recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Foredoomed** on suomalainen melodista death metalia soittava yhtye, joka perustettiin vuonna 2009.

Historia
--------

Foredoomedin perusti vuonna 2009 yhtyeen laulaja-kitaristi Atte Kymäläinen. Toinen alkuperäinen jäsen oli bassoa soittanut Asmo Jurvanen. Yhtye julkaisi *Karelian Elegy* -nimisen demon vuonna 2010 ja hajosi tämän jälkeen.

Vuonna 2013 perustajakaksikko palautti yhtyeen aktiiviseksi ja julkaisi uuden demon, *Dreamtime Storyn*. Vuonna 2015 julkaistiin kolmas demo *Search for Tomorrow*, jonka jälkeen yhtye teki ensimmäisen live-esiintymisensä.

Foredoomed aloitti ensimmäisen täyspitkän albuminsa tekemisen vuoden 2015 lopulla ja äänittämisen vuonna 2017. Tuotannon aikana yhtyeen jäseniksi liittyivät Eetu Kovapohja sekä Joel Henrik Kaplas, joista Joelin korvasi seuraavana vuonna Jere Jolkkonen. Debyyttialbumi Ordeal julkaistiin 18. elokuuta 2017.

Toisen albumin ensimmäinen single *Worldfire* julkaistiin 1. maaliskuuta 2019. Itse yhdeksän kappaletta sisältävä albumi Chaos and Beauty julkaistiin elokuun lopulla. Äänitysten aikana rumpali Jere Jolkkonen erosi Foredoomedin studiokokoonpanosta, mutta hän on edelleen mukana yhtyeen live-esiintymisissä.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* Ordeal (2017)
* Chaos and Beauty (2019)

### Singlet

* Karelian Elegy (2010, demo)
* Dreamtime Story (2013, demo)
* Search for Tomorrow (2015, demo)
* Worldfire (2019)

Lähteet
-------

* Yhtyeen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Foredoomed: Band Foredoomed.  Arkistoitu 10.11.2019. Viitattu 10.11.2019. (englanniksi)
2. ↑  Metalliyhtye Foredoomed julkaisi "Worldfire"-sinkun tulevalta kokopitkältään  1.3.2019. KaaosZine. Viitattu 10.11.2019.
3. ↑  Joensuulainen Foredoomed julkaisee elokuussa uuden "Chaos and Beauty" -albuminsa  7.7.2019. KaaosZine. Viitattu 10.11.2019.
Raadin kartano postikortissa vuodelta 1927.
Nelikopterilla ilmasta kuvattu video Raadissa
**Raadin kartano** on Virossa Tarton lähettyvillä sijaitseva vanha sukukartano.

Historia
--------

Kartanon omisti useiden sukupolvien ajan baltiansaksalainen von Liphartin aatelissuku. Siellä oli mittavat taidekokoelmat ja huomattava kirjasto. Kartano toimi linkkinä Tarton yliopiston, koulutettujen baltiansaksalaisten ja Pietarin aatelisten välillä. 1800-luvun alkupuoli oli kartanon loistoaikaa. Tällöin kartanossa vieraili keisari Paavali I:n vaimo Maria Fjodorovna, joka ihastui kartanon puutarhaan. 1900-luvun alkuun tultaessa kartanon loisto oli mennyttä. Ensimmäisen maailmansodan aikana Liphartit lähtivät Virosta ottaen omaisuutensa mukaansa. Vuosina 1922–1944 kartano oli Viron kansallismuseon hallussa. Syksyllä 1940 neuvostojoukot ottivat haltuunsa yli sata hehtaaria Raadin kartanon maita ja tekivät sinne sotilaslentokentän. Toisen maailmansodan aikana vuonna 1944 kartanon päärakennus paloi pommituksissa.

Viron uusi kansallismuseo
-------------------------

2000-luvun alkupuolella päätettiin kartanon maille rakentaa uusi rakennus Viron kansallismuseolle. Rakennus tulee olemaan 356 metriä pitkä ja se rakennetaan vanhan kiitotien päälle. Uuden museon avajaiset pidetään 22. syyskuuta 2016.

  

* Raadin kartanon porttiRaadin kartanon portti
* Portinvartijan taloPortinvartijan talo
* Kartanon vanha vesitorniKartanon vanha vesitorni
* Kartanon puistoKartanon puisto

Lähteet
-------

1. ↑  History of manor (Arkistoitu – Internet Archive) Eesti rahva muuseum. (englanniksi)
2. ↑  New building (Arkistoitu – Internet Archive) Eesti rahva muuseum. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Raadin kartano** Wikimedia Commonsissa
Matthew Henson
**Matthew Alexander Henson** (8. elokuuta 1866 Nanjemoy, Maryland – 9. maaliskuuta 1955 Bronx, New York) oli yhdysvaltalainen tutkimusmatkailija, joka oli mukana Robert Pearyn napa-alueiden tutkimusmatkoilla. Henson oli ensimmäinen afroamerikkalainen tutkimusmatkailija.

Henson syntyi köyhään mustaan perheeseen juuri kun orjuus Yhdysvalloissa oli päättynyt. Hän jäi jo nuorena orvoksi ja lähti hyttipojaksi merille, jossa hän eteni ja kouluttautui taitavaksi navigoijaksi. Henson tapasi Robert Pearyn sattumalta, ja tämä pyysi häntä mukaan kartoitusryhmäänsä. Ensimmäinen retki suuntautui Nicaraguaan, ja Henson pysyi Pearyn ryhmässä myös kaikkien kahdeksan arktisten alueiden retkien ajan. 

Useilla Grönlannin-retkillä Henson opetteli paikallista inuittien kieltä, mikä teki hänestä vähitellen hyödyllisen myös retkikunnan inuittijäsenten esimiehenä. 6. huhtikuuta 1909 Peary, Henson ja neljä inuitia saavuttivat Pohjoisnavan, mikä tosin on jälkeenpäin asetettu epäilyksenalaiseksi.

Henson jäi ihonvärinsä takia julkisuudessa Robert Pearyn varjoon aivan kuten retkikunnan inuitit. Vuonna 1912 Henson kirjoitti retkestä tekstin *A Negro Explorer at the North Pole*, ja vuonna 1947 ilmestyi hänen omaelämäkertansa *Dark Companion*. Henson kuoli New Yorkin Bronxissa 1955.

Matthew Hensonilla on jälkeläisiä inuittien kanssa Grönlannissa, esimerkiksi Nuukissa. Osa jälkeläisistä on siirtynyt pois Grönlannista muun muassa Yhdysvaltoihin.

Lähteet
-------

1. ↑  "Henson, Matthew ((1866-1955))."  (Arkistoitu – Internet Archive) *Young Students Learning Library*. 1996. Haettu 16.10.2016 palvelusta HighBeam Research (vaatii tilauksen)
2. ↑  Inuits fathered by a U.S. polar explorers make way into a globalised world *Daily Mail/Associated Press*.  12.9.2011. Viitattu 28.8.2019 (englanniksi).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Matthew Henson** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Matthew Henson 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Photographers' Identities

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Se Wsi Testamenti, nimilehti
Agricola ojentaa *Se Wsi Testamenti* -käännöksensä Kustaa Vaasalle, R. W. Ekmanin maalaus vuodelta 1853.
**Se Wsi Testamenti** ("Se uusi testamentti") oli ensimmäinen suomenkielinen käännös Raamatun Uudesta testamentista. Käännöksen teki Mikael Agricola uskonpuhdistuksen aikoihin. Se painettiin vuonna 1548.

