recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**1,2,4-triatsoli** eli **pyrrodiatsoli** (C2H3N3) on heterosyklinen ja aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä. 1,2,4-triatsoli on 1,2,3-triatsolin isomeeri.

Ominaisuudet
------------

1,2,4-triatsoli on huoneenlämpötilassa väritöntä neulamaisesti kiteistä ainetta. Yhdisteellä on kaksi tautomerista muotoa: 1H-1,2,4-triatsoli ja 4H-1,2,4-triatsoli, joista 1H-1,2,4-triatsoli on suositumpi. 1,2,4-triatsoli liukenee erittäin hyvin veteen ja etanoliin. Yhdiste on emäs ja sen pKa-arvo on 10,3.  Elektrofiilien kanssa 1,2,4-triatsoli reagoi nukleofiilisella aromaattisella substituutioilla, joko 3- tai 5-asemaan. Yhdisteen typpiatomit voivat alkyloitua ja tyypillisimmin alkyloituvat 1- tai 2-asemassa sijaitsevat typpiatomit.

Valmistus ja käyttö
-------------------

1,2,4-triatsolia valmistetaan hydratsiinin ja muurahaishapon välisellä kondensaatioreaktiolla. Ensimmäiseksi muodostuu 4-amino-1,2,4-triatsoli, joka pelkistetään 1,2,4-triatsoliksi. Toinen tapa on tiosemikarbatsidin ja muurahaishapon välinen kondensaatioreaktio.

1,2,4-triatsolia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä. Siitä valmistetaan muun muassa sienilääkkeitä kuten flukonatsolia.

Lähteet
-------

1. ↑  1H-1,2,4-Triazole – Compound Summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 2.10.2016.
2. 1 2  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 907. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2 3  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 1639. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
4. ↑  1,2,4-triatsolin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 6.10.2017
5. 1 2 3  Jonathan Clayden, Nick Greeves, Stuart Warren: *Organic Chemistry*, s. 1023–1025. Oxford University Press, 2012. ISBN 978-0-19-927029-3. (englanniksi)
6. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 1119. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
7. 1 2  John A. Joule, Keith Mills: *Heterocyclic chemistry*, s. 743–744. John Wiley & Sons, 2013. ISBN 978-1-118-68164-0. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 6.10.2016). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* ChemBlink: 1,2,4-Triazole (englanniksi)
**Amitroli** eli **3-amino-1,2,4-triatsoli** (C2H4N4) on triatsolijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään herbisidinä eli rikkaruohomyrkkynä.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa amitroli on valkoisia tai värittömiä kiteitä. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja kohtalaisesti etanoliin, asetonitriiliin ja kloroformiin. Polaarittomiin orgaanisiin liuottimiin se on liukenematonta. Amitroli estää kasvien klorofyllikompleksien biosynteesiä. Bakteereissa se estää myös histidiiniaminohapon synteesiä estämällä imidatsoliglyserolifosfaattidehydrataasientsyymin toimintaa, mutta histidiinin biosynteesin estosta kasveissa ei ole varmuutta. Amitroli voi estää myös puriinien synteesiä.

Amitroli on mahdollisesti karsinogeeninen eli syöpää aiheuttava yhdiste.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Amitrolia valmistetaan kondensoimalla pimagediiniä eli aminoguanidiinia muurahaishapon kanssa.

Amitrolia käytetään rikkaruohomyrkkynä ja se tehoaa niin yksi- kuin monivuotisiinkin rikkakasveihin. Yhdistettä käytetään joko jauheena tai liuoksena.

Lähteet
-------

1. ↑  3-amino-1,2,4-triazole – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 4.3.2015.
2. 1 2 3 4 5  Franz Müller & Arnold P. Applebyki: *Weed Control, 2. Individual Herbicides, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2010. Viitattu 4.3.2015
3. 1 2  Jack R. Plimmer, Judith M. Bradow, Christopher P. Dionigi, Richard M. Johnson & Suhad Wojkowski: *Herbicides, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2004. Viitattu 4.3.2015
4. ↑  Amitrolin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 4.3.2015

Aiheesta muualla
----------------

* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Amitrole (englanniksi)
* ChemBlink: Triazol-3-amine (englanniksi)
* National Toxicology Program, Department of Health and Human Services, Report on Carcinogens, Thirteenth Edition: Amitrole (pdf) (englanniksi)
**Rikhard "Riku" Lumberg** (s. 1977) on suomalainen entinen nyrkkeilijä. Lappeenrantalaista Lauritsalan Terästä edustanut Lumberg saavutti urallaan neljä SM-kultaa 67 kg:n sarjassa vuosien 1997 ja 2002 välillä.

Ura
---

Ensimmäisen Suomen mestaruutensa Lumberg voitti vuonna 1997, jolloin hän kukisti loppuottelussa Amin Asikaisen. Lumberg ja Asikainen olivat vastakkain SM-finaaleissa myös 1999 ja 2000, joista Lumberg oli parempi jälkimmäisessä. Hän edusti Suomea EM-kilpailuissa vuosina 2000 ja 2002. Vuonna 2000 Lumberg sijoittui viidenneksi häviten toisen kierroksen ottelunsa lopulta mestaruuden voittaneelle Turkin Bülent Ulusoylle. Kaksi vuotta myöhemmin Lumberg hävisi jo ensimmäisen ottelunsa. Vuoden 2001 MM-kisoista hän joutui jäämään pois käsivamman takia. Vuoden 2002 EM-kilpailuihin uransa lopettanut Lumberg muistetaan myös viimeisenä suomalaisnyrkkeilijänä, joka voitti vuonna 2011 ammattilaisuransa lopettaneen Amin Asikaisen.

Yksityiselämä
-------------

Urheilu-uransa jälkeen Lumberg on toiminut muun muassa poliisina. Hän valmistui poliisiammattikorkeakoulusta vuonna 2005 ensimmäisenä romanitaustaisena henkilönä. Lumberg on työskennellyt muun muassa asiantuntijana Ihmisoikeusliitossa.

Saavutukset
-----------

* SM-kultaa (67kg): 1997, 2000, 2001, 2002

Lähteet
-------

1. ↑  SM-mitalistit (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Nyrkkeilyliitto. Viitattu 27.7.2014.
2. ↑  33.European Championships - Tampere, Finland - May 13-21 2000 Amateur Boxing Results. Viitattu 27.7.2014.
3. ↑  34.European Championships - Perm, Russia - July 12-21 2002 Amateur Boxing Results. Viitattu 27.7.2014.
4. ↑  Tolppola ja Lumberg sivussa MM-kisoista  31.5.2001. MTV3.  Arkistoitu 10.11.2013. Viitattu 27.7.2014.
5. ↑  Aminin viimeinen kaataja ei ole kateellinen  21.1.2007. Ilta-Sanomat.  Arkistoitu 18.10.2015. Viitattu 27.7.2014.
6. ↑  Paavilainen, Kaisa: "Kunnon koulutus on keino pärjätä elämässä" Poliisilehti 3/2006. Viitattu 27.7.2014.
7. ↑  Yhteystiedot Ihmisoikeusliitto. Viitattu 27.7.2014.
Nordlandsbanen
**Nordlandsbanen** eli *Nordlandin rata* on rautatieosuus Norjassa. Se alkaa Hellin rautatieasemalta ja päättyy Bodøn kaupunkiin. Rataosuudella on pituutta 694 kilometriä, ja se on Norjan rataverkon pisin yksittäinen rataosuus, sekä ainoa rataosuus joka ylittää napapiirin. Samalla se on Norjan rataverkon pisin sivuradaksi luokiteltu rataosa. Rataosa erkanee Meråkerbanen-radasta (Trondheim–Storlien, Ruotsi) Hellin asemalla.

Hellin risteysaseman jälkeen rataosuus kulkee Stjørdalin, Levangerin, Verdalin, Steinkjerin, Mosjøenin, Mo i Ranan ja Fausken kaupunkien läpi. Grongin ja Namsosin välinen haararata on nykyisin suljettu, mutta sen avaamista uudelleen harkitaan kasvavan tavaraliikenteen vuoksi.

Toisin kuin valtaosa Norjan rataverkosta, Nordlandsbanen ei ole sähköistetty. Trondheimin ja Steinkjerin välinen matkustajaliikenne on verrattain tiheää, mutta kuitenkin harvempaa kuin pohjoisempana. Suurin osa matkustajaliikenteestä hoidetaan kiskobusseilla, vain yöjunat ovat veturivetoisia. Kiskobussien käyttö pitkällä rataosalla on aiheuttanut valituksia, sillä veturijunassa matkustusmukavuus on parempi.

Radan rakentaminen
------------------

Radan ensimmäinen osuus Trondheimistä Helliin avattiin liikenteelle 1882 osana Meråkerbanenia. Vuonna 1902 rata valmistui Levangeriin saakka, Verdaliin 1904 ja Sunnaniin 1905. Radan rakentaminen jatkui siten, että rata valmistui Snåsaan 1926 ja Grongiin 1929. Haararata Grong–Namsos valmistui 1933. Vuoteen 1940 mennessä rata oli avattu liikenteelle Hellin ja Mosjøenin välisellä osuudella. Toisen maailmansodan aikana rakennustyöt jatkuivat saksalaisten valvonnassa, ja vuoteen 1945 mennessä rata oli valmistunut Dunderlandiin saakka. Bodøhön saakka rata valmistui 1962.
**Poddębicen piirikunta** (puol. *powiat poddębicki*) on yksi Łódźin voivodikunnan piirikunnista. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 41 108. Piirikunta on jaettu kuuteen maalaiskuntaan, jotka ovat Dalików, Pęczniew, Poddębice, Uniejów, Wartkowice sekä Zadzim ja niissä on kylien lisäksi kaksi kaupunkia; hallintokeskus Poddębice ja Uniejów.

Poddębicen piirikunnan pinta-alasta 15,7 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.

Poddębicen piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 6,2 prosenttia.

Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Poddębicen piirikunnassa oli 41 108 asukasta, joista 50,6 prosenttia naispuolisia ja 49,4 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 42 154 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 34 329 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaat muodostivat vuoden 2019 lopussa 17,1 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60 prosenttia ja eläkeikäiset 22,9 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,6 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 434 lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Powiat poddębicki w liczbach *Polska w liczbach*. Viitattu 3.11.2020. (puolaksi)
2. ↑  Małgorzata Komajda – starosta kadencji 2018–2023 w: powiat poddębicki *PortalSamorządowy*. Viitattu 3.11.2020. (puolaksi)
3. ↑  Territorial units (Territorial units layout-pudotusvalikosta valittaessa vaihtoehto "Administrative units", sitten alle avautuvasta luettelosta kohta "Łódzkie") Puolan tilastokeskus. Viitattu 3.11.2020. (puolaksi, englanniksi)
4. ↑  Powiat poddębicki (PDF) Łódźin tilastokeskus. Viitattu 3.11.2020. (puolaksi)
5. ↑  Mniejszości narodowe i etniczne oraz społeczność posługująca się językiem kaszubskim wg powiatów w 2011 r. Puolan sisäministeriö. Viitattu 3.11.2020. (puolaksi)

Łódźin voivodikunnan lippu.Łódźin voivodikunta
**Pääkaupunki: Łódź**   

Aleksandrów Łódzki | Bełchatów | Biała Rawska | Błaszki | Brzeziny | Drzewica | Działoszyn | Głowno | Kamieńsk | Koluszki | Konstantynów Łódzki | Krośniewice | Kutno | Łask | Łęczyca | Łódź | Łowicz | Opoczno | Ozorków | Pabianice | Pajęczno | Piotrków Trybunalski | Poddębice | Przedbórz | Radomsko | Rawa Mazowiecka | Rzgów | Sieradz | Skierniewice | Stryków | Sulejów | Szadek | Tomaszów Mazowiecki | Tuszyn | Uniejów | Warta | Wieluń | Wieruszów | Zduńska Wola | Zelów | Zgierz | Złoczew | Żychlin

**Piirikunnat**   

Bełchatów | Brzeziny | Kutno | Łask | Łęczyca | Łowicz | Itäinen Łódź | Opoczno | Pabianice | Pajęczno | Piotrków | Poddębice | Radomsko | Rawa | Sieradz | Skierniewice | Tomaszów | Wieluń | Wieruszów | Zduńska Wola | Zgierz

**Kaupunkipiirikunnat**   

Łódź | Piotrków Trybunalski | Skierniewice
**Ohio Issue 2** oli kansanäänestys Ohion osavaltiossa, joka järjestettiin 7. marraskuuta 2023. Äänestäjiltä kysyttiin, haluavatko he laillistaa kannabiksen viihdekäytön.

Tausta
------

Ohion lain mukaan kansalaisilla on mahdollisuus tehdä aloitteita kansanäänestyksestä, mikäli aloite kerää vähintään 3 % viimeisimmissä kuvernöörinvaaleissa äänestäneiden määrästä. Lisäksi allekirjoitukset tulee kerätä vähintään 44 piirikunnasta (kaikkiaan piirikuntia on 88), joista jokaisessa tulee saada vähintään 1,5 % viimeisissä kuvernöörinvaaleissa äänestäneiden määrästä.

Alunperin asiasta oli tarkoitus äänestää jo vuonna 2022, mutta republikaanit eivät vieneet asiaa eteenpäin osavaltion lainsäädäntöelimessä. Tästä seurasi oikeusjuttu, jossa päädyttiin lopulta kompromissiin, jonka mukaan kansanäänestys järjestetään 2023.

Tulokset ja jälkipyykki
-----------------------

| Vaihtoehto | Ääniä | Osuus (%) |
| --- | --- | --- |
| **Kyllä** | 2 226 399 | 57.19 |
| **Ei** | 1 666 316 | 42.81 |
| Ääniä yhteensä | 3 892 715 |
| Rekisteröityneitä äänestäjiä | 7 988 132 |
| Lähde: |

Aloitteen hyväksymisen jälkeen ohiolaisilla väh. 21-vuotiailla aikuisilla on mahdollista ostaa ja pitää hallussa enintään 70 g kannabista sekä kasvattaa enintään kuutta kannabiskasvia kotonaan. Kannibistuotteiden hintaan lisätään myös 10 % vero, jonka on tarkoitus mennä huumeriippuvuuden hoidon kustannuksien kattamiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Initiated Statute *Secretary of State of Ohio*.  2024. Viitattu 5.1.2024. (englanniksi)
2. ↑  BeMiller, Haley: Ohio legal marijuana advocates submit 29K more signatures for proposed law *The Columbus Dispatch*. Viitattu 5.1.2024. (englanniksi)
3. 1 2  Ohio Issue 2: State votes to legalise recreational cannabis *BBC News*.  8.11.2023. Viitattu 5.1.2024. (englanniksi)
4. ↑  Kasler, Karen: Ohio voters won't decide on initiative to legalize marijuana until at least next year *wksu.org*.  13.5.2022.  Arkistoitu 2022. Viitattu 5.1.2023. (englanniksi)
5. ↑  2023 Official Election Results *Secretary of State of Ohio*.  5.1.2024. Viitattu 7.11.2023. (englanniksi)
Hutong Pekingissä
Sisäänkäynti hutongiin.
**Hutongit** ovat kiinalaistyylisiä kapeita katuja ja kujia, jotka ovat ominaisimpia Pekingissä. Hutongit ovat kattaneet laajojakin alueita kaupunkien keskustoissa. Kujia reunustavat pihatalot, siheyuanit, joissa rakennukset on ryhmitelty sisäpihan ympärille.

Yuan-dynastian aikakaudella silloisen Dadun eli nykyisen Pekingin kaupunkikaava noudatti šakkilautamaista kaavaa. Yhden asuinalueen määritelmänä toimi vedenottokaivo eli mongoliksi *hutong*. Ajan kuluessa nimitys laajeni tarkoittamaan kaivoa ympäröiviä kortteleita ja niiden välissä kulkevia katuja ja kujia. Viime vuosina hutong-alueita on tuhoutunut uudisrakentamisen myötä. Vuonna 2006 tehdyn kartoituksen mukaan ennen vuotta 1949 rakennetuista hutong-alueista oli jäljellä enää 30 prosenttia. Suurin osa hävinneistä alueista oli tuhottu 1990-luvulla ja 2000-luvun alussa. Viranomaisten toimintaa hutongien tuhoamisen suhteen on arvosteltu jatkuvasti uutisissa ja blogeissa. Viranomaisten mukaan hutong-alueiden tuhoa on pyritty hidastamaan suojelemalla 25 hutong-aluetta erilaisin säädöksin.

Lähteet
-------

1. ↑  Morejohn, Ingrid Booz: *Matkailijan Kiina*, s. 30. Suomentanut Päivi Kivelä. Helsinki: Otava, 2006. ISBN 951-1-20576-5.
2. ↑  Cheng, Linsun ja Brown, Kerry: *Berkshire Encyclopedia of China*, s. 1134–1135. Berkshire Publishing Group, 2009. ISBN 0-9770159-4-7. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hutong** Wikimedia Commonsissa
**Siikaisten kirkko** on vuosina 1888–1889 rakennettu päätytornillinen, puurakenteinen ja ristivarsin varustettu pitkäkirkko Siikaisissa. Kirkko edustaa uusgoottilaista tyyliä. Kirkon suunnitteli v.t. lääninarkkitehti K. V. Reinius ja rakennusmestarina toimi David Lönnroth. Istumapaikkoja kirkossa on noin 1 200. Kirkko on hautausmaan ympäröimä.

Kirkontornin ylin kerros on muodoltaan kahdeksankulmainen. Rakennuksen alttaripäädyssä on sakaristo, joka on runkohuonetta matalampi. Kirkon räystäiden alla on koristeellisia konsoleita. Julkisivu on pystylistoitettu. Kirkon alttaritaulu *Ristiinnaulittu* on Ilmari Launiksen vuonna 1911 maalaama.

Historia
--------

Siikaisten edellinen kirkko paloi salaman iskettyä siihen. Nykyinen kirkko rakennettiin vuosina 1888–1889 vanhan kirkon paikalle puusta, joka saatiin pitäjän omista metsistä. Kirkon rakentaminen maksoi 68 000 silloista markkaa. Rahat saatiin lainalla sekä keräämällä maksu kaikilta ripillä käyneiltä. Kuluihin osallistuivat manttaaliosuutensa mukaan lisäksi myllyt, sahat sekä muut teollisuuslaitokset. Rakentamiseen joutuivat osallistumaan kaikki seurakunnan jäsenet yhdestä kolmeen päivän ajan.

5. toukokuuta 1889 Merikarvian kirkkoherra J. A. Forss apunaan Siikaisten pitäjän kirkkoherra K. J. E. Blombergh ja Ahlaisten pastori Fr. A. Wirberg vihkivät kirkon. Vihkimistilaisuudessa oli paikalla suunnilleen 2 000 ihmistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Siikaisten kirkko Siikaisten seurakunta.  Arkistoitu 17.5.2014. Viitattu 20.11.2008.
2. 1 2 3 4  Kohde id:200521 Siikaisten kirkko Museovirasto. Viitattu 20.11.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Siikaisten kirkko (rakennusperintörekisteri) *Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi*. Museovirasto.
**Pogostantauti** eli **nivelrokko** on lähinnä Pohjois-Karjalassa, Savossa ja Keski-Suomessa syyskesällä esiintyvä, hyttysten levittämä Sindbis-viruksen alalajin aiheuttama tauti, johon liittyy pitkäkestoinen niveltulehdus. Taudin nimi tulee siitä, että tauti todettiin Suomessa ensimmäisenä Ilomantsissa, josta käytetään toisinaan nimitystä Pogosta.

Viruksen nimi Sindbis tulee egyptiläisestä kylästä, josta virus eristettiin 1950-luvulla. Suomessa viruksen vasta-aineita on löydetty vuonna 1965, ja epidemiaksi se puhkesi vuonna 1974. Tauti puhkeaa epidemiaksi seitsemän vuoden välein Suurempia epidemioita on koettu vuonna 2002, jolloin 597 sai tartunnan, ja vuonna 1995, jolloin tartunnan saaneita oli 1311.

Taudin oireita ovat niveloireiden lisäksi ihottuma vartalolla, väsymys, päänsärky, lievä kuume ja lihaskivut. Hengitystieoireita siihen ei liity. Ihottuma häviää pian, mutta niveloireet voivat jatkua vuosia.

Tautia levittävät vain loppukesästä aikuistuvat *Culex*- ja *Culiseta*-hyttyset. Se ei leviä ihmisestä toiseen.

Taudista käytetään Ruotsissa nimitystä Ockelbosjuka ja Venäjällä Karjalan kuume. Saman viruksen eri muodot aiheuttavat vastaavaa tautia eri puolilla maailmaa. Ruotsissa esiintyvä virustyyppi on läheisintä sukua Etelä-Afrikassa esiintyvälle tyypille, ja sen oletetaan kulkeutuneen sieltä ihmisen tai linnun mukana.

Lähteet
-------

1. ↑  Pogostantauti (sanasto) *Terveyskirjasto.fi*. Viitattu 22.8.2009.
2. 1 2  Pogostan tauti, Tervesuomi.fi
3. 1 2 3  Päivi Repo: Elo-syyskuulle odotetaan Pogostan taudin epidemiaa.  *Helsingin sanomat*, 22.8.2009, s. A10. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 22.8.2009.
4. ↑  Tartuntatautirekisterin tilastotietokanta - THL kuutio- ja tiivistekäyttöliittymä *sampo.thl.fi*.  Arkistoitu 15.10.2021. Viitattu 16.10.2021.
5. ↑  Ockelbosjuka, Smittskyddsinstitutet (ruotsiksi)
6. ↑  Structure of the Ockelbo virus genome and its relationship to other Sindbis viruses. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Identity of Karelian fever and Ockelbo viruses determined by serum dilution-plaque reduction neutralization tests and oligonucleotide mapping, Am J Trop Med Hyg. 1988, Dec;39(6):607–10
* Maria Laine, *Pogosta Disease*, Turun yliopisto, 2002, ISBN 9512921294
* Kurkela S, Manni T, Vaheri A, Vapalahti O. Causative agent of Pogosta disease isolated from blood and skin lesions, Emerg Infect Dis [serial on the Internet]. Toukokuu 2004.
**Boris Jakubov** (25. heinäkuuta 1894 Hanko – 22. toukokuuta 1923 Suistamo) oli suomalainen ortodoksisen kirkkomusiikin säveltäjä. Hän oli yksi ensimmäisistä suomen kielellä ortodoksista musiikkia säveltäneistä.

Jakubov syntyi Olga Moldakovan ja Hangon pappina toimineen Aleksander Jakubovin perheeseen. Lapsena hän muutti perheineen Ilomantsiin. Hän soitti viulua ja alkoi lisäksi säveltää. Jakubov sai opetusta Helsingin musiikkiopistossa. Hänellä oli vaikea puhevika, mikä teki mahdottomaksi hänen haaveilemansa uran pappina. Jakubov pääsi kuitenkin opettamaan kirkkomusiikkia pappisseminaarin opiskelijoille Sortavalaan. Palattuaan vanhempiensa kotiin Soanlahdelle hän jatkoi toimintaansa muusikkona. Toukokuussa 1921 hänen hengellisiä sävellyksiään pyydettiin sisälähetysjuhlien käyttöön Suistamoon. Vuonna 1922 painetussa vigilianuottikirjan editiossa julkaistiin Jakubovin sävellykset "Kiittäkää Herran nimeä" ja "Monet himot".

Jakubovin äiti kuoli joulukuussa 1922 sairastettuaan syöpää. Äiti oli ollut Jakubovin musiikillisen työn tärkeä tukija, ja Jakubov kärsi äitinsä kuoleman jälkeen vaikeasta unettomuudesta. Jakubov teki itsemurhan toukokuussa 1923. Vuonna 1931 kirkon käyttämien nuottikirjojen toimittajat löysivät Jakubovilta kymmenen entuudestaan tuntematonta sävellystä, jotka julkaistiin monisteina. Alkuperäiset käsikirjoitukset katosivat ilmeisesti toisen maailmansodan aikana. Jakubovin tuotantoon kuuluu sekä suomenkielisiä että kirkkoslaaviksi tehtyjä sävellyksiä. 1930-luvulla Jakubovin suomalaiskansallisina pidetyt teokset tekivät vaikutuksen ortodoksikirkkoa kansalliseen suuntaan ohjanneisiin toimijoihin, myös arkkipiispa Hermaniin. Teokset tulkittiin Karjalan maaperästä ja suomalaisesta luonnosta innoitusta saaneiksi. 1930-luvulla Jakubovin sävellyksiä esittivätkin suomalaiset kuorot ja kirkkolaulujuhlien esiintyjät.

1980-luvun lopussa Jakubov sai jälleen suosiota Ortodoksisten kanttorien liiton julkaistua hänen teoksensa uutena nuottipainoksena. Sävellyksiä on säilynyt alle kaksikymmentä. Niitä ovat levyttäneet suomalaiset ortodoksiset kuorot ja yhdysvaltalainen Cappella Romana.

Lähteet
-------

1. ↑  Jakubov, Boris Kansalliskirjaston hakupalvelu, viitattu 7.1.2024
2. 1 2 3 4 5  Maria Takala-Roszczenko, Nuorena kuolleen Boris Jakubovin sävellykset jäivät kuin jäivätkin elämään Aamun Koitto 19.5.2023, viitattu 7.1.2024
**Jyri Keskiaho** (s. 21. helmikuuta 1989) on suomalainen freestylemoottorikelkkailun (FSX) ammattilainen. Hän on syntynyt Pudasjärvellä, mutta muutti jo opiskeluaikoinaan Rovaniemelle asumaan. Keskiaho on tullut tunnetuksi näyttävistä freestylenäytöksistään.

Ennen freestyleuraansa Keskiaho kilpaili snowcrossmoottorikelkkailussa 10 vuotta. Useat loukkaantumiset kaudella 2008–2009 vaativat pitkän kuntoutusjakson, jonka jälkeen snowcrossura päättyi. Vuonna 2011 Keskiaho alkoi panostaa systemaattisesti freestyleen ja kovan työn tuloksena hän sijoittui toiseksi vuoden 2014 Pohjoismaiden mestaruuskilpailussa Levillä.

Keskiaho tunnetaan erilaisten tapahtumien vetonaulana niin kesällä kuin talvella. Suurimpiin näytöksiin lukeutuvat muun muassa esiintyminen Gumball 3000 -tapahtumassa Helsingin Narinkkatorilla vuonna 2013 sekä Kiinan Changbaishanissa järjestetyssä talvikauden avauksessa vuonna 2015. Kiinassa hän osallistui myös moottorikelkkaenduron kutsukilpailuun, jonka hän voitti. Keskiaho on myös vakiinnuttanut paikkansa laskettelijoiden kauden päättävässä Ruka Spring Break tapahtumassa, jossa hän on ollut esiintymässä useana vuonna peräkkäin.

Vuonna 2017 Keskiaho teki ensimmäisenä suomalaisena takaperinvoltin moottorikelkalla.

Lähteet
-------

1. ↑  Kesähypyillä pysyy tatsi ja talvikunto päällä - Lapin Kansa *www.lapinkansa.fi*.  Arkistoitu 2.9.2015. Viitattu 15.10.2015.
2. ↑  Narinkkatorilla nähtiin ökyautoja ja hurjia hyppyjä - katso kuvat! *www.radionova.fi*. Viitattu 15.10.2015.
3. ↑  Uusi Rovaniemi | Hirsitalot Oy:lle jälleen miljoonakaupat Kiinaan *www.uusirovaniemi.fi*. Viitattu 15.10.2015.
4. ↑  Jyri Keskiaho ja Backflipin taustat - Seriousriding.com *Seriousriding.com*.  31.3.2017.  Arkistoitu 22.2.2018. Viitattu 21.2.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Jyri Keskiahon profiili Battery Energy Drinkin sivuilla
* Jyri Keskiaho kotisivut
* Jyri Keskiaho Instagram
Lennon reitti mereen syöksymiseen asti
**Sriwijaya Airin lento 182** oli Sriwijaya Airin Indonesian sisäinen reittilento Jakartasta Pontianakiin. Lennolla 9. tammikuuta 2021 käytetty Boeing 737-524 nousi ylös kello 14.36 paikallista aikaa, ja katosi tutkasta noin neljä minuuttia lentoonlähdön jälkeen. Lennonseurantasivusto Flightradar24:n mukaan kone menetti yli 3 000 metriä korkeutta alle minuutissa, ja lentojäljet päättyivät Jakartan pohjoispuolelle Jaavanmereen seribusaarten edustalle. Liikenneministeri Budi Karya Sumadi vahvisti koneen pudonneen lähelle Laki-saarta.

Indonesian pelastusviranomaisten mukaan paikalliset kalastajat löysivät ensin matkustajakoneen paloja merestä. Koneessa oli 12 miehistön jäsentä ja 50 matkustajaa, joista 43 oli aikuisia ja seitsemän lapsia, heistä kolme vauvaikäisiä. Kaikki lentokoneessa olleet kuolivat.

Lennon tiedot
-------------

Lentokoneen piti lähteä alkuperäisen aikataulun mukaan Soekarno-Hattan lentoasemalta Tangerangista kello 13.25 paikallista aikaa (klo 6.25 UTC), ja saapua Supadion lentoasemalle Pontianakiin kello 15.00 paikallista aikaa. Lennon lähtö kuitenkin viivästyi ja varsinainen lentoonlähtö tapahtui kello 14.36.

Lento 182 nousi 4 000 metrin korkeuteen, kun se kääntyi äkillisesti oikealle ja syöksyi alas. Koneeseen menetettiin yhteys klo 14.40.

Turman syy
----------

Helmikuussa 2021 julkistettujen alustavien tutkimusten mukaan lentokoneen kaasuvivuissa saattoi olla vikaa. Aiemmin konetta lentäneiden mukaan koneen vivusto oli ollut rikki, eikä sitä ollut saatu enää korjattua täysin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Menhub: Sriwijaya Air SJ182 Angkut 50 Penumpang dan 12 Kru *kompas.com*. Viitattu 9.1.2021. (indonesiaksi)
2. 1 2  Pesawat Sriwijaya Air SJ182 Jakarta-Pontianak Hilang Kontak Berisi 56 Penumpang *merdeka.com*. Viitattu 9.1.2021. (indonesiaksi)
3. ↑  Indonesialainen matkustajakone katosi pian nousun jälkeen tutkasta meren yllä – Reuters: Koneessa yli 50 matkustajaa *Yle Uutiset*. Viitattu 9.1.2021.
4. ↑  Menhub Pastikan Sriwijaya Air SJY-182 Jatuh di Dekat Pulau Laki *detiknews*. Viitattu 9.1.2021. (indonesiaksi)
5. 1 2  Indonesian turmakoneen kaasuvivuissa vikaa, kertoo alustava tutkimus *Yle Uutiset*. Viitattu 10.2.2021.
6. ↑  Basarnas dan KNKT masih menginvestigasi hilangnya pesawat Sriwijaya Air SJ-182 *kontan.co.id*.  9.1.2021. Viitattu 9.1.2021. (indonesiaksi)
Lähetystalo tammikuussa 2018
**Lähetystalo** oli Suomen Lähetysseuran toimitalo Helsingin  Tähtitorninmäellä Ullanlinnan kaupunginosassa. Lähetystalon vanhempi osa on osoitteessa Tähtitorninkatu 18 ja uudempi osa osoitteessa Tähtitorninkatu 16.

Talon on suunnitellut vapaaherra K. A. Wrede ja se on valmistunut vuonna 1900. Wrede lahjoitti piirustukset Lähetysseuralle ilman korvausta. Talon rakennuskustannukset olivat 199 600 markkaa.

Lähetysseura oli vuonna 1890 ostanut puutalon tontteineen Vuorimiehenkadun varrelta, mutta Lähetystalon rakentamiseen antoi varsinaisen kimmokkeen erään yksityishenkilön vaatimaton 100 markan lahjoitus, joka oli osoitettu Lähetystalon rakentamiseen. Uuteen taloon tuli mm. rukoushuone (nykyinen Lähetyskirkko), kolme luokkahuonetta ja asuintilat Lähetyskoululle, kokoontumistilat ompeluseuroille, huoneisto lähetysjohtajaa varten, toinen huoneisto vahtimestaria varten, tilat seuran toimistolle, kirjavarasto ja Lähetysmuseon tilat.

Talo vihittiin käyttöönsä ensimmäisenä adventtina vuonna 1900. Sitä laajennettiin viereiselle tontille itään päin, kun kauppaneuvos Lars Krogius tarjosi Lähetysseuralle ostettavaksi kyseisen naapuritontin, joka oli vielä rakentamatta. Myös lisärakennuksen suunnitteli Wrede, ja rakentaminen tuli maksamaan 185 000 markkaa tontin hinnan, 35 000 markan lisäksi. Uusi osa valmistui vuoden 1906 puolessavälissä.

Lähetysseura myi Lähetystalon toimistotilat vuonna 2018 ja ne muutettiin asuinhuoneistoiksi, Lähetyskirkko jäi edelleen Lähetysseuran omistukseen. Lähetysseuran toimisto sijaitsee nykyisin Pasilassa Mall of Triplan ja Pasilan aseman vieressä osoitteessa Maistraatinportti 2a.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Toivo Saarilahti: *Lähetystyön läpimurto.*, s. 66–69, 71–73. 100 vuotta suomalaista lähetystyötä I:3. Pieksämäki: Kirjaneliö (Suomen Lähetysseuran julkaisu). ISBN 951-600-760-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Hannu Lättilä: Lähetyskirkon taloon tulee kalliita asuntoja.  *Helsingin Sanomat*, 9.3.2020, s. A 18–19. Helsinki:  Sanoma Oyj. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 9.3.2020.
**Pietari Mikael Skyttä** (s. 24. toukokuuta 1976 Helsinki) on Turun yliopiston geologian professori. Ennen tieteellistä uraansa hän teki urheilu-uran keihäänheittäjänä.

Skyttä on oppiarvoltaan filosofian tohtori Turun yliopistosta. Hän väitteli vuonna 2007 geologian ja minerologian alalta ja on toiminut aiemmin yliopistonlehtorina Helsingin yliopistossa. Skytän asiantuntemusaloja ovat rakennegeologia, 3D-mallinnus, paikkatieto ja ydinjätteiden loppusijoitus.

Urheilijana Skyttä edusti Ikaalisten Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimi Jussi Kuuri. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole kilpaillut vuoden 2003 jälkeen. Skyttä voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan mestaruuden 1997 Turussa tuloksella 81,58 m.. Samana vuonna Skyttä heitti Lappeenrannan Kalevan kisojen karsinnassa ennätyksensä 83,28 m, joka on Suomen kaikkien aikojen tilastossa sijalla 25. Finaalissa Skyttä oli viides. Näiden kilpailujen jälkeen Skyttä ei enää urallaan ylittänyt 80 metriä ja keskittyi keihäänheiton sijaan opintoihin.

Skyttä asuu Liedossa ja hänellä on vaimo ja kolme poikaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Skyttä Pietari Turun yliopisto.  Arkistoitu 22.8.2017. Viitattu 22.7.2017.
2. 1 2  Suomen keihäänheiton superlupaus teki täydellisen elämänmuutoksen - kuuden ällän ylioppilaasta tuli geologian professori *iltalehti.fi*. Viitattu 20.7.2017.
3. ↑  Pietari Skyttä - Geotieteiden ja maantieteen laitos - Helsingin yliopisto *www.helsinki.fi*. Viitattu 20.7.2017.
4. 1 2 3  Pietari Skyttä Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
5. ↑  Ville Touru: Tämä mies pesi Rädyn, Parviaisen ja Kinnusen mutta liukeni sitten vähin äänin keihäskartalta – Euroopan mestari Pietari Skyttä työskentelee nykyään professorina *IS*.  26.7.2019. Viitattu 26.7.2019.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
{{Yritys

```
| nimi              = Better Collective
| logo              = 
| logokoko          = 
| kuva              = 
| kuvateksti        = 
| slogan            = 
| yritysmuoto       = 
| osake             = 
| markkina-arvo     = 
| ISIN              = 
| perustettu        = 2004
| perustaja         = Jesper Søgaard ja Christian Kirk Rasmussen
| lakkautettu       = 
| toimitusjohtaja   = [[Jesper Søgaard9]
| puheenjohtaja     = Jens Bager
| avainhenkilöt     = 
| kotipaikka        = Sankt Annæ Plads 28  
1250 Kööpenhamina 
| palvelualue       = 
| toimiala          = teknologia
| tuotteet          = 
| liikevaihto       = 
| liikevoitto       = 
| nettotulo         = 
| tilikauden_voitto = 
| henkilökuntaa     = 
| emoyhtiö          = 
| tytäryhtiö        = 
| sisaryhtiö        = 
| omistaja          = 
| kotisivu          = bettercollective.com
| huomautukset      = 
```

}}
**Better Collective** on tanskalainen urheilumediakonserni. Yhtiö on perustettu vuonna 2004 ja sen perustajia ovat Jesper Søgaard ja Christian Kirk Rasmussen. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Kööpenhaminassa ja sillä on yli 20 toimistoa ympäri maailmaa. Better Collective kehittää koulutusalustoja iGaming-alalla. Suurin osa yhtiön liikevaihdosta tulee affiliate-markinnoinnista.

Liiketoiminta
-------------

Better Collectiveen kuuluu kaksi liiketoimintasegmenttiä: kustannustoiminta ja maksullinen media. Julkaisutoiminnassa yhtiö ylläpitää alustoja, jotka on suunniteltu parantamaan iGaming-kokemusta luomalla yhteisöjä, vertailemalla kertoimia, helpottamalla analyysien ja vinkkien jakamista sekä tarjoamalla koulutussisältöä. Better Collective kerää tuloja myös välitysmaksuista, kun käyttäjät ohjataan alustalta vedonlyöntioperaattorien sivustoille.

Maksullisen median segmenti keskittyy liidien luomiseen iGaming-alustalle. Segmentti käynnistettii Atemi Groupin hankinnan myötä vuonna 2020.

Lähteet
-------

1. ↑  About *Better Collective*. Viitattu 9.1.2024.
2. 1 2 3  Better Collective *Inderes*. Viitattu 9.1.2024.
**Polkupyörän historia** alkaa 1800-luvulta. Polkupyöriä edelsi Karl Draisin vuonna 1817 kehittämä juoksupyörä, jossa vain etupyörä oli kääntyvä. Se tehtiin helpottamaan juoksemista. Skotlantilainen Kirkpatrick Macmillan kehitti ensimmäisen polkimilla varustetun polkupyörän vuonna 1839. Tästä saivat alkunsa draisiinit, joissa polkimet olivat etupyörän kohdalla. 1860-luvulla liikenteeseen tulivat velosipedit, joissa oli suuri etupyörä ja jotka olivat etupyörävetoisia. 1870–1880-lukujen aikana kehitettiin ketjuvetoiset polkupyörät ja myös ilmakumirenkaat. Vuonna 1895 polkupyöriin tulivat vapaanapa ja jalkajarrut. Pian tämän jälkeen kehitettiin turvapyörä, jossa molemmat pyörät olivat samankokoisia. Polkupyörien lisääntymisen myötä tuli tarve suunnitella naisille käytännöllisempiä vaatteita. Tämän vuoksi korsettien ja raskaiden hameiden käyttö väheni. 1800-luvulla alettiin kehittää myös maastopyöriä. Kiinassa polkupyörien suosio lisääntyi 1920-luvulla, ja Kiinan muuttuessa kansantasavallaksi vuonna 1949 polkupyörästä päätettiin tehdä yleisin kulkuneuvo kaupungeissa. Tämä merkitsi polkupyöräteollisuuden lisääntymistä Kiinassa. Kiina on edelleen eniten polkupyöriä tuottava maa. Vuosina 1965–1975 polkupyöräilyn suosio lisääntyi länsimaissa, erityisesti Yhdysvalloissa. Näinä aikoina kehitettiin BMX-pyörä.

Lähteet
-------

1. ↑  Vesa Rohila: *Nostalgiset polkupyörät*, s. 5-24. Alfamer, 2007. ISBN 978-952-5089-93-6.
2. ↑  Polkupyörän historia Bikester. Viitattu 25.9.2023.
**Emodiini** on lääkeaine ja väriaine. Se on oranssi yhdiste, antrakinoniväri. Emodiinin kemiallinen kaava on C15H10O5, moolimassa 270,24 g/mol, sulamispiste 253 °C, liukoisuus veteen < 0,1 g/100 ml ja CAS-numero 518-82-1. Emodiini on franguliinin hajoamistuote. 

Lääketarkoitukseen emodiinia ja muita luonnon antrakinoneita on käytetty hyvin pitkään muun muassa laksatiivisina aineina. 

Emodiinia saadaan muun muassa paatsamalajien (*Rhamnus*) kuten esimerkiksi Suomessa kasvavan korpipaatsaman (*Rhamnus frangula*) kuoresta ja juuresta sekä sennasta, aaloesta, suolaheinästä ja raparperista. Frangulaemodiinia on paatsaman puoliraaoissa marjoissa. Paatsaman kuivattu kuori sisältää antrakinoniglykosideja, muun muassa franguliinia. Franguliinin hajotessa syntyvä emodiini ärsyttää paksusuolen seinämää ja lisää näin suolen liikettä ja vaikuttaa ulostavasti. Rohtoa voi käyttää ummetukseen vain tilapäisesti, sillä jatkuva käyttö aiheuttaa riippuvuutta. Orapaatsamasta (*Rhamnus catharticus*) on ulostuslääkkeenä käytetty kuoren lisäksi myös kypsiä kuivattuja siemeniä ja marjojen mehua. Paatsaman marjoista valmistetaan keltaista lakkaa. 

Paatsaman kuori ja hedelmät ovat lääkeluettelossa, joten rohdoksia ei voi valmistaa eikä myydä vapaasti. Paatsama sinänsä lasketaan myrkyllisiin kasveihin. Emodiinikin on joissakin tutkimuksissa osoittautunut myrkylliseksi.

Lähteet
-------

* Coloria.net
* Yrttitarha.fi

Aiheesta muualla
----------------

* Liber Herbarum Minor (Suomeksi): Emodiinia sisältäviä kasveja
* PubChem: Emodin (englanniksi)
* Human Metabolome Database: Emodin (englanniksi)
* Food Component Database (FooDB): Emodin (englanniksi)
* DrugBank: Emodin (englanniksi)
* KEGG: Emodin (englanniksi)
* ChemBlink: Emodin (englanniksi)
* Pherobase: Semiochemical - emodin (englanniksi)
**Onvest Oy** on merkittävä *lähde?* suomalainen perheyritys, joka on perustettu vuonna 1997, mutta sen historia ulottuu yli sadan vuoden taakse. Yhtiön ja sen edeltäjien omistus on säilynyt koko ajan saman perheen piirissä.

Onvestin omistuksiin kuuluu kiinteistöomistuksia ja terästukkuri Feon Oy, minkä lisäksi se hallinnoi merkittävää sijoitusvarallisuutta. Yhtiön omistajia ovat Marja Toivanen sekä Maria Toivanen-Warras.

Historiaa
---------

Onninen Oy perustettiin vuonna 1913 Turussa, kun liikemies Alfred Onninen päätti ryhtyä vesijohtoalan urakoitsijaksi. Liiketoiminta laajeni asennustoiminnasta LV-tukkukauppaan 1920-luvulla. Vuonna 1927 yhtiörakennetta uudistettiin ja syntyi *Vesijohtoliike Onninen Oy*. Samaan aikaan liiketoiminnan painopiste siirtyi Helsinkiin. Jo 1930-luvulla tukkukauppa kasvoi liiketoiminnaltaan suuremmaksi kuin vesijohtojen asennustoiminta. Sotien jälkeen 1940-luvulla Onninen ryhtyi rakentamaan valtakunnallista toimipaikkaverkkoa. Kesäkuussa 2016 Onvest Oy myi Onninen Oy:n koko osakekannan Kesko Oyj:lle.

Huhtikuussa 2018 Onvest Oy:n liiketoiminta jakautui kahteen erilliseen yhtiöön: Maarit Toivasen ja hänen lastensa omistaman uuden yhtiön nimi on Conficap Oy. Marja Toivasen ja Maria Toivanen-Warraksen omistaman yhtiön nimi on Onvest Oy. Conficapin omistukseen siirtyivät talotekniikkayhtiö Are, sijoitusliiketoiminta, osa kiinteistöliiketoiminnasta sekä huomattavat likvidit varat. Onvestin omistukseen siirtyi valtaosa puretun Onvestin kiinteistöomistuksista, terästukkuri Feon sekä merkittävä sijoitusvarallisuus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Onvest ja sen historiatiedot. PRH:n Virre-yritysrekisteri (hakusana Onvest). Viitattu 1.9.2015.
2. 1 2  Saara Koho: Toivasten perheyritys Onvest jakautui – "Tärkeätä on aina ollut kyky uudistua" *Talouselämä*. Viitattu 4.5.2018.
3. ↑  Talouselämä: Nyt se tapahtui: Kesko osti Onnisen *Talouselämä*. Viitattu 4.5.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Onvestin kotisivut
47,XXY-karyotyyppi.
**Klinefelterin oireyhtymä** eli **XXY-oireyhtymä** tai **XXY-trisomia** on tila, jossa miehellä on yksi tai useampi ylimääräinen X-kromosomi. Tällöin hänen kromosomistonsa on tavallisimmin 47,XXY, harvemmin 48,XXXY (XXXY-oireyhtymä) tai 49,XXXXY (XXXXY-oireyhtymä).

Klinefelterin oireyhtymä syntyy sattumalta yleensä ennen hedelmöittymistä, eikä se ole perinnöllinen. Sitä esiintyy yhdellä pojalla 500–1000:sta, mahdollisesti paljon useamminkin. Arviolta yli puolet XXY-miehistä jää diagnosoimatta oireiden lievyyden johdosta.

Oireyhtymän oirekirjo vaihtelee yksilöittäin. XXY-poika tai -mies on usein pitkä. Hänen kehityksensä saattaa viivästyä ja sukupuolinen kehityksensä häiriintyä murrosiästä alkaen. Ennen murrosikää oireet ovat usein huomaamattomia. Joskus puheen ja kävelyn oppiminen voi viivästyä. Koulussa hänellä voi olla kirjoittamisen ja lukemisen oppimisen vaikeuksia. Luonteeltaan hän on usein hiljainen, herkkä ja ujo, ja hänellä voi olla autistisia piirteitä, ADHD tai tunne-elämän ja sosiaalisten taitojen ongelmia. Laskeutumattomat kivekset ja virtsaputken aukon sijainnin pienet poikkeamat ovat heillä hiukan yleisempiä kuin muilla pojilla.

Murrosiässä XXY-pojalla havaitaan joskus tavallista pienemmät kivekset, suurentuneet rintarauhaset sekä kasvojen ja kehon karvoituksen vähäisyys. Hänellä on tavallisesti alentunut testosteroni sekä puutteellinen siittiöiden tuotanto, mikä aiheuttaa lapsettomuutta. Aikuisena oireyhtymästä seuraa suurentunut riski sairastua joihinkin sairauksiin.

Jos ylimääräisiä X-kromosomeja on enemmän kuin yksi, myös oireet ovat voimakkaampia.

Oireyhtymä sai nimensä Harry Klinefelterin mukaan, joka kuvasi sen Fuller Albrightin ja E. C. Reifensteinin kanssa vuonna 1942. Oireyhtymän perimmäisen syyn selvittivät Patricia Jacobs ja John Anderson Strong vuonna 1959.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Helena Kääriäinen: Klinefelterin oireyhtymä  22.1.2022. Kehitysvammaisten Tukiliitto. Viitattu 25.12.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Klinefelterin oireyhtymä** Wikimedia Commonsissa
**Paras Bir Bikram Shah Dev** (s. 30. joulukuuta 1971) on Nepalin entisen kuninkaan Gyanendran ja kuningatar Komal Rajya Laxmi Devi Shahin ainoa poika. Hän oli Nepalin kruununprinssi ennen maan julistamista tasavallaksi toukokuussa 2008.

Paras oli ainoa henkiin jäänyt kuningasperheen jäsen, joka oli paikalla, kun hänen serkkunsa kruununprinssi Dipendra surmasi 11 kuningasperheen jäsentä 1. kesäkuuta 2001. Dipendra itse haavoittui ja kuoli kolmen päivän kuluttua. Parasin selviytyminen on saanut aikaan epäilyjä siitä, että hänellä oli osuutensa tapahtuneeseen. Dipendran kuoltua Parasin isä Gyanendra kruunattiin kuninkaaksi. 

Paras kävi Luther Collegea Yhdysvalloissa, muttei valmistunut. Hän on naimisissa Himani Singhin kanssa, joka kuuluu intialaisen Rajasthanin kuningassukuun, ja heillä on kolme lasta. Paras on pitänyt vuodesta 2001 matalaa profiilia ja näyttäytynyt vain harvoissa tilaisuuksissa.

Vuonna 1997 Paras törmäsi Putafi Sadakissa Mitsubishi Pajerollaan taksiin, jolloin sen kuljettaja sai surmansa. Vuotta aikaisemmin hän aiheutti samanlaisen onnettomuuden Bharatpurissa. Törmättyään moottoripyörään Paras ammuskeli ilmaan pyrkien pelottelemaan silminnäkijät tiehensä.

Humalaisen Parasin väitetään surmanneen tahallaan suositun nepalilaisen muusikon Praveen Gurungin ajamalla tämän yli Pajerollaan lähellä kuninkaallisen palatsin itäporttia. Opiskelijat keräsivät yli 600 000:n allekirjoittaman adressin kuningas Birendralle prinssin poistamiseksi asemastaan. Hänen väitetään myös lyöneen 1999 automaattiaseen perällä poliisimiestä, joka pysäytti hänet rattijuopumuksesta.

Paras on jäänyt Thaimaassa kiinni kannabiksen hallussapidosta 2012 ja 2014.

Lähteet
-------

* Nepal's errant crown prince (BBC; 5.6.2001)
* Paras Shah
* Crown Prince Paras?

### Viitteet

1. ↑  Nepalin entinen kruununprinssi pidätettiin kannabiksen hallussapidosta Thaimaassa Helsingin Sanomat 16.7.2014.
**Ignati Mošegov** (ven. Игнатий Мошегов) eli **Ignati Mösšeg** (komiksi Игнатий Мöсшег; 1880–1965) oli Suomessa asunut komilaissyntyinen poliittinen emigrantti sekä komien historian ja kulttuurin tutkija.

Mošegov syntyi Venäjällä nykyisen Permin Komin Kotšovon piirin Durovon kylässä. Koulunkäynnin jälkeen hän opiskeli Birskin opettajaseminaarissa ja työskenteli sitten Pistogin kylässä opettajana. Vuonna 1912 Mošegovista tuli maanmittari. Vuonna 1914 hänet kutsuttiin Venäjän armeijaan ja vuonna 1916 hän valmistui vänrikiksi Taškentin sotakoulusta. Samana vuonna hänet lähetettiin rintamalle, jossa hän ensin haavoittui ja myöhemmin joutui vangiksi.

Venäjälle palattuaan Mošegov joutui puna-armeijaan. Sieltä hän karkasi kotiseudulleen, jossa hänet otettiin vuorostaan Koltšakin valkoiseen armeijaan. Tomskissa Mošegov jäi punaisten vangiksi ja joutui jälleen puna-armeijaan. Vuonna 1920 hän pakeni Viroon. Siellä hän tutustui Tarton rauhanneuvotteluihin osallistuneisiin suomalaisiin sekä professori Lauri Kettuseen. Samana vuonna Mošegov muutti Suomeen.

1920–1930-luvuilla Mošegov tutki Helsingissä komien historiaa, kieltä ja kulttuuria. Hän julkaisi useita Neuvostoliiton vähemmistökansoja käsitteleviä pamfletteja. Mošegovin artikkeleita ilmestyi myös syktyvkarilaisessa *Komi mu* -aikakauskirjassa. Vuosina 1921, 1924 ja 1931 hän osallistui komien edustajana suomalais-ugrilaisiin maailmankonferensseihin.

Sodan jälkeen Mošegov toimi Helsingissä kirjakauppiaana. Hän omisti Kaisaniemenkatu 13:ssa sijainneen Kirjakauppa Oman (per. 1934 nimellä Opettajain Kirjakauppa Oy), jonka yhteydessä toimi myös kirjapaino ja kustantamo, sekä Kaisaniemen kirjakaupan.

Mošegovin Suomessa vuonna 1924 ilmestynyt muistelmateos *Idän hiidenkattilassa* julkaistiin vuonna 1992 komiksi käännettynä syktyvkarilaisessa Voivyv kodźuv -kirjallisuuslehdessä.

Mošegovin tutkimusaineistoa on Suomalais-Ugrilaisen Seuran tutkimusarkistossa (nimellä I. Mössheg).

Suomennetut teokset
-------------------

Teoksiin on merkitty tekijänimi vaihtelevissa muodoissa:

* I. Mõssheg: *Totuus bolshevismista: heimokansalaisen, puna-armeijasta Suomeen paenneen syrjäänin kuvaus kokemuksistaan*. Helsinki: Otava, 1922.
* I. Mössheg: *Idän hiidenkattilassa: erään syrjääniläisen muistelmat*. Jyväskylä: K. J. Gummerus, 1924.
* I. Moššeg: *Hätähuuto kansojen vankilasta [I]*. Helsinki: Otava, 1930.
* I. Moššeg: *Hätähuuto kansojen vankilasta II: Komikansan menneisyys ja sen nykyiset olot*. Helsinki: Otava, 1931.
* J. O Mosseg: *Tunnetteko salaperäistä Venäjää? 1. Ovatko mainehikkaat bjarmialaiset kuolleet?* Helsinki, Tekijä, 1939.
* J. O. M.: *Sankari Pera: (syrjääniläinen tarina)*. Helsinki, Tekijä, 1939.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pörssitieto G. Kock: Kirjakauppa Oma
2. 1 2 3 4 5  A. I. Turkin: Vunödöm gižyś da učonöi.  *Voivyv kodźuv*, 1/1992, s. 46–53.
3. ↑  Suomalais-Ugrilainen Seura
Giambologna: *Sabiinittarien ryöstö*, 1574-82 
**Sabiinittarien ryöstö** on roomalaisessa mytologiassa tarina siitä, miten Rooman varhaishistoriassa kaupungin asukkaat ryöstivät itselleen morsiamet kaupunkiin vierailemaan kutsuttujen sabiinilaisten keskuudesta.

Tarinan mukaan Roomassa ei sen perustamisen jälkeen ollut tarpeeksi vaimoja, eivätkä naapurikansojen naiset vapaaehtoisesti menneet naimisiin sen kansalaisten kanssa. Siksi kaupungin perustaja Romulus päätti ottaa viekkaudella, mitä ei muuten saanut. Hän valmisteli juhlalliset kisat merenjumalan Neptunuksen kunniaksi ja kutsui naapureita tulemaan niihin. Kisoihin tulikin suuri joukko naapureita, varsinkin sabiinilaisia. Sovitusta merkistä Rooman nuorukaiset tempasivat kesken kisojen miekkansa esiin ja ryöstivät suuren joukon nuoria naisia.

Kolme vuotta myöhemmin sabiinilaiset päättivät kostaa ryöstön. Naisten loukatut isät valmistautuivat taisteluun. Sabiinilaiset marssivat suurena joukkona Rooman alueelle. Siitä syttyneen taistelun aikana roomalaisten pakolla vaimoiksi ottamat sabiinilaiset naiset juoksivat hiukset sekaisin ja vaatteet revittyinä isiensä ja miestensä väliin ja taivuttivat rukouksillaan ja kyyneleillään heidät lopettamaan sodan. Naisten aloitteesta solmittiin valtioliitto, jonka mukaan roomalaiset ja sabiinilaiset liittyivät yhdeksi kansaksi, jonka hallituspaikaksi tuli Rooma. Sata sabinalaista sijoitettiin senaattiin, ja Romuluksen piti ottaa hallituskumppaniksensa sabiinien kuningas Tatius. Pian Tatius kuitenkin surmattiin eräässä kapinassa, ja tarinan mukaan senaattorit murhasivat Romuluksen.

Taiteessa
---------

Aihe on kiinnostanut monia taiteilijoita etenkin renessanssin aikana. Peter Paul Rubens maalasi siitä taulun 1630-luvun lopussa. Hänen versiossaan tausta on antiikin ajalta, mutta naiset ovat pukeutuneet 1600-luvun flaamilaisnaisten asuihin. Italiassa työskennelleen flaamilaisen Giambolognan tunnetuin työ on Firenzen Loggia dei Lanziin sijoitettu marmoriveistos tästä aiheesta, ja Giambolognan oppilas teki aiheesta myös pronssiversion. Nicolas Poussinin maalaus on Louvressa.

* Giambolognan veistos (1583) Firenzen Piazza della Signorialla Loggia dei LanzissaGiambolognan veistos (1583) Firenzen Piazza della Signorialla Loggia dei Lanzissa
* Peter Paul Rubensin maalausPeter Paul Rubensin maalaus
* Nicolas Poussinin maalausNicolas Poussinin maalaus

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sjögren, Otto: "Vanha ja Keski-aika", *Historiallinen lukukirja*. WSOY, 1888. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Nicolas Poussin: The Rape of the Sabine Women Louvre.
3. ↑  The Rape of the Sabine Women National Gallery.  (englanniksi)
4. ↑  Rape of a Sabine Woman (Arkistoitu – Internet Archive) Museum of Fine Arts, Boston

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sabiinitarten ryöstö** Wikimedia Commonsissa
Sosiologiassa **rakenteella** tarkoitetaan rakenteellisia sosiaalisia järjestelyitä, jotka sekä syntyvät yksilöiden toimista että vaikuttavat niihin. Rakenteen käsite on ollut yleisessä käytössä yhteiskuntatieteissä 1920-luvulta lähtien.

Anthony Giddensin mukaan rakenteet ovat ihmisten ja muiden toimijoiden muistissa sijaitsevia sääntöjä ja resursseja ja näin ne myös uppoutuvat osaksi sosiaalisia järjestelmiä. Toimijat voivat käyttää rakenteita sosiaalisessa toiminnassaan. Tällöin rakenteet voivat ilmetä esimerkiksi tulkintakehyksinä ja normeina. Rakenteet eivät ole toimijoista riippumattomia eivätkä niiden käyttäytymistä määrittäviä, vaan pikemminkin jotain mihin toimijat tukeutuvat ja joita toimijat kokonaisuutena uusintavat.

Lähteet
-------

1. ↑  Olanike, Deji (2011). *Gender and Rural Development By*, 71. ISBN 9783643901033.
2. ↑  Merton, Robert. 1938. "Social Structure and Nominate*.*" *American Sociological Review* 3(5):672–82.
3. ↑  Giddens, A. (1984). *The constitution of society: Outline of the theory of structuration*. Cambridge: Polity Press. ISBN 978-0-520-05728-9.
**Isabel Wilkerson** (s. 1961 Washington D.C. Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen toimittaja, tietokirjailija ja opettaja. Hän voitti ensimmäisenä afroamerikkalaisena naisena Pulitzer-palkinnon vuonna 1994.

Wilkerson valmistui Howardin yliopistosta, jonka jälkeen hän meni töihin *The New York Timesille*. Hän on opettanut Princetonin yliopistossa, Emory Universityissä ja Bostonin yliopistossa sekä luennoinut lukuisissa muissa korkeakouluissa Yhdysvalloissa, Euroopassa ja Aasiassa. Hän on kirjoittanut *The New York Timesin* bestsellerin ja kriitikoiden ylistämän The Warmth of Other Suns -teoksen, joka voitti National Book Critics Circle -palkinnon ja se valittiin *The New York Timesin* kymmenen parhaan tietokirjan joukkoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Isabel Wilkerson *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 16.1.2024. (englanniksi)
2. ↑  Isabel Wilkerson *National Endowment for the Humanities*. Viitattu 16.1.2024. (englanniksi)
3. ↑  Isabel Wilkerson *Penguin Random House*. Viitattu 16.1.2024. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Isabel Wilkerson** Wikimedia Commonsissa