recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ylä-Senegal ja Keski-Niger** (ransk. *Haut-Sénégal et Moyen-Niger*) oli Ranskan siirtomaa-alue Ranskan Länsi-Afrikassa vuosina 1899–1902.

Ranskan Länsi-Afrikan uudelleenjärjestelyn yhteydessä entinen Ranskan Sudanin hallinto lakkautettiin ja osa sen alueesta liitettiin muihin siirtomaihin. Beylan, Dinguirayen, Kankanin, Kissidougoun, Kouroussan ja Siguirin piirit liitettiin Guineaan, Bounan, Kongin ja Odiennén piirit Norsunluurannikkoon ja Koualan ja Sayn piirit Dahomeyhin. Ranskan Sudanin muista alueista muodostettiin Ylä-Senegalin ja Keski-Nigerin hallintoalue. Se jakautui yhteen siviilialueeseen ja aluksi kahteen, vuodesta 1900 kolmeen sotilasalueeseen, joiden keskuksina toimivat Timbuktu, Bobo Dioulasso ja Zinder. Siviilihallinnon päällikkönä toimi kenraalikuvernöörin edustaja Kayesissa. Sotilasalueiden komentajat olivat sotilasasioissa suoraan kenraalikuvernöörin, mutta siviiliasioissa hänen edustajansa alaisia. Siviili- ja sotilasalueilla oli myös yhteinen budjetti.

Siviilialueen tilalle perustettiin vuonna 1902 Senegambia ja Niger, jonka yhteyteen kuuluivat myös Timbuktun ja Bobo Dioulasson sotilasalueet.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *French West Africa. Volume II: the Colonies*, s. 228. Naval Intelligence Division, 1944. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  *Territoires du Haut-Sénégal Moyen-Niger 1900–1903*, s. 1–2. Paris: Imprimerie Firmin-Didot, 1904. Teoksen verkkoversio.
**Lewis F. Muir**, alun perin **Louis Meuer** (1884–1915), oli yhdysvaltalainen säveltäjä ja ragtime-pianisti.

Muir aloitti pianistina St. Louisissa ja esiintyi kaupungissa vuonna 1904 pidetyssä maailmannäyttelyssä. Vuonna 1910 hän muutti New Yorkiin. Hänen ensimmäinen julkaistu sävellyksensä oli "Play That Barber-Shop Chord" vuodelta 1910. Vaudeville-esiintyjä Bert Williams käytti kappaletta esityksissään. Muir julkaisi vuosina 1910–1911 myös muita ragtime-sävellyksiä kuten "Oh, You Bear Cat Rag", "The Matrimony Rag" ja "When Ragtime Rosie Ragged the Rosary".

Journalisti L. Wolfe Gilbert kritisoi Muiria vuonna 1912 katolisen ruusukon (engl. *rosary*) käsittelemisestä ragtime-kappaleessa, mitä hän piti pyhäinhäväistyksenä. Muir kohtasi Gilbertin kasvotusten ja kiivaan sanaharkan jälkeen haastoi tämän kirjoittamaan kanssaan kappaleen. Tuloksena syntyi romanttinen laulu "Do You Feel It in the Air?" sekä molempien kirjoittajien tunnetuimmaksi sävellykseksi jäänyt "Waiting for the Robert E. Lee".

Muir sävelsi tuotteliaasti vuosina 1912–1913 ja hänen sanotaan matkanneen Lontooseen soittamaan ragtimea Oxford Theatressa. Hän teki myös yhteistyötä italialaisen säveltäjä Ruggero Leoncavallon kanssa. Hän julkaisi vuonna 1914 vielä muun muassa kappaleet "Camp Meeting Band", "Buy a Bale of Cotton for Me", "I Had a Gal, I Had a Pal" ja "Mootching Along". Lewis F. Muir kuoli tuberkuloosiin 3. joulukuuta 1915, 32-vuotiaana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lewis F. Muir *Songwriters Hall of Fame*.  Arkistoitu 19.9.2011. Viitattu 7.10.2011. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  arwulf arwulf: Lewis F. Muir *Allmusic*. Viitattu 7.10.2011. (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Lewis Fry Richardson** (11. lokakuuta 1881 – 30. syyskuuta 1953) oli englantilainen matemaatikko, meteorologi, fyysikko ja psykologi, joka aloitti numeerisen säänennustamisen kehityksen.

Richardson kasvoi kveekariperheessä ja opiskeli Newcastlessa, Durhamissa ja Cambridgen yliopistossa.

Richardson kehitti ensimmäisenä sääennustamismenetelmän, jossa ratkottiin osittaisdifferentiaaliyhtälöitä pienten muutosten menetelmällä: laskemalla niiden ennustamista muutosnopeuksista lyhyen aika-askelen aikana tapahtuva muutos, ja käyttämällä tulosta uuden muutosnopeuslaskennan lähtötilanteena. Hän julkaisi menetelmän vuonna 1922 teoksessaan *Weather Prediction by Numerical Process*.

Kirjansa lisäksi hän tutki muita meteorologian osa-alueita, etenkin diffuusiota, ja kehitti Richardsonin luvuksi kutsutun alailmakehän turbulenttisuutta ja stabiilisuutta kuvaavan suureen. Se on dimensioton luku, joka ilmaisee potentiaalienergian ja kineettisen energian suhteen. Richardsonin turbulenssitutkimukset saivat nopeasti tunnustusta, mutta hänen numeerisia menetelmiään pidettiin epäonnistuneina. Myöhemmin on selvinnyt että niiden todentamiseen tarkoitetut kokeet epäonnistuivat huonojen lähtötietojen takia.

Richardson tutki myös sodan psykologiaa. Hän suoritti psykologian kanditutkinnon Lontoon University Collegessa vuonna 1929. Jäätyään eläkkeelle vuonna 1940 hän keskittyi sotimisen psykologian tutkimiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Lewis Fry Richardson Encyclopedia Britannica. Viitattu 26.6.2015.
2. 1 2 3 4 5  Lewis Fry Richardson Biography School of Mathematics and Statistics University of St Andrews, Scotland. Viitattu 26.6.2015.
3. 1 2  Lewis Fry Richardson's weather forecasts changed the world. But could his predictions of war do the same? The Independent. Viitattu 26.6.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* J.C.R. Hunt: Lewis Fry Richardson (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* MathSciNet
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
William Fox vuonna 1921.
**William Fox** (alkujaan **Wilhelm Fried**, 1. tammikuuta 1879 Tolcsva, Unkari – 8. toukokuuta 1952 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvajohtaja ja -tuottaja. Perustamansa Fox Film Corporation -elokuvayhtiön johtajana hänestä tuli yksi Hollywoodin vaikutusvaltaisimmista elokuvamoguleista.

Foxin perhe tuli Yhdysvaltoihin siirtolaisena Unkarista. Hän varttui New Yorkin Lower East Sidessa. Hänen ensimmäinen yrityksensä oli vaatealan yritys Knickerbocker Cloth Examining and Shrinking Company. Myytyään sen Fox osti nickelodeon-elokuvateatterin ja perusti Greater New York Rental Company -elokuvanvuokrausyrityksen sekä vuonna 1913 tuotantoyhtiön Box Office Attractions. Seuraavana vuonna Fox yhdisti yrityksensä Fox Film Corporationiksi, josta tuli yksi Hollywoodin suurimmista elokuvayhtiöistä.

Pörssiromahdusta seuranneiden taloudellisten vaikeuksien seurauksena Fox syrjäytettiin perustamansa yhtiön johdosta vuonna 1930. Hän meni henkilökohtaiseen konkurssiin vuonna 1936, ja viisi vuotta myöhemmin hän joutui vuodeksi vankilaan tuomarin lahjomisyrityksestä. Vapauduttuaan hän yritti perustaa oman tuotantoyhtiön mutta ei saanut siihen rahoitusta. Hän kuoli vuonna 1952.

Lähteet
-------

1. ↑  William Fox *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 9.5.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Hal Erickson: William Fox biography *AllMovie*. Viitattu 9.5.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Hamza Tlili** (arab. حمزة التليلي‎, s. 28. tammikuuta 1990) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa Espérancea.

Ura
---

Tlili aloitti jalkapalloilun JS Kairouanin junioreissa, josta hän nousi kirjoille edustusjoukkueeseen kaudella 2007-2008. Sittemmin kesällä 2008 Espérance osti puolustajan joukkueeseensa. Tilin peliaika on kuitenkin jäänyt vähälle ensimmäiset kaksi kautta joukkueen kokeneempien puolustajien myötä.

Maajoukkueura
-------------

Tlili oli mukana Tunisian alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa vuoden 2007 alle 17-vuotiaiden MM-kisoissa, mutta ei pelannut turnauksessa ainuttakaan ottelua. Tlili on pelannut myös alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa.

Saavutukset
-----------

* Tunisian mestaruus: 2009, 2010
* Arabian Mestarien liiga: 2009
* Pohjois-Afrikan cup voittajien cup: 2009

Aiheesta muualla
----------------

* Kawarji (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)

Tunisian alle 17-vuotiaiden joukkue – Jalkapallon alle 17-vuotiaiden MM-kilpailut 2007
1 Tounsi |
2 Karoui |
3 Ifa |
4 Tlili |
5 Jaballah |
6 Wazani |
7 Dkhil |
8 Abbes |
9 Ben Azouz |
10 Hadhria |
11 Sassi |
12 Arbi |
13 Ayari |
14 Marzouki |
15 Makhzoumi |
16 Dkhili |
17 Msakni |
18 Mejri |
19 Ben Akremi |
20 Boughanmi |
21 Souidi |
Valmentaja Kanzari
**Sommelo** on Akaan Toijalassa toimiva Toijalan nuorisoseuran sekakuoro.

Sommelo-nimi on peräisin Kalevalasta ja sillä tarkoitetaan pientä tuohi- tai lankakerää, erityisesti sellaista, jossa ei ole keränpohjaa, eli jota ei ole alettu tekemään esimerkiksi paperinpalan ympärille. Kalevalan ensimmäisissä runoissa runonlaulaja kertoo, miten hän sai laulunsa ja kääri ne kerälle, sovitteli sommelolle, kelan pisti kelkkahan, sommelon rekosehen. Tultuaan sitten alle kuulun kurkihirren hän aukaisi sanaisan arkun, virsilippahan viritti, keritteli pään kerältä, suori solmun sommelolta.

Kuoro aloitti kansanlaulukerhona vuonna 1975. Tuolloin mukana oli 11 laulajaa. Ohjelmisto rakentui kansanlauluperinteelle. Alussa kuoroa vaivasi mieslaulajien puute ja pienimmillään toimittiin kaksiäänisenä naiskuorona. Alkuvaiheessa kuoron johtajana oli Niilo Villanen kuolemaansa asti 1983. Sen jälkeen kuoroa ovat johtaneet Juha Nuora vuosina 1983–1989, Juha Viitanen vuosina 1989–1994, Leena Aarnipuu-Lampela vuosina 1994–2011 ja Juha Holma vuosina 2011-2017. Nykyisin 40 laulajan kuoron johtajana toimii Marjukka Manner.

Kuoron monipuolinen ohjelmisto ulottuu kevyemmän musiikin uusista kuorosovituksista perinteisen kuorolauluohjelmiston kautta renessanssin kirkkomusiikkiin. Kuorovierailuja on kotimaan lisäksi tehty Tallinnaan sekä Tšekin Vrbno Pod Pradedemiin ja Tapaan. Lisäksi kuoro on osallistunut kuorokilpailuun Barcelonassa ja kuorofestivaaliin Balchikissa Bulgariassa sekä kuorokilpailuun Llangollenissa Walesissa.

Aiheesta muualla
----------------

* www.sommelokuoro.fi

1. ↑  Suorin solmun sommelolta *Kotimaisten kielten keskus*. Viitattu 2.7.2023.
**Desiderio da Settignano** (1428 Settignano, Toscana – 1464 Firenze) oli italialainen kuvanveistäjä.

Elämä ja ura
------------

Desiderion sanotaan olleen kivenhakkaajan poika, ja hänet otettiin kivityöläisten yhdistykseen vuonna 1453. Hän oli lyhyen aikaa Donatellon oppilas, jota hän Giorgio Vasarin mukaan avusti Daavidin jalustan työstämisessä, ja hän näyttää työskennelleen myös Mino da Fiesolen kanssa, jonka herkkää ja hienostunutta tyyliä Desiderion teokset muistuttavat enemmän kuin Donatellon ehkä maskuliinisempaa sävyä. Desiderio ei näytä työskennelleen koskaan muualla kuin Firenzessä.

Lyhyestä elämästään huolimatta hänen nimensä kuuluu aikansa suurten taiteilijoiden joukkoon. Hänen tärkeimpiä tuotoksiaan ovat Santa Crocen kirkossa sijaitseva valtiosihteeri Carlo Marsuppinin hauta, joka on peitetty hienolla veistoksella; San Lorenzon suuri marmorinen tabernaakkeli, jossa on viehättävä Jeesus-lapsen hahmo; Marietta Strozzin rintakuva Palazzo Strozzissa; reliefi Madonnasta ja lapsesta Palazzo Panciatichissa; nuoren tytön muotokuvamallinen rintakuva Bargellon palatsissa; puinen Magdalenan patsas alttarin yläpuolella Santa Trinitan kirkossa (Benedetto da Majanon viimeistelemä). Vasari ylistää erityisesti Desiderion nais- ja lapsihahmojen käsittelyä. Kuten useimmat Donatellon oppilaat, Desiderio työskenteli pääasiassa marmorilla, eikä hänen tiedetä tehneen pronssitöitä.

* Carlo Marsuppinin hautamerkkiCarlo Marsuppinin hautamerkki
* San Lorenzon kirkon tabernaakkeliSan Lorenzon kirkon tabernaakkeli
* Marietta Strozzin rintakuva Marietta Strozzin rintakuva

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Desiderio da Settignano *The Catholic Encyclopedia.*.  1912. Viitattu 22.10.2022.
2. 1 2 3  Desiderio da Settignano *Encyclopedia Britannica*.  1911. Viitattu 22.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Desiderio da Settignano** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
	+ 2
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* National Gallery of Canada
* Victoria
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
MalekulaKartta Malekulasta

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Malakula |
| Sijainti | 
MalampaVanuatu |
| Saariryhmä | 
Uudet Hebridit |
| Vesialue | 
Korallimeri |
| Korkein kohta | 
879 m |
| Pinta-ala | 
2 023 km²  |

Väestö| Asukasluku | 
31 556 (2016) |
| Suurin kaupunki | 
Lakatoro |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Malekula** (myös *Malakula*) on Vanuatun toiseksi suurin saari, joka kuuluu Malampan maakuntaan. Saari on noin 95 kilometriä pitkä, noin 45 kilometriä leveä ja pinta-alaltaan 2 023 neliökilometriä. Malekulalla asui vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan 31 556 asukasta. Saarella tuotetaan kahvia ja kopraa.

Malekulalla puhutaan yhteensä noin kolmeakymmentä eri kieltä, joista monet ovat uhanalaisia. Asukastiheys on suurin koillisrannikolla ja pienin saaren lounaisosassa. Malekulan keskiosa on vuoristoista, ja korkein kohta on 879 metriä. Vuonna 1965 maanjäristys vaurioitti osaa saaresta pahoin.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Malakula Encyclopaedia Britannica. Viitattu 2.4.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  Vanuatu: Provinces and Islands *citypopulation.de*. Viitattu 2.4.2020. (englanniksi)
3. 1 2  Malekula *Vanuatu Tourism*.  Arkistoitu 6.8.2020. Viitattu 2.4.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Malekula** Wikimedia Commonsissa
William Grommé: *Arabialainen sheikki oppilaineen*.
**William Tilman Grommé** (ven. Василий Тильманович Громме, *Vasili Tilmanovitš Gromme*; 24. joulukuuta 1836 Pietari, Venäjän keisarikunta – 1900 Pariisi, Ranska) oli venäjänsaksalainen taidemaalari ja keräilijä, joka vaikutti pääosin Saksassa ja Ranskassa. Hänet tunnetaan Viipurin historialliselle museolle tekemästään testamenttilahjoituksesta. Pääosaa Grommén keräämästä taide- ja esinekokoelmasta säilytetään nykyään Lahden historiallisessa museossa.

Grommé oli Saksan Bremenistä Pietariin muuttaneen liikemiehen poika. Hän opiskeli Pietarin taideakatemiassa vuosina 1855–1867 ja myöhemmin Düsseldorfissa Saksassa. Vanhempiensa kuoltua Grommé muutti Saksasta Pariisin lähellä sijaitsevaan Château de Maisonsin barokkilinnaan, jonka hän oli ostanut ateljeekseen. Grommé vietti kesiä perheensä omistamassa Onnela-huvilassa Viipurin maalaiskunnan Lavolassa ja hänellä tiedetään olleen kontakteja Pariisissa asuneisiin suomalaisiin taiteilijoihin.

Grommé testamenttasi koko omaisuutensa Viipurin kaupungille. Siihen sisältyi myös 2 619 esinettä ja taideteosta käsittänyt kokoelma, joka liitettiin vuonna 1902 Viipurin historiallisen museon kokoelmiin. Osa taideteoksista siirrettiin vuonna 1930 avattuun Viipurin taidemuseoon. Arvokkaan Maisonsin linnan Viipurin kaupunki myi vuonna 1905 Ranskan valtiolle, koska sen ylläpitokustannukset olivat niin suuret. Suurin osa Grommén kokoelmasta tuhoutui talvisodan pommituksissa vuonna 1940. Pelastetuksi saatiin vain noin sata esinettä, joiden joukossa on muun muassa alankomaalaista Delftin keramiikkaa 1600- ja 1700-luvuilta sekä noin 20 öljyvärimaalausta. Pääosa säilyneistä esineistä sijoitettiin sodan jälkeen perustettuun Lahden historialliseen museoon, mutta taideteoksia päätyi myös Lahden taidemuseoon ja Hämeenlinnan taidemuseoon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Громме Василий (Вильгельм) Тильманович (venäjäksi) Artru.info (Internet archive). Viitattu 14.12.2017.
2. 1 2 3  William Grommé (1836-1900) (Arkistoitu – Internet Archive) Lahden historiallinen museo. Viitattu 14.12.2017.
3. 1 2 3  Olli Valkonen: "Viipurin museoiden taidetta", s. 12–13 teoksessa *Taidetta vanhasta Viipurista*. Viipuri-säätiö 2004.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **William Grommé** Wikimedia Commonsissa

* L. Wennervirta : Suomalaisia taiteilijoita ranskalaisessa linnassa. William Grommé ja Maison Lafitte, Suomen Kuvalehti, 10.10.1931, nro 41, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Suomelle lahjoitettiin ranskalainen kuningaslinna mutta... Seura, 20.10.1937, nro 42, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |

 |
Ainut täysin toimiva koemalli XR219, BAC:n Wartonin tehtaalla. Kuva kesältä (11. kesäkuuta) 1966.
**BAC TSR-2** on kahdella suihkumoottorilla varustettu brittiläinen taktinen tiedustelu- ja pommituskone. Konetyypin suunnittelija ja aiottu valmistaja oli British Aircraft Corporation (BAC). Koneesta valmistui täysin lentäväksi ja testikäyttöön kuitenkin pelkkä prototyyppiversio (XR219), 22 aihion (engl. *airframe*) ohella. Se ei onnistunut täyttämään täysin sille asetettuja odotuksia. Moottorit olivat tyyppiä Bristol-Siddeley Olympus. Konstruktiona olivat ylätasoiset deltasiivet, joissa alaspäin kääntyvät winglet-kärjet. Peräsinten muotoilu oli perinteinen, eikä niissä ollut erityisiä poikkeuksia.

Koneelle asetettiin tavoitteeksi lentää ainakin 40 000 jalan eli 12 000 metrin korkeudell ja yli 2.0 Machin luvun nopeudella. Pommitustehtävissä tavoitteeksi asetettiin matalalennolla tehtävät taktiset, myöhemmin myös strategiset (megatonni-luokan) ydinpommitukset 1,3 Machin nopeudella.

Kone olisi kyennyt kuljettamaan koneen sisäisenä pommilastina joko noin 2 700 kg konventionaalisia räjähdepommeja taikka 2 kappaletta WE-177 A/B-tyypin ydinpommeja. Ulkopuolisissa ripustimissa kyettiin kuljettamaan puolustusaseistuksena ilmataisteluohjuksia. Aseistusta yhteensä enintään 4 500 kg, josta 1 800 kg asekuormaa ulkoisesti siipien ripustuskiinnikkeissä.

BAC TSR-2:n kehittelytyö alkoi vuoden 1958 aikana. Koneen ensilento oli 27. syyskuuta 1964.

Konetyypin käytön hylkääminen merkitsi käytön pidentymistä eli jatkoaikaa monelle muulle Kuninkaallisten ilmavoimien konetyypille, muiden muassa V-pommittajille. Ne eivät pystyneet ylittämään äänen nopeutta. BAC TSR-2 jakoi jokseenkin vastaavanlaisen kohtalon, yhdessä Avro Canada CF-105 Arrow:n kanssa. Rynnäkköpommittajan paikan otti lähinnä Blackburn Buccaneer, sekä toissijaisesti myös SEPECAT Jaguar. 

BAC TSR-2, kone XR220.

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. ↑   (Viitattu 27.2.2014)

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 
* 
* 
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (ranskaksi)
* (venäjäksi)
* (suomeksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Desibeliwatti** eli **dBW** on signaalin voimakkuuden yksikkö, jolla ilmaistaan voimakkuus desibeleinä suhteessa yhteen wattiin. Sitä käytetään, koska se kykenee ilmaisemaan sekä hyvin suuria että hyvin pieniä tehoarvoja lyhyellä lukualueella. Esimerkiksi 1 milliwatti = −30 dBW, 1 watti = 0 dBW, 10 wattia = 10 dBW, 100 wattia = 20 dBW ja 1 000 000 W = 60 dBW.

{\displaystyle {\mbox{Teho dBW:inä}}=10\log \_{10}{\frac {\mbox{Teho}}{1\mathrm {W} }}}
ja 

{\displaystyle {\mbox{Power in W}}=10^{\frac {\mbox{Power in dBW}}{10}}}
Vertaa dBW:tä dBm:ään, joka ilmaiseen tehon desibeleinä suhteessa yhteen milliwattiin (0,001 W).

Annettu dBW-arvo ilmaistuna dBm:nä on aina 30 enemmän, koska 1 watti on 1000 milliwattia ja 1000 on 30 dB; esim. 10 dBm (10 mW) on yhtä suuri kuin −20 dBW (0,01 W).

Vaikka yksikköä desibeli (dB) on sallittu käyttää SI-yksiköiden rinnalla, yksikköä dBW ei ole sallittu.

Katso myös
----------

* dBm

Lähteet
-------

1. ↑  E Ambler Thompson ja Barry N Taylor: Guide for the use of the International System of Units (SI). (sivu 30, vapaa pääsy) *NIST Special Publication*, 2008, 811. vsk. doi:10.6028/nist.sp.811e2008.
**BAP Arica** (runkonumero SS-36) on Perun laivaston vuonna 1975 palvelukseen otettu Islay-luokan sukellusvene.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Islay-luokka*
Alus tilattiin 24. kesäkuuta 1970 Saksasta Howaldtswerke-Deutsche Werft AG:lta Kielistä, missä köli laskettiin 1. lokakuuta 1971. Se laskettiin vesille 5. huhtikuuta 1974 ja liitettiin laivastoon 21. tammikuuta 1975. Alus nimettiin Perun ja Chilen laivastojen välisen 7. kesäkuuta 1880 käydyn Arican taistelun muistoksi.

Palvelus
--------

Pohjanmerellä järjestettyjen koeajojen päätyttyä alus saapui uuteen kotisatamaansa Callaoon vuoden 1975 alussa. Oltuaan palveluksessa lähes vuosikymmenen alus modernisoitiin 1983-1984 Kielissä.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 306

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:BAP Arica (SS-36)
**Suvi Ermilä** (s. 1985) on suomalainen sarjakuvantekijä, joka palkittiin vuonna 2022 Sarjakuva-Finlandialla teoksesta *Vastaanottokeskus*. Hänen ensimmäinen sarjakuva-albuminsa oli *Hauho* (2017).

Ura
---

Ermilä on valmistunut sosionomiksi ja työskennellyt muun muassa lastensuojelussa ja vanhustyössä. Vuosina 2010–2018 hän työskenteli ohjaajana eri vastaanottokeskuksissa. Ermilä alkoi työnsä ohella opiskella Aalto-yliopistossa visuaalista kulttuuria, nykytaidetta ja sarjakuvan tekemistä, ja hän on valmistunut taiteen maisteriksi. Matti Hagelbergin sarjakuvan sivuaineen kurssi oli Ermilän mukaan käänteentekevä hänen urallaan.

Ermilän ensimmäinen sarjakuva-albumi *Hauho* ilmestyi vuonna 2017. Se on autofiktiivinen tarina suomalaisesta kesämökkikokemuksesta ja kuvaa hieman siihen liittyvää perhedynamiikkaa. Ermilän toinen teos *Jälki* julkaistiin vuonna 2018. Se on neljän sarjakuvanovellin kokoelma ja kuvaa ihmisten välisiä kohtaamisia ja niiden jättämiä muistoja.

Ermilä palkittiin vuonna 2022 kolmannesta sarjakuva-albumistaan *Vastaanottokeskus* Sarjakuva-Finlandialla. Teos koostuu novellimaisista tarinoista, ja se käsittelee vastaanottokeskuksen arkea. Siinä tulee esille muun muassa pakolaisten ahdinko, yksinäisyys ja turhautuminen. Ermilä on kertonut miettineensä sarjaakuvaa tehdessään, voiko hän kertoa turvapaikanhakijoiden tarinaa vai toistaako hän vain valtasuhteita. Sarjakuva-albumin keskiössä on kuitenkin vastaanottokesuksen työntekijöiden näkökulma. Ermilä on sanonut, ettei olisi voinut uskottavasti asettua turvapaikanhakijan asemaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Miia Vistilä: Työ vastaanottokeskuksessa avasi sarjakuvataiteilija Suvi Ermilän silmät passin tärkeydelle *Voima.fi*.  17.2.2022. Voima Kustannus. Viitattu 26.3.2022.
2. 1 2  Suvi Ermilä voitti Sarjakuva-Finlandian albumillaan Vastaanottokeskus *HS.fi*.  25.3.2022. Sanoma company. Viitattu 26.3.2022.
3. 1 2  Juhani Tolvanen: Suvi Ermilä on sarjakuvataiteen uusi tähti – "Sarjakuvan avulla voin katsoa etäältä kipeämpiäkin asioita" *IS.fi*.  9.8.2020. Viitattu 26.3.2022.
Suvi Helin Jyväskylän Kalevan kisoissa vuonna 2018.
**Suvi Marjatta Helin** (s. 10. toukokuuta 1985 Kangasala) on suomalainen kuulantyöntäjä ja painonnostaja. Hän on edustanut vuodesta 2013 Tampereen Pyrintöä edustettuaan aikaisemmin Nokian Urheilijoita. Heliniä valmentaa olympiavoittaja Arsi Harju, joka on toiminut hänen valmentajanaan vuodesta 2010 lähtien.

Helin sai hopeaa 22-vuotiaiden Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Århusissa 2006. Saman ikäluokan EM-kilpailuissa Debrecenissä 2007 hän putosi karsinnassa. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän karsiutui tuloksella 15,05 m. Hän on edustanut Suomea aikuisten maaotteluissa vuodesta 2004 lähtien.

Helin on voittanut Kalevan kisoissa kultaa Jyväskylässä 2006, Lappeenrannassa 2007, Tampereella 2008, Kajaanissa 2010, Turussa 2011 ja Lahdessa 2012, hopeaa Vaasassa 2013 ja Oulussa 2016 sekä pronssia Espoossa 2009 ja Jyväskylässä 2018. Ennätyksensä 15,96 m hän työnsi Mänttä-Vilppulassa kesäkuussa 2011.

Helin on voittanut useita suomenmestaruuksia painonnostossa, joista viimeisimmän vuonna 2017.

Lähteet
-------

* Suvi Helin Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

### Viitteet

1. ↑  Seurasiirrot vuodeksi 2013 *sul.fi*. Suomen Urheiluliitto.  Arkistoitu 31.12.2012. Viitattu 21.12.2012.
2. 1 2 3  Suvi Helin Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
3. ↑  Saarinen, Ossi: Helin jäi kuulakarsinnan jumboksi  28.6.2012. YLE. Viitattu 28.6.2012.
4. ↑  Miiro Kuusikko: Sini Kukkoselle 10. Suomen mestaruus, Lähdekorvelle ja Kaikkoselle hopeaa.  22.2.2015. Parkanon Puntti. Viitattu 3.9.2015.
5. ↑  Milko Tokola nosti SE-raudat Porin SM-kisoissa *painonnosto.fi*.  28.2.2016.  Arkistoitu 8.3.2016. Viitattu 4.3.2016.
6. ↑  SM-2017, kolmas kilpailupäivä *painonnosto.fi*.  19.2.2017.  Arkistoitu 21.2.2017. Viitattu 20.2.2017.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Kiviniemi** (ruots. *Stensnäs*) on kylä Salon kaupungin Särkisalossa. Kylä sijaitsee Laukanlahden länsirannalla.

Kiviniemen kyläaluetta rajaa joka suunnalta naapurikylä Taamarla. Lisäksi kylään kuuluu Hästön niemen lounaiskulma. Kylä on pitkälti kesäasutuskäytössä. Laukanlahti on hyvin rehevöitynyt.

Kiviniemi mainitaan ensimmäisen kerran vuoden 1540 maakirjassa. Kylä oli yhden säterin muodostama yksinäistalo. Säteri on muutettu sotilasvirkataloksi 1600-luvulla, jolloin kylä lienee saaneen ruotsinkielisen nimensä suorana käännöksenä. Kylä on pysynyt yksitaloisena vuoteen 1925 asti, jolloin kantatilasta lohkottiin viisi taloa. Uudempi rakennuskanta kylässä on kesäasutusta. Etenkin Näsin torpan alue Hästössä on tiiviisti rakennettu.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Turun maakuntamuseon Sarakum-projekti, Särkisalon kulttuuriympäristö ja arvot*, s. 60. Turun maakuntamuseo, 2005. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Kansalaisen karttapaikka Maanmittauslaitos. Viitattu 21.1.2021.
3. ↑  Stensnäs, Finby Finlandssvenska Bebyggelsenamn:  SLS. Viitattu 22.1.2021. (ruotsiksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Särkisalo |
| --- |
|  |
| Taajamat | 
* Förby

 |
|  |
| Rekisterikyliä | 
* Aisböle
* Bastböle
* Falkki
* Finnari
* Förby
* Hakkala
* Heikberg
* Hästö
* Kaukassalo
* Kiviniemi
* Kota
* Kraila
* Montola
* Muuri
* Niksaari
* Norrby
* Pensalo
* Pettu
* Seppälänmäki
* Siksalo
* Suutarkylä
* Särkisalon kirkonkylä
* Söderby
* Taamarla
* Tessvärr
* Verkkoranta

 |

 |
**Asparuh** oli bulgaarien kaani ja ensimmäisen Bulgarian valtakunnan perustaja. Asparuh johti osan bulgaareista aleilta nykyisessä Ukrainassa Balkanille nykyiseen Bulgariaan, joka tuolloin kuului Bysantin valtakuntaan. Voitettuaan keisari Konstantinos IV:n joukot vuonna 680 tai 681 Asparuh solmi rauhan ja bulgaarit asettuivat Tonavan eteläpuolelle.

Elämäkerta
----------

Kartta Bulgarian perustamisesta, Asparuhin valtaamat alueet keltaisella ja hänen seuraajansa Tervelin oranssilla.
Asparuhin isä Kubrat kapinoi avaareja vastaan näiden epäonnistuneen Konstantinopolia vastaan tekemän hyökkäyksen jälkeen vuonna 626 ja perusti niin sanotun Suur-Bulgarian valtion, jonka useimmat tutkijat sijoittavat nykyisen Ukrainan alueelle. Suur-Bulgaria oli eri heimojen liitto, joka hajosi Kubratin kuollessa hänen viiden poikansa johtamiin eri joukkoihin. Batbaian pysytteli Suur-Bulgarian vanhalla alueella ja Κotrag muutti lähistölle Dneprjoen toiselle puolelle. Neljäs poika muutti Pannoniaan ja liittoutui avaarien kanssa viidennen muuttaessa vastaavasti Pentapolikseen Ravennaan liittoutuen Bysantin valtakunnan kanssa. Asparuh, kolmas Kubratin pojista, muutti johtamansa joukot puolestaan Tonavan suulle paikkaan, joka tunnettiin tuolloin nimellä Onglos. Asparuhin liikkeellelähdön tarkka päivämäärä sekä Onglosin sijainti ovat olleet tutkijoiden kiistelyn aihe. Suur-Bulgarian vanhat alueet päätyivät sittemmin kasaarien vallan alle.

