recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Oikeudenmukaisuusvaatimuksia** (m.kreik. Δικαιώματα (πόλεων), *Dikaiōmata (poleōn)*, "(Kaupunkien) oikeudenmukaisuusvaatimuksia") oli Aristoteleen kirjoittama antiikin kreikkalainen teos, joka kokosi yhteen kreikkalaisten kaupunkivaltioiden (*polis*) tekemiä päätöksiä. Se on eräs esimerkki Aristoteleen tekemistä historiallisista tutkimuksista. Teos ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä tunnetaan joitakin katkelmia.

Sisältö
-------

Teos käsitti yhden kirjan ja se tunnetaan muun muassa Diogenes Laertioksen maininnasta. Teoksen kreikankielisen nimen *dikaiōmata* viittasi antiikin Kreikassa yleisesti todistusaineistona käytettyihin dokumentteihin ja edelleen oikeutukseen ja oikeudenmukaisuusvaatimuksiin. Aristoteleen teoksen tapauksessa teoksen nimellä oli viimeksi mainittu sivumerkitys.

Teos kokosi yhteen ennen kaikkea kaupunkivaltioiden tekemiä päätöksiä koskien maa-alueita. Aristoteles kokosi teoksen Makedonian kuningas Filippos II:n käyttöön, jotta tämä voisi sovitella sen avulla kaupunkien välisiä rajakiistoja. Aristoteles kutsuttiin työhön sen jälkeen kun Filippos oli voittanut kreikkalaiset Khaironeian taistelussa vuonna 338 eaa. ja teoksella oli keskeinen rooli Filippoksen järjestellessä kreikkalaisten kaupunkivaltioiden asioita voittonsa jälkeen.

Eräässä teoksesta säilyneessä katkelmassa mainitaan Oropoksen maa-alueiden jako ateenalaisten kesken. Toisessa katkelmassa puolestaan viitataan Aleksanteri Epeiroslaisen sotaretkeen, jonka tämä teki suur-kreikkalaisen Taraksen siirtokunnan avuksi vuonna 334 tai 333 eaa. Tämän vuoksi on ehdotettu, että teos olisi julkaistu vasta Aleksanterin aikana ja sen tarkoituksena olisi ollut vastata Filippoksen järjestelyitä vastaan nousseeseen tyytymättömyyteen. Erään toisen ehdotuksen mukaan teos olisi kyllä koottu Filippoksen käyttöön mutta julkaistu Aleksanterin aikana laajennettuna käsittelemään myös suur-kreikkalaisten alueiden asioita.

Lähteet
-------

1. 1 2  Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit* V.26. Suomennos Marke Ahonen.
2. ↑  Bounia, Alexandra: *The Nature of Classical Collecting: Collectors and Collections, 100 Bce–100 Ce*, s. 51. Perspectives on Collecting. Ashgate Publishing, Ltd, 2004. ISBN 0754600122. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Roebuck, Carl: The Early Ionian League.  *Classical Philology*, Jan. 1955, 50. vsk, nro 1, s. 26–40. Artikkelin verkkoversio.
4. ↑  Barnes, Jonathan: *Aristotle: A Very Short Introduction*, s. 12. Oxford University Press, 2000. ISBN 0192854089. Teoksen verkkoversio.
5. ↑  Bryant, Joseph M.: *Moral Codes and Social Structure in Ancient Greece: A Sociology of Greek Ethics from Homer to the Epicureans and Stoics*, s. 364. SUNY Series in the Sociology of Culture. SUNY Press, 1996. ISBN 0791430413. Teoksen verkkoversio.
6. ↑  Roebuck, Carl: The Settlements of Philip II with the Greek States in 338 B.C..  *Classical Philology*, Apr. 1948, 43. vsk, nro 2, s. 73–92. Artikkelin verkkoversio.
**Oikeushallintomaksu** on vuotuinen työeläkeasioiden muutoksenhakulautakunnalle suoritettava rahamäärä, jota maksavat seuraavat eläketurvasta vastaavat työeläkelaitokset:

* työeläkevakuutusyhtiöt, eläkekassat ja eläkesäätiöt
* Merimieseläkekassa
* Maatalousyrittäjien eläkelaitos
* julkisten alojen eläkelaitokset, joita ovat Valtiokonttori, Kuntien eläkevakuutus, evankelis-luterilaisen kirkon keskusrahasto, ortodoksisen kirkon keskusrahasto, Kansaneläkelaitos oman henkilöstönsä eläkkeiden hoitajana ja Suomen pankki

Maksun suuruus vastaa niitä kokonaiskustannuksia, jotka syntyvät lautakunnan hoitaessa ensimmäisenä muutoksenhakuasteena työeläketurvaa koskevia asioita. Finanssivalvonta vahvistaa vuosittain lautakunnan talousarvion, joka sisältää lautakunnan toiminnasta aiheutuneet kustannukset. Finassivalvonta vahvistaa myös oikeushallintomaksun määrän, joka jaetaan työeläkelaitosten kesken vakuutettujen työansioiden ja työtulojen perusteella. Oikeushallintomaksu voidaan periä ulosottotoimin samoin kuin verojen perinnästä on säädetty (laki 706/2007).

Lähteet
-------

1. ↑  Työntekijän eläkelaki, 1 ja 3 §
2. ↑  Laki työeläkeasioiden muutoksenhakulautakunnasta, 16 §
**Kausaali-finaali** on unkarin kielessä käytettävä sijamuoto, joka ilmaisee syytä (lat. *causa*) tai päämäärää (lat. *finis*). Kausaali-finaalin pääte on *-ért*. Suomessa sitä vastaa yleensä elatiivi tai tapaa ilmaiseva postpositio (*takia*, *tähden*, *vuoksi*).

* *mi**ért***? 'miksi?'
* *ő megharagszik ez**ért*** 'hän suuttuu tästä'
* *pénz**ért** házasodik* 'mennä naimisiin rahan vuoksi'
* *elmegy a boltba kenyér**ért*** 'hän menee kauppaan hakemaan leipää'

Sijamuodot
abessiivi • ablatiivi • absolutiivi • adessiivi • adverbiaali • akkusatiivi • allatiivi • benefaktiivi • datiivi • delatiivi • distributiivi • eksessiivi • ekvatiivi • elatiivi • ergatiivi • essiivi • finaali • formaali • genetiivi • illatiivi • inessiivi • instruktiivi • instrumentaali • kausaali • kausatiivi • komitatiivi • komparatiivi • latiivi • lokatiivi • modaali • multiplikatiivi • nominatiivi • oppositiivi • partitiivi • prepositionaali • prolatiivi • separatiivi • situatiivi • sosiatiivi • sublatiivi • superessiivi • superlatiivi • temporaali • temporaalinen distributiivi • terminatiivi • translatiivi • vokatiivi
**Sri Indriyani** (s. 12. marraskuuta 1978 Solo, Keski-Jaava) on indonesialainen painonnoston olympia- ja MM-mitalisti.

Indriyani saavutti olympiapronssia naisten 48 kg:n painoluokassa Sydneyssä 2000 yhteistuloksella 182,5 kg. Tempauksessa hän nosti 82,5 kg ja työnnössä 100 kg.

Indriyani saavutti MM-pronssia 46 kg:n painoluokassa Chiang Maissa 1997 yhteistuloksella 170 kg. Hän oli kolmas myös tempauksessa (75 kg) ja työnnössä (95 kg). Hän sai MM-hopeaa 48 kg:n sarjassa Ateenassa 1999 yhteistuloksella 185 kg. Tempauksessa hän voitti maailmanmestaruuden tuloksella 82,5 kg ja oli työnnössä neljäs nostettuaan 102,5 kg. Nuorten MM-kilpailuissa hän voitti yhteistuloksen maailmanmestaruuden 46 kg:n painoluokassa 1996 ja 1997.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sri Indriyani *sports-reference.com*.  Arkistoitu 19.9.2011. Viitattu 22.2.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3  INDRIYANI Sri INA *iwf.net*.  Arkistoitu 2.3.2016. Viitattu 22.2.2016. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6  Indriyani Sri (INA) *iat.uni-leipzig.de*. Viitattu 23.2.2016. (englanniksi)
**Peiraiós** (kreik. Οδός Πειραιώς, *Odós Peiraiós*, "Pireuksen katu") on katu Ateenassa ja sen metropolialueella Kreikassa. Se kulkee Omónoia-aukiolta Pireukseen. Katu on osa Kreikan kansallisteiden verkostoa numerolla **EO56**.

Panagí Tsaldári -katua.
Katu on vanha Ateenan keskustan ja Pireuksen sataman yhdistänyt päätie Ateenan 1800-luvun asemakaavassa. Kadun koillispään ensimmäinen kilometri Omónoia-aukiolta Kerameikókseen on nimetty erikseen **Panagí Tsaldári** -kaduksi (Οδός Παναγή Τσαλδάρη, *Odós Panagí Tsaldári*) Kreikan vuosien 1932–1935 pääministeri Panagís Tsaldáriksen mukaan. Osuus on vanhan Ateenan pääkatuja ja muodostaa luoteisen sivun vanhan keskustan katukolmiossa, jonka kulmissa ovat ja Sýntagma- ja Omónoia-aukiot sekä Kerameikós. Kolmion muut kadut ovat Ermoú ja Stadíou.

Varsinaisen Ateenan kaupungin alueella kadun varrella sijaitsevat muun muassa antiikin Kerameikoksen arkeologinen alue sekä Gkázin Technópolis. Tämän jälkeen katu kulkee Távroksen ja Moscháton halki ja päättyy Pireuksessa satama-alueen itäpuolelle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Panagi Tsaldari (Pireos) Avenus *Athens24*. Viitattu 20.2.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Peiraiós** Wikimedia Commonsissa

Ateenan merkittävimmät kadut ja tiet

|  |  |
| --- | --- |
| Moottoritiet | 
* A1 (PATHE)
* A6 (Attikí Odós)

 |
| Valtakadut | 
* Alexándras
* Andréa Syngroú
* Athinón
* Kifisías
* Konstantinoupóleos
* Mesogeíon
* Vasiléos Konstantínou
* Vasilíssis Amalías
* Vasilíssis Ólgas
* Vasilíssis Sofías
* Vouliagménis

 |
| Kadut | 
* Aiólou
* Akadimías
* Athinás
* Dionysíou Areopagítou
* Ermoú
* Filellínon
* Ierá Odós
* Iródou Attikoú
* Mitropóleos
* Óthonos
* Panepistimíou
* Patisíon (28is Oktovríou)
* Peiraiós (Panagí Tsaldári)
* Sólonos
* Stadíou
* Tripódon
* Vasiléos Georgíou A'
* Voukourestíou

 |
Giles Corey muserrettiin kuoliaaksi Salemin noitaoikeudenkäynneissä 1692.
**Peine forte et dure** (ranskaa, suom. "vahva ja ankara rangaistus") oli Englannin laissa aina 1700-luvulle asti säädetty rangaistusmenetelmä. Rangaistukseen kuului aluksi syytetyn vangitseminen ja näännyttäminen siihen asti, että tämä suostuisi joko myöntämään tai kiistämään tekemänsä rikoksen. Myöhemmin rangaistukseen liitettiin myös suurten painojen latominen syytetyn kehon päälle, mikä lopulta johti syytetyn musertumiseen kuoliaaksi.[1]

Historiaa
---------

### Englannissa

Englannissa peine forte et dure on ollut käytössä jo ainakin 1200-luvulla, sillä se mainitaan vuodelta 1275 peräisin olevassa Westminsterin laissa. Westminsterin laissa rangaistusmenetelmään kuuluivat vain syytetyn vangitseminen ja näännyttäminen siihen asti, että tämä joko myöntäisi tai kiistäisi syyllisyytensä. Painojen lisääminen syytetyn kehon päälle lisättiin lakiin vasta vuonna 1406.[1]

Peine forte et dure voitiin Englannissa määrätä kahdessa eri tapauksessa. Ensimmäisessä tapauksessa se määrättiin syytetyille, jotka kieltäytyivät myöntämästä tai kiistämästä syyllisyyttään oikeuden edessä. Syytetty saattoi vaieta oikeudenkäynnissä, koska Englannin lain mukaan kruunu saattoi takavarikoida tuomitun omaisuuden vain silloin, jos tämä myönsi oman syyllisyytensä. Lisäksi rangaistus voitiin määrätä syytetyille, jotka hylkäsivät yli 20 heidän oikeudenkäyntiinsä määrättyä valamiestä. Tämä liittyi englantilaiseen oikeuskäytäntöön, jossa syytetyillä oli mahdollisuus hylätä heitä tuomitsemaan määrättyjä valamiehiä esteellisyyden vuoksi. Useita valamiehiä hylkäämällä syytetyt olisivat saattaneet kiertää lain henkeä hylkäämällä kaikki sellaiset valamiehet, jotka olivat heidän tuomitsemisensa puolesta. Maanpetosoikeudenkäynneissä rangaistusta ei voitu määrätä, koska Englannin lain mukaan vaikeneminen tarkoitti maanpetossyytteen kohdalla automaattisesti syyllisyyden tunnustamista.[1]

Englanti luopui peine forte et dure'n käytöstä vuonna 1772, jolloin kaikissa oikeudenkäynnissä vaikeneminen määriteltiin maanpetosoikeudenkäyntien tapaan syyllisyyden tunnustamiseksi.[1]

### Yhdysvalloissa

Myös Yhdysvalloissa peine forte et dure'a käytettiin siirtokuntien aikana joitakin kertoja. Tunnetuin tapaus sattui vuonna 1692, kun Salemin noitaoikeudenkäynneissä syytettynä ollut 80-vuotias Giles Corey kieltäytyi osallistumasta oikeudenkäyntiin, jotta hänen perheensä omaisuutta ei takavarikoitaisi. Tämän seurauksena Coreyn päälle ladottiin kivipainoja ja hän musertui kuoliaaksi.[1]

Peine forte et dure'n käyttö oli omalta osaltaan vaikuttamassa siihen, että Yhdysvaltain perustuslakiin kirjattiin maininta siitä, että "julmat ja epätavalliset rangaistukset" (engl. *cruel and unusual punishment*) ovat Yhdysvalloissa kiellettyjä.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  "peine forte et dure." Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica Ultimate Reference Suite. Chicago: Encyclopædia Britannica, 2015.
Satamasaari

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
HelsinkiUusimaaSuomi |
| Merialue | 
Suomenlahti |
| Korkein kohta | 
9  m |
| Pinta-ala | 
0,055 km² |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Satamasaari** (ruots. *Hamnholmen*) ja sen vieressä oleva pienempi **Pikku Satamasaari** (ruots. *Lilla Hamnholmen*) ovat saaria Helsingissä Vuosaaren kaupunginosassa, Kallahden selällä. Saarten pinta-alat ovat 5,5 ja 0,6 hehtaaria. Saaret omistaa Helsingin kaupunki, ja niillä on tiheä Kivinokka-tyyppinen kesämaja-alue, jossa on kaikkiaan noin 102 kesämajaa ja Pikku Satamasaaressa 7 kesämajaa. Isommalla saarella on päärakennuksena 1880-luvun herrashuvila. Saarella oli kalastajatorppa 1840-luvulta 1870-luvulle. Kesäisin saarelle pääsee paitsi omilla veneillä, myös Hakaniemestä Vuosaareen kulkevalla yhteyslaivalla.

Lähteet
-------

1. ↑  Strang, 2016. Sivut 311–313.

Kirjallisuutta
--------------

* Strang, Jan. Saaristounelmia Helsingissä – Vartiosaaren ja Helsingin itäsaariston pienten saarten historia. – Helsinki, 2016. – ISBN 978-951-98135-2-3.
**Santa Cruz** (esp. *Departamento de Santa Cruz*) on yksi Bolivian yhdeksästä departementistä. Se sijaitsee maan itäosassa rajautuen idässä Brasiliaan ja etelässä Paraguayhin. Sen naapuridepartementteja ovat Chuquisacan departementti etelässä ja lännessä, Cochabamban departementti lännessä ja Benin departementti koillisessa ja pohjoisessa. Santa Cruz on pinta-alaltaan ja väkiluvultaan Bolivian suurin departementti. Sen pinta-ala on 370 621 neliökilometriä. Santa Cruzin asukasluku oli vuonna 2018 yhteensä noin 3 224 700. Departementin pääkaupunki on noin 1 442 000 asukkaan Santa Cruz, joka on väkiluviltaan Bolivian suurin kaupunki.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bolivia *citypopulation.de*. Viitattu 15.2.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Santa Cruz (departementti)** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Bolivian departementit |
| --- |
|  |
| 
* Beni
* Chuquisaca
* Cochabamba
* La Paz
* Oruro
* Pando
* Potosí
* Santa Cruz
* Tarija

 |

 |
**Vilmalotta Olivia Schafhauser** (s. 19. tammikuuta 1972) on Helsingissä asuva ja työskentelevä suomalainen kuvataiteilija ja taidemaalari.

Schafhauser valmistui Kuvataideakatemiasta vuonna 2002, josta hänet valittiin Taidekeskus Salmelan talvistipendiaatiksi 2002–2003 ja kesän nuoreksi taiteilijaksi 2003. Hänen debyyttinäyttelynsä oli Helsingissä vuonna 2004, Galleria Uusitalossa. Schafhauserin töitä on esitelty Suomen lisäksi muun muassa Espanjassa, Portugalissa, Skotlannissa, Englannissa, Ruotsissa, Saksassa ja Venäjällä. Hän on työskennellyt ammattitaiteilijana valmistumisestaan asti ja saanut paljon huomiota ja arvostusta niin Suomessa kuin ulkomaillakin.

Vilmalotta Olivia Schafhauser oli ensimmäinen suomalainen kuvataiteilija joka sai kutsun pitämään yksityisnäyttelyn Moskovan Nykytaiteen museoon vuonna 2006. Hänen teoksiaan on julkisissa kokoelmissa: muun muassa Moskovan Nykytaiteen museo, Hämeenlinnan taidemuseo ja Paulon Säätiö.

Schafhauser oli naimisissa saksalaisen suunnittelijan ja valokuvaajan Robert Schafhauserin kanssa ja heillä on yksi yhteinen lapsi. Schafhauserin vanhemmat ovat *Tenavatuokiostakin* tuttu Arja-täti, Arja Virtanen ja mediavaikuttaja, toimittaja Jorma K. Virtanen.

Lähteet
-------

Aiheesta muualla
----------------
**Suomen Delfins ry** on lapsena seksuaalista hyväksikäyttöä kokeneiden aikuisten valtakunnallinen etu- ja tukijärjestö. Järjestö on perustettu vuonna 1997 Kuusankoskella. Järjestö tarjoaa palveluita myös seksuaalisesti hyväksikäytettyjen läheisille ja ammattiauttajille. Yhdistyksen nimi juontaa juurensa delfiineistä, jotka auttavat sairaita tai haavoittuneita lajitovereitaan.

Suomen Delfins tarjoaa keskustelutukea ja apua seksuaalisesti hyväksikäytetyille sekä ohjausta ja neuvontaa läheisille ja ammattiauttajille. Yhdistys ylläpitää tuki- ja neuvontachattia, järjestää koulutuksia, harjoittaa tiedotus- ja julkaisutoimintaa, kokoaa aiheeseen liittyvää materiaalia, kehittää työtään sekä ylläpitää keskusteluryhmiä. 

Avoimia ammatillisesti ohjattuja vertaiskeskusteluryhmiä kokoontuu ympäri Suomen. 

Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskus tukee järjestön toimintaa.

Lähteet
-------

* Suomen Delfins ry:n kotisivut

### Viitteet

1. ↑  Suomen Delfins -yhdistys kaksivuotias  24.3.1999. Yle. Viitattu 19.3.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Delfins ry Facebookissa
**Santa Cruise** oli Costa Crocieren omistama risteilyalus *Costa Allegra*, joka risteili pääasiassa Aasiassa ja Kaukoidässä.

Rakentaminen ja käyttöhistoria
------------------------------

Alus tilattiin Wärtsilän telakalta Turusta alun perin rahtilaivaksi ruotsalaisvarustamolle. Se laskettiin vesille 29. huhtikuuta 1969 ja alus luovutettiin 4. joulukuuta tukholmalaiselle Rederi Ab Nordstjernanille, joka nimesi alusken *Annie Johnsoniksi*. Alus oli rahtiliikenteessä, kunnes se myytiin 8. elokuuta 1986 Peleus Marine Companylle Limassoliin Kyprokselle. Alus vuokrattiin Regency Cruise Linelle Pireukseen Kreikkaan, joka nimesi sen *Regent Mooniksi*. Alus lähti 10. elokuuta Göteborgista ja se saapui 25. elokuuta Pireukseen, missä se oli tarkoitus muuttaa risteilyalukseksi.

Alus makasi Peramassa, kunnes se myytiin toukokuussa 1988 Compania Naviera Panalexandra SA:lle Panamaan. Alus nimettiin *Alexandraksi*. Se myytiin edelleen 28. elokuuta 1990 Costa Crociere SpA:lle Napoliin Italiaan ja alus oli Mariottin telakalla Napolissa 4. syyskuuta 1990 – 16. marraskuuta 1992. Telakalla alusta pidennettiin ja se muutettiin risteilykäyttöön. Aluksen nimeksi piti tulla *Costa Azzurra*, mutta se sai kuitenkin marraskuussa 1992 nimekseen *Costa Allegra*.

Alus palasi palvelukseen 16. marraskuuta 1992 ja se aloitti ensimmäisen matkansa 23. marraskuuta Genovasta St. Thomakselle. Tämän jälkeen alus risteili kesäisin Välimerellä ja talvisin Karibialla. Se siirrettiin 1994 Liberian lipun alle, jolloin sen kotisatamaksi merkittiin Monrovia. Alus liputettiin takaisin Italiaan ja Genovaan vuonna 2000.

### Tuuliajolla 2012

Alus joutui tuuliajolle 27. helmikuuta 2012 Intian valtamerellä ollessaan matkalla Madagaskarilta Seychellien pääkaupunkiin. Aluksen konehuoneessa syttyi tulipalo, joka sammutettiin, mutta sähköt eivät toimineet, joten alus lähetti hätäkutsun. Tapauksen sattuessa aluksella oli runsaat tuhat matkustajaa, ei suomalaisia. 1. maaliskuuta alus saatiin hinattua Mahén satamaan.Aluksen suojana on alueella toimivien merirosvojen varalta yhdeksänhenkinen erikoisryhmä. Costa Allegra on myyty romuksi Aliagaan 6. syyskuuta 2012.

Lähteet
-------

1. ↑  von Knorring, Nils: "Luettelo Crichton-Vulcanilla ja Turun telakalla vuoden 1924 jälkeen rakennetuista aluksista", *Aurajoen veistämöt ja telakat*, s. 183. Vaasa: Schildts Förlags Ab, Espoo, 1995. ISBN 951-50-0735-6.
2. 1 2 3  faktaomfartyg.se
3. ↑  Helsingin Sanomat, Riku Jokinen, Turmavarustamon laiva joutui tuuliajolle Intian valtamerellä HS 28.2.2012 s. B1
4. ↑  Costa Allegran matkustajat pääsivät maihin

Aiheesta muualla
----------------

* Costa Allegran reitti ja webcam
**Suomen Elämäntarinayhdistys ry.** on kulttuuriyhdistys, joka järjestää kirjoittajakoulutusta ja kirjoituskilpailuja sekä ylläpitää omaelämäkerrallisten tekstien arvostelupalvelua. Elämäntarinayhdistys myös julkaisee neljästi vuodessa ilmestyvää Elämäntarina -kirjallisuuslehteä ja järjestää vuosittain Elämäntarinafestivaalit Kärsämäellä. Lisäksi yhdistys jakaa vuosittain Elämänmalja -palkinnon elämäntarinallisesti ansioituneelle yksityishenkilölle tai yhteisölle. 

Kärsämäellä 29.8.1999 perustetun Suomen Elämäntarinayhdistyksen keskeisimpiä tavoitteita on edistää henkilökohtaisen historian arvostusta ja kannustaa luovaan elämäkerralliseen ilmaisuun. Elämäntarinayhdistyksessä on yli 400 jäsentä eri puolilta Suomea, Ruotsista, Saksasta ja Ranskasta. Elämäntarinayhdistys sai vuonna 2005 Alfred Kordelinin kannustuspalkinnon suomalaisten elämäkertakirjoittamisen lisäämiseen.

Lähteet
-------

* Suomen Elämäntarinayhdistyksen verkkosivut
* Kärsämäen Kesän verkkosivut[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. ↑  Suomen Elämäntarinayhdistys  2010. Kärsämäki:  Suomen Elämäntarinayhdistys. Viitattu 23.7.2010.
**Mintilógli** (kreik. Μιντιλόγλι, kath.kreik. Μιντιλόγλιον, *Mintilóglion*) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Patraksen kuntaan, Akhaian alueyksikköön ja Länsi-Kreikan alueeseen. Sen väkiluku on 2 120 (vuonna 2011).

Kaupungille nimensä antaneen Panagís Kouteliótiksen eli Mintílogloun (turkkia, "Mytileneläinen") talon rauniot Mintilóglissa.
Mintilóglin pieni kaupunki sijaitsee noin kahdeksan kilometriä etelälounaaseen Patraksen keskustasta. Mintilógli muodostaa myös laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Μιντιλογλίου, *Topikí Koinótita Mintiloglíou*), johon kuuluu varsinaisen Mintilóglin kaupungin lisäksi Chantziliákon kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 2 363.

Aiemmin kaupunki kuului Paralían kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Patraksen kunnan Paralían kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 25.12.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mintilógli** Wikimedia Commonsissa
**Ümmargune järv** (myös *2. Kõnnu järv*) on Virossa Itä-Virumaalla Alutagusen kunnan Ongassaaren kylässä sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järvi on 190 metriä pitkä, 100 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,6 hehtaaria. Se on nimensä mukaisesti pyöreä järvi vastakohtana sen koillispuolella sijaitsevaan pitkään Pikkjärveen. Sen vierestä kulkee harjujakso (vir. *Iisaku–Illuka-oosistik*), jonka kaakkoisrinteessä järvi sijaitsee. Järviä voidaan epäillä sijaintinsa perusteella suppajärviksi. Harjunpuoleiset jyrkät rannat kohoavat järvenpintaa selvästi ylemmäksi, mutta muut rannat ovat matalammat. Rantaveteen on kaatunut ilmavalokuvienkin mukaan puita. Järven lähellä kulkee teitä, mutta yksikään ei tule rantaan asti. Järvi on autio.

Luontoarvoja ja luokittelu
--------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 1) mukaan kovavetinen järvi (vir. *kareda veega järv*).

Järveen ei tule muualta ojia. Sen pohjassa ja rannoilla on paljon lähteitä, jotka saavat vetensä viereisestä harjusta. Järven pohja on mutainen. Vedenväri on vaalenavihreä ja näkösyvyys on 5,3 metriä. Kesäsisin ja talvisin sen vesi lämpötilakerrostuu heikosti. Vuoden 1969 kartoituksessa tavattiin paljon vesikasveja, mutta niiden lajimäärä seitsemän oli vähäinen. Yllättävä löytö oli taarna, joka katsotaan säilyneen järvellä reliktinä jääkauden jälkeiseltä kaudelta. Järvestä on saatu ahventa, haukea ja särkeä.

Järvet sijaitsevat Kõnnun ja Jõugan alueella, joka on sisällytetytty Alutagusen kansanpuistoon (vir. *Alutaguse rahvusparg*). Alueella tavataan esimerkiksi mustahaikaraa, helmipöllöä ja metsänemää.

Vesistösuhteita
---------------

Ümmargune järv kuuluu Alajõgen valuma-alueeseen, sillä se laskee viereiseen Pikkjärveen, joka on Alajõen lähdejärvi. Alajõgi laskee Peipsijärven pohjoisosan länsirantaan. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

Huomautuksia
------------

1. 1 2  Kohteen ympäristön kasvillisuutta, asutusta ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Keskkonnaregister: Ümmargune järv (VEE2034800) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 22.10.2020. (viroksi)
2. 1 2 3  Ümmargune järv (Kõnnu Ümmargune järv, Ümarjärv, 2. Kõnnu järv), kalapeedia.ee, viitattu 22.10.2020
3. 1 2  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 22.10.2020). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Jõuga oosid ja järved, Keskkonnaamet, viitattu 22.10.2020

Aiheesta muualla
----------------

* Alutaguse rahvuspark, Keskkonnaamet (PDF, (viroksi))
Irakilainen poliisi asettelee numeroita rikostutkinnan harjoittelussa kuvitteelliselta rikospaikalta löydettyihin kohteisiin.
**Rikostutkimus** on poliisitoiminnan osa-alue, jonka tarkoituksena on tapahtuneiden rikosten selvittäminen sekä niiden tekijät. Rikostutkimuksen päätyttyä rikostutkija siirtää rikosjutun syyttäjälle, mikäli katsoo sen rikoslain mukaan aiheelliseksi. Rikostutkija on velvollinen siirtämään jutun syyttäjälle, mikäli tapahtunut rikos on yleisen syytteen alainen, mutta lievempiin asianomistajarikoksiin voidaan soveltaa sovittelua. Rikostutkimus tarkoittaa entistä rikospoliisia, joka on nykyisin vanhentunut nimitys, koska poliisitoimi ja syyttäjälaitos on erotettu omiksi erillisiksi organisaatioikseen.

Rikostutkimus on yleensä jälkikäteistä (repressiivistä), eli se ajoittuu rikoksen tekohetken jälkeiseen aikaan, mutta se voi olla ennalta ehkäisevää (preventiivistä) kohdistuessaan esimerkiksi jo tunnettujen rikoksentekijöiden valvontaan ja yleisön opastamiseen varautumaan rikoksien varalle.

Tekninen rikostutkinta on rikostutkimukseen liittyvän materiaalin hankkimista rikospaikalta. Joskus siihen luetaan myös saadun materiaalin tieteellinen tutkimus eli forensinen tiede.

Lähteet
-------

* *Pieni Tietosanakirja III*, s. 720. Rikospoliisi. Helsinki: Otava, 1951.
* *Tietojätti 2000*, s. 716. Rikostutkimus. Jyväskylä: Gummerus, 2000. ISBN 951-20-5809-x.

### Viitteet

1. ↑  Karl Linderborg: Kriminalistiikka : Peruskäsitteet ja rikostutkinta  2012. Helsingin yliopisto. Viitattu 15.12.2014.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rikostutkimus**.
* Criminal Investigation - Rikostutkimus
* Yle Elävä arkisto: Rikollisen jalanjäljillä – rikostutkimuksen kehityssuuntia autonomian ajalta 2000-luvulle
Gérard Kango Ouédraogo vuonna 1980.
**Gérard Kango Ouédraogo** (19. syyskuuta 1925 Ouahigouya – 1. heinäkuuta 2014 Ouagadougou) oli burkinalainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä vuosina 1971–1974.

Ouédraogo syntyi Yatengan mosivaltion hallitsijasukuun. Hän kävi Terrasson de Fougères -koulun Bamakossa ja työskenteli Ranskan Sudanin hallinnossa, Ylä-Voltan kuvernöörin yksityissihteerinä ja Ranskan Länsi-Afrikan kenraalikuvernöörin alaisena Dakarissa.

Ouédraogo toimi Ranskan Länsi-Afrikan suuren neuvoston edustajana vuodesta 1951 aina federaation hajoamiseen saakka. Hänet valittiin Ylä-Voltan edustajaksi Ranskan kansalliskokoukseen vuonna 1956. Ouédraogo perusti Mouvement démocratique voltaïque -puolueen vuonna 1958 ja johtamansa Mouvement de regroupement voltaïque’in vuonna 1958. Hän toimi autonomisen Ylä-Voltan tasavallan valtionvarainministerinä ja maan itsenäistyttyä sen Britannian suurlähettiläänä.

Vuoden 1966 vallankaappauksen jälkeen Ouédraogo työskenteli Ylä-Voltan ulkoministeriön neuvonantajana. Vuonna 1970 hänestä tuli Union démocratique voltaïque -puolueen puheenjohtaja ja vuosina 1971–1974 hän toimi maansa pääministerinä. Ouédraogo valittiin Ylä-Voltan kansalliskokouksen puheenjohtajaksi vuonna 1978. Vuoden 1980 vallankaappauksen jälkeen hänet vangittiin ja tuomittiin talousrikoksista kymmeneksi vuodeksi vankilaan.

Ouédraogo vapautettiin vuonna 1986. Hän oli Rassemblement démocratique africaine (entinen Union démocratique voltaïque) -puolueen presidenttiehdokkaana vuonna 1991. Ouédraogo vetäytyi politiikasta vuonna 1997.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Gérard Ouedraogo *Assemblée nationale*. Viitattu 6.3.2021.
2. 1 2  McFarland, Daniel Miles & Rupley, Lawrence A.: *Historical Dictionary of Burkina Faso, 2nd edition*, s. 103. Lanham & London: The Scarecrow Press, 1998. ISBN 0-8108-3405-7.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Sycomore

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Päivi Häkkinen** on jyväskyläläinen tietoteknologian opetuskäytön professori. 

Häkkinen työskentelee varajohtajana Jyväskylän yliopiston koulutuksen tutkimuslaitoksessa. Hän on yhteisöllisen oppimisen ja teknologian, oppimisympäristöjen suunnittelun ja arvioinnin sekä oppijalähtöisten oppimisympäristöjen asiantuntija. Päivi Häkkinen työskentelee professorina ja varajohtajana Koulutuksen tutkimuslaitoksessa. Hänen tutkimuksensa koskevat tieto- ja viestintäteknologian opetuskäyttöä erityisesti yhteisöllisen teknologian rooliin oppimisen, ongelmanratkaisun ja arvioinnin tukena. Nykyisin hän on tutkii myös oppimisanalytiikan mahdollisuuksia opiskelijoiden toimijuudelle, teknologiatuettujen oppimisympäristöjen laadun arvioinnille ja virtuaalitodellisuuden lisäarvoa oppimisen näkökulmasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Päivi Häkkinen *Jyväskylän yliopisto*.  31.3.2020. Viitattu 10.4.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* DBLP
* ORCID
* Scopus
	+ 2

 |

 |
**Þorbjörg Sigríður Gunnlaugsdóttir** (s. 23. toukokuuta 1978) on islantilainen reformipuolueen poliitikko, joka on toiminut kansanedustajana Alþingissä vuodesta 2020 lähtien.

Þorbjörg syntyi Reykjavíkissä. Hän valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Islannin yliopistosta vuonna 2005 ja oikeustieteen maisteriksi Columbian yliopistosta vuonna 2011. Vuosina 2007–2008 hän toimi apulaissyyttäjänä ja Reykjavíkin seudun poliisin väkivaltarikososaston johtajana. Vuosina 2008–2009 hän toimi apulaistuomarina Reykjavíkin käräjäoikeudessa. Vuosina 2012–2013 hän työskenteli tutkijana Islannin yliopistossa. Vuosina 2013–2015 hän työskenteli valtakunnansyyttäjänvirastossa apulaissyyttäjänä ja vuosina 2018–2020 syyttäjänä. Vuosina 2015–2017 hän toimi Bifröstin yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan dekaanina. Vuonna 2017 hän toimi sosiaali- ja tasa-arvoministerin avustajana.

Þorbjörg nousi Alþingiin huhtikuussa 2020 Þorsteinn Víglundssonin erottua kansanedustajan toimesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Þorbjörg Sigríður Gunnlaugsdóttir *Æviágrip þingmanna frá 1845*.  Arkistoitu 8.3.2023. Viitattu 8.3.2023. (islanniksi)
2. ↑  Þorbjörg Sigríður tekur sæti á þingi *Morgunblaðið*.  14.4.2020.  Arkistoitu 8.3.2023. Viitattu 8.3.2023. (islanniksi)
**James Spriggs Payne** (19. joulukuuta 1819 – 31. tammikuuta 1882) oli liberialainen poliitikko, joka toimi kahteen otteeseen maansa presidenttinä.

Nuoruus
-------

Paynen syntymäpaikka oli Richmond, Virginia. Hänen molemmilla vanhemmillaan oli sekä eurooppalaisia että afrikkalaisia esi-isiä. Perhe oli voimakkaasti uskonnollinen ja kuului metodisteihin. Kun Payne oli kymmenvuotias, perhe muutti Liberiaan. Samalla *Harriet*-nimisellä laivalla saapui Joseph Jenkins Roberts, josta tuli myöhemmin Liberian ensimmäinen presidentti.

Poliittinen ura
---------------

Payne valittiin vuonna 1868 kaksivuotiselle presidenttikaudelle. Hän pyrki kitkemään rannikolla rehottanutta orjakauppaa ja parantamaan hallituksen suhdetta afrikkalaissyntyisiin kansalaisiin.

Payne valittiin uudelleen presidentiksi vuosiksi 1876–1878. Yhdysvaltojen sisällissota oli haitannut maan taloutta. Payne panosti ulkomaankauppaan.

Vanhuus
-------

Poliittisen uransa jälkeen Payne panosti edelleen kirkon työhön. James Spriggs Payne kuoli Monroviassa vuonna 1882.

Lähteet
-------

* Melton, J. Gordon, *A Will to Choose: The Origins of African American Methodism*, Rowman & Littlefield, 2007, ISBN 0-7425-5265-9

### Viitteet

1. 1 2 3  "Payne, James Spriggs", *Dictionary Of African Christian Biography*
2. ↑  Roll Of Emigrants That Have Been Sent To The Colony Of Liberia, Western Africa, By The American Colonization Society And Its Auxiliaries, To September 1843 *Christine's Genealogy Website*.  6.7.2008.  Arkistoitu. Viitattu 16.6.2020. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:James Spriggs Payne
**Münchenin fenomenologia** viittaa joukkoon filosofeja, psykologeja ja fenomenologeja, jotka työskentelivät ja suorittivat tutkimuksiaan Münchenissä 1900-luvun alkupuolella, kun Edmund Husserl julkaisi pääteoksensa *Logische Untersuchungen* ("Loogisia tutkimuksia") ja pani alulle koko fenomenologisen liikkeen. Münchenin fenomenologien ajatuksia kuvaa nimitys "olemusten fenomenologia".

Historia
--------

Koulukunta sai alkunsa, kun osa Theodor Lippsin oppilaista, jotka olivat muodostaneet psykologisen yhdistyksen *Psychologische Verein*, saivat innoitusta Husserlin teoksesta ja ottivat sen filosofian tekemisen ohjenuoraksi. Heihin lukeutuivat tunnetuimpina Adolf Reinach, Johannes Daubert ja Alexander Pfänder. Noin vuonna 1905 monet Lippsin oppilaat päättivät Daubertin johdolla jättää Münchenin ja suunnata kohti Göttingeniä opiskellakseen Husserlin oppilaana. Tähän on usein viitattu nimellä "müncheniläisten Göttingenin valtaus".

Vuonna 1912 Münchenin fenomenologit Reinach, Pfänder, Max Scheler ja Moritz Geiger perustivat kuuluisan *Jahrbuch für Philosophie und phänomenologische Forschung* ("Filosofisen ja fenomenologisen tutkimuksen vuosikirja") -julkaisun, jonka päätoimittajana Husserl toimi.

Husserlin julkaistua teoksen *Ideen* vuonna 1913 monet fenomenologit ottivat kriittisen asenteen hänen uusia teorioitaan kohtaan. Monet Münchenin fenomenologian edustajat ottivat etäisyyttä Husserlin transsendentaaliseen fenomenologiaan ja pitäytyivät aiemmassa *Logische Untersuchungen* -teoksen realistisessa fenomenologiassa.

Münchenin fenomenologeja
------------------------

* Johannes Daubert
* Moritz Geiger
* Alexander Pfänder
* Adolf Reinach
* Max Scheler
* Alfred Schütz

Kirjallisuutta
--------------

* Kuhn, H. & Avé-Lallemant, E. & Gladiator, R. (toim.): "Die Münchener Phänomenologie". *Phaenomenologica* 65, 1976.
* Spiegelberg, Herbert: *The Phenomenological Movement*. The Hague/Boston/London, 1982.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Munich phenomenology
Møllehøj

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
kohoumaView and modify data on Wikidata  |
| Sijainti | 
Skanderborgin kunta, Tanska |
| Korkeus merenpinnasta | 
170,86 m  |
| Prominenssi | 
161 mView and modify data on Wikidata  |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
55° 58′ 39″ P, 9° 49′ 35″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Møllehøj** on Tanskan kolmanneksi korkein kohta ja korkein luonnollinen kohta. Møllehøj on 170,86 metriä korkea ja sijaitsee Jyllannin niemimaalla, Skanderborgin kunnassa. Sitä korkeampia kohtia ovat Yding Skovhøj (172,54 m) ja Ejer Bavnehøj (171,04 m). Niiden korkeus on kuitenkin kasvanut ihmistoiminnan takia. Møllehøj’n huippu on merkitty myllynkivellä, joka on peräisin Ejerin myllystä, joka sijaitsi Møllehøj’llä vuosina 1838–1917.*lähde?*

Helmikuussa 2005 tehdyt mittaukset osoittivat Møllehøj’n olevan Tanskan korkein luonnollinen kohta. Horsensin kunnassa sijaitsevan Yding Skovhøj’n ja Møllehøj’n lähellä sijaitsevan Ejer Bavnehøj’n korkeuden todettiin muuttuneen ihmistoiminnan takia. Yding Skovhøj’n luonnollinen korkeus on 170,77 metriä ja Ejer Bavnehøj’n luonnollinen korkeus 170,35 metriä. Møllehøj on täten 9 senttimetriä Yding Skovhøj’tä ja 51 senttimetriä Ejer Bavnehøj’tä korkeampi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nyt højeste punkt i Danmark  28.2.2005. Geodatastyrelsen. Viitattu 29.10.2019. (tanskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Møllehøj** Wikimedia Commonsissa
**A. Honko Oy** on suomalainen nahkatuotteita valmistava ja myyvä perheyritys. Sen tehdas sijaitsee Sastamalan "laukkulaaksossa" Kokemäenjoen varrella sijaitsevassa Jokisivun kylässä. Alueella on harjoitettu käsityöammatteja jo 1800-luvun puolivälistä lähtien. 

Yhtiön omistavat Seppo Honko ja hänen poikansa Markus Honko. Päämarkkina-alue on Suomi; osa tuotannosta menee vientiin. Yritys teettää tuotteita lähiseudulla alihankintana ja on työllistänyt parhaimmillaan 80 henkeä.

Historiaa
---------

Aarne Honko, joka oli aiemmin työskennellyt paikallisen tehtaan työnjohtajana, perusti sotien jälkeen vuonna 1947 oman toiminimen, jonka avulla hän alkoi valmistaa naisten käsilaukkuja sekä lompakoita. Yritys on alansa vanhin suomalainen perheyritys kolmannessa sukupolvessa.*lähde?*

Tuotteet
--------

Yritys on erikoistunut valmistamaan ja suunnittelemaan räätälöityjä kanto- ja suojalaukkuja sekä koteloita ammattikäyttöön. Tuotteisiin kuuluu myös mallisuojattu HonkoQuick Wallet -lompakkomallisto.

Yrityksen asiakkaisiin kuuluvat muun muassa VR-Yhtymä sekä Suomen puolustusvoimat.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Vilenius, Pauliina: Raudanlujaa rakkautta, Eeva ja Aarne Honko ovat olleet naimisissa 70 vuotta (Arkistoitu – Internet Archive), Alueviesti 4.6.2008 sivu 9, viitattu 4.8.2014 (lähteessä 1948, mutta kotisivulla 1947)
2. 1 2  Finder: Honko A. Oy taloustiedot 01/2014 päättyneellä tilikaudella
3. ↑  A Honko Oy Kauppalehti. Viitattu 1.8.2014.
4. ↑  Biotalous: Kehittämisprojekti: Jokisivu *Oppimistehtävän oheismateriaalia*.  2010-2011. HAMK.  Arkistoitu 20.8.2014.
5. ↑  Alueviesti 6.7.2011, viitattu 4.8.2014
6. ↑  Quick, Honkoquick.fi, viitattu 12.8.2014
7. ↑  Tuotteet (Arkistoitu – Internet Archive) Honko.fi, viitattu 5.8.2014
8. ↑  Tietoa yrityksestä, (Arkistoitu – Internet Archive) Honko.fi, viitattu 4.8.2014

Aiheesta muualla
----------------

* A. Honko Oy:n kotisivu
**Alfred Alonzo "A. J." Jenkins** (s. 30. syyskuuta 1989 Jacksonville, Florida) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Jenkins pelasi kolme kautta NFL-liigassa vuosina 2012–2014 edustaen San Francisco 49ersia ja Kansas City Chiefsiä.

San Francisco 49ers varasi Illinoisin yliopiston joukkueessa pelanneen Jenkinsin vuoden 2012 NFL:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella, tilaisuuden 30. pelaajana. Jenkins ei koskaan vakiinnuttanut paikkaansa 49ersin kokoonpanossa ja elokuussa 2013 hänet kaupattiin Kansas City Chiefsiin vaihdossa Jon Baldwinin. Jenkis pelasi kaksi kautta Chiefsissä, joiden aikana hän sai kohtalaisesti vastuuta. Pelaajasopimuksen päätyttyä hän osallistui syksyllä 2015 Dallas Cowboysin harjoitusleirille, muttei saanut sopimusta.

Jenkinsiä pidetään yhtenä suurimmista 2000-luvun ensimmäisen kierroksen varausvirheistä. Häneen kohdistuneet suuret odotukset eivät toteuneet, eikä hän esimerkiksi tehnyt kolmen kauden mittaisella ammattilaisurallaan ainuttakaan touchdownia.

Lähteet
-------

1. 1 2  A.J. Jenkins *Pro-Football-Reference.com*. Viitattu 31.7.2014. (englanniksi)
2. 1 2  Chris Biderman: 49ers draft history: A.J. Jenkins is biggest draft bust of last 10 years Niners Wire:  USA Today. Viitattu 21.2.2019. (englanniksi)
**Asanagi** (jap. 朝凪) oli keisarillisen Japanin laivaston Kamikaze-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Kamikaze-luokka (1922)*
Alus tilattiin Fujinagatan telakalta. Sen köli laskettiin 5. maaliskuuta 1923 ja alus laskettiin vesille 21. huhtikuuta 1924. Alus otettiin palvelukseen 29. joulukuuta 1925.

Palvelus
--------

Tyynenmeren sodan alkaessa alus kuului 29. hävittäjädivisioonaan, jonka muut alukset olivat *Oite*, *Hayate* ja *Yūnagi*. Alus osallistui divisioonansa mukana Waken valtaukseen. Wakelta alus siirtyi tammikuussa 1942 Rabauliin ja edelleen maaliskuussa Laeen, jossa alus vaurioitui Yhdysvaltain laivaston lentotukialusten *USS Yorktownin* ja *USS Lexingtonin* lentokoneiden hyökkäyksessä.

Alus osallistui toukokuussa divisioonansa mukana hyökkäykseen Port Moresbyyn. Toukokuussa Midwayn taistelun jälkeen keisarillisen Japanin laivasto organisoitiin uudelleen, jolloin divisioona siirrettiin Japanin 4. laivastoon Trukille. Alus osallistui operaatioihin Uuden Guinean alueella. Alus tulitti *Oiten* kanssa Naurua elokuussa. Alus kuljetti myös tarvikkeita Salomonin saarille.

Yhdysvaltain laivaston sukellusvene *USS Pollock* torpedoi aluksen 22. toukokuuta 1944 Boninin edustalla.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Jentschura, Hansgeorg; Jung, Dieter & Mickel, Peter: *Warships of the Imperial Japanese Navy, 1869-1945*. Lontoo: Arms & Armour Press, 1977. ISBN 0-85368-151-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Whitley 1988, s. 189
2. 1 2 3  Whitley 1988, s. 190

*Kamikaze*-luokan hävittäjä
*Kamikaze* – *Asakaze* – *Harukaze* – *Matsukaze* – *Hatakaze* – *Oite* – *Hayate* – *Asanagi* – *Yūnagi*

|  |
| --- |
| Edeltäjä: Minekaze-luokka – Seuraaja: Mutsuki-luokka |
**Mustavahakas** (*Hygrophorus camarophyllus*) on nimensä mukaisesti mustalakkinen vahakaslaji. Se on erinomainen ruokasieni ja kauppasieni, joskin sitä ostetaan ja tunnetaan harvakseltaan.

Ulkonäkö
--------

Mustavahakkaan lakki on ruskean- tai harmaanmusta, säteittäisesti viiruinen, kuiva ja 5-12 cm leveä. Nuorena lakki on kupera mutta se laakenee vanhemmiten. Joskus vanhan sienen lakki on jopa hieman suppilomainen, mutta keskusta jää silti kupumaisesti koholle. Sienen heltat ovat harmaanvivahteisen valkoiset sekä vahakasmaiseen tapaan lähes millimetrin paksuiset ja harvat. Välihelttoja on yleensä kerrotusti reunasta lukien eli neljää reunahelttaa kohti on yksi jalkaan ulottuva heltta. Jalka on pehmeä, hatara, pohjaväriltään valkoinen ja kauttaaltaan säikeisen tummanviiruinen. Malto on paksua ja haurasta. Tuoksu on miedon hunajainen.

### Samankaltaisia lajeja

Mustavahakkaan näköislajeja ovat pienehkö, vaaleanharmaa nuijamalikka (*Clitocybe clavipes*), koivulahorusokas ja lahopuulla kasvava isojuurekas (*Megacollybia platyphalla*).

Kasvuaika ja -paikka
--------------------

Mustavahakas kasvaa syys-lokakuussa erityisesti paksusammaleisissa, kuusivaltaisissa kangasmetsissä. Se on yleinen Etelä- ja Keski-Suomessa, mutta pohjoisessa se on harvinaisempi.

Käyttö ravinnoksi
-----------------

Mustavahakas on erinomainen ruokasieni. Sen maku on mieto ja makeahko. Sieni ei vaadi esikäsittelyä, eikä sen käytölle ei ole tiettävästi rajoituksia ehdotonta sieniallergiaa lukuun ottamatta. Toisaalta mustavahakas kuuluu niihin sieniin, jotka keräävät runsaanpuoleisesti radioaktiivista cesiumia. Hyönteisten toukat pilaavat mustavahakkaita kiusallisen usein, mutta toisinaan rihmastopaikalta voi saada hyvinkin runsaan sienisaaliin.

Lähteet
-------

1. ↑  Taksonomian lähde: Index Fungorum Luettu 25.8.2008
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Mustavahakas (*Hygrophorus camarophyllus*) (Arkistoitu – Internet Archive)
* Arktiset aromit: Mustavahakas (Arkistoitu – Internet Archive)
* Elintarviketurvallisuusvirasto: Mustavahakas (*Hydrophorus camarophyllus*) (Arkistoitu – Internet Archive)
* Luontonetti: Mustavahakas
* Rogers Mushrooms: Hygrophorus camarophyllus (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Hygrophorus camarophyllus | 
* Wikidata: Q3915574
* BioLib: 60257
* CoL: 6MLS6
* EoL: 241220
* Fungorum: 452096
* GBIF: 2538720
* iNaturalist: 499750
* IRMNG: 10406157
* MycoBank: 452096
* NatureServe: 2.881081
* NBN: NBNSYS0000038491
* NCBI: 1564909
* Open Tree of Life: 3830397

 |
|  |
| Agaricus camarophyllus | 
* Wikidata: Q54371203
* CoL: 65NKB
* GBIF: 5243978
* MycoBank: 243515

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee keisarillisen Japanin laivaston Shirakumo-luokan hävittäjää. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**Asashio** (jap. 朝潮) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1902 valmistunut Shirakumo-luokan torpedovenehävittäjä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Shirakumo-luokka*
Alus tilattiin 7. tai 16. marraskuuta 1901 John I. Thornycroft and Companyltä Chiswickistä Lontoosta, missä köli laskettiin 3. huhtikuuta 1901 telakkanumerolla 357. Se laskettiin vesille 10. tammikuuta 1902 ja valmistui 4. toukokuuta samana vuonna.

Palvelus
--------

*Asashio* luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi, jolloin se poistettiin ensilinjan tehtävistä. Ensimmäisessä maailmansodassa alus osallistui Tsingtaon taisteluun sekä Saksan keisarikunnan eteläisen Tyynenmeren siirtokuntien miehitykseen. Se muutettiin apumiinanraivaajaksi 1. huhtikuuta 1922 ja apualukseksi 1. huhtikuuta 1923. Alus myytiin 5. huhtikuuta 1926.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Lyon, David: *The First Destroyers*. Chatham Publishing, 1996. ISBN 1-86176-005-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Lyon 1996, s. 50.
2. ↑  Asashio (japaniksi)

*Shirakumo*-luokan torpedovenehävittäjät

|  |
| --- |
| *Shirakumo* - *Asashio* |
| Edeltäjä: Akatsuki-luokka – Seuraaja: Harusame-luokka |
Mustavalkoinen valokuva Chicago Union Stationista vuonna 1943.
**Mustavalkoinen** kuva koostuu mustasta ja valkoisesta sekä näiden väliin jäävistä harmaasävyistä. Muun muassa valokuva, elokuva ja televisio ovat alkujaan olleet mustavalkoisia, mutta tekniikan kehittyessä muuttuneet pääosin värillisiksi. Kirjapainotekniikka on alun alkaenkin mahdollistanut myös värien käytön, mutta pääosassa painotuotteitta mustavalkoisuus oli pitkään yleisempää.

Televisiolähetykset olivat aiemmin mustavalkoisia. Tekniikan kehityttyä alkoivat väritelevisiot yleistyä 1960-luvulta. Suomen ensimmäinen väritelevisiolähetys lähetettiin vuonna 1969.

Lähteet
-------

1. ↑  Väritelevisio tänään 50-vuotias *MTV Uutiset*.  25.3.2004. MTV Oy. Viitattu 31.1.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mustavalkoinen** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: sv:svartvitt & en:Black and white
**As Samu'** on kaupunki Palestiinan Länsirannalla Hebronin eteläpuolella. Nykyinen kaupunki on raamatullisen Estemon kaupungin paikalla. Kaupungin asukasluku oli vuonna 2016 arviolta 25 949.

Maantiede
---------

Talvimaisema.
As Samu' sijaitsee Palestiinan Länsirannan eteläosassa Hebronin kuvernoraatissa lähellä Israelin vastaista rajaa (vihreä linja). As Samu'n naapuripaikkakuntia ovat Yatta ja Ar Rihiya pohjoisessa, sekä Adh Dhahiriya lännessä. Kaupungin korkeus merenpinnasta on 705 metriä.

As Samu'n vuotuinen sadanta on 306 mm ja vuoden keskilämpötila 18 °C.

Historia
--------

Paikallisen vanhan talon edusta.
Nykyisen As Samu'n paikalla sijaitsi aikanaan raamatullinen Estemon kaupunki. Estemo mainitaan esimerkiksi Vanhan testamentin Joosuan kirjassa, Ensimmäisessä Samuelin kirjassa ja Ensimmäisessä aikakirjassa. Myöhemmin 300-luvulla kirjoittanut Eusebios mainitsee sen olleen suurehko juutalainen kylä Bet Guvrinin liepeillä. *Estamou* on kanaanilainen sana, joka tarkoittaa tottelevaista. Myös nykyinen nimi As Samu' on johdettu vanhasta nimestä. Paikan nykyisten asukkaiden perimätiedon mukaan he polveutuvat paikalle Arabian niemimaalta saapuneista siirtolaisista.

Israelin itsenäistymisen jälkeen nykyinen Länsiranta kuului Jordaniaan. As Samu'sta käsin palestiinalaiset tekivät ajoittain iskuja rajan yli Israeliin. Israelilaiset tekivät kostoiskun kylään 13. marraskuuta 1966. Seuraavana vuonna käydyn kuuden päivän sodan aikana Israelin armeija miehitti kylän. Nykyinen kunta Palestiinalaishallinnon alaisuudessa perustettiin vuonna 1997.

Talous
------

Vuonna 2007 As Samu'n työssäkäyvästä väestöstä 30 % oli työllistynyt Israelissa, 20 % maataloudessa, 20 % palvelualalla, 15 % kaupanalalla ja 15 % hallinnossa. Työttömyysaste oli samana vuonna 60 % ja se oli kasvanut etenkin toisen intifadan jälkeen.

Väestö
------

As Samu'n asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen vuoden 2016 arvion mukaan 25 949. Vuonna 2007 vastaava luku oli 19 355.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  As Samu' Town Profile *Palestinian Localities Study*. The Applied Research Institute – Jerusalem. Viitattu 24.10.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 06 Dr-Feu*, s. 507. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
3. ↑  Localities in Hebron Governorate by Type of Locality and Population Estimates, 2007-2016 Palestinian Central Bureau of Statistics. Viitattu 24.10.2019. (englanniksi)