recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Margarete Depner.
Margarete Depner: *Sisarukset*.
**Margarete Depner**, syntyjään **Scherg**, (22. maaliskuuta 1885 Brașov, Itävalta-Unkari - 2. syyskuuta 1970 Brașov, Romania) oli romanialainen taidemaalari, kuvanveistäjä ja kuvittaja. Hän oli taustaltaan Transilvanian saksi. 

Kun Depner syntyi, Brașov kuului Itävalta-Unkariin ja sen nimi oli Kronstadt. Hänen vanhempansa kuuluivat porvaristoon, isä omisti kangaskutomon. Tytär lähetettiin vuosiksi 1901–1902 sisäoppilaitokseen Weimariin. Sisäoppilaitos antoi paljon opetusta musiikissa, kirjallisuudessa ja kuvataiteissa, mikä toimi tulevalle taiteilijalle herätteenä. 

Palattuaan Weimarista Depner opiskeli taidetta kotikaupungissaan, missä oli tuohon aikaan pätevää alkeisopetusta. Sen jälkeen hän matkusti vuonna 1906 Berliiniin saamaan opetusta yksityisessä taidekoulussa. Hän solmi avioliiton kirurgi Wilhelm Depnerin kanssa vuonna 1907. Aviomies perusti vuonna 1912 oman sanatorion. Ensimmäisen maailmansodan alettua aviomies kutsuttiin kouluttamaan lääkäreitä ja Margarete Depner evakuoitiin Budapestiin, missä oli tilaisuus jatkaa taideopintoja professori István Rétisin oppilaana. 

Vuodet 1925–1928 Depner opiskeli Münchenissä, ja vuonna 1931 hän opiskeli kaksi kuukautta Berliinissä kuvanveistoa Josef Thorakin oppilaana. Samana vuonna hänen töitään oli esillä Bukarestissa kansallisessa näyttelyssä ja yksi hänen töistään palkittiin. Viimeisen opintomatkansa hän teki vuonna 1934 Pariisiin, missä hän vietti kaksi intensiivistä kuukautta Rodinin oppilaan Marcel Gimondin ateljeessa. 

Vuoteen 1945 saakka Depnerillä oli intensiivinen luomiskausi. Hänen töitään oli esillä Saksassa ja Romaniassa useissa eri näyttelyissä. Hän työskenteli maalausten ja veistosten parissa. 

Kommunistit tulivat Romaniassa valtaan toisen maailmansodan jälkeen. Depnerin aviomiehen sanatorio valtiollistettiin. Depnerin oli pakko liittyä kommunistiseen taiteilijaliittoon. Hän osallistui kaikkiin alueellisiin taidenäyttelyihin vuosina 1949–1968. Valtakunnallisissa näyttelyissä hänen töitään oli vuosina 1953, 1954 ja 1959. 

Veistoksissaan Depner suosi klassista muotokieltä ja torjui kokeellisuuden. Hänen veistoksensa ovat sekä pienoisveistoksia että hautamuistomerkkejä.

Viitteet
--------

1. 1 2 3
2. 1 2 3 4 5

Lisää aiheesta
--------------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
Panadolin vaikuttava aine on parasetamoli
**Itsehoitolääke** on lääkevalmiste, jota voi ostaa apteekista ilman lääkemääräystä. Itsehoitolääkkeitä käytetään yleensä silloin, kun oireet ovat lievät, tilapäiset ja selkeät, eivätkä tarvitse lääkärin arviota. Esimerkiksi monien kiputilojen, iho-oireiden ja allergioiden hoitoon saa itsehoitolääkkeitä. Esimerkiksi flunssan oireiden lievitykseen käytettävät itsehoitolääkkeet on kuitenkin tarkoitettu vain lääkkeettömän hoidon – lepo, lämpimät juomat, kurkkupastillit – tueksi.

Itsehoitolääkkeiden käyttöön liittyy kaikkien lääkkeiden tavoin haittavaikutuksia ja vaaroja. Jokin sairaus voi estää lääkkeen käytön – esimerkiksi ibuprofeeni voi aiheuttaa astmaatikolle kohtauksen. Lääkkeellä voi myös olla yhteisvaikutuksia muiden aineiden kanssa. Pitkäaikaiskäyttöön liittyy syyseurauksellisten haittavaikutusten lisäksi riski, että vakavamman sairauden oireet peittyvät ja lääkäriin hakeutuminen lykkääntyy. Runsaasti väärinkäytettyjä valmisteita ei yleensä saa ilman lääkemääräystä.

Itsehoitolääkkeisiin liittyy merkittäviä riskejä esimerkiksi ali- ja ylikäytön osalta. Ihmiset eivät monesti myöskään tunnista, että samaa vaikuttavaa lääkeainetta sisältäviä valmisteita voi olla monia esimerkiski tabletissa, sekä kuumajuomassa. Myös itsehoitolääkkeet ovat lääkevalmisteita, jotka voivat olla vaarallisia liian suurina annoksina - noudata aina pakkauksesta löytyvää suositeltua annosohjetta, sekä mahdollista käyttöaikaa.

**Lisäneuvontaa vaativa itsehoitolääke** (**LVI**) on apteekista ilman reseptiä saatava lääke, jonka saa, kun apteekin farmaseuttinen (armaseutti tai proviisori) henkilökunta on ensin varmistanut lääkkeen soveltuvuuden asiakkaalle ja että hän ymmärtää lääkkeen käyttöohjeet. Lisäneuvontaa vaativia itsehoitolääkkeitä ovat esimerkiksi jälkiehkäisyvalmisteet, sekä kipulääke naprokseeni ja migreenikohtauslääke sumatriptaani. 

Itsehoitolääkkeisiin liittyy paljon keskustelua, pitäisikö ne vapauttaa myyntiin myös päivittäistavarakauppaan. Esimerkiksi Ruotsissa tavallinen särkylääke parasetamoli vapautettiin vähittäistavaramyyntiin, jonka jälkeen parasetamolin yliannostuksien määrä kasvoi valtavasti. Lopulta parasetamoli vedettiin takaisin apteekkimyyntiin korkean haittaprofiilinsa vuoksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Itsehoitolääkkeet *Lääkekasvatus*. Kuopion yliopisto.
2. ↑  Koulu, Markku & Tuomisto, Jouko: *Farmakologia ja toksikologia*. Medicina Oy, 2007. Johdanto farmakologiaan (PDF).  (Arkistoitu – Internet Archive)
**Christer Majbäck** (s. 30. tammikuuta 1964 Kiiruna) on entinen ruotsalainen maastohiihtäjä, moninkertainen arvokisamitalisti.

Majbäck saavutti pronssia Oberstdorfin 1987 MM-kilpailujen 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa Thomas Wassbergin ja Aki Karvosen jälkeen. Calgaryn olympialaisten 1988 15 kilometrillä (p) hän oli yhdestoista.

Lahden MM-kilpailuissa 1989 Majbäck sai jälleen pronssia 30 kilometrin (p) kilpailussa. Hän jäi voittaja Vladimir Smirnovista 12,9 sekuntia; Vegard Ulvang oli toinen. Samoissa kisoissa Majbäck oli 15 kilometrin (p) kilpailussa kolmastoista. 4x10 kilometrin viestissä hän hiihti avausosuuden Ruotsin kultajoukkueessa, jonka muut jäsenet olivat Gunde Svan, Lars Håland ja Torgny Mogren.

Majbäck saavutti hopeaa Val di Fiemmen 1991 MM-kilpailujen perinteisen hiihtotavan 10 kilometrin kilpailussa; hän jäi voittaja Terje Langlille 2,1 sekuntia. Viestissä hän sivakoi toisen osuuden Ruotsin hopeajoukkueessa, jonka muut viestinviejät olivat Thomas Eriksson, Svan ja Mogren. Majbäck oli lisäksi kymmenes 30 kilometrillä (p) sekä neljästoista 50 kilometrillä (v).

Albertvillen olympialaisissa 1992 Majbäck sai pronssia 10 kilometrin perinteisen tyylin kilpailussa Ulvangin ja Marco Albarellon jälkeen sekä oli kuudes niin takaa-ajossa kuin 30 kilometrilläkin (p).

Falunin MM-kilpailuissa 1993 Majbäck oli 30 kilometrillä (p) kahdestoista, 10 kilometrillä (p) neljästoista ja 50 kilometrillä (v) viidestoista. Lillehammerin 1994 olympialaisissa hän oli 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa kuudes.

Maailmancupissa Majbäck voitti 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailun Calgaryssa joulukuussa 1989. Hän oli lisäksi kerran toinen ja yhdeksän kertaa kolmas.

Maailmancupin palkintosijat
---------------------------

* Kausi 1984–1985: Syktyvkar 15 km kolmas
* Kausi 1986–1987: Davos 30 km (p) kolmas, Calgary 15 km (p) kolmas, Oberstdorf 30km (p) kolmas
* Kausi 1987–1988: Kavgolovo 30 km (p) kolmas
* Kausi 1988–1989: Lahti 30 km (p) kolmas
* Kausi 1989–1990: Calgary 15 km (v) voitto, Trondheim 15 km (p) kolmas
* Kausi 1990–1991: Les Saisies 30 km (p) kolmas, Val di Fiemme 10 km (p) toinen
* Kausi 1991–1992: Albertville 10 km (p) kolmas

Lähteet
-------

* Christer Majbäck FIS:n tietokannassa[vanhentunut linkki] (englanniksi)
**Margareten**   
 *Wienin 5. kaupunginosa*| Kaupunginosan vaakuna | Kaupunginosan sijainti |
| --- | --- |
| Vaakuna | Sijainti |
| Perustiedot |
| Pinta-ala: | 2,03 km² |
| Asukasluku: | 52 348 (2005) |
| Asukastiheys: | 26 787 as./km² |
| Koordinaatit: | 48° 11' 14″ N  16° 21' 11" E |
| Kotisivu: | www.wien.gv.at/bezirke/margareten/ |
|

**Margareten** on Itävallan pääkaupungin Wienin 5. kaupunginosa (*Gemeindebezirk*). Kaupunginosa irrotettiin vuonna 1861 Wienin 4. kaupunginosasta ja siitä muodostettiin itsenäinen kaupunginosa. Margaretenia rajaavat Mariahilfin, Favoritenin, Meidlingin ja Wiedenin kaupunginosat.

Väestö
------

Margareten on Wienin kaupunginosista kaikkein tiheimmin asutuin. Kaupunginosassa asuu yli 25 000 ihmistä yhtä neliökilometriä kohden. Aikojen saatossa kaupunginosan väkiluku on heittelehtinyt. Vuonna 1896 Margaretenissa asui noin 54 000 ihmistä. Seuraavan kolmenkymmenen vuoden aikana väkiluku kaksinkertaistui: vuonna 1900 kaupunginosan rajojen sisällä asui keskimäärin 107 810 ihmistä. Sen jälkeen väkiluku lähti laskuun, muun muassa tiukentuneiden asumisvaatimusten vuoksi. Kaupunginosan nykyinen asukasluku on vuoden 1896 tasolla.

Vuonna 2001 Margaretenin asukkaista noin 23,2 prosenttia oli jonkin muun maan kuin Itävallan kansalaisia. Suurimman ulkomaisen ryhmän muodostivat serbialaiset ja montenegrolaiset, joita oli yhteensä noin seitsemän prosenttia väestöstä. Seuraavaksi suurin ulkomainen ryhmä oli turkkilaiset, noin 4,4 prosentilla. Vuoden 2001 tutkimuksessa 64,4 prosenttia kaupunginosan asukkaista ilmoitti arkikielekseen saksan. Seuraavaksi eniten puhuttiin serbiaa (10,2 %), turkkia (7,6 %), kroatiaa (3,4 %) ja unkaria (1,1 %). 

Yleisin uskonto Margaretenissa on katolisuus, jota tunnustaa noin 42,2 prosenttia kaupunginosan väestöstä. Sen jälkeen tulevat islam (11,9 %) ja ortodoksisuus (9,6 %).

Lähteet
-------

* Statistik Austria
* Volkszählung 2001

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Margareten**.
* Kaupunginosan kotisivu
* Bezirksmuseum Margareten (Arkistoitu – Internet Archive)
**Iton hypomelanoosi** (myös *incontinentia pigmenti achromians*, IPA) on sairaus, jonka oleellisiin piirteisiin kuuluvat ihon poikkeavuudet. Oireita esiintyy usein myös keskushermostossa, luustossa ja silmissä.

Iton hypomelanoosiin liittyviä tyypillisiä iholöydöksiä ovat Blaschkon linjat, joiden näkyminen johtuu ihon pigmenttipuutoksesta. Blaschkon linjat ilmaantuvat näkyville usein ensimmäisten kahden elinvuoden aikana ja säilyvät näkyvillä lapsuusiän. Niiden tummuminen tai hälveneminen aikuisiällä on mahdollista. Blaschkon linjoja saattaa esiintyä toisella kehon puoliskolla tai molemminpuoleisesti. Muodoltaan ne vaihtelevat. Mahdollisia Iton hypomelanoosiin liittyviä neurologisia oireita ovat kehitysvamma, epilepsia, mikrokefalia, makrokefalia ja hypotonia. Silmissä esiintyviä poikkeavuuksia ovat karsastus, kaihi, silmävärve ja verkkokalvorappeuma. Luustopoikkeavuuksina voi ilmetä lyhytkasvuisuus, epäsymmetrisyys kasvoissa ja raajoissa, poikkeavuudet hampaissa ja sormissa, skolioosi, harjurinta tai kuopparinta. Osalla potilaista on kuvattu esiintyneen myös kystia munuaisissa, rakennevikoja sydämessä sekä poikkeavuuksia virtsateissä ja sukupuolielimissä.

Iton hypomelanoosin geneettinen pohja on jäänyt tuntemattomaksi. Yleensä potilaat ovat olleet ainoita suvuissaan, joten taustalla saattaa olla sporadinen uusi mutaatio. On kuitenkin raportoitu myös vallitsevaa periytymistä autosomissa. Lisäksi kuitenkin peittyvä periytyminen ja X-kromosomaalinen periytymistapa ovat mahdollisia. Iton hypomelanoosiin on liittynyt kromosomipoikkeavuuksia kromosomialueilla 9q33, 15q11-q13, Xpqq ja Xp21.2. Kromosomipoikkeavuudet voivat ilmetä mosaiikkimuotoisina. Iton hypomelanoosin arvioitu esiintyvyys on 1/8 500–1/10 000. Erotusdiagnostisesti huomionarvoisia tiloja ovat incontinentia pigmenti, tuberoosiskleroosi, Pallister–Killianin oireyhtymä, neurofibromatoosi 1 ja neurofibromatoosi 2. Iton hypomelanoosin hoito on oireenmukainen. Sairaus kuvattiin ensimmäisen kerran vuonna 1952.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Johanna Rintahaka, Iton hypomelanoosi Tukiliitto 10.1.2022, viitattu 17.7.2023
**Lähi-idän PPNC-kausi** noin 7100-6600 cal. eaa. oli joillain Lähi-idän alueilla ollut esikeraamisen vaiheen päättöjakso.

Kotieläimet ja viljely olivat pitkälle vakiintuneet, vaikka gasellia ja muita eläimiä metsästettiin yhä.

Suuria jopa 15 ha laajuisia kyliä oli paikoin Lähi-idässä.

Näihin aikoihin vuohi, lammas ja sika olivat kotieläimenä kaikkialla Levantissa. Lammas yleistyi huomattavasti tällä kaudella. Ohra ja emmervehnä pääviljalajeja. Einkorn oli harvinaisempaa mutta sitä esiintyi aina emmerin kanssa. Paljas kuusirivinen ohra ilmestyi. Pellava tavallinen, ja monia muita puutarhakasveja pidettiin. Gasellin metsästys jatkui. 6000 eaa. oli joissain paikoissa Syyriaa nautaa ja sikaa, lammas ja vuohi olivat tavallisempia. Nauta oli kesytetty Turkissa Syyrian rannikolla Ras Sharmassa tai Abu Gohinissa myöhäisellä PPNB-ajalla.

Ain Ghazalista noin 6750 eaa. on löydetty suuria savitauluja. Erässä vaiheessa lapsikuolleisuus Ain Ghazalissa kasvoi, ja lähistön monia paikkoja hylättiin. Kotieläinten määrä kasvoi. Ehkä ilmastonmuutos ja liikametsästys ja viljely aiheuttivat ympäristön muutoksen. Nimitystä esikeraaminen neoliittinen C-kausi käytetään yleensä Jordanian ylängön arkeologiassa. ELN, Early Late Neolithic, on nimitys jota käytetään itäisessä Jordaniassa, jossa oli erilainen perinne. Käytetään myös nimeä PPNB:n loppuvaihe. Paikan löytöjä on tehty muun muassa Jordanian Ain Ghazalista ja Petravuorten Ba´jasta. Kaudella ilmestyi noin 6700 kalenterivuotta eaa. Mezraa-Teleilatiin suurihuoneisia neliömäisiä taloja.

Katso myös
----------

* Lähi-idän esikeraaminen neoliittinen kausi
* Lähi-idän keraaminen neoliittinen kausi
* PPNB

Lähteet
-------

1. ↑   Domestication and inequality? Households, corporate groups and food
processing tools at Neolithic Çatalhöyük] Katherine I. (Karen) Wright,/Journal of Anthropological Archaeology 33 (2014) 1–33 s. 1
**Friedrich (Theodor) von Derschau** (ven. Фёдор Карлович Дершау, *Fjodor Karlovitš Deršau*, 24. huhtikuuta 1821 – vuoden 1862 jälkeen) oli venäläinen kirjailija ja lehdenkustantaja.

Friedrich von Derschaun isä oli kenraaliluutnantti Carl von Derschau, joka toimi vuodesta 1835 lähtien Turun komendanttina. Von Derschau opiskeli ja työskenteli vuodesta 1833 lähtien Pietarin liikenneinsinööri-instituutissa. Hän erosi terveytensä takia palveluksesta vänrikkinä vuonna 1842.

Von Derschau julkaisi ensimmäiset lehtikirjoituksensa vuonna 1841. Vuonna 1842 ilmestyi Suomea käsittelevä historiallis-kansatieteellinen kuvaus *Finljandija i finljandtsy* ("Suomi ja suomalaiset"), joka käännettiin myöhemmin saksaksi ja hollanniksi. Vuonna 1843 von Derschau julkaisi muita Suomea koskevia kirjoituksia sekä Turussa anonyymin kertomuskokoelman *Zapiski pokoinogo Koletškina* ("Koletškin-vainaan muistiinpanot").

Vuonna 1845 von Derschau ryhtyi julkaisemaan *Finski vestnik* -aikakauslehteä, jonka tavoitteena oli esitellä venäläisille ja venäjää osaaville skandinaaveille toistensa kirjallisuutta. Lehti liittyi Venäjällä heränneeseen Suomi-harrastukseen, mutta sen profiili osoittautui liian laajaksi ja epämääräiseksi. *Finski vestnikissä* ilmestyi muun muassa von Derschaun tyylittelemä legenda *Lalli, finn XII stoletija* ("Lalli, 1100-luvun suomalainen", 1845).

Von Derschau luovutti lehden toisiin käsiin vuonna 1848, jolloin se sai nimen *Severnoje obozrenije*. Myöhemmin von Derschau hoiti terveyttään Kaukasiassa ja vietti kolme vuotta ulkomailla. Vuoden 1856 jälkeen hänestä ei ole tietoja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  *Russkije pisateli 1800–1917: Biografitšeski slovar, tom 2*, s. 112–113. Moskva: Bolšaja Rossijskaja entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-064-9.
2. 1 2  Kiparsky, V.: *Suomi Venäjän kirjallisuudessa*, s. 83. Helsinki: Suomen Kirja, 1945.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Kuluttaja-asiamies** valvoo kuluttajan suojaksi säädetyn lainsäädännön noudattamista.  Kilpailu- ja kuluttajaviraston kuluttaja-asioiden vastuualueen ylijohtaja toimii kuluttaja-asiamiehenä. Tällä hetkellä ylijohtajana ja kuluttaja-asiamiehenä toimii Katri Väänänen.

Kuluttaja-asiamies voi siirtää ratkaisuvaltaa alaiselleen virkamiehelle asioissa, joissa lain soveltamiskäytäntö on vakiintunut sekä määrätä alaisensa virkamiehen käyttämään puhevaltaansa tai avustamaan kuluttajaa tuomioistuimessa.

Kuluttaja-asiamiehen tehtävät
-----------------------------

Kuluttaja-asiamiehen keskeisenä tehtävänä on valvoa kuluttajansuojalain ja useiden muidenkin kuluttajan suojaksi säädettyjen lakien noudattamista. Valvonta kohdistuu erityisesti markkinoinnin ja sopimusehtojen sekä perinnän lainmukaisuuteen. Valvonnan tavoitteena on, että yritys lopettaa tai muuttaa lainvastaista markkinointiaan tai kohtuuttomia sopimusehtojaan.
Kuluttaja-asiamies ei pääsääntöisesti käsittele yksittäisiä riita-asioita, joissa kuluttaja hakee hyvitystä tavaran tai palvelun virheestä. Näitä tapauksia käsittelevät kuluttajaoikeusneuvojat ja kuluttajariitalautakunta.

Kuluttaja-asiamies voi kuitenkin harkintansa mukaan avustaa kuluttajaa yksittäisen riita-asian hoitamisessa, jos sen ratkaisemisella on lain soveltamisen tai kuluttajien yleisen edun kannalta tärkeä merkitys tai jos kyse on tapauksesta, jossa elinkeinonharjoittaja ei noudata kuluttajariitalautakunnan päätöstä.

Kuluttaja-asiamies tekee myös esityksiä ja aloitteita lainsäädännön muuttamiseksi.

Kuluttaja-asiamiehen valvontakeinot
-----------------------------------

Kuluttaja-asiamiehen toiminnan ensisijaisena tavoitteena on saada lainvastaisesti toimiva yritys lopettamaan menettelynsä tai muuttamaan sitä vapaaehtoisesti.
Jos yritystä ei saada neuvottelemalla luopumaan lainvastaisesta menettelystä, kuluttaja-asiamiehen on tarvittaessa ryhdyttävä asian edellyttämiin pakkotoimiin tai saatettava asia tuomioistuimen käsiteltäväksi. Käytännössä näissä tilanteissa tulee kyseeseen uhkasakolla tehostetun kiellon määrääminen. Kieltoasian ratkaisee markkinaoikeus kuluttaja-asiamiehen tekemän hakemuksen perusteella. Markkinaoikeus voi antaa kiellon myös väliaikaisena, jolloin se on voimassa, kunnes asia on lopullisesti ratkaistu.

Kuluttaja-asiamies voi itse määrätä kiellon asiassa, joka ei ole lain soveltamisen kannalta tai muuten merkitykseltään huomattava. Kielto raukeaa, jos yritys ilmoittaa annetussa määräajassa vastustavansa kiellon määräämistä.

Aiemmin kuluttaja-asiamiehenä ovat toimineet Antti Neimala, Päivi Hentunen, Marita Wilska, Erik Mickwitz ja Gerhard af Schultén.

Lähteet
-------

1. ↑  Kilpailu- ja kuluttajaviraston tiedote 15.10.2018  15.10.2018. Kilpailu- ja kuluttajavirasto. Viitattu 19.10.2018.
2. 1 2 3 4 5 6   Kuluttaja-asiamies  07.03.2014. Kilpailu- ja kuluttajavirasto. Viitattu 22.7.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kilpailu- ja kuluttajaviraston sivut
**Hapsinata** eli **hapsilampaannata** (*Festuca filiformis*) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, natojen (*Festuca*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se määritellään toisinaan omaksi lajikseen ja toisinaan lampaannadan (*Festuca ovina*) alalajiksi.

Hapsinadan tunnusomaisia piirteitä ovat pitkät ja kapeat lehdet sekä vaaleanvihreät ja vihneettömät tähkylät. Hapsinata muistuttaa hyvin paljolti lampaannataa, johon sen voi myös helposti sekoittaa. Lampaannadan lehdet ovat kuitenkin lyhyempiä ja tähkylät harmaanvihreitä sekä lyhytvihneisiä.

Hapsinata on monivuotinen, matalakasvuinen ja tiiviisti mätästävä heinälaji. Sen varret voivat kasvaa noin 30–40 cm korkeiksi. Hapsinadan lehdet ovat mattavihreitä, pitkiä ja korkeintaan 0,5 mm leveitä. Hapsinadan kukinto on reilut 5 cm pitkä röyhy, jonka haarat ovat lyhyitä. Röyhyn tähkylät ovat noin 5 mm pitkiä sekä vaaleanvihreitä, ja niiden ulkohelpeissä ei ole vihneitä toisin kuin lampaannadalla. Hapsinata kukkii kesä–heinäkuussa.

Suomessa hapsinata on harvinainen, selvästi lampaannataa harvinaisempi. Ruotsissakin hapsinata on harvinainen ja kasvaa lähinnä vain maan eteläosissa. Siellä hapsinata kasvaa nurmikentillä, tienpientareilla sekä istutetuissa kuusimetsissä. Lajin epäillään tulleen Ruotsiin todennäköisesti Saksasta tuotujen nurmikonsiementen seassa 1800-luvun lopulla sekä 1900-luvun alussa.

Hapsinadan tieteellisen nimen lajinimi (*filiformis*) tulee latinan kielen sanoista *filum* (suom. neula) ja *forma* (suom. muoto) viitaten lajin neulamaisenmuotoisiin lehtiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Den virtuella floran: Finsvingel (*Festuca filiformis*) *Den virtuella floran*.  1999. Naturhistoriska riksmuseet. Viitattu 20.9.2019. (ruotsiksi)
2. ↑  Raino Lampinen & Tapani Lahti: Kasviatlas 2018: Hapsinata (*Festuca filiformis*) *Kasviatlas*. Luonnontieteellinen keskusmuseo. Viitattu 20.9.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Hapsinata (*Festuca filiformis*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q5445877
* Wikispecies: Festuca filiformis
* APDB: 178651
* BioLib: 42377
* CoL: 6HSVH
* EoL: 1115833
* EPPO: FESTE
* GBIF: 2705011
* GrassBase: imp04561
* GRIN: 402520
* iNaturalist: 162947
* IPNI: 77083572-1
* ITIS: 502602
* MichiganFlora: 2119
* NatureServe: 2.143381
* NBN: NHMSYS0000458768
* NCBI: 89683
* NZOR: 65617414-f43f-41a6-bde1-abf477d246b4
* NZPCN: 3943
* Open Tree of Life: 302790
* PFI: 7284
* Plant List: kew-415175
* PLANTS: FEFI
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77083572-1
* Tropicos: 25544943
* uBio: 5397908
* VASCAN: 7652
* WFO: wfo-0000870492

 |

 |
Friedrichsfelden linna
**Friedrichsfelden linna** on aateliskartano Berliinin Friedrichsfelden kaupunginosassa.

Talon rakennutti Brandenburgin vaaliruhtinaskunnan laivaston komentajana toiminut hollantilainen seikkailija Benjamin von Raule vuonna 1695 kesäasunnokseen. Sen suunnitteli arkkitehti Johann Arnold Nehring. Raulelle kävi myöhemmin huonosti, minkä jälkeen kartano vaihtoi useasti omistajaa ja sai nykyisen nimensä Preussin kuningas Fredrik I:n mukaan. Vuodesta 1731 siellä asui kuningas Fredrik II Suuren veli, prinssi August Ferdinand. Friedrichsfelden linna sai nykyisen asunsa herttuatar Katharina von Holstein-Beckin vuonna 1800 teettämien muutosten myötä. Myöhemmin rakennus oli pitkään von Treskowin suvun omistuksessa. Puna-armeija hääti heidät miehittäessään Berliinin toisen maailmansodan loppuvaiheessa. Rakennus säilyi sodasta ilman merkittäviä vaurioita. Friedrichsfelden linnan puistoon perustettiin vuonna 1955 Itä-Berliinin eläintarha.

Päärakennus restauroitiin 1970-luvulla ja sen tuhoutunut alkuperäinen sisustus korvattiin muista Brandenburgin linnoista tuoduilla esineillä. Se on nykyään Berliinin kaupunginmuseon käytössä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: *Taide & Arkkitehtuuri: Berliini* (suom. Pirkko Roinila), s. 382–383. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos *Kunst & Architektur Berlin*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Friedrichsfelden linna** Wikimedia Commonsissa

* Linnan kotisivu (saksaksi)
Ensimmäinen Smartum Kulttuuriseteli lanseerattiin vuonna 2005
**Kulttuuriseteli** on etuus, jonka voi käyttää kulttuuripalveluiden hankkimiseen. Kulttuuriseteli vastaa idealtaan liikuntaseteliä, ja se antaa työntekijälle mahdollisuuden valita harrasteen, jolle työnantaja antaa rahallista tukea.

Kulttuuri- ja liikuntasetelien käyttöä perustellaan sillä, että ne mahdollistavat monipuolisen virkistäytymisen työntekijälle ja työnantajan kannalta on helpompaa jakaa seteleitä kuin tehdä kahdenvälisiä sopimuksia palveluiden tuottajien kanssa. Yhtä työntekijää voi tukea verovapaasti 400 eurolla vuodessa. Summa kattaa sekä liikunta- että kulttuuripalvelut.*lähde?*

Eduskunta vahvisti kulttuurisetelien verottomuuden vuoden 2009 alusta lukien. Liikuntaseteli on ollut veroton etu jo vuodesta 2004. Kulttuurisetelin on kehittänyt Smartum Oy, joka lanseerasi tuotteen vuonna 2005. Nykyään seteleitä tarjoavat työnantajille monet eri yritykset ja niitä on saatavilla sekä paperiversioina että sähköisesti, sekä erillisinä että yhdistettyinä liikunta- ja kulttuuriseteleinä.*lähde?*

Lähteet
-------

* *Kulttuuriseteli: työntekijän omaehtoisen kulttuuritoiminnan verovapaus / Kultursedel : skattefrihet för arbetstagarens frivilliga kulturverksamhet*. Opetusministeriön työryhmämuistioita ja selvityksiä. Opetusministeriö, koulutus- ja tiedepolitiikan osasto 13/2008, 2008. ISSN 1458-8102.

### Viitteet

1. ↑  Hulkko, Kustaa: Kasvuraketti Smartum.  *Suomen Kuvalehti*, 2009, 93. vsk, nro 11, s. 20-23.

Aiheesta muualla
----------------

* Verottajan ohjeet
**Kulttuurituottaja (AMK)** on kulttuurialan ammattikorkeakoulututkinnon tutkintonimike. Tutkinnon laajuus on 240 opintopistettä. Tutkinto suoritetaan kulttuurituotannon koulutusohjelmassa ja opinnot kestävät neljä vuotta. Koulutusohjelman suuntautumisvaihtoehtoja ovat esimerkiksi kulttuuri liiketoimintana, tapahtumatuottaminen, mediatuottaminen tai sosiokulttuurinen työ.

Vuoden 2014 alussa voimaan tulleiden toimilupien mukaisesti kulttuurituottajan koulutusta tarjoavat Yrkeshögskolan Arcada, Humanistinen ammattikorkeakoulu (Jyväskylä, Kauniainen, Turku), Metropolia sekä Seinäjoen ammattikorkeakoulu.

Kulttuurituottajat toimivat erilaisissa suunnittelu-, tuotanto-, asiantuntija-, markkinointi- ja ohjaustehtävissä muun muassa järjestöissä, kulttuurialan yrityksissä sekä kuntien ja valtion kulttuurihallinnossa. Koulutus antaa myös valmiudet kulttuurialan itsenäisenä yrittäjänä toimimiseen ja managerointiin.

Kulttuurituotannossa on mahdollista suorittaa myös ylempi ammattikorkeatutkinto, jonka laajuus on 60 opintopistettä ja kesto yksi vuosi. HUMAK ja Metropolia ovat yhteistyössä järjestäneet ylempää koulutusta vuodesta 2009 alkaen.

Lähteet
-------

1. ↑  Kulttuurituottaja Arcada.  Arkistoitu 20.9.2020. Viitattu 22.1.2020.
2. ↑  Kulttuurituottaja HUMAK. Viitattu 22.1.2020.
3. 1 2  Kulttuurituotanto Metropolia. Viitattu 22.1.2020.
4. ↑  Kulttuurituottaja (AMK) SeAMK. Viitattu 22.1.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kulttuurituotannon koulutusohjelma (Arkistoitu – Internet Archive) Opiskelupaikka.fi.
**Veera Taleš** (s. 22. marraskuuta 1950 Tallinna) on virolainen konsertti- ja oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.

Taleš valmistui Tallinnan valtionkonservatoriosta Ludmilla Issakovan luokalta 1978. Hän täydensi opintojaan Nina Dorliakin johdolla Moskovassa vuonna 1979 ja Ludmila Braunin johdolla Riiassa 1984. Taleš opetti vuosina 1978–2003 Tallinnan valtionkonservatoriossa (vuodesta 1995 Viron musiikki- ja teatteriakatemia). Hän työskenteli myös Tallinnan Georg Ots -musiikkikoulussa.

Taleš esiintyi opintojensa aikana Estonia-teatterin oopperanäytöksissä; rooleja hänellä oli 1970-luvulla esimerkiksi Wolfgang Amadeus Mozartin oopperoissa *Don Giovanni* ja *Figaron häät*. 1970–1990-luvuilla hänen konserttiohjelmistoonsa kuului sellaisia teoksia kuin Benjamin Brittenin *A Wedding Anthem*, Antonín Dvořákin Stabat Mater, René Eesperen *Ave Pater*, Joseph Haydnin *Luominen*, *Vuodenajat* sekä B-duurimessu, Wolfgang Amadeus Mozartin *Kruunajaismessu*, Henry Purcellin *Te Deum*, Franz Schubertin G-duurimessu ja Erkki-Sven Tüürin *Ante finem saeculi*. Taleš on esiintynyt lisäksi kamarilaulajana Virossa ja ulkomailla, kirkkokonserteissa ja kuorojen kanssa. Näitä kuoroja ovat olleet Eesti Televisiooni ja Raadio Segakoor, Viron filharmoninen kamarikuoro, Viron kansallinen mieskuoro ja Tallinna Kammerkoor.

Talešin isä oli Georg Taleš ja äiti Veera Nelus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Taleš, Veera Eesti Teatriliit
**Keidasteoria** on näkemys, jonka mukaan maanviljely alkoi Lähi-idässä ensiksi kuivilla alueilla sijaitsevissa keitaissa, jotka olivat jokien tai lähteiden kastelemia. Keidasteorian esitti 1900-luvun alussa arkeologi Raphael Pumpelly. Hän oli käynyt katsomassa muinaisia keitaiden lähelle rakennettuja Turkmenistanin asuinpaikkoja.*lähde?*

Keidasteoriaa tuki myöhemmin 1900-luvun alkupuolella tunnettu arkeologi Gordon Childe. Vuonna 1948 eräs tutkija esitti kaivauksiinsa vedoten tulokset, jonka mukaan maanviljely ei alkanutkaan keitaissa, vaan sadeviljelynä riittävän kosteilla aroalueilla ja vuorilla.*lähde?* Tämä niin sanottu vuorenrinneteoria hyväksyttiin laajalti tutkijoiden parissa.

Sittemmin on taas saatu keidasteoriaa tukevaa näyttöä. Esimerkiksi muinainen Jeriko, jonka asukkaat keräilivät villiviljaa ja siirtyivät ehkä viljelyyn, on luonnonlähteen ja vuoristosta virtaavan joen lähellä. Tell Aswad oli soiden ympäröimällä järven rannalla. Muut varhaiset maanviljelypaikat olivat tulvatasangoilla (Gesher, Mundata Genesaretinjärvestä etelään) tai vuorten juurilta virtaavien jokien "tulvasuistojen" lähellä.*lähde tarkemmin?*

Monet varhaiset maanviljelykylät, niin sanotut esikeraamiset neoliittiset kylät, sijaitsevat joko sadeviljelylle sopivan rajan kohdalla tai sen kuivemmalla puolella. Selvästi liian kuivia esikeraamisia neoliittisia keskuksia ovat Etelä-Levantin Baidha ja Basta sekä Nahal Hamar, ja Pohjois-Mesopotamian Bougras. Juuri 300 mm rajan kuivemmalla puolella sijaitsevat Tall Abu Huraira ja Tell Mureybat sekä Jeriko. Juuri 300 mm rajan kostealla puolella sijaitsivat Ain Ghazal Jerf al Ahmar ja Ali Kosh. Mutta esimerkiksi Hureyra ja Mureybat jäävät 200 mm:n sademäärärajan sisään.

Lähteet
-------

1. ↑  Oasis Theory *about*.  Arkistoitu 18.5.2016. Viitattu 4.1.2013.
2. ↑  The Origins of Farming in South-West Asia. (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  The Transition to Agriculture (Arkistoitu – Internet Archive): Climate Reversals, Population Density, and Technical Change, Gregory K. Dow, Nancy Olewiler, and Clyde G. Reed, Department of Economics, Simon Fraser University, August 2005
4. ↑  Geoffrey Parker: Elävä maailmanhistoria. Otava 2006, ISBN 951-1-20444-0, s. 18.
5. ↑  Cultural Atlas of Mesopotamia, Michael Roaf*lähde tarkemmin?*
**Kuluntajärvi** on noin yhden neliökilometrin laajuinen järvi Kajaanin pohjoispuolella Salmijärven, Kuluntalahden ja Jormuan kylien välissä. Sen veden pintaa on laskettu peltoalan saamiseksi. Järvi laskee puroreittejä myöten pohjoiseen Jormuanlahteen. Järvi on huomattavan matala, suurin syvyys on valle kaksi metriä. Sen ruovikkorannat keräävät pesimälinnustoa sekä kahlaajista että vesilinnuista. Kevätmuuton aikana lintuja kerääntyy järvelle paljon. Niitä voi tarkkailla länsirannalla sijaitsevasta lintutornista. Järvellä harjoitetaan pienimuotoista kotitarvekalastusta. 

Kuluntajärven itäpuolella kulki 1950-luvulta 1980-luvulle Kuluntalahden siirtorata tukkien siirtoa varten Kajaanin koskien ohi. Järven kautta on ollut myös Kuhmon reitiltä Nuasjärvestä Oulujärveen kulkutaipale jo 1500-luvulla.  Kajaanin öljyvuoto 2012 meni itäpuolelta järven ohi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Kuluntajärvi (59.331.1.031) (ei-muokattavat viranomaistiedot) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 2.5.2013.
2. ↑  Pro Kalastus:Syvyyskartta *prokalastusfi.virtualserver25.hosting.fi*.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 26.4.2013.
3. ↑  Kuluntajärvi Suomen ympäristökeskus. Viitattu 17.4.2013.
4. ↑  Aarno von Bell: "Kuluntalahden rantojen varhaisvaiheet", *Kuluntalahti Nuasjärven rantakylä*, s. 13-25. Kajaani: Kuluntalahden kyläyhdistys ry. 2013. ISBN 978-952-93-1645-8.
**Jani Säisä** (s. 17. elokuuta 1978 Virtasalmi) on suomalainen entinen lentopalloilija ja nykyinen lentopallovalmentaja. Kaudella 2014–15 hän valmensi Liiga-Rientoa.

Lentopallo
----------

Mutalan Riennon lisäksi Säisä on pelannut korkeimmalla sarjatasolla Suomessa Muuramen Lentopallossa sekä Pielaveden Sammossa. 

Kaudella 2005 Säisä nousi suureen rooliin SM-liigan finaalisarjassa, kun Sammon ykköshakkuri ja Latvian maajoukkuehakkuri Salvis Cielavs loukkaantui kesken finaalisarjan. Sammon kakkoshakkurina läpi kauden pelannut Säisä nostettiin ykköshakkuriksi. Sarjan uskottiin ratkenneen lopullisesti, sillä olihan Cielavs Sammon riveissä suurimmilla tehoilla pelannut pelaaja. Säisä kuitenkin löysi huippuvireen, ja nostatti Sammon hakkuripelin taas Cielavsin tasoiseksi. Sampo voitti lopulta toisen Suomen mestaruuden peräkkäin Säisän onnistuessa loistavasti. 

Seuraavalla kaudella Säisä vaihtoi Muuramen Lentopalloon, jossa hän oli ykköshakkuri. Muurame säilytti sarjapaikkansa. Kaudella 2006–2007 Säisä pelasi Mutalan Riennossa vaihtelevilla tehoilla. Myös kaudella 2007-2008 hän jatkoi Joensuussa yksivuotisella sopimuksella. Säisä pelasi Ko-Iskussa kaudella 2008–2009.

Vuodesta 2011 alkaen Säisä valmensi Puijo Wolleyta kaksi vuotta. Vuonna 2013 hän siirtyi Liiga-Riennon päävalmentajaksi.

Rantalentopallo
---------------

Rantalentopalloa Säisä on pelannut tosissaan vuodesta 1997 lähtien, jolloin hän voitti lajissa A-poikien SM-kultaa. Vuodesta 2000 lähtien hän on kiertänyt aikuisten SM-kiertuetta vaihtelevilla tuloksilla. Säisä on pelannut beach volleyta muun muassa veljensä Tatu Säisän kanssa kesällä 2006 ja tämän hetken kirkkaan beach volley -tähden Lauri Hakalan kanssa vuonna 2001. Kesällä 2007 Säisä pelasi beach volleyta 22-vuotiaan Vammalan Lentopallossa, SM-liigassa pelaavan Ville Heiskasen kanssa.

Parhaat sijoitukset beach volleyssa
-----------------------------------

* Vuosi 1997 Suomen mestari A-nuoret
* Vuosi 2000 Pro Tour finaali Helsinki 8.
* Vuosi 2001 Pro Tour ranking 12.
* Vuosi 2002 Pro Tour Oulu 5.
* Vuosi 2003 Pro Tour Oulu 4.
* Vuosi 2004 Pro Tour Kuopio 5.

Lähteet
-------

1. ↑  Jani Säisä *Beach Volleyball Database*. Viitattu 20.10.2021.
2. ↑  Jani Säisä Liiga-Riennon valmentajaksi  23.4.2013. Yle. Viitattu 10.6.2015.
**Keihanshin** (京阪神(けいはんしん), tunnetaan myös nimellä **Osaka-Kobe-Kioto** tai **Osakan suurkaupunkialue**, on suurkaupunkialue Japanissa. Suurkaupunkialueen tärkeimmät kaupungit ovat Osaka, Kobe, Kioto ja Sakai, jonka lisäksi alueeseen kuuluu kymmeniä pienempiä kaupunkeja. Suurkaupunkialueen pinta-ala on 11 170 km² ja alueella asuu noin 19 miljoonaa asukasta. Tämä tekee siitä Japanin toiseksi suurimman suurkaupunkialueen heti Suur-Tokion jälkeen. Taloudeltaan suurkaupunkialue kuuluu maailman tärkeimpiin.

* OsakaOsaka
* KobeKobe
* KiotoKioto

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Megapolit |
| --- |
|  |
| Afrikka (3) | 
* Kairo
* Kinshasa
* Lagos

 |
|  |
| Aasia (28) | 
* Bangalore
* Bangkok
* Chengdu
* Chennai
* Chongqing
* Delhi
* Dhaka
* Hangzhou
* Hồ Chí Minh
* Hyderabad
* Istanbul
* Jakarta
* Kalkutta
* Kanton
* Karachi
* Keihanshin
* Lahore
* Metro Manila
* Mumbai
* Nagoya
* Peking
* Soul
* Shanghai
* Shenzhen
* Teheran
* Tianjin
* Tokio
* Xiamen

 |
|  |
| Eurooppa (5) | 
* Istanbul
* Lontoo
* Moskova
* Pariisi
* Rein–Ruhr

 |
|  |
| Pohjois-Amerikka (3) | 
* Los Angeles
* México
* New York

 |
|  |
| Etelä-Amerikka (5) | 
* Bogotá
* Buenos Aires
* Lima
* Rio de Janeiro
* São Paulo

 |

 |
**Anárion** on fiktiivinen henkilö J. R. R. Tolkienin kirjassa *Taru sormusten herrasta*.

Elämäkerta
----------

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Anárion (T.A.3119-3440) oli Elendilin toinen poika ja Isildurin veli. Hänen poikansa Meneldil oli viimeinen mies, joka syntyi Númenorissa. Yhdessä isänsä ja veljensä kanssa hän oli *elendili*n johtaja, eli niiden Númenorlaisten jotka vastustivat kuningas Ar-Pharazônin päätöstä hyökätä Valinoriin.

Númenorin uppoamisen jälkeen Elendil nousi maihin pohjoisessa, Lindonin lähellä, ja perusti sinne Arnorin valtakunnan, mutta Isildur ja Anárion laskivat maihin etelämpänä Keski-Maassa, perustaen Gondorin valtakunnan. Kumpikin valtakunta lähti kasvamaan jo tunnetuista Númenorlaisista kaupungeista, Pelarginista ja Belfalastista (myöhemmin tunnettu nimellä Dol Amroth). 

Anárion oli aluksi vastuussa Gondorin johtamisesta: hän perusti Minas Anorin ja Minas Ithilin kaupungit, kuten myös Osgiliathin sillan ja kaupungin. Minas Anor nimettiin auringon mukaan, mutta myös Anárionin oman nimen mukaan. Minas Ithil ja Ithilienin maakunta nimettiin kuun ja Isildurin mukaan. 

Sauron hyökkäsi jo aikaisin Gondoriin. Viimeisen Liiton Sodan aikana Anárion puolusti Gondoria, sillä aikaa kun hänen veljensä pakeni pohjoiseen isänsä ja haltioiden luo. Anárion puolusti Gondoria hyvin, siihen asti että Isildur, Elendil ja Gil-galad saapuivat joukkoineen. Anárion taisteli kunniakkaasti Dagorladin Taistelussa ja Barad-dûrin piirityksessä, mutta kaatui 3440 Toista Aikaa, kun suuri kivi putosi hänen päälleen Mustasta Tornista. Anárionilla oli neljä lasta: kolme ensimmäistä olivat tyttäriä, mutta neljäs oli poika, Meneldil. 

Lopulta Isildur antoi Meneldillin hallita Gondoria sillä välin kun hän oli pohjoisessa.
Kun Isildur ja hänen vanhimmat poikansa olivat kuolleet, nuorin poika ei halunnut Gondorin kruunua, joten Meneldilistä tuli Gondorin hallitsija.

Anárionin linja hitaasti haipui ja katosi ajan saatossa, kunnes hallitsevat Käskynhaltiat tulivat valtaan, jolloin yksikin Anárionin jälkeläinen saattoi vaatia kruunua itselleen. Tämä tapahtuma päästi Aragorn II:n sekä Arnorin että Gondorin kuninkaaksi.

Lähteet
-------

* Tolkien, J.R.R.: *Taru Sormusten Herrasta*, s. 898-9. Suomentanut Kersti Juva, Eila Pennanen, runot suom. Panu Pekkanen. WSOY, 1987. ISBN 951-0-14098-8.
Lordi Dunmore, Joshua Reynoldsin maalaama muotokuva vuodelta 1765.
**John Murray, Dunmoren neljäs jaarli** (n. 1730 – 25. helmikuuta 1809 Ramsgate, Kent) oli brittiläinen virkamies, joka toimi Pohjois-Amerikassa Virginian provinssin kuvernöörinä vuosina 1771–1775 eli aivan Amerikan vallankumouksen alla.

Hän oli William Murrayn, Dunmoren kolmannen jaarlin vanhin poika, ja hän peri isänsä aatelisarvon vuonna 1756. Dunmore kuului parlamentin ylähuoneeseen vuosina 1761–1770. Hänet nimitettiin 1770 New Yorkin ja seuraavana vuonna Virginian provinssin kuvernööriksi. Dunmore oli huolissaan Virginian länsirajan turvaamisesta ja kiinnostunut sen länsipuolisten alueiden valtaamisesta, joten vuonna 1774 hän lähetti 3 000 miestä kukistamaan Ohiojoen laaksossa asuneita shawnee-intiaaneja. Sotaretki tunnetaan lordi Dunmoren sotana.

Vallankumouksen lähetessä lordi Dunmoren arvovalta Amerikan siirtokuntalaisten parissa väheni tasaisesti. Hän hajotti Virginian edustajakokouksen vuosina 1772, 1773 ja 1774, koska siellä ilmaistut poliittiset mielipiteet olivat liian radikaaleja. Kun hän huhtikuussa 1775 takavarikoi Virginian ruutivaraston, siirtokuntalaiset nousivat aseelliseen kapinaan ja syrjäyttivät hänet. Dunmore joutui pakenemaan englantilaiseen sotalaivaan, mistä käsin hän julisti Virginiaan poikkeustilan ja lupasi vapautuksen brittijoukkoihin liittyville orjille. Dunmoren joukot kärsivät tappion siirtokuntalaisille Great Bridgen taistelussa vuoden 1775 lopussa. Tämän jälkeen hän käski laivansa 1. tammikuuta 1776 pommittamaan Norfolkin kaupunkia, joka sen seurauksena paloi. Dunmore palasi Englantiin heinäkuussa 1776. Hän palasi ylähuoneeseen ja toimi vielä 1787–1796 Bahaman kuvernöörinä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  John Murray, 4th earl of Dunmore (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 16.2.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Heinrich Zöllner
**Heinrich Zöllner** (4. heinäkuuta 1854 – 8. toukokuuta 1941) oli saksalainen säveltäjä ja kapellimestari.

Zöllner opiskeli Salomon Jadassohnin ja Ernst Friedrich Richterin johdolla. Hän toimi musiikkijohtajana Tarton yliopistossa vuosina 1878–1885. Vuosina 1902–1906 Zöllner työskenteli Leipzigin konservatorion sävellysprofessorina, ja vuosina 1907–1912 hän johti oopperoiden esityksiä Antwerpenissä. Zöllnerin omaan tuotantoon kuuluu esimerkiksi kymmenen oopperaa (kuten *Faust*, 1887; *Die versunkene Glocke*, 1899) ja viisi sinfoniaa. Eräs hänen omaksumiensa vaikutteiden lähteistä oli Richard Wagner.

Zöllnerin isä oli säveltäjä-kuoronjohtaja Carl Friedrich Zöllner.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Otavan Musiikkitieto A–Ö, uudistetun laitoksen 1. painos (1997), toim. Keijo Virtamo, s. 497
2. 1 2  Heinrich Zöllner (1854-1941) Bibliothèque nationale de France

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee kulttuuritaloa. Mineraalia käsitellään artikkelissa korundi.*

Kulttuuritalo Korundi
Kulttuuritalo Korundin konserttisali
**Kulttuuritalo Korundi** on Rovaniemen vuonna 2011 avattu Kulttuuritalo, jonka tilat on kunnostettu vuonna 1933 rakennetusta postiautovarikosta. Postiautovarikko on yksi harvoista toisessa maailmansodassa säilyneitä rakennuksista Rovaniemellä. Rovaniemen taidemuseo toimi jo aiemmin osassa entistä varikkoa, jotka kunnostettiin vuosina 2009–2011 uudeksi kulttuuritaloksi muun muassa Euroopan aluekehitysrahaston rahoittaman projektin avulla. Sisäpihalle rakennettiin uudisrakennuksena erillinen monitoimisali, joka on Rovaniemen kaupunginorkesteri – Lapin kamariorkesterin kotisali. Soittajilla on uudessa talossa harjoitustilat. Rovaniemen taidemuseolle lisättiin näyttelytilaa, taidevarastoja ja toimistotiloja. Korundi avattiin toukokuussa 2011.

Postiautovarikko on rakennettu 1930-luvun alkupuolella. Se on kaksikerroksinen, pitkänomainen punatiilinen rakennus, jonka pohjoispuolella on raunioiden purkutiilistä rakennettu laajennus, johon vuonna 1986 avattiin professori Juhani Pallasmaan suunnitelmien mukaan tehdyt taidemuseon tilat. Lapinkävijäntielle avautuvan pääoven edessä on neljä graniittipylvästä.

Korundi sai nimensä yleisölle suunnatun nimikilpailun tuloksena. Lapissa esiintyy hyvälaatuisena mineraalia korundia, jota tavataan usein kultahuuhdonnassa. 

Rakennuksen kokonaispinta-ala on 5 300 m².

Lähteet
-------

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Talvitie, Marjukka: Korundi on loppusilausta vailla valmis  6.6.2012. Yle. Viitattu 30.6.2016.
3. 1 2 3 4  Kulttuuritalo Korundi Kulttuuritalo Korundi. Viitattu 30.6.2016.
4. ↑  Yle.fi[vanhentunut linkki] viitattu 17.9.2011

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kulttuuritalo Korundi** Wikimedia Commonsissa
**Ioánnis "Giánnis" Bouroúsis** (kreik. Ιωάννης "Γιάννης" Μπουρούσης, s. 17. marraskuuta 1983 Kardítsa) on kreikkalainen koripalloilija.

Ura
---

Bouroúsis aloitti koripallon vasta lukio-iässä. Ensimmäinen koripalloseura oli kotikaupungin Gimnastikos Sillogos Karditsas. Vuonna 2000 hän päätti tehdä uralleen tärkeän liikkeen ja liittyi AEK Ateenan miehistöön, jossa hän pelasi ensimmäisen pelinsä kaudella 2002–2003. Kautta 2008–2009 moni pitää Bouroúsiksen läpimurtokautena. Kauden jälkeen hänet valittiinkin Euroliigan ykköstähdistöön.

Vuonna 2009 Bouroúsis teki Olympiakosin kanssa kolmen vuoden jatkosopimuksen, vaikka San Antonio Spurs oli osoittanut myös kiinnostuksensa. Hän pelasi seurassa vuoteen 2011 asti, kunnes siirtyi italialaiseen Olimpia Milanoon.

Bouroúsis päätti maajoukkueuransa vuoden 2015 EM-kilpailuihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Biography bourousis.gr.  Arkistoitu 5.9.2009. Viitattu 20.7.2009. (englanniksi)
2. ↑  Bourousis, Ioannis Euroliiga. Viitattu 20.7.2009. (englanniksi)
3. ↑  Interview: Ioannis Bourousis, Olympiacos  22.4.2009. Euroliiga. Viitattu 20.7.2009. (englanniksi)
4. ↑  2008-09 All-Euroleague, MVP announced  2.5.2009. Euroliiga. Viitattu 20.7.2009. (englanniksi)
5. ↑  Olympiacos locks up Bourousis  22.6.2009. Euroliiga. Viitattu 20.7.2009. (englanniksi)
6. ↑  Πρώτο βήμα... θετικό  6.6.2009. Gazzetta.  Arkistoitu 17.7.2009. Viitattu 20.7.2009. (kreikaksi)
7. ↑  Milano inks Bourousis for two years  9.7.2011. Euroliiga. Viitattu 9.7.2012. (englanniksi)
8. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (kreikaksi)
* Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)

Kreikan joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2005
4 Papaloukás ·
5 Spanoúlis ·
6 Zísis ·
7 Bouroúsis ·
8 Vasilópoulos ·
9 Fótsis ·
10 Chatzivréttas ·
11 Ntikoúdis ·
12 Tsartsarís ·
13 Diamantídis ·
14 Papadópoulos ·
15 Kakioúzis  

Päävalmentaja Giannákis

Kreikan joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2009
4 Kalampokis ·
5 Bouroúsis ·
6 Zísis ·
7 Spanoúlis ·
8 Calathes ·
9 Fótsis ·
10 Printezis ·
11 Glyniadákis ·
12 Kaimakoglou ·
13 Koufos ·
14 Perperoglou ·
15 Schortsanítis  

Päävalmentaja Kazlauskas
**Anytos** (m.kreik. Ἄνυτος, lat. *Anytus*; 400-300 lukujen eaa. vaihde) oli antiikin kreikkalainen käsityöläinen ja poliitikko, joka oli kotoisin Ateenasta. Hän oli yksi Sokrateen syyttäjistä tämän oikeudenkäynnissä vuonna 399 eaa.

Elämä
-----

### Käsityöläisenä ja poliitikkona

Anytos oli Anthemionin poika. Hänen isänsä kerrotaan ansainneen hyvin nahkurina, ja siirtäneen ammatin pojalleen. Peloponnesolaissodan aikana Anytos toimi strategoksena. Vuonna 409 eaa. hänet tiedetään lähetetyn Pylokseen vapauttamaan sen spartalaisten vallasta 30 laivalla. Tehtävä kuitenkin epäonnistui, ja hänet haastettiin oikeuteen. Diodoroksen ja Plutarkhoksen mukaan hän vältti kuolemantuomion vain lahjomalla tuomarit.

Anytos vaikuttaa kuitenkin saaneen suosiota toiminnallaan Ateenan politiikassa. Hänen tiedetään olleen kaupungin demokraattisen hallinnon johtavia tukijoita, niitä oligarkkisia voimia vastaan, jotka olivat olleet kolmenkymmenen tyrannin hallinnon takana. Tyrannian aikana, vuonna 404 eaa. hänet ajettiin maapakoon, ja Lysias mainitsee hänet maanpakolaisten johtajana Fylessä.

### Osallistuminen Sokrateen oikeudenkäyntiin

Anytos osallistui Sokrateen oikeudenkäyntiin vuonna 399 eaa. Platonin *Sokrateen puolustuspuheessa* Sokrates sanoo Anytoksen syyttäneen häntä loukkaantuneena poliitikkojen ja käsityöläisten puolesta. Platonin *Sokrateen puolustuspuheen* lisäksi Anytos mainitaan Platonin dialogissa *Menon*, sekä Ksenofonin *Muistelmissa* ja *Sokrateen puolustuspuheessa*.

Anytoksen vihamielisyys Sokratesta kohtaan vaikuttaa olleen osin ammatillista ja osin henkilökohtaista, ja hänellä vaikuttaa olleen ainakin kaksi syytä syyttää Sokratesta. Ensiksi, Sokrates kritisoi jatkuvasti Ateenan demokraattista hallintoa, jossa Anytos toimi. Anytos on voinut katsoa, että Sokrateen kritiikki on ollut uhka Ateenaan lyhyen tyrannian jälkeen palautetulle demokratialle. Toiseksi, Sokrates opetti Anytoksen poikaa, ja Anytos ehkä syytti Sokratesta tämän mielen myrkyttämisestä ja siitä, että poika oli poikennut isän kaavailemalta urapolulta. Ksenofonin mukaan pojasta tuli juoppo.

Diogenes Laertioksen mukaan ateenalaiset ajoivat Anytoksen maanpakoon sen jälkeen, kun olivat alkaneet katua Sokrateelle langetettua kuolemantuomiota.

Lähteet
-------

1. 1 2  Platon: *Sokrateen puolustuspuhe* 18b, 23e.
2. 1 2 3 4  Smith, William: *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, s. 220. Osa I. Boston: Little, Brown and Company, 1859. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Plato; Burnet, John (toim.): *Plato's Euthyphro, Apology of Socrates, and Crito*, s. 74. Clarendon Press, 1977.
4. ↑  Ksenofon: *Sokrateen puolustuspuhe* 29-31.
5. ↑  Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit* II.43.
**Jan Langedijk** (27. heinäkuuta 1910 Oudkarspel – 3. joulukuuta 1981 Beemster) oli alankomaalainen pikaluistelija.

Langedijk aloitti kansainvälisen uransa vuonna 1933, jolloin hän osallistui ensimmäisen kerran MM-kisoihin. Viimeisen kerran hän edusti Hollantia EM- ja MM-kisoissa talvella 1949. Hän saavutti parhaat sijoituksensa MM-kisoissa vuonna 1938 kahdeksannella sijalla ja EM-kisoissa vuonna 1937 sijoittumalla myös kahdeksanneksi.

Langedijk osallistui kaksi kertaa olympialaisiin. Garmisch-Partenkirchenin vuoden 1936 kisoissa hän sijoittui neljänneksi 5 000 metrillä ja kuudenneksi 10 000 metrillä. Sodan jälkeisissä St. Moritzin vuoden 1948 kisoissa hän oli viides 5 000 metrillä ja kuudes 10 000 metrillä.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähde: 

* 500 metriä: 45,0
* 1 000 metriä: 1.43,6
* 1 500 metriä: 2.20,1
* 3 000 metriä: 4.58,2
* 5 000 metriä: 8.24,2
* 10 000 metriä: 17.28,2

Lähteet
-------

1. ↑  Jan Langedijkin pikaluistelusijoitukset SpeedSkatingStats. Viitattu 18.2.2015. (englanniksi)
2. ↑  Jan Langedijkin olympiasijoitukset Sports Reference LLC.  Arkistoitu 22.7.2009. Viitattu 18.2.2015. (englanniksi)
3. ↑  Jan Langedijk SpeedSkatingnews-tietokannassa speedskatingnews. Viitattu 18.2.2015. (saksaksi)