recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kaarlo Juhana (Hannu) Inberg** (16. huhtikuuta 1877 Ahlainen – 2. toukokuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen juristi, pankki- ja vakuutusmies, maanviljelijä sekä valtiopäivämies. 

Inbergin vanhemmat olivat maanviljelijä Fredrik Johan Inberg ja Helena Josefina Forsell ja puoliso vuodesta 1906 Anna Matilda Myrberg. Inberg tuli ylioppilaaksi Porin lyseosta 1896 ja suoritti oikeustutkinnon 1900, varatuomarin arvon hän sai 1903. Hän harjoitti maanviljelystä omistamallaan tilalla vuodesta 1896 ja toimi Kansallis-Osake-Pankin Porin konttorin johtajana 1908–1917 ja pankin hypoteekkiosaston johtajana 1917–1920. Ahlaisten Säästöpankin kamreeri Inberg oli 1901–1916 ja Porissa hänellä oli asianajotoimisto 1909–1916. Inberg työskenteli myös vakutuusyhtiöiden Pohjola, Kullervo ja Osmo johtajana. Hän oli Porin kaupunginvaltuuston jäsen 1912–1916, valtuuston puheenjohtajana hän toimi 1914. Inberg oli talonpoikaissäädyn edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1934, ss. 249–250. (Viitattu 23.10.2020)
2. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 (Viitattu 23.10.2020)
3. ↑  60-vuotias. Varatuomari K. J. Inberg. *Helsingin Sanomat*, 16.4.1937, s. 6.
4. ↑  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 101–102. Helsinki: Otava, 1926.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Julius Plücker** (16. kesäkuuta 1801 Elberfeld, Saksa – 22. toukokuuta 1868 Bonn, Saksa) oli saksalainen fyysikko ja matemaatikko, joka antoi perustavanlaatuisen panoksen analyyttiseen geometriaan sekä katodisäteiden tutkimukseen.

Ura
---

Kouluttauduttuaan Düsseldorfissa sekä Bonnin, Heidelbergin ja Berliinin yliopistoissa hän lähti vuonna 1823 Pariisiin, jossa hän joutui ranskalaisen geometrisen koulukunnan vaikutuksen alaiseksi, jonka perustaja Gaspard Monge oli vasta hiljattain kuollut. Plücker tuli vuonna 1829 matematiikan ylimääräiseksi professoriksi Bonniin, vuonna 1834 vakinaiseksi professoriksi Halleen ja vuonna 1836 matematiikan ja fysiikan professoriksi Bonniin.

Plücker on matemaattisilla tutkimuksillaan edistänyt etenkin analyyttisen geometrian kehitystä. Viivojen ja pintojen yhtälöille hän keksi lyhennetyn merkitsemistavan, joka johti laajennettuun koordinaatti-käsitteeseen. Plücker on myös keksinyt hänen mukaansa nimitetyt kaavat, joiden avulla singulaariset pisteet voidaan määrittää, sekä luokitellut kolmannen ja neljännen asteen käyrät.

Vuodesta 1847 alkaen Plücker rupesi omistamaan aikansa fysikaaliseen tutkimustyöhön toimien magnetismin, sähköopin ja spektroskopian alalla. Hänen aloitteestaan ja ohjeidensa mukaan Heinrich Geissler valmisti sähkövaloilmiöiden havaitsemiseksi ohennetussa kaasussa soveliaan niin sanotun Geisslerin putken, joka oli eräänlainen loisteputki.

Euroopan eri tiedeyhteisöjen Plückerille myöntämien lukuisten kunnianosoitusten joukossa oli Copley-mitali, jonka Royal Society myönsi hänelle kaksi vuotta ennen hänen kuolemaansa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Julius Plücker *Encyclopedia Britannica*.  1911. Viitattu 6.11.2021.
2. 1 2 3 4  Julius Plücker *Tietosanakirja*.  1909-1922. Viitattu 6.11.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Julius Plücker** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Mihail Pavlovits Duhanov** (14. heinäkuuta 1896 Kiova – 1969), oli neuvostoliittolainen komentaja, joka otti osaa talvisotaan ja joka toimi alkuun Neuvostoliiton 9. armeijan komentajana.

Henkilökuva
-----------

Mihail Duhanov syntyi Ukrainassa vuonna 1896. Hän valmistui tsaarin armeijan vänrikkikoulusta vuonna 1916. Duhanov yleni ensimmäisen maailmansodan aikana luutnantiksi ja palveli muun muassa tiedusteluosaston päällikkönä. Venäjän sisällissodan aikana Duhanov oli lyhyen aikaa Etelän rintaman 14. armeijan tiedusteluosaston päällikkö. Hän valmistui Sota-akatemiasta vuonna 1921 ja toimi vuosina 1922–1931 ratsuväessä prikaatin, divisioonan ja armeijakunnan esikuntapäällikkönä. Duhanov oli Panssarikoulun johtaja vuosina 1934–1936.

Talvisota
---------

Duhanov toimi talvisodan alusta Neuvostoliiton 9. armeijan komentajana. Sen tehtävänä oli edetä Vienan Kemin kohdalta kohti Oulua ja näin katkaista Suomi kahtia, jolloin Suomi olisi menettänyt maayhteyden Ruotsiin. 9. armeijan suunnitelmat eivät kuitenkaan onnistuneet Suomussalmen, Kuhmon ja Raatteentien taisteluissa.

Heikosti sujuneiden taisteluiden myötä Duhanov menetti virkansa 9. armeijan komentajana 22. joulukuuta 1939. Tilalle 9. armeijan komentajaksi tuli armeijakunnankomentaja Vasili Tšuikov. Duhanov siirrettiin Neuvostoliiton puolustusasiain kansankomissariaatin kaaderiosaston käyttöön.

Talvisodan jälkeen
------------------

Talvisodan jälkeen Duhanov vastasi 9. toukokuuta 1940 alkaen Leningradin sotilaspiirin sotakouluista sotilaspiirin komentajan sijaisen virassa. Saksan Neuvostoliittoon hyökkäyksen alkaessa hän toimi aluksi Pohjoisen rintaman täydennysjoukkojen päällikkönä ja Leningradin rintaman 10. jalkaväkidivisioonan komentajana. Duhanov määrättiin 5. lokakuuta 1942 Leningradin rintaman alaisen Nevan operatiivisen ryhmän komentajaksi ja 9. lokakuuta 1942 alkaen 67. armeijan komentajaksi. Sodan loppuvaiheessa hän toimi 3. Ukrainan rintaman 8. kaartinarmeijan komentajan sijaisena. 

Sotien jälkeen Duhanov oli vuosina 1945–1953 Leningradin sotilaspiirin sotakouluista vastanneen osaston johtajana. Hän erosi vakinaisesta palveluksesta terveydellisistä syistä 16. huhtikuuta 1953 ja kuoli vuonna 1969.

Lähteet
-------

* Raunio, Ari; Kilin, Juri: *Itsenäisyyden puolustajat, Sodan taisteluja 1, Talvisota*. Weilin+Göös, 2005. ISBN 951-593-927-5.
**BMW 003** on yksi maailman ensimmäisistä aksiaalista kompressoria käyttävistä suihkumoottoreista ja toinen tuotantoon ehtinyt Junkers Jumo 004:n ohella ennen toisen maailmansodan loppua.

Kehitys
-------

Moottorin kehitys alkoi vuonna 1934. Käytännön sovelluksien piti odottaa kunnes riittävä lentonopeus voitiin saavuttaa, joka tapahtui vuosina 1938–1939.
Prototyyppejä valmistettiin vuosien 1939 ja 1941 välillä kymmenen kappaletta. Moottorilla suoritettiin koelentoja Messerschmitt Me 262:ssa vuonna 1942. Moottoria valmistettiin noin 3 500 kappaletta ennen sodan loppua.

Tekniset tiedot
---------------

Moottorissa oli 7-vaiheinen aksiaalinen kompressori ja yksivaiheinen turbiini.

Muut tiedot:

* työntövoima: 6 894 N
* paino: 624 kg

Muut versiot
------------

Sodan jälkeen moottoria käytettiin neuvostoliittolaisessa MiG-9:ssä nimellä Tumansky RD-20. Japanissa oli omia suunnitelmia turbojettimoottorin kehittämiseksi, mutta nämä peruttiin ja korvattiin BMW 003:een perustuvilla suunnitelmilla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  BMW 003 Turbojet Engine Smithsonian National Air and Space Museum.  Arkistoitu 17.4.2019. Viitattu 17.4.2019.
2. ↑  Junkers Jumo 004 Turbojet *aviation-history.com*. Viitattu 14.4.2019.
3. 1 2  BMW 003 Turbojet *aviation-history.com*. Viitattu 17.4.2019.
4. ↑  Rudolph C Schulte: Design Analysis of BMW 003 Turbojet *legendsintheirowntime.com*.  Arkistoitu 29.9.2018. Viitattu 17.4.2019.
5. ↑  Mikoyan-Gurevich MiG-9 (Fargo) Military Factory. Viitattu 17.4.2019.
6. ↑  R. M. Salter, JR: Japanese jet engines *airpages.ru*.  marraskuu 1945. Viitattu 17.4.2019.
**Amerikkalainen sydänmato** (*Dirofilaria immitis)* on nisäkkäiden sydämessä loisiva, sydänmatotaudin aiheuttava sukkulamatolaji. Se on erityisesti koiran loinen, mutta tartuntoja on tavattu harvakseltaan myös kissalla, sudella, kojootilla, ketulla, fretillä, merileijonilla ja majavalla sekä erittäin harvoin myös ihmisellä. Ihmisellä loinen ei kykene kasvamaan toukkamuodosta madoksi, mutta se voi aiheuttaa keuhkoihin kystiä, jotka keuhkokuvassa näyttävät kasvaimilta.*lähde?*

Tartunnan saa ainoastaan madon toukkamuotoja sisältävän hyttysen imiessä uhrista verta; eläimet eivät suoraan voi tartuttaa toisiaan.

Sydänmatotautia on perinteisesti pidetty trooppisten alueiden ongelmana, mutta loiset ovat levinneet yhä pohjoisemmille vyöhykkeille. Euroopassa sydänmatotautia esiintyy erityisesti Välimeren maissa (Italiassa, Espanjassa, Portugalissa ja Etelä-Ranskassa). Tautia esiintyy myös muun muassa Australiassa ja Japanissa.

Sydänmato voi täysikasvuisena olla yli 30 cm pitkä. Madot elävät keuhkovaltimossa ja harvemmin myös sydämen oikeassa puoliskossa. Loisen kasvu isäntäeläimen verenkierrossa toukasta täysikasvuiseksi kestää yli puoli vuotta.

Sydänmatotartunta aiheuttaa tyypillisesti sydämen oikean puoliskon laajenemisen ja seinämän paksuuntumisen sekä hengitystieoireita. Lisäksi kroonisen verenkiertohäiriön seurauksena maksa voi vaurioitua. Tartunta voi vaurioittaa myös munuaisia. Oireita ei välttämättä ilmene, ja siksi tartuntaa voi olla vaikea diagnosoida. Pahimmassa tapauksessa sydänmatotauti aiheuttaa eläimen äkillisen kuoleman.

Tartuntaa voidaan ehkäistä reseptilääkkeillä.

Katso myös
----------

* Ranskalainen sydänmato

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Koirauutiset Seppo Saari: Uskaltaako koiran kanssa matkustaa? – loisriskit ulkomaanmatkoilla. Viitattu 30.5.2010. (Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Orion Pharma Pyörömadot. Viitattu 30.5.2010.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q134669
* Wikispecies: Dirofilaria immitis
* AFD: Dirofilaria\_immitis
* BOLD: 26692
* EoL: 2922951
* EUNIS: 250825
* Fauna Europaea: 391691
* Fauna Europaea (new): 228f50ec-078e-43db-aca1-7f84ccf0fda1
* GBIF: 5188737
* iNaturalist: 494037
* IRMNG: 11235351
* NCBI: 6287
* NZOR: b42e46e4-f471-41ed-a26c-ff89ce0f2d62
* Observation.org: 827190
* OBIS: 1425437
* WoRMS: 1425437

 |

 |
**Utrakvistit** (lat. *utraque* "kumpikin kahdesta"), jotka tunnettiin myös nimellä **kalikstiinit** (lat. *calix* "malja"), olivat Jan Husin perustaman uskonpuhdistusliike hussilaisuuden kannattajia. Utrakvistien mukaan maallikoiden tuli saada papiston tavoin ehtoollisessa sekä leipää että viiniä. Tästä vaatimuksesta he saivat nimensä. Utrakvistit olivat husilaisuuden suuntauksista maltillisempi, ja he pyrkivät pitämään ystävälliset välit katoliseen kirkkoon, toisin kuin radikaalit taboriitit. Tällä perusteella Baselin kirkolliskokous julisti utrakvistit vuonna 1433 aidoiksi kristityiksi. Vuonna 1434 utrakvistit liittyivät katolisten joukkoihin Lipanyn taistelussa lyödäkseen taboriitit. Utrakvistien tuella uskonkiihkoiset talonpoikaisjoukot pystyttiin lopulta kukistamaan Böömin kansalaissodassa (1420–1436). Rooman kirkko lakkasi kuitenkin tukemasta utrakvisteja, kun nämä perustivat oman kirkkokuntansa. Utrakvistit ja kaikki muut protestanttiset lahkot julistettiin vuonna 1620 Böömissä lainsuojattomiksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Utraquist *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 16.11.2021. (englanniksi)
2. ↑  Utrakvistit *Pieni Tietosanakirja / IV. San Remo - Öölanti /1025-1026*. Project Runeberg. Viitattu 16.11.2021.
3. ↑  Hussilaiset *Pieni Tietosanakirja / I. A - Isonzo /1287-1288*. Project Runeberg. Viitattu 16.11.2021.
**Williams FW45** oli Formula 1 -talli Williamsin käyttämä auto kaudella 2023. Autolla kilpailivat Logan Sargeant ja Alexander Albon.

Formula 1 -tulokset
-------------------

**Lihavointi** tarkoittaa paalupaikkaa, *kursivointi* kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.


| Kausi | Talli | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2023 | Williams | Mercedes | **P** |  | BHR | SAU | AUS | AZE | MIA | MON | ESP | CAN | AUT | GBR | HUN | BEL | NED | ITA | SIN | JPN | QAT | USA | MXC | SÃP | LVG | ABU | 28 | 7. |
| Yhdysvallat Logan Sargeant | 12 | 16 | 16† | 16 | 20 | 18 | 20 | Kesk. | 13 | 11 | 18† | 17 | Kesk. | 13 | 14 | Kesk. | Kesk. | 10 | 16† | 11 | 16 | 16 |
| Thaimaa Alexander Albon | 10 | Kesk. | Kesk. | 12 | 14 | 14 | 16 | 7 | 11 | 8 | 11 | 14 | 8 | 7 | 11 | Kesk. | 137 | 9 | 9 | Kesk. | 12 | 14 |
| Iso-Britannia Zak O’Sullivan |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | TD |

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Williams FW45** Wikimedia Commonsissa

Yhdistynyt kuningaskunta Williams Racing
**Perustajat:**  
Yhdistynyt kuningaskunta Frank Williams ·  Yhdistynyt kuningaskunta Patrick Head  
  

**Tallipäällikkö:**  
Yhdistynyt kuningaskunta James Vowles  
  

**Kilpakuljettajat:**  
2. Yhdysvallat Logan Sargeant ·  23. Thaimaa Alexander Albon  
  

**Testikuljettajat:**  
Yhdistynyt kuningaskunta Jamie Chadwick  
  

**Formula 1 -autot:**  

FW06 · 
FW07 · 
FW07B · 
FW07C · 
FW08 · 
FW08C · 
FW09 · 
FW09B · 
FW10 · 
FW11 · 
FW11B · 
FW12 · 
FW12C · 
FW13 · 
FW13B · 
FW14 · 
FW14B · 
FW15C · 
FW16 · 
FW16B · 
FW17 · 
FW17B · 
FW18 · 
FW19 · 
FW20 · 
FW21 · 
FW22 · 
FW23 · 
FW24 · 
FW25 · 
FW26 · 
FW27 · 
FW28 · 
FW29 · 
FW30 · 
FW31 · 
FW32 · 
FW33 · 
FW34 · 
FW35 · 
FW36 · 
FW37 · 
FW38 · 
FW40 · 
FW41 · 
FW42 · 
FW43 · 
FW43B · 
FW44 · 
FW45 · 
FW46  
  

**Frank Williams Racing Cars:**  

FW · 
FW04 · 
FW05  
  

**Muut autot:**  

BMW V12 LM
**Giuseppe Persiani** (11. syyskuuta 1799 Recanati – 13. elokuuta 1869 Pariisi) oli italialainen säveltäjä.

Persiani soitti nuorena viulua Rooman ja Napolin teatteriorkestereissa. Hänen opettajiaan olivat Niccolò Antonio Zingarelli ja Giacomo Tritto. Persiani oli vuodesta 1830 naimisissa oopperalaulaja Fanny Tacchinardi-Persianin kanssa. Hän saavutti suurta menestystä oopperallaan *Ines de Castro*, joka kantaesitettiin Napolissa vuonna 1835 ja josta järjestettiin sittemmin esityksiä eri puolilla Eurooppaa. Maria Malibran tulkitsi nimiroolin (Inês de Castro) ja Carl Czerny sävelsi pianoteoksen oopperan teemoihin.

Vuonna 1847 Persiani perusti Lontooseen italialaisen teatterin, jonka suosio jäi vaatimattomaksi.

Oopperoita
----------

* *Attila* (1827)
* *Eufemio di Messina* (1829, esitettiin myös nimillä *La distruzione di Catania* ja *I saraceni a Catania*)
* *Il solitario* (1829)
* *Ines de Castro* (1835)
* *Il fantasma* (1843)
* *L'orfana savoiarda* (1846)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Persiani, Giuseppe Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 9.3.2024 (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Persiani, Giuseppe Treccani, viitattu 9.3.2024 (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja
**Toivo William Haaki** (1. toukokuuta 1896 Hollola – 25. helmikuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen eri esikuntatehtävissä toiminut kenraalimajuri. 

Toivo Haakin vanhemmat olivat maanviljelijä Willehard Haaki ja Aura Salila ja puoliso vuodesta 1935 Signe Aune Stenfeldt. Haaki kävi kahdeksan luokkaa lyseota ja kauppaopiston vuonna 1917.

Hän osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten joukossa vääpelinä. Haaki kävi ilmatorjunnan opintoja mm. Englannissa ja Ranskassa 1920-luvulla ja kävi Sotakorkeakoulun 1931. Hän toimi 1918–1919 Tampereen rykmentissä joukkueenjohtajana ja Rannikkotykistörykmentti 3:ssa patterin päällikkönä 1920. Jääkäritykistörykmentissä hän toimi patterin päällikkönä ja patteriston komentajana 1921–1931 välisenä aikana. Vuosina 1932–1936 hän toimi aluejärjestössä esikuntapäällikkönä sekä yleisesikunnassa toimistopäällikkönä 1937–1938. Sotakorkeakoulussa hän työskenteli opettajana 1939–1940. Jatkosodan aikana hän toimi Päämajassa osasto- ja toimistopäällikkönä. Sodan jälkeen hänellä oli sotilaspiirin ja sotilasläänin komentajuuksia 1945–1946. Puolustusvoimien pääintendenttinä Haaki toimi 1947–1950, minkä jälkeen hän siirtyi liikealalle. 

*Sotateknillisen aikakauslehden* vastaava toimittaja Haaki oli 1924–1925. Everstiksi Haaki ylennettiin 22.12.1941 ja kenraalimajuriksi 1947.

Lähteet
-------

1. ↑  Kenraalimajuri T. W. Haaki kuollut (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 28.2.1962, HS Aikakone. Viitattu 7.3.2018.
2. 1 2  L. Arvi P. Poijärvi, Ilmari Havu, Mauno Jääskeläinen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1950*, s. 137-138. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1949.
3. ↑
Uusi ylioppilastalo, jonka viidennessä kerroksessa sijaitsee Humanisticumin hallinnoima Humanistiklusteri.
**Humanisticum ry** on vuonna 1966 perustettu Helsingin yliopiston humanistisen tiedekunnan tiedekuntajärjestö. Humanisticum ajaa humanistien etua yliopistolla, ylioppilaskunnassa ja yliopiston ulkopuolella sekä toimii linkkinä tiedekunnan ja ainejärjestöjen välillä. Humanisticumilla on 36 jäsenjärjestöä, joiden opintoaloilla opiskelee yhteensä noin 8 000 opiskelijaa.

Toiminta
--------

Humanisticum järjestää humanistiopiskelijoille yhteistä poikkitieteellistä toimintaa ja pyrkii edistää opiskelijoiden etua tiedekunnassa ja sen ulkopuolella. Humanisticum hallinnoi myös Humanistiklusterin tiloja, jotka sijaitsevat Uuden ylioppilastalon viidennessä kerroksessa. Humanisticum järjestää myös Humanistispeksiä.

Historia
--------

Humanisticum perustettiin vuonna 1966 Helsingin yliopiston silloisen historiallis-kielitieteellisen osaston opiskelijoiden kattojärjestöksi. Virkailijakunta muodostui alkuvuosina vain kahdesta luottamusmiehestä, jotka hoitivat tiloihin liittyviä asioita. Yhdistysmuotoiseksi Humanisticum järjestäytyi 3. helmikuuta 1967. Vuosina 1978–1988 Humanisticumilla oli hyvin vähän toimintaa, mutta opintoasioihin kohdistuva aktiivisuus voimistui 80-luvun loppua kohden, mikä näkyi Humanisticumin uutena elvyttämisenä. Humanisticumin oma lehti *Metateesi* ilmestyi ensi kertaa vuonna 1989 ja aluksi se oli lähinnä filosofian opiskelijoiden teoreettinen temmellyskenttä. Metateesiä julkaistiin vuoteen 1996 saakka. 1990-luvulla tärkeimmäksi toimintamuodoksi muodostui keväisin järjestetty "Humanismin päivä" illanviettoineen.

Aiheesta muualla
----------------

Humanisticumin verkkosivut

Humanistispeksin verkkosivut

Lähteet
-------

1. ↑  Yhdistys – Humanisticum *humanisticum.fi*. Viitattu 9.3.2024.
2. ↑  Historia – Humanisticum *humanisticum.fi*. Viitattu 9.3.2024.
3. ↑  Humanistisen tiedekunnan ainej�rjest�jen historiaa *www.mv.helsinki.fi*. Viitattu 9.3.2024.
4. ↑  Minne mennä tänään | 5. huhtikuuta Humanistien päivää... *Helsingin Sanomat*.  5.4.1995. Viitattu 9.3.2024.
**Fort Rouge** oli linnoitus Kanadassa, Assiniboinejoen rannalla lähellä nykyistä Winnipegin kaupunkia. Linnoituksen tarkka paikka ei ole tiedossa. Nimi (ransk. *"Fort Rouge"*) tarkoittaa *punaista linnoitusta*.

Vuonna 1738 Sieur Louis Damours de Louvieres rakensi linnoituksen Pierre La Vérendryelle ja hänen pojilleen Louis-Josephille ja Francoislle. Hän jatkoi pian matkaansa kauemmaksi länteen Assiniboinejokea pitkin, jossa hän rakensi uuden Fort La Reinen linnoituksen. Linnoitus toimi lähinnä etappina matkoilla kauemmas länteen ja se hylättiin jo 1749.

Ranskalaisten läntisten joukkojen komentaja Jacques Legardeur de Saint-Pierre vietti alueella 1752-1753 talven ja tiettävästi uudelleenrakensi linnoituksen samalle paikalle. Tutkimusten mukaan linnoitus olisi sijainnut joen pohjoisrannalla. Tieto on tosin kiistanalainen, sillä toisten tutkimusten mukaan linnoitus olisi sijainnut etelärannalla.

North West Company rakensi vuonna 1807 Fort Gibraltarin linnoituksen Redjoen ja Assiniboinejoen yhtymäkohtaan.

Winnipegin kaupunginosa Fort Rouge on saanut nimensä linnoituksen mukaan.
**August Fridolf Peltonen** (23. lokakuuta 1870 Vesilahti – 20. elokuuta 1952 Nurmijärvi) oli suomalainen teologian tohtori, kirkkoherra ja professori.

Peltosen vanhemmat olivat maanviljelijä Johan August Peltonen ja Emma Susanna Hietaniemi. Hän pääsi ylioppilaaksi 1889 Hämeenlinnan lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1892 sekä suoritti teologisen erotutkinnon 1894. Peltonen vihittiin papiksi 1894. Hän valmistui vielä teologian kandidaatiksi 1899, teologian lisensiaatiksi 1906 ja teologian tohtoriksi 1907. Peltonen opiskeli teologiaa Uppsalassa 1897 sekä Berliinissä ja Hallessa vuonna 1900.

Peltonen oli Suomen lähetyskoulun opettajana 1901–1906, Helsingin yliopiston raamatun alkukielten apulaisena 1907–1917 ja 1931–1936, Mikkelin maaseurakunnan kirkkoherrana 1917–1931 sekä toimi Savonlinnan tuomiokapitulin asessorina 1920-1923, Viipurin tuomiokapitulin asessorina 1927–1930 ja Mikkelin rovastikunnan lääninrovastina 1924–1931. Hän sai professorin arvon 1940.

Peltonen oli naimisissa vuodesta 1904 voimistelunopettaja Tyyne Pohjalan kanssa. Peltosen veli oli oikeusneuvos, kansanedustaja Johannes Peltonen. August ja Johannes Peltonen omistivat vuodesta 1910 alkaen Raalan kartanon Nurmijärvellä.

Julkaisuja
----------

* *Lutherin katekismuksien wuosisataismuisto 1529-1929*; kirj. Jaakko Gummerus, Aug. F. Peltonen, J. W. Wallinheimo. Otava 1929

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. 1 2 3 4  Aikalaiskirja 1934
3. 1 2 3  Peltonen, August Fridolf. Suomen papisto 1800–1920 -verkkojulkaisu. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2017 (viitattu 14.5.2021)
4. ↑  Geni.com : August Fridolf Johansson Peltonen
Lindholm
**Eino Armas Lindholm** (16. lokakuuta 1890 Pori. – 11. lokakuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen pianisti ja pianopedagogi.

Henkilöhistoria
---------------

Eino Lindholmin vanhemmat olivat valtioneuvos Johan Agathon Lindholm ja Emilia Hildegrad Eklund.Ylioppilaaksi Lindholm tuli vuonna 1909. Hän opiskeli Helsingin musiikkiopistossa 1906–1910 opettajanaan muun muassa Elli Rängman-Björlin, Berliinin musiikkiakatemiassa 1910–1911 ja 1918 sekä Pariisin École normale de musiquessa 1929 Alfred Cortot'n oppilaana. Lisäksi häntä opettivat Rudolf Breithaupt 1911–1912 ja Teresa Carreño 1913–1914. Lindholm esiintyi Suomessa, Ruotsissa ja Saksassa soolopianistina ja orkesterisolistina. Sen ohella hän oli arvostettu pianonsoitonopettaja Helsingin konservatoriossa 1912–1941 ja Sivistysjärjestöjen kansankonservatoriossa 1924–1941.

Oppilaita
---------

* Antti Koskinen
* Martti Paavola

Lähteet
-------

1. 1 2  Aikalaiskirja 1934, s. 401 (Viitattu 21.10.2018)
2. 1 2  Kuka kukin oli. (Viitattu 21.10.2018)
3. ↑  *Otavan iso musiikkitietosanakirja,* Otava 1976–1979, ISBN 951-1-02380-2.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
Eduard von Capelle
**Eduard von Capelle** (10. lokakuuta 1855 Celle – 23. helmikuuta 1931 Wiesbaden) oli saksalainen amiraali, joka toimi Saksan laivastoministerinä ensimmäisen maailmansodan jälkipuolella 1916–1918.

Capelle aloitti uransa laivaston aliluutnanttina vuonna 1876 ja vuodesta 1891 hän palveli laivastoministeriössä. Hänestä tuli 1906 kontra-amiraali, 1909 vara-amiraali ja 1913 amiraali sekä 1904 ministeriön osastopäällikkö ja 1914 alivaltiosihteeri. Capelle oli pitkään laivastoministerinä toimineen Alfred von Tirpitzin tärkeä apulainen Saksan laivaston uudistamisessa ja hän auttoi tätä vuosien 1898 ja 1900 laivastolakien valmistelussa. Capelle jäi terveyssyistä eläkkeelle 1915, mutta maaliskuussa 1916 hänet nimitettiin uudeksi laivastoministeriksi Tirpitzin tilalle. Tirpitz oli joutunut eroamaan, koska Theobald von Bethmann Hollwegin hallitus ei hyväksynyt hänen vaatimaansa rajoittamatonta sukellusvenesotaa. Capellen kannanotot tähän kysymykseen olivat pitkään epämääräisiä ja monitulkintaisia. Lopulta hän ryhtyi tukemaan rajoittamatonta sukellusvenesotaa, joka aloitettiinkin helmikuussa 1917.

Elokuussa 1917 Capelle syytti sosiaalidemokraatteja avomerilaivaston levottomuuksien lietsomisesta, mitä pidettiin häneltä poliittisena harha-askeleena. Keisari Vilhelm II tuki silti edelleen Capellea estääkseen Tirpitzin paluun ministeriksi. Capellen vaikutusvalta kuitenkin laski ja hänet siirrettiin eläkkeelle lokakuussa 1918, kun perustettiin Reinhard Scheerin johtama keskitetty merivoimien johto.

Lähteet
-------

1. 1 2  Eduard von Capelle (englanniksi) Firstworldwar.com. Viitattu 7.2.2014.
2. ↑  *Nordisk familjebok*, täydennysosa (1923), s. 16–17 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 7.2.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Yksi Dharavin sisäänkäynneistä
Näkymää Dharavissa
**Dharavi** on slummi Mumbain kaupungissa Intiassa. Slummi sijaitsee kahden rautatielinjan välissä Sionin, Bandran, Kurlan ja Kalinan esikaupunkien alueilla. Alue on jakautunut kortteleihin asukkaiden kotipaikkakuntien, kielen ja uskonnon mukaan. Dharavin asukaslukua on vaikea laskea tarkasti, koska tuhannet ihmiset muuttavat kaupunkiin päivittäin, joista monet slummiin. Arvioiden mukaan asukkaita olisi yhdestä viiteen miljoonaa. Osa dharavilaisista on jo toisen sukupolven asukkaita. Slummissa toimii runsaasti pienteollisuutta ja tekstiiliyrittäjiä, joiden kokonaisliikevaihdon arvellaan tuottavan yli 650 miljoonan Yhdysvaltain dollarin liikevaihdon vuodessa.

Maharashtran osavaltio on suunnitellut uudelleenrakentavansa alueen nykyaikaiseksi asuinalueeksi, jossa olisi sairaaloita, kouluja ja ostoskeskuksia. Hankkeen hinta-arvio on yli kaksi miljardia dollaria. Asukkaat ovat vastustaneet liikemiesten suunnitelmia.

Dharavi torjui kuumepotilaita etsivillä partioilla, testauksella ja koronaviruspotilaiden eristämisellä melko hyvin kevään 2020 koronavirusaallon. Tuolloin yli 2000 sairastui koronavirukseen Dharavissa, noin 80 kuoli.

* Näkymää slummiinNäkymää slummiin
* Saviruukkuja myynnissä.Saviruukkuja myynnissä.
* Näkymää slummiinNäkymää slummiin

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Heikkilä, Pia: Bisnestä joka lähtöön Mumbain slummissa *Maailman kuvalehti*.  28.6.2011. Kepa ry. Viitattu 29.12.2011. [vanhentunut linkki]
2. 1 2  Life in a Slum *BBC News*. Viitattu 29.12.2011. (englanniksi)
3. ↑  How Asia's biggest slum contained the coronavirus *BBC News*.  22.6.2020. Viitattu 19.11.2020. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dharavi**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Dharavi
**Stefania Toczyska** (s. 19. helmikuuta 1943 Grudziądz) on puolalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan mezzosopraano.

Toczyska opiskeli Barbara Iglikowskan johdolla Gdańskissa ja valmistui vuonna 1972. Hän teki debyyttinsä samana vuonna Opera Bałtyckassa Jadwigan roolissa Stanisław Moniuszkon teoksessa *Straszny dwór*. Vuonna 1973 hän esiintyi Georges Bizet'n *Carmenin* nimiroolissa. Toczyska sai palkintoja kilpailuissa Toulousessa 1972, Pariisissa 1973 ja ’s-Hertogenboschissa 1974. Vuonna 1977 hän teki Länsi-Euroopan-debyyttinsä esiintymällä Amneriksen roolissa *Aidassa* Baselissa. Samana vuonna hän esiintyi Wienin valtionoopperassa. Covent Garden -debyyttinsä Toczyska teki vuonna 1983 Azucenana (*Trubaduuri*). Metropolitan-oopperassa hän esiintyi ensimmäisen kerran Lauran roolissa *La Giocondassa* vuonna 1989.

Toczyska on tulkinnut rooleja myös muiden muassa Gaetano Donizettin, Richard Wagnerin ja Jules Massenet'n oopperoissa. Lisäksi hän on kiertänyt konserttiesiintyjänä. Toczyska sai kunniatohtorin arvon Gdańskin Stanisław Moniuszko -musiikkiakatemiasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Toczyska, Stefania Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 8.3.2024 (englanniksi)
2. 1 2 3  Marcin Mielnicki, Nagroda Flisaka dla Stefanii Toczyskiej Grudziądz 21.10.2023, viitattu 8.3.2024 (puolaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Stack Overflow** on vuonna 2008 avattu verkkosivusto, jonka pääaiheena on ohjelmointi, ohjelmistoarkkitehtuuri, tietoturva ja muihin niihin liittyvien ongelmien ratkaiseminen ja niistä keskusteleminen (kysymys–vastaus-sivusto, "Q&A"). Sivustolle kuka tahansa voi lähettää ohjelmointiin liittyviä kysymyksiä ja siihen liittyvää ohjelmakoodia. Kysymysten laajuus vaihtelee aloittelijan ongelmista aina vaativimpiin kokonaisuuksiin. Sivustolla painotetaan omaa ongelmanratkaisukykyä, tiedon etsintää (jo kertaalleen ratkaistu ongelma) ja ymmärrystä ohjelmoinnista ja itse ongelmasta, ennen kuin lähetetty kysymys katsotaan aiheelliseksi. 

Stack Overflow on ohjelmointiaiheisista sivustoista maailman suosituin ja merkittävä tiedon lähde jopa henkilöille, jotka eivät ohjelmoi pääsääntöisesti. Moni päätyy sivustolle hakukoneiden kautta etsittyään vastausta ongelmaan.

Historia
--------

Stack Overflow'n kilpailija sen alkuaikoina oli Experts Exchange -sivusto, jolle SO perustettiin ilmaiseksi vastineeksi. EE:n kyseenalaiset bisnesmenetelmät, kuten maksumuuri, vaikka sivuston sisältö näkyi hakukoneissa, johtivat EE:n konkurssiin 2001.

Keväällä 2014 sivustolla oli 2,7 miljoonaa rekisteröitynyttä käyttäjää ja 7,1 miljoonaa kysymystä. Suosituimmat aiheet (*tagit*) olivat: Java, JavaScript, C#, PHP, Android, jQuery, Pythonja HTML.

Toukokuussa 2021 alankomaalainen Prosus N.V. ilmoitti ostavansa Stack Overflow'n 1,8 miljardilla dollarilla.
Prosus N.V. on eteläafrikkalaisen Naspersin Alankomaissa päämajaansa pitävä Internetiin sijoittava divisioona ja noteerattu Amsterdamin pörssissä.

Stack Overflow antoi vuonna 2022 porttikiellon ChatGPT:n käyttäjille koska vastaukset ovat usein virheellisiä vaikka näyttävät uskottavilta.

Lähteet
-------

1. ↑  What is the license for the content I post? *Stack Overflow*. Viitattu 16.2.2021. (englanniksi)
2. ↑  Spolsky's Software Q-and-A Site *developers.slashdot.org*.
3. ↑  Alexa: Stack Overflow *alexa.com*.  Arkistoitu 13.7.2018.
4. ↑  Who's Your Arch-Enemy? *Coding Horror*.  22.3.2009.
5. ↑  How To Bypass Experts Exchange Membership Restriction *Walker Newsietf-kielikoodi=en*.  Arkistoitu 18.3.2023. Viitattu 18.3.2023.
6. ↑  Tags *2014*.
7. ↑
8. ↑  Alex Hern: AI-assisted plagiarism? ChatGPT bot says it has an answer for that *The Guardian*.  31.12.2022. Viitattu 18.3.2023. (englanniksi)
**Yksityiskohtaisuustaso** (engl. *level of detail*) tarkoittaa tietokonegrafiikassa kappaleen geometriasta vaihtuvia yksityiskohtaisuuksia, joista valitaan sopiva näyttövaatimuksien mukaisesti. Geometriasta on erillisiä polygonimalleja (matalan ja korkean yksityiskohtaisuuden mallit), joiden välillä siirtymiset pyritään piilottamaan. Parametreilla voidaan tehdä jatkuvasti muuttuvia siirtymiä. Koetun yksityiskohtien vähenemisen vaikutusta voidaan vähentää teksturointimenetelmillä.

Etäältä katsotun kappaleen tekstuuri on myös sovitettava kappaleeseen, jolloin voidaan käyttää esisuodatettuja tekstuureja eri tarkkuuksilla. Näistä käytetään nimitystä *mipmap*.

Mallien yksityiskohtia voidaan vähentää eri tavoilla, joita ovat reunojen yhdistäminen, verteksien poistaminen, lähekkäisten polygonien yhdistäminen ja niin edelleen. Virheiden ilmeneminen on ongelmakohta, jota pyritään vähentämään eri menetelmillä. Grafiikkaprosessorien ohjelmoitavan tesselaation avulla dynaamiset yksityiskohtaisuustasot ovat tulleet suositummaksi, mutta ongelma ei ole täysin ratkennut vaan esimerkiksi kaukaiset kappaleet voivat tuottaa tarpeettoman paljon geometriatietoa.

Geometrian sijaan videopelit käyttävät esimerkiksi ruoholle toisinaan *billboarding*-tekniikkaa ("näyttötaulu"), jossa yksinkertaisen kappaleen etupuoli on aina kohti kameraa, jolloin taustapuolta ei tarvitse renderöidä, ja yksityiskohtien sijaan käytetään tekstuureita.

* Esimerkkivertailu kappaleesta eri määrällä yksityiskohtia.
* Noin 5500 verteksiä, lähietäisyydelle.Noin 5500 verteksiä, lähietäisyydelle.
* Noin 2880 verteksiä.Noin 2880 verteksiä.
* Noin 1580 verteksiä.Noin 1580 verteksiä.
* Noin 670 verteksiä.Noin 670 verteksiä.
* Noin 140 verteksiä, etäiset kappaleet.Noin 140 verteksiä, etäiset kappaleet.

Lähteet
-------

1. ↑  Akeley, Feiner, Foley, Hughes, Van Dam, McGuire, Sklar: *Computer Graphics Principles and Practive*, s. 347. Third Edition. Addison-Wesley, 2014. ISBN 978-0-321-39952-6. (englanniksi)
2. ↑  Woo, Mason & Neider, Jackie & Davis, Tom & Shreiner, Dave: *OpenGL Programming Guide*, s. 379. Third Edition. Addison-Wesley, 1999. ISBN 0201604582.
3. ↑  Level-of-detail LOD (PDF) *computer-graphics.se*. Viitattu 27.1.2024. (englanniksi)
4. ↑  GPU based dynamic geometry LOD *rastergrid.com*. Viitattu 27.1.2024. (englanniksi)
5. ↑  Jad Khoury, Jonathan Dupuy, Christophe Riccio: Adaptive GPU Tessellation with Compute Shaders (PDF) *onrendering.com*. Viitattu 27.1.2024. (englanniksi)
6. ↑  Emil Johansson: Analyzing performance for lighting of tessellated grass using LOD (PDF) *diva-portal.org*.  toukokuu 2021. Viitattu 27.1.2024. (englanniksi)
Antonio Cagnoni
**Antonio Cagnoni** (8. helmikuuta 1828 Godiasco Salice Terme – 30. huhtikuuta 1896 Bergamo) oli italialainen säveltäjä.

Cagnoni opiskeli vuodesta 1842 Milanon konservatoriossa. Aluksi hän sai viulunsoiton opetusta, sitten Pietro Raylta ja Felice Frasilta sävellysopetusta. Cagnonin teoksista ensimmäisenä esitettiin operetti *Rosalia di San Miniato* Milanossa 28. helmikuuta 1845. Ooppera *I due savoiardi* esitettiin 13. kesäkuuta 1846. Suurempaa menestystä Cagnoni sai vuonna 1847 oopperallaan *Don Bucefalo*, joka esitettiin ensin kesällä Milanossa ja jo saman vuoden syksyllä Napolin Teatro San Carlossa. Sittemmin *Don Bucefalo* esitettiin kaikissa Italian suurissa teattereissa ja vuonna 1865 Pariisin Théâtre-Italienissa. Sitä pidetäänkin Cagnonin menestyneimpänä teoksena. Muista oopperoista hyvän vastaanoton saivat erityisesti *Michele Perrin* (1864) ja *Papa Martin* (1871). *Michele Perrin* esitettiin myöhemmin Montevideon Solís-teatterissa (1873) ja kaudella 1886–1887 Maltalla. Säveltäjä sai sen ansiosta Pyhien Mauritiuksen ja Lasaruksen ritarikunnan ristin. *Papa Martin* esitettiin sittemmin Lontoossa nimellä *The Porter of Havre* vuonna 1875 ja Berliinin Volksoperissa vuonna 1910.

Cagnoni sävelsi myös hengellisiä teoksia, kuten messuja ja motetteja. Hän toimi vuoteen 1863 asti maestro di cappellan asemassa Vigevanon tuomiokirkossa. Vuonna 1873 Cagnoni seurasi Carlo Cocciaa Novaran tuomiokirkon maestro di cappellana ja pääsi samalla musiikkioppilaitoksen johtajaksi. Vuonna 1887 hän pääsi Amilcare Ponchiellin kuoltua täyttämättä jääneeseen virkaan Bergamon Santa Maria Maggioreen. Cagnonin oppilaiden joukossa oli Cipriano Pontoglio.

Gioacchino Rossinin kuoltua Cagnoni osallistui *Messa per Rossinin* säveltämiseen yhtenä kolmestatoista tekijästä laatimalla siihen Quid sum miser -osan.

Oopperoita
----------

* *I due savoiardi* (1846)
* *Don Bucefalo* (1847)
* *Il testamento di Figaro* (1848)
* *Amori e trappole* (1850, osittainen revisio 1867)
* *La Valle d'Andorra* (1851)
* *Giralda* (1852)
* *La fioraia* (1853)
* *La figlia di Don Liborio* (1856)
* *Il vecchio della montagna, ossia L'emiro* (1860)
* *Michele Perrin* (1864)
* *Claudia* (1866)
* *La tombola* (1868)
* *Un capriccio di donna* (1870)
* *Papa Martin* (1871)
* *Il duca di Tapigliano* (1874)
* *Francesca da Rimini* (1878)
* *Re Lear* (esittämätön, 1893)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Raoul Meloncelli, Cagnoni, Antonio Treccani, viitattu 9.3.2024 (italiaksi)
2. ↑  Pentti Kauppi, Messa per Rossini – jäähyväiset Pesaron joutsenelle Requiem.fi 2.2.2015, viitattu 9.3.2024
Max von Gallwitz
**Max von Gallwitz** (2. toukokuuta 1852 Breslau – 18. huhtikuuta 1937) oli saksalainen kenraali, joka palveli komentajana ensimmäisessä maailmansodassa.

Gallwitz palveli vuodesta 1870 tykistössä. Hänet ylennettiin 1899 everstiksi, 1903 kenraalimajuriksi, 1906 kenraaliluutnantiksi ja 1911 tykistökenraaliksi. Hän toimi muutaman vuoden sotaministeriön osastopäällikkönä, sitten divisioonan komentajana ja vuodesta 1911 tykistön tarkastajana. Hänet myös aateloitiin 1913. Maailmansodan puhjettua Gallwitz nimitettiin aluksi länsirintamalle komentamaan kaartin reserviarmeijakuntaa, joka piiritti ja valtasi Namurin elokuussa 1914. Vielä samassa kuussa hänet kuitenkin siirrettiin itärintamalle kahdeksannen armeijan alaisuuteen. Helmikuussa 1915 Gallwitz sai komentoonsa aiemman armeijakuntansa ympärille muodostetun "armeijaryhmä Gallwitzin", joka elokuussa nimettiin kahdenneksitoista armeijaksi. Hän osallistui suureen hyökkäykseen itärintamalla, valtasi Pultuskin linnoituksen ja mursi venäläisten puolustuslinjan Narevilla. Syksyllä 1915 Gallwitz siirrettiin komentamaan 11:ttä armeijaa, joka osallistui Serbian valloitukseen.

Gallwitz palasi länsirintamalle maaliskuussa 1916, aluksi Verduniin. Heinäkuusta alkaen hän komensi Saksan toista armeijaa ja siihen liittynyttä armeijaryhmää Sommessa, osallistuen Sommen taisteluun. Syksystä 1916 alkaen hän oli seuraavan kahden vuoden ajan viidennen armeijan komentajana Verdunissa. Syyskuusta 1918 sodan loppuun Gallwitz komensi jälleen omaa armeijaryhmää. Hän erosi armeijasta joulukuussa 1918. Vuosina 1920–1924 hän oli Saksalaiskansallisen kansanpuolueen (DNVP) edustajana valtiopäivillä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Nordisk familjebok*, täydennysosa (1923), s. 1207 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 7.2.2014.
2. 1 2  Max von Gallwitz (englanniksi) Firstworldwar.com. Viitattu 7.2.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Max von Gallwitz** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Dunja Mijatović
**Dunja Mijatović** (s. 8. syyskuuta 1964 Sarajevo) on bosnialainen ihmisoikeusvaikuttaja.

Mijatović valmistui vuonna 1987 Sarajevon yliopistosta. Myöhemmin hän opiskeli Bolognan yliopistossa ja London School of Economicsissa. Hän on ammattiurallaan keskittynyt varsinkin työhön sananvapauden hyväksi. Mijatović toimi vuosina 2005–2007 Euroopan neuvoston kriisiaikojen ilmaisun- ja tiedotuksenvapauden asiantuntijoiden ryhmän ja vuosina 2007–2010 Euroopan sääntelyelinten ohjelman johtajana. Vuosina 2001–2010 hän johti Bosnia-Hertsegovinan sähköisen viestinnän sääntelyelintä. Vuosina 2010–2017 hän oli Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön tiedotuksenvapausedustaja.

Mijatović valittiin 24. tammikuuta 2018 Euroopan neuvoston ihmisoikeusvaltuutetuksi 107:lla äänellä 229:sta. Hän astui 1. huhtikuuta 2018 virkaan kuusivuotiskaudelle. Häntä edelsi tehtävissä Nils Muižnieks. Komissaarina Mijatović on työskennellyt muun muassa ilmaisunvapauden, toimittajien turvallisuuden, ihmisoikeusaktivistien suojelun sekä siirtolaisten ja pakolaisten oikeuksien hyväksi. Hän on ollut aktiivinen syrjinnän ja vihapuheen vastaisessa työssä. Mijatović on keskittynyt myös naisten, lasten ja haavoittuvaisten ryhmien kohtaamien ihmisoikeushaasteiden ratkaisuun varsinkin konfliktin ja pakolaisuuden oloissa. Lisäksi hän on työskennellyt Ukrainan sodan ihmisoikeusseurausten parissa.

Mijatović vaati 6. heinäkuuta 2023 *Iltalehden* toimittaja Ida Erämaahan kohdistuneen uhkailun tutkintaa ja tuomitsemista. Hän piti toimittajaan kohdistettua ja uhkauksiin johtanutta kampanjaa vakavana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  High Commissioner congratulated Dunja Mijatović on her election to the post of Council of Europe Commissioner for Human Rights High Commissioner for Human Rights in the Russian Federation 30.1.2018, viitattu 7.7.2023
2. 1 2  The Commissioner Council of Europe, viitattu 7.7.2023
3. ↑  Euroopan neuvoston ihmisoikeus­valtuutettu otti kantaa Iltalehden toimittajaan kohdistettuun uhkailuun – "Tulisi tutkia ja tuomita selvästi" Ilta-Sanomat 6.7.2023, viitattu 7.7.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Bo Aijol Alexis Brandt** (24. toukokuuta 1909 Loviisa – 2. tammikuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri.

Brandt valmistui Kadettikoulusta 1930, suoritti sotateknillisiä opintoja 1936–1938 ja kävi Sotakorkeakoulun 1953–1955 sekä valtakunnallisen maanpuolustuskurssin 1964. Hän toimi nuorempana upseerina ja komppanianpäällikkönä Viestipataljoonassa 1930–1936. Pioneeripataljoonaan hän oli sijoitettuna 1938–1939. Talvisodan aikoihin 1939–1940 hän palveli toimistopäällikkönä. Viestipataljoona 20:ä hän komensi 1940. Toimistoupseerina pääesikunnassa hän oli 1940–1941. 5. divisioonan viestikomentajana Brandt toimi 1941–1942. Viestipataljoona 10:ä hän komensi 1942–1944. Viestirykmentin aliupseerikoulun johtajana hän oli 1945. Sotakorkeakoulussa hän toimi opettajana 1946–1952. Pääesikunnassa hän oli toimistopäällikkönä 1955–1960. Porin sotilaspiirin päällikkönä hän palveli 1960–1963. Viestirykmenttiä Brandt komensi 1963–1964. Osastopäällikkönä pääesikunnassa hän toimi vuodesta 1964 alkaen. Viestitarkastajana hän toimi 1967–1968.

    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * + Reservivänrikki 1929
* Vänrikki 1930
* Luutnantti 1932
* Kapteeni 1939
* Majuri 1941
* Everstiluutnantti 1951
* Eversti 1960
* Kenraalimajuri 1968

 |  | * + SL komentajamerkki
* VR 2.lk sotilaallisista ansioista rauhan aikana
* VR 3.lk miekkojen kera
* VR 4.lk miekkojen kera
* Talvisodan muistomitali
* Jatkosodan muistomitali
* Sotilasansiomitali
* Sininen Risti
* Saksan Kotkan ritarikunnan 2.lk risti

 |

Lähteet
-------

1. 1 2  *Kadettiupseerit 1920-1985*, s. 65. Kadettikunta r.y. 1985. ISBN 951-99690-4-7.
2. ↑  Välkevirta, Leila: Kenraalimajuri Aijol Brandt *Helsingin Sanomat*.  23.1.1992. Viitattu 10.2.2017.
3. ↑
**Kuopio juhlii** on Kuopiossa elo- ja syyskuun vaihteessa järjestettävä kulttuuritapahtuma.

2014
----

Viidettä kertaa järjestetty Kuopio Juhlii -tapahtumaviikonloppu ylitti reilusti viimevuotisen kävijämäärän 18000: kokonaiskävijämäärä oli vuonna 2014 lähelle 40 000. Lisäksi Elonkorjuujuhlassa oli kävijöitä noin 35 000.*lähde?*

2013
----

Kuopio juhlii ja Elonkorjuujuhla yhdistivät voimansa elokuun viimeisenä viikonloppuna. Kuntaliitoksen myötä Kuopioon liittyneen Nilsiän perinteinen Taiteiden yö oli tänä vuonna ensimmäistä kertaa mukana Kuopio juhlii -tapahtuman ohjelmistossa ja yhteismarkkinoinnissa.*lähde?*

2012
----

Elo- ja syyskuun vaihteessa vietetty Kuopio juhlii keräsi 18 000 kävijää.*lähde?*

2011
----

Vuonna 2011 elokuun viimeisenä viikonloppuna vietettiin Taiteiden juhla yhdessä Kuopio juhlii –viikonlopun kanssa yhteistyössä Elonkorjuujuhlan ja Terve Kuopio -päivän kanssa. Kaupungin talolla järjestettiin myös tällöin avointen ovien päivä ja musiikkikeskuksella järjestettiin avoimet harjoitukset.*lähde?*

2010
----

Vuonna 2010 järjestettiin nimen Kuopio juhlii alla ensimmäinen tapahtuma, joka yhdisti bisnestä, kulttuuria ja tervettä elämää. Tapahtumassa oli muun muassa ilmainen kyyti ja sisäänpääsy Puijolle. *lähde?*

Aiheesta muualla
----------------

* Tapahtuman kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kuopio juhlii Facebookissa
* Kuopion kaupunkikeskustan kehittämisyhdistys
* Kuopion kaupunki
* Kuopio Juhlii 2012 Savon Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kuopio Juhlii 2013 Yle.fi
* Kuopio Juhlii 2014 radiokuopio.fi -sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Peithon** (noin 355 eaa. – noin 314 eaa.) oli Aleksanteri Suuren henkivartija, Meedian satraappi ja yksi diadokeista.

Vuonna 325 eaa. Peithon nimitettiin Aleksanteri Suuren henkivartijaksi. Aleksanterin kuoltua vuonna 323 eaa. hänen valtakuntansa jaettiin ja Perdikkaasta tuli hallitsija. Peithon nimitettiin tärkeän Meedian maakunnan satraapiksi. Koska maakunta oli liian tärkeä yhdelle miehelle sai persialainen Atropates sen pohjoisosat hallittavakseen. 

Pian tämän jälkeen alkoivat kreikkalaiset sotilaat jotka Aleksanteri Suuri oli jättänyt valtakuntansa itäosiin kapinoimaan. He olivat kyllästyneet elämään barbaarien keskellä ja halusivat palata kotiin. Perdikkas lähetti Peithonin kukistamaan kapinalliset. Hän sai mukaansa makedonialaisia sotilaita ja valtuudet saada muilta satraapeilta lisäjoukkoja. 

Peithon aikoi saada kreikkalaiset omalle puolelleensa neuvottelemalla, mutta Perdikkas oli luvannut hänen joukoilleensa palkkioksi sen mitä vihollisiltaan saivat ryöstettyä. Peithon löi kreikkalaiset heidän joukossaan olevan petturin ansiosta. Kun taistelu alkoi petturi pakeni johtamiensa joukkojensa kanssa ja sai näin yllättyneet kapinalliset pakenemaan. Peithon yritti neuvotella kapinallisten kanssa, mutta hänen sotilaansa halusivat luvatun saaliin ja tappoivat antautuneet kreikkalaiset.

Peithon palasi takaisin, mutta Perdikkas oli alkanut epäillä häntä. Kun Ensimmäinen diadokkisota alkoi määräsi Perdikkas Peithonin hänen mukaansa sotaretkelle Egyptiin Ptolemaiosta vastaan. Kesällä 320 eaa. Peithon, Seleukos ja Antigenes murhasivat Perdikkaan ja alkoivat neuvotella hänen vastustajiensa kanssa. Ptolemaios ehdotti nyt Peithonia uudeksi hallitsijaksi Perdikkaan sijaan. Tähän eivät muut voineet suostua ja lopulta Antipatros valittiin uudeksi hallitsijaksi.

Antipatroksen kuoleman jälkeisessä sekasorrossa Peithon yritti laajentaa valtaansa ja Toisen diadokkisodan jälkeen hän olikin mahtavin hallitsija valtakunnan itäosissa. Antigonos sai kuitenkin houkuteltua Peithonin luokseen ja antoi teloittaa hänet.
Lapin poliisilaitos Rovaniemellä.
**Lapin poliisilaitos** on yksi Suomen poliisin alueellisesta hallintoyksiköistä. Se toimii 21 kunnan alueella, jossa asuu noin 180 000 asukasta sekä suuri määrä matkailijoita. Lapin poliisilaitoksen pääpoliisiasema sijaitsee Rovaniemellä. Yhteensä asemia on 16. Lapin poliisilaitos työllistää noin 400 henkilöä. Laitosta johtaa poliisipäällikkö Esa Heikkinen.

Lapissa on kärsitty poliisipulasta, ja avoimia paikkoja on ollut täyttämättä pitkään.

Vuonna 2021 Lappiin tulee 10 uutta poliisin virkaa. Lisäpartiot sijoitetaan Inariin, Muonioon, Pelloon ja Sallaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Lapin poliisilaitos *Poliisi*. Viitattu 15.11.2020.
2. ↑  Lappi kärsii poliisipulasta – avonaisiin työpaikkoihin ei riitä hakijoita: "Tilanne on valitettavasti hankala" *Yle*.  2019. Viitattu 15.11.2020.
3. ↑  Lappi saa lisää po­lii­se­ja – Uudet pestit si­joi­te­taan on­gel­ma-alueil­le *Lapin Kansa*.  3.11.2020. Viitattu 15.11.2020.

  

Suomen poliisilaitokset

|  |
| --- |
| Ahvenanmaa (Maarianhamina) ·
Helsinki ·
Häme (Lahti) ·
Itä-Suomi (Kuopio) ·
Itä-Uusimaa (Vantaa) ·
Kaakkois-Suomi (Kouvola) ·
Lappi (Rovaniemi) ·
Lounais-Suomi (Turku) ·
Länsi-Uusimaa (Espoo) ·
Oulu ·
Pohjanmaa (Vaasa) ·
Sisä-Suomi (Tampere) |