recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Suomessa rekkaribongauksessa tarkkaillaan suomalaisia autojen rekisterikilpiä.
**Rekisterikilpinumerotarkkailu** eli **rekkaribongaus** on harrastus, jossa tarkoitus on etsiä autojen rekisterikilpien numerot järjestyksessä esimerkiksi 1:stä 999:ään. Tarkkailua harrastetaan muun muassa Suomessa, Isossa-Britanniassa, Yhdysvalloissa ja Ruotsissa.

Idea
----

Rekkaribongausta voi harrastaa yksin tai muiden kanssa. Tarkoituksena on tarkkailla autojen rekisterikilpiä ja etsiä niistä numerot järjestyksessä esimerkiksi 1:stä 999:ään tai vaihtoehtoisesti "väärinpäin" aloittaen esimerkiksi 999:stä 1:een. Rekisteritunnusten kirjaimilla ei ole väliä. Suomessa tarkkailun kohteena ovat pääasiassa suomalaiset musta- tai valkopohjaiset autojen rekisterikilvet, joissa on 1–3 kirjainta ja 1–3 numeroa, mukaan lukien Ahvenanmaan kilvet. 

Turun Seudun Rekisterikilpinumerotarkkailijoiden Klubin mukaan eivät käy perävaunujen, moottoripyörien tai mopojen kilvet, keltapohjaiset työkonekilvet, diplomaattikilvet tai puolustusvoimien kilvet.*lähde?*

Bongattavat kilvet on nähtävä itse omin silmin, ja kilvissä saa olla vain sillä hetkellä etsittvää luku. Numeroon 999 pääseminen voi kestää useita vuosia.

Kilpitarkkailija voi pitää kirjaa edistymisestään. Päiväkirjaan voi merkitä esimerkiksi auton rekisteritunnuksen, päivämäärän ja kunnan, josta kilpi on bongattu. Kilpitarkkailijat voivat auttaa toisiaan kertomalla esimerkiksi internetissä, mistä tiettyjä numeroita löytää, tai huomauttaa, mikäli bongaa toisen tarkkailijan etsimän kilven, eikä tämä itse sitä huomaa.

Populaarikulttuurissa
---------------------

* Elokuvan *Valkoinen kaupunki* (2006) päähenkilö Veli-Matti Lehtonen harrastaa rekkaribongausta.
* Elokuvan *Jeepers Creepers* (2001) päähenkilöt pelaavat rekkaribongausta elokuvan alussa.
* Phoebe pelaa rekkaribongausta liftarin kanssa *Frendit*-televisiosarjan jaksossa *The One After Vegas*.
* Yle TV2:en komediasarjassa Saastamoisen poika (1989) Ahti Kuoppalan esittämä Saastamoinen harrastaa rekisterikilpien bongausta.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Säännöt Turun seudun rekiserikilpinumerotarkkailijoiden klubi. Viitattu 23.6.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Turun Seudun Rekisterikilpinumerotarkkailijoiden Klubi
* Consecutive Number Plate Spotting (englanniksi)
* Facebook: Rekkaribongaus
Fotografiska, Tukholma
Fotografiska, Tallinna
**Fotografiska** on yksityinen valokuvataiteen näyttelytila Tukholman Södermalmilla, Tallinnan Telliskiven alueella ja New Yorkissa. 

Tukholmassa se sijaitsee Stora Tullhusetin tiloissa Stadsgårdenissa osoitteessa Stadsgårdshamnen 22. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Ferdinand Boberg vuonna 1905, ja se muutettiin nykyiseen käyttöön vuosina 2008–2010. Museo avattiin yleisölle 21. toukokuuta 2010.

Vaikka Fotografiskaa ylläpitää yhtiö nimeltä Svenska Fotografiska museet AB, sitä ei pidä sekoittaa Tukholman Moderna museetin valokuvakokoelmiin, jotka toimivat vuosina 1971–1988 itsenäisenä museona nimellä Fotografiska Museet.

Fotografiska ei ole museo siinä mielessä, ettei sillä ole omia kokoelmia, julkista tukea eikä tutkimustoimintaa, vaan toiminta perustuu vaihtuviin näyttelyihin ja pääsylipputuloihin. 5 500 neliömetrin kokonaispinta-alasta on näyttelytilaa 2 500 neliömetriä. Näyttelyiden lisäksi Fotografiskalla on oheistoimintaa, kuten korkeatasoinen ravintola, komediaklubi ja valokuvauksen kurssitoimintaa nimellä Fotografiska Academy.

Fotografiska avasi uuden taidehallin Tallinnassa 19. kesäkuuta 2019 ja New Yorkissa 14. joulukuuta 2019. Fotografiskan perustivat veljekset Jan ja Per Broman, jotka ovat laajentamassa toimintaansa edelleen franchising-periaatteella Lontooseen ja Shanghaihin. Kansainvälistymisessä on konsulttina mukana suomalainen Berndt Arell. Lontoon Whitechapeliin Fotografiska saa 9 000 neliön tilat, joihin mahtuu puolen tusinaa näyttelyä kerrallaan. New Yorkin tilat ovat Flatironin alueella Park Avenuella, entisessä kirkon lähetystyön talossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Fredric Bedoire: *Stockholms byggnader: Arkitektur och stadsbild*, s. 258. Norstedts, Tukholma 2012.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Om samlingen: Fotografi Moderna museet (Internet Archive).  Arkistoitu 13.11.2014. Viitattu 27.4.2018.
4. 1 2  Jonni Aromaa: Ruotsalaisveljesten museosta kasvoi maailmanluokan bisnes – Fotografiska laajenee ulkomaille, eikä loppua näy *Yle Uutiset*.  23.4.2018. Viitattu 27.4.2018.
5. ↑  *Torstaina avaa ovensa uusi Tallinnan Fotografiska-museo*, www.tallinna24.ee, 19.6.2019. (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 14.12.2019.
6. 1 2  *Ruotsalaiset tekivät sen taas – tukholmalaisveljesten valokuvamuseo Fotografiska avautuu nyt New Yorkissa*, Yle Uutiset, 13.12.2019. Viitattu 14.12.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fotografiska** Wikimedia Commonsissa

* Fotografiska, Stockholm (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Fotografiska 

Tukholman seudun taidemuseot

* Fotografiska
* Hallwylin museo
* Itä-Aasian museo
* Liljevalchin taidehalli
* Millesgården
* Moderna museet
* Ruotsin arkkitehtuurimuseo
* Ruotsin kansallismuseo
* Waldemarsudde
**Takaisin pintaan** on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut dokumenttielokuva, jonka on ohjannut Juan Reina.

Juoni
-----

Takaisin pintaan kertoo vuonna 2014 Norjassa Plurdalenin laaksossa tapahtuneesta luolasukellusonnettomuudesta. Dokumentissa suomalainen luolasukellusryhmä kohtaa pahimman painajaisensa, kun kaksi ryhmän jäsentä menehtyy syvälle luolaan. Onnettomuudesta selvinneet sukeltajat päättävät koota oman pelastusryhmän ja hakea menehtyneet ystävänsä luolasta pois sen jälkeen, kun kansainvälisesti koordinoitu nosto-operaatio todetaan liian vaaralliseksi. Hengenvaarallinen sukellus joudutaan suorittamaan sekä viranomaisilta että uutisvälineiltä salassa.

Dokumenttielokuvassa sukeltajat joutuvat kohtaamaan menehtyneet ystävänsä äärimmäisissä olosuhteissa, joista ovat itse selvinneet hengissä vain muutamia viikkoja aiemmin. Ryhmä on kuitenkin määrätietoisesti päättänyt tuoda ystävänsä takaisin kotiin. Elokuvassa salaista operaatiota seurataan useiden kameroiden avulla sukeltajien rinnalla sekä veden pinnalla että syvällä pinnan alla. 

Nosto-operaatioon osallistunut ryhmä koostui 12 sukeltajasta ja 13 muusta operaatiossa avustaneesta työryhmän jäsenestä. Elokuvassa tapahtumia seurataan kolmen onnettomuudesta selvinneen sukeltajan (Patrik Grönqvist, Kai Känkänen, Vesa Rantanen) sekä sukeltaja Sami Paakkarisen kautta.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive), HS.fi
* (Arkistoitu – Internet Archive), Iltasanomat.fi

### Viitteet

1. ↑   Helsingin Sanomat Kuukausiliite
2. ↑   YLE Uutiset
3. ↑   Elokuvan teaser YouTubessa

Aiheesta muualla
----------------

* Elokuvan kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli käsittelee nyrkkeilijää. Diplomaatista ja suurlähettiläästä katso Kai Helenius (diplomaatti).*

**Kai Helenius** (s. Tampere) on suomalainen nyrkkeilijä.

Helenius karsiutui Torinon 1987 EM-kilpailujen 81 kg:n sarjan ensimmäisellä kierroksella. Kaksi vuotta myöhemmin hän sai samassa painoluokassa pronssia Ateenan EM-kilpailuissa. Hän kukisti puolivälieräottelussa kreikkalaisen Panagiotis Motsakosin tuomariäänin 3–2, mutta joutui luovuttamaan välieräkamppailun Unkarin Lajos Erosia vastaan. Saman vuoden Moskovan MM-kilpailuissa hän eteni puolivälieriin.

Helenius voitti 81-kiloisten Pohjoismaiden-mestaruuden 1986. SM-kilpailuissa hän sai kultaa 81 kg:n sarjassa 1985, 1986, 1987, 1989 ja 1990, hopeaa 75 kg:n painoluokassa 1982 ja 1983 sekä 81-kiloisissa 1984. Seuratasolla hän edusti Tampereen Työväen Nyrkkeilijöitä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kai Helenius BoxRec.com. Viitattu 16.9.2023. (englanniksi)
2. ↑  27.European Championships - Torino, Italy - May 28 - June 7 1987 *amateur-boxing.strefa.pl*. Viitattu 3.10.2009. (englanniksi)
3. ↑  28.European Championships - Athens, Greece - May 29 - June 3 1989 *amateur-boxing.strefa.pl*. Viitattu 3.10.2009. (englanniksi)
4. ↑  5.World Championships - Moscow, Soviet Union - September 17 - October 1 1989 *amateur-boxing.strefa.pl*. Viitattu 3.10.2009. (englanniksi)
5. ↑  17.Nordic Championships - Helsinki, Finland - 1986 *amateur-boxing.strefa.pl*. Viitattu 3.10.2009. (englanniksi)
6. ↑  SM-mitalistit 1951–1999 *nyrkkeilyliitto.com*.  Arkistoitu 24.9.2016. Viitattu 21.7.2013.
Hyperosidin rakenne
**Hyperosidi** on fenoli, joka kuuluu flavonoideihin, Se on ominaisuuksiltaan antioksidantti ja antibakteerinen. Sitä on mesiangervossa, mustaherukan, omenapuun, pihlajan ja vadelman lehdissä, niittyhumalassa ja piharatamossa. Hyperosidia on myös orapihlajassa ja mäkikuismassa ja se on vaikuttavana aineena lääketehtaiden ja luontaistuotteiden valmistajien valmistamissa rohdosvalmisteissa.

Hyperosidin rakennekaava on C21H20O12, moolimassa 464,4 g/mol, sulamispiste 232 - 233 °C, kiehumispiste 872.63 °C, tiheys 1.879 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3) ja CAS-numero 482-36-0.

Lähteet
-------

1. ↑  Sinikka Piippo: "Fenolit", *Villivihannekset*, s. 216. Helsinki: Minerva, 2016. ISBN 978-951-312-278-9.
2. ↑  Orapihlaja *yrttitarha.fi*.  Arkistoitu 6.12.2022. Viitattu 21.11.2022.
3. ↑  Mäkikuisma  2013. Tetrasys.  Arkistoitu 7.10.2022. Viitattu 21.11.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Käyttöturvallisuustiedote: Hyperosidi
* PubChem: Hyperoside (englanniksi)
* Human Metabolome Database (HMDB): Quercetin 3-galactoside (englanniksi)
* Food Component Database (FooDB): Hyperin (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Hyperin (englanniksi)
* Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Hyperoside (englanniksi)
**Charlestonin kirkkoammuskelu** tapahtui 17. kesäkuuta 2015, kun 21-vuotias Dylann Roof tappoi yhdeksän afroamerikkalaista Emanuel African Methodist Episcopal Church -kirkossa Etelä-Carolinan osavaltiossa. Yksi kuolonuhreista oli demokraattisen puolueen osavaltionsenaattori ja kyseisen kirkon pastori Clementa C. Pinckney. Valkoista ylivaltaa kannattanut Roof tuomittiin kuolemanrangaistukseen liittovaltion tuomioistuimessa 10. tammikuuta 2017 ja elinkautiseen vankeuteen Etelä-Carolinan osavaltion oikeudessa 10. huhtikuuta.

Silminnäkijöiden mukaan Roof kysyi pastori Pinckneyä nimeltä tullessaan kirkkoon ja istui tämän viereen. Kirkossa oli meneillään Pinckneyn pitämä raamattupiiri, ja Roof istui ihmisten joukossa lähes tunnin. Hän alkoi väitellä muiden kanssa ja rupesi yhtäkkiä ampumaan rukoilemaan alkaneita ihmisiä. Kun yksi paikalla olijoista yritti rauhoittaa Roofia puhumalla, tämä vastasi rasistisin kommentein. Nuorin kuolonuhreista oli 26-vuotias ja vanhin 87. Muutama kirkossa ollut henkilö selvisi hengissä: osa heistä oli esittänyt kuollutta, eikä heitä ammuttu. Kuolleista kuusi oli naisia ja kolme miehiä.

Ampumisen jälkeen Roof pakeni paikalta, ja hänet saatiin kiinni 14 tuntia myöhemmin noin 350 kilometrin päässä Pohjois-Carolinan osavaltiossa.

Yhdysvaltain oikeusministeriö hylkäsi Roofin ehdotuksen siitä, että tämä tunnustaisi syyllisyytensä ja saisi elinkautisen vankeusrangaistuksen ilman oikeudenkäyntiä. Joulukuussa 2016 valamiehistö katsoi Roofin olevan syyllinen liittovaltion ajamiin 33 syytteeseen, muun muassa kuolemaan johtaneisiin viharikoksiin. Roof edusti itseään siinä vaiheessa, kun rangaistuksesta päätettiin. Hän ei pyytänyt valamiehistöä säästämään henkeään eikä halunnut valamiehistön näkevän mielenterveyteensä liittyvää aineistoa. 10. tammikuuta 2017 hänet tuomittiin kuolemaan.

Roofia vastaan nostettiin syytteet myös Etelä-Carolinan osavaltiossa. Osavaltion syyttäjät aikoivat hekin ensin hakea Roofille kuolemantuomiota, mutta lopulta hänen annettiin tunnustaa murhat, ja hän sai niistä moninkertaisen elinkautisen vankeusrangaistuksen 10. huhtikuuta 2017.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  McLeod, Harriet: Dylann Roof sentenced to death for Charleston church massacre *The Globe and Mail*.  10.1.2017. Viitattu 15.1.2017. (englanniksi)
2. ↑  Corasaniti, Nick; Perez-Pena, Richard; Alvarez, Lizette: Church Massacre Suspect Held as Charleston Grieves *The New York Times*.  18.6.2015. Viitattu 16.1.2017.
3. ↑  Marzal, Andrew: Dylann Roof confesses to Charleston shooting as governor calls for death penalty *The Telegraph*.  19.6.2015. Viitattu 15.1.2017. (englanniksi)
4. 1 2  Kevin Sack: Grandfather Apologizes After Dylann Roof’s Guilty Pleas Add to Sentence *The New York Times*.  10.4.2017. Viitattu 11.4.2017.
**Fredrik Lorenz Nyberg** (18. heinäkuuta 1768 Viapori – 14. maaliskuuta 1831 Helsinki) oli senaattori ja kamarineuvos (1808).

Nybergin vanhemmat olivat sotakomissaari Gabriel Nyberg (1738-1797) ja Helena Christina Wahlberg (1744-1830). Hänen puolisonsa oli tukholmalainen Catharina "Caisa" Margareta Löfman (1782-1845). Nyberg kirjoittautui Viaporin linnoitusväkeen vuonna 1778, kadetti hänestä tuli upseerintutkinnon suorittamisen jälkeen vuonna 1784. Hän opiskeli vuodesta 1785 alkaen Turun akatemiassa etenkin matematiikkaa ja toimi samasta vuodesta Suomen linnoitusväen prikaatin kamarikirjurina. Heille syntyi tytär Fredrika Albertina Lovisa "Louise" Nyberg Rotkirch (1814-1891), joka meni naimisiin noin vuonna 1833 luutnantti Evert Karl Axel Rotkirchin (1805-1874) kanssa, joka sai vaimonsa perintönä omistukseensa Talin kartanon. 

Vuonna 1787 Fredrik Lorenz Nybergistä tuli kamarikirjuri Suomen pääkomissariaattiin, vuonna 1788 sotareviisori ja vuonna 1790 sotakamreeri Savon sotilasjaoston sotakomissiaraatiiin. Nyberg osallistui Suomen sotaan vuosina 1808–1809 ylisotakomissaarina ja muonitusintendenttinä. Sen jälkeen hän toimi Ruotsissa, mutta siirtyi takaisin Suomeen vuonna 1814. Hän oli hallituskonseljin sota-asiaintoimituskunnan päällikkö vuodesta 1815 ja kamaritoimituskunnan päällikkö vuodesta 1816. Hän erosi palveluksesta vuonna 1825. Nyberg loi valtion menosäännölle pohjan. Reinhold Hausen on julkaissut Nybergin sota-ajan kirjeiden kopiokirjan nimellä *Bref och uppteckningar från kriget i Finland* (Svenska litteratursällskapet i Finland, 1916).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Blomstedt, Kaarlo, ym. (toim.): *Kansallinen elämäkerrasto, IV osa: Malmström, K. R.–R.*, s. 240–241. Porvoo: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1932.
2. 1 2  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 6, palsta 546


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Vanha-Rantalan talomuseo** on Pertunmaan kirkonkylän itäpuolella sijaitseva talomuseo.

Museo esittee yhden eteläsavolaisen suvun vuosina 1665-1964 omistaman tilan pihapiiriä. Talon viimeinen vakituinen asukas muutti pois 1958. Päärakennuksen tupa on rakennettu 1700-luvulla. Talossa on toiminut alakansakoulu vuosina 1934–36 ja kiertävä naiskotiteollisuuskoulu vuosina 1947–48. Talo toimi yksityisenä talomuseona jo vuonna 1963, Pertun säätiön hallinnoimana. Vuodesta 1988 lähtien Pertunmaan kunta on omistanut talon ja vastannut museon toiminnasta.

Talomuseoon kuuluvat osin 1700- ja osin 1800-luvulta peräisin oleva päärakennus, sekä maakellari, talousrakennus (tolla), 1930-luvulta peräisin oleva sauna sekä luhti-aitat.

Kuuselan kalmiston muistokivi eli Hautalöytöjen muistokivi (1975) Vanha-Rantalan edustalla.
Vuonna 1928 lähistöllä sijaitsevan Kuuselan talon isäntä Fabian Kauppi löysi tien toiselta puolelta olevalta pellolta rikkaan naisen haudan vuodelta 1000. Naisella oli kaulakorussa arabialaisia hopearahoja, pronssiset rannerenkaat ja olkasoljet sekä rautainen veitsi. Löytöihin kuului myös lasimassahelmiä. On pidetty mahdollisena, että hauta liittyisi turkiskaupalla rikastuneeseen eräasemaan.  Kansallismuseoon toimitettu löydös toimi mallina Kalevala Korun valmistamalle Pertun riipukselle, jonka Pertunmaan kunta on antanut kunnan lahjana. Museotien alkuun on pystytetty (1975) Kuuselan kalmiston muistokivi (myös nimellä Hautalöytöjen muistokivi) muistutuksena tästä löydöstä.

Vanha-Rantalan talomuseo on suojeltu ja maakunnallisesti merkittävä kulttuuriperintökohde.

Lähteet
-------

1. 1 2  Arkistoitu kopioVanha-Rantalan talomuseo etelasavonmuseot.fi.  Arkistoitu 22.12.2017. Viitattu 23.8.2020.
2. 1 2 3 4 5 6  Vanha-Rantalan talomuseo Etelä-Savon kulttuuriperintökanta, esku.fi. Viitattu 23.8.2020.
3. ↑  Vanha-Rantalan talomuseo Pertunmaan kunta, pertunmaa.fi. Viitattu 23.8.2020.
4. 1 2 3 4  Arkistoitu kopioVanha-Rantalan talomuseo visitmikkeli.fi.  Arkistoitu 25.9.2020. Viitattu 23.8.2020.
5. ↑  Arkistoitu kopioVanha-Rantalan talomuseo - Pertunmaa matkallakotimaassa.fi.  Arkistoitu 3.8.2020. Viitattu 23.8.2020.
6. ↑  Arkistoitu kopioNähtävyyksiä Pertunmaan kunta, pertunmaa.fi.  Arkistoitu 28.10.2019. Viitattu 23.8.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Lasse Laitinen (6.2.2020) Vanha-Rantalan talomuseon kunto herättää huolta Pertunmaalla(pitajanuutiset.fi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Vanha-Rantalan talomuseo (Q98605515)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | kotimuseo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Pertunmaa |
|  |
| koordinaatit | 61°30′18″N 26°30′18″E﻿ / ﻿61.50488°N 26.50496°E﻿ / 61.50488; 26.50496 |
|  |
|  |

 |
Yhdysvaltain laivaston SEAL-joukkoja sukellusvarustuksessa.
Ison-Britannian Kuninkaallisen laivaston hapenkierrättimellä varustettu "sammakkomies" vuodelta 1945.
**Taistelusukeltaja** on erikoissotilas, joka on koulutettu tiedustelu-, taistelu- ja tuhoamistehtäviin. Taistelusukeltajat käyttävät siirtymismenetelmänään laitesukeltamista voidakseen lähestyä toiminta-aluetta huomaamattomasti. Tähän tarkoitukseen käytetään suljetun kierron happisukelluslaitetta, josta ei sukellettaessa tule pintaan paljastavia kuplia. Varsinaiset tehtävät toteutetaan maan pinnalla kommando- tai sissijoukon tapaan.

Suomessa taistelusukeltajia kouluttaa Meritiedustelupataljoonassa Upinniemessä toimiva Sukeltajakoulu.

Historia
--------

Ensimmäisiä hengityslaitteilla varustettuja taistelusukeltajia
olivat vuonna 1938 perustettuun Italian laivaston Decima Flottiglia MAS -yksikköön kuuluneet sukeltajat.

Toisen maailmansodan aikana myös Iso-Britannia, Saksa, Yhdysvallat ja Neuvostoliitto perustivat omat taistelusukeltajajoukkonsa.

Varusteet
---------

Nykyajan taistelusukeltajien varustukseen kuuluu hapenkierrätin tai seoskaasulaite, erityisesti tarkoitukseen isosta venekompassista muunnettu erikoiskompassi sekä normaali jalkaväkisotilaan aseistus. 

Taistelusukeltajat voidaan laskea veteen näköpiirin ulkopuolella tai esimerkiksi sumun turvin, he etenevät kompassiensa ja karttojensa avulla suunniteltuun rantautumiskohtaan, riisuvat hengityslaitteet, painot ja räpylät, mistä eteenpäin toiminta on tavallista jalkaväen taistelua. 

Suurvalloissa, kuten Yhdysvalloissa, taistelusukeltajien koulutus on hyvin laajaa. Korkeimmalla tasolla, SEAL-yksiköissä, he saavat myös laskuvarjokoulutuksen eli heidät voidaan kuljettaa kohteisiinsa lentoteitse ja pudottaa mereen haluttuun paikkaan.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Taistelusukeltaja** Wikimedia Commonsissa

* Timo Vikman: Sukellus
Viron laulujuhlat Tallinnassa vuonna 2009
**Laulujuhlat** ovat suuria kuorojen kokoontumisia, joissa voi olla kymmeniätuhansia esiintyjiä. Esiintymisiä varten on usein erityinen suuri katettu laululava. Laulujuhlien perinne rantautui 1800-luvun loppupuolella Suomeen Virosta.

Suomen ensimmäiset laulujuhlat järjestettiin Jyväskylässä vuonna 1884. Kolme vuotta aikaisemmin laulujuhlien pääasiallinen järjestäjä ja aktiivinen suomalaisuusmies Aksel August Granfelt oli saanut luvan yhden päivän kestäville laulajaisille, joiden onnistuminen loi pohjan vuoden 1884 juhlille. Niille osallistui kuusi kuoroa ja kuusi soittokuntaa, ja ne järjestettiin Kansanvalistusseuran juhlakokousten yhteydessä.

Innostuksesta huolimatta Jyväskylässä järjestettävien juhlien osallistujamäärä ei lähivuosina alkanut nousta. Vuoden 1890 juhlien jälkeen päätettiin laulujuhlat irrottaa Kansanvalistusseuran juhlakokouksista. Tämän jälkeen laulujuhlia ruvettiin järjestämään tiuhaan tahtiin eri puolilla Suomea. 1900-luvun lopussa venäläispolitiikan voimistuessa laulujuhlista tuli myös eräänlainen mielenosoituksen muoto.

Viimeiset Kansanvalistusseuran järjestämät laulu- ja soittojuhlat pidettiin vuonna 1931 Helsingissä. Tämän jälkeen musiikkijärjestöt alkoivat järjestää omia juhliaan.

Porin laulu- ja soittojuhlat kesäkuussa 2007 olivat Suomen ja Viron ensimmäiset Suomessa järjesteyt näiden maiden yhteiset laulujuhlat. Näin Tallinnassa vuonna 2000 pidetyt ensimmäiset suomalais-virolaiset laulu- ja soittojuhlat saivat jatkoa.

Laulujuhlia
-----------

* Kirkon musiikkijuhlat, Suomi, joka neljäs vuosi
* Latvian laulujuhlat joka viides vuosi
* Sortavalan Laulujuhlat, Suomi, 1896, 1906, 1926 ja 1935 sekä Venäjä, vuodesta 2012 alkaen
* Sulasolin laulu- ja soittojuhlat joka viides vuosi
* Viron laulujuhlat joka viides vuosi

### Entisiä laulujuhlia

* Joensuun laulujuhlat, vuosina 1981–1997
* Viipurin laulujuhlat, vuosina 1889, 1908 ja 1937
* Turun laulujuhlat, vuonna 1892
* Helsingin laulujuhlat, vuosina 1900 ja 1930

Katso myös
----------

* Suomen ja Viron suhteet

Lähteet
-------

1. ↑  Dokumentin ytimessä - musiikkia Sedis Blog
2. 1 2 3 4  Historiaa *Sulasol*. Viitattu 29.9.2023.
3. ↑  Museovirasto: Turun laulujuhlat *finna.fi*.
4. ↑  Museovirasto: Helsingin laulujuhlat 1900 *finna.fi*.
5. ↑  Helsingin kaupunginmuseo: Helsingin laulujuhlat 1930 *finna.fi*.
**Pavel Konstantinovitš Koltšin** (ven. Павел Константинович Колчин, 9. tammikuuta 1930 Jaroslavl, Neuvostoliitto – 29. joulukuuta 2010 Otepää, Viro) oli venäläinen hiihtäjä, joka edusti Neuvostoliittoa maastohiihdossa 1950- ja 1960-luvuilla. Hän urheili Moskovan Dynamo -urheiluseurassa.

Koltšin osallistui kaksiin talviolympialaisiin, joissa hän sai yhteensä neljä mitalia. Hänen pronssinsa 30 kilometrillä Cortina d'Ampezzon talviolympialaisissa 1956 oli ensimmäinen Pohjoismaiden ulkopuolelle palkittu olympiamitali maastohiihdossa. Hän voitti Cortinassa myös olympiakultaa 4 × 10 kilometrin viestihiihdossa sekä saavutti pronssia 15 kilometrillä ja sijoittui kuudenneksi 50 kilometrillä. Innsbruckin talviolympialaisissa 1964 hän saavutti vielä pronssia viestissä ja sijoittui kuudenneksi 15 kilometrillä.

Koltšin menestyi myös maailmanmestaruuskilpailuissa. Lahdessa 1958 hän saavutti kolme hopeamitalia (15 kilometriä, 30 kilometriä ja 4 × 10 kilometriä) ja Zakopanessa 1962 pronssimitalin viestissä.

Koltšin sijoittui 12. tammikuuta 1954 Sverdlovskin kisoissa 15 kilometrillä kolmanneksi. Hän voitti Holmenkollenin kisojen 15 kilometrin ja 50 kilometrin kilpailut vuonna 1958. Hänen vaimonsa, Alevtina Koltšina voitti olympiakultaa maastohiihdossa Innsbruckissa 1964.

Koltšin palkittiin eri kunniamerkein kotimaassaan. Hän vastaanotti Holmenkollen-mitalin vuonna 1963.

Hiihtouransa jälkeen Koltšin toimi vuosina 1968–1972 Neuvostoliiton hiihtojoukkueen päävalmentajana. Tämän jälkeen hän muutti vaimoineen Virossa asuvan poikansa luokse. Heille myönnettiin Viron kansalaisuus vuonna 1996.

Lähteet
-------

* Wallechinsky, David: *The Complete Book of the Winter Olympics, 2002 Edition*. Aurum Press, 2001. ISBN 1-85410-807-7.

### Viitteet

1. ↑  Скончался олимпийский чемпион Павел Колчин *eurosport.ru*.  31.12.2010. Viitattu 31.12.2010. (venäjäksi)
2. ↑  Wallechinsky. s. 250
3. ↑  Wallechinsky. s. 260
4. ↑  Wallechinsky. s. 245
5. ↑  Wallechinsky. s. 255
6. ↑  Wallechinsky. s. 261
7. ↑  Wallechinsky. s. 246
8. ↑  Pirhonen, Pentti: *Mitä Missä Milloin 1955*, s. 343. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1954.
9. ↑  Timo Siukonen Mestarihiihtäjä Pavel Koltšin, Kuolleet, Helsingin Sanomat, 14.1.2011 sivu C 8

Aiheesta muualla
----------------

* Pavel Koltšinin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Diana Baumrind
**Diana Baumrind** (23. elokuuta 1927 New York, Yhdysvallat – 13. syyskuuta 2018) aloitti 1960-luvulla tutkimuksen vanhempien kasvatustyylin vaikutuksesta lasten psykososiaaliseen käyttäytymiseen. Baumrind jakoi kasvatustyylit kolmeen eri tyyppiin: määräävään, sallivaan ja auktoriteettiin perustuvaan.

Määräävää kasvatustyyliä käyttävien vanhempien sana on laki ja he osoittavat lapsille todella niukasti myönteisiä tunteita ja hoivaa. Tutkimusten perusteella voidaan sanoa, että määräävästi kasvatetut lapset ovat tottelevaisia, mutta eivät onnellisia.

Sallivaa kasvatustyyliä käyttävät vanhemmat eivät pidä lapsiaan kurissa ja vaativat heiltä vähän. Myöhemmin Baumrind on jakanut sallivan kasvatuksen hemmotteluksi ja laiminlyönniksi.
Hemmottelevat vanhemmat hyväksyvät helposti lapsen toiveet ja impulssit. Tutkimusten perusteella hemmotelluilla lapsilla on vaikeuksia kontrolloida käyttäytymistään.
Laiminlyövät vanhemmat eivät ota lapsen mielipiteitä huomioon, eivätkä ole kiinnostuneita lapsen tekemisistä. 

Auktoriteettiin perustuva kasvatus on paras mahdollinen. Lapsille asetetaan rajat ja säännöt, mutta vanhemmat kuuntelevat kuitenkin lapsenkin mielipiteitä asioista ja keskustelevat yhdessä asioista, eli säännöt ovat lähinnä demokraattisesti päätettyjä. Vanhemmat kannustavat lapsiaan.
Tutkimusten mukaan näin kasvatetut lapset ovat tyytyväisiä itseensä ja tulevat hyvin muiden kanssa toimeen.

Lähteet
-------

* Kehittyvä ihminen (psykologia 2, WSOY)

### Viitteet

1. ↑  Elderly driver who killed renowned psychologist in crash to appear in court *berkeleyside.org*. Viitattu 31.3.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
Dneprin ylänkö Ukrainan kartalla.
**Dneprin ylänkö** (ukr. Придніпровська височина, *Prydniprovska vysotšyna*) on ylänköalue Keski-Ukrainassa Dneprin ja Etelä-Bugin välissä. Se ulottuu Žytomyrin, Kiovan, Vinnytsjan, Tšerkasyn, Kirovohradin ja Dnipropetrovskin alueen alueille.

Ylängöstä pohjoiseen on Polesian alanko, ja sen eteläpuolella on Mustanmeren alanko. Dneprin ylängön länsipuolella ovat Volynia ja Podolia. Idässä se ulottuu Dneprille, mistä ylänkö on saanut nimensä; täällä sijaitsee Dneprin alangoksi kutsuttu luonnonmaantieteellinen alue. Dneprin ylängön pohjoisosassa keskikorkeus merenpinnasta on 220-240 metriä ja etelässä 150-170 metriä. Korkein kohta (323 m) sijaitsee ylängön luoteisosassa. Dneprin ylänkö on kumpuilevaa tasankoa, jota halkovat lukuisat, usein jyrkkäreunaiset jokilaaksot ja kurut. Ylängön pohjois- ja luoteisosat ovat metsäisiä, mutta etelässä ja kaakossa se muuttuu aroksi.

Kryvyi Rihin kaupunki ja sitä ympäröivä Kryvbasin alue ylängön kaakkoislaidalla on rauta- ja terästeollisuuden keskus. Lisäksi Dneprin ylängöltä louhitaan mangaania ja muita mineraaleja. Suuri osa ylängöstä on viljelyksessä, ja se on tärkeää maatalousaluetta.

Muita ylängöllä tai sen reunalla sijaitsevia kaupunkeja ovat Berdytšiv, Bila Tserkva, Kropyvnytskyi, Žytomyr, Uman ja Vinnytsja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Volodymyr Kubijovyč: Dnipro Upland *Internet Encyclopedia of Ukraine, alkuteos Encyclopedia of Ukraine, osa 1 (1984)*.  1984. Viitattu 10.9.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  Ukraine *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 16.3.2022. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6  Prydniprovska vysotšyna (Придніпровська височина) (ISBN 5-88500-020-4) *Ukrainan maantieteen tietosanakirja, osa 3: P-Ja, s. 79*.  1993. Viitattu 16.9.2023. (ukrainaksi)
4. 1 2 3  Dnieper Upland *Suuri neuvostotietosanakirja*.  1979 Viitattu =16.3.2022.  (englanniksi)
Useita suuria hämähäkkiluomia 47-vuotiaalla kirroosipotilaalla
**Hämähäkkiluomi** on yleinen ihomuutos, angiooma. Siinä on pienestä valtimosta koostuva kirkkaanpunainen keskus, josta lähtee punaisina juovina näkyviä laajentuneita hiusverisuonia. Nämä juovat muistuttavat hämähäkin jalkoja. Hämähäkkiluomen haitta on kosmeettinen ja poistuu yleensä ajan mittaan itsestään, vaikka uusiutuminen on yleistä. Jos hämähäkkiluomia on paljon, taustalla voi kuitenkin olla muu sairaus.

Vähintään yksi hämähäkkiluomi on lähes 38 %:lla terveistä lapsista ja lähes 60 %:lla raskaana olevista. Hämähäkkiluomille näyttää altistavan estrogeenin suuri määrä kehossa. Ne ovatkin yleisempiä naisilla, erityisesti raskaina olevilla ja ehkäisypillerien käyttäjillä. Keskimääräistä yleisempiä hämähäkkiluomet ovat myös lapsilla, nuorilla, aliravituilla, hepatiittipotilailla, kirrootikoilla ja nivelreumasta tai tyreotoksikoosista kärsivillä. Jos hämähäkkiluomia on yli kolme, taustalla voi olla hoitoa vaativa sairaus. Hämähäkkiluomi on kivuton muutos ja voi ilmetä missä tahansa iholla. Yleensä se ei vaadi hoitoa. Hämähäkkiluomen keskus kuitenkin voidaan poistaa sähköneulalla tai verisuonilaserilla polttamalla tai nestetypellä jäädyttämällä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Anna Hannuksela-Svahn, Punaiset luomet ja kasvaimet ihossa Terveyskirjasto 16.2.2022, viitattu 3.8.2023
2. 1 2 3  Spider Angioma Cleveland Clinic, viitattu 3.8.2023
**Eino Edvard Tenhunen** (s. 2. heinäkuuta 1941 Viitasaari) on suomalainen eläköitynyt yritysjohtaja ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Eino Tenhunen syntyi Kalle Edvard Tenhusen ja Ida Maria Huikarin perheeseen ja avioitui 1955 Pirjo Hyvärisen kanssa. Hän valmistui merkonomiksi Jyväskylän kauppaoppilaitoksesta 1961 ja kävi SOK:n liikkeenjohdollisen kenttäkoulutuksen 1965–1967 ja jatkokoulutuksen 1978 Suomen Osuuskauppaopistossa. SOK:n maatalousosaston tukkumyyjä Tenhunen oli 1962–1964 ja tarkastusosaston tarkastaja 1964–1965. Hän oli Osuuskauppa Yhtymän konttoripäällikkö Lappeenrannassa 1967–1968 ja markkinointijohtaja 1968–1972, Keski-Pohjanmaan Osuuskaupan markkinointijohtaja ja johtokunnan jäsen Kokkolassa 1972–1977, SOK:n markkinointiosaston apulaisosastonjohtaja 1977–1980, Pieksämäen Osuuskaupan toimitusjohtaja 1980–1984, Osuuskauppa Suur-Savon kaupallinen johtaja Mikkelissä 1984 ja Pohjois-Karjalan Osuuskaupan toimitusjohtaja 1984–2001. Tässä tehtävässä häntä seurasi Matti Pulkki. Tenhusella on ollut myös useita osuustoiminnallisia ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1994.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tarma, Heikki: Kauppaneuvos Eino Tenhunen (1941–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 24.9.2023.
2. ↑  Täyspäiväinen talonmies: Kauppaneuvos Eino Tenhunen jakaa kokemustaan niin uusien yrittäjien kuin mielenterveystyönkin hyväksi. *Karjalainen*, 1.7.2011, s. 16.
**Vuoriston rosvot** (*Banditi a Orgosolo*) on Vittorio De Setan ohjaama italialainen draamaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1961. Se oli De Setan ensimmäinen fiktioelokuva. Hän oli tehnyt aiemmin joitakin dokumenttielokuvia, mikä näkyy myös *Vuoristojen rosvojen* dokumentaarisessa tyylissä. Elokuvan näyttelijät olivat kaikki paikallisia paimemia.

Juoni
-----

*Vuoriston rosvot* kertoo hiljaisesta paimenesta, joka sekoitetaan karabinieerien tekemään karjavarkauteen. Paimen joutuu pakenemaan nuoremman veljensä ja lammaslaumansa kanssa vuoristoon. Lauma tuhoutuu pakomatkalla, joten paimenen on ryhdyttävä rosvoksi ja hankkittava elantonsa toisilta ihmisiltä varastamalla.

Tuotanto ja vastaanotto
-----------------------

*Vuoriston rosvot* on De Setan ensimmäinen fiktioelokuva. Hän oli tehnyt aiemmin dokumenttielokuvia. De Seta käytti elokuvassa pelkästään sardinialaisia paimenia, ja sen pääosassa oli Peppeddu Cosso. Näyttelijät puhuivat elokuvassa omaa murrettaan, joten elokuva dubattiin italiaksi. Elokuvan alkuperäisessä nimessä viitataan pieneen Orgosolon kaupunkiin, joka on tunnettu sardinialaisen rikollisuuden keskuksena. Kyläläiset eivät ikinä puhu viereille, eivätkä ikänä paljasta mitään karabinieereille ja pitävät italialaisia ulkomaalaisina.

Elokuva sai ensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla 1961 ja oli ehdolla elokuvajuhlien pääpalkintoon Kultaiseen leijonaan. Seuraavana vuonna elokuva palkittiin parhaan kuvauksen Nastro d’argento -palkinnolla mustavalkoelokuvien sarjassa.

Tyyli ja teemat
---------------

De Seta olikin 1950-luvulla ennen *Vuoriston rosvoja* kuvannut dokumenteissaan Sisilian kalastuskylien elämää, ja kokemukset tuolta ajalta vaikuttivat myös *Vuoristojen rosvojen* tekemiseen. Elokuvan onkin tyyliltään dokumentaarinen, sen juoni on yksinkertainen ja kerronta epäsentimentaalista. De Seta käytti elokuvassa lähes liikkumatonta kameraa, suosi vain hidasta liikettä ja käytti vain muutamia erilaisia kamerakulmia.

De Seta kuvaa elokuvassaan, jonka päärooleja näyttelevät oikeat sardinialaiset paimenet, kuinka taloudelliset olosuhteet saattavat määrätä ihmisten sosiaalista käyttäytymistä. Elokuvassa rehelliset miehet joutuivat suorittamaan epätoivoisia tekoja hengissä pysyäkseen.

Lähteet
-------

* Bondanella, Peter: *Italialainen elokuva neorealismista nykypäivään*. Suomentanut Anttila, Eila. Helsinki: Suomen elokuva-arkisto, 1993. ISBN 951-37-1018-1.
* Liehm, Mira: *Passion and Defiance: Film in Italy from 1942 to the Present*. University of California Press, 1984. ISBN 978-0-520-05744-9. Google-kirjat (viitattu 25.1.2013).

### Viitteet

1. 1 2 3  Bondanella, s. 156–157.
2. ↑  Firsching, Robert: Synopsis *allmovie*. Rovi Corp. Viitattu 25.1.2013. (englanniksi)
3. 1 2  Liehm, s. 208–209.
4. ↑  Memorie: Banditi a Orgosolo *Sardegna Digital Library*. Regione Autonoma della Sardegna.  Arkistoitu 14.6.2013. Viitattu 25.1.2013. (italiaksi)
5. ↑  Events Italian Culture Institute in Washinghton. Viitattu 25.1.2013. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
Stora MickelskärenKomendantin talo Bylandetissa.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Porkkalan edusta, KirkkonummiSuomi |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

Neuvostoaikainen loisto Bylandetissa, joka on pudonnut jalustalta.
**Stora Mickelskären** on Porkkalan edustalla, Kirkkonummen kunnan alueella sijaitseva usean saaren muodostama saariryhmä. Nimen katsotaan olevan perua siitä, että viikinkien reitti oli kulkenut saariston ohi. Lähtökohtana on ollut tuon ajan ruotsin "mikla" eli suurta (nykyruotsin *mycket*) tarkoittava sana.

Neuvostoaikainen leipomo Bylandetin saarella.
Saariston pääsaari Bylandet on Espoon kaupungin virkistysalue. Saari on ollut aiemmin myös osa toisen maailmansodan jälkeistä Porkkalan vuokra-aluetta vuoteen 1956 asti. Tänä aikana siellä sijaitsi Neuvostoliiton vuokra-alueen merivalvonnan hallinnollinen keskus, minkä vuoksi saarella on yhä runsaasti ajan neuvostoliittolaista rakennuskantaa. Tunnetuimmat ovat Komendantin talo, loisto ja leipomo. Loisto on pudonnut jalustalta. Samanlainen vielä pystyssä oleva loisto löytyy Träskön saarelta. Bylandetin saarella on myös suomalaisten toisen maailmansodan aikana rakentama tulenjohtotorni, "Valven saapas", joka on puolustusvoimien hallinnassa. Bylandetissa on yksi poiju pohjoiskärjessä ja useampia poijuja länsipuolella. Poijut on porattu kallioon länsipuolella ja kaikkia länsipuolen poijuja yhdistää ketju pohjassa, joten ankkuriin ei kannata mennä. Pohjoiskärjessä olevalla poijulla on paino. Poijut on laitettu 2003, mutta ne on tarkastettu 3. elokuuta 2011.

Muita Stora Mickelskärenin saaria ovat mm. Norrlandet, Lövlandet, Norra Linlandet, Södra Linlandet sekä Skrobban.

Skrobban on Merikarhujen saari ja sinne on ulkopuolisilla pääsy vain kutsusta. Saaren merkittävin nähtävyys on vuoden 1850 piirustusten mukaisesti uudelleenrakennettu punainen luotsitupa. Luotsitupien tapaan sieltä piti näkyä kaikille ilmansuunnille, joten se onkin sijoitettu saaren korkeimmalle kohdalle avokalliolle, josta avautuu näkymät kaikille alueen veneilyreiteille.

Aiheesta muualla
----------------

* Bylandetin hylky *hylyt.net*.
* Porkkalan nähtävyyksiä *oktanet.fi*.  Arkistoitu 7.9.2007. Viitattu 20.1.2010.
Zener-kortit
**Zener-kortit** eli ESP-kortit ovat psykologi Karl Zenerin kehittämä korttipakka, jota käytettiin parapsykologi Joseph Banks Rhinen tutkimuksissa 1930-luvulla. Pakkaan kuuluu 25 korttia, joissa on viittä eri symbolia. Tutkimuksen idea oli, että testaaja sekoittaa pakan ja ottaa siitä yhden kortin kerrallaan. Testattavan tulee yliaistillisella kyvyllään nähdä, mikä kortti on kyseessä. Satunnaisesti arvaamalla todennäköisyys saada kortti oikein on yksi viidestä. Rhine oli vakuuttunut testattaviensa kyvyistä. Testausprotokollaa ei kuitenkaan pidetty pätevänä. Kortit olivat aluksi ohuita ja niiden läpi saattoi nähdä. Kun Rhine otti käyttöön järjestelyjä, joilla koehenkilö ei voinut nähdä kortteja, ennustustarkkuus heikkeni. Myös kokeen valvominen heikensi tuloksia. Rhine tulkitsi, että tulosten heikkeneminen ja se, että välillä arvaukset olivat parempia kuin toisinaan, johtui yliluonnollisten ilmiöiden laantumistaipumuksesta. Rhinea itseään ei epäilty huijauksesta, mutta häntä pidettiin herkkäuskoisena ja hänen kykyään ymmärtää todennäköisyyttä riittämättömänä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Zener ESP cards - The Skeptic's Dictionary - Skepdic.com *www.skepdic.com*. Viitattu 21.11.2017.
2. ↑  Jonathan C. Smith: *Pseudoscience and Extraordinary Claims of the Paranormal: A Critical Thinker's Toolkit*. John Wiley & Sons, 2011-09-26. ISBN 9781444358940. Teoksen verkkoversio (viitattu 21.11.2017). en
**Nick Schulman** (s. 18. syyskuuta 1984) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen, joka on kotoisin New Yorkin Manhattanilta.

Schulman aloitti pokerinpeluun 18 vuoden iässä ja aloitti ammattilaisena 19-vuotiaana. 21-vuotiaana marraskuussa 2005 hänestä tuli kaikkien aikojen nuorin World Poker Tourin (WPT) turnausvoittaja. WPT:n neljännellä kauden World Poker Finalsin ykköstilasta hän ansaitsi 2 167 500 dollaria. Alle kuukautta myöhemmin hän oli neljäs World Series of Pokerin oheisturnauksessa Atlantic Cityssä. Palkintosumma oli 74 495 dollaria.

Huhtikuussa 2006 Schulman oli ykkönen WPT Battle of Champions IV -turnauksessa. Lopussa hän kukisti Freddy Deebin. Vuoden 2007 WSOP:ssa hän oli kuudes 5 000 dollarin no limit hold'em -turnauksessa. World Poker Finalsissa hän oli toinen ansaiten 864 652 dollaria.

Vuoden 2009 WSOP:ssa Schulman voitti uransa ensimmäisen WSOP-rannekkeen 10 000 dollarin sisäänoston no limit deuce to seven draw'n maailmanmestaruusturnauksessa. Kaksinpelissä hän voitti suomalaisen Ville Wahlbeckin ja ansaitsi 279 742 dollaria.

Internetissä Schulman on pelannut PokerStarsin nettipokerihuoneella nimellä "TheTakeover".

Marraskuussa 2007 Schulmanin pokeriuran turnausansiot ylittivät 3,3 miljoonaa dollaria.

Lähteet
-------

1. ↑   : Nick Schulman WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 14. kesäkuuta 2009.
2. ↑   : Nick Schulman stats The Hendon Mob. Viitattu 16. marraskuuta 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Nick Schulman The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
* World Poker Finals "Taken Over" by Nick Schulman (Arkistoitu – Internet Archive) Pokersourceonline.com (luettu 21.3.2007)
**Morton Robert Berger** (s. 2. heinäkuuta 1951) on opettaja, joka tuomittiin Arizonassa Yhdysvalloissa 20:n lapsipornoa esittävän kuvan hallussapidosta 200 vuodeksi vankeuteen. Arizonan korkein oikeus ei muuttanut tuomiota, eikä Yhdysvaltain korkein oikeus ottanut sitä käsittelyyn, joten tuomio jäi voimaan.

Vuonna 2002 52-vuotiaan Bergerin tietokoneelta löydettiin tuhansia lapsipornoa esittäviä kuvia. Syyttäjä vaati 340 vuoden tuomiota, mutta tuomari määräsi 20 kuvasta jokaisesta 10 vuoden tuomion, mikä oli osavaltiossa tuomion minimipituus kyseisestä teosta. Tuomion mukaan Berger ei voi päästä ehdonalaiseen, eikä häntä voida armahtaa.

Berger pyysi Yhdysvaltain korkeinta oikeutta ottamaan tapauksen käsittelyyn sillä perusteella, että tuomion pituus rikkoisi maan perustuslakia. Anomuksen mukaan missä tahansa muussa osavaltiossa sekä liittovaltion tuomioistuimessa tuomion pituus olisi luultavasti ollut noin viisi vuotta. Helmikuussa 2007 korkein oikeus hylkäsi anomuksen.

Lähteet
-------

1. ↑  Prisons failing to net offenders *Irish Examiner*.  4.1.2010. Viitattu 5.3.2016. (englanniksi)
2. 1 2  Westhead, James: US 200-year porn sentence stands *BBC News*.  27.2.2007. Viitattu 5.3.2016. (englanniksi)
3. ↑  Greenhouse, Linda: Justices Decline Case on 200-Year Sentence for Man Who Possessed Child Pornography *The New York Times*.  27.2.2007. Viitattu 5.3.2016. (englanniksi)
**Johnny Solinger** (7. elokuuta 1965 – 26. kesäkuuta 2021) oli yhdysvaltalainen laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten Skid Row -yhtyeestä, johon hän liittyi vuonna 1999. Hän levytti Skid Row’n kanssa studioalbumit *Thickskin* (2003) ja *Revolutions per Minute* (2006). Solinger lauloi myös **Solinger**-yhtyeessä ja teki yhden albumin The (Party) Dolls -yhtyeen kanssa.

Skid Row
--------

Vuonna 1999 uudelleenperustettu Skid Row etsi uutta laulajaa. Skid Row oli hajonnut vuonna 1996, kun laulaja Sebastian Bach oli eronnut yhtyeestä. Solingerin valitseminen uudeksi laulajaksi perustui koe-esiintymiseen, jossa hän lauloi yhtyeen kappaleet "Monkey Business" ja "Beat Yourself Blind". Vuonna 2000 Skid Row lähti kiertueelle Kissin kanssa. Se kesti vuoteen 2002 saakka. Sen jälkeen yhtye aloitti uuden, neljännen studioalbuminsa äänitykset. Uusi albumi, *Thickskin*, julkaistiin 5. elokuuta 2003. Albumi sai hyvät arvostelut. Yhtye aloitti uuden kiertueensa, "Thickskin on the Roadin", jolla se kiersi esimerkiksi Poisonin ja Mötley Crüen laulajan Vince Neilin kanssa. Kiertueen päätyttyä vuonna 2005 yhtye palasi studioon. 24. lokakuuta 2006 julkaistu *Revolutions per Minute* -albumi sai myös hyviä arvioita, mutta jäi kuitenkin myynniltään edeltäjänsä varjoon. Yhtye aloitti sitten kiertueen, joka kantoi nimeä "Revolutions Per Tour.

Lähteet
-------

1. ↑  Ex-SKID ROW Singer JOHNNY SOLINGER Dead At 55

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Johnny Solinger** Wikimedia Commonsissa

Skid Row

| 
* Tony Harnell
* Dave "The Snake" Sabo
* Scotti Hill
* Rachel Bolan
* Rob Hammersmith

 |
| --- |
| 
* Johnny Solinger
* Rob Affuso
* Sebastian Bach
* Dave Gara
* Phil Varone
* Matt Fallon
* Charlie Mills
* Kurtis Jackson
* Steve Brotherton
* Keri Kelli
* Tim DiDuro

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Studioalbumit | 
* Skid Row
* Slave to the Grind
* Subhuman Race
* Thickskin
* Revolutions per Minute
* The Gang’s All Here

 |
| Livealbumit | *Subhuman Beings on Tour* |
| EP:t | *B-Side Ourselves* |



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Vermontin valtio** (engl. *State of Vermont*, ransk. *État du Vermont*) eli **Vermontin tasavalta** (engl. *Vermont Republic*, ransk. *République du Vermont*) oli itsenäinen mutta tunnustamaton valtio Pohjois-Amerikassa vuosina 1777–1791. Tasavalta sai alkunsa Amerikan vallankumouksen aikaan 15. tammikuuta 1777, kun Vermontin kaupunkien edustajat julistivat alueen itsenäiseksi sekä New Yorkista että Isosta-Britanniasta. Alueen hallinta oli ollut tätä ennen jo pitkään kiistakysymys New Yorkin ja New Hampshiren siirtokuntien välillä. Valtio nimettiin alun perin **Uuden-Connecticutin tasavallaksi**, mutta nimi muutettiin Vermontiksi muutaman kuukauden jälkeen.

Vermontin tasavallan oma perustuslaki hyväksyttiin 8. heinäkuuta 1777. Perustuslaki oli Pohjois-Amerikan ensimmäinen orjuuden kieltänyt laki sekä ensimmäinen laki, joka salli äänioikeuden kaikille aikuisille miehille huolimatta siitä, omistivatko nämä maata. Vermont perusti oman postilaitoksen ja otti käyttöönsä myös oman valuutan.

Vermontilaiset osallistuivat taisteluihin Yhdysvaltojen puolella vapaussodassa vuosina 1775–1783, mutta hallinto ei saanut tunnustusta Yhdysvaltojen mannermaakongressilta, sillä kongressi piti aluetta osana New Yorkia. Neljäntoista vuoden itsenäisyyden jälkeen Vermontin tasavallan aika päättyi vuonna 1791, kun Vermont liittyi osaksi Yhdysvaltoja maan 14. osavaltiona. Liittyessään Vermont suostui maksamaan New Yorkille 30 000 dollaria korvauksena maa-alueista.

Lähteet
-------

* Morrissey, Charles T.: *Vermont: A History*. American Association for State and Local History, 1984. ISBN 0-393-30223-7. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Vermont Governors, Terms of Service Viitattu 20.6.2018
2. ↑  Morrissey, s. 106
3. 1 2  The Fourteenth State Vermont Historical Society. Viitattu 10.3.2018. (englanniksi)
4. 1 2 3  Vermont declares independence from colony of New York  15.3.2010. History. Viitattu 8.12.2020. (englanniksi)
5. 1 2 3 4  6 Short-Lived Republics in the United States  15.12.2016. History. Viitattu 8.12.2020. (englanniksi)
6. ↑  Journals of the Continental Congress, 1774–1789 (Mannermaakongressin pöytäkirja maanantaina 30. heinäkuuta 1777, s. 509–513) Kongressin kirjasto. Viitattu 8.12.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Republic of Vermont Vermont Historical Society
**Lee Watkinson** (s. 18. lokakuuta 1966) on yhdysvaltalainen pokerinpelaaja. Hän on kotoisin Longbranchista, Washingtonin osavaltiosta.

Vuonna 2004 Watkinson sijoittui World Series of Pokerin $ 5,000 Pot Limit Omaha -turnauksessa toiseksi Ted Lawsonin jälkeen ja $ 5,000 No-Limit Hold'em -turnauksessa neljänneksi. Seuraavana kesänä hän voitti WSOP-rannekkeen $ 10,000 Pot Limit Omaha -turnauksessa. Sen voittosumma oli 655 746 dollaria. Ratkaisevassa kädessä Watkinsonilla oli A♣ Q♠ 6♣ 5♣ Mike Guttmanin J♠ J♣ T♦ 8♦ vastaan kun pöytään tuli 5♠ 4♠ 3♥ 7♦ K♥. WSOP:n pääturnauksessa Watkinson oli rahasijoilla kahtena vuotena peräkkäin (2004 115. voittaen 15 000 dollaria ja 2005 45. voittaen 235 390 dollaria) ja vuoden 2007 WSOP:ssä hän selvisi pääturnauksen finaalipöytään, jossa oli kahdeksas ansaiten 585 699 dollaria. Marraskuussa 2005 Watkinson oli kolmas WSOP:n oheisturnauksessa (WSOP Tournament Circuit - Paris/Bally's Las Vegas). 

World Poker Tourin kolmannella kaudella kesällä 2004 Watkinson sijoittui kahdessa peräkkäisessä turnauksessa toiseksi. Mirage Poker Showdownissa hän hävisi Eli Elezralle ja Legends of Pokerissa Doyle Brunsonille. Molemmista turnauksista Watkinson ansaitsi yli puoli miljoonaa dollaria.

Tammikuussa 2008 Watkinson voitti Aussie Millions -tapahtuman 3 000 dollarin pot limit omaha -turnauksen. Ykköspalkinto oli 180 600 Australian dollaria.

*CardPlayer*-lehti nimesi hänet vuoden pelaajaksi vuonna 2004 Maaliskuussa 2009 Watkinsonin pokeriuran turnausansiot ylittivät 3,9 miljoonaa dollaria. 

Watkinson on perustanut tyttöystävänsä Timmi DeRosan kanssa Cortland Brandenberg Foundationin, joka auttaa Hollywoodin filmiteollisuuden ja lääketeollisuuden hylkäämiä simpansseja. Watkinson edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta.

Lähteet
-------

1. ↑   : Lee Watkinson WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 25. maaliskuuta 2009.
2. ↑   luettu 9.3.2007
3. ↑  PokerListings.com:n haastattelu luettu 9.3.2007
4. ↑   : Lee Watkinson stats The Hendon Mob. Viitattu 25. maaliskuuta 2009.
5. ↑  Matthew Kredell: Lee Watkinson Living The Good Life[vanhentunut linkki] (Bluff Magazine, luettu 25.3.2009)

Aiheesta muualla
----------------

* Lee Watkinson The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
* WPT:n profiili