recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tetrafluorieteeni** eli **tetrafluorietyleeni** (C2F4) on eteenin täysin fluorattu johdannainen. Yhdistettä käytetään pääasiassa polymeerien kuten teflonin valmistuksessa.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa tetrafluorieteeni on ulkomuodoltaan väritön kaasumainen aine. Yhdiste polymeroituu helposti ja polymeroitumisreaktio on voimakkaasti eksoterminen. Joutuessaan hapen kanssa kosketuksiin tetrafluorieteeni voi muodostaa muiden alkeenien tavoin helposti räjähtäviä peroksideja. Jos ilmaa ei ole läsnä tetrafluorieteeni hajoaa helposti hiileksi ja tetrafluorimetaaniksi. Kuumennettaessa yhdistettä yli 600 °C:n lämpötilaan siitä voi muodostua heksafluoripropeenia ja perfluori-isobuteenia. Tetrafluorieteeniä kuljetetaan nesteytettynä ja paineenalaisena ja tällöin siihen lisätään stabilisaattoriksi tyypillisesti joko pineeniä tai limoneenia.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Tetrafluorieteeniä valmistetaan useilla tavoilla. Kaksi teollisuudessa tyypillisimmin käytettyä menetelmää ovat kaasufaasissa 600–900 °C:n lämpötilassa tapahtuvat trifluorimetaanin tai klooridifluorimetaanin pyrolyysireaktiot. Näissä reaktioissa syntyy tetrafluorieteenin lisäksi vetykloridia tai vetyfluoridia ja usein sivutuotteena myös fluorattuja ja kloorattuja hiilivetyjä. Tetrafluorieteeniä voidaan valmistaa myös kuumentamalla tetrafluorimetaania sähköisessä ahjossa, 1,2-dikloori-1,1,2,2-tetrafluorietaanin metallikatalysoidulla kloorinpoistoreaktiolla tai kuumentamalla trifluorietikkahappoa.

2 CHF3 → C2F4 + 2 HF
2 CHClF2 → C2F4 + 2 HCl
Tetrafluorieteenin tärkein käyttökohde on polymerointi tefloniksi katalyyttien avulla. Siitä voidaan valmistaa myös homopolymeerejä, joissa toisena monomeerinä voi olla eteeni, heksafluoripropeeni, propeeni tai isobuteeni. Perfluorinitrosoalkaanien kanssa se muodostaa nitrosokumeja. Tetrafluorieteeniä voidaan käyttää myös fluorattujen alkaanien kuten jodifluorialkaanien valmistukseen ja karbonyylifluoridin tuotantoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Tetrafluoroethylene – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 9.4.2014.
2. 1 2 3  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 69. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. ↑  Physical properties: Tetrafluoroethylene NLM Viitattu 9.4.2014
4. 1 2 3  Subhash V. Gangal: *Perfluorinated Polymers, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2004. Viitattu 9.4.2014
5. 1 2 3  Günter Siegemund, Werner Schwertfeger, Andrew Feiring, Bruce Smart, Fred Behr, Herward Vogel & Blaine McKusick : *Fluorine Compounds, Organic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 9.4.2014
**Romana** (sardiksi *Rumàna*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Sassarin maakunnassa. Kunnassa on arviolta 543 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 21,60 neliökilometriä. Se sijaitsee 267 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Romana** Wikimedia Commonsissa

Sassarin maakunta
Aggius | Aglientu | Alà dei Sardi | Alghero | Anela | Ardara | Arzachena | Badesi | Banari | Benetutti | Berchidda | Bessude | Bonnanaro | Bono | Bonorva | Bortigiadas | Borutta | Bottidda | Buddusò | Budoni | Bultei | Bulzi | Burgos | Calangianus | Cargeghe | Castelsardo | Cheremule | Chiaramonti | Codrongianos | Cossoine | Erula | Esporlatu | Florinas | Giave | Golfo Aranci | Illorai | Ittireddu | Ittiri | La Maddalena | Laerru | Loiri Porto San Paolo | Luogosanto | Luras | Mara | Martis | Monteleone Rocca Doria | Monti | Mores | Muros | Nughedu San Nicolò | Nule | Nulvi | Olbia | Olmedo | Oschiri | Osilo | Ossi | Ozieri | Padria | Padru | Palau | Pattada | Perfugas | Ploaghe | Porto Torres | Pozzomaggiore | Putifigari | Romana | San Teodoro | Sant’Antonio di Gallura | Santa Maria Coghinas | Santa Teresa Gallura | Sassari | Sedini | Semestene | Sennori | Siligo | Sorso | Stintino | Telti | Tempio Pausania | Tergu | Thiesi | Tissi | Torralba | Trinità d'Agultu e Vignola | Tula | Uri | Usini | Valledoria | Viddalba | Villanova Monteleone
**John Hjalmar Kunnas** (31. tammikuuta 1879 Jyväskylä – 31. maaliskuuta 1943 Lohja) oli suomalainen toimitusjohtaja ja päätoimittaja.

Kunnas kävi Jyväskylän seminaarin mallikoulun ja kävi sitten tutustumassa kirjapainoihin Tukholmassa, Pietarissa ja Virossa. Kunnas toimi faktorina ja vuosina 1905–1916 hän avusti sivutoimisesti Syd-Österbotten-lehteä teatteri- ja taidearvosteluin ja kirjoituksin samalla kun hän toimi Kristinestads Tryckeri & Tidningsbolagen kirjapainon johtajana 1905–1916.

Kunnas omisti vuosina 1915–1918 Hemmet-viikkolehden. Hän oli Hangon Suomalaisen Kirjapaino Oy:n toimitusjohtajana 1919–1938 ja vuodesta 1929 Lohjan Sanomalehti- ja Kirjapaino Oy:n toimitusjohtajana ja johtokunnan jäsenenä. Kunnas oli Lohjan Sanomalehti- ja Kirjapaino Oy:n toimitusjohtajana vuoteen 1943 saakka ja hän omisti 13 prosenttia yhtiön osakkeista. Yhtiö osti vuonna 1929 sanomalehti Länsi-Uusimaan, joka oli aloittanut ilmestymisen Hangossa 1914. Kunnas oli Länsi-Uusimaa-lehdessä toimitussihteerinä 1919–1928 ja vuodesta 1928 lehden päätoimittajana.

Kunnas oli Hangon Suomalaisen Yhteiskoulun kannatusyhdistyksen johtokunnan jäsenenä 1926—1928 ja Hangon suomalaisen sekakuoron sihteerinä 1919—1928.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Päätoim. Hj. Kunnas 60-vuotias, Helsingin Sanomat, 31.01.1939, nro 29, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3  Direktör John Hj. Kunnas död, Syd-Österbotten, 06.04.1943, nro 38, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Täydentäviä yhtiötietoja : Länsi-Uusimaa Oy (vanha), Pörssitieto G. Kock
**Sennori** (sardiksi *Sènnaru*, sassariksi *Sènnari*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Sassarin maakunnassa. Kunnassa on arviolta 7 281 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 31,34 neliökilometriä. Se sijaitsee 277 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sennori** Wikimedia Commonsissa

Sassarin maakunta
Aggius | Aglientu | Alà dei Sardi | Alghero | Anela | Ardara | Arzachena | Badesi | Banari | Benetutti | Berchidda | Bessude | Bonnanaro | Bono | Bonorva | Bortigiadas | Borutta | Bottidda | Buddusò | Budoni | Bultei | Bulzi | Burgos | Calangianus | Cargeghe | Castelsardo | Cheremule | Chiaramonti | Codrongianos | Cossoine | Erula | Esporlatu | Florinas | Giave | Golfo Aranci | Illorai | Ittireddu | Ittiri | La Maddalena | Laerru | Loiri Porto San Paolo | Luogosanto | Luras | Mara | Martis | Monteleone Rocca Doria | Monti | Mores | Muros | Nughedu San Nicolò | Nule | Nulvi | Olbia | Olmedo | Oschiri | Osilo | Ossi | Ozieri | Padria | Padru | Palau | Pattada | Perfugas | Ploaghe | Porto Torres | Pozzomaggiore | Putifigari | Romana | San Teodoro | Sant’Antonio di Gallura | Santa Maria Coghinas | Santa Teresa Gallura | Sassari | Sedini | Semestene | Sennori | Siligo | Sorso | Stintino | Telti | Tempio Pausania | Tergu | Thiesi | Tissi | Torralba | Trinità d'Agultu e Vignola | Tula | Uri | Usini | Valledoria | Viddalba | Villanova Monteleone
**Stintino** (sassariksi *Isthintìni*, sardiksi *Istintìnu*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Sassarin maakunnassa. Kunnassa on arviolta 1 623 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 59,04 neliökilometriä. Se sijaitsee 9 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Stintino** Wikimedia Commonsissa

Sassarin maakunta
Aggius | Aglientu | Alà dei Sardi | Alghero | Anela | Ardara | Arzachena | Badesi | Banari | Benetutti | Berchidda | Bessude | Bonnanaro | Bono | Bonorva | Bortigiadas | Borutta | Bottidda | Buddusò | Budoni | Bultei | Bulzi | Burgos | Calangianus | Cargeghe | Castelsardo | Cheremule | Chiaramonti | Codrongianos | Cossoine | Erula | Esporlatu | Florinas | Giave | Golfo Aranci | Illorai | Ittireddu | Ittiri | La Maddalena | Laerru | Loiri Porto San Paolo | Luogosanto | Luras | Mara | Martis | Monteleone Rocca Doria | Monti | Mores | Muros | Nughedu San Nicolò | Nule | Nulvi | Olbia | Olmedo | Oschiri | Osilo | Ossi | Ozieri | Padria | Padru | Palau | Pattada | Perfugas | Ploaghe | Porto Torres | Pozzomaggiore | Putifigari | Romana | San Teodoro | Sant’Antonio di Gallura | Santa Maria Coghinas | Santa Teresa Gallura | Sassari | Sedini | Semestene | Sennori | Siligo | Sorso | Stintino | Telti | Tempio Pausania | Tergu | Thiesi | Tissi | Torralba | Trinità d'Agultu e Vignola | Tula | Uri | Usini | Valledoria | Viddalba | Villanova Monteleone
**Ford Fiesta VII** on Ford Fiestan seitsemäs sukupolvi, jota on valmistettu vuodesta 2017 lähtien. Se ei ole täysin uusi malli, vaan perustuu edelleen samalle pohjalevylle kuin edeltäjänsä.

Ford Fiesta VII (2017–)
-----------------------

Seitsemännen sukupolven Fiesta esiteltiin Kölnissä marraskuussa 2016 Fordin Go Further -tapahtumassa. Malli tuli markkinoille keväällä 2017. Auto on edeltäjäänsä kokonaispituudeltaan 71 millimetriä pidempi, 12 millimetriä leveämpi ja akseliväliltään neljä millimetriä pidempi. Valmistajan mukaan takaistuimella on 16 millimetriä enemmän polvitilaa. Ulkonäköä enemmän muutoksia on tehty sisätiloihin, jossa fyysisten painikkeiden määrää on vähennetty. Käytetyt materiaalit ovat myös valmistajan mukaan aikaisempaa korkeatasoisempia. Mallistossa ovat perusmallien lisäksi ylellinen Vignale ja katumaasturimainen Active.

Ford Fiesta Active
Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä Fiesta sai tulokseksi täydet viisi tähteä.

Ford Fiesta Vignale
Ford Fiesta ST
Bensiinimoottoriksi Fiestaan on valittavissa turboahdettu 1,0-litrainen EcoBoost (100/125/140 hv) tai 1,1-litrainen (70/85 hv) vapaasti hengittävä moottori. Dieselmoottori on 1,5-litrainen TDCi (85/120 hv).

Ford Fiesta ST esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2017. Sen voimanlähteenä on kolmisylinterinen turboahdettu 1,5-litrainen bensiinimoottori, jonka teho on 197 hevosvoimaa. Kiihtyvyys nollasta sataan on 6,5 sekuntia, joka on neljä sekunnin kymmenesosaa edellistä ST-mallia nopeampi. Malli on saatavana sekä kolmi- että viisiovisina versioina.

Seitsemännen sukupolven facelift-malli.
Syksyllä 2021 Fiesta koki kasvojenkohotuksen, jossa se sai muun muassa aiempaa suuremman etusäleikön. Fordin logo siirtyi myös konepellin reunasta säleikön yhteyteen. LED-ajovalot tulivat vakiovarusteeksi kaikkiin malleihin, lisäksi saataville tuli myös mukautuvat LED-matriisiajovalot, jotka ovat vakiona ST:ssä.

Lähteet
-------

1. ↑  Ford to Reveal New Ford Fiesta at ‘Go Further’ Event on Nov. 29 in Cologne *Ford Media Center*.  16.11.2016. Ford Motor Company. Viitattu 4.10.2018. (englanniksi)
2. ↑  New Ford Fiesta: Fiesta Active crossover now on sale in the UK *Auto Express*.  20.3.2018. Viitattu 4.10.2018. (englanniksi)
3. ↑  Koeajo: pientä luksusta elämään – Ford Fiesta Vignale *Moottori*.  12.3.2018. Viitattu 4.10.2018. (englanniksi)
4. ↑  Koeajo: Korotettu kokemus – Ford Fiesta Active *Moottori*.  4.7.2018. Viitattu 4.10.2018. (englanniksi)
5. ↑  Ford Fiesta 2017 Euro NCAP. Viitattu 10.9.2017. (englanniksi)
6. ↑  Fordin neljän suora sisältää myös uuden crossoverin *Ilta-Sanomat*.  3.12.2016.  Arkistoitu 4.12.2016. Viitattu 3.12.2016.
7. ↑  New 2018 Ford Fiesta ST: UK prices and specs revealed *Auto Express*.  8.5.2018. Viitattu 4.10.2018. (englanniksi)
8. ↑  Ford Fiestan ilmettä päivitetään mallivuodelle 2022 – Fiesta ST saa 10 prosenttia lisää vääntöä *Tekniikan Maailma*.  16.9.2021. Viitattu 26.4.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ford Fiesta (2017)** Wikimedia Commonsissa
Johann Tobias Beck.
**Johann Tobias Beck** (22. syyskuuta 1804 Balingen – 28. joulukuuta 1878 Tübingen) oli saksalaisen Tübingenin yliopiston systemaattisen teologian professori, joka tunnetaan niin sanotun raamatullisen eli biblisistisen suunnan perustajana. Beckin opillisena lähtökohtana oli Raamattu kokonaisuudessaan jumalallisena ilmoituksena, joskin hän hyväksyi eri kirjoittajien persoonallisuuden ja epätarkkuuden pienissä merkityksettömissä yksityiskohdissa. Raamattu on hänen mukaansa kirja kirjalta, jopa sana sanalta, luotettava esitys Jumalan ilmoituksesta eri vaiheissa. Suhteessa luterilaisiin tunnustuskirjoihin ja kirkon oppiin Beck oli riippumaton ja katsoi, että opillisia asioita on arvioitava yksin Raamatun perusteella. Omaa opillista näkemystään hän kehitti kirkon käsityksistä riippumatta tarkoituksenaan saada aikaan parempaa. Beckin mukaan ihmisen siveellinen toiminta on jumalallisuuden tunnusmerkki. Vanhurskautus on Jumalan lahja, jonka jälkeen ihminen elää pyhitettyä "uutta elämää".

Kansainvälisesti Beckin teologialla on ollut vaikutusta ennen muuta Suomessa ja sen lisäksi jonkin verran Sveitsissä, lähinnä Baselissa.

Suomessa Beckin teologiaan pohjautuva ns. beckiläisyys tai raamatullisuus muodosti autonomian aikana ainoan yhtenäisen teologisen koulukunnan. Beckin teologian toi Suomeen herännäisyyden hajaannuksen aikaan 1800-luvun puolivälissä herännäispappi Alfred Kihlman. Beckin teologiasta viehättyivät muun muassa Lars Stenbäck, C. G. von Essen ja erityisesti A. W. Ingman. Yhteiskunnallisesti vaikutusvaltaisia beckiläisiä Suomen kirkossa olivat arkkipiispat T. T. Renvall (1817–1898) ja Gustaf Johansson (1844–1930) sekä professori ja piispa Otto Immanuel Colliander.

Lähteet
-------

* Achelis, Ernst Christian: Beck, Johann Tobias *Allgemeine Deutsche Biographie, Band 46*.  1902. Leipzig. Viitattu 3.11.2008. (saksaksi)

* Köberle, Adolf: *Johann Tobias Beck*. Die Religion in Geschichte und Gegenwart, 1. osa, 3. painos, s. 953–954. Tübingen 1957.

* Murtorinne, Eino: *Suomalainen teologia autonomian kautena*. Gaudeamus, 1986.

* Murtorinne, Eino: *Suomen kirkon historia 3*. Porvoo 1992: WSOY, 1992.

### Viitteet

1. ↑  Allgemeine Deutsche Biographie.
2. ↑  Köberle 953–954
3. ↑  Murtorinne 1986, s. 135.
4. ↑  Murtorinne 1992, s. 170–174, 315–316
5. ↑  Murtorinne 1986, s. 157


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Oy Fennica Ab** tai **Fennica-Filmi** oli suomalainen elokuvatuotantoyhtiö. Sen perusti vuonna 1926 liikemies Armas Willamo kumppaneineen. Hallituksen varajäsenenä toimi venäläisperäinen liikemies Georg Uschakoff. Virallisesti se oli "teknisten ja muiden luvallisten tavaroiden agentuuri- ja myyntiliike".

Vuonna 1928 Willamo rahoitti nuorten Valentin Vaalan ja Teuvo Tulion ensimmäisen elokuvan *Mustat silmät*, joka valmistui seuraavana vuonna. Yhtiö toimi viiden ensimmäisen Vaalan elokuvan tuotantoyhtiönä. Kuudeskin elokuva ehdittiin aloittaa, mutta sen teki loppuun toinen tuotantoyhtiö.

Vuonna 1932 Vaala osti vähemmistöosuuden Oy Fennica Ab:sta. Seuraavana vuonna myös Tulio osti yhden osakkeen. Vuonna 1934 yhtiö joutui talousvaikeuksiin, mutta se välttyi konkurssilta epämääräisten olosuhteiden vallitessa, jossa myös tuotantoyhtiö Aho & Soldan kärsi tappioita. Konkurssiin Oy Fennica Ab asetettiin vuonna 1949, jolloin sen toimialueena oli ollut viimeiset vuodet turpeennosto.

Fennica-Filmin elokuvat
-----------------------

* *Mustat silmät* (1929)
* *Mustalaishurmaaja* (1929)
* *Laveata tietä* (1931)
* *Sininen varjo* (1933)
* *Helsingin kuuluisin liikemies* (1934)

Lähteet
-------

1. ↑  
	* Laine, Kimmo & Lukkarila, Matti & Seitajärvi, Juha (toim.): *Valentin Vaala*, s. 25. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 956. Helsinki: Suomen Kirjallisuuden Seura, 2004. ISBN 951-746-562-0.
2. 1 2  Laine, Lukkarila & Seitajärvi 2004, s. 26.

Aiheesta muualla
----------------

* Fennica (elokuvayhtiö) Elonetissä Elonetissä
* Fennica (elokuvayhtiö) Internet Movie Databasessa (englanniksi)
**Zhaotong** (kiin. 昭通市, pinyin: Zhāotōng Shì) on prefektuuritason kaupunki Lounais-Kiinan Yunnanin maakunnan koillisosassa. Prefektuurin pinta-ala on 23 021 neliökilometriä ja väkiluku 5,2 miljoonaa (2010). Prefektuurin hallintokeskus on noin 788 000 asukkaan Zhaoyangin kaupunkipiiri (2010).

 Kaupunki Zhaotongin Weixinin piirikunnassa.
 Zhaotongin prefektuurin jako piirikuntatasolla. Zhaoyangin kaupunkipiiri on merkitty numerolla 1. Esimerkiksi Weixinin piirikunta on numero 10.
Prefektuuri tunnetaan Yunnanin pohjoisena portina. Se rajoittuu etelässä Qujingin prefektuuriin, lännessä ja pohjoisessa Sichuanin sekä idässä Guizhoun maakuntaan. Yunnanin maakunnan pääkaupunki Kunming sijaitsee linnuntietä 290 kilometriä Zhaotongin kaupungista etelälounaaseen. Kaupunkien välillä on päivittäinen reittilento.

Seutu on ollut ihmiskunnan asuttama pitkään. Fossiililöytöjen mukaan jo 100 000 vuotta sitten. Zhaotongista on löydetty monia neoliittisiä jäänteitä.

*Katso myös: Zhaotongin maanjäristys 1974*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Zhaotong Travel Guide travelchinaguide.com. Viitattu 5.6.2015. (englanniksi)
2. ↑  Yunnan Province (pohjautuu Kiinan tilastokeskuksen tietoihin) geohive.com. Viitattu 5.6.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zhaotong** Wikimedia Commonsissa

* Zhaotong Overview (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (chinatravel.com)
* Zhaotong Weather and Climate (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (yunnanadventure.com)
**Iron Ore Company of Canada** (**IOC**) on alun perin kanadalais-yhdysvaltalainen yritys, jonka perustivat Labrador Mining and Exploration ja Hanna Mining vuonna 1949. Nykyisin yhtiö toimii Rio Tinto -kaivoskonsernin tytäryhtiönä. Yhtiön kotipaikka on Montreal Kanadan Québecin provinssissa.

Iron Ore Company of Canada harjoittaa kaivostoimintaa Québecin sekä Newfoundland–Labradorin provinsseissa, sekä huolehtii omistamansa Quebec North Shore and Labrador Railwayn tavaraliikenteestä sekä Sept-Îlesin malmisataman toiminnasta. Kaivoksista saatu rautamalmi jalostetaan yrityksessä rautamalmipelleteiksi (yhtiöllä on pellettitehdas Labrador Cityssä) tai konsentroidaan muuten kuljetukseen ja rautateollisuudelle sopivampaan muotoon.

Vuosina 1977–1983 yhtiön pääjohtajana toimi Brian Mulroney, joka oli Kanadan pääministeri vuosina 1984–1993.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2  Arkistoitu kopioIron Ore Company of Canada thecanadianencyclopedia.com.  Arkistoitu 6.10.2016. Viitattu 5.7.2017. (englanniksi)
2. 1 2  Company Overview of Iron Ore Company of Canada Inc. (myös välilehti People julkaisija= bloomberg.com) *bloomberg.com*. Viitattu 5.7.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtiön kotisivu (englanniksi) (ironore.ca)
**KV Mechelen** on jalkapalloseura Mechelenin kaupungista Belgiasta. Se pelaa maan pääsarjassa Jupiler Pro Leaguessa.

KV Mechelen perustettiin vuonna 1904. Sen ensimmäinen menestyskausi oli 1940-luvulla, jolloin se voitti Belgian mestaruuden vuosina 1943, 1946 ja 1948. Vielä 1954 Mechelen sai pronssia vain pisteen mestaruuden voittaneelle RSC Anderlechtille hävinneenä, mutta kaksi vuotta myöhemmin se putosi toiseen divisioonaan. 1960- ja 1970 -luvuilla Mechelen vaihtoi moneen kertaan sarjatasoa kahden ylimmän divisioonan välillä. Vuonna 1967 se selviytyi Belgian Cupin loppuotteluun, jonka hävisi Standard Liègelle jatkoajalla 1–3.

KV Mechelen voitti Belgian Cupin 1987 kukistettuaan finaalissa RFC de Liègen 1–0. Samalla kaudella se sai myös liigahopeaa. Keväällä 1988 Mechelen voitti Cup-voittajien cupin kukistettuaan Strasbourgissa pelatussa loppuottelussa AFC Ajaxin Piet Den Boerin maalilla 1–0. Lisäksi se sijoittui jälleen toiseksi Belgian liigassa. UEFA Super Cupissa se voitti Euroopan Cupin mestarin PSV Eindhovenin kahden ottelun yhteistuloksella 3–2.

Kaudella 1988–1989 Mechelen voitti historiansa neljännen Belgian mestaruuden. Samana vuonna se oli paras myös Joan Gamper Trophy -turnauksessa. Keväällä 1991 seura sai liigahopeaa ja selviytyí cupin loppuotteluun, jonka kuitenkin hävisi Club Bruggelle. Seuraavalla kaudella se kärsi cupfinaalissa tappion Royal Antwerpille rangaistuspotkukilpailun jälkeen.

Menestyksekkään 1980-1990 -luvun vaihteen jälkeen KV Mechelen putosi Belgian kärkiseurojen joukosta. Se putosi aina 3. divisioonaan saakka, mutta palasi pääsarjaan keväällä 2007. Se selviytyi Belgian cupin loppuotteluun 2009, mutta hävisi KRC Genkille 0–2.

Seura voitti Belgian cupin vuonna 2019 pelatessaan toisella sarjatasolla, mutta todettiin kesäkuussa 2019 syylliseksi kaudella 2017/18 ottelussa Waasland-Beverenia vastaan tapahtuneeseen ottelumanipulaation yritykseen ja suljettiin ulos Europa Leaguesta johon osallistumiseen cup-voitto olisi seuran muuten oikeuttanut. Myös Mechelenin saavuttama sarjanousu mitätöitiin ja useita seuran johtohenkilöitä tuomittiin toimintakieltoon. Seuralle langetettiin lisäksi kahdentoista pisteen rangaistus seuraavalle sarjakaudelle.

Lähteet
-------

1. ↑  Belgium - Cup *soccerway.com*. Viitattu 1.12.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (hollanniksi) (englanniksi) (ranskaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Jupiler Pro League |
| --- |
|  |
|  **Hallitseva mestari: Antwerp** |
|  |
| Joukkueet (2023–24) | 
* Anderlecht
* Antwerp
* Cercle Brugge
* Charleroi
* Club Brugge
* Eupen
* Genk
* Gent
* Kortrijk
* Mechelen
* Molenbeek
* OH Leuven
* Saint-Gilloise
* Sint-Truidense
* Standard Liège
* Westerlo

 |

 |
**Höyryajoneuvojen historia** käsittää höyrymoottorikäyttöisten, maalla käytettävien ja kiskoista riippumattomien ajoneuvojen kehittämisen, olipa kyse sitten tavanomaisesta tieliikennekäytöstä, kuten höyryautosta ja höyryvaunusta, tai maataloudessa tai raskaissa kuljetustehtävissä käytettävistä ajoneuvoista, kuten vetomoottorista.

Valokuva Cugnotin höyryautosta vuoden 2011 Rétromobile -näyttelystä.
Ensimmäisiä koeajoneuvoja rakennettiin 1700- ja 1800-luvuilla, mutta vasta Richard Trevithickin kehitettyä korkeapaineisen höyryn käytön noin vuonna 1800 liikkuvista höyrymoottoreista tuli käytännöllinen ehdotus. Höyryajoneuvojen suunnittelussa tapahtui 1800-luvun alkupuoliskolla suurta edistystä, ja 1850-luvulle tultaessa niitä voitiin tuottaa kaupalliselta pohjalta. Edistystä hillitsi lainsäädäntö, joka rajoitti tai kielsi höyrykäyttöisten ajoneuvojen käytön maanteillä. Kuitenkin 1880-luvulta 1920-luvulle ajoneuvotekniikka ja valmistustekniikat kehittyivät jatkuvasti, ja höyryajoneuvoja kehitettiin moniin käyttötarkoituksiin. Polttomoottoriteknologian nopea kehitys johti 1900-luvulla höyrykoneen häviämiseen kaupallisesta ajoneuvojen käyttövoimasta, ja suhteellisen harvat niistä olivat käytössä toisen maailmansodan jälkeen. Harrastajat hankkivat monia näistä ajoneuvoista säilyttämistä varten, ja lukuisia esimerkkejä on edelleen olemassa. Kalifornian ilmansaasteongelmat herättivät 1960-luvulla lyhyen ajanjakson ajan kiinnostuksen höyrykäyttöisten ajoneuvojen kehittämiseen ja tutkimiseen mahdollisena keinona vähentää saasteita. Höyryn harrastajien kiinnostuksen, satunnaisten jäljennösajoneuvojen ja kokeellisen tekniikan lisäksi tällä hetkellä ei valmisteta höyryajoneuvoja.

Höyrykäyttöisyys aiheutti ajoneuvoille tiettyjä ongelmia. Ajoneuvon käynnistämisessä oli useita työvaiheita joiden jälkeen piti vielä odottaa että vesi alkoi kiehua ja tuottaa höyryä. Kylmän höyryveturin käynnistys kesti tyypillisesti noin 3-8 tuntia ja viimeisimpien höyryautojenkin kohdalla meni noin 20 minuuttia. Ne käyttivät likaista polttoainetta (kivihiiltä) joka savutti paljon. Polttoaine oli tilaa vievää, ja se oli laitettava ajoneuvoon käsin lapion avulla. Moottori tarvitsi vettä, ja jos sitä käytettiin huippunopeudella, oli vedenkulutus korkeampi. Useimmissa ajoneuvoissa oli metallipyörät, ja niiden vetokyky oli huono. Ne olivat raskaita. Kuuma tuhka oli poistettava ja hävitettävä kuten uunissa. Useimmissa tapauksissa käyttäjän oli itse huolehdittava huollosta. Nopeus oli hidas, noin 32 kilometriä tunnissa. Myöhemmät kehitystyöt olivat suuri parannus, sillä niissä käytettiin puhtaampaa nestemäistä polttoainetta (petrolia), ne varustettiin lauhduttimilla ja kumirenkailla ja ne olivat paljon kevyempiä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Höyrykäyttöisten maantieajoneuvojen historia** Wikimedia Commonsissa
**Kim Aarola** (s. 25. tammikuuta 1993 Hämeenlinna) on jääkiekkoilija, joka on pelannut seitsemällä kaudella II-divisioonassa Hoki Klubi Hyvinkään joukkueessa. Kaudella 2020–2021 hän edusti seuratasolla thaimaalaista Aware-joukkuetta. Hän on edustanut myös Thaimaan maajoukkuetta Aasian Challenge Cupissa vuonna 2011 ja Aasian Talvikisoissa vuosina 2011 ja 2017.

Kimin isä on suomalainen ja äiti thaimaalainen, josta syystä hänellä on myös Thaimaan passi ja edustusoikeus. Aarola on 21 maalillaan ja 47 tehopisteellään Thaimaan maajoukkueen kaikkien aikojen tehokkain pelaaja MM-turnauksissa.

Yksityiselämä
-------------

Aarola osaa myös puhua thain kieltä, vaikka sen latinalaisista aakkosista tyystin poikkeavat thailaiset kirjaimet ovat jääneet hänelle vieraiksi. Thaimaassa asepalvelus kestää kaksi vuotta, mutta Aarolan ei ole täynyt suorittaa siellä asepalvelusta, sillä hän on tehnyt sen Suomessa.

Lähteet
-------

### Viitteet

1. ↑  Kim Aarola at eliteprospects.com *www.eliteprospects.com*. Viitattu 16.12.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3  Parviainen, Vesa: Hyvinkääläinen Kim, 25, on Thaimaan jääkiekkomaajoukkueen tähti! Mestaruus toi mukavan bonuksen: "En olisi ikinä uskonut, että pääsen mukaan sellaiseen" *Iltalehti*.  29.11.2018. Viitattu 26.3.2019.
3. ↑
NäyteHark! The Herald Angels SingEsittäjänä Yhdysvaltain armeijan Pershing's Own -mieskuoro.Äänitiedostojen kuunteluohjeet

**Hark! The Herald Angels Sing** on joululauluna tunnettu englantilainen virsi.

Tekstin on kirjoittanut Charles Wesley ja se ilmestyi hänen veljensä John Wesleyn julkaisemassa kokoelmassa *Hymns and Sacred Poems* vuonna 1739 nimellä "Hark! How All The Welkin Rings". Charles Wesley muokkasi kappaletta vuonna 1743 ja George Whitefield sekä Martin Madan tekivät sanoihin muutoksia vuosina 1753 ja 1760, minkä jälkeen ne saivat pääosin nykyisen asunsa. Melodia on peräisin saksalaisen Felix Mendelssohnin vuonna 1840 säveltämästä kuoroteoksesta *Festgesang*, joka oli omistettu kirjapainotaidon keksimisen 400-vuotisjuhlalle. William H. Cummings sovitti Mendelssohnin teoksen toiseen osan sisältyvän "Vaterland, in deinen Gauen" -laulun sävelen tähän kappaleeseen vuonna 1855.

Kappaleen on suomentanut Erkki Ainamo nimellä "Enkellaulu kajahtaa" ja Martti Haapakoski nimellä "Kaikuu laulu enkelkuoron".

Laulu on myös Ruotsin kirkon virsikirjassa numero 123 "Enkellaulu kaikuu nyt". Tekstin suomennos on Niilo Rauhalan vuodelta 1994. Sama käännös on myös laulukirjoissa *Siionin laulut*, *Seurakunta laulaa* ja *Cantemus*. Se on myös Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ruotsinkielisen virsikirjan virtenä numero 26 nimellä "Lyssna värld till ängelns ord".

Lähteet
-------

1. ↑  Hark! The Angel Sing The Hymns and Carols of Christmas. Viitattu 21.11.2015.
2. ↑  Hark the herald angel sing (Arkistoitu – Internet Archive) Äänitearkiston tietokanta.
3. ↑  *Ruotsin kirkon virsikirja*, s. 208. Verbum förlag AB, 2003.
4. ↑  *Seurakunta laulaa*. Kirjatoimi ISBN 952-629-430-8, 2001.
5. ↑  *Cantemus Helsingin katolisen hiippakunnan laulukirja*. Helsingin hiippakunnan liturginen toimikunta, Katolinen tiedotuskeskus, 2012. ISBN 978-952-9627-71-4.
6. ↑  Lyssna värld till ängelns ord (Arkistoitu – Internet Archive) Psalmbok, den evangelisk-lutherska kyrkan i Finland.
EDA järjestää esimerkiksi Euroopan turvallisuuteen liittyviä kokouksia. Kuva kongressista vuodelta 2014.
**Euroopan puolustusvirasto** (engl. *European Defence Agency, EDA*) on Euroopan unionin neuvoston alaisuudessa toimiva virasto, jonka tehtävänä on avustaa neuvostoa ja jäsenvaltioita niiden pyrkiessä parantamaan unionin puolustusvoimavaroja kriisinhallinnan alalla ja tukea sen yhteistä turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa.

Virasto sijaitsee Brysselissä ja sen palveluksessa oli 2014 noin 130 henkeä. Virasto perustettiin 12. heinäkuuta 2004 EU-maiden puolustusministereiden neuvoston kokouksessa.

Toimiala
--------

Viraston tehtävänä on

* kehittää yhteiseurooppalaisen puolustuksen toimintaedellytyksiä
* edistää alan tutkimusta ja tekniikkaa
* edistää yhteistyötä kalustohankinnoissa
* kilpailukyisen asemarkkinan luominen Eurooppaan, sekä sen ja sen teknisen ja teollisen pohjan vahvistaminen

sekä ylipäätään toimia jäsenvaltioiden ja komission tukena niin kriisien hallinnassa, kuin unionin  yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan toteuttamisessa.

Hallinto
--------

Virastoa johtaa Unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja Federica Mogherini ja sen pääjohtajana toimii vuodesta 2015 Jorge Domecq.

Yhteistyöosapuolia
------------------

EDA:n toimintakentässä toimivat ja sen kanssa yhteistyössä ovat

* Euroopan avaruusjärjestö
* OCCAR (Organisation Conjointe de Coopération en matière d'ARmement)
* Euroopan lentoturvallisuusvirasto
* Norja, Serbia, Sveitsi ja Ukraina

Lisäksi virasto voi tehdä yhteistyötä muiden EU:n ulkopuolisten valtioiden, Naton ja muiden kansainvälisten järjestöjen kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Euroopan puolustusvirasto europa.eu. Viitattu 6.8.2016. (suomeksi)
2. 1 2  Euroopan puolustusvirasto EU-Lex. Viitattu 16.5.2016
3. ↑  Organisation EDA 2014. Viitattu 16.5.2014
4. ↑  Mission EDA. Viitattu 16.5.2016
5. ↑  Who we are EU. Viitattu 16.5.2016
6. ↑  Partners EDA. Viitattu 16.5.2016

* Säädös Euroopan puolustusviraston perustamisesta EU 12.7.2004.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Euroopan puolustusvirasto** Wikimedia Commonsissa
**Spartolos** (m.kreik. Σπάρτωλος, *Spartōlos*, lat. *Spartolus*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Bottikessa Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijoitetaan lähelle nykyistä Néa Propontídan kunnan Néa Sílatan kylää.

Maantiede
---------

Spartoloksen kaupunki sijaitsi Bottikessa nykyisen Chalkidikín niemimaan länsiosissa länteen Olynthoksesta. Alue ei antiikin aikana kuulunut Khalkidiken alueeseen, josta koko niemimaa on saanut nykyisen nimensä. Kaupunki sijoitetaan lähelle nykyistä Néa Sílatan kylää. Spartoloksen lähellä sijaitsivat Aioleion, Pleume ja Sinos. Spartoloksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kokoa ei tunneta.

Historia
--------

Spartolos kuului Bottikea asuttaneille bottiaialaisille ja oli mahdollisesti näiden keskuspaikka. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Spartolios* (Σπαρτόλιος).

Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Spartolos kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon aina peloponnelaissodan alkuun saakka, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 454/453–434/433 eaa. Bottiaialaiset kapinoivat Ateenaa vastaan vuonna 432 eaa. Vuonna 429 eaa. Spartoloksen lähellä käytiin taistelu bottiaialaisten ja ateenalaisten välillä, jonka bottiaialaiset voittivat. Kaupunki vaikuttaa olleen tarpeeksi merkittävä, jotta se mainitaan Ateenan ja Spartan sodan kymmenentenä vuonna eli 421 eaa. solmiman Nikiaan rauhan yhteydessä. Rauhansopimuksessa kaupunki sai itsehallinnon. 300-luvun eaa. puolivälissä Spartolos kuului Khalkidiken liittoon.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Thukydideen kuvaus vuoden 429 eaa. taistelusta antaa ymmärtää, että kaupunki on ollut ympäröity muurein. Kaupungin oletetulta paikalta on löydetty asutuksen jäänteitä sekä hautoja arkaaiselta ja klassiselta kaudelta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "612. Spartolos", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Smith, William: "Spartolus", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Spartolos *Pleiades*. Viitattu 27.11.2023. (englanniksi)
4. ↑  Spartolos (Chalkidike) 19 W Khalkidiki - Σπάρτωλος *ToposText*. Viitattu 27.11.2023. (englanniksi)
5. 1 2 3  "50 D4 Spartolos", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699. (englanniksi)
6. ↑  Flensted-Jensen, Pernille: "The Chalkidic Peninsula and Its Regions". Teoksessa Flensted-Jensen, P. (ed.): *Further Studies in the Ancient Greek Polis*, s. 120–131. Papers from the Copenhagen Polis Centre 5. Historia Einzelschriften 138. Stuttgart: Franz Steiner Verlag, 1999. ISBN 3-515-07607-7. (englanniksi)
7. 1 2  Thukydides: *Peloponnesolaissota* 1.57, 2.79, 5.18.
**Morowalin tehdasräjähdys** tapahtui Morowalin teollisuusalueella (IMIP) Sulawesin saaren itärannikolla Indonesiassa 24. joulukuuta 2023. Onnettomuudessa kuoli ainakin 18 työntekijää ja useita kymmeniä vammautui. 

Onnettomuus tapahtui kun nikkelin tuotannossa käytettävää uunia korjattiin ja syttyneen tulipalon seurauksena uuni romahti ja sen sisältämä sula rautakuona pääsi valumaan happisäiliöille. Sula aiheutti happisäiliöiden räjähtämisen ja useita muita räjähdyksiä. Suuri osa onnettomuuden uhreista sai eriasteisia palovammoja.

Onnettomuuden jälkeen tehdastyöläiset ovat osoittaneet mieltään turvallisuuden puolesta tehtaan ulkopuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mohammad Taufan: The death toll rises to 18 in a furnace explosion at a Chinese-owned nickel plant in Indonesia *AP*. Viitattu 27.12.2023. (englanniksi)
2. ↑  Ece Goksedef: Explosion at Indonesia nickel plant kills 13 staff *BBC*. Viitattu 27.12.2023. (englanniksi)
3. ↑  Indonesian Workers Protest After Deadly Blast at Nickel Plant *VOAnews.com*. Viitattu 27.12.2023. (englanniksi)
**Suomi Tietopeli** on lautapeli, joka sisältää kysymyksiä Suomesta ja suomalaisuudesta. Peliä valmistaa suomalainen Tactic Games Oy Tactic-tuotemerkin alla. Tyyliltään peli on aivan kuin Trivial Pursuit.

Pelin kulku
-----------

Suomi Tietopelissä vastataan kysymyksiin kuudesta eri aihe-alueesta, jotka ovat historia, kulttuuri, luonnontiede, maantiede, urheilu ja yleistieto. Pelaajat kiertävät pelilaudan reittiä ja vastaavat aina sen aiheiseen kysymykseen, kuin missä ruudussa heidän pelinappulansa on. Tavoitteena on saada pistenappula jokaisesta eri aihealueesta vastaamalla oikein ja tämän jälkeen päästä maaliin ensimmäisenä.

Pelistä on olemassa myös toinen versio, jossa pelaaja heittää kahta noppaa, joissa on kuuden eri aihealueen värit. Jos nopista tulee samat aiheet, pelaajalta kysytään sen alueen kysymys. Jos taas nopista tulee eri aiheet, saa pelaaja valita kumman kysymyksen ottaa. Kun pelaaja vastaa kysymykseen oikein, hän saa ruksittaa kyseisen aihealueen ruudun omasta pyramidistaan. Pelin voittaa pelaaja, joka saa ensin omasta pyramidistaan yhden sivun täyteen (viisi ruutua, joista kaikki eri aihealueita).

Suomi Tietopeli Junior
----------------------

Suomi Tietopeli Junior on lapsille suunnattu versio alkuperäisestä Suomi Tietopelistä. Siinä on helpommat kysymykset, jotka on suunnattu yli 8-vuotiaille. Kaikki kysymykset käsittelevät Suomea, ja ne on jaettu kuuteen eri aihealueeseen. Peli sisältää yhteensä 1 500 kysymystä, kuvakortteja sekä monivalintakysymyksiä.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomi Tietopelin säännöt
**Wladimir Peter Köppen** (8. lokakuuta (J: 25. syyskuuta) 1846 Pietari, Venäjä – 22. kesäkuuta 1940 Graz, Itävalta) oli Venäjällä syntynyt saksalainen maantieteilijä, meteorologi, klimatologi ja kasvitieteilijä. 

Köppen vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Krimillä ja Pietarissa. Hän opiskeli Pietarissa, Heidelbergissä ja Leipzigissa, jossa valmistui yliopistosta 1870. Vuosina 1872–1875 hän työskenteli meteorologina Venäjän ilmatieteen laitoksella, mutta palasi sitten Saksaan ja työskenteli meteorologina Hampurissa vuoteen 1919.

Köppenin tunnetuin työ on hänen vuonna 1936 julkaisemansa Köppenin ilmastoluokitus.

Köppenin isä oli saksalaissyntyinen venäläinen etnografi Peter von Köppen (1793–1864). Hänen tyttärensä Else (s. 1892) avioitui vuonna 1913 meteorologi ja tutkimusmatkailija Alfred Wegenerin kanssa.

Lähteet
-------

* Geiger, Rudolf: Köppen, Wladimir *Deutsche Biographie*. Viitattu 15.10.2015. (saksaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* Leopoldina
* Scopus

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Wladimir Peter Köppen
**Singaporen eläintarha** on eläintarha, joka sijaitsee Singaporen pääsaaren keskiosassa. Se on perustettu vuonna 1973. Puisto on rakennettu sademetsään tekojärven rannalle, ja sen pinta-ala on 26 hehtaaria. Siellä on 300 lajia nisäkkäitä, lintuja ja matelijoita, kaikkiaan 2 800 eläinyksilöä.

Eläintarhan tunnetuin eläin oli sumatranoranki Ah Meng, jonka jälkeläisiä on syntynyt tarhassa jo kolmannessa sukupolvessa.

Orangeille ja muille eläimille on koetettu antaa mahdollisimman suuret tilat, jotta ne stressaantuisivat vähemmän. Kalterien sijasta ihmiset ja eläimet on erotettu toisistaan vallihaudoilla. Vuonna 2008 eläintarhan tiikerit raatelivat siivoojan, joka oli kiivennyt niiden vallihaudan yli. Eläintarhassa järjestetään erilaisia näytöksiä, joissa eläimet esiintyvät, sekä ruokintanäytöksiä.

* Valkotöyhtötamariini Singaporen eläintarhassa.Valkotöyhtötamariini Singaporen eläintarhassa.
* Ah Meng -oranki 47-vuotiaana.Ah Meng -oranki 47-vuotiaana.
* Kirahveja rehevän kasvillisuuden keskellä.Kirahveja rehevän kasvillisuuden keskellä.

Lähteet
-------

1. ↑  Park Experience (tämä ja vasempaan laitaan linkatut sivut) Singapore Zoo.  Arkistoitu 31.10.2012. Viitattu 21.10.2012.
2. ↑  Ah Meng lives on in new baby at Singapore Zoo  2011. Asia One News. Viitattu 21.10.2012.
3. ↑  Singapore Zoo, where animals roam free CNN - IBN. Viitattu 21.10.2012. [vanhentunut linkki]
4. 1 2  Lonely Planet review for Singapore Zoological Gardens Lonely Planet. Viitattu 21.10.2012.
5. ↑  Tigers kill Singapore zoo cleaner  2008. BBC. Viitattu 21.10.2012.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Singaporen eläintarha**.
* Eläintarhan verkkosivusto
**Dymchurchin rautatieasema** on kapearaiteisen Romney, Hythe and Dymchurch Railwayn liikennepaikka Dymchurchissa Kentin kreivikunnassa Englannissa. Asema sijaitsee rannikkotasangolla noin kahdeksan kilometriä etelään Hythen rautatieasemalta.

Liikennepaikka avattiin kaupalliselle liikenteelle heinäkuussa 1927, jolloin sen nimi oli Dymchurch (Marshlands), erotuksena Burmarsh for East Dymchurchin ja myöhemmästä Dymchurch Bayn asemasta (nykyisin Burmarsh Road).

Dymchurchin aseman ympäristö on matkailukohde, sillä lähistöllä sijaitsee hiekkarantoja, huvipuisto ja lomakylä. Liikennepaikalla on turistikaudella kolmen hengen miehitys, kun normaalisti työntekijöitä on vain yksi. Liikenteenohjauksellisesti Dymchurch on välisuojastuspaikka.

Asema-alue
----------

Asemalla on kaksi laituria, yksi molemmin puolin kaksiraiteista päärataa. Laitureita yhdistää kevyen liikenteen ylikulkusilta. Asemapäällikön asunto ja odotuskatos sijaitsevat pohjoiseen menevän liikenteen puoleisella laiturilla. Itse asemarakennus lipputoimistoineen ja henkilökunnan tiloineen sijaitsee etelään menevän liikenteen puoleisella laiturilla. Asemarakennuksessa on lisäksi virvokkeita ja matkamuistoja myyvä kioski ja naisten WC. Miesten WC:t sijaitsevat ylikulkusillan pilareissa.

Ratapiha
--------

Junat kohtaavat Dymchurchin asemalla.
Liikennepaikan laituriraiteilla on neljä opastinta, joita ohjataan lipputoimistosta. Molemmilla pääraiteilla on raiteen kulkusuunnan mukainen opastin sekä liikennepaikalle saavuttaessa että sieltä lähdettäessä. Opastimet on kytketty aseman molemmissa päissä olevien tasoristeyksien turvalaitteisiin.

Alun perin 1920-luvulla asemalla oli kolme laituriraidetta, joista yhtä käytettiin Dymchurchiin päättyvän ja sieltä alkavan liikenteen tulo- ja lähtöraiteena. Liikennepaikalla oli tuolloin myös asetinlaitetorni ja kääntöpöytä sekä vaihdeyhteys pääraiteiden välillä Dymchurchin ja New Romneyn välistä liikennettä varten. Liikennettä New Romneyyn ei kuitenkaan koskaan aloitettu, ja kääntöpöytä purettiin 1930-luvulla.

Toinen vaihdeyhteys pääraiteiden välille rakennettiin ennen toista maailmansotaa, jolloin radalla oli Hythen ja Dymchurchin välistä henkilöliikennettä. Asetinlaitetorni purettiin 1960-luvulla. Samalla pääraiteen vaihteet pultattiin pysyvästi perusasentoihinsa ja valo-opastimien ohjauspaneeli asennettiin lipputoimistoon.

Nykyisin liikennepaikalla on laituriraiteiden lisäksi yksi sivuraide sekä raideyhteys pääraiteiden välillä. Sivuraidetta käyttävät ratatyöjunat, sillä se on ainoa raiteenvaihtopaikka ja ainoa sivuraide Hythen ja New Romneyn välisellä 13 kilometrin mittaisella rataosuudella. Vaihteita ohjataan paikallisesti pieneltä kankiasetinlaitteelta käsin.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dymchurchin rautatieasema** Wikimedia Commonsissa

* Romney, Hythe and Dymchurch Railway: Dymchurch station (Arkistoitu – Internet Archive)
**Johan Erkki Virta** (4. lokakuuta 1915 Kuopio – ?) oli suomalainen aitajuoksija ja pikajuoksija. Hän teki elokuussa 1939 juuri ennen sotia 400 metrin aitojen Suomen ennätyksen, joka kesti sotavuodet.

Erkki Virta aloitti urheilu-uransa 1930-luvun puolivälissä Helsingin Tarmon riveissä, jossa hän oli voittamassa TUL:n viestimestaruuksia kesällä 1937 niin 4 × 100:lla kuin 4 × 400 metrillä. Hän siirtyi kaudeksi 1938 SVUL:n alaiseen HKV:hen. Seuraavasta kaudesta 1939 tuli Erkki Virralle läpimurtokausi, sillä hän rikkoi elokuussa 1939 Kalevan kisoissa Helsingissä kovan kilpakumppaninsa "Bebbe" Storskrubbin Suomen ennätyksen ja voitti samalla Beben. Samana vuonna Virta kilpaili Ruotsi–Suomi-maaottelussa sijoittuen vielä silloin toiseksi "Beben" jälkeen. Kesä 1939 oli Virralle muutenkin menestyksellinen, sillä hän teki omat ennätykset kaikilla sileillä pikamatkoilla.

Talvisodan jälkeen kesällä 1940 Virta jatkoi uraansa, mutta tulokset eivät vajavaisesta harjoittelusta johtuen olleet entiset. Hän aloitti kautensa Kaatuneiden muistokisoissa heinäkuun lopulla voittaen lajinsa. Syksyn suurimmassa urheilutapahtumassa eli Suomi–Ruotsi–Saksa-kolmimaaottelussa Helsingissä Virta oli kolmas Storskrubbin voittaessa ja Ruotsin Sixten Larssonin tullessa toiseksi. Kaksi viikkoa myöhemmin Virta voitti Unkari–Suomi-maaottelussa 400 m aidat. Tämä jäi Virran viimeiseksi maaotteluksi.

Saavutukset
-----------

* SM-kultaa 1939 400 m aidoissa
* SM-hopeaa 1938 ja 1940 400 m aidoissa ja 1939 200 m aidoissa
* SM-pronssia 1940 200 m aidoissa

* SM-kultaa 4 × 400 metrin viestissä 1940
* SM-hopeaa 4 × 400 metrin viestissä 1939, 4 × 800 metrin viestissä 1939 ja 1940
* SM-pronssia 4 × 400 metrin viestissä 1938

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Erkki Virta Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
**Kirotut eivät itke** (engl. *The Damned Don’t Cry!*) on yhdysvaltalainen dramaattinen film noir -elokuva vuodelta 1950. Se perustuu Gertrude Walkerin tarinaan, ja sen käsikirjoituksen ovat kirjoittaneet Harold Medford ja Jerome Weidman. Vincent Sherman vastasi elokuvan ohjauksesta. Sen pääosissa nähdään Joan Crawford, David Brian ja Steve Cochran. *Kirotut eivät itke* on ensimmäinen kolmasta Shermanin ja Crawfordin välisestä yhteistyöstä. Muut elokuvat ovat draama *Viimeinen valhe* (*Harriet Craig*, 1950) ja komedia *Hyvästi toiveuni* (*Goodbye, My Fancy*, 1951). Elokuva on mustavalkoinen ja noin 103 minuutin mittainen. *Kirotut eivät itke* sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa toukokuussa 1950. Suomessa julkaistiin vasta kymmenen vuotta valmistumisensa jälkeen tammikuussa vuonna 1960.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
*Kirotut eivät itke* kertoo Joan Crawfordin näyttelemästä köyhästä naisesta Ethel Whiteheadista, joka menettää poikansa onnettomuudessa. Poikansa kuoleman jälkeen Ethel päättää aloittaa uuden elämän, joten hän jättää aviomiehensä ja omaksuu uuden henkilöllisyyden Lorna Hansen Forbesina.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Joan Crawford  | … |  Ethel Whitehead/Lorna Hansen Forbes
  |
|  David Brian  | … |  George Castleman/Joe Cavany
  |
|  Steve Cochran  | … |  Nick Prenta 
  |
|  Kent Smith  | … |  Martin Blackford
  |
|  Hugh Sanders  | … |  Grady 
  |
|  Selena Royle  | … |  Patricia Longworth 
  |
|  Jacqueline deWit  | … |  Sandra 
  |
|  Morris Ankrum  | … |  Jim Whitehead 
  |
|  Edith Evanson  | … |  Rouva Castleman 
  |
|  Richard Egan  | … |  Roy Whitehead
  |

Lähteet
-------

1. ↑   The Damned Don't Cry (1950) IMDb. Viitattu 6. helmikuuta 2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Kirotut eivät itke* Amazonissa
* *Kirotut eivät itke* Arkistoitu 23.1.2009. Films of Crawford.com
* *Kirotut eivät itke* Joan Crawfordin sivuilla