recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Omaninlahti kartalla.
Satelliittikuva Omaninlahdesta.
**Omaninlahti** (arab. خليج عمان‎; khalīj ʿumān, pers. ‏ دریای عمان‎;daryā-ye ʿomān) on oikeastaan Intian valtameren sivumeri tai salmi, joka yhdistää Arabianmeren Hormuzinsalmen kautta Persianlahdelle.

Omaninlahden pohjoisranta kuuluu Iranille ja Pakistanille, lounaisrannalla ovat Arabiemiirikunnat ja Oman. Noin 560 kilometriä pitkä Omaninlahti on itäpäästään noin 320 kilometriä leveä. Omaninlahden luoteisrajalla, ennen Persianlahden suun Hormuzinsalmen kapeinta osaa, meriväylä on kaventunut jo noin 85 kilometrin levyiseksi.

Merialueella kalastetaan jonkin verran, mutta strategisesti keskeistä on Omaninlahden tarjoama meritie Persianlahden öljyntuotantoalueelle. Maailman tärkeimmillä öljyntuoja- ja viejämailla on siksi suuri kiinnostus alueen turvallisuudesta.

Merialueen rajat
----------------

Kansainvälinen hydrografinen järjestö (IHO) määrittelee Omaninlahden rajat seuraavasti (1953):

* Luoteisraja: Arabian niemimaan rannalla olevan Ràs Limahin (25°57’ N) ja Iranin rannan Ràs al Kuhin (25°48’ N) välinen linja.
* Kaakkoisraja: Arabian niemimaan itäkulmassa olevaa Omanin Ras Haddin niemeä (Ràs al Hadd, 22°32’ N) ja Pakistanin Jiwaninniemeä (Ràs Jiyùni, 61°43’ E) yhdistävä linja.

Lähteet
-------

1. ↑  Hakulinen, Kerkko: *Paikannimet*. s. 397 Omaninlahti. Helsinki: WSOY, 2006. ISBN 951-0-27676-6.
2. 1 2 3  Gulf of Oman (Gulf, Arabian Sea) Encyclopædia Britannica, britannica.com. Viitattu 16.7.2015. (englanniksi)
3. ↑  Limits of Oceans and Seas (pdf) (Omaninlahden ja siihen liittyen Arabianmeren rajat on määritelty teoksen sivulla 20)  1953 (3. painos). International Hydrografic Organization, iho-ohi.net.  Arkistoitu 8.10.2011. Viitattu 16.7.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Omaninlahti** Wikimedia Commonsissa
Water Island

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
18°19′11″N, 64°57′12″WSaint Thomas, Yhdysvaltain NeitsytsaaretYhdysvallat |
| Saariryhmä | 
Yhdysvaltain Neitsytsaaret |
| Vesialue | 
KaribianmeriView and modify data on Wikidata  |
| Korkein kohta | 
38 mView and modify data on Wikidata  |
| Pinta-ala | 
1,989 km² |

Väestö| Asukasluku | 
160 |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

Hiekkaranta Water Islandilla.
**Water Island** on yksi Yhdysvaltain Neitsytsaarten pääsaarista Pienten Antillien saaristossa Karibianmerellä. Saari on tuliperäinen ja sijaitsee Yhdysvaltain Neitsytsaarten pääkaupungin Charlotte Amalien edustalla. Niiden välillä on vajaan kilometrin levyinen salmi, jossa kulkee lauttayhteys. Water Islandin pinta-ala on 1,989 km2 ja se on pääsaarista pienin. Hallinnollisesti se kuuluu Saint Thomasin piiriin. Vakituisia asukkaita saarella on noin 160. Monet saaren asunnoista ovat tarjolla vuokralle matkailijoille. Pääasialliset matkailijoita kiinnostavat kohteet saarella ovat sen hiekkarannat ja toisen maailmansodan aikana rakennettu maanalainen linnoitus. Saaren pohjoisosassa on ulkopuolisilta suljettu yhdyskunta Sprat Bay Estates.

Historia
--------

Ensimmäiset tunnetut asukkaat Water Islandilla olivat 1400-luvulla saapuneet Taino-intiaanit. Nimen Water Island (suom. *Vesisaari*) antoivat eurooppalaiset saaren juomavesivarojen johdosta. Useimmilla Pienten Antillien saarilla on puutetta luonnollisista juotavaksi kelpaavan veden lähteistä. Tanskalaiset ottivat saaren haltuunsa vuonna 1769. Tanskan hallussa nykyiset Yhdysvaltain Neitsytsaaret olivat Tanskan Länsi-Intian nimellä vuoteen 1917, jolloin ne myytiin Yhdysvalloille lukuun ottamatta Water Islandia. Vuonna 1944 Water Island myytiin Yhdysvalloille 10 000 dollarin hinnasta. Vuosina 1944–1950 saari oli yhdysvaltalaisten sotilaskäytössä, sen yhtä osaa käytettiin muun muassa kemiallisten aseiden testauspaikkana. Tämän jälkeen saaren maat vuokrattiin asumiskäyttöön.
**Asseri Oskari Välimäki** (s. 24. marraskuuta 2000 Noormarkku) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Noormarkun Nopsaa ja häntä valmentaa Timo Välimäki.

Välimäki on saavuttanut Kalevan kisoissa hopeaa 400 metrin juoksussa 2023 ja pronssia 2022. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän sai 400 metrillä kultaa 2024 ja pronssia 2022. Aikuisten maaottelussa hän kilpaili ensimmäisen kerran 2022.

Välimäki juoksi 400 metrin ennätyksensä 46,48 Helsingissä 17. elokuuta 2023. Hallissa hän on juossut saman matkan ylipitkällä radalla (yli 200 m) aikaan 47,20 Tampereella 17. helmikuuta 2024.

Asseri Välimäen isoveli Matti Välimäki on 400 metrin juoksun nelinkertainen Suomen-mestari.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Asseri Välimäki Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Lehtinen, Eetu: Noormarkun Nopsan Asseri Välimäki taisteli SM-mitalista 400 metrillä – latasi kovan tavoitteen ensi kaudelle: "Sen täytyy mennä" *Satakunnan Kansa*.  28.8.2021. Viitattu 6.8.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Häkkilä** on yksi Saarijärven kaupungin 25 kylästä. Vuonna 2015 siellä oli 88 asukasta.

Asutus tuli Häkkilään melko varhain, nykyiseen Häkkilän kylään perustettiin 1554 yksi Saarijärven vanhimmista taloista. Ensimmäiset uudisasukkaat olivat Mikko Matilainen ja Mauno Häkkinen.

Kansakoulu saatiin Häkkilään aivan ensimmäisten kylien joukossa, vuonna 1897. Häkkilän Osuuskauppa oli ensimmäinen osuuskauppa Saarijärvellä. Varsinainen uranuurtaja kuitenkin oli Häkkilän Osuuskassa. Se oli ensimmäinen koko pitäjässä. Vuonna 2010 vakituisia asukkaita oli 191.N äistä alle 14-vuotiaita oli 29, työikäisiä 115 ja yli 65-vuotiaita 47. Ikäjakauma on sama kuin kaupungin muillakin kylillä kirkonkylää mukaan lukematta. Häkkilän keskustasta Saarijärven keskustaan on 18 kilometriä. Linja-autolla kaupungin keskustaan pääsee vain koulupäivinä aamuisin. Lisäksi toimii palveluliikenne kaksi kertaa viikossa Saarijärven keskustaan ja takaisin.*lähde?*

Helmer Selinin Raivaajapatsaaseen (1964) kerättiin suuri määrä myllynkiviä Häkkilän kylältä ja lähiseuduilta.
Kauppaa ei enää kylässä ole. Koulukin lopetettiin 1973. Koulurakennus toimii nykyään kylätalona. Koulun piharakennuksessa toimii mielenkiintoinen kylämuseo ja sen vierellä on Helmer Selinin suunnittelema "Raivaaja-patsas" (1964). Ikääntyvien asukkaiden ei tarvitse muuttaa keskustaan sillä Häkkilässä on oma vanhustentalo. Kylästä löytyy myös tenniskenttä ja useampikin yleinen uimaranta. 

Häkkilässä sijaitsee Forelian taimitarha ja karistamo, joka on suurin Suomessa ja tuottaa puolet Suomen havupuisden siementarpeesta. Kylä kietoutuu jylhän ja puhtaan Pyhäjärven ympärille. Kauniit mäntykankaat,korkeat mäet ja järvenlahdet luovatkin tyypillisen häkkiläläisen maiseman.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Saarijärven Suvi *saarijarvi.fi*.  2015.  Arkistoitu 19.4.2016. Viitattu 23.12.2017.
2. ↑  Saija Silen ja Muut: Paikallisesti arvokkaat kulttuurimaisema-alueet. (s. 25) *Paavon portilta Palavasalmelle*, 2007.  Pohjoisen Keski-Suomen Toiminnallinen Kulttuuriympäristö.
3. ↑  Karistamo riisuu kävyt *Yle*.  2013. Viitattu 23.12.2017.
**Valtion ylimääräinen urheilijaeläke** eli **urheilijaeläke** voidaan myöntää urheilijalle, joka asuu tai on asunut pysyvästi Suomessa, tunnustukseksi hänen olympiakisoissa saamastaan kultamitalista. Erityisestä syystä eläke voidaan myöntää myös merkittävästä kansainvälisestä urheilu-urasta. 

Eläkettä ei ilman erityistä syytä myönnetä 60 vuotta nuoremmalle henkilölle. Urheilijaeläke voidaan myöntää valtion talousarvioon tarkoitusta varten otetusta määrärahasta. Eläke on veronalaista tuloa ja se voidaan myöntää täytenä eläkkeenä tai osaeläkkeenä. Vuonna 2016 täysi eläke on 1 324,32 euroa ja osaeläke siitä puolet. Eläkkeen määrä vahvistetaan vuosittain joulukuussa. Eläkettä myönnettäessä otetaan huomioon hakijan varallisuus sekä hänen toimeentulomahdollisuutensa.

Eläkettä ei myönnetä hakijalle, jonka eläketulot kansaneläketuloa lukuun ottamatta ovat korkeammat kuin kaksi kertaa täysi urheilijaeläke. Enintään osaeläkettä on myönnetty hakijalle, jonka eläketulot kansaneläketuloa lukuun ottamatta ylittävät täyden urheilijaeläkkeen tason. Eläkkeen myöntää opetusministeriö hakemuksesta saatuaan asiasta Suomen Olympiakomitean lausunnon. Eläkettä koskevat hakemukset käsitellään kerran vuodessa. Eläkettä ei voi hakea toisen puolesta.

Urheilijaeläkkeen saajat
------------------------

Suomen valtio myönsi ensimmäisen kerran urheilijaeläkkeitä vuonna 2015. Täyden eläkkeen ovat saaneet vuonna 2015 hiihtäjä Siiri Rantanen, vuonna 2016 keihäänheittäjä Seppo Räty, ralliautoilija Timo Mäkinen ja paralympiahiihtäjä Jouko Grip ja vuonna 2018 ratamoottoripyöräilijä Teuvo Länsivuori.

Ennen urheilijaeläkkeen käyttöönottoa saatettiin poikkeuksellisten ansioiden perusteella myöntää ylimääräinen eläke. Urheiluansioiden perusteella ylimääräisen eläkkeen saivat: Hannes Kolehmainen (vuonna 1960), Clas Thunberg (1965), Tapani Niku (1970), Ville Ritola (1972), Sten Suvio (1974), Eino Leino (1974), Aleksanteri Saarvala (1974), Armas Taipale (1974), Arvo Haavisto (1976), Edvard Westerlund (1976), Sulo Etholén (1976), Yrjö Nikkanen (1982), Elis Ask (1985), Klaus Karppinen (1987) ja Sulo Nurmela (1988). Etholén ja Ask saivat ylimääräisen eläkkeen osaksi muista kuin urheiluansioista.

Lainsäädäntö
------------

Urheilijaeläkkeet perustuvat säädöksiin:

* Valtioneuvoston asetus ylimääräisistä urheilijaeläkkeistä 51/2015
* Laki ylimääräisistä urheilijaeläkkeistä (1419/2014 5 §)

Lähteet
-------

1. ↑  Valtion ylimääräinen urheilijaeläke Opetus- ja kulttuuriministeriö.  Arkistoitu 26.5.2016. Viitattu 16.6.2016.
2. ↑  Valtion ylimääräinen urheilijaeläke (Arkistoitu – Internet Archive), Opetus- kulttuuriministeriö. Viitattu 16.6.2016.
3. ↑  Ministeri kehuu, painilegenda lyttäsi - tällainen on Rädyn ja Kirvesniemen saama urheilijaeläke *Iltalehti*.  15.6.2016. Viitattu 16.6.2016.
4. ↑  Teuvo Länsivuori pääsee täydelle urheilijaeläkkeelle *yle.fi*. Viitattu 21.12.2018.
5. ↑  Kirjallinen kysymys 501/2005  24.5.2005. Eduskunta. Viitattu 12.12.2019.
6. ↑  Opetus- ja kulttuuriministeriön asetus ylimääräisestä urheilijaeläkkeestä, Finlex. Viitattu 16.6.2016.
Salus-sairaalan rakennus vuonna 2001
**Salus-sairaala** oli Helsingin Kaivopuistossa osoitteessa Kalliolinnantie 4:ssä vuosina 1929–1983 toiminut yksityinen sairaala. Sen perustivat sisarukset Ida ja Maria Rytkönen (k. 1943).

Rytköset olivat toimineet sairaanhoitajina Helsingissä jo aiemmin. Ensimmäisen gynekologisen Ensi-sairaalan he olivat perustaneet jo vuonna 1901 Kruununhakaan. Sairaala muutti ensimmäisinä vuosinaan useaan kertaan, päätyen lopulta Laivurinkadulle vuonna 1909. Vuonna 1919 sairaala muutti vielä Vuorikatu 22:een oman sairaalan rakennustöiden ajaksi.

Rakennus edustaa arkkitehtuuriltaan 1920-luvun klassismia. Sen on suunnitellut perustajien nuorin sisar, arkkitehti Kerttu Rytkönen. Siinä oli aluksi 50 vuodepaikkaa. Sairaalan erityisaloja olivat synnytykset, kirurgia ja naistensairaudet. Synnytyspaikkoja oli 8-12 ja sairaalassa toimi 12 naistentautien ja synnytysten alan lääkäriä, merkittävimpänä Laimi Leidenius. Vuonna 1930 sairaalassa toimi 50 lääkäriä kaikilta erikoisaloilta. Vuonna 1934 rakennuksen eteen sijoitettiin Emil Cedercreutzin suunnittelema Pekka-koirapatsas, jonka tämä oli suunnitellut oman Pekka-koiransa kuvaksi. Obstetrinen toiminta lopetettiin vuonna 1940.

Ida Rytkönen luovutti sairaalan vuonna 1945 Wihuri-säätiön käyttöön ja toimi ylihoitajana vuoteen 1954 saakka. Vuonna 1947 Rytkösten neljännen sisaren pojasta, sisätautilääkäri Pentti Halosesta tuli sairaalan ylilääkäri. Häntä voidaan pitää Suomen korketasoisen kardiologian isähahmona. ja hänen johdollaan Salus-sairaalasta kehitettiin sydäntautien tutkimuksen yksityinen huippuyksikkö, Wihurin tutkimuslaitos. Saluksessa tehtiin Suomen ensimmäinen sydänkatetrisaatio vuonna 1948 sekä ensimmäiset sydänangiografiat. Sotien jälkeen sairaalan paikkaluku oli 30.

Rakennus toimi sairaalana säätiön alaisuudessa vuoteen 1983 saakka. Vuonna 1985 siitä muokattiin lääketieteellinen tutkimuslaitos, ja vuonna 2013 rakennus remontoitiin toimistoiksi, kun tutkimus siirtyi Biomedicumiiin Meilahteen. Nykyisin rakennuksessa pitävät toimistojaan muun muassa Wihurin rahasto, Suomen Meripelastusseura sekä lukuisat taideinstituutiot.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Salus-talo *Jenny ja Antti Wihurin rahasto*. Viitattu 13.2.2020.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ihatsu, Sanna & Lehtonen, Riitta & Piha, Heikki & Seitsalo, Seppo: "Sairaala Salus", *TERVEISIÄ SAIRAALASTA. Postikortit kertova pääkaupunkiseudun sairaaloiden historiasta.*, ss. 279-280. Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin taidetoimikunta, 2017. ISBN 9789523010994.
3. ↑  Sairaalatyö on iloista, sanoo Salus Sairaalan perustaja.  *Helsingin Sanomat*, 16.9.1951, s. 5. Artikkelin verkkoversio tilaajille.
4. 1 2 3  Poikkeamishakemus Kaivopuisto, Kalliolinnantie 4 *Helsingin kaupunkisuunnittelulautakunta*.  9.4.2013. Viitattu 13.2.2020.
5. ↑  *Kaivopuisto*, s. 92. Helsinki-seura, 2008. ISBN 978-951-9418-16-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Uusi, ajanmukainen yksityissairaala Helsinkiin, Helsingin Sanomat, 29.04.1928, nro 117, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Kolmen sisaruksen yhteistyö, Kansan kuvalehti, 01.01.1933, nro 1, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Animaatio sylinterimäisen kohteen muodostamasta pyörreradasta. Animaation tekijä: Cesareo de La Rosa Siqueira.
Virtausdynamiikassa **Kármánin pyörrerata** (tai **von Kármánin pyörrerata**) on toisiaan seuraavien pyörteiden aiheuttama kuvio, jonka aiheuttaa fluidin epävakaa virtaus kiinteän kohteen ympäri. Ilmiö on nimetty unkarilais-amerikkalaisen Theodore von Kármánin mukaan. Ilmiö aiheuttaa jokapäiväisessä elämässä esiintyviä ilmiöitä, kuten sähkölinjojen soimisen tuulella ja autonantennin värisemisen joillain nopeuksilla. Tietyillä taajuuksilla pyörteet voivat synnyttää resonanssia rakennelmissa, minkä vuoksi niiden estäminen on tärkeää korkeissa ja hoikissa rakennelmissa. Pyörteet irtoavat kappaleen sivuilta vuorotellen kummaltakin puolelta aiheuttaen virtauksen suuntaan nähden poikittaisen harmonisen voiman. Vaaralliseksi se voi tulla silloin, kun syntyy resonanssitilanne, jossa pyörteiden irtoamistaajuus tulee samaksi kuin rakenteen ominaistaajuus.  Tähän tarkoitukseen käytetään esimerkiksi savupiippujen ympärillä ruuviviivoja, jotka sekoittavat ilmavirtauksia ja estävät pyörrevirtauksia. Hyvin korkeissa piipuissa ruuviviivoja ei voi käyttää niiden tuulikuorman takia, vaan vaimennus on suoritettava massa- tai impulssivaimentimilla.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Kármánin pyörrerata nähtynä alapuolelta. Mojaven aavikko, USALandsat-kuva tuulten aiheuttamasta pyörreradasta Juan Fernándezin saarten luona | Trooppinen hirmumyrsky *Prapiroon* ja Kármánin pyörrepolku Jeju-saarten luona 18 lokakuuta 2012. | Savupiippuihin lisättyjä ruuviviivoja poistamassa pyörteiden aiheuttamia värähtelyjä.
Länsituulten puhaltaman tuulen aiheuttama Kármánin pyörrerata Beerenbergin tulivuoren ohi Jan Mayenin eteläpuolella Norjanmerellä |

Lähteet
-------

1. ↑  Theodore von Kármán, *Aerodynamics*. McGraw-Hill (1963): ISBN 978-0-07-067602-2. Dover (1994): ISBN 978-0-486-43485-8.
2. 1 2  Tuomo Kärnä, Ilkka Hakola, Juha Juntunen & Erkki Järvinen: Savupiipun impaktivaimennin  2003. VTT Rakennus- ja yhdyskuntatekniikka. Viitattu 22.4.2014.
3. ↑  Mikä on Karmanin kierre?

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kármánin pyörrerata**.
* Kärnä, T: Tuulen aiheuttamien värähtelyjen hallinta *(Contolling techniques for wind-induced vibrations)*.  *Rakennustekniikka (The Finnish Civil Engineering & Construction journal)*, 2001, nro 5, s. 20–23. Artikkelin verkkoversio (Pdf).  (Arkistoitu – Internet Archive)
* Tuomo Kärnä, Ilkka Hakola, Juha Juntunen & Erkki Järvinen: Savupiipun impaktivaimennin  2003. VTT Rakennus- ja yhdyskuntatekniikka. Viitattu 22.4.2014.
Kansainvälinen viestityskirja vuodelta 1949 merenkulkulaitoksen ja merivoimien julkaisemana.
**Kansainvälinen viestikirja** (International Code of Signals) on kansainvälisen merenkulkujärjestön meriturvallisuuskomitean ylläpitämä viestintäohjeisto, joka käsittää viestimisen viestilipuilla, valolla morsettamalla, äänellä morsettamalla, puheella megafonin kautta, radiosähkötyksellä, puheella radiota käyttäen ja morsettamalla lipuilla tai käsin. Viestinnän perusajatus on luoda kansainvälisiin koodeihin perustuva viestintämahdollisuus, jolloin kielivaikeudet eivät ole hätätilanteessa viestinnän esteenä.*lähde?*

Kansainvälinen viestikirja (International Code of Signals) perustuu kansainvälisiin sopimuksiin. Viestikirjaa hallinnoi kansainvälinen merenkulkujärjestö, jolle asiasta vastaaminen siirtyi kansainvälisen radiokonferenssin (Atlantic City 1947) ehdotuksesta. Kansainvälinen merenkulkujärjestö otti tehtävän yleiskokouksen päätöksellä vastatakseen vuonna 1959 sen jälkeen, kun järjestöä koskeva sopimus oli rekisteröity Yhdistyneiden Kansakuntien sopimussarjassa 17.3.1958/4214. Suomessa kansainvälistä merenkulujärjestöä koskeva sopimus tuli voimaan 21.4.1959 ja sopimus on julkaistu Suomen säädöskokoelman sopimussarjassa numerolla SopS 20/1959.

Kansainvälisessä merenkulkujärjestössä kansainvälisestä viestikirjasta vastaaminen kuuluu meriturvallisuuskomitealle mainitun sopimuksen 29.b artiklan nojalla. Kansainvälisen merenkulkujärjestön yleiskokous vahvisti meriturvallisuuskomitean valmisteleman uuden ajantasaistetun viestikirjan 29.7.1965. Mainittu julkaisu korvasi kansainvälisen viestityskirjan 1931, jonka merenkulkulaitos ja merivoimat olivat julkaisseet vuonna 1949 myös suomeksi. Vuoden 1965 kansainväliseen viestikirjaan tehdyt muutokset vahvistaa kansainvälisen merenkulkujärjestön meriturvallisuuskomitea. Virallinen voimassa oleva kansainvälinen viestikoodisto sisältyy kansainvälisen merenkulkujärjestön julkaisuun *International Code of Signals*.*lähde?*

Viestikirja on osa merilain (1994/674) 22a:1 § (2017/482) tarkoittamia Suomen kansainvälisiä velvoitteita, jotka Suomi panee presidentin tai valtioneuvoston asetuksilla osaltaan täytäntöön. Kansainvälistä viestikirjaa ei ole sellaisenaan pantu täytäntöön asetuksella Suomessa, mutta muun muassa muutokset ihmishengen turvallisuudesta merellä vuonna 1974 tehtyyn yleissopimukseen (SopS 6/2003) V osa 21. sääntö määrää, että tietyissä aluksissa viestikirja kuuluu radioaseman pakolliseen varustukseen.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  IMCO Acceptance of duties in connection with the International Code of Signals Resolution A.3(I) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Valtiosopimukset: 20/1959 *Finlex*. Viitattu 30.3.2018.
3. ↑  IMCO International Code of Signals Resolution A.80(IV) (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Meriturvallisuuskomitea MSC.21(73) tuli voimaan 1.1.2002.
5. ↑  Merilaki (1994/674) 22a:1 § (2017/482) *Finlex*.  Arkistoitu 1.4.2012.

Kirjallisuutta
--------------

* International code of signals. International Maritime Organization. London: IMO, 2005. ISBN 978-92-801-4198-6.
Biomedicum Helsinki, rakennus 1
**Biomedicum Helsinki** on Helsingissä, Meilahden kaupunginosassa, Meilahden sairaala-alueella sijaitseva tutkimus- ja opetuskeskus. Se sisältää kaksi rakennusta, joista Biomedicum Helsinki 1:ssä on tutkimustiloja ja Helsingin yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan opetustiloja. Tutkimustiloissa tehdään yliopiston perustutkimusta, HYKS-sairaalan kliinistä tutkimusta sekä esimerkiksi Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen, Folkhälsanin, Suomen molekyylilääketieteen instituutin ja tutkimuslaitos Minervan tutkimusta. Biomedicum Helsinki 2:ssa on tiloja muun muassa lääketieteen ja tutkimuksen alojen yrityksille.

Rakennus 1 valmistui vuonna 2001 ja rakennus 2 vuonna 2008. Rakennukset ovat suunnitelleet arkkitehti Timo Vormala ja Matti Lummaa työryhmineen. Niiden käyttöä koordinoi Biomedicum Helsinki -säätiö, joka myös rahoittaa lääketieteen alan tutkimustoimintaa. Rakennuksia yhdistää lääkäriseura Duodecimin aikakauskirjan ensimmäisen päätoimittajan Konrad ReijoWaaran (1853–1936) kunniaksi nimetty silta. 

* Biomedicum 1:n osoite on Haartmaninkatu 8, 00290 Helsinki. Koordinaatit: 60.19055°N, 24.90572°E
* Biomedicum 2:n osoite on Tukholmankatu 8, 00290 Helsinki.  Koordinaatit: 60.19068°N, 24.90379°E
* Postiosoitteet ovat PL 63/20, 00014 Helsingin yliopisto ja PL 700/705, 00029 HUS.

Lähteet
-------

1. ↑  Biomedicum – Muut tutkimusorganisaatiot *biomedicum.fi*. Viitattu 21.6.2018.
2. ↑  Biomedicum Helsinki  2009. Biomedicum Helsinki -säätiö. Viitattu 16.4.2009.
3. ↑  Ihatsu, Sanna & Lehtonen, Riitta & Piha, Heikki & Seitsalo, Seppo: "Meilahden sairaalakampuksen synty", *TERVEISIÄ SAIRAALASTA. Postikortit kertova pääkaupunkiseudun sairaaloiden historiasta.*, s. 97. Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin taidetoimikunta, 2017. ISBN 9789523010994.
4. ↑  Yhteystiedot Helsingin yliopisto. Viitattu 14.8.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Biomedicum Helsinki – kotisivu
**Kansallissosialistinen black metal** (engl. *National socialist black metal, NSBM*) on black metalin alasuuntaus, jonka sanoitukset perustuvat kansallissosialismiin ja aatteen mukaisiin ihanteisiin. NSBM-käsitettä käytetään yleensä niistä yhtyeistä, joiden sanoituksiin sisältyy antisemitismiä, rotuerottelun kannatamista, diktatuurin ja arjalaisuuden ihannointia kansallissosialistien käyttämässä mielessä.

NSBM:n ajatellaan useimmiten saaneen alkunsa Burzum-yhtyeestä.*kenen mukaan?* Yhtyeen ainut jäsen Varg Vikernes ei pidä itseään kansallissosialistina, mutta hän on todennut sillä olevan parempi sanoma, kuin "seksiä, huumeita ja rock'n'rollia".

NSBM pitää kansallissosialismia vaihtoehtona liberaalille yhteiskunnalle. NSBM-yhtyeet vastustavat sanoituksissaan kaikkea juutalais-kristillistä ja painottavat antisemitismiä.

NSBM:ia soittavia yhtyeitä
--------------------------

* Absurd (Saksa)
* Branikald (Venäjä)
* Forest (Venäjä)
* Gestapo 666 (Ranska)
* Goatmoon (Suomi)
* Hammer (Suomi)
* Infernum (Puola)
* Nokturnal Mortum (Ukraina)
* Der Stürmer (Kreikka)
* Thunderbolt (Puola)
* Veles (Puola)
* Wotanorden (Yhdysvallat)

Lähteet
-------

1. ↑  Vikernes, Varg: A Burzum Story: Part VII - The Nazi Ghost Burzum.  (englanniksi)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) National Socialist Black Metal. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* NSBM.org (Arkistoitu – Internet Archive)
Zayid ibn Sultan Al Nahyan
Šeikki **Zayid ibn Sultan Al Nahyan** (1918 – 2. marraskuuta 2004) oli Yhdistyneiden Arabiemiraattien perustaja ja presidentti.

Historia
--------

Šeikki Zayid syntyi 1918 ja nimettiin isoisänsä šeikki Zayid ibn Khalifa Al Nahyanin mukaan, joka hallitsi Abu Dhabia vuodesta 1855 vuoteen 1909.

Abu Dhabista löytyi öljyä vuonna 1958 ja šeikki Zayidista tuli Abu Dhabin hallitsija vuonna 1966. Hän toi yhteen seitsemän erillistä emiraattia, virallisesti perustaen Yhdistyneet Arabiemiraatit 2. joulukuuta 1972, mitä pidetään šeikki Zayidin merkittävimpänä saavutuksena.

Kun 1970-luvulla suuri öljybuumi toi valtavaa vaurautta Arabiemiraatteihin šeikki Zayid investoi rahat kansakunnan infrastruktuurin rakentamiseen. Hän rakennutti asuintaloja, kouluja, sairaaloita, lentokentän, sataman, teitä ja sillan, joka yhdistää Abu Dhabin mantereeseen. Hän vaikutti Abu Dhabin muuttumiseen vihreäksi kastelemalla ja istuttamalla satoja tuhansia puita.

Se oli poikkeuksellinen saavutus mieheltä, jolla ei ollut minkäänlaista virallista koulutusta ja oli elänyt suurimman osan elämästään paimentolaiselämää beduiinina. Hänellä oli valmiutta ottaa vastaan apua ja neuvoja Abu Dhabin kehittämiseksi.

Zayidille tehtiin munuaisensiirto vuonna 2000. Zayid kuoli 2. marraskuuta 2004. Hän oli lähemmäs 86 vuotta vanha. Kuollessaan Zayid oli Lontoossa saamassa sairaalahoitoa.

Zayidin mukaan on nimetty Abu Dhabissa sijaitseva Šeikki Zayedin moskeija.

Lähteet
-------

1. ↑  Sheikh Zayed bin Sultan Al-Nahyan  04.11.2004. The Telegraph. Viitattu 14.11.2010. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kanta-Hämeen sairaanhoitopiiri** (lyhennys **KHSHP**) eli virallisesti **Kanta-Hämeen sairaanhoitopiirin kuntayhtymä** oli yhdentoista Kanta-Hämeen maakunnan kunnan yhteisesti omistama kuntayhtymä, joka vastasi alueensa väestön erikoissairaanhoidon palveluista.  Kuntayhtymän kotipaikka oli Hämeenlinna. Sairaanhoitopiiri ylläpiti Kanta-Hämeen keskussairaalaa Hämeenlinnassa ja Riihimäellä. Sote-uudistuksen myötä sairaanhoitopiirien toiminta lakkasi koko maassa.

Kanta-Hämeen hyvinvointialue vastaa nykyisin alueen sosiaali-, terveys- ja pelastustoimen palveluista.

Jäsenkunnat
-----------


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Forssa
* Hattula
* Hausjärvi
* Humppila
 | * Hämeenlinna
* Janakkala
* Jokioinen
* Loppi
 | * Riihimäki
* Tammela
* Ypäjä
 |

Sairaalat
---------

Sairaanhoitopiirin ylläpitämiä sairaaloita olivat

* Kanta-Hämeen keskussairaala, Hämeenlinnan yksikkö (Ahvenistontie 20, Hämeenlinna)
* Kanta-Hämeen keskussairaala, Riihimäen yksikkö (Riihimäen sairaala)

Lisäksi Forssan seudun hyvinvointikuntayhtymä (FSHKY) ylläpiti Forssan sairaalaa (Urheilukentänkatu 9, 3. kerros, Forssa), joka tarjosi myös erikoissairaanhoitoa seutukuntansa asukkaille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hallinto Kanta-Hämeen sairaanhoitopiiri, khshp.fi. Viitattu 3.9.2020.
2. 1 2 3  Perussopimus (pdf)  muutettu 1.1.2020. Kanta-Hämeen sairaanhoitopiiri, khshp.fi. Viitattu 3.9.2020.
3. 1 2  Arkistoitu kopioSairaanhoitopiirien jäsenkunnat - sairaanhoitopiirit 2020  2020. Kuntaliitto, kuntaliitto.fi.  Arkistoitu 6.5.2021. Viitattu 1.9.2020.
4. ↑  Sote-uudistuksen vaikutukset kuntien omaisuuteen *Soteuudistus*.  Arkistoitu 6.2.2023. Viitattu 4.3.2023.
5. ↑  Hyvinvointialue - OmaHäme *omahame.fi*. Viitattu 4.3.2023.
6. ↑  Riihimäen sairaala Kanta-Hämeen sairaanhoitopiiri, khshp.fi. Viitattu 3.9.2020.
Šeikki **Maktum ibn Rašid Al Maktum** (arab.  الشيخ مكتوم بن راشد آل مكتوم‎, 1943, Šindagha, Dubai – 4. tammikuuta 2006) oli Arabiemiirikuntien varapresidentti ja pääministeri sekä Dubain emiiri.

Maktumista tuli pääministeri 9. joulukuuta 1971 ja toimi virassa 25. huhtikuuta 1979, jolloin virkaan nousi hänen isänsä šeikki Rašid ibn Sa’d Al Maktum. Isänsä kuoleman jälkeen 7. lokakuuta 1990 hän palasi pääministeriksi ja nousi myös Dubain hallitsijaksi. Hän oli molemmissa tehtävissä aina kuolemaansa asti.

Šeikki Maktum toimi myös Arabiemiirikuntien virkaatekevänä presidenttinä 2.–3. marraskuuta 2004 šeikki Zayid ibn Sultan Al Nahyanin kuoltua kunnes Khalifa ibn Zayid Al Nahayan astui virkaan 4. marraskuuta.

Maktum oli vanhin neljästä veljeksestä. Häntä on kuvattu ujoksi. Hän opiskeli Cambridgessä ja kasvatti kilpahevosia. Maktumin toimiessa hallitsijana hänen nuorempi veljensä Muhammad johti emiraatin modernisaatiota.

Maktum kuoli 4. tammikuuta 2006 aamulla sydänkohtaukseen Palazzo Versace -hotellissa Gold Coastin kaupungissa Australiassa. Dubain hallitsijana häntä seurasi hänen veljensä Muhammad ibn Rašid Al Maktum.

Lähteet
-------

1. 1 2  Obituary: Sheikh Maktoum  4.1.2006. BBC News. Viitattu 20.9.2010. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Kapteeni Singletonin seikkailut** eli **Kapteeni Singleton** (*The Life, Adventures and Piracies of the Famous Captain Singleton*) on englantilaisen kirjailijan Daniel Defoen romaani vuodelta 1720. Teoksen ensimmäisen suomennoksen on englannista lyhennellen tehnyt Väinö Hämeen-Anttila. Lyhentämättömän toisen suomennoksen on tehnyt Jukka Kemppinen.

Kirja kertoo Bob Singleton -nimisestä miehestä, joka kidnapattiin pienenä lapsena. Hänet kasvatti romaniäiti. Hän päätyy kirjassa merimieheksi, ja useiden aluksenvaihdosten jälkeen hänet karkotetaan laivaltaan Madagaskarin saarelle. Ensimmäinen puoli kirjasta käsittelee hänen ja muun karkotetun laivaväen matkaa Afrikan halki Englantiin. Toinen puoli käsittelee Singletonin elämää merirosvona.

Lähteet
-------

1. ↑  Captain Singleton Summary *eNotes*. Viitattu 3.4.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kapteeni Singletonin seikkailut, (Arkistoitu – Internet Archive) sisältää linkit vapaasti ladattavaan teokseen.
* Kapteeni Singletonin seikkailut, esittely. Kirjasampo
Šeikki **Hamad ibn Muhammad al-Šarqi** (arab. حمد بن محمد الشرقي‎, *Ḥamad ibn Muḥammad aš-Šarqī*; s. 25. syyskuuta 1948) on Fujairan emiiri ja Arabiemiraattien korkeimman neuvoston jäsen vuodesta 1974.

Hamad opiskeli Fujairan ensimmäisessä koulussa, ja lähti Englantiin vuonna 1967. Hän opiskeli London Collegessa ja Sandhurstin kuninkaallisessa sotakorkeakoulussa. Hänestä tuli Fujairan kruununprinssi, jolla oli monia tehtäviä sekä omassa emiraatissaan että vuonna 1971 perustettujen Yhdistyneiden arabiemiirikuntien hallinnossa.

Isänsä Muhammad ibn Hamad ibn Abdullah al-Šarqin kuoltua vuonna 1974 Hamad nousi emiiriksi. Hän on kehittänyt emiraattiaan etenkin matkailukohteena, ja houkutelluit sinne ulkomaisia investointeja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  His Highness Sheikh Hamad bin Mohammed Al Sharqi *UAE Cabinet*. Viitattu 4.11.2023.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel

 |

 |
**Eurooppatie E39** on pohjois-etelä -suuntainen eurooppatie Norjassa ja Tanskassa. Tiehen sisältyy yhdeksän lauttamatkaa, joka on eniten yhdellä tiellä Euroopassa.

Reitti
------

Tien reitti kulkee Norjan Trondheimistä lukuisten siltojen ja lauttojen kautta Norjan rannikkoa pitkin Bergenin ja Stavangerin ohi Kristiansandiin, josta on kolmen tunnin ja 15 minuutin lauttamatka Tanskan Hirtshalsiin. Tanskassa tie kulkee Hirtshalsista Aalborgiin.

Reitille Norjan vuonojen ylittämiseksi on kaavailtu yli 40 miljardin dollarin hintaisia kelluvia tunneleita lauttojen ja siltojen korvaamiseksi.

Galleria
--------

* Eurooppatie E39:n reitti Tanskassa.Eurooppatie E39:n reitti Tanskassa.
* Eurooppatie E39:n reitti Norjassa.Eurooppatie E39:n reitti Norjassa.
* Tietä Tanskassa lähellä Hjørringiä.Tietä Tanskassa lähellä Hjørringiä.
* Reitillä sijaitseva Gjemnessundin silta Gjemnesissä Norjassa.Reitillä sijaitseva Gjemnessundin silta Gjemnesissä Norjassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Andrea Lo CNN: Can Norway win the global race to build a 'floating tunnel'? *CNN*. Viitattu 7.6.2022. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en: European road E39 

Eurooppatiet
E1 | E3 | E4 | E5 | E6 | E7 | E8 | E9 | E10 | E11 | E12 | E13 | E14 | E15 | E16 | E17 | E18 | E19 | E20 | E21 | E22 | E23 | E24 | E25 | E26 | E27 | E28 | E29 | E30 | E31 | E32 | E33 | E34 | E35 | E36 | E37 | E38 | E39 | E40 | E41 | E42 | E43 | E44 | E45 | E46 | E47 | E48 | E49 | E50 | E51 | E52 | E53 | E54 | E55 | E56 | E57 | E58 | E59 | E60 | E61 | E62 | E63 | E64 | E65 | E66 | E67 | E68 | E69 | E70 | E71 | E72 | E73 | E74 | E75 | E76 | E77 | E78 | E79 | E80 | E81 | E82 | E83 | E84 | E85 | E86 | E87 | E88 | E89 | E90 | E91 | E92 | E94 | E95 | E96 | E97 | E98 | E99 | E101 | E105 | E115 | E117 | E119 | E121 | E123 | E125 | E127 | E136 | E271 | E551 | E844
Härän niska vakumoitavana.
Sirkulaattori asennettuna vesihauteeseen. Vakumoitu härän niska ennen kypsennystä.
Sous vide -menetelmällä valmistettu härän niska. Pinta ruskistettu parilalla.
**Sirkulaattori** on sekoittimella varustettu vedenkuumennuslaite. Vesihauteeseen upotettavan sirkulaattorin avulla veden lämpötila voidaan pitää tarkasti halutunlaisena. Sekoitin nopeuttaa lämmön siirtymistä ja auttaa pitämään sen hauteessa tasaisena.

Ammattikeittiöissä sirkulaattoria käytetään matalalämpökypsennyksen työvälineenä. Kypsennettävät raaka-aineet vakumoidaan tyhjiöpakkauslaitteella ja vakumoidut pussit laitetaan kypsymään vesihauteeseen, jonka lämpötila pidetään sirkulaattorin avulla halutunlaisena. 

Sirkulaattoria käytettäessä kypsennysajat ovat yleensä pitkiä ja lämpötilat matalia. Menetelmän ansiosta raaka-aineen ominaiset maut ja aromit saadaan hyvin esille. Tyhjiöpakkauksen ansiosta raaka-aineissa ei tapahdu kypsennyksen aikaista nesteen eikä makujen häviämistä. Sirkulaattorin avulla voidaan myös tehostaa keittiön prosesseja keskittämällä valmistus suurempiin eriin ja erilleen tarjoiluhetkestä. Useimmissa sirkulaattoreissa lämpötilaa voidaan säätää asteen kymmenesosan tarkkuudella. Tarkan lämpötilanohjauksen ansiosta valkuaisten hyytymistä voidaan kontrolloida hallitusti ja saada sille näin haluttu rakenne. Sirkulaattorilla kypsennettyjä ruokia voidaan tarjoilla välittömästi kypsennyksen jälkeen tai jäädyttää ja kylmävarastoida myöhempää käyttöä varten. Usein sirkulaattorilla kypsennetyille lihatuotteille tehdään ruskistus esimerkiksi parilalla ennen tarjoilua.

Termiä sirkulaattori (engl. *circulator*) käytetään myös radio- tai mikroaaltotekniikassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Paavo Lintunen: "Sous Vide - Kypsennyksen uudet tuulet" (pdf) *Metos Uutiset 1/2010*.  2010. Kerava:  Metos Oy Ab. Viitattu 4.3.2013.
**Frans Bernhard Knifsund** (19. helmikuuta 1869 Pori – 8. heinäkuuta 1941 Oulu) oli suomalainen apteekkari ja Oy Tehdas Farman toimitusjohtaja.

Knifsund valmistui farmaseutiksi 1888 ja proviisoriksi 1893. Hän teki lukuisia opinto- ja liikematkoja ulkomaille.

Knifsund osti vuonna 1895 Savonlinnan kanta-apteekin ja sen yhteydessä olleen kivennäis- ja virvoitusjuomatehtaan. Hän perusti Savonlinnaan vuonna 1906 Knifsund Oy:n teknokemiallisen tehtaan ja siirsi sen 1912 Turkuun ostaessaan Turun toisen kanta-apteekin. Knifsund myi Turun apteekin parin vuoden kuluttua ja alkoi laajentaa teknokemiallista tehdastaan. Tehdas muutettiin vuonna 1924 osakeyhtiöksi nimellä Oy Tehdas Farma, ja Knifsund oli yhtiön toimitusjohtajana. Makeistehtaaksi vuodesta 1923 lähtien muuttunut Farma toimi Turussa Brahenkatu 6:ssa vuosina 1912–1945. Vuonna 1938 Knifsund osti Oulun vanhan apteekin ja toimi sitten apteekkarina Oulussa. Savonlinnassa asuessaan Knifsund oli muun muassa useiden laivayhtiöiden johdossa. Turussa hän oli mukana perustamassa eräitä liikelaitoksia ja oli jäsenenä niiden johtokunnissa.

Knifsund oli mukana lukuisissa yrityksissä, niiden joukossa muun muassa Affärscentrum, Etelä-Savon Kirjapaino Oy, Fasta, F. B. Knifsund Oy, Herkkula Elite, Kemikaliehandel, Höyryvenhe-Osakeyhtiö Kerttu, Olavin kylpylaitos ja rantahotelli Kylpyläsaaressa Savonlinnassa, turkulainen Liikepankki Oy, Oulun Liiketalo, Saimaan Höyrylaiva Osakeyhtiö, Savolan Oy, Savon Höyryvenhe, Savonlinnan Kaupungin Anniskelu, Savonlinnan Keilarata, Savonlinnan Telefooni, Savonlinnan–Mikkelin Telefoonilinja, Huvila Sulosaari, Suomen Apteekkarien Osuusliike, Suomen Vakuus Oy, Turunmaan Pankki, Wegelius & Co, Westra Linjegatan 38, Väkijuomain Vähittäismyynti Savonlinnassa ja Åbo Nya Utminuterings- och Utskänknings.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Päivästä päivään. 70 v. täyttää... Helsingin Sanomat, 19.02.1939, nro 48, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3  Täydentäviä yhtiötietoja : Knifsund Oy (uusin), Pörssitieto G. Kock
3. 1 2 3  Dödsfall, Björneborgs Tidning, 11.07.1941, nro 53, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Kuolinilmoitus, Hufvudstadsbladet, 11.07.1941, nro 184, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. 1 2 3  Dödsfall, Hufvudstadsbladet, 10.07.1941, nro 183, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Georgi Vasiljevitš Sviridov** (ven. Гео́ргий Васи́льевич Свири́дов; 15. joulukuuta (J: 3. joulukuuta) 1915 Fatež, Kurskin kuvernementti – 6. tammikuuta 1998 Moskova) oli venäläinen säveltäjä.

Sviridov opiskeli 1930-luvun alussa Leningradissa Mihail Judinin johdolla ja sitten Dmitri Šostakovitšin johdolla Leningradin konservatoriossa, josta hän valmistui vuonna 1941. Hänen muiden opettajiensa joukossa olivat Isai Braudo ja Pjotr Rjazanov. Vuonna 1945 Sviridov aloitti esiintymisen pianistina, mutta tämä työ osoittautui vähemmän merkitykselliseksi hänen urallaan, sillä hänen huomionsa alkoi kasvavissa määrin kiinnittyä säveltämiseen. Hän sävelsi kattavan näyttämö-, orkesteri-, kamari- ja vokaalimusiikkiteosten tuotannon, joka ilmentää suurilta osin tunnusomaisen venäläistä tyyliä. Teokset ovat tuoneet Sviridoville tunnustusta johtavana venäläisen musiikin 1900-luvun puolestavälistä loppupuolelle ulottuvan ajanjakson vaikuttajana.

Sviridovin tuotannossa merkittävässä osassa ovat hengelliset teokset, joiden säveltämisen hän aloitti vuonna 1969. Hänen säveltämänsä hengellisten kappaleiden sarja, viimeiseksi teokseksi jäänyt *Pesnopenija i molitvy* (Песнопения и молитвы) on koottu pääosin vuosina 1988–1992. Syyskuussa 1997 Sviridov valitsi kappaleista versiot, jotka tulisivat lopullisen kokoelman osiksi; hän teki vielä viimeisiä muokkauksia nuotteihin, mutta tämä työ jäi kesken säveltäjän kuollessa vuonna 1998.

Sviridov oli 19-vuotiaasta Neuvostoliiton säveltäjäliiton jäsen ja sai 54-vuotiaana Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Georgy Sviridov AllMusic
2. ↑  Catalogue: Details Ondine


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Cambi** oli Espanjan laivaston vuonna 1718 vesillelaskettu kaksikantinen 64-tykkinen Cambi-luokan linjalaiva.

Hankinta
--------

*Pääartikkeli: Cambi-luokka*
Alus valmistettiin San Feliú de Guixolsissa, missä töistä vastasivat Bernardo Cambi. Köli laskettiin 21. lokakuuta 1717. Alus laskettiin vesille 24. elokuuta 1718. Syyskuussa 1718 Espanja osti aluksen, joka liitettiin laivastoon ensimmäisenä päällikkönään Francisco Javier Cornejo y Vallejo.

Palvelus
--------

Britannian kuninkaallisen laivaston alukset ajoivat 13. joulukuuta 1718 *Combia* takaa matkalla San Feliú de Guixolsista Cádiziin, jonne se saapui seuraavana päivänä. Alus siirrettiin 23. helmikuuta 1720 Havannaan, mistä se palasi 17. joulukuuta 1720 Baltasar de Guevaran laivueen mukana Cádiziin. Laivue kuljetti Veracruzista 3,6 miljoonaa pesoa Espanjaan.

Vuonna 1722 alus kohtasi algerialaisia merirosvoja. Se lähti 9. heinäkuuta 1723 Cádizista *Nuestra Señora del Pilarin* ja fregatti *San Josén* kanssa Veracruziin Nueva Españan laivastoon laivueen lippulaivana päällikkönään Antonio Serrano. Laivueen tehtävänä oli saattaa 15 kauppalaivaa Veracruzista Cádiziin, jonne ne saapuivat 23. elokuuta 1724 mukanaan 12 miljoonan peson arvosta aarteita ja kauppatavaraa.

Alus lähti 15. heinäkuuta 1725 Cádizista Veracruziin, jonne se saapui 21. syyskuuta. Alus lähti 9. kesäkuuta 1726 Veracruzista liittyäkseen Antonio Gaztañetan laivastoon Havannassa, mutta se paloi 26. syyskuuta onnettomuudessa Campechen edustalla, jolloin 400 miestä menetti henkensä.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Winfield et al 2023 s. 171

*Cambi*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *Cambi* - *Catalán* |
| Edeltäjä: Santa Isabel -luokka – Seuraaja: *San Juan Bautista* |
**Ala-Tikkurila** (ruots. *Nedre Dickursby*) on asuinalue Helsingin Suutarilan kaupunginosassa Vantaan rajalla. Piirijaossa se on koillisen suurpiirin Puistolan peruspiirin Tapulikaupungin osa-alueen pienalue. Siihen rajoittuvat Siltamäen ja Puistolan osa-alueet, ja pohjoisessa sitä rajaa Keravanjoki, jonka pohjoispuolella ovat Vantaan Viertolan ja Tikkurilan kaupunginosat. Ala-Tikkurilaa sivuaa eteläpuolelta maan vilkasliikenteisimpiin liikenneväyliin kuuluva Kehä III, jonka varrella on liike- ja toimitiloja myös Ala-Tikkurilassa sekä päärata.

Ala-Tikkurilan asuntokanta on omakoti- ja rivitalovaltaista. Ala-Tikkurilassa toimivia palveluja ovat muun muassa päivittäistavarakauppa Lidl, pikaruokaravintola McDonald's, tavaratalo Biltema, huoltoasema Shell sekä muutama autokauppa.

Historiaa
---------

Ala-Tikkurila oli aiemmin Suutarilan kaupunginosan osa-alue, nykyisin pienalue. Tapulikaupungin tultua Suutarilan uudeksi osa-alueeksi Ala-Tikkurila on luettu Tapulikaupunkiin. Ala-Tikkurila liitettiin Helsinkiin suuressa alueliitoksessa 1. tammikuuta 1946.

Ala-Tikkurilan asumusto ei ole kovin vanhaa. Suuri osa Ala-Tikkurilan itäosasta oli vielä 1980-luvulla metsää, johon rakennettiin 1980-luvun lopussa ja 1990-luvun lopussa paljon muun muassa rivitaloja.

Alueen liittämisestä Vantaaseen oli puhetta vuosina 2005–2006. Kyseessä olisi ollut Helsingin kaupungin ja Vantaan kaupungin maanvaihto. Helsingin kaupunki olisi saanut Västerkullan kiilasta maa-alueen ja antanut vastalahjaksi Vantaalle Ala-Tikkurilan alueet. Alueen asukkaat kuitenkin vastustivat hanketta.

Ala-Tikkurila oli pitkään Helsingin ainoa Kehä III:n ulkopuolella sijaitseva alue, kunnes Helsinkiin liitettiin Sipooseen kuulunut Östersundomin alue vuonna 2009.

Helmikuussa 2001 alue nousi otsikoihin, kun Suomen hiihtomaajoukkueen lääkelaukku unohtui Ala-Tikkurilan Shell-huoltamolle ja asiasta sai vinkin *Helsingin Sanomien* rikostoimittaja Riku Rantala. Tästä alkoi Lahden MM-hiihtojen dopingskandaalin selvittely valtavine mediakohuineen.

Linja-autoyhteydet
------------------

Ala-Tikkurila kuuluu Helsingin seudun liikenteen vyöhykejaossa B-vyöhykkeeseen.

* 73 (Malmi-Hakaniemi)
* 73N (Malmi-Rautatientori)
* 572 (Hakunila-Mellunmäki)
* 572 (Myyrmäki)

Lähteet
-------

1. ↑  Helsingin karttapalvelu (Postinumerojako) *kartta.hel.fi*. Viitattu 24.5.2021.
2. ↑  Helsingin karttapalvelu (Osa-aluejako) *kartta.hel.fi*. Viitattu 24.5.2021.
3. ↑  Helsinki Ala-Tikkurila | HelmiSimpukka Express *HelmiSimpukka*. Viitattu 29.6.2019.
4. ↑  Helsinki, Ala-Tikkurila | J. Rinta-Jouppi Oy *J. Rinta-Jouppi*. Viitattu 29.6.2019.
5. ↑  Pesu, Vili: Kari-Pekka Kyrön kohtalokkaasta erehdyksestä 20 vuotta *Ilta-Sanomat*.  10.2.2021. Viitattu 29.5.2022.
6. ↑  Uudet HSL-vyöhykkeet *Helsingin seudun liikenne (hsl.fi)*. Viitattu 24.5.2021.
7. ↑  Reittiopas *reittiopas.hsl.fi*. Viitattu 24.5.2021.
Chris Jagger vuonna 2013.
**Chris Jagger** (s. 19. joulukuuta 1947 Dartford, Englanti) on brittiläinen muusikko ja näyttelijä sekä Rolling Stones -laulaja Mick Jaggerin veli.

Ura
---

Jaggerin esikoisalbumi oli vuonna 1973 julkaistu *Chris Jagger*, joka oli sekoitus countrya, bluesia ja rockia. Seuraavana vuonna ilmestyi levy *Adventures of Valentine Vox the Ventriloquest*, jonka jälkeen Jagger riitautui yhteistyökumppaneidensa kanssa eikä levyttänyt noin 20 vuoteen. Hän työskenteli 1970-luvulla muun muassa valomiehenä Lontoon Rainbow-teatterissa sekä näyttelijänä. 1980-luvulla Jagger teki yhteistyötä ranskalaisen laulajan Franck Langolffin kanssa.

Uutta omaa musiikkia Jaggeriltä ilmestyi vuonna 1994, kun Atcha Acoustic -nimisen kokoonpanon kanssa tehty *Atcha*-albumi julkaistiin. Seuraaavana vuonna 1995 oli vuorossa kriitikoilta hyvän vastaanoton saanut *Rock the Zydeco*. Vuoden 1997 albumi *From Lhasa to Lewisham* julkaistiin Jaggerin sijaan Atcha Acousticin nimellä. Jagger esiintyi ja julkaisi uusia levyjä säännöllisesti pitkin 2000- ja 2010-lukuja, ja tältä ajanjaksolta koostettiin vuonna 2017 *All the Best* -niminen kokoelma.

Jagger on työskennellyt myös muotisuunnittelijana, ja 1960- ja 70-lukujen vaihteessa hän suunnitteli vaatteita esimerkiksi Brian Jonesille, Eric Claptonille, John Lennonille ja Jimi Hendrixille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Phares, Heather: Chris Jagger Songs, Albums, Reviews, Bio & More *Allmusic.com*. Viitattu 14.2.2024.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Tiia Kuikka Kalevan kisoissa 2020.
**Tiia Kuikka** (s. 30. marraskuuta 1994 Uukuniemi) on suomalainen kilpakävelijä. Hän on edustanut vuodesta 2009 lähtien Lappeenrannan Urheilu-Miehiä.

Kuikka oli 2015 Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailujen 20 kilometrin kävelyssä 21:s. Hän sijoittui 18:nneksi kävelyn joukkuemaailmanmestaruuskilpailujen 50 kilometrin kävelyssä Kiinan Taicangissa 5. toukokuuta 2018 Suomen ennätysajalla 4.32.43. Saman vuoden Berliinin EM-kilpailuissa hän sijoittui 50 kilometrin kävelyssä 13:nneksi. Hän käveli 50 kilometrin Suomen ennätyksen 4.29.25 Alytusissa 19. toukokuuta 2019. Hän ei pystynyt osallistumaan saman vuoden Dohan MM-kilpailujen 50 kilometrin kävelyyn flunssan vuoksi.

Kalevan kisoista Kuikka on saavuttanut hopeaa 10 kilometrin kävelystä vuonna 2017 ja pronssia vuosina 2016 ja 2018 sekä pronssia 10 000 metrin kävelystä vuonna 2020. Lisäksi hän on saavuttanut SM-maantiekävelyissä naisten 20 kilometrin matkalla hopeaa vuosina 2017, 2018, 2019 ja 2022 ja pronssia 2020. Hän on ollut mukana viestijuoksun SM-kilpailuissa saavuttaen 3 × 3 000 metrin kävelyviestistä kultaa 2017 ja 2018, hopeaa 2016 sekä pronssia 2010. Sisäratojen SM-kilpailuista Kuikka on saavuttanut 3 000 metrin kävelystä neljä hopeaa vuosina 2016, 2017, 2018 ja 2021 sekä pronssia 2019. 5 000 metrin kävelyssä hän sai hopeaa 2024.

Kuikka jäi harjoituslenkillään lokakuussa 2019 Savonlinnassa auton yliajamaksi ja loukkaantui murtaen olkapäänsä useasta kohdasta ja saamalla kaksi murtumaa kalloonsa, joka johti keskivaikeaan aivovammaan. Hän kuitenkin pystyi jatkamaan kävelyuraansa.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 3 000 m kävely | 13.07,65 | Espoo | 5. elokuuta 2020 |
| 5 000 m kävely | 22.36,49 | Espoo | 18. elokuuta 2021 |
| 10 000 m kävely | 47.26,17 | Turku | 13. elokuuta 2020 |
| 10 km kävely | 47.38 | Tuusula | 21. huhtikuuta 2018 |
| 20 km kävely | 1.38.03 | Dudince | 20. maaliskuuta 2021 |
| 35 km kävely | 2.58.30 **SE** | Dudince | 23. huhtikuuta 2022 |
| 50 km kävely | 4.29.25 **SE** | Alytus | 19. toukokuuta 2019 |

### Sisäradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 3 000 m kävely | 13.30,25ot | Kuopio | 16. helmikuuta 2019 |

Lähteet
-------

1. ↑  Kaakon Viestintä Oy: Uukuniemeläislähtöinen Tiia Kuikka edustaa Suomea elokuussa yleisurheilun EM-kisoissa - Itä-Savo *ita-savo.fi*.  27.6.2018. Viitattu 9.5.2020.
2. 1 2 3 4 5 6  Tiia Kuikka Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
3. ↑  KUIKKA TEKI KOTIMAISTA KÄVELYHISTORIAA, OJALA: "TAKAISIN SORVIN ÄÄREEN" *yleisurhelu.fi*.  5.5.2018. Viitattu 5.5.2018.
4. ↑  Flunssasta kärsivä Tiia Kuikka ei pysty osallistumaan 50 kilometrin kävelyyn Dohassa – "Kisa jää valitettavasti väliin" *yle.fi*.  28.9.2019. Viitattu 2.10.2019.
5. ↑  Yle: Suomen ennätysnainen Tiia Kuikka, 24, sai keskivaikean aivovamman *www.iltalehti.fi*. Viitattu 28.11.2019.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |