recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Doverin taistelu** tai **Goodwin Sandsin taistelu** käytiin 19. toukokuuta 1652 ensimmäisessä Englannin–Hollannin sodassa Englannin tasavallan ja Alankomaiden tasavallan laivastojen välillä.

Taustaa
-------

Englannin parlamentti oli antanut lokakuussa 1651 ensimmäisen merenkulkulain (engl. *Navigation Act*), jonka tarkoituksena oli rajoittaa Alankomaiden kauppaa. Lisäksi vuoden 1652 alussa George Ayscue valtasi alankomaalaisen saattueen, johon kuului 27 alusta Länsi-Intiassa perusteenaan kauppalakien rikkomukset. Kumpikin osapuoli aloitti tämän jälkeen valmistautumisen sotaan.

Taistelu
--------

Cromwellin määräyksestä jokaisen Pohjanmerellä tai Kanaalissa purjehtineen aluksen tuli tervehtiä lipulla havaitsemiaan Englannin laivaston aluksia. Tromp ei kuitenkaan noudattanut annettua määräystä, jolloin Blake ampui kolme varoituslaukausta. Kolmannen laukauksen osuessa alankomaalaisten alukseen haavoittaen miehistöä määräsi Tromp aluksensa *Brederoden* ampumaan täyslaidallisen, johon Blake vastasi. Laivasto-osastot kävivät tämän jälkeen viisi tuntisen tykistötaistelun.

Seuraukset
----------

Kumpikin laivasto vaurioitui, mutta pimeyden laskeutuessa alankomaalaiset vetäytyivät suojataksaan saattueen aluksia. Englantilaiset valtasivat kaksi harhailijaa. *Sint Laurens* vallattiin myöhemmin takaisin ja *Sint Maria* hylättiin uppoamiskuntoisena, mutta alankomaalaiset saivat sen kuitenkin kuljetettua takaisin rannikolle. Maat julistivat sodan toisilleen 10. heinäkuuta.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Battle of Goodwin Sands

Lähteet
-------

* Rodger, N. A. M.: *The Command of the Ocean A Naval history of Britain 1649-1815*. Suffolk: Penguin Books, 2004. ISBN 978-0-141-02690-9. (englanniksi)
* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1603-1714 - Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2009. ISBN 978-1-84832-040-6. (englanniksi)
**Life Is Killing Me** on Type O Negativen kuudes albumi, joka ilmestyi vuonna 2003. Alun perin albumille suunniteltiin myös nimeä *The Dream Is Dead*.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 5.

Katsaus
-------

*Life Is Killing Me* on ensimmäinen Type O Negative -albumi ilman soundscape-kappaleita, mutta se sisältää instrumentaalikappale "Drunk in Parisin" ja erikoisversiolla löytyy bonusinstrumentaali "Out of the Fire", jota WWE-painija Kane käytti teemanaan. Kaksi kappaletta albumilla kertovat Peter Steelen vanhemmista. "Todd’s Ship Gods (Above All Things)" kertoo hänen isästään ja "Nettie" hänen äidistään. "Angry Inch" -kappale on lainattu Broadway-musikaalista *Hedwig and the Angry Inch*.

Tällä albumilla yhtye on hylännyt osan vanhoista goottijuuristaan, ja kappaleet ovat keskimäärin hardcore-henkisiä rymistelykappaleita. Tosin albumilla on vielä muutama goottihenkinen kappale, muun muassa "Anesthesia".

Albumin kansissa on piilotettuna viesti "Type O Negative is a non-prophet organization". "I Don’t Wanna Be Me" -kappaleen alku kuullaan samplena *Grand Theft Auto IV* -pelin Liberty Rock Radio -radiokanavalla.

Kappaleet
---------

Sävellys ja sanoitus Peter Steele, paitsi jos toisin mainitaan.

1. Thir13teen – 1.07 (Jack Marshall)
2. I Don’t Wanna Be Me – 5.08
3. Less Than Zero (<0) – 5.25
4. Todd’s Ship Gods (Above All Things) – 3.10
5. I Like Goils – 2.35
6. ...A Dish Best Served Coldy – 7.13
7. How Could She? – 7.35
8. Life Is Killing Me – 6.35
9. Nettie – 4.46
10. (We Were) Electrocute – 6.38
11. IYDKMIGTHTKY (Gimme That) – 6.20
12. Angry Inch – 6.20 (Stephen Trask)
13. Anesthesia – 6.41
14. Drunk in Paris – 1.27
15. The Dream Is Dead – 5.07

Kokoonpano
----------

* Peter Steele – laulu, basso
* Josh Silver – koskettimet, taustalaulu
* Kenny Hickey – kitarat, laulu
* Johnny Kelly – rummut, taustalaulu

Arvostelut
----------

* Allmusic: 4/5 tähteä
* Desibeli.net: 4.5/5 tähteä
* Imperiumi: 9+/10
* Soundi: 5/5 tähteä

Aiheesta muualla
----------------

* Life Is Killing Me discogs.com-sivustolla
* Albumi *Life Is Killing Me* Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)

Lähteet
-------

1. 1 2  Ifpi
2. ↑  Allmusic review
3. ↑  Desibeli.net
4. ↑  Levyarvostelu: Type O Negative - Life Is Killing Me Viitattu 21.11.2022.
5. ↑  Soundi
**Liezl Carstens** (s. Pretoria, Gauteng, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen näyttelijä.

Ura
---

Carstens syntyi ja kasvoi Etelä-Afrikassa, josta hän muutti äitinsä kanssa Yhdysvaltoihin joulukuussa 2001. Hän asui aluksi pääosin eteläisissä osavaltioissa, kunnes muutti vuonna 2005 New Mexicoon. Siellä Carstens opiskeli näyttelemistä Michael Lloydin opissa, kunnes vuonna 2006 sai solmittua Eaton-agentuurin kanssa sopimuksen päästäkseen koe-esiintymään elokuviin. Hänen ensimmäinen roolinsa oli komediaelokuvassa *The Donor Conspiracy* (2007). Sittemmin Carstens sai pienen roolin muun muassa elokuvasta *Wild Hogs – villit karjut* ja esiintyi isommissa rooleissa Steven Seagalin elokuvissa *Urban Justice* ja *The Keeper*.

Elokuvaroolit
-------------

* The Donor Conspiracy (2007)
* Wild Hogs – villit karjut (2007)
* Urban Justice (2007)
* The Eye (2008)
* Living Hell (2008)
* Jordan (2009)
* The Keeper (2009)
* Passion Play (2010)
* Fright Night (2011)

Lähteet
-------

1. ↑  Jordan - Cast (Arkistoitu – Internet Archive) *jordanthemovie.com*. Viitattu 28.5.2011. (englanniksi)
**Erik Sune Enge** (ent. **Lönngren**; s. 25. heinäkuuta 1996 Tukholma) on suomalais-ruotsalainen elokuvanäyttelijä, joka on työskennellyt molemmissa kotimaissaan. Engen ura alkoi Ulrika Bengtsin elokuvissa *Iris* ja *Oppipoika*, ja hänet nähtiin myös televisiosarjassa *Silta*. Engen varsinainen läpimurto tapahtui ruotsalaiselokuvassa *Tiikerit* (2021), joka perustuu jalkapalloilija Martin Bengtssonin omaelämäkertaan, ja hänen roolisuorituksensa palkittiin Rooman ja Göteborgin elokuvajuhlilla.

Enge syntyi Tukholmassa, mutta hänen perheensä muutti Ahvenanmaalle, kun hän oli muutaman kuukauden ikäinen. Hänen äitinsä on ahvenanmaalainen ja isänsä riikinruotsalainen. Hän otti 2020-luvun vaihteessa sukunimekseen isänäitinsä tyttönimen *Enge*.

Lähteet
-------

1. ↑  Erik Enge. (Arkistoitu – Internet Archive) Mr. Koll.
2. 1 2  Slotte, Malin: Lärjungen som blev en tiger.  *Hufvudstadsbladet*, 18.12.2021, s. 24–25. Artikkelin maksullinen verkkoversio.. Viitattu 18.12.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Erik Enge (näyttelijä) Elonetissä.
* Erik Enge (näyttelijä) Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Sahlgren-Fodstad, Silja: "När rollkaraktären lider måste du som skådespelare känna det." Svenska YLE.
Lehden kansi 24. huhtikuuta 1959.
**The New Times** (ven. Новое время) on venäjänkielinen lehti, joka ilmestyy Venäjällä. Se ilmestyy nykyisin ainoastaan verkossa. Lehti suhtautuu kriittisesti venäläisiin vallanpitäjiin.

Nikolai Aleksejev New Timesin studiohaastattelussa kolmannen Moskovassa järjestetyn pride-tapahtuman jälkeen 2. kesäkuuta 2008.
Lehti sai 22 miljoonan ruplan (300 000 euroa) suuruisen sakon, kun se moskovalaisen tuomioistuimen mukaan ilmoitti ulkomailta tulleesta rahoituksesta liian myöhään. Sakko vastaa lehden vuotuista budjettia. Lehden tueksi perustetulle pankkitilille tuli lukijoiden lahjoituksia yli sakon määrä. Lehden päätoimittajan Jevgenija Albatsin mukaan sakkojen tarkoitus oli kaataa lehti.

Lehden taustalla on säätiö, joka on saanut lahjoituksia venäläisiltä, mutta viranomaiset määrittelivät sen vuonna 2014 "ulkomaiseksi agentiksi", ja se määrättiin kesällä 2018 kertomaan rahoituksestaan. Päätoimittajan mukaan niin tehtiin. Tutkinta lopetettiin mutta aloitettiin uudestaan. Vaikka tuomari ilmoitti syksyllä syyteoikeuden vanhentumisesta, oikeus totesi lokakuussa toisin ja langetti sakon, josta lehti aikoo valittaa. Tilanteen arvellaan johtuvan kriittisestä Putin-juttusarjasta, jonka lehti julkaisi presidentinvaalien jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑  *The New Timesin* verkkosivusto
2. 1 2 3  Jussi Niemeläinen: Lukijat päättivät pelastaa lehden raha-avustuksilla.  *Helsingin Sanomat*, 15.11.2018, s. A 29.
**Erik Georg Borgström** (8. kesäkuuta 1882 Sipoo – 18. marraskuuta 1951 Helsingin maalaiskunta) oli suomalainen insinööri ja maanviljelijä, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Erik Borgströmin vanhemmat olivat maanviljelysneuvos Georg Borgström ja Hilda Lovisa Charlotta Hagströmer. Professori Leonard Borgström ja maanviljelysneuvos Nils Borgström olivat hänen veljiään. Erik Borgström opiskeli Polyteknillisessä opistossa Helsingissä 1902–1904, mutta siirtyi sitten opiskelemaan Zürichin teknilliseen korkeakouluun, josta hän valmistui insinööriksi vuonna 1908. Valmistuttuaan hän opiskeli vielä maataloutta Saksassa ja oli harjoittelija kartanoissa Ruotsissa. Palattuaan Suomeen vuonna 1911 hän osti tilan Tuusulasta, mutta tuli isänsä jälkeen vuonna 1918 Östersundomin kartanon haltijaksi. Tilalla hän keskittyi etenkin karjanjalostukseen, mistä hän sai useita tunnustuksia, mutta harjoitti myös muun muassa puutarhaviljelyä ja kehitti laidunratkaisuja. Borgström osallistui Sipoon kunnalliselämään ja hänet tunnettiin varsinkin lukkoihin perehtyneenä kansatieteellisenä keräilijänä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Borgström sai vuonna 1933.

Lähteet
-------

1. 1 2  Erik Borgström *Biografiasampo*. Viitattu 13.4.2022.
2. ↑  Maanviljelysneuvos Erik Borgström 60-vuotias. *Helsingin Sanomat*, 8.6.1942, s.2.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
**Erik Elmsäter**, vuoteen 1939 asti Pettersson, (7. lokakuuta 1919 Tukholma, Ruotsi – 9. maaliskuuta 2006) oli ruotsalainen estejuoksija ja yhdistetyn hiihtäjä.

Elmsäter alitti estejuoksussa ensimmäisenä yhdeksän minuutin rajan Tukholmassa 4. elokuuta 1944 tuloksella 8.59,6. Virallista maailmanennätystä siitä ei tullut, koska IAAF alkoi hyväksyä estejuoksun maailmanennätyksiä vasta kymmenen vuotta myöhemmin. Lontoon olympialaisissa Ruotsi sai estejuoksussa kolmoisvoiton ja Elmsäter hopeaa ajalla 9.08,2 Tore Sjöstrandin voittaessa. 

Yleisurheilun EM-kisoissa Elmsäter sai hopeaa 1946.

Yhdistetyssä hiihdossa Elmsäter oli talviolympialaisissa yhdeksäs 1948 ja kolmastoista 1952.

Lähteet
-------

* Hannus, Matti;: *Yleisurheilu: Tuhat tähteä*. WSOY, 1983. ISBN 951-0-11900-8.

### Viitteet

1. ↑  Mannerla, Einari & Pirhonen, Pentti: *Mitä Missä Milloin 1952*, s. 361. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1951.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Kari-Pekka Mäki-Lohiluoma** (s. 1962 Kauhajoki) on Kelan johtaja, jonka toimialaan Kelassa kuuluvat asiakkuus- ja etuuspalvelut. Tasavallan presidentti nimitti hänet tehtävään kesäkuussa 2015. Ennen Kelaan siirtymistään Mäki-Lohiluoma työskenteli Kuntaliiton toimitusjohtajana vuosina 2010-2015

Koulutukseltaan Mäki-Lohiluoma on hallintotieteiden maisteri Vaasan yliopistosta ja valtiotieteiden lisensiaatti Åbo Akademista.

Ennen Kuntaliittoa Mäki-Lohiluoma toimi kehitysjohtajana ja toimialajohtajana Suomen itsenäisyyden juhlarahastossa Sitrassa sekä eri tehtävissä muun muassa sisäasiainministeriössä. Vuodesta 2005 hän toimi Kuntaliiton varatoimitusjohtajana. Syyskuussa 2009 hänet valittiin Kuntaliiton toimitusjohtajaksi seitsemän vuoden määräajaksi eläkkeelle siirtyvän Risto Parjanteen seuraajaksi. Mäki-Lohiluoma aloitti tehtävässä vuoden 2010 alussa. Kuntaliiton johdossa hänen toimialaansa kuuluivat muun muassa valtio-kuntasuhteen johto, liiton edunvalvonta, kunta- ja kaupunkipolitiikka, kuntakehitys, tuottavuus ja tutkimustoiminta, kansainväliset suhteet ja EU-asiat ja viestintä.

Toukokuussa 2015 Kelan johtoryhmä esitti Mäki-Lohiluomaa nimitettäväksi Kelan johtajaksi. Kesäkuussa tasavallan presidentti nimitti hänet tehtävään, ja Mäki-Lohiluoma aloitti Kelassa lokakuun alussa. Paikka vapautui Helena Pesolan jäädessä eläkkeelle.

Mäki-Lohiluoma on toiminut lukuisissa yritysten ja julkishallinnon luottamustehtävissä. Hän oli muun muassa talousneuvoston jäsen vuosina 2010-2015 ja FCG Finnish Consulting Group Oy:n hallituksen puheenjohtaja vuosina 2010-2015.

Lähteet
-------

1. ↑  Kari-Pekka Mäki-Lohiluoma valittiin Kuntaliiton toimitusjohtajaksi 24.9.2009
2. ↑  Henkilöstöhakemisto: Kari-Pekka Mäki-Lohiluoma, toimitusjohtaja Kuntaliitto. Viitattu 19.8.2015.
3. ↑  Autio, Mark: Kelan johtoon esitetään Kari-Pekka Mäki-Lohiluomaa *Helsingin Sanomat*.  19.5.2015. Viitattu 19.5.2015.
4. ↑  Ylönen, Jorma: Mäki-Lohiluoma nimitettiin – Kuntaliitto hakee kahta johtajaa *Kuntalehti.fi*.  12.6.2015. Viitattu 19.8.2015.
5. ↑  Ylönen, Jorma: Kuntaliiton Mäki-Lohiluoma hakee Kelan johtajaksi *Kuntalehti.fi*.  18.2.2015. Viitattu 19.8.2015.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Ruotsi

 |

 |
**Karhusiilikäs** (*Diacrisia sannio*) on siilikkäisiin (Arctiidae) kuuluva perhoslaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Sukupuolidimorfinen perhoslaji. Koiraan etusiivet ovat vaaleankeltaiset ja niissä on ruusunpunaiset reunat sekä siipitäplä. Takasiivet ovat harmaanvalkoiset. Siipiväli on 35–45 mm. Naaraan etusiivet ovat oranssinruskeat ja niissä on punaiset siipisuonet sekä punainen siipitäplä. Takasiivet ovat tummanharmaat ja niissä on punainen reunus. Naaras on myös selvästi koirasta pienempi mutta ruumiinrakenteeltaan rotevampi. Sen siipiväli on vain 32–40 millimetriä.

Toukka

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Karhusiilikäs lentää yhtenä sukupolvena kesä-heinäkuussa. Lentoajan huippu on suurin piirtein juhannuksena. Perhonen on yleinen Suomen eteläosissa, se esiintyy myös Rovaniemen korkeudelle, mutta sitä pohjoisempana sitä ei ole havaittu.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Naaras
Laji viihtyy niityillä, tienvierustoilla, hakkuuaukeilla ja muissa avoimissa maastoissa, mutta harvoin tyypillisen elinympäristönsä ulkopuolella. Karhusiilikästä tavataan usein yhdessä täpläsiilikkään kanssa. Koiraat lentävät ympäri vuorokauden ja tulevat joskus valolle, mutta naaras on aktiivinen vain päivällä, yleensä auringonpaisteessa. Koiraita tapaa huomattavasti naarasta useammin. Ne lentävät nopeasti, muutamia metrejä maanpinnan yläpuolella joitakin kymmeniä metrejä kerrallaan. Naaras lentää hitaammin ja pysyttelee matalalla kasvillisuuden lomassa.

Naaras munii 150–200 munaa, jotka se sijoittaa ravintokasvien lehtien alapinnoille pieniin ryhmiin. Toukat kuoriutuvat runsaan viikon kuluttua. Toukka talvehtii ja on talven jälkeen yöaktiivinen. Toukokuun lopulla toukat koteloituvat kasvillisuuden joukkoon lähelle maanpintaa.

Ravintokasvi
------------

Toukka elää monilla kasvilajeilla.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Lauri Kaila, Marko Mutanen: Karhusiilikäs – *Diacrisia sannio* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
2. ↑  Diacrisia sannio Svenska fjärilar, nrm.se (ruotsiksi)
3. ↑  Sannio nhm.uio.no (englanniksi)
4. ↑  Moths, Uk.moths.org (englanniksi)
5. ↑  Sannio[vanhentunut linkki] Insects.fi
6. ↑  Lasse J. Laine: *Suomen luonto-opas*, s. 300. WSOY, 2000.
7. 1 2  Nationalnyckeln till Sverges flora och fauna. Fjärilar: Ädelspinnare–tofsspinnare Lepidoptera: Lasiocampidae–Lymantriidae. ISBN 978-91-88506-58-0 s. 400–402 (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia toukasta (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q247301
* Wikispecies: Diacrisia sannio
* BioLib: 54907
* BOLD: 51486
* EUNIS: 309195
* Fauna Europaea: 446979
* Fauna Europaea (new): 74dc3946-9ab7-4d41-8084-ce0634b0a725
* GBIF: 4532544
* iNaturalist: 132317
* LoB: 6033
* NBN: NBNSYS0000006145
* NCBI: 464721

 |

 |
**English Gardner** (s. 22. huhtikuuta 1992) on yhdysvaltalainen pikajuoksija. Gardner kuului hopeaa saavuttaneisiin Yhdysvaltain pikaviestijoukkueisiin MM-kilpailuissa Moskovassa 2013 ja Pekingissä 2015. Henkilökohtaisella 100 metrin matkalla hän sijoittui neljänneksi Moskovassa 2013 ja karsiutui välierissä Pekingissä 2015. Hän juoksi kolmannen osuuden olympiakultaa voittaneessa Yhdysvaltojen 4 × 100 metrin viestijoukkueessa Rio de Janeirossa 2016. Samojen kisojen 100 metrillä hän sijoittui seitsemänneksi. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän keskeytti 100 metrin välieräjuoksun. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän juoksi alkuerissä Yhdysvaltojen pikaviestijoukkueessa, joka loppukilpailussa saavutti toisella kokoonpanolla hopeaa.

Gardner voitti 100 metrin Yhdysvaltain-mestaruuden 2013 ja 2016. Hänen ennätyksensä on 100 metrillä 10,74 ja 200 metrillä 22,62.

Lähteet
-------

* English Gardner Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet ja huomautukset

1. ↑  juoksi vain alkuerissä
2. ↑
3. 1 2  English Gardner Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Saint-Louisin alueen departementit.
**Saint-Louisin departementti** (ransk. *département de Saint-Louis*) on departementti Saint-Louisin alueella Senegalissa. Sen hallinnollinen keskus on Saint-Louisin kaupunki. Departementin pinta-ala on 879 neliökilometriä. Asukkaita on arviolta 312 400 henkeä (vuonna 2015).

Maantiede ja ilmasto
--------------------

Saint-Louisin departementti sijaitsee Senegalin luoteisosassa Senegaljoen suussa. Se rajoittuu idässä Saint-Louisin alueen Daganan departementtiin, etelässä Lougan alueeseen, pohjoisessa Mauritaniaan ja lännessä Atlantin valtamereen. Luonnonalueita ovat Walo, Gandiolais ja Diéri.

Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Kuiva ja viileä kausi kestää lokakuusta maaliskuuhun, kuiva ja kuuma kausi huhtikuusta kesäkuuhun ja sadekausi heinäkuusta syyskuuhun. Vuotuinen sademäärä on 200–300 millimetriä.

Hallinnollinen jako ja asutus
-----------------------------

Departementtiin kuuluu viisi kuntaa: Fass Ngom, Gandon, Mpal, Ndiébène Gandiole ja Saint-Louis. 71 % väestöstä asuu Saint-Lousin kaupungissa.
Asukkaista 54 % on wolofeja, 39 % fulbeja ja 4 % maureja.

Liikenne, talous ja palvelut
----------------------------

Saint-Louisin kautta kulkee maantie N2. Sen lähellä sijaitsee kansainvälinen lentoasema. Liikenneväylänä toimii myös Senegaljoki.

Väestön pääelinkeinot ovat kalastus, kaupankäynti, matkailu, maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat vesimeloni, lehmänpapu, riisi, maapähkinä ja vihannekset. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset, aasit, kamelit ja siipikarja. Saint-Louis on yksi Senegalin matkailun keskuksista. Nähtävyyksiin kuuluvat Unescon maailmanperintökohteeksi valittu kaupungin historiallinen keskusta ja Langue de Barbarien kansallispuisto.

Puhtaan juomaveden ulottuvilla asuu 96 % väestöstä. Terveyspalveluihin kuuluu sairaala, kaksi terveyskeskusta, kolme armeijan lääkintäkeskusta ja 22 yksityislääkäriä. Julkiset koulutuspalvelut käsittävät peruskouluja, lyseoita ja ammattikouluja. Saint-Louisissa toimii Gaston Bergerin yliopisto. Kulttuurilaitoksia ovat kaksi kulttuurikeskusta, 59 kirjastoa, 33 teatterisalia ja neljä taidegalleriaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Plan départemental de développement de Saint-Louis 2017–2021 *Agence régionale de développement de Saint-Louis*.  Arkistoitu 13.5.2021. Viitattu 13.5.2021.
**Olapade Charles Adeniken** (s. 19. elokuuta 1969 Osogbo, Nigeria) on aktiiviuransa päättänyt nigerialainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.

Adeniken osallistui olympialaisiin kolme kertaa, vuonna 1988 Soulissa, vuonna 1992 Barcelonassa ja vuonna 1996 Atlantassa. Vuonna 1988 hän selviytyi välieriin sekä 100 että 200 metrin juoksussa ja pikaviestissä. Barcelonan olympialaisista Adeniken saavutti hopeaa pikaviestistä, minkä lisäksi hän sijoittui 200 metrillä viidenneksi ja 100 metrillä kuudenneksi. Atlantan olympialaisissa hän osallistui 100 metrin juoksuun selviytyen puolivälieriin. Vuoden 1997 MM-kilpailuissa Adeniken saavutti pikaviestissä hopeaa. Ennätyksikseen Adeniken juoksi 100 metrillä ajan 9,95 vuonna 1994 ja 200 metrillä ajan 20,11 vuonna 1992.

Lähteet
-------

1. 1 2  Olapade Adeniken *Olympedia*. Viitattu 2.9.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Olapade Adeniken Kansainvälinen yleisurheiluliitto. Viitattu 2.9.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Olapade Adeniken Kansainvälinen olympiakomitea.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Marietta Gazzaniga
**Marietta Gazzaniga** (1824 – 2. tammikuuta 1884) oli italialainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän syntyi Vogherassa ja opiskeli laulamista Alberto Mazzucaton johdolla Milanossa. Ensimmäisellä kaudellaan vuonna 1840 Vogherassa Gazzaniga esiintyi rooleissa Gaetano Donizettin oopperassa *Anna Bolena* ja Vincenzo Bellinin oopperassa *I Capuleti e i Montecchi*. 

Gazzaniga esiintyi nimiroolissa Giuseppe Verdin oopperan *Luisa Miller* kantaesityksessä Napolin Teatro di San Carlossa vuonna 1849. Vuotta myöhemmin hän loi Linan roolin saman säveltäjän *Stiffeliossa* Triestessä. Vuodesta 1851 lähtien hän esiintyi La Scalassa. Vuonna 1852 hän tulkitsi Gildan roolin *Rigoletton* esityksessä Bergamossa; esitys ei ollut menestys, ja tästä syytettiin Gazzanigaa. Verdi väitti tällöin, ettei ollut pitänyt edes Gazzanigan esiintymisistä *Luisa Millerin* ja *Stiffelion* kantaesityksissä. Samana vuonna Gazzaniga esiintyi Bolognassa Bellinin *Norman* ja Donizettin *Poliuton* esityksissä. 

Myöhemmin Gazzaniga kiersi Pohjois- ja Väli-Amerikan alueella. Ensimmäinen tällainen matka alkoi vuonna 1857; sen aikana Gazzanigan aviomies kuoli merellä matkalla Havannaan. Myöhemmin Gazzaniga esiintyi New Yorkissa (1866–67) ja sai kriitikolta ylistävän arvion. Vuoteen 1870 saakka Gazzaniga esiintyi vuosittain Amerikan mantereella. Uransa lopussa hän tulkitsi myös mezzosopraanolle tehtyjä rooleja esimerkiksi Verdin oopperassa *Trubaduuri*. Gazzaniga kuoli Milanossa.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Marietta Gazzaniga 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Missä olet, Sara?** on vuonna 2009 ilmestynyt Tuija Lehtisen nuortenromaani. Se on itsenäinen jatko-osa aiemmille Sarasta kertoville teoksille *Sara@crazymail.com* (1998), *Nottingham kesällä kello 6* (1999) ja *Sara ja levottomat jalat* (2001).

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Kirjassa on kulunut kymmenen vuotta edellisestä Sara-kirjasta (*Sara ja levottomat jalat*) ja aiempien kirjojen päähenkilö Saran puolipikkusisko Pinja on nyt 15-vuotias. Kun Pinja saa sukujuhlissa sadannen kerran kuulla muistuttavansa kovasti kadonnutta puolisiskoaan, hän päättää selvittää, missä Sara on. Häntä auttavat tehtävässä hänen paras ystävänsä, Nessa, sekä Saran entinen ystävä, Mona Lisa. Myös vanhoja hahmoja menneisyydestä nousee esiin ja selviää, että Mona Lisa tietää Sarasta enemmän kuin kertookaan.

Etsinnöistä huolimatta Pinjan tutkimukset eivät tuota tulosta. Vaikka johtolankoja tulee esiin, kaikki johtavat kuitenkin samaan pisteeseen. Kukaan ei tiedä, missä Sara on. Vasta Nessan isoveli Nico, jonka kanssa Pinjalla on pientä säpinää, paljastaa vahingossa koko jutun. Nicon loikoillessa hänen sängyllään Pinja huomaa mangakirjan, jonka naishahmon turkooseista kovista silmistä ei voi erehtyä.

Pinja etsii mangan kotisivun ja saa selville, että sitä kirjoittava Poison-niminen mies asuu Japanissa koirien eläkeparatiisissa. Siellä on myös Sara ja heidän poikansa. Sivuilla on video huilua soittavasta Sarasta. Pinja lähettää Saralle kuvan itsestään roikottamassa Dianaa, Saran kissavihollista, ilmaisten näin, että on tullut siskoonsa enemmän kuin moni arvasikaan. Vastaisi Sara tai ei, hän pysyisi silti kaikkien mielessä aina. Pitelisi heistä kiinni käppyräkynsillään kasvot tatuoituna heidän muistiinsa.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Henkilöt
--------

* **Pinja** – Kirjan päähenkilö ja sarjan aiempien kirjojen päähenkilön, Saran, puolisisko
* **Nessa** – Pinjan paras ystävä
* **Nico** – Nessan veli, joka on ihastunut Pinjaan
* **Eila ja Olli** – Pinjan vanhemmat, joista Eila on Saran äiti
* **Rauski** – Saran entinen poikaystävä
* **Simone** – Saran entinen ystävä Nottinghamista
* **Mona Lisa** – Saran entinen orjaksikin kutsuttu ystävä, nykyisin kuuluisa runoilija
* **Poison** – Saran mangapiirtäjäystävä Nottinghamista

Lähteet
-------

1. 1 2  Missä olet, Sara? *Kirjasampo.fi*. Viitattu 10.1.2015.
**Olarin Musiikki Oy** oli Timo Närväisen vuonna 1972 perustama ja 2010-luvun puoleenväliin saakka toiminut levy-yhtiö, joka julkaisi yli 40 vuoden aikana noin 110 albumia ja 90 singleä. Yhtiöllä on myös alamerkit Ellipsikujan levy-yhtiö, Junk Punk Records ja What Records?

Discophonissa työskennellyt Timo Närväinen perusti Olarin Musiikin alun perin blueslevyjen maahantuontia varten. Muun muassa Konsta Jylhän menestyslevyt julkaissut Discophon lopetti 1970-luvun lopussa kansanmusiikkilevyjen julkaisemisen, jolloin Närväinen näki mahdollisuuden jatkaa toimintaa Olarin Musiikin puitteissa. Närväinen jatkoi päivätyötään Discophonissa ulkomaisen kevyen musiikin parissa.

Olarin Musiikki oli avainasemassa, kun suomalainen kansanmusiikki alkoi 1980-luvulla saada kansainvälistä menestystä. Yhtiö toimi ponnahduslautana monille merkittäville artisteille kuten Värttinälle, Maria Kalaniemelle, JPP:lle, Trokalle ja Anna-Kaisa Liedekselle ja Tarja Kujanpäälle. Yhtiön julkaisu on kahdesti valittu Yleisradion vuoden levyksi. Yhtiön pitkäaikaisimpiin ja tuottoisimpiin artisteihin kuului iskelmälaulaja T. T. Purontaka.

Yleisradion maksamat Gramex-esityskorvaukset olivat Olarin Musiikin julkaiseman kansanmusiikin merkittävin tulonlähde. kun varsinainen levymyynti jäi vähäiseksi. Vuonna 1997 Närväinen lopetti kansanmusiikin julkaisun kannattamattomana, kun Ylekin oli radiouudistustensa myötä vähentänyt sen soittamista.

Olarin Musiikin julkaisutoiminta loppui 2010-luvun puolivälissä Timo Närväisen sairastuttua. Yhtiö myi myi kansanmusiikkilevyjen varastonsa Suomen Kansanmusiikkiliitolle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylönen-Viiri, Päivi: Olarin Musiikki myi kansanmusiikki-levyvarastonsa Suomen Kansanmusiikkiliitolle *kansanmusiikki-lehti.fi*.  19.5.2016. Viitattu 10.5.2021.
2. 1 2  Kotirinta, Pirkko: Kiellettyä musiikkia.  *Helsingin Sanomat*, 13.12.1997, s. 50. Näköislehti (maksullinen). Viitattu 10.5.2021.

Aiheesta muualla
----------------

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Olarin musiikin diskografia***
**Sähkötekniikka** 

**Alahaarat** 

Elektroniikka  
Mittaustekniikka  
Sähkövoimatekniikka  
Säätötekniikka

**Peruskäsitteitä** 

Kolmivaihevirta  
Tasavirta  
Vaihtovirta  
Virtapiiri  
Pätöteho  
Näennäisteho  
Loisteho

**Fysikaalisia käsitteitä** 

Jännite  
Resistanssi  
Sähkövirta  


malline: näytä • keskustele • muokkaa

Vaihtovirtapiireissä **loisteho** (tunnus *Q*) kuvaa jännitteen *U* ja sähkövirran *I* vaihe-erosta johtuvaa näennäistehon *S* ja pätötehon *P* vektoreiden erotusta. Loistehon SI-yksikkö on sähkötehon yksikkö volttiampeeri, mutta sille käytetään myös erityistä loistehon yksikköä vari.

Näennäisteho (S) on pätötehon (P) ja loistehon (Q) vektorisumma. φ = Vaihesiirto
Jos jännitteet ja virrat ovat sinimuotoisia, loisteho voidaan laskea tehollisen jännitteen, tehollisen sähkövirran ja niiden välisen vaihe-eron sinin tulona:

{\displaystyle Q^{2}=S^{2}-P^{2},\ }
{\displaystyle Q=UI\sin(\phi ).\ }
Loisteho ei ole työtä tekevää tehoa (toisin kuin pätöteho), vaan se värähtelee edestakaisin kuorman ja siirtoverkon välillä. Loistehon siirtäminen kuormittaa sen aiheuttaman virran takia siirtojohtoja.

Kapasitiivinen kuorma aiheuttaa kapasitiivista loistehoa, ja induktiivinen kuorma induktiivista loistehoa. Samassa virtapiirissä syntyessään nämä kumoavat toisensa ollessaan yhtä suuria (rinnakkaisresonanssi). Tällöin loisteho sykkii kelan ja kondensaattorin välillä, eikä siirtoverkosta tarvitse ottaa loistehoa. Koska esimerkiksi sähkömoottorin toiminnan kannalta välttämätön magneettikenttä aiheuttaa induktiivista kuormaa, sen aiheuttamaa loistehoa voidaan kompensoida kondensaattorilla. 

Voidaan ajatella myös niin, että induktiivinen kuorma kuluttaa loistehoa ja kapasitiivinen kuorma tuottaa loistehoa. Loistehoa tuotetaan yleensä sähkökeskuksiin asennettavilla automaattisilla *kondensaattoriparistoilla*, jotka kytkevät verkkoon kondensaattoreita aina tarvittaessa.

Pätötehon ja näennäistehon suhde on tehokerroin.

Resistiiviset kuormat, kuten sähkötoimiset lämpöpatterit ja muut sähkövastukset kuluttavat vain pätötehoa.

Lähteet
-------

1. ↑  IEC 60050 - International Electrotechnical Vocabulary - Details for IEV number 131-11-44: "reactive power" *www.electropedia.org*. Viitattu 9.1.2023.
2. ↑  Sähkövoimatekniikkaopus: Muuntajat ja sähkölaitteet, Kondensaattorit; Leena Korpinen, TTY

Kirjallisuutta
--------------

* Voipio, Erkki: *Virtapiirit ja verkot*. Helsinki: Otatieto, 2001 (1976). ISBN 951-672-082-X.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Loisteho**.
* Loisteho, mitä se on? STEK
WikisanakirjaWikisanakirjaWikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: **leivos**.

**Leivos** on pieni leivonnainen.

Historia
--------

Leivoksen tarina ponnistaa 1700-luvun muropohjaisesta tortusta, jonka idea oli täytteessä. Leivoksessa sitä vastoin muoto oli tärkein. Tortun ja leivoksen erotti kaksinkertainen paistaminen, taikinalaadut ja kuorrutukset. Torttukuorrutuksia tehtiin ruusunmarjasoseesta, myöhemmin myös marsipaanista.

Keskiajalla leivoksia olivat rinkeli, stritzel, piparkakku ja vohveli, barokkiaikana pasteija ja torttu. 1800-luvun kahvihuoneissa juotiin kahvia ranskalaiseen tyyliin makean *pain a cafe* -leivän kera.

Suomen ensimmäisen konditorian avasivat Porvooseen Sveitsin Graubüdenista tulleet sokerileipurit vuonna 1820. Vuonna 1891 Karl Fazer avasi Helsinkiin konditoriansa. Hän toi ulkomailta kinuskin, jonka merkitys kasvoi paitsi kakun kuorrutteena myös leivoksissa. Myytyään leivonnaisia omasta leipomostaan jo muutaman vuoden kondiittori Fredrik Edvard Ekberg avasi vuonna 1865 Helsingin Aleksanterinkatu 52:ssa konditorian. Ensimmäisessä lehti-ilmoituksessaan se mainosti aleksanterinleivoksia, masariinileivoksia, napoleonleivoksia ja runebergintorttuja. Ekbergiä kutsutaan helsinkiläisen ja suomalaisen leivoskulttuurin isäksi. Eräs hänen tunnetuimpia leivoksiaan on kilpikonnaleivos.

Tunnettuja leivoksia
--------------------

* Kustaa Aadolfin leivos
* Sacherkakku

Katso myös
----------

* Kahvileipä

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Trötschkes, Rita: Aito leivos on aistillinen nautinto *Olotila*.  3.12.2009. Yle. Viitattu 30.3.2014.
Kaksi kappaletta Leitra kinnereitä
**Leitra** on tanskalainen yritys, joka valmistaa kinnereitä eli poljettavia ajoneuvoja samalla nimellä.  

Ruotsissa alettiin myymään piirrustuksia Fantom-kinneristä 1930- ja 1940-luvuilla ja piirrustuksia myytiin lähemmäs 100 000 kappaletta. On epäselvää, kuinka monta kinneriä rakennettiin.

1970-luvun lopun energiakriisi inspiroi pilotti ja insinööri Carl Georg Rasmussenia kehittämään modernin version kinneristä. Hän perusti Leitra-yrityksen (nimi tulee sanoista **Le**t **i**ndividuel **tra**nsport) ja rakensi ensimmäisen Leitran vuonna 1980. Ero Fantomin kinneriin on Leitran kolme pyörää neljän sijasta ja että Leitrassa on lasikuiturunko Fantomin vanerirunkoon verrattuna.

Tekniset tiedot
---------------

* **Pituus:** 195-205 cm, riippuen kuljettajan jalkojen pituudesta.
* **Leveys:** 98 cm.
* **Korkeus:** 120-140 cm, riippuen kuljettajan pituudesta.
* **Paino:** 28-30 kg kori mukaan lukien, ilman koria 18-20kg.

Aiheesta muualla
----------------

* Yrityksen verkkosivusto
**Korsikalaiset** (korsikaksi *i Corsi*) ovat etninen ryhmä Korsikalla Ranskassa. Korsikalaiset puhuvat korsikan kieltä sekä ranskaa. Korsikan lisäksi korsikalaisia on suuria määriä Ranskan mannermaalla, Ranskan merentakaisilla alueilla ja esimerkiksi Yhdysvalloissa. Korsikan ulkopuolella asuvien korsikalaisten määrä on suurempi kuin Korsikan asukkaiden määrä.

Historia
--------

Ensimmäiset merkit ihmisasutuksesta Korsikalla ovat 9 000–10 000 vuotta vanhoja. Korsikaa hallitsi ensin etruskit ja sittemmin Karthago, kunnes Rooman valtakunta valloitti sen 259 eaa. Vandaalit ja muut saarelle hyökkääjät ajoivat pimeän keskiajan aikana asukkaita rannikolta sisämaahan. Vuonna 1077 saari siirtyi Pisan valtaan ja päätyi siltä Genovalle vuonna 1284. Suuren osan Genovan valtakautta saari oli alttiina arabien ja turkkilaisten rosvohyökkäyksille. 1700-luvulla Korsika oli pariin otteeseen itsenäinen, mutta se päätyi lopullisesti Ranskalle vuonna 1796. Ranskan valtakaudella Korsika teollistui ja sen väestö kasvoi. Maatalouden kärsittyä kilpailussa muiden Ranskan alueiden kanssa suuri osa jäi ilman töitä ja monet muuttivat saarelta töihin muualle. Nationalistiset liikkeet ovat tehneet 1900-luvun jälkipuoliskolla Korsikalla useita terrori-iskuja.

Genetiikka
----------

Vuoden 2019 geenitutkimuksen mukaan korsikalaiset muodostavat klusterin, joka on lähellä keski- ja pohjoisitalialaisia. Pieni osa korsikalaisista sijoittuu klusterin ulkopuolelle lähemmäs ranskalaisia ja Iberian niemimaan väestöä, mikä kertonee hiljattaisen maahanmuuton aiheuttamasta heterogeenisyydestä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  World Directory of Minorities and Indigenous Peoples – France : Corsicans UNHCR. Viitattu 27.2.2011. (englanniksi)
2. 1 2  Fabrizio Ardito, Cristina Gambaro & Angela Magri: *Corsica*. Lontoo: Dorling Kindersley, 2003. ISBN 0-7513-3637-8. (englanniksi)
3. ↑  L. M. Edelsward: Corsicans – History and Cultural Relations *Everyculture.com*. Viitattu 27.2.2011. (englanniksi)
4. ↑  Erika Tamm, Julie Di Cristofaro, Stéphane Mazières, Erwan Pennarun, Alena Kushniarevich, Alessandro Raveane, Ornella Semino, Jacques Chiaroni, Luisa Pereira, Mait Metspalu, Francesco Montinaro: Genome-wide analysis of Corsican population reveals a close affinity with Northern and Central Italy.  *Scientific Reports*, 19.9.2019, 9. vsk, nro 1, s. 13581. doi:10.1038/s41598-019-49901-8. ISSN 2045-2322. Artikkelin verkkoversio.  en

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Korsikalaiset** Wikimedia Commonsissa
**Seppo Sakari Oinonen** (6. helmikuuta 1917 Kuopio – 16. toukokuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri ja ammattikasvatushallituksen pääjohtaja. Seppo Oinonen kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1936. Hän suoritti diplomi-insinöörin tutkinnon Teknillisen korkeakoulun koneenrakennusosastolla vuonna 1945. Vuonna 1948 Oinonen aloitti Pohjois-Karjalan keskusammattikoulun metallityönosaston ammattiaineiden opettajana ja rehtorina. Vuoden 1959 alussa Oinonen siirtyi Ammattikoulujen Hämeenlinnan opettajaopiston yliopettajaksi ja rehtoriksi. Tästä tehtävästä Oinonen siirtyi ammattikasvatushallituksen ammattiopetuksen osastopäälliköksi vuonna 1969. Ammattikasvatushallituksen pääjohtajaksi hänet nimettiin 1.5.1975. Hän hoiti kyseistä virkaa eläkkeelle jäämiseen asti 1.8.1980.

Oinonen piti opetustyössä tärkeänä ydinkohtien ymmärtämistä, opetuksen havainnollisuutta sekä oppilaiden omatoimisuuden kehittämistä. Ryhmätyöskentelyä varten Oinonen suunnitteli välineistön fysiikan ja kemian opetukseen, joita käytettiin monissa ammattikouluissa. Siirryttyään Hämeenlinnan opettajaopistoon hän antoi kokelaille tehtäväksi suunnitella havaintovälineitä ammattikoulujen teknisille linjoille. Oinonen suunnitteli myös havaintokatsomon, jossa istuimet olivat kahdessa tai kolmessa rivissä ja se voitiin siirtää esiteltävän kohteen viereen. Oinonen teki itse oppituntien työskentelyohjeet. 60-luvulla hän kirjoitti useita oppikirjoja kemian ja fysiikan opetukseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Mika Paljakka, Juha Montonen: 50 vuotta ammattikoulutusta Pohjois-Karjalassa
2. ↑  Markus Sauri: Matkan varrelta AHO 30 vuotta
3. ↑  Ammattikasvatus 5/69
**Urheilun oikeusturvalautakunta** on vuonna 1991 perustettu urheilujärjestöistä riippumaton muutoksenhakuelin, joka käsittelee urheiluun liittyviä valitusasioita.

Lautakunnan tehtävät
--------------------

Lautakuntaan voi valittaa urheilija, muu luonnollinen henkilö tai yhteisö, johon valituksen kohteena oleva asia vaikuttaa.

Valituksen kohteena voivat olla urheiluyhdistyksen päätökset, jotka koskevat erottamista yhdistyksen jäsenyydestä, jäsenoikeuksien rajoittamista tai kurinpitotoimia. Valittaa voi myös yhdistyksen päätöksen sääntöjenvastaisuudesta, jolla ei tarkoiteta urheilulajin sääntöjen vastaisuutta.

Lautakunta voi myös käsitellä valituksen urheilijan valitsematta jättämisestä arvokilpailuihin, valitusasiana Suomen antidoping-säännöstön perusteella tehdyn päätöksen ja toimia toimivaltansa piirissä välimiesoikeutena, kun siitä on sovittu tai urheilija sitä vaatii.

Lähteet
-------

1. ↑  Urheilun oikeusturvalautakunta Suomen Liikunta ja Urheilu SLU ry. Viitattu 15.12.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Urheilun oikeusturvalautakunta Suomen Liikunta ja Urheilu SLU ry. Viitattu 15.12.2012.
Zaynab bint Khuzaima arabialaisin merkein
**Zaynab bint Khuzaima** (arab. زينب بنت خزيمة‎) (596-626), esi-islamilaisena aikana tunnettu myös nimellä *Umm al-Masakin* eli "köyhien äiti", oli yksi profeetta Muhammedin vaimoista. 

Zaynab oli aikaisemmin naimisissa al-Tufaylin kanssa, mutta avioliitto oli päättynyt eroon. Sen jälkeen hän meni naimisiin Ubayda ibn al-Harithin kanssa, mutta tämä kuoli Badrin taistelussa.  Perimätiedon mukaan hän sai Ubaydan kanssa kymmenen lasta.

Tämän jälkeen Muhammed pyysi häntä vaimokseen. Myötäjäisiksi Muhammed antoi 12,5 unssia kultaa. Avioliitto solmittiin Ramadan-kuussa vuonna 625. Zaynab kuoli vain kahdeksan kuukautta myöhemmin. Hänet haudattiin al-Baqiin, missä hänen kolme veljeään laskeutui hänen hautaansa muinaistavan mukaisesti.

Zaynab oli Khadijan ohella ainoa Jumalan lähettilään puolisoista, jotka kuolivat ennen häntä. Zaynabia oppineet eivät lue uskovien ädiksi, sillä hänen nimeään ei esiinny yhdenkään *hadithin* kertojaketjussa.

Katso myös
----------

* Muhammed
* Muhammedin historiallisuus
* Muhammedin vaimot

Lähteet
-------

* Al-Tabari: *The History of al-Tabari. Volume XXXIX. Biographies of the Prophet's Companions and Their Successors. Translated and annotated by Ella Landau-Tasseron*. State University of New York Press, 1998. Teoksen verkkoversio.
* Ibn Ishaq: *The Life of Muhammad. A translation of Ishaq’s sirat rasul Allah with introduction and notes by A. Guillaume*. Oxford University Press, 1955. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
* Ibn Hisham: *Profeetta Muhammedin elämäkerta (suom, Jaakko Hämeen-Anttila)*. Basam Books, 1999. ISBN 952-9842-27-9.
* Sayeed, Asma: *Women and the Transmission of Religious Knowledge in Islam*. Cambridge University Press, 2013. ISBN 978-1-107-03158-6. Teoksen verkkoversio.

### Viitteet

1. 1 2  al-Tabari, 1998, s. 163-164
2. ↑  Ibn Hisham, 1999, s. 454; Ibn Ishaq, 1955, s. 792
3. ↑  Sayeed, 2013, s. 25
**Seppo Olavi Nikkari** (6. helmikuuta 1948 Pomarkku – 18. huhtikuuta 2022) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Nikkari juoksi vuonna 1973 maailmanennätyksen 25 000 metrin ja 15 mailin ratajuoksussa. Vuonna 1972 hän teki maratonjuoksun Suomen ennätyksen ja sijoittui Münchenin olympiamaratonilla 11:nneksi.

Elämä ja urheilu-ura
--------------------

Pomarkussa syntynyt Nikkari sairastui vain kahden vuoden ikäisenä leukemiaan, josta hän kuitenkin toipui hoitojen avulla. Nikkari ei kilpaillut lapsena, vaan hänen ensimmäiset tilastoaikansa kirjattiin vasta vuonna 1968. Hän kehittyi nopeasti, juoksi vuonna 1971 hyviä aikoja ja kilpaili seuraavana vuonna jo Münchenin kesäolympialaisissa sijoittuen maratonilla 11:nneksi. Saman vuoden joulukuussa Nikkari juoksi Fukuokan maratonilla uransa nopeimman ajan ja Suomen ennätyksen 2.14.02,8.

14. lokakuuta 1973 Jyväskylässä kolmiasteisessa lämpötilassa ja räntäsateessa Nikkari rikkoi Ron Hillin hallussa olleen 25 000 metrin ratajuoksun maailmanennätyksen juostuaan ajan 1.14.55,6. Samassa kilpailussa hän sai väliaikana nimiinsä myös 15 mailin ratajuoksun maailmanennätyksen ajalla 1.12.22,6. Nikkari edusti vuoteen 1974 asti Kaipolan Virettä, ja hänelle annettiin lempinimi *Kaipolan Susi*. Vuodesta 1974 alkaen hän edusti Tampereen Pyrintöä. Muut Nikkarin edustamat seurat olivat Pomarkun Pyry, Tampereen Yritys ja Kunto-Pirkat.

Pyrintöläisenä Nikkari saavutti Kalevan kisoista 10 000 metrillä hopeaa vuosina 1972 ja 1975 sekä pronssia 1976. Hänen vuoden 1976 pronssiaikansa on Kalevan kisojen historian kovin pronssitulos ja olisi ollut voittoaika jokaisissa Kalevan kisoissa vuoden 1983 jälkeen. Vuonna 1975 Nikkari voitti myös maratonin SM-pronssia. Nikkari juoksi Saarijärvellä kesäkuussa 1976 3 000 metrillä ennätyksensä 7.54,8 ja saman vuoden elokuussa 5 000 metrin ennätyksensä 13.34,8. Seuraavana vuonna hän juoksi Helsingissä 10 000 metrin ennätyksekseen 28.14,88.

Nikkari oli Irma-vaimonsa kanssa avioliitossa 52 vuotta, ja heillä oli yksi poika. Nikkari työskenteli muun muassa Pyrinnön bingossa ja eläköityi pitkästä työsuhteesta Tampereen kaupungin liikuntatoimessa. Viimeiset kaksi elinvuottaan hän asui Parkinsonin taudin vuoksi hoitokodissa. Nikkari sairastui pandemiana riehuneeseen COVID-19-koronavirustautiin ja sen myötä keuhkokuumeeseen kuollen 74-vuotiaana 18. huhtikuuta 2022.

Lähteet
-------

* Seppo Nikkari *Olympedia*.  (englanniksi)
* Seppo Nikkari Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Hakanen, Jarmo: Seppo Nikkari 6.2.1948 – 18.4.2022 *Yleisurheilu.fi*.  18.5.2022. Viitattu 19.5.2022.
2. ↑  Maailmanennätysvauhtia lumisateessa.  *Helsingin Sanomat*, 15.10.1973, s. 26. Lehti HS Aikakoneessa (tilaajille).
3. ↑  Kansainvälinen yleisurheiluliitto

Aiheesta muualla
----------------

* Seppo Nikkari Kansainvälinen olympiakomitea.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee etunimeä. Zaynab on myös Muhammad Husayn Haykalin romaani.*
**Zaynab** (myös **Zainab**, **Zeinab**, **Zinab**; arab. زينب‎) on naisen etunimi, joka viittaa isän aarteeseen tai kaunottareen. Se on johdettu sanoista "zeenah" (arabiaksi: زينة, kaunotar) ja "ab" (arabiaksi: الآب, isä). Zaynab liittyy heprealaiseen Zenyeb-nimeen, joka tarkoittaa isän ylpeyttä. 

Islamin profeetta Muhammadin lapsella ja lapsenlapsella oli tämä nimi. Profeetalla oli myös vaimot Zaynab bint Jahsh ja Zaynab bint Khuzayma. Alkujaan nimen uskotaan liittyneen myös kuningatar Zenobian nimeen. Nimen bosnialaisia versioita ovat Zeineb, Zejneb ja Zejneba. Turkissa sama nimi tunnetaan muodossa Zeynep.

Nimen ja sen muunnosten tunnettuja kantajia
-------------------------------------------

* Zainab bint Ali (626–681), kalifi Ali ibn Abi Talibin tytär
* Zainab bint Jahsh (590–641), yksi profeetta Muhammedin puolisoista
* Zaynab bint Khuzaima (596-626), yksi profeetta Muhammedin puolisoista
* Zaynab an-Nafzawiyyah (k. noin 1075), almoravidivaikuttaja
* Zeinab Badawi (s. 1959), brittiläis-sudanilainen televisio- ja radiotoimittaja
* Zainab Biisheva (1908–1996), baškirirunoilija
* Zeynep Sever (s. 1989), turkkilainen lentopalloilija ja missi
* Zeynep Tokuş (s. 1977), turkkilainen näyttelijä
* Zeynep Üçbaşaran, turkkilainen pianisti

Nimen ja sen muunnosten fiktiivisiä kantajia
--------------------------------------------

* Zainab Masood, hahmo saippuaoopperassa *EastEnders*

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Zaynab
Haitin sijainti
Haiti on yksi maailman korruptoituneimmista maista. Haiti oli Transparency Internationalin korruptioindeksissä vuonna 2009 jaetulla sijalla 168 viiden muun maan kanssa ja vuonna 2008 sijalla 177 arvioiduista 180 maasta. Haiti on esimerkki maasta, jossa korrelaatio lahjuspyyntöjen ja maan korruptionäkemysten välillä on pieni, vastaten lähes Kanadan tasoa. Haitilaisten kokevat maansa korruption vähäiseksi, vaikka lahjuksia on vastaanottanut 10 % väestöstä, joka toista on syytetty korruptiosta edellisen vuoden aikana ja kunnalliset viranomaiset, koulut ja terveydenhuolto on pyytänyt lahjuksia noin 60 %:lta kyselyyn vastanneista.

Vesi
----

Pääkaupungissa Port-au-Prince on vesipula. Vesiventtiileitä suljetaan ja avataan päivittäin alueittain ja katu kadulta. Rikkaammat ihmiset lahjovat vedenjakelijoita saadakseen enemmän vettä. Samanaikaisesti slummivesijärjestöt lahjovat vedenjakelijoita omien tankkiensa täyttämiseksi, joista he myyvät vettä asukkaille. Lopullinen lahjuksista kärsijä on slummiasukas, joka todennäköisesti joutuu maksamaan vedestä lahjusten vuoksi enemmän. Yleisesti kehitysmaissa arvioidaan korruption nostavan vesihuoltokustannuksia 30 %.

Duvalier
--------

Haitin diktaattori Jean-Claude ‘Baby Doc’ Duvalier (1971-1986) kavalsi 515 miljoonaa dollaria julkisia rahoja. Duvalier siirsi tupakkaveroja, kaivostuloja, ajoneuvojen vakuutustuloja ja kansallisia rahapelituloja valvomaansa "sosiaalirahastoon". Hän perusteli rahastoa hyvällä isänmaallisuudella, mutta käytti rahastoa yksityisenä tilinä. Hän sai ystävineen myös lainoja valtion omistamalta pankilta ilman takaisinmaksua. Duvalier pakeni Ranskaan vuonna 1986. Duvalier oli siirtänyt varoja Sveitsin tileille, mutta Haitilla oli vaikeuksia hankkia kaikkia Sveitsin vaatimia todisteita riittävän nopeasti saadakseen varat Sveitsiltä palautettua. Kansainväliset, Haitin ja Sveitsin kansalaisjärjestöt olivat tyrmistyneitä, kun Sveitsi halusi palauttaa rahat diktaattori Jean-Claude Duvalier:lle vuonna 2007. Asiaa kommentoi myös YK ja maailmanpankki. Haitin presidentti kirjoitti vetoomuksen Sveitsin presidentille 13.8.2007, joka antoi vuoden lisäaikaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Corruption Perceptions Index 2009, Transparency International 11/2009
2. 1 2 3 4  Global Corruption Report 2008 (Arkistoitu – Internet Archive)Corruption in the Water Sector, Transparency International. s. 302, 312-315, vesi s. 53, Duvalier s. 277-278.