recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nadine Müller** (s. 21. marraskuuta 1985 Leipzig, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen kiekonheittäjä. Hän edustaa SC DHfK Leipzig -seuraa ja häntä valmentaa René Sack.

Müller sai hopeaa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tampereella 2003 tuloksella 53,44. Seuraavana vuonna hän sai pronssia saman ikäluokan MM-kilpailuissa Grossetossa heitettyään 57,13.

Osakan MM-kilpailuissa 2007 Müller karsiutui loppukilpailusta. Hän sijoittui kuudenneksi Berliinin MM-kilpailuissa 2009. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän oli kahdeksas. Müller sai hopeaa Daegun MM-kilpailuissa 2011 tuloksella 65,97 ja Helsingin EM-kilpailuista 2012 tuloksella 65,41. Hän sijoittui neljänneksi Lontoon olympialaisissa 2012 ja Moskovan MM-kilpailuissa 2013. Pekingin MM-kisoissa 2015 hän sai pronssia tuloksella 65,53. Hän sijoittui neljänneksi Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 sekä kuudenneksi Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän sai hopeaa tuloksella 63,00. Hän oli kahdeksas Dohan MM-kilpailuissa 2019.

Müller on voittanut Saksan-mestaruuden vuosina 2009–2013 ja 2016. Hän heitti ennätyksensä 68,89 Barissa 18. maaliskuuta 2012. Hän heitti epävirallisen sisäratojen maailmanennätyksen 63,89 Berliinissä 1. helmikuuta 2019.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Nadine Müller Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2  Athletenporträts›Nadine Müller *leichtathletik.de*.  Arkistoitu 31.3.2015. Viitattu 14.3.2015. (saksaksi)
3. ↑  Discus Women Final *European Athletics*.  28.7.2010. Viitattu 30.7.2010. (englanniksi)
4. ↑  Niemeläinen, Jonne: Avauskierroksen hirmuheitto toi MM-kultaa *Yle Urheilu*.  25.8.2015. Viitattu 25.8.2015.
5. 1 2  Nadine Müller Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Asagiri** (jap. 朝霧) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1903 valmistunut Harusame-luokan torpedovenehävittäjä, joka myytiin romutettavaksi 14. helmikuuta 1926.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Harusame-luokka*
Alus tilattiin 1900 osana vuoden 1894 kymmenvuotisohjelmaa Yokosukan laivastontelakalta, missä köli laskettiin 15. huhtikuuta 1902. Alus laskettiin vesille tasan vuotta myöhemmin 15. huhtikuuta 1903 ja valmistui puolisen vuotta myöhemmin 18. syyskuuta.

Palvelus
--------

Alus palveli Venäjän–Japanin sodassa osallistuen Port Arthurin, Keltaisenmeren ja Tsushiman meritaisteluihin.

*Asagiri* luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi, ja se poistettiin ensilinjan tehtävistä. Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus palautettiin palvelukseen. Se muutettiin apumiinanraivaajaksi 1. huhtikuuta 1922, ja alus poistettiin palveluksesta tasan vuotta myöhemmin. Se myytiin romutettavaksi 14. helmikuuta 1926.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Nishida, Hiroshi: Harusame class 3rd class destroyers *homepage2.nifty.com*. Viitattu 17.9.2016. (englanniksi)

*Harusame*-luokan torpedovenehävittäjät

|  |
| --- |
| *Harusame* - *Murasame* - *Hayatori* - *Asagiri* - *Ariake* - *Fubuki* - *Arare* |
| Edeltäjä: Shirakumo-luokka – Seuraaja: Kamikaze-luokka |
Brennuksen patsas.
**Brennus** oli gallialaisheimo senonien päällikkö. Vuonna 390 eaa. tai 387 eaa. senonit voittivat Brennuksen johdolla roomalaiset Allian taistelussa ja hyökkäsivät sen jälkeen Roomaan. Kertomusten mukaan ainoastaan Capitoliumin kukkula jäi valloittamatta, muun Rooman valloittajat ryöstivät.

Liviuksen mukaan roomalaiset joutuivat maksamaan raskaat lunnaat gallialaisille ja valittivat gallialaisten käyttävän vääriä punnuksia. Silloin Brennus heitti miekkansa vaakakuppiin ja sanoi: "*Vae victis!*" ("Voi voitettuja!")

Lähteet
-------

* Castrén, Paavo ja Pietilä-Castrén, Leena: Antiikin käsikirja. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.

### Viitteet

1. 1 2  Castrén ja Pietilä-Castrén 2000, s. 84


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Salpausselän kirkko** on Lahdessa sijaitseva evankelis-luterilainen kirkko, joka valmistui vuonna 1972. Keltatiilisen kirkon suunnitteli Helmer Löfström.

Salpausselän kirkko on matala ja eleettömäksi luonnehdittu rakennus, jonka eri osat muodostavat suorakulmion mallisen sisäpihan.

Rakennuksen historia
--------------------

Salpausselän kirkosta järjestettiin suunnittelukilpailu vuonna 1967, jonka voitti arkkitehti Kristian Gullichsenin työryhmä. Heidän ehdotuksensa korosti taloudellisuutta, muunneltavuutta ja nykyaikaisuutta. Lopulta kirkon kuitenkin suunnitteli helsinkiläinen Woldemar Baeckmanin ja Helmer Löfströmin arkkitehtitoimisto, vaikka he tulivat suunnittelukilpailussa vasta kolmansiksi. Heidän toteuttamansa lopulliset suunnitelmat valmistuivat vuonna 1971.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Niskanen, Riitta: *Selvitys Lahden sodanjälkeisestä rakennusperinnöstä*, s. 82. Lahti: Lahden historiallinen museo, 2012. ISBN 987-952-5749-35-9. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 5.1.2015).

Aiheesta muualla
----------------

* Lahden seurakuntayhtymä, Salpausselän kirkko[vanhentunut linkki]
**Salpausselän hiihto 4–7.2.1926** on suomalainen vuonna 1926 valmistunut pitkä urheiludokumenttielokuva jonka aiheena olivat Lahdessa Salpausselän maastossa 4.–7. helmikuuta 1926 pidetyt kansainväliset hiihtokisat. Elokuvan tuotti Kurt Jägerin omistama Taide-Filmi. Elokuva oli ensimmäinen kokoillan suomalainen urheilureportaasielokuva. Elokuvan ensi-ilta oli Helsingin Messu-Kinossa 12. helmikuuta 1926. Elokuvaa esitettiin useissa teattereissa mutta yleisömenestys jäi melko vaatimattomaksi. Kurt Jäger myi kesällä 1926 elokuvayhtiönsä Suomi-Filmille joka hajotti elokuvan materiaalin ja käytti sitä sitten omissa elokuvissaan. Elokuvan materiaalista on säilynyt noin 53 minuuttia mutta kaikki välitekstit ovat kadonneet. 

Elokuva alkaa puolustusvoimien ampumahiihtokilpailulla, sen jälkeen seurataan miesten 30 kilometrin hiihtoa, yhdistetyn kilpailua sekä miesten ja naisten viestihiihtoja. Lopuksi vuorossa ovat 50 kilometrin hiihto ja mäkihyppy. Hiihtäjistä esitellään lähemmin suomalaiset Matti Raivio joka voitti 30 kilometrin ja 50 kilometrin hiihdot, Veli Saarinen, Tapani Niku ja Martti Lappalainen sekä ruotsalaiset kilpailijat Oskar Gavelin, Gustaf Jonsson ja A. V. Forsmarck ja norjalainen Olav Kjelbotn. Mäkihyppääjistä esitellään suomalaiset Yrjö Kivivirta ja Uuno Suomalainen sekä norjalaiset mäenlaskun voittaja Jacob Tullin Thams, Otto Aasen, Georg Österholt ja yhdistetyn voittanut Johan Gröttumsbraaten.

Lähteet
-------

1. 1 2  Elonet : Salpausselän hiihto 4–7.2.1926
**Etu-Kaukasia** tai **Pohjois-Kaukasia** (myös *Ciskaukasia*, ven. Предкавка́зье, *Predkavkazje*) on Venäjällä Kaukasusvuoriston pohjoispuolella sijaitseva maantieteellinen alue. Laajemmin se muodostaa osan Pohjois-Kaukasiaa.

Alue rajoittuu pohjoisessa Kuman–Manytšin vajoamaan, lännessä Asovanmereen ja Kertšinsalmeen sekä idässä Kaspianmereen. Lännessä siihen kuuluu Kubanin–Asovanmeren alanko, Kubanin alajuoksun eteläpuolella sijaitseva loiva tasanko, Kubanjoen suisto sekä siihen liittyvä Tamanin niemimaa. Keskiosassa ovat Stavropolin ja Terekin–Sunžan ylängöt sekä niiden välisellä tasangolla kohoava Mineralnyje Vodyn vuoriryhmä (Beštau, Mašuk, Železnaja ym.). Itäosa käsittää Terekin–Kuman alangon.

Etu-Kaukasian länsi- ja keskiosat ovat tärkeää maatalousaluetta. Idän puoliaavikkoa käytetään laidunmaana. Seudulla on öljy- ja kaasuesiintymiä.

Katso myös
----------

* Etelä-Kaukasia
* Kaukasia
* Kaukasus
* Pohjois-Kaukasia

Lähteet
-------

1. ↑  Hakulinen Kerkko, Paikkala Sirkka: *Pariisista Papukaijannokkaan*, s. 150. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2013. ISBN 978-952-5446-80-7.
2. 1 2  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 20*, s. 509. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1975.
**Indeep** oli yhdysvaltalainen diskomusiikin yhtye New Yorkista. Yhtye tunnetaan parhaiten vuoden 1983 hittikappaleestaan "Last Night a D.J. Saved My Life". Kappaleen julkaisemisen jälkeen Indeep julkaisi myöhemmin samannimisen albumin. Diskomusiikin suosion ollessa laskussa ja melkein kadonnut, Indeepillä oli vaikeaa menestyä hittikappaleensa jälkeen ja jäi täten yhden hitin ihmeeksi. Yhtye jatkoi äänittämistä 1980-luvun puoliväliin asti ja julkaisi muutaman albumin.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Last Night a D.J. Saved My Life* (1983)
* *Pajama Party Time* (1984)

### Kokoelma-albumit

* *The Collection* (1991)

Lähteet
-------

1. ↑  Prato, Greg: Indeep Biography *AllMusic*. Viitattu 3.7.2018. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1992** oli Suomen naisten jalkapallon korkeimman sarjatason kausi. Mestaruuden voitti Helsingin Jalkapalloklubi, hopeaa Tampereen Ilves ja pronssia Kontulan Urheilijat.

Kausi pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Toiseksi viimeinen joukkue pelasi yksinkertaisen karsintasarjan I divisioonan kolmen lohkovoittajan kanssa, mistä kaksi parasta selvisi SM-sarjaan. Viimeinen joukkue putosi suoraan I divisioonaan. Kaudella otettiin käyttöön pistelaskujärjestelmä, missä voitosta sai kolme pistettä.

Edelliskaudella sarjassa pelannut Turun Palloseura luopui sarjapaikastaan, tilalle nostettiin Turun Toverit.

Sarjataulukko
-------------

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Helsingin Jalkapalloklubi | 18 | 17 | 1 | 0 | 80 | 6 | +74 | **52** |
| 2 | Tampereen Ilves | 18 | 12 | 4 | 2 | 50 | 14 | +36 | **40** |
| 3 | Kontulan Urheilijat | 18 | 12 | 1 | 5 | 41 | 17 | +24 | **37** |
| 4 | Turun Pyrkivä | 18 | 10 | 2 | 6 | 46 | 23 | +23 | **32** |
| 5 | Herttoniemen Toverit | 18 | 9 | 1 | 8 | 33 | 49 | −16 | **28** |
| 6 | Mikkelin Palloilijat | 18 | 5 | 2 | 11 | 22 | 45 | −23 | **17** |
| 7 | Puistolan Urheilijat | 18 | 5 | 1 | 12 | 26 | 48 | −22 | **16** |
| 8 | Turun Toverit | 18 | 4 | 3 | 11 | 20 | 44 | −24 | **15** |
| 9 | FC Kuusysi | 18 | 3 | 5 | 10 | 20 | 54 | −34 | **14** |
| 10 | Hyvinkään Palloseura | 18 | 1 | 4 | 13 | 14 | 52 | −38 | **7** |

Karsintasarja
-------------

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Malmin Palloseura | 3 | 2 | 1 | 0 | 5 | 1 | +4 | **7** |
| 2 | Esbo Bollklubb | 3 | 1 | 2 | 0 | 2 | 1 | +1 | **5** |
| 3 | FC Kuusysi | 3 | 1 | 1 | 1 | 2 | 1 | +1 | **4** |
| 4 | FF Jaro | 3 | 0 | 0 | 3 | 2 | 8 | −6 | **0** |

Lähteet
-------

1. ↑  Finland - List of Women League First Level Tables *rsssf.com*. Viitattu 9.10.2013.

  

Kansallinen Liiga -kaudet
1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979   
 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989   
 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999   
 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009   
 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019  
2020 | 2021 | 2022 | 2023

*(1971–1973 epävirallinen naisten SM-kilpailu, 1974–2006 Naisten SM-sarja, 2007–2019 Naisten Liiga)*
**Tapio Toiviainen** (s. 23. marraskuuta 1995) on suomalainen lentopalloilija. Pelipaikaltaan Toiviainen on yleispelaaja.

Ura
---

Toiviainen opiskeli kolme vuotta Kuortaneen urheilulukiossa pelaten valmennuskeskuksen joukkueessa lentopallon 1-sarjassa. Toiviainen toimi ikäluokkansa joukkueen kapteenina. Lukiovuosien jälkeen Hurrikaani-Loimaa hankki oman kylän kasvatin riveihinsä pelaamaan kaudeksi 2014-2015, jolloin joukkue saavutti Mestaruusliiga hopeaa. Tämän jälkeen hän matkasi Rantaperkiön iskun riveihin Tampereelle. Kaudet 2015-2016 ja 2016-2017 hän vietti Iskussa, jossa rooli joukkueessa kasvoi merkittävästi. Hurrikaani Loimaa kaappasi Toiviaisen rosteriinsa kahden vuoden sopimuksella kaudelle 2017-2018, jolloin Hurrikaani oli jälleen finaaleissa hopealla.

Toiviainen on tunnettu monipuolisuudestaan eri pelipaikoilla.

Joukkueet
---------

* 2014-2015 Hurrikaani Loimaa
* 2015-2017 Rantaperkiön Isku
* 2017-2022 Hurrikaani Loimaa
* 2022-2023 Savo Volley

Lähteet
-------

1. ↑  Tapio Toiviainen ja Hurrikaani sopimukseen *Hurrikaani*. Viitattu 12.8.2018.
2. ↑  Mäkinen ja Toiviainen Iskun uudet yleispelaajat *Mestaruusliiga*. Viitattu 12.8.2018.
3. ↑  Tapio Toiviainen palaa Hurrikaaniin *Hurrikaani*. Viitattu 12.8.2018.
4. ↑  Yleispelaaja, hakkuri, sentteri, libero – Iskun kapteeni on todellinen moniosaaja *Aamulehti*.  19.2.2017.  Arkistoitu 13.8.2018. Viitattu 12.8.2018.
**Tapio "Tuuppi" Tuominen** (s. 2. marraskuuta 1947, Helsinki) on suomalainen saksofonisti, säveltäjä, soittanut suomalaisten eturivin jazz- ja improvisoidun musiikin kokoonpanoissa sekä saksalaisten
Alexander von Schlippenbachin & Paul Lovenssin ja etelä-afrikkalaisen Louis Moholon kanssa.
Tuuppi Tuominen on soittanut erilaisten nykytanssiryhmien kanssa sekä eri teattereissa, muun muassa Suomen Kansan Teatteri (näytelmä
Pete Q), Ryhmäteatteri, Penniteatteri – Pieni Suomi. Toiminut tuntiopettajana Suomen Teatterikorkeakoulussa, lisäksi filmimusiikki- ja animaatioprojekteissa ym. muusikko-säveltäjänä. Viime vuosina soittanut Länsi-Afrikassa sikäläisten muusikoiden kanssa erilaisissa tilaisuuksissa,
taidenäyttelyissä ja konserteissa.

Levytyksiä
----------

* *Wasama - Tuominen Trio* (1972)
* *Tapio Tuominen Trio* (1975)
* *Helsinki Kollektiivi* (1983)
* *Viisi vuodenaikaa* (1983)

Lähteet
-------

* Alexander von Schlippenbach *Youtube*.  2013. Viitattu 21.03.2019.
* Paul Lovens *Youtube*.  2013. Viitattu 21.03.2019.
* JAZZ LIISA LIVE IN STUDIO 07/08 *Svart Records*.  Uusintajulkaisu 2016. Viitattu 21.03.2019.
* Tapio Tuominen Trio – aihekanava *Youtube*.  2017. Viitattu 21.03.2019.
* Helsinki Kollektiivi *Youtube*.  2017. Viitattu 21.03.2019.
* Viisi Vuodenaikaa *EVLP*. Viitattu 21.03.2019.

### Viitteet

1. ↑  Esko Lehtonen: *Suomalaisen rokin tietosanakirja 2*, s. 489. Fanzine, 1983. ISBN 951-9287-09-4.
**Hannu Tapio Yli-Karro** (s. 11. lokakuuta 1953 Rauman mlk) on suomalainen jalkapalloerotuomari. Hän toimi kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n avustavana erotuomarina vuosina 1990–1998. Yli-Karro oli mukana vuoden 1994 MM-kisoissa Yhdysvalloissa. Hän on pietarsaarelaisen Arne Erikssonin lisäksi ainoa miesten maailmanmestaruuskilpailuiden lopputurnauksessa esiintynyt suomalainen.

Yli-Karro toimi urallaan avustavana erotuomarina yhteensä 58:ssa kansainvälisessä ottelussa. Näistä 21 oli A-maaotteluja, 2 Mestarien liigan sekä 13 muiden Eurocupien otteluja. Vuonna 1993 Yli-Karro oli avustavana erotuomarina kuudessa alle 20-vuotiaiden MM-kisojen ottelussa Australiassa, mukaan lukien turnauksen toinen välieräottelu sekä finaali.

SPL:n Satakunnan piiri on palkinnut Yli-Karron hänen elämäntyöstään *Tauno Takala -palkinnolla* vuonna 2009. Hän toimi myös piirin puheenjohtajana vuosina 1999–2001. Lisäksi Yli-Karro on ollut kunto- ja kestävyysurheilutapahtuma Kalevan Kierroksen puheenjohtajana.

Tapio Yli-Karro työskenteli rehtorina Säkylän yhteiskoulussa, kunnes eläköityi vuonna 2016.

Tuomaroidut ottelut MM-kisoissa 1994
------------------------------------

| Päivä | Paikka | Ottelu | Tulos | Muut tuomarit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 19.6. | Orlando | Belgia – Marokko | 1–0 | Cadena (COL), Garcia (HON) |
| 23.6. | New York | Italia – Norja | 1–0 | Krug (GER), Pearson (ENG) |
| 25.6. | New York | Saudi-Arabia – Marokko | 2–1 | Don (ENG), Pearson (ENG) |
| 30.6. | Dallas | Argentiina – Bulgaria | 0–2 | Jouini (TUN), El Jilali (MAR) |

Lähteet
-------

* Tapio Yli-Karron kansainväliset ottelut

### Viitteet

1. ↑  Suomalaiskolmikko tekee historiaa Saksan MM-kisoissa  2/2011. 90 Min -lehti. Viitattu 21.1.2012.
2. ↑  Tapio Yli-Karrolle Tauno Takala -palkinto  25.3.2012. Satakunnan Kansa. Viitattu 21.1.2012. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Kalevan Kierroksen uusi puheenjohtaja  1/2008. Kalevan Kierros tuloslehti. Viitattu 21.1.2012. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Säkylän kunnan kotisivut Viitattu 3.10.2012
**Michael Leonard von Blom** (21. syyskuuta 1856 Hamina – 19. elokuuta 1919 Pietari) oli suomalainen kenraalimajuri ja senaattori.

Von Blomin vanhemmat olivat kuvernööri, kenraaliluutnantti Otto Leonard von Blom ja Carolina Theresia Strauch. 

Von Blom kävi Pietarin keisarillisen paasikoulun 1874 ja Nikolain yleisesikunnan akatemian 1879–1882. Hän palveli henkikaartin Preobraženskin rykmentissä 1874–1882 osallistuen Turkin sotaan 1877–1878, yleisesikunnassa 1882–1907 ja oli Suomen sotilaspiirin esikunnassa vanhemman adjutantin apulaisena 1882–1884, Venäjän pääesikunnan sotatieteen komitean nuorempana sihteerinä 1884–1888, Venäjän sotilasasiamiehenä Ruotsissa ja Tanskassa 1885–1896 sekä Suomen sotilasasiain esittelijänä Venäjän sotaministeriössä 1896–1900. Hänet ylennettiin kamaripaasiksi ja vänrikiksi 1874, luutnantiksi 1877, kapteeniksi 1882, everstiluutnantiksi 1884, everstiksi 1889 ja kenraalimajuriksi 1899. Hän erosi sotapalveluksesta 1907.

Von Blom oli senaatin talousosaston jäsenenä eli senaattorina 1900–1905 ja toimi senaatin sotilastoimituskunnan päällikkönä 1900–1903. Von Blom joutui vuonna 1917 lokakuun vallankumouksen jälkeen bolševikkien vangitsemaksi ja hän kuoli vankeudessa. 

Von Blom oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1904–1905.

Hän oli naimisissa vuodesta 1884 Katarina Basilovin (1862–1944) kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1961
2. 1 2 3 4  SKS Biografiakeskus Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917 : von Blom, Mikael Leonard
3. ↑  Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1904–1905 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1904–1905. Andra häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1905, ss. 795-804.
**Pohjannurmikka** (*Poa pratensis* ssp. *alpigena*, syn. *Poa alpigena*) on monivuotinen heinäkasvi. Se kuuluu nurmikoiden (*Poa*) sukuun ja on niittynurmikan (*Poa pratensis*) alalaji. Kasvi risteytyy joskus tunturinurmikan (*Poa alpina*) kanssa.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Pohjannurmikka on yksittäisversoinen, ja sen lehdet ovat kapeat. Kasvin lehdet ovat tupelliset, vuorottain ja paljon vartta lyhyemmät. Lehdissä ei ole lehtiruotia, ja lehtituppi on avoin. Pohjannurmikan lehtilapa on kouruinen tai litteä, keulakärkinen, tasasoukka sekä 2–4 millimetriä leveä. Kasvi kasvaa 30–90 senttimetriä korkeaksi. Pohjannurmikan varsi on liereänmuotoinen. Kasvin korsi on sileä, pysty ja ontto. Kasvin maarönsyt ovat yleensä lyhyitä.

Kasvi on tuulipölytteinen. Pohjannurmikka kasvattaa 6–8 senttimetriä pitkän, kartiomaisen ja kapean röyhyn. Yleensä tämän röyhyn alimmaisessa nivelessä on kolmesta viiteen haaraa. Tähkylöillä on pituutta 3–6 millimetriä. Tähkylöille on harvinaista, että ne ovat itusilmuisia. Pohjannurmikan ulkohelve on vihneetön ja teräväselkäinen. Kaleet ovat teräväselkäisiä ja kolmisuonisia. Pohjannurmikka kukkii keskikesäisin. Kasvin hedelmä on jyvä.

Elinympäristö
-------------

Pohjannurmikka kasvaa pientareilla, pihoissa, teiden varsilla, lähteiköissä, vesistöjen rannoilla, letoilla, suoviljelyksillä sekä joenvarsien niityillä.

Levinneisyys
------------

Pohjannurmikkaa tavataan Suomessa yleisenä Kainuusta ja Oulun seudulta maan pohjoisosiin saakka. Eteläisessä Suomessa pohjannurmikka on suurimmaksi osaksi harvinainen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Pohjannurmikka Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö (Helsingin yliopisto, Bio- ja ympäristötieteiden laitos). Viitattu 26.2.2009. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): *Poa pratensis* ssp. *alpigena* (englanniksi)
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): *Poa alpigena* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q10807828
* EUNIS: 192899
* FoC: 242339053
* GBIF: 6313787
* GRIN: 418909
* iNaturalist: 238045
* ITIS: 526429
* NCBI: 227212
* Open Tree of Life: 684206
* PLANTS: POPRA6
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77260638-1
* Tropicos: 25534798
* VASCAN: 7894
* WFO: wfo-0000893411

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee Pohjanmaan nykymaakunnan vaakunaa. Pohjanmaan vaakunalla voidaan tarkoittaa myös Pohjanmaan historiallisen maakunnan vaakunaa, joka on nykyisin käytössä Pohjois-Pohjanmaan vaakunana.*
Pohjanmaan maakuntavaakuna.
**Pohjanmaan vaakuna** on Pohjanmaan maakunnan heraldinen tunnus. Vuonna 1997 vahvistettu vaakunaselitys kuuluu: "Punaisessa kentässä kuninkaallinen Vaasain tunnuskuva (rynnäkkörisukimppu) ja lakio, molemmat kultaa; lakiossa neljä punaista juoksevaa kärppää asetettuina 2+2."

Ruotsinkielisen Pohjanmaan isännänviiri.
Vaakunan on suunnitellut heraldikko Juhani Vepsäläinen 28.9.1997. Rynnäkkörisukimppu on peräisin maakunnan keskuskaupungin Vaasan vaakunasta ja se on historiallinen Vaasan kuningassuvun tunnus. Lakion kärpät viittaavat Pohjanmaan historiallisen maakunnan vaakunaan vuodelta 1576. Vaakunan värit ovat perinteiset suomenruotsalaisten tunnusvärit ja ne pohjautuvat Suomen vaakunan väreihin. Värit esiintyvät myös ruotsinkielisen Pohjanmaan perinteisessä isännänviirissä.

Vaasa-suvun tunnusta on käytetty aiemmin myös Vaasan läänin vaakunoissa.

Pohjanmaan liiton käyttämä vaakunaviiri.

Galleria
--------

* Vaasan kaupungin vaakuna.Vaasan kaupungin vaakuna.
* Pohjanmaan historiallisen maakunnan vaakuna.Pohjanmaan historiallisen maakunnan vaakuna.
* Suomen suuriruhtinaskunnan aikainen Vaasan läänin vaakuna vuodelta 1899.Suomen suuriruhtinaskunnan aikainen Vaasan läänin vaakuna vuodelta 1899.
* Vaasan läänin vaakuna vuosina 1962–1997.Vaasan läänin vaakuna vuosina 1962–1997.
* Vaasan kaupungin lippu.Vaasan kaupungin lippu.

Katso myös
----------

* Pohjanmaan maakunnan kuntien vaakunat

Lähteet
-------

* Iltanen, Jussi: *Suomen kuntavaakunat* (2013), Karttakeskus, ISBN 951-593-915-1
* Maakunnan tunnusmerkit *Obotnia.fi*.  Arkistoitu 1.5.2019. Viitattu 25.6.2020.

### Viitteet

1. ↑  Europeana Heraldica *extranet.narc.fi*.  Arkistoitu 27.6.2020. Viitattu 25.6.2020.
2. ↑  Jussi Iltanen: *Suomen kuntavaakunat*, s. 108. Karttakeskus, 2013.
3. 1 2  Maakunnan tunnusmerkit *Obotnia.fi*.  Arkistoitu 1.5.2019. Viitattu 25.6.2020.
4. ↑  Jussi Iltanen: *Suomen kuntavaakunat*, s. 17. Karttakeskus, 2013.
5. ↑  Maakunnan tunnusmerkit *Obotnia*. Viitattu 17.7.2021.

Suomen maakuntien vaakunat
Ahvenanmaan vaakuna |
Etelä-Karjalan vaakuna |
Etelä-Pohjanmaan vaakuna |
Etelä-Savon vaakuna |
Kainuun vaakuna |
Kanta-Hämeen vaakuna |
Keski-Pohjanmaan vaakuna |
Keski-Suomen vaakuna |
Kymenlaakson vaakuna |
Lapin maakunnan vaakuna |
Pirkanmaan vaakuna |
Pohjanmaan vaakuna |
Pohjois-Karjalan vaakuna |
Pohjois-Pohjanmaan vaakuna |
Pohjois-Savon vaakuna |
Päijät-Hämeen vaakuna |
Satakunnan vaakuna |
Uudenmaan vaakuna |
Varsinais-Suomen vaakuna
  
**Entisten maakuntien vaakunat**  

*Itä-Uudenmaan vaakuna*
**Kadaja** (ven. Кадая́) on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Kalgan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Argunin sivujoen Srednjaja Borzjan varrella 35 kilometriä piirin keskuksesta Kalgasta itään. Asukkaita on 1200 henkeä (vuonna 2002).

Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1757 perustetusta hopea- ja lyijykaivoksesta, jonka yhteydessä toimi Nertšinskin pakkotyövankilan alainen vankila. Kadajassa kärsivät tuomiotaan mm. kirjailijat Mihail Mihailov ja Nikolai Tšernyševski. Neuvostoaikana kylän yhteyteen rakennettiin uusi taajama ja malmirikastamo. Vuonna 1958 Kadaja sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Lyijyä ja sinkkiä tuottanut kaivosyritys suljettiin vuonna 1993.

Kadajassa on keskikoulu, lastenkoti ja sairaala. Nähtävyyksiä ovat Mihail Mihailovin hauta ja Nikolai Tšernyševskin muistomerkki.

Lähteet
-------

1. ↑  Vserossijskaja perepis naselenija 2002 goda: Tom 1 - Tšislennost i razmeštšenije naselenija: 4. Tšislennost naselenija Rossii, federalnyh okrugov, subjektov Rossijskoi Federatsii, raionov, gorodskih poseleni, selskih naseljonnyh punktov - raitsentrov i selskih naseljonnyh punktov s naselenijem 3 tysjatši i bolee tšelovek *perepis2002.ru*.  Arkistoitu 7.2.2012. Viitattu 7.7.2010. (venäjäksi)
2. 1 2  Entsiklopedija Zabaikalja *ez.chita.ru*. Viitattu 7.7.2010. (venäjäksi)
**Pohjanmesisieni** eli **mesisieni** (*Armillaria borealis*) on yleisin Suomessa esiintyvistä neljästä *Armillaria mellea* -ryhmän mesisienilajista. Se kasvaa yleensä tuppaina lahokannoissa tai -puissa. Sieni saattaa kasvaa myös maassa, mutta tällöin se on useimmiten yhteydessä lahoaviin juuriin. Sen 5–10 cm leveä, kellanruskea, säikeinen ja harvasuomuinen lakki on kupera ja laakea. Vaaleanruskeassa, sitkeässä jalassa on selvä rengas. Eräät mesisienilajit tuottavat biologisesti valoa, ne hohtavat pimeässä. Suomen sienistä pimeässä hohtaa pohjanmesisienen lisäksi nuijamesisieni.

Mesisieni on lois- ja lahottajasieni. Se iskee eläviin puihin, joissa kasvaa loisena ja lopulta tappaa puun myrkyllään. Tästä se jatkaa lahottaen puuainesta. Mesisieni on eräs Suomen merkittävimpiä tuhosieniä. Sen itiöemät kehittyvät elo-lokakuussa.

Mesisieni tunnetaan lisäksi hyvänä ruokasienenä. Ainoastaan sen nuoret lakit kerätään, ja koska tiedetään vanhojen ja raakoina syötyjen lakkien aiheuttavan joillekin vatsavaivoja, on lakit syytä ryöpätä. Tärkeää on huomioida myös se, että jotkin mesisienen kaltaiset kantosienet ovat myrkyllisiä.

Eviran listauksessa suositelluista ruokasienistä (kauppasienet) eri mesisienilajeja ei eroteta toisistaan, vaan ne käsitellään yhtenä ryhmänä.

Eniten mesisienet muistuttavat pörhösuomuhelokkaa (*Pholiota squarrosa*), mutta saattaa joskus erehdyttävästi muistuttaa myös koivunkantosientä (*Kuehneromyces mutabilis*).

Lähteet
-------

* *Kotimaan luonto-opas*, WSOY (1999)
* *Sieniopas*, Karisto (2004)

### Viitteet

1. ↑  Taksonomian lähde: Index Fungorum Luettu 22.8.2008
2. 1 2  Mesisienet (Arkistoitu – Internet Archive) Evira: Kauppasienet
3. 1 2  Mesisienet (Arkistoitu – Internet Archive) Pinkka: Lajintuntemuksen oppimisympäristö. Helsingin yliopisto.

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Pohjanmesisieni (*Armillaria Borealis*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2249458
* BioLib: 155253
* CoL: GSKK
* EoL: 151985
* EPPO: ARMLBO
* Fungorum: 110479
* GBIF: 2536906
* iNaturalist: 350121
* IRMNG: 11432528
* MycoBank: 110479
* NBN: BMSSYS0000001608
* NCBI: 47425
* Open Tree of Life: 376123

 |

 |
Kilamba 14. toukokuuta 2011.
**Nova Cidade de Kilamba** (suom. *Kilamban uusi kaupunki*) on kaupunki Angolassa. Se sijaitsee 30 kilometrin päässä pääkaupunki Luandasta. Kaupungin on rakentanut CITIC (China International Trust and Investment Corporation), joka on valtio-omisteinen kiinalaisyhtiö. Heinäkuussa 2012 kaupunkihankkeelle oli kolmen vuoden aikana kertynyt kustannuksia 3,5 miljardia dollaria eli noin 2,8 miljardia euroa. Hankkeen rahoituslähteenä ovat toimineet Angolan öljytulot.

Alueeltaan 5 000 hehtaarin laajuisessa Kilambassa on muun muassa 750 kahdeksankerroksista asuinrakennusta ja yli 100 liiketilaa. Kouluja alueella on 12. Kaupunki on suunniteltu puolen miljoonan ihmisen asuttavaksi.

Kilamban asuntojen hinnat vaihtelevat 100 000 ja 160 000 euron välillä. Kuitenkin Angolan asukkaista arviolta kahden kolmasosan tulot ovat vähemmän kuin 1,6 euroa päivää kohden. Heinäkuun 2012 alussa oli kulunut lähes vuosi siitä, kun asuntoja oli tullut ensimmäisen kerran myyntiin, mutta kaupunki oli edelleen pääosin tyhjillään. Asuntoja oli siihen mennessä saatu kaupattua 220 kappaletta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nurmi, Eero: Kolmen miljardin euron aavekaupunki sykähdyttää Angolassa *Yle.fi*.  5.7.2012. Yle. Viitattu 7.7.2012.
2. 1 2 3  Redvers, Louise: Angola’s Chinese-built ghost town *BBC.co.uk*.  2.7.2012. BBC. Viitattu 7.7.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kilamba** Wikimedia Commonsissa
**Maria Sofia Yli-Nikkola** (15. syyskuuta 1856 Ilmajoki – 7. maaliskuuta 1940 Ilmajoki) oli suomalainen valistustyössä, nuorisoseuraliikkeessä ja naisasialiikkeessä Etelä-Pohjanmaalla mukana ollut henkilö. 

Peltoniemen Nikkolassa syntyneen Maria Nikkolan vanhemmat olivat maanviljelijä, kirkonisäntä Jaakko Juhanpoika Yli-Nikkola (1826–1899) ja Susanna Kaaprielintytär (1817–1867). Hänen isänsä oli 1870-luvulla mukana pidättämässä Nalli-Vittingin talossa Matti Haapojaa ja väänsi revolverin Haapojan kädestä.

Maria Nikkola pääsi tutustumaan jo lapsena sanoma- ja aikakauslehtiin kotonaan. Hän kävi kansakoulun Ilmajoella ja oli työssä muun muassa Kristiinankaupungin postitoimistossa oppien siellä ruotsin kielen. Nikkola alkoi vuonna 1887 toimittaa Ilmajoella omaa *Virpi*-nimistä sanomalehteä. Lehteä painettiin yksinkertaisella monistuskoneella (hektografi) koska painokoneeseen ei ollut varaa ja sillä oli lukijoita ympäri Suomen. Lehtipuuhaa olivat käynnistämässä Nikkolan mukana Ilmajoen rovastin tytär neiti Rosengren ja opettajatar Hannuksela ja lehti pyrki kehittämään ja opettamaan Etelä-Pohjanmaan ja Suomen nuorisoa sekä ajamaan naisasiaa. Minna Canth lähetti kirjoituksiaan lehteen sekä oli kirjeenvaihdossa Nikkolan kanssa ja myös Hilda Käkikoski, Aleksandra Gripenberg ja Lucina Hagman olivat mukana lehtipuuhassa. Lehden ilmestyminen päättyi kuitenkin jo kahden vuoden kuluttua. Nikkola toimitti myös *Mansikoita ja mustikoita*-nimistä lehteä. Minna Canthin ohella Nikkola oli kirjeenvaihdossa myös kirjailija Constance Ullnerin kanssa. Hän kirjoitti ahkerasti sanoma- ja aikakauslehtiin ja vieraili usein Helsingissä. Maria Nikkola oli pitkään polemiikissa ammattientarkastajana toimineen Vera Hjeltin kanssa kun Voikkaan tehtaalla vuonna 1904 lakossa olleita työläisiä erotettiin, Hjelt oli kiistassa erottajien ja Nikkola taas erotettujen puolella. Nikkola oli jäsenenä Etelä-Pohjanmaan nuorisoseuran johtokunnassa. Vielä vuonna 1929 Nikkola oli kirjeenvaihdossa tohtori Kaino Oksasen kanssa uuteen avioliittolakiin liittyen.

Lehtityön ohella Nikkola kirjoitti käsikirjoituksen romaaniin *Lesken kosinta* ja sai siitä hyvän arvostelun Minna Canthilta, käsikirjoitus hävisi kuitenkin postissa sen ollessa matkalla kustantajalle.

Kirjallisuutta
--------------

* Waldemar Rantoja : *Eteläpohjalaisia kirjailijoita*. WSOY 1935

Lähteet
-------

1. 1 2  Geni.com : Maria Sofia Jaakontytär Yli-Nikkola
2. ↑  80 vuotta täytti, Ilmajoki, 17.09.1936, nro 38, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2 3 4  Suomen vanhin sanomalehtinainen ja Minna Canthin ystävätär muistelee menneitä, Seura, 23.02.1938, nro 8, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. 1 2  80 vuotta, Vaasa, 16.09.1936, nro 250, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. 1 2  Maria Nikkola 80-vuotias, Ilkka, 15.09.1936, nro 249, s. 5,Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
6. ↑  Ilmajoen naisia, Ilmajoki, 09.04.1936, nro 15, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
7. ↑  Kirjahyllyltä, Naisten ääni, 01.10.1935, nro 19, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**SKP:n Joensuun piirijärjestö** on Suomen Kommunistisen Puolueen toimintaa Pohjois-Karjalan vaalipiirissä ohjaava järjestö. Piiritoimisto sijaitsee Joensuussa.

Historia
--------

SKP:n puolueriidan alussa Joensuun piiri oli puolueen enemmistön hallussa, mutta taistolainen oppositio nousi enemmistöksi 1970-luvun alussa. Joensuu oli SKP:n piireistä ainoa, joka vaihtoi suuntautumistaan 1960-luvun lopun jälkeen. Joensuun piiri erotettiin vanhasta SKP:sta vuonna 1985 muiden oppositiopiirien tapaan, jonka jälkeen se siirtyi SKP:n järjestöjen keskuskomitean (myöh. SKPy) alaisuuteen. SKP:n enemmistö perusti tilalle SKP:n Pohjois-Karjalan piirijärjestön.

Vaalit
------

|  |
| --- |
| **Tulokset** |
| **Eduskuntavaalit** |
| Vuosi | Edustajat | Äänet |
| 1999 | 0 | 688 | 0,78 % |
| 2003 | 0 | 837 | 0,95 % |
| 2007 | 0 | 517 | 0,61 % |
| **Kunnallisvaalit** |
| Vuosi | Valtuutetut | Äänet |
| 2000 | 0 | 292 | 0,41 % |
| 2004 | 0 | 303 | 0,41 % |
| 2008 | 0 | 252 | 0,33 % |
| **Europarlamenttivaalit** |
| Vuosi |  | Äänet |
| 1999 |  | 279 | 0,75 % |
| 2004 |  | 309 | 0,72 % |
| 2009 |  | 239 | 0,54 % |


|  |  |
| --- | --- |
| 
Piirisihteerit
* Viljo Mononen (1946)
* Väinö Partanen
* Hannu Ketoharju (2012)

 | 
Piirin puheenjohtajat
* Martti Vaskonen

 |

Lähteet
-------

1. ↑  *Kommunisti* N:o 1-2, 31.1.1946

Aiheesta muualla
----------------

* SKP:n Joensuun piirijärjestön kotisivut

Suomen Kommunistisen Puolueen (1996) piirijärjestöt
Etelä-Karjala |
Helsinki |
Häme |
Joensuu |
Jyväskylä |
Kuopio |
Kymenlaakso |
Oulun lääni |
Pohjanmaa |
Satakunnan seutu |
Lapin lääni |
Tampere |
Turku |
Uusimaa
**Menodotos Nikomedialainen** (m.kreik. Μηνόδοτος ὁ Νικομηδεύς, *Mēnodotos ho Nikomēdeus*, 100-luku jaa.) oli antiikin kreikkalainen lääkäri ja pyrrhonistiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Nikomedeiasta Bithyniasta.

Menodotos kuului antiikin lääketieteen empiriiseen koulukuntaan, joka yhdisti empirismin ja skeptisismin. Hän oli Antiokhos Laodikealaisen oppilas ja Herodotos Tarsoslaisen opettaja. Menodotos hylkäsi eräät Asklepiades Bithynialaisen mielipiteet, ja vastusti dogmaattisen koulukunnan näkemyksiä. Menodotos oli aikanaan kuuluisa, ja Galenos lainaa häntä usein.

Menodotos vaikuttaa kirjoittaneen teoksia, joita Diogenes Laertios käytti lähteenään. Niitä ei ole kuitenkaan säilynyt. Galenoksen teosten joukossa on kuitenkin lyhyt tutkielma nimeltä *Galeni Paraphrastae Menodoti Suasoria ad Artes Oratio*. Se on saattanut olla alun perin Menodotoksen teos, jota Galenos on muokannut.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Smith, William: *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, s. 1042. Osa II. Boston: Little, Brown and Company, 1867. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3  Diogenes Laertios (DL): *Merkittävien filosofien elämät ja opit* IX.115-116.
3. ↑  Galenos: *De Nat. Facult.* I.14.
4. ↑  Galenos: *De Subfig. Empir.* c. 9, 13.
5. ↑  Galenos: *De Cur. Rat. per Ven. Sect.* c. 9; *Comment, in Hippocr. "De Artic"* III.62; *Comment, in Hippocr. "De Rat. Vict. in Morb. Acut."* IV.17; *De Libr. Propr.* c. 9; *De Compos. Medicam. sec. Locos*, vi. i.

Kirjallisuutta
--------------

* Perilli, Lorenzo: *Menodoto di Nicomedia. Contributo a una storia galeniana della medicina empirica*. Rom/München: Walter de Gruyter, 2004. ISBN 3-598-77818-X. Teoksen verkkoversio.
| "Mennyt mies"J. Karjalainen |
| --- |
|  |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Et ole yksin* |
|  Äänitetty  | 2012 |
|  Julkaistu | 31. joulukuuta 2012 |
|  Tuottaja(t) | Janne Haavisto |
|  Kesto | 04.15 |
|  Levy-yhtiö | Jukan Productions / Warner Music Finland |
| J. Karjalaisen muut singlet |
|  | "Mennyt mies"2012 | "Meripihkahuone"2013 |

**Mennyt mies** on J. Karjalaisen kappale, joka julkaistiin singlenä albumilta *Et ole yksin*. Kappaleen virallinen musiikkivideo julkaistiin YouTubessa 31. joulukuuta 2012.

*Helsingin Sanomien* lukijat äänestivät kappaleen kuudennelle sijalle kyselyssä, jossa etsittiin 2000-luvun parasta sanoitusta.

Sanat
-----

J. Karjalainen laulaa popkulttuurin arkkityypeistä, kuten "hopeinen discomies" ja "kieltänsä lipova liskomies". Kappaleen sanoissa hän mainitsee myös "uuden Englannin nahkamiehen" eli Leathermanin, kulkurin, joka 1800-luvun lopulla käveli 10-12 mailia päivässä läntisen Connecticutin ja itäisen New Yorkin osavaltion läpi. J. Karjalainen on selittänyt, että hahmo "Markku", jonka sanoituksissa kerrotaan olevan kappaleen päähenkilön entinen nimi, on kunnianosoitus lääkäri Reima Kampmanille. Hypnoosin ja itsesuggestion opinnot ovat auttaneet J. Karjalaista musiikin luomisessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Mennyt mies virallinen musiikkivideo *youtube.com*.
2. ↑  Vuosituhannen biisi | J. Karjalainen kolusi Pelastusarmeijan kirppiksellä, kun hän kuuli mystisen lauseenpätkän – Syntyi hitti, joka määrittää hänen tietään edelleen *Helsingin Sanomat*.  27.6.2021. Viitattu 5.6.2023.
3. ↑  J. Karjalainen: Et ole yksin – Yhtä aikaa pettymys ja hieno, hehkuva poplevy - Rumba.fi *www.rumba.fi*.  16.3.2013. Viitattu 27.2.2022.
4. ↑  Sivupersoona nimeltä Markku – Tarina J. Karjalaisen Et ole yksin -kannen takana - Soundi.fi *www.soundi.fi*.  28.1.2013. Viitattu 27.2.2022.
*Satiireja*, vuoden 1535 laitos
**Mens sana in corpore sano** on latinankielinen sanonta, joka tarkoittaa "terve sielu terveessä ruumiissa".

Alkuperä
--------

Sanonnan isä on roomalainen satiirikko Juvenalis (n. 60–135). Hän pohtii eräässä heksametrimittaisessa runossa, kannattaako ihmisen rukoilla jumalilta yhtään mitään, koska nämä tietävät paremmin. Juvenalis päätyy siihen, että jos jotain haluaa rukoilla, kannattaa pyytää ruumiillista terveyttä ja maltillista, rohkeaa mieltä: *orandum est ut sit mens sana in corpore sano.*

Merkitys ja käyttö
------------------

Sanontaa käytetään nykyaikana viittaamaan siihen, että kun ihminen pitää huolta kehostaan, mielikin pysyy virkeämpänä. Muitakin merkityksiä lauseelle on annettu: mielenterveyden ohella on tärkeää hoitaa fyysistä terveyttä, tai opinnoissa ei saa laiminlyödä myös fyysisen kunnon ylläpitoa.

Lähteet
-------

1. ↑  Juvenalis: DECIMVS IVNIVS IVVENALIS - D. IVNI IVVENALIS SATVRA X *The Latin Library*. Viitattu 1.2.2022.
2. ↑  Kivimäki, Arto: *Carpe Diem! Hauskaa ja hyödyllistä latinaa*, s. 207. Karisto, 2008. ISBN 978-951-23-4118-4.
3. ↑  Liikunta *Terveyskylä*. Viitattu 1.2.2022.
4. ↑  mens sana in corpore sano *Treccani. Vocabulario on line*. Viitattu 18.2.2022.
**Tanskansalmen taistelu** oli toisessa maailmansodassa Saksan ja Yhdistyneen kuningaskunnan Tanskansalmessa käymä meritaistelu, jossa kohtasivat Saksan taistelulaiva *Bismarck* ja *Prinz Eugen* sekä Britannian *HMS Hood* ja *HMS Prince of Wales*. Taistelussa *Bismarck* upotti *HMS Hoodin* ja vaurioitti *Prince of Walesia*. *HMS Hoodin* miehistöstä selvisi taistelussa vain kolme ja 1 428 muu miehistön jäsentä menehtyi. *Prinz Eugen* selvisi taistelusta vaurioitta. *Bismarck* joutui taistelun seurauksena keskeyttämään alkuperäisen tehtävänsä, kun sen polttoainetankit olivat vaurioituneet, ja lopulta se upposi kolme päivää myöhemmin, kun brittilaivasto oli saanut sen kiinni.

Taistelu
--------

County-luokan raskas risteilijä *HMS Suffolk*in (komentaja Robert Ellis) tutka sai havainnon *Bismarckista* 23. toukokuuta. Sen jälkeen risteilijät *Suffolk* ja *Norfolk* seurasivat *Bismarckia* tutkan avulla.

Britit lähettivät laivastonsa ylpeyden, taisteluristeilijä *HMS Hoodin* (vara-amiraali Lance Holland/kommodori Ralph Kerr) ja keskeneräisen taistelulaivan *HMS Prince of Wales* (kommodori John C Leach) pysäyttämään *Bismarckin* etenemisen. Alukset kohtasivat toisensa 24. toukokuuta Tanskansalmessa Grönlannin ja Islannin välisellä merialueella. 

*HMS Hood* aloitti taistelun ampumalla kohti *Prinz Eugenia*, jota mahdollisesti erehtyi luulemaan *Bismarckiksi*, ja *Bismarck* vastasi tuleen. Alusten välillä käytiin vain kolmen minuutin mittainen taistelu, jonka voittajaksi *Bismarck* selvisi. Sen ampuma kranaatti osui suoraan läpi *Hoodin* ohuen kannen ajopanosvarastoon ja räjähdyksen voimasta katkennut laiva upposi parissa minuutissa.

*Hoodin* 1 418 hengen miehistöstä vain kolme jäi henkiin ja pelastettiin myöhemmin vedestä. Upotettuaan *Hoodin* molemmat saksalaisalukset suuntasivat tulen kohti *Prince of Walesia*, joka onnistui pahoin vaurioituneena irtautumaan taistelusta ja liittymään *Suffolkin* ja *Norfolkin* seuraan. Tappion jälkeen *Bismarckin* tuhoamisesta tuli briteille pakkomielle.

*Bismarckiin* osui muutama tykin ammus, joista yksi muodostui tärkeäksi. Se osui keulan öljytankkeihin, päästi merivettä öljyn sekaan ja öljyä mereen sekä tuhosi venttiilit, joiden kautta öljyä olisi voitu käyttää. *Bismarck* alkoi jättää öljyvanaa ja ennen kaikkea öljy oli nyt niin vähissä, että laivan oli pakko suunnata Ranskaan korjattavaksi.

Lähteet
-------

* Kennedy, Ludovic: *Pursuit: The sinking of the Bismarck*. Lontoo: Cassell, 2004. ISBN 0-304-35526-7. (englanniksi)
* Tamelander, Michael & Zetterling, Niklas: *Bismarck: taistelu Atlantin herruudesta*. Helsinki: WSOY, 2005. ISBN 951-0-30305-4.

### Viitteet

1. ↑  Tamelander & Zetterling 2005, s. 201–203
2. ↑  Kennedy s.93
3. ↑  Tamelander & Zetterling 2005, s. 215–216
4. ↑  Tamelander & Zetterling 2005, 219
5. ↑  Kennedy s. 98
Pierre-Auguste Renoir: *Tanssiaiset Moulin de la Galettessa* (1876).
**Tanssiaiset Moulin de la Galettessa** (ransk. *Bal du moulin de la Galette*) on ranskalaisen impressionistisen taidemaalarin Pierre-Auguste Renoirin maalaus vuodelta 1876. Sitä pidetään yhtenä varhaisen impressionismin mestariteoksista ja Renoirin kyseisen kauden pääteoksena.

Moulin de la galette oli vanhaan tuulimyllyyn perustettu suosittu kahvila Pariisin Montmartrella. Renoir maalasi siellä joka sunnuntai. Useimpien tässäkin maalauksessa esiintyvien hahmojen esikuvina olivat hänen ystävänsä ja vakituiset mallinsa. Teos oli ensi kertaa esillä impressionistien näyttelyssä vuonna 1877.

Maalauksessa huomio kiinnittyy tapaan, jolla Renoir on kuvannut puiden lehtien välistä ihmisten päälle läikkinä siivilöityvää auringonvaloa. Tämä valon ja varjon leikki maalauksen hahmojen puvuissa saa heidän ääriviivansa hämärtymään ja siten sulauttaa hahmot taustaan ja maassa näkyviin varjoihin. Renoir halusi ennen kaikkea tavoittaa tilaisuuden iloisen ilmapiirin ja käytti liikehtivän ihmisjoukon kuvaamiseen eloisia siveltimenvetoja. Aikalaiskriitikot eivät pitäneet tällä tavoin syntyneestä epätarkasta ja suttuisesta vaikutelmasta. Maalauksen osti vuonna 1879 Gustave Caillebotte, jonka kokoelman mukana se päätyi lahjoituksena Ranskan valtiolle vuonna 1894 ja oli sen jälkeen näytteillä ensin Luxembourgin palatsissa ja vuodesta 1929 Louvressa. Vuodesta 1986 se on ollut näytteillä Pariisin Musée d’Orsayssa.

Maalauksen leveys on 176,5 senttimetriä ja korkeus 131,5 senttimetriä.

Renoir teki maalauksesta kaikkiaan kolme erilaista muunnelmaa. Eräs niistä myytiin toukokuussa 1990 New Yorkin Sotheby’s-taidehuutokaupassa 78,1 miljoonan dollarin hinnalla japanilaiselle paperitehtailija Ryōei Saitōlle. Vuonna 2012 se oli edelleen kaikkien aikojen suurimmalla summalla huutokaupattujen taideteosten listalla sijalla 9.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Dance at Le Moulin de la Galette (englanniksi) Musée d’Orsay. Viitattu 17.7.2014.
2. 1 2  Marina Vaizey: *100 kuuluisaa maalausta* (suom. Ritva Lassila), s. 90. Gummerus 1996. Alkuteos *100 Famous Paintings* (1979).
3. 1 2  Bal du moulin de la Galette: Notice de l'œuvre (ranskaksi) Musée d’Orsay. Viitattu 17.7.2014.
4. ↑  *Pinx. Maalaustaiteen mestareita: osa 4, Näkyvän maailman palapeli*, s. 52. WSOY 2004.
5. ↑  Top 10 art auction record-breakers (englanniksi) The Independent 3.5.2012. Viitattu 17.7.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tanssiaiset Moulin de la Galettessa** Wikimedia Commonsissa

* Bal du Moulin de la Galette (ranskaksi) *Encyclopédie Larousse*
*Tämä artikkeli kertoo tanskalaisesta draamaelokuvasta. Veistoksesta Helsingin keskustassa katso Usko toivo rakkaus.*

**Usko, toivo ja rakkaus** (*Tro, håb og kærlighed*) on Bille Augustin ohjaama tanskalainen draamaelokuva vuodelta 1984. Se on jatko-osa nuortenelokuvalle *Zappa*, ja perustuu sen tavoin Bjarne Reuterin romaaniin. Elokuvassa on samoja henkilöhahmoja ja samoja näyttelijöitä *Zappaa* hieman varttuneempina.

Juoni
-----

On vuosi 1963, The Beatles soi ja lukiolaiset opettelevat elämää. *Zappan* päähenkilö Bjørn on nyt noin 16-vuotias, seurustelee yläluokkaisen tytön kanssa ja saattaa tämän raskaaksi. Rinnakkaisjuonena elokuva käsittelee samanikäisen Erikin ongelmia psyykkisesti sairaan äidin ja ankaran isän välissä.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Adam Tønsberg  | … |  Bjørn
  |
|  Lars Simonsen  | … |  Erik
  |
|  Ulrikke Juul Bondo  | … |  Kirsten
  |
|  Thomas Nielsen  | … |  Henning
  |
|  Camilla Søeberg  | … |  Anna
  |

Vastaanotto
-----------

Neljänsillätoista Moskovan elokuvafestivaaleilla Erikiä näyttelevä Lars Simonsen palkittiin parhaana näyttelijänä.

Suomessa *Usko, toivo ja rakkaus* sai teatteriensi-iltansa vasta toukokuussa 1987. Elokuva on esitetty Yleisradion tv-kanavilla 1990, 1997 ja 2002. Se julkaistiin myös VHS-videotallenteena.

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 Bello Romano pitää elokuvaa humoristisena draamana, jossa August käsittelee 1960-lukua tuoreesti ja mukaansa tempaavasti. Hän antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota "hyvä". Yhdysvaltalaisen *VideoHound’s Golden Movie Retriever* -hakuteoksen mukaan elokuva ylittää kirkkaasti tavanomaiset teinit-ja-seksi-elokuvat ja ansaitsee kolme tähteä neljästä.

Lähteet
-------

1. ↑  Bello Romano (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
2. ↑  Twist & Shout[vanhentunut linkki], *VideoHound’s Golden Movie Retriever*. Gale, 2008. Haettu 14.11.2016 palvelusta HighBeam Research (vaatii tilauksen).

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Twist and Shout (film)
**Sylvia Browne** (19. lokakuuta 1936 Kansas City, Missouri – 20. marraskuuta 2013 San José, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen henkilö, joka väitti itsellään olleen yliluonnollisia kykyjä. Hän julkaisi lukuisia kirjoja, joita on käännetty useille eri kielille. 

Browne väitti yliluonnollisten kykyjen kulkevan hänen suvussaan. Hän väitti itse perineensä nämä kyvyt jo lapsuusiässään. Hän kuvasi kirjoituksissaan ja puheissaan usein tuonpuoleista. Hänellä oli sanojensa mukaan henkiopas "Francine". Browne esitti useita epäonnistuneita ennustuksia; hän esimerkiksi ennusti, että vuonna 2000 Yhdysvalloissa valittaisiin demokraattinen presidentti.

Browne perusti 1986 Society of Novus Spiritus -nimisen "gnostilais-kristillisen" kirkon, joka oman ilmoituksensa mukaan seuraa Jeesuksen opetuksia unohtamatta buddhalaisuuden, juutalaisuuden, islamin tai hindulaisuuden viisautta.

Browne sai 1990-luvun alussa vuoden ehdollisen petostuomion. Hän oli hyvin kiistelty henkilö; hänen työtään arvosteli voimakkaasti muiden muassa skeptikko James Randi.

Lähteet
-------

1. ↑  Botelho, Greg: Renowned psychic, bestselling author Sylvia Browne dies at 77  21.11.2013. CNN. Viitattu 21.11.2013. (englanniksi)
2. ↑  Predictions for 1999. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
* Brownen Novus Spirituksen sivut. (englanniksi)
* Sylvia Brownen ennustuksia vuosille 2008–2009. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Secret of Evermore** on Square Softin kehittämä ja julkaisema toimintaroolipeli, joka on julkaistu vuonna 1995 Super Nintendo Entertainment Systemille. Peli julkaistiin 1996 PAL-alueilla.

*Secret of Evermoren* tarina keskittyy pelaajan nimeämään poikaan ja tämän koiraan, jotka joutuvat B-elokuvia muistuttavaan Evermore-mielikuvitusmaailmaan. Evermore on jaettu useaan alueeseen, jotka edustavat historiallisia aikakausia. Pulmatehtävien ratkaisemiseksi pelaajan on ohjattava vuorotellen päähenkilöä ja koiraa.

*Secret of Evermore* oli ainoa Yhdysvalloissa tuotettu Square-peli. Peliin liittyi virheellinen käsitys, jonka mukaan se olisi syrjäyttänyt *Seiken densetsu 3*:n englanninkielisen julkaisun.

Lähteet
-------

1. ↑  Kalata, Kurt: Hardcore Gaming 101: Secret of Evermore Gamespy.  Arkistoitu 4.2.2009. Viitattu 2.5.2009.
2. ↑  Dancin' Homer: RPGFan Reviews - Secret of Evermore RPGFan.  Arkistoitu 10.5.2012. Viitattu 2.5.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* *Secret of Evermore* MobyGamesissa (englanniksi)
* *Secret of Evermore* GameFAQsissa (englanniksi)