recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rusokylkikerttuli** (*Setophaga pensylvanica*) on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.

Tuntomerkit
-----------

Kesällä pesimispuvussa rusokylkikerttulilla on kellertävä otsa, musta silmänympärys, valkoinen vatsapuoli ja ruskea juova kyljissä. Juova on pidempi ja kirkkaampi koirailla ja vanhoilla yksilöillä ja saattaa puuttua nuorilta yksilöiltä kokonaan. Rusokylkikerttuli painaa keskimäärin 9 grammaa.

Levinneisyys
------------

Rusokylkikerttuleita pesii Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Talvehtimisalueet sijaitsevat Keski-Amerikassa.

Lisääntyminen
-------------

Koiraat saapuvat pesimäalueille ennen naaraita ja valtaavaat reviiriin, jonka ne ilmoittavat laulamalla. Kun naaras saapuu koiraan luo, on koiras ensin aggressiivinen sitä kohtaan. Parittelun jälkeen koiras seuraa ja vartioi naarasta, joka rakentaa pesän yksin lehtipuuhun tai pensaaseen. Naaras myös hautoo munat yksin. Muninta tapahtuu toukokuun puolivälin ja heinäkuun puolivälin välillä ja laji pesii vain kerran kesässä. Munia on keskimäärin neljä ja naaras hautoo niitä keskimäärin 12 päivää. Molemmat vanhemmat osallistuvat poikasten ruokkimiseen ja ulosteiden siivoamiseen pesästä. Poikaset kasvavat nopeasti ensimmäisen viikon aikana ja tulevat lentokykyisiksi 9 vuorokauden ikäisinä. Poikaset jättävät pesän 10 tai 11 vuorokauden ikäisinä ja siirtyvät pesästä pensaikkoihin, joihin vanhemmat ruokkivat niitä noin kuukauden ikäisiksi. Laji elää luonnossa keskimäärin 83 kuukautta.

Ravinto
-------

Rusokylkikerttulit käyttävät ravinnokseen pääasiassa hyönteisiä, mutta jonkin verran myös hedelmiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  BirdLife International: *Setophaga pensylvanica* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 16.12.2013. (englanniksi)
2. ↑  Maailman lintujen suomenkieliset nimet BirdLife Suomi.  Arkistoitu 2.2.2018. Viitattu 13.2.2018.
3. 1 2 3  Dendroica pensylvanica ADW. Viitattu 6.3.2013.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Setophaga pensylvanica | 
* Wikidata: Q27075922
* Wikispecies: Setophaga pensylvanica
* ABA: chsiwa
* ADW: Dendroica\_pensylvanica
* Avibase: 7AB1229BD3F33F46
* BirdLife: 22721664
* BOLD: 670050
* CoL: 4X3C2
* BOW: chswar
* eBird: chswar
* GBIF: 6092942
* GNAB: chestnut-sided-warbler
* iNaturalist: 145239
* ITIS: 950040
* IUCN: 22721664
* NatureServe: 2.104815
* NBN: NHMSYS0021003309
* NCBI: 92122
* Neotropical: chswar
* Xeno-canto: Setophaga-pensylvanica

 |
|  |
| Motacilla pensylvanica | 
* Wikidata: Q28472786
* GBIF: 4408928
* ZooBank: C63A9636-3658-4A94-B7EC-6D0FE2D040A8

 |

 |
**Reino Sakari (R. S.) Halonen** (14. toukokuuta 1915 Sortavala – 2. heinäkuuta 1975 Aitoo) oli suomalainen tekniikan tohtori ja Teknillisen korkeakoulun ensimmäinen fotogrammetrian ja kaukokartoituksen professori.

Hän kirjoitti ylioppilaaksi Sortavalan lyseosta 1935 ja aloitti samana vuonna opiskelun TKK:n maanmittausosastossa. Hän valmistui diplomi-insinööriksi 1941 ja väitteli tohtoriksi 1951. 

Fotogrammetriaan hän sai kosketuksen opiskeluaikanaan työskennellessään harjoittelijana Puolustusvoimien topografikunnassa. Diplomi-insinööriksi valmistuttuaan hän työskenteli Puolustusvoimien pääesikunnan topografian laitoksen toimistoinsinöörinä sekä sivutoimisena fotogrammetrian ja maanmittausopin assistenttina Teknillisessä korkeakoulussa. Hän kehitti menetelmiä ilmakuvauksen hyödyntämiseksi maastokartoitusta tehtäessä. Hänen asiantuntemustaan käytettiin sodan aikana, ja menetelmät otettiin yleiseen käyttöön sodan jälkeen, kun Suomen peruskartoitus aloitettiin 1949. 

Vuosina 1947–1949 hän oli professori Bertil Hallertin tutkimusassistenttina Kuninkaallisessa teknillisessä korkeakoulussa Tukholmassa. Suomeen palattuaan hän toimi ensin lehtorina ja vuodesta 1956 dosenttina Teknillisessä korkeakoulussa. Vuonna 1960 Teknilliseen korkeakouluun perustettiin fotogrammetrian professorin virka, jonka ensimmäiseksi haltijaksi hänet nimitettiin. Hän hoiti tätä virkaa kuolemaansa saakka.

Hän oli Teknillisen korkeakoulun maanmittausosaston johtajana kahteen otteeseen 1961–1968 ja 1973–1974. Vuosina 1970–1973 hän oli Teknillisen korkeakoulun vararehtori. 

Hänen useimmat julkaisunsa ovat fotogrammetrian alalta. Hän kirjoitti myös paljon opiskelija- ja koulutuspolitiikasta. Hän oli The Photogrammetric Journal of Finland -julkaisun päätoimittaja 1968–1975. 

Hän sai useita kunnia- ja ansiomerkkejä, muun muassa Suomen Leijonan ritarikunnan komentajamerkin. Hänellä oli myös paljon luottamustehtäviä ja kunniajäsenyyksiä alan järjestöissä. Hänet muun muassa kutsuttiin Suomen fotogrammetrian ja kaukokartoituksen seuran kunniajäseneksi seuran täyttäessä 40 vuotta 1971.

Sotilasarvoltaan hän oli insinöörikapteeni.

Hän kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen 60-vuotiaana kesämökillään Luopioisten Aitoossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5   Muistokirjoitus Maanmittausinsinööriliiton 100-vuotisjulkaisussa
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Rusolehtimittari** (*Scopula rubiginata*) on Suomessa suhteellisen harvinainen, punertavanruskea mittariperhoslaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU)

Koko ja ulkonäkö
----------------

Rusolehtimittarin siipien pohjaväri vaihtelee vaaleanruskeasta punaruskeaan ja jopa ruskehtavan vaaleanpunaiseen. Etusiivessä erottuvat tummanruskeina tai tumman punaruskeina selvästi kolme ja takasiivissä kaksi poikkiviirua. Ulomman poikkiviirun ulkopuolelta siipi on selvästi tummempi. Takasiivissä on tumma keskipilkku. Siipiripset ovat punertavat. Siipiväli 18–20 mm.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Rusolehtimittaria tavataan Pohjois-Afrikasta ja Espanjasta Etelä- ja Keski-Euroopan poikki Skandinavian eteläosiin, Baltiaan, Venäjälle ja Etelä-Siperiaan saakka. Suomessa laji on nykyiseltä levinneisyydeltään etelä- ja itäpainotteinen pohjoisimpien löytöjen ollessa Pohjois-Pohjanmaalta. Keski-Suomesta ja Lapista se puuttuu. Perhoset ovat lennossa kahtena, osin päällekkäisenä sukupolvena kesä-heinäkuussa ja heinä-syyskuussa. Toinen sukupolvi on yksilömäärältään ensimmäistä suurempi.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Rusolehtimittari vaatii kuivan ja lämpimän elinympäristön ja sille sopivien ympäristöjen umpeenkasvu uhkaa lajin säilymistä. Esiintymät ovat tavallisesti paikoittaisia, mutta niiden yksilömäärät voivat olla suuriakin. Laji on pääasiassa yöaktiivinen, mutta lähtee häirittynä helposti lentoon myös päivällä. Täysikasvuinen toukka talvehtii ja koteloituu maahan toukokuussa.

Suomessa rusolehtimittari on luokiteltu vaarantuneeksi, Ruotsissa se on silmälläpidettävä.

Ravintokasvi
------------

Toukka elää syöden erilaisia matalia kasveja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jari-Pekka Kaitila, Kari Nupponen, Jaakko Kullberg & Erkki Laasonen 2010. Perhoset. Julk.: Rassi, P. Hyvärinen, E. Juslén, A. & Mannerkoski, I. (toim.). Suomen lajien uhanalaisuus – Punainen kirja 2010. Ympäristöministeriö & Suomen ympäristökeskus, Helsinki. s. 430–470
2. ↑
3. ↑
4. 1 2 3 4  Mikkola K, Jalas I. Peltonen O.: *Suomen perhoset. Mittarit 1*. Suomen Perhostutkijain Seura. Tampereen kirjapaino Oy Tamprint, 1985. ISBN 951-99620-7-7.  s. 70–71
5. 1 2 3
6. ↑
7. ↑  Perhoswiki[vanhentunut linkki]
8. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
* Vlindernet (hollanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q143152
* BioLib: 52385
* BOLD: 141779
* CoL: 4VWBQ
* EoL: 282172
* EUNIS: 307418
* Fauna Europaea: 444333
* Fauna Europaea (new): eadb58ac-41da-4956-b37d-dd8f12f69171
* GBIF: 5145186
* iNaturalist: 324393
* IRMNG: 10289902
* LepIndex: 216382
* LoB: 4735
* NBN: NBNSYS0000005761
* NCBI: 190361

 |

 |
Tähtijoukko R136 ja osa sitä ympäröivää 30 Doradus -sumua.
**R136** on tähtikeskittymä Suuressa Magellanin pilvessä sijaitsevassa avoimessa tähtijoukossa NGC 2070, jota ympäröi HII-alue Tarantellasumu. Siellä uskotaan olevan useita tähtiä, joiden massa ylittää 150 Auringon massaa sekä Wolfin–Rayetin tähtiä Tätä tiivistä ydintä luultiin aluksi suureksi tähdeksi, joka sai kataloginumeron HD 38268. Tähtijoukkoluokitukseltaan R136a on OB-assosiaatio, jonka tähtien ikä on 2–3 miljoonaa vuotta.

Tähtijoukon R136 kirkkaimmat tähdet ovat R136a1, R136a2 ja R136a3 ja spektriluokka näille kaikille on O3. Näiden tähtien pintalämpötilat ovat 46 000–40 000 K ja massat ehkä 37–76 Auringon massaa. Kirkkain on suunnilleen 100 Auringon massaa. R136a1 on massaltaan 265 Auringon massaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Doran, E. I.; Crowther, P. A.; de Koter, A.; Evans, C. J.; McEvoy, C.; Walborn, N. R.; Bastian, N.; Bestenlehner, J. M.; Grafener, G.; Herrero, A.; Kohler, K.; Maiz Apellaniz, J.; Najarro, F.; Puls, J.; Sana, H.; Schneider, F. R. N.; Taylor, W. D.; van Loon, J. Th.; Vink, J. S.: The VLT-FLAMES Tarantula Survey - XI. A census of the hot luminous stars and their feedback in 30 Doradus (PDF) *Astronomy & Astrophysics*.  2013. Viitattu 3.7.2019. (englanniksi)
Jüri Alperten
**Jüri Alperten** (16. kesäkuuta 1957 – 26. elokuuta 2020) oli virolainen kapellimestari.

Alperten valmistui Viron musiikki- ja teatteriakatemiasta (silloisesta Tallinnan konservatoriosta) Bruno Lukkin pianoluokalta vuonna 1979. Tämän jälkeen hän opiskeli orkesterinjohtoa Ilja Musinin johdolla Pietarin konservatoriossa. Hän johti Viron kansallisoopperaa ensi kerran vuonna 1985 ja toimi sen pääkapellimestarina vuosina 2002–2004. Vuosina 1994–2000 hän toimi Viron musiikki- ja teatteriakatemian sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina, ja vuonna 1998 hänestä tuli Pärnun kaupunginorkesterin pääkapellimestari.

Alperten on käynyt ulkomailla johtamassa esimerkiksi Latvian kansallista sinfoniaorkesteria, Latvian kansallisoopperaa, Göteborgin oopperaa, Budapestin sinfoniaorkesteria ja useita suomalaisia orkestereita. Alperten sai vuonna 2012 Harjumaan teatteripalkinnon sekä vuonna 2014 Johann Voldemar Jannsen -palkinnon ja Viron musiikkineuvoston tulkintapalkinnon.

Alperten aloitti opettamisen Viron musiikki- ja teatteriakatemiassa vuonna 1993.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jüri Alperten (Arkistoitu – Internet Archive) Estonian National Opera
2. ↑  Jüri Alperten Estonian Music Information Centre


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee miinanraivaajaa. Helkama Raisu kertoo moposta.*

**RA-140 DS** eli "**Raisu**" on suomalaisvalmisteinen Sisun kehittämä, ja sittemmin Patria Vehicles Oy:n markkinoima miinanraivausajoneuvo. Ajoneuvoja on myyty useamman maan asevoimien käyttöön, ja se on ollut tuttu näky rauhanturvaamistehtävissä.

Kriisiaikoina miinanraivausajoneuvoja käytetään omien joukkojen tukena tekemässä kulkuaukkoja joukoille. Sotatoimien päättymisen jälkeen ajoneuvoilla puhdistetaan miinakentät.

Teknisiä tietoja
----------------

"Raisu" on rakennettu muokatulle Pasi-alustalle. Siinä on rungon päällä ohjaamokoppi, keskimmäinen akseli on poistettu, ja laitteen peräosassa on järeä raivausroottori. Laitteesta on tehty erilaiset versiot maavoimien ja ilmavoimien käyttöön.*lähde?*

Ajoneuvon moottorina on turboahdettu, välijäähdytetty Deutz BF 6L 913 C/ 4-T -suorasuihkutusdiesel.

Ajoneuvon takaosassa olevan varstaperiaatteella toimivan raivaimen hydraulikäyttöisen roottorin ketjut rikkovat tai räjäyttävät miinat. Raivaus tapahtuu peruuttamalla. Korkeustunnustelu toimii täysautomaattisesti ja pyörimisnopeutta voi säätää portaattomasti 0–500 RPM:n välillä. Suurin raivausleveys on 3,4 metriä ja raivausnopeus 6 km/h. Ohjaamon panssarointi suojaa räjähteleviltä miinoilta.

* kokonaispituus 9,5 m
* kokonaisleveys 4 m
* korkeus noin 3 m
* kokonaispaino 15 t
* suurin nopeus 70 km/h
* suurin raivaamisnopeus 6 km/h
* Deutz 6.1 litrainen, 6-sylinterinen, ilmajäähdytteinen, välijäähdytetty turbodiesel
* 141kw, 635nm
* Renk Doromat 874 AM/PTO 4+1 -automaattivaihteisto momentinmuuntimella
* raivaamisleveys 3,4 m raivaamislaite hydraulisesti toimiva ketjuroottori
* pyörivä varsta räjäyttää tai rikkoo miinat
* jatkuva neliveto lukittavalla tasauspyörästöllä
* nesteavusteiset paineilmajarrut, edessä levyt, takana rumpujarrut
* luotisuojatut renkaat, ohjaamo panssaroitu, äänieristetty ja painesuojattu
* maastouttamisjärjestelmä
* ilmatorjuntakonekiväärin asennusmahdollisuus
* valmistusmaa Suomi

Lähteet
-------

1. ↑  Blomberg, Olli: *Suomalaista Sisua vuodesta 1931 – Monialaosaajasta kuorma-autotehtaaksi*, s. 304. Puolustuksellistakin painoarvoa. Karjaa: Oy Sisu Auto Ab, 2006. ISBN 952-91-4918-2.
2. 1 2 3  Mäkipirtti, Markku: *Puolustusvoimien moottoriajoneuvot 1960–2000 – Raivausajoneuvot*, s. 179. Tampere: Apali Oy, 2006. ISBN 978-952-5026-50-4.
**Prags** (saks. *Prags*, ital.  ja ladinoksi *Braies*) on kunta Etelä-Tirolin maakunnassa Italiassa.

Prags sijaitsee Pragsinlaaksossa (saks. *Pragser Tal*) Dolomiittien läheisyydessä, noin 60 kilometriä koilliseen maakunnan pääkaupungista Bolzanosta. Kunnan asukasluku on 652 (31.12.2015) ja pinta-ala 90,25 km2.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Comuni in provincia di Bolzano per altitudine tuttitalia.it. Viitattu 13.7.2017. (italiaksi)
2. ↑  Demographic Balance for the year 2015 and Resident Population from on 31st December Istituto Nazionale di Statistica. Viitattu 6.7.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Prags** Wikimedia Commonsissa

* Viralliset sivut

Etelä-Tirolin maakunta
Ahrntal |
Aldein |
Algund |
Altrei |
Andrian |
Auer |
Badia |
Barbian |
Bolzano |
Brenner |
Brixen |
Bronzolo |
Bruneck |
Burgstall |
Corvara |
Deutschnofen |
Eppan |
Feldthurns |
Franzensfeste |
Freienfeld |
Gais |
Gargazon |
Glurns |
Graun im Vinschgau |
Gsies |
Hafling |
Innichen |
Jenesien |
Kaltern |
Karneid |
Kastelbell-Tschars |
Kastelruth |
Kiens |
Klausen |
Kuens |
Kurtatsch |
Kurtinig |
Laas |
Laives |
Lajen |
Lana |
Latsch |
Laurein |
La Val |
Lüsen |
Mals |
Mareo |
Margreid |
Marling |
Martell |
Meran |
Mölten |
Montan |
Moos in Passeier |
Mühlbach |
Mühlwald |
Nals |
Naturns |
Natz-Schabs |
Neumarkt |
Niederdorf |
Olang |
Partschins |
Percha |
Pfalzen |
Pfitsch |
Plaus |
Prad |
Prags |
Prettau |
Proveis |
Rasen-Antholz |
Ratschings |
Riffian |
Ritten |
Rodeneck |
Salorno |
San Martin de Tor |
Sand in Taufers |
Santa Cristina Gherdëina |
St. Leonhard in Passeier |
St. Lorenzen |
St. Martin in Passeier |
St. Pankraz |
Sarntal |
Schenna |
Schlanders |
Schluderns |
Schnals |
Sëlva |
Sexten |
Sterzing |
Stilfs |
Taufers im Münstertal |
Terenten |
Terlan |
Tiers |
Tirol |
Tisens |
Toblach |
Tramin |
Truden |
Tscherms |
Ulten |
Unsere Liebe Frau im Walde-St. Felix |
Urtijëi |
Vadena |
Vahrn |
Villanders |
Villnöß |
Vintl |
Völs am Schlern |
Vöran |
Waidbruck |
Welsberg-Taisten |
Welschnofen
**Tzintzuntzán** on kaupunki, joka sijaitsee Michoacánin osavaltiossa Keski-Meksikossa 53 kilometrin päässä osavaltion pääkaupungista Moreliasta ja viidentoista kilometrin päässä Pátzcuarosta. Tzintzuntzán tunnetaan siitä, että se toimi taraskien pääkaupunkina ennen kuin espanjalaiset valloittivat alueen 1520-luvulla. Nykyisin Tzintzuntzán on vanhojen kulttuureidensa vuoksi arkeologinen kohde ja siellä suoritetaan arkeologisia kaivauksia. 

12. vuosisadalla perustetun, rikkaan historian omaavan sekä vuonna 1930 kaupungin arvon saaneessa Tzintzuntzánissa asui vuonna 2005 noin 12 000 asukasta. Tzintzuntzánissa vietetään myös monia festivaaleja, joista kaupunki on kuuluisa.

Lähteet
-------

*

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tzintzuntzán** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Comforter** on sukupuuttoon kuollut englantilainen koirarotu.

Ulkonäkö
--------

Comforter oli pienikokoinen, heiveröinen, hieno, elegantti, siisti ja nätti sylikoira. Mitä pienempi yksilö, sitä enemmän mielihyvää se herätti.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Thomas Bewick kuvaili comforteria äksyksi, pahansisuiseksi ja äänekkääksi. Se ei pitänyt vieraiden ihmisten läheisyydestä.

Alkuperä
--------

Rotu oli olemassa ainakin 1500-luvulta alkaen, ja se oli varhaisin tunnettu brittiläinen kääpiöspanieli. Maailman ensimmäinen koirakirja *Of Englische Dogges* (alun perin julkaistu vuonna 1570, käännetty englanniksi vuonna 1576) sisältää kappaleen, jossa se mainitaan. Naiset pitivät comforteria povessaan, makaamassa sylissään, seuranaan huoneissaan ja salongeissa sekä auttamassa sängyssä saamaan unen päästä kiinni. Sen sanottiin myös lievittäneen vatsakipuja, minkä vuoksi sairastunut ja heikko ihminen usein kantoi sitä povessaan ja sen tuoma lämpö helpotti oireita – toisin sanoen se toimitti ns. "elävän kuumavesipullon" virkaa.

### Etymologia

Comforterin kuvataan olleen koira, jota naiset pitivät lähellä vartaloaan hakeakseen lohdutusta (*comfort*).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 502. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
Maorinkielisen kielikylpykoulun kyltti Seatounissa Uudessa-Seelannissa.
**Kielikylpy** on opetusmenetelmä, jossa vierasta kieltä ("kylpykieltä") käytetään tarkoituksellisesti lapsen ympäristössä, yleensä koulussa tai päiväkodissa. Esimerkiksi koulussa eri oppiaineita voidaan opettaa kylpykielellä. Kielikylpyä käyttävää päiväkotia voidaan nimittää myös kielipesäksi, etenkin jos kylpykielenä on katoamisuhan alainen vähemmistökieli.

Kielikylpy perustuu ajatukseen, että lapsi omaksuu kylpykielen samalla tavalla kuin äidinkielen: kuulemalla sitä ympäristössään ja käyttämällä sitä todellisissa viestintätilanteissa. Kielikylpyopetuksen tavoitteena on kaksikielisyys, eli lapset oppivat toisen kielen ilman että heidän äidinkielensä kärsii. Kielikylpy kestää yleensä vuosia, ja opettajien pitäisi olla kaksikielisiä. Myös kodin ja koulun välinen yhteistyö on tärkeää.

Äidinkielen ja kylpykielen järjestys ja laajuus on erilainen eri kielikylpymuodoissa: 

* *Varhainen täydellinen kielikylpy* tarkoittaa sitä, että opetus tapahtuu aluksi kokonaan kylpykielellä ja äidinkielen osuus kasvaa myöhemmin. Viidennellä tai kuudennella luokalla kylpykielen ja äidinkielen määrä vakiintuu, ja kylpykielen osuus on vähintään puolet.
* *Varhainen osittainen kielikylpy* käyttää aluksi jonkin verran vähemmän kylpykieltä kuin täydellinen kielikylpy.
* *Viivästetty kielikylpy* ja *myöhäinen kielikylpy* aloitetaan vasta ala-asteen lopussa tai yläasteen alussa.

Kielikylpyopetus sai alkunsa Kanadassa 1960-luvulla. Suomessa varhaista täydellistä kielikylpyä on käytetty ruotsin opetuksessa vuodesta 1987, ja sitä on tutkittu Vaasan yliopiston kielikylpyprojektissa.

Tutkimusten mukaan kielikylpy on tehokas opetusmenetelmä, eikä se haittaa äidinkielen kehitystä. Kielikylvyn avulla on mahdollista saavuttaa toiminnallinen kaksikielisyys. Tämä tarkoittaa sitä, että oppilaat ymmärtävät kylpykieltä yhtä hyvin kuin syntyperäiset kielen puhujat, mutta lukeminen ja kirjoittaminen ei yllä samalle tasolle. Kaikki kielen osa-alueet eivät myöskään kehity tasapuolisesti, vaan sanaston, kieliopin ja kielen sosiaalisen vaihtelun hallinta jää heikommaksi. Toisaalta kielikylvyn avulla saavutetaan parempia oppimistuloksia kuin millään muulla kielenopetuksen menetelmällä, ja lisäksi kielikylpyoppilaalle kehittyy myönteinen asenne kylpykielen kulttuuria kohtaan.

Lähteet
-------

Järvinen, Heini-Marja & Nikula, Tarja & Marsh, David: Vieraskielinen opetus.  *Kari Sajavaara & Arja Piirainen-Marsh: Kielenoppimisen kysymyksiä*, 1999, s. 229-258. Jyväskylä:  Soveltavan kielentutkimuksen keskus, Jyväskylän yliopisto. ISBN 951-39-0621-3.  

### Viitteet

1. ↑  Järvinen ym. s. 230.
2. 1 2  Järvinen ym. s. 231.
3. 1 2  Järvinen ym. s. 232.
4. ↑  Järvinen s. 237-238.
**Comic Book Legal Defense Fund** (CBLDF) on yhdysvaltalainen säätiö, joka on omistautunut puolustamaan sarjakuva-alalla työskentelevien oikeuksia Yhdysvaltain perustuslain ensimmäisen lisäyksen mukaiseen sananvapauteen (ilmaisunvapauteen). Voittoa tuottamaton järjestö on esimerkiksi auttanut alan ihmisiä näiden jouduttua sarjakuvien sisällön takia tekijöinä, tai kauppiaina vastakkain viranomaisten kanssa ja ohjannut syytetyille ihmisten tekemiä lahjoituksia. Järjestö pyrkii saamaan sarjakuville samat vapaudet ilmaisuun, kuin muullakin taiteelle, kuten kirjallisuudella ja elokuvalla on.

Säätiö aloitti toimintansa virallisena järjestönä tammikuussa 1990 rahoilla, jotka jäivät yli Illinoislaisen kauppiaan 'Friendly Freddien' puolustamiseen lahjoitetuista varoista. CBLDF:n puolustamien sarjakuva-ammattilaisten joukossa on muun muassa Michael Diana. Säätiön aktiiveja ovat muun muassa käsikirjoittaja Neil Gaiman ja sarjakuvantekijät Jeff Smith ja Frank Miller.

Katso myös
----------

* Painovapaus
* Sananvapaus
* Sensuuri

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Comic Book Legal Defense Fund Viralliset sivut
**Yangwei** (kiin. 揚威) oli Kiinan Qing-dynastian Beiyangin laivaston vuonna 1880 vesillelaskettu Chaoyong-luokan panssarikansiristeilijä. Alus upposi ensimmäisessä Kiinan-Japanin sodassa 17. syyskuuta 1894.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Chaoyong-luokka*
*Yangwei* tilattiin 1880 Armstrong Whitworthilta Elswickistä ja sen köli laskettiin 15. tammikuuta 1880 Low Walkerin telakalla numerolla 407. Alus laskettiin vesille 29. tammikuuta 1881 ja George Rendellin suunnittelema alus valmistui puoli vuotta myöhemmin 14. heinäkuuta.

Palvelus
--------

Alus lähti 9. elokuuta 1881 Kiinan lipun nostettuaan sisaraluksensa *Chaoyongin* kanssa Newcastlesta Weihaiweihin, jonne ne saapuivat lokakuun puolivälissä. *Yangwein* hiilet olivat loppuneet Välimerellä ja se oli ollut kaksi vuorokautta tuuliajolla. Alus menetti suezin kanavassa potkurin ja se ajoi matalikolle Kantonjoella, mitkä olivat paikallisten luotsien aiheuttamia harmeja.

Kumpikin alus liitettiin Beiyangin laivastoon. Kiinan ja Japanin suhteiden kiristyessä Koreassa alukset lähetettiin 1886 amiraali Ding Ruchangin osaston mukana Inchoniin. *Yangwei* ei heikon kuntonsa vuoksi ylittänyt kymmenen solmun nopeutta ja samoin osa sen aseistuksesta oli toimintakunnoton.

Ensimmäisen Kiinan-Japanin sodan puhjettua alus kuului amiraali Dingin taistelulinjaan Jalujoen taistelussa 17. syyskuuta 1894, vaikka sen vikoja ei oltu korjattu. Alusta vastaan hyökkäsi keisarillisen Japanin laivaston risteilijät *Yoshino*, *Takachiho*, *Akitsushima* ja *Naniwa*, joiden ampumat 4,7 tuuman kranaatit tekivät aluksella suurta tuhoa. Aluksella syttyi tulipalo vernissalla käsiteltyjen puuosien sytyttyä hallitsemattomaan tuleen. Alus menetti ohjattavuuden ja se törmäsi *Jiyuaniin*. Lopulta pahoin vaurioitunut alus upposi matalaan veteen.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Brook, Peter: *Warships for Export Armstrong Warships 1867–1927*. Kent, Englanti: World Ship Society, 1999. ISBN 0-905617-89-4. (englanniksi)
* Wrigth, Richard N. J.: The Peiyang and Nanyang Cruisers of the 1880s.  *Warship*, 1996, XX. vsk, s. 95-110. Lontoo, UK:  Conway Maritime Press. ISBN 0-85177-685-X.   (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Brook, Peter s. 48
2. ↑  Brook, Peter s. 51

Chaoyong-luokan panssarikansiristeilijät

|  |
| --- |
| *Chaoyong* - *Yangwei* |
| Edeltäjä: ei – Seuraaja: *Jiyuan* |
**Yannick Bolasie** (s. 24. toukokuuta 1989 Lyon, Ranska) on Ranskassa syntynyt kinshasankongolainen jalkapalloilija. Hänellä on myös Englannin kansallisuus, sillä hän eli nuoruutensa Englannissa ja aloitti pelaajauransa siellä. Bolasie pelaa kuitenkin Kongon demokraattisen tasavallan jalkapallomaajoukkueessa. Pelipaikaltaan hän on laitahyökkääjä.

Seurajoukkueura
---------------

Englantilaisessa Rushden & Diamondsissa uransa aloittanut Bolasie siirtyi vuonna 2007 maltalaiseen Floriana FC:hen, jossa hän teki pääsarjadebyyttinsä. Vain kauden Maltalla pelattuaan Bolasie palasi takaisin Englantiin, nyt Plymouth Argylen riveihin. Hän edusti seuraa vuodesta 2008 vuoteen 2011, jonka aikana hän oli kerran lainalla kasvattajaseurassaan Rushden & Diamondsissa ja kaksi kertaa Barnet FC:ssä. Plymouthissa pelejä kertyi 51 ja maaleja kahdeksan. 

Kesällä 2011 Bolasie siirtyi tuolloin Englannin Mestaruussarjassa pelanneeseen Bristol Cityyn. Cityä hän edusti vain kauden, ennen kuin siirtyi kaudeksi 2012-13 niin ikään Mestaruussarjassa pelanneeseen Crystal Palace FC:hen. Palace pelasi hienon kauden ja Bolasie iski kolme maalia, kun seura nousi yllättäen Valioliigaan ja Bolasie pääsi tekemään Valioliigadebyyttinsä. Se tapahtui elokuussa 2013. Fanien suosikiksi kikoillaan ja nopeilla pyrähdyksillään noussut Bolasie teki avausmaalinsa Valioliigassa syyskuussa 2014 Evertonia vastaan. Huhtikuussa 2015 hän teki uransa ensimmäisen hattutempun Sunderland AFC:tä vastaan. Kaudella 2014-2015 Bolasie teki 34 ottelussa neljä maalia ja seuraavalla kaudella 26 ottelussa viisi maalia.

Bolasie siirtyi elokuussa 2016 Evertoniin lähes 25 miljoonan punnan siirtosummalla. Hän on tehnyt 29 valioliigaottelussa kaksi maalia. Hän on ollut Everton-vuosinaan lainakomennuksilla Aston Villassa, Anderlechtissa ja Sportingissa.

Maajoukkeura
------------

Bolasie olisi voinut edustaa joko synnyinmaatansa Ranskaa, kasvumaatansa Englantia tai vanhempiensa kotimaata Kongon demokraattista tasavaltaa. Hän kieltäytyi kutsusta pelata Kongon paidassa vuoden 2013 Afrikan-mestaruuskisoissa vedoten seurajoukkuesyihin. Bolasie kuitenkin hyväksyi Kongon demokraattisen tasavallan kutsun myöhemmin ja debytoi maajoukkueen paidassa Libyaa vastaan MM-karsintaottelussa vuonna 2013. Hän oli mukana myös vuoden 2015 Afrikan-mestaruuskilpailuissa, joissa hän pelasi kuusi ottelua ja saavutti pronssia. Vuoden 2019 Afrikan-mestaruuskilpailuissa hän pelasi kolme ottelua.

Muuta
-----

Niin ikään Kongon demokraattisesta tasavallasta kotoisin olevat jalkapalloilijat Lomana ja Kazenga LuaLua sekä entinen jalkapalloilija Trésor Kandol ovat Bolasie serkkuja. Lomana LuaLua pelaa nykyisin Peterborough Sportsissa ja hänen veljensä Kazenga LuaLua Lutonissa.

Lähteet
-------

* Yannick Bolasie Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Mekaanisen kWh-mittarin osat:  
 1. Jännitekela, kytketty mitattavan tehon rinnalle.  
 2. Virtakela - kytketty sarjaan kuorman kanssa.  
 3. Staattori - keskittää ja rajaa magneettikenttää.  
 4. Pyörivä alumiinikiekko  
 5. Jarruttavat kestomagneetit  
 6. Akseli.  
 7. Asteikko ja osoittimet.
Myös yksittäisen sähkölaitteen tehoa ja kulutusta voi mitata. Näitä mittareita saa lainaan esimerkiksi kirjastoista.
**Kilowattituntimittarilla** (*kWh-mittari* tai *sähkömittari*) mitataan kulutetun sähköenergian määrää. Kotitalouksilta mitataan vain pätötehon kulutus, mutta suuremmilta sähkönkäyttäjiltä mitataan myös loisteho. Joissain tapauksissa mittarilla voidaan mitata sähköä useammissa tariffiluokissa, kuten esimerkiksi erihintaiset päivä- ja yösähkö erikseen.

Toiminta
--------

Vanhemmissa mittareissa on kaksi sähkömagneettia, jotka aiheuttavat pyörrevirtoja alumiinikiekkoon. Pyörrevirrat aiheuttavat kiekkoon voiman, joka saa kiekon pyörimään. Alumiinikiekon toisella laidalla on kestomagneetti, joka pyrkii hidastamaan kiekon pyörimistä. Alumiinikiekon pyöriminen on verrannollinen sähkömagneettien kautta kulkevaan tehoon. Alumiinikiekon pyöriminen välitetään hammasrattaiston välityksellä laskurille tai viisareille, joista kulutettu energia voidaan lukea.

Uudemmat mittarit toimivat elektronisesti, ne ovat mikroprosessoripohjaisia ja mittaavat vaihejännitteet ja eri vaiheissa kulkevat sähkövirrat. Näistä tiedoista saadaan kulutettu teho watteina. Kun mittausten aikaväli on tiedossa, voidaan tästä laskea kulutettu energia jouleina, tai yleisimmin kilowattitunteina (kWh). Suomessa etäluettavat elektroniset sähkömittarit on otettiin käyttöön pääasiassa vuosien 2008–2013 aikana.

Vanhempien sähkömittareiden käyttöikä oli jopa yli 50 vuotta, kun uudet etäluettavat mittarit on uusittava 15 vuoden välein.

Katso myös
----------

* Etäluettava sähkömittari

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kilowattituntimittari** Wikimedia Commonsissa
**Daniel Greysolon, Sieur du Lhut** (1639–1710) oli ranskalainen turkiskauppias, seikkailija ja tutkimusmatkailija, joka liikkui Pohjois-Amerikan Suurten järvien ympäristössä ja solmi suhteita eri intiaaniheimoihin. Vuonna 1679 hän avusti rauhansopimuksen teossa dakota- ja ojibwa-heimojen välille vuonna 1679.

Greysolon muistutti Robert Cavelier de La Sallea sinä, että molemmat avasivat Ranskalle uusia kauppayhteyksiä Pohjois-Amerikassa. Greysolon ei levittänyt hankkimaansa tietoa alueen maantiedosta, joten hänen vaikutuksensa jäi pienemmäksi. Toisaalta Greysolonia pidettiin luotettavampana miehenä, mikä sai kuvernöörit luottamaan häneen. Hän solmi luottamukselliset suhteet ranskalaisten ja Yläjärven intiaaniheimojen välille, mikä toisaalta oli omiaan ärsyttämään aiemmin välittäjinä toimineita ottawia.

Lähteet
-------

1. ↑  TimePieces: Dakota & Ojibwe Treaty Minnesota Historical Society.  Arkistoitu 22.2.2012. Viitattu 12.11.2008. (englanniksi)
2. ↑  Canadian Biography Online


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Muistokivi Skálholtissa
**Skálholt** on Etelä-Islannissa lähellä Hvítáta sijaitseva entinen hiippakunta. Gissur Teitsson rakensi Skálholtin ensimmäisen kirkon, ja hänen pojastaan Ísleifur Gissurarsonista tuli maan ensimmäinen piispa vuonna 1056. Ísleifurin piispanistuin sijaitsi Skálholtissa. Saagoissa Skálholt mainitaan tärkeänä tiedon ja oppimisen keskuksena. Piispa Klængur Þorsteinssonin aloitteesta Skálholtiin rakennettiin noin vuonna 1155 sauvakirkko. Kirkko rakennettiin norjalaisesta puutavarasta, ja se oli tuolloin koko Pohjolan suurin rakennus. Vanhan sauvakirkon tilalle rakennettiin uusi kirkko 1600-luvulla.

Skálholt tuhoutui tulivuorenpurkauksessa ja maanjäristyksessä vuonna 1784. Hiippakunta lakkautettiin vuonna 1796. Vuonna 1954 Skálholtissa tehtiin arkeologisia kaivauksia, jolloin löydettiin muun muassa piispa Páll Jónssonin kivisarkofagi ja piispansauva.

Lähteet
-------

1. 1 2  Salvesen, Helge: Skálholt *Store norske leksikon*. snl.no. Viitattu 30.11.2021. (norjaksi)
Tulennielijän tavoite on viihdyttää yleisöään.
**Viihde** on yleisnimi kevyelle ajanvietteelle, sellaisille tapahtumille, esityksille tai toiminnoille, joiden tarkoitus on tuottaa huvia tai mielihyvää yksittäiselle ihmiselle tai suuremmalle yleisölle. Yleisö voi osallistua viihteeseen passiivisesti (esimerkiksi television katsominen) tai aktiivisesti (esimerkiksi videopelin pelaaminen).

Esimerkkejä perinteisestä viihteestä ovat muun muassa sirkus, tanssi, huumori, taikuus, musiikki, elokuvat, pelit, huvipuistot, urheilu, teatteri, kirjat, televisio, radio ja lehdet. Useilla edellä mainituilla viihteen muodoilla on kuitenkin muitakin tarkoituksia kuin pelkkä viihdyttäminen.

Viihdeteollisuus tuottaa kaupallista massaviihdettä. Viihdettä esitetään ja käsitellään monissa medioissa. Populaarimusiikkia tai kevyttä musiikkia kutsutaan usein viihdemusiikiksi. Televisiossa on paljon ajanvieteohjelmia, joita ovat muun muassa erilaiset tietovisailuohjelmat. Viihteellisiä aikakauslehtiä on runsaasti. Viihdelehdiksi voidaan osaltaan lukea myös iltapäivälehdet. Radio esittää myös paljon viihteellistä ohjelmaa. Sen lukuisat musiikkiaiheiset ohjelmat voidaan lukea viihteeksi. Kirjallisuuden saralla romaanit on ollut tapana jakaa niin sanottuun taiteelliseen korkeakirjallisuuteen ja kevyeen viihdekirjallisuuteen eli ajanvietekirjallisuuteen. Internetissä on useita portaaleja, jotka ovat ensi sijassa keskittyneet viihteeseen. Viihde-elektroniikka tarkoittaa erilaisia kodin mukavuutta lisääviä laitteita, kuten televisiota ja radiota. Kolikkopelit ovat palvelumuotoista viihde-elektroniikkaa.

Katso myös
----------

* Populaarikulttuuri

Lähteet
-------

1. 1 2  Viihde, viihdemusiikki, viihdeteollisuus. *Kielitoimiston sanakirja*. Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen julkaisuja 132. Internet-versio MOT Kielitoimiston sanakirja 1.0. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus ja Kielikone Oy, 2004. ISBN 952-5446-11-5.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **viihde**.
**CityVille 2** oli Zyngan kehittämä ja julkaisema selainpeli. Se julkaistiin Facebookissa 1. marraskuuta 2012 ja oli jatkoa *CityVillelle*. *CityVille 2* erosi edeltäjästä niin, että siinä hyödynnettiin 3D-teknologiaa ja tälle pelille oli oma tarina, jonka juonen mukaan peliä osittain edettiin. Peli oli ilmainen, mutta pelaajilla oli edeltäjän tapaan mahdollisuus ostaa lisäsisältöä.

Zynga ilmoitti 5. helmikuuta 2013, että *CityVille 2* ei enää vastaanota uusia pelaajia, mutta siihen mennessä pelin aloittaneet käyttäjät pystyivät pelaamaan peliä 7. maaliskuuta 2013 asti, jolloin peli suljettiin lopullisesti.

Pelaaminen
----------

*CityVille 2*:ssa merkittäviä eroja edeltäjästä on esimerkiksi se, että peliä pelataan juonen mukaisesti ja se sisältää kolmiulotteisen pelimaailman. Tässä pelissä pelattavuus on perusidealtaan kuitenkin sama kuin edeltäjässä, eli pelaaja voi kerätä veroa lukuisten talojen asukkailta, kerätä rahaa omilta bisneksiltä sekä rakentaa yhteisörakennuksia, asuintaloja ja bisnesrakennuksia. Kun pelaaja aloittaa pelin, hänellä on kaupungissaan kaksi bungalowia, kolme mökkiä ja yksi ruokakauppa. Tässä pelissä pelaaja voi kuitenkin kerätä myös veroa kaupungissa liikkuvilta autoilijoilta. Toisin kuin edeltäjässä, tässä pelissä pelaaja tarvitsee rakennusten rakentamista varten asukkaita, rakennusmiehiä sekä mahdollisesti vähän jotain muuta rakennusmateriaalia. Pelaaja voi saada lisää asukkaita ja rakennusmiehiä klikkaamalla ympäri kaupunkia ajelevia autoja. Henkilöautoa klikkaamalla pelaaja saa lisää asukkaita ja avolavoja klikkaamalla puolestaan lisää rakennusmiehiä.

Tässä pelissä pelaaja voi edeltäjän tapaan tehdä myös vierailuja kavereiden kaupungeissa, joissa pelaaja saa kehitettyä omaa ystävyysmittaria auttamalla kaveriaan samojen asioiden tekemisessä kuin mitä pelaaja tekee omassa kaupungissa. Tässä pelissä pelaaja voi myös saada laajennettua kaupunkiaan keräämällä lupapapereita (engl. *Zoning Permits*) sekä saamalla tarpeeksi suuri rahasumma ja asukasluku. Toisin kuin edeltäjässä, tässä pelissä pystyy myös tekemään joitakin tosielämässä arkipäiväisiä asioita, kuten sammuttamaan tulipaloja ja tutkimaan johtolankoja rikosalueilta. Tässä pelissä pelaaja voi myös vaihtaa vuorokaudenaikaa päivän ja yön välillä oman haluamisen mukaan.

Vastaanotto
-----------

Gamezebo antoi pelille arvosanaksi 4,5/5 tähteä. Dotmmo puolestaan suhtautui peliä kohtaan negatiivisemmin ja antoi pelille arvosanaksi 5.1/10, sanoen pelistä että "Kaiken kaikkiaan, CityVille 2 kaatuu kaupunginrakentamisen lajityyppiin pettymyksen, mielipahan ja tylsistymisen kera".

Lähteet
-------

1. ↑  Zynga Builds New Ways to Play With Launch of CityVille 2 *investor.zynga.com*.  Arkistoitu 12.4.2013. Viitattu 30.11.2012.
2. ↑  Inside Social Games: Zynga shutting down CityVille 2 *insidesocialgames.com*.
3. ↑  GameZebo: CityVille 2 Review *gamezebo.com*.  Arkistoitu 9.11.2012. Viitattu 30.11.2012.
4. ↑  Dotmmo: CityVille 2 *dotmmo.com*.
Curt Weibull nuorena. Valokuva: hovivalokuvaaja Rahmn Lundissa.
**Curt Hugo Johannes Weibull** (19. elokuuta 1886 Lund – 10. marraskuuta 1991) oli ruotsalainen historioitsija.

Hän oli Martin Weibullin ja Sophie Winbergin poika, ja Lauritz Weibullin veli. Hän opiskeli Lundissa, tuli filosofian tohtoriksi ja dosentiksi esittämällä siellä vuonna 1915 teoksensa *Saxo: kritiska undersökningar i Danmarks historia från Sven Estridsens död till Knut VI*. Hän oli veljeänsä Lauritzia synteetikkona rohkeampi myöhemmin urassaan, mutta aluksi hän oli radikaali lähdekriitikko. Hän on käsitellyt Ruotsin ja Tanskan valtakuntien muodostumista sekä 1600-lukua. Varsinkin aikaisempi Saxo Grammaticus -tutkinto sai maistaa hänen jyrkkää metodiaan. Häntä pidetään konservatiivisesta historiankirjoituksesta poikkeavaa historioitsijana. 

Vuosina 1927–1953 Curt Weibull oli historian professorina Göteborgin korkeakoulussa.

Teokset
-------

* *Drottning Christina* (1931)
* *Die Auswanderung der Goten aus Schweden* (1958)
* *Källkritik och historia: Norden under äldre medeltiden* (1964)
* *Die Geaten des Beowulfepos und Die dänischen Trelleburgen : zwei Diskussionsbeiträge* (1974)
* *Beowulfs geater*, i "Historielärarnas förenings årsskrift" 1976/77
* *Riksdagen i Kronhuset och Carl X Gustafs död i Göteborg 1660*, Curt Weibull, utgiven av Göteborgs historiska museum 1957

Lähteet
-------

* *Nationalencyklopedin*: "Curt Weibull" (2010-02-01)
* *Svensk uppslagsbok* 29. Malmö 1936

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Skyyttiläinen jousimies kuvattuna Epiktetoksen punakuviotekniikalla koristelemassa lautasessa, n. 520–500 eaa.
**Skyyttiläiset jousimiehet** (m.kreik. Σκύθαι (ἱππο)τοξόται, *Skythai (hippo)toksotai*, yksikössä Σκύθης (ἱππο)τοξότης, *Skythēs (hippo)toksotēs*) olivat antiikin Ateenan kaupunkivaltion omistamia orjia, jotka toimivat kaupungin poliisijoukkoina. Näiden tehtävänä oli järjestyksen ylläpito muun muassa Agoralla sekä ekklesian eli kansankokouksen, bulen eli neuvoston sekä heliaian ja muiden oikeusistuinten kokoontumisissa.

Skyyttiläisten jousimiesten pito aloitettiin Ateenassa Salamiin taistelun vuonna 480 eaa. jälkeen, jolloin kaupunkivaltion sanotaan ostaneen 300 orjaa Skyytiasta. Joukkojen perustajaksi mainitaan Speusinos. Tämän vuoksi ne tunnettiin myös nimellä *speusinioi* (σπευσίνιοι). Järjestelmästä tiedetään antiikin lähteiden kautta vain vähän. On mahdollista, että myöhempinä aikoina kaikki joukoissa toimineet eivät enää olleet skyyttejä, sillä ateenalaisilla vaikuttaa olleen tapana sanoa kaikkia valtion orjia skyyteiksi. Valtion orjina heidän asemansa oli tavallisia orjia parempi ja vastasi jotakuinkin metoikkeja. Skyyttiläisiä jousimiehiä oli myöhemmin eri lähteiden mukaan mainitut 300 tai jopa 1 000, ja heidän asemapaikkansa oli alun perin Agora ja myöhemmin Areiopagi. Jousimiehillä oli ilmeisesti oikeus käyttää voimaa kansalaisia kohtaan tietyissä tilanteissa.

Skyyttiläiset jousimiehet esiintyvät joskus hahmoina attikalaisissa komedioissa erityisesti Aristofaneella (*Akharnalaiset*, *Lysistrate*, *Naishallitus*, *Naistenjuhla*, *Ritarit*). Näin ei ole täyttä varmuutta, kuinka totuudenmukaisen kuvan jousimiesten toiminnasta näytelmät antavat. Aristofaneella jousimiehet lyövät joskus huonosti käyttäytyviä tai saattavat pidättää ihmisiä. Aristofanes tekee myös pilaa näiden vierasperäisestä puhetavasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: Σκύθης *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Roberts, J. W.: *City of Sokrates: An Introduction to Classical Athens*, s. 34, 63, 77. Routledge, 1998. ISBN 0203194799.
3. 1 2 3 4 5 6 7  Baughman, Elizabeth: Scythian Archers The Stoa Consortium.  Arkistoitu 13.1.2019. Viitattu 5.11.2018.
4. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: σπευσίνιοι *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **skyyttiläiset jousimiehet** Wikimedia Commonsissa
**City Hall** on konserttitalo Newcastle upon Tynessä. Se avattiin 1927, ja se rakennettiin saman projektin yhteydessä kuin viereinen kaupunginkylpylä.

Rakennus on tehty hiekkakivestä, ja siihen kuuluu myös kellotorni. City Hallissa on seitsemän erillistä salia. Pääkonserttisali on 820-paikkainen, ja tanssisali on 14 metriä korkea. Ensimmäisten 40 toimintavuoden aikana City Hallissa soitti monet suuret orkesterit, muun muassa kapellimestari Malcolm Sargentin johdolla, ja monet sooloartistit, kuten Yehudi Menuhin ja Kathleen Ferrier. 1960-luvulla popmusiikin läpimurron jälkeen konserttisalissa ovat esiintyneet myös monet pop- ja rockmuusikot. City Hallissa on pidetty musiikkitapahtumien lisäksi konferensseja, messuja, seminaareja, häitä ja muita tapahtumia.

City Hallin urut ovat historiallisesti merkittävät, ja British Institute of Organ Studies on määritellyt sen omassa luokituksessaan ykkösluokkaan. Durhamilainen Harrison & Harrison valmisti urut 1928–1929. Niitä ei kuitenkaan ole juurikaan käytetty 1970-luvun alun jälkeen, ja ne eivät ole enää soittokunnossa. Niiden kunnostamista on kuitenkin suunniteltu.

Lähteet
-------

1. 1 2  About Us Newcastle City Hall.  Arkistoitu 3.9.2011. Viitattu 3.9.2011. (englanniksi)
2. 1 2  City Hall Civic Precinct Newcastle.  Arkistoitu 17.2.2011. Viitattu 3.9.2011. (englanniksi)
3. ↑  THE organ in Newcastle upon Tyne City Hall The Newcastle and District Society of Organists.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 3.9.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Konserttitalon kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Viihdekuoro Cantarelli** on tamperelainen sekakuoro, jossa laulaa tällä hetkellä noin 40 laulajaa.

Historia
--------

Viihdekuoro Cantarelli perustettiin vuonna 1996. Kuoron ensimmäiseksi johtajaksi saatiin Mika Siekkinen, ja jo helmikuussa 1997 Cantarelli voitti Viihdekuoroliiton järjestämän, Helismaan tuotantoon perustuvan valtakunnallisen viihdekuorokilpailun.

Sittemmin kuoronjohtajina ovat toiminet musiikin ammattilainen Masi Luoma ja Tuija "Gilda" Lehtonen.

Kuoron taiteellinen johtaja on tällä hetkellä Hanne-Leena Sepponen.

Ohjelmisto
----------

Cantarellin ohjelmisto on viihteellistä, pianolla säestettyä tai ilman säestystä esitettävää musiikkia. Ohjelmistossa on iskelmiä, musikaalisävelmiä, pop-musiikkia ja swing-sävytteistä amerikkalaista tanssimusiikkia ikivihreistä nykypoppiin. Sovitukset ovat pääasiassa Mika Siekkisen ja Masi Luoman.

Esiintymiset
------------

Kuoro konsertoi aktiivisesti Tampereella ja lähiympäristössä. Lisäksi vierailuja on tehty Latviaan, Liettuaan, Brysseliin, Belgiaan, Espanjaan ja Saksaan. Lauluin on tervehditty konserttien lisäksi hääpareja, ylioppilaita, eläkkeelle lähtijöitä, yrityksiä merkkipäivänään ja onpa saatettu joku viimeiselle matkalleenkin.

Kilpailut
---------

* 1. sija valtakunnalliset viihdekuoropäivät 1997 ja 1999
* Kultaisimman kuoron palkinto Hämeenlinnan viihdemusiikkiviikolla 1999
* 2. sija Kotkan Meripäivillä, säestyksellisten kuorojen sarjassa 1999
* 2. sija viihdekuorojen kilpailuissa ja kuoro sai palkinnon vakuuttavimmasta esityksestä Hämeenlinnassa 2002
* 2. sija Tampereen joululaulukilpailussa 2008

Levyt
-----

* *Cantarelli laulaa*, 1999. Levyn teemana on suomalaisuus. Suomalaisten tekemiä lauluja suomeksi esitettynä, Mika Siekkisen johdolla.
* *Joululevy Kulkuset*, 2001. Mika Siekkisen johdolla tehty Cantarellin 5-vuotisen uran levy.
* *Cantarelli goes Tampere*, 2003, jonka teemana on tamperelaisuus. Levy tehtiin Masi Luoman ja Susanna Lehtosen johdolla. Kuoro sai Juicelta tekstiä uuden levyn kanteen. Tekstissä maestro muistelee ensikohtaamistamme ja suhdettaan omien laulujensa kuunteluelämyksiin. Iloksemme hän kertoo mieltyneensä kuoron tapaan tulkita lauluja.

> »Jos Cantarelli on ottanut tehtäväkseen löytää lauluista ytimen, sielun ja pohjattoman ihmisyyden kaipuun, voimme olla turvallisilla mielin. Cantarelli osaa asiansa, ja minä ainakin olen siitä ylpeä; elämäntehtäväni ei ole sittenkään ollut pelkkää vastatuuleen kusemista. Samoin uskon ajattelevan kaikkien lauluntekijöiden, jotka Cantarellin käsittelyyn ovat päässeet.»   
> (Juice Leskinen, 2003)
> 
> 

* *Teinari*, 2011, Beeduuri oy. Levy juhlistaa Viihdekuoro Cantarellin 15-vuotista taivalta. Levylle on hiottu kuorosta timanttinen sointi Tuija Kallosen (nyk. Lehtonen) johdolla.

Lähteet
-------

* Kotkan merimieslaulufestivaalien palkintoluettelo[vanhentunut linkki]
* Sulasolin uutinen Tampereen joululaulukilpailun finaalista[vanhentunut linkki]
* Viihdekuoro Cantarellin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Uusi Fuengirola s.10 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Beeduuri (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Fanisivut Facebookissa
**Puskuriliuos** on liuos, jonka pH-arvo ei muutu huomattavasti happoa tai emästä lisättäessä tai liuosta laimennettaessa.

Puskuriliuos valmistetaan heikosta haposta ja sen suolasta, tai heikosta emäksestä ja sen suolasta. Puskuriliuos on tehokkaimmillaan, kun liuoksen pH on yhtä suuri kuin sen valmistukseen käytetyn yhdisteen pKa-arvo (*pKa = -log10Ka*). Puskuriliuos vaikuttaa parhaiten, kun sen pH on korkeintaan yhden yksikön päässä halutun puskuroitavan liuoksen pKa-arvosta.

Luonnollisia puskuriliuoksia ovat mm. veri, jonka pH pysyy hyvin vakaana fysiologisessa pH:ssa 7,4.

Puskuriliuoksen toimintaperiaate
--------------------------------

Emäs hajoaa liuetessaan konjugaattihapoksi muodostaen samalla veden kanssa hydroksidi-ionin (OH-). Hydroksidi-ioni reagoi puskuriliuoksen hapon HA kanssa muodostaen emästä A-. Jos lisättävän hydroksidi-ionin määrä on pieni, on myös [HA]:n ja [A-]:n suhteen muutos pieni. Reaktioyhtälö:

{\displaystyle OH^{-}+HA\rightarrow A^{-}+H\_{2}O}

Happo dissosioituu vesiliuoksessa konjugaattiemäkseksi ja protoniksi, joka reagoi veden kanssa muodostaen oksoniumionin H3O+. Oksoniumioni reagoi puskuriliuoksessa olevan emäksen A- kanssa muodostaen happoa HA, mutta tässäkään tapauksessa pieni oksoniumionikonsentraation lisäys ei vaikuta [HA]:n ja [A-]:n suhteeseen merkittävästi. Reaktioyhtälö:

{\displaystyle H\_{3}O^{+}+A^{-}\rightarrow HA+H\_{2}O}

Puskuriliuoksen pH
------------------

Puskuriliuoksen pH voidaan laskea Henderson–Hasselbalchin yhtälöllä:

{\displaystyle pH=pK\_{a}+\log \_{10}{[A^{-}] \over [HA]}}, jossa Ka
käytetyn hapon happovakio, [A-] emäksen konsentraatio ja [HA] hapon konsentraatio.

Puskuriliuoksen pH riippuu valituista aineista ja niiden suhteellisista konsentraatioista, mutta liuoksen varsinainen kyky puskuroida happoja ja emäksiä, puskurikapasiteetti, määräytyy aineiden absoluuttisesta määrästä puskuriliuoksessa.

Katso myös
----------

* Alkaliteetti ja Asiditeetti
* Happamuudensäätöaine