recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Alena V. Ledeneva** (ven. Алёна Валерьевна Леденёва, *Aljona Valerjevna Ledenjova*; s. 1964) on politiikan ja yhteiskuntatutkimuksen professori School of Slavonic and East European Studiesissa (SSEES) University College Londonissa (UCL). Hänet tunnetaan Venäjällä ilmenevien "blatien" eli korruption ja muiden epävirallisten käytänteiden tutkimuksistaan. .

Ura
---

Ledeneva opiskeli taloustiedettä Novosibirskin valtionyliopistossa (1986) sekä yhteiskunta- ja poliittista teoriaa Cambridgen yliopistossa (Newnham College, M. Phil. 1992; Ph.D. 1996). Hän on toiminut tutkijatohtorina New Hall Collegessa Cambridgessa (1996–1999); senior fellow’na Harvardin yliopiston Davis Centerissä (2005); Simon-professorina Manchesterin yliopistossa (2006), vierailevana professorina Sciences Possa Pariisissa (2010) sekä vierailevana professorina Institut d’études avancées’ssa Pariisissa (2013–2014). Hän on myös Valdai Discussion Clubin jäsen. Ledeneva johti (2013–2017) UCL:n osuutta Euroopan komission seitsemännen puiteohjelman rahoittamassa laajassa tutkimushankkeessa "Anticorruption Policies Revisited: Global Trends and European Responses to the Challenge of Corruption" (ANTICORRP).

Julkaisuja
----------

* *Russia's Economy of Favours* (Cambridge University Press, 1998)
* *How Russia Really Works* (Cornell University Press, 2006)
* *Can Russia Modernise? Sistema, Power Networks and Informal Governance* (Cambridge University Press, 2013)
* *The Global Encyclopaedia of Informality, Volume 1 (Open access)* (UCL Press, 2018)
* *The Global Encyclopaedia of Informality, Volume 2 (Open access)* (UCL Press, 2018)

Lähteet
-------

1. ↑  UCL: Prof Alena Ledeneva *UCL School of Slavonic and East European Studies (SSEES)*.  5.7.2017. Viitattu 7.5.2023. (englanniksi)
2. ↑  Global Informality Project *www.in-formality.com*. Viitattu 7.5.2023.
3. ↑  Alena V. Ledeneva « Anticorrp *anticorrp.eu*. Viitattu 7.5.2023.



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Google Scholar
* ORCID
* Scopus

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Fojavuorten sijainti kartalla.
**Fojavuoret** (indonesiaksi *Pegunungan Foja*) on vuorijono Uuden Guinean saaren pohjoisrannikolla, Mamberamo-joen pohjoispuolella.

Fojavuoret ovat täysin koskematonta aluetta. Maasto on läheisten Van Rees -vuorten tapaan erittäin vaikeakulkuista mikä on estänyt tehokkaasti metsähakkuiden lisäksi myös ihmisten liikkumisen alueella. Alue on tiheää metsää, jonka valtapuulajeja ovat *Araucaria cunninghamii*, *Podocarpus neriifolius*, *Agathis labillardieri*, *Calophyllum* sekä *Palaquium*.

Vuonna 2005 alueelle suunnattu amerikkalainen tutkimusretkikunta löysi Fojavuorilta useita aikaisemmin tuntemattomia eläin- ja kasvilajeja. Näihin kuuluu: uusi mesikkolaji, 20 sammakkolajia, neljä perhoslajia, viisi palmulajia sekä alppiruusu, jolla on 15cm läpimittaiset kukat.

Vuonna 2007 retkikunta löysi mm. entuudestaan tuntemattoman kääpiöpussiunikeon sekä 1,4 kg:n painoisen jättiläisrotan ja kuvasi useita lintulajeja, joista ei ollut koskaan ennen saatu valokuvaa.

Aiheesta muualla
----------------

* The Papua Insects Foundation: Foja Mountains (englanniksi)
* 'Lost world' may be Earth's last (englanniksi)
* Giant rat found in 'lost world' (englanniksi)
* Kuvia alueen eläimistä (englanniksi)
Alemmat kolmannet poskihampaat
**Alemmat kolmannet poskihampaat** ovat ihmisen hampaita alaleussa. Hampaat sijaitsevat alempien toisten poskihampaiden takana. Nämä hampaat ovat viisaudenhampaita. Ne puhkeavat vain noin 65 prosentille ihmisistä ja maitohampaissa niitä ei ole ollenkaan. Kuten kaikilla poskihampailla, niiden tehtävänä on pureskella ruokaa, vaikka näiden hampaiden puuttuminen ei merkittävästi tähän vaikutakaan.

Hammaslääkärikielessä kaikki kolmannet poskihampaat tunnetaan "kaseina".

Ihmisen hampaat

|  |  |
| --- | --- |
| Rakenne | 
* Hammaskiille
* Hammasluu
* Pulpa

 |
| Hammastyypit | 
* Maitohampaat
* Pysyvät hampaat
	+ Etuhampaat
	+ Kulmahampaat
	+ Välihampaat
	+ Poskihampaat

 |
| Ylähampaat | 
* 1. etuhammas
* 2. etuhammas
* Kulmahammas
* 1. välihammas
* 2. välihammas
* 1. poskihammas
* 2. poskihammas
* Viisaudenhammas

 |
| Alahampaat | 
* 1. etuhammas
* 2. etuhammas
* Kulmahammas
* 1. välihammas
* 2. välihammas
* 1. poskihammas
* 2. poskihammas
* Viisaudenhammas

 |
**Alenka Čebašek** (s. 24. huhtikuuta 1989 Kranj) on slovenialainen maastohiihtäjä.

Maastohiihdon maailmancupissa Čebašek kilpaili ensimmäisen kerran Roglassa joulukuussa 2009 sijoittuen perinteisen hiihtotavan sprintissä 56:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti helmikuussa 2011 oltuaan Rybinskin vapaan hiihtotavan sprintissä 13:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupin henkilökohtaisissa kilpailuissa seitsemänneksi Dresdenin vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2018 ja kymmenenneksi Rukan vapaan hiihtotavan viidellä kilometrillä marraskuussa 2015. Tammikuussa 2018 hän sijoittui viidenneksi Dresdenin vapaan hiihtotavan parisprintissä Vesna Fabjanin kanssa.

Oslon MM-kilpailuissa 2011 Čebašek sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 19:nneksi ja 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 46:nneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui Slovenian viestijoukkueen mukana 14:nneksi, perinteisen hiihtotavan sprintissä 37:nneksi ja 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 42:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli parisprintissä yhdeksäs, viestissä kymmenes, vapaan hiihtotavan sprintissä 17:s ja 10 kilometrin perinteisellä 31:s.

Lahden MM-kilpailuissa 2017 Čebašek sijoittui viestissä 13:nneksi, vapaan hiihtotavan sprintissä 18:nneksi ja 15 kilometrin yhdistelmähiihdossa 39:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui vapaan hiihtotavan parisprintissä kuudenneksi, viestissä kahdeksanneksi, 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 12:nneksi ja perinteisen hiihtotavan sprintissä 30:nneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Alenka Čebašek Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alenka Čebašek** Wikimedia Commonsissa
**Ragnhildur Helgadóttir** (26. toukokuuta 1930 – 29. tammikuuta 2016) oli islantilainen itsenäisyyspuolueen poliitikko, joka toimi Islannin opetusministerinä sekä terveys- ja sosiaaliturvaministerinä.

Ragnhildur syntyi Reykjavíkissä. Hän valmistui lakimieheksi Islannin yliopistosta vuonna 1958, ja vuonna 1965 hänetstä tuli asianajaja. Hänet valittiin ensimmäisen kerran Alþingiin vuonna 1956. Vuonna 1959 hän toimi Alþingin 2. varapuhemiehenä, vuosina 1959–1961 ja 1962–1963 alahuoneen 2. varapuhemiehenä. Vuosina 1965–1969 hän oli itsenäisyyspuolueen naisjärjestön puheenjohtaja. Vuosina 1961–1962 ja 1974–1978 hän toimi Alþingin alahuoneen puhemiehenä. Vuosina 1974–1978 hän istui Pohjoismaiden neuvostossa ja toimi vuonna 1975 neuvoston puheenjohtajana. Hän toimi Steingrímur Hermannssonin hallituksessa opetusministerinä vuosina 1983–1985 sekä terveys- ja sosiaaliturvaministerinä vuosina 1985–1987. Vuosina 1987-1991 hän toimi Euroopan neuvoston parlamentaarisen yleiskokouksen Islannin-delegaation puheenjohtajana ja vuosina 1998–1990 yhtenä yleiskokouksen varapuheenjohtajista.

Lähteet
-------

1. ↑  Ragnhildur Helgadóttir *Æviágrip þingmanna frá 1845*.  Arkistoitu 13.4.2023. Viitattu 13.4.2023. (islanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
Kuvassa Espanjan ilmavoimien Ro.37.
**Meridionali Ro.37bis** on Italiassa suunniteltu sekä valmistettu sotilaslentokone. Kone oli kaksipaikkainen potkurikäyttöinen kaksitaso. Konetyyppi valmistui käyttöön ennen toista maailmansotaa.

Konetyypin ensilento tapahtui 6. marraskuuta vuonna 1934, jolloin konetta pidettiin modernina. Sitä käytettiin ensisijaisesti tiedustelulentokoneena ja toissijaisesti hävittäjätehtävissä. Rynnäkköpommitus oli myös mahdollista, jolloin suurin pommikuorma oli 180 kg. Käytöstä poistaminen tapahtui ennen Italian antautumista 8. syyskuuta vuonna 1943 liittoutuneille. Italian ja Espanjan lisäksi konetta käyttivät ainakin Unkari ja jotkut Etelä- ja Väli-Amerikan maat. 

Kaksi eri moottorityyppiä oli käytössä: 700 hevosvoiman tehoinen Fiat A.30RA V-moottori, ja 560 hevosvoiman tehoinen (418 kW) Piaggio P.IX RC.40 -tähtimoottori. Lentokone kykeni 330 km/h huippunopeuteen, ja sen kantama oli 1 120 kilometriä.

Konetyypin ampuma-aseistus käsitti kaksi 7,7 mm konekivääriä, jotka ampuivat suoraan eteenpäin. Taka-ampumossa oli yksi samaa kaliiperia oleva ase, joka ampui ylös liikuteltavana taaksepäin.

Lähteet
-------

* Mondey, David: Axis Aircraft of World War II, The warplanes of Germany, Italy and Japan during World War II, 2002 (ensipainos 1984, London, England, englanniksi) ISBN 0-7858-1363-2 (s.159)

Aiheesta muualla
----------------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (hollanniksi)
Alemmat toiset välihampaat
**Alemmat toiset välihampaat** ovat ihmisen hampaita alaleussa. Hampaat sijaitsevat alempien ensimmäisten välihampaiden takana ja alempien ensimmäisten poskihampaiden edessä. Kuten kaikkien välihampaiden, niiden tehtävänä on toimia siirtymähampaina irrotus- ja purentahampaiden välillä. Maitohampaissa ei ole ollenkaan näitä hampaita.

Alemmilla toisilla välihampailla on voi olla kaksi tai kolme huippua. Mikäli huippuja on kolme, kolmas huippu on suurin ja kahden toisen, pienemmän huipun välillä.

Hammaslääkärikielessä kaikki toiset välihampaat tunnetaan "vitosina".

Ihmisen hampaat

|  |  |
| --- | --- |
| Rakenne | 
* Hammaskiille
* Hammasluu
* Pulpa

 |
| Hammastyypit | 
* Maitohampaat
* Pysyvät hampaat
	+ Etuhampaat
	+ Kulmahampaat
	+ Välihampaat
	+ Poskihampaat

 |
| Ylähampaat | 
* 1. etuhammas
* 2. etuhammas
* Kulmahammas
* 1. välihammas
* 2. välihammas
* 1. poskihammas
* 2. poskihammas
* Viisaudenhammas

 |
| Alahampaat | 
* 1. etuhammas
* 2. etuhammas
* Kulmahammas
* 1. välihammas
* 2. välihammas
* 1. poskihammas
* 2. poskihammas
* Viisaudenhammas

 |
**Alen Halilović** (s. 18. kesäkuuta 1996 Dubrovnik) on kroatialainen jalkapalloilija, joka edustaa Jupiler Pro Leaguessa pelaavaa Standard Liègeä lainalla Italian Serie A:ssa pelaavasta AC Milanista. 

Hyökkäävän keskikenttän pelipaikalla pelaavaa vasenjalkaista Halilovićia pidettiin uransa alussa yhtenä Euroopan suurimmista jalkapallolupauksista. Hän on Kroatian pääsarjan kaikkien aikojen nuorin maalintekijä ja Kroatian A-maajoukkueen kaikkien aikojen nuorin pelaaja, joka on päässyt kentälle maaottelussa.

Seurajoukkueura
---------------

Halilovićin kasvattajaseura on Dinamo Zagreb. 27. syyskuuta 2012 hän teki debyyttinsä Kroatian pääsarjassa, jolloin hänestä tuli sarjan kaikkien aikojen nuorin pelaaja. Edellinen ennätyksen haltija oli Halilovićin ystävä Mateo Kovačić. Marraskuussa 2012 Halilović teki debyyttinsä Mestareiden liigassa Paris Saint-Germainia vastaan, ollen näin kaikkien aikojen toiseksi nuorin liigassa pelannut pelaaja, sekä nuorin Dinamo Zagrebin joukkueessa Mestareiden liigassa pelannut. Tämänkin ennätyksen edellinen haltija oli Kovačić.

Keväällä 2014 Halilović solmi viiden vuoden sopimuksen Barcelonan kanssa. Siirtosummaksi ilmoitettiin 2,2 miljoonaa euroa, jota kuitenkin nostetaan Halilovićin noustessa Barcelonan ykkösmiehistöön. Hän aloitti seuran kakkosjoukkueessa Barcelona B:ssä.

Kaudeksi 2015-2016 Halilović siirtyi lainalle Primera Divisiónin Sporting Gijóniin.

Maajoukkueura
-------------

### Nuorten maajoukkue

Halilović edusti Kroatiaa alle 17-vuotiaiden MM-kisoissa 2013 Arabiemiraateissa. Lohko C:ssä pelannut Kroatia karsiutui jo alkulohkossa. Halilović teki turnauksessa yhden maalin.

### A-maajoukkue

Halilović debytoi Kroatian jalkapallomaajoukkueessa 10. kesäkuuta 2013 Portugalia vastaan. Hän on pelannut maajoukkueessa yhdeksän ottelua tekemättä yhtään maalia.

Lähteet
-------

1. 1 2

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alen Halilović** Wikimedia Commonsissa
**Jouni Jyrki Antero Kaikko** (11. tammikuuta 1937 Helsinki – 20. syyskuuta 2007 Kouvola) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Kaikon vanhemmat olivat apulaisjohtaja, ekonomi Iiro Kaikko ja toimitusjohtaja Eeva Elina Kylliäinen ja puoliso vuodesta 1963 kirjanpitäjä Ulpu Irmeli Aho. Kaikko opiskeli valtiotieteitä ja graafista alaa ja tuli sitten vuonna 1962, 25-vuotiaana, *Kouvolan Sanomia* julkaisseen Kouvolan Sanomalehti -yhtiön sekä Lehtikanta-yhtiön toimitusjohtajaksi. Vuodesta 1984 hänen johtoonsa tuli myös Sanomalehti Kotka -yhtiö, joka julkaisi *Etelä-Suomea* ja vuodesta 1986 kirjapainoyhtiö Anson. Vuodesta 1992 hän oli painotalo ScanWebin omistaja ja hallituksen puheenjohtaja aina kuolemaansa saakka. Kaikko oli urheilun harrastaja, joka tuki taloudellisesti Kouvolan alueen urheiluseuroja ja osallistui niiden toimintaan, mutta hänen johtamansa yhtiöt tekivät myös huomattavia lahjoituksia kulttuurin hyväksi. Teollisuusneuvoksen arvonimen Kaikko sai vuonna 1988. Raviharrastaja Kaikon kunniaksi Kouvolaan on perustettu *Jouni Kaikko Memorial* -ravikilpailu.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jouni Kaikko *Biografiasampo*. Viitattu 12.12.2021.
2. ↑  Kouvolan ravirata: Jouni Kaikko Memorial Viitattu 12.12.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
**Ketokulmumittari** (*Idaea humiliata*) on pieni, kulmumittareihin lukeutuva perhonen. Suomessa se on jokseenkin harvinainen ja levinneisyydeltään vahvasti lounaispainotteinen laji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Ketokulmumittarin siipien pohjaväri on vaalean kellertävän harmaa. Siipien poikki kulkee etusiivessä viisi ja takasiivessä neljä kellanruskeaa poikkiviirua. Keskeisenä tuntomerkkinä etusiiven etureuna on selvästi voimakkaan punertava tai punaruskea. Kaikissa siivissä on pieni musta keskipilkku, jotka saattaa kuitenkin joiltakin yksilöiltä puuttua osittain tai kokonaan. Siipiväli 14–17 mm.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Levinneisyydeltään pääasiassa eurooppalainen laji, jota tavataan Pohjois-Afrikasta Etelä- ja Keski-Euroopan poikki Skandinaviaan, Venäjälle ja Kaukasukselle. Suomessa ketokulmumittaria tavataan Ahvenanmaalla, Turun saaristossa sekä Varsinais-Suomen rannikolla. Myös Uudenmaan rannikkoalueelta on havaintoja. Lentää yhtenä sukupolvena kesäkuun loppupuolelta heinä-elokuun taitteeseen.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Ketokulmumittari viihtyy kuivilla niityillä, hiekkadyyneillä, ja muilla kuivilla ja lämpimillä paikoilla, tyypillisesti merenrannan tuntumassa. Se on harvinainen ja paikoittainen laji, joka lentää iltapäivällä ja illalla. Perhoset tulevat valolle. Talvehtii keskenkasvuisena toukkana.

Ravintokasvi
------------

Toukan ravintoa ovat erilaisten matalien kasvien kuihtuneet lehdet.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. 1 2 3 4  Mikkola K, Jalas I. Peltonen O.: *Suomen perhoset. Mittarit 1*. Suomen Perhostutkijain Seura. Tampereen kirjapaino Oy Tamprint, 1985. ISBN 951-99620-7-7.  s. 62
4. 1 2  Skou P.: *The Geometroid Moths of North Europe (Lepidoptera; Drepanidae and Geometridae)*. Brill, 1986. ISBN 978-9004078598.  s. 51–52
5. ↑  Perhoswiki[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
* Vlindernet (hollanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q171373
* BioLib: 52471
* BOLD: 141784
* CoL: 3PBP9
* EoL: 276952
* EUNIS: 307209
* Fauna Europaea: 444137
* Fauna Europaea (new): 11dc2b2b-9f33-4525-894b-48ab73f18d6a
* GBIF: 5146611
* iNaturalist: 359541
* IRMNG: 10290514
* LepIndex: 213846
* LoB: 3987
* NBN: NBNSYS0000005779
* NCBI: 986994

 |

 |
**Leiraksen lääkeainetehdas** on tehdas, joka aloitti lääkeaineiden valmistuksen vuonna 1960. Se oli Suomen ensimmäinen lääkeainetehdas.

Vanha tehdasrakennus sijaitsi Artukaisten lentokentän kiitotien eteläpuolella, Huhtamäen tehdasalueella Jalostaja Oy:n rakennuksen lähellä Turussa. 

Vuoteen 2001 asti Leiraksen lääkeainetehdas oli osa Leirasta ja kuului Huhtamäki-konserniin. Leiraksen lääkeainetehdas on toiminut nimellä *Leiraksen lääkeainetehdas*, *Leiras Fine Chemicals Oy* sekä nykyään nimellä *PCAS Finland Oy*.

Lääkeainetehtaan historiaa
--------------------------

Lääkeainetehtaan suunnittelu aloitettiin jo vuonna 1958. Vuonna 1960 käyttöönotetun lääkeainetehtaan alkuperäinen tarkoitus oli tutkia ja kehittää uusia valmistusmenetelmiä. Suurin osa tuotannosta meni vientiin, osa Leiraksen lääketehtaan valmisteisiin ja muille kotimaan lääketehtaille. Ensimmäinen tehdas oli suunniteltu alkuaan lähinnä koetehtaaksi, mutta toiminta laajeni, ja laajennusosien rakentamisen myötä vähitellen tehtaasta tuli myös tuotantolaitos. 

Pääosa tuotteista oli synteettisiä lääkeaineita. Mutta tuotanto-ohjelmassa oli myös ergot-alkaloidien valmistusta, joita eristettiin itse sopimusviljelyksillä tuotetuista torajyvistä. 1970-luvun alussa torajyväviljely oli jo säännöllistä ja tuotantoa varten viljeltyä alaa noin 200 hehtaaria. Viljelyssä käytettiin hyväksi *Claviceps purpurea* -sientä, jonka rihmastopahka muodosti torajyvän.

Tehtaalla tutkittiin ja kehitettiin myös bioteknisiä menetelmiä. 1970-luvun alkupuolella hankittiin tuotantoon fermentointilaitteisto, joilla pyrittiin torajyvän sukulaissieni *Claviceps paspalian* tuottamiseen liuoksessa, jolloin sitä oli mahdollista käyttää ns. puolisynteettisten alkaloidien valmistukseen. 

Vanha tehdas purettiin teknisesti vanhentuneena vuonna 1989. Nykyinen tehdasrakennus on vuodelta 1983.

PCAS Finland Oy
---------------

Lääkeainetehdas Turussa
PCAS Finland Oy on suomalainen hienokemian alan yritys, joka on erikoistunut farmaseuttisesti aktiivisten aineiden kehitykseen ja valmistukseen lääketeollisuudelle.

Lähteet
-------

1. ↑  produced APIs since 1960 *pcasfinland.com*.  Arkistoitu 21.9.2009. Viitattu 31.5.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* PCAS Finland Oy
* PCAS
**Leipää ja suolaa. Kolme psalmien kirjaa** on Suomen Vapaakirkossa vaikuttaneen Tapio Nousiaisen vuonna 1973 ilmestynyt runoteos. Teoksen kustansi Päivä ja siitä on ilmestynyt 19 painosta, viimeisin vuonna 2007.

*Leipää ja suolaa* oli Nousiaisen ensimmäinen runokirja. Nousiainen julkaisi vuonna 1976 kirjan *Kultaa ja multaa*, joka on jatkoa *Leipää ja suolaa* -teokselle. Vuonna 1984 julkaistiin kaksi C-kasettia, joilla teosta tulkitsee lausuntataiteilija Yrjö Jyrinkoski.

Sisältö
-------

Teoksen ensimmäinen kirja on nimeltään *Syntisten psalmeja*, toinen kirja *Jumalisten psalmeja* ja kolmas kirja *Kristuksen psalmeja*. Teksteissä Nousiainen käsittelee uskoa ja elämää erilaisten ihmisten näkökulmasta. *Syntisten psalmeissa* Nousiainen käsittelee hengellistä kaipuuta, pelastuksen tarvetta ja uskoontulon esteitä. *Jumalisten psalmeissa* aiheena on usko ja sen uudistuminen. Uskon rinnalle Nousiainen nostaa lähimmäisenrakkauden. *Kristuksen psalmeissa* kuvataan Kristusta eri näkökulmista.

Vastaanotto
-----------

Vapaakirkon saarnaaja, runoilija Vilho Rantanen on luonnehtinut teosta erityislaatuiseksi, hengeltään samanlaiseksi kuin *Spoon River antologia*.

Marja Laakkonen kirjoitti *Arvostelevassa kirjaluettelossa*, että samantapaista julistusta ovat harrastaneet muun muassa Simo Talvitie ja Michael Quoist. "Nousiaisen kirja olisi voittanut tiivistämisestä, mutta tällaisenaankin se on mukavan lukukelpoinen, satuttavakin parhaimmillaan."

Lähteet
-------

1. ↑  15. p. [i.e. 19. p.]. Leipää ja suolaa Fennica, Kansalliskirjasto. Viitattu 12.2.2016. [vanhentunut linkki]
2. 1 2  Vilho Rantasen haastattelu 6.4.1976. Laaksonen, Leila: *Jaakko Haavio uskonnollisena runoilijana*, s. 16. Kotimaisen kirjallisuuden pro gradu -tutkielma. Jyväskylä: Jyväskylän yliopisto, 1976. Verkkoversio (viitattu 12.2.2016).
3. ↑  Päivän lausuntakasetti n:o 1–2. Hämeenlinna: Päivä, 1984.
4. ↑  Laakkonen, Marja: Leipää ja suolaa.  *Arvosteleva kirjaluettelo*, 2/1973. Artikkelin verkkoversio.
**Libertiinit** olivat erilaisia oppineiden henkilöiden poliittisia ja sosiaalisia ryhmiä, jotka vaikuttivat Euroopassa 1600-luvulla. **Libertinismi** oli eräänlaista tuon ajan filosofista vapaa-ajattelua, mutta tuolloin termiin ei liittynyt nykyisenkaltaista ajatusta ateismista. Ensimmäisenä termiä käytti Jean Calvin eräästä 1500-luvulla vaikuttaneesta alankomaalaisesta anabaptistilahkosta, joka hylkäsi monet yhteiskunnan vakiintuneet arvot.

Oppineet libertiinit
--------------------

1600-luvun "oppineet libertiinit" (ransk. *les libertins érudits*) olivat eräänlaisia 1700-luvun valistuksen edelläkävijöitä. Libertiinit eivät kuitenkaan pyrkineet muuttamaan yhteiskuntaa ja toimimaan julkisesti – päinvastoin heidän aikanaan ja heidän ajatuksillaan sellainen olisi ollut usein jopa vaarallista. He arvostelivat vakiintuneita instituutioita, auktoriteetteja ja uskontoja teoksissaan peitellysti. Uskontokritiikki suuntautui ennen kaikkea taikauskoa ja salatieteitä vastaan. Se loi kuitenkin pohjaa kristinuskon yhä voimakkaammalle arvostelulle.

Tunnetuimpia oppineita libertiinejä olivat:

* Elie Diodati (1576–1661)
* Pierre Dupuy (1582–1651)
* François de La Mothe-Le-Vayer (1588–1672)
* Jacques Dupuy (1591–1656)
* Pierre Gassendi (1592–1657)
* Gabriel Naudé (1600–1653)

Libertinismi myöhemmin
----------------------

Markiisi de SadeAleister Crowley
Sana "libertiini" on tullut merkitsemään henkilöä joka on vapaa kahleista ja yhteisöllisistä säännöistä. Ajattelutapa sai uusia kannattajia 1700- ja 1800-luvulla erityisesti Ranskassa ja Englannissa. Sen kannattajiin kuuluivat muun muassa Markiisi de Sade ja Aleister Crowley.

Katso myös
----------

* Ensyklopedistit
* Klandestiinikirjallisuus
* Pierre Bayle

Lähteet
-------

* Kaitaro, Timo: *Ranskalainen valistus ja järjen kritiikki*, teoksessa Korkman, Petter & Mikko Yrjönsuuri (toim.): *Filosofian historian kehityslinjoja*. Helsinki: Gaudeamus, 1999. ISBN 951-662-708-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Block, Walter: Libertarianism vs. Libertinism. *The Journal of Libertarian Studies: An. Interdisciplinary Review*, Vol. 11, No. 1, 1994b, pp. 117-128. (englanniksi)
* Kaitaro, Timo: Valistus ja järjenkäytön julkisuus: 1600-luvun oppineet libertiinit ja 1700-luvun klandestiinikirjallisuus. *Ennen & nyt* 3/2001.
**Hannu Antero Vainio** (9. huhtikuuta 1928 Savonlinna – 5. huhtikuuta 2013 Rovaniemi) oli suomalainen metsänhoitaja, virkamies ja kirjailija, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Vainion vanhemmat olivat metsänhoitaja Eino Vainio ja Tyyne Maria Eskolin ja puoliso vuodesta 1952 Pirkko Unelma Puljula. Vainio tuli ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulusta vuonna 1947 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta vuonna 1953. Hän oli Metsähallituksen Meltauksen hoitoalueen harjoittelija vuoteen 1954 ja sitten avustava metsänhoitaja Luiron ja Kitisen hoitoalueilla. Sodankylän hoitoalueen apulaismetsänhoitaja Vainiosta tuli vuonna 1955. Hoitoalueen metsänhoitajana hän työskenteli 1967–1978, mutta myös metsähallinnon kehittämisen konsulttitehtävissä. Vuonna 1979 Vainiosta tuli Perä-Pohjolan piirikuntakonttorin ylimetsänhoitaja ja viimeksi työurallaan hän toimi Perä-Pohjolan piirikunnan piirikuntapäällikkönä 1985–1991. Metsäneuvoksen arvonimen Vainio sai vuonna 1990.

Julkaisuja
----------

* *Metsäosaston henkilöstön kehittäminen*, 1977, Markku Rauhalahti, Hannu Vainio
* *Kemijärvellä vaikuttaneet aluemetsähoitajat 1859–1992*, 1992
* *Tiellä Siperiaan: Bragge-Vainio-suvun alkuvaiheita ja Juho Wainion sekä hänen jälkeläistensä kohtaloita*, 2007
* *Metsänhoitajana Lapissa: muistelmia ja kokemuksia ajalta 1931–1991*, 2009
* *Tanssivat lohet ja pudonneet onkimiehet: kokemuksia Lapin metsissä ja vesillä ajalta 1942–1990*, 2009
* *Salaperäinen Sompiojärvi*, 2010

Lähteet
-------

1. 1 2  Hannu Vainio *Biografiasampo*. Viitattu 22.5.2022.
**Leirintäopas** on matkailijoille suunnattu opasvihko, joka kertoo kesä- ja talvileirintäpaikat ja antaa leiriytymiseen liittyviä ohjeita ja vinkkejä. Karavaanarin Leirintäoppaaseen kootaan jäsenetuleirintäkohteiden palvelut, harrastusmahdollisuudet ja yhteystiedot.

Yli 140-sivuisessa Leirintäoppaassa julkaistaan myös täydennetty lista matkaparkeista. 

Oppaassa esitellään noin 400 yleistä leirintäaluetta, pihaleirintäkohdetta ja SFC-aluetta. Mukana ovat myös hiihtokeskusten caravanalueet ja muut talvileirintäkohteet. Leirintäkohteiden palvelut ja harrastusmahdollisuudet on kerrottu selkein symbolein. Leirintätiedoista löytyvät myös muun muassa leiriytymishinnat ja aukioloajat. Monet alueista kertovat itsestään myös värikuvalla.

Kaikki oppaan leirintäalueet ja matkaparkit on merkitty Leirintäoppaassa olevaan tarkkaan tiekarttaan ja jokaiselle alueelle on sanallinen ajo-ohje. Jotkut alueet selkiyttävät ajo-ohjettaan piirroskartalla.

Leirintäoppaan tiedot perustuvat leirintäyrittäjien antamiin ja tarkastamiin tietoihin. Tiedot päivitetään vuosittain kevättalvella ja ne ovat voimassa seuraavan oppaan ilmestymiseen saakka.

Caravan Leirintäopas postitetaan Caravan-lehden kolmosnumeron liitteenä kaikille SF-Caravan ry:n jäsenille  sekä Caravan-lehden tilaajille. Leirintäoppaan painosmäärä vuonna 2018 oli 69 000 kpl.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Leirintäopas 2018-2019, kustantaja SFC-Markkinointi Oy.
Merihistoriallisen museon rakennus Tukholmassa
**Merihistoriallinen museo** (ruots. *Sjöhistoriska museet*) on museo Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa. Se sijaitsee Ladugårdsgärdetin kaupunginosan alueella. Museo esittelee Ruotsin kauppamerenkulun, laivanrakennuksen ja meripuolustuksen historiaa, ja se on yksi Ruotsin valtion kolmesta merihistoriallisesta museosta. Museoon on ilmainen sisäänpääsy. 

Klassistinen museorakennus rakennettiin vuosina 1933–1935, ja sen suunnittelusta vastasi ruotsalainen arkkitehti Ragnar Östberg. Se rakennettiin Tukholman vuoden 1930 messujen näyttelyalueen paikalle. Käyttöön museo vihittiin 28. toukokuuta 1938. Museon rakentamisen teki mahdolliseksi Knut ja Alice Wallenbergin säätiön antama rahalahjoitus.

Näytteillä museossa on muun muassa useita yksityiskohtaisia malleja 1700-luvun aluksista sekä kajuutta kuningas Kustaa III:n *Amphion*-huvijahdista. Museoon on myös sijoitettu Pohjoismaiden suurin merikirjasto. Museon ulkopuolella on Nils Sjögrenin suunnittelema pronssinen patsas *Sjömannen*. Se pystytettiin toisessa maailmansodassa kuolleiden ruotsalaismerimiesten muistoksi vuonna 1953.

Lähteet
-------

1. ↑  Fredric Bedoire: *Stockholms byggnader: Arkitektur och stadsbild*, s. 197. Norstedts, Tukholma 2012.
2. ↑  Tietoa merihistoriallisesta museosta (Arkistoitu – Internet Archive) Merihistoriallinen museo. Viitattu 29.9.2014.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Merihistoriallinen museo**.
* Museon suomenkieliset sivut

[[Luokka:Ruotsin merenkulkumuseot]
Painekammio
Painekammio
**Painekammio** on laite, jota käytetään yleensä sukeltajien paineistukseen veden pinnalla. Laitetta voidaan käyttää muun muassa sukeltajan liian nopeasta pintaan noususta aiheutuvan sukeltajantaudin hoitoon. Painekammioilla on myös muita lääketieteellisiä käyttötarkoituksia. Niitä käytetään esimerkiksi haavahoidoissa. 

Painekammio on metallista valmistettu sylinterinmuotoinen tila. Suurehko kammio on läpimitaltaan noin 3 metriä ja pituudeltaan noin 8 metriä. Siihen liittyy sisäänmenoaukossa oleva ilmalukko, johon voidaan yleensä kytkeä siirrettävä painekammio.

Kammion seinässä on usein erillinen noin 20 senttimetrin läpimittainen lääkeilmalukko, jonka avulla sisään tai sieltä ulos voidaan toimittaa esimerkiksi ruokaa, juomaa tai lääkkeitä paineistusta menettämättä. 

Painekammioita on muun muassa Turun yliopistollisessa keskussairaalassa (TYKS) ja Medioxygen Oy:llä Museokadulla Helsingissä. Merivoimilla painekammiotoiminta on keskitetty Painekammiokeskukseen varuskuntasairaalaan Upinniemeen. Kiinteiden painekammioiden lisäksi Merivoimilla on siirrettäviä kahden hengen painekammioita. 

Sukelluksia voidaan toteuttaa myös niin, että sukeltajantaudin ehkäisevä hidas paineen alentaminen tapahtuu vasta kammiossa. Tässä ei kuitenkaan välttämättä ole kyse seuraavaksi kuvatusta painekammion käytöstä saturaatiosukelluksessa.

Painekammio saturaatiosukelluksessa
-----------------------------------

Saturaatiosukelluksessa kyse on siitä, että sukeltajan kudokset saavuttavat jonkin ajan jälkeen pisteen, jossa sukeltajantaudin aiheuttavaa typpeä (tai heliumia) ei enää liukene hengitettävästä kaasusta kudoksiin. Paineen alentamiseen tarvittava aika ei siis pitene samassa suhteessa paineen alaisena oleskellun ajan kanssa. Sukeltaja pidetään paineistettuna työsyvyyteen pidemmän ajan, esim. viikon kerrallaan. Sukeltaja viettää sukellusten välisen ajan painekammiossa ja on koko ajan paineistettuna. Sukeltajan hengittämä kaasuseos sisältää hapen lisäksi typpeä, heliumia tai molempia.

Lähteet
-------

* Henrik Renvall: *Sukella turvallisesti : sukelluksen fysiikkaa ja lääketiedettä*. Tammi, 1975. ISBN 951-30-3072-5.
* Pekka Mattila & Timo Vikman: *Sukellus*. Suomen urheilusukeltajain liitto, 1989. ISBN 952-90-0482-6.
* Divingheritage.com
* Hyperbaric chamber. (2009). Encyclopædia Britannica.
* Eastern Mediterranean University | Standards And Safety Equipments For Decompression Chambers In Istanbul | Salih Aydini | Ebru Akdeniz (2) | Nazlı Erdilek (2)|1st International Symposium on Underwater Research by Eastern Merditerranean University (maaliskuu 22.-24.2007)|
**Kari Pyykönen** (s.1966 Valkeakoski) on suomalainen valokuvataiteilija ja kouluttaja. Pyykönen opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa vuosina 1985–1992. Hänen teoksiaan on mm. Helsingin kaupungin taidemuseon ja Valtion kokoelmissa. Hän on kuvannut Aalto-yliopiston Kauppakorkeakoulun dekaani Eero Kasasen virallisen muotokuvan 2011. Pyykösen teoksia on esitelty lukuisissa yksityis- ja ryhmänäyttelyissä Suomessa ja ulkomailla. 

Kari Pyykönen on opettanut valokuvausta 1990-luvulta lähtien. Vuosina 2001–2015 hän toimi Aalto-yliopiston Taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun Median laitoksella valokuvataiteen lehtorina, sekä vuosina 2004–2011 valokuvataiteen koulutusohjelman johtajana. Pyykönen on opettanut valokuvausta vierailevana tuntiopettajana myös Taideyliopiston Kuvataideakatemiassa ja Lahden ammattikorkeakoulun Muotoiluinstituutissa. 

Pyykösen teokset käsittelevät muotokuvan ja asetelman keinoin valokuvan ydinkysymyksiä: muotoa, kuvallisuutta ja kokemuksellisuutta. Pyykönen tekee väitöstutkimusta Aalto-yliopiston Median laitokselle aiheenaan glamour-muotokuva.

Lähteet
-------

1. ↑  Pyykönen, Kari *Kuvataiteilijamatrikkeli – Suomen Taiteilijaseura*. Viitattu 12.4.2021.
2. ↑  Kansallisgalleria *www.kansallisgalleria.fi*. Viitattu 12.4.2021.
3. ↑  Kari Pyykönen: Tilausmuotokuva.  *Pyykönen, K. (Author). (2011). Tilausmuotokuva. Artefact*, 2011. Artikkelin verkkoversio.  English
4. ↑  TAIDEPALAT | Taidepalat Kari Pyykönen tekee... *Helsingin Sanomat*.  25.1.1997. Viitattu 12.4.2021.
5. ↑  Kari Pyykönen – Clichés - Lahti *Menoinfo.fi*. Viitattu 12.4.2021.
6. ↑  Galleria Uuteen Kipinään ei nyt päivä paista *Etelä-Suomen Sanomat*.  27.7.2016. Viitattu 12.4.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvataiteilijamatrikkeli
* Kansallisgallerian taidekokoelmat
* Taiteilijan kotisivut
Styreeni on polystyreenin monomeeri. Polymerisaatiossa bentseenirenkaan ulkopuolinen kaksoissidos hajoaa ja muodostuu sidoksia toisiin styreenimolekyyleihin.
**Monomeeri** (kreik. *mono* "yksi" ja *meros* "osa") on pieni molekyyli, joka voi sitoutua kemiallisesti toisiin monomeereihin muodostaen polymeerin.

Esimerkkejä monomeereistä ovat hiilivedyt, kuten muun muassa alkaanit ja alkeenit. Hiilivetymonomeerit, esimerkiksi styreeni ja eteeni muodostavat polymeerejä polystyreenin ja polyeteenin valmistuksessa.

Aminohapot ovat luonnollisia monomeerejä ja polymerisoituvat muodostaen proteiineja. Glukoosimonomeerit voivat myös polymerisoitua, muodostaen tärkkelystä, amylopektiinejä ja glykogeenia. Tämä polymerisaatioreaktio tunnetaan dehydrauksena tai kondensaatioreaktiona, jossa vetyatomi ja hydroksyyliryhmä (-OH) muodostavat vettä ja happimolekyylisidoksia jokaisen monomeerin väliin.

Polymeerit voidaan nimetä niiden monomeerien lukumäärän mukaan numeerisia etuliitteitä käyttäen. Mikä tahansa monomeeriyksiköiden luku voidaan osoittaa sopivalla etuliitteellä: esimerkiksi *dekameeri* on joko 10-yksikköinen monomeeriketju tai polymeeri.

Katso myös
----------

* Homopolymeeri
* Kopolymeeri
**Seksuaalisen syrjinnän asiamies** (ruots. *Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning – HomO*) oli aiemmin Ruotsissa valtiollinen hallintoviranomainen, joka aloitti toimintansa 1. toukokuuta 1999. 

Asiamiehen tehtävänä oli homofobian ja sukupuoliseen suuntautumiseen kohdistuvan syrjinnän vastustaminen. Syrjinnällä tarkoitettiin epäoikeudenmukaista tai loukkaavaa menettelyä homo-, bi- tai heteroseksuaalisuutta kohtaan. Viranomaisen tehtävät siirrettiin 1. tammikuuta 2009 syrjintäasiamiehelle.

Seksuaalisyrjintäasiamiehen toimiston ensimmäinen ja ainoa johtaja oli Hans Ytterberg.

Lähteet
-------

1. ↑  Om Diskrimineringsombudsmannen (Ansvarig utgivare Agneta Broberg)  20.1.2012. Stockholm:  Diskrimineringsombudsmannen (DO).  Arkistoitu 30.5.2015. "Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO) övervakade att lagar om diskriminering på grund av sexuell läggning följdes." Viitattu 31.5.2015. (ruotsiksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning
**Miinaajakoimaiset** (Gracillarioidea) on perhosten yläheimo. Sen kolmeen heimoon kuuluu maailmanlaajuisesti yli 2000 perhoslajia. Suomesta lajeja tunnetaan noin sata.

Miinaajakoimaiset ovat pieniä tai erittäin pieniä perhosia, joiden siipiväli vaihtelee 5–15 mm. Siivet ovat kapeat, pitkien ripsien reunustamat ja joillakin lajeilla metallinhohtoiset. Ne muistuttavat suuresti sekä kehrääjäkoimaisia että koimaisia perhosia. Ensmmäisestä ne kuitenkin erottuvat siinä että ennen aikuisen perhosen kuoriutumista kotelo työntyy osittain ulos kotelokopastaan selkäpuolen piikkien avulla eikä aikuisen koiraan takaruumiin kahdeksannessa jaokkeessa ole kehrääjäkoimaisille ominaisia pleuraaliliuskoja. Koimaisista ne eroavat pään rakenteiden ja siipisuoniston perusteella. Lisäksi toukat elävät nuoruusvaiheensa kasvin lehtien sisällä tai kovertajina, eivät vapaina kuten koimaisten perhosten toukat. Aikuisten perhosten tuntosarvet ovat tavallisesti vähintään etusiiven pituiset ja yleensä päälaen pistesilmät puuttuvat. Chaetosemat puuttuvat aina. Suurella osalla lajeista on tunnusomainen lepoasento, jossa perhonen nostaa ruumiinsa irti alustasta pää ylöspäin.

Naaraat munivat munat yksitellen ravintokasville, johon ne kiinnittyvät liimamaisella aineella. Kuoriutuva toukka on kokonaan raajaton tai sen raajat ovat surkastuneet ja kaivautuu heti kasvin sisään.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  Mikkola Kauri, Murtosaari Jussi ja Nissinen Kari: Perhosten lumo: suomalainen perhostieto. Tammi 2005 ISBN 951-31-3317-6 s. 223–224
4. 1 2  Kristensen, N.P. (toim.): Handbuch der Zoologie/Handbook of Zoology (Volume IV – Arthropoda: Insecta. Part 35: Lepidoptera, Moths and Butterflies 1). Walter de Gruyter, Berlin & New York. ISBN 3-110-15704-7 s. 107–109

Aiheesta muualla
----------------

* Tree of Life Web Project (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q135038
* Wikispecies: Gracillarioidea
* BugGuide: 43987
* CoL: 56Q
* EoL: 782
* Fauna Europaea: 1033
* Fauna Europaea (new): 1a6ea789-6852-4d20-988f-3c809ec71086
* Fossilworks: 233452
* GBIF: 1680
* iNaturalist: 61352
* ITIS: 693940
* NBN: NHMSYS0000502757
* PPE: gracillarioidea

 |

 |
**Pezmeg** (ven. Пезмег, komiksi Пезмöг, *Pezmög*) on kylä ja maalaiskunta Komin tasavallan Kortkerosin piirissa Venäjällä. Se sijaitsee Vytšegdan varrella 12 kilometriä Kortkerosista itään. Kylässä on 410 ja kunnassa 1 300 asukasta (vuonna 2007).

Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1586. 1700-luvulla siitä tuli kirkonkylä ja volostin keskus. Valtaosa asukkaista on komeja. Pezmegin kuntaan kuuluu myös Adžeromin (ven. Аджером, komiksi Адзорöм, *Adzoröm*) maaseututaajama, joka perustettiin 1930-luvulla Loktšimlagin vankileirihallinnon keskukseksi. Tärkein työnantaja on maatalous. Palveluihin kuuluvat Pezmogin alakoulu ja kulttuuritalo, Adžeromin keskikoulu, erityiskoulu ja kerhotalo sekä Adžeromin ja Pezmogin lastentarhat, kirjastot ja ensiapuasemat.

Lähteet
-------

1. ↑  L.M. Beznosikova, Je.A. Aibabina, R.I. Kosnyreva: *Komi-russki slovar = Komi-rotš kyvtšukör*, s. 795. Syktyvkar: Komi knižnoje izdatelstvo, 2000. ISBN 5-7555-0679-5.
2. 1 2  *Gde ty živjoš: Gipermedia entsiklopedija (CD-rom)*. Syktyvkar: Institut jazyka, literatury i istorii Komi nautšnogo tsentra Uralskogo otdelenija RAN, Ministerstvo kultury i natsionalnoi politiki Respubliki Komi, 2006.
3. ↑  Tšislennost postojannogo naselenija selskih naseljonnyh punktov Respubliki Komi na 1 janvarja 2007 goda *komi.gks.ru*. Viitattu 28.10.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
4. ↑  Administratsija Kortkerosskogo raiona: Munitsipalnoje obrazovanije selskoje poselenije "Pezmeg" *kortkeros.ru*. Viitattu 28.10.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
**Miina Maarit Hennikki Ruokolainen** (o.s. **Kenttä**, s. 19. helmikuuta 1986 Helsinki) on suomalainen seiväshyppääjä.

Ruokolainen voitti koululaisten maailmanmestaruuden 2002 XII Gymnasiadeissa tuloksella 385. Nuorten maailmanmestaruuskilpailuihin Ruokolainen osallistui 2002 ja 2004. Molemmilla kerroilla hän karsiutui eikä selviytynyt loppukilpailuun. Vuonna 2005 hän sijoittui alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa kahdeksanneksi.

Ruokolainen sijoittui 2004 neljänneksi sisäratojen SM-kisoissa tuloksella 370. Samana vuonna hän oli Kalevan kisoissa kuudes. 2005 hän voitti SM-pronssia sisäratojen SM-kisoissa. Porin Kalevan kisoissa hän oli toinen tuloksella 380. Vuonna 2006 hän oli SM-halleissa neljäs.

Ruokolainen hyppäsi seiväsennätyksensä 400 cm Kaunasissa 23. heinäkuuta 2005.

Ruokolainen edusti seuratasolla Mikkelin Kilpa-Veikkoja. Hänen valmentajansa oli Santeri Kenttä. Ruokolainen ei ole kilpaillut vuoden 2006 jälkeen.

Ennätykset
----------

* Seiväshyppy: 400 (2005)

Lähteet
-------

* Miina Kenttä Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

### Viitteet

1. ↑  XII Gymnasiadit, 17-V. koululaisten MM-kilpailut (arkistoitu versio) Suomen Urheiluliitto

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Jouni Joensuu** (s. 21. lokakuuta 1962 Pori) on suomalainen jalkapallovalmentaja. 

Pelaajaurallaan Joensuu edusti Porin Ässiä ja Porin Palloilijoita. 

Vuosina 1999–2000 Joensuu valmensi Musan Salamaa jalkapallon Ykkösessä, jonka jälkeen hänet nimitettiin Veikkausliigassa pelanneen FC Jazzin päävalmentajaksi kaudeksi 2001. Joensuu kuitenkin erotettiin jo heinäkuussa ja hänen tilalleen nimettiin Jussi Ristimäki. 

PoPan ja FJK:n jälkeen hän siirtyi vuonna 2005 valmentamaan Naisten Ykkösessä pelaavaa NiceFutista. Joukkueen päävalmentajana Joensuu toimi yhteensä kuuden kauden ajan nostaen seuran vuonna 2007 Naisten Liigaan. 

Vuonna 2011 Joensuu nimitettiin elokuun alusta lukien kahden kuukauden ajaksi Kakkosessa pelaavan FC Jazzin päävalmentajaksi tehtävästä erotetun Risto Virtasen tilalle. Lokakuusta 2011 lähtien hän toimi FC Jazzin toiminnanjohtajana.  Kaudeksi 2014 hänet nimitettiin jälleen seuran päävalmentajaksi kahden vuoden sopimuksella.

Jouni Joensuu on myös koko 2000-luvun toiminut Kuninkaanhaan Urheilulukion ja sen lakkauttamisen jälkeen Porin suomalaisen yhteislyseon lukion jalkapallolinjan valmentajana. Lisäksi hän on ollut Suomen Palloliiton Satakunnan piirin nuorisoakatemian valmennusjohdossa.

Hänen poikansa Jesse Joensuu on jääkiekkoilija, joka kuului Suomen vuoden 2011 maailmanmestarijoukkueeseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Joensuusta Jazzin valmentaja ja johtaja  1.8.2011. Satakunnan Kansa.  Arkistoitu 2.11.2013. Viitattu 27.10.2012.
2. ↑  FC Jazz vahvisti valmentajasopimuksensa  23.12.2013. Satakunnan Kansa.  Arkistoitu 24.12.2013. Viitattu 23.12.2013.
3. ↑  Pitkä polku parrasvaloihin  18.5.2012. Kaleva. Viitattu 27.10.2012.
**Miina Härman koulu** (*Miina Härma Gümnaasium*) on Tartossa 1906 perustettu ensimmäinen vironkielinen keskikoulu. Se on myöhemmin laajennettu kattamaan luokat 1.–12. Koulu on saanut nimensä Viron ensimmäisen naissäveltäjän Miina Härman mukaan, joka oli koulun musiikinopettaja vuosina 1917–1941.

Koulu on Tartossa Tõnissoni tänavalla.

IB-ohjelma
----------

Miina Härman koulussa voi suorittaa IB-ohjelman (luokat 11.–12.). Lisäksi koulussa on Primary Years Programme (1.–4.-luokat) ja Middle Years Programme (5.–10.-luokat).

Koulun johtajat ja rehtorit
---------------------------

Koululla on ollut 18 johtajaa ja rehtoria:

|  |  |
| --- | --- |
| * Oskar Kallas (1906–1909)
* Peeter Põld (1909–1918)
* Juhan Tork (1918–1919)
* Jaak Varik (1919–1920)
* Aleksander Raudsepp (1920–1921)
* Hans Karu (1921–1940)
* Alma Selge (1940–1941)
* Leida Kalling-Kant (1941–1942)
* Hilda Kauri (1942–1944)
 | * Leida Peiker (1944–1945)
* Alide Velliste (1945–1947)
* Karl Loog (1947–1955)
* Hillar Palamets (1955–1958)
* Albert Juhkam (1958–1973)
* Peeter Kasema (1973–1980)
* Jüri Vene (1980–1997)
* Jüri Sasi (1997–2006)
* Ene Tannberg (2006– )
 |

Historia
--------

Miina Härman koulu on perustettu 1906. Silloin Jaan Tõnisson, Oskar Kallas ja Peeter Põld perustivat Viron nuorisonkasvatusseuran ensimmäisen asteen tyttökoulun, joka oli ensimmäinen vironkielinen keskikoulu. Ensimmäinen rehtori oli Kallas, toinen Põld. Opetus aloitettiin osoitteessa Jaani tänav 24. Oman rakennuksen suunnitteli arkkitehti Georg Hellat. Keskeneräinen rakennus oli ensimmäisen maailmansodan aikana sotasairaala. Koulu sai 1944 nimen Tartu Linna 2. Keskkool. Vuonna 1954 koulu muuttui yhteiskouluksi. Vuonna 1964 se nimettiin Miina Härman syntymän satavuotisjuhlan kunniaksi hänen mukaansa.

Tunnettuja oppilaita
--------------------

* Jaak Aaviksoo
* Betti Alver
* Jaan Kirsipuu
* Jürgen Ligi
* Lauri Vahtre
* Rasmus Mägi

Lähteet
-------

1. ↑  Miina Härma gümnaasium (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Miina Härma Gümnaasiumi ajalugu kooli kodulehel. (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Miina Härman koulu** Wikimedia Commonsissa

* Miina Härma Gümnaasiumi koduleht (Arkistoitu – Internet Archive)
* Rate.ee lendude nimekiri (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: et:Miina Härma Gümnaasium
**Liberty Belle** on nimitys kolmelle hahmolle, joista kaksi on esiintynyt DC Comicsin amerikkalaisissa sarjakuvissa. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran Boy Commandos #1 sarjakuvassa vuonna 1942 ja hänet loivat Don Cameron ja Chuck Winter.

Taustaa
-------

Ensimmäinen Liberty Belle oli Libby Lawrence. Hänen tehostetun nopeuden, voiman ja kestävyyden voimat yhdistettiin Liberty Bellin soittoon Philadelphiassa. Mysteerinaisen uransa alussa hänellä oli järjestely Tom Reveren, Liberty Bellin vartijan kanssa. Kun hän antoi hänelle merkin, hän soitti hänen puolestaan ​​kelloa ja käynnisti hänen voimansa. Hänen myöhempinä vuosinaan, monet alkoivat pohtia hänen voimiensa luonnetta. Jotkut uskoivat, että kellon äänivärähtely laukaisi metainhimillisen geenin, jotkut uskoivat sen olevan mystistä, koska Libby on yhteydessä Amerikan hengen voimaan, kuten sankarit Uncle Sam ja General Glory. Suurin osa Liberty Bellen sankarillisista teoista tapahtui toisen maailmansodan aikana, ja hän oli yksi All-Star Squadronin perustajajäsenistä (ja myöhemmin puheenjohtaja). Julkisessa identiteetissään hän oli kuuluisa radiokolumnisti Libby Lawrence, ja siksi hän oli tunnettu sekä sankaripuvussaan että puvun ulkopuolella. Sodan aikana hän meni naimisiin speedsterin Johnny Quickin kanssa. Sodan jälkeen heillä oli tytär Jesse, joka jakoi molempien voimat ja otti koodinimen Jesse Quick. Libby Lawrence on Bess Lynnin, joka tunnetaan nimellä Miss Liberty, jälkeläinen.

Toinen Liberty Belle nimeä käyttänyt oli Charlton Comicsin E-Man #5 numerossa marraskuussa 1974 esiintynyt Caroline Dean, joka oli puna-valko-sininen sankaritar, joka auttaa amerikkalaisen raketin laukaisussa. Joe Gill käsikirjoitti tarinan, ja alan legenda Steve Ditko kuvitti sen.

Myöhemmin Jesse Chambers otti käyttöön äitinsä nimen ja hänestä tuli kolmas Liberty Belle joulukuussa 2006. Hän meni myöhemmin naimisiin toisen Hourmanin Rick Tylerin kanssa ja he työskentelevät kaksikkona Justice Societyssa, kunnes joukkue jakautuu pienempään Justice Societyyn ja uudeksi All-Stars-inkarnaatioksi. Vuonna 2010 hän liittyy Justice League of Americaan.

Maa 51 todellisuudessa Libby Lawrence-Chambers on Yhdysvaltain presidentti kyseisessä maailmassa, ja häntä kutsutaan entiseksi Liberty Belleksi.

Muussa mediassa
---------------

* Televisiosarjassa *The Flash* jaksossa "What's Past Is Prologue" Eobard Thawne mainitsi Libby Lawrencen nimen yrittäessään arvata Nora Allenin nimeä.
* Vuoden 2015 nettisarjassa *DC Super Hero Girls* Ihmenainen mainitsee Liberty Bellen olevan yksi koulun opettajista.
* Liberty Belle mainittiin vuoden 2017 *Injustice 2* pelissä yhdessä Jay Garrickin tappeluista esittelylainauksissa.
**Juan Luis Gómez López** eli **Juanlu** (s. 8. toukokuuta 1980 Málaga, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa espanjalaista Córdobaa ja on pelipaikaltaan vasen keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura
---------------

Juanlu siirtyi vuonna 2002 amatööriseura Mármol Macaelista Segunda Divisiónissa pelanneeseen Unión Deportiva Almeríaan. Hän pelasi joukkueessa yhteensä 38 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Kevään 2004 Juanlu pelasi lainasopimuksella Albacete Balompiéssa.

Ensimmäisen kautensa maan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa Juanlu pelasi Club Deportivo Numanciassa kaudella 2004–2005. Hän teki kauden aikana kaksi maalia, joka kuitenkin lopulta päättyi
pettymykseen joukkueen tiputtua Segunda Divisióniin.

Vuonna 2005 hän teki sopimuksen sevillalaisseura Real Betisin kanssa. Hänen aikansa joukkueessa kului kuitenkin pääosin pelatessa lainasopimuksilla eri joukkueissa.

12. kesäkuuta 2009 Juanlu siirtyi yksivuotisella sopimuksella Levanteen.

Aiheesta muualla
----------------

* Juanlun tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
**Filip Langhoff** (s. 1980 Helsinki) on suomalainen keittiömestari ja ravintoloitsija. 

Langhoff opiskeli kokiksi ravintolakoulussa Karjaalla ja Maarianhaminassa. Valmistuttuaan vuonna 1999 hän muutti Norjaan, jossa työskenteli Brasserie Hanskenissa ja Holmen Fjordhotellissa. Hän jatkoi sitten Espanjan Barcelonaan, ja työskenteli Comerc24 ja El Bulli -ravintoloissa. Hänelle tarjottiin pääkokin töitä yhden oslolaisesta Michelin-tähden ravintola Spisestedet Feinschmeckeristä ja muutti takaisin Norjaan. Langhoff päätti muuttaa vaimonsa kanssa takaisin Suomeen yli kymmenen ulkomalla vietetyn vuoden jälkeen.

Helsingissä Langhoff työskenteli kahden Michelin-tähden Chez Dominiquen pääkokkina. Samaan aikaan hän perusti konsultointi/catering yrityksensä nimeltään Cibus by Langhoff.

Elokuussa 2012 Langhoff avasi ravintola Askin yhdessä sommelierinä toimivan vaimonsa Linda Stenman-Langhoffin kanssa. Maaliskuussa 2014 ravintola sai ensimmäisen Michelin-tähtensä, jonka on pitänyt sen siitä asti.Joulukuussa 2016 pariskunta avasi Askin lisäksi ravintola Jordin Kampin kauppakeskuksen viidenteen kerrokseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Kulinarist från Karis *Vastranyland.fi*. Viitattu 16.11.2017. (ruotsiksi)
2. 1 2  Discover the Nordics Michelin Star chef Filip Langhoff on FRENCHEFS *FRENCHEFS*.  9.6.2017. Viitattu 16.11.2017. (englanniksi)
3. ↑  Cibus • Filip Langhoff *www.cibus.fi*. Viitattu 16.11.2017.
4. ↑  Restaurant Ask *www.restaurantask.fi*. Viitattu 16.11.2017. (espanjaksi)
5. ↑  Restaurant Jord *www.restaurantjord.fi*. Viitattu 16.11.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Restaurant Ask
* Restaurant Jord
* CIBUS by Langhoff