Onglosiin saapuneet bulgaarit olivat todennäköisesti menettäneet suuren osan karjastaan ja karjan laidunalueet. Näinpä he turvautuivat ryöstelemään tuolloin Bysantin valtakunnan hallussa olleita alueita. Konstantinopoli oli tuolloin muslimien piirittämä ja keisari joutui ehkä maksamaan suojelurahaa bulgaareille. Bulgaarien ryöstöretket lakkasivat joksikin aikaa, mutta jatkuivat taas vuoden 678 jälkeen, ehkäpä koska Konstantinos IV ei enää maksanut bulgaareille hänen voitettuaan arabit. Vuonna 680 tai 681 Konstantinos IV johti armeijansa bulgaareja vastaan. Sotaretki epäonnistui ja Bysantin joukot voitettiin verisesti näiden yrittäessä palata takaisin. Konstantinos solmi vuonna 681 rauhan Asparuhin bulgaarien kanssa tunnustaen näiden aseman Dobrudzhassa, sekä Tonavan ja Balkanvuorten välillä. Bysantin valtakunta suostui myös maksamaan vuosittaista suojelurahaa bulgaareille. Konstantinoksen poika Justinianus II johti Bysantin armeijan bulgaareja vastaan kahteen otteeseen vuosina 688 ja 689, mutta myös nämä sotaretket päättyivät tappioon. Asparuh sai ilmeisesti sittemmin surmansa ehkä kasaareja vastaan taistellessaan vuoden 700 paikkeilla. Osa tutkijoista pitää Asparuhia seurannutta kaani Terveliä Asparuhin poikana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Panos Sophoulis: *Byzantium and Bulgaria, 775–831*, s. 105-112. Koninklijke Brill NV, 2012. ISBN 978-90-04-20695-3. (englanniksi)
2. ↑  Mark Whittow: *The Making of Byzantium, 600–1025*, s. 271. University of California Press, 1996. ISBN 0-520-20496-4. (englanniksi)
3. ↑  Raymond Detrez: *Historical Dictionary of Bulgaria*, s. 31-32. The Scarecrow Press, 2006. ISBN 978-0-8108-4901-3. (englanniksi)
Lucia Bosè vuonna 1950Lucia Bosè vuonna 1950
**Lucia Bosè** (*Lucia Borloni*, 28. tammikuuta 1931 Milano, Italia – 23. maaliskuuta 2020 Brieva, Espanja) oli italialainen näyttelijä. Hän voitti vuoden 1947 Miss Italia -kilpailun työskenneltyään aiemmin vuosia leipomossa. Ensimmäisessä täys­pitkässä elo­kuvassaan hän esiintyi vuonna 1950, jolloin hänellä oli rooli Giuseppe De Santisin elo­kuvassa *Taistelu oliivipuiden varjossa*. Sittemmin hän esiintyi elo­kuvissa *Cronaca di un amore* (1950), *Nainen vailla sielua* (1953), *Polkupyöräilijän kuolema* (1955), *Hehkuva tuli* (1955) ja *Veri kuohuu* (1956).

Ura
---

Vuonna 1960 Bosèlla oli kreditoimaton rooli elo­kuvassa *Orfeuksen testamentti*. Vuonna 1969 hän esiintyi elo­kuvissa *Fellinin Satyricon* ja *Sotto il segno dello scorpione*. 1970-luvulla ja myöhemmin Bosèlla oli rooleja elo­kuvissa, kuten *L'ospite* (1972), *Arcana* (1972), *Nathalie Granger* (1972), *Kultainen messu* (1975), *Violanta* (1977), *Cronaca di una morte annunciata* (1987), *El niño de la luna* (1989), *Harem suaré* (1999) ja *I vicerè* (2007).

Yksityiselämä
-------------

Bosè keskeytti uransa vuonna 1956 mennessään naimisiin Luis Miguel Dominguínin kanssa. Parille syntyi lapsia; Miguel Bosésta tuli myöhemmin kuuluisa laulaja. Avio­liitto päättyi vuonna 1967. *lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Zas Marcos, Mónica: Muere la actriz Lucía Bosé a los 89 años de una neumonía *El Diario*.  23.3.2020. Madrid. Viitattu 23.3.2020. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lucia Bosè** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Lucia Bosè 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Pyydettyjä kivinilkkoja
**Kivinilkka** (*Zoarces viviparus*) on 20–30 cm pitkäksi kasvava,
Itämeressä elävä vihertävänharmaa pohjakala, joka esiintyy rakkolevävyöhykkeessä ja sitä syvemmillä pohjilla.

Ulkonäkö
--------

Erikoista kalassa on erillisen pyrstöevän puuttuminen (perä on suippo, eväreunuksinen) sekä niskasta lähes pyrstöön ulottuva selkäevä. Suu on suuri ja huulet paksut. Rintaevät ovat suuret. Kala muistuttaa hieman pientä madetta (*Lota lota*), muttei ole sille mitään sukua. Muita kivinilkkaa muistuttavia Itämeren kaloja ovat elaska (*Lumpenus lampretaeformis*), ja teisti (*Pholis gunnellus*).

Kivinilkka on aito pohjakala, eikä sillä ole lainkaan uimarakkoa. Suurin Suomessa 2000-luvulla pyydetty kivinilkka painoi 485 grammaa.

Levinneisyys
------------

Kivinilkkaa tavataan Atlantin koillisosassa: Vienanmereltä Barentsinmerelle ja etelässa Englannin kanaaliin ja Britteinsaarten lähivesille ulottuvalla alueella, sekä Itämeren ja Pohjanmeren matalissa osissa.

Lisääntyminen ja elintavat
--------------------------

Kivinilkka on ainoa suomalainen kala, joka synnyttää eläviä poikasia. Parittelu tapahtuu elo–syyskuussa, ja poikaset kuoriutuvat naaraan munarauhasessa noin kuukauden kuluttua hedelmöityksestä. Kuoriutumisen jälkeen poikaset elelevät munarauhasessa vielä tammikuulle, jolloin ne syntyvät noin 4 cm:n mittaisina. Kivinilkat syövät pohjaeläimiä kuten siiroja ja katkoja. Kun kivinilkka otetaan käteen, se kietoutuu sen ympärille kuin pieni ankerias.

Kalastus ja käyttö
------------------

Kivinilkka on esimerkiksi Baltiassa suosittu ruokakalana. Kypsennettäessä sen selkäranka ja ruodot muuttuvat vihreiksi vivianiitti-nimisen väriaineen vaikutuksesta. Suomessa sitä ei erityisesti pyydetä eikä sillä ole taloudellista merkitystä. Se on tavallinen talvipilkinnän saaliskala.

Lähteet
-------

1. ↑  Risto Väinölä: Kivinilkka – *Zoarces viviparus* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
2. 1 2  Luontoportti: Kivinilkka (Zoarces viviparus) luontoportti.com
3. ↑  Ennätyskalarekisteri. Viitattu 7.6.2009.
4. ↑  *Zoarces viviparus* (peilipalvelin) *FishBase*. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Kivinilkka (*Zoarces viviparus*)
* Suomalaisen kalastusmatkailun edistämisseura ry (SKES): Kivinilkka (*Zoarces viviparus*)
* ITIS: Zoarces viviparus (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q27336
* Wikispecies: Zoarces viviparus
* ADW: Zoarces\_viviparus
* BioLib: 126475
* CoL: 5D67P
* EUNIS: 124193
* FishBase: 479
* GBIF: 2381013
* iNaturalist: 483237
* IRMNG: 10664233
* ITIS: 165324
* NBN: NBNSYS0000178665
* NCBI: 48416
* uBio: 140941
* WoRMS: 127123

 |

 |
**Níki Xánthou** (kreik. Νίκη Ξάνθου, s. 11. lokakuuta 1973 Ródos, Kreikka) on entinen kreikkalainen pituushyppääjä.

Xánthou sijoittui kahdeksanneksi junioreiden MM-kilpailuissa Soulissa 1992 ja voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan cupin 1994. Helsingin EM-kilpailuissa 1994 hän sijoittui kymmenenneksi. Barcelonan sisäratojen MM-kilpailuissa 1995 hän oli yhdeksäs. Saman vuoden Göteborgin MM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta.

Xánthou sijoittui Atlantan olympialaisissa 1996 neljänneksi tuloksella 697 cm. Hän jäi pronssista kolmen ja hopeasta viiden sentin päähän – kultaa voittanut Chioma Ajunwa hyppäsi 712. Pariisin sisäratojen MM-kilpailuissa 1997 Xánthou oli viides. Myöhemmin samana vuonna hän voitti kultaa Välimeren kisoissa.

Xánthou sai hopeaa Ateenan MM-kilpailuissa 1997 tuloksella 694 cm. Seuraavana vuonna hän oli viides Valencian halli-EM-kilpailuissa. Hän sijoittui neljänneksi Maebashin sisäratojen MM-kilpailuissa 1999 tuloksella 665, mutta karsiutui loppukilpailusta Sevillan ulkoratojen MM-kilpailuissa. Hän putosi loppukilpailusta myös Sydneyn olympialaisissa 2000.

Xánthou sijoittui kuudenneksi Edmontonin MM-kilpailuissa 2001 tuloksella 676 cm. Seuraavana vuonna hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Wienissä tuloksella 674, mutta karsiutui loppukilpailusta Münchenin ulkoratojen EM-kilpailuissa. Seuraavana vuonna hän oli viides Birminghamin MM-hallikisoissa, mutta putosi loppukilpailusta Pariisin ulkoratojen MM-kilpailuissa. Vuonna 2004 hän jäi karsintaan sekä Budapestin MM-hallikisoissa että Ateenan olympialaisissa.

Xánthou paransi Kreikan ennätystä kaikkiaan yhdeksän kertaa. Hän hyppäsi ennätyksensä 703 cm Bellinzonassa 18. elokuuta 1997. Sisäradoilla hän hyppäsi parhaimmillaan 691 Liévinissä 16. helmikuuta 1997. Nämä ovat edelleen voimassa olevat Kreikan ennätykset.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Níki Xánthou Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑  XVI CAMPEONATOS DE EUROPA DE ATLETISMO, viitattu 29.11.2009
3. ↑  Athletics Olympic Games 1996 at Atlanta (usa) Women: Long Jump *sports123.com*. Viitattu 29.11.2009. (englanniksi)
4. ↑  Greek Records *athletix.org*.  21.8.2008. Viitattu 29.11.2009. (englanniksi)
5. ↑  Greek Indoor Records *athletix.org*.  26.2.2009. Viitattu 29.11.2009. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Harald Alfred Nybom** (29. toukokuuta 1879 Helsinki – 3. toukokuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen valokuvaaja.

Nybomin vanhemmat olivat pankinjohtaja Fredrik Kristian Jeremias Nybom (1838–1927) ja Aina Johanna Maria Baeckman (1851–1923). Hän tutustui valokuvaukseen kouluaikanaan Fotografiamatörklubbenin vuodenvaihteessa 1893–1894 järjestämillä kursseilla. Hän opiskeli valokuvausta Saksassa Münchenissä 1900–1903 ja Itävallassa Charlottenburgissa 1904–1905. Nybomin ottamat henkilökuvat saivat ensimmäisen palkinnon Ateneumissa 1903 järjestetyssä ensimmäisessä avoimessa valokuvanäyttelyssä. Alfred Nybomin leski Gunvor Nybom lahjoitti 11 Nybomin kuvateosta Suomen valokuvataiteen museolle museon perustamisvuonna 1969.

Nybom oli Kunst Atelier Wertheimin muotokuvavalokuvaamon johtajana Berliinissä 1906–1907 ja sen jälkeen vastaavissa tehtävissä Wienissä. Nybom palasi Suomeen 1908. Hän omisti Helsingissä P. J. Bögelundin valokuvatarvikeliikkeen 1908–1933, Polyfoton 1933–1939 ja Atelier Apollon vuodesta 1939 alkaen.

Alfred Nybom oli naimisissa vuodesta 1907 sveitsiläisen Eugenia Gallatin (1883–1971) kanssa ja toisen kerran vuodesta 1961 Gunvor Jakobssonin (1910-2004) kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Suomen Valokuvataiteen museon Kuka kuvasi?-tietokanta
2. 1 2  70 år, Hufvudstadsbladet, 29.05.1949, nro 125, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Kati Lintonen : Taiteilijakohtalo, Suomen Valokuvataiteen Museo

Aiheesta muualla
----------------

* Puhdistustöitä Kauppatorilla toriajan jälkeen, Alfred Nybomin valokuva vuodelta 1908, Helsingin kaupunginmuseo (Finna)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* Musée d'Orsay
* Photographers' Identities
* RKD Artists

 |

 |
**Níkos Xyloúris** (kreik. Νίκος Ξυλούρης, 7. heinäkuuta 1936 Anógeia, Kreikka – 8. helmikuuta 1980 Pireus, Kreikka) oli Kreetan saarella syntynyt kreikkalainen säveltäjä, laulaja ja kreetalaisen lyyran soittaja.

Ura
---

Jo nuorella iällä Xyloúris alkoi soittaa mandoliinia ja laulaa ystävänsä Giórgis Kalomoíriksen kanssa. Xyloúris halusi kuitenkin oppia soittamaan lyyraa. Puolentoista vuoden ajan Xyloúris oli lyyransoittaja Leonídas Kládoksen oppilaana, jonka jälkeen hän alkoi yhdessä muiden kanssa kiertää kylissä soittamassa esimerkiksi hääjuhlissa.

Níkos Xyloúriksen talo Anógeiassa.
Xyloúris meni 17-vuotiaana töihin musiikkihalli "Kástroon" Iraklioniin. Ensimmäisen 78 levytyksestään, hän julkaisi vuonna 1958. Xyloúris poistui Kreikasta ensimmäistä kertaa vuonna 1966, jolloin hän osallistui Italiassa Sanremon folkmusiikkifestivaaleille. Siellä Xyloúris voitti ensimmäisen palkinnon. Pian Xyloúris aloitti esiintymiset Ateenassa.

Yksityiselämä
-------------

Xyloúris syntyi vuonna 1936 Anógeian kylässä Rethymnonin prefektuurissa. Saksalaiset valloittajat polttivat Anógeian toisen maailmansodan aikana vuonna 1941. Tämän vuoksi Xyloúris oli pakotettu muuttamaan pois kylästä, johon hän kuitenkin myöhemmin palasi.

Hän tapasi juhlissa ja tansseissa soittaessaan varakkaan iraklionilaisen perheen tyttären, Ouránia Melampianákin, jonka kanssa hän avioitui. Parin ensimmäinen lapsi, Giórgos, syntyi vuonna 1960 ja toinen, Rinió, vuonna 1968.

Xyloúris kuoli aivokasvaimeen Manner-Kreikan Pireuksessa 8. helmikuuta 1980.

Níkos Xyloúris on laulaja–säveltäjä Psarantóniksen (oik. nimeltään Antónis) (s. 1942) ja Giánniksen (s. 1943) veli. Veljesten isä soitti myös lyyraa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Nikos Xylouris – Biography cretan-music.com. Viitattu 15.4.2012. (englanniksi)
2. ↑  Biography for Nikos Xylouris IMDb. Viitattu 25.6.2009. (englanniksi)
3. 1 2  Koutsoupakis, John: Psarantonis (Antonis Xylouris) Creternity, Inc. Viitattu 15.4.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Xyloúris cretan-music.com-sivustolla (englanniksi) (kreikaksi)
* Níkos Xyloúris Last.fm:ssä (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Aristippos Kyreneläinen
**Aristippos** (m.kreik. Ἀρίστιππος, n. 435 – 366 eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi. Hän oli kotoisin Kyrenestä. Hän oli Sokrateen oppilaana Ateenassa, kunnes muutti Syrakusaan opettamaan filosofiaa tyranni Dionysios II:n hoviin.

Aristippos kirjoitti useita dialogeja sekä muun muassa Libyan historiasta. Hän perusti kyreneläisen koulukunnan, joka opetti hedonismia ja egoismia. Ratkaisu on mielenkiintoinen, sillä Sokrates oli opettanut hyvin toisenlaista filosofiaa.

Aristippoksella oli samanniminen tyttärenpoika, **Aristippos Äidinopettama** (Mêtrodidaktos), joka jatkoi hänen työtään. Tämä oli saanut nimensä siitä, että Aristippoksen tytär Arete ("Hyve") oli opettanut häntä itse. Näiden kahden Aristippoksen filosofioita on mahdoton erottaa toisistaan, ja he menevät usein sekaisin myöhemmässä historiankirjoituksessa. Kummankaan Aristippoksen kirjoituksia ei ole säilynyt.

Tyttärensä Arêtên lisäksi Aristippoksen oppilaita olivat Aithiops Ptolemaïslainen ja Antipatros Kyreneläinen. Näiden oppilaita olivat puolestaan Theodoros Jumalaton, Epitimides Kyreneläinen, Paraibates, Hegesias Kuolemankannattaja ja Annikeris.

Lähteet
-------

* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*, s. 75–88 (II.8), 462–464. Suomennos ja selitykset Marke Ahonen. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Summa, 2003. ISBN 952-5418-07-3.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aristippos**.
* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*:
	+ Aristippoksen elämäkerta (englanniksi)
	+ Aristippoksen elämäkerta (kreikaksi)
* O’Keefe, Tim: Aristippus *The Internet Encyclopedia of Philosophy*.  (englanniksi)

Antiikin filosofia – Sokrates ja sokraatikot

* Sokrates
* Aiskhines
* Aleksamenos Teoslainen
* Aristippos
* Eukleides
* Faidon
* Glaukon
* Kebes
* Kriton
* Ksenofon
* Menedemos
* Simmias
* Simon
* Stilpon
**Níki** (kreik. Νίκη, maked. ja bulg. Негочани, *Negočani*) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Flórinan kuntaan, Flórinan alueyksikköön ja Länsi-Makedonian alueeseen. Aiemmin kylä kuului Káto Kleinéen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Flórinan kunnan Káto Kleinéen kunnallisyksikköön. Níki muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Νίκης, *Topikí Koinótita Níkis*). Kylän väkiluku on 273 (vuonna 2011).

Níki, suomeksi "Voitto", sijaitsee Kreikan ja Pohjois-Makedonian rajalla linnuntietä noin 14 kilometriä pohjoiseen Flórinan kaupungista. Se on Kreikan ja Pohjois-Makedonian tasavallan tärkeimpiä raja-asemia ja sen läpi kulkee Eurooppatie E65.

Lähteet
-------

1. 1 2  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Níki** Wikimedia Commonsissa
**Kivimäen Kaita** on järvi Lohjan länsiosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 13,2 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 20 kilometriä luoteeseen.

Maantiede
---------

Kivimäen Kaita on länsi–itäsuuntaisesti pitkänomainen. Rantaviivaltaan mutkittelevasta pääaltaasta työntyy kaakkoon pieni lahti. Saaria ei ole. Järven rannalla on haja-asutusta ja metsämaata. Luoteessa on peltotilkkuja, koillisessa on Kivimäki, joka kohoaa noin 100 metriä merenpinnan yläpuolelle, eli yli 25 metriä järven pinnan yläpuolelle. Kivimäen Kaitaan virtaa vettä soilta ja pelloilta. Kivimäen Kaidan länsikolkasta virtaa laskuoja Hossiasuon halki Ruonaan, joka sijaitsee noin 800 metriä länteen. Ruonasta vedet virtaavat etelään.

Kivimäen Kaitaa tutkittiin kesällä 2014, jolloin se luokiteltiin ravinnepitoisuuksien perusteella keskimääräisen reheväksi.

Kivimäen Kaita (23.074.1.014) kuuluu Hämjoen valuma-alueeseen (23.074), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Nummenjoen valuma-alue (23.07). Hämjoen alueeseen kuuluu kuusitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä; niiden nimet ovat varsin epätavallisia, kuten Sevolampi, Kivimäen Kaita, Lihava ja Laiha.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kivimäen Kaita, vakavesi, Lohja
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 21.5.2021.
3. 1 2 3  Kivimäen Kaita *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 21.5.2021.
4. ↑  Kivimäen Kaita. Järviwiki. Viitattu 21.5.2021.
5. ↑  Hämjoen valuma-alue (23.074). Järviwiki. Viitattu 21.5.2021.
Parthiankielinen piirtokirjoitus Paikulin tornista 200-luvun lopulta.
**Parthian kieli** oli muinaisessa Parthiassa puhuttu iranilainen kieli.

Parthiaa puhuttiin alun perin Kaspianmeren kaakkoispuolella sijainneessa Parthian maakunnassa. Arsakidien dynastian aikana 200-luvulta eaa. 200-luvulle jaa. se oli kreikan ja aramean ohella yksi valtakunnan virallisista kielistä. Tänä aikana se levisi Iranin ja Armenian alueelle, osaan nykyistä Irakia ja Keski-Aasiaan. 200–500-luvuilla parthian käyttöä jatkettiin Sassanidien valtakunnassa, jonka viralliseksi kieleksi tuli persia. Kirjoitusjärjestelmä perustui aramealaiseen kirjaimistoon. Varhaisimmat kirjalliset muistomerkit sisältävät ideogrammeja, manikealaiset tekstit 200-luvulta lähtien ovat kirjoitukseltaan foneettisia.

Lähteet
-------

1. ↑  *Lingvistitšeski entsiklopeditšeski slovar*, s. 368. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1990. ISBN 5-85270-031-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Parthian kieli** Wikimedia Commonsissa