recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Néa Seléfkeia** (kreik. Νέα Σελεύκεια) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Igoumenítsan kuntaan, Thesprotian alueyksikköön ja Epeiroksen alueeseen. Kaupungin väkiluku on 2 535 (vuonna 2011).

Néa Seléfkeian pieni kaupunki, suomeksi "Uusi Seleukeia", sijaitsee noin kaksi kilometriä pohjoiseen Igoumenítsan keskustasta ja voidaan nähdä sen esikaupunkina. Kaupungin nimi viittaa vanhaan Seleukeiaan Vähän-Aasian Kilikiassa, josta muutti evakkoja seudulle Kreikan ja Turkin väestönvaihdossa vuonna 1923.

Néa Seléfkeia muodostaa myös laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Νέας Σελευκείας, *Topikí Koinótita Néas Selefkeías*), johon kuuluu varsinaisen Néa Seléfkeian kaupungin lisäksi Ampélian kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 2 624.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
**Néa Výssa** (kreik. Νέα Βύσσα) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Orestiádan kuntaan, Évroksen alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Se muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Νέας Βύσσης, *Dimotikí Koinótita Néas Výssis*). Kaupungin väkiluku on 2 805 (vuonna 2011).

Néa Výssan pieni kaupunki, suomeksi "Uusi Výssa", sijaitsee lähellä Évros-jokea ja Turkin rajaa, noin 12 kilometriä pohjoiseen Orestiádan kaupungista ja noin 126 kilometriä koilliseen Alexandroúpolista. Asutuksen vanha nimi oli vuoteen 1932 saakka *Achyrochórion* (Αχυροχώριον), turkiksi *Ahırköy*. Kylä on nimetty Turkin puolelle vuonna 1922 jääneen, neljä kilometriä pohjoisempana sijaitsevan vanhan Výssan (nyk. Bosna) mukaan.

Aiemmin kaupunki kuului Výssan kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Orestiádan kunnan Výssan kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Achyrochorion -- Nea Vyssa *Name Changes of Settlements in Greece*. Institute for Neohellenic Research. Viitattu 1.9.2020.
**Néma-Badenyakafo** on maalaiskunta Moptin alueen Djennén piirissä Malissa. Sen keskuskylä Mougna sijaitsee Banijoen tulva-alueella 30 kilometriä Djennéstä länteen. Kunnassa on 45 900 asukasta (vuonna 2009).

Néma-Badenyakafon kunta rajoittuu pohjoisessa Djennén piirin Kéwan sekä idässä Ouro Alin, Pondorin ja Niansanarién kuntiin sekä etelässä Ségoun alueen Sanin ja lännessä Macinan piireihin. Seutu kuuluu Sahelin ja Sudanin siirtymävyöhykkeeseen.

Kuntaan kuuluu 30 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, bozoja, fulbeja ja belloja.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi ja hirssi. Kunnassa pidetään viidet viikoittaiset markkinat, joista tärkeimmät ovat Mougnassa.

Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Tulva-aikaan liikennöinti tapahtuu vesiteitse. Palveluihin kuuluvat kymmenen alakoulua, yläkoulu ja kaksi terveysasemaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Mopti) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 18.10.2014. (ranskaksi)
2. ↑  Mali - Région de Mopti: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 18.10.2014. (ranskaksi)
3. 1 2 3 4  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Nemabadenyakafo 2006–2010 *fsg.afre.msu.edu*.  Arkistoitu 7.3.2016. Viitattu 18.10.2014. (ranskaksi)
**William Stewart Montgomery "Bud" Wilson** (20. elokuuta 1909 Toronto – 15. marraskuuta 1964) oli kanadalainen taitoluistelija ja olympiamitalisti.

Miesten yksinluistelussa Wilson saavutti urheilu-urallaan olympiapronssia Lake Placidista 1932 ja MM-hopeaa amana vuonna Montréalista, missä hänen edelleen sijoittui vain Itävallan Karl Schäfer. Lisäksi Wilson sijoittui Sankt Moritzin talviolympialaisissa 1928 13:nneksi ja Garmisch-Partenkirchenin talviolympialaisissa 1936 neljänneksi. MM-kilpailuissa hän sijoittui vuoden 1932 hopeansa lisäksi vuonna 1928 seitsemänneksi, 1930 neljänneksi ja 1936 viidenneksi. Pohjois-Amerikan mestaruuskilpailuista Wilson voitti kuudesti mestaruuden ja kerran pronssia, ja Kanadan-mestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa yhdeksän kertaa vuosina 1929–1935 ja 1938–1939, ja hopeaa kolmesti (vuodet 1924, 1926 ja 1927).

Wilson kilpaili myös pariluistelussa, jossa hänen parinaan luisteli yleensä sisko Constance Wilson-Samuel. Sisarukset luistelivat Lake Placidin olympialaisissa viidensiksi ja MM-kisoissa neljänsiksi vuonna 1930 sekä kuudensiksi vuonna 1932. Pohjois-Amerikan mestaruuskilpailuista pari voitti kolme kultaa, hopean ja pronssin, ja Kanadan-mestaruuskilpailuista he voittivat viisi kultaa, kaksi hopeaa ja yhden pronssin.

Wilson valittiin taitoluistelun Hall of Fameen vuonna 1976.

Lähteet
-------

* Bud Wilson – Sports Reference LLC. (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Joseph-Michel MontgolfierJacques-Étienne Montgolfier
**Montgolfierin veljekset** olivat ranskalaiset **Joseph-Michel Montgolfier**, usein Joseph Montgolfier, ja **Jacques-Étienne Montgolfier**, usein Étienne Montgolfier, jotka rakensivat vuonna 1783 ensimmäisen kuumailmapallon. Ilmapallo sai heidän mukaansa nimekseen *Montgolfière*. Pallo oli kangaspäällysteinen ja kori oli tehty rottingista. 

Ensimmäisen julkisen lentonsa pallolla he tekivät 4. kesäkuuta 1783 saadakseen keksinnön nimiinsä. Lennon pituus oli 2 km ja se kesti 10 minuuttia. Arvioitu korkeus oli 1 600–2 000 m. Yhteistyössä tapettitehtailija Jean-Baptiste Réveillonin kanssa he rakensivat uuden pallon, jolla tehtiin ensilento 19. syyskuuta 1783, ja lentäjinä olivat lammas, hanhi ja kukko. Lento tehtiin Versaillesin palatsin pihalla, ja läsnä olivat Ranskan kuningas Ludvig XVI ja kuningatar Marie Antoinette. Pallo laskeutui kahdeksan minuutin kuluttua kolmen kilometrin päähän. Lentokorkeus oli maksimissaan 450 m.

Montgolfierin veljesten kuumailmapallo
--------------------------------------

Postikortteja varhaisista kuumailmapallolennoista
* 
* 
*

Lähteet
-------

1. ↑  Bartair.com (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Montgolfierin veljekset** Wikimedia Commonsissa
Pyöräilykypärän tarkoitus on estää päävammoja pyöräillessä.
**Liikuntatapaturma** on ohjattua tai vapaamuotoista liikuntaa harrastettaessa sattunut tapaturma. Liikuntatapaturmien seuraukset ovat tuoreeltaan harvoin vakavia, mutta saattavat altistaa myöhemmin erityisesti alaraajojen nivelrikkomuutoksille. Myös vanhojen vammojen uusiutumiset ovat yleisiä, ja neljännes kaikista vammoista onkin uusiutuneita. 

Suomalaisille aiheutuu vuosittain lähes 350 000 fyysistä vammaa liikuntatapaturmissa. Liikuntatapaturmat ovat yleisin tapaturmatyyppi länsimaisissa yhteiskunnissa: Suomessa noin kolmannes lievistä tapaturmista sattuu nimenomaan liikunnan parissa. Joka vuosi keskimäärin 6,9 % 15 vuotta täyttäneistä suomalaisista joutuu liikuntatapaturmaan. 

Eri liikuntamuotojen välillä on selviä eroja tapaturmariskissä. Yleisimmin liikuntavammat syntyvät voimistelu- tai palloiluhalleissa, ja tapaturmariski kasvaa, kun kontaktit toisiin liikkujoihin lisääntyvät. Hyöty- ja harrasteliikunta on yleensä melko turvallista: asiointi- ja työmatkaliikunnassa riski on 0,3 ja harrasteliikunnassa 0,7 vammaa tuhatta harrastetuntia kohden. Tapaturmariski on huomattavan paljon suurempi kunto- ja kilpaurheilussa, noin 3,1 vammaa tuhatta harrastetuntia kohden. 

Lajeista erityisen riskialttiita ovat esimerkiksi squash, suunnistus, salibandy sekä tietyt kamppailulajit. Määrällisesti eniten urheiluvammoja aiheuttavat jalkapallo, lenkkeily, kuntokävely ja salibandy, joita harrastetaan laajalti Suomessa. 

Väestöryhmien välillä on eroja siinä, kuinka paljon ja millaisia liikuntatapaturmia sattuu. Nuoret miehet ovat selvästi useimmin alttiina liikuntatapaturmille. Riskit ovat suurimmat 15−34-vuotiailla, joilla liikunta on intensiivisimmillään.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tiirikainen, Kati (toim.): *Tapaturmat Suomessa*. Edita, 2009.
2. ↑  Haikonen, Kari & Lounamaa, Anne: *Suomalaiset tapaturmien uhreina 2009. Kansallisen uhritutkimuksen tuloksia*. THL, 2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Tavoitteena terve urheilija
* Liikuntavammojen hoito ja ehkäisy, Terveyskirjasto.fi
**Roman Lob** (s. 2. heinäkuuta 1990 Düsseldorf) on saksalainen laulaja-lauluntekijä.

Lob edusti Saksaa vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa kappaleellaan "*Standing Still*". Saksan edustajana hän eteni automaattisesti loppukilpailuun, jossa sijoittui lopulta kahdeksanneksi. Lob oli osallistunut Saksan karsintaan jo vuonna 2008, mutta tuolloin hänen bändinsä ei edennyt kansalliseen finaaliin. Häneltä on ilmestynyt yksi levy, "Changes". Musiikkivideot hänellä on kappaleista "Call Out the Sun", "Changes" ja "Standing Still".

Lähteet
-------

1. ↑  Deutschland: Roman Lob Eurovision.de. Viitattu 20.7.2015. (saksaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Liilakylmänkukka** (*Pulsatilla* × *intermedia*) on kangasvuokon (*Pulsatilla vernalis*) ja hämeenkylmänkukan (*Pulsatilla patens*) välinen risteymä. Sen juurakosta kasvavat aluslehdet ovat kohenevia. Lehtiruodin pituus on yleensä 10–20 senttimetriä. Aluslehden lehtilapa on 5–10 cm mittainen, se on tavallisesti kolmisorminen, päätölehdykkä on ruodillinen. Lehdet ovat pääosin talvehtivia, kuten myös kangasvuokolla; hämeenkylmänkukalla ne lakastuvat syksyllä. Kukka kasvaa yksittäin kukkaperän päässä, jonka pituus kukinta-aikana on yleensä 10–20 cm. Kukan kehälehdet ovat vaaleansinisiä. Pähkylähedelmät eivät suurimmaksi osaksi kehity.

Levinneisyys
------------

Liilakylmänkukkaa esiintyy Suomessa, Saksassa ja Puolassa. Suomen lähialueella risteymän kantalajeja kasvaa yhdessä myös Karjalankannaksella, esimerkiksi Ruotsissa ne esiintyvät vain eri seuduilla.

### Liilakylmänkukka Suomessa

Suomessa liilakylmänkukka esiintyy harvinaisena Etelä-Hämeessä Hämeenlinnan seudulla, missä sijaitsee kantalajien yhteinen kasvualue. Se kasvaa samanlaisilla kasvupaikoilla, kuten harjukankailla. Risteymä on Suomessa rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksella, kuten myös kangasvuokko ja hämeenkylmänkukka ovat.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hämet-Ahti, L. Suominen, J. Ulvinen, T. & Uotila, P. (toim.): *Retkeilykasvio*. Helsinki: Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, 1998. ISBN 951-45-8167-9.
2. ↑  Plants of the World Online. *Pulsatilla × intermedia* (englanniksi) Viitattu 29.10.2021.
3. ↑  Lampinen, R. & Lahti, T.: Liilakylmänkukan (*Pulsatilla patens* × *vernalis*) levinneisyys *Kasviatlas 2020*.  2021. Helsinki:  Helsingin Yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo. Viitattu 29.10.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Lajitietokeskus: Liilakylmänkukka – *Pulsatilla patens* × *vernalis*
St. John’s Collegen kampus.
**St. John’s College** on Yhdys­valtojen Marylandin osavaltion Annapolisissa sijaitseva liberal arts college, joka on tunnettu länsi­maiseen kirjallisuus­kaanoniin kuuluvien teosten (*The Great Books*) tutkimiseen perustuvista opetus­menetelmistään. Vuonna 1696 nimellä *King William’s School* perustettu oppilaitos on Yhdys­valtojen kolmanneksi vanhin korkea­koulu. Anna­polisin lisäksi oppi­laitoksella on vuonna 1964 perustettu kampus New Mexicon pää­kaupungissa Santa Fessä.

Nimestään huolimatta St. John’s Collegella ei ole yhteyttä minkään uskonto­kunnan kanssa. Bachelor-tutkintojen ohella se tarjoaa master-koulutus­ohjelmat länsimaisen ja itämaisen kirjallisuuden allalla. 

St. John’s Collegen opettajina ovat toimineet muun muassa filosofi Leo Strauss, säveltäjä Elliott Carter (1939–1941) ja kirjailija James M. Cain (1923–1924).

Lähteet
-------

1. ↑  The 25 Oldest Colleges in America (Arkistoitu – Internet Archive), Niche-korkeakoulusivusto. Viitattu 12.10.2016.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:St. John's College (Annapolis/Santa Fe)
**Ritva Anneli Valkeinen** (s. 4. tammikuuta 1965 Jyväskylä) on suomalainen aitajuoksija. Hän edusti vuoteen 1986 asti Jyväskylän Kenttäurheilijoita ja vuonna 1987 Turun Urheiluliittoa. Hän lopetti urheilu-uransa 22-vuotiaana. Häntä valmensi uransa viimeisinä vuosina Veikko Lahtinen ja sitä ennen Matti Jääskeläinen (ikävuodet 11–14) ja Antti Mero (ikävuodet 15–18).

SM-kisoissa Valkeinen saavutti 100 metrin aitajuoksussa kultaa vuonna 1984 ja pronssia vuosina 1981 ja 1983, 400 metrin aitajuoksusta hopeaa vuonna 1985 sekä seitsenottelusta pronssia vuonna 1984. Sisäratojen SM-kilpailuista hän saavutti 60 metrin aitajuoksusta hopeaa vuonna 1983 sekä pronssia vuonna 1981.

Valkeinen osallistui alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuihin vuosina 1981 ja 1983. Molemmilla kerroilla hän karsiutui jatkosta 100 metrin aitajuoksun alkuerissä ja lisäksi hän sijoittui seitsenottelussa 18:nneksi vuonna 1983. Maaotteluedustuksia hänelle kertyi kaikkiaan, nuorten maaottelut mukaan lukien, 11 kappaletta.

Valkeinen on valittu Jyväskylän Kenttäurheilijoiden urheilijalegendaksi nro 11. Hän on seuran ensimmäinen naisurheilijalegenda.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 100 metrin aitajuoksu: 13,94 (Helsinki 2.9.1984)
* 400 metrin aitajuoksu: 1.00,56 (Lahti 18.8.1985)
* Seitsenottelu: 5252 (Kristiansand, Norja 29.7.1984)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ritva Valkeinen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. 1 2 3  Mero, Antti (toim.): *Jyväskylän Kenttäurheilijoiden tie Suomen yleisurheilun ykkösseuraksi*, s. 19. Jyväskylä: Jyväskylän Kenttäurheilijat, 2018. ISBN 978-952-94-0543-5.
Puristuskoe käynnissä yleisaineenkoetuskoneessa.
**Aineenkoetus** on menetelmä, jossa tutkitaan eri materiaalien mekaanisia ominaisuuksia, kuten aineen kykyä kestää ulkoisten voimien vaikutuksia.
Yleisin menetelmä on käyttää yleisaineenkoetuskonetta, jolla voidaan puristaa, taivuttaa ja vetää.

*Staattisessa aineenkoetuksessa* koekappaletta kuormitetaan tasaisella tai hitaasti ja tasaisesti kasvavalla voimalla, jolloin saadaan tietoja aineen staattisista lujuusominaisuuksista ja muodonmuutoskyvystä. Vetokokeessa koesauvaa kuormitetaan aineenkoetuskoneessa tasaisesti kasvavalla vedolla tavallisesti murtumiseen saakka. Vastaavasti aineen puristus-, leikkaus-, vääntö- ja taivutuslujuudet voidaan määrittää puristamalla tai taivuttamalla koekappaletta.

*Dynaamisessa aineenkoetuksessa* tutkitaan aineen käyttäytymistä nopeasti vaikuttavien kuormitusten suhteen mm. erilaisin iskukokein, jossa hetkellinen voima pyrkii taivuttamaan tai vääntämään tutkittavaa kappaletta. 

*Väsytyskokeessa* koekappaletta kuormitetaan vaihtelevin kuormin esimerkiksi nollasta johonkin veto- tai puristusjännitykseen, tai vedosta puristukseen, taikka edestakaisin taivuttamalla, kunnes se murtuu suuren kuormanvaihtelujen määrän jälkeen.

Katso myös
----------

* Rikkomaton aineenkoetus

Lähteet
-------

1. ↑  Huhtamo, O. E.: "Aineenkoetus", *Metallialan aineoppi*, s. 125-139. 9. painos. Tietomies, 1975. ISBN 951-9044-04-3.

Kirjallisuutta
--------------

* Salokangas, Jaakko: "Metallien aineenkoetus", *Tekniikan käsikirja 8. Koneensuunnitteluoppi*, s. 213-262. 8. painos. Jyväskylä: K. J. Gummerus Osakeyhtiö, 1980. ISBN 951-20-0193-4.
**Tokiwa** (jap. 常盤) oli keisarillisen Japanin laivaston toukokuussa 1899 valmistunut Asama-luokan panssariristeilijä. Alus upposi ilmahyökkäyksessä 9. elokuuta 1945.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Asama-luokka*
Philip Wattsin suunnittelema alus tilattiin osana vuoden 1896 hankintoja Armstrong Whitworthilta Elswickistä, missä köli laskettiin 6. tammikuuta 1897 telakkanumerolla 662. Alus laskettiin vesille 6. heinäkuuta 1898 ja valmistui 18. toukokuuta 1899.

Palvelus
--------

Alus siirrettiin vuonna 1920 koululaivaksi, ja se luokiteltiin 1. luokan rannikkopuolustusalukseksi 1. syyskuuta 1921. Seuraavana vuonna se muutettiin miinalaivaksi, jolloin sen taaempi tykkitorni poistettiin ja sen paikalle asennettiin miinanlaskuvälineistö. Alus kykeni kuljettamaan kerralla 200–300 miinaa. Aluksella tapahtui kolmen miinan räjähdysonnettomuus elokuussa 1927, jolloin alus vaurioitui pahoin. Alus oli vuodesta 1930 aina vuoteen 1940 reservissä. Alus modernisoitiin vuosina 1937–1938, jolloin sen kattilat vaihdettiin kahdeksaan Kampon-kattilaan, pääosa jäljellä olevasta aseistuksesta poistettiin ja miinakapasiteetti kasvatettiin 500 miinaan. Samalla aluksen nopeus laski 16 solmuun.

*Tokiwa* palautettiin 1940 palvelukseen miinasodankäynnin koululaivana. Toisen maailmansodan lopulla alus toimi enenevässä määrin miinalaivana. Alus osui miinaan vuonna 1945, ja se joutui ilmahyökkäykseen 9. elokuuta 1945 Ominaton edustalla, jolloin aluksen konehuoneeseen osui ja se jouduttiin ajamaan maihin uppoamisen estämiseksi. Aluksen jäljellä ollut kahdeksan tuuman tykkitorni oli poistettu vuonna 1943, joten sodan päättyessä aluksen aseistuksena oli neljä kuusituumaista kasematteihin sijoitettua tykkiä, yksi kolmituumainen ilmatorjuntatykki sekä joukko kevyempiä ilmatorjunta-aseita.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Brook, Peter: *Warships for Export Armstrong Warships 1867–1927*. Kent: World Ship Society, 1999. ISBN 0-905617-89-4. (englanniksi)
* Milanovich, Kathrin: Armoured Cruisers of the Imperial Japanese Navy.  *Warship*, 2014, XXXVI. vsk, s. 70–92. Lontoo:  Conway Maritime Press. ISBN 978-1-84486-236-8.   (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Brook 1999, s. 109.
2. ↑  Gardiner 1985, s. 225.
3. 1 2  Brook 1999, s. 111.

Asama-luokan panssariristeilijät

|  |
| --- |
| *Asama* - *Tokiwa* |
| Edeltäjä: *Chiyoda* – Seuraaja: *Yakumo* |
**Roman Sergejevitš Kretš** (kaz. Роман Сергеевич Креч; s. 14. heinäkuuta 1989 Petropavl) on kazakstanilainen pikaluistelija. Kretš on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 78 kilogrammaa.

Kretš on kilpaillut pikaluistelun maailmancupissa kaudesta 2008-2009 asti. Hänen paras sijoituksensa kokonaispisteissä on 17. sija kaudelta 2015-2016 500 metrin maailmancupissa. Hän voitti 500 metrin osakilpailun Harbinissa kaudella 2016–2017.

Kretš on osallistunut kaksiin talviolympialaisiin, vuosina 2010 ja 2014. Paras sijoitus on vuoden 2014 talviolympialaiset seitsemäs sija 500 metriltä Sotšista. Kretš on osallistunut myös yksitoista kertaa MM-kilpailuihin, seitsemiin sprinttereiden MM-kilpailuihin ja neljiin matkakohtaisiin MM-kilpailuihin. Paras sijoitus on kymmenes sprinttereiden MM-kilpailuista Naganosta 2014 ja Calgarysta 2017. Nuorten MM-kilpailuissa hän sai hopeaa 1 500 metrillä ja pronssia 1 000 metrillä 2009.

Lähteet
-------

1. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3 4 5
3. ↑  Roman Kretsj *schaatsstatistieken.nl*. Viitattu 28.2.2017. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Sargent Shriver
**Robert Sargent Shriver, Jr.** (9. marraskuuta 1915 Westminster, Maryland – 18. tammikuuta 2011) oli yhdysvaltalainen diplomaatti ja poliitikko. Hän kuului Kennedyn klaaniin ja oli eritoten läheisessä yhteydessä John F. Kennedyyn ja Robert F. Kennedyyn.

Shriver toimi vuosina 1961–1966 Peace Corps -vapaaehtoisohjelman ja vuosina 1965–1968 Office of Economic Opportunity -viraston ensimmäisenä johtajana. Keväällä 1968 hän aloitti Yhdysvaltain Ranskan suurlähettiläänä, jona hän toimi vuoteen 1970. Vuonna 1972 hän oli demokraattisen puolueen presidenttiehdokkaan George McGovernin varapresidenttiehdokas korvaten Thomas Eagletonin, jonka aiempien masennuskohtausten katsottiin estävän hänen kykynsä toimia varapresidenttinä. He kuitenkin hävisivät vaalit Richard Nixonille. Shriver pyrki itse demokraattien presidenttiehdokkaaksi vuoden 1976 esivaaleissa, mutta hänen kampanjansa jäi lyhytikäiseksi.

Shriver oli koulutukseltaan juristi, joksi hän valmistui Yalen yliopiston Yale Law Schoolista vuonna 1941. Pian valmistumisensa jälkeen hän ilmoittautui Yhdysvaltain laivastoon ja osallistui toiseen maailmansotaan.

Shriver meni 23. toukokuuta 1953 naimisiin Eunice Kennedyn kanssa, joka oli John F. Kennedyn sisko. Heillä oli viisi lasta, neljä poikaa ja yksi tytär. Heidän tyttärensä Maria oli naimisissa Kalifornian entisen kuvernöörin, näyttelijä Arnold Schwarzeneggerin kanssa.

Shriver sairasti Alzheimerin tautia, joka diagnosoitiin hänellä vuonna 2003. Hän kuoli 95-vuotiaana tammikuussa 2011.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  R. Sargent Shriver *jfklibrary.org*. John F. Kennedy Presidential Library and Museum. Viitattu 19.1.2011. (englanniksi)
2. ↑  R. Sargent Shriver *Encyclopædia Britannica Online*. Viitattu 19.1.2011. (englanniksi)
3. ↑  Garofoli, Joe: Obama bounces back - speech seemed to help *San Francisco Chronicle*.  26.3.2008. Viitattu 14.8.2016. (englanniksi)
4. ↑  McGuire, Bill: Sargent Shriver, Peace Corps Founder and VP Candidate, Dies *ABC News*.  18.1.2011. Viitattu 19.1.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sargent Shriver** Wikimedia Commonsissa

* Peace Corps biography

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
	+ 2
* IdRef

 |

 |
Sareholen mylly vuonna 2006.
Moseleyn suota.
**Sarehole** oli Englannissa muutamia kilometrejä Birminghamin eteläpuolella sijainnut kylä, joka on nykyään osa Birminghamin esikaupunkia Hall Greeniä. Kylä kuului alun perin Worcestershiren kreivikuntaan, kunnes alue liitettiin Birminghamin kaupunkiin vuonna 1911.

Colejoen varressa sijaitseva vanha Sarehole Mill on nykyään museokohde. Höyrykoneen kehittäjän James Wattin kumppani Matthew Boulton teki myllyssä kokeita vuosina 1756–1761. Myllyyn asennettiin höyrykone vesivoiman täydennykseksi vuonna 1850, mutta vuonna 1919 myllyn toiminta lakkautettiin kannattamattomana.

Kirjailija J. R. R. Tolkien asui Sareholen kylässä neljä lapsuusvuottaan 1896–1900. Myöhemmin hän kuvaili niitä elämänsä pisimmältä vaikuttaneeksi ja muovaavimmaksi kaudeksi. Englantilainen maaseutu teki aiemmin Etelä-Afrikassa ja Birminghamin teollisuuskaupungissa asuneeseen lapseen pysyvän ja syvän vaikutuksen. Tolkienin päästyä vuoden 1900 syksyllä Birminghamin King Edward's Schooliin perhe joutui kuitenkin muuttamaan lähemmäs kaupungin keskustaa. Muistot Sareholesta toimivat yhtenä innoituksena *Hobitissa* ja *Tarussa sormusten herrasta* esiintyvälle idylliselle Konnulle, hobittien kotimaalle. Sareholen tuntumassa sijainnut Moseleyn suo puolestaan innoitti Tolkienia hänen kirjoittaessaan Vanhasta metsästä, jonka halki Frodo Reppuli kumppaneineen joutuu kulkemaan *Sormusten herran* alkupuolella. Nykyään suo on luonnonsuojelualue.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ezard, John: Tolkien's shire *The Guardian*.  28.12.1991. Viitattu 26.9.2010. (englanniksi)
2. ↑  Carpenter, Humphrey: *J. R. R. Tolkien: Elämäkerta*, s. 26–27, 31. (*J. R. R. Tolkien: A Biography*, 1977). Helsinki: Nemo, 1998. ISBN 952-5180-02-6.
3. ↑  Hammond, Wayne G. & Scull, Christina: *The J. R. R. Tolkien Companion & Guide: Reader's Guide*, s. 873–874. Lontoo: HarperCollins, 2006. ISBN 978-0-00-714918-6. (englanniksi)
4. ↑  Birmingham bog which inspired Tolkien to be restored *BBC News*.  30.3.2010. Viitattu 26.9.2010. (englanniksi)
**Sari** (mazandaraniksi ساری Səri, pers. ‏‎ساری Sārī) on Māzandarānin provinssin pääkaupunki Iranissa. Se sijaitsee Pohjois-Iranissa Elbursvuorten pohjoisrinteellä ja lähellä Kaspianmeren etelärantaa. Sarin kaupungin pinta-ala on 5 089 neliökilometriä. Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti 167 602 (1996), 195 882 (2001), 261 293 (2006) ja 296 417 (2011).

Kellotorni Saatin aukiolla Sarissa.
Sarilla on pitkä historia. 300-luvulla eaa. Aleksanteri Suuri tuhosi paikalla sijainneen kaupungin ja rakennutti uuden. Sassanididynastian aikana Sarista tuli alueellinen pääkaupunki. Myöhemmin mongolit, turkkilaiset, uzbekit ja tataarit valloittivat vuorollaan kaupungin ja sen merkitys väheni.

Savavidihallitsija Abbas I liitti Māzandarānin alueen takaisin Persian valtakuntaan. Mohammad Khan Qajar teki Sarista valtakunnan pääkaupungin, mutta useiden vuosien alueellisten sotien jälkeen status siirrettiin Teheranille.

Lähteet
-------

1. 1 2  Thomas Brinkhoff: Iran: Major and Midsize Cities (Maakunnat ja niiden pääkaupungit kerrotaan kohdassa *Provinces*, kaupunkien tietoja kohdassa *Contents: Cities*. Aineistolähteeksi ilmoitetaan Iranin tilastokeskus.) citypopulation.de. Viitattu 14.5.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sari** Wikimedia Commonsissa

* Sārī, Iran (englanniksi) (britannica.com)
**Sardinianponi** (myös giaranponi, engl. giara horse, giara pony, sardinian pony) on Italian Sardiniasta lähtöisin oleva hevosrotu.

Ominaisuudet
------------

Vaikka sardinianponia kutsutaan poniksi, se on lajiltaan hevonen. Väriltään sardinianponi on aina joko rautias, musta tai ruunikko, ja aina yksiväinen. Kimo- tai voikkogeeniä rodulla ei esiinny lainkaan. Säkäkorkeus vaihtelee 114–135 senttimetrin välillä. Rakenteeltaan sardinianponi on vahvaluustoinen. Pää on suuri ja neliömäinen, leuka leveä, silmät hieman viistot. Kaula on paksu, muttei kovin pitkä. Harja on runsas, rinta kapea, säkä matala. Sardinianponilla on pitkähkö selkä ja lanne sekä kalteva lantio. Häntä on taipunut ja matala. Eläimellä on suuret nivelet ja pienet, vahvat kaviot.

Rodun alkuperä
--------------

Sardinianponin alkuperä on epävarma; foinikialaiset tai kreikkalaiset ovat saattaneet tuoda sen Sardinain saarelle 500–400 eaa. Sillä on joitakin aasialaisten ja itämaisten hevosten ominaispiirteitä. Fossiileista saadut tiedot kuitenkin osoittavat, että saaren ihmiset ovat pitäneet hevosia jo 6000 eaa. Sardinianponit elivät luonnossa kaikkialla Sardiniassa keskiaikaan saakka suurimmaksi osaksi täysin eristyneinä, mikä suojasi niiden verilinjoja.

Määrä ja elinympäristö
----------------------

Kokonaismäärän arvioidaan olevan noin 700 yksilöä.

Sardinianponejaa esiintyi koko Sardiniassa keskiaikaan asti, mutta nykyään luonnonvarainen populaatio elää vain rajoitetulla alueella Etelä-Sardiniassa, La Giara di Gesturilla, 500–600 metriä merenpinnan yläpuolella. Jyrkkien kallioiden sivut, pääsyvaikeudet ja eristynyt sijainti ovat suojelleet villikantaa viime vuosisatojen aikana. Rotua käytettiin maataloudessa 1950-luvulle saakka, kunnes koneet syrjäyttivät sen seuraavalla vuosikymmenellä.

Vuonna 1971 Sardinian hevoskasvatuslaitos huolestui rodun kuolemisesta sukupuuttoon ja perusti kasvatuskeskuksen Foresta Burgosiin, Pohjois-Sardiniaan.Nykyään joitain yksilöitä käytetään maanviljelyyn ja ratsastukseen. Istituto di Incremento Ippico on risteyttänyt sardinianponit arabialaisten hevosten kanssa luodakseen uuden, hevosurheiluun sopivan Giarab-rodun.

Giara horse - Equinest
**Nominoë** (n. 800–851) oli ensimmäinen yhdistyneen Bretagnen hallitsija. 

Nominoë ilmestyy historiallisiin lähteisiin ensimmäisen kerran Vannesin kreivinä. Tuolloin hän oli frankkien hallitsija Ludvig Hurskaan vasalli. Vuonna 831 Ludvig teki hänestä keisarin delegaatin (*missus imperatoris*). Joissain lähteissä häntä kutsuttiin myös herttuaksi. Ludvig Hurskaan kuoltua hänen kolme poikaansa kiistelivät hänen valtakuntansa jaosta. Kaarle Kaljupää sai vuonna 843 solmitulla Verdunin sopimuksella valtakunnan läntiset alueet, joihin kuului muun muassa nykyinen Ranska. Nominoë nousi kapinaan häntä vastaan, mutta kapinan tarkasta syystä on kiistaa historiantutkijoiden kesken. Nominoën joukot voittivat joka tapauksessa Kaljupään joukot Ballonin taistelussa vuonna 845 ja Kaarlen piti tämän takia tunnustaa Bretagnen autonomia seuraavana vuonna. Nominoë jatkoi kuitenkin alueidensa laajentamista tämänkin jälkeen. Hän hyökkäsi Anjouun ja Maineen, mutta hän kuoli vuonna 851 Vendômessa.

Joissakin myöhemmissä historiallisissa lähteissä Nominoëta on kuvailtu myös itsenäisen Bretagnen kuninkaaksi. Vaikka tästä ei olekaan voitu varmistua, jotkin historioitsijat kuten esimerkiksi Arthur de la Borderie levittivät tätä käsitystä kiivaasti. Nominoë esiintyy henkilönä myös kaunokirjallisuudessa, kuten esimerkiksi Jakez Rioun näytelmässä *Nomenoe Oe!*.

Lähteet
-------

1. 1 2  John T. Koch: *Celtic Culture – A Historical Encyclopedia*, s. 1361. ABC-CLIO, 2006. ISBN 1851094407. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Matteus 16:18 teksti kiertää Maailman kuningattaren Marian katedraalin kupolia Montrealissa.
**Non praevalebunt** (lat.) tai **portae inferi non praevalebunt** tarkoittaa "eivät voita". Lause on Vatikaanivaltion ja Pyhän Istuimen julkaiseman L’Osservatore Romano -sanomalehden tunnuslause.

Alkuperä
--------

Ilmaisu on peräisin Raamatun latinankielisestä käännöksestä (*Versio Vulgata)*. Matteuksen evankeliumissa Pietari tunnustaa Jeesuksen Messiaaksi, minkä jälkeen Jeesus sanoo Pietarille: 

> *Autuas olet sinä Simon, Joonan poika. Tätä ei sinulle ole ilmoittanut liha eikä veri, vaan minun isäni, joka on taivaissa (Matt. 16:17). Ja minä sanon sinulle: Sinä olet Pietari, ja tälle kalliolle minä rakennan kirkkoni. Sitä eivät Tuonelan portit voita (Matt. 16:18).*
> 
> 

Jae 18 kuuluu *Vulgatassa*: 

> *Et ego dico tibi: Tu es Petrus, et super hanc petram aedificabo Ecclesiam meam; et portae inferi non praevalebunt adversum eam.* 
> 
>

Merkitys
--------

Katolisessa kirkossa lauseella korostetaan, että pahan voimat eivät onnistu voittamaan kirkon pyhää instituutiota. Maallisemmassa käytössä lause tarkoittaa, etteivät henkilön vastustajat onnistu pyrkimyksissään.

Lähteet
-------

* (käännös Sanctus Hieronymos): Biblia Sacra. Evangelium secundum Matthaeum *thelatinlibrary.com*. Viitattu 13.12.2020. (latinaksi)

### Viitteet

1. ↑  Biblia Sacra, Matt. 16:18
2. ↑  non praevalebunt *Treccani*. Viitattu 19.12.2022.
**Shanghai Greenland** on vuonna 1993 perustettu kiinalainen jalkapalloseura Shanghain kaupungista. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla Kiinan Superliigassa.

Historia
--------

Shanghai Shenhua on perustettu vuonna 1993 Shanghai Football Clubin uudelleenorganisoinnin yhteydessä. Shenhua on ollut koko toimintansa ajan puhtaasti ammattilaisseura ja pelannut perustamisestaan saakka Kiinan pääsarjassa. Se on voittanut maan mestaruuden kahteen otteeseen.

Shanhgai Shenhuan pääomistajana toimii kiinalainen liikemies Zhu Jun, joka omistaa 75% seuran osakkeista. Zhu Jun osti seuran osake-enemmistön vuonna 2007 ja yhdisti aiemmin omistamansa Shanghai Unitedin toiminnan Shenhuaan. Zhu Junin aikana seuran organisaatiota on kehitetty kansainväliseen suuntaan ja tammikuussa 2009 Shenhuasta tuli ensimmäinen kiinalaisseura, joka palkkasi itselleen toimitusjohtajan ja teknisen johtajan. Toimitusjohtajaksi Zhu Jun palkkasi seuran entisen päävalmentajan uruguaylaisen Osvaldo Gimenezin ja tekniseksi johtajaksi PSV Eindhovenissa työskennelleen Stan Valckxin. 

Helmikuussa 2014 Shanghai Shenhua siirtyi Greenland Holding Group Companyn omistukseen.  Joukkueen nimi vaihdettiin Shanghai Greenland FC:ksi.

Saavutukset
-----------

* Kiinan mestaruus (4): 1961, 1962 *(Shanghai FC)*, 1995, 2003
	+ Hopeaa (12): 1956, 1964, 1973, 1991 *(Shanghai FC)*, 1996, 1997, 1998, 2000, 2001, 2005, 2006, 2008
* Kiinan cup (3): 1956, 1991 *(Shanghai FC)*, 1998
	+ Hopeaa (2): 1995, 1997
* Itä-Aasian Mestarien liiga: 2007

Entisiä valmentajia
-------------------

* Argentiina Sergio Batista
* Bosnia ja Hertsegovina Miroslav Blažević
* Ranska Francis Gillot
* Espanja Gregorio Manzano
* Venäjä Valeri Nepomnjaštši
* Serbia Ljupko Petrović
* Uruguay Gus Poyet
* Espanja Quique Sánchez Flores
* Puola Andrzej Strejlau
* Ranska Jean Tigana
* Englanti Howard Wilkinson

Lähteet
-------

1. ↑  Stan Valckx technisch directeur Shanghai Shenhua
2. ↑  绿地宣布接手申花 朱骏时代宣告终结
3. ↑  上海绿地俱乐部宣布成立 球队队名已保留"申花"

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto
**Patrick Ebert** (s. 17. maaliskuuta 1987 Potsdam, Brandenburg, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen jalkapalloilija. Hän edustaa venäläistä Spartak Moskovaa ja on pelipaikaltaan oikea laitalinkki.

Seurajoukkueura
---------------

Ebert pelasi juniorivuosiensa jälkeen Hertha BSC:n reservijoukkueessa Hertha BSC II:ssa parin kauden ajan. Kaudeksi 2006–2007 hänet nostettiin edustusjoukkueeseen, jossa hän teki pääsarjadebyyttinsä 13. elokuuta 2006 VfL Wolfsburgia vastaan. Yhteensä otteluja kertyi kauden aikana 19 ja maaleja kaksi, joista ensimmäinen syntyi 19. elokuuta 2006 Hannover 96:n verkkoon. Toisella kaudellaan Ebert pelasi 27 ottelua ja teki yhden maalin. Kaudella 2008–2009 maaleja syntyi 21 ottelussa kolme.

Hertha putosi 2. Bundesliigaan kauden 2009–2010 päätteeksi, Ebertin tehtyä 16 ottelussa yhden maalin. Kaudella 2010–2011 Ebert teki jälleen yhden maalin 12 ottelussa, kun Hertha nousi välittömästi takaisin pääsarjatasolle. Kaudella 2011–2012 hän pelasi 26 ottelua ilman maalia ja Hertha putosi jälleen toiselle sarjatasolle. Heinäkuussa 2012 Ebert siirtyi Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaan Real Valladolidiin.

Ebert pelasi ensimmäisen ottelunsa Primera Divisiónissa 20. elokuuta 2012 Real Zaragozaa vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 29. lokakuuta 2012 Real Sociedadin verkkoon.

Maajoukkueura
-------------

Ebert pelasi vuosina 2007–2009 Saksan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 13 ottelua tehden yhden maalin. Hän oli mukana voittamassa mestaruutta alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009.

Lähteet
-------

* Patrick Ebert Fussballdaten-sivustolla (saksaksi)
* Patrick Ebert Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
| *Suzumiya Haruhi no yūutsu* |
| --- |
| 涼宮ハルヒの憂鬱  (*Suzumiya Haruhi no yūutsu*) |
| **Genre** | Komedia, sci-fi |
| TV-anime |
| **Ohjaaja** | Tatsuya Ishihara |
| **Studio** | Kyōto Animation, Nippon Animation, N/S KP TX 2006 |
| **Lisensoijat** | Japani Kadokawa EntertainmentYhdysvallat Bandai EntertainmentAustralia Madman EntertainmentSingapore OdexEtelä-Korea AnimaxSaksa Anime VirtualYhdistynyt kuningaskunta Beez EntertainmentRanska Belgia KazeItalia Dynit |
| **Lähetyskanavat** | Japani Chiba TV, Sun-TV, Tōkyō MX, Terebi Aichi, Terebi Hokkaidō, Tvk, Terebi SaitamaMalesia Ntv7 |
| **Alkuperäinen lähetyskierros** | 2. huhtikuuta 2006 – 2. heinäkuuta 2006 |
| **Jaksojen määrä** | 1. kausi: 14
2. kausi: 14 |

***Suzumiya Haruhi no yūutsu*** (jap. 涼宮ハルヒの憂鬱, suom. **Haruhi Suzumiyan Melankolia**") on Nagaru Tanigawan light novel -sarjaan perustuva vuoden 2006 japanilainen animaatiosarja, joka kertoo lukiolaistyttö *Haruhi Suzumiyasta* ja SOS-kerhosta, jonka tämä perustaa saatuaan idean luokkatoveriltaan *Kyonilta*. SOS-kerhon päämääränä on etsiä avaruusolentoja, aikamatkaajia, yliluonnollisten voimien käyttäjiä ja muita erikoisia henkilöitä.

Light novel -sarjan tapaan myös anime on kuvattu Kyonin näkökulmasta.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Sarjan alussa Kyon tutustuu luokassa istuvaan, hieman omituiseen Haruhiin, joka haikailee yliluonnollisista tapahtumista ja henkilöistä. Kyon ehdottaa häntä perustamaan kerhon, jonne yliluonnolliset persoonat olisivat tervetulleita. Kerhoon liittyykin kolme omalaatuista henkilöä: *Mikuru Asahina*, *Yuki Nagato* ja *Itsuki Koizumi*.

Sarjan kuluessa Kyon saa tietää, että SOS-kerhon jäsenet eivät ole aivan tavallisia ihmisiä, vaan aivan jotain muuta. Yuki paljastuu avaruusolennoksi, Mikuru aikamatkaajaksi ja Koizumi psionikoksi. Eikä siinä vielä kaikki – näiltä kolmelta Kyon kuulee Haruhin olevan "Jumala", joka pystyy muokkaamaan tahdonvoimallaan tilaa, paikkaa ja aikaa tiedostamatta asiaa itse.

Yuki Nagaton mukaan Haruhi oli eräänlaisen galaksienvälisen energiapurkauksen keskipiste, mikä näin ollen selittää Haruhin ylienergisyyden, yliluonnollisuuden ja loppujen lopuksi Yukin, Mikurun ja Koizumin olemassaolon – kolmikko on olemassa juuri siksi, että Haruhi on heidän olemassaoloaan toivonut.

Ensimmäisellä tuotantokaudella (2006) jaksoja on 14 ja toisella (2009) saman verran.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Muut julkaisut
--------------

Pääsarjan lisäksi on julkaistu komediallinen "Suzumiya Haruhi -chan no yūutsu" -animaatiosarja, joka perustuu Puyon samannimiseen yonkoma-strippisarjakuvaan. Sarjan on ohjannut Tatsuya Ishihara ja tuottanut Kyōto Animation.

Sarjaan sijoittuva elokuva Suzumiya Haruhi no shōshitsu romaanisarjan neljänteen osaan ja sai ensi-iltansa helmikuussa 2010.
**Tejay van Garderen** (s. 12. elokuuta 1988 Tacoma) on yhdysvaltalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Team HTC -joukkueessa 2010, edusti BMC Racing Teamia 2012−2018 ja viimeisinä ammattilaiskausinaan 2019–2021 EF Education -joukkuetta. Hän menestyi etenkin etappikilpailuissa. Hän voitti Ranskan ympäriajon 2012 nuorten kilpailun.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Cyclingbase, Cycling Archives

2008
Flèche du Sud, 1. etapin voitto
GP Tell, 3. etapin voitto
Tour de l'Avenir, 9. etapin voitto
2009
Tour du Haut Anjou (alle 23-v. kilpailu), kokonaiskilpailun voitto
Olympia's Tour, 5. etapin voitto
Circuito Montañés, kokonaiskilpailun voitto
Tour de l'Avenir, kokonaiskilpailussa toinen
2010
Turkin ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
Critérium du Dauphiné, kokonaiskilpailussa kolmas
2011
Volta ao Algarve, kokonaiskilpailussa toinen
Tour of Utah, 3. etapin (aika-ajo) voitto
2012
Pariisi–Nizza, kokonaiskilpailussa viides
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides, nuorten kilpailun voitto
USA Pro Cycling Challenge, kokonaiskilpailussa toinen, 2. etapin voitto
MM-kilpailut, joukkueaika-ajossa hopeaa, aika-ajossa neljäs
2013
Tour de San Luis, kokonaiskilpailussa toinen
Pariisi–Nizza-ajo, kokonaiskilpailussa neljäs
Critérium International, kokonaiskilpailussa kolmas, nuorten kilpailun voitto
Kalifornian ympäriajo, kokonaiskilpailun ja 6. etapin (aika-ajo) voitto
Ranskan ympäriajo, 18. etapilla toinen
USA Pro Challenge, kokonaiskilpailun ja 5. etapin (aika-ajo) voitto
2014
Omanin ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
Katalonian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas, 4. etapin voitto
Baskimaan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides
USA Pro Cycling Challenge, kokonaiskilpailun sekä 3. ja 6. etapin voitto
MM-kilpailut, joukkueaika-ajossa kultaa
2015
Omanin ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
Katalonian ympäriajo, 4. etapin voitto
Critérium du Dauphiné, kokonaiskilpailussa toinen
2016
Vuelta a Andalucía, kokonaiskilpailussa toinen, etapin 4 (aika-ajo) voitto
Katalonian ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes, 7. etapin voitto
2017
Katalonian ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides
Tour de Romandie, kokonaiskilpailussa kuudes
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 20:s, 18. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kymmenes
MM-kilpailut, joukkueaika-ajossa hopeaa
2018
Volta ao Algarve, kokonaiskilpailussa kolmas
Kalifornian ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, 4. etapin (aika-ajo) voitto
Tour of Utah, prologin voitto
MM-kilpailut, joukkueaika-ajossa pronssia
2019
Critérium du Dauphiné, kokonaiskilpailussa toinen

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  tejay Van Garderen *cyclingbase.com*.  Arkistoitu 23.2.2015. Viitattu 23.2.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3  Tejay van Garderen *cyclingarchives.com*. Viitattu 18.1.2019. (englanniksi)
3. ↑  Tejay van Gerderen *procyclingstats.com*. Viitattu 18.1.2022. (englanniksi)
4. ↑  Young rider classification *cyclingnews.com*. Viitattu 25.3.2013. (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee vuorta. Triglav on myös jumala slaavilaisessa mytologiassa.*
TriglavTriglav nähtynä Debela Pečistä vuonna 2002

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
korkein kohta (d)View and modify data on Wikidata  |
| Sijainti | 
Gorenjska, Slovenia |
| Vuoristo | 
Juliset Alpit |
| Korkeus merenpinnasta | 
2 864 m |
| Prominenssi | 
2 059 mView and modify data on Wikidata  |
| Suojelualue | 
Triglavin kansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Ikä | 
TriaskausiView and modify data on Wikidata  |
| Ensimmäinen nousu huipulle | 
Luka Korošec, 1778 |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
46° 22′ 42″ P, 13° 50′ 12″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Triglav** on Slovenian, Julisten Alppien sekä entisen Jugoslavian korkein vuori. Gorenjskan alueella sijaitsevan vuoren korkeus on 2 864 metriä. 

Nimi *Triglav* tarkoittaa vuoren muodon mukaisesti *kolmipäistä*. Vuori on kuvattu sekä Slovenian lipussa että vaakunassa. Nimen Triglav sanotaan eräiden lähteiden mukaan viittaavan myös Triglav-nimiseen slaavilaiseen jumalaan.

Triglaville nousi ensimmäisenä Luka Korošec vuonna 1778. Vuoren huipulla sijaitsee Slovenian tärkeä symboli, Aljaževin torni.

Katso myös
----------

* Luettelo maiden korkeimmista kohdista

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Triglav** Wikimedia Commonsissa

* Triglav SummitPost-sivustolla (englanniksi)
**Suvanto** (ven. Суходольское озеро, *Suhodolskoje ozero*) on järvi Vuoksen eteläisessä laskuhaarassa Karjalankannaksella Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Suvannon pinta-ala on 43,31 km² ja sen pinta on 7,5 metriä merenpinnan yläpuolella. Järvi on malliltaan pitkänomainen, pituutta sillä on noin 30 kilometriä ja leveyttä 1–2,5 kilometriä. Suurin osa Vuoksen vesistä laskee Suvannon ja sen lasku-uoman, Taipaleenjoen, kautta Laatokkaan.

Suvanto kuului Suomelle kuuluessaan Sakkolan kuntaan, lukuun ottamatta aivan itäisintä päätä, joka kuului Metsäpirtin kuntaan. Nykyisin järvi kuuluu Leningradin alueen Käkisalmen piiriin.

Historia
--------

Suvanto laski länteen Vuokseen vuoteen 1818 asti, jolloin Suvannon ja Laatokan välistä kannasta kaivettiin. Tarkoituksena oli saada Suvannon kevättulvat vähenemään kaivamalla kaivanto Laatokkaan. 

Kaivannon kaivamisen seuraukset olivat kuitenkin suuremmat kuin oli osattu odottaa. Suvannon vedet alkoivat laskea Laatokkaan sellaisella voimalla, että vesi vei mukanaan suuria puita, kiviä ja rakennuksiakin. Jylinä kuului Pähkinälinnaan asti. Zachris Topelius kertoo kirjassaan *Vanha kaunis Suomi*, että rakennuksen pirstaleilla kiekui kukko Laatokalla. Tulvien vähentämiseksi tarkoitetusta kaivannosta syntyi leveä Taipaleenjoki. Suvannon pinta laski seitsemän metriä ja järven rannoille syntyi noin 5 000 hehtaaria viljelyskelpoista maata. Suvannon entinen lasku-uoma Vuokseen hävisi kokonaan ja tilalle tuli Kiviniemen kannas. 

Vuoksen ja Suvannon välinen Kiviniemen kannas puhkaistiin vuonna 1857, jolloin syntyi Kiviniemenkoski (880 metriä pitkä, 2,9 metriä korkea ja 17,5 Mw), jota pitkin suurin osa Vuoksen vesistä alkoi laskea Suvannon kautta Laatokkaan.

Suojajoukkotaisteluiden tuloksena Suomen talvisodan pääpuolustusasema Kannaksella muodostui 6. joulukuuta 1939 mennessä Suvannolle. Rintamavastuu alueella kuului III armeijakunnan 10. divisioonalle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Luovutettu Karjala – Sakkola
2. ↑  Suomenmaa V, Viipurin lääni. Tietosanakirjaosakeyhtiö, Helsinki 1923
**Aina Lindfors** (o.s. **Bergroth**, 4. huhtikuuta 1873 Helsinki – 10. maaliskuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän työskenteli Svenska Teaternissa 1897–1932.

Ura
---

Lindforsin vanhemmat olivat yli-inspehtori Julius Efraim Bergroth ja Charlotta Christina Barker. Hän suoritti opintoja Ruotsalaisen Teatterin oppilaskoulussa ja debytoi Svenska Teaternissa 22. maaliskuuta 1895. Hänet kiinnitettiin samaiseen teatteriin 1897 ja hän kuului sen kokoonpanoon aina vuoteen 1932.

Lindforsin ilmaisutyyliä ja kaunista ruotsin kieltä kehuttiin. Hänen roolejaan olivat muun muassa Anna (*Nuoruus*), Suzanne (*Ikävässä seurassa*), Käthie (*Vanha Heidelberg*) ja Regina von Emmeritz.

Lindfors avioitui näyttelijä Adolf Lindforsin kanssa 30. toukokuuta 1899.

Lähteet
-------

* *Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin - Inhemska scenkonstnärer i ord och bild*. Viipuri: Kustannusliike Opas, 1930.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, s. 181
2. 1 2 3  Lindfors, Aina (html) *Uppslagsverket Finland*.  19.1.2011. Helsinki:  Svenska folkskolans vänner rf. Viitattu 4.10.2021. (ruotsiksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Matkun työväentalo** oli Forssan kaupungin Matkun kylässä sijainnut työväentalo. Matku on kuulunut aiemmin myös Urjalan ja Koijärven kuntiin.

Historiaa
---------

Matkun työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907; myöhemmin se vaihtoi nimensä Ylikylän työväenyhdistykseksi. Talo valmistui syksyllä 1909. Sen vihkiäisissä syntyi tappelu, josta uutisoitiin laajasti. Kihlakunnanoikeus tuomitsi myöhemmin tapauksesta kolme miestä sakkoihin rauhanhäirinnästä.

Kesällä 1938 yhdistys järjesti talollaan arpajaisjuhlat, joiden ohjelmassa oli muun muassa lausuntaa, laulua, puhe ja kansankilpailuja. Illalla oli lisäksi tanssit. Syyskuussa 1939 talon vahtimestarin asuntoon murtauduttiin ja sieltä vietiin rahaa ja arvoesineitä. 1930-luvun lopun jälkeen talon vaiheista ei ole tietoa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kivisalo, Väinö: *Työväenliike Etelä-Hämeessä 1906–1931*. Hämeen eteläinen sos.dem. piiritoimikunta, 1931.
2. ↑  Kaikuja Kajaanista *digi.kansalliskirjasto.fi*.  16.9.1909, no 106. Viitattu 22.12.2022.
3. ↑  Hämeen Voima *digi.kansalliskirjasto.fi*.  30.7.1912, no 83. Viitattu 22.12.2022.
4. ↑  Hämeen Kansa *digi.kansalliskirjasto.fi*.  30.6.1938, no 77. Viitattu 22.12.2022.
5. ↑  Urjalan Sanomat *digi.kansalliskirjasto.fi*.  9.9.1939, no 36. Viitattu 22.12.2022.