recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston London-luokan linjalaivasta. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Windsor Castle** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1790 vesillelaskettu parannellun London-luokan 98-tykkinen toisen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: London-luokka (linjalaiva)*
Alus tilattiin 19. elokuuta 1782 Deptfordin telakalta, jossa sen rakennustöistä vastasi maaliskuuhun 1785 Adam Hayes, maaliskuuhun 1787 Henry Peake ja loppuajan Martin Ware. Köli laskettiin 19. elokuuta 1784. Alus laskettiin vesille 31. toukokuuta 1790 ja valmistui 6. kesäkuuta 1790, jolloin valmistuskustannukset olivat 51 198 puntaa 8 shillinkiä ja 6 pennyä.

Palvelus
--------

Alus otettiin palvelukseen heinäkuussa 1790 kontra-amiraali Herbert Sawyerin lippulaivana päällikkönään Sir James Barclay. Se osallistui 22. heinäkuuta 1805 vara-amiraali Robert Calderin osaston mukana Cape Finisterren taisteluun.

Alus muutettiin 1814 Plymouthissa 74-tykkiseksi kolmannen luokan linjalaivaksi ja romutettiin toukokuussa 1839 Pembroken telakalla.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1714-1792 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2007. ISBN 978-1-84415-700-6. (englanniksi)
* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1793-1817 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2005. ISBN 978-1-84415-717-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Winfield, Rif s. 25

*London*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *HMS London* – *HMS Prince* – *HMS Impregnable* – *HMS Windsor Castle* |
| Edeltäjä: *HMS Ocean* – Seuraaja: *HMS Queen* |
**Antti-Jussi Juntunen** (s. 6. huhtikuuta 1999 Korso, Vantaa) on suomalainen maantiepyöräilijä. Hän kilpaili Tartu 24 -joukkueessa vuonna 2020. Kaudeksi 2021 hänen joukkueekseen tuli Ampler Development Team ja 2022 ABLOC CT. Suomessa ajettavissa kilpailuissa Juntunen edustaa Akilles Green Teamia.

Juntunen voitti maantiepyöräilyn Suomen-mestaruuden vuonna 2020. Samana vuonna hän voitti myös cyclocrossin Suomen-mestaruuden. Hän voitti maantiejon Suomen-mestaruuden myös 2023.

Saavutuksia
-----------

2016
 Aika-ajon junioreiden Suomen-mestaruus
2019
 Maantieajon alle 23-v. Suomen-mestaruus
2020
 Maantieajon Suomen-mestaruus ja alle 23-v. mestaruus
2021
 Viron ympäriajo, nuorten kilpailun voitto
 Maantieajon alle 23-v. Suomen-mestaruus
Dookoła Mazowsza, 4. etapin voitto
2023
 Maantieajon Suomen-mestaruus
Sibiu Cycling Tour, mäkikirikilpailun voitto

Muuta
-----

Antti-Jussi Juntunen pelasi jääkiekkoa 16-vuotiaaksi asti, jonka jälkeen hän keskittyi vain pyöräilyyn. Aluksi hän ajoi maastopyöräilyä, mutta vaihtoi myöhemmin maantiepyöräilyyn. Juntusen kasvattiseura on Korson Kaiku. Keväällä 2020 Juntunen valmistui virolaisesta urheilulukiosta Otepäässä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Antti-Jussi Juntunen procyclingstats.com. Viitattu 16.6.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Suomen mestari Antti-Jussi Juntunen Akilleen paras pyöräilijä 2020  20.04.2021. fillari-lehti.fi. Viitattu 21.06.2021.
3. ↑  Antti-Jussi Juntunen akillesgreenteam.fi. Viitattu 21.06.2021.
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston River-luokan fregatista. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Waveney** (viirinumero K248) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1942 palvelukseenotettu River-luokan fregatti toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: River-luokka (fregatti)*
Alus tilattiin 15. maaliskuuta 1941 hätäohjelmassa Smiths Dock Companyltä Middlesboroughista, missä köli laskettiin 8. lokakuuta 1941. Se laskettiin vesille 30. huhtikuuta 1942 ja otettiin palvelukseen vielä samana vuonna 16. syyskuuta.

Palvelus
--------

Japanin antauduttua alus viipyi muutaman viikon Saigonissa ennen paluutaan Singaporeen. Vapauduttuaan Itä-Intian asemalta se määrättiin reserviin. Saavuttuaan Britteinsaarille alus poistettiin palveluksesta ja sijoitettiin reserviin. Alus sijoitettiin poistolistalle ja myytiin 1957 BISCOlle. Romutus siirrettiin West of Scotland Shipbreaking Companylle. Alus saapui 9. marraskuuta 1957 hinattuna Trooniin romutettavaksi.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Naval-history.net - HMS Waveney
Lobb Ghyllin viadukti Skipton to Ilkley Linella Yorkshiressa. Linja avattiin vuonna 1888 ja suljettiin osana Beechingin leikkauksia vuonna 1965.
**Beechingin leikkaukset** (engl. *Beeching cuts*; myös *Beeching Axe*, ’Beechingin kirves’) olivat Yhdistyneen kuningaskunnan rataverkon supistamiseen ja uudelleenjärjestelyyn tähdänneitä toimenpiteitä. Ne saivat nimensä kahdesta British Railways Boardin julkaisemasta raportista, jotka oli laatinut tohtori Richard Beeching. Raportit julkaistiin vuosina 1963 (*The Reshaping of British Railways*) ja 1965 (*The Development of the Major Railway Trunk Routes*).

Ensimmäinen raportti sisälsi ehdotuksen 2 363 rautatieaseman ja 8 000 ratakilometrin sulkemisesta (55 % asemista ja 30 % rataverkosta). Tällä pyrittiin vähentämään rautateiden kärsimiä suuria tappioita, jotka johtuivat tieliikenteen tuomasta lisääntyneestä kilpailusta, ja pienentämään rataverkon ylläpitoon tarvittavaa rahamäärää. Lisäksi ensimmäisessä raportissa tehtiin muita vähemmälle huomiolle jääneitä suosituksia, kuten ehdotus konttiliikenteeseen siirtymisestä rahdin kuljetuksessa. Toisessa raportissa nostettiin esiin joitakin tärkeitä rataosuuksia, joille suositettiin suuria investointeja.

Protestien seurauksena jotkin asemat ja linjat säästyivät, mutta suurin osa suljettiin suunnitelman mukaan. Britanniassa Beechingin nimi yhdistetäänkin edelleen rataverkon suureen supistumiseen ja palvelujen menettämiseen. Muutama suljettu rata on myöhemmin avattu uudestaan, joitakin osuuksia on muutettu museorautateiksi ja joidenkin reitille on rakennettu auto- tai pyörätie. Loput linjat ovat jääneet rakennustöiden alle, muuttuneet takaisin pelto- ja laidunmaaksi tai ovat edelleen hylättynä.

Katso myös
----------

* Luettelo Beechingin leikkauksissa suljetuista rautatieasemista

Lähteet
-------

1. 1 2  Westcott, Richard: Did Dr Beeching get it wrong with his railway cuts 50 years ago? *BBC News*.  27.3.2013. BBC. Viitattu 19.7.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Beechingin leikkaukset**.
* *The Reshaping of British Railways* Railways Archive. (englanniksi)
* *The Development of the Major Railway Trunk Routes* Railways Archive. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Beeching cuts
**Teresa Moorhouse** (s. 1981) on Helsingissä asuva ja työskentelevä tekstiilitaiteilija. Hän valmistui pariisilaisesta muotikoulusta ja suoritti maisterintutkinnon Taidekorkeakoulussa Helsingissä. Hän aloitti neuleiden ja graafisen suunnittelun parissa, mutta innostui pian tekstiileistä ja näytti luonnoksiaan Marimekon silloiselle toimitusjohtajalle, Kirsti Paakkaselle. Tämä innostui, ja Moorhouse on suunnitellut kuoseja Marimekolle vuodesta 2004 lähtien.

Kesällä 2014 Moorhouse oli mukana Kiasman ja Marimekon yhteisnäyttelyssä "Kimpassa".

Moorhousen vanhemmat ovat Suomeen asettunut englantilaissyntyinen arkkitehti Jonathan Moorhouse ja taidehistorioitsija Leena Ahtola-Moorhouse.

Lähteet
-------

1. ↑  In patterns: Teresa Moorhouse Marimekko Village.  Arkistoitu 7.3.2014. Viitattu 7.3.2014.
2. ↑  Kimpassa Kiasma. Viitattu 6.3.2014.
3. ↑  Hennu Kjisik: Jonathan Moorhouse 1938–2017 HS Muistot 18.8.2017. Viitattu 18.10.2019.
4. ↑  Panu Jansson: Eihän meidän Marimekko, eihän? City 2.8.2013. Viitattu 18.10.2019.
**Maria Therese Tviberg** (s. 7. huhtikuuta 1994) on norjalainen alppihiihtäjä.

Nuorten MM-kilpailuissa Tviberg saavutti hopeaa alppiyhdistetyssä 2013 ja syöksylaskussa 2015. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 Tviberg sijoittui supersuurpujottelussa 25:nneksi ja syöksylaskussa 27:nneksi. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli alppiyhdistetyssä 14:s sekä supersuurpujottelussa ja syöksylaskussa 25:s. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti joukkuekilpailussa pronssia ja sijoittui suurpujottelussa 12:nneksi. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 Tviberg voitti kultaa parisuurpujottelussa ja hopeaa joukkuekilpailussa.

Alppihiihdon maailmancupissa Tviberg kilpaili ensimmäisen kerran Sankt Moritzn syöksylaskussa tammikuussa 2015 sijoittuen 16:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Crans-Montanan alppiyhdistetyssä helmikuussa 2017. Parhaimmillaan hän on sijoittunut viidenneksi Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2021.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Maria Therese Tviberg Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Kroukoto** (myös *Kouroukoto*) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kéniéban piirissä Malissa. Se sijaitsee piirin kaakkoisosassa 123 kilometriä Kéniébasta itään. Kunnassa on 10 300 ja keskuskylässä 1 600 asukasta (vuonna 2009).

Kroukoton kunta rajoittuu etelässä Kéniéban piirin Sagalon, lännessä Faraban,  Guenegorén ja Bayen, pohjoisessa Bafoulabén piirin Koundianin ja Bamafélén sekä idässä Kitan piirin Kokofatan ja Kouloun kuntiin. Pinnanmuodostusta leimaavat tasangot ja kukkulat. Itärajalla virtaa Bafingjoki. Kasvillisuus on savannia. Kunnan itäosassa sijaitsee Bafingin kansallispuisto.

Kuntaan kuuluu 11 kylää. Asukkaat ovat mandinkoja ja fulbeja.

Keskuskylän kautta kulkee Kitasta Senegalin rajalle johtava maantie RN24. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit, kullankaivuu ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, riisi, durra, maissi, maapähkinä, fonio ja maniokki. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Kouroukotossa ja Bendassa pidetään viikoittaiset markkinat.

Vesihuollon, koululaitoksen ja terveyspalvelujen tila on heikko. Kunnassa ei ole sähköverkkoa tai puhelinta.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 13.1.2018.
2. ↑  Mali – Région de Kayes: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 13.1.2018.
3. 1 2 3 4  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Kouroukoto 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*. Viitattu 13.1.2018. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Monographie du Cercle de Kéniéba *wordpress.developpementlocal-sahel.org*.  2014. Viitattu 13.1.2018.
*Tämä artikkeli käsittelee vuosina 1936–1951 käytössä ollutta alusta. Sitä ei tule sekoittaa 1934–1942 käytössä olleeseen alukseen.*

**Kongōmaru** (jap. 金剛丸) oli japanilainen matkustajalautta, joka liikennöi japanilaisen Shimonosekin ja korealaisen Busanin satamien välillä.

*Kongōmarun* voimanlähteenä oli kaksi Zoelly-tyyppistä höyryturbiinien sarjaa, jotka pyörittivät kahta potkuria. Sen matkustajakapasiteetti oli 66 matkustajaa omissa hyteissään, 367 matkustajaa jaetuissa hyteissä ja 1 639 matkustajaa halleissa omilla futoneillaan.

Vuonna 1943 *Kongōmaru* joutui ilmahyökkäykseen Hakatanlahdella, mutta se selvisi.

Korean sodassa *Kongōmaru* kuljetti sotilaita Sasebon ja Busanin välillä. 14. lokakuuta 1951 se ajautui perä edellä rantaan Koshikijimasaarilla taifuuni Ruthin aiheuttamassa raskaassa merenkäynnissä. Kyydissä oli tuolloin noin 450–500 YK-joukkojen sotilasta ja noin 70 japanilaista miehistön jäsentä. He selvisivät onnettomuudesta vahingoittumattomina, ja heidät siirrettiin yhdysvaltalaisen USS *George Clymerin* kyytiin. Kahtia haljennutta *Kongōmarua* ei voitu enää palauttaa liikenteeseen.

Lähteet
-------

* Greenway, Ambrose: *Cross Channel and Short Sea Ferries: An Illustrated History*. Seaworth Publishing. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6 7  Greenway 2014*lähde tarkemmin?*
2. ↑  500 UN Soldiers saved in Typhoon.  *Indianapolis Times*, 15.10.1951. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi)
3. ↑  Typhoon Wrecks U.N. Troopship; Soldiers and Crew Safe Off Japan.  *The New York Times*, 15.10.1951. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi)
4. ↑  USS *George Clymer* Lends Helping Hand in Emergencies.  *All Hands*, tammikuu 1953. Artikkelin verkkoversio.
*Tämä artikkeli kuvaa Britannian kuninkaallisen laivaston toisen luokan linjalaivaa. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Waterloo** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1818 vesillelaskettu 80-tykkinen toisen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

Henry Peaken suunnittelema alus tilattiin 29. elokuuta 1809 Portsmouthin telakalta, missä rakennustöistä vastasi Nicholas Diddams. Köli laskettiin marraskuussa 1813 nimellä *HMS Talavera*. Alus nimettiin Amiraliteetin 23. heinäkuuta 1817 tekemällä päätöksellä *HMS Waterlooksi*. Se laskettiin vesille 16. lokakuuta 1818 ja valmistui 28. lokakuuta, jolloin se sijoitettiin reserviin. Valmistuskustannukset olivat 72 217 puntaa ilman takilointia ja varustamista ja yhteensä 85 473 puntaa.

Alus katettiin tammikuussa 1819, mikä poistettiin joulukuussa 1833. Se nimettiin Amiraliteetin 5. lokakuuta 1824 tekemällä päätöksellä *HMS Bellerophoniksi*. Aluksella havaitut viat korjattiin, kun se varustettiin maaliskuussa 1833 tarkastettavaksi Portsmouthissa. Lopulta alus varustettiin Portsmouthissa meripalvelukseen maaliskuusta heinäkuuhun 1836.

Palvelus
--------

Alus otettiin palvelukseen 5. huhtikuuta 1836 Välimeren laivastoon kontra-amiraali Sir Charles Pagetin lippulaivana päällikkönään Samuel Jackson. Aluksen päälliköksi tuli 14. huhtikuuta 1838 Charles John Austen. Alus osallistui 1840 operaatioihin Syyrian rannikolla, kuten Akran pommitukseen 3. marraskuuta. Alus poistettiin palveluksesta ja sijoitettiin reserviin kesäkuussa 1841.

Alus siirrettiin 1848 satamapalvelukseen ja myytiin 12. tammikuuta 1892 romutettavaksi J. Read Jr:lle Portsmouthiin.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1817-1863 - Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2014. ISBN 978-1-84832-169-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Winfield, Rif s. 27
**Tero Kartastenpää** (s. 1978 Tampere) on suomalainen toimittaja. Hän työskentelee Helsingin Sanomissa. 

Vuosina 2016–2019 Kartasenpää oli feministisen Tulva-lehden päätoimittaja. Hän on kirjoittanut Jani Timosen kanssa tietokirjan *Provo opas – ärsyttämisen jalo taito* (2014).

Kartastenpää on yksi kansainvälisen FAT-taidelehden perustajista. Hän on työskennellyt aikaisemmin muun muassa Aamulehdessä, Velissä ja Ylellä. Hän on kirjoittanut vapaana kirjoittajana muun muassa Helsingin Sanomiin, Trendiin, Imageen ja Mondoon.

Kartastenpää on valmistunut filosofian maisteriksi Turun yliopiston mediatutkimuksesta. Hän on opiskellut myös naistutkimusta ja kulttuurihistoriaa.

Kartastenpää teki valokuvataiteilija Susanna Majurin työparina valokuva- ja videotaidetta vuosina 1998–2009. He kuvasivat yhdessä muun muassa PMMP:n levyn *Veden varaan* kannet. Kartastenpää oli yhdessä Kasino Creative Studion työryhmässä toteuttamassa vuoden 2010 Shanghain maailmannäyttelyyn kuvasarjaa *HÄ? — Finnish–Chinese Visual Dictionary*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tero Kartasenpää WSOY. Viitattu 14.7.2021.
2. ↑  Suomalaisetko muka hiljaisia? – "Suomi olisi varsin tylsä maa" *Uusi Suomi*.  19.2.2014. Viitattu 20.2.2014.
3. ↑  Facebook *Facebook*.  23.2.2014. Viitattu 23.2.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kartastenpää Ylen Pressiklubissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Karisimbi

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
tulivuori |
| Sijainti | 
Kongon demokraattisen tasavallan ja Ruandan rajaRuanda ja Kongon demokraattinen tasavalta |
| Vuoristo | 
Virungavuoret |
| Korkeus merenpinnasta | 
4 507 m |
| Prominenssi | 
3 312 mView and modify data on Wikidata  |
| Suojelualue | 
Virungan kansallispuistoView and modify data on Wikidata  |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
1° 30′ E, 29° 27′ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Karisimbi** on vulkaanisiin Virungavuoriin kuuluva tulivuori Afrikassa. Se sijaitsee Kongon demokraattisen tasavallan ja Ruandan rajalla Virungan kansallispuiston alueella, noin 29 km koilliseen Kongon demokraattisessa tasavallassa sijaitsevasta Goman kaupungista. Vuoren korkein kohta kohoaa 4507 metrin korkeuteen.

Karisimbin ympäristössä elää gorilloja ja alue on tunnettu eksoottisista kasveistaan. Vuoren rinteiden kasvillisuus voidaan jakaa neljään vyöhykkeeseen alaosien tiheistä metsistä huipun lähes kasvittomaan kraatterialueeseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mount Karisimbi (mountain, Africa) *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 13.9.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Karisimbi** Wikimedia Commonsissa
Sam Shubert.
**Samuel S. Shubert** (1877–1905) oli yhdysvaltalainen teatterituottaja ja teatterinomistaja. Hän syntyi juutalaiseen perheeseen Liettuassa, josta perhe pakeni pogromeita Yhdysvaltoihin Samin ollessa nuori. Hän aloitti teatteriuransa 1800-luvun lopulla Syracusessa, New Yorkissa, veljiensä Lee Shubertin ja Jacob J. Shubertin kanssa. Hän eteni vähitellen teatterinomistajaksi ja manageriksi ja auttoi myös veljiään pääsemään alkuun teatterialalla. Vuonna 1900 he siirsivät toimintansa New Yorkin kaupunkiin.

Sam Shubert kuoli vuonna 1905 junaonnettomuudessa lähellä Harrisburgia. Hänen veljensä jatkoivat yhdessä aloitettua liiketoimintaa ja nousivat vähitellen Broadwayn vaikutusvaltaisimpien nimien joukkoon. Vuonna 1913 Lee ja Jacob rakensivat New Yorkiin Sam S. Shubert Theatreksi nimetyn teatterin, joka on yhä Shubert-organisaation päätoimipaikka.

Lähteet
-------

* Banham, Martin (toim.): *The Cambridge Guide to Theatre*. Cambridge University Press, 2000. ISBN 0-521-43437-8. (englanniksi)
* Bergreen, Laurence: *As Thousands Cheer: The Life of Irving Berlin*. Hodder and Stoughton, 1990. ISBN 0-340-53486-9. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Samuel S. Shubert buried..  *The New York Times*, 15.5.1905. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 16.5.2012.  (englanniksi)
2. 1 2 3  Bergreen 1990, s. 49–50.
3. 1 2 3  McNamara, Brooks: "Shubert Brothers". Banham 2000.
4. ↑  Henderson, Mary C.: "Sam S. Shubert Theatre". Banham 2000.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Kongsvinger IL Toppfotball** on norjalainen vuonna 1892 perustettu jalkapalloseura Kongsvingeristä Hedmarkista. Seura pelaa kotiottelunsa Gjemlesund Stadionilla ja on *Kongsvinger Idrettslag*in jalkapallojaos. Seura pelaa Norjan miesten toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Adeccoligaenissa.

Seura pelasi Norjan korkeimmalla sarjatasolla yhtäjaksoisesti vuosina 1983–1999, vaikka sen taloudelliset resurssit olivat niukat. Joukkue menestyi hyvin ja oli parhaimmillaan liigassa toinen kaudella 1992 sekä kahdesti kolmas. Seura esiintyi myös eurokentillä ja kaudella 1993/94 se pelasi UEFA Cupissa historiallisen 1–1 tasapelin Juventusta vastaan. Seura putosi kauden 1999 jälkeen pääsarjasta ja taloudellisten vaikeuksien syventyessä 2001 myös ykkösdivsioonasta kolmannelle sarjatasolle. 

Vuonna 2003 KIL aloitti paluun takaisin kohti Norjan huippua Vegard Skogheimin opein voittamalla sarjansa ja nousemalla Adecco-liigaan. Seuraavalla kaudella nuori joukkue taisteli jopa noususta Tippeligaeniin, mutta hävisi nousukarsinnoissa FK Bodø/Glimtille yhteismaalein 4–1. Lopulta kaudella 2009 paluu pääsarjaan toteutui, kun KIL sijoittui Adeccoligaenissa kolmanneksi ja pudotti ratkaisevassa nousukarsintaotteluparissa Sparta Sarsborgin yhteismaalein 5–4.

KIL:n visiitti Tippeligaenissä jäi kuitenkin kauden 2010 mittaiseksi, sillä kauden päätteeksi seura oli sarjassa toiseksi viimeisenä ja putosi suoraan takaisin Adeccoligaeniin. Kauden jälkeen seuran menestysvuosien päävalmentaja Per Brogeland palasi takaisin joukkueen peräsimeen.  Hän ei kuitenkaan saanut KIL:n peliä kulkemaan ja vanhoista saavutuksista huolimatta Brogelandin kolmas pesti päättyi potkuihin jo elokuun lopussa. Valmentajan tehtäviin palasi seuralle jo tutuksi tullut Tom Nordlie.

Meriitit
--------

* Norjan liiga
	+ Hopeaa: 1992
	+ Pronssia (2): 1986, 1987
* Norjan cup
	+ Välierät (4): 1983, 1990, 1992, 1996

Entisiä pelaajia
----------------

* Norja Even Pellerud
* Norja Christer Basma
* Norja Vidar Riseth
* Norja Jon Inge Høiland

Entisiä valmentajia
-------------------

* Norja Ingvar Stadheim (1986)
* Norja Even Pellerud (1987–1989)
* Ruotsi Kent Karlsson (1990)
* Norja Per Brogeland (1992–1995, 1998–1999, 2011)
* Norja Vegard Skogheim (2003–2006)
* Norja Tom Nordlie (2008–2009, 2011–2012)
* Norja Trond Amundsen (2009–2010)
* Ruotsi Tony Gustavsson (2010)

Lähteet
-------

1. ↑  Brogeland blir Kongsvinger-trener
2. ↑  Bekreftet: Nordlie ny trener i Kongsvinger[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut
* Kannattajien kotisivut
* Tilastosivusto
Ristin ylentämisen kirkko Hvalynskissa.
**Hvalynsk** (ven. Хвалы́нск) on kaupunki Saratovin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan oikeanpuoleisella rannalla 232 kilometriä Saratovista koilliseen. Kaupunki on Hvalynskin piirin keskus. Asukkaita on 13 600 henkeä (vuonna 2005).

Hvalynskin vaakuna.
Volgan rantaa.
Kaupunki on saanut alkunsa venäläisten vuonna 1556 Volgan Sosnovyi-saarelle perustamasta vartiopaikasta. Vuonna 1606 asutus siirrettiin nykyiselle paikalle. Vuonna 1780 siitä tuli Saratovin kuvernementtiin kuulunut Hvalynskin kihlakuntakaupunki. 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa se oli yksi Venäjän vanhauskoisten keskuksista. Kaupunki tunnettiin hedelmätarhoistaan ja se oli merkittävä omenien tuottaja.

Nykyisin Hvalynskissa on lähinnä elintarviketeollisuutta. Kaupungissa toimii kotiseutumuseo sekä siellä syntyneelle taidemaalari Kuzma Petrov-Vodkinille omistettu museo. Lähellä sijaitsee kaksi parantolaa. Hvalynskin kukkuloiden huipulla on 400–500-luvuilla eaa. rakennettujen muinaislinnojen jäänteitä.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 505. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Hvalynskin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Epävirallinen kaupunkisivusto (venäjäksi)

S vaakuna**Saratovin alueen kaupungit**
Saratovin alueSaratovin alue
**Hallinnollinen keskus: Saratov**  

Arkadak | Atkarsk | Balakovo | Balašov | Engels | Hvalynsk | Jeršov | Kalininsk | Krasnoarmeisk | Krasnyi Kut | Marks | Novouzensk | Petrovsk | Pugatšov | Rtištševo | Šihany | Volsk
Merikaapelin reitti.
**C-Lion 1** on noin 1 200 kilometriä pitkä tietoliikennemerikaapeli Helsingistä Rostockiin. Se tarjoaa ensimmäisen suoran tietoliikenneyhteyden Suomesta Keski-Eurooppaan. Aiemmin rakennetut yhteydet kulkevat Ruotsin ja Tanskan kautta.

Kaapelin lasku alkoi lokakuussa 2015 ja valmistui tammikuussa 2016. Kaupalliseen käyttöön kaapeli otettiin toukokuussa 2016. Kaapelissa on kahdeksan valokuituparia, joiden välityskyky on yhteensä 144 terabittiä sekunnissa.

Kaapeli on osa tietoliikenneyritys Cinian verkkoa. Päätepisteiden lisäksi kaapelista on haaroitukset Hankoon ja Baltiaan.

Aiheesta muualla
----------------

* C-Lion 1 submarinecablemap.com:issa

Lähteet
-------

1. 1 2  Ari Saarelainen: Tässä se alkaa: Suomi saa digitaalisen napanuoran Keski-Eurooppaan *Tivi*.  12.10.2015.  Arkistoitu 13.10.2015. Viitattu 12.10.2015.
2. 1 2  Suomen ja Saksan yhdistävän Cinian suoran merikaapelin asennus valmistui aikataulussa  12.1.2016. Cinia Group.  Arkistoitu 17.1.2016. Viitattu 24.1.2016.
3. 1 2  Huippunopea datakaapeli Suomesta Saksaan on avattu kaupalliseen käyttöön  20.5.2016. Cinia Group.  Arkistoitu 8.6.2016. Viitattu 18.6.2016.
4. ↑  Cinia C-Lion1 -merikaapeli tarjoaa laadukkaammat yhteydet Cinia. Viitattu 16.4.2020.
**Jani Laitiala** (s. 1984 Helsinki) on suomalainen ammattilaisrullalautailija.

Laitiala on kotoisin Helsingistä, jossa hän asuu noin puolet vuodesta. Lisäksi hänellä on toinen asunto Yhdysvaltojen San Joséssa, missä hän asuu varsinkin talvisin.

Laitiala on ammattilaisuransa aikana kuvannut videopätkät mm. seuraaviin elokuviin: *Can't stop the Firm*, *Neighbors* ja *Get tricks or die trying*. Hän on myös mukana Blindin leffassa *The Blind Video*.  Vuonna 2012 Laitiala esiintyi Selfish Skateboardsin elokuvassa *#MiAmor*. 

Laitiala julkaisi syksyllä 2015 lyhyen videon nimeltä *Still can't stop Jani Laitiala*.

Aiheesta muualla
----------------

* Jani Laitialan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

Lähteet
-------

1. ↑  Blind - The Blind Video *Skateboard-City.com*.  28.7.2009.  Arkistoitu 15.5.2012. Viitattu 3.2.2012.
2. ↑  Alley, Blair: Selfish ‘#MiAmor’ Full Length Video *TRANSWORLD SKATEBOARDING*.  23.7.2012. Viitattu 6.10.2015.
3. ↑  VIDEO: Still can't stop Jani Laitiala *caughtinthecrossfire.com*.  17.9.2015. Viitattu 6.10.2015.
Pär Rådström
**Pär Rådström** (29. elokuuta 1925 Tukholma – 29. elokuuta 1963 Tukholma)*lähde?* oli ruotsalainen kirjailija ja journalisti.

Rådström aloitti toimittajana 17-vuotiaana. Hän oli mukana, kun Expressen-iltapäivälehti perustettiin vuonna 1944. 19-vuotiaana hänestä tuli orkesterimanageri, ja hän tuotti Ruotsin "eliittiorkesterin" levyn.*lähde?* Orkesteri koottiin vuosittain *Estrad*-musiikkilehden lukijoiden parhaiksi äänestämistä muusikoista, ja orkesteri teki yhden levyn. Hän kirjoitti pakinoita iltapäivälehtiin ja radioon ja teki viihdettä radioon ja televisioon ja myös poliittista teatteria Lars Forssellin kanssa, muun muassa kabareen *Två åsnor*.*lähde?* Rådströmin romaaneissa keveän pinnan alle kätkeytyy elämänongelmia.

Rådström oli naimisissa journalisti ja teatterinjohtaja Anne Marie Rådströmin kanssa. Rådströmin isä oli kirjailija ja ohjaaja Karl Johan Rådström ja veli matemaatikko Hans Rådström ja poika on kirjailija Niklas Rådström.*lähde?*

Teoksia
-------

* *Greg Bengtsson och kärleken* (1953) romaani
* *Ärans portar* (1954) romaani
* *Ballong till månen* (1958) romaani
* *Sommargästerna* (1960) romaani
* *Översten* (1961) romaani
* *Mordet* (1962) romaani
* *Ro utan åror* (1961) novelleja
* *Låt leva sommarens svalan*, 1990 novelleja
* *Tiden väntar inte*

Lähteet
-------

1. ↑  Estrads elit- & favorit-orkester (Arkistoitu – Internet Archive) Musiknostalgi, viitattu 29.8.2021 (ruotsiksi)
2. ↑  Otavan iso tietosanakirja, osa 7, Otava 1964, palsta 798


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Kanizsan kolmio
**Gaetano Kanizsa** (18. elokuuta 1913 Trieste – 13. maaliskuuta 1993) oli italialainen psykologi ja taiteilija. Hän perusti Triesten psykologisen instituutin. 

Kanizsa valmistui Padovan yliopistosta vuonna 1938. Vuonna 1947 hänestä tuli assistentti Firenzen yliopistoon, ja vuonna 1953 hän sai professuurin Triestestä. Hän oli virassa, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1988. 

Kanizsa julkaisi suuren osan tutkimustuloksistaan italiaksi 1950- ja 1960-luvuilla, mutta nousi kansainväliseen kuuluisuuteen 1970-luvulla julkaistuaan artikkelin yhdysvaltalaisessa *Scientific American* -lehdessä. Kansainvälisen maineen varmisti hänen italiankielisistä artikkeleistaan englanniksi koostettu kirja *Organization in Vision*, joka julkaistiin vuonna 1979.

Kanizsa tutki kuvioiden organisoitumista gestalt-psykologisesta näkökulmasta. Hänen kuuluisin löytönsä oli illusorisista rajaviivoista muodostuva Kanizsan kolmio.

Lähteet
-------

1. ↑  Luccio, Riccardo & Gerbino, Walter: In Memoriam: Gaetano Kanizsa (1913-1993) - Things and perceptions (pdf) *Review of Psychology*.  1995. Viitattu 23.10.2014. (englanniksi)

Kirjallisuutta
--------------

* *Organization in Vision: Essays on Gestalt Perception*, Praeger Publishers, 1979, ISBN 0-275-90373-7
* *Grammatica del vedere. Saggi su percezione e Gestalt*, Il Mulino, Bologna, 1997
* *Percezione, linguaggio, pensiero (Perception, speech, thought)* by Gaetano Kanizsa, Paolo Legrenzi, M. Sonino, Il Mulino, Bologna, 1983
* *Vedere e pensare (Seeing and thinking)*, Il Mulino, Bologna, 1991

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Café Griensteidl vuonna 1896.
**Nuorwieniläiset** (saks. *Jung-Wien*) oli itävaltalainen kirjailijaryhmittymä, joka muodostui noin vuonna 1891 Hermann Bahrin ympärille. Ryhmän keskeisiä jäseniä olivat Arthur Schnitzler, Hugo von Hofmannsthal, Richard Beer-Hofmann, Felix Salten,  Peter Altenberg ja aluksi myös Karl Kraus. Kirjailijat kokoontuivat Wienin kahviloissa, erityisesti Café Griensteidl’issa, ja ryhmän äänitorvena toimi Bahrin viikkojulkaisu *Die Zeit* (1894–1904).

Kirjailijaryhmän jäsenet halusivat vastustaa naturalismia sekä Berliinin asemaa saksankielisen kirjallisuuden keskuspaikkana. Ryhmän "antinaturalismia" voidaan luonnehtia impressionistiseksi. Lisäksi taustalla vaikuttivat vuosisadan lopun tunnelma (fin de siècle) sekä monikansallisen Itävalta-Unkarin monarkian jännitteet, aikakauden lopun enteet ja dekadenssi. Bahria lukuun ottamatta useat keskeiset jäsenet olivat juutalaisia.

Osa kirjailijoista oli psykoanalyysin perustajan Sigmund Freudin ystäviä, ja tämän vaikutusta voidaan erottaa Schnitzlerin, Beer-Hoffmannin ja Bahrin tuotannosta.

Ryhmän toiminta jatkui 1900-luvun ensikymmenelle. Myöhemmistä kirjailijoista erityisesti Stefan Zweig, Robert Musil, Ödön von Horváth ja Joseph Roth saivat nuorwieniläisiltä vaikutteita.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jung-Wien. Österreich Lexikon.
2. ↑  Ehness, Jürgen: "Das literarische Wien der Jahrhundertwende", *Felix Saltens erzählerisches Werk: Beschreibung und Deutung*, s. 21–23. Frankfurt am Main: Peter Lang, 2002. ISBN 3-631-38178-6.
3. ↑  Ehness (2002), s. 23–24.
4. ↑  Ehness (2002), s. 28.
5. ↑  Ehness (2002), s. 27.

Kirjallisuutta
--------------

* Finzi, Daniela (toim.): *Parallelaktionen: Freud und die Literaten des Jungen Wien*. Wien: Sigmund Freud Museum, 2018. ISBN 978-3-9503774-5-3.
* Wunberg, Gotthart (toim.): *Das junge Wien: Österreichische Literatur- und Kunstkritik 1887–1902 I–II*. Tübingen: Niemeyer, 1976. ISBN 3-484-10220-9.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Osa artikkelisarjaa
 **Gnostilaisuus** 

Syyrialais-egyptiläinen gnostilaisuus 

* Setiläisyys
* Tuomaskristityt
* Valentinolaisuus
* Basilidelaisuus


Persialainen gnostilaisuus 

* Mandealaisuus
* Manikealaisuus


Kristillisen gnostilaisuuden isät 

* Simon Magus
* Kerinthos
* Markion
* Valentinos


Muita ryhmiä 

* Ofiitit
* Barbelo-gnostikot
* Kainiitit
* Karpokratiaanit
* Paulikiaanit
* Bogomiilit
* Kataarit


Gnostilaisuuden lähteet 

* Nag Hammadin kirjasto
* Codex Tchacos


Muuta 

* Gnosis


 

 malline: näytä • keskustele • muokkaa 

**Kainiitit** eli **kainilaiset** olivat gnostilainen ja antinomianistinen lahko, joka kunnioitti Kainia demiurgi Jahven, Vanhan testamentin Jumalan, ensimmäisenä uhrina. Monet gnostilaiset ryhmät pitivät Jahvea pahana luojajumalana, joka oli eri jumaluus kuin korkein Jumala.

Kainin lisäksi kainilaiset kunnioittivat myös muita Raamatun "antisankareita", kuten Eesauta, Korahia, Sodoman ja Gomorran asukkaita sekä Juudas Iskariotia.

Kainilaisuus oli melko pieni liike. Tertullianus ja Irenaeus mainitsevat, että heitä oli olemassa Rooman valtakunnan itäosissa toisella vuosisadalla. Yksi kainilaisten apokryfisiä tekstejä oli *Juudaksen evankeliumi*.

Kainilaisuuden lähteitä
-----------------------

* Irenaeus: *Harhaoppeja vastaan* 1.31.1–2
* Epifanios: *Panarion* 38
* Hippolytos: *Kaikkien harhaoppien kumoaminen* 8
* Pseudo-Tertullianus: *Kaikkia harhaoppeja vastaan* 7
* Tertullianus: *Kasteesta* 1

Aiheesta muualla
----------------

* Arendzen, John: Cainites *Catholic Encyclopedia*.  1911. New York:  Robert Appleton Company.  (englanniksi)
Gaggenau Hausgeräte logo**Gaggenau Hausgeräte GmbH** on yritys, joka kehittää, tuottaa ja myy kotitalouksien keittiöihin tarkoitettuja kodinkoneita.

Gaggenau on ollut müncheniläisen BSH Bosch und Siemens Hausgeräten tytäryritys vuodesta 1995 lähtien. Merkin kotipaikalla Gaggenaussa on yrityksen koulutuskeskus, jossa on esittelytila, neuvotteluhuoneita ja suuri opetuskeittiö. Kaiken kaikkiaan yrityksellä on toimipaikkoja yli 50 maassa. Nykyisin*milloin?* Gaggenaun palveluksessa on yli 550 työntekijää maailmanlaajuisesti. Vuonna 2007 liikevaihto oli noin 168 miljoonaa euroa.*lähde?*

Yrityksen historia
------------------

Yrityksen historia yltää vuoteen 1683, jolloin Gaggenaun rautatehdas perustettiin. Aluksi yritys valmisti metallisia käyttöesineitä, mutta aikojen saatossa tuotteet ja liiketoiminta muuttuivat. Vuonna 1873 teollistuminen alkoi Gaggenaussa, ja pian sen jälkeen 1880-luvulla yritys alkoi tuottaa myös maatalouskoneita, metalliesineitä ja työkaluja. Samalla se muutti nimensä "Uutuustehtaaksi"*selvennä*. Yritys oli erikoistunut emalointiin, ja se tuotti myös mainoskilpiä esimerkiksi sellaisille yrityksille kuin Odol, Maggi ja Stollwerck.*lähde?*

1900-luvun alussa yritys alkoi tuottaa polkupyöriä ja hiili- ja kaasu-uuneja. Vuoteen 1908 mennessä myytiin jo 250 000 *Badenia*-polkupyörää. Vuonna 1961 yrityksen johtoon nousi Georg von Blanquet, joka keksi alkaa tuottaa mittatilaustyönä tehtyjä keittiökalusteita. Ne tulivat pian osaksi Gaggenaun tuotemerkkiä. Von Blanquet tahtoi myydä toimivia ja estetiikaltaan koruttomia laitteita.*lähde?*

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen Web-sivusto
* BSH Bosch und Siemens Hausgeräten virallinen Internet-portaali
**Khenoboskion** (m.kreik. Χηνοβοσκίον, *Khēnoboskion*, myös Χηνοβοσκία, *Khēnoboskia*; lat. *Chenoboscium, Chenoboscia*) eli **Na-sheny-en-Seth** (egypt. *Nꜣ-šny-n-Stḫ*, kopt. *Ϣⲉⲛⲉⲥⲏⲧ*, *Sheneset*) oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ylä-Egyptissä eli Thebaiksessa ja kuului Diospoliteen nomokseen.

Khenoboskion sijaitsi Niilin itärannalla suunnilleen vastapäätä Diospolis Mikraa ja lähellä nykyistä Nag Hammadia. Kaupungin nimi tarkoittaa "Hanhitarhaa", ja voi viitata siihen, mihin seudun vetisiä niittyjä käytettiin. Hanhi oli Egyptissä yleinen lintu ja pyhitetty Isikselle, ja sen sulkia käytettiin kyninä. Stefanos Byzantionlainen sanoo kuitenkin, että paikalla olisi ollut kuitenkin ennemmin krokotiilitarhoja.

Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä *Khēnoboskiatēs* (Χηνοβοσκιάτης). Kaupungin egyptiläinen nimi *Na-sheny-en-Seth* tarkoittaa "Sethin puut" ja lyhyempi nimi *Na-sheny* "Puut".

Varhaisella kristillisellä kaudella kaupungin lähellä sijaitsi luostari. Siihen liittyen tehtiin vuonna 1945–1946 gnostilaisten käsikirjoitusten löytö, joka tunnetaan Nag Hammadin kirjastona nykyisen kaupungin mukaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Schweitzer, Simon D.: Nꜣ-šn.y-n-Stḫ *Ancient Egyptian Dictionary*. Viitattu 19.10.2021.
2. 1 2 3  Smith, William: "Chenoboscia", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Chenoboskion *Pleiades*. Viitattu 19.10.2020.
4. 1 2  Chenoboskia (Qasr el-Saiyad) *Trismegistos*. Viitattu 19.10.2020.
5. ↑  Klaudios Ptolemaios: *Geografia* 4.5.72; *Itinerarium Antonini Augusti* s. 166.
6. ↑  Chenoboskion *Oxford Reference*. Viitattu 19.10.2020.
**Nuorten toimintakeskus Happi** on Helsingin kaupungin nuorisoasiainkeskuksen ylläpitämä nuorten toimintakeskus Helsingissä. Se sijaitsee entisissä Merikiidon tiloissa osoitteessa Sörnäisten rantatie 31. Se sai nimensä nimikilpailun tuloksena helmikuussa 2009.

Happi on tarkoitettu helsinkiläisten 15–29-vuotiaiden nuorten tilaksi. Tilat ovat kooltaan 3 500 m2. Talossa on neljä kerrosta. Hapessa on useampi toimija. Hapen tiloissa toimivat Narrin näyttämö, HattuMedia, Helsinki Freedom Records, Pelitalo, Myötätuulessa-hanke, Kahvila Vety, Värkkäämö, Nuorten Ääni -toimitus, Skrappi, Sankarit-toiminta, monistamo, lainaamo, nuorisoasiainkeskuksen vapaaehtoistoiminta ja suomenkielisen työväenopiston kuvataidekeskus.

Hapen säännöt on määritelty toimintakeskuksen perustuslaissa. Perustuslaki säädettiin yhdessä nuorten kanssa Hapen Valtiopäivillä 22.–23.8.2009.

Lähteet
-------

1. ↑  Sörnäisten uudesta nuorten kokoontumispaikasta tulee Happi Helsingin Sanomat 27.2.2009

Aiheesta muualla
----------------

* Omat nettisivut
* Nuorisoasiainkeskus
| "Nostalgia canaglia"Al Bano & Romina Power |
| --- |
|  |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Sempre sempre* |
|  A-puoli | "Nostalgia canaglia" |
|  Julkaistu | 1987 |
|  Tyylilaji | iskelmä |
|  Kesto | 03.25 |
| muut singlet |
|  | "Nostalgia canaglia" |  |

**Nostalgia canaglia** on italialaisen popduo Al Bano & Romina Powerin single vuodelta 1987. Sen sävelsivät ja sanoittivat Vito Pallavicini, Willy Molco, Albano Carrisi, Romina Power ja Vito Mercurio. Singlen b-puolena on Carrisin, Pallavicinin ja Molcon teos "Caro amore". "Caro amore" oli julkaistu Al Bano & Romina Powerin studioalbumilla *Sempre sempre* vuonna 1986. "Nostalgia canaglia" sijoittui kolmanneksi San Remon musiikkifestivaaleissa 1987, ja se otettiin samaisen studioalbumin uuden painoksen avausraidaksi.

Albano Carrisin kertoman mukaan "Nostalgia canaglia" syntyi perhelomalla Kanariansaarilla. Melodia kehkeytyi perheen ajaessa autolla kohti merenrantaa ja se oli saatava pian talteen. Perhe suuntasi etsimään kauppaa, josta ostaa kasettinauhuri. Nauhuri löytyi ja melodia saatiin tallennettua.

Laulun sanoitus käsittelee nostalgiaa, kaipuuta menneeseen, joka iskee yllättäen. Se voi kohdistua esimerkiksi paikkaan tai ystävään. Kaipuu sytyttää ihmisen olkisydämen (cuore di paglia) liekkeihin, ja osoittautuu viheliäiseksi, kanaljaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Al Bano & Romina Power – Nostalgia Canaglia *Discogs.com*. Viitattu 9.5.2023. (englanniksi)
2. ↑  Al Bano & Romina Power – Sempre Sempre *Discogs.com*. Viitattu 9.5.2023. (englanniksi)
3. ↑  Al Bano & Romina Power – Sempre Sempre *Discogs.com*. Viitattu 9.5.2023. (englanniksi)
4. ↑  Sanremo 1987 (37a Edizione) *Hitparadeitalia.it*. Viitattu 9.5.2023. (italiaksi)
5. ↑  Al Bano & Romina Power: Ancora... Zugabe, CD-julkaisun kansijuliste. Viitattu 9.5.2023.
6. ↑  Nostalgia canaglia *Genius.com*. Viitattu 9.5.2023. (englanniksi)
**Khloris** (m.kreik. χλωρις) viittaa kreikkalaisessa mytologiassa useampaan eri henkilöön.

Khloris (Meliboia)
------------------

Khloris, alkuperäiseltä nimeltään Meliboia, oli yksi Nioben ja Amfionin neljästätoista lapsesta (*niobideista*). Hän oli myös ainoa (tai yksi harvoista), jotka Artemis ja Apollon säästivät tappaessaan niobidit kostoksi Nioben julkeudesta heidän äitiään Letoa kohtaan. Niobe oli kerskaillut lastensa määrää verrattuna Leton kahteen. Meliboia oli niin kauhuissaan tästä koettelemuksesta, että hän kalvakoitui pysyvästi muuttaen nimensä Khloriiksi — joka tarkoittaa kalpeaa. Odysseus tapasi Khloriin matkallaan Haadeeseen.

Myöhemmin hän meni naimisiin Neleuksen kanssa ja tuli siten Pyloksen kuningattareksi. Heillä oli useita poikia, mukaan lukien Nestor, Alastor, Khromios, Tauros, Asterios, Pylaon, Deimakhos, Eurybios, Frasios, Eurymenes, Evagoras ja Epilaos, ja tytär nimeltään Pero. Khloriilla oli myös avioliittonsa aikana poika nimeltä Periklymenos, mutta tämän isäksi mainitaan Poseidon, joka oli myös Neleuksen isä. Poseidon antoi Periklymenokselle kyvyn muuttua miksi tahansa eläimeksi.

Khloris (nymfi)
---------------

Flora ja Zefyros, William-Adolphe Bouguereau, 1875.
Khloris oli nymfi, joka liitettiin kevääseen, kukkiin ja uuden kasvuun. Roomalainen vastine hänelle oli Flora. Khloriin ryösti Zefyros, länsituuli. Hän otti myöhemmin Zefyroksen puolisokseen, ja tämä antoi Khloriin vallita kevättä. Heillä oli poika nimeltä Karpos, joka tarkoittaa muinaiskreikaksi 'hedelmää'. Kyseessä on kielikuva, jossa länsituuli tuo mukanaan sateen ja kevään tuoreuden ja kohdatessaan uuden kasvun tuottaa maasta hedelmää.

Khloriin juhlaa Floraliaa vietettiin 28. huhtikuuta — 1. toukokuuta aina 300-luvulle saakka.

Lähteet
-------

1. ↑  Homeros: Odysseia xi, 281–296 (engl. käännös).



|  |  |
| --- | --- |
|  | Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä.Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee "Khloris", voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla. |
**Mika Pekka Savilahti** (s. 31. maaliskuuta 1963 Tampere) on suomalainen meloja.

Savilahti edusti Suomea Los Angelesin 1984 olympialaisissa. Hän karsiutui välierissä sekä kajakkikaksikoiden 500 metrillä, jossa hänen parinaan oli Ilpo Nieminen, että kajakkinelosten 1 000 metrillä, jossa hänen ja Niemisen lisäksi meloivat Veli-Pekka Harjola ja Mikko Kolehmainen. MM-kilpailuissa Savilahti edusti Suomea vuosina 1983 ja 1985; jälkimmäisellä kerralla hän selviytyi kajakkikaksikoiden 10 000 metrillä loppukilpailuun.

Seuratasolla 185-senttinen Savilahti edusti Pirkka-Melojia. Hän voitti Suomen-mestaruuden kajakkiyksiköiden 500 metrillä vuosina 1982, 1983 ja 1984. Kajakkikaksikoissa ja -nelosissa hän voitti yhteensä 15 Suomen-mestaruutta.

Savilahti valittiin vuonna 1996 Pirkka-Melojien puheenjohtajaksi. Hänen isänsä Seppo Savilahti on myös melonnan Suomen-mestari.

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 300. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.
**Mika Soininen** (s. 1961, Helsinki) on suomalainen viranhaltija. Soininen toimii Etelä-Pohjanmaan ELY-keskuksen ylijohtajana. Soininen toiminut viraston ylijohtajana vuodesta 2015 lähtien. Soinisen kausi ylijohtajana kestää vuoteen 2024 saakka. Soininen toimii myös ELY-keskuksen E-vastuualueen johtajana.

Aikaisemmin Soininen on toiminut Seinäjoen ammattikorkeakoulun ja Seinäjoen koulutuskuntayhtymän hallintojohtajana. Ennen virkauraa, Soininen toimi 30 vuotta sotilasuralla. Lentoupseeriksi opiskellut Soininen toimi muun muassa Kauhavan Lentosotakoulun johtajana, Maanpuolustuskorkeakoulussa, pääesikunnassa ja Maavoimien esikunnassa. Soininen on suorittanut yleisesikuntaupseerin tutkinnon Maanpuolustuskorkeakoulussa ja Master of Strategic Studies -tutkinnon Yhdysvaltojen Ilmavoimien Yliopistossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Mika Soininen jatkaa Etelä-Pohjanmaan ELY-keskuksen ylijohtajana *ely-keskus.fi*. Viitattu 4.12.2020.
2. ↑  ELY-keskuksen ylijohtajalla painava vastuu elinkeinotoiminnoista *yle.fi*. Viitattu 4.12.2020.
3. ↑  Mika Soininen ja Kaj Suomela ely-keskusten ylijohtajiksi *Ilkka-Pohjalainen*. Viitattu 4.12.2020.
4. ↑  Mika Soininen Seamkin hallintojohtajaksi *Ilkka-Pohjalainen*. Viitattu 4.12.2020.
**Matilda Södergran** (s. 17. marraskuuta 1987) on suomalainen runoilija, kriitikko ja kääntäjä. Södergran on syntynyt ja viettänyt lapsuutensa Suomessa mutta asuu ja työskentelee nykyisin Ruotsissa. Hän on julkaissut muutamia runokokoelmia. Valikoima hänen runojaan on käännetty englanniksi antologiaan *Six Finnish Poets* (2013). Södergran on runoilija Edith Södergranin etäinen sukulainen.

Södergran on kuvannut kirjailijanolemustaan pyrkimyksesi pyrkiä kohtaamaan ja haastamaan totisuuden. Vallan analyysi, kahlitsevat sukupuoliroolit ja ruumis ovat keskeisiä teemoja kirjoittajan runodiskurssissa.

Kritiikki
---------

Södergranin feministiseen runouteen on kiinnitetty huomiota. Kokoelma *Maror* (2012) käsittelee sellaisia teemoja kuin naisenruumiin kurittaminen. Kokoelmassa *Lotusfötter* (2014) Södergran haastaa suoraviivaisen kertomuksen rajat tutkiessaan väkivallan rakennette, naisen älyä ja aktiivista naisruumista. *Lotusfötterin* arviossa kirjoitti Ny Tidin kriitikko, että Södergran "liikkuu varmoin ja täsmällisin askelin uusilla alueilla, niin temaattisesti kuin muodonkin puolesta."

Palkinnot ja tunnustukset
-------------------------

Södergran on saanut runoilijana useita palkintoja, muun muassa Arvid Mörne -kilpailussa 2006 ja Svenska litteratursällskapetin palkinnon 2013. Kun Södergran sai vuoden kirjallisuuspalkinnon Kreagalanissa 2013, häntä kuvailtiin sanoin "Nuori kirjailija, jolla on kyky luoda maaginen universumi, jossa runollinen ja hauras kohtaavat sanan voimakkuuden. Poikkeuksellisella kielentajullaan hän vakiinnuttanut paikkansa runoilijana Pohjolassa." Vuonna 2019 hän sai Ruotsin radion runopalkinnon teoksesta *Överlevorna*.

Teokset
-------

* *Hon drar ådrorna ur*. Schildts & Söderströms, 2008
* *Deliranten*. Schildts & Söderströms, 2009
* *Maror (ett sätt åt dig)*. Schildts & Söderströms, 2012
* *Six Finnish Poets*, toim. Teemu Manninen. Arc Publications, 2013
* *Lotusfötter*. Schildts & Söderströms, 2014
* *Poesin: en debattbok*, useita tekijöitä, Ellips 2014
* *Överlevorna*. Schildts & Söderströms, 2018. ISBN 978-951-52-4424-6.
* *Nell*. Ellips, 2021

Lähteet
-------

1. 1 2  Matilda Södergran–Schildts & Söderströms *Sets.fi*. Viitattu 10.2.2017. (ruotsiksi)
2. ↑  Arc Publications - Books *www.arcpublications.co.uk*. Viitattu 10.2.2017. (ruotsiksi)
3. ↑  Södergran, Matilda *www.boksampo.fi*. Viitattu 10.2.2017. (ruotsiksi)
4. ↑  Kirjat: Räiskettä miehen katseen alta *HS.fi*. Viitattu 10.2.2017.  vanhentunut linkki, (arkistoversio)
5. ↑  Lotusfötter – Schildts & Söderströms *Sets.fi*. Viitattu 10.2.2017. (ruotsiksi)
6. ↑  Flykt och begär *Ny Tid*. Viitattu 10.2.2017. (ruotsiksi)
7. ↑  Sveriges radios pris till Matilda Södergran: "Väldigt fint att finlandssvenska författare kan få priset" *Hbl.fi*.  12.4.2019. Viitattu 30.4.2023. (ruotsiksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |

 |
**Mika Suihkonen** (s. 1963) on suomalainen viola da gamban soittaja.

Suihkonen suoritti diplominsa viola da gamban soitossa Sibelius-Akatemiassa vuonna 1993. Hän oli myös Sarah Cunninghamin ja Jaap ter Lindenin oppilaana Bremenissä. Suihkonen on ollut jäsenenä muun muassa Battalia-yhtyeessä ja Kuudennen kerroksen orkesterissa, josta myöhemmin tuli Suomalainen barokkiorkesteri. Suihkosen levytysten joukossa on Alba Recordsin kautta julkaistu albumi *La Gamba*, joka sisältää hänen tulkitsemiaan teoksia Diego Ortizilta, Christopher Simpsonilta, Marin Marais'lta ja Antoine Forqueraylta. Vuonna 1997 Suihkonen oli Battalia-yhtyeen soittajana Alba Recordsin kautta julkaistulla levyllä *Battalia: Italian Early Baroque*, josta myönnettiin Yleisradion Vuoden levy -kunniakirja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Otavan Musiikkitieto A–Ö, uudistetun laitoksen 1. painos (1997), toim. Keijo Virtamo
2. ↑  La Gamba Alba Records
3. ↑  Vuoden levyt kautta aikojen Yle
4. ↑  Alba Records sai Vuoden levy -kunniakirjan Helsingin Sanomat