Agricola perusti käännöksensä Erasmus Rotterdamilaisen toimittamiin kreikankielisiin alkuteksteihin (1516), latinankieliseen Vulgataan, Lutherin saksankieliseen Raamattuun (1534; Uusi testamentti tosin ilmestyi saksaksi jo vuonna 1522) sekä ruotsinkieliseen Uuteen testamenttiin (1526) ja Kustaa Vaasan Raamattuun (1541). Agricola käytti alkutekstiä käännöksen pohjana. Muille kielille tehtyjä käännöksiä hän käytti lähinnä tekemänsä käännöksen vertailuun ja tarkistamiseen.

Agricola aloitti käännöstyön jo 1530-luvun alussa opiskellessaan Wittenbergin yliopistossa, minne tuohon aikaan lähetettiin kääntäjiksi sopivia nuoria miehiä opiskelemaan. Käännös oli valmiina jo vuonna 1543, mutta kuningas antoi sille painoluvan vasta vuonna 1547. Kirja painettiin Tukholmassa Amund Laurentssonin kirjapainossa.

Uudessa testamentissa oli 718 sivua ja runsaasti kuvia. Raamatun tekstin lisäksi siinä oli kaksi alkupuhetta, esipuheet kaikille kirjoille Ilmestyskirjaa lukuun ottamatta sekä selityksiä. Ensimmäinen alkupuhe oli teologinen ja se oli käännetty lähinnä Lutherin ja Kustaa Vaasan Raamatuista. Toinen alkupuhe kertoi kristinuskon tulosta Suomeen sekä Suomen maakunnista ja murteista. Se perusteli, miksi Uusi testamentti oli kirjoitettu pääasiassa Lounais-Suomen murteella.

Esipuheet olivat käännöstä Vulgatasta ja Lutherin Raamatusta. Ilmestyskirjan esipuhe jätettiin pois siksi, että Lutherin näkemys siitä oli niin kriittinen. Selitykset perustuivat myös Lutherin Raamattuun sekä ruotsinkieliseen Raamattuun.

On mahdollista, että Agricola on saanut käännöstyöhönsä apua, sillä esimerkiksi Martti Teitti opiskeli hänen kanssaan samaan aikaan Wittenbergissä. Mitään varsinaisia tietoja käännösten mahdollisesta tarkistajasta tai toisesta kääntäjästä ei ole.

Nykyisin yhtä *Se Wsi Testamenti* -kirjan kappaletta säilytetään Skoklosterin linnassa Ruotsissa.

Lähteet
-------

* Lehikoinen, Laila: *Kirjasuomen kehitys*. 4. painos, uudistettu laitos. Helsinki: Helsingin yliopiston suomen kielen laitos, 1998 (6. painos 2006). ISBN 951-45-8117-2.
* Nuorteva, Jussi (toim.): *Biblia 350. Suomalainen Raamattu ja Suomen kulttuuri*. Helsinki: Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1992. ISBN 951-717-698-8.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Nuorteva 1992.
2. 1 2  Lehikoinen & Kiuru 1989.
3. ↑  Skoklosters slotts bibliotek - sju samlingar med böcker förvärvade genom arv, köp, gåvor och krigsbyte. Luettu 26. kesäkuuta 2007. (PDF)

Aiheesta muualla
----------------

* Se Wsi Testamenti: P. Lucan Euangelium. LXXIIII. Toinen Lucu. Näyte.
* Se Wsi Testamentti 1548 kokonaisuudessaan *Finbible*
Kylän lähellä sijaitseva putous Cascade du Rouget.
**Sixt-Fer-à-Cheval**, aiemmin vain **Sixt**, on kunta itäisen Ranskan Auvergne-Rhône-Alpesin alueella Haute-Savoien departementissa. Sen asukasluku vuonna 2014 oli 773. Pinta-alaltaan kunta on 119 neliökilometriä, jolloin väestötiheys on vain 6,5 henkeä neliökilometrillä.

Kunta kuuluu Clusesin kantoniin Bonnevillen arrondissementissa.

Jylhien Alppien ympäröimä Sixt-Fer-à-Cheval sijaitsee Chamonix’n talviurheilukeskuksesta luoteeseen, linnuntietä parikymmenen ja maanteitse 65 kilometrin päässä. Koillisessa kunta rajoittuu Sveitsin Valais’n kantoniin. 

Kunnan nähtävyyksiin kuuluvat monet vuoripurot ja niiden putoukset, joista suurin on Cascade du Rouget.

Sixt-Fer-à-Cheval on kauneimpien ranskalaiskylien järjestön *Les Plus Beaux Villages de France* jäsen.

Sixtin nimeen 1990-luvulla lisätty *fer-à-cheval* tarkoittaa hevosenkenkää. Nimi viittaa läheiseen kaarevaan ja 500–700 metriä korkeaan pystysuoraan vuorenjyrkänteeseen *Cirque du Fer-à-Cheval*.

Lähteet
-------

1. ↑  List of The Most Beautiful Villages of France (Arkistoitu – Internet Archive), Les plus beaux villages de France. Viitattu 5.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sixt-Fer-à-Cheval** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Sixt-Fer-à-Cheval
**Se ei ollut minun vikani** (ruots. *Det var inte mitt fel*) on etiikan tutkijan ja teologin Ann Heberleinin vuonna 2008 ilmestynyt teos, jossa hän pohtii syyllisyyttä ja vastuuta. Teos ilmestyi suomeksi 2009 Atenan kustantamana.

Heberlein sanoo nykyihmisten vierittävän syyllisyyden omista vajavaisuuksistaan ja epäonnistumisistaan muiden niskoille. Kun ihminen epäonnistuu, päästäkseen vastuusta hän etsii syytä itsensä ulkopuolelta ja asettuu uhrin rooliin. Ihmisellä ei kuitenkaan ole vain oikeuksia vaan myös velvollisuuksia, ja velvollisuuksista merkittävin on vastuu omasta elämästä, omista valinnoistaan ja teoistaan ja suhteistaan lähimmäisiinsä ja ihmiskunnan tulevaisuudesta.

Vastuun pakoilun ilmentymänä hän nostaa esille sen, että kiusaajia surkutellaan mutta uhri unohdetaan. Koulumaailmassa huomio keskittyy riidanhaastajiin ja opiskelijat syyttävät opettajia epäonnistumisistaan. Työelämässä laiskureita palkitaan, jotta he jaksaisivat innostua parempiin suorituksiin, mutta ahkerat ja vastuuntuntoiset jäävät taka-alalle. Curling-vanhemmat keskittyvät lapsiinsa liikaa ja saavat nämä uskomaan, ettei elämässä ole lainkaan rajoituksia vaan kaikki on mahdollista. Kusipäät saavat kaiken huomion, kilttejä vastuunkantajia ei kukaan huomaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Heberlein, Ann: *Se ei ollut minun vikani! Vastuunottamisen taito*. (Det var inte mitt fel, 2008.) Suomentanut Ulla Lempinen. Jyväskylä: Atena, 2009. ISBN 978-951-796-597-2.
2. ↑  Det var inte mitt fel! Om konsten att ta ansvar Arken.se.  Arkistoitu 7.3.2016. Viitattu 21.5.2009. (ruotsiksi)
3. ↑  Annina Rabe: Det var inte mitt fel! Om konsten att ta ansvar *Sydsvenskan.se*.  23.4.2008. Viitattu 21.5.2009. (ruotsiksi)[vanhentunut linkki]
4. ↑  Lennart Lundquist: Svensk massflykt från ansvar *Svenska Dagbladet*.  27.3.2008. Viitattu 21.5.2009. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Sami Vainio: Teologi Ann Heberlein vaatii kristillisyydeltä ja humanismilta ryhtiliikettä[vanhentunut linkki]. Turun sanomat 25.10.2009.
**Toivo Holopainen** (16. huhtikuuta 1929 Siilinjärvi – 14. tammikuuta 2012 Vantaa) oli professori ja korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvos.

Toivo Holopainen syntyi poliisi, maanviljelijä Vilho Holopaisen ja Hanna Heiskasen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1959 oli Sirkku Tuomi. Holopainen tuli ylioppilaaksi 1948 ja valmistui lainopin kandidaatiksi 1953. Oikeustieteen tohtoriksi hän väitteli Helsingin yliopistossa 1969. Hän toimi yliopiston konsistorinnotaarina 1953–1955, talousoikeuden assistenttina 1956–1965 ja hallinto-oikeuden vt. apulaisprofessorina, apulaisprofessorina ja professorina 1965–1988. Hän oli oikeustieteen tiedekunnan varadekaani 1975–1976 ja dekaani 1976–1984. Korkeimman hallinto-oikeuden ylimääräinen hallintoneuvos Holopainen oli 1972–1973, 1976 ja 1980 ja hallintoneuvos vuodesta 1988, mitä tehtävää hän hoiti vuoteen 1994 asti. Kirkolliskokouksen jäsen hän oli 1988–1991. Holopainen oli Helsingin yliopiston kanslerinsihteeri 1958–1961 ja 1966–1972. Hänellä oli myös useita luottamustoimia, mukaan lukien Savolaisen osakunnan kuraattorin tehtävä 1959–1961 ja inspehtorin tehtävä 1983–1987.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Irja Hämäläinen, Risto Rantala, Hannakatri Hollmén (toim.): *Kuka kukin on 1994*, s. 230-231. Helsinki: Otava, 1994. ISBN 951-1-12833-7.
2. 1 2  Muistot. Toivo Holopainen. HS, 18.8.2012. (Viitattu 27.3.2018)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Euroopanvalkopyökki** (*Carpinus betulus*) on koivukasvien heimoon kuuluva puu, joka kasvaa luonnonvaraisena Keski-Euroopassa. Nimestään huolimatta laji ei kuulu pyökkeihin (*Fagus*), vaan on läheisempää sukua esimerkiksi pähkinäpensaille (*Corylus*).

Ulkonäkö ja koko
----------------

Europanvalkopyökin lehvä ja hedelmiä
Euroopanvalkopyökin hedelmä
Euroopanvalkopyökki on joskus jopa 20 metrin korkuiseksi kasvava kesävihanta puu, joka muodostaa elinalueillaan sekametsiä yhdessä tammen ja euroopanpähkinäpensaan kanssa. Huonommilla kasvupaikoilla laji voi olla myös pensastava. Kasvin lehdet muistuttavat vuorijalavan lehtiä.

Euroopanvalkopyökki kukkii keväisin jo reilusti ennen lehteen tuloa, elinalueillaan usein jo helmi–maaliskuussa. Loppukesästä kypsyvä hedelmä on vaatimaton lenninsiivellinen pähkinä.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Euroopanvalkopyökki on tyypillinen keskieurooppalaisen lehtimetsän puulaji. Kasvusijoiltaan se on melko rajoittunut. Laji kasvaa mieluiten meri- ja väli-ilmaston rajamailla tai lievässä meri-ilmastossa, eikä viihdy kuivemmissa Itä-Euroopan, esimerkiksi Venäjän metsissä, toisaalta ei myöskään sille liian merellisillä Britteinsaarilla. Laajimmat esiintymisalueet ovat Saksassa, Puolassa, Ranskassa ja Balkanin ylängöillä. Pohjoisimmillaan euroopanvalkopyökki kasvaa luonnonvaraisena Etelä-Ruotsissa, eteläisimmillään Italiassa ja itäisimmillään Puolan ja Valko-Venäjän rajamailla ja Liettuassa.

Käyttö
------

Erittäin kovana puulajina sopii työkaluvarsien, hammaspyörien, kärrynpyörien, pianon mekaanisten osien tms valmistukseen, käytetään myös parkettina. 
Euroopanvalkopyökkiä käytetään koristekasvina. Suomessa se menestyy vain lounaassa ja etelärannikolla.

Lähteet
-------

1. ↑  Stritch, L. Shaw, K. Roy , S. & Wilson, B.: *Carpinus betulus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2016.2*.  2014. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 29.9.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* ITIS: Carpinus betulus (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q158776
* Wikispecies: Carpinus betulus
* BioLib: 3429
* CoL: RG23
* Ecocrop: 4238
* EoL: 1148643
* EPPO: CIPBE
* EUNIS: 167990
* GBIF: 2875818
* GRIN: 9196
* iNaturalist: 55801
* IPNI: 295248-1
* IRMNG: 11284237
* ITIS: 184204
* IUCN: 194274
* MoBotPF: 277824
* NatureServe: 2.153241
* NBN: NBNSYS0000003838
* NCBI: 12990
* NZOR: 7ce64cac-67cd-4920-8621-bd971eca0928
* Open Tree of Life: 466468
* PalDat: Carpinus\_betulus
* PFI: 253
* Plant List: kew-34291
* PLANTS: CABE8
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:295248-1
* Tropicos: 3600034
* WFO: wfo-0000804581

 |

 |
Lasikuulia. Lasi on tyypillinen amorfinen aine.
**Amorfinen aine** (kreikaksi kirjaimellisesti *epämuotoinen*, *muodoton*) on kiinteän aineen toinen esiintymismuoto kiteisen aineen lisäksi. Amorfinen aine on kiinteää ainetta, jonka atomijärjestys ei ole jaksollinen*selvennä*. Amorfisista aineista yksi tunnetuimmista on lasi. Muovit puolestaan sisältävät polymeerejä, jotka ovat osittain amorfisessa muodossa.

Aineen amorfinen muoto voidaan saada muodostumaan, kun ainetta jäähdytetään nopeasti sen ollessa nestemäisessä olomuodossa. Tällöin aineen rakenneosaset eivät ehdi järjestäytyä säännölliseen kiderakenteeseen. Amorfisella aineella ei ole tyypillisesti terävää sulamispistettä, jossa kiinteä aine muuttuisi nesteeksi, vaan aineen viskositeetti (tahmeus, juoksevuus) muuttuu lämpötilan funktiona. Amorfinen aine voidaan ajatella nesteeksi, jonka viskositeetti on hyvin suuri. Yleensä tiettyä lämpötilaa, lasisiirtymälämpötilaa (*Tg*), alemmissa lämpötiloissa amorfinen aine muuttuu hauraaksi.

Samalla aineella voi olla olemassa sekä kiteinen että amorfinen kiinteä olomuoto. Saman aineen kiteisellä ja amorfisella olomuodolla on toisistaan poikkeavia fysikaalisia ominaisuuksia.*selvennä*

Lähteet
-------

1. ↑  Richard Zallen: *The Physics of Amorphous Solids*, s. 3. John Wiley & Sons, 2008. ISBN 9783527617975. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Amorfinen aine** Wikimedia Commonsissa
Jyväskylän normaalikoulu syyskuussa 2019.
**Jyväskylän normaalikoulu** eli Norssi on Jyväskylän yliopiston yhteydessä toimiva harjoittelukoulu. Vuosiluokkien 1–6 perusopetus ja esiopetus toteutetaan kampuksella uudessa K-rakennuksessa (Pitkäkatu 8), vuosiluokat 7–9 sekä lukio puolestaan sijoittuvat Kampuksen viereen Yliopistonkadun ja Voionmaankadun taitteeseen. Normaalikoulussa opiskelee hieman yli 1000 oppilasta, joista 550 yläasteen ja lukion puolella. Opettajia ja opetusta avustavaan henkilökuntaan kuuluvia koulussa työskentelee lähes sata. Vuonna 2015 Jyväskylän normaalikoulu täytti 100 vuotta.

Koulun painopistealueina ovat liikunnan sekä matemaattis-luonnontieteellisten aineiden opiskelu.

Historiaa
---------

Jyväskylään perustettiin vuonna 1863 Suomen ensimmäinen kansakoulunopettajaseminaari. Uno Cygnaeus, suomalaisen kansakoulun ja opettajankoulutuksen kehittäjä ja seminaarin rehtori, perusti seminaarin yhteyteen Jyväskylän ensimmäisen varsinaisen kansakoulun, jossa opettajakokelaat saivat harjoitella opettamista. Normaalikoulun ala-aste toimii edelleen alkuperäisessä tehtävässään eli opetusharjoittelupaikkana, samoin kuin yläaste–lukio, joka on entisen normaalilyseon jatkaja.

Koulu on kehittynyt normaalikouluksi lukuisten vaiheiden kautta. Kansakoulu on kantanut nimiä Jyväskylän seminaarin Mallikoulu (1866–1900), Harjoituskoulu (1900–1960), Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun kansakoulu (1960–1968) ja Jyväskylän yliopiston Opettajanvalmistuslaitoksen Harjoituskoulu (1968–1973). Oppikoulu puolestaan tunnettiin nimillä: Jyväskylän Suomalainen Yhteiskoulu (1915–1919), Jyväskylän Koeyhteiskoulu 1919–1922
Jyväskylän Koeyhteislyseo (1922–1928), Jyväskylän Yhteislyseo (1928–1952), Jyväskylän Yhteislyseo (1952–1955) ja Jyväskylän normaalilyseo (1955–1973).

Koulu-uudistuksen jälkeen (syntyi peruskoulu ja lukio) Harjoituskoulu ja Normaalilyseo yhdistyivät vuonna 1973 yhteiseksi Jyväskylän yliopistoon kuuluvaksi valtion harjoittelukouluksi, joka on kantanut nimiä Jyväskylän harjoittelukoulu (1973–1976) ja viimeisempänä Jyväskylän normaalikoulu (1976–).

Ohjattu harjoittelu
-------------------

Normaalikoulussa harjoittelee vuosittain lähes tuhat opettajaksi koulutettavaa opiskelijaa. Opetusharjoittelua suorittavat niin luokanopettajaksi opiskelevat (harjoittelu pääasiassa alaluokilla) kuin eri aineiden/aineyhdistelmien opiskelijat (harjoittelu pääasiassa yläluokilla ja lukio-opetuksessa).

Aiheesta muualla
----------------

* Jyväskylän normaalikoulun kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jyväskylän normaalikoulu** Wikimedia Commonsissa
Erfurtin puolueohjelman kansilehti.
**Erfurtin ohjelma** on Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen vuonna 1891 Erfurtissa käyttöönsä hyväksymä puolueohjelma. Ohjelman kirjoitti Karl Kautsky apunaan ohjelmakomitea, johon kuului muun muassa Eduard Bernstein. Tavoitteena oli luoda "Sosialidemokraattinen katekismus" ja tapahtuneen historian valossa teoksesta sellainen syntyikin.

Ohjelma jakaantui kahteen osaan: periaatteelliseen ja käytännölliseen. Edellisessä käsitellään sosiaalidemokratian päämääriä ja jälkimmäisessä puolueen (nyky-)yhteiskunnalle vaatimuksia päämäärien saavuttamiseksi. Ohjelman periaatteellinen osa alkaa *pikkutuotannon* puolustuksella, toisin sanoen sellaisen käsityöläisyyden ja yrittämisen puolustamisella, jossa
työntekijä omistaa itse työ- ja tuotantovälineensä. Ohjelman mukaan

> »Työn vapauden häviö on välittömässä yhteydessä pikkuteollisuuden häviön kanssa. Sitä eivät hävitä sosiaalidemokraatit, vaan suurteollisuuden lakkaamaton kehitys. Juuri ne, jotka pitävät pahinta melua työn vapauden välttämättömyydestä, kapitalistit, juuri ne edistävät tehokkaimmin sen häviämistä.» 
> 
> 

Tavoitteena ei kuitenkaan ollut jonkun tietyn luokan etujen ajaminen, vaan luokkavallan ja luokkien poistaminen ja samanlaisten oikeuksien ja velvollisuuksien antaminen kaikille syntyperään tai sukupuoleen katsomatta. 

Suomeksi Erfurtin ohjelman periaatteellinen osuus ilmestyi ensimmäisen kerran jo 1899 J. K. Karin suomentamana. Teoksesta on otettu useita painoksia; teoksen uusittu laitos ilmestyi 1974 Tammen kustantamana.

Suomen Sosialidemokraattinen Puolue otti ohjelman käytännöllisen osan vaatimukset melkein sellaisenaan ensimmäiseksi puolueohjelmakseen Forssan puoluekokouksessa 1903 Forssan ohjelmana. Myös monien muiden maiden sosiaalidemokraattiset puolueet omaksuivat ohjelman ohjenuorakseen.

Suomennos
---------

* Karl Kautsky: *Erfurtin ohjelma*. Tammi, 1974. ISBN 951-30-2903-4.
* Karl Kautsky: Erfurtin ohjelma. Sosialismi.net, 2010.
Jeffrey Williams Sojuz TMA-8 aluksessa
**Sojuz TMA-8** oli Venäjän avaruusjärjestön lento ISS-avaruusasemalle. Se oli 29. miehitetty avaruuslento ISS-asemalle. Alus laukaistiin Baikonurin kosmodromilta 30. maaliskuuta 2006 kello 2:30 UTC Sojuz-kantoraketilla. Lennon kesto oli 182 päivää.

Alus kuljetti kaksi Expedition 13 -miehistön jäsentä. Mukana oli myös Brasilian ensimmäinen kosmonautti/astronautti Marcos Pontes. Brasilian avaruusjärjestö sai lentopaikan noin 20 miljoonalla dollarilla, joka kuten avaruusturistien maksamat taksat on merkittävästi pienempi summa kuin yhden ihmisen avaruuslennon kustannukset.

Sojuz TMA-8 toi 28. syyskuuta 2006 maahan Expedition 13:n miehistön lisäksi Sojuz TMA-9:n asemalle kuljettaman avaruusturistin, Anousheh Ansarin. Hän on ensimmäinen naisavaruusturisti.

Miehistö
--------

Avaruuteen menevä miehistö, ISS:n Expedition 13-miehistö

* Pavel Vinogradov, päällikkö - Venäjän avaruusjärjestö
* Jeffrey Williams, lentoinsinööri - NASA
* Marcos Pontes, lentoinsinööri - Brasilian avaruusjärjestö

Maahan palaavat

* Pavel Vinogradov
* Jeffrey Williams
* Anousheh Ansari, avaruusturisti

Lähteet
-------

1. 1 2  NASA - NSSDC - Spacecraft - Trajectory Details *NSSDC Master Catalog*.  Arkistoitu 19.9.2015. Viitattu 12.9.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sojuz TMA-8** Wikimedia Commonsissa

* Soyuz TMA-8

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Sojuz TMA-7** | **Sojuz** | Seuraaja:**Sojuz TMA-9** |
*Hakusana "rähinäremmi" ohjaa tänne. Rähinäremmi on myös Niilo Lauttamuksen romaani.*
Kenraali Hugo Österman sotilaspuvussa, johon kuuluu myös komentovyö.
**Komentohihna** ("rähinäremmi") on sotilasunivormuun liittyvä päällystövyön osa, joka kulkee varsinaisen päällystövyön etuvasemmalla olevasta yläosan kiinnikkeestä oikean olkapään kautta kiertäen selkäpuolelle kiinnittyen takavasemmalla olevaan toiseen kiinnikkeeseen. Vyön alkuperäisenä tarkoituksena on ollut tukea vasemmalla kyljellä kannettavaa miekkaa, myöhempinä aikoina pistoolia.

Suomen puolustusvoimissa päällystövyötä käyttivät toisessa maailmansodassa vain upseerit sekä aliupseereista sotilasmestarit/lentomestarit. 1950-luvulla sen käyttöoikeus laajennettiin koskemaan myös puolustusvoimien vakinaiseen henkilökuntaan kuuluvia aliupseereja sekä varusmiehistä upseerikokelaita ja kersantteja. Miehistö sekä alikersantit käyttävät miehistövyötä, joka on paksuhko ja leveä ilman erillistä hihnaa oleva nahkavyö.

Nykyään käytettävässä Suomen puolustusvoimien maastopuvuissa m/91 ja m/05 päällystövyötä käytetään enää vain paraateissa. Sen sijaan vanhemmassa maastopukumallissa 62 päällystövyötä käytetään edelleen.

Vähitellen myös suurin osa muista valtioista on lopettanut päällystövyön käytön muussa kuin juhla- ja paraatitarkoituksessa.
**Tracedawn** on suomalainen metalliyhtye. Kitaristi Tuomas Yli-Jaskari perusti yhtyeen vuonna 2005 nimellä Moravia. Yhtyeen ensimmäinen äänite "Path Of Reality" -demo äänitettiin Kauniaisissa Studio Redhousen tiloissa ja se keräsi runsaasti huomiota niin underground-piireissä kuin myös arvostettujen muusikoiden keskuudessa.*lähde?* Hylättyään joitakin levy-yhtiöiltä saamiaan tarjouksia Tracedawn ja heidän taustajoukkonsa päättivät perustaa oman levymerkin. Nimi muutettiin Tracedawniksi ensimmäisen albumin nauhoitusten yhteydessä

Historia
--------

Yhtyeen ensimmäinen albumi *Tracedawn* julkaistiin alkuvuodesta 2008 (Äänitys: Nino Laurenne, Miksaus: Mikko Karmila, Masterointi: Mika Jussila). Kesäkuussa Tracedawn solmi jakelusopimuksen saksalaisen levy-yhtiön Drakkarin kanssa, joka vastaa Euroopan jakelusta ja markkinoinnista.

30. kesäkuuta 2008 Yhtyeen nettisivuille tuli tieto, että Henkka Vahtere on eronnut/erotettu Tracedawnista. Yhtye kertoi sivuillaan, että he eivät eronneet huonoissa väleissä ja he toivottavat Vahtereelle onnea ja menestystä.

30. tammikuuta 2009 Tracedawn aloitti toisen täyspitkän studioalbuminsa rumpuäänitykset Seawolf studiolla, josta jatkoivat Studio Redhouselle muiden instrumenttien äänitysten merkeissä. Tuottajana toimii Stone- ja Suburban Tribe -yhtyeistä tuttu Janne Joutsenniemi. Albumi *Ego Anthem* julkaistiin syyskuussa 2009. Samaan aikaan yhtyeen kitaristi Jeremy Qvick erosi bändistä ja tilalle tuli Roni Seppänen.

21. tammikuuta 2011 Yhtye tiedotti Facebookissa Tracedawnin tykkääjille viestin, jonka mukaan laulaja Antti Lappalaisen ja Tracedawnin tiet ovat eronneet ja Tracedawn etsivän uutta vokalistia. 

30. joulukuuta 2011 yhtye julkaisi uuden videon tulevalta albumilta kappaleesta "Breed Insane". Bändin uusi laulaja on Niko Kalliojärvi, joka on tullut tunnetuksi muun muassa yhtyeistä Amoral ja Lithuria. Kalliojärvi laulaa tulevalla levyllä *Lizard Duskilla* kaikki örinävokaalit bändin kitaristin ja säveltäjän Tuomas Yli-Jaskarin hoitaessa puhtaat laulut.

10. marraskuuta 2012 basisti Pekko Heikkilä ilmoitti jättäneensä yhtyeen, ja tilalle saatiin Jonne Lindqvist.

Toukokuun 5. päivä 2013 yhtye ilmoitti virallisella Facebook-sivullaan, että laulaja Niko Kalliojärvi ei ole enää osana yhtyettä, ja tilalle saapui yhtyeen aikaisempi laulaja Antti Lappalainen.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Tracedawn*  (2008, Redhouse FMP)
* *Ego Anthem*  (2009, Redhouse FMP)
* *Lizard Dusk*  (2012)

#### Singlet

* *In Your Name*  (2009)

Kiertueet
---------

* *European tour with Stratovarius 2010*
* *European tour with Ensiferum 2009*
| Dikson
ДИКСОН |
| --- |
| Aluksen laji | Satamajäänmurtaja |
| Tunnuskirjaimet | UJJR |
| Rakennustelakka | Wärtsilä, Helsinki |
| Rakennusnumero | 438 |
| Luovutus | 17. maaliskuuta 1983 |
| Suurin pituus | 88,50 m |
| Suurin leveys | 20,93 m |
| Syväys | 6,56 m |
| Bruttovetoisuus | 5 342 |
| Nettovetoisuus | 1 603 |
| Kantavuus | 1 909 t |
| Akseliteho | 9 121 kW |
| Nopeus | 16,5 solmua (31 km/h) |
| Jäänmurtoteho | 0,9 m nopeudella 2–4 km/h |

**Dikson** on venäläinen satamajäänmurtaja, jota voidaan käyttää kesäisin avomerihinauksiin. Laiva valmistui viimeisenä kolmen murtajan sarjasta, jonka aiemmat alukset olivat Mudjug (1982) ja Magadan (1982). Diksonin suunnittelussa oli tavoitteena luoda hankinta- ja käyttökuluiltaan dieselsähköistä koneistoa edullisempi propulsiojärjestelmä. Myös Murmansk Shipping Companyn omistaman murtajan varustelutasoa on laskettu, sillä sen on suunniteltu pysyvän sataman läheisyydessä.

Murtajan pääkoneistona on neljä Wärtsilä–Vaasa 8R32 -dieselmoottoria. Näiden 8-sylinteristen moottorien sylinterin halkaisija on 320 mm ja iskun pituus 350 mm. Moottorit on kytketty pareittain alennusvaihteen ja vauhtipyörän kautta kahteen säätösiipiseen potkuriin.

Lähteet
-------

* Navigator 1983:5 s. 10–11
Anicius Olybrius kolikossa
**Anicius Olybrius** oli Länsi-Rooman keisari 1. heinäkuuta – 23. lokakuuta vuonna 472.

Olybrius oli kotoisin Roomasta ja kuului erääseen ylimyssukuun. Olybrius meni naimisiin Valentinianus III:n tyttären Placidian kanssa noin vuonna 454. Ilmeisesti Valentinianus halusi saada Italian ylimystön edustajia puolellensa vastapainoksi mahtavalle kenraali Aëtiukselle. Vuonna 455 Valentinianus murhattiin, ja keisariksi nousi Petronius Maximus. Kun vandaalit hyökkäsivät Roomaan samana vuonna, pakeni Olybrius Konstantinopoliin. Vandaalit veivät mukanaan Afrikkaan Olybriuksen vaimon, tämän äidin, keisarinna Eudoxian, ja siskon Eudocian. Vandaalikuningas Geiserik pakotti nyt Eudocian menemään naimisiin poikansa Hunerikin kanssa.

Kun keisari Majorianus kuoli vuonna 461, halusi Geiserik, että Olybriuksesta tulisi uusi keisari. Hän lähetti myös Eudoxian ja Placidan Konstantinopoliin. Olybriuksesta ei kuitenkaan tullut keisaria, koska Libius Severus nousi valtaistuimelle. Vuonna 464 Itä-Rooman keisari Leo I nimitti Olybriuksen konsuliksi. Kun Severus kuoli vuonna 465, kannatti Geiserik taas sitä, että Olybriuksesta tulisi uusi keisari, mutta lopulta keisariksi julistettiin Anthemius. Kun Anthemiuksen ja Ricimerin välille syttyi riita vuonna 472, lähetti Leo Olybriuksen Roomaan neuvottelemaan heidän kanssaan. Ricimer päätti kuitenkin tappaa Anthemiuksen ja julistaa Olybriuksen keisariksi.

Olybriuksen hallituskaudesta ei tiedetä paljon mitään. Ricimer kuoli pian, ja Olybrius nimitti tämän veljenpojan Gundobadin uudeksi *magister militumiksi*. Olybrius kuoli 23. lokakuuta, vain 13 päivää Ricimerin kuoleman jälkeen. Gundobad nimitti uudeksi keisariksi Glyceriuksen.

Kirjallisuutta
--------------

* Alf Henrikson: *Antiikin tarinoita 1–2*. WSOY, 1993. ISBN 951-0-18515-9.
* Arto Kivimäki ja Pekka Tuomisto: *Rooman keisarit*. Karisto, 2000. ISBN 951-23-4094-1.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Anthemius** | **Rooman keisari** | Seuraaja:**Glycerius** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Diktys** (m.kreik. Δίκτυς, lat. *Dictys*) voi viitata seuraaviin:

Henkilöt
--------

* Diktys Kreetalainen, oletettu tekijä eräälle aikalaiskuvaukselle Troijan sodasta.

Kreikkalainen mytologia
-----------------------

Diktys viittaa neljään eri kreikkalaisen mytologian hahmoon:

### Diktys, kuningas Polydekteen veli

Diktys oli kalastaja ja Serifoksen kuninkaan Polydekteen veli; molemmat Magnesin poikia. Argoksen kuninkaan Akrisioksen saatua ennustuksen, että hänen oman tyttärensä poika surmaisi hänet, hän tyttärensä saatua pojan sulki molemmat arkkuun ja heitätti heidät merelle. Arkku kuitenkin ajautui Serifokseen, ja siellä sen löytänyt Diktys otti huomaansa äidin ja kasvatti tämän pojan, Perseuksen, aikuiseksi huolehtien heistä hyvin. Perseus myöhemmin surmasi Medusan ja pelastettua Andromedan, mutta palattuaan takaisin Serifokseen joutui huomaamaan, että hänen äitinsä ja Diktys olivat joutuneet piiloutumaan temppeliin Polydekteen väkivaltaisuutta. Tapettuaan Polydekteen näyttämällä tälle Medusan päätä, hän asetti Diktyksen kuninkaaksi.[1]

### Diktys, merimies

Diktys oli yksi kahdestatoista merimiehestä, joita Dionysos – silloin nuorukainen – pyysi viemään hänet Naksokseen. Nämä kuitenkin halusivat irstailla matkalaisensa kanssa tämän kauneuden vuoksi, jolloin Dionysos sai viininlehviä nousemaan, ja leijonia ja panttereita tulemaan esiin ympäri laivaa. Tällöin merimiehet peloissaan hyppäsivät mereen, jossa he muuttuivat delfiineiksi yhtä lukuun ottamatta, joka oli vastustanut tovereitaan[2].

### Diktys, kentauri

Diktys oli kentauri, joka osallistui Peirithooksen ja Hippodameian häihin. Lapiittien ja kentaurien välille syntyneessä taistelussa Diktys joutui pakenemaan Peirithoosta mutta liukastui ja putosi alas jyrkänteeltä seivästäen itsensä suureen saarni-puuhun[3].

### Diktys, Poseidonin poika

Diktys oli Poseidonin ja Agameden, Augeiaan tyttären, poika[4].

Lähteet
-------

1. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.4.2–3 (engl. käännös)
2. ↑  Hyginus, *Fabulae* cxxxiv (engl. käännös)
3. ↑  Ovidius, *Muodonmuutoksia xii.327-340* (engl. käännös)
4. ↑  Hyginus, *Fabulae* clvii (engl. käännös)
**Dolendougou** on maalaiskunta Koulikoron alueen Dioïlan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Dandougou sijaitsee 40 kilometriä Dioïlasta itään. Kunnassa on 14 200 ja kylässä 2 800 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).

Dolendougoun kunnan pinta-ala on 314,23 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Dioïlan piirin Diédougoun, lännessä Kilidougoun ja Nangolan, pohjoisessa Ségoun alueen Barouélin piirin Gouendon ja idässä Blan piirin Falon kuntiin. Länsirajalla virtaa Bagoé, pohjoisessa Bani ja idässä Banifing. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen.

Kuntaan kuuluu yhdeksän kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, soninkeja, somonoja ja fulbeja.

Dandougoun kautta kulkee Bélékon ja Fanan välinen maantie. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, metsien hyödyntäminen ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, riisi ja puuvilla.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 30.3.2018.
2. 1 2 3 4  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Dolendougou 2008-2012 *aec.msu.edu*.  2008.  Arkistoitu 13.6.2010. Viitattu 7.7.2018.
3. ↑  Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 7.7.2018.
4. ↑  Région de Ségou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 7.7.2018.
Dolbadarnin saviliuskeesta muurattu pyörötorni kohoaa edelleen runsaan 15 metrin korkeuteen.
Linnan rauniot ilmakuvassa. Kuivamuuraamalla tehdyistä muista rakennuksista on jäljellä enää perustuksia. Kuvassa vasemmalla Llyn Peris, taustalla Eryrin vuoria.
**Dolbadarn** on keskiaikainen linna Walesin pohjoisosassa lähellä Snowdonia. Mitä luultavimmin sen rakennutti 1200-luvun alkupuolella suurinta osaa Walesista hallinnut Llywelyn Suuri. Llyn Peris -järven rannalla kohoavan kallioisen mäen laella seisova linna vartioi Eryrin vuoristoalueen läpäisevää Llanberisin solaa.

Llywelyn Suuren pojanpoika Llywelyn ap Gruffudd vangitsi isoveljensä Owainin vuonna 1255 keskinäisen valtataistelun seurauksena, ja perimätiedon mukaan tämä vietti vankeusvuotensa juuri Dolbadarnissa, kunnes pääsi vapaaksi vuonna 1277 Llywelynin kärsittyä ensimmäisen tappionsa Englannin Edvard I:tä vastaan. Llywelynin kuoltua muutamaa vuotta myöhemmin hänen toinen veljensä Dafydd yritti vielä jatkaa vastarintaa Dolbadarnista käsin, mutta vuonna 1283 englantilaiset vangitsivat ja teloittivat hänet. Edward I säilytti Dolbadarnin käytössä ja sitä kunnostettiin vielä 1303–1304, mutta sotahistoriallista merkitystä sillä ei enää ollut.

J. M. W. Turner on ikuistanut Dolbadarnin erääseen maalaukseensa, jonka etualalla Owain ap Gruffuddia talutetaan kohti vankeuttaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Morgan, Gerald: *Castles in Wales*, s. 69–71. Talybont, Ceredigion: Y Lolfa, 2010. ISBN 9781847710314. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dolbadarnin linna** Wikimedia Commonsissa

* Dolbadarn Cadw’n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Dolby Digitalin logo.
**Dolby Digital** on tavaramerkki Dolby Laboratoriesin kehittämälle digitaaliselle, häviöllisesti pakkaavalle, **AC-3**-äänenkoodaukselle. Äänivirrasta poistetaan osia psykoakustisten mallien avulla siten, että ihmiskorva huomaa mahdollisimman vähän laadun heikkenemistä.

Dolby Digitalin käyttökohde on DVD-levyjen, elokuvien teatteriesityskopioiden ja joissain tapauksissa digitaalitelevision monikanavaääni. Järjestelmän avulla voidaan lähettää monenlaisia kanava-asetuksia yksikanavaisesta monoäänestä (1.0) kuusikanavaiseen surround-ääneen (5.1), jossa on yksi keskikanava, kaksi etukanavaa, kaksi takakanavaa ja erityinen taajuudeltaan rajoitettu matalien efektien kanava (LFE).

**Dolby Digital 5.1 EX** -järjestelmä lisää 5.1-järjestelmään uuden takakeskikanavan koodaamalla sen äänen kahteen muuhun takakanavaan *matriisikoodauksen* avulla. Järjestelmä on täysin yhteensopiva normaalin 5.1-järjestelmän kanssa.

Dolby on historiansa aikana kehittänyt myös monia muita äänitekniikoita, kuten edelleen laajasti käytetyn Dolby Surroundin, jossa matriisikoodauksen avulla kaksikanavaiseen stereoääniraitaan saadaan tallennettua monotakakanava.

Dolby Laboratories tunnetaan myös ns. Double-D logostaan, joka koostuu kahdesta isosta D-kirjaimesta, joista jälkimmäinen on kirjoitettu peilikuvana.

Katso myös
----------

* AC3Filter
* DTS
* DCP

Lähteet
-------

1. ↑  Dolby Digital 5.1 *Dolby.com*. Viitattu 2.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dolby Digital** Wikimedia Commonsissa
Thelonjoen alajuoksua Half Way Hillsin luona, Baker Laken ja Schultz Laken puolivälissä.
**Thelon** on 904 kilometrin pituinen joki pohjoisessa Kanadassa. Se alkaa Luoteisterritorioiden alueelta Lynx Lake -järvestä ja virtaa itään laskien Baker Lake -järveen Nunavutin territoriossa. Sieltä joki virtaa edelleen Hudsoninlahteen keskivirtaamalla 840 m3/s.

Joen valuma-alueen pinta-ala on 142 400 neliökilometriä, ja se on suurimmaksi osaksi asumatonta ja koskematonta erämaata. Joen alajuoksulla sen leveys on jopa kilometrin verran, ja alajuoksulla noin sata kilometriä ennen Baker Lakea se muodostaa kolme pienempää järviallasta: Beverly-, Aberdeen- ja Schultz-järvet.

Joen varrella laiduntaa noin sata hirveä sekä noin tuhat myskihärkää. Joka kevät ja syksy joen ylittää noin 300 000 karibua.

Tutkimusmatkat
--------------

Inuitit ovat pitkään asuneet jokea ympäröivissä laajoissa erämaissa, ja alueella on runsaasti historiallista esineistöä.

Vuosina 1770–1771 englantilainen tutkimusmatkailija Samuel Hearne ylitti joen tutkiessaan Kanadan pohjoisosan sisämaita.

Jokea tutkivat myös Joseph Tyrell yhdessä veljensä vuosina 1893–1894.

Talven 1926–1927 aikana kanadalainen John Hornby ja hänen kaksi seuralaistaan menehtyivät nälkään Thelonille suuntautuneella metsästysmatkallaan. He olivat suunnitelleet metsästävänsä muuttomatkalla olevia karibuja, mutta eivät olleet onnistuneet löytämään laumaa. Tämän ja Hornbyn aiemman tutkimusmatkan ansiosta alueelle perustettiin vuonna 1927 laajuudeltaan 38 850 neliökilometrin suuruinen Thelonin riistansuojelualue (Thelon Game Sanctuary) erityisesti myskihärän suojelemiseksi.

Vuonna 1990 joki (545 kilometriä joen alajuoksua) lisättiin osaksi Kanadan perinnejokia. Vaikka alueella ei ole autoteitä, useita retkeilijöitä ja melojia vierailee alueella vuosittain.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  James H. Marsh: Thelon River  7.2.2006. thecanadianencyclopedia.com. Viitattu 13.7.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Thelon** Wikimedia Commonsissa

* Canadian Heritage Rivers System — The Thelon River (Arkistoitu – Internet Archive)
* Thelonjoen kartta (Arkistoitu – Internet Archive)
Dolikolien yleinen rakenne
**Dolikolit** ovat ryhmä pitkäketjuisia tyydyttymättömiä alkoholeja. Dolikolien rakenne koostuu toistuvista isopreeniyksiköistä, joita on peräkkäin tyypillisesti noin 14–24 kappaletta. Tyydyttymättömän hiilivetyketjun päässä on primäärinen alkoholiryhmä. Dolikolit osallistuvat muun muassa proteiinien glykosylaatioprosesseihin.

Biologinen rooli
----------------

Dolikoleja muodostuu eliöissä niin kutsutun mevalonaattireitin kautta muodostuvasta farnesyylipyrofosfaatista ja sitä esiintyy kaikissa kudoksissa. Suurin osa dolikolista esiintyy vapaana lipidialkoholina ja pienempi osa esteröityneenä rasvahappojen kanssa tai fosforihapon kanssa muodostaen dolikolifosfaattia tai dolikolipyrofosfaattia. Dolikolin fosforylaatiota katalysoi dolikolikinaasientsyymi. Dolikolia kertyy kudoksiin ihmisen ikääntyessä, ja dolikolipitoisuutta on ehdotettu käytettäväksi eräänä ikääntymisen biomarkkerina.

Dolikoli osallistuu fosforyloituneessa muodossaan proteiinien aminohappojen glykosylaatioon. Sen rooli on toimia hiilihydraattiryhmien kantajana glykosylaatioprosesseissa ja lipidien pakkautumisessa soluissa. Tämän lisäksi sillä voi olla rooli solujen suojaamisessa oksidatiivista stressiä ja hapettavia olosuhteita, esimerkiksi happiradikaaleja, vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tadeusz Chojnacki & Gustav Dallner: The biological role of dolichol.  *The Biochemical Journal*, 1988, 251. vsk, s. 1–9. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 28.2.2017.  (englanniksi)
2. 1 2 3  K. K. Carroll, N. Guthrie & K. Ravi: Dolichol: function, metabolism, and accumulation in human tissues.  *Biochemistry and Cell Biology*, 1992, 70. vsk, nro 6, s. 382–384. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 28.2.2017.  (englanniksi)
3. ↑  Ilaria Parentini, Gabriella Cavallini, Alessio Donati, Zina Gori & Ettore Bergamini: Accumulation of Dolichol in Older Tissues Satisfies the Proposed Criteria To Be Qualified a Biomarker of Aging.  *Journal of Gerontology*, 2005, 60A. vsk, nro 1, s. 39–43. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 28.2.2017.  (englanniksi)
4. ↑  Gabriella Cavallini, Antonella Sgarbossa, Ilaria Parentini, Ranieri Bizzarri, Alessio Donati, Francesco Lenci & Ettore Bergamini: Dolichol: A Component of the Cellular Antioxidant Machinery.  *Lipids*, 2016, 51. vsk, nro 4, s. 477–486. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 28.2.2017.  (englanniksi)
Dolchamar esiintymässä Saksassa 2006.
**Dolchamar** [dolʧaˈmar] on Lontoossa perustettu, mutta nykyään Helsingissä toimiva yhtye, jonka sanoitukset on kirjoitettu esperantoksi. Yhtyeen tyyli vaihtelee elektronisesta rockista hip hopiin. Yhtyeessä on ollut useita eri kokoonpanoja, joiden keskeisenä hahmona on Patrik Austin (*Piechjo*).

Dolchamarin levy-yhtiö on ranskalainen esperantonkieliseen musiikkiin erikoistunut Vinilkosmo. Yhtyeen ensimmäinen levy *Lingvo intermonda* (2000) on tyyliltään elektroa hip hop -vaikuttein, mutta vuonna 2005 ilmestynyt *Rebela sono* oli lähempänä garage rockia. 

Dolchamar tunnettiin nimellä *Dolcxamar*, kunnes se vaihtoi nimensä vuonna 2003. Vuoden 2005 syyskuuhun asti yhtyeessä oli kuusi jäsentä. Tämä kokoonpano hajosi, mutta jäljelle jääneet Hannu Linkola ja Patrik Austin jatkoivat keikkailua vaihtelevien muusikoiden kanssa. Samalla Hannu Linkola siirtyi lyömäsoittimista rumpuihin ja Patrik Austin ryhtyi laulamisen ohella soittamaan kitaraa. Vuoden 2006 alussa yhtye julkaisi Internetissä *Rebela sono* -levyn kappaleista tehtyjä yhtyeen vanhempaa tyyliä mukailevia versioita.

Dolchamar on esiintynyt Suomessa, Ruotsissa, Saksassa, Puolassa, Unkarissa, Bosniassa, Italiassa ja Ranskassa, pääasiassa esperantotapahtumissa. 

Levyllä *Rebela sono* sanoitukset on kirjoitettu korvaamalla *ks* *x*-kirjaimella, ja esperanton erikoismerkit (*ĉ*, *ĝ*, *ĥ*, *ĵ*, *ŝ*, *ŭ*) niin sanotulla *h-järjestelmällä* (*ch*, *gh*, *k*, *jh*, *sh*, *u*).

Jäsenet
-------

### Nykyiset jäsenet

* Patrik Austin: kitara ja laulu
* Hannu Linkola: rummut ja lyömäsoittimet
* Andrei Dumitrescu: koskettimet
* Sebastian Dumitrescu: basso

### Entiset jäsenet

* Leena "Lenja" Peisa: koskettimet ja laulu

Julkaisut
---------

* *Kun ikso* (demo, 1999)
	1. *Malbonulo*
	2. *Pacman*
	3. *Mi volas pli*
* *Lingvo intermonda* (2000)
	1. *Malbonulo*
	2. *Ĉu vi pretas*
	3. *Urbega nimfo*
	4. *Pacman*
	5. *Mi volas pli*
	6. *...kaj pli*
	7. *Tunel' tra la ter'*
	8. *Lingvo intermonda*
	9. *F--iĝu!*
* *Rebela Sono* (2005)
	1. *Junaj idealistoj*
	2. *Himno de Esperhe*
	3. *Akcidentoj*
	4. *Ni chiuj ni*
	5. *...Kaj chi tio povas ighi nenio*
	6. *Kontra krusadanto*
	7. *Solaj paroj*
	8. *Subamighi*
	9. *Simia kaptilo*
	10. *Kr3yza festema injo*
	11. *Chinokta sento*
	12. *En Grekia*
* *Trejn Tu Noŭer* (2009)
	1. *Trejn Tu Noŭer*
	2. *2Gether 4Awhile*
	3. *M.T.R.*
	4. *River*
	5. *Clavis*
	6. *Ni Festis Unu Nokton*
	7. *Experimento música*
	8. *La Pordisto*
	9. *Ho Abio*
	10. *-if-*
	11. *Des Pli*
	12. *La Fariseo*

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dolchamar**.
* Yhtyeen kotisivut
* Dolchamar Myspacessa (englanniksi)
* Dolchamar Mikseri.netissä
* MusicExpress – Dolchamar (Arkistoitu – Internet Archive) – musiikkinäytteitä (portugaliksi)
*Tämä artikkeli käsittelee kemiallista funktionaalista ryhmää. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*Vinyyliryhmä
**Vinyyli** on eteenin substituenttinimi tai se voi olla myös orgaaninen yhdiste, joka sisältää vinyyliryhmän. Vinyylistä käytetään myös nimitystä etenyyli. Vinyyliryhmän kemiallinen rakenne on -CH=CH2. Esimerkiksi vinyylikloridi on toiselta nimeltä *kloori*-eteeni ja sen rakenne on *Cl*-CH=CH2. Vinyyli*asetaatin* rakenne on *CH3-COO*-CH=CH2.

Eteeni ja sen johdokset (vinyyliyhdisteet) polymeroituvat katalyytin avulla alkeenipolymeereiksi. Polymeroitaessa vinyylimonomeeria R-CH=CH2, polymeerin toistuva yksikkö on:

```
 / R H \
|  | |  |
| -C-C- |
|  | |  |
 \ H H / n
```

Polymeroinnissa vinyyliryhmän kaksoissidos häviää kun hiili (C) muodostaa sidoksen seuraavan vinyylimonomeerin hiiliatomin kanssa.

Erittäin yleisesti käytetty vinyylipolymeeri on polyvinyylikloridi eli PVC, joka valmistetaan polymeroimalla vinyylikloridia. PVC:tä kutsutaan usein vinyyliksi, vaikka siinä ei ole vinyyliryhmiä.

Vinyylipolymeerien ehkä tunnetuin käyttö on EP- ja LP-äänilevyissä. Puhekielen ilmaisu *"vinyyli"* tarkoittaa vinyylilevyä ja *"savikiekko"* tarkoittaa 1900-luvun alkupuolen gramofonilevyä.

Katso myös
----------

* Polyvinyylikloridi