recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Otto Konrad Schuster** (24. helmikuuta 1881 Bockau, Saksa – 1. joulukuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen saksalaissyntyinen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Schusterin vanhemmat olivat johtaja Richard Schuster ja Hedvig Krügel. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1908 Henrika Sigrid Elisabeth Norrman. Schuster kävi kahdeksan luokkaa oppikoulua ja kaksi vuotta kauppakoulua Leipzigissa. Hän oli Kuusankoski-yhtiön palveluksessa 1902–1904 ja Kymin Osakeyhtiössä kirjeenvaihtaja 1904–1910, prokuristi vuodesta 1910 ja apulaismyyntipäällikkö 1912–1914. Suomen Paperitehtaitten Yhdistyksessä eli Finnpapissa Schuster oli yleisen osaston johtaja 1919, tilaustenjako-osaston johtaja 1920, III osaston myyntijohtaja 1921–1924, I osaston apulaisjohtaja 1925 ja II osaston myyntijohtaja 1925–1948. Schusterin ura Finnpapissa painottui paperiteollisuuden viennin edistämiseen etenkin Eurooppaan, Lähi-itään ja Yhdysvaltoihin. Kauppaneuvoksen arvonimi Suomen kansalaisuuden 1926 saaneelle Schusterille myönnettiin 1941.

Lähteet
-------

1. 1 2  Konrad Schuster *Biografiasampo*. Viitattu 23.7.2022.
2. ↑  Direktör Konrad Schuster 50 år.  *Suomen paperi- ja puutavaralehti: Suomen paperi-insinöörien yhdistyksen äänenkannattaja*, 15.2.1931, nro 3, s. 56. Kansalliskirjasto. Viitattu 24.7.2022.
**Konrad Westlin** (1882–1947) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut sotakirjailija.

Konrad Westlin haastatteli vuosina 1936–1937 Melinin komppanian miehiä sekä heidän omaisiaan. Melinin komppania oli yliluutnantti Erik Gunnar Melinin johtama valkoisten komppania joka Suomen sisällissodan aikana tunkeutui ensimmäisenä Tampereen taistelun aikana kaupungin keskustaan. Komppania ylitti Tammerkosken Neulapatoa pitkin ja eteni tappioita kärsien Hallituskatua ja Näsilinnankatua pitkin Näsinkalliolle. Melinin komppania onnistui valtaamaan Näsinlinnan, ja otti joukon punaisia vankeja joista ainakin 27 ammuttiin yhteen kasaan rakennuksen itäpäädyssä. Tämän jälkeen punaiset suuntasivat rakennukseen tykkejä, ja jatkuvat jalkaväen hyökkäykset ja punaisten panssarijuna karkottivat Melinin komppanian pois. Melinin joukko kärsi taistelussa suuria tappioita, mutta onnistui kaartamaan Näsijärven jään kautta omien linjoille. Melinin komppania oli koottu Pohjanmaan ruotsalaisseuduilta.

Haastattelujen pohjalta Westlin kirjoitti kirjan *Melinin komppania* (*Melins kompani*), joka julkaistiin myös suomeksi. Westlinin tekemät 327 haastattelua ovat nykyisiin Sota-arkistossa.

Teoksia
-------

* *Melins kompani*. Söderström, Helsingfors 1938, 2. uppl. 1939 (ilmestyi T. Ekmanin suomentamana nimellä *Melinin komppania*. Otava 1939)
* *Två år i rysk fångenskap*. Scriptums kulturhistoriska skriftserie nr 2. Scriptum, Vasa 1987
* *Drömmen om frihet : hågkomster 1914-1918* ; käsikirjoituksesta toimittanut Freja Westlin-Pensar. Scriptums kulturhistoriska skriftserie nr 4. Scriptum, Vasa 1992

Ruotsinnoksia
-------------

* Jussi Sihvo : *Som etappjägare till sjöss* ; översatt av Konrad Westlin. Förlaget Bro, Åbo 1943 (alkuteos *Etappijääkärinä meren hengessä*)

Lähteet
-------

* Taistelu Näsilinnasta 1918 elokuvan sivut : Ohjaajan ajatuksia elokuvasta (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Tekijähaku nimellä "Konrad Westlin"[vanhentunut linkki] Fennica-tietokanta. Viitattu 10.9.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Konrad Westlin : Suomi tsaarinvallan perustuksia horjuttamassa. Miten vallankumouksellista kirjallisuutta kuljetettiin Venäjälle v. 1904 Raippaluodon - Vaasan tietä, Hakkapeliitta, 26.05.1936, nro 21, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Gruinard

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Ghruinneard |
| Sijainti | 
57.89°N, 5.47°WYlämaa, SkotlantiYhdistynyt kuningaskunta |
| Saariryhmä | 
Sisä-Hebridit |
| Vesialue | 
Gruinardinlahti |
| Merialue | 
Atlantti |
| Korkein kohta | 
An Eilid, 106 m |
| Pinta-ala | 
1,96 km² |

Väestö| Asukasluku | 
asumaton |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Gruinard** (gaeliksi *Eilean Ghruinneard*) on pieni, noin kaksi kilometriä pitkä Sisä-Hebrideihin kuuluva saari Skotlannissa.

Historiaa
---------

Toisen maailmansodan aikana 1942 Gruinardin saarella testattiin Vollum 14578 tyypin pernaruttoa biologisena aseena. Saaren puhdistaminen kokeiden jälkeen epäonnistui ja se jäi saastuneena vaaralliseksi kaikille nisäkkäille. Saarta alettiin vuonna 1986 määrätietoisesti puhdistaa 280 tonnilla formaldehydiä sisältävää merivettä. Vuonna 1990, 48 vuoden karanteenin jälkeen, saari julistettiin turvalliseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Britain's 'Anthrax Island'  2001. BBC. Viitattu 29.7.2013.
**Gruel** on tietokonemato, joka esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 2003 Microsoft Windows -käyttöjärjestelmille. Se levittyi sähköpostin sekä tiedostonjaon kautta. Gruel tulee uhrilleen liitetiedostona uskotellen olevan viesti Microsoftilta tai Symantecilta. Viestissä lukee, että tietokoneen tietoturva on vanhentunut ja mahdollista päivitystä tarjotaan liitteessä.

Madon avaaminen
---------------

Kun madon eli Gruelin avaa, se näyttää väärennetyn Windowsin virheraportin (suomennettuna Microsoft Internet Explorer on havainnut virheen, ja tuote on suljettava). Tietokoneen käyttäjä ei voi liikuttaa virhesanoman ikkunaa tai sulkea sitä suoraan. Se sisältää kaksi painiketta, **Lähetä virhe** ja **Lähetä ja sulje**. **Lähetä virhe** painiketta painaessa mato näyttää "teknisiä tietoja" kuvitellusta virheraportista. Teknisten tietojen alapuolella on **Takaisin** ja **Sulje** painikkeet. **Takaisin** painiketta painaessa pääsee takaisin alkuperäiseen virheraporttiin, kun taas **Sulje** ei tee mitään.

Kun käyttäjä painaa **Lähetä ja sulje**, mato asentaa itsensä kokonaisuudessaan käyttöjärjestelmään. Tässä vaiheessa Gruel poistaa Windows Explorerin, CD/DVD aseman, avaa useita Ohjauspaneeli-ikkunoita ja näyttää käyttäjälle valintaikkunan, jota ei voi sulkea, vaikkakin se sisältää vaihtoehdot **Yritä uudelleen** ja **Peruuta**.

