallelaghi | Varena | Vermiglio | Vignola-Falesina | Vigo di Fassa | Villa Lagarina | Ville d’Anaunia | Volano | Zambana | Ziano di Fiemme
**Montalto di Castro** on kunta Italiassa Latiumin alueella olevassa Viterbon maakunnassa. Se sijaitsee Maremman rannikkoalueella Tyrrhenanmeren äärellä lähellä Toscanan rajaa.

Historia
--------

Antiikin aikana nykyisen Montalto di Castron lähellä sijaitsi Forum Aureliin kaupunki. Lähistöllä sijaitsi myös etruskien vanha kaupunki Vulci, joka on nykyään arkeologinen kohde.

Teollisuus
----------

Kunnan alueella sijaitsee Alessandro Voltan aurinkolämpövoimala, joka on teholtaan maailman suurimpia. Alun perin voimalaitos rakennettiin ydinvoimalaksi. Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden jälkeen rakennustyöt keskeytettiin kansanäänestyksen perusteella, ja laitos päätettiin muuttaa fossiilisilla polttoaineilla toimivaksi voimalaksi. Vuonna 2009 valmistui aurinkolämpövoimala.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  www.tuttitalia.it
2. ↑  Forum Aurelii *Pleiades*. Viitattu 23.3.2023.
3. ↑  Tirreno-Adriatico 2016
4. ↑  MONTALTO DI CASTRO POWER PLANT

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Montalto di Castro** Wikimedia Commonsissa

Viterbon maakunta
Acquapendente | Arlena di Castro | Bagnoregio | Barbarano Romano | Bassano Romano | Bassano in Teverina | Blera | Bolsena | Bomarzo | Calcata | Canepina | Canino | Capodimonte | Capranica | Caprarola | Carbognano | Castel Sant’Elia | Castiglione in Teverina | Celleno | Cellere | Civita Castellana | Civitella d’Agliano | Corchiano | Fabrica di Roma | Faleria | Farnese | Gallese | Gradoli | Graffignano | Grotte di Castro | Ischia di Castro | Latera | Lubriano | Marta | Montalto di Castro | Monte Romano | Montefiascone | Monterosi | Nepi | Onano | Oriolo Romano | Orte | Piansano | Proceno | Ronciglione | San Lorenzo Nuovo | Soriano nel Cimino | Sutri | Tarquinia | Tessennano | Tuscania | Valentano | Vallerano | Vasanello | Vejano | Vetralla | Vignanello | Villa San Giovanni in Tuscia | Viterbo | Vitorchiano
**Rassa** on kunta Pohjois-Italiassa Vercellin maakunnassa Piemonten alueella. Rassan naapurikunnat ovat Andorno Micca, Campertogno, Gaby, Gressoney-Saint-Jean, Pettinengo, Piode, Riva Valdobbia ja Tavigliano.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rassa Tuttitalia. Viitattu 27.2.2017. (italiaksi)

Vercellin maakunta
Alagna Valsesia | Albano Vercellese | Alice Castello | Arborio | Asigliano Vercellese | Balmuccia | Balocco | Bianzè | Boccioleto | Borgo Vercelli | Borgo d’Ale | Borgosesia | Breia | Buronzo | Campertogno | Carcoforo | Caresana | Caresanablot | Carisio | Casanova Elvo | Cellio | Cervatto | Cigliano | Civiasco | Collobiano | Costanzana | Cravagliana | Crescentino | Crova | Desana | Fobello | Fontanetto Po | Formigliana | Gattinara | Ghislarengo | Greggio | Guardabosone | Lamporo | Lenta | Lignana | Livorno Ferraris Lozzolo | Mollia | Moncrivello | Motta de’ Conti | Olcenengo | Oldenico | Palazzolo Vercellese | Pertengo | Pezzana | Pila | Piode | Postua | Prarolo | Quarona | Quinto Vercellese | Rassa | Rima San Giuseppe | Rimasco | Rimella | Riva Valdobbia | Rive | Roasio | Ronsecco | Rossa | Rovasenda | Sabbia | Salasco | Sali Vercellese | Saluggia | San Germano Vercellese | San Giacomo Vercellese | Santhià | Scopa | Scopello | Serravalle Sesia | Stroppiana | Tricerro | Trino | Tronzano Vercellese | Valduggia | Varallo | Vercelli | Villarboit | Villata | Vocca
Kaaviokuva emokasvista ja kahdesta vasemmalle rönsyn päähän syntyneestä rametista
Rantaleinikki (*Ranunculus reptans*), jolla emokasvi ja neljä ramettia
**Rametti** (engl. *ramet*) on kasviyksilön osa, joka pystyisi elämään myös itsenäisenä kasviyksilönä. Koko kasviyksilöä eli emokasvia kaikkine rametteineen kutsutaan genetiksi (engl. *genet*). Genomiltaan kaikki rametit ovat emokasviinsa nähden identtisiä.

Rametit ovat yhteydessä emokasviinsa sekä toisiinsa joko rönsyjen tai juuriston kautta ja näitä rönsyjä tai juuria kasvi voi käyttää eri aineiden varstoina tai kuljetusväylinä. Emokasvi voi siirtää rameteilleen esimerkiksi vettä ja ravinteita, minkä ajatellaan auttavan kasvia pärjäämään paremmin ympäristössä, jossa sen tarvitsemat aineet ovat epätasaisesti jakautuneita. Tällainen aineiden kuljetusmahdollisuus voi tehdä kasvista kasvupaikallaan paremman kilpailijan ja se voi mahdollisesti myös levitä tehokkaammin.

Rametteja muodostavista kasveista voidaan erottaa kaksi ääripäätä muodostavaa tyyppiä: toiset kasvit pyrkivät muodostamaan rameteista erillisiä, itsenäisiä yksilöitä ja toiset taas pyrkivät säilyttämään emokasvin ja ramettien väliset yhteydet ramettien koko eliniän ajan. Eri kasvilajit muodostavat vuoden aikana myös eri määriä uusia rametteja.

Lähteet
-------

* Benedek, V. & Englert, P. 2019: The effect of ramet mortality on clonal plant growth — *Theory in Biosciences*, vol. 138, s. 215–221, DOI:10.1007/s12064-019-00274-6 (englanniksi)
**Matti Juhani Ojanperä** (s. 20. kesäkuuta 1941 Tampere) on suomalainen eläköitynyt yritysjohtaja ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Ojanperä tuli ylioppilaaksi Tampereen yhteiskoulusta 1960 ja valmistui ylioppilasmerkonomiksi Tampereen kauppaoppilaitoksesta 1962 ja filosofian maisteriksi Turun yliopistosta 2012. SOK:n liikkeenjohdollisen kenttäkoulutuksen Suomen Osuuskauppaopistossa hän suoritti 1962–1964. Ojanperä oli SOK:n Tampereen ja Jyväskylän piirien säästökassatarkastaja 1964, Osuuskauppa Sepon tavaratalopäällikkö Jämsässä 1964–1966, Virtain Kauppakunnan tavaratalopäällikkö 1966–1967, Lännen Osuuskaupan aluepäällikkö 1968–1970 ja apulaisjohtaja 1970–1973, SOK:n Porin konttorin konttoripäällikkö 1974–1981 ja Satakunnan Osuuskaupan henkilöstöpäällikkö 1981–1982, talousjohtaja 1982–1984, hallintojohtaja 1984–1994 ja toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja 1994–2003. Hän oli myös 
Porin Työterveys ry:n toiminnanjohtaja 1984–1994 ja hänellä oli työuransa aikana useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Ojanperä sai 1999.

Julkaisuja
----------

* *Olo on kuin osuuskaupan hoitajalla*, 2018

Lähteet
-------

1. 1 2  Vilkuna, Anna-Maija: Kauppaneuvos Matti Ojanperä (1941–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 2.9.2023.
2. ↑  Kim Huovilahti: Pääkirjoitus: Kauppaneuvoksen näkemyksiä *sv24.fi*. Viitattu 2.9.2023.
**Naturalis** on Lapuan patruunatehtaan kehittämä lyijytön metsästysluoti. Naturalis-luoti on 99% kuparia. Sen erikoisuus on painetta säätelevä venttiili, joka kontrolloi luodin laajentumista. Luoti sienettyy osumassa välittömästi vähintään kaksinkertaiseksi. Naturalis toimii täydellisesti 500-1 000 m/s lähtönopeuksissa ja sen jäämäpaino on jopa 100%. Naturaliksen energiavaikutus on voimakas, haavat ovat puhtaita ja lihahävikki minimaalinen.

Naturalis-luoteja on valmistettu vuodesta 2002 alkaen. Lyijyhaulit on kielletty kosteikkoalueilla. Lyijyammusten käytön täyskielto Euroopan unionissa on valmisteilla. Uudet lyijyttömät luodit ovat suorituskykyisempiä kuin perinteiset lyijyluodit.

Naturalis-luodin kaliiperit
---------------------------

* .243 Win. (6.16 × 51)
* 6.5 × 55 SE
* .308 Win. (7.62 × 51)
* .30-06 Spring.
* .300 Win. Mag.
* .338 Lapua Mag. (8.6 × 70)
* 9.3 × 62
* 9.3 × 74R

Lähteet
-------

1. ↑  Naturalis *Lapua*. Viitattu 22.8.2023.
2. ↑  Ajankohtaista lyijystä *Metsästäjäliitto*. Viitattu 22.8.2023.
3. ↑  Lyijyttömiin luoteihin siirtymistä helpotetaan metsästysasetuksen muutoksella *Metsästäjäliitto*.  2019. Viitattu 22.8.2023.
Vakionopeudensäätimen napit Jeep Grand Cherokeen ratin vasemmalla puolen.
Vakionopeudensäätimen merkkivalo.
**Vakionopeudensäädin** (tai **vakionopeussäädin**) on ajoneuvon varuste, joka automaattisesti ylläpitää kuljettajan säätämää ajonopeutta.

Perinteistä vakionopeudensäädintä käytetään siten, että kuljettaja kiihdyttää ajoneuvon haluttuun nopeuteen ja aktivoi sitten vakionopeudensäätimen. Tämän jälkeen automatiikka pyrkii pitämään ajoneuvon nopeuden tasaisena ohjaamalla polttoaineen syöttöä moottorille. Kuljettajan painaessa jarrua tai kytkintä vakionopeudensäädin kytkeytyy pois päältä. Kiihdyttäminen ja hidastaminen on yleensä mahdollista omilla painikkeillaan.

Uudemmissa autoissa (mm. Renault, Citroën) on yleistynyt täysin digitaalisesti ohjattava vakionopeudensäädin, johon on yhdistetty myös nopeudenrajoitin. Tällöin vakionopeudensäädintilassa kuljettaja valitsee +- ja −-näppäimillä halutun ajonopeuden. Nopeudenrajoitintilassa kuljettaja valitsee suurimman nopeuden, jota hän ei vahingossa halua ylittää. Tarvittaessa painamalla kaasun pohjaan tai painamalla "0"-näppäintä rajoittimen saa pois päältä. Muuten nopeudenrajoitin pysyy aktiivisena koko ajan, myös jarrutettaessa ja vaihdettaessa vaihdetta. Kiihdyttäminen ja hidastaminen on mahdollista +- ja −-näppäimillä nopeudenrajoitintilassa samalla tavalla kuin nopeudensäädintilassa. Tällöin kuljettaja pitää kaasupoljinta painettuna yli sen kohdan, mitä kulloinenkin nopeus vaatisi. Nopeudenrajoitinta voikin käyttää niin maantiellä kuin ruuhkaisessa kaupunkiajossa, kun vakionopeudensäädin soveltuu ainoastaan maantieajoon.

Historia
--------

Ensimmäisen kerran vakionopeudensäädintä käytettiin jo 1910-luvulla Peerlessin autoissa. Tuolloin käytettiin teknologiaa, jonka James Watt ja Matthew Boulton olivat keksineet vuonna 1788 veturikäyttöön. Se hyödynsi keskipakoisvoimaa säätämään kaasua moottorin nopeuden muuttuessa taakan kasvaessa (esimerkiksi noustessa mäkeä).

Nykyaikaisen vakionopeudensäätimen keksi sokea insinööri Ralph Teetor vuonna 1945. Hänen ideansa syntyi turhautumisesta, joka seurasi siitä, että hänen asianajajansa kiihdytti ja jarrutti jatkuvasti puhuessaan. Ensimmäinen auto, joka käytti Teetorin tekniikkaa, oli Chrysler Imperial vuodelta 1958. Tämä järjestelmä käytti vetoakselin pyörimistä nopeuden mittaamisen ja solenoideja kaasun säätämiseen tarvittaessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kotimaisten kielten keskus: Kielitoimiston sanakirja *Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisuja 35*. Helsinki:  Kotimaisten kielten keskus. Viitattu 27.5.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vakionopeudensäädin** Wikimedia Commonsissa
**Orkesterialkusoitto *Vuosi 1812*** op. 49 (ven. *Торжественная увертюра 1812-ого года*) on Pjotr Tšaikovskin ohjelmallinen orkesteriteos sinfoniaorkesterille, kuorolle, sotilassoittokunnalle, kirkonkelloille ja kanuunoille. Teos valmistui vuonna 1880, ja se kantaesitettiin Moskovassa 1882 Kristus Vapahtajan katedraalissa. Alkusoitto on sävelletty vuonna 1812 käydyn Borodinon taistelun muistoksi, jossa venäläiset puolustivat Moskovaa Napoleonin armeijalta. Ranskalaisten epäonnistunut sotaretki ja sitä seurannut Napoleonin armeijan vetäytyminen merkitsivät käännekohtaa Napoleonin sodissa.

Pjotr Tšaikovski: *Vuosi 1812*Äänitiedostojen kuunteluohjeet

Suurellinen orkesteriteos tunnetaan parhaiten loppuhuipennuksen kanuunanlaukauksista, jotka voidaan esittää ulkoilmaesityksissä oikeilla kanuunoilla. Jakso kuuluu taidemusiikin tunnetuimpiin teoskatkelmiin, sillä sitä käytetään monissa yhteyksissä, kuten piirroselokuvissa, tykkitulen yhteydessä. Teoksessa lainataan myös *Marseljeesia* kuvaamaan ranskalaisia joukkoja, samoin kuin keisarillisen Venäjän kansallishymniä *Bože, Tsarja hrani*.

Vaikka teoksella ei ole yhteyttä Englannin ja Yhdysvaltojen väliseen vuoden 1812 sotaan, sitä soitetaan Yhdysvalloissa kansallispäivänä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tchaikovsky's 1812 Overture: A Bittersweet Victory Classic FM
2. ↑  Tchaikovsky's 1812 Overture *Favourite Classical Music*. Viitattu 3.11.2012.
3. ↑  How a rousing Russian tune took over our July 4th  2003. Pittsburgh:  Post Gazette.  Arkistoitu 29.11.2021. Viitattu 3.11.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Orkesterialkusoitto 1812** Wikimedia Commonsissa
**Pyhän Ristin kirkko** on ortodoksinen kirkko Kouvolassa. Rakennus kuuluu Haminan ortodoksisen seurakunnan tiloihin.

Pyhän Ristin kirkko on rakennettu alun perin ortodoksiseksi venäläiseksi varuskuntakirkoksi vuosina 1913–1915 ja se vihittiin 1916. Suomen itsenäistymisen jälkeen kirkko siirtyi Suomen valtion omistukseen ja vihittiin luterilaiseksi. Rakennus toimi luterilaisena kirkkona 1919–1978, aluksi silloisen Valkealan luterilaisen seurakunnan kirkkona ja 1920-luvulta Kouvolan luterilaisen seurakunnan pääkirkkona. Kouvolan luterilaisen seurakunnan uudeksi pääkirkoksi vihittiin Kouvolan keskuskirkko 1978, jonka jälkeen Kouvolan luterilainen seurakunta lahjoitti vuonna 1981 Pyhän Ristin kirkon Haminan ortodoksiselle seurakunnalle, jolloin se muutettiin takaisin ortodoksiseksi kirkoksi.

Tämän kirkon palauduttua ortodoksiseksi voitiin siihen asti väliaikaisratkaisuna käytetty *Pyhän Ristin rukoushuone*, joka oli sisustettu erääseen kerrostalossa sijaitsevaan kokoushuoneistoon, poistaa käytöstä, koska uuteen kirkkoon mahtui myös seurakuntasali.

Lähteet
-------

1. ↑  Pyhän Ristin kirkko Finnica Kymenlaakso. Viitattu 14.2.2015.
2. ↑  Ortodoksinen kalenteri 1982
**Mazon Creekin fossiileja** löydetään Illinoisista Yhdysvalloista. Fossiilit löytyvät rautakonkreetioista, jotka ovat muodostuneet noin 300 miljoonaa vuotta sitten kivihiilikaudella. Konkreetiot ovat säilyttäneet sekä kasveja, että kovakuoriaisia ja pehmeäruumiisia eliöitä, jotka eivät normaalisti fossiloidu.

Kasvisto
--------

Mazon Creekistä on löydetty yli 400 kasvilajin fossiileita ainakin 130 suvusta. Lajien todellista määrää on kuitenkin vaikea arvioida.

Mazon Creekin kasvisto sisältää runsaasti muuan muassa saniaisia.

Eläimistö
---------

Mazon Creekistä on tunnistettu fossiileja yli 320 eri eläinlajista. Eläimistö on jaettu kahteen ryhmään: merelliseen *Essexin faunaan* ja maalla ja makeassa vedessä eläneeseen *Braidwoodin faunaan*. 

**Essexin fauna** sisältää meduusoja, katkarapuja, kotiloita, simpukoita, meriskorpioneja ja skorpioneja.

**Braidwoodin fauna** sisältää hyönteisiä, tuhatjalkaisia, skorpioneja, hämähäkkejä, makean veden kaloja, katkarapuja ja molukkirapuja. 

Faunan tunnetuin eliö on *Tullimonstrum gregarium*, joka on nimetty löytäjänsä Francis Tullyn mukaan. *Tullimonstrum* on Illinoisin osavaltion virallinen fossiili.

Katso lisäksi
-------------

* Burgess shale

Lähteet
-------


* Stephen A. Schellenberg, "Mazon Creek: preservation in late Paleozoic deltaic and marginal marine environments" in Walter Etter, James W. Hagadorn, Carol M. Tang, David J. Bottjer, editors, *Exceptional Fossil Preservation: A Unique View on the Evolution of Marine Life* (Columbia University Press) 2002
* Charles W Shabica, Andrew A Hay editors. *Richardson's Guide to the Fossil Fauna of Mazon Creek.*

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mazon Creek**.
* Illinois State Museum (Arkistoitu – Internet Archive) Mazon Creek fossiilinäyttely
* UC Berkeley Mazon Creek info
* Northeastern Illinois University (Arkistoitu – Internet Archive) fossiili fauna
* Fossil News (Arkistoitu – Internet Archive)
* University of Bristol (Arkistoitu – Internet Archive) Keskustelua Mazon Creekin florasta ja faunasta valokuvien kanssa.
* Mazon River Watershed Website (Arkistoitu – Internet Archive)
**Elokuvateoria** tutkii elokuvaa ja pyrkii selittämään sitä taiteena ja ymmärtämään elokuvan suhdetta todellisuuteen, muihin taiteisiin, yksittäiseen katsojaan ja yhteiskuntaan.

Elokuvateorian pohja on 1900-luvun alun elokuvakritiikeissä ja muissa elokuvataidetta koskevissa kirjoituksissa. Varsinainen elokuvateoria voidaan jakaa klassiseen ja moderniin elokuvateoriaan. Klassinen teoria vaikutti noin vuosina 1915–1955, ja se voidaan jakaa edelleen formatiiviseen ja realistiseen traditioon. Formatiivisessa traditiossa korostettiin elokuvan muotoseikkoja ja pyrittiin erottamaan elokuva muista taiteista. Realistisessa traditiossa korostettiin elokuvan kykyä kuvata todellisuutta. Auteur-teoria kehittyi realistisen tradition aikana.

Moderni elokuvateoria on saanut vaikutteita muilta tieteenaloilta. Elokuvateoria nojasi 1960–1970-luvuilla semiotiikkaan ja ideologiakritiikkiin. Moderniin elokuvateoriaan kuuluu myös psykoanalyyttinen perinne, jossa tulkittiin elokuvia Sigmund Freudin ja Jacques Lacanin oppien mukaan. Modernissa elokuvateoria on jakautunut myös feministiseen elokuvateoriaan ja kognistiviseen elokuvateoriaan, joka on hylännyt elokuvan psykoanalyyttiset tulkinnat. Sen mukaan katsomiskokemusta tulisi tutkia kognitiivisina toimintoina ilman psykoanalyyttisia olettamuksia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Elokuvateoria-luentosarja Taiteiden tutkimuksen laitos. Viitattu 22.4.2010.

Kirjallisuutta
--------------

* *Film as Philosophy.* Toim. Bernd Herzogenrath. Minneapolis : University of Minnesota Press, 2017. ISBN 978-1-5179-0051-9.
* *The Major Realist Film Theorists : A Critical Anthology.* Toim. Ian Aitken. Edinburgh University Press, 2016. ISBN 9781474425964.
**Matthew Halls** (s. 1975) on englantilainen kapellimestari ja kosketinsoittaja. Hänet on valittu Tampere Filharmonian ylikapellimestariksi ja taiteelliseksi johtajaksi syksyllä 2023 alkavalle kolmivuotiskaudelle. Sopimukseen sisältyy optio jatkosta.

Halls kasvoi kodissa, jossa harrastettiin kuorolaulua ja urkumusiikkia. Oxfordin yliopistossa urkustipendillä opiskellut Halls soitti työuransa alussa etenkin vanhaa musiikkia kosketinsoittimilla ja toimi myös kuoronjohtajana. Hän musisoi orkestereissa ja solistina sekä teki uraa myös laulajana. Halls oli yli kolmenkymmenen, kun alkoi suuntautua orkesterien johtamiseen. Britanniassa harva muusikko aloittaa kapellimestariuraansa nuorena, kuten Suomessa useasti käy.

Johtamiensa teosten valinnassa Halls suosii monipuolisuutta. Hän taitaa niin vanhan musiikin ja klassismin teoksia kuin myös romantiikan ja nykymusiikin kappaleita. Halls on vieraillut johtamassa monia eurooppalaisia ja pohjoisamerikkalaisia orkestereita kuten Clevelandin, Toronton ja Chicagon orkestereita. Halls asui perheensä kanssa pitkään Torontossa, sillä hänen vaimonsa on kanadalainen ja soitti Toronton sinfoniaorkesterissa käyrätorvea. He muuttivat Englantiin syksyllä 2021.

Halls on johtanut konsertteja myös Australiassa, Hongkongissa ja Venäjällä sekä toiminut useasti oopperakapellimestarina. Hän on levyttänyt erityisesti barokin musiikkia, mutta myös klassismia, toimien sekä kapellimestarina että kosketinsoittajana. Suomessa Halls on johtanut muun muassa Radion sinfoniaorkesteria, jonka edessä hän debytoi marraskuussa 2019.

Tampere Filharmoniaa Halls johti ensi kerran helmikuussa 2022 ja teki niin vahvan vaikutuksen, että hänelle sovittiin uusintakäynti lokakuulle. Kun Santtu-Matias Rouvalille loppukeväästä 2022 alettiin etsiä seuraajaa, orkesteri päätyi Hallsiin, jolle kesällä tarjottiin ylikapellimestarin paikkaa. Heinäkuussa alkaneet sopimusneuvottelut johtivat pian tulokseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hautala, Harri: Filharmonian uudet kasvot.  *Aamulehti*, 21.9.2022, s. B1–B3. Tampere:  Sanoma Media Finland Oy. ISSN 0355-6913.
2. ↑  Radion sinfoniaorkesterin 13.5.2022 pidetyn konsertin käsiohjelma.


|  |  |
| --- | --- |
| Edeltäjä:**Santtu-Matias Rouvali** | **Tampere Filharmonian ylikapellimestari**2023-

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Beulén portti** on antiikin aikainen portti Ateenan Akropolis-kukkulalla Kreikassa. Se rakennettiin 200-luvun jaa. jälkimmäisellä puoliskolla vuonna 267 tapahtuneen, Ateenaa laajalti tuhonneen herulien hyökkäyksen jälkeen.

Beulén portti sisäpuolelta.
Erään tiedon mukaan portin rakennutti F. Septimus Marcellinus vuonna 280. Se oli osa uutta Akropoliin länsiosan suojannutta linnoitusmuuria. Portti on saanut nimensä ranskalaisesta arkeologista Charles Ernest Beulésta, joka tutki portin aluetta vuonna 1852. Portti toimii edelleen Akropoliin porttina, yleensä vierailijoiden uloskäyntinä.

Beulén portti sijaitsee Akropoliin suuren porttirakennuksen Propylaian edustalla sen länsipuolella. Sen pohjois- ja eteläpuolella on tornit. Sekä portti että tornit tehtiin varhaisempien antiikin aikaisten rakennusten uudelleenkäytetyistä osista. Eräs näistä oli Akropoliin eteläpuolella sijainnut Nikiaan muistomerkki 300-luvulta eaa. jonka piirtokirjoitukset ovat edelleen nähtävissä portissa. Portin jälkeen vasemmalla sijaitsee Agrippan muistomerkki ja ylhäällä oikealla Athene Niken temppeli.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Beule Gate Ministry of Culture and Sports.  Arkistoitu 8.5.2015. Viitattu 11.4.2016.
2. 1 2  Beulé Gate *The Acropolis of Athens*. Viitattu 11.4.2016.
3. 1 2  Beule Gate *The Acropolis of Athens - Pathways to Ancient Myth*.  Arkistoitu 17.3.2016. Viitattu 11.4.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Beulén portti** Wikimedia Commonsissa