recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Shelley MacNamara** (s. 1952 Lisdoonvarna, Irlanti) on irlantilainen arkkitehti, joka on tehnyt 1970-luvulta asti yhteistyötä Yvonne Farrellin kanssa. He perustivat vuonna 1978 Grafton Architectsin ja saivat vuonna 2020 Pritzker-palkinnon.

Elämä ja ura
------------

Shelley MacNamara syntyi Lisdoonvarnassa. Hän on kertonut, että hän alkoi ymmärtää arkkitehtuurin merkitystä, kun hän vieraili Limerickissä tätinsä luona. Täti asui suuressa 1700-luvulla rakennetussa talossa, ja siellä MacNamara näki tilan ja valon merkityksen rakennussuunnittelussa.

MacNamara opiskeli arkkitehtuuria University College Dublinissa. Siellä hän tapasi vuotta vanhemman Yvonne Farrellin, jonka kanssa hän aloitti pitkän yhteisen uran. He opiskelivat Dublinissa rationalististen arkkitehtien alaisuudessa. He valmistuivat vuonna 1976 ja saivat molemmat mahdollisuuden jatkaa siellä opettajina. MacNamara on toiminut vierailevana opettajana myös Oxford Brookes Universityssä, Mendrision arkkitehtuuriakatemiassa ja Oslon yliopistossa.

McNamara ja Farrell perustivat vuonna 1978 kolmen muun henkilön kanssa Grafton Architectsin. Vain he ovat jääneet jäljelle alkuperäisistä osakkaista. Heidän yhteistyöstään on syntynyt Irlantiin monia rakennuksia. Ensimmäisen kansainvälisen toimeksiannon Grafton Architects sai vuonna 2009, kun he suunnittelivat Luigi Bocconi -yliopiston Milanoon. Sen jälkeen he ovat suunnitelleet muun muassa Universidad de Ingeniería y Tecnologían kampuksen Limaan, Institut Mines-Télécomin rakennuksen Pariisiin ja Université Toulouse 1 Capitolen taloustieteen laitoksen Toulouseen. Näistä UTEC:n kampus on ertyisen tunnettu, ja se sai Royal Institute of British Architectsin ensimmäisen kansainvälisen palkinnon.

McNamara ja Farrell saivat vuonna 2020 arkkitehtuurin arvostetuimman palkinnon Pritzkerin. He voittivat myös Euroopan unionin Mies van der Rohe -arkkitehtuuripalkinnon (2022).

Lähteet
-------

1. 1 2  Shelley McNamara Registrar of Aosdána. Viitattu 6.3.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  Yvonne Farrell and Shelley McNamara The Hyatt Foundation. Viitattu 6.3.2020. (englanniksi)
3. 1 2  Wainwright, Oliver: Irish women win Pritzker prize, architecture's highest honour *The Guardian*.  3.3.2020. Guardian News & Media Limited. Viitattu 6.3.2020. (englanniksi)
4. ↑  European Union Prize for Contemporary Architecture – Mies van der Rohe Award 2022, Winners Announncement (pdf)  26.4.2022. Fundació Mies van der Rohe, miesbcn.com. Viitattu 15.11.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Grafton Architectsien kotisivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Amroy Europe Oy** on Lahdessa toimiva yhtiö, joka valmistaa ja kehittää komposiittimateriaaleja.

Yhtiön päätuotteet ovat Hyptoniitti, hiilinanoputkivahvisteinen komposiittimateriaali, sekä Epobiox, epoksimateriaali jonka aineosasista 70% on luonnon öljyjä.

Historia
--------

Yhtiön juuret ovat Jyväskylän yliopiston nanotekniikkaosastolla.
Vuonna 2004 professori Jorma Virtanen ja nanotutkija Pasi Keinänen kehittivät menetelmän liittää hiilinanoputket epoksiin vahvojen kovalenttisten sidosten avulla. Tämän tutkimustyön pohjalta kehitettiin materiaali, joka nimettiin hyptoniitiksi (eng. hybtonite).

Tutkijoiden perustama Nanolab Systems Oy jatkoi tuotekehitystä. Yhtiön varsinaisena tavoitteena oli kehittää nanopartikkelisynteesin tekniikkaa ja välineitä lääketutkimusta varten.

Amroy Europe Oy perustettiin vuonna 2005 Nanolab Systems Oy:n spin-off yhtiönä.

Ensimmäinen hyptoniittia hyödyntävä kaupallinen tuote oli Montreal Nitro-jääkiekkomaila.
Se valittiin vuoden nanotuotteeksi Nanotechnology 2006 show’ssa Tokiossa.

Joulukuussa 2009 Amroy sai Frost & Sullivan European Technology Innovation Award -palkinnon hyptoniitin kehittämisestä.

Yhteistyökumppanit
------------------

Amroy käyttää Bayerin valmistamia hiilinanoputkia.

Amroyn valmistaa hyptoniittia omassa tuotantolaitoksessaan Suomessa. 
Sen lisäksi hyptoniittia valmistetaan lisenssillä Kiinassa ja USA:ssa.

Hyptoniittia käytetään mm. tuulivoimaloiden roottoreissa. Pieniä, kotikäyttöön soveltuvia tuulivoimaloita valmistaa lahtelainen Eagle tuulivoima, suurien tuulivoimaloiden roottoreita Evergreen (Kiina) and LM Glassfiber (Tanska).

Yksi hyptoniitin tärkeimmistä käyttökohteista ovat urheiluvälineet.
Hyptoniittia käyttäviä urheiluvälineiden valmistajia ovat mm.
Montreal Sports Oy (jääkiekkomailat),
Peltonen Sports (murtomaasukset ja rullasukset),
Karhu (pesäpallomailat),
Easton (nuolet),
Entropy Surfboards (lainelaudat),
ja Sport Lettmann (kajakit).

Meriteollisuudessa hyptoniittia käytetään laminointiin sekä epoksimaaleihin ja pinnoitteisiin.
Käyttäjiä mm. Baltic Yachts Oy and Cathay Yachts.

Lähteet
-------

1. ↑  Hybtonite -hiilinanoputkivahvisteinen epoksi Jyväskylän yliopisto, Nanoscience Center. Viitattu 27.11.2010. [vanhentunut linkki]
2. ↑  History - Hybtonite® Story Amroy.  Arkistoitu 6.7.2010. Viitattu 27.11.2010.
3. ↑  Raivio et al.: From Spearheads to Hunting - Evaluation of Nano Programmes in Finland ((Kappale 5.2))  Lokakuu 2010. Tekes.  Arkistoitu 20.7.2011. Viitattu 27.11.2010. En
4. ↑  Amroy receives European Technology Innovation Award for advanced nanotechnology  8.2.2010. Finnfacts.  Arkistoitu 25.12.2010. Viitattu 28.11.2010. En
5. ↑  Hoheisel, Werner: Nanotech for CO2-free energy generation  24.9.2008. Bayer Technology Services GmbH.  Arkistoitu 19.7.2011. Viitattu 28.11.2010. En
6. ↑  Supra-X / Infra-X Peltonen Sports Oy.  Arkistoitu 8.5.2009. Viitattu 27.11.2010.  | quote = Superlight race ski with Hybtonite nanotechnology }}
Shelley Lubben
**Shelley Lubben** (myös **Roxy** tai **Roxey**; 18. toukokuuta 1968 – 9. helmikuuta 2019) oli yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän esiintyi 1990-luvulla, mutta ryhtyi sittemmin pornografian vastaiseksi aktivistiksi ja omaksui kristinuskon. Hän ehti esiintyä noin 30:ssä elokuvassa, kunnes sai HPV:n, joka johti kohdunkaulan syöpään. Ennen pornouraansa hän oli joutunut seksuaalirikoksen uhriksi 9-vuotiaana ja ryhtynyt prostituoiduksi 18-vuotiaana.

Lubben perusti vuonna 2007 Garrett-miehensä kanssa pornografian vaikutuksia vastustavan ja pornoteollisuuden työntekijöitä auttavan Pink Cross Foundationin. Lubben julkaisi kirjan *Truth Behind the Fantasy of Porn* sekä yli 200 artikkelia ja tietoiskua. Hän esiintyi lisäksi muun muassa lukuisissa dokumenteissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Pardon, Rhett: Anti-porn crusader Shelley Lubben passes away *News*.  9.2.2019. XBIZ. Viitattu 11.2.2019. (englanniksi)
2. ↑  Roxy *Person*. Internet Adult Film Database (IAFD). Viitattu 1.7.2012. (englanniksi)
3. ↑  Leggett, Tabatha: The Porn Debate: Shelley Lubben *Interviews*.  16.2.2011. The Cambridge Tab.  Arkistoitu 15.10.2011. Viitattu 1.7.2012. (englanniksi)
4. ↑  Warren, Peter: Shelley Lubben of Anti-Porn Pink Cross Foundation Dead at 50 *Business*.  12.2.2019. AVN. Viitattu 4.7.2021. (englanniksi)
5. ↑  Shelley Lubben Bio ShelleyLubben.com.  Arkistoitu 5.6.2012. Viitattu 1.7.2012. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |

 |
**Taavetti** (**Taavi**) **Pitkänen** (5. helmikuuta 1892 Kuopion maalaiskunta – 10. maaliskuuta 1929 Iisalmi) oli suomalainen suutari ja Sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustaja.

Pitkäsen vanhemmat olivat itsellinen Petter Pitkänen ja Anna Maria Parviainen. Hän toimi suutarina Iisalmessa. 

Pitkänen oli Sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustajana huhtikuun lopulta syyskuun alkuun 1927 edustaen Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan huhtikuussa 1927 kuolleen Juho Komulaisen tilalle. Pitkänen oli myös Iisalmen kaupunginvaltuuston jäsenenä.

Pitkänen oli naimisissa vuodesta 1915 Iida Liisa Miettisen kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  .aspx Taavi Pitkänen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.  Viitattu 9.8.2015.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Työväen ja pienviljelijäin eduskuntaryhmän kansanedustajat 1924–1927 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(18) | 
* Allila
* Asikainen
* Huttunen
* Isaksson
* Jokela
* Komulainen (1924–1927†)
* Kulmala
* Liedes (1924–1927)
* Nurminen
* Pitkänen (1927)
* Ramstedt
* Rosenberg
* Räsänen
* Savenius
* Soikkeli
* Strengell (1924–1927)
* Tabell
* Tenhunen (1924)
* Varho (1925–1927)
* Virta
* Vuokila (1924)
* Vuorio (1924–1925)

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**David (Taavetti) Heimonen** (13. lokakuuta 1870 Karttula – 1. kesäkuuta 1920 Savonlinna) oli suomalainen maatalousneuvoja, torppari, säästöpankin kamreeri ja Kansanpuolueen ja Kansallisen Edistyspuolueen kansanedustaja.

Heimosen vanhemmat olivat maakauppias Gustaf Heimonen ja Maria Fredrika Tossavainen. Hän kävi kansakoulun ja vuonna 1892 maanviljelyskoulun. Hän oli Mikkelin läänin maanviljelysseuran juurikasviviljelyksen neuvojana 1899–1903, torpparina Säämingissä 1900–1920, Kuopion läänin maanviljelysseuran juurikasviviljelyksen neuvojana 1904 sekä Nurmeksen hätäapurahaston palveluksessa ja lainauslautakunnan jäsenenä 1905–1906. Säämingissä Heimonen toimi maamiesseuran neuvojana 1908–1917, Säämingin Pihlajaniemen osuuskassan kirjanpitäjänä 1910–1917, Säämingin säästöpankin kamreerina 1913–1918 ja Säämingin elintarvelautakunnan rahastonhoitajana.

Heimonen oli kansanedustajana 1917–1920 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Hän kuoli kesken edustajakautensa ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli Edistyspuolueen Vili Taskinen. 

Taavetti Heimonen oli naimisissa vuodesta 1894 Ida Variksen kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  .aspx Taavetti Heimonen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

Maalaisten kansanpuolueen kansanedustajat

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Maalaisten kansanpuolueen kansanedustajat 1917–1918 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(5) | 
* Heimonen
* Pullinen
* Puumala
* Tanttu
* Vuokoski

 |

 |

Kansallisen edistyspuolueen kansanedustajat

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kansallisen edistyspuolueen kansanedustajat 1918–1919 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(17) | 
* Alopaeus
* Astala
* Brander
* Erkko
* Heimonen
* Hälvä
* Kaitila
* Kaskinen (1919)
* Laine
* E. Linna
* H. Linna
* Lundson
* Niittynen (1919)
* Pesonen (1919)
* Pullinen
* Sinkko
* Ståhlberg
* Särkkä
* Taskinen (1919)
* Vekara
* Vuokoski

 |

 |

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kansallisen edistyspuolueen kansanedustajat 1919–1922 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(26) | 
* Auer
* Collan (1919–1920)
* Fränti
* Hannula
* Heimonen (1919–1920†)
* Hämäläinen
* Jyske (1919–1922)
* Kaskinen (1922)
* Kekki
* Kivimäki (1922)
* Kontu
* Kojonen
* Laine (1922)
* E. Linna
* Mantere
* Nissinen (1920–1922)
* Ritavuori (1919–1922†)
* Ruuskanen
* Ryti
* Sarlin (1919–1920)
* Sihvo (1919–1920)
* Sinkko
* Soininen
* Särkkä
* Taskinen (1920–1922)
* Thuneberg
* Toiviainen (1920–1922)
* Torppa
* Valkonen
* Vennola
* Vilkemaa (1920–1922)
* Vuokoski

 |

 |



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Amram Blau** (1894–1974) oli haredijuutalainen rabbi mandaatti-Palestiinassa ja Israelissa. Hän oli yksi sionismia vastustavan Neturei Karta -järjestön perustajista.

Elämäkerta
----------

Blau syntyi Jerusalemissa kaupungin unkarilaiseen juutalaisyhteisöön. Hänen isänsä oli kotoisin Pressburgista (nyk. Bratislava) ja oli muuttanut Palestiinaan vuonna 1869. Hänen äitinsä oli syntynyt Jerusalemissa, jossa hänen sukunsa oli asunut jo 1700-luvun lopulla. Blau varttui Mea Shearimin naapurustossa. Veljensä Rabbi Moshe Blaun tavoin hän oli aktiivinen siionismia vastustaneessa Agudat Israel-liikkeessä ja toimi liikkeen sanomalehden *Kol Israelin* (Israelin ääni) toimittajana. Agudat-liikkeen sisällä syntyi kuitenkin ristiriitoja kun järjestön nuoremmat edustajat kokivat muiden tehneen myönnytyksiä sionistijohtajille. Rabbi Blau irtaantui liikkeestä ja perusti Neturei Kartan.

Blau oli naimisissa kahdesti ja hänellä oli kymmenen lasta.

Antisionismi
------------

Israelin valtion perustamisen jälkeen Neturei Karta jatkoi juutalaisvaltion perustamisen vastustamista. Liikkeen antisionistiset näkemykset olivat yhteneviä hasidijohtaja rabbi Joel Teitelbaumin kanssa, joka teoksessaan *Vayoel Moshe* perusteli teologisesti, miksi Israelin valtiota ei pitäisi tunnustaa. Ennen kuuden päivän sotaa Blau jopa ehdotti muuttoa tuolloin Jordanian hallitsemaan Itä-Jerusalemiin Israelin sekulaarien houkutusten välttämiseksi.

Blau vangittiin useita kertoja hänen osoittaessaan mieltä sapatin julkista rikkomista, uskovaisten naisten asepalvelusta ja muuta hallituksen politiikkaa vastaan. Yksi hänen protestin muodoistaan oli pukeutuminen julkisesti säkkikankaaseen mielenosoituksen merkiksi.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
José Maza Fernández
**José Maza Fernández** (13. lokakuuta 1889 – 6. toukokuuta 1964) oli chileläinen poliitikko, asianajaja ja diplomaatti. Hän toimi Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen puheenjohtajana 10. istunnossaan vuosina 1954-1955.

Varhainen elämä
---------------

José syntyi Armando de la Maza Ramosille ja Zoila Rosa Fernández Anguitalle Los Ángelesissa Chilessä. Hän opiskeli Liceo de Aplicaciónissa Santiagossa ja valmistui asianajajaksi Chilen yliopistosta vuonna 1913. Hän työskenteli virkailijana Chilen sotaministeriössä, ennen kuin hän kiinnitti huomiota opiskelijapolitiikkaan. Hän meni naimisiin Raquel Lyon Vialin kanssa ja heillä oli poika, José.

Poliittinen ura
---------------

Hän toimi liberaalipuolueen tärkeänä jäsenenä ja nousi sen puheenjohtajaksi. Hän toimi myös Chilen presidentti Arturo Alessandrin hallituksessa sisäministerinä vuonna 1924, oikeusministeri ja julkinen opetusministeri 1925, ja lisäksi hän toimi myös ulko- ja uskonnonministerin asemassa.

Hän oli kahdesti senaatin presidentti vuonna 1936 ja 1937. Hän oli myös senaatin ulkosuhteiden valiokunnan puheenjohtaja vuodesta 1937 vuoteen 1953. Vuonna 1949 hän laati lain, joka antoi naispuolisille poliittisille oikeuksille ja joka myöhemmin liitettiin Chilen perustuslakiin.

Diplomaattinen ura
------------------

Hän toimi myös Chilen suurlähettiläänä Uruguayssa, Brasiliassa, Haitissa, Panamassa, Dominikaanisessa tasavallassa ja Perussa diplomaattisen uransa eri aikoina. Hän oli myös Chilen edustaja Yhdistyneiden kansakuntien kansainvälisen järjestön konferenssissa vuonna 1945. Hän toimi Chilen edustajana Yhdistyneissä kansakunnissa, ennen kuin hänestä tuli Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen puheenjohtaja vuonna 1954. Hänestä tuli myöhemmin Chilen suurlähettiläs Argentiinaan vuosina 1957 - 1958.

Lähteet
-------

1. ↑  GESTORBEN: JOSE MAZA FERNANDEZ - DER SPIEGEL 21/1964 spiegel.de.  Arkistoitu 20.11.2016. Viitattu 20.11.2016.
2. ↑  UN General Assembly - President of the 62nd Session - Jose Maza (Chile) un.org.  Arkistoitu 12.10.2016. Viitattu 20.11.2016.
3. ↑  Christie, J.L. (2015). *Negotiating Gendered Discourses: Michelle Bachelet and Cristina Fernández de Kirchner*. Lexington Books, 63. ISBN 9781498512350. Viitattu 2016-11-20.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF
* WorldCat

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo kirkkolaulutyypistä. Leisi on myös Viron kunta Saarenmaalla*
**Leisi** (saks. *Leich, Leise*) on saksankielinen keskiajalla syntynyt hengellinen kirkkolaulutyyppi. Leisit ovat yleensä lyhyitä, tekstimuodoltaan trooppeja muistuttavia lauluja ja niissä on yksinkertainen kertosäe.

Ensimmäiset leisit ovat peräisin 800-luvulta. Kyrie-laulua (Herra, armahda) alettiin täydentää selventävillä lisäyksillä. Syntyi trooppi-runous, jossa trooppi on liturgiseen tekstiin runoiltu lisäys. Virsien kannalta kehitys johti niin sanottujen leisivirsien syntyyn. Leisivirsi on virsi, joka päättyy huudahdukseen *Herra, armahda! Kyrie eleison! Kyrieleis!* 

Saksankielisen maailman lisäksi leisit ovat olleet suosiossa myös Itä-Euroopassa. Pohjoismaihin tämä laulutapa levisi 1500-luvun alussa. Laulutyyppi oli tärkeä protestanttisen koraalimusiikin edeltäjä.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Suuri Musiikkitietosanakirja 4 Kuul-N*, s. 54. Helsinki: Weilin + Göös ja Otava, 1991. ISBN 951-35-4728-0.
2. ↑  Hannu Vapaavuori: Virren vaihee *evl.fi*. Viitattu 19.4.2020.
Ali Project esiintymässä Seattlessa vuonna 2008.
**Ali Project** on japanilainen yhtye, joka on tunnettu voimakkaista Gothic Lolita -vaikutteistaan. Yhtyeen laulajana ja sanoittajana toimii Arika Takarano ( 宝野アリカ, Takarano Arika) ja musiikista huolehtii Mikiya Katakura (片倉三起也, Katakura Mikiya).

Ali Project pääsi ensimmäisen kerran listoille Ali Projectina ("蟻プロジェクト", romanisoituna "Ari Purojekuto". Ensimmäinen kirjain kuvaa muurahaista kun nimi muutettiin myöhemmin vastaamaan vain äännöstä "アリ・プロジェクト") albumillaan *Fantastic Garden* (幻想庭園, Gensō Teien) vuonna 1988.

Ali Project esiintyy myös useiden animesarjojen tunnuskappaleissa, kuten esimerkiksi sarjoissa Noir,.hack//Roots, Maria-sama ga Miteru~haru~ ja Rozen Maiden.

Albumit
-------

* *Gensou Teien* (1988)
* *Gekka no Ichigun* (1992)
* *Dali* (1994)
* *Peony Pink* (1997)
* *Noblerot* (1998)
* *Aristocracy* (2001)
* *Erotic & Heretoc* (2002)
* *Dilettante* (2005)
* *Psychedelic Insanity* (2007)
* *Kinsho* (2008)
* *Poison* (2009)
* *Han Shinnihon Shugi* (2010)
* *Gansakushi* (2012)
* *Reijou Bara Zukan* (2013)
* *Ryuukou Sekai* (2014)
* *Violetta Operetta* (2015)
* *A級戒厳令* (2016)
* *Geijutsu Hentairon* (2018)

Aiheesta muualla
----------------

* ALI PROJECT OFFICIAL MySpace
* Ali Projectin kotisivut
**Tyrskyleväsiira** (*Idotea granulosa*) on Itämeressä elävä siiralaji, joka viihtyy nimensä mukaisesti tyrskyisemmillä rannoilla kuin kaksi muuta Suomessa esiintyvää sukulaislajiaan.

Tuntomerkit
-----------

Maasiiroja muistuttava tyrskyleväsiira on ulkomuodoltaan pitkänsoikea ja litteä; koiraiden pituus on 5–20 ja naaraiden 6–13 millimetriä. Pyrstölevy kapenee takapäätä kohti ja päättyy vain yhteen tylppään nipukkaan. Ruumiin toisen, kolmannen ja neljännen jaokkeen reunoilla olevat sivulevyt eivät ulotu saman jaokkeen takareunaan saakka. Tuntosarvet ovat lyhyemmät kuin muilla Suomessa esiintyvillä leväsiiroilla ja ulottuvat noin ensimmäisen ja toisen jaokkeen liitoskohtaan saakka. Kaikki kävelyraajaparit ovat lähes samanlaiset. Väritys vaihtelee ruskeasta vihreään tai harvemmin punaiseen; selässä on joskus vaaleita pitkittäisjuovia. Lisäksi siirat pystyvät vaihtamaan väritystään ympäristönsä mukaan.

Tyrskyleväsiiran tyypillinen elinikä on noin vuosi.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Tyrskyleväsiira elää merenrannikkojen vuorovesivyöhykkeillä rakkolevien ja vesikasvien lomassa. Lajia tavataan Euroopan Atlantin rannikolla, etenkin mantereen pohjoisosissa; Suomessa sitä esiintyy lähinnä rannikon lounaisimmissa osissa ja Ahvenanmaalla. Pohjanlahdelta ja itäiseltä Suomenlahdelta laji puuttuu tyystin.

Päiväsaikaan tyrskyleväsiirat oleskelevat rakkolevien tai putkilokasvien päällä syöden niiden tuoretta solukkoa. Öisin ne liikkuvat rakkoleväkasvustosta toiseen, sekä syöden että etsien mahdollista pariutumiskumppania. Itse ne ovat tärkeää ravintoa muun muassa ahvenelle.

Lisääntyminen
-------------

Tyrskyleväsiira tulee sukukypsäksi toukokuun loppuun mennessä, ja parittelu tapahtuu touko-kesäkuussa. Koiraat ruiskuttavat siittiönsä naaraan kahteen sukuaukkoon, minkä jälkeen naaras laskee hedelmöittyneet munat jalkojensa tyvessä olevaan alkiotaskuun. Parittelun jälkeen koiraat kuolevat. Tyrskyleväsiira on ovovivipaarinen, ja heinäkuussa naaras vapauttaa noin sata poikasta. Nuoruusvaiheet ovat muuten aikuisen kaltaisia, mutta viimeinen jalkapari puuttuu. Poikaset hakevat ravintonsa rannan rihmaleväkasvustoista syöden pääasiassa sieltä löytämiään pieniä piileviä ja siirtyvät elokuussa rihmalevävyöhykkeestä rakkolevävyöhykkeeseen. Hyvissä olosuhteissa leväsiirat voivat lisääntyä kahdestikin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Laji.fi: Tyrskyleväsiira – Idotea granulosa *laji.fi*. Viitattu 27.3.2022.
2. 1 2 3 4 5  *Suomen ja Pohjolan luonto-opas*, s. 150. Valitut Palat, 2000. ISBN 978-951-584-442-2.
3. 1 2 3 4  LuontoPortti: Tyrskyleväsiira (Idotea granulosa) *luontoportti.com*. Viitattu 27.3.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2729177
* BOLD: 8721
* CoL: 6N5D5
* EPPO: IDOTGR
* EUNIS: 39044
* GBIF: 5176253
* iNaturalist: 505626
* ITIS: 542679
* NBN: NBNSYS0000175865
* NCBI: 119199
* SeaLifeBase: 10182
* WoRMS: 119044

 |

 |
**José María Velasco Ibarra** (1893–1979) oli ecuadorilainen poliitikko, joka valittiin viisi kertaa maansa presidentiksi. Hän opiskeli Quitossa ja Pariisissa ja toimi useissa julkisissa viroissa ennen asettumistaan konservatiivien ehdokkaaksi vuonna 1933. Kongressi ei hyväksynyt Velascon talousuudistusta, ja hän vastasi ottamalla diktaattorin valtuudet, heittämällä oppositiojohtajat vankilaan ja sensuroimalla lehdistöä. Hänet syrjäytettiin sotilasvallankaappauksella 1935.

Velasco pakeni Kolumbiaan , palasi 1944, nousi monipuoluekoalition johdossa presidentiksi, syrjäytettiin uudelleen ja pakeni nyt Argentiinaan. Vuonna 1952 hän palasi, valittiin uudelleen ja hallitsi ainoan kokonaisen vaalikautensa 1952–1956.

Lähteet
-------

1. 1 2  José María Velasco Ibarra *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 11.8.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* IdRef

 |

 |
**Kesäolympialaisten 1904 painissa** kilpailtiin vapaapainissa seitsemässä sarjassa. Vapaapaini oli ensimmäistä kertaa olympialaisten ohjelmassa, kun aiemmin oli kilpailtu pelkästään kreikkalais-roomalaisessa painissa. Myös painoluokat olivat ensi kertaa mukana. Painin kaikki osanottajat olivat yhdysvaltalaisia.

Mitalistit
----------

### Vapaapaini

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| 47,6 kg (105 paunaa) | Robert Curry Yhdysvallat | John Hein Yhdysvallat | Gustav Thiefenthaler Yhdysvallat |
| 52,2 kg (115 paunaa) | George Mehnert Yhdysvallat | Gustave Bauer Yhdysvallat | William Nelson Yhdysvallat |
| 56,7 kg (125 paunaa) | Isidor Niflot Yhdysvallat | August Wester Yhdysvallat | Zenon Strebler Yhdysvallat |
| 61,2 kg (135 paunaa) | Benjamin Bradshaw Yhdysvallat | Theodore McLear Yhdysvallat | Charles Clapper Yhdysvallat |
| 65,8 kg (145 paunaa) | Otto Roehm Yhdysvallat | Rudolph Tesing Yhdysvallat | Albert Zirkel Yhdysvallat |
| 71,7 kg (158 paunaa) | Charles Ericksen Yhdysvallat | William Beckmann Yhdysvallat | Jerry Winholtz Yhdysvallat |
| yli 71,7 kg | Bernhoff Hansen Yhdysvallat | Frank Kugler Yhdysvallat | Fred Warmboldt Yhdysvallat |

Lähteet
-------

1. ↑  Arponen, Antti O.: *Olympiakisat Ateenasta Atlantaan*, s. 31. WSOY, 1996. ISBN 951-0-21072-2.

  

Paini.Paini olympialaisissa
1896 | 1900 | 1904 | 1908 | 1912 | 1920 | 1924 | 1928 | 1932 | 1936 | 1948 | 1952 | 1956 | 1960 | 1964 | 1968 | 1972 | 1976 | 1980 | 1984 | 1988 | 1992 | 1996 | 2000 | 2004 | 2008 | 2012 | 2016 | 2020

Kesäolympialaisten 1904 lajit ja kilpailutapahtumat
Golf | Haavipallo | Jalkapallo | Jousiammunta | Koripallo (*Näytöslaji*) | Köydenveto | Miekkailu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Pyöräily | Roque | Soutu | Tennis | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

**Augustuksen temppeli** latinaksi *templum Divi Augusti* oli ensimmäisen kuolemansa jälkeen jumalaksi korotetun keisarin, Augustuksen temppeli Roomassa. Se sijaitsi Basilica Julian takana, paikalla jossa oli ollut tulevan keisarin kotitalo hänen nuoruusvuosinaan. Temppelin tarkkaa sijaintia eikä sen kokoa tunneta. 

Temppelin likimääräinen ulkonäkö tunnetaan roomalaisista rahoista. Se oli rakennettu joonilaiseen tyyliin. Rakennuttajaa ei varmuudella tiedetä, sen oletetaan olleen joko keisari Tiberius tai Augustuksen lesken Livian. Temppelin avajaisjuhlallisuudet pidettiin vuonna 37 keisari Caligulan johdolla. Temppeliä korjattiin vuosina 89 ja 90 sen kärsittyä vaurioita tulipalossa. Uudelleen sitä korjattiin vuonna 150. 

Viimeinen tunnettu maininta temppelistä on asiakirjassa vuodelta 248. Sen jälkeen se lienee vähitellen raunioitunut ja sen kivet otettu materiaaliksi uusiin rakennuksiin. Paikalla, jossa temppeli on sijainnut ei ole tehty kaivauksia, joten tietoa mahdollisista jäännöksistä ei ole.

Viitteet
--------

1. ↑
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

*
Leirikenttä, uusi Leirikirkko ja sen ympäristöä vuonna 1904.
**Leirikirkko** oli Lappeenrannassa nykyisen Leirin kaupunginosan alueella sijainnut venäläisten joukkojen ortodoksinen sotilaskirkko, joka valmistui 1904. Kirkko jäi käyttämättömäksi Suomen itsenäistyttyä ja se purettiin 1921. 

Vuonna 1901 rakennettiin Lappeenrannassa kesäleirejään pitäneelle suomenmaalaiselle tarkka-ampujaprikaatille pieni puukirkko leirikentän ja Lappeenrannan kasarmialueen väliin. Vuonna 1903 Suomen kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikov kävi tarkastusmatkalla Lappeenrannassa. Hänen mielestään vaatimaton kirkko ei sopinut Venäjän keisarikunnan arvolle ja niinpä hän määräsi rakentamaan tilalle uuden, isomman kirkon. Entinen leirikirkko purettiin ja uuden kirkon rakennustyöt alkoivat toukokuussa 1903. Leirikirkko vihittiin käyttöön 17. kesäkuuta 1904. Kirkon suunnitteli sotilasinsinööri M. Redjko ja sen kullatut sipulikupolit lahjoitti lappeenrantalainen kauppias Ivan Wolkoff. Kirkko oli Venäjän valtakunnan ja armeijan suojeluspyhimyksen Pyhän Nikolaoksen nimikkokirkko ja kirkkosalissa oli tilaa noin 400 henkilölle. Kirkko oli sitten venäläisen sotaväen leirikirkkona kesäleirien aikoina. 

Suomen itsenäistyttyä kirkko jäi pois käytöstä ja siirtyi valtiolle. Osa kirkon ikoneista siirrettiin Linnoituksen alueella sijainneeseen ortodoksiseen kirkkoon. Kirkko rappeutui ja joutui venäläisen vallan symbolina ilkivallan kohteeksi. Kirkon purkamisesta alettiin keskustella kesällä 1919 ja se myytiin lopulta huutokaupalla purettavaksi heinäkuussa 1921. Huutokaupassa korkeimman tarjouksen teki kenkätehtailija Pekka Kinnunen. 

Leirikirkon entiselle sijaintipaikalle on pystytetty 1978 Lappeenrannan ortodoksisen seurakunnan toimesta puinen ortodoksinen risti Leirikadun päähän Lappeenrannan vanhan urheilukentän ja Helsingintien väliselle alueelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mauri Kinnusen Makkerin blogi 3.11.2014 : Leirikirkon muistoristi
2. 1 2 3 4  Lappeenrannan julkiset veistokset ja muistomerkit : Leirikirkon muistomerkki 1978
3. ↑  Willimiehen jäljillä 31.7.2012 : Lappeenranta / Ortodoksinen leirikirkko
4. ↑  Ent. venäläinen leirikirkko. Myyty huutokaupalla, Etelä-Savo 12.07.1921, nro 75, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Aiheesta muualla
----------------

* Leirikirkon torni kaatuu purkutöiden aikana, valokuva vuodelta 1920. Lappeenrannan museot, kuva-arkisto (Finna)
**Aeropos II** (kuoli 395/4 eaa.) oli Makedonian kuningas vuosina 398/7–395/4 eaa.

Kuningas Arkhelaoksen kuoltua vuonna 399 eaa. hänen seuraajakseen tuli hänen poikansa Orestes, joka oli alaikäinen. Hallitsijaksi tuli Oresteen setä Aeropos, joka kuitenkin syrjäytti Oresteen vuonna 398/7 eaa. ja julisti itsensä kuninkaaksi. Vuonna 394 eaa. Aeropos ajautui konfliktiin Spartan kuninkaan Agesilaoksen kanssa. Kun Korintti nousi kapinaan Spartan hegemoniaa vastaan Aeropos asettui kapinallisten puolelle. Agesilaoksen spartalaiset kukistivat kuitenkin makedonialaiset taistelussa ja Aeropoksen oli pakko solmia rauha spartalaisten kanssa. Aeropos kuoli sairauteen joskus vuoden 395/4 eaa. loppupuolella. Kuninkaaksi valittiin Aeropoksen jälkeen Perdikkas II:n pojan Menelaoksen poika Amyntas II.

Lähteet
-------

* Eugene N. Borza: *In the shadow of Olympus: the emergence of Macedon*. Princeton University Press, 1992. ISBN 9780691008806.

### Viitteet

1. ↑  Borza s.178


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Orestes** | **Makedonian kuningas** | Seuraaja:**Amyntas II** |
Carolina Eyck ja theremin.
**Carolina Eyck** (s. 26. joulukuuta 1987 Berliini) on saksalainen muusikko, jonka soitin on theremin. 

Eyck aloitti pianonsoiton viisivuotiaana ja viulunsoiton ollessaan kuusi. Hänen opettajansa berliiniläisessä musiikkiin erikoistuneessa koulussa oli professori Ulla Scholz. Siirryttyän alttoviuluun Eyck sai opettajaksi professori Ditte Leserin. 

Vuonna 2005 Eyckin sävellys *Physikalische Formeln* nuorten säveltäjien kilpailun. Teos *Sciciani – Am wendischen Burgwall*, harmonikalle ja jousille, voitti seuraavana vuonna radioasema RBB:n säveltäjäpalkinnon. 

Eyckille myönnettiin vuonna 2007 Tukholman kuninkaallisen musiikkikorkeakoulun stipendi viulua varten.

Eyck on opiskellut thereminin soittoa Lydia Kavinan oppilaana, ja hän soittaa soitinta *Big Briar Theremin series 91A* sekä Etherwaven ammattilais-thereminiä, jonka on valmistanut Robert Moog. Hän on kirjoittanut ensimmäisen saksankielisen thereminin oppikirjan *Die Kunst des Thereminspiels* ja opettaa soitinta. Hän on esiintynyt thereminsolistina useilla musiikkijuhlilla, esimerkiksi Baselissa, Davosissa, Łódźissa ja Budapestissa.

Eyck vieraili Suomessa lokakuussa 2011 Kansallisoopperan Tuhkimo-baletissa. Hän soitti neljässä esityksessä, minkä jälkeen hänen tilalleen tuli toinen soittaja. Kalevi Aho on säveltänyt hänelle konserton *Kahdeksan vuodenaikaa*, joka kantaesitettiin 10.10.2012 Rovaniemellä Korundi-salissa. Eyck soitti konserton myös Oulu Sinfonian solistina syyskyyssa 2021.

Julkaisuja
----------

* Carolina Eyck: *Die Kunst des Thereminspiels.* SERVI Verlag, Berlin 2006, ISBN 3-933-757-07-X, EAN 4025 1187 0631 (saksaksi).
* Carolina Eyck: *The Art of Playing the Theremin.* SERVI Verlag, Berlin 2006, ISBN 3-933-757-08-8 (englanniksi).

Lähteet
-------

1. 1 2  Oona Kivimäki, Theremin on soiva ufolaatikko, HS 2.11.2011 s. C 4

Aiheesta muualla
----------------

* Eyckin kotisivu (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Tarja Ervastin valoteos *Mater Marinum*.
**Mater Marium** vuodelta 2012 on valosuunnittelija ja taiteilija Tarja Ervastin mediataidetos Aurajoen suulla Turussa. Teos kunnioittaa satama-alueen laivateollisuuden pitkäaikaista historiaa ja muistuttaa samalla kaupungin teollisesta menneisyydestä.

Teos koostuu telakkanosturista, jossa valo- ja videoelementit vaihtelevat vuoden- ja vuorokaudenaikojen mukaan. Talvella videokuvaa hallitsevat laivojen valmistusprosessit, teräksen työstäminen ja lämpimät värit. Kesällä on vaaleampi väriskaala, jossa aiheina ovat muun muassa purjelaivojen ja merenkulun maailmat ja vapaa vesi.  

*Mater Marium* on osa Turku 2011 –säätiön ja Turun kulttuuriasiakeskuksen Nosturitaidehanketta. Toteutusta tukivat myös Turun Satama ja Turku Energia. Teoksen nimi tarkoittaa merten äitiä. Taiteilija Ervasti näkee nosturin äitihahmona kaikille laivoille, jotka nosturi on saatellut merille. Ja kuten kaikki äidit, niin myös nosturikin kantaa kehossaan käytön jälkiä synnyttämistään laivoista ja siitä työstä, mitä Aurajoella on tehty vuosisatojen ajan. Teoksessa on käytetty energiaa säästävää tekniikkaa, kuten led-valaisimia ja led-videonäyttöjä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tarja Ervasti: Mater Marium Turun kaupunki. Viitattu 30.4.2018.
2. ↑  Vanha telakkanosturi kantaa muistoja rakentamistaan laivoista  16.12.2011. Yle Areena. Viitattu 30.4.2018.
Aeronautin Junkers F 13 ja Sablatnig P.III-koneita Lasnamäen lentoasemalla.
**Aeronaut** oli vuosina 1921–1927 toiminut virolainen lentoyhtiö. Yhtiö liikennöi esimerkiksi Tallinnan ja Helsingin välillä.

Aeronaut oli ensimmäinen virolainen lentoyhtiö. Osakeyhtiö perustettiin vuonna 1921. Yhtiön peruskirjan mukaan sen tarkoitus oli ylläpitää yhteyksiä Viron eri osista ulkomaille ja sodan sattuessa se olisi asevoimien käytössä.

Yhtiön ensimmäiset reittilennot avattiin Tukholman ja Tallinnan välillä 16. heinäkuuta 1921. Seuraavana vuonna hankittiin yhtiön ensimmäiset kuusipaikkaiset Sablatnig P.III-lentokoneet. Yhtiö aloitti helmikuussa 1923 postilennot Helsinkiin ja Riikaan. Päivittäisiä lentoja alettiin tehdä myös Tallinnan–Riian–Königsbergin linjalla. Vuonna 1924 yhtiö hankki uudet Junkers F 13-matkustajakoneet. Yhtiön neljän ensimmäisen toimintavuoden aikana se teki 2 535 lentoa 309 000:lla kilometrillä ja se kuljetti 6 074 matkustajaa. Liikennöinti Riikaan lopetettiin vuonna 1926, jolloin reitti Helsingin ja Tallinnan välillä jäi yhtiön ainoaksi.

Aeronautin toiminta päättyi konkurssiin vuonna 1927.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Teodor Luczkowski: Estonian Air - esimesed 20 aastat *Tehnikamaailm*.  Arkistoitu 30.7.2019. Viitattu 30.7.2019. (viroksi)
2. 1 2 3 4  Zetterberg, Seppo: *Viron Historia*, s. 577-578. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 9517465203.
3. 1 2 3  Pekka Erelt: Estonian Airi eelkäija lühike lend *Eesti Ekspress*. Viitattu 30.7.2019. (viroksi)
**Vierevänniemi** on laaja, kesäisin erittäin suosittu Höytiäisen ranta-alue Kontiolahden kirkonkylässä. 

Ranta syntyi, kun Höytiäisen järvenlaskun yhteydessä esiin tuli hietikko, jonka hiekka on erityisen hienoa. Vierevänniemen rakenteista voidaan myös lukea Höytiäisen kehitys jääkaudesta tähän päivään. 

Ranta nimensä mukaisesti vierii eli kuluu hitaasti veteen. Rannan muoto muistuttaa porrasta, koska se on entinen vedenalaisen syvänteen ja matalikon reuna. Ylempänä rannalla on toinen "porras", joka on vielä ylemmän vedenpinnan aikaisen syvänteen reuna, "muinaisranta". Sen juurella on iso pirunpelto. Kolmas "porras" on nykyisen vedenpinnan mukaisen syvänteen reuna. Se on kuitenkin kaukana rannasta.

Paitsi, että Vierevänniemen ranta kuuluu kesäisin maakunnallisesti merkittäviin virkistys- ja päivämatkakohteisiin, tarjoaa sen lähialue muina aikoina erityisesti luonnossa liikkuville lähiseudun asukkaille liikunnallisia virikkeitä. Paikalla on useita beach volley kenttiä, frisbeegolfrata, sota-aikaisia maanpuolustukseen liittyviä rakennelmia, opastettu luontopolku joka tutustuttaa muun muassa alueen geologiaan ja vie kulkijan Honkavaaran lähinäköalapaikalle. Rannalla on myös luvallinen grillaus- ja nuotiopaikka, pukukopit sekä käymälät.

Vuosittainen Vieriskä Beach volley turnaus tuo heinäkuussa rannan täyteen lentopallon ystäviä.

Lähteet
-------

* Pihlatie, M. Vesajoki, H. Lappalainen, A. Hottola, P. (1997): Höytiäinen
* Vesajoki, H. , Kilpiäinen, A.(1992): Kontioniemi-Kontiolahti
**Manuel Nunes Gabriel** (20. joulukuuta 1912 – 20. lokakuuta 1996) oli angolalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 7. heinäkuuta 1935 ja nimitettiin Malanjen hiippakunnan piispaksi 5. joulukuuta 1957. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Fernando Cento, jota avustivat Moisés Alves de Pinho ja Daniel Gomes Junqueira.

Nunes Gabriel sai 13. helmikuuta 1962 nimityksen Luandan koadjuuttoriarkkipiispaksi ja Methymnan titulaariarkkipiispaksi. Hänestä tuli Luandan arkkipiispa 17. marraskuuta 1966, ja hän toimi arkkihiippakuntansa johdossa, kunnes erosi tehtävistään 19. joulukuuta 1975. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Manuel Nunes Gabriel


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Yksityiskohta saksalaisesta gotiikan ajan maalauksesta, noin 1455.
Neitsyt Maria seitsemän surun ympäröimänä. Grisaille-maalaus, vasen puoli Adriaen Isenbrandtin (1490–1551) diptyykistä.

Neitsyt Marian kuvatyypit 

---



 

 Annunziata \* Apokalyptinen madonna \* Conceptio immaculata \* Guadalupen neitsyt \* Itämaan tietäjät \* Jerusalemin Jumalanäiti \* Jumalanäidin ennusmerkki \* Kaikkien murheellisten ilo \* Lohduta minua surussani \* Maestà \* Marian taivaaseenottaminen \* Mater dolorosa \* Musta madonna \* Pietà \* Pyhä Anna kolmantena \* Sacra conversazione \* Suojaviittamadonna

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

**Mater dolorosa** (lat) on Neitsyt Marian kärsimyksiin liittyvä kristillisen taiteen aihe. Kuvatyyppi esittää Marian seitsemän surua, jotka ovat Betlehemin lastenmurha, pako Egyptiin, kadonneen 12-vuotiaan Jeesuksen etsintä, ristinsaatto, Jeesuksen ristiinnaulitseminen, ristiltäotto ja Jeesuksen hautaaminen. Toisinaan suruja kuvataan hänen sydäntään lävistävien seitsemän miekan avulla, jotka viittaavat Simeonin profetiaan. Toisinaan Maria kuvataan vain surullisena tai kyynelissä. 

*Mater dolorosa* on katolisen kirkon Maria-aiheisen taiteen avainaiheita ja yksi kolmesta tavallisesta Marian suruun liittyvästä kuvatyypistä. Muut kaksi ovat Stabat mater ja Pietà. Aiheesta on myös rukous, ja tunnetaan myös vastaavat Marian seitsemän iloa.

Lähteet
-------

1. ↑  *Taiteen pikkujättiläinen*, s. 402. 3. painos. Porvoo: WSOY, 1995. ISBN 951-0-16447-X.
2. ↑  Arthur de Bles, 2004 *How to Distinguish the Saints in Art by Their Costumes, Symbols and Attributes* ISBN 1-4179-0870-X s. 35.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mater dolorosa** Wikimedia Commonsissa
**Matematiikkakonekomitea** oli tiedemiehistä ja kenraalista koostettu vuosina 1954–1960 toiminut työryhmä, joka muun muassa rakennutti Suomeen ESKO-tietokoneen vuosina 1955–1960. 

Matematiikkakonekomiteaan kuuluivat matematiikan professori Rolf Nevanlinna puheenjohtajana, fyysikko, akateemikko Erkki Laurila varapuheenjohtajana sekä muina jäseninä tähtitieteen professori Gustaf Järnefelt, todennäköisyyslaskennan tutkija Kari Karhunen, lujuusopin professori Pentti Laasonen ja sovellun matematiikan tutkija Evert Johannes Nyström. Lisäksi mukana oli Puolustusvoimien edustajana ensin tykistön kenraali Uolevi Poppius (1954–1956), myöhemmin kenraali Elof Roschier (1956–1960). 

Matematiikkakonekomitean perusti tuolloin vasta neljä vuotta toiminut Valtion luonnontieteellinen toimikunta, joka on yksi nykyisen, toimikuntamallisen Suomen Akatemian edeltäjä. Komitea oli ensimmäinen laatuaan Suomessa, ja se oli itsessään lähtölaukaus aiempaa aktiivisemmalle tieteen edistämiselle Suomessa. [1]

Lähteet
-------

1. ↑   Paju, Petri: "Ilmarisen Suomi" ja sen tekijät. Matematiikkakonekomitea ja tietokoneen rakentaminen kansallisena kysymyksenä 1950-luvulla. English Summary. Turun yliopiston julkaisuja C 269, Turku 2008.
Barbadoksen vaakuna
**Barbadoksen vaakuna** on Barbadoksen symboli lipun ja hymnin ohella. Se hyväksyttiin maan vaakunaksi vuonna 1966.

Vaakunan kilpi on keltainen. Siihen on kuvattu viikunapuu ja kaksi maan kansalliskukkaa, *Pride of Barbados –kukka* (lat. *Caesalpinia pulcherrima)*.

Vaakunan yllä kypärässä on käsi, joka pitää kahta sokeriruokoa Pyhän Andreaksen ristin muodossa (symboloi maan sokeriteollisuutta ja itsenäisyyspäivää 30. marraskuuta, koska se on samalla Pyhän Andreaksen päivä). Vaakunaa kannattelee delfiini ja pelikaani ja sen alla valkoisessa nauhassa lukee maan motto *"Pride and Industry" (Ylpeys ja Toimeliaisuus).*

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

Pohjois-Amerikan vaakunat

|  |  |
| --- | --- |
| Vaakunat | 
* Antigua ja Barbuda
* Bahama
* Barbados
* Belize
* Costa Rica
* Dominica
* Dominikaaninen tasavalta
* El Salvador
* Grenada
* Guatemala
* Haiti
* Honduras
* Jamaika
* Kanada
* Kuuba
* Meksiko
* Nicaragua
* Panama
* Saint Kitts ja Nevis
* Saint Lucia
* Saint Vincent ja Grenadiinit
* Trinidad ja Tobago
* Yhdysvallat

 |
| Epäitsenäiset alueet | 
* Anguilla
* Aruba
* Bermuda
* Brittiläiset Neitsytsaaret
* Caymansaaret
* Curaçao
* Grönlanti
* Martinique
* Montserrat
* Puerto Rico
* Sint Maarten
* Turks- ja Caicossaaret
* Yhdysvaltain Neitsytsaaret

 |
**Matemaattinen empirismi** on eräs realistinen matematiikan filosofian kanta. Sen mukaan löydämme matemaattisia tosiasioita empiirisen tutkimuksen avulla, aivan kuten muillakin tieteenaloilla. Se tarkoittaa, ettei matematiikkaa voida tuntea *a priori* lainkaan.

Matemaattisen empirismin muotoja
--------------------------------

Näkemyksen varhaisia kannattajia oli John Stuart Mill. Hänen näkemyksiään kuitenkin kritisoitiin paljon, koska näkemyksen mukaan sellaiset lauseet kuin "2 + 2 = 4" ovat epävarmoja, kontingentteja totuuksia, jotka voidaan oppia vain niin, että näemme kahden olioparin tulevan yhteen ja muodostavan neljän olion joukon.

Nykyaikaista matemaattista empirismiä ovat kannattaneet muun muassa W. V. O. Quine ja Hilary Putnam. Sen mukaan matematiikka on korvaamatonta empiirisille tieteille, ja jos haluamme uskoa tieteiden kuvaamien ilmiöiden olevan todellisia, meidän on uskottava myös näiden tieteiden käyttämien kuvausten vaatimiin matemaattisiin entiteetteihin. Esimerkiksi koska fysiikan täytyy puhua elektroneista selittääkseen, kuinka sähkölamppu toimii, elektronien täytyy olla olemassa. Vastaavasti, koska fysiikan täytyy käyttää lukuja elektroneja koskevissa selityksissä, lukujen täytyy olla olemassa. Tällainen näkemys on naturalistinen ja katsoo matemaattisten entiteettien olemassaolon olevan paras selitys havaintokokemuksille. Tämä kaventaa matematiikan ja muiden tieteiden välistä kuilua.

Putnam torjui vahvasti platonisen realismin, koska se johti matemaattiseen ontologiaan, joka ei ollut tarpeellinen käytännöllisen matematiikan harjoittamisen kannalta. Hän kannatti sen sijaan "aitoa realismia", joka hylkäsi totuuden ajatukseen liittyvän mystiikan ja hyväksyi suuren osan kvasiempirismistä matematiikassa. Putnam oli osallisena termin "aito realismi" kehittämisessä.

Kritiikki
---------

Matemaattinen empirismi on kohdannut kritiikkiä suurin piirtein samassa muodossa kuin jo Mill kohtasi aikoinaan. Jos matematiikka on yhtä empiiristä kuin muutkin tieteet, siitä seuraa, että sen totuudet ovat myös yhtä erehtyväisiä ja kontingentteja kuin muiden tieteiden totuudet. Millin tapauksessa empiirinen oikeutus on suoraa, kun taas Quinen tapauksessa se on epäsuoraa ja seurausta tieteellisten teorioidemme kokonaisuuden yhtenäisyydestä ja johdonmukaisuudesta eli konsilienssista. Quinen mukaan matematiikka vaikuttaa täydellisen varmalta siksi, että se on uskomustemme verkostossa äärimmäisen keskeisessä roolissa, ja siksi, että olisi äärimmäisen vaikeaa (vaikkakaan ei mahdotonta) välttää tämä.

Kirjallisuutta
--------------

* Maddy, Penelope: *Realism in Mathematics*. Oxford, UK: Oxford University Press, 1990.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Philosophy of mathematics
**Vieremä** on lähellä Hyvinkään keskustaa sijaitseva lähes 4 000 asukkaan kaupunginosa. Pientalovaltainen kaupunginosa rajoittuu etelässä Hyvinkään keskustaan, idässä Helsinki–Riihimäki-rataan, pohjoisessa Paavolan kaupunginosaan ja lännessä Sveitsin luonnonpuistoon.

Vieremän vanhimmat alueet ovat vuonna 1932 pääväyläksi tarkoitettu Asemankatu ja Harjukadun ympäristö 1910- ja 1920-luvun puutaloineen. Vieremän kaupunginosassa sijaitsevat muun muassa Hyvinkään poliisiasema ja käräjäoikeus, ruokakauppa, Promenadigalleria sekä muun muassa Jehovan todistajien ja Rauhanyhdistyksen toimitilat. Vieremän läheisyydessä sijaitsi myös Hyvinkään Sveitsin lukio ja Härkävehmaan koulu. Alueella on lisäksi useita puistoja kuten Hyvinkään ensimmäisen kaupunginjohtajan Rieti Ikosen kunniaksi nimetty Rietinpuisto sekä Vieremänpuisto. 

Vieremän kaupunginosaa palvelevat Hyvinkään Liikenteen paikallisbussilinjat 3 ja 6.

Lähteet
-------

1. ↑  Postinumeroalueittainen avoin tieto 2016  2014. Tilastokeskus. Viitattu 11.6.2016. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Mustonen, Samppa: Vieremä *hyvinkaakuvat.com*. Viitattu 11.6.2016.
3. ↑  Paikallisliikenteellä pääsee Hyvinkäällä  2016. Hyvinkään liikenne. Viitattu 15.6.2016.
**"Barbara"** on Jacques Prévertin samannimiseen runoon perustuva ja Joseph Kosman säveltämä sodanvastainen laulu vuodelta 1948. Alkukielellä se tunnetaan muun muassa Yves Montandin ja Marcel Mouloudjin levytyksistä. Toisen maailmansodan sateiseen Brestin kaupunkiin sijoittuvasta laulusta on tehty ainakin kolme suomennosta: Erkki Ainamon sanoituksen teki tunnetuksi lauluyhtye Nelosten levytys vuodelta 1961; Jukka Kemppisen myöhemmän suomennoksen on levyttänyt Arja Saijonmaa vuonna 1976 ja Pentti Saaritsan suomennoksen Harri Saksala vuonna 1980.

Joseph Kosman sävellys Prévertin runoon on läpisävelletty niin, ettei melodia kertaudu säkeistöittäin eikä juuri muutenkaan. Puhuttuja versioita runosta, Kosman sävelmän säestämänä tai ilman, ovat levyttäneet ainakin Yves Montand ja Serge Reggiani. Nelosten tulkinnan esikuvana oli Les Frères Jacques -lauluyhtyeen versio.

Alkuperäinen teksti protestoi sodan mielettömyyttä. Barbara kohtaa satunnaisen tuttavuuden – laulun kertojan – toisen maailmansodan aikaisessa Ranskan Brestissä, jossa sijaitsi saksalaismiehittäjien satama ja sukellusvenetukikohta. Erkki Ainamon teksti jättää sodan ja rauhan teemat kokonaan pois ja keskittyy tarinan kolmiodraamaan, mistä sitä on kritisoitu. Erkki Lyytikäinen kirjoitti *Parnasso*-lehdessä 1/2010, että "suomennos loukkaa törkeästi runoilijan moraalisia tekijänoikeuksia". Kemppisen ja Saaritsan suomennokset ovat lähempänä alkuperäistä runoa.

Lähteet
-------

1. 1 2  "Barbara", *Suuri toivelaulukirja 10*, s. 164. Toim. Heikki Uusitalo. Warner/Chappell Music Finland, Suuri suomalainen kirjakerho, 1993.
2. ↑  Hakutulokset kappaleen nimille Barbara ja Muistathan Barbara Suomen äänitearkisto ry.  Arkistoitu 28.6.2018. Viitattu 10.6.2018.
3. 1 2  Siro, Juha: Miten suomentaa Barbara ja Brestin verisade? *Blogi "Mitä tapahtuu todella?"*.  10.2.2010. Juha Siro. Viitattu 10.6.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Alkuperäinen Prévertin runo ja Jukka Kemppisen suomennos Kemppisen blogissa