Valintaikkuna sisältää seuraavan viestin tietokoneen käyttäjälle:

> »Your computer now is mine, Why? Because I didn't had nothing to do and I thought, why not make the evil? Remember NOW YOUR PC IS IN MY POWER Windows Sucks! I can't stand it anymore! Windows has always sucked. Wake up people! It's a scam! You don't need a faster computer. You need a better operating system. Microsoft continuingly[*sic*] makes money by selling you the latest and greatest Windows. The latest Windows version is always the most inefficient yet, slowing down your fast computer. Also, now you have to upgrade all your other software too because different Windows versions are not compatible with each other! A hidden cost not mentioned at all. It's part of the scam. Capitalism Sucks!, Communism Sucks. KILLERGUATE.
> » 
> 
> 

### Varsinainen tartunta

Yllä olevan tapahtuman jälkeen Gruel jumittaa käyttöjärjestelmän ja vaatii uhria suorittamaan uudelleenkäynnistyksen sammuttamalla tietokoneen ja käynnistämällä sen uudelleen. Tietokoneesta tulee täysin käyttökelvoton, sillä kaikki käyttöjärjestelmän tiedostonpäätteet ja rekisteriavaimet ovat uudelleenkäynnistyksen jälkeen koukussa Grueliin. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että uhrin yrittäessä suorittaa minkä tahansa ohjelman, Gruel käynnistyy uudelleen kyseisen ohjelman sijaan.

Lähteet
-------

1. ↑  32.Gruel@mm - Symantec
2. ↑  "'Gruel' worm poses as Microsoft patch and Symantec tool", 17 July 2003. Luettu 10 December 2013.
3. ↑  "Virus Alert: Several Variants of Gruel Worm Reported", 18 July 2003. Luettu 10 December 2013. [vanhentunut linkki]
4. ↑  W32/Gruel-D Sophos. Viitattu 16 December 2013.
**Groznyin enkelit** on norjalaisen Åsne Seierstadin kirjoittama dokumentaarinen teos sotien jälkeisestä Tšetšeniasta. Seierstad matkusti ensimmäisen kerran Tšetšeniaan vuonna 1994, hieman sen jälkeen, kun venäläiset joukot olivat hyökänneet sinne. Hän toimi norjalaisen Arbeiderbladet-lehden kirjeenvaihtajana seuraten Tšetšenian kriisiä kahden vuoden ajan paikan päällä. Vuonna 2006, sotien päätyttyä, hän palasi takaisin Tšetšeniaan ja matkusti alueen eri puolilla. *Groznyin enkelit* perustuu enimmäkseen näiden matkojen aikana tehtyihin muistiinpanoihin. 

Teoksessaan Seierstad kertoo aluksi kokemuksistaan Tšetšeniassa sodan aikana ja valottaa myös historiallisia taustatekijöitä, jotka johtivat sodan syttymiseen. Ensimmäisellä Tšetšenian-matkallaan Seierstad tapasi sekä venäläisiä sotilaita että tšetšeenisissejä. Hän tapasi myös muiden muassa tšetšeenikapinallisten johtajan Salman Radujevin.

Teoksen pääpaino on kuitenkin Seierstadin toisen matkan kokemuksissa. Vuonna 2006 hän joutui kulkemaan rajan yli salaa ja käyttämään valepukua matkansa ajan. Venäjän viranomaiset valvoivat tiukasti maasta lähteviä tietoja, joten Seierstad piti kahden vuoden aikana keräämänsä materiaalin salassa ennen paluutaan kotimaahansa vuonna 2007. Heti Groznyiin palattuaan Seierstad majoittui Hadižat Gatajevan ja Malik Gatajevin taloon, jossa pariskunta piti orpokotia. Kirjassaan Seierstad kertoo erityisesti lapsista, jotka ovat sodassa menettäneet sukulaisensa, kotinsa ja kaiken muunkin. Monet lapset elävät kadulla, kärsivät kylmää ja nälkää sekä haistelevat liimaa tai käyttävät muita huumaavia aineita. Tällaisia lapsia Gatajevit ottivat hoiviinsa. Osa lapsista tuotiin heille, ja osan he poimivat itse mukaansa kaduilta ja toreilta, joissa lapset olivat kerjäämässä tai varastelemassa.

Seierstad haluaa kirjallaan muistuttaa, että vaikka sota on päättynyt, Tšetšenian tragedia jatkuu edelleen.
**Léo Ferré** (24. elokuuta 1916 Monaco – 14. heinäkuuta 1993 Castellina in Chianti, Italia) oli ranskankielinen, monacolainen runoilija, anarkisti ja säveltäjä, joka teki itse laulunsa ja tulkitsi ne. Hän eli pääsääntöisesti Monacossa, Pariisissa, Lotissa ja elämänsä loppuajan Italian Toscanassa.

Tausta
------

Léo Ferré oli Monte Carlon kasinon henkilöstöjohtajan Joseph Ferrén poika ja hänen äitinsä oli italialainen Marie Scotto, perheessä oli myös pari vuotta vanhempi tytär. Jo hyvin varhain nuoruudessaan Léo Ferré kiinnostui musiikista ja seitsemän vuoden ikäisenä hän liittyi Monacon tuomiokirkon kuoroon ja oppi siellä ensimmäiset näkemyksensä harmoniasta ja säveltapailusta. Hän myös löysi polyfonian kun kuuli ja myös osallistui Palestrinan ja Tomás Luis de Victorian teoksiin.

Ferrén setä, joka toimi viulistina kasinolla, auttoi häntä löytämään Beethovenin ja sai hänet osallistumaan harjoituksiin ja jopa itse esitykseen kun Beethovenin musiikkia esitettiin Monte-Carlon oopperassa ja esittäjänä oli itse Maurice Ravel. Nämä tapahtumat vaikuttivat voimakkaasti ja syvästi nuoren Ferrén tulevaan toimintaan. Yhdeksän vuoden ikäisenä Ferré lähetettiin luostarikouluun Italiaan ja siellä hän vietti kahdeksan pitkää vuotta. Näistä "häkkivuosistaan" hän kertoo kirjassaan *Benoît Misère* (1970). Vuonna 1926 Ferré teki ensimmäisen sävellyksensä Paul Verlainen runoon *Soleils couchants* ja vuonna 1930 hän sävelsi messun Kyrien kolmelle äänelle.

Tuotanto
--------

Ferré julkaisi uransa aikana vuosina 1953–1991 lähes 40 studioalbumia sekä lukuisia konserttilevytyksiä ja kokoelmia. Hänen tunnetuimpana kappaleenaan voidaan pitää vuonna 1967 levytettyä laulua *Les Anarchistes* (Anarkistit). 

Ferrén kirjallinen tuotanto käsittää useita runoteoksia sekä yhden romaanin.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut
* Kommentoitu diskografia (Arkistoitu – Internet Archive)
* Bibliografinen, kuvitettu opas

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Pakilanpuistoa
**Pakilanpuisto** (ruots. *Baggböleparken*) on Helsingin Pakilassa sijaitseva kaikkiaan noin kymmenen hehtaarin kokoinen puisto. Puistoalue ulottuu runsaat sata metriä leveänä nauhana Kehä I:n pohjoispuolella Niittyluhdantieltä itään Sysimiehentielle. Puistoon kuuluva Pakilanpuiston korpi on luokiteltu huomattavan arvokkaaksi alueeksi.

Puiston nimeksi ehdotettiin Pakilanpuisto 18. kesäkuuta 1959. Nimi vahvistettiin 4. huhtikuuta 1979.

Pakilanpuiston korpi on huomattavan rehevä alue, jossa kasvaa Helsingissä alueellisesti uhanalaiset lajit harajuuri ja mesimarja sekä monenlaisia muita puita ja kasveja, muun muassa kuusi, hieskoivu, haapa, tervaleppä, harmaaleppä, tuomi, vaahtera, virpapaju, mustaherukka, korpipaatsama, punakoiso, suo-orvokki, ojaleinikki, kurjenjalka, korpikaisla, rönsyrölli, pallosara, korpikastikka, isoalvejuuri, hiirenporras, suohorsma ja isotalvikki.

Pakilanpuiston ympäristössä sijaitsevat muun muassa Hyvän Paimenen kirkko, Pakilan ala-aste ja Pakilan yläaste.

Lähteet
-------

1. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Karttapalvelu (Ensin valitse Helsingin karttapalvelu, sitten Aineistot, sitten Nimistö, sitten Puistot ja lopuksi klikkaa puiston kohdalla olevaa vihreää neliötä) Helsingin kaupunki. Viitattu 25.11.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pakilanpuisto** Wikimedia Commonsissa
**Poeta laureatus**, lat. = 'laakerein seppelöity runoilija', engl. *poet laureate*, oli suurten juhlien yhteydessä antiikin aikana ja myöhemminkin laakeriseppeleellä palkittu runoilija, 1100-luvulta alkaen eräiden maiden hovirunoilijoiden arvonimi.

Englannissa *poet laureate* oli alun alkaen palkattu hovirunoilija, jonka tehtävänä oli laatia oodeja hallitsijoiden syntymäpäivän kunniaksi ja muiden valtiollisten tapahtumien juhlistamiseksi. Epiteettiä käytettiin monista runoilijoista, kuten Geoffrey Chaucerista (noin 1343–1400) ja Ben Jonsonista (noin 1573–1637), kunnes virallisesti ensimmäiseksi hovirunoilijaksi valittiin William Davenant, joka toimi poet laureatena 1638–1668. Tämän jälkeen arvonimeä on kantanut vuorollaan parikymmentä runoilijaa – lähes poikkeuksetta kuolemaansa saakka. Heistä tunnetuimpia ovat Robert Southey, William Wordsworth ja Alfred Tennyson. Tuoreimpiin hovirunoilijoihin kuuluvat John Betjeman (1972–1984), Ted Hughes (1985–1998) sekä Andrew Motion (s. 1952), joka valittiin tehtävään 1999. East Anglian yliopistossa luovan kirjoittamisen professorina työskennellyt Motion on laatinut hovirunoilijana muun muassa sonetin prinsessa Margaretin kuoleman johdosta, hymnin kuningatar Elisabet II:n hallitsijakauden 50-vuotisjuhlan kunniaksi sekä runon prinssi Edwardin ja Sophie Rhys-Jonesin häiden juhlistamiseksi.

Myös Yhdysvalloissa on perustettu vastaava instituutio.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kirjallisuudentutkimus:poeta laureatus. Tieteen termipankki 17.3.2020, viitattu 17.3.2020
**Nityanand Rai** (s. 1. tammikuuta 1966) on intialainen poliitikko, joka on toiminut vuodesta 2019 alkaen sisäasian valtioministerinä. Vuonna 2014 hänet äänestettiin Lok Sabhaan ensimmäisen kerran. Kahden vuoden kuluttua hänet valittiin johtamaan Intian kansanpuolueen Biharin yksikköä.

Rai liittyi vuonna 1981 hindunationalistiseen Akhil Bharatiya Vidyarthi Parishad -opiskelijajärjestöön ja osallistui Rashtriya Swayamsevak Sanghin toimintaan. Vuonna 1990 hänet valittiin Intian kansanpuolueen Biharin yksikön nuorisojärjestön sihteeriksi. Kuuden vuoden kuluttua hän yleni sen pääsihteeriksi ja vuonna 1999 puheenjohtajaksi. Vuosina 2000–2014 hänet äänestettiin kolmeksi kaudeksi lainsäätäjäksi Biharin osavaltioparlamenttiin, kunnes hän siirtyi Lok Sabhaan.

Vuoden 2016 joulukuussa Rai yleni Intian kansanpuolueen Biharin yksikön puheenjohtajaksi huolimatta hänen alhaisesta kastitaustastaan. Hän kuuluu itse yadavkastiin toisin kuin kolme korkeakastista edeltäjäänsä. The Economic Times -lehden haastattelussa hän ilmoitti kansanpuolueen taistelevan kastipolitiikkaa vastaan. Hän kertoi myös uskovansa kollektiiviseen johtajuuteen, jonka vuoksi hänen päämääränsä ei ole sekaantua puolueensa lainsäätäjien tekemisiin. Hänen valintansa kansanpuolueen Biharin yksikön johtajaksi aiheutti suuttumusta joissakin korkeakastisissa ryhmissä. Vuonna 2017 hän ajautui keskelle kohua sanottuaan, että jokainen Narendra Modia vastaan kohotettu sormi tulee katkaista. Hän pahoitteli kommenttiaan myöhemmin ja ilmoitti ettei hän suunnannut sanojaan oppositiolle eikä kenellekään yksilölle vaan sanonnaksi. Aikaisemmin hän oli saanut huomiota tokaisemalla, että moskeijoissa ja kirkoissa pitäisi kuuluttaa *Bharat Mata Ki Jai* ("voitto Äiti Intialle").

Vuoden 2019 parlamenttivaalien jälkeen hänet valittiin Modin toisen hallituksen sisäasiain valtioministeriksi. Rain johdolla kansanpuolue voitti Biharin osavaltion 39 paikkaa 40:stä parlamentin alahuoneeseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lok Sabha biodata *164.100.47.194*. Viitattu 17.2.2020.
2. 1 2  As a Reward for Winning Bihar for NDA, Nityanand Rai is MoS in Home Ministry *News18*.  31.5.2019. Viitattu 17.2.2020.
3. ↑  Singh, Santosh: BJP eyes OBC votes, appoints Nityanand Rai as Bihar party chief *Indian Express*.  1.12.2016. Viitattu 17.2.2020.
4. ↑  Singh, Sanjay: Won’t oppose individuals, will speak up against wrong policies: Nityanand Rai, Bihar BJP chief *The Economic Times*.  1.12.2016. Viitattu 17.2.2020.
5. ↑  Upper caste BJP leaders upset over OBC as Bihar chief *Business Standard*.  30.11.2016. Viitattu 17.2.2020.
6. ↑  Who is Nityanand Rai – the man who wanted to chop off your fingers for questioning PM Modi *Financial Express*.  21.11.2017. Viitattu 17.2.2020.
7. ↑  Tewary, Amarnath: Bihar BJP chief Nityanand Rai feels ‘sorry’ for his controversial comment *The Hindu*.  21.11.2017. Viitattu 17.2.2020.
**Niu Jianfeng** (s. 3. huhtikuuta 1981) on kiinalainen pöytätennispelaaja. Hän saavutti urallaan yhden olympiapronssin ja yhden maailmanmestaruuden.

Niu saavutti ensimmäiset arvokisamitalinsa Pariisin MM-kilpailuissa 2003, kun hän sijoittui naisten nelinpelissä hopealle parinsa Guo Yuen kanssa sekä sekanelinpelissä pronssille Qin Zhijianin kanssa. Seuraavana vuonna hän voitti Dohan MM-kilpailuissa kultaa joukkuekilpailussa ja saavutti Ateenan olympialaisissa naisten nelinpelissä pronssia Guo Yuen parina. Ateenan kisojen kaksinpelissä Niu hävisi toisen ottelunsa pohjoiskorealaiselle Kim Hyang-mille ja sijoittui jaetulle yhdeksännelle sijalle. Shanghain MM-kilpailuissa 2005 Niu saavutti vielä Guo Yuen kanssa hopeaa naisten nelinpelissä. He hävisivät loppuottelun maannaisilleen Wang Nanille ja Zhang Yiningille.

Niu oli maailmanrankingissa parhaimmillaan toisena vuosina 2004–2005.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Niu Jianfeng *Sports Reference*.  Arkistoitu 24.3.2010. Viitattu 5.4.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Niu Jianfeng *Tabletennis.guide*. Viitattu 5.4.2019. (englanniksi)
3. ↑  Siukonen, Markku: *Urheilun vuosikirja 26*, s. 80. Minerva Kustannus Oy, 2005. ISBN 952-5591-08-5.
4. ↑  Niu Jianfeng: ranking history (ITTF) *Tabletennis.guide*. Viitattu 5.4.2019. (englanniksi)
*Lepotuoli PK 24*, 1965
**Poul Kjærholm** [pol 'kjæholm] (8. tammikuuta 1929 Østervrå – 18. huhtikuuta 1980 Hillerød) oli tanskalainen huonekalumuotoilija.

Kjærholm syntyi Tanskan Østervråssa ja aloitti työuransa huonekalupuusepän apulaisena Gronbechissa 1948. Vuonna 1952 hän aloitti opinnot Kööpenhaminan muotoilukorkeakoulussa Erik Herløwin ja Palle Suensonin johdolla ja pääsi käytännön työkokemuksensa ja henkilökohtaisten ominaisuuksiensa ansiosta pian myös opetustehtäviin.

Elämä ja ura
------------

1950-luvun puolivälistä lähtien Kjærholm suunnitteli kalusteita ystävänsä Ejvind Kold Christiansenin yritykselle. Kjærholmin omintakeinen tyyli tulee esiin jo vuonna 1952 esitellyssä minimalistisessa PKO-vanerikalustesarjassa.

Vuonna 1958 Poul Kjærholm teki kansainvälisen läpimurron Pariisissa järjestetyssä *Formes Scandinaves* -näyttelyssä. Samana vuonna hän sai Lunning-palkinnon PK22-tuolistaan. Vuosina 1957 ja 1960 hän voitti Milanon triennaalin pääpalkinnon.

Poul Kjærholm käytti muiden sen ajan tanskalaismuotoilijoiden tavoin paljon puupintoja, mutta muita enemmän myös metallia kalustekonstruktioissaan. Kjærholmin useimpien kalustemallien alkuperäinen valmistaja oli E. Kold Christensen Hellerupissa. Vuodesta 1982 monia niistä on valmistanut uustuotantona tanskalainen Fritz Hansen -yhtiö. Vuonna 2004 Kjærholmin poika perusti Kjærholm Productions -yrityksen valmistamaan Fritz Hansenin mallistosta pois jätettyjä Poul Kjærholmin kalusteita. Kjærholmin kalusteita on monien pohjoismaisten ja saksalaisten muotoilumuseoiden sekä muun muassa New Yorkin Modernin taiteen museon ja Lontoon Victoria and Albert Museumin kokoelmissa.

Poul Kjærholm oli naimisissa arkkitehti Hanne Kjærholmin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Iovine, Julie V.: Artist Dossier: Poul Kjaerholm, ARTINFO 24.4.2008, viitattu 15.10.2015.
2. ↑  Helle Bay, "Hanne Kjærholm (1930-2009)", Dansk Kvindebiografisk Leksikon.

Kirjallisuutta
--------------

* Fagerholt, Nils: *Poul Kjaerholm* (English Edition), Arktitektens Forlag, Copenhagen 1999, ISBN 978-87-7407-206-5
* Sheridan, Michael: The Furniture of Poul Kjærholm: Catalogue Raisonné, Gregory R. Miller & Co 2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Poul Kjærholm** Wikimedia Commonsissa

* Kjærholmista Fritz Hansenin sivustolla
* Kjærholm Productionin verkkosivusto
* Kuvia Kjærholmin kalusteista
* 2006 Louisiana exhibition, artikkeli ArcSpace-verkkolehdessä

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* South Australia
* KulturNav
	+ 2
* Museum of Modern Art
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Poul Kjærholm
**Shankill Roadin pommi-isku** oli terroriteko Belfastissa vuonna 1993. IRA:n asettama pommi räjähti kalakaupassa Shankill Roadilla 23. lokakuuta 1993. Kohteena oli lojalistiryhmän kokous, joka piti pitää kalakaupan yläkerrassa. Tärkein kohde oli Johnny Adair, Ulster Freedom Fighters'-nimisen ryhmän johtaja. Kokous oli kuitenkin siirretty, mutta IRA ei tiennyt asiasta. Pommin veivät paikoilleen Sean Kelly ja Thomas Bagley. Kellyn myöhemmän kertomuksen mukaan heidän tarkoituksenaan oli varoittaa kaupan asiakkaita jotta nämä ehtisivät ulos ennen räjähdystä. Pommi kuitenkin räjähti kun Bagley oli kumartuneena sen ylle, ja hän sai surmansa samoin kuin yhdeksän sivullista.

Sinn Féinin johtaja Gerry Adams puhui Bagleyn hautajaisissa "nuoren isänmaanystävän tekemästä uhrauksesta".

Kelly tuomittiin elinkautiseen, mutta hänet vapautettiin 2000 Pitkänperjantain sopimuksen yhteydessä. Vuonna 2005 hän joutui takaisin vankilaan osallistuttuaan mellakoihin Ardynessä.

Räjäytyspaikka vuonna 2011.
Uhrien omaiset ovat ilmaisseet tyytymättömyytensä hallituksen toimia kohtaan ja kampanjoineet Kellyn vapauttamista vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Freed Shankill bomber regrets 'accident'  2000. Guardian. Viitattu 20.6.2013.
2. ↑  'It's blood money – truly the wages of sin'  2009. Telegraph. Viitattu 20.6.2013.
3. ↑  'Shankill bomber' is returned to jail  2005. Telegraph. Viitattu 20.6.2013.
4. ↑  Government 'should pay victims'  2009. BBC. Viitattu 20.6.2013.
5. ↑  I only want justice says bomb victims' daughter  1999. BBC. Viitattu 20.6.2013.
Beethovenin käsikirjoitusta Suuren fuugan nelikätiselle pianosovitukselle.
**Suuri fuuga** (*Große Fuge*) op. 133 on Ludwig van Beethovenin sävellys jousikvartetille vuodelta 1825. Beethoven sävelsi teoksen alun perin jousikvarteton nro 13 finaaliksi. Kantaesityksen teki Schuppanzigh-kvartetti vuonna 1826.

Teos on teknisesti haastava ja äärimmäisyyksiin menevä ja sitä pidettiinkin alun perin liian rajuna ja sopimattomana jousikvarteton päätteeksi. Beethoven sävelsi jousikvartettoon myöhemmin uuden, paljon lyhyemmän ja kevyemmän finaalin ja Suuri fuuga julkaistiin erillisenä teoksena. Igor Stravinsky on sanonut teoksesta, että se on ehdottomasti nykymusiikkia, joka tulee olemaan nykymusiikkia ikuisesti.

ÄäninäytteetVuoden 1919 äänitys.Ensimmäinen julkaistu äänitys, esittäjä Léner Quartet. Jenö Léner ja Joszef Smilovits (viulut), Sándor Roth (viola) ja Imre Hartmann (sello).Live-esitysMerel Quartet 3. heinäkuuta 2013: Mary Ellen Woodside ja Julia Schröder (viulut), Ylvali Zilliacus (viola) ja Rafael Rosenfeld (sello)Alfred Schnittke, Jousikvartetti No. 3Canto String Quartet: Eduardo Canto Arce ja Guillem Cabre Salagre (viulut), Marton Vineter (viola) ja Teodora Nedyalkova (sello).Äänitiedostojen kuunteluohjeet

Lähteet
-------

1. ↑  Kamarimusiikkia (pdf) *Malmikuu*. Helsingin kaupungin kulttuuriasiainkeskus.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 17.11.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Suuri fuuga** Wikimedia Commonsissa
**Suuri asejuna** lähetettiin Suomen sisällissodan alkuvaiheissa tammi-helmikuun vaihteessa 1918 Pietarista Suomeen toimittamaan aseita ja ammuksia punaisille.

Aseiden kuljetuksen järjesti Pietarissa oleskellut Leninin henkivartijana toiminut Eino Rahja, joka sai Leniniltä luvan lastata aseet junaan ja toimittaa ne Suomeen. Rahja ja hänen veljensä Jukka Rahja tulivat Suomeen junan mukana. Junan lastina oli 15 000 kivääriä, kaksi miljoonaa patruunaa, 30 kuularuiskua (konekivääreitä) ja niiden patruunat, 10 kolmen tuuman kenttätykkiä, 3 000 tykin ammusta sekä kaksi panssariautoa. Aseet lastattiin junaan Pietari-Paavalin linnoituksessa ja juna lähti Pietarista kohti Suomea 27. tammikuuta 1918. Junan mukana lähti sen kulkua turvaamaan Pietarin suomalaisten punakaartin 120-miehinen 1. komppania.

Junan matkareitti kulki Pietarista Viipurin, Kouvolan ja Lahden kautta Helsinkiin ja sieltä vielä Hämeenlinnan ja Toijalan kautta Tampereelle. Matkan varrella junasta jaettiin aseita ja ammuksia paikallisille punakaarteille. 

Valkoiset yrittivät pysäyttää asejunan väijytyksessä 27. tammikuuta Kämärän asemalla Viipurin eteläpuolella ja sitten yrittämällä räjäyttää Kymijoen yli johtavan Korian rautatiesillan, mutta yritykset eivät onnistuneet. Kämärän väijytyksessä punaiset menettivät neljä miestä kaatuneina ja junan päällikkönä aluksi toiminut Jukka Rahja haavoittui pahoin molempiin jalkoihin niin että Eino Rahja tuli hänen tilalleen junan päälliköksi. Korian rautatiesilta taas vaurioitui pahoin mutta punaiset saivat rakennettua väliaikaisen sillan jonka yli junan vaunut saatiin siirrettyä yksi kerrallaan.

Kirjailija Antti Tuuri on kirjoittanut junan matkasta dokumenttiromaanin *Suuri asejuna Pietarista* (Kustannus HD, 2006).

Katso myös
----------

* suuri viljajuna

Lähteet
-------

1. ↑  Antti Tuuri, Suuri asejuna Pietarista, Sisuradion kulttuuritarjontaa 28.1.2007
2. ↑  Yksi juna - monta asemaa, Turun Sanomat 25.2.2007

Aiheesta muualla
----------------

* Suuren asejunan saapumista Kouvolaan helmikuun alkupäivinä 1918 kuvataan Lauri Mankin vuonna 1970 kirjoittamissa muistelmissa vuoden 1918 tapahtumista (Internet Archive linkki)
**Thomas Arundel** (1353–1414) oli englantilainen piispa ja lordikansleri. Hän oli Canterburyn arkkipiispa, 1388–1397 Yorkin arkkipiispa, 1373–1388 Elyn piispa ja useita kertoja 1386–1413 Englannin lordikansleri. Hän vastusti jyrkästi John Wycliffen oppia.

Elämä
-----

Thomas Arundel syntyi vuonna 1353 vanhempiensa kolmantena poikana. Hänen isänsä oli Richard Fitzalan, Arundelin ja Surreyn jaarli, ja äitinsä oli Lancasterin Eleanor, Lancasterin jaarlin tytär. Hänestä tuli vuonna 1374 Elyn piispa. Kuningas Rikhard II:n hallinnon alkuvuosina Arundel liittoutui aatelisten kanssa kuningasta vastaan. Tämä joukko pakotti Rikhardin tekemään Arundelista vuonna 1386 Englannin lordikanslerin ja vuonna 1388 Yorkin piispan. Vuonna 1389 kuningas oli saanut jälleen otteen vallasta aateliston sijaan, ja hän erotti Arundelin lordikanslerin virasta. Rikhardin ja hänen vastustajiensa tehtyä sovinnon Rikhard palautti vuonna 1391 Arundelin lordikansleriksi, mutta Arundel luopui tehtävästä 1396 tultuaan Canterburyn arkkipiispaksi. Seuraavana vuonna kuningas erotti Arundelin piispanvirasta ja karkotti hänet maasta.

Maanpaossa Arundel liittoutui kuninkaan serkun Henry Bolingbroken kanssa. Hän palasi Englantiin Bolingbroken hyökätessä sinne vuonna 1399. Tällöin Bolingbroke kukisti Rikhardin ja nousi valtaistuimelle hallitsijanimenään Henrik IV. Arundel palasi Canterburyn arkkipiispaksi ja oli virassa kuolemaansa asti. Lisäksi hän palveli Henrikin kanslerina vuodet 1407–1409 sekä vuodet 1412–1413.

Canterburyn arkkipiispana Arundel ryhtyi toimiin lollardeja eli John Wycliffen kannattajia vastaan. Nämä toimet johtivat näistä useiden polttamiseen. Vuonna 1413 hän johti oikeustoimia lollardijohtaja sir John Oldcastlea vastaan, joka tuomittiin kuolemaan.

Arundel kuoli 19. helmikuuta 1414..

Jälkimaine
----------

Vuonna 2005 BBC:n History Magazine listasi Thomas Arundelin historian pahimpien brittien listassaan 1400-luvun pahimmaksi britiksi. Kirjassa "Who Murdered Chaucer?" Terry Jones väittää Arundelin olleen vastuussa kirjailija Geoffrey Chaucerin kuolemasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Arundel [Fitzalan,Thomas] *Oxford Dictionary of National Biography*. Oxford University Press. Viitattu 18.6.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Thomas Arundel *Encyclopaedia Britannica*. Oxford University Press. Viitattu 18.6.2019. (englanniksi)
3. ↑  'Worst' historical Britons named  27.12.2005. BBC News. Viitattu 18.6.2019. (englanniksi)
4. ↑  Myerson, Jonathan: Review: Who Murdered Chaucer?  15.11.2003. The Guardian. Viitattu 18.6.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**William CourtenayRoger Walden** | **Canterburyn arkkipiispa**1397–13981399–1414 | Seuraaja:**Roger WaldenHenry Chichele** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
VHS-tautia sairastava kala.
**Virusperäinen verenvuotoseptikemia** eli **VHS-tauti** on kalatauti, jota aiheuttaa rhabdoviruksiin kuuluva VHS-virus. Se yhdistetään erityisesti kirjolohiin, mutta sitä esiintyy myös muilla kalalajeilla.

Taudin kuolleisuus riippuu paljon tartunnan vakavuudesta. Osalla tartunnan saaneista yksilöistä ei ole minkäänlaisia oireita, ja osasta tulee hyperaktiivisia ja saattavat uidessaan vääntää vartaloaan epänormaalisti. Vakavissa tapauksissa kuolleisuus on käytännössä 100 prosenttia. Tällaiset kalat tunnistaa tummentuneesta ihosta ja mulkosilmäisyydestä. Niillä on myös epämuodostumia maksassa ja munuaisissa, ja ne vuotavat verta silmistä, ihosta, kiduksista, evien juuresta, lihaksista ja sisäelimistä.

Tautia esiintyy erityisesti kylmissä 4–14-asteisissa vesissä. Oireet häviävät, kun lämpötila lähestyy 15 astetta. Eniten sitä esiintyy keväisin alle 10 asteen lämpötiloissa. Virus tarttuu veden kautta tai kalojen kosketusten kautta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Virusperäinen verenvuotoseptikemia VHS  14.6.2017. Elintarviketurvallisuusvirasto Evira.  Arkistoitu 7.8.2017. Viitattu 7.8.2017.
2. ↑  Illinois-Indiana Sea Grant: Viral Hemorrhagic Septicemia Virus (VHSV-IVb) *Nonindigenous Aquatic Species Database*.  24.4.2012. U.S. Geological Survey. Viitattu 7.8.2017. (englanniksi)
3. ↑  VHS, Virusperäinen verenvuotoseptikemia *Kalaterveyttä*. Akvaattisen patobiologian laboratorio, Åbo Akademi. Viitattu 7.8.2017.
Vis-à-vis -hevosajoneuvo.
**Vis-à-vis** (ransk. *kasvot vastakkain*) oli hevosajoneuvotyyppi ja varhainen henkilöauton korimalli.

Vis-à-vis-hevosajoneuvot ovat edelleen suosittuja Yhdysvaltojen Keskilännen amish-väestön keskuudessa. Ajoneuvotyyppiä käytetään yleisesti myös kaupungeissa turisteille tarkoitetuissa kiertoajeluissa.

Vis-à-vis-autot olivat nelipaikkaisia. Kummallakin penkillä oli kaksi paikkaa. Kuljettaja istui taimmaisella penkillä ja kaksi matkustajaa hänen edessään.

Vis-à-vis-autoja
----------------

* Peugeot Type 9 Vis-à-vis vuodelta 1895.Peugeot Type 9 Vis-à-vis vuodelta 1895.
* Georges Richard Vis-à-vis vuodelta 1898.Georges Richard Vis-à-vis vuodelta 1898.
* De Dion-Bouton Type G vuodelta 1900.De Dion-Bouton Type G vuodelta 1900.

Katso myös
----------

* Dos-à-dos

Lähteet
-------

1. 1 2  Vis-à-vis Arizona Wagon Rides. Viitattu 16.3.2012. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. 1 2  Coxhead, Peter (toim.) & Georgano, G.N. (toim.) & Krootila, Ilpo (kirj.): "Autosanastoa", *Maailman moottoriajoneuvot*, s. 38–43. 1. osa: Henkilöautomerkit A–E. Turku: Teknillinen Kustannusliike Oy, 1985. ISBN 951-9364-26-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vis-à-vis** Wikimedia Commonsissa
**Lipunrepijä** (engl. *Flag-Smasher*) on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto. Hahmon ensiesiintyminen tapahtui amerikkalaisen *Captain America* -lehden numerossa 312 (joulukuu 1985). Lipunrepijän loivat Mark Gruenwald ja Paul Neary. Lipunrepijä on pääasiallisesti Kapteeni Amerikan vihollinen. 

Suomessa Lipunrepijä esiintyi ensimmäisen kerran *Marvel Minijuliste* -sarjan osassa 13.

Historia
--------

Lipunrepijä syntyi Sveitsissä, varakkaan diplomaatin perheeseen. Poika halusi seurata isänsä jalanjälkiä diplomaattina, kunnes Latverian (Tohtori Doomin kotimaa) lähetystössä puhjenneessa kapinassa hänen isänsä kuoli. Poika vakuuttui siitä, että ihmiskunta piti pelastaa nationalismilta, jotta mikään valtio ei pitäisi itseään toista parempana. 

Poika otta nimekseen Lipunrepijä ja alkoi terrorismin avulla levittää sanomaansa. Hän perusti ULTIMATUM -nimisen järjestön (the **U**nderground **L**iberated **T**otally **I**ntegrated **M**obile **A**rmy **T**o **U**nite **M**ankind) avustaakseen itseään taistelussa nationalismia vastaan. 

Lipunrepijä aloitti uransa näyttävästi hyökkäämällä Yhdistyneitten kansakuntien New Yorkissa sijaitsevaa päämajaa vastaan. Tuhottuaan tusinoittain eri maiden lippuja, hän pakeni paikalta, mutta hyökkäsi myöhemmin lehdistötilaisuutta pitävää Kapteeni Amerikkaa vastaan. Kapteeni kuitenkin voitti fanaattisen Lipunrepijän suorassa televisiolähetyksessä. 

Lipunrepijä palasi ristiretkensä pariin myöhemmin ja järjestönsä ULTIMATUMin kanssa taisteli jälleen Kapteeni Amerikkaa vastaan. Hän sai kuitenkin tietää, että vanha natsisotarikollinen Punakallo rahoitti salaisesti ryhmän toimintaa. Lipunrepijä piti itseään vastuullisena tapahtuneesta ja oli pakotettu pyytämään Kapteeni Amerikan apua Punakallon voittamiseksi. Pysyvää yhteistyötä miesten välille ei syntynyt. 

Myöhemmin Lipunrepijä on ottanut yhteen sellaisten sankarien, kuin Tuomarin, Aaveajajan ja Kuuritarin kanssa.

Voimat ja varusteet
-------------------

Lipunrepijä on fyysisesti erinomaisessa kunnossa. Hän on huippuluokan voimistelija ja lähitaistelija, joka on saanut oppia taistelulajeihin japanilaisilta mestareilta. Lähitaisteluissa Lipunrepijä käyttää yleensä aseenaan vanhanaikaista aamutähteä.

Lähteet
-------

1. ↑  Captain America #312 (1985). Marvel Comics.
2. ↑  Captain America #348-349. Marvel Comics.

Aiheesta muualla
----------------

* Ihmeiden aika-sivuston osuus Lipunrepijästä[vanhentunut linkki]
**Soukkio** eli **Rajalanlammi** on Jämsänkoskella Jämsässä sijaitseva 1,2 hehtaarin laajuinen metsäjärvi. Etäisyys Jämsänkosken liikekeskustasta on neljä kilometriä pohjoiskoilliseen.

Maantiede
---------

Rajalanlammin pituus on 300 metriä. Ympäristössä on metsää ja suota, luoteessa sijaitsee Haapamäki yli 140 metriä merenpinnan yläpuolella. Koillisessa on Hosiansuo ja idässä Hosianlehto. Rajalanlammin pohjoiskolkkaan virtaa laskuoja, järven länsirannalta lähtee laskuoja lounaaseen, ja virtaa Keskislammin kautta Kankarisveden Rekolanselkään.

Rajalanlammi kuuluu Kankarisveden-Pirttijärven alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Rajalanlammi on Kankarisveden-Pirttijärven alueen kaakkoisia vakavesiä.

Rajalanlammin pinta-ala on 1:10000-mittakaavaisen aineiston (Ranta10) perusteella 14 420 neliömetriä. Vanhemman 1:20000-mittakaavaisen aineiston (Ranta20) perusteella ala on 11 860 neliömetriä. Ero on siten 2 560 neliömetriä eli 25,6 aaria. Rantaviiva on uudemman tavan perusteella 842 metriä ja vanhemman perusteella 716 metriä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Soukkio, Jämsä (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 11.11.2022.
2. 1 2 3 4 5  Ympäristö- ja paikkatietopalvelu Syke (edellyttää rekisteröitymisen) Helsinki:  Suomen Ympäristökeskus. Viitattu 11.11.2022.
3. ↑  Soukkio (14.512.1.005) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 11.11.2022.
Soukanpohjan kartanon entinen päärakennus.
Soukanpohjan kartanon päärakennusSoukanpohjan kartanon päärakennus
Arkkitehti Gunnar Wahlroosin suunnittelemat aumakattoiset liiterirakennukset Soukanpohjan kartanon pihalla.
Soukanpohjan kartanon pihapiiriSoukanpohjan kartanon pihapiiri

  

**Soukanpohjan kartano** sijaitsee Espoon Espoonlahdessa Soukanpohjan laaksossa Soukan pohjoisrajan tuntumassa. Alue on osa Espoonlahden urheilupuistoa. Soukanpohjan kartano on Etelä-Espoon ainoa yhtenäisenä rakennusryhmänä säilynyt kartano. 

Ensimmäiset kirjalliset lähteet alueelta ovat vuodelta 1540, jolloin laaksossa oli kaksi taloa. Vuoden 1698 kartan mukaan Soukan kylä oli samalla paikalla kuin Soukanpohjan kartano. Soukanpohjan entinen päärakennus oli rakennettu 1830-luvulla. Päärakennusta laajennettiin kolmikerroksisella ristikeskuksella vuonna 1904. Entinen päärakennus tuhoutui tulipalossa vuonna 2010. Nykyinen päärakennus on rakennettu vuonna 2021. Uuden päärakennuksen on suunnitellut arkkitehti Juha Paananen.

Kartanon pihapiirissä on aiempaa päärakennusta vanhempi siipirakennus (entinen muonamiesasunto), arkkitehti Gunnar Wahlroosin 1920-luvulla suunnittelemat liiterirakennukset sekä arkkitehti Kirmo Mikkolan suunnittelema sauna- ja autotallirakennus. Kartanon puistossa on suuria hopeapoppeleita, joista paksuin on ympäryysmitaltaan 509 cm (130 cm:n korkeudelta mitattuna). Kartanon entiset maatalousrakennukset (navetta, sikala ja riihi) ovat olleet vuodesta 1974 Espoonlahden ratsastuskoulun käytössä  .

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Erkki Härö: *Espoon rakennuskulttuuri ja kulttuurimaisema*, s. 170,171. Espoon kaupunginmuseo, 1991.
2. 1 2 3 4 5  Andreas Koivisto: Espoon Soukan Soukanpohjan kartanon koekaivaukset vuonna 2008  2008. Museovirasto.
3. ↑  Brotherus, Samuel, 1698: Charta uppå Söököbyy i Esbo Sochen och Rassborgs lähns öster dehl belägit. Afmätt och charterat åhr 1698.
4. ↑  Sökö Övergård – Sökö Nedergård - Soukka-seura ry - Sökö-sällskapet rf *www.soukka-seura.fi*. Viitattu 25.7.2019.
5. ↑  Hanna Galtat, Riitta Tornivaara-Ruikka: Maalle! Helsingin seudun kulttuuriympäristöopas  2012. Rakennustaiteen seura.
6. 1 2 3 4  Katja Riihola: Soukanpohjan kartano tuhoutui tulipalossa aatonaattona 23.12.2010 – Nyt tilalle on noussut näyttävä uudisrakennus, josta ei haluttu tehdä vanhan kopiota: "Onneksi palaute on ollut positiivista" *Länsiväylä*.  9.12.2021. Viitattu 13.12.2021.
7. ↑  Espoonlahden ratsastuskoulu *espoonlahdenratsastuskoulu.com*.
**Soukkio** on kylä Mäntsälässä. Kylällä on noin 250 asukasta (2009). Maarekisterikylän pinta-ala on noin 33 neliökilometriä. Soukkio sijaitsee Mäntsälän länsiosassa noin yhdeksän kilometrin päässä kirkonkylästä. Kylä rajautuu pohjoisessa ja idässä Sälinkäähän, kaakossa kirkonkylään ja etelässä Hirvihaaraan. Kylän läpi kulkeva paikallistie menee Hirvihaaraan ja siitä haarautuu yhdystie, joka vie Hyvinkäälle menevälle tielle. Soukkio on enimmäkseen harvaan asutettua maaseutua. Vanhan Soukkiontien varressa on tiivistä, nauhamaista asutusta. Tien varressa sijaitsevat kylän vanhimmat, keskiajalta periytyvät tontit. Keskeinen kyläalue, tiestö ja maisema ovat koillinen–lounas-suuntaisia.

Soukkiossa on hirsiveistämö ja muovituotetehdas. Pääelinkeino on ollut maa- ja metsätalous, mutta vain yhdellä tilalla on enää karjaa.

Kylän nimi tulee mahdollisesti sanasta "soukka", joka tarkoittaa kapeaa. Soukkio sijaitsee kahden järven kannaksella. Näistä Kotojärvi kuivatettiin 1930-luvulla. Järvestä on jäljellä kosteikkoa. Toinen järvi, Kilpijärvi, on yhä olemassa. Kotojärvi-Isosuo on Natura 2000 -suojelualue ja kuuluu valtakunnalliseen soidensuojeluohjelmaan.

Toisin kuin useimmat Mäntsälän kylistä, Soukkio on ollut talonpoikais- eikä kartanokylä. Kylä on asutettu luultavasti keskiajalla. Ensimmäinen maininta Soukkiosta on vuodelta 1543.

Soukkiossa oli koulu vuosina 1903–1963. Kylän urheiluseura ja metsästysseura ostivat rakennuksen kunnalta vuonna 1970. Rakennus on kunnostettu seurataloksi, jossa metsästys- ja urheiluseura sekä kylätoimikunta toimivat. Kylällä ei ole enää palveluita. Lähin koulu on Lukon koulu noin kahden kilometrin päässä kyläkeskuksesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Soukkio  2.4.2012. Mäntsälän kunta.  Arkistoitu 31.1.2016. Viitattu 24.1.2016.
2. 1 2 3 4 5  Ahola, Teija: Mäntsälän kunta, Soukkion maarekisterikylä – Rakennusinventointi ja kulttuuriympäristöselvitys (PDF) (Sivut 4, 7, 8, 10 ja 41)  17.2.2014. Mäntsälän kunta.  Arkistoitu 30.1.2016. Viitattu 24.1.2016.
3. 1 2 3  Mäntsälän kotiseutupolut (PDF) (Sivut 45–46)  2007. Mäntsälä-Seura. Viitattu 20.1.2016.
**Soukkoperhoset**, aikaisemmalta nimeltään soukkokehrääjät, (Syntominae) on siilikkäisiin kuuluva perhosryhmä.

Alaheimoon kuuluu noin 980 lajia, joista suurin osa elää maapallon trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla. Palearktisia lajeja on 25, joista kymmenen tavataan Euroopassa ja yhtä Pohjoismaissa. Suomessa soukkoperhosia ei esiinny.

Useimmat soukkoperhoset ovat aktiivisia päivällä. Ryhmän yhdistäviä piirteinä pitkät ja kapeat etusiivet ovat pohjaväriltään lähes aina mustat tai ruskeat, usein metallinhohtoiset ja niissä on valkeita tai kellertäviä, läpikuultavia täpliä. Mahdollisesti mimikryn vuoksi monet lajit etenkin suvuissa *Amata* ja *Syntomis* muistuttavat ulkoisesti punatäpliä. Takaruumis on usein räikeän värinen tai poikkiraidallinen, viestittäen saalistajille joko perhosten myrkyllisyydestä tai antaen muuten pistiäismäisen vaikutelman. Takasiipien siipisuonitus on ryhmälle tyypillinen: siipisuonet Sc, Rs ja MA1 ovat sulautuneet yhteen. Lisäksi koirailta puuttuu etu- ja takasiipeä yhdistävä frenulum. Tuntosarven kärki on tyypillisesti vaalea ja imukärsä hyvin kehittynyt.

Toukat muistuttavat siilikkäiden toukkia, mutta niiden karvat ovat yleensä lyhyemmät kuin aitosiilikkäillä. Vaikka joukossa on kasveja syöviä lajeja, monet lajit elävät ilmeisesti sammalilla, jäkälillä, sienirihmastolla tai syöden kariketta. Ne rakentavat silkistä kotelonsa suojaksi kotelokehdon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nationalnyckeln till Sverges flora och fauna. Fjärilar: Ädelspinnare–tofsspinnare Lepidoptera: Lasiocampidae–Lymantriidae. ISBN 978-91-88506-58-0 s. 369
2. ↑  Mikkola, Kauri & Murtosaari, Jussi & Nissinen, Kari (toim.): Perhosten lumo: Suomalainen perhostieto. Helsinki: Tammi, 2005. ISBN 951-31-3317-6 s. 245
3. 1 2  M. J. Scoble (1995) The Lepidoptera: Form, Function and Diversity. Oxford University Press ISBN 0198549520 s. 335
4. ↑  Kitching, I. J. & Rawlins, J. E. (1998) "The Noctuoidea". Handbuch der Zoologie: Lepidoptera, Moths and Butterflies Vol. 1:. Evolution, Systematics and Biogeography ISBN 3110157047 s. 391–392
5. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q20646489
* Wikispecies: Syntomini
* Fauna Europaea: 446943
* Fauna Europaea (new): 87d5ea72-5a1f-4f10-a625-8c189c097192
* Fossilworks: 245055
* iNaturalist: 122121
* NCBI: 1001973

 |

 |
Näkymä Lahoren Jail Roadin varrelta (2009). Pakistanin ilmatieteen laitoksen kaukomittauslaitteisiin kuuluvan säätutkan suojakupu näkyy kuvan yläosassa.
**Pakistanin ilmatieteen laitos** (engl. *Pakistan Meteorological Department*, lyhennys **PMD**; urduksi ‏محکمہ موسمیات پاکستان‎) on Pakistanissa toimiva valtiollinen virasto, joka toimii erityisesti ilmatieteellisen ja ilmastotieteeseen liittyvän tutkimuksen ja operatiivisten palvelutoiminnan parissa. Meteorologian ohella PMD toimii hydrologian, maanjäristyksiin liittyvän seismologian ja geomagnetismin parissa. Laitos toimii Maailman ilmatieteen järjestön (WMO) suuntaan Pakistanin kansallisena ilmatieteellisenä ja hydrologisena palveluna. Laitos perustettiin pian Pakistanin itsenäistymisen jälkeen vuonna 1947.

Laitoksen päätoimipiste sijaitsee pääkaupungissa Islamabadissa. Lisäksi PMD:llä on useita toimintoja erikoistuneisiin tehtäviin (kuten seismisen seuranta- ja tsunamivaroituskeskus, kansallinen kuivuuden seurantakeskus, tulvaennustuskeskus, trooppisten pyörremyrskyjen varoituskeskus, kansallinen sääennustuskeskus) sekä alueelliset toimipisteet (Karachi, Lahore, Peshawar, Quetta ja Gilgit-Baltistan). Ilmatieteellisen havaintoverkoihin kuuluvien havainto- ja automaattimittausasemien (esimerkiksi lähes 100 synoptista sääasemaa, kymmeniä automaattisia sääasemia) sekä kaukomittausten (esimerkiksi säätutkat) ja geofysikaalisen mittausverkon avulla PMD seuraa sään ja ilmaston sekä vastuullaan olevien geofysikaalisten suureiden kehitystä koko Pakistanin alueella.

Toisinaan Pakistanin ilmatieteen laitos on esillä suomalaisissakin joukkotiedotusvälineissä, esimerkiksi äärevistä säätapahtumista (helleaalto, trooppinen pyörremyrsky, sateista johtuvat tulvat) tai luonnonkatastrofien aiheista uutisoitaessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Address Book Pakistanin ilmatieteen laitos (PMD), pmd.gov.pk. Viitattu 26.11.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Introduction Pakistanin ilmatieteen laitos (PMD), pmd.gov.pk. Viitattu 26.11.2020. (englanniksi)
3. ↑  Country profile: Pakistan Maailman ilmatieteen järjestö (WMO), wmo.int. Viitattu 26.11.2020. (englanniksi)
4. ↑  List of Meteorological Observatories Pakistanin ilmatieteen laitos (PMD), pmd.gov.pk. Viitattu 26.11.2020. (englanniksi)
5. ↑  Tulvavedet laskusuunnassa Etelä-Pakistanissa  30.8.2010. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 26.11.2020.
6. ↑  Katariina Töyrylä: Rankkasateet surmanneet lähes 200 Pakistanissa ja Intiassa – siltoja romahtanut ja taloja tuhoutunut  6.9.2014. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 26.11.2020.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Pakistan Meteorological Department 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |