recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Abrictosaurus** oli dinosaurussuku, joka eli noin 200–195 miljoonaa vuotta sitten varhaisella jurakaudella. Suvusta tunnetaan yksi laji, *A. consors*. *Abrictosauruksen* fossiileja on löydetty kaksi, yksi Etelä-Afrikasta ja toinen Lesothosta.

*Abrictosauruksen* ensimmäiset fossiilit löysi Lesothosta paleontologi Richard Thulborn vuonna 1974. Hän uskoi löytäneensä uuden Lycorhinus-suvun lajin ja antoi tälle nimeksi *Lycorhinus consors*. Vuotta myöhemmin, vuonna 1975 paleontologi James Hopson löysi Etelä-Afrikasta heterodontosaurin kallon, jonka Thulborn oli aiemmin väittänyt kuuluvan *Lycorhinus angustidensille*. Tutkittuaan kalloa Hopson totesi, että kallo ei kuulunut kyseiselle lajille, mutta sen sijaan se näytti kuuluvan *Lycorhinus consorsille*. Hopson yhdisti löytämänsä kallon ja *L. consorsin* luurangon ja huomasi lajin olevan uusi. Hän antoi tälle uudelle lajille nimeksi *Abrictosaurus consors*.

*Abrictosaurus* oli pienikokoinen dinosaurus. Sen pituus oli noin metri ja paino noin 45 kilogrammaa. *Abrictosauruksella* oli nokka, joka auttoi ruuan syömisessä. Kaula oli kohtalaisen pitkä. Takajalat olivat etujalkoja pidemmät. Häntä oli vahva ja pitkä. Jalat olivat kuin luodut juoksemiseen, ja niillä *Abrictosaurus* on varmasti juossut nopeasti karkuun saalistajia.  

*Abrictosauruksen* ruokavaliosta ei olla varmoja. Useimpien mielestä se on ollut kasvinsyöjä, kuten muut heterodontosaurit. Hampaat viittaavat kuitenkin siihen, että *Abrictosaurus* olisi mahdollisesti ollut kaikkiruokainen.

Muuta
-----

* Kaksi yksittäistä *Abrictosauruksen* luurankoa ovat tällä hetkellä University Collegessa Lontoossa.
* *Abrictosauruksen* nimi tarkoittaa "valpasta liskoa".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Abrictosaurus dinosaur *Dinosaur Fact*. Viitattu 23.6.2016. (englanniksi)
2. ↑  Abrictosaurus *Dinosaur Jungle*. Viitattu 23.6.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Prehistoric Wildlife (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q131598
* EoL: 13612718
* Fossilworks: 52903
* GBIF: 4965666

 |

 |
**Abram Tiisnekka** (12. lokakuuta 1845 Tyrö, Inkeri – 8. huhtikuuta 1911) oli inkerinsuomalainen opettaja, lukkari ja lehtimies.

Tiisnekan vanhemmat olivat suntio Mikkeli Tiisnekka ja Anna Hokkanen. Hän kävi alkeiskoulua Tyrön pappilassa rovasti K. Modenin johdolla ja tämän jälkeen hän opiskeli Kolppanan opettajaseminaarissa 1863–1866 valmistuen sieltä opettajaksi ja lukkariksi.

Tiisnekka oli sitten opettajana Vehviäisten koulussa Tyrön Vehviäisissä Liigovan aseman luona sekä apuopettajana Kolppanan seminaarissa. Syksystä 1868 alkaen hän opetti Oranienbaumin kuntaan Rapalan Kotkalaan perustetussa koulussa. Tämä koulu siirtyi 1869 Katsalan kylään, 1870 ensin Ylikylään ja sitten Hanttulan kylään, 1871 Latikalle Liikosien kylään, 1873 Bronnon puolelle Liimoisien kylään ja 1875 Tyrön kylään jossa se toimi kolme vuotta. 

Tiisnekka meni 1878 naimisiin entisen oppilaansa Eeva Antintytär Huiman kanssa. Hän oli kolme vuotta opettajana Riikolan kylässä, yhden lukuvuoden Pietarin suomalaisessa kirkkokoulussa suomenkielen opettajana ja sitten 1881–1886 opettajana Katsolassa ja 1887 jälleen Tyrössä. Viimeksi Tiisnekka toimi Tyrössä ensin lukkarin sijaisena 1888–1890 ja sitten vakinaisena lukkarina 1890–1911.

Tiisnekka kirjoitti 1860-luvulla *Uusi Suometar* -lehteen kirjoituksia otsikolla *Kirjeitä Inkerinmaalta* ja hän avusti myös Pietarissa ilmestynyttä *Inkeri*-lehteä sekä vuodesta 1870 ilmestynyttä August Hagmanin toimittamaa *Pietarin Sanomat* -viikkolehteä. Tiisnekka keräsi myös Kolppanan seminaarin 35-vuotisjuhlaa varten tiedot Inkerinmaan ensimmäisistä kouluista.

Lähteet
-------

* Virtuaali-Inkeri : Abram Tiisnekka
* Inkerin kultturityön tekijöitä, Inkeriläisten Viesti 2/1982, s. 20 (Internet Archive)
* Tiisnekan elämäkertatiivistelmä Kansallisbiografiassa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Crédit Mobilier of America -skandaali** oli 1870-luvun alussa alkanut poliittinen skandaali Yhdysvalloissa. Skandaali liittyi Credit Mobilier of America -nimiseen rakennusyhtiöön, joka teki rakennustöitä valtiontukia saaneelle Union Pacific Railroad -rautatieyhtiölle. Useat yhdysvaltalaiset kongressiedustajat olivat osakkaina Crédit Mobilier of Americassa, mikä herätti epäilyjä siitä, että osakkaina olleet kongressiedustajat olisivat käyttäneet asemaansa kongressissa heikentääkseen yritykseen kohdistunutta viranomaisvalvontaa.

Vaikka skandaaliin liitettiin mukaan useita kongressiedustajia, todettiin vain kaksi kongressiedustajaa lopulta syyllisiksi tapaukseen liittyen.

Lähteet
-------

1. ↑  James A. Garfield: Life Before the Presidency *Miller center of Public Affairs, University of Virginia*. Viitattu 30.10.2016. (englanniksi)
2. ↑  "Crédit Mobilier Scandal." Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica Ultimate Reference Suite. Chicago: Encyclopædia Britannica, 2015.
**Kaitsor** on kylä Suomen länsirannikolla Vöyrin kunnassa. Nimi Kaitsor on ruotsinkielinen väännös nimestä *Kaitasaari*,
joka viitannee Kaitasaaren ja Kaidanmaan meripaikkoihin muinaisen Raision edustan saaristossa.

Kylä sijaitsee Vöyrin keskuksesta Rökiöstä n. 14 km pohjoiseen. Kaitsor on pääasiassa maaseutua ja saa pääasiallisen toimeentulonsa maataloudesta. Kylässä sijaitsee myös pienteollisuutta sekä nykyään Valion omistama meijeri. Meijerissä valmistetaan pääasiassa vientiin perusjuustoja kuten goudaa sekä lappia. Meijerin toisessa yksikössä valmistetaan tuorejuustoja, joista kuuluisin juusto on mustapippuri-juusto Musta Pekka (jota tuotti ennen *Enigheten/Milka,*
joka kärsi myöhemmin listeriajupakasta). Yksikkö on ainoa Valion meijereistä, jolla on oma vedenpuhdistamo. Kaitsorin juustolan toiminta loppuu huhtikuuhun 2015 mennessä.

Kylässä on asukkaita noin 150. Lähimpään merenlahteen on n. 0,5 km. Aluetta halkoo valtatie 8. Kaitsorin rakennuskanta on pääosin omakotitaloja, joskin alueella on pääasiassa alun perin meijerityöntekijöille tarkoitettuja rivitaloja. Rivitalot ovat nykyään yksityisen ihmisen omistuksessa ja ne ovat vuokrakäytössä. Kylässä sijaitsee yksi pankki ja myymäläauto käy kaksi kertaa viikossa. Myös kirjastoauto käy seudulla. Alueella on oma vesijohto sekä vedenpuhdistamo.

Alun perin Vöyrin alueella sekä lähiseudulla oli paljon pieniä meijereitä, kunnes meijerit päättivät yhdistyä ja Kaitsoriin perustettiin yhteisjuustola. Kaitsorin alueella sijaitsee ainakin kaksi entistä ja yksi (edellä mainittu) meijeri.

Naapurikylät
------------

* Karvsor
* Karvat (kuului lakkautettuun Oravaisten kuntaan)

Etäisyydet
----------

* Vaasa 40 km
* Pietarsaari 53 km
* Oravainen 7 km
* Maksamaa 10 km
* Oulu 270 km
* Vöyrin keskusta 14 km

Lähteet
-------

1. ↑  Lars Huldén: *Finlandssvenska bebyggelsenamn*, s. 390. Helsingfors: Svenska litteratursällskapet i Finland, 2001. ruotsi
2. ↑  Kuivasmäki, Ulla: Valio irtisanoo Vöyrin juustolan väen *Yle Uutiset*.  28.10.2014. Viitattu 28.10.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* *Rannikkoseutu* 25.2.2003
* *Vöra Sockens Historia I*
**Bisertan kriisi** oli Tunisian ja Ranskan välinen konflikti Bisertassa 19. heinäkuuta – 23. heinäkuuta 1961.

Tunisian itsenäistyttyä 1956 Ranskan hallinnasta Biserta ja Tunisian laivastotukikohta jäivät Ranskan hallintaan. Strategisesti se oli Ranskalle tärkeä alue Algerian sodan aikana. Ranska oli lupautunut neuvottelemaan tukikohdan tulevaisuudesta, mutta ei toistaiseksi ollut luopunut tukikohdasta. Tunisian joukot piirittivät ja sulkivat laivastotukikohdan pakottaakseen ranskalaiset poistumaan maasta lopullisesti. He myös varoittivat Ranskaa rikkomasta Tunisian ilmatilaa. Ranskalaiset uhmasivat kieltoa lähettämällä paikalle helikopterin. 23. heinäkuuta ranskalaisjoukot valtasivat koko kaupungin. Pääosin Tunisian armeijasta ja sotataidottomista siviileistä koostunut joukko menetti Tunisian Punaisen puolikuun mukaan 5 000 henkeä, kun taas tunisialainen historioitsija Mohamed Lazhar Gharbi on arvioinut määräksi 4 000. Tunisian virallinen lehdistö ilmoitti 630 kaatunutta ja 1 555 haavoittunutta.

Ranska poistui Bisertasta 15. lokakuuta 1963 Algerian sodan päätyttyä.

Lähteet
-------

1. ↑  Tunisia: The Wages of Moderation Time.com 28.7.1961, viitattu 25.11.2014 (englanniksi)
2. ↑  Tahar Belkhodja, Les trois décennies Bourguiba. Témoignage, Paris, julkaistu:‎ 1998
3. ↑  Bizerte Read More Embassy of the United States.  Arkistoitu 18.2.2013. Viitattu 2.12.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Arkistovideoita Bisertan kriisistä
**Gert Fridolf Fredriksson** (21. marraskuuta 1919 Nyköping – 5. heinäkuuta 2006 Nyköping) oli ruotsalainen meloja ja olympiavoittaja. Fredriksson on eräs kaikkien aikojen menestyneimmistä melontaurheilijoista ja olympialaisten menestynein miesmeloja. Hän voitti olympialaisissa kaikkiaan kuusi kultaa, yhden hopean ja pronssin. MM-kilpailuista hän voitti seitsemän kultaa, kaksi hopeaa ja kaksi pronssia. 

Fredriksson voitti Lontoon olympialaisissa 1948 10 000 metrin kajakkiyksiköiden kilpailun peräti 30,5 sekunnilla ajalla 50.47,7. Seuraavana päivänä hän jatkoi ottamalla 1 000 metrin matkalla voiton 6,7 sekunnin erolla seuraavaan ajalla 4.33,2. Se on alle 10 000 metrin matkoilla edelleen melonnan olympiahistorian suurin voittomarginaali. Helsingin olympialaisissa 1952 hän jäi 10 000 metrillä hopealle 11,3 sekuntia isäntämaan Thorvald Strömbergille hävinneenä mutta voitti sitten 1 000 metrillä kultaa 1,8 sekuntia Strömbergiä nopeampana. Melbournen olympialaisissa 1956 Fredriksson voitti jälleen kaksi kultaa, 10 000 metrillä 9,9 sekuntia Unkarin Ferenc Hatlaczkya nopeampana sekä 1 000 metrillä 2,5 sekuntia ennen Neuvostoliiton Igor Pisarevia. Viimeisen kultamitalinsa Fredriksson otti Roomassa 1960 yhdessä Sven-Olov Sjödeliuksen kanssa kajakkikaksikoiden 1 000 metrillä. Kajakkiyksiköissä hän sijoittui pronssille. Neljä vuotta myöhemmin Fredriksson palasi olympiakisoihin Ruotsin joukkueen valmentajana.

Gert Fredrikssonia esittävä patsas Nyköpingissä. MM-kisoista Fredriksson voitti seitsemän kultaa, kaksi hopeaa ja kaksi pronssia vuosina 1948–1958.

Lähteet
-------

1. ↑  Gert Fredriksson *Sports-Reference*.  Arkistoitu 17.4.2020. Viitattu 21.12.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3  Wallechinsky, David: *The Complete Book of the Olympics*, s. 215. Penguin Books, 1988. ISBN 0-14-010771-1.
3. 1 2 3 4  Wallechinsky, David: *The Complete Book of the Olympics*, s. 209. Penguin Books, 1988. ISBN 0-14-010771-1.
4. ↑  Mannerla, Einari & Pirhonen, Pentti: *Mitä Missä Milloin 1952*, s. 356. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1951.
5. ↑  Wallechinsky, David: *The Complete Book of the Olympics*, s. 210. Penguin Books, 1988. ISBN 0-14-010771-1.
6. ↑  Wallechinsky, David: *The Complete Book of the Olympics*, s. 211. Penguin Books, 1988. ISBN 0-14-010771-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Gert Fredriksson Kansainvälinen olympiakomitea.  (englanniksi)
Lidmanin talo.
**Lidmanin talo** on Tampereella Tammelan kaupunginosassa Väinölänkatu 1–3:ssa sijaitseva kaksi- ja osin kolmikerroksinen jugendtyylinen kivitalo, jonka suunnitteli 1900-luvun alussa Vihtori Heikkilä. Vuosina 1902–1908 useassa vaiheessa rakennettu talo tuli vuonna 1899 perustetun G. E. Lidmanin leipomon käyttöön. Leipomo toimi talossa aina 1970-luvun alkuun saakka. Lidmanin leipuriliikkeen perustivat Gustaf Edvard Lidman (1864–1919) vaimonsa Tekla Lidmanin (1862–1942) kanssa. Gustav Edvard Lidman oli kotoisin Pohjan pitäjästä. Hän oli ennen Tampereelle tuloaan Kemissä Kemi-yhtiön palveluksessa ja Tampereella hän oli aluksi konemestarina Tampereen pellavatehtaalla. Hänen perustamansa leipomoliike oli aikoinaan Tampereen suurin alallaan. Lidman kuoli syyskuun 1919 lopulla espanjantautiin.

Lidmanin talossa on nykyisin asuntoja, lakiasiaintoimisto sekä kreikkalainen ravintola Antika. Talon erityispiirteenä on sen pyöristetyssä lounaiskulmauksessa Väinölänkadun ja Peltokadun kulmassa oleva suippo ikkunallinen torni. Rakennus on suojeltu.

Lähteet
-------

1. ↑  Sami Suodenjoki: XV kaupunginosa – Tammelan keskiosa (Koskesta voimaa -sivusto)
2. 1 2  Oletko huomannut tämän salaperäisen tornin Tampereella? Harva on käynyt sata vuotta vanhassa tähystyspaikassa – näkymä on ainutlaatuinen, Aamulehti 24.1.2018 (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Eeva-Maria Liskon Turistina kotikaupungissani-blogi 15.7.2017 : Lautanen kainaloon ja Kreikkaan
4. 1 2  Ratapihan pohjoispään ja Tammelan länsiosan kaupunkikuvaselvitys 2004, Tampereen kaupunki Kaavoitusyksikkö 12/2004, sivu 14
5. ↑  G. E. Lidman, Aamulehti 27.09.1919, nro 222, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
6. ↑  *Tampereen kantakaupungin rakennuskulttuuri 1998*, s. 13, 178. Tampere: Tampereen kaupungin kaavoitusyksikkö, 1998. ISBN 951-609-076-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Kaksi naista Lidmanin leipomon edustalla talviasuissa, valokuva 1920-luvulta, Työväenmuseo Werstas (Finna)
* Hevoskuorma lähdössä reellä Lidmanin leipomon edestä, valokuva 1920-luvulta, Työväenmuseo Werstas (Finna)
**Lidia Șimon** (o.s. **Slăvuțeanu**, s. 4. syyskuuta 1973 Târgu Cărbunești, Romania) on romanialainen kestävyysjuoksija.

Șimon juoksi ensimmäisen maratonvoittonsa 1994 Lyonissa ajalla 2.33.59. Seuraavana vuonna hän sijoittui maratonin maailmancupin toiseksi Ateenassa ajalla 2.31.46. 1996 hän osallistui Atlantan olympialaisten maratonille, jolla sijoittui kuudenneksi ajalla 2.31.04. Samana vuonna hän saavutti hopeaa puolimaratonin MM-kisoissa. 1997 hän juoksi kolmanneksi MM-kisoissa sekä Osakan maratonilla, jolla juoksi uuden ennätyksensä 2.27.04. Samana vuonna hän saavutti myös puolimaratonilla MM-pronssia. Seuraavana vuonna hän sijoittui pronssille EM-kisojen 10 000 metrin juoksussa ja jälleen puolimaratonin MM-kisoissa, ja voitti Osakan maratonin. Vuonna 1999 hän voitti jälleen Osakan maratonin ennätyksellään 2.23.24 ja sijoittui MM-kisojen pronssille ajalla 2.27.41.

Sydneyn olympialaisissa 2000 Șimon voitti hopeamitalin Japanin Naoko Takahashin jälkeen. Hän juoksi Lontoon maratonin toiseksi sekä voitti Osakan maratonin kolmannen kerran peräkkäin Romanian ennätysajalla 2.22.54. Seuraavan vuoden MM-kisoissa hän voitti MM-kultaa ajalla 2.26.01. Vuonna 2002 hän jäi äitiyslomalle, mutta palasi Ateenan olympialaisiin 2004, joissa hän kuitenkin keskeytti. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui maratonilla viidenneksi ja Pekingin olympialaisissa 2008 kahdeksanneksi. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hänen sijoituksensa oli 21:s ja Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 kymmenes. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui 45:nneksi.

Lähteet
-------

* Lidia Șimon Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Barcelonan 2010 EM-kisojen tulokset European Athletics.  Arkistoitu 21.9.2013. Viitattu 14.3.2013. (englanniksi)

  

Naisten maratonin maailmanmestarit

|  |
| --- |
| 1983: Grete Waitz |
1987: Rosa Mota |
1991: Wanda Panfil |
1993: Junko Asari |
1995: Manuela Machado |
1997: Hiromi Suzuki |
1999: Jong Song-ok |
2001: Lidia Șimon |
2003: Catherine Ndereba |
2005: Paula Radcliffe |
2007: Catherine Ndereba |
2009: Bai Xue |
2011: Edna Kiplagat |
2013: Edna Kiplagat |
2015: Mare Dibaba |
2017: Rose Chelimo |
2019: Ruth Chepngetich |
2022: Gotytom Gebreslase |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Intelligenssilehti** oli 1600-luvulta 1800-luvulle yleinen eurooppalainen sanomalehtityyppi, joka alun perin sisälsi vain ilmoituksia. Tällaisia lehtiä julkaisivat erityiset ilmoitus- ja osoitetoimistot eli intelligenssikonttorit. Intelligenssilehdillä oli merkittävä asema talouselämän ja lehdistön kehityksessä, mutta vähitellen ilmoittelu siirtyi uutislehtiin ja tämän tyyppiset lehdet lakkasivat ilmestymästä.

Ensimmäinen intelligenssilehti oli Pariisissa 1633 lääkäri Théophraste Renaudot’n perustama Feuilles du bureau d’adresse. Englannissa ensimmäisen lehden The Intelligencer perusti 1663 Roger d’Estrange. Saksassa intelligenssilehtiä alkoi ilmestyä 1720-luvulla ja ne alkoivat julkaista myös tietokirjoituksia. Saksassa valtiovalta yritti monopolisoida ilmoitusmarkkinoita kieltämällä ilmoitusten vastaanottamisen uutislehtiin, mutta hanke epäonnistui.

Katso myös
----------

* Ilmoitustoimisto

Lähteet
-------

1. 1 2  *Iso tietosanakirja*. Osa 5, palsta 248, hakusana intelligenssilehdet. Helsinki: Otava, 1933.
2. 1 2  *Uusi tietosanakirja*. Osa 8, palsta 505, hakusana intelligenssilehti. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1962.
Mikojan I-270
I-270:n pienoismalli.
**Mikojan I-270** (**Ж**) oli Mikojanin suunnittelutoimiston toisen maailmansodan päätyttyä kehittämä rakettilentokone. Se oli eräs Neuvostoliiton ilmavoimien tilaamista suurnopeuslentämisen tutkimuksista.

Mikojan sai suunnittelutietoja Kolmannen Valtakunnan raunioilta: Neuvostoliiton vapauttamalla alueelta Saksasta löytyi Junkersin tehtaalta ehjä Messerschmitt Me 263 eli Junkers Ju 248 ja sen suunnitteludokumetaatiota. I-270:n T-pyrstö oli kuitenkin ratkaisevasti erilainen ratkaisu kuin ME 263:n deltamainen siipi. Venäläiset saivat myös Junkers EF 126 *Lilli* rakettihävittäjän esisuunnitelman. Neuvostoliitto oli rakentanut rakettilentokoneita 1930-luvun alusta alkaen, joten koneen moottoriksi tuli Leonid Dushkinin suunnittelema RD-2M-rakettimoottori, jota oli vuonna 1941 käytetty BI-1-rakettilentokoneessa.

Koneita rakennettiin kaksi – molemmat tuhoutuivat maahansyöksyssä. Joulukuussa 1946 koneella tehtiin liitokoe pudottaen se Tupolev Tu-2-koneen hinauksesta. Toisella prototyypillä moottori käyden tehty koelento tehtiin vuonna 1947. Kone vaurioitui eikä sitä korjattu. Ensimmäinen prototyyppi vaurioitui laskussa vuonna 1947. Tässä vaikeessa suihkumoottoritekniikka oli syrjäyttänyt kaikissa ilmailumaissa ajatukset sotilaallisista rakettilentokoneista.

Tekniset tiedot (I-270)
-----------------------

* miehistö : ohjaaja
* pituus 8,9 m
* kärkiväli 7,8 m
* korkeus 3,1 m
* siipipinta-ala 12 m²
* tyhjäpaino 1 546 kg
* lentopaino 4 120 kg
* voimalaite Dushkin-Glushko RD-2 M-3V, 14,2 kN, paloaika 543 sekuntia
* suurin nopeus 936 km/h
* lakikorkeus 17 000 m, nousu 15 kilometriin 183 sekunnissa
* aseistus: kaksi 23 mm Nudelman NS-23 tykkiä

Lähteet
-------

* Belyakov, R. A. and J. Marmain. *MiG: Fifty Years of Secret Aircraft Design*. Shrewsbury, UK:Airlife Publishing, 1994. ISBN 1 85310 488 4.
**Jeffrey "Jeff" Lisandro** (s. Perth, Länsi-Australia, Australia) on australialainen nykyään Italian Salernossa asuva pokeriammattilainen. Lempinimellä "The Iceman" ("jäämies") tunnettua Lisandroa pidetään yhtenä maailman parhaista käteispelaajista, mutta hän on menestynyt myös pokeriturnauksissa. Hänellä on neljä World Series of Poker -voittoa, joista kolme tuli vuonna 2009.

World Series of Poker
---------------------

Lisandroa pidettiin pitkään yhtenä parhaista pokeripelaajista, joka ei ollut voittanut yhtään World Series of Poker -turnausta. Lisandro oli selvinnyt useita kertoja finaalipöytään, ensimmäisen kerran vuonna 1997, jolloin hän oli 3 000 dollarin pot limit omaha -turnauksen seitsemäs. Vuoden 2004 WSOP:ssa Lisandro oli kahdesti kolmas: 2 000 dollarin pot limit omahassa ja 5 000 dollarin seitsemän kortin avopokerin maailmanmestaruusturnauksessa. Jälkimmäisessä Lisandron palkintosumma oli 74 400 dollaria. WSOP:n pääturnauksessa Lisandro oli vuonna 2006 seitsemästoista ja ansaitsi 659 730 dollaria. 

Vuonna 2007 Lisandro oli lähellä ensimmäistä WSOP-rannekettaan 5 000 dollarin pot limit hold'emin maailmanmestaruusturnauksessa, mutta hävisi lopun kaksinpelissä Allen Cunninghamille. Viimein 2 000 dollarin seitsemän kortin avopokeriturnauksessa Lisandro onnistui ja voitti rannekkeen sekä 118 246 dollaria. Hän oli myös koko WSOP:n vuoden toiseksi paras pelaaja Tom Schneiderin jälkeen. Vuoden 2008 WSOP:ssa Lisandro oli toinen Mike Matusowin voittamassa 5000 dollarin no limit 2-7 draw lowball -turnauksessa.

Vuonna 2009 Lisandro voitti peräti kolme WSOP-ranneketta: yhden jokaisesta seitsemän kortin avopokerimuodosta (seven card stud, seven card stud hi-lo ja razz). 

### WSOP-rannekkeet

| Vuosi | Turnaus | Voittosumma (USD) |
| --- | --- | --- |
| 2007 | $2,000 Seven-Card Stud | 118 426 |
| 2009 | $1,500 Seven-Card Stud | 124 959 |
| 2009 | $10,000 World Championship Seven-Card Stud H/L-8 | 431 656 |
| 2009 | $2,500 Razz | 188 370 |

Muut turnaukset
---------------

World Poker Tourilla Lisandro ei ole vielä selvinnyt finaalipöytään, kerran hän on päässyt rahasijoille. European Poker Tourilla vuoden 2006 Barcelona Openissa hän oli kuudes ansaiten 115 200 euroa.

Joulukuussa 2004 Lisandro voitti 25 000 dollarin sisäänoston heads up limit hold'em -turnauksen. Finaalissa hän kukisti Howard Ledererin. Toukokuussa 2005 Lisandro voitti WSOP:n oheisturnauksen, 10 000 dollarin no limit hold'em -tapahtuman Lake Tahoella. Lopun kaksinpelissä vastassa oli Phil Ivey. Ykköspalkinto oli 542 360 dollaria.

Lokakuussa 2009 Lisandron turnausansiot ylittivät 4,0 miljoonaa dollaria.

Lähteet
-------

1. ↑   : Jeffrey Lisandro WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 13. kesäkuuta 2008.
2. ↑   : Jeff Lisandro signs with Southern Cross Poker  31.1.2007. Online Casino City. Viitattu 5. huhtikuuta 2007.
3. ↑   : Jeff Lisandro stats The Hendon Mob. Viitattu 6. lokakuuta 2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Jeff Lisandro The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
**Starhawk** (s. **Miriam Simos**, 17. kesäkuuta 1951 St. Paul, Minnesota) on yhdysvaltalainen kansalaisaktivisti. 

Starhawkin isä Jack Simos kuoli tytön ollessa viiden vanha. Äiti Bertha Simos oli professori Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa (UCLA). Molemmat vanhemmat olivat venäjänjuutalaisten maahanmuuttajien lapsia. Starhawk opiskeli viestintää UCLA:ssa. Hän meni naimisiin Edwin Rahsmanin kanssa vuonna 1977. Hänen nykyinen miehensä on David Miller.

Starhawk tunnetaan pakanallisuuden teoreetikkona ja ekofeminismin tunnetuimpiin edustajiin kuuluvana. Starhawkin teos *The Spiral Dance* (1979) on uuspakanallisen Jumalatar-liikkeen perusteos. Starhawk asuu San Franciscossa, jossa hän työskentelee Reclaiming-nimisessä pakananoitien yhteisössä, jota hän oli mukana perustamassa 1970-luvulla. Yhteisö tarjoaa kursseja, työpajoja, leirejä ja julkisia rituaaleja, joissa yhdistyvät kansalaisaktivismi ja luontokeskeinen henkinen elämä. Päämääränä on hengen ja politiikan yhdistäminen.

Starhawk tunnetaan kansainvälisellä tasolla väkivallattoman ja suoran toiminnan harjoittajana, joka toimi rauhanliikkeessä, naisliikkeessä, ympäristöliikkeessä sekä globalisaatiokriittisessä liikkeessä. Hän matkustaa ja opettaa laajalti Pohjois-Amerikassa, Euroopassa ja Lähi-idässä pitäen luentoja ja työpajoja.

Starhawk on kirjoittanut lukuisia kirjoja sekä internetissä levinneitä kirjoituksia.

Teoksia
-------

* *The spiral dance: A rebirth of the ancient religion of the great goddess*. San Francisco: Harper & Row, 1979. ISBN 0-06-067535-7.
* *Dreaming the dark: Magic, sex and politics*. Boston: Beacon Press, 1982. ISBN 0-8070-1000-6.
* *Truth or Dare* (1988)
* Starhawk & Baker, Diane & Hill, Anne: *Circle round: Raising children in Goddess traditions*. New York: Bantam Doubleday Dell, 1996. ISBN 0415916550.
* *Webs of Power: Notes from the Global Uprising* (2003)
* *The Earth Path* (2004)

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
| "Starman"David Bowie |
| --- |
| Singlen "Starman" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars* |
|  Julkaistu | 14. huhtikuuta 1972 |
|  Formaatti | 7"-single |
|  Tuottaja(t) | Ken Scott |
|  Tyylilaji | glam rock |
|  Kesto | 04.16 |
|  Levy-yhtiö | RCA Records |
| Listasijoitukset |
| * Yhdistynyt kuningaskunta 10. (24. kesäkuuta 1972)
* Suomi 18. (joulukuu 1972)
* Kanada 64. (24. kesäkuuta 1972)
* Yhdysvallat 65. (1972)
 |
| David Bowien muut singlet |
| "Changes"1971 | "Starman"1972 | "John, I'm Only Dancing"1972 |

"**Starman**" on David Bowien vuonna 1972 julkaisema kappale ja single albumilta *The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars*. Se lisättiin albumille RCA:n Dennis Katzin toivomuksesta. Alun perin albumille oli tarkoitus tulla cover Chuck Berryn kappaleesta "Round and Round", jonka "Starman" kuitenkin korvasi. Kappale äänitettiin Lontoossa ja singlen b-puolena oli samalle albumille sisältyvä kappale "Suffragette City".

"Starman" nousi Britannian singlelistalla kymmenennelle sijalle ja pysyi listoilla yksitoista viikkoa. Se pääsi myös Yhdysvaltain Billboard-listalla 65. sijalle. Singlen menestys toi David Bowielle esiintymisen *Top of the Popsissa*. 

"Starmanin" kertosäe perustuu löyhästi Judy Garlandin lauluun "Over the Rainbow" elokuvasta *Ihmemaa Oz*. Vaikutteita tuli myös T. Rexin kappaleista "Telegram Sam" ja "Hot Love" sekä The Supremesin "You Keep Me Hangin’ Onista".

Helmikuussa 1999 brittiläisen Q-lehden lukijat äänestivät "Starmanin" yhdeksi kaikkien aikojen sadasta parhaasta singlestä. Cover-versioita kappaleesta ovat esittäneet muiden muassa 10,000 Maniacs, Culture Club, Leningrad Cowboys, Bob Downe, The Diamonds, Fredi ja Joe Dolan.

Kappaleet
---------

**A-puoli**

1. Starman – 4.16 (säv. David Bowie)

**B-puoli**

1. 
2. Suffragette City – 3.25 (säv. Bowie)

Kokoonpano
----------

* David Bowie – laulu, kitara
* Mick Ronson – kitara
* Trevor Bolder – basso
* Mick Woodmansey – rummut

Lähteet
-------

1. ↑  Chart Stats - David Bowie - Starman chartstats.com. Viitattu 22.5.2010.  (englanniksi)
2. ↑  Pennanen, Timo: *Sisältää hitin, levyt ja esittäjät Suomen musiikkilistoilla vuodesta 1972*, s. 107. Helsinki: Otava, 2006. ISBN 978-951-1-21053-5.
3. ↑  Search - RPM - Library and Archives Canada collectionscanada.gc.ca. Viitattu 22.5.2010.  (englanniksi)
4. ↑  David Bowie - Charts & Awards -Billboard Singles allmusic.com. Viitattu 22.5.2010. [vanhentunut linkki] (englanniksi)
Saksan Bochumissa *Starlight Expressiä* on esitetty vuodesta 1988 varta vasten rakennetussa *Starlighthallessa*.
**Starlight Express** on Andrew Lloyd Webberin Richard Stilgoen tekstiin säveltämä juna-aiheinen musikaali, jossa näyttelijät liikkuvat rullaluistimin. Se kantaesitettiin Apollo Victoria -teatterissa Lontoossa 27. maaliskuuta 1984, ohjaajana Trevor Nunn. Kriitikoiden penseydestä huolimatta musikaali oli ohjelmistossa vuoteen 2002 ja sai yhteensä 7 406 esitystä. Tämä tekee siitä viidenneksi pisimpään ohjelmistossa pysyneen lontoolaismusikaalin. Myös Broadwayllä *Starlight Expressiä* esitettiin vuoden 1985 kantaesityksen jälkeen vuosia useilla näyttämöillä.

Musikaalia on luonnehdittu lapsuudenunelmaksi pienoisjunien maailmasta. Rullaluistimilla etenevät näyttelijät esittävät junan vetureita ja vaunuja. Hahmoina ovat muun muassa vanha höyryveturi Rusty, joka yrittää pärjätä kilpailussa dieselveturi Greaseballia ja tietokoneohjattua Electra-sähköveturia vastaan. Lontoon Victoria-teatteriin rakennettiin katsomoa kiertäviä rullaluistinramppeja näyttelijöiden "junaradoiksi". Koreografian musikaaliin kehitti Arlene Phillips.

Musikaalin tunnetuimmat laulut ovat "I am the Starlight" ja "The Light at the End of the Tunnel". Alkuperäisversiota on myöhemmin uusilla lauluilla ja muilla muutoksilla, joita ovat tehneet David Yazbek, Don Black sekä Alistair Lloyd Webber ja Nick Coler. Suurin uudistus Lontoossa tehtiin 1992, kun musikaali tuotiin uudestaan ohjelmistoon nimellä *The New Starlight Express*.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: en:Starlight Express & sv:Starlight Express
**Mirhavoitelu** (tai myös *mirhalla voitelu*, kr. χρίσμα, ven. миропомазание) on ortodoksisen kirkon sakramentti eli mysteerio.

Mirhalla voitelu suoritetaan yleensä kasteen jälkeen. Se suoritetaan myös silloin, kun ortodoksiseen kirkkoon liittyvä on kastettu jossain muussa kristillisessä kirkkokunnassa hyväksytyllä tavalla. Silloin siis ei enää kasteta liittyvää uudelleen.

Mirhalla voitelu on kasteen mysteerion vahvistaminen ja vastaa läntisen perinteen konfirmaatiota. Voitelussa pappi tekee pienellä sudilla kastettavan otsaan, silmiin, sieraimiin, suulle, korville, rinnalle, käsille ja jaloille pienen ristin mirhalla lausuen joka kerran ristin tehdessään:

*" Pyhän Hengen lahjan sinetti. Amen."*

Mirhavoitelu täydennetään pikkulapsilla erillisellä seurakuntaan ottamisella; aikuisena liitetyille ei ottamista yleensä toimiteta - ellei kastettu sitä erikseen pyydä. Harvinaista ja oikeastaan poikkeuksellista sellainen on.

Mirhavoitelu suoritetaan vain protestanttisista kirkoista, kristillisistä lahkoista tai kristillisyyden ulkopuolelta tuleville, roomalaiskatolisuudesta siirtyville sitä ei suoriteta *lähde?*, koska sakramentti on yhteinen molemmille katolisille kirkoille. 

Kreikan ortodoksinen kirkko tosin harjoittaa uudelleen kastamista ja mirhavoitelua - jopa muista ortodoksisista kirkoista tuleville, mutta kyseessä on pitkälti paikallinen omavaltaisuus.

Aiheesta muualla
----------------

* Mirhalla voitelu / Ortodoksi.net (Arkistoitu – Internet Archive)
**Miriam Gauci** (s. 3. huhtikuuta 1957 Malta) on maltalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.

Gauci sai musiikkikoulutuksensa enimmäkseen Milanossa. Hänen varhaisin opettajansa oli hänen tätinsä, sopraano Hilda Tabone. Myöhemmin häntä opettivat Lia Guarini, Giulietta Simionato, Marisa Flask, Renato Zanella ja Vladimir Delman. Hän sai diplomit Milanon Verdi-konservatoriosta ja La Scalan Centro di perfezionamento artisti liricistä. Gauci teki debyyttinsä Francis Poulencin *La Voix humainen* esityksessä Bolognassa ja on sittemmin esiintynyt monissa kansainvälisissä oopperataloissa. Metropolitan-oopperan-debyyttinsä hän teki Mimìn roolissa Giacomo Puccinin oopperassa *La bohème*. Hänen ohjelmistoonsa kuuluu myös muita Puccinin rooleja, kuten Cio-Cio-San, Sisar Angelica ja Manon Lescaut. Giuseppe Verdin rooleista hän on tulkinnut Elisabettan (*Don Carlos*), Amelian (*Simon Boccanegra*) ja Desdemonan (*Otello*). Muita Gaucille menestystä tuottaneita rooleja ovat olleet Contessa (*Figaron häät*), Donna Elvira (*Don Giovanni*), Manon (*Manon*), Nedda (*Pajatso*). Riccardo Mutin johtamana Gauci on esiintynyt muun muassa Verdin Requiemissa. Muti toimi myös kapellimestarina Gaucin tehdessä debyyttinsä Salzburgin juhlilla heinäkuussa 2002.

Gaucisai Maltan kansallisen ansioritarikunnan jäsenyyden joulukuussa 1993, ja hänestä tehtiin Italian tasavallan *Cacvaliere* toukokuussa 2010.

Lähteet
-------

1. ↑  The International Who's Who of Women 2002 Elizabeth Sleeman
2. 1 2 3  Miriam Gauci Naxos
3. 1 2 3  Gauci Miriam (Arkistoitu – Internet Archive) Malta Society of Arts


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Vapahtajan kirkko** (kreik. Ναός Μεταμορφώσεως του Σωτήρος, *Naós Metamorfóseos tou Sotíros*) eli *Kottákiksen Vapahtajan kirkko* (Σωτείρα του Κοττάκη, *Soteíra tou Kottáki* tai Αγία Σωτήρα, *Agía Sotíra*) on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Ateenassa Kreikassa.

Vapahtajan kirkon uudempaa osaa.
Vapahtajan kirkon ydin on rakennettu Ateenan keskibysanttilaisella kaudella 900-luvun lopulla tai 1000-luvun alussa, ja se on Ateenan vanhimpia säilyneitä kirkkoja. Alun perin kirkko oli omistettu Neitsyt Marialle (*Panagía Sotíra*) ja nykyisin Vapahtajan kirkastumiselle. Lisänimensä kirkko on saanut Ateenassa 1700-luvulla ja jo kauan ennen tätä vaikuttaneesta Kottákisten suvusta. Kirkko käsi suuria vaurioita Kreikan vapaussodassa 1800-luvun alkupuolella, ja se kunnostettiin tämän jälkeen. Vuosina 1827–1855 kirkko toimi kaupungin veneläisortodoksisena kirkkona ennen kuin läheinen Lykodemosten Vapahtajan kirkko otettiin tähän käyttöön.

Kirkko sijaitsee Plákan kaupunginosassa Kydathenaíon- ja Sotíros-katujen kulmauksessa. Kirkko on arkkitehtuuriltaan risti neliössä ja sen itäpäässä on kolme apsista. Kirkkoon on ajan kuluessa, erityisesti vuosina 1908–1917, tehty suuria muutoksia ja lisäyksiä, ja se muistuttaa nykyasussaan vain pieneltä osaltaan bysanttilaista kirkkoa. Kellotorni lisättiin vuonna 1908.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Churches in Athens: Sotira tou Kottaki *Athens Info Guide*. Viitattu 9.12.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vapahtajan kirkko** Wikimedia Commonsissa
**Vapahtajan kirkastumisen kirkko** (kreik. Ναός Μεταμόρφωση Σωτήρος, *Naós Metamorfóseos Sotíros*; myös Μικρός Σωτήρας, *Mikrós Sotíras* ja Σωτηράκης, *Sotirákis*) on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsee Theorías-kadulla Plákan vanhassa kaupungissa Akropoliin pohjoispuolella lähellä Ateenan yliopiston museota. Kirkko on omistettu Kristuksen kirkastumiselle.

Vapahtajan kirkastumisen kirkko.
Arkkitehtuurinsa perusteella kirkko on rakennettu todennäköisesti Ateenan keskibysanttilaisella kaudella 1000-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Kirkko on ristinmuotoinen ja siinä on tyypillinen keskibysanttilainen ateenalaistyyppinen kupoli.

Lähteet
-------

1. ↑  Μεταμόρφωση, Πλάκα-Αθήνα *Βυζαντινά Μνημεία Αττικής*. Viitattu 9.3.2015.
2. 1 2  Μεταμόρφωση του Σωτήρος *Athens Info Guide*. Viitattu 9.3.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vapahtajan kirkastumisen kirkko** Wikimedia Commonsissa
**Tasakulmainen monikulmio** on geometriassa monikulmio, joka kaikki kulmat ovat yhtä suuret. Jos vielä sivutkin ovat yhtä pitkät, on kyseessä säännöllinen monikulmio.

Tasakulmaiset monikulmiot perivät kaikki yleisen monikulmion ominaisuudet, mutta tasakulmaisuudesta seuraa esimerkiksi seuraava ominaisuus. Konveksin monikulmion kulmien summa saadaan määritettyä jakamalla monikulmio osakolmioihin. Niitä saadaan n-kulmiolle, jossa on n kappaletta kulmaa, aina n - 2 kappaletta. Jokaisen kolmion kulmien summa on 180°, joten n-kulmion kulmien summa on 

{\displaystyle (n-2)180^{\circ }=180^{\circ }n-360^{\circ }.}
Koska tasakulmaisessa n-kulmiossa kaikki kulmat ovat samoja, antaa tämä yhdelle sisäkulmalle 

{\displaystyle \alpha =180^{\circ }-{\frac {360^{\circ }}{n}}.}

Esimerkkejä
-----------

Seuraavat esimerkit ovat konvekseja monikulmioita. Sallimalla sellaisia kulmia, jotka "kääntyvät sisäalueen ulkopuolelle", kasvaa variaatioiden lukumäärä suuresti.

### Kolmio

Kolmiossa sisäkulmien summa on 180°. Jokaiselle kulmalle riittää siitä 60°. Johtuen kolmion yksinkertaisesta rakenteesta, on tämän muotoisia kolmioita vain yksi. Tasasivuinen kolmio on tasakulmaisena myös säännöllinen kolmio.

* Tasasivuinen kolmioTasasivuinen kolmio
* SuorakulmioSuorakulmio
* NeliöNeliö

### Nelikulmio

Konveksissa nelikulmiossa sisäkulmien summa on 360° ja se jaettuna neljälle kulmalle antaa sisäkulmaksi 90°. Näitä kutsutaan suorakulmaisiksi nelikulmioiksi eli suorakulmioiksi, koska niillä on vain suoria kulmia. Sellainen suorakulmio, jonka sivut ovat saman pituisia, kutsutaan neliöksi ja se on siten säännöllinen nelikulmio.

Mielenkiintoinen poikkeus syntyy ajatuksesta, että yksi kulma olisi 270°. Silloin muidenkin kulmien olisi oltava sama
270° ja kuvioksi syntyy "nurinkurinen" suorakulmio.

### Viisikulmio

Konveksissa viisikulmiossa sisäkulmien summa on 540°, joka antaa kulmille 108°.

* Säännöllinen viisikulmioSäännöllinen viisikulmio
* Tasakulmainen viisikulmioTasakulmainen viisikulmio
* 
* 
* 

### Kuusikulmio

Konveksissa kuusikulmiossa sisäkulmien summa on 720°, joka antaa kulmille 120°.

* Säännöllinen kuusikulmioSäännöllinen kuusikulmio
* Itseään leikkaava tasakulmainen kuusikulmio.Itseään leikkaava tasakulmainen kuusikulmio.

Lähteet
-------

### Viitteet

1. ↑  Weisstein, Eric W.: Equiangular Polygon (Math World – A Wolfram Web Resource) Wolfram Research.  (englanniksi)
2. ↑  Weisstein, Eric W.: Equilateral Polygon (Math World – A Wolfram Web Resource) Wolfram Research.  (englanniksi)
3. ↑  Weisstein, Eric W.: Regular Polygon (Math World – A Wolfram Web Resource) Wolfram Research.  (englanniksi)
4. ↑  Weisstein, Eric W.: Equilateral Triangle (Math World – A Wolfram Web Resource) Wolfram Research.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Cut-the\_Knot: Equiangular Polynomy
**Tasapainokorkeus** on se korkeus, jossa ei teoriassa tapahdu ylöspäisiä ilmavirtauksia, jos
ilmalla ei ole ennestään nousunopeutta. Ylöspäin nousevan ilman nousu perustuu siihen, että se on ympäristöään lämpimämpi ja kevyempi, Kun ylös nouseva ilma joutuu pienempään paineeseen, se jäähtyy, ja sen tiheys lähestyy ympäröivän ilman tiheyttä. Lopulta se jäähtyy niin paljon, että on yhtä painava kuin ympäröivä ilma, ja noste lakkaa. Tällöin ollaan tasapainokorkeudella.

Nousuliike on sitä suurempi, mitä suurempi maanpinnan ja ilmakehän yläosien välinen lämpötilaero on. Niinpä kumpupilvet yleensä nousevat korkealle, kun maanpinnan lähellä on lämmintä ilmaa. Jos pilvi nousee kyllin korkealle, se alkaa ukkostaa.

Käytännössä nostetta omaava lämmin ilmakupla nousee tasapainokorkeutta ylemmäs, koska sillä on nopeutta alussa. MPL:ksi (maximum parcel level, ilmapaketon suurinkorkeus) kutsutaan rajaa, jonka ylös nouseva ilma voi saavuttaa kovalla vauhdilla, joka sillä on vielä tasapainokorkeudella..

Pilven huippu
-------------

Pilven huippu eli "toppi" (engl. *cloud top*) ilmoittaa pilven ylärajan korkeuden tai lämpötilan.
Jos kesällä satavan pilven toppi on hyvin korkealla, se voi liittyä ukkoseen.
Ukkonen vaatii jääkiteitä ja pilven huipun lämpötilaa –18 °C 6–7 km korkeuteen tai mieluummin alle, noin –40 – –50 °C joka vallitsee noin 10 km korkeudessa. Pilven nousu hyvin korkeaksi vaatii yleensä suurta ilmavirtauksen nousunopeutta, monesti yli 9 m/s, joka riittää kannattelemaan rakeita. Teoriassa ukkosta voi olla jos pilvi nousee korkeuteen missä sen huipun lämpötila on –15 °C. mutta tämä on harvinaista.

Lähteet
-------

1. ↑  | Skew-T: a look at EL Jeff Haby, The weather Prediction.com
2. ↑  Haby, Jeff: The difference between the equilibrium level and maximum parcel level. *theweatherprediction.com*. The Weather Prediction.com. Viitattu 15.8.2007. (englanniksi)
3. 1 2  Conditions for thunderstorms (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Suomalainen sääopas, s. 44
5. ↑  Suomalainen sääopas, s. 59

Aiheesta muualla
----------------

* Lightningwizard, jossa alosio Equilibrium Level Convective Cloud Top Temperature
* The Difference Between the Equilibrium Level and Maximum Parcel Level
* Identity of Storm Features (Arkistoitu – Internet Archive)

Meteorologinen data ja muuttujat

* Auringon säteily
* CAPE
* helteen tukaluus
* CIN
* epävakaisuus
* kastepiste
* konvektio
* kosteus
* lämpötila
* lifted-indeksi
* näkyvyys
* pakkasen purevuus
* pilvi
* salama
* sade
* tuuli
* vesihöyry
**Tarzanin poika** (*Tarzan Finds a Son!*) on Richard Thorpen ohjaama yhdysvaltalainen seikkailuelokuva vuodelta 1939. Siinä Tarzania näyttelee Johnny Weissmuller, hänen löytölastaan nuori Johnny Sheffield ja Janea Maureen O’Sullivan.

Juoni
-----

Elokuvan tarina pohjautuu Edgar Rice Burroughsin samannimiseen romaaniin. Siinä lentokone putoaa viidakkoon, ja ainoa henkiinjäänyt on pieni poika. Tarzan ja Jane ottavat pojan hoitoonsa ja kasvattavat tätä viidakon elintapoihin. Kun viidakkoon saapuu retkikunta koneenhylkyä etsimään, osoittautuu että poika on brittiläisen aatelisperheen miljoonaperijä. Alkaa taistelu pojan huoltajuudesta.

Vastaanotto
-----------

*Tarzanin poika* sai Suomessa ensi-iltansa talvisodan aikana, uudenvuodenaattona 1939 Helsingin Capitolissa. Uudelleen se tuli teattereihin 20 vuotta myöhemmin vuonna 1959. Se on esitetty usein myös suomalaisilla televisiokanavilla.

*Helsingin Sanomat* kirjoitti maaliskuussa 1979, että *Tarzanin poika* on hieman selvemmin perhe-elokuva kuin monet muut Weissmullerin tähdittämät Tarzan-elokuvat. Televisiosivun arvioijan mielestä elokuva alkaa jo hieman toistaa vuosia aiemmin alkaneen elokuvasarjan juonikuvioita ja kohtausten rakenteita.

Lähteet
-------

1. 1 2  Fränti, Mikael: Tarzanin viidakkoperhe saa ottopojan.  *Helsingin Sanomat*, 11.03.1979, s. 63. Näköislehti (maksullinen).
2. ↑  *Tarzanin poika (elokuva)* Elonetissä.
**Aarre Olavi Merinen** (23. huhtikuuta 1917 Nurmijärvi – 24. tammikuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.

Merinen kävi kuusi vuotta Porvoon yhteislyseota ja opiskeli sitten Helsingissä Mainos- Ja Myyntikoulussa. Meriläinen oli koulutukseltaan somistaja ja toimi somistajana Porissa. Merinen osallistui talvi- ja jatkosotaan, ja asevelvollisuus ja sodat veivät yhteensä viisi ja puoli vuotta hänen elämästään. Päästyään siviiliin hän meni naimisiin ja muutti perheensä kanssa 1955 Savonlinnaan, jossa hän toimi kauppaopiston opettajana. Vaimon kuoleman jälkeen kasvatti yksin kaksi poikaansa. Vuonna 1970 he muuttivat Helsinkiin jossa Merinen työskenteli Kotisaari Oy:n arkiston hoitajana. Kolmen kirjan lisäksi hän kirjoitti erityisesti kuunnelmia ja pakinoita ja menestyi kuunnelmakilpailuissa. 

Merinen kirjoitti kaksi romaania, yhden nuorten kirjan, useita radiokuunnelmia ja pakinoita. Hän oli lisäksi teatterin, kuvaamataiteiden ja musiikin harrastaja.

Teokset
-------

* *Marian tytär : kertomus ja kolme siihen liittyvää tarinaa*. Otava 1960
* *Messiina* : radiokuunnelma. 1963
* *Kun yksi on poissa* : radiokuunnelma. 1964
* *Muurahaispolku* : romaani. Otava 1964
* *Caesar* : radiokuunnelma. 1966
* *Se oli talviaikaa* : radiokuunnelma. 1966
* *Broilerit* : radiokuunnelma. 1968
* *Elsakallen konkkaronkka*. Nuorten toivekirjasto 249. WSOY 1978

Lähteet
-------

* Olavi Merinen SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Helsingin Sanomat : Olavi Merisen muistokirjoitus

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Holger-Madsen** (vuoteen 1911 saakka *Holger Madsen*, 11. huhtikuuta 1878 Kööpenhamina – 30. marraskuuta 1943 Kööpenhamina) oli tanskalainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä.

Kellosepän perheeseen syntynyt Holger-Madsen aloitti teatteriuransa Rønnessä vuonna 1896. Hän työskenteli vuoteen 1912 saakka Kööpenhaminan Casino-teatterissa ja vuosina 1912–1914 Dagmar-teatterissa. Holger-Madsenin elokuvaura alkoi näyttelijänä vuonna 1907. Hänen ensimmäinen ohjaustyönsä oli *Kun en Tigger* vuonna 1912. Vuosina 1913–1920 Holger-Madsen työskenteli Nordisk Films Kompagnilla, jolle hän ohjasi noin 80 elokuvaa. Niistä tunnetuimpia ovat *Opiumsdrømmen* (1914), *Evangeliemandens Liv* (1915), *Ned med Vaabnene!* (1915), *Pax æterna* (1917) ja *Avaruuslaiva* (*Himmelskibet*, 1918). Ohjaaja tuli tunnetuksi tyyliniekkana, jonka elokuville oli ominaista taidokas valaistus ja kuvan sommittelu syvyyssuunnassa.

Vuodesta 1920 lähtien Holger-Madsen työskenteli Saksassa, jossa hän ohjasi lähes 15 elokuvaa. Oltuaan välillä teatterinäyttelijänä ja -ohjaajana Tanskassa hän palasi kotimaahansa lopullisesti vuonna 1930. Holger-Madsenin viimeinen elokuva oli *Sol over Danmark* vuonna 1936. Vuodesta 1937 lähtien hän toimi elokuvateatterin johtajana.

Elokuvia
--------

* *Sielunvaras*, 1916

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Dansk film database *danskefilm.dk*. Viitattu 22.9.2017.
2. 1 2 3  Pendergast, Tom & Pendergast, Sara (eds.): *International Dictionary of Films and Filmmakers*, s. 441. Farmington Hills: St. James Press, 2000. ISBN 1-55862-477-5.
3. ↑  Abel, Richard (ed.): *Encyclopedia of Early Cinema 2: Directors*, s. 435–436. Abingdon: Routledge, 2005. ISBN 0-415-23440-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Elonet: Holger-Madsen
* Internet Movie Database: Holger-Madsen (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |

 |
Huntsville Unit -vankila.
**Texas State Penitentiary at Huntsville** tai **Huntsville Unit** (**HV**), lempinimi "**Walls Unit**", on Texasin osavaltionvankila, joka sijaitsee Huntsvillen kaupungissa. Laitos on 22,00 hehtaarin kokoinen, ja sijaitsee Huntsvillen keskustan lähellä. Vankilaa operoi Correctional Institutions Division -osasto, joka kuuluu Texasin rikosoikeusministeriöön. Laitos on osavaltion vanhin vankila. Ensimmäiset vangit saapuivat sinne 1. lokakuuta 1849.

Vankilassa sijaitsee Texasin osavaltion teloituskammio. Laitoksessa teloitetaan eniten vankeja koko Yhdysvalloista. 578 (viimeisin teloitus marraskuussa 2022) vankia on teloitettu Huntsvillessä vuodesta 1982 lähtien, jolloin kuolemanrangaistus palautettiin Texasiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Huntsville Prison Blues *National Public Radio*.  10.9.2001. Viitattu 15.12.2022. (englanniksi)
2. ↑  Texas Tidbits *Texas Monthly*.  heinäkuu 2002. Viitattu 7.4.2019. (englanniksi)
3. ↑  Executed Offenders *Texas Department of Criminal Justice*. Viitattu 15.12.2022. (englanniksi)
4. ↑  Death Row Information *Texas Department of Criminal Justice*.  Arkistoitu 15.4.2013. Viitattu 9.7.2020. (englanniksi)
**Huoltokirja** on kiinteistökohtaisesti laadittu tiedostokokonaisuus, joka sisältää muun muassa kiinteistön hoidon, huollon ja kunnossapidon lähtötiedot, tavoitteet ja tehtävät sekä niiden ajoitukset ja ohjeet.

Maankäyttö- ja rakennuslain mukaan huoltokirja on laadittava sellaisiin uudisrakennuskohteisiin tai rakennuslupaa vaativiin korjauskohteisiin, joita käytetään pysyvään asumiseen tai työskentelyyn. Huoltokirjan laatimista ja käyttöönottoa suositellaan myös käytössä oleville rakennuksille, koska se kannustaa ennakoivaan kiinteistönpitoon, jolla voidaan saavuttaa huomattavia säästöjä kiinteistön elinkaaren aikana.

Lähteet
-------

1. ↑  Talokeskus: Huoltokirja *talokeskus.fi*.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 17.3.2011.
2. ↑  Ympäristöministeriö: Käytössä olevan asuintalon huoltokirja *ymparisto.fi*. Viitattu 17.3.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Korjaustieto.fi: Rakennuksen käyttö- ja huolto-ohje (Arkistoitu – Internet Archive)
* Korjaustieto.fi: Pientalon huoltokirja (Arkistoitu – Internet Archive)
Jenny Maria Toppelius.
**Jenny Maria (Meri) Toppelius** (9. heinäkuuta 1863 Hamina – 1896 Chicago) oli amerikansuomalainen pedagogi, joka esitteli Uno Cygnaeuksen 1860-luvulla kehittämän käsityönopetuksen (veisto, ruotsiksi *slöjd*, englanniksi sloyd) koulutusjärjestelmän Yhdysvalloissa.

Toppelius opiskeli Vera Hjeltin kasvatusopillisessa veistokoulussa ja toimi valmistuttuaan koulun opettajana. Vuonna 1890 Toppelius kutsuttiin Bostoniin esittelemään Slöjd-koulutusjärjestelmää. Bostonin lisäksi hän toimi mies- ja naispuolisten veistonopettajien kouluttajana Chicagossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Harper, J. M.: *The Educational Record of the Province of Quebec: The Medium Through which the Protestant Committee of the Council of Public Instruction Communicates Its Proceedings and Official Announcements*, s. 153. Dawson brothers, 1891. Teoksen verkkoversio (viitattu 27.8.2018). en
2. 1 2  Toppelius, Meri *kansallisbiografia.fi*. Viitattu 27.8.2018.
3. ↑  *The Kindergarten Magazine*. Kindergarten Magazine Company, 1895. Teoksen verkkoversio (viitattu 27.8.2018). en


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |