recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**QueenAdreena** on lontoolainen indie rock-yhtye. Sen levy-yhtiö on One Little Indian Records. Laulaja KatieJane Gardside ja kitaristi Crispin Gray ovat aikaisemmin tehneet yhteistyötä suosituksi nousseen, mutta lyhyen aikaa eläneen yhtyeen Daisy Chainsaw parissa. Myöhemmin mukaan liittyivät rumpali Billy Freedom ja basisti Orson Wajih, minkä jälkeen he julkaisivat ensimmäisen levynsä *Taxidermyn* vuonna 2000, Blanco y Negro Recordsin nimissä. Sittemmin yhtyeen nimeä muutettiin hieman muodosta "Queen Adreena" "QueenAdreenaksi".

Billy Freedomin korvasi 2002 aikaisemmin The Clashissa soittanut rumpali Pete Howard. Samana vuonna yhtye julkaisi toisen albuminsa *Drink Men*, johon sisältyi single "Pretty Like Drugs". Heidän senhetkinen levy-yhtiönsä Rough Trade karsivat heidät vähän *Drink Men* julkaisun jälkeen, ja Wajih lähti yhtyeestä. QueenAdreena kirjautui One Little Indian Recordsin nimiin ja julkaisi vuonna 2005 albumin The Butcher and the Butterfly, jolla KatieJanen sisko Melanie Garside soitti bassoa. Hänet korvasi myöhemmin Paul Jackson ja sitten Nomi Leonard. 

*The Butcher and the Butteflyn* jälkeen yhtye levytti livealbumin *Live at the ICA* ja myöhemmin itsenäisesti *Ride a Cock Horsen*, varhaisista demosoitoista uudelleensävelletyn albumin.

Vuonna 2008 QueenAdeena levytti levyn *Djin* Japanissa Imperial Recordsin julkaisemana.

Diskografia
-----------

* *Taxidermy*, 2000 (Blanco y Negro Records)
* *Drink Me*, 2002 (Rough Trade Records)
* *The Butcher and the Butterfly*, 2005 (One Little Indian Records)
* *Live at the ICA*, 2005 (One Little Indian Records)
* *Ride A Cock Horse*, 2007 (julkaistu itsenäisesti)
* *Djin*, 2008 (Imperial Records)

### Singlet

* Cold Fish (1999)
* X-ing Off the Days (1999)
* I Adore You (2000)
* Jolene (2000)
* Pretty Like Drugs (2002)
* FM Doll (2002)
* Medicine Jar (2005)

### Musiikkivideot

* "Jolene" (2000)
* "I Adore You" (2000)
* "Pretty Like Drugs" (2002)
* "FM Doll" [Original Version] (2002)
* "Medicine Jar" (2005)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **QueenAdreena** Wikimedia Commonsissa
**Keskijärvi** oli kylä Korpiselän kunnan itäosassa Raja-Karjalassa Viipurin läänissä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Keskijärvi sijaitsi samannimisen Suojoen vesistön latvaosiin kuuluvan järven eteläpuolella lnoin 45 kilometriä Korpiselän kirkonkylästä itään.  Keskijärven naapurikyliä Korpiselän puolella olivat lännessä Yläjärvi ja etelässä Kitilänselkä. Idässä ja pohjoisessa Keskijärvi rajoittui Suojärven kuntaan. Keskijärveltä johti kylätie Kitilänselkään, jossa se yhtyi Ägläjärveltä Yläjärvelle vievään kylätiehen.

Talvisodan päättäneessä Moskovan rauhassa vuonna 1940 Keskijärvi luovutettiin Neuvostoliitolle. Kyläläiset oli evakuoitu muualle Suomeen jo sodan aikana. Jatkosodan alussa 1941 kylä vallattiin takaisin ja asukkaat pääsivät jälleenrakentamaan kotejaan, mutta 1944 alueelta oli vetäydyttävä ja väestö evakuoitiin uudelleen.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Viipurin lääni, Maanmittaushallituksen toimittama yleiskartta* 1:400 000. (Alkuperäiset karttalehdet E4, E5, F4 ja F5. Piirretty 1904-1913. Korjattu 1939-1942) Maanmittauslaitos ja Topografiakunta, 2003.
2. ↑  Rapo Seppo: Korpiselkä v. 1939 *Luovutettukarjala.fi*.  6.12.2001. Viitattu 31.10.2010.
3. ↑  *Laatokan Karjala 1938 Pohjois-Karjala ja Savo* 1:400 000. (Näköispainos maanmittaushallituksen vuonna 1939 julkaisemasta Suomen tiekartan lehdestä n:o 8) Helsinki: Karttakeskus, 1991.

Korpiselän kylät
Haukivaara • Hoilola • Hominvaara • Karali • Keskijärvi • Kilpijärvi • Kitilänselkä • Kokkari • Korpiselkä (kirkonkylä) • Kruununpuisto • Lehmivaara • Mannervaara • Meriinaho • Ruhovaara • Saarivaara • Saaroinen • Tolvajärvi • Tšiipakka • Tšikki • Tšokki • Vieksinki • Yläjärvi • Ägläjärvi
Wood Buffalo National Park

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Alberta ja Luoteisterritoriot, Kanada |
| Lähin kaupunki | 
Fort Smith, Luoteisterritoriot |
| Pinta-ala | 
44 807 km² |

Hallinto| Nimi alkuperäiskielellä | 
Wood Buffalo National ParkView and modify data on Wikidata  |
| Tyyppi | 
Kanadan kansallispuistot, pimeän taivaan suojelualueView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
1922 |
| Hallinto | 
Parks Canada |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Wood Buffalon kansallispuisto** (engl. *Wood Buffalo National Park*) on koillisessa Albertassa ja eteläisissä Luoteisterritorioissa sijaitseva kansallispuisto, joka on pinta-alaltaan (44 807 km²) Kanadan suurin. Se perustettiin vuonna 1922 suojelemaan maailman suurinta vapaasti liikkuvien metsäbiisonien kantaa, jonka koon arvellaan nykyisen olevan yli 2 000 yksilöä.

Kansallispuiston korkeus vaihtelee *Little Buffalo* -joen 183 metristä *Caribou Mountains* -vuorien 945 metriin. Puiston keskuspaikka sijaitsee Fort Smithissä, Luoteisterritorioissa, ja sillä on myös pienempi satelliittitoimisto Fort Chipewyanissa, Albertassa. Puisto on maantieteellisesti tärkeä, sillä Peace-, Athabasca- ja Slavejokien muodostama maailman suurin sisämaan jokisuisto sijaitsee sen alueella. Puisto sijaitsee myös aivan Athabascan öljyhiekkojen pohjoispuolella.

Suojelu
-------

Wood Buffalon kansallispuistossa asuu luonnonvaraisena useita eri lajeja, kuten hirviä, mustakarhuja, susia, ilveksiä, majavia, piisameja, lumikenkäjäniksiä, hietakurkia, röyhelöpyitä sekä sukkanauhakäärmeitä, jotka tekevät puistossa tunnettuja yhteispesiä.

Erittäin uhanalaisten trumpettikurkien ainoa luonnollinen pesimispaikka sijaitsee Wood Buffalon luonnonpuistossa.

### Maailmanperintökohde

Vuonna 1983 Wood Buffalon kansallispuisto nimettiin Unescon maailmanperintöluetteloon Peace-Athabascan jokisuiston biologisen diversiteetin sekä suuren biisonikannan vuoksi.

Kuvia
-----

* MetsäbiisoniMetsäbiisoni
* MurmeliMurmeli
* Gros Bear LakeGros Bear Lake
* AmerikanpelikaanejaAmerikanpelikaaneja

Lähteet
-------

1. ↑  Wood Buffalo National Park UNESCO. Viitattu 24.7.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wood Buffalon kansallispuisto** Wikimedia Commonsissa

* Kansallispuisto Parks Canadan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Kansallispuisto UNESCOn sivuilla (englanniksi)

KanadaKanadan kansallispuistot

* Aulavik
* Auyuittuq
* Banff
* Bruce Peninsula
* Cape Breton Highlands
* Elk Island
* Forillon
* Fundy
* Georgian Bay Islands
* Glacier
* Grassland
* Gros Morne
* Gulf Islands
* Gwai Haanas
* Ivvavik
* Jasper
* Kejimkujik
* Kluane
* Kootenay
* Kouchibougnac
* La Maurice
* Mingan Archipelago
* Mount Revelstoke
* Nahanni
* Pacific Rim
* Pelee
* Prince Edward Island
* Pukaswa
* Prince Albert
* Quttinirpaaq
* Riding Mountain
* Sirmilik
* St. Lawrence Islands
* Terra Nova
* Torngat Mountains
* Tuktut
* Ukkusiksalik
* Vuntut
* Wapusk
* Waterton
* Wood Buffalo
* Yoho
Gerardus Philippus Helders
**Gerardus Philippus Helders** (9. maaliskuuta 1905 – 6. tammikuuta 2013) oli alankomaalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli *Christelijk-Historische Unie*, joka sittemmin on yhdistetty Kristillisdemokraattiseen puolueeseen. Helders toimi siirtomaa-asiainministerinä Dreesin IV ja Beelin II hallituksessa. 

Helders syntyi Rotterdamssa, ja hänen isänsä oli viinikauppias. Helders opiskeli siviilioikeutta Leidenin yliopistossa vuosina 1925–1929. Hän meni naimisiin vuonna 1930 ja sai yhden pojan sekä neljä tytärtä. Poliittisen uransa hän aloitti Alankomaiden Itä-Intiassa, jossa hän toimi kaupunginvaltuutettuna Bandungissa ja Bataviassa. Helders oli internoituna vuosina 1942–1945, jolloin Japani miehitti aluetta.

Vuosina 1959–1975 Helders kuului Alankomaiden valtioneuvostoon. Hänestä tehtiin Alankomaiden Leijonan ritarikunnan ritari (1959) ja Orania-Nassaun ritarikunnan komentaja (1969).

Helders asui Wassenaarissa, jonka pormestari tapasi hänet hänen 105- ja 106-vuotispäivinään. Pormestari oli yllättynyt Heldersin hyvästä terveydentilasta ja hyvästä nykyasioiden tiedostamisesta. Vuonna 2011 Helders oli yksi kolmesta vanhimmasta Alankomaissa eläneestä miehestä. Hänellä oli kaksitoista lapsenlasta ja useita lapsenlapsenlapsia. Helders kuoli 107-vuotiaana kotonaan Wassenaarissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Ex-minister Helders (107) overleden  8.1.2013. NOS. Viitattu 17.1.2013. (hollanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Gerardus Philippus Helders
Natan Sharansky
**Natan Sharansky** tai **Štšaranski** (hepr. ‏נתן שרנסקי‎, ven. Натан Щаранский) (s. 20. tammikuuta 1948 Donetsk, Ukraina*lähde?*) on neuvostoliittolaissyntyinen israelilainen toisinajattelija, sionisti, antikommunistinen poliitikko ja kirjailija. Hän on toiminut teollisuusmministerinä, sisäministerinä, apulaispääministerinä, rakennus- ja asuntoministerinä sekä Ariel Sharonin toisessa hallituksessa Jerusalemin asioista vastaavana salkuttomana ministerinä.

Elämä ja ura
------------

Natan Sharanskyn alkuperäinen nimi on Anatoli Borisovitš Štšaranski (Анатолий Борисович Щаранский). Hän syntyi Donetskissa Ukrainassa juutalaiseen perheeseen. 

Sharansky suoritti Moskovassa sovelletun matematiikan korkeakoulututkinnon. Neuvostoliitossa asuessaan hänelle ei myönnetty Israeliin lähtöviisumia vuonna 1973. Sen jälkeen hän toimi englannin kielen kääntäjänä sekä muun muassa fyysikko Andrei Saharovin avustajana. Hänet pidätettiin vuonna 1977 ja seuraavana vuonna tuomittiin tekaistuin perustein Yhdysvaltojen vakoojana Siperiaan pakkotyöhön.

Sharanskysta tuli toisinajattelija ja monet ihmisoikeusjärjestöt vaativat hänen vapauttamistaan. Diplomaatit, poliitikot ja kansalaisjärjestöt vaativat Sharanskya vapaaksi. Vuonna 1986 hänet lennätettiin DDR:ään ja hän sai luvan lähteä Länsi-Berliiniin. Hänet vaihdettiin yhteen neuvostovakoojaan, joka oli kaksoisagentti. Sharansky muutti myöhemmin Israeliin ja otti nimekseen hepreankielisen Natan-nimen. 

Ronald Reagan myönsi Sharanskylle 1989 presidentin ansiomerkin Medal of Freedom.

Sharansky perusti 1995 Israelissa oikeistolaisen Ba-Aliya-puolueen, jonka puheenjohtaja hänestä tuli. Vuosina 1996–1999 hän oli Israelin kauppa- ja teollisuusministeri, sittemmin hän toimi sisäministerinä ja asustusministerinä sekä varapääministerinä. Sharansky erosi Sharonin hallituksesta vuonna 2005 vastalauseena Gazan juutalaisasutuksen tyhjentämiselle.

Sharansky kuuluu niihin Israelin oikeistopoliitikkoihin, joiden mukaan palestiinalaiset olisivat oikeutettuja omaan valtioon kunhan se ei uhkaa Israelia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Natan Sharansky, Knesset, viitattu 16.1.2016 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Natan Sharansky** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Gerda Amanda Hintze** (24. helmikuuta 1905 Oulu – 22. helmikuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen farmaseutti ja elokuvakäsikirjoittaja.

Hintze työskenteli farmaseuttina helsinkiläisessä apteekissa ja hänen on arveltu tavanneen täällä elokuvaohjaaja Carl von Haartmanin, jonka vuonna 1930 valmistuneeseen mykkäelokuvaan *Kajastus* Hintze teki käsikirjoituksen. Syksyllä 1929 kuvatun elokuvan tapahtumat sijoittuivat sortokauden vuosiin 1899–1905.

Hintze teki myös 1930-luvun alkupuolella Lisa-otsikolla käsikirjoitusluonnoksen romanttista jännityselokuvaa varten, mutta tämä elokuva ei toteutunut. Vuonna 1934 hän vieraili Berliinissä ja kirjoitti *Fama*-lehteen artikkelin UFA-elokuvayhtiön Babelsbergin elokuvastudioista. Sotavuosien jälkeen Hintze kirjoitti *Hufvudstadsbladet*-lehteen. Hän työskenteli farmaseuttina eläkkeelle jäämiseensä saakka mutta jatkoi myös lehtikirjoittelua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Women Film Pioneers Project : Gerda Hintze (Riikka Pennanen)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Andrei Andonie Burcă** (s. 15. huhtikuuta 1993 Bacău) on romanialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 188-senttimetrinen. Hän edustaa kotimaassaan CFR Clujta. Hän on pelannut Romanian maajoukkueessa vuodesta 2020.

Burcă edusti juniorisarjoissa FCM Bacăuta, kausina 2010–2013 CS Aerostar Bacăuta ja kausina 2013–2016 SC Bacăuta. Hänen ensimmäinen pääsarjaseuransa oli FC Botoșani, jossa hän pelasi kausina 2016–2019. Kesällä 2019 hän siirtyi CFR Clujhin, jossa hän on voittanut Romanian liigamestaruuden vuosina 2020, 2021 ja 2022. Hän on pelannut Eurooppa-liigassa 13 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin, joulukuussa 2019 alkulohko-ottelussa Celticiä vastaan.

Burcă pääsi Romanian maajoukkueessa vaihtopenkille loka-marraskuussa 2019 ja ensimmäisen kerran kentälle syyskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Itävaltaa vastaan. Hän on pelannut elokuun 2022 loppuun mennessä 12 maaottelua, joissa 11 kertaa avauskokoonpanossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Andrei Burcă Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
Frangin seteli vuodelta 1920.
**Tunisian frangi** (arab. فرنك تونسي‎, *frank tūnisī*, ransk. *franc tunisien*) oli Tunisian rahayksikkö ennen Tunisian dinaaria vuosina 1891–1958. Se jakautui sataan centimeen.

Frangia alettiin käyttää Tunisiassa piasterien rinnalla Ranskan miehitettyä maan vuonna 1881. Siitä tuli virallinen rahayksikkö vuonna 1891. Tunisian frangin setelit laski liikkeelle Algerian pankki (vuodesta 1948 Algerian ja Tunisian pankki) ja käytössä olivat myös omat kolikot. Tunisia kuului frangialueeseen ja sen rahayksikön arvo oli sama kuin Ranskan frangin.

Vuonna 1958 perustettiin Tunisian keskuspankki, joka laski liikkeelle Tunisian dinaarin. Sen arvoksi määrättiin tuhat frangia. Tunisian frangit poistettiin käytöstä seuraavan vuoden helmikuussa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pick, Franz & Sédillot, René: *All the Monies of the World: A Chronicle of Currency Values*, s. 183, 583. New York: Pick Publishing Corporation, 1971. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  *Valjuty stran mira: spravotšnik. 5-je izdanije*, s. 241. Moskva: Finansy i statistika, 1987.
Kaltainen varjoisa pallo, syaanin väri taustalla.Koodiesimerkkiä vastaava kuva.
Klassinen POV-Raylla piirretty helppotekoinen kuva, jossa on pallo ja shakkiruutualusta.
Enemmän taitoa vaativa POV Ray-kuva.
**POV-Ray** (***P**ersistence **o**f **V**ision **Ray**tracer*) on vapaasti levitettävä säteenseurantaohjelma. 

Ohjelmaa ohjataan täsmäkielellä, jossa kuvataan näkymän esineet, pintamateriaalit, valonlähteet ja niin edelleen ohjelman ymmärtämällä merkintätavalla.

Tämän jälkeen ohjelmalla tehdään eli renderöidään kuva. Yhden hyvälaatuisen kuvan tuottaminen säteenseurannalla kestää kauan. Hyvien asetelmien teko on myös aikaa ja taitoa vaativaa.

POV-Ray lienee suosituin perinteinen säteenseurantaohjelma.
POV-Ray kehittyi vanhemmasta DKB-Trace-ohjelmasta. POV-Rayta kehittää POV-Team ja julkaisee avoimena lähdekoodina.
POV-Ray-ohjelmaan on myös kehitetty lukuisia apuohjelmia ja lisukkeita, kuten Moray-mallinnusohjelma.
Brycen, 3D Studion, Real3D:n ja Mayan kaltaisia ohjelmia pidetään POV-Rayta helppokäyttöisempänä.  Toisaalta muun muassa Blender-ohjelma tukee renderointia POV-Rayllä.

Esimerkki POV Ray-kielestä
--------------------------

Tämä POV-koodi POV:lla ajettuna tuottaa keltaisen pallon syaanitaustalla.

```
#include "colors.inc" // Valmiit värimääritykset 

background { color Cyan } // Tausta, väri syaani

  camera { // Kamera ..
   
       location <0, 2, -3> // Kameran paikka <x, y, z> 
                           // eli sijainti pituus-, leveys- ja
                           // korkeussuunnassa
                           // Piste mistä katsotaan.

       look_at  <0, 1,  2>  // Piste mihin kamera katsoo <x,y,z>
  }

  sphere { // pallon kuvaus alkaa tästä

    <0, 1, 2>, 2 // Pallon paikka <0,1,2> 
                 // ja läpimitta 2
   
    texture { // Pallon pintarakenne alkaa tästä
            pigment { color Yellow } //pinta "pigmentti"  
                                     // on väriltään keltainen
   } // ... pintarakenteen kuvaus loppuu tähän
     // Menee kiinni aaltosululla.

  } // ... pallon kuvaus loppuu tähän

  light_source // Valonlähde
     { 
       <2, 4, -3> color White // Valonlähteen paikka  <2,4,-3> 
                              // Valon väri on valkoinen
     }
```

Katso myös
----------

* Säteenseuranta

Lähteet
-------

1. ↑  v3.7.0.10 (Source Code Maintenance Release) Latest, 8. heinäkuuta 2021 (viitattu 8. maaliskuuta 2023). Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2
3. ↑
4. ↑  HowTo:Use POV-Ray with Blender - POV-Wiki *wiki.povray.org*. Viitattu 9.7.2023.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **POV-Ray**.
**Snobismi** vastaa suomen kielen sanoja hienosteleminen ja keikarimaisuus. Sitä on kuvattu narrimaiseksi teeskentelyksi tai tyhjänpäiväisyyksien latteaksi ihailuksi.

Snobi uskoo sosiaalisen statuksen ja ihmisarvon olevan yhteydessä toisiinsa. Samalla kun snobi ihailee vaikutusvaltaisia ja äveriäitä ihmisiä, hän halveksii vähävaraisia ja vaikutusvallaltaan vähäisiä ihmisiä. Snobia kuvaakin toteamus "häpeää köyhää äitiään". Snobi ilmaisee käyttäytymisellään, ettei hän viihdy siinä taloudellisessa tai sosiaalisessa asemassa, johon hän on joutunut. Hän yrittää nousukasmaisesti päästä ylemmäs yhteiskunnan tikapuilla. Tämä taas vaatii älyllistä liikkuvuutta ja vivahteiden tajua.

Snobismi on myös joukkoilmiö. Snobien ryhmä olettaa olevansa muita parempia ihmisiä sellaisilla perusteilla, joilla ei ole mitään pohjaa arkitodellisuudessa. Snobeja voi olla kaikissa yhteiskuntakerroksissa, eikä se ole vain ylempien luokkien ilmiö.

Snobi-nimitys tuli käyttöön 1800-luvun puolivälissä, kun *Turhuuden turuilla* -teoksen brittiläinen kirjoittaja William Makepeace Thackeray kuvasi ilmiötä Punch-pilalehdessä ja julkaisi kuvauksensa kirjana *The Book of Snobs* (1848). Termin yleistyminen liitetään siihen, että monet kuningashuoneet menettivät tuolloin valta-asemansa ja hoviväki saattoi joutua elämään "kuin tavalliset ihmiset".

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Otavan suuri ensyklopedia. Täydennysosa 2*, s. 10308–10309, art. Snobismi. Helsinki: Otava, 1991. ISBN 951-1-05125-3.
**Suodenniemen kotiseutumuseo** on Sastamalan Suodenniemellä toimiva kotiseutumuseo, joka on perustettu vuonna 1950. Se sijaitsee Pohjakylän Koippurinmäellä Suodenniemen kirkon vieressä. Museon päärakennus on satakuntalainen paritupa, jonka ohella alueella sijaitsee riihi, aitta ja tuulimylly. Perusnäyttelyn lisäksi museolla on vaihtuvia näyttelyita ja sen pihamaalla pidetään säännöllisesti erilaisia yleisötilaisuuksia kuten konsertteja ja jumalanpalveluksia. Museokaupassa on myynnissä paikallisten käsityöläisten töitä.

Historia ja kokoelmat
---------------------

Suodenniemen kotiseutumuseo perustettiin kesällä 1950, jolloin Suodenniemen kotiseutuyhdistys siirsi Koippurinmäelle vuonna 1852 rakennetun harakkamallisen tuulimyllyn Kalhunkylän Yli-Kalhunmaan talosta. Vuonna 1960 paikalle pystytettiin Taipaleen kylän Turpan tilalta tuotu riihi, joka on peräisin 1700-luvun lopulta. Vuonna 1713 rakennettu aitta on Lavian ja Suodenniemen kuntien lahjoittama. Päärakennuksena toimiva paritupa on vuonna 1888 rakennettu Lähteenmäen torppa Taipaleen kylästä. Se siirrettiin museoon talvella 1987.

Museon kokoelmissa on yli 700 esinettä. Maatalous- ja käsityöläisesineistön ohella harvinaisuutena on postinkantaja Kalle Pohjan omatekoinen kolmipyöräinen potkupyörä, jolla hän 1800-luvun lopussa kuljetti postia Pohjakylän ja Putajan välillä.

Kotiseutuyhdistyksen lopetettua toimintansa museo oli aluksi Suodenniemen kunnan hoidossa, kunnes se vuonna 2007 siirtyi Sastamalan seudun Museon hallintaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Koskinen, Pekka: "Suodenniemen kotiseutumuseo Sastamalassa", *Museokello 2009*, s. 42. Tampere: Museokeskus Vapriikki, 2009.
2. ↑  Suodenniemen kotiseutumuseo Visit Sastamala. Viitattu 4.8.2021.
3. 1 2  Koskinen, Pekka: *Selvitys sastamalalaisesta museoverkosta*, s. 18–23. Sastamala: Sastamalan seudun Museo, 2010. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Suodenniemen kotiseutumuseo; Riihi *Satakunnan museo*. Finna. Viitattu 4.8.2021.
5. ↑  Lindqvist, Sari-Maria: Suodenniemen kotiseutumuseo 2016 (DOC)  25.7.2016. Sastamalan kaupunki. Viitattu 4.8.2021.
6. ↑  Koskinen 2010, s. 17.

Aiheesta muualla
----------------

* Suodenniemen kotiseutumuseo Facebookissa

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Suodenniemen kotiseutumuseo** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Suodenniemen kotiseutumuseo (Q107863775)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | kotiseutumuseo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Sastamala |
|  |
| sijainti | Suodenniemi |
|  |
| katuosoite | Koippurintie 9, 38510, Sastamala, Finland |
|  |
| koordinaatit | 61°33′35″N 22°46′44″E﻿ / ﻿61.559808°N 22.778983°E﻿ / 61.559808; 22.778983 |
|  |
|  |

 |
**Andrei Nikolajevitš Buhlitski** (ven. Андрей Николаевич Бухлицкий; s. 7. helmikuuta 1982) on venäläinen beachfutismaalivahti. Hän edustaa Lokomotiv Moskovaa ja Venäjän beachfutismaajoukkuetta.

Maajoukkueen kanssa Buhlitski on voittanut kahdesti MM-kilpailut, vuosina 2011 ja 2013. Vuoden 2011 MM-kisoissa Buhlitski valittiin myös turnauksen parhaaksi maalivahdiksi. Vuoden 2015 MM-kilpailuista Buhlitski saavutti pronssia.

Seuratasolla Buhlitski on pelannut koko uransa kotimaassaan lukuun ottamatta vuosia 2010-2012, jotka hän pelasi espanjalaisessa FC Barcelonassa. Nykyisen seuransa Lokomotiv Moskovan kanssa Buhlitski on voittanut kerran Venäjän mestaruuden. Buhlitskia pidetään yhtenä parhaimmista beachfutismaalivahdeista. Hän on pelannut kuusissa MM-kilpailuissa.

Vuonna 2015 Buhlitski voitti Venäjän kanssa kultaa Euroopan kisoista Bakusta.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Josef Bühler (keskellä)
Tohtori **Josef Bühler** (16. helmikuuta 1904 Bad Waldsee – 22. elokuuta 1948 Krakova) oli valtiosihteeri Puolan kenraalikuvernementissa Krakovassa toisen maailmansodan aikana.

Bühler syntyi Bad Waldseessa. Hän liittyi Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen 1933. Bühler työskenteli lakimiehenä yhdessä kollegansa tohtori Hans Frankin kanssa, joka oli Adolf Hitlerin asianajaja. Kansallissosialistisen puolueen päästyä valtaan Bühlerista tuli Saksan lakiakatemian presidentti.

Puolan offensiivin jälkeen syyskuussa 1939 Frankista tuli vallatun Puolan kenraalikuvernööri ja Bühler seurasi häntä Krakovaan ja sai valtiosihteerin viran. Hän sai kunnianosoituksena SS-Brigadeführerin arvon Reichsführer-SS Heinrich Himmleriltä tänä aikana.

Bühler otti osaa Wannseen konferenssiin 20. tammikuuta 1942 Frankin edustajana. Konferenssin aikana, jossa keskusteltiin juutalaisia koskevasta lopullisesta ratkaisusta, hän vaati toisia kokoukseen osallistujia ratkaisemaan Puolan juutalaisongelman mahdollisimman nopeasti. 

Sodan jälkeen Bühler tuomittiin kuolemaan Puolassa rikoksista ihmisyyttä vastaan. Hänet teloitettiin Krakovassa 1948.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola
	+ 2

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Jeesus Siirakin poika** oli Jerusalemista kotoisin oleva juutalainen kirjanoppinut, joka eli toisen vuosisadan alussa ennen ajanlaskun alkua. Hänet tunnetaan Sirakin kirjan kirjoittajana.

Tausta
------

Jeesus Siirakin kirjan kuvitusta.
Hänen henkilöstään tiedetään varsin vähän. Katolisten lähteiden mukaan hänen etunimensä oli Jeesus, Sirakin kirjan kreikankielisessä prologissa *Iesous*. Hänen sukunimensä oli *Ben Sira* ("Siran poika"), mikä käy ilmi kirjan hepreankielisistä teksteistä. Kirjan kreikan- ja latinankieliset vanhat versiot viittaavat häneen myös "Jerusalemin miehenä", jonka mukaan hänen tiedetään ainakin asuneen, ellei olleen jopa syntyisin, Jerusalemista. Hän oli eräänlainen filosofinen elämän tarkkailija ja hän itse kertoo hankkineensa tietämyksensä matkustelemalla runsaasti. Hänen sanotaan myös olleen Eleaserin pojanpoika, hänen isänsä nimi on todennäköisesti ollut Simon, ja *ben Sira*-nimi on ollut koko suvun kantanimi.

Joissakin lähteissä hänen on sanottu myös olleen papillista sukua, mikä on todennäköisesti johtunut kirjoitusvirheestä. Hän ei myöskään ole ollut itse rabbi eikä lääkäri, vaikka niinkin on väitetty. Hänen on myös sanottu olleen säännöllisesti kuolemanvaarassa. Ainut varma tieto on, että hän oli aikansa mittapuun mukaan korkeasti oppinut henkilö.

Elinajan ajoittaminen
---------------------

Hänen elinaikansa on ajoitettu kahden tiedon perusteella. Sirakin kirjan kreikankielisessä esipuheessa Jeesus Siirakin pojan pojanpojan kerrotaan saapuneen Egyptiin kuningas Euergetes Basileoksen kolmantenakymmenentenä kahdeksantena vuotena, jonka jälkeen hän oli kääntänyt isoisänsä teoksen kreikaksi. Historia tuntee kaksi Egyptin hallitsijaa, joilla oli lisänimi Euergetes: Ptolemaios III Euergetes ja Ptolemaios VIII Euergetes II (Fyskon). Koska Ptolemaios III hallitsi vain 25 vuotta, hallitsijan täytyy olla Ptolemaios VIII. Tällöin pojanpojan voidaan sanoa saapuneen Egyptiin vuonna 132 eaa. ja hänen isoisänsä on todennäköisesti elänyt 40–60 vuotta aiemmin (n. 190 eaa.–170 eaa.). Toinen tieto on peräisin itse kirjasta. Kirjoittaja viittaa kunnioittaen ylipappi Simonin, Oniaan pojan, toimiin sanoen jopa siunauksen kyseiselle henkilölle kirjassa, minkä perusteella kirjoittajan arvellaan olleen hänen aikalaisensa. Juutalainen historia tuntee edelleen kaksi Simon-nimistä ylipappia, jotka ovat olleet Oniaan poikia. Simon I oli asemassaan Ptolemaios I Soterin aikana, noin 300 eaa.. Simon II puolestaan eli noin vuonna 200 eaa. minkä perusteella kirjan kirjoittajan on katsottu eläneen toisen vuosisadan alussa ennen ajanlaskun alkua.

Katso myös
----------

* Sirakin kirja
* Synergismi

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Jeesus Siirakin kirja*. Raamatunkäännöskomitean käännös, hyväksytty 1938. Hämeenlinna: Karisto, n. 180 eaa. (1997). ISBN 951-23-3774-6.
2. 1 2 3 4  Gigot, Francis E.: Ecclesiasticus (kopio www:ssä) *The Catholic Encyclopedia, Volume V*.  1909. New York:  Robert Appleton Company. Viitattu 8. syyskuuta 2007. (englanniksi)
3. 1 2  Crawford Howell Toy, Israel Levi: SIRACH, THE WISDOM OF JESUS THE SON OF (kopio www:ssä) *Jewish Encyclopedia*.  1901-06. Viitattu 8. syyskuuta 2007. (englanniksi)
Suomen Kuvalehden puupiirros näyttelyn avajaisista
**Yleinen suomalainen teollisuusnäyttely 1876** oli Suomen ensimmäinen kotimaista teollisuutta ja taidetta esitellyt messutapahtuma, joka pidettiin kesällä 1876 Helsingin Kaivopuistossa. Aloitteen näyttelyn pitämisestä oli tehnyt J. V. Snellman Suomen senaatille jo vuonna 1868, mutta katovuodet ja erityisesti suuri nälänhätä lykkäsivät tapahtuman järjestämistä.

Kaivohuoneen pohjoispuolella sijainneen 40 metriä pitkän ja leveän näyttelyhallin suunnitteli arkkitehti Theodor Höijer. Kaivohuone toimi tapahtuman pääravintolana, ja Carl Kämp vastasi ravintoloinnista. Näyttelyn avajaiset olivat 1. heinäkuuta ja näyttely oli avoinna syyskuun puoliväliin saakka. Näyttelyn avasi kenraalikuvernööri Nikolai Adlerberg Suomenlinnan tykkien ampuessa kunnialaukauksensa.

Näytteilleasettajia oli 1 769, ja pääsylipun lunasti kahden ja puolen aukiolokuukauden aikana 93 000 kävijää. Näyttelyn kohokohta oli kaksi viikkoa avajaisten jälkeen, kun keisari Aleksanteri II puolisoineen sekä kruununperillinen Aleksanteri puolisoineen vierailivat näyttelyssä.

Näyttelyssä oli esillä muun muassa Suomessa valmistettuja maatalous- ja teollisuuskoneita, veneitä sekä kokonainen höyryveturi. Kansatieteellisellä osastolla esiteltiin sisustettuja maalaiskoteja ja taidehallissa oli esillä suomalaisten taiteilijoiden teoksia. Näyttelyalueella sijaitsi kahvila, puistoravintola, Hartwallin mineraalivesimyyntipiste ja Sinebrychoffin Bierhalle, jossa myytiin olutta. Kaivohuoneen edustalle oli tehty Bonhoffin kauppapuutarhan toteuttama koristekasvikuvioistutus suihkulähteineen.

Kuvagalleria
------------

* Näyttelyrakennus ulkoapäinNäyttelyrakennus ulkoapäin
* Näyttelyhalli sisältäNäyttelyhalli sisältä
* Keisari Aleksanteri II seurueineenKeisari Aleksanteri II seurueineen

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kaivopuisto *Vihreät sylit*.  27.3.2016. Viitattu 13.2.2020.
2. 1 2 3  *Entisaikain Helsinki XVIII: Kaivopuisto*, s. 57-61. Helsinki-seura, 2008. ISBN 978-951-9418-16-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Suunnitelma Helsingissä pidetyn Suomen yleisen teollisuusnäyttelyn rakennukseksi 1876. Museovirasto.
* Suomen teollisuusnäyttely 1876, Suomen Kuvalehti, 05.10.1935, nro 40, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Yleisavain (oikealla) ja yksilöllinen avain (vasemmalla).
**Yleisavain** on avain, joka pystyy avaamaan useita eri lukkoja, joihin on olemassa yksilölliset avaimet. Tyypillisesti esimerkiksi kerrostaloissa asuntojen oviin on asukkaan yksilöllinen avain, joka toimii vain kyseisessä lukossa ja huoltoyhtiön yleisavain, jolla voi avata kaikkien asuntojen ovet. Yleisavaimia on yleisesti käytössä myös yrityksissä kuten hotellit ja varastointipalvelut, joissa asiakkailla on käytössä yksilöllinen avain mutta yrityksen henkilökunta pystyy tarvittaessa avaamaan lukot omilla yleisavaimillaan.

Mekaanisissa yleisavaimissa on useita eri toimintaperiaatteita. Sylinterilukon lukkopesä saattaa olla suunniteltu sellaiseksi, että vain osa lukon tapeista estää lukon avaamisen ja yleisavaimessa kaikki muut paitsi kyseisten tappien kohdalla olevat urat on viilattu tasaiseksi. Tappeja voi olla myös useita päällekkäin, jolloin samassa lukkopesässä toimii kaksi eri avainta. Turvallisin menetelmä on asentaa kaksi eri lukkopesää, jotka avaavat saman lukon. Kahden lukkopesän haittapuolena on sen vaatima lisätila ja korkeampi hinta.

Yleisavain heikentää pääsääntöisesti aina lukon murtovarmuutta, sillä se joko yksinkertaistaa lukon rakennetta tai lisää eri vaihtoehtoja, joilla lukon voi avata ja siten helpottaa sen avaamista tiirikoimalla. Yleisavaimen joutuminen vääriin käsiin vaarantaa turvallisuuden kaikissa niissä tiloissa, joihin kyseisellä avaimella on pääsy.
*Dichapetalum gelonioides* -lajin luumarjoja
**Dichapetalaceae** on pieni trooppinen kasviheimo koppisiemenisten Malpighiales-lahkossa.

Tuntomerkit
-----------

Heimon kasvit ovat puita tai liaaneja, joiden haarat ovat korkkihuokosellisia. Lehdet sijaitsevat kierteisesti, korvakkeet ovat toisinaan ripsuisia ja lavan sivusuonet muodostavat silmukoita; suonitus on erityisen selvä lavan alapinnalla, jossa on usein myös litteitä rauhasia. Kukinto on viuhkomainen ja tavallisesti kasvanut kiinni lehden ruotiin (epifyllinen kukinto) ja siinä on pieniä, tavallisesti vastakohtaisia kukkia. Terälehdet ovat tavallisesti kaksiliuskaisia, joskus ehyitä, mustaksi kuivuvia. Mesiäinen on rengasmainen tai kahtena liuskana terälehtien kohdalla. Heteitä on viisi, ne ovat verhovastaisia; joskus heteitä on kolme toimivaa ja kaksi joutohedettä. Sikiäin on yhdislehtinen ja tavallisesti kehänpäällinen; luotit ovat enemmän tai vähemmän pistemäisiä ja nystyisiä. Hedelmä on litistynyt ja tavallisesti yksilokeroinen ja -siemeninen luumarja tai harvoin selkäluomainen kota; luumarja on lyhyen, tiheän ja kiiltävän pystykarvoituksen peittämä.

Ainakin samettimarjojen ( *Dichapetalum*) suvussa on siemenen sisältämissä öljyissä hyvin myrkyllisiä happoja ja muita yhdisteitä (triterpeenejä), ja joidenkin lajien siemenet ovat vaipallisia. Erityisesti *Tapura*-suvun kukat ovat rakenteeltaan monimutkaisia.

Levinneisyys
------------

Heimon levinneisyys käsittää tropiikin; vähiten lajeja on Malaijien saaristossa.

Luokittelu
----------

Dichapetalaceae-heimossa on kolme sukua ja 165 lajia. Niistä 130 kuuluu sukuun samettimarjat (*Dichapetalum*). Muut suvut ovat *Stephanopodium* ja *Tapura*. Heimon ikä voi olla (36–)20.7(–6.8) miljoonaa vuotta.

Cronquist (1981) vei heimon kelaskasvien yhteyteen lahkoon Celastrales, Takhtajan (1997) taas tyräkkikasvien yhteyteen lahkoon Euphorbiales. Lähin sukulaisheimo on Trigoniaceae.

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. .

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Stevens 2001, viittaus 8.2.2015
2. ↑
3. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q132064
* Wikispecies: Dichapetalaceae
* APNI: 54536
* ATRF: Dichapetalaceae
* CoL: 97H
* EoL: 2888601
* EPPO: 1DICF
* FoAO2: Dichapetalaceae
* FoC: 10267
* Fossilworks: 55711
* GBIF: 3231311
* GRIN: 359
* iNaturalist: 71495
* IPNI: 77126618-1
* IRMNG: 113042
* ITIS: 846637
* NCBI: 4313
* Open Tree of Life: 1035663
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77126618-1
* Tropicos: 42000232
* Watson & Dallwitz: dichapet
* WFO: wfo-7000000185

 |

 |
**Suodenniemen vanha kirkko** tai todennäköisesti pikemmin **rukoushuone** on sijainnut nykyisen Sastamalan kaupungin alueella Suodenniemen vanhan hautausmaan alueella. Sen kerrotaan rakennetun vuonna 1685 Pohjakylä-nimiselle tilalle, viimeistään se on ollut olemassa vuonna 1695. Sijainti on lähellä Suodenniemen kirkkojärven rantaa. Ei sen rakentajista eikä arkkitehtuurista ole juuri minkäänlaista tietoa. Nykyinen Suodenniemen kirkko on valmistunut vuonna 1831 eri paikkaan, aikaisemmasta kirkosta itään. 

Suodenniemi on kuulunut vanhastaan Karkun seurakuntaan ja siinä mielessä Ylä-Satakunnan tuomiokuntaan, 1700-luvun taitteessa kuitenkin Mouhijärven pitäjään. Niihin aikoihin Satakuntaakin koettelivat ankarat katovuodet, "suuret kuolonvuodet", sekä pian suuri Pohjan sota, ja Suodenniemen alue tyhjeni huomattavasti väestöstä.

Lähteet
-------

1. ↑  nimim. "Tomi": Suomen historian vaikeimmat vuodet *Sukelluksia Suodenniemen historiaan (blogi)*.  15.1.2014. Viitattu 30.4.2020.
2. ↑  Hanna-Maria Pellinen: Suodenniemi – esimerkki huonosti tunnetusta muinaisjäännösalueesta *Pirkanmaan alta*.  2004. Pirkanmaan maakuntamuseo. Viitattu 30.4.2020.
3. ↑  Suodenniemen historiaa verkossa Suodenniemi-Seura ry. Viitattu 30.4.2020.
4. ↑  Kari Vestola: Suodenniemen vanha hautausmaa *genealogia.fi*.  2002.  Arkistoitu 23.11.2018. Viitattu 30.4.2020.
**Yleiset rasitukset** eli julkiset rasitukset (lat. *onera publica*) tarkoittivat aiemmin julkisen yhdyskunnan tarpeita varten tehtäviä työsuorituksia, kuten esimerkiksi velvollisuutta maantien tekemiseen tai kunnossapitoon. Ne erosivat veroista siinä, ettei niitä voinut maksaa rahana tai tavarana valtiolle, kunnalle tai seurakunnalle. Yleiset rasitukset kohdistuivat osin kaikkiin kansalaisiin ja osin erityisesti maaseudun kiinteistöjen omistajiin ja haltijoihin. Julkiset yhdyskunnat ryhtyivät aikojen kuluessa itse tekemään tarvittavat työt ja yleiset rasitukset muuttuivat veroiksi. Suomessa siirtyivät viimeisinä tie- ja kyytirasitukset valtiolle, maalaiskunnille ja tiekunnille, jolloin ne lakkasivat olemasta maatilojen yleisiä rasituksia.

Yleisten rasitusten lähikäsite on sotilasrasitukset. Näitä ovat Suomessa olleet liikekannallepanon aikana toteutettavat sotilasmajoitus – sotaväen majoittaminen puolustusvoimille kuulumattomiin rakennuksiin tai suojiin – ja sotilaskyyditys eli hevostenomistajien velvollisuus kyyditä sotaväkeä ja sen kalustoa.

Lähteet
-------

1. ↑  *Iso tietosanakirja*. Osa 15, palsta 1199, hakusana yleiset rasitukset. Helsinki: Otava, 1939.
2. ↑  *Otavan iso tietosanakirja*. Osa 10, palsta 415–416, hakusana yleiset rasitukset. Helsinki: Otava, 1965.
3. ↑  *Otavan iso tietosanakirja*. Osa 8, palsta 42, hakusana sotilaskyyditys. Helsinki: Otava, 1964.
4. ↑  *Otavan iso tietosanakirja*. Osa 8, palsta 48, hakusana sotilasmajoitus. Helsinki: Otava, 1964.
Cavett vuonna 2010.
**Richard Alva "Dick" Cavett** (s. 19. marraskuuta 1936 Gibbon, Nebraska) on yhdysvaltalainen televisioesiintyjä, joka tuli tunnetuksi 1960-luvulta 2000-luvulle jatkuneesta urastaan keskusteluohjelmien (engl. *talk show*) isäntänä. Hänen tunnetuin ohjelmansa oli vuonna 1968 alkanut *The Dick Cavett Show*, jossa hän haastatteli erityisesti populaarikulttuurin kuten musiikin ja elokuvan suurnimiä. Hänet on palkittu kahdesti Emmy-palkinnolla.

Elämä ja ura
------------

Dick Cavett syntyi opettajaperheeseen Nebraskassa, jossa hän harrasti kilpavoimistelua ja esiintyi jo nuorena radio-ohjelmissa ja taikurina. Hän opiskeli Yalen yliopistossa pääaineenaan aluksi englanti ja sitten teatteri. Hän pääsi yhdeksi Johnny Carsonin *The Tonight Show’n* käsikirjoittajaksi NBC-yhtiöön vuosiksi 1960–1962, sitten Merv Griffinin ja Jerry Lewisin käsikirjoittajaksi 1962–1964. Vuonna 1964 hän alkoi Groucho Marxin ja Woody Allenin innostamana esiintyä standup-koomikkona. Vuonna 1968 Cavett sai oman aamuisin lähetettävän talk show’nsa ABC-kanavalle. *The Dick Cavett Show* sai suosiota ja siirrettiin aluksi prime timeen ja sitten myöhäisiltaan kilpailemaan katsojista *The Tonight Show’n* kanssa. Hänen pitkien haastattelujensa vieraina nähtiin muun muassa Groucho Marx viidesti, Jimi Hendrix, John Lennon ja Yoko Ono (kädessään lähikuviin päässyt Björn Weckströmin sormus), Salvador Dalí, Ingmar Bergman, Danny Kaye, Angela Davis, Katharine Hepburn, Marlon Brando ja Oscar Peterson.

Vuonna 1974 ABC lopetti *The Dick Cavett Show’n*, mutta Cavett jatkoi sitä CBS-verkossa 1977–1982, USA Network -verkossa 1985–1986 ja uudestaan ABC:llä 1986–1987. Hän on juontanut myös kymmeniä muita sarjoja ja pisteohjelmia Yhdysvaltain televisiossa.

Cavettin tv-haastatteluja on julkaistu myös dvd-tallenteina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Dick Cavett Biography, Biography.com. Viitattu 1.6.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3  Dick Cavett Biography (1936-), Film Reference -sivusto. Viitattu 1.6.2016.
3. ↑  Lapponia Jewelry History, Lapponia Jewelry. Viitattu 1.6.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Emmy Awards
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove
* Elonet
* Yle

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* NARA
* SNAC

 |

 |
Apian kanava
**Apian kanava** on Valkeakoskella sijaitseva avokanava Valkeakosken kanavasta ylävirtaan Mallasvedessä.

Apiankoski on ensimmäisen kerran perattu vuosina 1818–1820. Tällöin väylää pystyivät käyttämään pienet alukset. Ensimmäinen varsinainen kanava rakennettiin Valkeakosken kanavoinnin yhteydessä ja se valmistui vuonna 1867. Kanavan syväykseksi tuli 1,5 metriä. Kanava kunnostettiin vuonna 1938.

Nykyinen kanava on vuodelta 1957, jolloin Valkeakosken uuden kanavan valmistuttua Apian kanava levennettiin 22 metrin levyiseksi. Kanavassa kulkee väylä, jota käyttävien alusten suurin syväys on 1,8 metriä ja leveys 7,5 metriä. Kanavan ylittää riippusilta, joka rajoittaa maston korkeudeksi 5,0 metriä.

Lähteet
-------

1. ↑  Sarkkinen Paavo, Reponen Timo, Koivupuro Seppo: *Suomen sisävesiväylät*, s. 10. Jyväskylä: Multikustannus, 2007. ISBN 978-952-468-145-2.
2. ↑  Sarkkinen Paavo, Reponen Timo, Koivupuro Seppo: *Suomen sisävesiväylät*, s. 28. Jyväskylä: Multikustannus, 2007. ISBN 978-952-468-145-2.
3. ↑  Valkeakosken tehtaat ja yhdyskunta Museovirasto, viitattu 2.5.2010
4. ↑  Merenkulkulaitoksen tiedotuslehti 6/2006 Merenkulkulaitos 2006, viitattu 2.5.2010

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Apian kanava** Wikimedia Commonsissa

* Apian kanava Viitattu 2.5.2010
(**Lucius Flavius**) **Aper** (k. noin 284) oli roomalainen kenraali ja kolmen keisarin, Caruksen, Carinuksen, ja Numerianuksen pretoriaaniprefekti.

Aper oli luultavasti sama Lucius Flavius Aper -niminen henkilö, joka toimi keisari Gallienuksen aikana Legio V Macedonicasta ja Legio XIII Geminasta irrotetun legioonalaisyksikön komentajana (*praepositus*). Myöhemmin sama henkilö oli myös Pannonia Inferiorin maaherra (*praeses*).

Aper kohosi keisari Caruksen aikana pretoriaaniprefektiksi (*praefectus praetorio*). Caruksen nuorempi poika Numerianus otti Aperin tyttären vaimokseen, jolloin Aperista tuli Numerianuksen appiukko. Vuonna 283 Carus lähti sotaretkelle Persiaa vastaan ja otti Numerianuksen sekä Aperin mukaansa. Sotaretki oli menestyksekäs ja Persian pääkaupunki Ktesifon vallattiin kesään mennessä. Yllättäen Carus kuitenkin kuoli heinä- elokuussa 283. Aper saattoi olla keisarin kuoleman takana, mutta asiasta ei ole varmuutta. Pian hän julisti Numerianuksen keisariksi, jolloin tämä hallitsi yhdessä veljensä Carinuksen kanssa. Tämän jälkeen Numerianus päätti johdattaa armeijansa takaisin Eurooppaan.

Vähässä-Aasiassa Numerianus kuitenkin sairastui ja Aper levitti sanaa, että keisari kärsi silmätulehduksesta, ja hän joutui matkustamaan suljetussa kantotuolissa suojassa pölyltä ja auringolta. Pitkän matkan kuluttua Numerianuksen sotilaat haistivat oudon mädäntyneen hajun ja kurkistivat verhon raoista kantotuoliin ja huomasivat keisarin kuolleen. Numerianus oli ilmeisesti maannut kuolleena jo useita päiviä. Ei ole varmaa murhasiko Aper Numerianuksen, mutta todennäköisesti keisari kuoli johonkin sairauteen. Aper joutui kuitenkin syytetyksi, ja pian eräs upseeri nimeltään Diokles surmasi Aperin ja julistautui keisariksi.

Lähteet
-------

* A. H. M. Jones et al.: *The Prosopography of the Later Roman Empire. Vol. 1, A. D. 260–395*. Cambridge University Press, 1971. ISBN 0521072336. (englanniksi)
* Pat Southern: *The Roman Empire from Severus to Constantine*. Routledge, 2001. ISBN 0-415-23943-5. (englanniksi)
* Laurence Lee Howe: *The Pretorian Prefect from Commodus to Diocletian (A.D. 180–305)*. University of Chicago Press, 1942. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  The Prosopography of the Later Roman Empire s. 81
2. 1 2  William Leadbetter: Numerianus (283-284 A.D.)  16.9.2001. De Imperatoribus Romanis: An Online Encyclopedia of Roman Emperors. Viitattu 23.2.2009. (englanniksi)
3. ↑  Southern s. 133
**Ville Viita** (s. 10. heinäkuuta 1989 Seinäjoki) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavia Seinäjoen Jymyjusseja.

Viita pelasi ensimmäisen kerran miesten Superpesiksessä vuonna 2007, jolloin edusti JymyJusseja. Hän pelasi kahden kauden aikana joukkueessa 27 ottelua, jonka jälkeen siirtyi vuonna 2009 edustamaan Ykköspesiksessä pelaavia Köyliön Lalleja. Hän pelasi Lalleissa 20 ottelua, jonka lisäksi esiintyi Koskenkorvan Urheilijoiden riveissä yhdessä Superpesis -ottelussa.

Vuonna 2010 Viita siirtyi Superpesikseen nousseeseen Ulvilan Pesä-Veikkojen joukkueeseen. Hän pelasi joukkueessa yhden kauden, jonka päätteeksi se putosi takaisin Ykköspesikseen.

Kaudeksi 2011 Viita siirtyi Koskenkorvan Urheilijoihin, joissa pelasi kahden kauden aikana 45 runkosarjaottelua sekä 12 pudotuspeliottelua. Viita siirtyi kaudeksi 2013 Seinäjoelle JymyJussien joukkueeseen, jossa kolmen pelatun kauden aikana hän on esiintynyt runkosarjassa 77 ottelussa.

Viita valittiin vuonna 2009 Ykköspesiksessä Köylien Lalleissa pelatessa vuoden pelaajaksi.

Saavutukset
-----------

### Pelaajana

* 1 Itä-Länsi-ottelu: 2014

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Ville Viita Pesiksen maailma. Viitattu 24.11.2015.
2. ↑  Ulvilan Pesä-Veikot varmisti nousunsa Superpesikseen SuperPesis.  Arkistoitu 25.11.2015. Viitattu 24.11.2015.
3. ↑  Ykköspesis - mielenkiintoinen miesten sarjaohjelma kaudella 2011  8.1.2011. Ykköspesis. Viitattu 24.11.2015.
4. ↑  Ville Viita JymyJussit.  Arkistoitu 25.11.2015. Viitattu 24.11.2015.

JymyJussit – Superpesis

* Anttila
* Haukkala
* Jaakkola
* Kettunen
* Kontio
* Korvola
* Itävalo
* Lieto
* Marjamäki
* Myllyniemi
* Mäkelä
* Puputti
* Raunio
* Tyynelä
* Vainionpää
* Viita

* PJ Piuhola
* 2. PJ Hautala
* V Parvi
* H Peltomäki
**Natalía Chatziloḯzou** (o.s. **Baranouskaja**, kreik. Ναταλία Χατζηλοΐζου, valkoven. Наталля Бараноўская, *Natallja Baranouskaja*, ven. Наталья Барановская, *Natalija Baranovskaja*, 23. maaliskuuta 1979 Vitsebsk) on valkovenäläistä alkuperää oleva kyproslainen uimari ja Euroopan-mestari.

Chatziloḯzou syntyi Neuvostoliiton Vitsebskissä nykyisellä Valko-Venäjällä Baranouskaja-nimisenä vuonna 1979. Hän edusti Valko-Venäjää Atlantan ja Sydneyn kesäolympialaisissa vuosina 1996 ja 2000. Hän paras sijoituksensa kesäolympialaisissa on Sydneyssä tullut kuudes sija naisten 200 metrin vapaauinnissa. Tuolloin hän jäi pronssimitalista vain 0,47 sekunnin päähän. Yhteensä hän otti näissä kaksissa olympialaisissa viisi starttia.

Baranouskaja voitti vuoden 2000 pitkän radan EM-kilpailuissa Helsingissä EM-kultaa 200 metrin vapaauinnissa. Lisäksi hän sijoittui toiseksi 400 metrin vapaauinnissa. Hän oli jo vuotta aikaisemmin Istanbulin EM-kilpailuissa sijoittunut kolmanneksi 200 metrin vapaauinnissa. Lisäksi hän voitti lyhyen radan EM-kilpailuista 1999 Lissabonista yhden hopean ja pronssin.

Uransa aikana Chatziloḯzou on voittanut myös yhden pronssin lyhyen radan MM-kisoista. Tämä tapahtui vuonna 2000, kun sijoittui Ateenassa päämatkallaan 200 metrin vapaauinnissa kolmanneksi.

Baranouskaja meni naimisiin kyproslaisen miehen kanssa ja otti käyttöön miehensä sukunimen Chatziloḯzou. Samalla hän vaihtoi kansalaisuuttaan valkovenäläisestä kyproslaiseksi, minkä takia hän ei voinut osallistua vuoden 2004 kesäolympialaisiin. Chatziloḯzou palasi vielä olympialaisiin, kun hän osallistui Pekingin kesäolympialaisiin vuonna 2008. Tällä kertaa hän osallistui 100 metrin perhosuintiin, sijoittuen sijalle 45. juuri Suomen Emilia Pikkaraisen edelle.

Chatziloḯzou on 173 senttimetriä pitkä ja painaa 60 kilogrammaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Natalia Khatziloizou Biography and Statistics Sports Reference LLC. Viitattu 25.5.2009. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

Naisten 200 metrin vapaauinnin pitkien ratojen Euroopan-mestarit

|  |  |
| --- | --- |
| 1970-luku | 1970: Gabriele Wetzko • 1974: Kornelia Ender • 1977: Petra Thümer |
| 1980-luku | 1981: Carmela Schmidt • 1983: Birgit Meineke • 1985: Heike Friedrich • 1987: Heike Friedrich • 1989: Manuela Stellmach |
| 1990-luku | 1991: Mette Jacobsen • 1993: Franziska van Almsick • 1995: Kerstin Kielgaß • 1997: Michelle Smith • 1999: Camelia Potec |
| 2000-luku | 2000: Natallja Baranouskaja • 2002: Franziska van Almsick • 2004: Camelia Potec • 2006: Otylia Jędrzejczak • 2008: Sara Isaković |
| 2010-luku | 2010: Federica Pellegrini • 2012: Federica Pellegrini • 2014: Federica Pellegrini • 2016: Federica Pellegrini • 2018: Charlotte Bonnet |
| 2020-luku | 2020: Barbora Seemanová • 2022: Marrit Steenbergen |