recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Suomi** osallistui **vuoden 2011 yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuihin** Pariisissa 12 hengen vahvuisella joukkueella, johon kuului kymmenen miestä ja kaksi naista. Joukkueeseen nimettyjen lisäksi Niclas Sandells, Matti Räsänen, Karin Storbacka ja Sandra Eriksson olivat hallikaudella rikkoneet SUL:n asettaman tulosrajan, mutta eivät eri syistä osallistuneet EM-kilpailuihin.

Kilpailuiden ainoa finaaliin yltänyt suomalainen oli seiväshyppääjä Minna Nikkanen, joka venyi finaalissa jaetulle neljännelle sijalle uudella Suomen ennätystuloksella 460. Jo karsinnassa hän paransi kolmesti SE:tä tuloksilla 445, 450 ja 455.

Miehet
------

| Laji | Pvm | Urheilija | Sijoitus | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 60 m | 5.3. | Hannu Hämäläinen | välierässään 6. | 6,71 |
| Jonathan Åstrand | välierässään 8. | 6,77 (alkuerissä 6.70) |
| Jarkko Ruostekivi | alkuerässään 7. | 6,82 |
| 3 000 m | 4.3. | Jonas Hamm | alkuerässään 7. | 8.16,51 |
| 60 m aitajuoksu | 4.3. | Joona-Ville Heinä | alkuerässään 6. | 7,90 |
| korkeushyppy | 4.3. | Osku Torro | karsinnassa 13. | 222 |
| Jussi Viita | karsinnassa 13. | 222 |
| seiväshyppy | 4.3. | Jere Bergius | karsinnassa 13. | 540 |
| pituushyppy | 4.3. | Petteri Lax | karsinnassa 22. | 743 |
| Otto Kilpi | karsinnassa 25. | 727 |

Naiset
------

| Laji | Pvm | Urheilija | Sijoitus | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 800 m | 4.3. | Suvi Selvenius | alkuerässään 4. | 2.10,88 |
| seiväshyppy | 5.3. ja 6.3. | Minna Nikkanen | loppukilpailussa 4. | 460 **SE** |

Lähteet
-------

* Suomen joukkue sisäratojen EM-kilpailuihin, seurakisat.fi
* Tulokset european-athletics-statistics.org (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Nieminen, Mikko: AAMUKILPAILUT 5.3. *Seurauutiset.fi*. SUL. Viitattu 25.3.2013.

Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa
1967 • 
1969 • 
1970 • 
1971 • 
1972 • 
1973 • 
1974 • 
1975 • 
1976 • 
1977 • 
1978 • 
1979 • 
1980 • 
1981 • 
1982 • 
1983 • 
1984 • 
1985 • 
1986 • 
1987 • 
1988 • 
1989 • 
1990 • 
1992 • 
1994 • 
1996 • 
1998 • 
2000 • 
2002 • 
2005 • 
2007 • 
2009 • 
2011 • 
2013 • 
2015 • 
2017 •
2019
**Helmer Viktor Timgren** (28. toukokuuta 1901 Saarijärvi – 18. tammikuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Timgrenin vanhemmat olivat piirikuntapäällikkö, ylimetsänhoitaja Gustav Oskar Timgren ja valokuvaaja Jenny Olivia (Vivi) Richter ja puoliso 1933–1975 voimistelunopettaja Inkeri Maria Ståhlberg. Timgren tuli ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1920 ja valmistui Helsingin yliopistosta agronomiksi ja metsänhoitajaksi 1928. Hän oli Serlachius & Heinin palveluksessa Salmissa 1926, Haukijärven kartanon hoitaja Hämeenkyrössä 1928 ja 1929 ja Hammarén & Co Ab:n, vuodesta 1941 Oy Kyro Ab, metsänhoitaja ja metsäpäällikkö 1929–1966. Timgrenillä oli myös useita alansa ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai 1959. Suomen sisällissotaan Timgren osallistui valkoisten puolella ja toimi muun muassa Vapaussoturien Huoltosäätiön Pirkka-Hämeen avustustoimikunnan varapuheenjohtajana 1956–1976.

Julkaisuja
----------

* *Utdrag ur Haukijärvi gårds historia*, 1929
* *Lanthushållningen på Haukijärvi gård under senare tiden*, 1929.

Lähteet
-------

1. 1 2  Karonen, Petri: Metsäneuvos Helmer Timgren (1901–1986). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 9.3.2017. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 20.3.2023.
2. ↑  Dödsfall.  *Hufvudstadsbladet*, 2.2.1986, nro 31, s. 8. Kansalliskirjasto. Viitattu 20.3.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Petri Karonen: Helmer Timgren *Biografiasampo*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
**Aikuiskasvatuksen tutkimusseura** (ATS) perustettiin 7. joulukuuta 1940 Helsingissä nimellä *Kansansivistysopillinen Yhdistys*. 

Yhdistyksen sääntöjen mukaan ATS:n tarkoituksena on aikuiskasvatustyön tukeminen ja edistäminen. Tarkoituksensa toteuttamiseksi yhdistys pyrkii aikaansaamaan aikuiskasvatuksen tutkimus- ja selvitystyötä, harjoittamaan julkaisu-, esitelmä-, luento- yms. informaatiotoimintaa sekä panee toimeen ja tukee alan koulutusta ja muuta edellisiin verrattavaa toimintaa.

Seuran esihenkilönä toimii dosentti Karin Filander.

Seuran vaiheita
---------------

Alkuaan yhdistyksen tarkoituksena oli edistää kansansivistysopillista tutkimusta ja teoreettista keskustelua järjestämällä esitelmä- ja keskustelutilaisuuksia ja harjoittamalla julkaisutoimintaa. Yhdistys perustui henkilöjäsenille, jotka johtokunta valitsi. Akateeminen osuus jäsenistössä oli varsin vahva: neljännes ensimmäisen toimintavuoden jäsenistä oli tohtoreita tai professoreita. Alfred Kordelinin säätiö ja vapaan sivistystyön järjestöt tukivat rahallisesti alusta alkaen yhdistyksen toimintaa.
Seuran hallinto ja toiminnan painopiste olivat aluksi Helsingissä, mutta kun Yhteiskunnallinen korkeakoulu muutti vuonna 1960 Tampereelle, siirrettiin myös yhdistyksen hallinto pari vuotta myöhemmin Tampereelle. Kansansivistysopillinen Yhdistys muutti nimensä Aikuiskasvatuksen Tutkimusseuraksi vuonna 1971.

Seuran toiminta
---------------

ATS:n toiminta ryhmittyy seuraaviin toimintamuotoihin.
Seura:

* kehittää alan kansallista ja kansainvälistä tieteellistä tutkimusta
* julkaisee alan tutkimuksia
* osallistuu aikuiskasvatusta koskevaan tiede- ja koulutuspolitiikkaan
* kehittää alan tutkijoiden kansallista ja kansainvälistä verkostoa
* vahvistaa vuoropuhelua tutkijoiden ja käytännön toimijoiden sekä politiikan tekijöiden kanssa

ATS julkaisee yhteistyössä Kansanvalistusseuran kanssa Aikuiskasvatus-lehteä, Aikuiskasvatuksen vuosikirjaa ja Lifelong Learning in Europe -lehteä.

Aikuiskasvatuksen tutkijatapaamiset
-----------------------------------

Seura järjestää alan tutkijoille aikuiskasvatustieteen tutkimuspäivät. Ensimmäinen aikuiskasvatuksen tutkijatapaaminen järjestettiin Oriveden Opistossa elokuussa 1989. Helsingin, Jyväskylän, Kuopion, Tampereen ja Turun yliopistojen ja Teknillisen korkeakoulun ja Suomen Akatemian tutkijat esittelivät tutkimuksiaan kaksipäiväisessä seminaarissa. Nyt tutkijatapaamisesta on jo muodostunut traditio. Seura järjestää tutkijatapaamisia parin kolmen vuoden välein eri yliopistopaikkakunnilla. Viimeisin, yhdeksäs tutkijatapaaminen järjestettiin Itä-Suomen yliopistossa Joensuussa helmikuussa 2010. Useimmista näistä tapaamisista on toimitettu myös julkaisu.

Lähteet
-------

1. ↑  Rainer Aaltonen, Aikuiskasvatus-lehti 4/2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Seuran sivusto
* ATSn blogi
**Wiedemann–Steinerin oireyhtymä** on oireyhtymä, jota aiheuttavat KMT2A-geenin mutaatiot. Yleensä oireyhtymän taustalla on *de novo* -mutaatio. Periytymistapa on vallitseva.

Wiedemann–Steinerin oireyhtymään liittyy lyhytkasvuisuutta, kehitysvammaisuutta ja poikkeavat kasvonpiirteet. Poikkeavaa karvoitusta kyynärseudulla esiintyy yli 50 %:lla potilaista. Sitä pidettiin aiemmin oireyhtymälle tyypillisenä erityispiirteenä, mutta geenitutkimuksissa oireyhtymä on osoittautunut luultua yleisemmäksi ja sen oirekuva on täsmentynyt. Useimmiten Wiedemann–Steinerin oireyhtymä johtaa lievään tai keskivaikeaan kehitysvammaisuuteen. Kehitysviive on havaittu kielentuotossa noin 80 %:lla ja motorisissa taidoissa selkeänä noin 60 %:lla. Monet jäävät pienikokoisiksi. Tyypillisiin kasvonpiirteisiin kuuluvat pitkät ja kapeat, toisistaan etäiset luomiraot, korostuvat kulmakarvat ja silmäripset, leveähkö nenä sekä pitkähkö ylähuuli. Joskus Wiedemann–Steinerin oireyhtymään liittyvissä kasvonpiirteissä on huomattavaa samankaltaisuutta Kabuki-oireyhtymässä ja Cornelia de Lange -oireyhtymässä esiintyvien kasvonpiirteiden kanssa. Alle puolilla potilaista on ilmennyt luuston poikkeavuuksia. Osalla on todettu myös sydämen rakennepoikkeamia, pienikätisyyttä ja -jalkaisuutta, epilepsiaa sekä hypotoniaa. Suurimmalla osalla Wiedemann–Steinerin oireyhtymästä kärsivistä on ollut silmälöydöksenä karsastus, kyyneltieongelmia tai ptoosi. Oireyhtymään liittyvinä psyykkisinä piirteinä on kuvattu aggressiivisuutta, keskittymiskyvyn puutetta, ahdistuneisuutta ja stereotyyppisiä toimintoja.

Wiedemann–Steinerin oireyhtymään viittaavia tapauskuvauksia julkaistiin ensimmäisen kerran 1980-luvun loppupuolella. Oireyhtymä nimettiin kahden ensimmäisen raportin laatijoiden mukaan. Vuonna 2012 löydettiin oireyhtymää aiheuttava virhe KMT2A-geenistä. Tapauksia on esiintynyt eri puolilla maailmaa, mutta esiintyvyydestä ei ole tietoa. Alidiagnosointia on arveltu esiintyvän runsaasti. Parannuskeinoa Wiedemann–Steinerin oireyhtymään ei ole vaan hoito on oireenmukaista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Helena Kääriäinen, Wiedemann-Steinerin oireyhtymä Tukiliitto 25.10.2019, viitattu 7.7.2023
Lone Dybkjær
**Lone Dybkjær** (23. toukokuuta 1940 Frederiksberg – 20. heinäkuuta 2020) oli tanskalainen Radikaalin Venstren poliitikko.

Dybkjær valmistui Tanskan teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1964. Hänet valittiin ensimmäisen kerran kansankäräjille vuonna 1973. Vuosina 1988–1990 hän toimi maansa ympäristöministerinä. Hän ja sosiaaliministeri Aase Olesen olivat Radikaalin Venstren ensimmäiset naisministerit. Vuosina 1994–2004 Dybkjær istui Euroopan parlamentin jäsenenä Euroopan liberaalidemokraattien ryhmässä. 
Dybkjær jätti paikkansa kansankäräjillä vuonna 2011. Samana vuonna hänellä todettiin rintasyöpä.

Dybkjærille syntyi ensimmäisestä avioliitostaan (1964–1980) Ib Dybkjærin kanssa kaksi tytärtä (s. 1970 ja 1973). Vuodesta 1994 kuolemaansa hän oli naimisissa Poul Nyrup Rasmussenin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lone DYBKJÆR European Parliament
2. ↑  Danska politikern Lone Dybkjær är död Expressen
3. 1 2  Lone Dybkjær (1940 - ) Dansk kvindebiografisk leksikon
4. 1 2 3  Lone Dybkjær er død DR
5. ↑  Lone Dybkjær er død Billed-Bladet
6. ↑  Tidligere minister Lone Dybkjær er alvorligt syg af kræft DR


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Wieacker–Wolffin oireyhtymä** on erittäin harvinainen oireyhtymä, joka periytyy peittyvästi X-kromosomissa. Se aiheuttaa synnynnäisen, hitaasti etenevän hermostollisen kehityshäiriön. Tyypillisiin oireisiin kuuluvat etenevä lihasheikkous, distaalinen myopatia, niveljäykkyys ja kyvyttömyys eräiden pään alueen lihasten liikuttamiseen. Oirekuva on kuitenkin yksilöllisesti vaihteleva.

Wieacker–Wolffin oireyhtymä aiheuttaa sikiön lihasheikkoudesta johtuvaa vähäistä liikkumista kohdussa. Tämä puolestaan johtaa nivelten virheasentoihin, ja seuraukset ilmenevät vaikeana synnynnäisenä artrogrypoosina. Oireyhtymässä tyypillistä on myös alaraajojen kärkiosissa ilmenevä lihasheikkous eli distaalinen myopatia. Spastisuutta saattaa esiintyä ja lapsella saattaa olla hidastunut pituuskasvu. Wieacker–Wolffin oireyhtymään liittyy motorinen kehitysviive, minkä lisäksi lihasheikkous kasvoissa ja kielessä voi aiheuttaa syömis- ja puhumisvaikeuksia. Kasvonpiirteisiin vaikuttaa lihasheikkous kasvojen alueella. Ptoosi, karsastus ja kaukonäköisyys ovat mahdollisia. Oireyhtymästä kärsivän korvat voivat myös sijaita poikkeuksellisen matalalla ja kitalaen kaari saattaa olla korkea. Myös suun poikkeavaa muotoa esiintyy oireyhtymän yhteydessä.

Wieacker–Wolffin oireyhtymään liittyy lievä kehitysvamma ja osassa tapauksista epilepsia. Sen yhteydessä tavataan erilaisia luustomuutoksia, kuten kampurajalkaa, skolioosia, lordoosia ja kamptodaktyliaa. Oireyhtymään liittyy myös kasvanut alttius lonkkanivelen sijoiltaanmenoon. Wieacker–Wolffin oireyhtymä johtuu X-kromosomin ZC4H2-geenin mutaatiosta, ja sen yleisyydeksi on arvioitu alle yksi tapaus miljoonaa syntyvää lasta kohden. Parannuskeinoa oireyhtymään ei ole vaan hoito on oireenmukaista. Wieacker–Wolffin oireyhtymän kuvasivat vuonna 1985 P. Wieacker ja G. Wolf. Vuonna 1997 oireyhtymän aiheuttava geenimutaatio paikannettiin X-kromosomiin, ja vuonna 2013 sen taustalta löydettiin ZC4H2-geenin mutaatio. Wieacker–Wolffin oireyhtymä kuuluu ZC4H2-kytkeytyneiden harvinaissairauksien ryhmään.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Johanna Rintahaka, Wieacker-Wolffin oireyhtymä Tukiliitto 6.3.2023, viitattu 6.7.2023
*Tämä artikkeli käsittelee Italian, Itävalta-Unkarin ja Saksan sotilasliittoa. Sanan muista merkityksistä kerrotaan täsmennyssivulla.*
Ranskalainen pilakuvakommentti kolmiliitosta: Otto von Bismarck ja keisari Frans Joosef I nojaavat ruutitynnyriin piippuja poltellen, Italian kuningas Umberto I karistaa sikarintuhkaa ruudin sekaan. Kuninkaalla päässään liioiteltu bersaglieri-töyhtöhattu
Kolmiliitto vuonna 1913
**Kolmiliitto** oli Saksan keisarikunnan, Itävalta-Unkarin ja Italian vuonna 1882 solmima sotilasliitto. Saksa ja Itävalta olivat liittoutuneet jo vuonna 1879. Romanian kuningaskunta liittyi kolmiliittoon lokakuussa vuonna 1883. Sopimus uudistettiin 28. kesäkuuta 1902. Se uudistettiin jälleen 5. joulukuuta 1912 kestämään vuoteen 1918 saakka.

Kolmiliittoa edelsi Saksan ja Itävallan vuonna 1879 solmima kaksiliitto, jossa sovittiin, että Itävalta-Unkari ja Saksa puolustaisivat toisiaan Venäjän hyökkäystä vastaan. Jos taas Ranska hyökkäisi Saksaa vastaan, Itävalta-Unkari olisi puolueeton.

Kolmiliitto oli suunnattu Italian ja Saksan kannalta Ranskaa vastaan. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä Italia ei ollut velvoitettu liittymään sotaan, sillä auttamisvelvollisuus oli voimassa vain, jos Saksa olisi joutunut ulkovallan sotilaallisen hyökkäyksen kohteeksi. Italia katsoi Saksan itse aloittaneen sodan Ranskaa vastaan ja se julistautui neutraaliksi. Italia erosi kolmiliitosta 4. toukokuuta 1915 ja julisti sodan Itävalta-Unkarille 23. toukokuuta.

Lähteet
-------

1. ↑  Laati, Iisakki: *Mitä Missä Milloin 1951*, s. 72. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1950.
2. ↑  Laati, Iisakki: *Mitä Missä Milloin 1951*, s. 73. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1950.
3. ↑  Alliance System 1914 *encyclopedia.1914-1918-online.net*.
4. ↑  Laati, Iisakki: *Mitä Missä Milloin 1951*, s. 74. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1950.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kolmiliitto** Wikimedia Commonsissa
**Sjarhei Mikalajevitš Veramko** (valkoven. Сяргей Мікалаевіч Верамко, ven. Сергей Николаевич Веремко, *Sergei Nikolajevitš Veremko*; s. 16. lokakuuta 1982 Minsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen jalkapalloilija. Hän edustaa Venäjän valioliigassa pelaavaa Krylja Sovetov Samaraa ja on pelipaikaltaan maalivahti.

Seurajoukkueura
---------------

Veramko pelasi vuosina 1999–2002 valkovenäläisessä Dinamo-Juni Minskissä 36 ottelua. Seuraavat vuodet hän edusti ukrainalaista Arsenal Kharkivia, jossa pelasi 34 ottelua. Vuosina 2006–2007 Veramko edusti Neman Grodnoa (36 ottelua) ja vuosina 2008–2010 BATEa (71 ottelua). Alkuvuonna 2011 hän pelasi 11 ottelua ukrainalaisessa Sevastopolissa. Saman vuoden heinäkuussa Veramko siirtyi venäläiseen Krylja Sovetov Samaraan.

Maajoukkueura
-------------

Veramko on pelannut vuodesta 2008 alkaen Valko-Venäjän maajoukkueessa.

Lähteet
-------

* Sjarhei Veramko Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* Sjarhei Veramko National Football Teams -sivustolla (englanniksi)
**Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1915** olivat kuudennet viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut. Kilpailut käytiin Helsingissä Eläintarhan urheilukentällä 19.–20. kesäkuuta 1915 Helsingin IFK:n järjestäminä. Kilpailuissa juostiin myös naisten 100 metrin henkilökohtainen mestaruuskilpailu.

Miehet
------

### Miehet 4 × 100 metriä


| Sija | Seura | Kilpailijat | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Helsingin IFK I | John Engberg, Waldemar Wickholm, Valentin Malinovski, Paul Jefimoff | 44,8 |
| 2 | Helsingin Kisa-Veikot I | Valter Gustafsson, Toivo Latvio, Erkki Kättö, Lauri Lång | 45,6 |
| 3 | Helsingin IFK II | B. Halén, H. Lilja, G. Joutseno, Ola Fogelberg | 45,8 |
|

  

  

### Miehet 1 600 metriä

(800 + 400 + 200 + 200)


| Sija | Seura | Kilpailijat | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Helsingin IFK | Ola Fogelberg, Waldemar Wickholm, J. Engberg, Paul Jefimoff | 3.49,6 |
| 2 | Helsingin Kisa-Veikot | Eino Elo, Erkki Kättö, Valter Gustafsson, Toivo Latvio | 4.00,1 |
| 3 |  |  |  |
|

  

  

### Miehet 5 × 2 000 metriä


| Sija | Seura | Kilpailijat | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Helsingin Kisa-Veikot | Einari Teräskivi, Erik Schönberg,Eino Elo, Tatu Kolehmainen, Albin Stenroos | 30.17,3 |
| 2 | Metsäkylän Kurssi | A. Pekkanen, V. Klemola, N. Järvelä, V. Peltonen, A. Merisalo | 30.19,1 |
| 3 | Helsingin IFK | O. Bärlund, Hj. Nyström, E. Sandblom, E. Nylund, Valter Nyström |  |
|

  

  

3 000 metrin piirienvälisen joukkuejuoksun voitti Helsinki, toisena Finlands Svenska Gymnastik- och Idrottsförbund

Naiset
------

### Naiset 4 × 100 metriä


| Sija | Seura | Kilpailijat | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Turun Urheiluliitto | Irma Svensson, Lempi Kanerva, Lisie Nyström, Olga Mauritsson | 56,9 |
| 2 | Turun Riento | Martta Lindvall, Ester Linsberg, Alli Nyman, Tyyne Sandström | 58,5 |
| 3 | Helsingin Jyry | Elina Arenius, Hilda Nieminen, Aune Hauska, Anni Ahonen | 58,6 |
|

  

  

### Naiset 100 metriä


| Sija | Kilpailija | Seura | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Lisie Nyström | Turun Urheiluliitto | 14,1 |
| 2 | Martta Lindvall | Turun Riento | 14,2 |
| 3 | Anni Toivio | Tampereen Yritys | 14,7 |
|

Lähteet
-------

* Suomen Urheilulehti 25. kesäkuuta 1915, sivu 642

  

YleisurheiluViestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut
1910 |
1911 |
1912 |
1913 |
1914 |
1915 |
1916 |
1917 |
1918 |
1919 |
1920 |
1921 |
1922 |
1923 |
1924 |
1925 |
1926 |
1927 |
1928 |
1929 |
1930 |
1931 |
1932 |
1933 |
1934 |
1935 |
1936 |
1937 |
1938 |
1939 |
1940 |
 1941–1942 |
1943 |
 1944 |
1945 |
1946 |
1947 |
1948 |
1949 |
1950 |
1951 |
1952 |
1953 |
1954 |
1955 |
1956 |
1957 |
1958 |
1959 |
1960 |
1961 |
1962 |
1963 |
1964 |
1965 |
1966 |
1967 |
1968 |
1969 |
1970 |
1971 |
1972 |
1973 |
1974 |
1975 |
1976 |
1977 |
1978 |
1979 |
1980 |
1981 |
1982 |
1983 |
1984 |
1985 |
1986 |
1987 |
1988 |
1989 |
1990 |
1991 |
1992 |
1993 |
1994 |
1995 |
1996 |
1997 |
1998 |
1999 |
2000 |
2001 |
2002 |
2003 |
2004 |
2005 |
2006 |
2007 |
2008 |
2009 |
2010 |
2011 |
2012 |
2013 |
2014 |
2015 |
2016 |
2017 |
2018 |
2019 |
2020 |
2021 |
2022
**Kouvolan ravirata** on Kouvolan Ravikylässä sijaitseva ravirata. Se on Oulun Äimäraution jälkeen Suomen toiseksi pisimpään samalla paikalla toiminut ravirata.

Historia
--------

Vuonna 1905 perustetun *Valkealan Hevosystäväinseura ry:n* omistama ravirata aloitti toimintansa nykyisellä paikallaan 1910-luvun alussa. Vuonna 1916 keskikentälle valmistui paviljonki kilpailutuomareita sekä -henkilökuntaa varten. Samalla rataa myös levennettiin.

Vuonna 1948 valmistui *Ravitaloksi* nimetty ravintolarakennus. Kymmenen vuotta myöhemmin rakennettiin keskikentälle totalisaattoripelien vastaanottamista varten pyöreä kioskirakennus, joka purettiin vuonna 1978.

1960-luvun lopulla ryhdyttiin Kouvolaan suunnittelemaan Porin ja Forssan raviratojen mallin mukaista modernia katsomorakennusta. Noin tuhannen hengen istumakatsomon sekä lämmitetyn totohallin käsittävä rakennus valmistui vuonna 1971. Uudessa katsomorakennuksessa oli myös tuomaritorni, kahvila sekä wc-tilat. Vuonna 1974 remontoitiin kaviouraa ja samalla radalle valmistui myös valaistus. 

Seuraava suuri rakennushanke oli vuosina 1978–1979, jolloin rakennettiin uudet eläinlääkärin tilat. Lisäksi laajennettiin katsomorakennusta uudella osalla, johon tuli muun muassa ravintolakatsomo. Uusi katsomorakennus otettiin käyttöön maaliskuussa 1980. Viimeisin radan kaviouran kunnostustyö on tehty vuoden 1990 Kuninkuusravien edellä.

Suurkilpailut
-------------

Kouvolan raviradalla järjestetään vuosittain useita suurkilpailuja. Merkittävimmät ovat kesäkuussa juostava kansainvälinen Kymi Grand Prix sekä marraskuinen Kymenlaakso-ajo.

Muita suurkilpailuja ovat *Valkeala-ajo*, *Jouni Kaikko Memorial* sekä *Kouvola-ajo*.

Kuninkuusravit Kouvolassa on järjestetty vuosina 1952, 1964, 1973, 1990, 2007 ja 2023.

Lähteet
-------

* Kouvolan raviradan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Valkealan Hevosystäväinseuran 100-vuotishistoriikki[vanhentunut linkki]
Firenzen raitiotieverkoston suunnitelma. Nykyisin linja 1 (punainen) on toistaiseksi ainoa rakennettu.
**Firenzen raitiotieliikenne** on yksi Firenzen julkisen liikenteen muodoista.

Historia
--------

Kaupungissa avattiin hevosraitiotie vuonna 1879, jolla yhdistettiin Peretola sekä kaupungin keskusta. Vuotta myöhemmin linjaa laajennettiin Pratoon ja Poggio a Caianoon. 1930-luvulla linjaa ylläpitänyt yritys ajautui konkurssiin. Tätä ennen kaupungin liikenteeseen olivat ilmestyneet linja-autot.

Toinen maailmansota vaurioitti linjastoa pahoin ja se saatiin kunnostettua vasta 1950-luvun alussa. Liikennöinti raitioteillä lopetettiin kuitenkin lopullisesti vuonna 1958.

2000-luvun alussa raitiotieliikennöinti päätettiin aloittaa kaupungissa uudestaan ja uuden linjan rakennustyöt aloitettiin vuonna 2005. Linja rakennettiin Firenzestä Scandicciin.

Lisäksi kaupungissa on suunniteltu kahden muun raitiotielinjan rakentamista. Linja 2 veisi Peretolan lentoasemalle ja linja 3 keskustasta pohjoiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Line 1 comune.fi.it. Viitattu 6.2.2017. (italiaksi)
2. ↑  Linea 1 - Statistiche passeggeri 2015 comune.fi.it. Viitattu 6.2.2017. (italiaksi)
3. ↑  1865-1890 ataf.net.  Arkistoitu 7.2.2017. Viitattu 6.2.2017. (italiaksi)
4. ↑  1913-1934 ataf.net.  Arkistoitu 7.2.2017. Viitattu 6.2.2017. (italiaksi)
5. ↑  1945-1966 ataf.net.  Arkistoitu 7.2.2017. Viitattu 6.2.2017. (italiaksi)
6. ↑  2000-2005 ataf.net.  Arkistoitu 9.1.2017. Viitattu 6.2.2017. (italiaksi)
7. ↑  Linee 2 e 3 della nuova tramvia di Firenze ctc-coop.com.  Arkistoitu 23.10.2013. Viitattu 6.2.2017. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Firenzen raitiotieliikenne**.
* Virallinen kotisivu (italiaksi)
* Firenzen kaupungin sivusto raitiotiestä (englanniksi)
**Fotoyks** on vuonna 1976 perustettu  suomalainen valokuva-alan yritys, jolla on kahdeksan passikuvaamoa ja valokuvatuotteiden myymälää pääkaupunkiseudulla. Lisäksi yritys tarjoaa tuotteitaan verkossa osoitteessa fotoyks.fi ja kuvatkirjaksi.fi.

Passikuvaamot toimivat ilman ajanvarausta. Kuvauksen jälkeen Fotoyks toimittaa asiakkaasta otetun passikuvan poliisin tietojärjestelmään, ja yleisimmissä tapauksissa asiakas voi hakea uutta passia verkossa joko välittömästi myymälän asiakaspäätteellä tai myöhemmin kotonaan. Pasilan ja Tikkurilan poliisin lupapalveluiden vieressä toimii Fotoyks-passikuvaamo niitä asiakkaita varten, jotka tekevät passihakemuksen varaamalla ajan lupapalveluihin. Passikuvien lisäksi kuvaamoista saa ilman ajanvarausta kuvat viisumeihin, muihin dokumentteihin sekä rennommat henkilökuvat.

Yritys valmistaa asiakkaan kuvatiedostoista ja filmeistä valokuvia, kuvakirjoja, kuvakortteja, julisteita, tauluja, kalentereita ja muita kuvatuotteita. Asiakas voi tuoda kuvansa myymälään ja tilata siellä haluamiaan kuvatuotteita Fotomaatti-tilauspäätteiden avulla. Vaihtoehtoisesti hän voi ladata kuvatiedostonsa fotoyks.fi-nettipalveluun, tehdä siellä haluamansa kuvatuotteet ja noutaa ne parin päästä valitsemastaan myymälästä tai saada tuotteet postitse kotiinsa. Yritys ilmoittaa sivustollaan reaaliaikaisesti, milloin kuvatilaus on valmis.

Fotoyks myy filmejä, kehittää niitä ja tarjoaa filmien skannaus- ja digitointipalveluja. Yritys tarjoaa myös kaitafilmien ja videoiden digitalisointia.

Yritys valmistaa edelleen myös valokuvia kemiallisen prosessin avulla. Kehitysprosessissa ylitse jäävä kemia kierrätetään.

Fotoyks aloitti kuvakirjojen valmistuksen vuonna 2007. Asiakas voi tehdä kuvakirjan joko netin ylitse selaimellaan fotoyks.fi-palvelussa tai ladata omalle koneelleen ilmaisen ohjelmiston kuvatkirjaksi.fi-sivustolta.

Yritys valmistaa kaikki valokuvat ja kuvatuotteet omissa tiloissaan Helsingissä. Sillä on käytössään muun muassa fotokemiaa käyttävä Polielettronica-suurlaboratorio ja Noritsu-minilaboratorioita sekä kuvakirjoja painava Canon-painokone.

Ensimmäinen Fotoyks-myymälä perustettiin Helsinginkadulle Kallioon vuonna 1976. Seuraavat myymälät perustettiin keskustaan, Itäkeskukseen, Tapiolaan (ennen Heikintorilla, nykyään Ainoassa) ja Vantaalle. 2000-luvulla digikameroiden syrjäyttäessä filmin myymälöitä lopetettiin. Viime vuosina myymälöitä on perustettu Pasilaan (2013), Dixi Tikkurilaan (2018) , Isoon Omenaan (2018) sekä keväällä 2021 kahdeksas myymälä/pikastudio Selloon.

Lähteet
-------

1. ↑  Fotoyks *Fotoyks kotisivu*. Viitattu 24.7.2018.
2. ↑  Fotoyks *Fotoyks Itis*. Viitattu 24.7.2018.
3. ↑  Newsbox *Fotoyks Tikkurilaan*. Viitattu 24.7.2018.
4. ↑  Fotoyks *Fotoyks kotisivu*. Viitattu 24.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Fotoyks-ketjun verkkosivut
**Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1919** järjestettiin 5.–6. heinäkuuta Helsingissä Eläintarhan kentällä.

Yleisen sarjan mitalistit
-------------------------

### Miehet

|  | Aika | 1. osuus | 2. osuus | 3. osuus | 4. osuus | 5. osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 4 × 100 m |
| 1. | Helsingin IFK | 44,8 | Rafael Nyström | Paul Jefimoff | Erik Vilén | Waldemar Wickholm |
| 2. | Tampereen Pyrintö | 45,5 | Lönn | Reijo Halme | Ville Tuulos | Hugo Lahtinen |
| 3. | Helsingin Kisa-Veikot | 46,3 | Toivo Latvio | Eränen | Erkki Kättö | Lauri Brander |
| 4 × 400 m |
| 1. | Helsingin IFK 1 | 3.37,9 | Paul Jefimoff | Lennart Öhman | Waldemar Wickholm | Erik Wilén |
| 2. | Tampereen Pyrintö | 3.38,3 | Fredrik Tuulos | Ville Tuulos | Janne Seppälä | Hugo Lahtinen |
| 3. | Helsingin IFK 2 | 3.38,7 | Hugo Hildén | Rafael Nyström | Bengt Bengtström | Valter Nyström |
| 5 × 2 000 m |
| 1. | Helsingin Kisa-Veikot | 30.49,5 | Aarne Kallberg | Tatu Kolehmainen | Emil Ahtola | Sven Väiniö | Teodor Koskenniemi |
| 2. | Tampereen Pyrintö | 31.54,3 | V.Nuotio | Toivo Sipilä | E.Tommola | A.Ahlgren | Fredrik Tuulos |

Lähteet
-------

* Suomen mestaruuskilpailut viestijuoksuissa y.m. 5-6. VII. 19 *Suomen Urheilulehti*. Viitattu 6.4.2020.

  

YleisurheiluViestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut
1910 |
1911 |
1912 |
1913 |
1914 |
1915 |
1916 |
1917 |
1918 |
1919 |
1920 |
1921 |
1922 |
1923 |
1924 |
1925 |
1926 |
1927 |
1928 |
1929 |
1930 |
1931 |
1932 |
1933 |
1934 |
1935 |
1936 |
1937 |
1938 |
1939 |
1940 |
 1941–1942 |
1943 |
 1944 |
1945 |
1946 |
1947 |
1948 |
1949 |
1950 |
1951 |
1952 |
1953 |
1954 |
1955 |
1956 |
1957 |
1958 |
1959 |
1960 |
1961 |
1962 |
1963 |
1964 |
1965 |
1966 |
1967 |
1968 |
1969 |
1970 |
1971 |
1972 |
1973 |
1974 |
1975 |
1976 |
1977 |
1978 |
1979 |
1980 |
1981 |
1982 |
1983 |
1984 |
1985 |
1986 |
1987 |
1988 |
1989 |
1990 |
1991 |
1992 |
1993 |
1994 |
1995 |
1996 |
1997 |
1998 |
1999 |
2000 |
2001 |
2002 |
2003 |
2004 |
2005 |
2006 |
2007 |
2008 |
2009 |
2010 |
2011 |
2012 |
2013 |
2014 |
2015 |
2016 |
2017 |
2018 |
2019 |
2020 |
2021 |
2022
**Bitwisards – nuoret gurut kyberavaruudessa** on Yle Draaman ja Aalto-yliopiston yhdessä tuottama nettisarja, joka perustuu Miha Rinteen sarjakuvaan *Matkailua pelialalla*. Sarjan on dramatisoinut ja ohjannut Jarno Elonen. Kaikki sarjan 11 jaksoa julkaistiin Yle Areenassa 4. elokuuta 2016. Näytellyn materiaalin sekaan on ujutettu animaatioita ja piirrettyjä elementtejä.

Sarja sijoittuu 1990-luvun alkuun, jolloin alettiin perustaa Suomen ensimmäisiä pelitaloja, ja siinä seurataan kahta dokumentaristia (Ylermi Rajamaa ja Antti Vuorenmaa) kuvitteellisen Bitwisards-nimisen pelitalon toimistolla. Työtä tehdään ympäri vuorokauden ja osa työntekijöistä asuu toimistolla. Mielipuolinen pomo Ice Hair (Kari Ketonen) on tehnyt työsopimuksen vain yhdelle työntekijälle. Tavoitteena on koodirivi ja pikseli kerrallaan päästä lähemmäksi valmiin pelin lähettämistä julkaisijalle. Sarja kattaa albumin ensimmäisen luvun.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Ylermi Rajamaa  | … |  Dokkaristi
  |
|  Antti Vuorenmaa  | … |  Kuvaaja
  |
|  Kari Ketonen  | … |  Ice Hair 
  |
|  Arttu Kurttila  | … |  Dr Sex Slave 
  |
|  Santeri Mäntylä  | … |  CAI 
  |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Halonen, Anna-Maija: Bitwisards - nuoret gurut kyberavaruudesta  19.3.2016. Yle. Viitattu 4.8.2016.
2. 1 2  Kauppinen, Jukka O.: Vuoden hauskin komedia? Bitwisards kertoo suomalaisen pelialan historiasta mustaa huumoria tihkuen *Dome.fi*.  4.8.2016. Viitattu 4.8.2016.
3. 1 2  Rytkönen, Kriina: Bitwisards kääntää pelinteon huumoriksi *www.pelit.fi*.  29.3.2016. Viitattu 4.8.2016.
4. ↑  Kauppinen, Jukka O.: Bitwisards - Ylen kreisikomediaa mustalla huumorilla ja ranteet auki -meiningillä *Dome.fi*.  2.8.2016. Viitattu 4.8.2016.
**Innere Stadt**   
 *Wienin 1. kaupunginosa*| Kaupunginosan vaakuna | Kaupunginosan sijainti |
| --- | --- |
| Vaakuna | Sijainti |
| Perustiedot |
| Pinta-ala: | 2,88 km² |
| Asukasluku: | 17 056 (2001) |
| Asukastiheys: | 5 922,2 as./km² |
| Koordinaatit: | 48° 12' 35″ N  16° 22' 12" E |
| Kotisivu: | www.wien.gv.at/innerestadt/ (Arkistoitu – Internet Archive) |
|

Michaelerplatz Innere Stadtissa.
**Innere Stadt** on Itävallan pääkaupungin Wienin 1. kaupunginosa (*Gemeindebezirk*). Se sijaitsee kaupungin ydinkeskustassa, ja on Wienin vanhankaupungin aluetta. Wienin kaupunki käsitti vain Innere Stadtin alueen ennen vuoden 1850 kaupunkirajojen uudistusta. Perinteisesti se jaettiin neljään osa-alueeseen: *Kärntner Viertel*, *Stubenviertel*, *Widmerviertel* ja *Schottenviertel*. Kaupunginosaan on keskittynyt suurimmaksi osaksi Wienin matkailuliiketoiminta, ja siellä sijaitsee alueellisesti eniten työpaikkoja.

Sijainti
--------

Innere Stadtin kaupunginosa sijaitsee Wienin ydinkeskustassa. Sitä rajaa koillisessa Leopoldstadtin kaupunginosa, idässä Landstraßin, etelässä Wiedenin ja Mariahilfin, lännessä Neubaun ja Josefstadtin sekä pohjoisessa Alsergrundin kaupunginosa. Innere Stadtia ympäröi entisten kaupunginmuurien paikkeille rakennettu Ringstraße muualla paitsi koillisessa, jossa kaupunginosa rajoittuu Donaukanaliin ja sen rantaa pitkin kulkevaan Franz Joseph Kaihin.

Väestö
------

### Jakauma

Innere Stadtin asukasluku vuonna 2001 oli 17 056, josta 46,7 prosenttia oli miespuolisia ja 53,3 prosenttia naispuolisia. Asukkaista noin 79 prosenttia puhui äidinkielenään saksaa. Sen jälkeen puhutuimmat kielet olivat serbia (4,0 %), unkari (1,8 %) ja kroatia (1,4 %). Suurin osa, noin 51 prosenttia, asukkaista ilmoitti tunnustavansa katolista uskoa. Hieman vaille 23 prosenttia asukkaista ei kuulunut mihinkään uskontokuntaan. 

### Väkiluvun kehitys

|  |  |
| --- | --- |
| * 1869 – 68 079
* 1880 – 72 688
* 1890 – 70 167
* 1900 – 53 736
* 1910 – 53 326
* 1923 – 43 045
* 1939 – 33 027
 | * 1951 – 34 654
* 1961 – 32 243
* 1971 – 25 169
* 1981 – 19 537
* 1991 – 18 002
* 2001 – 17 056
 |

Nähtävyyksiä
------------

* Stephansdomin keskiaikainen katedraali
* Hofburgin entinen keisarillinen palatsi
* Wienin valtionooppera
* Burgtheater
* Wienin raatihuone
* Judenplatz

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Innere Stadt**.
* Statistik Austria
* Volkszählung 2001
"**Ol’ Man River**" on Jerome Kernin säveltämä ja Oscar Hammerstein II:n sanoittama musiikkikappale vuoden 1927 Broadway-musikaalista *Show Boat*. Kappaletta käytetään johtoaiheena musikaalin ensimmäisessä näytöksessä ja se toistetaan näytelmän lopussa viimeisenä musiikkinumerona. Laulu jäljittelee afroamerikkalaista työlaulua ja laulajaa säestää mustaihoisten satamatyöläisten kuoro. Kappaleen sanat kuvailevat "kaikkitietävän" Mississippi-joen virtausta ja kertovat työläisten haaveesta ylittää joki ja lähteä pakoon valkoihoista päällikköään.

Laulaja Paul Robesonin vuoden 1928 levytys kappaleesta Paul Whitemanin orkesterin säestämänä palkittiin Grammy Hall of Fame -palkinnolla vuonna 2006.

Esko Elstelä on sanoittanut kappaleen suomeksi nimellä "**Vanha joki**".

Lähteet
-------

1. ↑  Dickey, Timothy: Ol’ Man River, song (from "Show Boat") *Allmusic*. Viitattu 23.2.2013. (englanniksi)
2. ↑  Grammy Hall of Fame *Grammy.org*.  Arkistoitu 19.2.2011. Viitattu 23.2.2013. (englanniksi)
3. ↑  Hakutulos kappaleelle Ol’ man river *Suomen äänitearkisto ry*. Viitattu 24.2.2013. [vanhentunut linkki]
**Tina Šutej** (s. 7. marraskuuta 1988 Ljubljana) on slovenialainen seiväshyppääjä. Hän edustaa ljubljanalaista AD Mass -seuraa.

Šutej sijoittui vuonna 2005 Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla viidenneksi, alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Marrakechissa kahdeksanneksi ja karsiutui loppukilpailusta Kaunasin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Hän saavutti Pekingin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2006 hopeaa tuloksella 425 cm. Hän karsiutui loppukilpailusta Birminghamin EM-hallikilpailuissa 2007 ja oli viides alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Kaunasissa 2009.

Šutej sijoittui kymmenenneksi Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 ja saavutti Shenzhenin universiadeissa 2011 hopeaa tuloksella 455. Hän karsiutui loppukilpailusta Daegun MM-kilpailuissa 2011, Helsingin EM-kilpailuissa 2012 ja Lontoon olympialaisissa 2012. Hän sijoittui 2014 kymmenenneksi sekä Sopotin MM-hallikilpailuissa että Zürichin EM-kilpailuissa. Seuraavana vuonna hän karsiutui loppukilpailusta sekä Prahan sisäratojen EM-kilpailuissa että Pekingin MM-kilpailuissa.

Šutej jäi Amsterdamin EM-kilpailujen 2016 loppukilpailussa ilman tulosta. Saman vuoden Rio de Janeiron olympialaisissa hän sijoittui 11:nneksi. Hän oli Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017 kahdeksas ja karsiutui loppukilpailusta Lontoon MM-kilpailuissa. Hän saavutti Tarragonan Välimeren kilpailuissa 2018 hopeaa tuloksella 441, mutta karsiutui loppukilpailusta Berliinin EM-kilpailuissa 2018 ja Glasgow'n sisäratojen EM-kilpailuissa 2019. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän oli kolmastoista.

Šutej saavutti Toruńin sisäratojen EM-kilpailuissa 2021 hopeaa tuloksella 470 cm. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui jaetulle viidennelle sijalle tuloksella 450 cm. Belgradin MM-hallikilpailuissa 2022 hän saavutti pronssia tuloksella 475 cm. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän oli neljäs tuloksella 470 cm. Samana vuonna hän saavutti Münchenin EM-kilpailuissa pronssia tuloksella 475 cm. Istanbulin sisäratojen EM-kilpailuissa 2023 hän sai hopeaa niin ikään tuloksella 475.

Šutej on voittanut seiväshyppykilpailun Yleisurheilun Euroopan cupin kakkosliigassa 2008 sekä Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen kakkosliigassa 2013, 2017, 2019 ja 2021. Slovenian-mestaruuden hän on voittanut ulkoradoilla 2006, 2008 ja 2010–2022 sekä sisäradoilla 2007, 2008, 2015–2017, 2019 ja 2023. NCAAn mestaruuskilpailuissa hän saavutti sisäradoilla kultaa 2011 ja 2012 sekä ulkoradoilla hopeaa 2010 ja 2011. Slovenian halliennätystä hän paransi ensimmäisen kerran hypättyään 420 cm helmikuussa 2009 ja ulkorataennätystä tuloksella 430 huhtikuussa 2010. Nykyisen Slovenian ennätyksen 482 cm hän hyppäsi Ostravan hallikilpailussa 2. helmikuuta 2023. Ulkoradoilla hän on hypännyt parhaimmillaan 476 cm Ljubljanassa 11. syyskuuta 2021.

Lähteet
-------

1. ↑  Tina Šutej *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Tina Šutej Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6  Tina Šutej Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Wenro-intiaanit** kuuluivat irokeesien kieliryhmään. He asuivat Niagaran itäpuolella New Yorkin osavaltiossa ja heitä oli arviolta 1200-2000 henkeä eurooppalaisten tulon aikoihin. Wenrot olivat liitossa vahvojen attiwendaronk- 
ja erie-intiaanien (cat nation) kanssa. Jostain syystä liitto hajosi vuonna 1639. Hajoamisen ajankohta oli mahdollisimman epäedullinen, sillä irokeesien liittokunnan heimot olivat hankkineet turkiskaupan avulla itselleen paljon tuliaseita.. Päästäkseen laajentamaan metsästysmaitaan heidän oli raivattava tieltään pois heikompia kansakuntia. Eräs sellainen oli wenrot, joita valkoisen miehen mukanaan tuomat kulkutaudit olivat heikentäneet. Irokeesit hyökkäsivät heidän kyliinsä ja ilman liittolaisiaan wenrot eivät kyenneet puolustamaan itseään. Suurin osa heistä menehtyi voimakkaan vihollisen iskuissa. 1640-luvun alussa käydyt taistelut taukosivat lopullisesti vuonna 1643. Henkiinjääneet wenrot vetäytyivät eri suuntiin. Joitakin satoja selvisi hengissä. He kulkeutuivat Ontarioon ja onnistuivat liittymään huroneihin, jotka noihin aikoihin muodostivat 20 000-henkisen intiaaniliittokunnan eri puolilla Ontarion provinssia. Pieni osa liittyi attiwendaronkeihin.

Lähteet
-------

* WENRO HISTORY Viitattu 3.4.2011.
**Sini Lällä** (s. 12. maaliskuuta 1994) on suomalainen korkeushyppääjä. Hän edustaa Jyväskylän Kenttäurheilijoita ja häntä valmentaa Seppo Haavisto, aiemmin vuosina 2013–2018 Juha Isolehto. Vuoteen 2016 asti hän edusti Oriveden Ponnistusta.

Porin Kalevan kisoissa 2015 Lällä voitti SM-kultaa tuloksella 182, Turun Kalevan kisoissa 2020 hopeaa tuloksella 186, Joensuussa 2022 hopeaa tuloksella 185 ja Tampereella 2021 pronssia tuloksella 178. Hän voitti kultaa myös sisäratojen SM-kilpailuissa 2014 tuloksella 182 cm ja 2022 ennätyksellään 190 cm, sai hopeaa 2021 ja pronssia 2020 ja 2023.

Lällä sijoittui 12:nneksi alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013. Vuonna 2015 hän oli mukana Euroopan joukkuemestaruuskilpailuiden Superliigassa Tšeboksaryssa, missä hän sijoittui kymmenenneksi silloisella ennätyksellään 184 cm. Heinäkuussa 2015 alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tallinnassa Lällä eteni loppukilpailuun ollen lopulta yhdeksäs tuloksella 181 cm. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan, Eugenen MM-kilpailuissa 2022, Lällä jäi karsintaan tuloksella 186 cm. Hän karsiutui loppukilpailusta myös Münchenin EM-kilpailuissa 2022 tuloksella 178 cm.

Lällä on opiskellut liikuntabiologiaa Jyväskylän yliopistossa.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

**Ulkoradoilla**

* Korkeushyppy: 190 cm (Oulu 2022)

**Sisäradoilla**

* Korkeushyppy: 190 cm (Kuopio 2022)

Lähde

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Lällä ponnisti ensimmäisen mestaruutensa *TS.fi*.  1.8.2015. Viitattu 5.8.2015.
2. 1 2 3  Sini Lällä Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
3. ↑  Naakka, Anna-Maija: Sini Lällä sivusi kauden kotimaista kärkitulosta *Yle Urheilu*.  21.6.2015. Viitattu 5.8.2015.
4. ↑  10th European Athletics U23 Championships, Kadriorg Stadium European Athletics.  Arkistoitu 23.7.2015. Viitattu 5.8.2015. (englanniksi)
5. ↑  Rein, Pasi: Junnila, Tuuri ja Lällä karsiutuivat MM-Eugenen korkeusfinaalista *Aamuposti*.  17.7.2022. Viitattu 17.7.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Ruston kasvuhäiriö** eli **kondrodystrofia** on perinnöllinen luiden kasvu- ja luutumishäiriö, ja se aiheuttaa lyhyt- ja kääpiökasvuisuutta.

Ruston kasvuhäiriö ilmenee matalina raajoina. Osalla koiraroduista kasvuhäiriö on jalostuksella saatu perinnöllinen ominaisuus. Tällaisia rotuja ovat esimerkiksi mäyräkoirat, englanninbulldoggi, ranskanbulldoggi, welsh corgi, mopsi, basset hound, lhasa apso, shih tzu, villakoira, jackrusselinterrieri, länsigöötanmaanpystykorva, kiinanpalatsikoira, beagle ja tiibetinspanieli.

Ruston kasvuhäiriöstä kärsivillä koiraroduilla välilevyt rappeutuvat perinnöllisesti jo nuorella iällä. Jo vuoden ikäisellä koiralla saattaa välilevyn nestemäinen sisäosa rustottua ja lopulta välilevy kalkkeutuu. Rappeutunut välilevy on erittäin altis vaurioitumiselle ja siten välilevytyrälle eli mäyräkoirahalvaukselle, jossa koira saattaa kärsiä voimakkaista selkäkivuista tai takajalkojen halvaantumisesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Mäyräkoirahalvaus | Eläinlääkäriin *www.elainlaakariin.fi*.  Arkistoitu 11.8.2016. Viitattu 10.8.2016.
Hydrobiologeja keräämässä näytteitä.
**Kenttätutkimus** on empiirisen tutkimuksen menetelmä, joka tarkoittaa luonnollisissa olosuhteissa tehtyä havaintoaineiston keräämistä esimerkiksi mittauksin, näytteitä ottamalla, tarkkailulla, tai kun tutkimusten kohteena ovat ihmiset, haastatteluilla, vuorovaikutuksella ja kyselyillä. Menetelmä on käytössä kaikilla empiirisen tutkimuksen aloilla, kuten luonnontieteissä, yhteiskuntatieteissä, teknisissä tieteissä ja psykologiassa. 

Psykologian alalla se tarkoittaa tutkimusta, jossa tutkimusaineisto kerätään laajasta, usein tiettyyn väestöryhmään kuuluvasta ihmisjoukosta luonnollisissa olosuhteissa. Kenttätutkimus voidaan toteutettaa haastattelemalla tutkimuksen kannalta tärkeitä ihmisiä tai pyytämällä heitä täyttämään kyselylomakkeita. Vastausten perusteella pyritään tavallisesti kartoittamaan vastaajien mielipiteitä ja asenteita. Mielipidetiedustelun kenttätutkimus voidaan toteuttaa muun muassa niin sanotuilla ovikyselyillä, joissa kierretään ovelta toiselle ja kysytään tarpeellisia kysymyksiä. Näin saadaan kyselyaineistoa, josta voidaan johtaa yleistä mielipidettä tai käyttäytymistapoja koskevia tuloksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Psykologian sanasto *oph.fi*.  Arkistoitu 12.3.2009. Viitattu 16.4.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kenttätutkimus** Wikimedia Commonsissa
***Peripsocus consobrinus*** on erittäin harvinainen jäytiäisiin kuuluva hyönteislaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu puutteellisesti tunnetuksi (DD).

Koko ja ulkonäkö
----------------

*P. consobrinus* on pieni, siivekäs jäytiäislaji, jonka etusiiven pituus on noin 2,9 mm. Se muistuttaa ulkonäöltään suureti yleisempiä lajeja *Peripsocus didymus* sekä *Peripsocus phaeopterus*, mutta erottuu niistä sikäli, että naaraan takaruumiin kärkiosan alapinnan subgenitaalilevyssä on kaksi toisistaan erillään olevaa tummaa laikkua eikä levyn kärjen pituuttaan leveämmässä ulokkeessa ole eteenpäin suuntautuvaa vakoa. Siivet ovat väriltään tasaisen savuttuneen ruskeat, eivätkä etusiiven takareunan areola posticaa ympäröivät siipisuonet sulje sitä omaksi erilliseksi alueekseen. Tuntosarvet ovat hieman etusiipiä lyhyemmät ja takaruumiissa on tummia poikkijuovia.

Levinneisyys
------------

Maailmasta on toistaiseksi tavattu vain kymmenkunta *P. consobrinus* -lajin yksilöä. Ensimmäinen havainto on Englannista vuodelta 1930 ja sittemmin muutamia yksilöitä on löydetty Skotlannista. Lisäksi Suomessa Etelä-Karjalasta on tavattu yksi yksilö vuonna 2007.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Lajin elintavoista ei tiedetä käytännössä mitään. Skotlannissa lajia on tavattu istutetuilta sitkankuusilta (*Picea sitchensis*) ja Suomen yksilö sekametsästä. Kaikki toistaiseksi tavatut yksilöt ovat olleet naaraita.

Lähteet
-------

1. ↑  on Sustainable Palm Oil&lan=fi Juhani Kanervo & Guy Söderman 2010. Jäytiäiset. Julk.: Rassi, P. Hyvärinen, E. Juslén, A. & Mannerkoski, I. (toim.). Suomen lajien uhanalaisuus – Punainen kirja 2010. Ympäristöministeriö & Suomen ympäristökeskus, Helsinki. s. 423–425
2. 1 2 3  Bo W. Svensson & Krister Hall: *Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Stövsländor (Psocoptera)*. Uppsala: ArtDatabanken, SLU, 2010. ISBN 978-91-88506-68-9.  s. 118–119 sekä 121
3. ↑  Atlas of the Psocoptera of Finland / Suomen jäytiäisatlas / Atlas över Finlands stövsländor 2011[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* National Barkfly Recording Scheme (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q59385
* CoL: 4F3JD
* EoL: 4192637
* EUNIS: 216271
* Fauna Europaea (new): 2331c575-4ffd-4bf2-98cf-27aecd84bf66
* GBIF: 4396717
* NBN: NBNSYS0000022504
* Psocodea Species File: 1195293

 |

 |
**Zug um Zug** tai **Zug-um-Zug** on saksankielinen käsite, joka tarkoittaa suoritusten samanaikaisuutta tavaran käteiskaupassa.

Periaate
--------

Irtaimen tavaran kauppa voidaan sopia käteiskaupaksi, jossa tavaran luovutus ja kauppahinnan maksaminen tapahtuu yhtä aikaa eli kauppasopimuksen osapuolten suoritukset vaihdetaan toisiaan vastaan (*Zug um Zug*).

Periaatetta noudattamalla kaupan osapuolet saavat jonkinlaisen varmistuksen siitä, että vastapuoli täyttää oman osuutensa sopimuksesta. Kumpikin osapuoli voi myös valvoa, että vastapuolen suoritus vastaa sovittua – ennen kuin hän itse täyttää omat sopimusvelvoitteensa.

### Arkinen esimerkki

*Zug um Zug* -periaate toteutuu vähittäiskaupassa esimerkiksi torilla, kun asiakas maksaa ostokset käteisellä. Ostaja saa tavarat hallintaansa heti maksuhetkellä, ja kauppias saa kauppahinnan haltuunsa samalla kun luovuttaa tavarat asiakkaalle.

Kauppalain säännökset Suomessa
------------------------------

Suomen kauppalain 10 §:n mukaan myyjä ei ole velvollinen luopumaan tavaran hallinnasta tai määräysvallasta tavaraan ennen kuin kauppahinta maksetaan, ellei hän ole myöntänyt ostajalle luottoa tai maksun lykkäystä. Vastaavasti kauppalain 49 §:n mukaan ostaja ei ole velvollinen maksamaan kauppahintaa, ennen kuin tavara on asetettu hänen saatavilleen tai määrättäväkseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Wilhelmsson, Sevón & Koskelo: *Kauppalain pääkohdat*, s. 14, 44. Viides, uudistettu painos. Helsinki: Talentum, 2006. ISBN 952-14-0949-5.
2. ↑  Kauppalaki (1987) (10 §) *Finlex*.  (27.3.1987/355). Viitattu 3.8.2014.
3. ↑  Kauppalaki (1987) (49 §) *Finlex*.  (27.3.1987/355). Viitattu 3.8.2014.
**Emilienburg** eli **Säästöpankki** oli Helsingissä Siltasaaren länsikärjessä 1800-luvun alkupuolella sijainnut ravintola. Ravintolan perusti Turusta Helsinkiin vuonna 1819 muuttanut Catharina Wahllund, ja kaupungin silloisen rajan ulkopuolella sijainnut ravintola olikin ylioppilaiden ja Helsingin yliopiston nuoremman opettajakunnan suosiossa. Ylioppilaat antoivat Emelienburgin ravintolalle nimen *Säästöpankki* (*Sparbanken*), koska he veivät sinne rahansa "säästöön". Samoihin aikoihin myös säästöpankkiaate oli tullut Suomeen ja ensimmäiset säästöpankit perustettu Turkuun vuonna 1823 ja Helsinkiin 1825. Ravintolan yhteydessä oli myös keilarata. Ravintolassa järjestettiin muun muassa 8. toukokuuta 1837 suuret läksiäisjuhlat Helsingistä Porvooseen muuttamassa olleelle runoilija J. L. Runebergille.

Catharina Wahllund avasi 1830-luvun lopulla toisen ravintolan Töölönlahden vastapäiselle rannalle Kaisaniemeen. Tämä ravintola vei aikaa myöten Emelienburgin ravintolan asiakkaat ja lopulta itse ravintolarakennuskin rappeutui ja lopulta raunioitui. Ravintolasta muistuttaa nykyisin vain kadunnimi Säästöpankinranta (*Sparbankskajen*). Kadunnimi otettiin käyttöön 1890-luvulla.

Lähteet
-------

1. ↑  Säästöpankin jäljillä, Hyvinpukeutunut kriitikko-blogi 15.5.2018
2. ↑  Kun paremmat paikat suljettiin, niin "Säästöpankissa" jatkettiin. Muuan muumioitunut ylioppilashuumorin muisto, Suomen Kuvalehti, 10.09.1932, nro 37, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Kysy museolta 1.4.2014 : Säästöpankinranta?
4. ↑  *Helsingin kadunnimet*, s. 138. Toinen korjattu painos. Helsingin kaupunki, 1981. ISBN 951-771-220-0.