**Kielitiede** 

**Kielen rakenne ja kirjoitus** 

Morfologia · Syntaksi  
Ortografia · Fonetiikka  
Fonologia

**Kielen tutkimus** 

Stilistiikka · Pragmatiikka  
Dialektologia · Leksikologia  
Historiallis-vertaileva kielitiede  
Semantiikka

**Tieteenaloja** 

Kielifilosofia  
Kielihistoria  
Neurolingvistiikka  
Psykolingvistiikka  
Sosiolingvistiikka  
Kieliteknologia  
Käännöstiede  
Diskurssianalyysi



**Leksikologia** eli **sanasto-oppi, sanastontutkimus** tutkii sanojen alkuperää (etymologia), esineiden ja asioiden nimitysperusteita (**onomasiologia**) ja sanaston kuvauksen ja esittämisen periaatteita (**leksikografia**). Käytännössä **leksikografi** on sanakirjankirjoittaja.

Leksikologiassa voidaan tutkia myös, mitä elementtejä sanastossa on. Tällöin leksikaalisessa morfologiassa tutkitaan sananmuotoja ja leksikaalisessa semantiikassa tutkitaan sananmuotojen merkityksiä.

Yleensä leksikologiassa tutkimuskohteena on yleiskieli tai jokin murre, mutta kun kohteena jonkin ammattialan sanasto, kyseessä on oppisanasto. Yleiskielen sanastotyössä työ lähtee sanasta (materiaalista), jonka sisältö pitää selittää. Ammattikielen sanastotyössä lähtökohtana on *käsite*, jolle pitää löytää sopiva sana (termi) ja määritelmä. Termillä on aina tarkkarajainen merkitys päinvastoin kuin yleiskielen sanalla, jolla voi olla hyvinkin rönsyilevä merkitys. Terminologisessa sanastotyössä käsiteanalyysi on välttämätön työvaihe.

Esimerkiksi *käsi*-sana on etymologisen tutkimuksen mukaan suomalais-ugrilainen sana, minkä takia sen alkuperäinen motivaatio on täysin hämärän peitossa. Ymmärtämistä tarkoittava sana *käsittää* on saanut merkityksensä konkreettisesta käsin kiinni ottamisesta, esimerkiksi varas on voitu *käsittää*. Onomasiologinen tutkimus tuo tietoon, että tämä konkreettinen tekeminen on muuttunut abstraktiseksi älyllä ja tietoisuudella kiinni ottamiseksi, eli nykyään sanaa *käsittää* voidaan käyttää vitsin tai tehtävän ymmärtämisestä tai vaikkapa jonkin ryhmän koon ilmaisemisesta (*Ryhmä käsitti 1 488 jäsentä*).

Leksikografiassa nämä tiedot esitetään jonkin periaatteen mukaisesti. Esimerkiksi etymologisessa sanastossa tai sanakirjassa hakusanana on *käsi*, jonka alaluvussa esitetään johdokset (*käsittää, käsite, käsitys, kättely, kätevä* ja niin edelleen). Niin sanotussa tavallisessa sanastossa sekä *käsi* että *käsittää* ovat omina hakusanoinaan yleensä ilman mitään viittausta toisiinsa. Lisäksi periaatteena voi olla esimerkiksi mainita jokaisen sanan sanaluokka.

Yksikielisessä terminologisessa sanastossa termi on selitettynä (laveasti) toisin sanoin. Kaksi- tai useampikielisessä sanastossa termille annetaan vain yksisanainen vastine. Usein kahden kielen termit eivät kuitenkaan täysin vastaa toisiaan, jolloin joudutaan yhden kielen termi selittämään toisella kielellä hyvinkin laajasti. Tällöin jälleen joudutaan pohtimaan sanakirjan leksikografista puolta, kuten mikä on monikielisen termisanaston niin sanottu normikieli, jonka suhteessa sanat pitää selittää muilla kielillä.

Lähteet
-------

1. 1 2  leksikologia - Suomen etymologinen sanakirja *leksikologia - Suomen etymologinen sanakirja*. Viitattu 30.11.2023.

Kirjallisuutta
--------------

* Tyysteri, Laura & Lehtosalo, Kaisa: *Hyvä sanakirja – tieteellisiä, käytännöllisiä ja eettisiä näkökulmia leksikografiaan*. Suomen kieli ja suomalais-ugrilainen kielentutkimus, Turun yliopisto, 2014.

Katso myös
----------

* Terminologia
* Nimistöntutkimus