recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Louis Clerc** (s. 25. joulukuuta 1976 Longjumeau Ranska) on ranskalais-suomalainen historioitsija ja Turun yliopiston professori.

Ura
---

Clerc valmistui vuonna 1998 Institut d'études politiques de Strasbourgista. Hän väitteli vuonna 2007 Strasbourgin yliopistossa. Sen jälkeen hänestä tuli osa-aikainen lehtori Turun yliopiston poliittisen historian oppiaineeseen. Vuonna 2016 hänestä tuli poliittisen historian dosentti, ja kesäkuussa 2016 hänet nimitettiin poliittisen historian professoriksi Turun yliopistoon. Hän toimi vuosina 2010–2013 Suomen Akatemian tutkijatohtorina, ja lukuvuonna 2016–2017 vierailevana professorina Hampurin Helmut-Schmidt -yliopistossa. Vuosina 2020–2024 Clerc toimii Turun yliopiston yhteiskuntatieteellisen tiedekunnan dekaanina.

Clercin erikoisalat ovat kansainvälinen historia, Suomen ulkopolitiikan ja diplomatian historia, Euroopan integraation historia, julkisuus- ja kulttuuridiplomatia sekä Ranskan poliittinen historia.

Clercille myönnettiin vuonna 2017 ranskalainen Ordre des Palmes académiques -ritarikunnan kunniamerkki Ranskan Helsingin suurlähetystössä.

Julkaisut (valikoima)
---------------------

* *La Finlande et l'Europe du Nord dans la diplomatie française. Relations bilatérales et intérêt national dans les considérations finlandaises et nordiques des diplomates et militaires français, 1917–1940* (*Enjeux internationaux* vol. 18). Peter Lang, Bruxelles 2011, ISBN 978-90-5201-750-1 (väitöskirja).
* Yhteistyössä Nikolas Gloverin ja Paul Jordanin kanssa: *Histories of public diplomacy and nation branding in the Nordic and Baltic countries. Representing the periphery*. Brill Nijhoff, Leiden, 2015, ISBN 90-04-30548-3.
* *La guerre finno-soviétique. (novembre 1939–mars 1940).* Economica, Pariisi, 2015, ISBN 2-7178-6720-1.
* *Place de Finlande. Suomen Pariisin-suurlähetystön historia*. SKS, Helsinki, 2017. ISBN 978-952-222-881-9
* (Kimmo Elon kanssa) *Aatteesta instituutioksi. Euroopan integraation historia ja rakenteet*. Avain, Helsinki, 2014. ISBN-10: 9523040286

Aiheesta muualla
----------------

* Helmut-Schmidt-yliopisto[vanhentunut linkki]
* Turun yliopisto, kotisivu ja julkaisut
* ResearchGate

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Yhdysvaltain edustajainhuoneen ravintolassa myytiin ranskalaisten perunoiden sijaan vapausperunoita vuonna 2004.
**Freedom fries** eli "**vapausperunat**" oli lyhytaikainen yhdysvaltalainen nimi ranskalaisille perunoille (engl. *French fries*). Ranska vastusti Irakin sotaa YK:ssa, mikä ei ollut suosittua Yhdysvalloissa ja johti ranskalaisten tuotteiden boikottiin ja Ranskan nimen poistamiseen tuotteista.

Vuonna 2003 ranskalaisten perunoiden nimi vaihdettiin "vapausperunoiksi" Yhdysvaltain edustajainhuoneen ravintolassa kongressin edustajien Robert W. Neyn ja Walter B. Jones Jr:n aloitteesta. Jonesin mukaan hän oli saanut idean eräältä omassa vaalipiirissään Pohjois-Carolinassa sijainneelta ravintolalta. Muu edustajainhuone ei osallistunut päätöksentekoon, sillä Ney johti komiteaa, joka vastasi edustajainhuoneen ravintoloista. Samalla myös köyhien ritareiden (engl. *french toast*) nimi vaihdettiin ravintolassa muotoon *freedom toast*.

Vuonna 2005 Jones, joka nyt oli tullut johtopäätökseen, että sota oli ollut aiheeton, sanoi katuvansa päätöstä muuttaa nimi ja toivovansa, ettei sitä olisi koskaan tapahtunut.

Boikotti katsottiin päättyneeksi, kun George W. Bush kertoi Euroopan vierailullaan nauttineensa lentokoneessa nimenomaisesti ranskalaisia perunoita.

Nimenmuutos ei ollut ensimmäinen laatuaan, sillä saksalaisvastaisuuden vuoksi ensimmäisen maailmansodan aikana hapankaalista (engl. *sauerkraut*) käytettiin Yhdysvalloissa nimeä *Liberty Cabbage*, "Vapauskaali" ja hampurilaisesta nimeä *Liberty Sandwich*.

2. elokuuta 2006 talon kahvilan ruokalistat muutettiin takaisin ilman ilmoitusta. Muutoksen teki edustajainhuoneen hallintokomitean uusi puheenjohtaja Vern Ehlers, joka korvasi Neyn hänen erottuaan skandaalin vuoksi. Kun häneltä kysyttiin päätöksestään, Ehlers vastasi: "Se ei ole iso juttu... Se ei ole uutinen." Kun Walter B. Jonesilta kysyttiin vuonna 2005 hänen mielipidettään "vapausperunat" -jaksosta, hän vastasi: "Toivon, ettei sitä olisi koskaan tapahtunut.".

Lähteet
-------

1. 1 2  Loughlin, Sean: House cafeterias change names for 'french' fries and 'french' toast  12.3.2003. Cable News Network. Viitattu 16.6.2009. (englanniksi)
2. ↑  Wilson, Jamie: French fries protester regrets war jibe  25.5.2005. Guardian News and Media Limited. Viitattu 16.6.2009. (englanniksi)
3. ↑
**Suojuspuuhakkuu** on tapa, millä toteutetaan uudistettavassa metsässä uudistus- eli päätehakkuu. Toinen tapa toteuttaa päätehakkuu on siemenpuuhakkuu, kuten myös avohakkuu. Suojuspuuhakkuussa metsään jätetään siemenpuiksi tarvittavien puiden lisäksi puustoa suojaamaan uusia puiden taimia. Tämä päätehakkuun tapa sopii silloin, kun uudistusalalla taimikko on ehtinyt kasvaa hyvin ennen hakkuuta. Suojuspuuhakkuussa metsään jätetään vanhempia puita 300-500 hehtaarille. Taimikon kasvettua sopivan pitkäksi vanhemmat siemenpuut ja suojuspuut hakataan, jolloin on kyse ylispuuhakkuusta. Suojuspuuhakkuu sopii kuusivaltaiseen metsään, kun taas mäntyvaltaisiin metsiin sopii paremmin siemenpuuhakkuu. Suojuspuuhakkuu sopii alueille, jotka eivät ole suuressa vaarassa myrskyjen aiheuttamille tuhoille. suojuspuuhakkuu ja siemenpuuhakkuu ovat väljennyshakkuita, joita voidaan tehdä avohakkuun sijaan silloin, kun taimikko ei ole vaarassa heinittyä tai vesakoitua liikaa. Näiden väljennyshakkuiden myötä on mahdollista siirtyä jatkuvaluontoiseen kasvatukseen. Uudistettava metsäala on syytä rajata, jotta myöhemmät metsänhoitotoimenpiteet voidaan tehdä helposti.

Lähteet
-------

1. ↑  Satu Rantala: *Tapion taskukirja*, s. 156. 25. uudistettu painos. Metsäkustannus, 2008. ISBN 978-952-5694-26-0.
2. ↑  Luontaiseen uudistamiseen tähtäävät jaksollisen kasvatusen hakkuut *Metsänhoidon suositukset*. Viitattu 10.9.2023.
Varberg ja Getterön vuoden 2015 taajamarajauksen mukaan.
**Varberg** on entinen kaupunki ja nykyinen Varbergin kunnan keskustaajama. Varberg sijaitsee Hallandin läänissä ja Hallandin maakunnassa Ruotsissa. Luonnonmaantieteellisesti ilmaistuna kaupunki sijaitsee maan lounaisrannikolla Kattegatin itärannalla. Keskustaajaman asukasluku oli 27 602 henkeä vuoden 2010 lopussa.

Ensimmäinen maininta Varbergin kaupungista on vuodelta 1343, jolloin sen nimi oli *Getakärr*. Varberg on vilkas matkailu- ja kauppakaupunki. Sen satamasta on lauttayhteys Tanskan puolelle Grenåhon.

Varberg on Uudenkaupungin ystävyyskaupunki.

Talouselämä
-----------

Varberg on aiemmin tunnettu siellä valmistetuista Monark- ja Crescent-merkkisistä polkupyöristä. Nykyään tehtaan nimi on Cycleurope. Varbergin sataman kautta kulkee vuosittain noin 2 miljoonaa tonnia rahtia. Kaupungissa sijaitsee myös Ruotsin suurin kenkien maahantuontikeskus. Ringhalsin ydinvoimala sijaitsee 20 kilometrin etäisyydellä kaupungista. Se on kaupungin kolmanneksi suurin työnantaja.

Nähtävyydet
-----------

Varbergissa sijaitse Varbergin linnoitus, jonka yhteydessä toimii Hallandin läänin kulttuurihistoriallinen museo.

Varbergin kaupunki oli vuonna 2017 20 ehdokkaan joukossa Arkitekturupproret-blogin (suom. *arkkitehtuurikapina*) yleisöäänestyksessä Ruotsin kauneimmasta kaupungista.

* Kylpylärakennus Varbergissa.Kylpylärakennus Varbergissa.
* Varbergin linnoitus ja kylpylä.Varbergin linnoitus ja kylpylä.

Media
-----

Paikkakunnalla ilmestyvät sanomalehti Hallands Nyheter sekä ilmaisjakelulehdet Nya Varbergsposten ja Varbergs Tidning.

Väestönkehitys
--------------


| Varbergin taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 |    | 14 089 |
| 1965 |    | 15 714 |
| 1970 |    | 17 768 |
| 1975 |    | 19 467 |
| 1980 |    | 19 668 |
| 1990 |    | 22 728 |
| 1995 |    | 24 491 |
| 2000 |    | 25 067 |
| 2005 |    | 26 041 |
| 2010 |    | 27 602 |
| Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB). |

Lähteet
-------

1. 1 2  Tätorter 2010, korrigerad version 2012-11-14 (PDF) *MI38 Småorter och tätorter*.  14.11.2012. Statistiska centralbyrån. Viitattu 23.11.2012. (ruotsiksi)
2. ↑
3. ↑  English | Hallands Kulturhistoriska Museum *www.museumhalland.se*.  Arkistoitu 8.2.2022. Viitattu 8.2.2022.
4. ↑  Persson, Edvard: Vilken är Sveriges vackraste stad? Arkitekturupproret-blogi 9.1.2017. Viitattu 8.7.2017.
5. ↑  Befolkning i tätorter 1960-2010 (XLS)  29.5.2012. Statistiska centralbyrån. Viitattu 12.12.2012. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Varberg**.
* Varbergin kunnan kotisivut
* Luonnonsuojelualue
* Lääninmuseo (Arkistoitu – Internet Archive)

Hallandin läänin kuntien keskustaajamat

|  |
| --- |
| Falkenberg • Halmstad • Hyltebruk (Hylten kunta) • Kungsbacka • Laholm • Varberg |
| Katso myös: Luettelo Ruotsin taajamista • Luettelo Ruotsin kunnista |
Rauman merimuseon perusnäyttelyä.
**Kulttuurihistoriallinen museo** on museotyyppi, joka on keskittynyt tallentamaan esineitä ihmisen ja kulttuurin kehityksestä. Kulttuurihistorialliset museot keskittyvät usein johonkin ajanjaksoon tai maantieteelliseen alueeseen tai ne keskittyvät johonkin erikoisalaan.

Määritelmä
----------

Kulttuurihistorialliseksi museoksi määritellään Suomessa museo, joka tallentaa esineitä esimerkkeinä ihmisen ja kulttuurin kehityksestä. Muualla maailmassa vastaavia museoita kutsutaan historiallisiksi museoiksi. Anglosaksisassa tiedemuseoihin luokitellaan myös tieteen ja tekniikan museot, jotka puolestaan Suomessa sijoitetaan kulttuurihistoriallisten museoiden alatyypiksi.

Kokoelma
--------

Pertti Karppisen kilpavene Urheilumuseossa.
Kulttuurihistoriallisen kokoelman kerääminen on vaativin museolaitoksen tehtävistä. Keruualana on koko inhimillinen kulttuuri, joten aineistoa on valtavasti. Monet kulttuurihistorialliset museot pyrkivätkin siksi erikoistumaan esimerkiksi johonkin tiettyyn aikajaksoon tai maantieteelliseen alueen. Lisäksi on olemassa suppean alan erikoismuseoita, kuten tiemuseoita, kotimuseoita, myllymuseoita ja urheilumuseoita.

Erityisesti kulttuurihistorillisten museoiden ongelmana on nykyajan tavaramäärän valtavuus. Ihmisillä on käytössä kotona, töissä ja vapaa-aikana hirveä määrä esineitä, professori Tapio Periäisen mukaan Suomessa on 2000-luvulla noin 80 miljardia esinettä. Tavaran määrä selittää sen, että kulttuurihistoriallisten museoiden kokoelmat ovat kasvaneet 1970-luvulta alkaen moninkertaisiksi.

Tutkimus
--------

Kulttuurihistoriallisissa museoissa tehdään monenlaista tutkimusta. Esinetutkimuksessa tutkitaan museokokoelmassa olevia esineitä. Museologi Roy Brigdenin mukaan esineillä voi olla kolme informatiotasoa. Ensimmäisellä tasolla ovat esineen yksityiskohdat, kuten materiaali, valmistusmenetelmä ja tyyli. Toisella tasolla on suullinen tieto, jota on tiedossa valmistuksesta, käyttöönotosta tai käyttövaikutuksesta. Kolmantena tasona on dokumentaatio, kuten arkisto-, kuva- ja kirjallisuusmateriaalit, jotka voivat antaa tietoja esineestä.

Kulttuurihistorialliset museot tekevät kuitenkin tutkimusta myös muualla kuin itse museorakennuksessa. Museoilla on perinteisesti ollut laajaa ja monipuolista osaamista muun muassa rakennustutkimuksesta, jonka tavoitteena on ollut usein ulkomuseon perustaminen. Museot ovat Suomessa tehneet esimerkiksi kunnittaisia ja maakunnallisia inventointeja, joissa ne ovat keränneet tietoa kulttuurihistoriallisesti merkittävistä kohteista.

Lähteet
-------

* Heinonen, Jouko & Lahti, Markku: *Museologian perusteet*. Helsinki: Suomen museoliitto, 2001. ISBN 951-9426-25-6.

### Viitteet

1. ↑  Kulttuurihistorialliset museot Suomen museoliitto.  Arkistoitu 27.8.2017. Viitattu 19.3.2017.
2. 1 2  Heinonen & Lahti, s. 74.
3. ↑  Heinonen & Lahti, s. 81.
4. ↑  Heinonen & Lahti, s. 82.
5. ↑  Heinonen & Lahti, s. 142.
6. ↑  Heinonen & Lahti, s. 144.
**Johannes Kert** (3. joulukuuta 1959 Petseri, Neuvostoliitto – 4. maaliskuuta 2021) oli virolainen poliitikko ja entinen upseeri, sotilasarvoltaan kenraaliluutnantti. Hän toimi Viron puolustusvoimien komentajana vuosina 1996–2000. Hän jäi eläkkeelle armeijasta vuonna 2008.

Toiminta Neuvostoliiton aikaan
------------------------------

Johannes Kert kävi koulunsa Võrussä ja jatkoi sen jälkeen Tarton yliopiston liikuntatieteellisessä tiedekunnassa. Valmistuttuaan vuonna 1981 hän työskenteli urheiluvalmentajana ja valokuvaajana. Sen jälkeen hän palveli neuvostoarmeijassa upseerina vuosina 1983–1985 yleten kapteeniksi. Hänen poalveluspaikkansa oli Neuvosto-Liettuassa. Vuonna 1988 hän valmistui Neuvosto-Ukrainan Harkovan panssariupseerien johtajakoulusta.

Viron armeijassa
----------------

Viron uuden itsenäisyyden aikaan Johannes Kert liittyi Viron armeijaan sen upseeritehtäviin toimien muun muassa Kuperjanovin jalkaväkipataljoonan komentajana vuonna 1992. Vuosina 1993–1996 Kert toimi Kaitseliiton komentajana. Sen jälkeen hän toimi Viron puolustusvoimien komentajana vuosina 1996–2000. Hän oli tuolloin Euroopan nuorin puolustusvoimien komentaja. Hänen erottuaan puolustusvoimain komentajan tehtävistä Kert jatkoi seuraajansa neuvonantajana ja toimi Viron maavoimien komentajana vuosina 2001–2002. Sen jälkeen hän toimi Viron sotilaallisena edustajana NATOssa ja Euroopan unionissa vuosina 2002–2008, jolloin hän jätti Viron puolustusvoimat.

Virolaisena poliitikkona
------------------------

Kert liittyi vuonna 2014 Viron reformipuolueeseen. Hänet valittiin kahdesti Riigikoguun, ja hän oli kansanedustajana 2015–2021. Kert kuoli kesken toisen edustajakautensa. Hänen varaedustajansa oli Tiiu Aro.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Suri endine kaitseväe juhataja Johannes Kert *err.ee*.  5.3.2021. Viron yleisradio. Viitattu 30.5.2023. (viroksi)
2. ↑  *Eesti Entsüklopeedia 14*, s. 154. Tallinn 2000. ISBN 9985-70-064-3
3. 1 2 3  Eerik-Niiles Kross: Obituary: Johannes Kert, the former Commander of the Estonian Defence Forces *err.ee*.  6.3.2021. Estonian World. Viitattu 30.5.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Johannes Kert** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Aleksander Einseln** | **Viron Puolustusvoimien komentaja**23.1.1996–29.8.2000 | Seuraaja:**Tarmo Kõuts** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Gordios** oli kappadokialainen, joka murhasi kuningas Ariarathes VI:n.

Pontoksen kuningas Mithridates VI halusi saada Kappadokian valtaansa ja palkkasi Gordioksen murhaamaan kuningas Ariarathes VI:n. Mithridateen sisko Laodike oli naimisissa Ariaratheen kanssa. Murhan jälkeen Laodikesta tuli Kappadokian hallitsija ja hänen pojastaan Ariarathes VII:stä tuli kuningas. Laodike meni kuitenkin naimisiin Bithynian kuninkaan Nikomedeen kanssa. Mitrhidates antoi tämän takia syrjäyttää siskonsa ja asetti Kappadokian valtaistuimelle oman poikansa Ariarathes IX:n. Gordios toimi nuoren Ariarathes IX:n neuvonantajana.

Gordios toimi myös Mithridateen lähettiläänä. Hän kävi muun muassa neuvottelemassa Roomassa ja hänen ansiostaan Armenian Tigranes I julisti sodan Kappadokialle ja syrjäytti Ariobarzanes I:n, jonka roomalaiset olivat nostaneet valtaan vuonna 93 eaa. Sulla ajoi Gordioksen Kappadokiasta seuraavana vuonna. Gordios taisteli myöhemmin Lucius Licinius Murenaa vastaan Halys-joella käydyssä taistelussa vuonna 83 eaa. tai 82 eaa.

Lähteet
-------

* Smith, Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology > v. 2, page 282 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Filippo Tortu** (s. 15. kesäkuuta 1998) on italialainen pikajuoksija. Hän edustaa Gruppi Sportivi Fiamme Giallea.

Tortu juoksi Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 ankkurina Italian 4 × 100 metrin viestijoukkueessa viidenneksi. 100 metrillä hän pääsi välieriin. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän pääsi 200 metrillä välieriin. Hän voitti Välimeren kilpailuissa 2018 kultaa pikaviestissä. Berliinin EM-kilpailuissa hän oli 100 metrillä viides. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui 100 metrillä seitsemänneksi.

Tortu kuului vuoden 2021 World Relays -kilpailuissa Italian hopeajoukkueeseen 4 × 100 metrin viestissä. Samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 100 metrin välierissä ja juoksi ankkuriosuuden Italian pikaviestijoukkueessa, joka voitti kultaa Italian ennätysajalla 37,50. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän karsiutui 200 metrin välierissä ennätyksellään 20,10. Münchenin EM-kilpailuissa 2022 Tortu saavutti 200 metrillä pronssia ajalla 20,27. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän karsiutui 200 metrin alkuerissä ja juoksi ankkuriosuuden hopeaa saaneessa Italian 4 × 100 metrin viestijoukkueessa.

Vuoden 2016 alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskisoissa Bydgoszczissa Tortu oli 100 metrillä hopealla ajalla 10,24 s ja pikaviestissä seitsemäs. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Grossetossa 2017 Tortu voitti 100 metriä kultaa ajalla 10,73 s ja oli pikaviestissä hopealla.

Italian mestaruuden Tortu on voittanut 100 metrillä vuonna 2016 ajalla 10,32 s ja 200 metrillä vuonna 2023 ajalla 20,14 sekä sisäradoilla 60 metrillä vuonna 2020 ajalla 6,60.

Tortu juoksi 100 metrillä Italian ennätyksen 9,99 s Madridissa 22. kesäkuuta 2018. Edellinen ennätys oli Pietro Mennean vuonna 1979 juoksema 10,01 s.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 9,99 | Madrid | 22. kesäkuuta 2018 |
| 200 m | 20,10 | Eugene | 19. heinäkuuta 2022 |

### Sisäradat

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 60 m | 6,58 | Ancona | 20. tammikuuta 2019 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Filippo Tortu Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Filippo Tortu Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
3. ↑  Vendemiale, Lorenzo: Filippo Tortu batte il record italiano: fa i 100 metri in 9*99. Battuto Pietro Mennea* *Il Fatto Quotidiano*.  22.6.2018. Viitattu 23.6.2018. (italiaksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Kuot** on itäinen papuakieli, jota puhuu noin 2 400 (2002) ihmistä yhdeksässä eri kylässä Uuden-Irlannin saaren pohjoisrannikolla Papua-Uudessa-Guineassa. Se on Uudessa-Irlannissa puhutuista 19 kielestä ainoa ei-austronesialainen kieli ja luultavasti ainoa säilynyt jäänne kielistä, joita Uudessa-Irlannssa puhuttiin ennen austronesialaisten kansojen saapumista noin 3 500 vuotta sitten. Kuotin kielessä ei ole mainittavia murteita.

Kuotin sanajärjestys on melko harvinainen VSO (verbi–subjekti–objekti), ja kieli on vahvasti agglutinoiva. Kieliopillisista piirteistä voidaan mainita kaksi sukua (maskuliini ja feminiini) sekä kaksikon käyttö yksikön ja monikon rinnalla. Kielen verbit jaetaan kolmeen ryhmään, joista kaksi on suljettuja. Myös adjektiivien morfologia on monipuolista.

Kuotin kielitieteellinen asema on epäselvä, sillä se ei muistuta muita alueella puhuttuja kieliä sen enempää sanastoltaan kuin kieliopiltaankaan. Vuonna 1975 julkaistussa luokituksessaan, jota muun muassa Ethnologue käyttää, Stephen Wurm luokitteli kuotin itäpapualaisten kielten kielikuntaan, mutta myöhempi Rossin (2005) tekemä luokitus määrittelee sen isolaattikieleksi. Kieli on uhanalainen, sillä yhä suurempi osa puhujista suosii tok-pisiniä ainoana kielenään ja lähetystyö vaarantaa kuotin puhujien alkuperäisen kulttuurin.*lähde?* Myös kielen huomattava erilaisuus verrattuna naapuriheimojen puhumiin austronesialaisiin kieliin vaikeuttaa sen asemaa.

Uusi testamentti julkaistiin kuotiksi vuonna 2001.

Lähteet
-------

* Ethnologue
* Kuot grammar essentials
* Kuot language and culture[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Swadeshin lista kuotin kielelle[vanhentunut linkki] (englanniksi)

Isolaattikielet
abinomn | aimara | ainu | baski | bung | burušaski | hadza | haida | huaorani | japani | jeniseiläiskielet | jukagiiri | karkar-yuri | kehu | korea | kuot | kutenai | nihali | nivhi | odiai | porome | sandawe | sause | washo | yaghan | yalë | zuni
**Dimítrios E. Máximos** (kreik. Δημήτριος Μάξιμος, 6. heinäkuuta 1873 Patras, Kreikan kuningaskunta – 17. lokakuuta 1955 Ateena, Kreikka) oli kreikkalainen talousmies ja poliitikko, joka toimi Kreikan pääministerinä vuoden 1947 alusta kahdeksan kuukauden ajan.

Elämä
-----

Máximos kävi lukion Patraksessa ja opiskeli sen jälkeen lakia ja taloustieteitä Ateenassa ja Pariisissa. Vuonna 1891 eli 18-vuotiaana hän aloitti pankkiuran. Vuodesta 1903 hän toimi Patraksen keskuspankin sivukonttorin johtajana, ja sitten hänet ylennettiin johtajaksi Ateenaan keskuspankkiin. Vuonna 1914 hänestä tuli pankin varapääjohtaja ja vuosiksi 1921–1922 pääjohtaja. Vuoden 1922 lopussa syyskuisen everstien Plastíras-Gonatás-vallankumouksen jälkeen Máximos erosi työstään ja lähti vaimonsa kanssa Italian Firenzeen pelätessään vallankumouksen Venizélos -kannattajien vastatoimia. Máximos oli Kreikan kuningashuoneen läheinen tuttava.

Máximos palasi Kreikkaan vuonna 1927 ja toimi oikeistolaisen Kansanpuolueen puheenjohtajan Panagís Tsaldárisin taloudellisena neuvonantajana. Vuonna 1933 hänet valittiin Kansanpuolueen listalta puolueen parlamenttiedustajaksi. Hän nousi Kreikan ulkoministeriksi vuosiksi 1933–1935. Tänä aikana Kreikan hallitus allekirjoitti Balkanin valtioiden eli Kreikan, Turkin, Jugoslavian ja Romanian välisen sopimuksen. Ioánnis Metaxásin noustua valtaan Máximos vetäytyi politiikasta aina maailmansodan päättymiseen asti.

Toisen maailmansodan jälkeen Máximos nousi tammikuussa 1947 siirtymäkauden hallituksen pääministeriksi, jossa varapääministereinä toimivat kansanpuolueen Konstantínos Tsaldáris, liberaalien Sofoklís Venizélos ja Geórgios Papandréou. Kun kansanpuolueen ja liberaalipuolueen johtohahmot riitautuivat hallituksessa, Máximos jätti hallituksensa eronpyynnön kuningas Yrjölle. Máximos päätti tähän poliittisen uransa.

Máximosin Ateenan-koti, Máximoksen palatsi, jonka valtio osti vuonna 1952, on ollut pääministerin virka-asunto vuodesta 1982.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Harris M. Lentz: "Greece - Heads of State: Demetrios Maximos", *Heads of States and Governments Since 1945*, s. 328-9. London / New York: Routledge, 1994. 1-884964-44-3. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
2. ↑  Kreikan hallitus eronnut - Seuraus sisäpoliittisen tilanteen kiristymisestä.  *Helsingin Sanomat*, 24.8.1947, s. 6. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 4.11.2020.
3. ↑  Το Μέγαρο Μαξίμου Πρωθυπουργός της Ελληνικής Δημοκρατίας. Viitattu 24.5.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dimítrios Máximos** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* NARA

 |

 |
**Hamsterit** on suomalainen Mainostelevision tuottama vuonna 1982 valmistunut kolmiosainen televisiosarja. Sarja perustuu Veikko Huovisen vuonna 1957 julkaistuun samannimiseen romaaniin. Ohjauksesta vastasi Pauli Virtanen ja dramatisoinnista Solja Kievari. 

Sarja ensiesitettiin televisiossa vuosina 1982–1983. Sarja esitettiin uusintana vuonna 1994 MTV3-kanavalla. Yle Tallennemyynti julkaisi sarjan kirjastotallenteena vuonna 2005, ja Finnkino DVD-tallenteena vuonna 2009.

Markku Pölönen teki *Hamstereista* vuonna 2023 uuden filmatisoinnin.

Juoni
-----

Virkamies Rurik on voittanut täysosuman rahapelissä ja muuttanut vaimonsa ja kolmen lapsensa kanssa vuodeksi maaseudulle. Perhe on vuokrannut tehtailijan leskeltä entisen kansakoulun. Naapurissa asuvan Hamsteriksi kutsutun miehen avulla Rurik alkaa kerätä valtavia varastoja ruokaa ja vaatteita talven varalle, niin ettei hänen perheensä tarvitse välttämättä poistua lainkaan talostaan talven tultua. Hankinnat tehdään naapuritaloista. Hamsteri tekee tarkat laskelmat varastojen koosta, mutta Rurikin vaimo Tellu suhtautuu varauksellisesti valtavien muonavarastojen kokoamiseen. Varastoja on määrä alkaa purkaa talven tultua, mutta loppusyksy on leuto ja lumen tulo antaa odottaa itseään.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Veikko Huovinen (pdf) *Kajaanin kaupunginkirjasto*. Viitattu 3.8.2023.
2. 1 2  Kajava, Jukka: Hamsterit on uusinta 12 vuoden takaa (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  5.9.1994. Viitattu 3.8.2023.
3. ↑  Hamsterit *dvdopas.fi*. Viitattu 3.8.2023.
4. ↑  Jutila, Niko: Markku Pölösen seuraava elokuva on Veikko Huovisen Hamsterit – valmistelut ovat jo pitkällä *Elokuvauutiset*.  22.1.2021. Viitattu 3.8.2023.
**Alonzo Russell** (s. 8. helmikuuta 1992) on bahamalainen pikajuoksija. Hän on pituudeltaan 183 cm..

Russell juoksi Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 kolmannen osuuden hopeaa saaneessa Bahaman 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. Hän karsiutui Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016 400 metrin välierissä ja juoksi viestissä toisen osuuden Bahaman hopeajoukkueessa. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui 400 metrin alkuerissä ja juoksi avausosuuden pronssia saaneessa Bahaman 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018 hänet hylättiin 400 metrin alkueräjuoksussa. Saman vuoden Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa hän juoksi ankkuriosuuden hopeaa saaneessa Bahaman 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän karsiutui 400 metrin alkuerissä ja vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa saman matkan välierissä. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän karsiutui 400 metrin alkuerissä.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 200 m | 20,65 | Tallahassee | 23. maaliskuuta 2018 |
| 400 m | 44,73 | Gainesville | 15. huhtikuuta 2023 |

### Sisäradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 400 m | 46,38 | Clemson | 19. tammikuuta 2018 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Alonzo Russell BAH *tilastopaja.net*. Viitattu 28.8.2016. (englanniksi)[vanhentunut linkki]


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Kédougoun alue** on hallintoalue Senegalin kaakkoisosassa. Sen hallinnollinen keskus on Kédougoun kaupunki. Alueen pinta-ala on 16 896 neliökilometriä. Asukkaita on 151 357 henkeä (vuonna 2013, väestönlaskenta).

Alue rajoittuu pohjoisessa ja lännessä Tambacoundan alueeseen, idässä Maliin ja etelässä Guineaan. Alue on pinnanmuodostukseltaan ylänköä. Etelässä sijaitseva Sambangallou (581 metriä) on Senegalin korkein kohta. Suurimmat joet ovat Falémé ja Gambia. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kulta, rautamalmi, marmori ja uraani.

Seutu kuuluu Sudanin-Guinean ilmastovyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on yli 1 300 millimetriä. Kasvillisuus on savannia ja metsää. Alueella sijaitsee Niokolo-Koban kansallispuisto.

Tambacoundasta vuonna 2008 erotettu alue jakautuu kolmeen departementtiin, jotka ovat Kédougou, Salémata ja Saraya. Arrondissementteja on kuusi, kuntia kolme, maalaisyhteisöjä 16 ja kyliä 317.

Kédougou on asukasmäärältään Senegalin pienin alue (1,1 % maan väestöstä). Kaupunkiväestön osuus on 25 %. Suurimmat etniset ryhmät ovat vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan fulbet (41 %) ja mandinkat (34,2 %).

Seudun pääelinkeino on maatalous. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, maissi, riisi ja fonio. Myyntiin kasvatetaan maapähkinää ja puuvillaa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, siipikarja sekä vähäisessä määrin siat ja hevoset. Lisäksi hyödynnetään metsiä sekä harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Kaivosteollisuus tuottaa kultaa, joka on Senegalin toiseksi tärkein vientituote (15 % vuonna 2013).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Kédougou 2013: Situation économique et sociale régionale *ansd.sn*.  2015. Viitattu 25.5.2017. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Situation économique régionale de Tambacounda 2004 *ansd.sn*.  2005.  Arkistoitu 22.9.2021. Viitattu 25.5.2017.

Senegalin alueet

* Dakar
* Diourbel
* Fatick
* Kaffrine
* Kaolack
* Kédougou
* Kolda
* Louga
* Matam
* Saint-Louis
* Sédhiou
* Tambacounda
* Thiès
* Ziguinchor
**Olli Leo Kari** (8. toukokuuta 1922 Viipuri – 6. marraskuuta 2016 Orivesi) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Leo Karin vanhemmat olivat Elias Kari ja ravintolijoitsija Ellen Ollberg ja puoliso vuodesta 1948 on Hely Inkeri Heikkilä. Kari tuli ylioppilaaksi Tampereen klassisesta lyseosta 1942 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1948, metsätaloudellisen virkatutkinnon hän suoritti 1948. Kari oli Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:n apulaismetsänhoitaja 1949–1954, W. Rosenlew & Co. Ab:n apulaismetsänhoitaja Keuruulla 1955–1962 ja isännöitsijä Vanajalla 1962–1965 ja G. A. Serlachius Oy:n metsäpäällikkö, vuodesta 1972 metsäjohtaja, Mäntässä 1965–1985. Vanajan kunnanvaltuuston jäsen Kari oli 1964–1965 ja hänellä oli myös useita muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen Kari sai 1982.

Julkaisuja
----------

* *Mäntän Rotaryklubi 1961–1991*, 1991
* *Mäntän ratsastajat 20 vuotta*, 1993.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolleita. *Oriveden Sanomat*, 23.11.2016, s. 6.
2. 1 2  Möttönen, Tuomas: Metsäneuvos Leo Kari (1922–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 2.5.2023.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
**Robert "Bob" Peck** (23. elokuuta 1945 Leeds – 4. huhtikuuta 1999 Lontoo) oli brittiläinen teatteri- ja elokuvanäyttelijä, jonka tunnetuin rooli oli pääosa palkitussa BBC:n minisarjassa *Pimeyden ytimessä* vuodelta 1985.

Ennen elokuva- ja televisioroolejaan Peck oli kiinnitettynä Royal Shakespeare Companyyn. Hän oli kollegoidensa keskuudessa hyvin arvostettu. Muun muassa näyttelijä Ian McKellen on nimennyt Peckin tärkeimmäksi oppi-isäkseen.

Hän näytteli myös yhtä keskeistä osaa elokuvassa *Jurassic Park* (1993) sekä pääosaa suomalaisohjaaja Veikko Aaltosen englanninkielisessä elokuvassa *Merisairas* (1995).

Peck kuoli 53-vuotiaana syöpään.

Rooleja elokuvissa
------------------

* 1975: Kuninkaan miekkamies
* 1985: Pimeyden ytimessä (tv-sarja)
* 1987: Vapauden julmat kasvot
* 1989: Miekkatikkaat
* 1990: Kärpästen herra
* 1993: Jurassic Park
* 1996: Merisairas
* 1996: Vuodet Picasson kanssa
* 1997: Lumen taju
* 1997: Oopiumisota

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Bob Peck, 53, Actor Of Stage and Screen *The New York Times*.  10.4.1999. Viitattu 19.1.2020.
2. ↑  Avola, Pertti: Kuolleet: Näyttelijä Bob Peck *Helsingin Sanomat*.  9.4.1999. Viitattu 19.1.2020.  (Tilaajille.)
3. ↑  Bob Peck Elonetissä.

Aiheesta muualla
----------------

Bob Peck Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |

 |
**Jonida Maliqi** (s. 26. maaliskuuta 1982 Tirana, Albania), on albanialainen laulaja ja televisiojuontaja. Hän voitti Festivali i Këngësin 57. tuotantokauden kappaleella "Ktheju tokës" (suom. *Palaa maahan*), ja edusti näin Albaniaa vuoden 2019 Euroviisuissa.

Elämä ja ura
------------

Maliqi aloitti laulu-uransa laulamalla Festivali i Këngësissä 13-vuotiaana yhdessä Aleksandër Rrapin kanssa. He esittivät dueton nimeltä "Planeti i fëmijëve". Vuonna 1997, hän palasi festivaaliin toisella duetolla tällä kertaa Kastriot Tushan kanssa. He lauloivat kappaleen, joka on omistettu Äiti Teresalle. Maliqin sooloura alkoi vuonna 1999, kun hän kilpaili kappaleella "Do jetoj pa ty" Festivali i Këngësissä saavuttaen toisen sijan. 

Maliqi esitti myös Julian roolia Albanian versiossa näytelmästä Romeo ja Julia. Hän juonsi Dancing with the Stars Albanian (Albanian versio Tanssii tähtien kanssa -ohjelmasta) neljännen tuotantokauden sekä toimi tuomarina The Voice of Albanian viidennellä tuotantokaudella vuonna 2016.

Vuonna 2018 Jonida Maliqi osallistui Festivali i Këngësin 57. tuotantokaudelle kappaleella "Ktheju tokës". 22. joulukuuta 2018 pidetyssä finaalissa Maliqi keräsi 228 pistettä ja voitti kilpailun. Täten hän edusti Albaniaa vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa Tel Avivissa, Israelissa.

Diskografia
-----------

* *Nuk të pres* (2005)

Palkinnot ja ehdokkuudet
------------------------

**Festivali i Këngës**

| Vuosi | Palkinto | Kategoria | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | "Do jetoj pa ty" | Toinen sija | Voitto |
| 2004 | "Frikem se më pëlqen" | Kolmas sija | Voitto |
| 2018 | "Ktheju tokës" | Ensimmäinen sija | Voitto |

**Kënga Magjike**

| Vuosi | Palkinto | Kategoria | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | "Vetem një natë" | Best Performer | Voitto |
| 2004 | "Nuk kam faj që robëroje" | Etno Music Award | Voitto |
| 2005 | "Papagalli i dashurisë" | Best Performer | Voitto |
| 2008 | "Njëri nga ata" | Best Song | Voitto |
| 10th Anniversary Award | Voitto |
| 2011 | "Thesar pa emër" | Çesk Zadeja Award | Voitto |
| 2013 | "Ti" | Jon Music Award | Voitto |

**Video Fest Awards**

| Vuosi | Palkinto | Kategoria | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | "Sonte" (ft. Dj Blunt & Real) | Best Collaboration | Ehdokkuus |

**Top Fest**

| Vuosi | Palkinto | Kategoria | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | "Forca e femrës" (Tunan kanssa) | Best Female | Voitto |
| 2010 | "Sot t'i japim fund" (Big Bastan kanssa) | Best Pop | Voitto |

**Zhurma Show Awards**

| Vuosi | Palkinto | Kategoria | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | "Jam bërë si ti" | Best Performer | Ehdokkuus |

Televisio
---------

* Festivali i Këngës (1995, 1999, 2000, 2001, 2002, 2004, 2006, 2007, 2018)
* Big Brother (2008)
* Dua vendin tim (2012)
* Dancing with the Stars (2014)
* The Voice of Albania (2016)

Lähteet
-------

1. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
	+ 2
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Rona Nishliu** (s. 25. elokuuta 1986 Titova Mitrovica, Jugoslavia) on kosovonalbanialainen laulaja-lauluntekijä sekä radiojuontaja.

Eurovision laulukilpailu 2012
-----------------------------

Albanian kansalaisuuden tammikuussa 2012 saanut Nishliu edusti ensimmäisenä kosovolaissyntyisenä Albaniaa vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa kappaleellaan "Suus". Hän selviytyi ensimmäisestä semifinaalista loppukilpailuun, jossa sijoittui viidenneksi. 

Nishliun sijoitus oli Albanian euroviisuhistorian paras suoritus, parantaen vuonna 2004 asetettua edellistä ennätystä kahdella pykälällä.

Aiheesta muualla
----------------

* Rona Nishliu Discogsissa.  (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Iveta Mukutšjan** (arm. Իվետա Մուկուչյան, s. 14. lokakuuta 1986 Jerevan, Armenian SNT) on armenialainen laulaja, malli ja näyttelijä. Hän nousi julkisuuteen *Hay Superstar* -kykyjenetsintäkilpailun kautta vuonna 2009, ja on osallistunut myös Saksan *The Voice of Germany* -kilpailuun vuonna 2012.

Mukutšjan syntyi Jerevanissa, josta hän muutti perheensä kanssa Hampuriin vuonna 1992. Hän palasi Armeniaan vuonna 2009 ja osallistui samana vuonna maan versioon Pop Idol -laulukilpailuformaatista.

Mukutšjan edusti Armeniaa vuoden 2016 Eurovision laulukilpailussa Tukholmassa kappaleella *LoveWave*.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Miramax Films** on yhdysvaltalainen elokuvayhtiö, jonka Harvey Weinstein perusti yhdessä veljensä Bob Weinsteinin kanssa vuonna 1979. Yhtiön nimi muodostui heidän vanhempiensa etunimistä Max ja Miriam. Alun perin yhtiö perustettiin tarkoituksena tuoda levitykseen suurten elokuvayhtiöiden epäkaupallisiksi leimaamia elokuvia. Veljekset myivät Miramaxin Disneylle 80 miljoonalla dollarilla vuonna 1993.

Kuuluisia Miramaxin elokuvatuotantoja ovat muun muassa *Pulp Fiction* (1994), *The Crying Game*, *Englantilainen potilas* (1996), *Holy Smoke – pyhässä pilvessä* (1999) ja *Prozac Nation* (2001).

Miramax on myös levittänyt elokuvia. Näihin kuuluu muiden muassa Asterix & Obelix-, Pokémon- ja Bionicle-elokuvia.

Vuonna 2010 The Walt Disney Company myi yrityksen Filmyard Holdingsille vuoteen 2016 asti, jolloin se myytiin BeIN Media Groupille.

Vuonna 2020 ViacomCBS osti 50 %:n osuuden Miramaxista ja yhtiöstä tuli yhteisyritys BeIN Media Groupin kanssa.

Miramaxin tuottamia elokuvia
----------------------------

### 1990-luvulla

* 1992: *Reservoir Dogs*
* 1994: *Pulp Fiction*
* 1993: *Piano*
* 1997: *Will Hunting*
* 1998: *Studio 54*
* 1999: *Iloiset veikot*
* 1999: *Holy Smoke – pyhässä pilvessä*
* 1999: *Human Traffic*

### 2000-luvulla

| Nimi | Valmistumisvuosi | Lisätietoja |
| --- | --- | --- |
| *The Others* | 2001 | yhteistuotantona |
| *Kate & Leopold* | 2001 |  |
| *Birthday Girl – unohtumaton yllätys* | 2002 |  |
| *Enigma* | 2002 | yhteistuotantona Broadway Videon kanssa |
| *Frida* | 2002 |  |
| *Gangs of New York* | 2002 |  |
| *Kill Bill: Volume 1* | 2003 |  |
| *Kill Bill: Volume 2* | 2004 |  |
| *Lentäjä* | 2004 | yhteistuotantona Warner Bros.:n kanssa |
| *Cursed* | 2005 |  |
| *Scary Movie 4* | 2006 | Dimension Filmsin kanssa |
| *Hollywoodland* | 2006 | Focus Featuresin kanssa |
| *The Queen* | 2006 | yhteistuotantona Pathén ja Granada Productionsin kanssa |
| *There Will Be Blood* | 2007 | Paramount Vantagen kanssa |
| *Cheri* | 2009 |  |
|

Aiheesta muualla
----------------

* Miramaxin virallinen sivusto
**Scheuchzer** on sveitsiläinen rautateiden rakentamiseen, korjaamiseen ja huoltoon liittyviä ratatyökoneita valmistava ja palveluja tuottava yritys. Yrityksen keskuspaikka on Bussigny Lounais-Sveitsissä lähellä Lausannea.

Historiaa
---------

Yrityksen perusti Charles-Auguste Scheuchzer, lukkoseppä ja Lausanne–Echallens–Bercher-rautatien rakennuspäällikkö. Hän oli radanrakennustöiden koneellistamisen pioneereja kehittäessään sepelinpuhdistuskoneen vuonna 1927 ja ratapohjan tiivistyskoneen vuonna 1931. C.-A. Scheuchzer myi yrityksensä patentteineen vuonna 1934. Perustajan pojat ostivat yrityksen vuonna 1947 ja antoivat yhtiölle nimen Les Fils d'Auguste Scheuchzer SA (kirjaimellisesti suom.  *Auguste Scheuchzerin pojat*). Yhtiö on toiminut vuodesta 1940 Bussignyssä, nykyisin nimellä Scheuchzer SA.

Ratatyökoneiden historia on suurelta osin peräisin Scheuchzerilta. Nimittäin toisen merkittävän alan toimijan, Matisan, liiketoiminta perustuu Auguste Rytzin Schwuchzerilta vuonna 1935 hankkimiin lisensseihin. Lisäksi Itävallassa toimivan Plasser & Theurerin perustaja Franz Plasser oli perustamisen aikoihin vuonna 1958 Matisan myyntiedustaja Linzissä.

Koneet ja laitteet
------------------

Scheuchzer rakentaa erilaisia ratatyökoneita sepeliauroista ja sepelinpuhdistuskoneista radanuusimisjuniin.

Lähteet
-------

1. ↑  Berlinger Konqui, Marianne: Scheuchzer (VD) (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) *Historisches Lexikon der Schweiz (HLS)*.  12.5.2011. Bern:  Stiftung HLS. Viitattu 24.9.2020. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
2. ↑  Unsere Geschichte (Scheuchzerin historiaa verkkosivuillaan) *scheuchzer.ch*. Viitattu 24.9.2020. (saksaksi), (ranskaksi)
3. ↑  Unsere Abteilungen (Scheucherin koneiden ja palveluiden esittelysivusto) *scheuchzer.ch*. Viitattu 24.9.2020. (saksaksi), (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Scheuchzerin ratatyökoneita** Wikimedia Commonsissa
**Persson Motorsport** on autourheilutalli, jonka perusti ruotsalainen rata-autoilija Ingmar Persson vuonna 1993. Talliin kuuluu 21 jäsentä ja Persson itse toimii tallipäällikkönä. Talli on toiminut Saksan DTM:ssä ja FIA:n GT-autojen mestaruussarjassa. Vuodesta 2000 Perssonin talli on toiminut yhtäjaksoisesti DTM:ssä ja kuljettajina ovat olleet mm. Jean Alesi, Paul di Resta, Christijan Albers ja Bruno Spengler.

DTM-kausi 2006
--------------

Jean Alesi
Persson on tunnettu nuorten, lupaavien kuljettajien ajattamisesta, mutta vuonna 2006 Persson teki poikkeuksen. Hän hankki tallinsa ykköskuljettajaksi ranskalaisen F1-veteraanin Jean Alesin. Alesin ja hänen edellisen DTM-tallinsa päällikön välit olivat tulehtuneet ja Alesi päätti vaihtaa Perssonin talliin, vaikka joutuikin ajamaan vuoden 2005 autolla. Tallin myönteinen ja ammattitaitoinen ilmapiiri kuitenkin saivat Alesin tekemään sopimuksen Perssonin kanssa. Kauden neljässä ensimmäisessä kisassa Alesi ajoi pisteille jättäen taakseen monta vuoden 2006 autoa, mm. kolmasti Mika Häkkisen. Kauden 2006 Nürburgringin sadekisassa Alesi loisti vanhalla autollaan nousten 14. sijalta neljänneksi ja ollen kolmanneksi nopein Mercedes-kuljettaja ja nopein vuoden 2005 autoista. Kauden 2006 loppupisteissä Persson Motorsport oli viides.

DTM-kausi 2007
--------------

Kaudella 2007 Gary Paffett otti Jean Alesin paikan, kun Alesi vaihtoi toiseen kilpa-autosarjaan. Tallissa jatkaa Margaritis ja uutena mukaan tuli Paul di Resta. Paffett ja Margaritis ajavat vuoden 2006 autoilla, di Resta vuoden 2005 versiolla.
Kauden toisessa kisassa Persson Motorsport teki jättiyllätyksen, kun Gary Paffett voitti kisan ja Paul di Resta oli toinen. Margaritis varmisti kaikkien tallin kuljettajien pääsyn pisteille ollen kahdeksas. Tallin kuljettajat toivat pisteitä tasaisesti läpi kauden ja talli oli loppupisteissä neljäs.

Kaudella 2009 talli oli loppupisteissä viides.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut
**Vuoden 1981 painin Euroopan-mestaruuskilpailut** järjestettiin kreikkalais-roomalaisessa painissa 8.–11.4. Göteborgissa, Ruotsissa ja vapaapainissa 23.–26.4. Łódźissa, Puolassa. Ohjelmassa oli kymmenen painoluokkaa molemmissa painimuodoissa. Kreikkalais-roomalaisessa painissa Neuvostoliitto voitti kolme kultamitalia ja Bulgaria kaksi, ja yhteen kultaan ylsivät Länsi-Saksa, Puola, Ruotsi, Romania ja Unkari. Vapaapainissa Neuvostoliitto voitti viisi kultaa, Bulgaria kolme ja Itä-Saksa kaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Siukonen, Markku & Ahola, Matti: *Urheilun vuosikirja 3: 1980–81*, s. 234–235. Oy Scandia Kirjat Ab, 1981. ISBN 951-9466-28-2.
2. ↑  Recent results  28.5.2020. Institut für Angewandte Trainingswissenschaft (IAT). Viitattu 31.5.2020. (englanniksi)

  

PainiPainin Euroopan-mestaruuskilpailut
1911 |
– |
1921 |
– |
1924 |
1925 |
1926 |
1927 |
1929 |
1930 |
1931 |
1933 |
1934 |
1935 |
1937 |
1938 |
1939 |
– |
1946 |
1947 |
1949 |
– |
1966 |
1967 |
1968 |
1969 |
1970 |
1972 |
1973 |
1974 |
1975 |
1976 |
1977 |
1978 |
1979 |
1980 |
1981 |
1982 |
1983 |
1984 |
1985 |
1986 |
1987 |
1988 |
1989 |
1990 |
1991 |
1992 |
1993 |
1994 |
1995 |
1996 |
1997 |
1998 |
1999 |
2000 |
2001 |
2002 |
2003 |
2004 |
2005 |
2006 |
2007 |
2008 |
2009 |
2010 |
2011 |
2012 |
2013 |
2014 |
2015 |
2016 |
*2017*

---

**Epäviralliset EM-kilpailut:** 1898 |
1902 |
1903 |
1904 |
1905 |
1906 |
1907 |
1909 |
1910 |
1912 |
1913 |
1914
Eero Aarnion Pallotuoli
**Pallotuoli** on Eero Aarnion vuonna 1963 suunnittelema tuoli, joka tunnetaan futuristisesta pallomaisesta muotoilustaan. Sen kuori on lasikuitua ja sisus kankaalla verhoiltua vaahtomuovia. Se on suunniteltu hotelleihin, lentoasemille, parvekkeille tai vaikka valtamerilaivan kannelle eli paikkoihin, missä se suojaa tuulelta ja ympäristön hälyltä.

Tuoli oli ensimmäistä kertaa näytteillä Kölnin huonekalumessuilla Askon osastolla vuonna 1966, ja se sai suuren suosion. Pallotuolista tuli yksi 1960-luvun kansainvälisistä muoti-ikoneista. Aarnio osti tuolin hallintaoikeudet takaisin Askolta 1990-luvun alussa. Vuonna 2005 tuoleja valmisti saksalainen yritys ja kappalehinta oli 4 500 euroa. Vientiä oli etenkin Japaniin ja Yhdysvaltoihin.

Vuoden 2016 joulukuusta alkaen Pallotuolia valmistaa ja myy Eero Aarnio Originals. Marraskuussa 2018 yritys valmisti pallotuolista Mikki Hiiri -version yhteistyössä Disneyn kanssa.

Pallotuoli kuuluu muun muassa Victoria and Albert Museumin kokoelmiin.

Katso myös
----------

* Kuplatuoli

Lähteet
-------

1. 1 2  Ball Chair *Eero Aarnio Originals*. Viitattu 21.10.2018. (englanniksi)
2. ↑  Käki, Matti & Kojo, Pauli & Räty, Ritva: *Mitä Missä Milloin 1967. Kansalaisen vuosikirja*, s. 59. Otava, 1966.
3. ↑  Nyman, Hannele & Poutasuo, Tuula: *Muovikirja, Arkitavaraa ja designesineitä*, s. 96. WSOY, 2004. ISBN 951-0-29132-3.
4. 1 2  Lehtinen, Toni: Lasikuituinen laiskanlinna (Asuminen) *ts.fi*.  7.8.2005. TS-Yhtymä Oy. Viitattu 12.1.2013. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Niipola, Jani: Eero Aarnio erottaa väärennetyn Pallotuolin tatista tuolin alla *Kauppalehti*. Viitattu 21.10.2018.
6. ↑  Disney otti yhteyttä Eero Aarnioon – ikoninen tuoli sai aivan uuden ilmeen *Ilta-Sanomat*.  20.11.2018. Viitattu 26.11.2018.
7. ↑  Victoria and Albert Museum: 'Ball' chair 08702 | Aarnio, Eero | V&A Explore The Collections *Victoria and Albert Museum: Explore the Collections*. Viitattu 25.9.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pallotuoli** Wikimedia Commonsissa