recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kalle Einari Heinonen**, vuoteen 1919 **Heinänen** (28. joulukuuta 1898 Jyväskylän maalaiskunta – 1. kesäkuuta 1984 Jyväskylä) oli suomalainen kauppaneuvos, yrittäjä ja yritysjohtaja.

Heinosen vanhemmat olivat kirvesmies Kalle Heinänen ja Selma Takala ja puoliso vuodesta 1919 Aino Sigrid Hanhinen. Vuorineuvos Juhani Heinonen oli heidän poikansa. Heinonen toimi ensin asesepän oppipoikana, opintomatkat Yhdysvaltoihin hän teki 1932 ja 1952. Heinonen oli sähköasentaja 1917, sitten monttööri ja ylimonttööri Schaumanin vaneritehtaalla 1922–1923, Jyväskylän radioaseman perustajia ja kuuluttaja 1925–1927, Sähköverstas Kalle Kerttusen toinen osakas 1924 ja omistaja vuodesta 1929, Keski-Suomen Auto -yrityksen perustaja 1929 ja Are-yhtiön perustaja, toimitusjohtaja 1938–1966 ja hallituksen puheenjohtaja 1938–1979. Heinonen oli myös Oro- ja Sähköliikkeiden-yhtiöiden perustajaosakas ja johtokunnan puheenjohtaja ja Jyväskylän Liikenne -yhtiön hallituksen puheenjohtaja 1953–1980. Keski-Suomen kauppakamarin puheenjohtajana hän toimi 1951–1965. Kauppaneuvoksen arvon Heinonen sai 1961.

Kalle Heinonen sai Jyväskylä-mitalin ensimmäisten joukossa 1967. Kaksi muuta palkittua olivat akateemikko Alvar Aalto ja kaupunginvaltuuston puheenjohtaja Eino Palander.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografia-sampo: Kalle Heinonen Viitattu 11.9.2021.
2. ↑  Vuoden 2021 Jyväskylä-mitali myönnettiin Jyväskylän kaupungin koronajäljitystiimille. Jyväskylän kaupunki, 22.3.2021. Viitattu 11.9.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Kalle Juhani Hirvi** (16. lokakuuta 1926 Kivennapa – 1. huhtikuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja maatalouskoneiden kaupan alan yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Hirven vanhemmat olivat talousneuvos Antti Hirvi ja Ida Seppänen ja puoliso vuodesta 1950 terveydenhoitaja Riikka Johanna Flinkkilä. Hirvi tuli ylioppilaaksi Viipurin kaksoislyseosta 1944 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1950. Hirvi oli Hankkijan varaosa -ja huoltotoimiston esimies 1950–1951, kaupallinen insinööri 1952–1954, traktori- ja moottorijaoksen esimies 1955–1958, koneosaston osastopäällikkö 1958–1961, koneosaston johtaja 1962–1968 ja johtokunnan jäsen vuodesta 1962 sekä Kone-Hankkijan johtaja 1968–1984 ja Hankkijan varatoimitusjohtaja 1976–1984 ja varapääjohtaja 1984–1986. Hänellä oli myös lukuisia liike-elämän kotimaisia ja kansainvälisiä sekä muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Hirvi oli reservin korpraali. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1976.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kalle J. Hirvi *Biografiasampo*. Viitattu 18.11.2022.
2. ↑  Ihmiset. Kuolleita. Kauppaneuvos Kalle J. Hirvi. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  30.4.1992. Viitattu 18.11.2022.
3. ↑  Kuollut.  *Maaseudun Tulevaisuus*, 5.5.1992, nro 49, s. 6. Kansalliskirjasto. Viitattu 18.11.2022.
Keskimoottorinen kilpa-auto Lotus 49.
**Keskimoottorirakenne** tarkoittaa auton rakennetta, jossa moottori on etu- ja taka-akselin välissä ja normaalisti kuljettajan ja matkustajien takana. Rakenne on lähtöisin moottoriurheilusta ja käytetty urheilullisissa autoissa. Ratkaisun etuna on ideaalinen painon jakautuminen neljälle pyörälle, koska polttomoottori on auton painavin yksittäinen osa. Tällöin kaikki neljä rengasta saavuttavat maksimaalisen potentiaalisen pidon kaarteissa, jarrutuksissa ja kiihdytyksissä. Keskimoottorirakenteessa jää vähemmän tilaa matkatavaroille ja tasaisen painojakauman johdosta auto voi olla vaikeampi hallita kun pidon menettää esimerkiksi pyörähtäessä.
Esimerkiksi Toyota MR2 käyttää keskimoottorirakennetta.
Lisäksi on keskimoottorirakenne, jossa moottori on kuljettajan edessä, mutta kokonaan etuakselin takana ("front mid-engine", FMR), esimerkiksi Honda S2000.

Kuljettajan takana sijaitseva keskimoottori. Takaveto.
Kuljettajan edessä sijaitseva keskimoottori. Takaveto.

Kuvia
-----

* Lotus Europe vuodelta 1967.Lotus Europe vuodelta 1967.
* Taka-akselin edelle sijoitettu moottori pilkottaa Matra Djetin konepellin alta.Taka-akselin edelle sijoitettu moottori pilkottaa Matra Djetin konepellin alta.
* Ferrari F40Ferrari F40

Katso myös
----------

* Etumoottorirakenne
* Takamoottorirakenne

Lähteet
-------

1. 1 2  Jim Resnick: Why Mid-Engine Design Makes a Better Sports Car *capitalone.com*.  18.8.2022. Viitattu 27.1.2023. (englanniksi)
2. ↑  Sami Haj-Assaad: The Pros and Cons of Front, Middle, and Rear Engines in Sports Cars *nuvomagazine.com*. Viitattu 27.1.2023. (englanniksi)
**Ludvig Albert Emanuel Laurén** (13. joulukuuta 1860 Vaasa – 18. joulukuuta 1909 Kuopio) oli suomalainen lyseon lehtori ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä *L. L.* ja *-u-*.

Laurénin vanhemmat olivat filosofian maisteri, kollega Mathias Albert Laurén ja Maria Lovisa Peldán. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1879 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1888. Laurén toimi Kuopion yksityisen ruotsalaisen yhteislyseon ruotsin kielen opettajana vuodesta 1899.

Laurén oli naimisissa vuodesta 1891 Ester Maria Jungellin kanssa.

Teoksia
-------

* *Råmaterial : rytmer och rim*. Författare, Helsingfors 1897

Käännöksiä
----------

* Quintus Horatius Flaccus : *Sånger af Horatius i modern dräkt* ; med förord af F. Gustafsson. Åbo 1890
* C. Valerius Catullus : *Sånger af Catullus i modern dräkt*. Åbo 1892

Lähteet
-------

* Ludvig Albert Emanuel Laurén SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* LAURÉN Ludvig Albert Emanuel. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Parc André-Citroënin keskuskenttää, taustalla kasvihuoneet.
Puiston kartta.
**Parc André-Citroën** on puisto Pariisissa Seinen etelärannalla, 15. arrondissementin alueella. Puiston pinta-ala on 14 hehtaaria. Puisto toimii turisteja kuljettavan Ballon Generali -heliumpallon lähtöpaikkana.

Puisto rakennettiin entisen Citroënin autotehtaan paikalle vuosina 1988–1995. Tehdas toimi tällä paikalla vuosina 1915–1982. Puisto on nimetty tehtaan perustajan André Citroënin mukaan. Puisto avattiin 1992. Sen suunnitteluun osallistuivat maisema-arkkitehdit Alain Provost, Gilles Clément, Patrick Berger, Jean-Paul Viguier ja François Jodry.

Parc André-Citroenissa yhdistyy ranskalainen, englantilainen ja japanilainen puutarhasuunnittelu sekä moderni arkkitehtuuri. Puisto on jaettu kolmeen osaan. *Jardin blancissa* ("valkoinen puutarha") on valkoisina kukkivia pensaita ja *Jardin noirissa* ("musta puutarha") tummakukkaisia kasveja. Puiston keskellä on suuri avoin nurmikko (*parterre*), joka ulottuu Seinen rantaan saakka. Näiden ohella puiston yhteydessä on kuusi teemapuutarhaa (ns. *Jardins Sériels*), jotka liittyvät vertauskuvallisesti eri aisteihin: sininen puutarha (haju), oranssi puutarha (tunto), vihreä puutarha (kuulo), punainen puutarha (maku), hopeinen puutarha (näkö) ja kultainen puutarha (kuudes aisti). Lisäksi puiston alueella on myös kaksi graniittista näköalatornia, useita suihkulähteitä ja kaksi suurta kasvihuonetta, jotka ovat Bergerin suunnittelemia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Parc André Citroën *en.parisinfo.com*. Viitattu 5.5.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3  Martina Padberg: *Taide & Arkkitehtuuri: Pariisi* (suom. Tapani Kilpeläinen), s. 348. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2007. Alkuteos *Kunst & Architektur Paris*.
3. 1 2  Parc André-Citroën *equipement.paris.fr*. Viitattu 5.5.2016. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Parc André-Citroën** Wikimedia Commonsissa
Julkisivu oleskelupihalle.
**Vilhola** tai **Wilhola** on Kurikassa entisen Jalasjärven kunnan keskustassa sijaitseva perinteikäs seurantalo ja nykyinen monitoimitalo, jossa toimi pitkään myös Jalasjärven kunnantoimisto.

Vilhola rakennettiin vuonna 1909 oikeistolaisen Jalasjärven Suomalaisen Seuran eli Nuijan toimitaloksi, mutta rakentaminen tuli odotettua kalliimmaksi. Talon ylläpitämiseksi perustettiin pian Kansallistalo Osakeyhtiö Wilhola ja tiloja vuokrattasiin Jalasjärven kunnan virastokäyttöön. Jalasjärven kunta osti talon 1919 Nuijalta, ja kunnantoimisto sijaitsi Vilholassa vuoteen 1975 saakka, jolloin valmistui nykyinen kunnantalo.. Sen lisäksi talossa toimi aluksi Jalasjärven Säästöpankki. Osa Vilholasta pysyi juhlahuoneistona läpi vuosikymmenien.

Vuodesta 1975 Vilhola on toiminut monitoimitalona, jossa on ollut muun muassa nuorisotilat ja lasten päiväkerhotilat. Vilholaa on peruskorjattu viimeksi vuosina 1986 ja 2008, ja sen varustelua on paranneltu asentamalla muun muassat nykyaikaiset äänentoisto- ja valaistuslaitteet. Taloon on myös saatu uusia askartelu- ja kerhotiloja, kun koululaisten iltapäivätoiminta on siirtynyt muualle. Vilholan näkyvin toimintamuoto on toimiminen nuorisotalona, jossa käy arki-iltaisin puolensataa ja viikonloppuisin satakunta nuorta. Vilholaa vuokrataan myös yksityisille juhlakäyttöön ja muihin tilaisuuksiin.

Vilholan satavuotisjuhlien yhteydessä 2009 talosta julkaistiin historiikkikirja *Talo täynnä elämää*, joka sisältää paljon myös yleisempää tietoa Jalasjärven kunnan historiasta läpi 1900-luvun.

Vilholan pihassa on Suomen Tasavallan Vartioston patsas (Armas Hutri 1993) sekä niin ikään vuonna 1993 paljastettu Talvi- ja jatkosotaan lähdön sekä lottien ja kotirintamanaisten muistokivi.

Lähteet
-------

* Rintala, Terhi & Käkelä, Matti (toim.): *Talo täynnä elämää : Wilhola 1909–2009.* Jalasjärven kunta, 2009. ISBN 978-951-96741-2-4.

### Viitteet

1. 1 2 3  Wilholan historia, Jalasjärven kunta. Viitattu 22.11.2015. Arkistolinkki.
2. ↑  *Talo täynnä elämää*, sivu 6.
3. 1 2  Jalasjärven valtuusto juhlii tänään 100-vuotiasta Wilholaa, Ilkka 26.9.2009. Viitattu 22.11.2015.
4. ↑  *Talo täynnä elämää*
5. ↑  Muistomerkit (Archive.org) *Jalasjärven museo*. Jalasjärvi-Seura.  Arkistoitu 3.10.2017. Viitattu 3.12.2017.
6. ↑  Suomen Tasavallan Vartioston patsas *Etelä-Pohjanmaan sotamuistomerkit tutuiksi -sivusto*. Viitattu 3.12.2017.
7. ↑  Talvi- ja jatkosotaan lähdön sekä lottien ja kotirintamanaisten muistokivi *Etelä-Pohjanmaan sotamuistomerkit tutuiksi -sivusto*. Viitattu 3.12.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vilhola** Wikimedia Commonsissa
William Carey
**William Carey** (1761–1834) oli brittiläinen baptistilähetyssaarnaaja, protestanttisen lähetystyön uranuurtaja ja uusintialaisen kielentutkimuksen perustaja. Hän matkusti Intiaan itse vuonna 1792 perustamansa lähetysseuran ensimmäisenä lähettinä. Raamatun tai osia siitä hän käänsi tai käännätti 34 aasialaiselle kielelle. Hänen toimintansa, jota oli tehnyt vaikeaksi Englannin Itä-Intian kauppakomppania, muuttui vapaammaksi, kun hän pääsi professoriksi Kalkuttaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kodin suuri tietosanakirja, osa 2 vuodelta 1979, s. 150
2. ↑  Facta, osa 1975, palsta 951

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **William Carey** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Artur Anselm Ranta** (23. huhtikuuta 1885 Orimattila – 14. lokakuuta 1980) oli suomalainen kauppaneuvos, sahanomistaja ja laivanvarustaja, joka vaikutti erityisesti Rauman seudulla.

Ranta oli syntyjään torpparin poika Orimattilasta Uudeltamaalta ja hänen koulunkäyntinsä rajoittui muutamaan vuoteen koti- ja kiertokoulua. Tehtyään muutaman vuoden maatalous-, metsä- ja rakennustöitä hän muutti siirtolaisena Yhdysvaltoihin vuoden 1905 suurlakon jälkeen ja toimi siellä rakennusurakoitsijana vuosina 1909–1912. Vaimonsa toivomuksesta hän muutti 1913 takaisin Suomeen ja toimi kuusi vuotta talonrakentajana Raumalla. Hän aloitti samalla puutavarakaupan ja keskittyi kokonaan siihen vuodesta 1919 alkaen luopuen rakennustoiminnasta, tosin hän rakennutti vielä vuonna 1936 Rauman ensimmäisen kivisen asuinkerrostalon Rannanlinnan, joka nimettiin hänen mukaansa. Ranta harjoitti puukaupan ohella sahaustoimintaa omilla ja vuokraamillaan sahoilla. Yhdessä yhtiökumppaninsa merikapteeni Enok Fagerströmin kanssa hän osti vuonna 1929 Rauman satamassa sijainneen entisen Metsänomistajien Metsäkeskus Oy:n lautatarhan, johon he perustivat Ranta & Fagerström -nimisen yhtiön. Ranta myi osuutensa yhtiöstä Lauri Ylöselle vuonna 1931. Ranta omisti tämän jälkeen lyhytaikaisesti useita sahoja ja suurtiloja läntisessä Suomessa sekä oli osakkaana useissa höyrylaivoissa. Hän muun muassa perusti Kokemäellä sijainneen Kyttälän sahan, jonka toimitusjohtajaksi tuli vuonna 1939 hänen poikansa kauppaneuvos Aatos Ranta, ja omisti jonkin aikaa Vuojoen kartanon Eurajoella. Anselm Ranta kuului myös Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön suuromistajiin. Hän vetäytyi liiketoiminnasta vuonna 1955.

Ranta kuului Rauman kaupunginvaltuustoon vuosina 1943–1945 ja kaupunginhallitukseen vuonna 1945. Hän kuului myös Rauman rautatien johtokuntaan ja Rauman Säästöpankin isännistöön. Hänet tunnettiin partiotoiminnan tukijana ja hän lahjoitti varoja Rauman Partiotalon rakentamiseen. Kauppaneuvoksen arvon Ranta sai vuonna 1952.

Lähteet
-------

* Jaakkola, Jorma: "Kyttälän Saha perustamisesta 70 vuotta", *Kokemäen Joulu* -lehti, 2010
* Ilkka Nummela: Kauppaneuvos Anselm Ranta (1885–1980). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
**Index of Freedom in the World** (vapausindeksi, *Freedom Index*, *Worldwide Index of Human Freedom*) on yhdysvaltalaisen Freedom House-järjestön vuosittain julkaisema kansalaisvapauksien tilaa kuvaava indeksi. Siinä kullekin maalle lasketaan useiden arvioitujen osatekijöiden perusteella indeksiarvo väliltä 0-10 ja arvion perusteella maat määritetään vapaiksi, osittain vapaiksi ja ei-vapaiksi maiksi.

Mittarin osatekijöitä ovat sananvapaus, uskonnonvapaus, taloudellinen valinnanvapaus, yhdistymisvapaus, kokoontumisvapaus, väkivallan ja rikosten määrät, liikkumisen vapaus, homoseksuaalien syrjintä ja naisten oikeudet.  Raportin sivulla 58 luetellaan muita henkilökohtaisen vapauden indeksin osatekijöitä kuten tyttöjen ympärileikkaukset, ihmiskauppa, seksuaalinen väkivalta, kidutus, henkirikokset, pahoinpitelyt, uhat ulkomaalaisille, yleinen ja naisten liikkumisenvapaus, homoadoptiot sekä erot homo- ja heterosuostumusikärajoissa. 

Osatekijöistä voi laskea erikseen taloudellisen vapauden ja muun henkilökohtaisen vapauden.

Tilanne 2008
------------

Vapaimmat maat vuonna 2008 olivat 1. Uusi-Seelanti (8,73), 2. Alankomaat (8,47), ... 5. Kanada (8,33) ... 7. USA, Tanska (8,30), 9. Japani, Viro (8,28) 11. Sveitsi, Norja (8,26), 13. Suomi (8,16) ... 16. Chile (8,12), ... 39. Singapore (7,67), ... 83. Turkki (6,37), ... 89. Venäjä (6,25), ... 105. Israel (5,60), ... 119. Syyria (4,67), ... 122. Burma (3,72), 123. Zimbabwe (3,38). 

Taloudellinen vapaus: 1. Hongkong (9,02), 2. Singapore (8,75), 3. Uusi-Seelanti (8,22), 4. Chile (7,99), 5. Sveitsi (7,96), ... Suomi (7,54). 

Henkilökohtainen vapaus: 1. Alankomaat (9,5), 2. Uruguay (9,4), 3. Uusi-Seelanti, Japani, Norja (9,2), 6. Irlanti, Islanti (9,0), 8. Tanska, Viro, Portugali (8,9), 11. Suomi, Australia, Costa Rica, Espanja, Bahama, Malta (8,8), ... Singapore (6,6), Venezuela (6,5), ... Israel (4,4), Syyria (4,3) ... Zimbabwe (3,2). 

Vuoden 2008 vapausindeksiraportin ovat kirjoittaneet 13 akateemista tutkijaa ja ekonomistia neljästä maasta (mm. Goethe-University Frankfurt am Main ja Emory University). Raportissa myös korostetaan, miten huumeiden laittomuus ja sota huumeita vastaan on vähentänyt muitakin vapauksia.

Demokratia
----------

Demokratiaa mittari ei mittaa, vaikkakin kyllä sananvapautta, tiedotusvälineiden vapautta, toimittajien surmia, poliittisia vangitsemisia jne. Julkaisun mukaan demokratia voi olla vapautta parhaiten turvaava hallintomuoto mutta se voi myös vähentää vapautta. Demokratia (Economist Intelligence Unit -palvelun Democracy Index) korreloi voimakkaasti vapauden kanssa (0,79).

Katso myös
----------

* Economic Freedom of the World

Lähteet
-------

1. 1 2 3  New Zealand ranked No. 1 in new comprehensive index of human freedom; U.S. and Denmark tied for seventh (Arkistoitu – Internet Archive), Fraser Institute, 2013.
2. 1 2 3 4 5  An Index of Freedom in the World (Arkistoitu – Internet Archive), Chapter 3 of Towards a Worldwide Index of Human Freedom, Fraser Institute, 2012.
Pitaija-hedelmä viipaloituna ja kokonaisena.
Lohikäärmeen näköinen puu.
**Pitaija** (*pitahaya* tai *pitaya*) on Keski- ja Etelä-Amerikasta kotoisin oleva kaktushedelmä, jossa ei kuitenkaan ole piikkejä. Pitaija-lajikkeita on sekä keltaisia että sinipunaisia. Hedelmäliha on yleensä valkoista, mutta se voi olla myös punaista. Kasvia on kasvatettu menestyksekkäästi myös Aasiassa Vietnamissa, Malesiassa, Kiinassa ja Thaimaassa, jossa se tunnetaan paremmin nimellä **lohikäärmehedelmä**, mikä viittaa puun muotoon.

Hedelmä
-------

Pitaijana tunnetaan kolmen eri kaktuslajin hedelmiä:

* tarhametsäkaktus (*Hylocereus undatus*), sinipunainen kuori ja valkoinen hedelmäliha.
* *Hylocereus polyrhizus*, sinipunainen kuori ja punainen hedelmäliha.
* ananasmetsäkaktus (*Selenicereus megalanthus*), keltainen kuori ja valkoinen hedelmäliha.

Halkaistun tai lohkotun hedelmän voi syödä lusikalla, tai sen voi kuoria ja pilkkoa pieninä kuutioina naposteltavaksi. Siitä voi myös tehdä mehua. Hedelmälihassa on paljon pieniä, mustia ja syötäviä siemeniä, mutta paksua kuorta ei käytetä. Pitaija soveltuu jälkiruoaksi esimerkiksi juustolautaselle, ja se suositellaan tarjottavaksi jäähdytettynä. Sopii myös salaatteihin.

Pitaijan maku on hyvin mieto muistuttaen hieman kiivi-hedelmää. Pitaija kuuluu hedelmäosaston arvokkaimpiin hedelmiin, ja sen kilohinta vaihtelee 5 ja 15 euron välillä.

*Hylocereus undatus* on kypsä, kun kuori on koko hedelmän ulkopinnalta punainen.

Raaka pitaija kypsyy nopeasti parissa kolmessa päivässä pöydällä.

Ravintoarvo
-----------

Kaloreita 100 grammassa hedelmälihaa on 50 kcal tai 210 kJ. Lisäksi hedelmässä on B-, C- ja E-vitamiinia sekä myös runsaasti rautaa, kalsiumia ja fosforia. Vesipitoisuus on 90 %.

Lähteet
-------

1. ↑  ONKI-ontologiapalvelu, Kassu (suomenkieliset nimet) Suomen Biologian Seura Vanamon putkilokasvien nimistötoimikunta. Viitattu 1.10.2012.
*Vercingetorix heittää aseensa Caesarin jalkoihin*, Lionel Royerin maalaus vuodelta 1899.
**Vercingetorix** (noin 82 eaa. – 46 eaa.) oli gallialaisten arvernien päällikkö.  Hän johti gallialaisten kapinaa roomalaisia vastaan 53–52 eaa. Hänen nimensä merkitsee galliaksi "soturien kuningas" .

Vercingetorix kävi menestyksellisesti sissisotaa roomalaisia vastaan, ja onnistui tekemään vahinkoa Julius Caesarin huoltoyhteyksille. Hän myös houkutteli ovelasti roomalaiset taisteluun maastossa, joka oli epäedullinen roomalaisten taktiikan kannalta. Vercingetorixin huomattavimpia voittoja oli Gergovian (nykyisin Clermont-Ferrand) mäkilinnoituksen puolustus Caesarin joukkoja vastaan. Caesar kertoo kirjassaan *Gallian sota* kuinka Vercingetorix yhdisti gallialaiset kapinaan roomalaisia vastaan. 

Tätä voittoa seurasi kuitenkin tappio, kun gallialaisten vastahyökkäys falangeilla roomalaisten kimppuun epäonnistui. Vercingetorixin oli sen jälkeen vetäydyttävä turvaan linnoitettuun Alesian kaupunkiin. Caesar piiritti Vercingetorixia ja tämän joukkoja Alesian kaupungissa, ja lopulta Vercingetorixin oli antauduttava. Luultavasti hänet surmattiin Tullianumin vankilassa kuristamalla vuonna 46 eaa. sen jälkeen kun häntä oli esitelty Rooman kansalle Caesarin Gallian triumfin yhteydessä.

Vercingetorixista kertoo elokuva *Taistelu Galliasta* (2001).

Katso myös
----------

* Ambiorix
* Vercassivellaunos

Lähteet
-------

* Paavo Castrén ja Leena Pietilä-Castrén: Antiikin käsikirja. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.

### Viitteet

1. 1 2  Castrén ja Pietilä-Castrén 2000, s. 621
2. ↑  Mike Campbell: Vercingetorix *behindthename.com*. Viitattu 7.6.2010. englanti
3. ↑  Vercingetorix *Encyclopædia Britannica Online*. Encyclopædia Britannica. Viitattu 7.6.2010. englanti

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vercingetorix**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
	+ 2
	+ 3
	+ 4
	+ 5
	+ 6
	+ 7
	+ 8
	+ 9
	+ 10
	+ 11
	+ 12
	+ 13

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Vasemmalla vasta valmistettu Fehlingin liuos ja oikealla Fehlingin kokeen tulos
**Fehlingin liuos** on liuos, joka sisältää kuparisulfaattia, kaliumnatriumtartraattia ja natriumhydroksidia suhteessa 1:4:8. Liuosta käytetään analyyttisessä kemiassa reagenssina osoittamaan aldehydien, erityisesti pelkistävien sokerien, läsnäolo. Reagenssin kehitti saksalainen kemisti Hermann von Fehling vuonna 1849.

Fehlingin liuokseen muodostuu bis(tartraatto)kupraatti(II)-ioneja.
Fehlingin liuos valmistetaan juuri ennen käyttöä yhdistämällä kuparisulfaattiliuos ja natriumhydroksidin avulla emäksiseksi tehty kaliumnatriumtartraattiliuos. Liuoksessa muodostuu reaktiiviseksi ioniksi emäksisissä olosuhteissa (pH noin 13) kuparin tartraattikompleksi bis(tartraatto)kupraatti(II)-ioni ([Cu((C4H4O6)2]4−). Tämä ioni on rakenteeltaan tasomainen, ja kupari-ionit ovat koordinoituneet kukin kahteen tartraattiligandiin. Fehlingin liuos reagoi lämmitettäessä aldehydien kanssa pelkistyen punaiseksi kupari(I)oksidiksi, joka saostuu veteen liukenemattomana. Samalla aldehydi pelkistyy karboksyylihapoksi. Ketonit eivät reagoi vastaavalla tavalla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Victor R. Preedy: *Dietary Sugars*, s. 98. RSCPublishing, 2012. ISBN 978-1849733700. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 18.2.2016). (englanniksi)
2. 1 2  Fehlingin liuos ja Tollensin koe eli hopeapeilikoe Opetushallitus.  Arkistoitu 12.11.2017. Viitattu 18.2.2016.
3. 1 2  Sandra Albrecht & Peter Klüfers: The Structural Chemistry of Text-Book Species: the Tartrato-Cuprates in Fehling's Solution.  *Zeitschrift für anorganische und allgemeine Chemie*, 2013, 639. vsk, nro 2, s. 280–284.  (englanniksi)
4. ↑  Jean-Louis Burgot: *Ionic Equilibria in Analytical Chemistry*, s. 549. Springer, 2012. ISBN 978-1-4419-8381-7. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 18.2.2016). (englanniksi)
Mabern vuonna 2012.
**Harold Mabern** (20. maaliskuuta 1936 Memphis, Tennessee – 19. syyskuuta 2019) oli yhdysvaltalainen hard bopia soittava pianisti. Hän soitti 1950-luvun loppupuolella Chicagossa MJT + 3:n kanssa ennen muuttoaan New Yorkiin vuonna 1959. Mabern on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Freddie Hubbardin, J. J. Johnsonin, Miles Davisin, Freddie Hubbardin ja Sarah Vaughanin kanssa. Hän on myös itse johtanut useita albumeja.

Lähteet
-------

1. ↑  Memphis jazz great Harold Mabern has died(englanniksi)
2. ↑  AllMusic: Harold Mabern


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Australia

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee kirjankustantamoa. Karisto on myös asuinalue Lahdessa ja sukunimi.*
logologo
Kariston toimitalo noin vuonna 1928.
**Karisto Oy** on suomalainen Hämeenlinnassa toimiva kirjankustantamo, joka julkaisee kotimaista ja suomennettua kaunokirjallisuutta, lasten- ja nuortenkirjallisuutta sekä tietokirjallisuutta. Karisto julkaisee noin 80 nimikettä vuodessa. Otava osti Kariston kustannustoiminnan alkuvuodesta 2020.

Historia
--------

Kariston kustannustoiminta alkoi vuonna 1900. Perustajina toimivat tuolloin August Boman ja Arvi A. Karlsson (myöhemmin *Karisto*). Boman myi osuutensa vuonna 1907, ja yhtiö sai nimen *Arvi A. Kariston kustannusliike*. Kustannustoiminnan lisäksi Arvi A. Karisto perusti sitomoyrityksen sekä kirjekuoritehtaan. Toiminnot sulautuivat yhteen vuonna 1917, kun perustettiin *Arvi A. Karisto Osakeyhtiö.*

Karisto harjoitti aiemmin myös kirjapainoliiketoimintaa. Kirjapaino myytiin marraskuussa 2012 Bookwellille, joka tiedotti joulukuussa 2012 kirjapainon lopettamisesta kevään 2013 jälkeen.

Vuonna 2012 Karisto osti autojen korjausoppaita kustantavan Alfamer Oy:n ruotsalaiselta Albinsson & Sjöberg Förlags AB:ltä.

Kustannusliiketoiminta myytiin vuonna 2016 Tarusto Kustannus Oy:lle, joka jatkoi toimintaa Karisto Oy -nimellä.

Kariston tunnetuimpia kirjailijoita 2000-luvulla ovat olleet Seppo Jokinen, Kirsti Ellilä, Juha-Pekka Koskinen, Timo Sandberg ja Jukka M. Heikkilä.

Lähteet
-------

1. ↑  Karisto Karisto. Viitattu 3.4.2023.
2. ↑  Puukka, Päivi: Suomalainen kustannusala jatkaa keskittymistään – Otava osti Kariston *Yle Uutiset*.  8.1.2020. Viitattu 8.1.2020.
3. ↑  112-vuotias Kariston kirjapaino lopetetaan Hämeenlinnassa *Yle Uutiset*.  20.12.2012. Viitattu 6.11.2021.
4. ↑  Karisto Oy Has Acquired the Business Assets of Alfamer Oy  2012. Proman Oy.  Arkistoitu 19.1.2019. Viitattu 18.1.2019. (englanniksi)
5. ↑  Kariston Oy yritystiedot *finder.fi*. Viitattu 5.2.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kariston verkkosivut
* Pörssitieto: Arvi A. Karisto Oy

### Kirjallisuutta

* Niemi, Juhani: *100 vuotta ja 10 000 teosta. Kariston kustannusliikkeen vaiheita.* Hämeenlinna 2000. ISBN 9512341425.
Christopher Hampton Odessan elokuvajuhlilla 2016.
**Christopher Hampton** (s. 26. tammikuuta 1946) on englantilainen näytelmäkirjailija.

Hampton on opiskellut Oxfordin yliopistossa, jossa kiinnostui myös teatterista. Hänen tunnetuin näytelmänsä on sovitus Choderlos de Laclos´n romaanista *Vaarallisia suhteita* (*Les liaisons dangereuses*). Hampton sovitti näytelmästään myös käsikirjoituksen Stephen Frearsin vuonna 1988 ohjaamaan elokuvaan *Valheet ja viettelijät*. 

Hamptonin de Laclos -sovitusta on esitetty myös monissa Suomen teattereissa nimillä *Vaarallisia suhteita, Valheita ja viettelijöitä* ja *Valheita ja viettelyksiä*. Näytelmää *The Philantropist* on esitetty nimillä *Tosi ystävä* ja *Ihmisystävä*.

Toinen Hamptonin kirjoittama oman näytelmän elokuvasovitus on runoilijoiden Rimbaud ja Verlaine suhteesta kertova elokuva *Total Eclipse* (1995), joka perustuu Hamptonin näytelmään vuodelta 1968.

Vuonna 1975 Yleisradio tuotti oululaisvoimin kuunnelman Hamptonin näytelmästä *Villit* (Savages, 1973). Sen ohjasi Ari Kallio.

Lähteet
-------

1. ↑  Ilona-esitystietokanta, Teatterin tiedotuskeskus, viitattu 16.12.2014.
2. ↑  Wardle, Irving: Teatterisyksy ilman sensuuria.  *Helsingin Sanomat*, 11.11.1968, s. 12. Näköislehden aukeama (tilaajille).
3. ↑  *Total Eclipse* Elonetissä.
4. ↑  Kajava, Jukka: Kukka MTV:lle Wieniläistarinoista *Helsingin Sanomat*.  17.6.1957. Viitattu 21.10.2017.  (Vain tilaajille.)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
	+ 2

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Khimaira** (m.kreik. Χίμαιρα 'kuttu', lat. *Chimaera*) oli kreikkalaisessa mytologiassa Lyykiassa riehunut tulta syöksevä taruhirviö, jolla oli leijonan pää, vuohen ruumis ja häntänä käärme tai skorpionin pyrstö. Homeroksen mukaan Khimaira oli leijonan, vuohen ja käärmeen sekasikiö. Taiteessa sille kuvataan yleensä myös vuohen pää. Joskus sillä on lohikäärmeen ruumiinosia (esimerkiksi pää ja siivet). 

Kreikan taruston mukaan Khimairan surmasi Korintin kuninkaan Glaukoksen poika Bellerofon. Bellerofon kierteli Khimairaa hevosellaan Pegasoksella lentäen ja ampui hirviöön nuoliaan. Kun hirviö ei kuollut, Bellerofon kiinnitti lyijykimpaleen keihäänsä kärkeen ja työnsi sen Khimairan suuhun. Khimairan syöksemä tuli sulatti kimpaleen ja sula lyijy valui Khimairan vatsaan ja tappoi sen. Muistoksi hirviöstä jäi niin sanottu palava kivi, joka sijaitsee nykyisessä Turkissa Olymposvuoren alarinteillä olevassa Cirali-nimisessä kylässä. Bellerofonista tuli lohikäärmeen surmaajien esikristillinen prototyyppi voiton johdosta.

Khimaira oli naaraspuolinen käärmevaimo Ekhidnan ja Manalan hirviö Tyfonin jälkeläinen. Yksi Khimairan veljistä oli manalan kolmipäinen hirviökoira Kerberos. Khimairasta on johdettu muun muassa sana kimeeri, joka tarkoittaa eri eläinlajeista yhdistettyä eliötä.

Khimairoita käytetään myös koristehahmoina arkkitehtuurissa.

Khimairoita
-----------

* Khimaira Apuliasta, n. 350–340 eaa.Khimaira Apuliasta, n. 350–340 eaa.
* Luultavasti korvakoru, jossa Pegasoksen ja Khimairan kuvia, kultaa, 300 eaa.Luultavasti korvakoru, jossa Pegasoksen ja Khimairan kuvia, kultaa, 300 eaa.
* Rooman paaviaasi. Uskonpuhdistuksen ajan karikatyyri.Rooman paaviaasi. Uskonpuhdistuksen ajan karikatyyri.
* Wolpertinger (Crisensus bavaricus), Albrecht Dürerin mukaelma.Wolpertinger (*Crisensus bavaricus*), Albrecht Dürerin mukaelma.

Katso myös
----------

* Kimeeri
* Gargoili
* Karikatyyri

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Khimaira**.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Biederman, Hans (toim. Pentti Lempiäinen): *Suuri symbolikirja*, s. 127–128. Helsinki: WSOY, 1993. ISBN 951-0-18537-X.
Eugène Delacroix: *Khioksen verilöyly* (1824).
**Khioksen verilöyly** (ransk. *Scène des massacres de Scio*) on ranskalaisen Eugène Delacroix’n maalaus vuodelta 1824. Se kuvaa kaksi vuotta aiemmin tapahtunutta Khioksen verilöylyä, jossa turkkilaiset olivat Kreikan itsenäisyyssodan aikana surmanneet Khioksen saaren asukkaat. Tapaus kuohutti tuohon aikaan koko Eurooppaa.[1]

Delacroix oli tehnyt kaksi vuotta aiemmin läpimurtonsa maalauksella *Dante ja Vergilius helvetissä*, mutta *Khioksen verilöyly* oli hänen ensimmäinen varsinainen suurtyönsä. Khioksen tapahtumien ollessa yleisenä puheenaiheena Delacroix päätti keväällä 1823 maalata aiheesta taulun. Saadakseen maalauksesta autenttisemman hän tutustui ranskalaiseen eversti Voutieriin, joka oli ollut alkuperäisen verilöylyn silminnäkijä, sekä tutki turkkilaisia käsikirjoituksia ja persialaisia miniatyyrejä. Voimakkaasti tunteisiin vetoava maalaus oli esillä Pariisin salongissa vuonna 1824. Delacroix viimeisteli maalauksen taivasta vielä näyttelysalissa saatuaan inspiraation samassa näyttelyssä esillä olleesta John Constablen *Heinärattaista*. *Khioksen verilöyly* sai ristiriitaisen vastaanoton. Jotkut kriitikot ylistivät sen väkevyyttä, toiset arvostelivat sen brutaaliutta. Joidenkin mielestä tällaisia ajankohtaisia ja poliittisesti latautuneita aiheita ei olisi pitänyt käsitellä taiteessa. Moitteita tuli myös siitä, että yhtenäisen kokonaissommitelman sijaan maalaus näyttää koostuvan joukosta hajanaisia ihmisryhmiä. Teoksen saamasta kritiikistä huolimatta Ranskan valtio osti sen 6 000 frangin hinnalla.[1]

*Khioksen verilöylyssä* näkyy Delaroix’n kiinnostus itämaisiin aiheisiin esimerkiksi vaatteiden ja esineiden kuvauksessa.[1] Maalauksen hienoimpina elementteinä on pidetty tapaa, jolla Delacroix on kuvannut toisaalta turkkilaisten ylimielisyyttä, toisaalta kreikkalaisten kauhua ja epätoivoa, sekä tapaa jolla maalauksen yläosan täyttävä taivas on maalattu.[2]

Maalauksen mitat ovat 417 x 354 senttimetriä. Se kuuluu nykyään Louvren taidemuseon kokoelmiin.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Pinx. Maalaustaiteen mestareita: osa 3, Todellisuus ylittää ihanteet*, s. 120, 125–127, 138. WSOY 2004.
2. ↑  René Huyghe: Eugène Delacroix (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 2.7.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Khioksen verilöyly (maalaus)** Wikimedia Commonsissa

* Teoksen esittely Louvren sivulla (ranskaksi)
**Lygourión pyramidi** oli antiikin aikainen kreikkalainen pyramidi Argoliissa Kreikassa. Se on saanut nykyisen nimensä Lygourión kylästä, jonka lähellä sen rauniot sijaitsevat.

Historia
--------

Samoin kuin tunnetumman Ellinikón pyramidin, myöskään Lygourión pyramidin tarkkaa ajoitusta ei tunneta. Varhaisimmassa ajoituksessa sen on ehdotettu olevan peräisin jo niinkin varhaiselta ajalta kuin 2260 eaa. ± 710 vuotta. Näin se olisi noin 600 vuotta Ellinikón pyramidin varhaisimpia ajoituksia myöhempi. Perinteisesti kreikkalaiset pyramidit ajoitetaan kuitenkin vasta 300-luvulle eaa.

Pyramidin rauniot.
Antiikin aikana pyramidi sijaitsi tiellä, joka yhdisti Argoliin tasangon ja Saroninlahden rannan. Sen on ehdotettu olleen tietä vartioinut vartiotorni. Pausanias ei mainitse Lygoúrion pyramidia. Ranskalaiset tutkivat sen raunioita osana Morean tutkimusretkeä vuonna 1829, miltä ajalta on varhaisin maininta koko rakennelmasta. Robert Scranton tutki sitä vuonna 1938.

Pyramidin raunioita.

Rakennelma
----------

Pyramidin jäänteet sijaitsevat Arachnaío-vuoren juurella noin 1,5 kilometriä luoteeseen Lygoúrion kylästä ja 200 metriä länteen Pyhän Marinan (*Agía Marína*) kirkosta. Paikka on noin 33 kilometriä itään Árgoksen kaupungista. Rakennuksesta on säilynyt vain sen pyramidimainen perusta, jonka päällä on oletettavasti ollut torni. Perustusten pohjoissivun pituus on noin 14 metriä ja muiden kolmen sivun pituudet 12 metriä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  The pyramids of Greece *Novo Scriptorium*. Viitattu 14.2.2022.
2. ↑  The Greek Pyramids *Heritage Daily*. Viitattu 14.2.2022.
3. ↑  The Pyramid of Hellinikon *Eternal Greece*. Viitattu 14.2.2022.
4. 1 2  Ligourio "Pyramid" *Tolo.gr*. Viitattu 14.2.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lygourión pyramidi** Wikimedia Commonsissa
Näkymä puistosta.
**Parco Giardino Sigurtà** on puisto Valeggio sul Mincion kunnassa Veronan maakunnassa Pohjois-Italiassa. Puisto sijaitsee Gardajärven eteläpuolella noin 30 kilometrin päästä Veronasta. Puiston pinta-ala on 60 hehtaaria. Alueella kiertää puistojuna yli seitsemän kilometriä pitkää reittiä. Puistossa vuokrataan myös polkupyöriä ja golfautoja.

Historia
--------

Puisto on saanut alkunsa Villa Maffein puutarhasta vuonna 1617. Vuonna 1859 Villa Maffei oli Napoleon III:n päämajana. Vuonna 1941 aluetta alkoi isännöidä Carlo Sigurtà, joka kehitti puistoa yli 40 vuoden ajan saadakseen siitä yhden Italian arvokkaimmista puistoista. Yleisölle puisto avattiin vuonna 1978. Tämän jälkeen siellä on vieraillut satoja tuhansia kävijöitä vuosittain.

Kasvisto
--------

Puistossa kukkivat keväisin tulppaanit ja kurjenmiekat, kesällä ruusut ja lumpeet sekä syksyisin asterit. Puistossa on 1 500 kasvin marjakuusilabyrintti sekä suurikokoinen tammi, jonka latvuksen halkaisija on 120 metriä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Piia Reinikainen: Huikeita näkymiä.  *Kotipuutarha*, 5/2013, s. 84.
2. ↑  History of the park. Parco Sigurtà.
3. ↑  Reid Bramblett: *Milano ja järvet. Kymmenen kärjessä -matkaoppaat*, s. 117. WSOY, 2009. ISBN 978-951-0-34726-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Parco Giardino Sigurtà** Wikimedia Commonsissa

* Parco Sigurtà. Puiston omat sivut.
**Vilja Lipsonen** (s. 15. lokakuuta 1978) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.

Lipsonen kuului pronssia saavuttaneeseen Suomen maajoukkueeseen Kanadassa järjestetyissä MM-kilpailuissa 2000 ja 2004. Lisäksi hän pelasi neljänneksi sijoittuneissa Suomen joukkueissa MM-kilpailuissa 2001 ja 2005. MM-kilpailujen 20 ottelussa hän teki yhden maalin ja syötti neljä täysosumaa. Pelaamissaan 90 maaottelussa hän teki 15 ja syötti 14 maalia.

Lipsonen voitti Suomen-mestaruuden Tampereen Ilveksessä 2010. Hän pelasi SM-sarjaa Tapparassa kausilla 1993–1995, Ilveksessä kausilla 1995–1996, 1998–2000 ja 2008–2010, Kiekko-Karhuissa 1996–1997 sekä Itä-Helsingin Kiekossa 2000–2007. Lisäksi hän edusti 1. divisioonassa Kooveeta ja Salo HT:tä sekä kaudella 1997–1998 sveitsiläistä DHC Lyssiä. Hän pelasi SM-sarjassa 286 runkosarjaottelua, joissa hän teki 156 ja syötti 162 maalia. Pudotuspelien 53 ottelussa hän viimeisteli 11 ja syötti 25 maalia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vilja Lipsonen *eurohockey.com*. Viitattu 6.6.2015. (englanniksi)
2. ↑  Ice Hockey - Women World Championship : presentation and medal winners *the-sports.org*. Viitattu 6.6.2015. (englanniksi)
3. 1 2  Vilja Lipsonen *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
4. ↑  Ilves nousi kuilun partaalta mestariksi  3.4.2010. yle.fi. Viitattu 6.6.2015.
**Panagía Chrysopolítissan kirkko** (kreik. Ναός της Παναγίας της Χρυσοπολίτισσας, *Naós tis Panagías tis Chrysopolítissas* eli Παναγία Χρυσοπολίτισσα, *Panagía Chrysopolítissa*), myös **Pyhän Kyriaken kirkko** (Αγία Κυριακή, *Agía Kyriakí*), on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Páfoksen kaupungissa Kyproksen saarella.

Pyhän Kyriaken kirkko ja varhaiskristillisen Panagía (Neitsyt Maria) Chrysopolítissan basilikakirkon raunioita.
Kirkko on rakennettu 1200-luvulla samannimisen varhaiskristillisen, 300-luvulla rakennetun basilikakirkon paikalle. Basilikakirkko oli saaren suurin ja alun perin seitsemänlaivainen. Myöhemmin se muutettiin viisilaivaiseksi. Kirkon lähellä sijaitsi piispan palatsi. Arabit tuhosivat rakennukset 600-luvulla. Nykyisin paikalla oleva kirkko on pienempi ja edustaa tyypillistä bysanttilaista kirkkotyyppiä. Alkuperäinen basilika oli omistettu "Kultakaupungin Neitsyt Marialle" (*Panagía Chrysopolítissa*), ja samaa nimeä käytetään myös nykyisestä kirkosta, joka on oikeammin omistettu Pyhälle Kyriakelle (*Agía Kyriakí*). Kirkko on nykyisin katolisen ja anglikaanisen seurakunnan käytössä.

Kirkon ympärillä on arkeologinen alue, joka kuuluu antiikin Pafoksen arkeologisiin alueisiin. Alueella on basilikakirkon raunioita sen eri rakennusvaiheista, sekä piispan palatsin raunioita ja kolmannen, latinalaisvallan aikaisen katolisen kirkon rauniot. Rakennuksista on säilynyt niiden perustuksia, pylväitä sekä lattiamosaiikkeja. Alueella on myös pylväs, johon Pafoksessa käynyt apostoli Paavali legendan mukaan sidottiin ruoskimista varten.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Panagia Chrysopolitissa *Visit Pafos*.  Arkistoitu 2.5.2018. Viitattu 23.5.2018.
2. 1 2 3  Micuła, Grzegorz & Micuła, Magdalena: *Cyprus*, s. 54. Eyewitness Travel. London, New York, Melbourne, Munich and Delhi: DK, 2016. ISBN 987-0-24120-928-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Panagía Chrysopolítissan kirkko** Wikimedia Commonsissa
**Khen** (m.kreik. Χήν, *Khēn*; lat. *Chen*) eli **Khenai** (m.kreik. Χῆναι, *Khēnai*; lat. *Chenae*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Thessaliassa Kreikassa. Se sijaitsi Oitaian alueella eli lähellä Oita-vuorta, mutta sen tarkempaa sijaintia ei tunneta.

Myöskään Khenin historiasta ei tiedetä mitään. Se mainitaan lähinnä Kreikan seitsemän viisaan joukkoon luetun Mysonin yhteydessä. Jo antiikin aikana oli epäselvää, oliko hän kotoisin Khenistä Oita-vuoren juurelta vai toisesta Khenistä, joka olisi sijainnut Lakoniassa; lisäksi Mysonin kotipaikaksi esitettiin joskus myös Arkadia tai Kreeta. Khenin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä *Khēneus* (Χηνεύς) ja *Khēnieus* (Χηνιεύς).

Pausanias kutsuu Kheniä kyläksi Oita-vuorella. Diodoros Sisilialainen kuvaa Mysonin malislaiseksi, joka asui Khenain kylässä. Stefanos Byzantionlainen sen sijaan sijoitti Mysonin kotipaikan Khenin Lakoniaan. On ehdotettu, että sekaannus olisi ollut seurausta spartalaisten Thessaliaan perustamasta siirtokunnasta, Herakleia Trakhiniasta.

Vaikka Khen on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Etnonyymin olemassaolo viittaisi siihen, että kyseessä oli polis, mutta toisaalta Mysonin sanottiin olleen kotoisin kylästä, ei mistään poliksesta; jos Khen oli kylä, ei tiedetä, minkä poliksen alaisuuteen se kuului.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "425. Chen", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2 3 4  Smith, William: "Chen", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Chen *Pleiades*. Viitattu 1.11.2021.
4. ↑  "55 Chenai/Chen", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
5. ↑  Platon: *Protagagoras* 343a; Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit* 1.106–107.
6. ↑  Pausanias: *Kreikan kuvaus* 10.24.1.
7. ↑  Diodoros Sisilialainen: *Historian kirjasto*, katkelmat teoksessa *Excerpta de virtutibus et vitiis* s. 235
8. ↑  Stefanos Byzantionlainen: *Ethnika*, Χῆναι.
9. ↑  Thukydides: *Peloponnesolaissota* 3.92.
10. ↑  Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit* 1.108.
**DSRC** (Dedicated Short Range Communications) on lyhyen ja keskipitkän kantaman langaton viestityspalvelu, jota voidaan käyttää sekä julkisella että yksityisellä sektorilla. Viestitys tapahtuu tienvarsilaitteista kulkuvälineisiin ja kulkuvälineiden välillä. DSRC on tarkoitettu täydentämään soluverkkoviestitystä mahdollistamalla erittäin nopeat tiedonsiirtoyhteydet tilanteissa, joissa on tärkeää minimoida viive ja rajoittaa viestin välitys suhteellisen pienelle alueelle.

Standardit
----------

Eurooppalaista standardia DSRC:lle on kehittänyt CEN (Euroopan standardisoimisjärjestö) 1990-luvun alusta lähtien. Erimielisyyksien takia standardin kehitys hidastui ja lähes pysähtyi. Ratkaisu lopullisista standardeista saavutettiin kuitenkin 8.1.2003. Kompromissiratkaisu ei kuitenkaan takaa yhteentoimivuutta, koska standardi sisältää kaksi eri ryhmien tukemaa määrittelyä. CEN:n standardi määrittelee OSI-mallin fyysisen kerroksen (L1), siirtoyhteyskerroksen (L2) ja sovelluskerroksen (L7). EU:n komissio jatkaa työtään yhteentoimivuuden aikaansaamiseksi valmistelemalla direktiiviä. Myös IEEE ja ISO kehittävät omia standardejaan.

Tekniikka
---------

DSRC:n käyttämä taajuus jakautuu 5,795 - 5.925 GHz:n alueelle maanosasta riippuen. Euroopassa käytössä oleva alue on 5,795 - 5,815 GHz, Japanissa 5,77 - 5.85 Ghz ja Yhdysvalloissa 5,85 - 5,925 GHz. Yhteyden kantama on jopa kilometrin verran ja se vaatii näköyhteyden. Pienin mahdollinen etäisyys laitteiden välillä on noin 15 metriä. Tiedonsiirtonopeus on 6 - 27 Mbps.

Käytössä oleva protokolla perustuu IEEE 802.11 -standardiin. Tämä mahdollistaa sovelluskehityksen ilman varsinaisia DSRC-laitteita. Käytössä olevan 5 gigahertsin taajuusalueen takia järjestelmän testaaminen vaatii IEEE 802.11a -laitteiston.

Toiminta
--------

DSRC-laitteet viestivät keskenään radiosignaaleilla. Liikennevälineissä olevat laitteet viestivät tienvarsilaitteiden tai toisissa liikennevälineissä olevien laitteiden kanssa. Tienvarsilaitteet voidaan lisäksi kytkeä toisiinsa joko radiolinkeillä tai kaapeloinnilla. Tällöin liikenteestä DSRC:n avulla kerättyä tietoa voidaan välittää laajemmalle alueelle.

Käyttöalueet
------------

DSRC:n sovelluksia ovat muun muassa julkisessa käytössä:

* Hälytysajoneuvot varoittavat muita liikennevälineitä lähestymisestään
* Risteysten törmäysvaroitukset
* Autosta autoon välittyvät törmäysvaroitukset
* Auton vakionopeudensäädin reagoi toisten ajoneuvojen nopeuksiin
* Liikenteeseen tai ajo-olosuhteisiin liittyvät varoitukset ja ilmoitukset (tien kunto, korjaustyöt, matala silta, kaarrenopeudet)
* Liikennevaloetuudet hälytysajoneuvoille ja julkiselle liikenteelle
* Liikennetietojen kerääminen
* Tietullit ja rajatarkastukset

ja yksityisessä:

* Auton huoltotietojen siirtäminen autosta huoltoaseman järjestelmään
* Kulunvalvonta pysäköintialueilla
* Pysäköintimaksut
* Auton vuokrauskäsittely
* Reittisuunnittelu ja –ohjaus
* Julkisten liikennevälineiden matkustajatietojen yms. siirto varikon järjestelmään

Liikennetiedot voidaan välittää joko suoraan autoihin tai esimerkiksi tien varsilla oleviin sähköisiin liikennemerkkeihin.

Aiheesta muualla
----------------

* CEN (Arkistoitu – Internet Archive)
William Chatterton Dix
**William Chatterton Dix** (14. kesäkuuta 1837 Bristol, Englanti – 9. syyskuuta 1896 Cheddar) oli englantilainen virsirunoilija ja säveltäjä.

Elämänvaiheet ja työ
--------------------

Dix oli bristolilaisen kirurgin poika. Hänen isänsä oli kirjoittanut runoilija Thomas Cattertonin elämäkerran ja antoi pojalleen toisen etunimen tämän mukaan. William opiskeli Bristolin Grammar Schoolissa kaupallisia aineita ja hänestä tuli glasgow'laisen merenkulkuvakuutusyhtiön johtaja.

Hänet tunnetaan kuitenkin ennen muuta virsirunoilijana ja hänen virsiään on käännetty eri kielille. Hän julkaisi useita laulukirjoja kuten *Hymns of Love and Joy* (1861), *Altar Songs*, *Verses on the Holy Eucharist* (1867) ja *Vision of All Saints.* Hän on kirjoittanut noin 40 virttä. Useita hänen kirjoittamiaan lauluja oli 1861 ilmestyneessä *Hymns Ancient & Modern* -kirjan ensimmäisessä laitoksessa. Hänen omien laulujen ohella kirjoissa oli myös hänen tekemiään käännöksiä. Monet hänen kirjoittamansa laulut ovat nykyään tunnettuja ns. caroleina, joulu- ja pääsiäisajan lauluja.

Tunnetuimpia Dixin kirjoittamia lauluja on "Alleluya, sing to Jesus" vuodelta 1866. Se julkaistiin Dixin kirjassa *Altar song* 1867 otsikolla "Redemption by the Precious Blood". Virsi on englanninkielisissä kirjoissa ehtoollisvirsi. Dix lukeutui anglikaanisen kirkon korkeakirkolliseen haaraan ja kirjoitti virren, koska hänen mielestään Englannin kirkko tarvitsi uusia ehtoollivirsiä. Suomeksi se käännetty alkusanoin "Halleluja, Kiitos Herran".

Dixin virsiä suomenkielisissä virsi- ja laulukirjoissa
------------------------------------------------------

"Halleluja, kiitos Herran" (Suom. Matti Kolehmainen ja Anna-Maija Raittila 1983)

* Suomen ev. lut. kirkon virsikirja, virsi 339
* Ruotsin kirkon virsikirja, virsi 15
* Hengellinen laulukirja, laulu 433
* Seurakunta laulaa -kirja, laulu 168.

"Oi, miksi onnea silmissänsä"

* Uusia virsiä 2009 virsi 19 (What Child Is This laid to rest, suom. Pekka Kivekäs)

Lähteet
-------

1. ↑  William Chatterton Dix *hymntime.com*.  Arkistoitu 29.1.2020. Viitattu 16.3.2020. (englanniksi)
2. ↑  W. Chatterton Dix *hymnary.org*. Viitattu 16.3.2020. (englanniksi)
3. ↑  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg. Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken.*
Band 1 Psalmerna 1- 204 av den ekumeniska psalmboksdelen.*, s. 75. Wessmans musikförlag AB Visby 2014 ISBN 978-91-8771-034-6, 2014. (ruotsiksi)*
4. ↑  *Seurakunta laulaa*. Kirjatoimi ISBN 952-629-430-8, 2001.
5. ↑  *Uusia virsiä 2009*. Kirjapaja, Helsinki, ISBN 978-951-607-965-6, 2010.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |