recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kinídaros** (kreik. Κινίδαρος) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Náxoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 341 (vuonna 2011).

Marmorilouhoksia Kinídaroksen lähellä.
Kinídaroksen kylä sijaitsee Náxoksen pohjoisissa keskiosissa noin 15 kilometriä itään saaren keskuksesta Náxoksen kaupungista eli Chórasta. Se on rakennettu noin 400 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kinídaros on perustettu 1400-luvulla, kun asukkaat siirtyivät muualta suojaisampaan paikkaan merirosvojen vuoksi. Kylän pääelinkeinot ovat maanviljelys ja marmorin louhinta. Kylä tunnetaan myös musiikkiperinteestään. Kinídaroksen pääkirkko on omistettu Pyhälle Georgiokselle (*Ágios Geórgios*).

Kinídaros muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Κινιδάρου, *Topikí Koinótita Kinidárou*), johon kuuluu varsinaisen Kinídaroksen kylän lisäksi Akrotírin kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 388. Aiemmin kylä kuului Náxoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Náxoksen ja Pienten Kykladien kunnan Náxoksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT). Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Kinidaros *Greeka*. Viitattu 4.9.2023.
3. ↑  Kinidaros *Naxos.net*. Viitattu 4.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kinídaros** Wikimedia Commonsissa
Nico Schlotterbeck (2023)
**Nico Cedric Schlotterbeck** (s. 1. joulukuuta 1999 Waibringen, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija. Schlotterbeck edustaa Bundesliigassa pelaavaa Borussia Dortmundia. Hänen sopimuksesa Dortmundin kanssa ulottuu kesäkuun 2027 loppuun saakka. Schlotterbeckkin pelipaikka on keskuspuolustajana. Ennen Dortmumdia Schlotterbeck edusti Bundesliigassa SC Freiburgoa kausilla 2019–2022 ja tästä ajasta lainasopimuksella Union Berlinia kauden 2020–2021. Kaikkiaan Schlotterbeck on pelannut 93 Bundesliigan ottelua. Näissä otteluisssa hän on tehnyt yhdeksän maalia. Mestarien liigaa hän on pelannut Dortmundissa kahdeksan ottelua. Seurajoukkueuran tilastot päivitetty 31. heinäkuuta 2023. Schlotterbeck on pelannut kymmenen A-maaottelua Saksan A-maajoukkueessa ilman tehtyjä maaleja 31. heinäkuuta 2023 mennessä. Schlotterbeck kuului Saksan joukkueeseen Qatarin MM-kilpailuissa 2022 ja pelasi kahdessa ottelussa.

Lähteet
-------

1. ↑  Nico Schlotterbeck Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑

Saksan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Neuer |
2 Rüdiger |
3 Raum |
4 Ginter |
5 Kehrer |
6 Kimmich |
7 Havertz |
8 Goretzka |
9 Füllkrug |
10 Gnabry |
11 Götze |
12 Trapp |
13 Müller |
14 Musiala |
15 Süle |
16 Klostermann |
17 Brandt |
18 Hofmann |
19 Sané |
20 Günter |
21 Gündoğan |
22 ter Stegen |
23 Schlotterbeck |
24 Adeyemi |
25 Bella-Kotchap |
26 Moukoko |
Valmentaja Flick



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Nico Schlotterbeck
**Mies ja elokuvakamera** (Человек с киноаппаратом, *Tšelovek s kinoapparatom*) on Dziga Vertovin ohjaama ja käsikirjoittama neuvostoliittolainen kokeellinen dokumenttielokuva, joka valmistui vuonna 1929. Vertovin veli Mihail Kaufman toimi kuvaajana. Dziga Vertov kuului todellisuuteen vannovien elokuvantekijöiden kinokkien ryhmään ja halusi näyttää elokuvissaan elämää sen todellisessa muodossa.

*Mies ja elokuvakamera* on paitsi kuvaus suurkaupungin elämästä, myös elokuva elokuvan teosta. Vertov esittelee dokumentissa useita elokuvan tehokeinoja, muun muassa nopeutuksia, rinnakkaisleikkauksia, trikkikohtauksia sekä päällekkäis- ja pysäytyskuvia. Toisinaan kamera kuvaa elokuvalaboratorion leikkauspöytää ja elokuvateatteria, kunnes kameramies jatkaa taas matkaansa.

Elokuvassa ei ole käsikirjoitusta eikä välitekstejä. Odessaa esitellessään elokuva vertautuu Walter Ruttmanin elokuvaan *Berliini: suurkaupungin sinfonia*. Koneromantiikan ajan hengessä Vertov ihailee lentokoneita, raitiovaunuja ja tehtaiden koneita. Nopeiden leikkausten esikuvana ovat Sergei Eisensteinin montaasiteoriat, kuvauksen taas Aleksandr Rodtšenkon konstruktivismi ja valokuvat.

Elokuvan alussa kameramies kuvaa suurta elokuvateatteria, jossa valmistellaan illan esitystä. Yleisö saapuu sisään projektorinhoitajan vielä viimeistellessä projektoria esityskuntoon. Lopulta valkokankaalle heijastuu kuva aamuisesta kaupungista, jonka kaduilla kävelee vain muutama ihminen. Vähitellen ihmiset heräilevät, pukevat vaatteet ylleen, ja suurkaupungin päivä alkaa. Kameramiestä tulee noutamaan autonkuljettaja ja kuvaajan urakka tallentaa päivä filmille alkaa.

Elokuvakamera kiertää ympäri kaupunkia kauneussalongeista tehtaisiin ja uimarannoilta kaivoksiin. Filmille tallentuvat myös häät, synnytys ja hautajaiset.

Myöhempi arvostus
-----------------

Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen sadan parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.

Elokuva arvioitiin Ukrainan elokuvahistorian kolmanneksi parhaaksi teokseksi Dovženko-keskuksen vuonna 2021 julkaisemalla Ukrainan elokuvahistorian sata parasta elokuvaa -listalla.

Lähteet
-------

* Mykkäelokuvasivusto

### Viitteet

1. ↑  Harri Römpötti, Minun kotini Odessa, Helsingin Sanomat 9.7.2010 sivu B 17
2. ↑  The 100 greatest foreign-language films *BBC Culture*.  30.10.2018. Viitattu 14.11.2018. (englanniksi)
3. ↑  Top 100. Rating of the best films in the history of Ukrainian cinema Dovženko-keskus, dovzhenkocentre.org. Viitattu 7.11.2023. (englanniksi)
4. ↑  3 Man with a Movie Camera / Liudyna z kinoaparatom Dovženko-keskus, dovzhenkocentre.org. Viitattu 7.11.2023. (englanniksi)
5. ↑  100 найкращих українських фільмів усіх часів за версією кінокритиків  25.6.2021. BBC, bbc.com. Viitattu 7.11.2023. (ukrainaksi)

Kirjallisuus
------------

* Stranius, Pentti: "Katsoin elokuvan: Dziga Vertovin Mies ja elokuvakamera", *Filmihullu* 1/2010.
***Dai Hong Danin* kaappaus** tapahtui 29. lokakuuta 2007, kun somalialaiset merirosvot hyökkäsivät pohjoiskorealaiseen rahtialukseen MV *Dai Hong Daniin* ja ottivat sen väliaikaisesti hallintaansa Somalian edustalla. Seuraavana päivänä aluksen miehistö voitti merirosvot Yhdysvaltain laivaston tuella.

Kaappaus
--------

Kaappaus tapahtui noin 110 kilometriä koilliseen Somalian pääkaupungista Mogadishusta. Ryhmä somalialaisia merirosvoja nousi pohjoiskorealaiseen rahtilaivaan *Dai Hong Daniin* ja kaappasi sen. Pohjoiskorealaisten lähteiden mukaan alus oli purkanut lastinsa Somalian pääkaupungissa, kun alukseen nousi seitsemän aseistautunutta merirosvoa (vartijoiksi naamoituneina) pidättäen miehistön 22 merimiestä ohjaushuoneessa ja konehuoneessa. He pakottivat aluksen merelle ja vaativat 15 000 dollarin lunnaita.

Rahtilaivan takaisin valtaaminen
--------------------------------

Seuraavana päivänä amerikkalainen hävittäjä lähestyi alusta aluksen hätämerkkiin vastaten ja lähetti SH-60B-helikopterin ja VBSS-ryhmän (Visit, Board, Search, and Seizure) vapauttamaan rahtilaivan. Samaan aikaan pohjoiskorealaiset merimiehet hyökkäsivät vangitsijoidensa kimppuun ja takavarikoivat joitain aseita. Pitkäaikainen tulitaistelu merimiesten ja merirosvojen välillä johti merirosvojen tappioon.

Kaksi merirosvoa kuoli taistelussa, muut vangittiin (kolme haavoittunutta). Pohjois-Korean merimiehistä kuusi haavoittui ja heistä kolme joutui sairaalahoitoon.

Jälkipuintia
------------

Pohjois-Korean valtion uutistoimisto KCNA julkaisi tapahtuman jälkeen ennennäkemättömän myönteisen lausunnon, jossa se kiitti Yhdysvaltoja heidän avustaan ja korosti Yhdysvaltojen ja Pohjois-Korean onnistunutta yhteistyötä välikohtauksen aikana.

Lähteet
-------



1. ↑  U.S. Navy Still Battles Pirates on the High Seas | IIP Digital *web.archive.org*.  3.3.2016.  Arkistoitu 3.3.2016. Viitattu 10.4.2023.
2. ↑  Pirates 'overpowered' off Somalia *news.bbc.co.uk*.  31.10.2007. Viitattu 10.4.2023. (englanniksi)
3. 1 2  Crew wins deadly pirate battle off Somalia - CNN.com *edition.cnn.com*. Viitattu 10.4.2023.
Ólympos  
ΌλυμποςÓlympos-vuori.

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
vuoristoView and modify data on Wikidata  |
| Sijainti | 
Lesbos, Pohjois-Egean saaret,Kreikka Kreikka |
| Korkeus merenpinnasta | 
968 m |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
39° 04′ 27″ P, 26° 21′ 12″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Ólympos** (kreik. Όλυμπος) on vuori Lesboksen saarella Kreikassa. Sen korkeus on 968 metriä (tai 967 metriä) ja se on saaren korkein vuori yhdessä jotakuinkin yhtä korkean Lepétymnoksen kanssa.

Ólympos-vuori ja Agiásoksen kaupunki.
Ólympos sijaitsee Lesboksen kaakkoisosassa Kallonínlahden ja Géranlahden välissä. Agiásoksen pieni kaupunki sijaitsee vuoren koillisrinteellä. Vuoren huipulla on profeetta Elialle (*Profítis Ilías*) omistettu kappeli. Vuori ja sen ympäristö on Natura 2000 -aluetta ja merkittävä lintujensuojelualue.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mount Olympos *Municipality of Lesvos*.  Arkistoitu 22.8.2016. Viitattu 15.8.2016.
2. 1 2  Lesbos *Greece Travel Secrets*. Viitattu 15.8.2016.
3. ↑  Wright, Christopher: *The Gattilusio Lordships and the Aegean World 1355-1462*, s. 16. The Medieval Mediterranean. Brill, 2014. ISBN 9004264817. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Walking up to Mount Olympus on Lesbos Island, Greece *Greek Island Holiday Guides*.  Arkistoitu 10.5.2016. Viitattu 15.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ólympos** Wikimedia Commonsissa
**Gōtsu** (jap. 江津市, *Gōtsu-shi*) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Shimanen prefektuurissa. Se sijaitsee Japaninmeren rannikolla Gōjoen suulla prefektuurin keskiosassa. Siellä on 23 465 asukasta (marraskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 268,24 neliökilometriä. Gōtsu tunnetaan muun muassa japanilaisissa oppikirjoissa Honshūn kaupunkina, jonne on Tokiosta rautateitse kaikkein pisin matka.

Gōtsu kehittyi historiallisesti Gōjoen suun satamapaikkakuntana, mihin viittaa myös kaupungin nimen satamaa merkitsevä loppuosa *tsu*. Siellä sijaitsi myös yksi San’indō-tien postiasemista (*shukuba*). Edo-kaudella paikkakunta toimi *kitamaebune*-laivaliikenteen pysähtymispaikkana ja siellä on säilynyt monia aikakauden kauppiastaloja. Gōjokea pitkin ylävirtaan vietiin riisiä, suolaa ja mereneläviä, alavirtaan tuotiin raaka-aineita. Rautatien valmistumisen jälkeen satama menetti merkityksensä. Kaupunkioikeudet Gōtsu sai vuonna 1954 laajan kuntaliitoksen myötä. Vuonna 2004 siihen liitettiin Sakuraen maaseutukaupunki. Perinteinen elinkeino on punaisten Iwami-kattotiilten ja muiden keramiikkatuotteiden valmistus. Gōjoen suulle on sijoittunut paperi- ja viskoositeollisuutta, maaseutualueilla viljellään esimerkiksi riisiä, teetä, siitakesieniä ja isotakiaista.

Gōtsun nähtävyyksiin kuuluvat esimerkiksi Arifuku-onsenin kuuma lähde ja luonnonkaunis Senjōn laakso. Sakuraessa säilynyt *kagura*-tanssiperinne *Ōmoto-kagura* on otettu Japanin aineettoman kansankulttuuriperinnön luetteloon. Gōtsua palvelee JR Nishi-Nihonin San’in-päälinja. Sinne johtanut Sankō-linja lakkautettiin vuonna 2018.

Kuvia
-----

* Gōtsun kaupungintaloGōtsun kaupungintalo
* Arifuku-onsenin rakennuksiaArifuku-onsenin rakennuksia
* Gōjoen siltaGōjoen silta
* Monitoimitalo Pallet GōtsuMonitoimitalo Pallet Gōtsu

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  江津市はこんなまち Gotsu City. Viitattu 19.01.2020.
2. 1 2  江津市 Gotsu City. Viitattu 19.01.2020.
3. 1 2  市章・市民憲章・市の木・市の花 Gotsu City. Viitattu 19.01.2020.
4. 1 2 3  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 江津市 Kotobank. Viitattu 19.01.2020.
5. 1 2 3  日本大百科全書: 江津（市） Kotobank. Viitattu 19.01.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gōtsu** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Shimanen prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Gōtsu
* Hamada
* Izumo
* Masuda
* Matsue (pääkaupunki)
* Ōda
* Unnan
* Yasugi

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Iishin piirikunta** (Iinan) · **Kanoashin piirikunta** (Tsuwano · Yoshika) · **Nitan piirikunta** (Okuizumo) · **Ōchin piirikunta** (Kawamoto · Misato · Ōnan) · **Okin piirikunta** (Ama · Chibu · Nishinoshima · Okinoshima) |

 |
Niclas Füllkrug vuonna 2021.
**Niclas Füllkrug** (s. 9. helmikuuta 1993 Hannover) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 189-senttimetrinen. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Werder Bremeniä. Hän pelaa myös Saksan maajoukkueessa.

Füllkrug aloitti bundesliigauransa Werder Bremenissa kaudella 2011–2012. Hän pelasi lainalla 2. Bundesliigan Greuther Fürthissä kauden 2013–2014 ja siirtyi kesällä 2014 myöskin kakkostasolla pelanneeseen Nürnbergiin. Vuonna 2016 Füllkrug siirtyi Hannoverin joukkueeseen, joka keväällä 2017 nousi pääsarjaan. Hän pelasi Hannoverissa 48 pääsarjaottelua ja teki 16 maalia. Maaleista 14 syntyi kaudella 2017–2018, jolloin Füllkrug sijoittui koko liigan maalintekijätilastossa jaetulle kolmannelle sijalle, ja maalien joukossa oli hattutemppu 3–2-voittoon päättyneessä kotiottelussa Mainzia vastaan tammikuussa 2018. Kesällä 2019 Füllkrug palasi Bremeniin. Hän on pelannut Bremenissä kauden 2022–2023 loppuun mennessä kaikkiaan 78 pääsarjaottelua ja tehnyt niissä 28 maalia. Hän voitti Bundesliigan maalintekijätilaston kaudella 2022–2023 tehtyään 16 maalia.

Füllkrug pelasi Saksan nuorisomaajoukkueissa. Ensimmäisen ottelunsa A-maajoukkueessa hän pelasi maaottelussa Omania vastaan marraskuussa 2022. Hän tuli MM-kilpailuissa 2022 vaihdosta kentälle Saksan kaikissa kolmessa ottelussa ja teki maalin Espanjaa ja Costa Ricaa vastaan. Kaikkiaan hän on elokuun 2023 puoliväliin mennessä pelannut yhdeksän A-maaottelua ja tehnyt seitsemän maalia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Niclas Füllkrug Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

  

Werder Bremen – Saksan Bundesliiga
1 Pavlenka |
3 Jung |
4 Stark |
5 Pieper |
6 Stage |
7 Ducksch |
8 Weiser |
9 Burke |
10 Bittencourt |
11 Füllkrug |
13 Veljković |
19 Salifou |
20 Schmid |
21 Dinkçi |
22 Schmidt |
23 Rapp |
24 Goller |
26 Buchanan |
27 Agu |
28 Gruev |
29 Woltemade |
30 Zetterer |
32 Friedl |
34 Mbom |
36 Groß |
37 Backhaus |
38 Haesler |
39 Chiarodia |
40 Lord |
Valmentaja Werner

Saksan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Neuer |
2 Rüdiger |
3 Raum |
4 Ginter |
5 Kehrer |
6 Kimmich |
7 Havertz |
8 Goretzka |
9 Füllkrug |
10 Gnabry |
11 Götze |
12 Trapp |
13 Müller |
14 Musiala |
15 Süle |
16 Klostermann |
17 Brandt |
18 Hofmann |
19 Sané |
20 Günter |
21 Gündoğan |
22 ter Stegen |
23 Schlotterbeck |
24 Adeyemi |
25 Bella-Kotchap |
26 Moukoko |
Valmentaja Flick



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee Kreikassa sijaitsevaa vuorta. Myös Tasmaniassa on Mount Ossa -niminen vuori.*
Óssa  
ΌσσαÓssa-vuori lännestä päin nähtynä.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Lárisa, Thessalia,Kreikka Kreikka |
| Korkeus merenpinnasta | 
1 978 m |
| Prominenssi | 
1 854 m |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
39° 48′ P, 22° 42′ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Óssa** (kreik. Όσσα) eli **Kíssavos** (Κίσσαβος, myös *Kísavos*) on vuori Koillis-Thessaliassa Kreikassa. Sen korkeus on 1 978 metriä ja prominenssi 1 854 metriä.

Óssa Lárisasta Pineiós-joen sillalta nähtynä.
Óssa sijaitsee Lárisan alueyksikön alueella Ólymposvuoren eteläpuolella lähellä pohjoisen Egeanmeren rannikkoa, linnuntietä noin 30 kilometriä koilliseen Lárisan kaupungista. Vuoren korkeimman huipun nimi on Profítis Ilías (Προφήτης Ηλίας). Óssan ja Ólympoksen erottaa toisistaan Témpin eli Tempen sola.

Kreikkalaisessa mytologiassa vuori syntyi, kun kaksi jättiläistä, Otos ja Efialtes, halusivat kiivetä Ólympokselle. Siksi nämä kasasivat kokoon Óssan ja läheisen Pílio- eli Pelionvuoren. Apollon kuitenkin surmasi jättiläiset. Antiikin aikana vuoren länsirinteiltä saatiin roomalaisten suosimaa harvinaisempaa vihreää porfyyriä sekä vihreää marmoria. Vuorella palvottiin erityisesti Demeteriä.

Nykyisin Óssa on Natura 2000 -aluetta. Vuorelle kulkee kaksi yleisempää vaellusreittiä, toinen lounais- ja toinen luoteispuolelta. Huipulta avautuu näköala Ólympokselle, Pineiós-joen suistolle sekä kirkkaalla säällä aina Áthokselle asti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mount Kissavos *Go Greece Now*.  Arkistoitu 19.9.2016. Viitattu 15.8.2016.
2. ↑  Mount Pelion *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 15.8.2016.
3. ↑  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Ossa", *Antiikin käsikirja*, s. 389. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
4. ↑  Mt. Kissavos (Ossa) Walking / Hiking routes *Olympos Trek*. Viitattu 15.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Óssa** Wikimedia Commonsissa
**Elsa Sigrid Katarina Tervo** (4. maaliskuuta 1892 Nokia – 20. maaliskuuta 1966 Tampere) oli suomalainen kirjailija, runoilija ja suomentaja.

Henkilöhistoria
---------------

Tervon isä Juho Pietari Tervo oli Nokian tehtaan kansakoulun opettaja ja äiti Ida Josefina Sjödahl. Hän tuli ylioppilaaksi Tampereen tyttökoulusta 1911 ja aikoi jatkaa jo kansakouluaikanaan aloittamiaan musiikkiopintoja, mutta päätyi konttoristiksi Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:lle, jossa hän työskenteli vuodet 1912−1918. Vuosina 1918−1923 Tervo toimi Fazerin musiikkikaupan nuottiosaston hoitajana Tampereella ja Viipurissa sekä vuodesta 1923 laulun ja pianonsoiton opettajana Tampereella ja Nokialla. Sinne hän muutti vanhempiensa kuoltua 1941.

Kirjallinen tuotanto
--------------------

Kirjallisen työnsä ohessa Tervo suomensi italiankielisiä runoja (*Giacomo Leopardin laulut*, 1962) ja laati kirjoituksia päivä- ja aikakauslehtiin. Hän kävi vuodesta 1924 alkaen useita kertoja Italiassa ja toimi Dante Alighieri -yhdistyksen Tampereen osaston puheenjohtajana. Tervo oli Pirkkalaiskirjailijat-yhdistyksen perustajajäsen. Tervo on haudattu Nokian Keskustan hautausmaalle.

### Teoksia

* *Sinisiä liekkejä* (runokokoelma, 1935)
* *Eerik XIV ja Juhana III* (näytelmä, 1937)
* *Pyörremyrsky* (romaani, 1938)
* *Teltantekijättären lauluja* (runokokoelma, 1942; omistettu marsalkka Mannerheimille)
* *Kartanonrouva ja kulkuri* (romaani, 1945)

Lähteet
-------

* Tampereen yliopiston kirjasto käsikirjoitusarkisto : Kirjailija Elsa Tervon arkisto

### Viitteet

1. ↑  Suomen Kirjailijat 1917–1944, Tervo, Elsa Sigrid Katarina, sivu 448, toimittaneet Hannu Launonen, Maija Hirvonen, Anna Nybondas, Inger Bäcksbacka, Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 365, Jyväskylä 1981
2. 1 2  Toivo Pekkanen, Reino Rauanheimo (toim.): *Uuno Kailaasta Aila Meriluotoon. Suomalaisten kirjailijain elämäkertoja: Elsa Tervo*, s. 362-367. Porvoo: WSOY, 1947.
3. ↑  Kirjailija Elsa Tervo, hautakuva: albumissa Nokia, Keskustan hautausmaa 01 L-R (vaatii kirjautumisen) *suomenkirkkojajahautausmaita.fi*. Viitattu 25.12.2022.
*Tämä artikkeli käsittelee vuorta. Pangaío on myös kunta Kreikassa.*
Pangaío  
ΠαγγαίοPangaío-vuori.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Kavála ja Sérres, Itä-Makedonia ja Traakia, Kreikka |
| Vuoristo | 
RodopivuoretView and modify data on Wikidata  |
| Korkeus merenpinnasta | 
1 956 m |
| Prominenssi | 
1 773 mView and modify data on Wikidata  |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
40° 53′ 57″ P, 24° 05′ 01″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Pangaío** (kreik. Παγγαίο; transl. myös *Pangéo*; kath.kreik. Παγγαίον, *Pangaíon*) on vuori Makedoniassa Pohjois-Kreikassa. Sen korkeus on 1 956 metriä.

Pangaío Fílippoista nähtynä.
Pangaío sijaitsee Kaválan ja Sérresin alueyksiköiden alueella Strymónas-joen suiston itäpuolella, linnuntietä noin 28 kilometriä länteen Kaválan kaupungista. Pangaíon kunta on saanut nimensä vuoresta.

Pangaío-vuorelta on kaivettu kultaa ja hopeaa mahdollisesti jo esihistoriallisella ajalla ja viimeistään antiikin aikana. 500-luvulla eaa. muun muassa Ateenan tyranni Peisistratos omisti kaivoksia alueella. 300-luvulla eaa. Makedonian kuningas Filippos II perusti läheisen Filippoin kaupungin kaivosten hallitsemiseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mount Pangaion *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 15.8.2016.
2. ↑  Mount Pangaion *Macedonian Heritage*. Viitattu 15.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pangaío** Wikimedia Commonsissa
**Hoiva-avustaja** työskentelee sosiaali- ja terveysalan avustavissa tehtävissä ikääntyneiden sekä vammaisten asumisyksiköissä. Hoiva-avustaja osallistuu asiakkaiden perustarpeista huolehtimiseen, kuten peseytymisestä, pukeutumisesta, ruokailusta ja ulkoilusta huolehtimiseen. Hoiva-avustajat eivät ole sosiaali- ja terveydenhuollon ammattihenkilöitä.  Hoiva-avustajan koulutus ei valmista tutkintoon, vaan se voidaan hyväksi lukea esimerkiksi sosiaali- ja terveysalan perustutkinnossa eli lähihoitajakoulutuksessa. Koulutuksessa suoritetaan kaksi lähihoitajakoulutukseen liittyvää opintokokonaisuutta: Kasvun ja osallisuuden edistäminen 25 osp sekä Ikääntyvien osallisuuden edistäminen 35 osp. Hoiva-avustajat eivät osallistu työpaikoilla lääkehoitoon ja he eivät koskaan työskentele yksin työvuorossa.

Ammattiliitot Tehy ja Super ovat 14. toukokuuta 2020 Opetushallitukselle antamassaan lausunnossaan todenneet, että hoiva-avustajakoulutus tulisi perustua kiinteistö- ja kiinteistöpalvelualan perustutkinnon eikä sosiaali- ja terveysalan perustutkinnon osiin. Ne ehdottivat nimen muuttamista tukipalvelutyöntekijäksi, koska avustamisesta, siivouksesta ja ravitsemuksesta huolehtimista kuvaa paremmin nimike tukipalvelutyö. Ammattiliittojen mielestä ikääntyneiden turvallinen ja hyvä hoito edellyttää vähintään sosiaali- ja terveysalan perustutkintoa. Ne korostivat lausunoissaan myös sitä, että alalle hakeutuvat tulee testata hyvin.

Hyvinvointiala HALI ry on vaatinut hoiva-avustajien käytön helpottamista sillä viranomaiset rajoittavat heidän käyttöä. Se pitää koulutusvaatimuksia tiukkoina. 

Aluehallintovirasto antoi 13. kesäkuuta 2022 lausunnon, jonka mukaan hoiva-avustajien lukumäärää hoivakodeissa voidaan kasvattaa. Tämä perustuu vanhuspalvelulaissa säädettyyn henkilöstömitoituksen nostamiseen. Uuden ohjeen mukaan yksi hoiva-avustaja voi työskennellä kahta sosiaali- ja terveysalan ammattilaista kohden. Tämä mahdollistaa sen, että kymmentä asukasta kohden voi olla yksi hoiva-avustaja. Aiemmin suhde on ollut 15 asukasta yhtä hoiva-avustajaa kohden. Lausunnon mukaan hoiva-avustajat voidaan laskea henkilöstömitoutukseen, jos hoiva-avustajat osallistuvat välittömään potilastyöhön. Lausunnossa todetaan, että yksiköissä tulee olla paikalla riittävästi sosiaali- ja terveysalan ammattilaisia asiakkaiden tarpeisiin nähden.

Lähteet
-------

1. ↑  Hoiva-avustaja | Sosiaali- ja terveysalan perustutkinnon osatutkinto *www.livia.fi*. Viitattu 18.7.2022.
2. 1 2  Hoiva-avustajien määrää hoivakodeissa on mahdollista lisätä, Tiedote 13.6.2022 *Aluehallintovirasto*. Viitattu 18.7.2022.
3. ↑  Hoiva-avustaja, Kuopio *Savon ammattiopisto*. Viitattu 18.7.2022.
4. ↑  Hoiva-avustajakoulutus – TAKK *www.takk.fi*. Viitattu 18.7.2022.
5. ↑  Tehy ja SuPer: Hoiva-avustajien koulutuksen tarve on välillisissä tukipalvelutehtävissä, ei hoiva- eikä hoitotyössä *Tehy*. Viitattu 18.7.2022.
6. ↑  Armin Kellomäki: On hoitajapula, ja yhtä hoitajaryhmää ei saa työllistää *Hyvinvointiala HALI ry*.  11.11.2021. Viitattu 18.7.2022.
**Foínikas** (kreik. Φοίνικας, kath.kreik. Φοίνιξ, *Foínix*; transl. myös *Fínikas*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Sýroksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Sýros-Ermoúpolin kuntaan, Sýroksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 716 (vuonna 2011).

Foínikasinlahti.
Foínikasin kylä sijaitsee Sýroksen lounaisrannikolla Foínikasinlahden pohjukassa noin 12 kilometriä lounaaseen saaren keskuksesta Ermoúpolin kaupungista. Kylän sanotaan saaneen nimensä siitä, että sen paikka olisi toiminut antiikin aikana foinikialaisten satamana. Kylän pääkirkko on omistettu Pyhälle Panteleimonille (*Ágios Panteleímonas*).

Foínikas muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Φοίνικος, *Topikí Koinótita Foínikos*), johon kuuluu varsinaisen Foínikasin kylän lisäksi Víssan kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 938. Aiemmin kylä kuului Poseidonían kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Sýros-Ermoúpolin kunnan Poseidonían kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT). Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Phoenix *Terrabook*. Viitattu 4.9.2023.
3. ↑  Foinikas *Syros Island*. Viitattu 4.9.2023.
4. ↑  Finikas *Feel Greece*. Viitattu 4.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Foínikas** Wikimedia Commonsissa
Robert Schumannin **pianokonsertto a-molli op. 54** on yksi säveltäjänsä suosituimmista teoksista ja tämän ainoa pianokonsertto. Se kuuluu tärkeimpien romantiikan musiikin soolokonserttojen joukkoon.

Taustaa
-------

Schumann aloitti pianokonserton säveltämisen useaan otteeseen, mutta useat sävellykset jäivät keskeneräiseksi. Vuonna 1841 Schumann sävelsi fantasian pianolle ja orkesterille, ja tästä tuli myöhemmin pianokonserton ensimmäinen osa. Seuraavat osat sävellettiin vuonna 1845 ja kokonainen pianokonsertto kantaesitettiin tammikuussa 1846 Leipzigin Gewandhaus-konserttisalissa. Pianistina toimi Schumannin vaimo Clara ja esityksen johti Felix Mendelssohn Bartholdy.
Teosta on usein verrattu Edvard Griegin pianokonserttoon ja onkin mahdollista, että Schumannin konsertto toimi eräänlaisena esikuvana norjalaisen säveltäjän teokselle.

Rakenne
-------

I. Allegro affettuosoII. IntermezzoIII. Allegro vivaceEsittäjä Sviatoslav Richter ja Varsovan filharmoninen orkesteri, sekä johtajana Witold Rowicki, 1959.Äänitiedostojen kuunteluohjeet

Schumannin pianokonsertto jakautuu kolmeen osaan:

1. Allegro affettuoso
2. Intermezzo
3. Allegro vivace.

Toisen ja kolmannen osan välissä ei ole taukoa.

Arvioita
--------

Saksalainen musiikkikriitikko Philipp Spitta kirjoitti Schumannin pianokonsertosta: "Pianokonsertto on Schumannin ihanimpia ja kypsimpiä teoksia. Omaperäisyyden lisäksi siinä on ominaisuuksia, joita vailla ei yksikään konsertto saisi olla: ulkoista loistoa, iskeviä, voimakkaita ja hyvin muotoiltuja aiheita." Kun Clara Schumann vuonna 1856 – miehensä kuolinvuonna – soitti teoksen Lontoossa, muuan sikäläinen arvostelija ylisti hänen "kiitettäviä ponnistelujaan hänen yrittäessään saada miehensä kummallisen rapsodian kuulostamaan musiikilta".

Levytyksiä
----------

Schumannin pianokonsertosta on olemassa runsaasti levytyksiä. Esimerkkejä:

* Svjatoslav Richter ja Varsovan filharmoninen orkesteri, johtajana Witold Rowicki (Deutsche Grammophon)
* Krystian Zimerman ja Berliinin filharmonikot, johtajana Herbert von Karajan (Deutsche Grammophon 1993)
* Maria João Pires ja Chamber Orchestra of Europe, johtajana Claudio Abbado (Deutsche Grammophon 2000)

Lähteet
-------

1. ↑  Oiva Talvitie ja Kari Rydman (toim.): *Sävelten maailma: musiikinkuuntelijan tietoteos*, s. 327–328. Porvoo-Helsinki: WSOY, 1956.

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: Piano Concerto, Op.54 (Schumann, Robert) (nuotteja)
**Iyo** (jap. 伊予市, *Iyo-shi*) on Japanin kaupunki Shikokun saarella Ehimen prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin keskiosassa Seton sisämeren Iyonmeren rannikolla Matsuyaman kaupungin lounaispuolella. Kaupungin pohjoisosat kuuluvat Matsuyaman tasankoon, eteläosat nousevat Shikokuvuorille. Iyossa on 36 991 asukasta (lokakuussa 2019) ja sen pinta-ala on 194,44 neliökilometriä.

Iyon keskusta-alueen muodostaa entinen Gunchūn maaseutukaupunki, joka kehittyi Edo-kaudella satamapaikkakuntana. Se kuului vuoteen 1635 saakka Matsuyaman daimiokuntaan, sittemmin Ōzun daimiokuntaan, jonka kauppasatamana se toimi. Meiji-kaudella sieltä harjoitettiin vilkasta tavaraliikennettä rautateitse Matsuyamaan. Iyon kaupunki muodostettiin vuonna 1955 liittämällä yhteen Gunchū ja kolme ympäristön kyläkuntaa. Kaupunki laajeni huomattavasti etelään vuonna 2005, kun siihen liitettiin Nakayaman ja Futamin maaseutukaupungit. Merkittävä elinkeino on boniitista ja muun muassa makrillista valmistettujen hiutaleiden (*kezuribushi* ja *hanakatsuo*) tuotanto, jonka määrät ovat maan suurimpia. Kaupungissa harjoitetaan myös vihannesten ja hedelmien viljelyä, kalastusta ja metsätaloutta. Vuoristoalueilla viljellään japaninmispeliä ja japaninkastanjaa.

Kaupunkia palvelevat JR Shikokun Yosan-linja ja Iyo-rautateiden Gunchū-linja.

Kuvia
-----

* Futamin hiekkarantaaFutamin hiekkarantaa
* Iyon kaupunkinäkymääIyon kaupunkinäkymää
* Iyo Inari-jinjaIyo Inari-jinja

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  市の紹介・概要 Iyo City. Viitattu 11.11.2019.
2. 1 2  人口統計 Iyo City. Viitattu 11.11.2019.
3. 1 2  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 伊予市 Kotobank. Viitattu 11.11.2019.
4. 1 2 3  日本大百科全書: 伊予市 Kotobank. Viitattu 11.11.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Iyo** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ehimen prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Imabari
* Iyo
* Matsuyama (pääkaupunki)
* Niihama
* Ōzu
* Saijō
* Seiyo
* Shikokuchūō
* Tōon
* Uwajima
* Yawatahama

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Iyon piirikunta** (Masaki · Tobe) · **Kamiukenan piirikunta** (Kumakōgen) · **Kitan piirikunta** (Uchiko) · **Kita-Uwan piirikunta** (Kihoku · Matsuno) · **Minami-Uwan piirikunta** (Ainan) · **Nishi-Uwan piirikunta** (Ikata) · **Ochin piirikunta** (Kamijima) |

 |
**Samuel Heath Jaeger** (s. 29. tammikuuta 1979) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hän on näytellyt päärooleja televisiosarjoissa The Handmaid’s Tale – Orjattaresi ja Why women kill.

Elämä ja ura
------------

Jaeger syntyi Perrysburgissa Ohiossa LeAnnen (os Graening) ja Charles Jaegerin pojaksi. Hän on nuorin neljästä lapsesta.*lähde?* Hän valmistui Perrysburg High Schoolista vuonna 1995 ja vuonna 1999 hän sai Bachelor of Fine Arts -tutkinnon Otterbein Collegessa. Valmistuttuaan Jaeger työskenteli näyttelijöitä välittävässä toimistossa New Yorkissa. Hän meni vuonna 2007 naimisiin näyttelijä Amber Marie Mellottin kanssa, jonka hän tapasi Otterbein Collegessa. Hänellä on neljä lasta, August, syntynyt 2010, Redford, syntynyt n. 2014, Calvin, syntynyt 26. kesäkuuta 2016, ja tytärpuoli, Aubrey.

Jaeger aloitti näyttelijänuransa ollessaan vielä yliopistossa pienessä vierasroolissa New Yorkissa toimivassa TV-sarjassa Law & Order (1990). Hän näytteli myös useilla teatterinäyttämöillä New Yorkissa ennen kuin muutti Los Angelesiin ja Hollywoodiin näyttelemään täyspitkissä elokuvissa. Hänen uransa nopeutui, kun hän onnistui saamaan rooleja tunnetuissa elokuvissa Traffic (2000) ja Behind Enemy Lines (2001). Sen jälkeen hän näytteli päähahmoa Bruce Willisiä ja Colin Farrellia vastaan ​​Hart's Warissa (2002) kapteeni R. G. Siskinä. Vuonna 2009 Jaeger sai Joel Grahamin roolin NBC:n televisiosarjassa Parenthood, joka sai ensi-iltansa vuonna 2010. Lisäksi hän kirjoitti, ohjasi ja näytteli vaimonsa kanssa vuoden 2011 elokuvassa Take Me Home.

Jaegerin televisio-esiintymiset sisältävät Richardin roolin ABC:n When We Rise -elokuvassa, Tim Powellin roolin Tell Me a Storyssa ja Rob Stantonin roolin sarjassa Why women kill (Miksi naiset tappavat).

Lähteet
-------

1. ↑  Jason Ohlson: Sam Jaeger - Sam I Am *Columbus Magazine*. Viitattu 17.9.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Korea
* Puola

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Sam Jaeger
**Saurio** on Ylöjärven Soppeenmäessä oleva talo, joka rakennettiin vuonna 1903 Ylöjärven Raittiusyhdistyksen taloksi. Rakennushankkeen käynnistäjä oli Antti Penjami Mäkikylä. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Yrjö Sadenius. Taloa käyttivät raittiusyhdistyksen lisäksi muutkin yhdistykset. Ylöjärven Työväenyhdistys toimi Sauriossa niin paljon, että joissain asiakirjoissa sen nimikin on Saurion Työväenyhdistys. Rakennusta käyttivät myös kiertokoulu sekä yksityiset ylöjärveläiset ja siellä järjestettiin monet häät. Vuonna 1918 Ylöjärven punakaartin esikunta toimi Sauriossa. Muutamaa kuukautta myöhemmin se muutettiin lastenkodiksi sotaorvoille. Vuodesta 1959 alkaen Sauriossa oli lastenkodin ohella päiväkotitoimintaa ja 1968 lastenkoti lakkautettiin kokonaan. Kun Saurion päiväkodille rakennettiin uudet tilat vuonna 1978, vanha Saurio jäi tyhjilleen ja vuotavan katon takia alkoi nopeasti rapistua. Vuonna 1980 rakennus päätettiin korjata toimitaloksi Ylöjärven Työväenopistolle. Kun Ylöjärvelle valmistui Koulutuskeskus Valo vuonna 2012, Työväenopistokin siirtyi sinne ja Ylöjärven kaupunginhallitus teki päätöksen Saurion purkamisesta. Ylöjärveläiset ryhtyivät puolustamaan talon suojelua, eikä sitä purettu.

Taloa ylläpitää Kulttuuriosuuskunta Saurio, jonka perustivat vuonna 2019 Rantajätkät, Ylöjärvi-Seura, Ylöjärven taideyhdistys ja Takamaan Poplaivue. Osuuskunnan tarkoituksena on Saurion talon suojelu, ylläpito ja kehittäminen monipuoliseksi kulttuuritaloksi.

Lähteet
-------

* Helena Honka-Hallila, Ylöjärvi 1869-1994, Ylöjärven kunta 1996
* Martti Tyrkkö, Ylöjärven historiaa v. 1866-1965, Ylöjärven kunta 1967
* Eija Teivas, Huviloita pyyntimailla, Ketoja kaupungin kupeessa, Ylöjärven kulttuuriympäristöohjelma, Ylöjärven kaupunki
* A-Insinöörit Suunnittelu Oy ja Selvitystyö Ahola, Ylöjärven ydinkeskustan osayleiskaavan muutos, Selvitys historiallisen ajan maisemasta ja rakennetusta kulttuuriympäristöstä, 2011
* Juha Mäki-Ketelä: Joku muistaa aina. Murhenäytelmä Ylöjärveläiseen tapaan. Ylöjärvi 2013.
* Saurio - Visit Ylöjärvi

Aiheesta muualla
----------------

* Ylöjärveläisiä herätellään puolustamaan Saurion opistotaloa
* Sauriolle puuhataan uutta elämää
Verna Kaunisto soittaa Charles Roux'n linnassa Sausset Les Pins'issä vuonna 2018

**Verna Kaunisto** (oik. **Verna Kaunisto-Feodorow**, s. 1973 Tampere) on suomalainen viulisti, musiikkipedagogi, kulttuuritoimitsija ja tietokirjailija. 

Kaunisto opiskeli viulistiksi ensin Tampereen Konservatoriossa, mutta muutti pian ulkomaille. Hänen opettajinaan ovat toimineet muun muassa Lontoon filharmonikoiden konserttimestari Howard Leyton-Brown (Max Rostalin ja Carl Fleischin koulukunta,) Pariisin oopperan supersolisti Maxime Tholance sekä Pariisin konservatorion musiikin professori Jacques Ghesthem.

Verna Kaunisto suoritti opintonsa Pariisissa parhain arvosanoin ja on toiminut useassa eurooppalaisessa orkesterissa viulistina. Kaunisto on kuitenkin keskittynyt työurallaan yhdistämään kulttuuritoimintaa ja musiikkikoulutusta sosiaaliseen kestävään kehitykseen ja olennaiseksi osaksi yhteiskuntaa. Näiden pyrkimysten puitteissa Kaunisto on toiminut mm. kotimaisen Tempo Sistema Finlandin ja ranskalaisen Passeurs d'Arts -yhdistysten kanssa. Toiminta on tuottanut yhteistyötä muun muassa Gustavo Dudamelin ja Tokion Olympialaisten kulttuuriohjelman kanssa. Lisäksi Kaunisto on toiminut eurooppalaisen El Sistema Euroopan jäsenenä. Hänen koulutusmenetelmänsä nostettiin vuonna 2019 Pariisissa parhaiden uusien musiikkiopetusmenetelmien palkittujen kaartiin (Chambre syndicale des Editeurs de Musique de France, Prix de l´enseignement musical  ).

Verna Kaunisto on kirjoittanut myös useita keittokirjoja, jotka on Suomessa julkaissut Gummerus Kustannus.

Verna Kaunisto on taiteilijoiden Pasi Kauniston ja Irmeli Kauniston tytär sekä kirjailija Milja Kauniston sisar.

Kirjat
------

* Edustuskeittiö, Linnan juhlista kodin kutsuille 2010
* Reseptien aarteet - sukupolvelta toiselle 2014
* Katusoittajan keittokirja 2015

Lähteet
-------

1. ↑  Edustuskeittiö, Linnan juhlista kodin kutsuille Gummerus. Viitattu 24.1.2021.
2. ↑  Reseptien aarteet Gummerus. Viitattu 24.1.2021.
3. ↑  Katusoittajan keittokirja Gummerus. Viitattu 24.1.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Verna Kaunisto ja Gustavo Dudamel Passeurs d'Art'in tapahtumasivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Sylvia Lefkovitz työstämässä puuveistosta. Kuva vuodelta 1962.
**Sylvia Lefkovitz** (29. elokuuta 1924 – 21. huhtikuuta 1987) oli kanadalainen, juutalaistaustainen taidemaalari.    

Lefkovitz työskenteli sekä maalaustaiteen, että kuvanveiston parissa. Hän teki muraaleja, öljyvärimaalauksia, piirroksia ja veistoksia marmorista, puusta, pronssista ja hopeasta. Hänen töitään on kuvailtu "syvällisesti humaaneiksi" ja olevan "kiinnittyneitä maahan". 

Taidetta Lefkovitz opiskeli aluksi Montrealin L'Ecole des Beaux-Artsíssa, jatkoi opintojaan sen jälkeen New Yorkissa ja vähän myöhemmin Pariisissa. Seinämaalaustekniikka tuli hänelle tutuksi kun hän oleskeli Meksikossa. 

Palattuaan Meksikosta Kanadaan Lefkovitz teki seinämaalaussarjan nimeltä *Life of Louis Riel*, joka on nykyään näytteillä North Battlefordissa Saskatchewanissa. Toinen Lefkovitzin seinämaalaussarja on Nova Scotian yliopistossa. Seinämaalausten valmistuttua vuonna 1960 Lefkovitz muutti Italiaan.

Hän asui Italiassa seuraavat kaksikymmentä vuotta. Hänelle myönnettiin parhaan Firenzessä asuvan ulkomaalaisen taiteilijan palkinto. Hän piti Milanossa näyttelyn, joka sai ylistävän vastaanoton. Hänen töissään nähtiin renessanssi yhdistyneenä modernismiin. Hyvien arvostelujen johdosta hän sai paljon tilauksia eripuolilta Eurooppaa.

Kanada tilasi Lefkovitzilta teossarjan maan satavuotisjuhliin vuonna 1967. Jokainen osavaltio sai oman osansa teoksesesta. Montrealiin Lefkovitz palasi vuonna 1981. Hän toimi siellä sekä taideopettajana että vapaana taiteilijana.

Valikoituja teoksia
-------------------

* Sylvia Lefkovitzin maalauksia
* Junassa, maalattu 1957.*Junassa*, maalattu 1957.
* St. Lawrence River, maalattu 1983.*St. Lawrence River*, maalattu 1983.

* Sylvia Lefkovitzin veistoksia
* Primavera, noin vuodelta 1961.*Primavera*, noin vuodelta 1961.
* Moses, vuodelta 1965.*Moses*, vuodelta 1965.
* Daphne, vuodelta 1971.*Daphne*, vuodelta 1971.
* Tanssijat vuodelta 1981.*Tanssijat* vuodelta 1981.

Viitteet
--------

1. ↑
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
5. 1 2 3
6. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive)
| "Blue Rondo à la Turk"The Dave Brubeck Quartet |
| --- |
|  |
| Kappaleen tiedot |
|  Albumilta | *Time Out* |
|  Julkaistu | 14. joulukuuta 1959 |
|  Tyylilaji | jazz |
|  Kesto | 06.44 |
|  Levy-yhtiö | Columbia |

**Blue Rondo à la Turk** on Dave Brubeckin säveltämä jazzkappale. Se julkaistiin vuonna 1959 Brubeckin albumin *Time Out* avausraitana sekä vuonna 1961 albumilta julkaistun "Take Five" -singlen B-puolena. Brubeck tallensi konserttirepertuaarissaan kymmeniä vuosia säilyneen kappaleen useita kertoja.

Kappaleen pääasiallinen tahtilaji on 9/8, johon Brubeck oli tutustunut vieraillessaan Istanbulissa. Soolot soitetaan kuitenkin 4/4-tahtilajissa. Rakenteeltaan kappale on rondo ja sen nimi viittaa W. A. Mozartin sävellykseen "Rondo alla turca" (suomeksi "Turkkilainen marssi").

Kappaleen on levyttänyt myös muun muassa jousikvartetti Turtle Island String Quartet.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Alan Kurtz: Dave Brubeck: Blue Rondo à la Turk *Jazz.com*.  Arkistoitu 17.1.2011. Viitattu 5.5.2011. (englanniksi)
2. ↑  Ken Dryden: Blue Rondo à la Turk *Allmusic*. Viitattu 5.5.2011. (englanniksi)
3. ↑  Alan Kurtz: Turtle Island String Quartet: Blue Rondo à la Turk *Jazz.com*.  Arkistoitu 29.8.2008. Viitattu 5.5.2011. (englanniksi)
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Transmodernism 

**Transmodernismi** on ajattelutapa, jonka sen kannattajat sanovat seuraavan postmodernismia. Transmodernismi vastustaa postmodernismin kehityspessimismiä, täydellistä relativismia ja tieteenvastaisuutta ja kannattaa optimismia, absoluuttisia arvoja ja tiedettä, siirtyen tässä suhteessa takaisin modernismin suuntaan. Toisaalta transmodernismi huomioi jälkiteollisen yhteiskunnan ominaispiirteet, kuten yhteiskunnan pirstaloitumisen samoin kuin kehitykseen liittyvät ympäristö- ym. ongelmat ja eroaa siten postmodernia kritisoivasta (uus)modernismista. Toisin kuin jotkut modernismin muodot, transmodernismi ei aja yhteiskunnan täyttä sekularisaatiota, vaan hyväksyy perinteiset filosofiat ja uskonnot aatteina muiden joukossa.*lähde?*

Transmodernismi on yritys korvata sekä modernismi että postmodernismi sulauttamalla ajattelutapoja molemmista.*lähde?*

Ajattelijoita
-------------

Transmodernismi on filosofisena ajatussuuntana pieni verrattuna postmodernismiin ja varsin uusi pohjoisella pallonpuoliskolla.
Siihen liitetään kuitenkin joukko johtavia hahmoja ja filosofeja. Enrique Dusselia pidetään suunnan perustajana. Ken Wilber
puolustaa transpersoonallista näkökulmaa ja tunnetaan Integral Theoryn kehittäjänä. Paul Gilroy on pyrkinyt rohkaisemaan transmodernia ajattelua.
Ziauddin Sardar on postmodernismin kriitikko, joka on kritiikissään omaksunut transmoderneja jatuksia.

Lähteet
-------

* Cole, Mike: *Marxism and Educational Theory: Origins and Issues*. Taylor & Francis, 2007. ISBN 978-0-415-33171-5. (englanniksi)
* Huhmarniemi, Raija ym. (toim.): *Platonista transmodernismiin : juonteita ihmisyyteen, ihmiseksi kasvamiseen, oppimiseen, kasvatukseen ja opetukseen*. Turku: Suomen kasvatustieteellinen seura, 2001. ISBN 952-5401-01-4 (virh. ISBN 952-5401-01-04). (suomeksi)
* Kempas, Mika: Transmodernin ajan missio.  *Aikuiskoulutuksen maailma*, 2005, nro 3, s. 39. Helsinki:  Painatuskeskus. ISSN 1236-326X.   (suomeksi)
* Cole, Mike: *Marxism and Educational Theory: Origins and Issues*. Taylor & Francis, 2007. ISBN 978-0-415-33171-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Cole 2007
**Rigasche Rundschau** oli Riiassa vuosina 1867–1939 ilmestynyt saksankielinen sanomalehti.

*Baltische Monatsschriftin* toimittajien vuonna 1867 perustama lehti ilmestyi aluksi kahdesti viikossa nimellä *Zeitung für Stadt und Land*. Sen julkaisijana toimi vuodesta 1882 lähtien Richard Ruetz ja vuodesta 1915 hänen poikansa Alfred Ruetz. Lehti sai nimen *Rigasche Rundschau* vuonna 1894.

Linjaltaan liberaalin lehden tärkein kilpailija oli konservatiivinen *Rigasche Zeitung*. Sen levikki oli 2 700 kappaletta vuonna 1875 ja ylitti ensimmäiseen maailmansotaan mennessä 10 000:n rajan. Saksankielinen lehdistö kiellettiin Venäjällä vuonna 1915, jolloin *Rigasche Rundschaun* korvasi vastaava venäjänkielinen lehti *Rižskoje obozrenije*. Jälkimmäinen lakkasi saksalaisten miehitettyä Riian vuonna 1917.

*Rigasche Rundschau* alkoi ilmestyä uudelleen heinäkuussa 1919. Se oli maailmansotien välisenä aikana Baltian suurin ja tärkein saksankielinen lehti, jota luettiin Latvian lisäksi myös Virossa, Saksassa ja muualla Keski-Euroopassa. Lehteä rahoittivat Weimarin tasavalta ja Natsi-Saksa, ja sen levikki oli 15 000–20 000 kappaletta.

Lehti kannatti Latvian kansallisten vähemmistöjen kulttuuriautonomiaa, ja sen toimituskuntaan kuului monia baltiansaksalaisia kulttuurihenkilöitä. Heistä tunnetuin oli päätoimittajana vuosina 1919–1933 työskennellyt liberaali Paul Schiemann, joka toimi myös Baltiansaksalaisen demokraattisen puolueen kansanedustajana. Vuodesta 1933 lähtien *Rigasche Rundschau* myötäili Hitlerin Saksaa ja kansallissosialisteja. Lehti lakkasi joulukuussa 1939, kun baltiansaksalaisia ryhdyttiin siirtämään Saksaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Rigasche Rundschau *Nacionālā enciklopēdija*. Viitattu 21.11.2023.  (latviaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Zeitung für Stadt und Land* digitoituna Latvian kansalliskirjastossa
* *Rigische Rundschau* digitoituna Latvian kansalliskirjastossa
**Pekka Huttunen** (s. 20. toukokuuta 1941 Haapajärvi) on suomalainen matemaatikko, suunnittelija ja tietokirjailija. Hän valmistui Helsingin yliopistosta vuonna 1971 pääaineena matematiikka.

Hän on toiminut vesistöjärjestelyjen suunnittelijana Maatalous­hallituksessa, matematiikan opettajana Hämeenkylän yhteiskoulussa, suunnittelijana ja laskentatoimen asiantuntijana Vesi­hallituksessa, erikoistutkijana konsultoiden keskeisten ministeriöiden ylimmän johdon johtamisen kehittämistä Valtiovarainministeriön Suunnittelusihteeristössä, suunnittelupäällikkönä Oikeusministeriössä, muutos­johtajana Patentti- ja rekisteri­hallituksessa, konsultti­yksikön johtajana HAUS:n Kehittämiskeskuksessa, HAUS Oy:n johtokunnan jäsenenä vuonna 1992 ja viransijaisina valtiovarainministeriön hallinnon kehittämisosaston osastopäällikkönä ja finanssineuvoksena. Hän toimi Ahon hallituksen kehittämisvaliokunnan asiantuntijajäsenenä.

HAUS:ssa toimiessaan hän konsultoi keskeisten ministeriöiden ylimmän johdon johtamisen kehittämistä. Hän oli vuonna 1995 Pertti Sorsan johdolla työskentelevän valtiovarainministeriön asettaman valtion kehys- ja tulosohjausta kehittävän hankkeen sihteeri ja kirjoitti sen loppuraportin "Ministeriö tuloksentekijänä", johon perustuen Lipposen I hallitus käynnisti julkisen hallinnon kehysohjauksen.

Viime vuodet Huttunen on toiminut tietokirjailijana bloginpitäjänä. Hän on pitänyt vuodesta 2012 lähtien blogia "Mikä vain on, ei pysy". Postauksia on yli 3 000. Ne käsittelevät näkökulmia päivän kysymyksistä ja tekstejä arkielämästä. Blogilla on lukijoita yli kymmenestä eri maasta.

Teoksia
-------

* *Ministeriöissä käsi käden pesee* Mediapinta 2021
* *Konsultin muistelmat* Mediapinta 2012
* *Onnistuneen konsulttihankkeen toteuttaminen* Talentum 2003
* *Neljäs aalto* Kauppakaari 2000

Lähteet
-------

1. ↑  Huttunen, Pekka - kirjailijan esittely *Mediapinta*. Viitattu 20.11.2021.
2. ↑  Mikä vain on, ei pysy – Pekka Huttunen: Yhteiskuntakritiikkiä, vaihtoehtoja ja politiikkaa (Huttusen oma blogi) *huttunenpekka.blogspot.com*. Viitattu 18.3.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Huttusen teokset Finnassa Kansalliskirjasto

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |