recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ahti Jakob (Antti Jaakko) Nahkala** (15. huhtikuuta 1877 Liminka – 17. elokuuta 1942 Uhto-Izhemskin leiri, Neuvostoliitto) oli suomalainen rakennustyönjohtaja ja Suomen Sosialistisen Työväenpuolueen kansanedustaja.

Nahkalan vanhemmat olivat mäkitupalainen Henrik Nahkala ja Brita Samuelintytär. Nahkala työskenteli maa- ja rakennustöissä Jaalassa ja Kajaanissa vuoteen 1917 ja rakennustyönjohtajana Kajaanissa vuodesta 1917. Suomen sisällissodan jälkeen Nahkala tuomittiin vankilaan poliittisista syistä 1918 ja uudelleen 1923 niin sanotussa suuressa kommunistijutussa kuritushuoneeseen 6 vuodeksi. Hän oli sitä ennen sosialistisen työväen puolueen kansanedustajana 1922–1924 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Vapauduttuaan vankilasta Nahkala oli vuosina 1928–1932 kirvesmiehenä Helsingissä Radiator-yhtymässä ja oli SKP:n keskuskomitean poliittisen toimikunnan jäsenenä. 

Joulukuussa 1932 Nahkala siirtyi SKP:n luvalla salaa Neuvostoliittoon. Nahkala lähetettiin Toivo Antikaisen suosituksella NKP:n Karjalan aluekomitean tehtäviin Petroskoihin. Hän työskenteli rakennusyhtymässä ja helmikuusta 1937 alkaen puuseppänä Promigrushka-artellissa. Nahkala vangittiin 3. elokuuta 1938 vakoilijana, ja hänet tuomittiin kahdeksaksi vuodeksi vankeuteen. Nahkala kuoli rangaistusta kärsiessään NKVD:n Uhto-Izhemskin leirillä elokuussa 1942. Hänen maineensa palautettiin 1956.

Nahkala oli naimisissa vuodesta 1904 Viliina Tolosen (s. 1883) kanssa.

Lähteet
-------

* .aspx Antti Nahkala *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
* KASNTn NKVDn vuosina 1937 - 1938 rankaisemien Suomen Eduskunnan entisten jäsenten luettelo *Valtioelinten virallinen palvelin*.  2 joulukuuta 1998. Petroskoi:  Karjalan tasavalta. Viitattu 13.1.2009.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Sosialistisen työväenpuolueen kansanedustajat 1922–1923 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(27) | 
* Aronen
* Enqvist
* Fagerholm
* Hannula
* Hannunen
* Hiilos
* Kaarne
* Kallio
* Kankari
* Kemppi
* Koivisto
* Lampinen
* Långström
* Mäkelin
* Mäkinen
* Nahkala
* Numminen-Härmä
* Nurmiranta
* Pulkkinen
* Rytkönen
* Sillanpää
* Toppinen
* Tuomi
* J. Vainio
* V. Vainio
* Valkama
* Vesterlund

 |

 |



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Mäntyperän työväentalo** oli entisen Vilppulan kunnan (vuodesta 2009 osa Mänttä-Vilppulaa) Mäntyperän kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Mäntyperän työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Työväentalon rakennushankkeeseen ryhdyttiin kymmenisen vuotta myöhemmin. Huhtikuussa 1916 hirret oli ostettu ja ajettu talkoilla rakennuspaikalle, ja talon vihkiäisiä päästiin viettämään 14. lokakuuta 1917. Vuoden 1916 kesäkuun ja joulukuun välillä yhdistyksen jäsenluku nousi 38:sta 53:een.

Heinäkuussa 1925 nimismies ei antanut yhdistykselle iltamalupaa, sillä talossa ei ollut putkaa juopuneiden säilyttämiseen. Nimismies velvoitti Mäntyperän lisäksi muitakin piirinsä yhdistyksiä ja seuroja rakentamaan putkan talonsa yhteyteen omalla kustannuksellaan kuukauden kuluessa.

Sotien jälkeen yhdistys liittyi SKDL:n organisaatioon. Talon vaiheista 1940-luvun lopun jälkeen ei ole tietoa.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Vuonna 1926 yhdistys vietti 20-vuotisjuhlaansa talollaan. Juhla järjestettiin kaksiosaisena niin, että siinä oli erikseen päiväjuhla ja iltama. Ohjelmassa oli muun muassa Kolhon työväenyhdistyksen torvisoittokunnan esitys, juhlapuheita ja onnitteluja, lausuntaa sekä urheilukilpailuja. 1930-luvun aikana talossa järjestettiin muun muassa kesäjuhlia ja tanssiaisia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kansan Lehti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  24.8.1926, no 194. Viitattu 2.2.2023.
2. ↑  Sorretun Voima *digi.kansalliskirjasto.fi*.  12.4.1916, no 42. Viitattu 2.2.2023.
3. ↑  Sorretun Voima *digi.kansalliskirjasto.fi*.  5.10.1917, no 113. Viitattu 2.2.2023.
4. ↑  Matti Turkia (toim.): SDP:n puoluetilasto 1916  1917. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 2.2.2023.
5. ↑  Hämeen Kansa *digi.kansalliskirjasto.fi*.  11.7.1925, no 75. Viitattu 2.2.2023.
6. ↑  Suomen Sosialidemokraatti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  15.1.1949, no 13. Viitattu 2.2.2023.
7. ↑  Kuorevesi-Mänttä-Vilppula *digi.kansalliskirjasto.fi*.  5.7.1934, no 27. Viitattu 2.2.2023.
8. ↑  Kuorevesi-Mänttä-Vilppula *digi.kansalliskirjasto.fi*.  14.5.1936, no 20. Viitattu 2.2.2023.
**Dominicones** (1967–1973) oli helsinkiläisen Käpylän seurakunnan nuorten lauluyhtye, joka teki yhden single-levyn Kirkon nuoriso -levymerkille, yhden LP:n Nuorten keskus -levymerkille ja esiintyi n. 150 kertaa, muun muassa Kaustisen kansanmusiikkifestivaaleilla 1972.

Yhtye toimi kahdessa kokoonpanossa. Ensimmäinen (1967–1969) oli Jukka Linkoheimo - Kare Ojaniemi - Antti Koski - Seppo Siirala. Tällä joukolla tehtiin single 'Tiellä ken vaeltaa' / 'Ilman sua' (KN-1) Yleisradion Liisankadun-studiolla Helsingissä tammikuussa 1969. Äänittäjänä oli Kari Tamminen. Toinen kokoonpano (1970–1973) oli Jukka Linkoheimo - Kare Ojaniemi - Tiina Haartti - Kaisla Ojaniemi. Tämä joukko teki LP:n *Ihminen* (NKLP-1) Finnvoxin A-studiolla Helsingissä keväällä 1973. Avustavina muusikoina levyllä soittavat Kari Chydenius (sähkökitara), Seppo Siirala (akustinen kitara), Matti Niiranen (piano) ja Antti Simolin (bongot). Äänittäjänä oli Jouko Ahera.

Dominiconesin 'tavaramerkki' oli neliääniset laulusovitukset aikana, jolloin se ei ollut kovin yleistä. Harjoituksia oli kahdesti viikossa.

Kummankin kokoonpanon sovittaja ja johtaja oli Kare Ojaniemi.

Diskografia
-----------

* *Tiellä ken vaeltaa/Ilman sua* (1969)
* *Ihminen* (1973)

Aiheesta muualla
----------------

* Dominiconesin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
**Stanytsja Luhanskan piiri** (ukr. Станично-Луганський район, ven. Станично-Луганский район, *Stanitšno-Luganski raion*) oli yksi vuoteen 2020 saakka voimassaolleista Ukrainan Luhanskin alueen itäosan hallinnollisista piireistä. Piirin itäraja muodosti samalla Ukrainan Venäjän vastaisen rajan. Piirin hallinnollinen keskus oli Stanytsja Luhanskan kaupunkityyppinen taajama, joka on rautatien risteyspaikkakunta Donetsjoen pohjoisrannalla. 

Ukrainan heinäkuun 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa piirien lukumäärää vähennettiin oleellisesti ja aiempi Stanytsja Luhanskan piirin alue siirrettiin pääosin osaksi Štšastjan piiriä. Donetsin eteläpuolinen osa aiemmasta piiristä oli jo vuonna 2014 jäänyt vapaan Ukrainan hallinnon ulkopuolelle, Venäjän ylläpitämän kapinallisalueen haltuun. Tämän maakaistaleen Ukraina liitti heinäkuussa 2020 Štšastjan piirin eteläpuolelle (de jure) perustamaansa Dovžanskin piiriin.

Itä-Ukrainan sodan vuoksi pystytetty Ukrainan hallituksen tarkastuspiste (ATO) piirin alueella (2016).
Ukrainan tilastokeskus arvioi piirin väkiluvuksi 48 512 ihmistä (1.1.2017). Väestöstä kaupunkilaisiksi tilastoitiin 18 235 henkeä ja he asuvat jommassakummassa piirin kahdesta kaupunkityyppisestä taajamasta: Stanytsja Luhanska (смт Станиця Луганська, 13 391 asukasta) ja Petropavlivka (смт Петропавлівка, 4 844 as.)

Venäjän vastaisella rajalla toimi aiemmin maantieliikennettä palveleva Ukrainan rajaviranomaisten raja-asema (Krasna Talivka), mutta Itä-Ukrainan sodan aikana tämä maantieyhteys Venäjältä piirin alueelle suljettiin helmikuussa 2015.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Станично-Луганський район, Луганська область (Tietoa myös piirin alueen muutoksista) rada.gov.ua. Viitattu 16.9.2017. (ukrainaksi)
2. 1 2 3  Novi raiony: karty + sklad  17.7.2020. minregion.gov.ua. Viitattu 29.3.2022. (ukrainaksi)
3. 1 2  Deržavna služba statystyky Ukrajiny: Tšyselnist najavnoho naselennja Ukrajiny na 1 sitšnja 2017 roku (pdf) (Ukrainan paikkakuntien viralliset väkilukuarviot 1.1.2017)  2017. Kiova:  Deržavna služba statystyky Ukrajiny (Ukrainan tilastokeskus), ukrcensus.gov.ua.  Arkistoitu 25.2.2022. Viitattu 14.9.2017. (ukrainaksi)
4. ↑  Ukraine closes 23 checkpoints on border with Russia  21.2.2015. tietotoimisto Unian, unian.info. Viitattu 16.9.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Stanytsja Luhanskan piiri** Wikimedia Commonsissa
**Dominik Etlinger** (s. 19. helmikuuta 1992) on kroatialainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän edustaa zagreblaista *Metalac*-seuraa, ja häntä ovat valmentaneet vuodesta 2011 Božo Starčević ja Davor Jakubek.

Etlinger saavutti Bakun Euroopan kisoissa 2015 pronssia 71 kg:n sarjassa. Hän sai EM-pronssia 72 kg:n painoluokassa Bukarestissa 2019. Hän oli kahdeksas 66-kiloisissa Belgradin EM-kilpailuissa 2012 ja Las Vegasin MM-kilpailuissa 2015 sekä 71-kiloisissa Riian EM-kilpailuissa 2016. Hän sai 66 kg:n painoluokassa pronssia Välimeren kilpailuissa 2013.

Etlinger saavutti junioreiden MM-kilpailuissa 66 kg:n sarjassa hopeaa 2010 ja pronssia 2012. Hän sai kadettien EM-kilpailuissa 63-kiloisissa kultaa 2009 ja pronssia 2008. Hän voitti junioreiden Euroopan-mestaruuden 66 kg:n sarjassa 2012 ja sijoittui samassa painoluokassa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa toiseksi 2015.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Etlinger, Dominik (CRO) *iat.uni-leipzig.de*. Viitattu 15.4.2019. (englanniksi)
**Antti Hermanni Paavilainen** (s. 15. maaliskuuta 1970 Helsinki) on suomalainen muusikko.

Paavilainen kirjoitti ylioppilaaksi Sibelius-lukiosta 1989. Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa musiikkikasvatuksen opinto-ohjelmassa 1990–1995, ja valmistui musiikin maisteriksi 2000. Paavilaisen pro gradu -työ käsitteli soittamista peruslähtökohtana peruskoulun musiikinopetuksessa.

Paavilainen on toiminut musiikin- ja erityisopettajana sivutoimisena ja satunnaisesti pääkaupunkiseudun kouluissa. Hän on toiminut Vanhan ylioppilastalon ohjelma- ja ravintolapäällikkönä vuosina 1997–1999.

Paavilainen on Jean S.-orkesterin solisti. Hän tekee omaa musiikkia nimeään kantavan bändinsä A.P. Bandin kanssa.

Paavilainen on toiminut kapellimestarina ja näyttelijänä Uudessa Iloisessa Teatterissa vuodesta 2008 lähtien. Hän toimi myös muusikkona ja kapellimestarina muun muassa Lilla Teaternissa 1991–1995. Lisäksi Paavilainen on toiminut mainosspeakerinä ja ääninäyttelijänä.

Paavilainen on innokas golfharrastaja. Hän toimii sekä pelimatka- että kilpailuvetäjänä eri golforganisaatioissa.

Paavilainen on ollut vuodesta 2016 lähtien naimisissa näyttelijä Miia Nuutilan kanssa, ja hänellä on kaksi poikaa. Paavilanen ja Nuutila esittivät yhdessä *Yhteinen sävel* -näytelmän.
 He ovat esiintyneet yhdessä myös Anne Prokofjeffin kirjoittamassa musiikkikomediassa *Tähdet radalla*.

Paavilainen on oman soolotuotantonsa lisäksi tehnyt musiikkia myös muille artisteille. 

Häneltä ilmestyi omakustanteinen sooloalbumi *Kapiaisen kakara* marraskuussa 2017.

Antti erosi Jean S.-yhtyeestä vuonna 2018 ja tällä hetkellä jatkaa näyttelemistä mm. Miia Nuutilan kanssa sekä Olen suomalainen-musikaalissa. Lisäksi tekeillä on myös toinen levy A.P. Bandin kanssa jossa vaikuttaa myös uusi tuottaja. Antti Paavilainen vaikuttaa myös uudessa bilebändissä nimeltään Säädyttömät.

Lähteet
-------

1. ↑  Polarartistit - Antti Paavilainen Band *polarartistit.fi*. Viitattu 18.9.2017.
2. 1 2  Jean S. -yhtyeen solistivaihdos sai Antti Paavilaisen pyörtämään lähes 30 vuoden takaisen päätöksensä!  7.9.2017. Aller Media. Viitattu 18.9.2017.
3. ↑  Yhteinen sävel-komedia *polarartistit.fi*. Viitattu 19.5.2019.
4. ↑  Tähdet radalla *hmlteatteri.fi*. Viitattu 24.4.2023.
5. ↑  Antti Paavilainen säveltäjänä *Fono.fi*. Viitattu 18.9.2017.
6. ↑  Antti Paavilainen sanoittajana Kansalliskirjasto. Viitattu 18.9.2017.
7. ↑  Antti Paavilainen: "Erobiisikin onnistui lopulta duurissa" *iltalehti.fi*. Viitattu 10.1.2018.
8. ↑  Antti Paavilainen eroaa Jean S. -yhtyeestä 26 vuoden jälkeen - avautuu päätöksen taustoista: "Tuntuu ehdottoman oikealta" *iltalehti.fi*.  8.11.2018. Viitattu 19.5.2019.
9. ↑  Legendaarinen bilebändi Jean S. vaihtaa nimeään – solisti paljastaa nyt syyt muutoksen takaa *is.fi*.  4.12.2018. Viitattu 19.5.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Antti Paavilainen Band - kotisivut
* Säädyttömät -bilebändin kotisivut
**Opaskoirakoulu** on Vantaan Itä-Hakkilassa toimiva oppilaitos, jossa koulutetaan opaskoiria näkövammaisten käyttöön. Se on suurin kolmesta Suomessa toimivasta, opaskoiria tuottavasta koirakoulusta. Opaskoirakoulu on Näkövammaisten Keskusliitto ry:n alainen yksikkö. Koulutuksen lisäksi Opaskoirakoulu myös kasvattaa koiria. Koulua johtaa Riitta Liimatainen.

Historia
--------

Opaskoirien koulutus oli tarkoitus aloittaa Suomessa 1939, mutta talvisodan syttyminen sekoitti suunnitelmat. Ruotsista lahjoitettiin 1940 sotasokeille viisi koulutuksensa aloittanutta koiraa, joiden mukana tuli kouluttaja Lars Svartengren. Koulutuksesta vastasi aluksi Hämeenlinnassa sijaitseva sotakoirakoulu. Koulutuksen rahoitti pitkään Suomen Punainen Risti. Espoon Mäkkylään valmistui 1947 opaskoirakoulu, ja tuolloin koulutuksesta vastasivat Sotasokeat ry ja Sotainvalidien Veljesliitto.

Vuonna 1976 vastuu toiminnasta siirtyi Opaskoirasäätiölle. Näkövammaisten Keskusliiton otettua vastuun alkoi uuden koulun suunnittelu. Koulu valmistui 1987 Vantaan Itä-Hakkilaan.

Koirat
------

Koulu kasvattaa lähes kaikki koirat itse, mutta jonkin verran ostetaan koiria muilta kasvattajilta. Koulu saa joskus myös pentulahjoituksia.

Yleisin opaskoirarotu on labradorinnoutaja, joita oli vuoteen 1998 mennessä koulutettu 686. Seuraavaksi yleisimmät ovat saksanpaimenkoira 489, rottweiler 62 ja kultainennoutaja 10. 1960-luvulle saksanpaimenkoirat olivat kasvatuksessa enemmistönä, mutta viime ajat kasvatuksen pääpaino on ollut labradorinnoutajassa, joka on myös koulun oman Opas-kennelnimen rotu. Pentuja syntyy vuosittain noin 50.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yhteystiedot opaskoirakoulu.fi. Viitattu 15.5.2016.
2. 1 2 3  Historia opaskoirakoulu.fi. Viitattu 15.5.2016.
3. 1 2  Henkilökunta opaskoirakoulu.fi. Viitattu 15.5.2016.
4. 1 2 3  Marika Mäkinen: Opas­koi­ria kol­mes­ta kou­lus­ta *Nä­kö­vam­mais­ten Ai­rut*.  17.3.2014. Näkövammaisten keskusliitto, nkl.fi. Viitattu 15.5.2016.
5. ↑  Valmistuneet opaskoirakoulu.fi. Viitattu 15.5.2016.
6. ↑  kartta.vantaa.fi (Haku hakusanalla *Siltaniitynkuja 1*. Valinnat: Aluejaot: *Suuralueet*, *Kaupunginosat* ja *Postinumeroalueet*) Vantaan kaupunki, vantaa.fi. Viitattu 15.5.2016.
7. ↑  Etusivu opaskoirakoulu.fi. Viitattu 15.5.2016.
8. ↑  Kasvatus, viitattu 30.9.2010
9. ↑  Opaskoirien kasvatus
10. ↑  Opas-kennel

Aiheesta muualla
----------------

* Mikko Räsänen: Opaskoirakoululla kuhisee uusia oppilaita: Kuvat pentueista hurmaavat Facebookissa  23.09.2015. radionova.fi. Viitattu 15.5.2016.
* Opaskoira ei turhia jonota  12.11.2010. yle.fi. Viitattu 15.5.2016.

### Kirjallisuutta

* Juha Herttuainen, *Opaskoirat*, Opaskoirayhdistys, 1998
Myyrmäen huolto on Länsi-Vantaalla toimiva keskisuuri kiinteistöhuolto- ja isännöintiyritys.
**Isännöintipalvelun** vähimmäisvaatimukset määräytyvät asunto-osakeyhtiölain mukaan. Lakiin on kirjattu, että isännöinti huolehtii  asunto-osakeyhtiön juoksevasta hallinnosta  taloyhtiön hallituksen antamien ohjeiden ja määräysten mukaisesti. Lisäksi isännöitsijä vastaa siitä, että kirjanpito on lainmukainen ja varainhoito luotettavalla tavalla järjestetty.

Taloyhtiö ja isännöitsijä solmivat keskenään isännöintisopimuksen, jossa määritellään mahdollisimman tarkasti ja yksityiskohtaisesti isännöintipalvelun sisältö, laatu, laajuus ja hinnoitteluperusteet. Isännöintisopimukseen kirjataan esimerkiksi, mitkä palvelut kuuluvat kuukausiveloitukseen ja mistä veloitetaan erillishinnaston mukaan. Kukin isännöintiyritys hinnoittelee isännöintipalvelut itsenäisesti, sillä kilpailulainsäädäntö kieltää ohjehintojen antamisen ja hintasääntelyn.

Lähteet
-------

* *Asunto-osakeyhtiölaki*. Valtion säädöstietopankki Finlex, 01.07.2010. Verkkoversio
**Opel Corsa B** on Opel Corsan toisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1993–2000.

Opel Corsa (1993–2000)
----------------------

Vuonna 1993 esitelty Corsa B oli edeltäjäänsä verrattuna pyöreämmin ja nykyaikaisemmin muotoiltu. Auton mallinimenä oli nyt myös Britanniassa Corsa. Ensimmäisestä sukupolvesta poiketen B-mallin sedan-versiota ei myyty Euroopassa. Muualla oli saatavilla myös farmarimalli Caravan ja pakettiautoversio Corsavan. Corsa B:n alustalle perustuivat lisäksi pieni coupé Opel Tigra ja korotetulla takaosalla varustettu pakettiauto Opel Combo.

Kahden tähden tulos vuoden 1997 Euro NCAP -kolaritestissä oli hieman pettymyksellinen, sillä kilpailijat Ford Fiesta ja Volkswagen Polo saivat kumpikin kolme tähteä.

Facelift-mallin Opel Corsa B.
Facelift-mallin viisiovinen Opel Corsa B.
Moottorivaihtoehtoina olivat 1,0- (55 hv), 1,2- (45 hv), 1,4- (60/90 hv) ja 1,6-litraiset (106/109 hv) bensiinimoottorit sekä 1,7-litrainen (60 hv) Isuzun valmistama diesel. 

Vuoden 1997 kasvojenkohotuksessa Corsan etusäleikkö muuttui yksiosaiseksi ja puskurit kokivat pieniä uudistuksia. Koria jäykistettiin paremman turvallisuuden saavuttamiseksi. Kuljettajan turvatyyny oli tullut vakiovarusteeksi jo mallivuoden 1995 autoihin. Uudistettu Corsa ylsi nyt kolmeen tähteen vuoden 2000 Euro NCAP -kolaritestissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Opel / Vauxhall Corsa 1997 Euro NCAP. Viitattu 30.6.2015. (englanniksi)
2. ↑  Ford Fiesta 1997 Euro NCAP. Viitattu 30.6.2015. (englanniksi)
3. ↑  Volkswagen Polo 1997 Euro NCAP. Viitattu 30.6.2015. (englanniksi)
4. ↑  Opel / Vauxhall Corsa 2000 Euro NCAP. Viitattu 30.6.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Opel Corsa B** Wikimedia Commonsissa
**Jumalisjärvi** on useasta altaasta koostuva ylänköjärvi Suomussalmella Kainuun itäosassa. Sen pinta-ala on 5,2 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 90 kilometriä koilliseen.

Maantiede
---------

Jumalisjärven pituus kaakosta luoteeseen on 6,3 kilometriä. Järven pohjoista ja eteläistä osaa erottaa Kokonniemi ja yhdistää Kokkosalmi, jonka yli on rakennettu maantie. Pohjoinen järvenosa jakautuu läntiseen ja itäiseen osaan, itäisen osan nimi on Pienijärvi. Järvenosien välissä on matala Hietasalmi. Jumalisjärven syvin kohta, 18 metriä, sijaitsee luoteessa. Pienijärven syvin kohta on 13 metriä ja eteläisen järvenosan syvin kohta on 16 metriä. Jumalisjärven kaakkoinen ja koillinen osa on matalaa.

Jumalisjärven ainoa saari on Tiirisaari järven eteläosassa. Jumaliskylä sijaitsee hajanaisena järven läntisillä ja pohjoisilla rannoilla. Ympäristössä on runsaasti suomaata ja useita järviä, joista laajin on Ruokojärvi.

Jumalisjärveen laskee Syväjoki kaakosta. Jumalisjärvi laskee luoteisrannan Myllykoskea Jumalisjokeen, joka virtaa Jumalislammen (190,4 metriä mpy) kautta pohjoiseen Vuokkijärveen (188,9 metriä mpy).

Jumalisjärvi (59.692.1.001) kuuluu Jumalisjärven alueeseen (59.692), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Jumalisjärven valuma-alue (59.69) ja ensimmäinen on Vuokkijärven reitin valuma-alue (59.6). Jumalisjärvi on laajin Jumalisjärven alueen kuudesta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Alueen muut järvet ovat Korpijärvi, Kaleton, Lapinlampi, Särkilampi ja Samulilampi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jumalisjärvi, vakavesi, Suomussalmi
2. 1 2 3 4 5 6  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 9.4.2022.
3. ↑  Jumalisjärvi. Järviwiki. Viitattu 9.4.2022.
4. ↑  Jumalisjärven alue (59.692). Järviwiki. Viitattu 9.4.2022.
**Opel Corsa C** on Opel Corsan kolmannen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2000–2006. Japanissa autoa myytiin nimellä **Opel Vita**.

Opel Corsa (2000–2006)
----------------------

Kolmannen sukupolven Corsa tuli markkinoille vuonna 2000 kolmi- ja viisiovisina hatchbackeina. Latinalaisessa Amerikassa, Etelä-Afrikassa ja Lähi-idässä oli saatavana myös sedan-versio. C-mallin Corsaan perustuvat myös pieni tila-auto Opel Meriva, coupé-korinen Opel Tigra ja pakettiautomalli Opel Combo.

Viisiovinen Opel Corsa C.
Turvallisuudessa Corsa oli nyt luokkansa kärkitasolla saavutettuaan neljä tähteä viidestä Euro NCAP -kolaritestissä vuonna 2002.

Corsan moottorit olivat uutta 1,7-litraista turbodieseliä ja 1,8 litran bensiinimoottoria lukuun ottamatta samat kuin edellisessä korimallissa. Manuaalivaihteiston ja perinteisen neliportaisen automaattivaihteiston lisäksi saatavana oli myös viisiportainen *Easytronic*-robottivaihteisto.

Opel Corsa Van
Facelift-mallin Opel Corsa C.Vuoden 2003 kasvojenkohotuksessa Corsa sai uudet puskurit ja etusäleikön. 

Vaikka C-sukupolven valmistus päättyi Euroopassa vuonna 2006, pysyi siihen perustuva Combo edelleen mallistossa vuoteen 2012 saakka, jolloin sille esiteltiin seuraaja.

Lähteet
-------

1. ↑  Opel / Vauxhall Corsa 2002 Euro NCAP. Viitattu 30.6.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Opel Corsa C** Wikimedia Commonsissa
Smail Prevljak elokuussa 2019.
**Smail Prevljak** (s. 10. toukokuuta 1995 Konjic) on bosniahertsegovinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 187-senttimetrinen. Hän on pelannut Bosnia ja Hertsegovinan maajoukkueessa ja edustaa seuratasolla Belgian pääsarjassa pelaavaa Eupenia.

Prevljak aloitti liigauransa Saksassa RB Leipzigin joukkueessa ja on edustanut pääsarjatasolla Itävallassa Red Bull Salzburgia ja Mattersburgia. Tammikuussa 2020 hän siirtyi lainalle belgialaisseura Eupeniin, joka osti hänet saman vuoden elokuussa. Hän on pelannut Itävallan Bundesliigassa 67 ottelua, joissa hän on tehnyt 28 maalia, sekä Belgian liigassa 29 ottelua, joissa hän on tehnyt 17 maalia.

Prevljak pelasi Bosnia ja Hertsegovinan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa viisi ottelua. Bosnia ja Hertsegovinan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran maaliskuussa 2018 ystävyysottelussa Bulgariaa vastaan. Vuoden 2020 loppuun mennessä hän on pelannut viisi A-maaottelua, joista avauskokoonpanossa kerran. Hän on tehnyt maaotteluissaan yhden maalin marraskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Alankomaita vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Smail Prevljak Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
**Karl Alexander Lothringen** (oik. **Karl Alexander, Lothringenin ja Barin prinssi**) (12. joulukuuta 1712 Lunéville, Lothringen – 4. heinäkuuta 1780 Tervuren, Itävallan Alankomaat) oli Itävallan marsalkka ja keisarillisen armeijan tärkeimpiä komentajia Itävallan perimyssodassa ja seitsenvuotisessa sodassa, vaikka ei kyennytkään lyömään Fredrik II Suurta taistelukentällä. Hän oli Lothringenin herttua Leopoldin poika ja keisari Frans I:n veli.

Lothringen liittyi Itävallan armeijan palvelukseen 1737 muutettuaan Wieniin veljensä Lothringenin herttua Frans III Stefanin kanssa (tuleva keisari), joka oli vuotta aikaisemmin mennyt naimisiin keisarinna Maria Teresian kanssa. 

Lothringen taisteli ottomaaneja vastaan vuosina 1737–1739 ja ylennettiin marsalkaksi 1740. Itävallan perimyssodassa hän hävisi Preussin kuningas Fredrik II Suuren johtamalle Preussin armeijalle Chotusitzin taistelussa 1742. Vuonna 1744 hän hyökkäsi johtamansa armeijan kanssa Elsassiin ja valtasi siitä suuren osan, mutta oli pakotettu palaamaan Böömiin Fredrikin liityttyä uudelleen sotaan ja vallattua Prahan 1745. Hän hävisi Fredrikille Hohenfriedburgin ja Soorin taisteluissa preussilaisten koukatessa kummallakin kerralla Lothringenin taistelulinjan sivustaan. Hän hävisi Itävallan Alankomaissa Rocouxin taistelun 1746 Morits Saksilaisen johtamalle Ranskan armeijalle.

Vuonna 1744 Lothringen meni naimisiin Maria Teresian siskon kanssa, ja oli siten tämän kaksinkertainen lanko. Avioliitto päättyi kuitenkin kestänyt puolison kuollessa jo seuraavana vuonna. Lothringenista tehtiin 1744 Itävallan Alankomaiden (nykyinen Belgia) kuvernööri, jossa tehtävässä hän jatkoi aina kuolemaansa saakka. Vuonna 1761 hänet valittiin Saksalaisen ritarikunnan suurmestariksi.

Takaisin Itävallan armeijan johtoon Lothringen kutsuttiin seitsenvuotisen sodan syttyessä 1756. Hän kohtasi tutun vastustajansa Fredrik Suuren uudestaan vuonna 1757 häviten tällä kertaa Prahan ja Leuthenin taistelut (Fredrik koukkasi sivustaan kummallakin kerralla). Näiden tappioiden jälkeen Lothringen erotettiin armeijan johdosta, ja hän lopetti uransa sotilaana.

Lähteet
-------

* Black, Jeremy: *Warfare in the Eighteenth Century*. Lontoo: Cassell, 2002. ISBN 0-304-36212-3.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Klemens August** | **Saksalaisen ritarikunnan suurmestari**1761-1780 | Seuraaja:**Maximilian Frans** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* IdRef

 |

 |
**Ian Stuart Bohen** (s. 24. syyskuuta 1976 Carmel, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on ollut mukana monissa tunnetuissa televisiosarjoissa, mutta parhaiten hänet tunnetaan roolistaan nuortensarjassa *Teen Wolf*, jossa hän esitti Peter Hale -nimistä ihmissutta vuosina 2011–2017.

Elämä ja ura
------------

Bohen syntyi ja kasvoi Kaliforniassa. Hän aloitti elokuvauransa vuonna 1993 lyhytelokuvassa *Delivering*, ja sen jälkeen hänet on nähty usein valkokankaalla, esimerkiksi elokuvassa *Wyatt Earp*, sekä televisiosarjoissa kuten *Hercules*, *Erilaiset ystävät* ja *Mad Men*. Hänen uusimpia roolejaan *Teen Wolfin* lisäksi ovat olleet muun muassa roolit sarjoissa *Vankikarkurit* ja *Rikoksista pahin*.

*Teen Wolfissa* Bohen esitti ensimmäisen kauden päävihollista, mutta hahmo palasi sarjan toiselle kaudelle auttaen päähenkilöitä. Bohen esiintyi sarjassa tiuhaan sen loppuun asti.

Aiheesta muualla
----------------

* Ian Bohen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
Seuran perustamiskokous Tampereen Vapriikissa. Seuran ensimmäinen hallitus eturivissä vasemmalta Matti Hannula, Kimmo Leinonen, Hannu Kauhala (puheenjohtaja), Kimmo Isotalo, Antti Seppänen, Jari Vainio ja Ossi Viita. Takarivissä muut perustamiskokoukseen osallistuneet (vasemmalta) Veikko Lintinen, Juha Aaltonen, Pekka Jyrkiäinen, Juha Hiitelä, Michael Sundsten, Mika Heinonen, Tom Ratschunas, Markku Kasila, Olav Björkstrand, Arto Nieminen, Ari Mennander ja Janne Sarna.
**Suomen Jääkiekkohistoriallinen Seura** (SJHS) on Tampereella 5. joulukuuta 2015 perustettu yhdistys, jonka tarkoituksena kerätä, tallentaa jääkiekkoiluun liittyvää aineistoa, harjoittaa julkaisu- ja tutkimustoimintaa sekä järjestää kokous-, esitelmä-, keskustelu- ja muita tilaisuuksia.

Yhdistyksen perustamiskokous kutsuttiin koolle Suomen Jääkiekkomuseoyhdistyksen puheenjohtaja Kimmo Leinosen aloitteesta. Kokous valitsi Hannu Kauhalan yhdistyksen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi sekä hallitukseen Leinosen ohella Matti Hannulan, Kimmo Isotalon, Antti Seppäsen, Jari Vainon ja Ossi Viidan. Näin hallituksessa olivat edustettuina niin Liiga, Suomen Urheilumuseo, Suomen Jääkiekkomuseo kuin yliopistomaailma.

Vuosikokouksessaan vuonna 2017 SJHS valitsi erovuoroisen Leinosen tilalle Teemu Vanhalan Suomen Jääkiekkoliitosta. Leinonen jatkoi kuitenkin yhdistyksen hallitustyöskentelyssä.

Aiheesta muualla
----------------

* Seuran sivut
**Charmian Carr** (alk. **Charmian Anne Farnon**; 27. joulukuuta 1942 Chicago, Illinois, Yhdysvallat – 17. syyskuuta 2016 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Lieslin roolista elokuvamusikaalissa *Sound of Music* (1965).

Ura
---

Carrin näyttelijänura alkoi vuonna 1965 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa *Sound of Music*, jossa hän näytteli von Trappin perheen vanhimman tyttären Lieslin roolin. Hän ei tehnyt tämän jälkeen muita elokuvarooleja. Hän esiintyi vielä Anthony Perkinsin kanssa vuonna 1966 TV-elokuvassa *Evening Primrose* ja vetäytyi sitten näyttelijäntyöstä.

Yksityiselämä
-------------

Carr oli muusikko Brian Farnonin ja vaudevilletaiteilija Rita Oehmenin toinen lapsi. Charmian Carr oli naimisissa Jay Allen Brentin kanssa vuosina 1967–1991. Heillä on kaksi lasta Jennifer ja Emily. Charmian Carr kuoli 73-vuotiaana syyskuussa 2016 dementiaan liittyviin komplikaatioihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Sound of Musicin Charmian Carr on kuollut. *Iltalehti.*
2. ↑  Charmian Carr, Liesl von Trapp in ‘The Sound of Music’ Film, Dies at 73. *The New York Times* 19.9.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Sound of Musicin fanisivut.
* The Sound of Music Guide: Charmian Carr. (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Port-au-Princen maailmannäyttely** oli Haitin pääkaupungissa Port-au-Princessä 1949–1950 järjestetty maailmannäyttely. Maailmannäyttelyn tunnuslauseena oli "Rauhan juhla" ja se avattiin virallisesti 8.12.1949, mutta kansainvälinen osa oli avoinna vain 12.2.1950. Kaiken kaikkiaan maailmannäyttely kesti 8.6.1950 saakka. Maailmannäyttelyssä kävi noin 250 000 vierailijaa.

Maailmannäyttelyllä juhlistettiin Port-au-Princen kaupungin 200-vuotisjuhlavuotta ja se antoi mahdollisuuden uudistaa kaupunkia sekä Gonâvenlahden aluetta. Maailmannäyttely toi kansainvälistä näkyvyyttä Port-au-Princen lisäksi koko Haitille tarjoten samalla mahdollisuuden kehittää maan matkailusektoria. Osana maailmannäyttelyn valmisteluja Haitin hallitus perusti erillisen turismiministeriön, turisteja varten rakennettiin monia uusia hotelleja ja kaupungin sanitaatioon sekä puhtaanapitoon investoitiin.

Maailmannäyttely perustettiin 24 hehtaarin kokoiselle alueelle Gonâvenlahden ranta-alueelle, joka oli aikaisemmin ollut slummimainen alue. Näyttelyalueesta tehtiin nykyaikainen alue palmupuineen ja moderneine rakennuksineen. Alueen rakennustöitä johti newyorkilainen arkkitehti August Ferdinand Schmiedigen, joka oli ollut mukana luomassa aiempia maailmannäyttelyitä Pariisissa 1937 ja New Yorkissa 1939–1940.

Näyttelyalueen halkova bulevardi nimettiin Yhdysvaltojen presidentin Harry Trumanin mukaan ja sen varrella oli loisteliaita jugendtyylisiä rakennuksia, jotka oli koristeltu värikkäillä haitilaista elämää kuvaavilla maalauksilla. Eräitä maailmannäyttelyn suosituimpia kohteita olivat kasvitieteelliset puutarhat, trooppinen akvaario sekä Les Palmistes -puisto.

Maailmannäyttelyn jälkeen näyttelypaviljongit muunnettiin hallinnon virastoiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Expo 1949 Port-au-Prince Bureau International des Expositions (BIE). Viitattu 4.7.2023. (englanniksi)
**Suomen Kansallisoopperan orkesteri** (engl. *The Orchestra of the Finnish National Opera*) on kokoonpanoltaan Suomen suurin 112 soittajallaan.

Orkesteri on perustettu vuonna 1963, jolloin siinä oli 47 soittajaa toimiessaan vielä Aleksanterin teatterissa. Uuden oopperatalon valmistuttua vakanssimäärä nousi rajusti, vuonna 1993 orkesterissa oli jo 101 muusikkoa.

Ooppera- sekä balettiesiteysten ohella orkesteri konsertoi myös sinfoniakonsertein ja kamarimusiikkikokoonpanoin. Se on myös levyttänyt useita suomalaisia oopperoita.

Kansallisoopperan orkesterin ensimmäinen ylikapellimestari oli Jussi Jalas. Hänen seuraajiaan ovat olleet Ulf Söderblom (1973–1993), Miguel Gómez-Martinez (1993–1996), Okko Kamu (1996–1999), Muhai Tang (2003–2006) sekä Mikko Franck (2006-2013). Elokuusta 2013 alkaen Suomen Kansallisoopperan ylikapellimestarina on toiminut Michael Güttler.

Katso myös
----------

* Suomen kansallisooppera

Lähteet
-------

1. ↑  Kansallisoopperan orkesteri täytti 40 vuotta  2003. Suomen Muusikkojen Liitto ry.  Arkistoitu 2.4.2015. Viitattu 3.12.2012.
2. ↑  Kansallisoopperan orkesterin henkilökunta *ooppera.fi*.  viitattu 25.3.2015.  Arkistoitu 2.4.2015.
**Balor** (joskus myös Balar tai Bolar) oli Irlannin kelttiläisessä mytologiassa kuoleman jumala ja Irlannin valloittaneiden fomorien kuningas. Balor oli yksisilmäinen jättiläinen, jonka katse pystyi tappamaan. Kun Balor oli vielä poikanen, hän vilkaisi isänsä druidien juomapataan. Keitoksesta nousseet höyryt kasvattivat hänen otsaansa valtavan, myrkyllisen silmän. Sen silmänluomi oli niin raskas, että tarvittiin avustajat sen nostamiseen. Kun silmä oli auki, se tappoi kaikki, joihin se katsoi.

Ennustuksen mukaan Balorin tappaisi hänen oma tyttärenpoikansa. Balor lukitsi tyttärensä Ethlinnin kristallitorniin, jotta kukaan ei voisi saattaa tätä raskaaksi. Tuatha Dé Danann -heimoon kuulunut Cian kuitenkin pääsi torniin druidi Birogin avulla ja makasi Ethlinnin kanssa. Ethlinn synnytti pojan, jonka Balor viskasi mereen. Birog pelasti pojan ja antoi hänet merenjumalan kasvatiksi. Poika sai nimen Lugh Lamhfada (Lugh Pitkäkäsi), ja hän liittyi Tuatha Dé Danannin joukkoihin. Magh Tuireadhin (Mag Tuired) toisessa taistelussa Lugh linkosi kiven Balorin silmään ja tappoi tämän.

Balor mediassa
--------------

* *Dungeons & Dragons* -roolipelijärjestelmässä Balor on mahtavin demoneista.
* *Soul Calibur III* -videopelissä Balor on Zesalamein ase.

Lähteet
-------

1. 1 2  Micha F. Lindemans: Balor *Encyclopedia Mythica*.  Arkistoitu 9.2.2009. Viitattu 28.9.2009. (englanniksi)
2. ↑  Balor *Britannica Academic, Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica Inc. Viitattu 5.7.2017. (englanniksi)
**Suomen Kaakeli-, Fajanssi- ja Uunityöntekijäin Liitto** oli suomalainen vuosina 1906–1915 toiminut ammattiliitto, joka kuului keskusjärjestö Suomen Ammattijärjestöön 1907 alkaen.

Ensimmäiset uuni-, kaakeli- ja fajanssityöläisten ammattiosastot perustettiin vuosina 1896–1897. Vuosina 1899–1900 toimi Kaakeli- ja fajanssityöntekijäin liitto. Suomen Kaakeli-, Fajanssi- ja Uunityöntekijäin Liitto perustettiin syyskuussa 1906. Perustavassa kokouksessa puheenjohtajaksi valittiin Robert Salonen, varapuheenjohtajaksi August Aaltonen, rahastonhoitajaksi K. J. Koski ja sihteeriksi Artturi Aalto. Liittoon kuului vuoden 1906 lopussa 7 osastoa.

Liitto hajosi vuonna 1915, jolloin uunintekijät liittyivät Suomen Muurarien Liittoon ja kaakeli- ja fajanssityöntekijät Suomen Tehdas- ja Sekatyöväen Liittoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen Ammattijärjestö I, Dds Toimintakertomukset (Arkistoitu – Internet Archive) 1907–1929 (Työväen Arkisto)
2. ↑  Suomen ammattiliitoista.  *Työväen kalenteri*, 1908, s. 35. Artikkelin verkkoversio.
3. ↑  Katsaus Suomen ammattiyhdistysliikkeen syntyyn ja kehitykseen.  *Suomen Sosialidemokraatti*, 16.11.1927, s. 6. Artikkelin verkkoversio.
**Ballykellyn pommi-isku** oli terroriteko Ballykellyn kylässä Pohjois-Irlannissa 6. joulukuuta 1982. Iskun teki Irish National Liberation Army (INLA, Irlannin Kansallinen Vapautusarmeija). Isku tehtiin Droppin' Well -nimisessä pubissa järjestetyn diskoillan aikana. Se oli suunnattu läheisen Shackletonin tukikohdan sotilaita vastaan. Siinä kuoli 11 sotilasta ja kuusi siviiliä.

Vuonna 1986 iskusta tuomittiin neljä INLA:n jäsentä elinkautiseen vankeuteen, viides sai kymmenen vuoden tuomion.

Iskusta epäiltiin aluksi Irlannin tasavaltalaisarmeijaa, joka kiisti osallisuutensa. 8. joulukuuta brittiarmeija syytti INLA:ta, koska IRA olisi pyrkinyt välttämään siviiliuhreja kylässä, jossa asui sekä lojalisteja että tasavaltalaisia. Hieman myöhemmin INLA myönsi teon.

Iskua kritisoitiin konfliktin molemmin puolin siviiliuhreista, ja INLA:n myönnettyä teon Irlannin tasavalta kielsi järjestön.

Lähteet
-------

1. ↑  INLA kill 11 soldiers, six civilians at Droppin' Well BBC. Viitattu 17.6.2013.
2. 1 2  INLA almost called off attack *Irish News*.  Arkistoitu 26.1.2021. Viitattu 17.6.2013.
Henry Murger vuonna 1854

Romantiikka 

---

Caspar David Friedrich, Vaeltaja sumumeren yllä, 1818.
 Caspar David Friedrich, *Vaeltaja sumumeren yllä*, 1818. 

Pääsuunnat 

Romantiikka | Kansallisromantiikka

Muut virtaukset 

Düsseldorfin koulukunta | Hudson River -koulukunta | Goottikulttuuri | Karelianismi

Aiheet 

Vastavalistus | Romantiikan musiikki | Pittoreski | Subliimi | Yhtenäistaideteos | Boheemi | Ossianin laulut | Maailmantuska

Teokset 

*Medusan lautta* | *Vapaus johtaa kansaa*

Tekijät 

Ivan Aivazovski | Albert Bierstadt | William Blake | John Constable | Eugène Delacroix | Robert Wilhelm Ekman | Caspar David Friedrich | Henry Fuseli | Théodore Géricault | Francisco de Goya | Aleksander Lauréus | Friedrich Overbeck | Vasili Tropinin | William Turner

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

**Boheemi** on 1800-luvulla Ranskassa yleistynyt termi, joka kuvaa taiteilijoita ja kirjailijoita, jotka viettävät erikoista ja epäsäännöllistä elämää.

Alun perin sana boheemi tarkoitti Tšekin historiallisen alueen Böömin (lat. *Bohemia*) asukasta. *lähde?* Nykymerkitys tulee ranskalaisten 1400-luvun uskomuksesta, jonka mukaan romanit tulivat Böömistä. Alkuperäiset boheemit taiteilijat muistuttivat ranskalaisten mielestä vaeltelevia mustalaisia, jotka elivät vakiintuneiden yhteiskunnallisten tapojen ulkopuolella, vähät välittäen sovinnaisempien piirien paheksunnasta. 

Boheemeihin elämäntapoihin kuului poikkeukselliset, perinteisten ja yleisten tahojen kanssa pahasti ristiriidassa olleet poliittiset näkemykset, vakaumukset ja mielipiteet joita heijastettiin käytännössä usein varsin vapaamielisen seksuaalisuuden harjoittamisen, materiaalisesti erittäin vaatimattoman elämäntavan ja vaihtoehtoisen/vapaaehtoisen köyhyyden kautta. Lisäksi boheemikulttuuriin kuuluu eräänlainen "kurjuuden romantisointi".

Henri Murgerin novellikokoelma *Scènes de la vie de bohème* (*Boheemielämää*, 1845) popularisoi termin Ranskassa. Sen teemat esiintyivät paljolti myös myöhemmin Giacomo Puccinin oopperassa *La bohème* (1896). Englanniksi termi yleistyi William Makepeace Thackerayn romaanissa *Vanity Fair* (1848), ja Britanniassa boheemin elämäntavan aikakaudeksi lasketaan erityisesti 1900-luvun kolme ensimmäistä vuosikymmentä, viktoriaanisen ajan lopusta toiseen maailmansotaan.

Katso myös
----------

* Avantgarde
* Beat-sukupolvi
* Gootti
* Hippiliike
* Liberalismi
* Moulin Rouge

Lähteet
-------

1. ↑  Harper, Douglas: Bohemian *Online Etymology Dictionary*. Viitattu 22.1.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Nicholson, Virginia: *Among the Bohemians, Experiments in Living 1900–1939*. Penguin Books, 2002. ISBN 0-140-29078-X.
**Teófilo Antonio "Teó" Gutiérrez Roncancio** (s. 17. toukokuuta 1985 Barranquilla, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapalloilija. Hän edustaa argentiinalaista River Platea ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Ura
---

### Seurajoukkue

Heinäkuussa 2013 Gutiérrez siirtyi meksikolaisesta Cruz Azulista argentiinalaisseura River Plateen. Siirtokorvauksen kerrottiin olleen noin 3 miljoonaa dollaria. Siirron oli tarkoitus toteutua jo aikaisemmin, mutta se kariutui, kun River Platella ei ollut vielä tuolloin riittävästi varoja suorittaa sitä.

Gutiérrez pelasi ensimmäisen ottelunsa joukkueessa Club Atlético Colónia vastaan, jossa hän onnistui myös maalinteossa.

### Maajoukkue

Gutiérrez teki ensiesiintymisensä Kolumbian maajoukkueessa 12. elokuuta 2009 pelatussa ystävyysottelussa El Salvadoria vastaan, jossa hän onnistui niin ikään myös maalinteossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Teófilo Gutiérrez, habilitado para jugar con River (Arkistoitu – Internet Archive) Liga Postobon. Viitattu 12.6.2014. (espanjaksi)
2. ↑  Teo debutó con gol en River Plate de Argentina (Arkistoitu – Internet Archive) Liga Postobon. Viitattu 12.6.2014. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Teófilo Gutiérrezin tilastot National Football Teams -sivustolla (englanniksi)

Kolumbian joukkue – Copa América 2011
1 N. Ramos |
2 Zapata |
3 Yepes |
4 Bolívar |
5 Anchico |
6 Sánchez |
7 Armero |
8 Aguilar |
9 Falcao |
10 Cuadrado |
11 Rodallega |
12 N. Martínez |
13 Guarín |
14 Perea |
15 Valencia |
16 Soto |
17 Moreno |
18 Zúñiga |
19 Gutiérrez |
20 A. Ramos |
21 J. Martínez |
22 Mosquera |
23 Castillo |
Valmentaja Gómez

Kolumbian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Ospina |
2 Zapata |
3 Yepes |
4 Arias |
5 Carbonero |
6 Sánchez |
7 Armero |
8 Aguilar |
9 Gutiérrez |
10 James |
11 Cuadrado |
12 Vargas |
13 Guarín |
14 Ibarbo |
15 Mejía |
16 Balanta |
17 Bacca |
18 Zúñiga |
19 Ramos |
20 Quintero |
21 Martínez |
22 Mondragón |
23 Valdés |
Valmentaja Pekerman

Kolumbian joukkue – Copa América 2015
1 Ospina |
2 Zapata |
3 Franco |
4 Arias |
5 Andrade |
6 Sánchez |
7 Armero |
8 Cardona |
9 Falcao |
10 James |
11 Cuadrado |
12 Vargas |
13 Valdés |
14 Ibarbo |
15 Mejía |
16 Valencia |
17 Bacca |
18 Zúñiga |
19 Gutiérrez |
20 Muriel |
21 Martínez |
22 Bonilla |
23 Murillo |
Valmentaja Pekerman
Bohrin atomimallissa **Bohrin säde** (a\_{0}) on elektronin alimman energiatilan säde:

{\displaystyle a\_{0}={{4\pi \varepsilon \_{0}\hbar ^{2}} \over {m\_{e}e^{2}}}}

missä:

{\displaystyle \varepsilon \_{0}} on tyhjön permittiivisyys
\hbar  on Diracin vakio tai "redusoitu Planckin vakio"
{\displaystyle m\_{e}} on elektronin lepomassa
ja

e on alkeisvaraus
Bohrin säteen arvo on **5,29189379×10-11** m, noin 53 pikometriä (tai noin puoli ångströmiä).

Bohrin sädettä käytetään usein atomifysiikan laskuissa mittayksikkönä.

Luonnonvakiot
Valonnopeus | Newtonin gravitaatiovakio | Tyhjiön permeabiliteetti | Tyhjiön permittiivisyys | Planckin vakio | Diracin vakio | Alkeisvaraus | Hienorakennevakio | Rydbergin vakio   
 Bohrin säde | Bohrin magnetoni | Ydinmagnetoni | Avogadron vakio | Atomimassayksikkö | Ideaalikaasun moolitilavuus | Moolinen kaasuvakio | Boltzmannin vakio | Faradayn vakio   
 Stefanin-Boltzmannin vakio | Wienin siirtymälain vakio | Elektronin lepomassa | Protonin lepomassa | Neutronin lepomassa | Alfahiukkasen lepomassa
**Kuurinamaanajokoira** on sukupuuttoon kuollut latvialainen koirarotu.

Ulkonäkö
--------

Kuurinmaanajokoira oli nykyistä latvianajokoiraa pitkäraajaisempi.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Kuurinmaanajokoiralta edellytettiin ennen kaikkea tottelevaisuutta.

Alkuperä
--------

Rotu kehitettiin englantilaisista ajokoirista, puolanajokoirasta ja luzerninajokoirasta. Se oli suosittu 1800-luvulla, ja sitä käytettiin kauriin ja villisian ajamiseen. Vuonna 1920 Latvian metsähallitus päätti alkaa suojella riistaeläimiä. Siitä lähtien metsästyksessä käytetyt ajavat koirat saivat olla korkeintaan 51 cm korkeita – vaikkei lähteissä mainitakaan tarkemmin kuinka korkeita kuurinmaanajokoirat keskimäärin olivat, olivat ne joka tapauksessa liian kookkaita uuteen lakiin nähden. Täten paikallisten metsästäjien oli jalostettava alkuperäisestä paikallisesta ajokoirasta pienikokoisempi versio: latvianajokoira.

Katso myös
----------

* Eestinajokoira
* Latvianajokoira
* Liettuanajokoira

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 106–107. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
**Baltasar Breki Samper** (s. 22. heinäkuuta 1989 Reykjavík) on islantilainen näyttelijä.

Ura
---

Baltasar Breki valmistui islantilaisesta taidealan oppilaitoksesta (Listaháskóli Íslands) vuonna 2015. Hänellä oli ollut jo vuonna 2000 pieni rooli elokuvassa *Reykjavik, 101*. Baltasar Breki näytteli isohkon sivuroolin islantilaisessa televisiosarjassa *Loukussa*, jossa hänen roolinsa on Hjörtur Stefánsson. Televisioura jatkui minisarjassa *Chernobyl*, jossa Baltasar Breki teki Ananenkon roolin.

Baltasar Brekin vanhemmat ovat elokuvaohjaaja Baltasar Kormákur ja koreografi Ástrós Gunnarsdóttir. Hänet tunnetaan myös nimellä **Baltasar Breki Baltasarsson**.

Filmografia
-----------

### Elokuvat

* *Reykjavik, 101* (2000)
* *Dís* (2004)
* *Veðramót* (2007)
* *Brúðguminn* (2008)
* *Syvyys* (*Djúpið*, 2012)
* *Vargur* (2018)

### Televisiosarjat

* *Loukussa* (*Ófærð* 2015, 2019)
* *Chernobyl* (2019)

Lähteet
-------

1. ↑  Baltasar Breki Samper *IMDB*. IMDb.com, Inc.. Viitattu 5.7.2019.
2. ↑  Chernobyl (2019) *IMDB*. IMDb.com, Inc.. Viitattu 5.7.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Mbl.is: Ljúfur og listfengur (14.9.2008)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Puu kuuran peitossa
Kuura.
**Kuura** on pienten jääkiteiden muodostama valkea peite rakenteiden pinnassa. Kirkkaina öinä maan lämpötilan laskiessa nopeasti kuuraa voi syntyä maanpinnalle, kasveihin ja rakennuksiin. Kuuraa ilmestyy esimerkiksi nurmikolle ja autojen tuulilaseihin. Kesäpäivänä kuuraa voi muodostua pakastimesta esiin otetun rasian pintaan. 

Kuura sotketaan usein huurteen kanssa, ja yleiskielessä molempia kutsutaan huurteeksi. Meteorologisesti ero on siinä, että kuura syntyy härmistymällä suoraan vesihöyrystä kiinteään muotoon tilanteessa, jolloin kastepiste on pakkasen puolella ja pinnan lämpötila on alempi kuin kastepiste mutta ilman lämpötila korkeampi kuin kastepiste.

Huurre taas syntyy siten, että pieniä alijäähtyneen nesteen pisaroita tiivistyy ja niistä syntyy jäätävää sumua tai utua. Tämä sumu tai utu tarttuu sitten hanakasti kaikkiin tarpeeksi kylmiin pintoihin.

Kuura muodostaa fraktaaleista muodostuvia monimutkaisia kuvioita, joiden selittämiseen ei ole mitään matemaattista kaavaa. Huurre taas synnyttää pienenpieniä valkoisia möykkyjä, joista puuttuu fraktaalien ominaisuudet.

Lähteet
-------

1. ↑  William J. Burroughs: *Sää*, s. 186. Gummerus. ISBN 9512052369.
2. 1 2  Härmistyminen *Ilmakehä ABC* Ilmatieteen laitos
3. ↑  Ilmakehä ABC (Arkistoitu – Internet Archive) Ilmatieteen laitos
4. ↑  Arja Kivipelto: Kuuraa vai huurretta? Moni liukastuu sanoissaan, kun aletaan puhua säästä.  *Helsingin Sanomat*, 17.12.2015, s. B8.  Sanoma Oy. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 2.2.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kuura** Wikimedia Commonsissa
**Geraldine James** (s. 6. kesäkuuta 1950) on englantilainen näyttelijä, joka on esiintynyt lukuisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa vuodesta 1979. Hän on muuntautumiskykyinen ja on esittänyt hyvin erilaisia rooleja teatterissa, elokuvissa ja televisiossa. Hän on esiintynyt Shakespearen ja Anton Tšehovin näytelmissä ja sketsisarja Pikku-Britanniassa.

James opiskeli Lontoon Drama Centressä. Hän on työskennellyt sekä Britanniassa, Yhdysvalloissa että Kanadassa. Hän oli Tony-palkinnon ehdokkaana roolistaan Broadwaylla Shakespearen Venetsian kauppiaassa, ja on ollut neljä kertaa BAFTA-ehdokkaana rooleistaan sarjoissa *Dummy* (1977), *The Jewel in The Crown* (1984), *Band of Gold* (1995) ja *Sins* (2000).

Lähteet
-------

1. ↑  Geraldine James Biography (1950–) *Film Reference*. Viitattu 2.4.2021.
2. ↑  Sarah Shannon: Geraldine James: A talent to surprise *TheIndependent*.  2011. Viitattu 2.4.2021.
3. ↑  Tim Masters: Geraldine James: From 'Bitty' to Chekhov *BBC*.  2011. Viitattu 2.4.2021.
4. ↑  Geraldine James *Anne with an E: cast*. Viitattu 2.4.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |