recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Adam Weishaupt
**Adam Weishaupt** (6. helmikuuta 1748 Ingolstadt, Baijerin vaaliruhtinaskunta − 18. marraskuuta 1830 Gotha, Saksi-Coburg-Gotha) oli saksalainen kirkko-oikeuden professori, joka tunnetaan Baijerin Illuminatin perustajana. Hän oli saanut kasvatuksensa jesuiittojen parissa, mutta irtaantui heistä viimeistään saatuaan professorinviran ja lähestyi aatteellisesti vapaa-ajattelijoita. 

Weishaupt perusti suljetun ja toisistaan eristetyistä soluista koostuvan Illuminati-seuran harrastamaan valistusaatteita. Vuonna 1784 Illuminati kiellettiin ja valtavirran käsityksen mukaan lakkasi olemasta, mutta monet salaliittoteoreetikot ovat väittäneet sen jatkaneen olemassaoloaan maanalaiseksi salaseuraksi muuttuneena.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Adam Weishaupt** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Wikipedia *leet*
**Leetspeak** (**1337speak** tai **elite-kirjoitus**) on BBS-kulttuurista lähtöisin oleva kirjoitustyyli, jossa yleensä käytetään isoja ja pieniä kirjaimia sekaisin, ja joskus korvataan osa kirjaimista muilla merkeillä, etenkin numeroilla. Tyyliin kuuluu usein myös runsas lyhenteiden ja puhekielenomaisten kirjoitusasujen käyttö (esimerkiksi the=dA).

Elite-tyyliä käytettiin etenkin piraatti- ja demoskeneaiheisten BBS-järjestelmien ASCII- ja ANSI-grafiikkaisissa mainoksissa, valikoissa ja tiedostokuvauksissa estetiikan ja myöhemmin myös huumorin vuoksi. Tyyli yhdistettiin etenkin piraattimaailman niin kutsuttuun eliittiin, joka levitti "purkkien" kautta korkeintaan muutamaa päivää aikaisemmin julkaistuja pelejä ja ohjelmistoja.

Kirjoitustyylistä tuli suosittu pilkan aihe etenkin 1990-luvun keskivaiheilla, kun hyvin nuoret BBS-käyttäjät halusivat osoittaa etevyyttään jäljittelemällä "isojen poikien kirjoitustyyliä".*lähde?* Tästä pilkanteosta syntyi nykyisen kaltainen leetspeak eli ns. peeloihin yhdistetty tyyli, jossa kirjaimet korvataan merkeillä ja merkkiyhdistelmillä. Monet ohjelmointiharrastajat ovat myös kirjoittaneet "elitemuuntimia", jotka muuttavat näppäimistöltä kirjoitetut merkit lennossa leetspeakiksi.

Esimerkki "aidosta" elite-kirjoituksesta "Bumple Bee Land"-piraattipurkin mainoksessa: 

```
     dIST sITE fOR : rAZOR 1911 - oFFENCE - eSSENCE - tRSI - cADAVER      
                     sUSPIRIA - gODS - pARAMOUNT pRODS - cARAMBA - eDGE   

```

Esimerkki nykyaikaisemmasta huumorimielessä kirjoitetusta leetspeakista*lähde?*: "/\/\01 \/ähÄN>< 00/\/ 1HQ |-|4X0R!!!"

Tyypillisiä leetspeak-kirjoituskäytäntöjä
-----------------------------------------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| A | 4, /\, @, /-\, ^, ä, ?, ?, ª | N | //, ^/, |\|, /\/, [\], <\>, {\}, []\[], n,|\| /V |
| B | 8, 6, |3, ß, P>, |: | O | 0, (), ?p, ö, [] |
| C | [, ¢, <, ( | P | ph, |^, |\*, |o, |^(o), |>, |", 9, []D, |̊, |7 |
| D | |), o|, [), I>, |>, ? | Q | 9, (,), <|, ^(o)|, ¶, O\_ |
| E | 3, &, £, ë, €, ê, |=- | R | |2, P\, |?, |^, lz, [z, ?, P-,/2 |
| F | |=, ph, |# | S | 5, $, z, § |
| G | 6, &, (\_+, 9, C-, (, | T | 7, +, -|-, 1, '][' |
| H | #, /-/, [-], {=}, <~>, |-|, ]~[, }{, ]-[, ?, }-{ | U | (\_), |\_|, v, ü |
| I | 1, !, |, &, eye, 3y3, ï, ][ | V | \/, < |
| J | ,|, \_|, ; | W | \/\/, '//, \^/, (n), \V/, \//, \X/ |
| K | X, |<, |{, ]{, }<, |( | X | ><, ?, + , )( |
| L | 1, 7 (käytetään myös T-kirjaimen sijasta), |, |\_, #, l | Y | Y, '/, `/, V/, \-/, j, ¥, % |
| M | //. ^^, |v|, [V], {V}, |\/|, /\/\, (u), []V[], (V) | Z | 2, z, ~\\_, ~/\_ |

Katso myös
----------

WikibooksWikibooks 
Wikikirjastossa on aihe: **Leetspeak**. 
* Internet-slangi

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Leetspeak** Wikimedia Commonsissa
Alfons Muchan croquispiirustuksia vuodelta 1897.
**Croquis** (ranskan sanasta *croquer* ’piirtää pikaisesti’), joskus myös **krokii**, on nopea piirustus elävästä mallista. Croquis-piirustukset ovat luonnosmaisia ja ne piirretään yleensä tietyssä ajassa, esimerkiksi viidessä tai kymmenessä minuutissa. Croquis-piirustuksia tehdään tavallisesti useita peräkkäin, sama malli vaihtaa vain asentoa.

Koska malli on havainnoitava ja piirrettävä lyhyessä ajassa, tärkeintä on nopea havainnointikyky. Elävää mallia piirretään tavallisesti pitkään, jopa kuukausia, joten työn viimeistelyyn on aikaa. Croquis-piirustuksessa taas ihanteena on piirtää mikä on asennon ja kokonaisuuden kannalta luonteenomaista, myös liikkeen tuntu asennossa on hyvä saada mukaan. Usein neuvotaan käyttämään piirtäessä kättä ranteesta tai olkapäästä saakka ennemmin kuin vain sormilla pikkutarkasti piirtäen. Myös viitteenomaisuus on eduksi croquis-piirustukselle. Katse tulee kiinnittää malliin ennemmin kuin piirustukseen.

Lyhyessä ajassa piirtämisessä on omat etunsa. Malli voi ottaa tavallisesta poikkeavia asentoja, koska asennossa ei tarvitse pysyä pitkään. Piirtäjää rajattu aika helpottaa keskittymään oleelliseen, koska aika ei riitä kaikkien yksityiskohtien piirtämiseen. Croquis-piirtäminen harjoittaa myös havainnoimaan ja piirtämään malleja, jotka eivät pysy paikoillaan, kuten eläimiä ja lapsia.

Croquis-piirustus voi olla luonnos esimerkiksi maalaukselle tai taideteos sinällään.

* Croquispiirros makaavasta mallista.Croquispiirros makaavasta mallista.
* Rembrandtin croquismainen punaliitupiirros Kaksi naista opettaa lasta kävelemään; toinen kumartuu ja osoittaa kädellä, noin 1635–1640. 103×128 mm, British Museum.Rembrandtin croquismainen punaliitupiirros *Kaksi naista opettaa lasta kävelemään; toinen kumartuu ja osoittaa kädellä*, noin 1635–1640. 103×128 mm, British Museum.
* Jazzfestivaaleilla tehty croquis.Jazzfestivaaleilla tehty croquis.
* Croquispiirustus.Croquispiirustus.

Lähteet
-------

1. ↑  Broby-Johansen, R.: "Croquis", *Arkitaide – maailmantaide, Euroopan taiteen tyylin kehitys*, s. 198. Helsinki: Tammi, 1977.
2. 1 2  Björn Melin: *Elävän mallin piirustus ja maalaus*, s. 101–102. Alkuteos *Teckna och måla modell*. Suomentanut Anna Varteva. Helsinki: Tammi, 1981. ISBN 951-30-5033-5.
Elis Berghin suunnittelema Villa Skoga vuodelta 1906 Storängenissä Tukholman lähellä.
Elis Berghin suunnittelemia laseja ja karahveja.
**Hagbart Elias "Elis" Bergh** (1881 Linköping – 1954) oli ruotsalainen arkkitehti ja teollinen suunnittelija. Hän toimi lasisuunnittelijana Kostan lasitehtaalla.

Elämä ja työura
---------------

Bergh opiskeli taideteollisessa korkeakoulussa (nykyinen Konstfack) Tukholmassa ja harjoitteli muun muassa arkkitehti Agi Lindegrenin alaisuudessa. Berghin arkkitehtoninen ura oli hyvin lyhyt. Yksi hänen arkkitehtoninen työnsä oli Villa Skoga. Bergh työskenteli Böhlmarks-lampputehtaalla vuosina 1906–1916. Tämän jälkeen hän siirtyi Pukebergsin lasitehtaalle. Vuosina 1928–1950 hän oli taiteellinen johtaja Kostan lasitehtaalla. Vuoden 1950 jälkeen hän toimi Kostan tehtaalla konsultoivana suunnittelijana. Taiteellisena johtajana hän edusti siroa mutta modernia taidesuuntausta, joka oli Kostan tuotanto sotien välisenä aikana. Bergh on suunnitellut monia lasiesineitä, kuten maljakoita ja muita koriste-esineitä.

Lähteet
-------

* Bergh, Elis (Arkistoitu – Internet Archive) Gyllenetider antik. (ruotsiksi)
* Fiell, Charlotte & Fiell, Peter: *Scandinavian design – Skandinavisk design*, s. 379. Köln: Taschen, 2002. ISBN 3-8228-2179-9. (ruotsiksi, englanniksi)
* Elis Bergh (Arkistoitu – Internet Archive) Bukowskis wiki. (ruotsiksi) *tarvitaan parempi lähde*

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* South Australia
* KulturNav
* Museum of Modern Art
* ULAN

 |

 |
**Khairpur** tai **Khairpur Mirs** on kaupunki Pakistanin Sindhin provinsissa. Aikanaan se oli Khairpurin ruhtinaskunnan pääkaupunki. Vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan Khairpurin asukasluku oli 183 120.

Maantiede
---------

Katukuvaa.
Khairpur sijaitsee Pakistanin Sindhin provinsissa Khairpurin piirikunnassa noin 18 kilometriä Indusjoelta etelään joen itärannan puolella. Sukkur ja Rohri sijaitsevat Khairpurista oin 40 kilometriä koilliseen. Khairpurin kaakkoispuolella sijaitsee Iso Intian aavikko.

Historia
--------

Noin 25 kilometriä Khairpurista etelään sijaitsee Indus-kulttuurin aikainen Kot Diji.

Khairpurin perusti Mir Suhrab Khan vuonna 1783. Suhrab Khan oli Sindhissä valtaan nouseen Talpur-dynastian perustaja Fath Ali Khan Talpurin veljenpoika ja hallitsi hänen alaisuudessaan Khairpuria, levittäen aluettaan myös kaupungin ympäristöön. Khairpurin ruhtinaskunta säilytti itsenäisyytensä vuonna 1843, kun britit valloittivat muun Sindhin alueen. Yksi Khairpurin ruhtinaskunnan kautinen historiallinen kohde Khairpurissa on esimerkiksi hallitsijan eli *mirin* palatsi.

Khairpur liittyi Pakistaniin Intian jaon yhteydessä vuonna 1947. Ruhtinaskunnan tarina päättyi hallinnolliseen uudistukseen lokakuussa 1955.

Väestö
------

Khairpurin asukasluku oli Pakistanin vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 183 120. Vuonna 1998 vastaava lukema oli 102 188 ja vuonna 1961 34 144.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Khairpur Encyclopaedia Britannica. Viitattu 4.8.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Urban localities by population size and their population by sex, annual growth rate and household size (pdf) (arkistoitu sivu) Pakistan Bureau of Statistics.  Arkistoitu 24.12.2021. Viitattu 5.8.2022. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  C.E. Bosworth, E. van Donzel, B. Lewis and Ch. Pellat, Assisted by C. Dumont ja M. Paterson: *Encyclopaedia of Islam, Volume IV (Iran-Kha)*, s. 1059-1060. BRILL, 1998. ISBN 9789004057456. (englanniksi)
**Leppävaaran kartano** (ruots. *Leppävaara gård*) sijaitsee Karakalliossa itäisessä Espoossa lähellä Vantaan rajaa. 1910-luvulla alkunsa saanut kartano muodostaa talousrakennuksineen ja viljelyksineen yhtenäisen ja avaran maatalousmaisemakokonaisuuden.

Leppävaaran kartano syntyi 1913, kun Albergan kartano jaettiin Albergaan ja Leppävaaraan. Nimestään huolimatta Leppävaaran kartano sijaitsee Karakallion kaupunginosassa, Alberga puolestaan Leppävaarassa aivan Karakallion kaakkoispuolella.

Vielä 1700-luvun puolenvälin tienoilla nykyinen Leppävaaran kartanon alue oli asumatonta ja sen pohjoisosassa sijaitsi suo nimeltään Swartholmsrå. Seuraavan vuosisadan puolivälissä suon reunalle lienee raivattu ainakin yksi Albergan kartanoon kuulunut torppa. Kyseisen torpan rakennuksia on edelleen Leppävaaran kartanon alueella.

Leppävaaran kartanon ensimmäinen omistaja oli pankinjohtaja Lauri af Heurlin, joka rakennutti pääosan kartanon nykyisistä taloista. Nykyinen päärakennus valmistui 1947, sitä edelsi 1913 valmistunut puinen päärakennus.

Leppävaaran kartanon mailla toimii myös Leppävaaran ratsastuskoulu.

Lähteet
-------

* Härö, Erkki: *Espoon rakennuskulttuuri ja kulttuurimaisemat : Byggnadskulturen och kulturlandskapet i Esbo*. Toinen, tarkistettu painos. Helsinki: Espoon kaupunginmuseo/Esbo stadsmuseum, 1991. ISBN 951-857-182-1.

### Viitteet

1. 1 2  Leppävaaran kartano Espoon opaskartalla
2. 1 2 3 4 5  Härö, s. 253
3. ↑  Leppävaaran ratsastuskoulu *Leppavaaranratsastuskoulu.fi*. Leppävaaran Ratsastuskoulu Oy Old Horsemanship Ab. Viitattu 20.10.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Hagerlund.net: Espoon kartanot ja huvilat: Leppävaaran kartano

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Leppävaaran kartano (Q100941360)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | kartanon päärakennus |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Espoo |
|  |
| koordinaatit | 60°14′13″N 24°47′17″E﻿ / ﻿60.237°N 24.788°E﻿ / 60.237; 24.788 |
|  |
|  |

 |
**Khaled Al-Faraj** tai **Khaled El-Farej** (arab. خالد الفرج‎, s. 19. tammikuuta 1970) on syyrialainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän edusti Army Adlip -seuraa ja häntä valmensi Mahmod Alpalah.

Al-Faraj saavutti Gävlen MM-kilpailuissa 1998 pronssia 54 kg:n sarjassa. Pronssiottelussa hän kukisti venäläisen Boris Ambartsumovin.. Hän sijoittui MM-kilpailujen 52 kg:n painoluokassa neljänneksi Prahassa 1995 ja viidenneksi Tampereella 1994. Hän sijoittui olympialaisissa 48 kg:n sarjassa viidenneksi Soulissa 1988 sekä 52-kiloisissa 11:nneksi Barcelonassa 1992 ja 15:nneksi Atlantassa 1996.

Al-Faraj voitti Aasian-mestaruuden 52 kg:n painoluokassa Teheranissa 1992, Manilassa 1995 ja Xiaoshanissa 1996. Hän sai samassa painoluokassa hopeaa Hiroshiman Aasian kisoissa 1994.

Al-Faraj voitti Välimeren kilpailuissa kultaa 48 kg:n painoluokassa Latakiassa 1987, 52-kiloisissa Ateenassa 1991 ja Languedoc-Roussillonissa 1993 sekä 54-kiloisissa Barissa 1997.

Lähteet
-------

1. ↑  Khaled El-Farej *sports-reference.com*.  Arkistoitu 13.11.2012. Viitattu 8.11.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Al-Faraj, Khaled (SYR) *iat.uni-leipzig.de*. Viitattu 8.11.2015. (englanniksi)
3. ↑  World Championship Greco-Roman Seniors 1998-08-27 Gaevle (SWE) 54.0 kg Al-Faraj, Khaled (SYR) *iat.uni-leipzig.de*. Viitattu 8.11.2015. (englanniksi)
Georges Rouget, *Kaarle III*, 1838
**Kaarle III** (ransk. *Charles le Simple*, 17. syyskuuta 879 – 7. lokakuuta 929), lisänimeltään **Yksinkertainen** (suomeksi aiemmin myös **Typerä**), oli karolingidynastian jäsen ja Ranskan (tai Länsi-Frankian) kuningas vuosina 898–923. 

Kaarle oli Ludvig Änkyttäjän poika. Kaarlea estettiin seuraamasta valtaistuimelle velipuoltaan Kaarlomania vuonna 884 ja vuonna 887 nousemasta setänsä Kaarle Paksun seuraajaksi. Sen sijaan Kaarle Paksua seurasi Eudes. Eräät aateliset kruunasivat kuitenkin Kaarle III:n kuninkaaksi 893 ja Odon kuoltua 898 hänestä tuli ainoa kuningas. Kaarle Yksinkertainen päätti viikinkien hävitysretket solmimalla Rollon kanssa vuonna 911 Saint-Clair-sur-Epten sopimuksen, joka antoi normanneille osan myöhempää Normandiaa.

Vuonna 922 aateliset kapinoivat ja Kaarle joutui pakenemaan maasta. Kapinalliset kruunasivat Robert I:n frankkien kuninkaaksi. Lothringenissa maanpaossa ollut Kaarle kokosi armeijan Saksan kuninkaan Henrik I Linnustajan tuella ja marssi takaisin Ranskaan. Seuranneessa Soissonsin taistelussa 15. kesäkuuta 923 kruununtavoittelija Robert I kuoli, mutta Kaarle hävisi. Hän pakeni uudestaan maasta. Yrittäessään palata hänet vangittiin loppuiäkseen ja frankkien kuninkaaksi nousi Burgundin herttua Rudolf.

Lähteet
-------

* The Columbia Electronic Encyclopedia, 6th ed.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
John Ireland
*Tämä artikkeli käsittelee brittiläistä säveltäjää. Kanadalais-yhdysvaltalaista näyttelijää käsittelee John Ireland (näyttelijä).*
**John Ireland** (13. elokuuta 1879 Bowdon, Trafford, Suur-Manchester – 12. kesäkuuta 1962 Washington, West Sussex) oli brittiläinen säveltäjä. Hän toimi myös opettajana Lontoon Royal College of Musicissa.

Irelandin musiikille tunnusomaista on brittiläisen kansanmusiikin aineksia sisältävä, klassistis-romanttiset ja impressionistiset tyylipiirteet omaava, karheasti soiva sävelkieli.

Teoksia
-------

### Pianosarjoja

* *Decorations* (1913)
* *London Pieces* (1917–1920)
* *Green Ways* (1938)
* *Sarnia, an Island Sequence* (1941)

Lisäksi yksi pianosonaatti ja -sonatiini

### Kamarimusiikkia

Pianotrioja ja viulusonaatteja, joista arvostetuin on nro 2 a-molli (1917).

### Lauluja

Hänen lukuisat laulunsa eläytyvät brittiläisten runoilijoiden, kuten A. E. Housmanin, Thomas Hardyn ja Arthur Symonsin, runoihin.

* *Sea Fever* (Irelandin tunnetuin laulu, joka on sävelletty John Masefieldin runoon)

### Orkesteriteoksia

* *The Forgotten Rite* (1913)
* *A London Overture*
* *Satyricon* (1946) (alkusoitto)

### Kuoroteoksia

* *These Things Shall Be*

### Muuta

Ireland on kirjoittanut urkukappaleita sekä säveltänyt pianolle ja orkesterille konserton (1930) ja teoksen *Legend*.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Media Musiikki*. Helsinki: Tammi, 1983. ISBN 951-30-5436-5.

Kirjallisuutta
--------------

* Foreman, Lewis (toim.): *The John Ireland Companion*. Woolbridge: The Boydell Press, 2011. ISBN 978-1-84383-686-5.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Babajurtin piiri Dagestanin kartalla.
**Babajurtin piiri** (ven. Бабаю́ртовский райо́н, *Babajurtovski raion*, kumykiksi Бабаюрт район, *Babajurt raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanissa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 3420 neliökilometriä. Asukkaita on 44 500 henkeä (vuonna 2009).

Babajurtin piiri sijaitsee Dagestanin pohjoisosan tasankoalueella. Pohjoisessa se rajoittuu Kizljarin piiriin, idässä Kaspianmereen, etelässä Kumtorkalan, Kiziljurtin ja Hasavjurtin piireihin sekä lännessä Tšetšenian tasavaltaan. Piirin alueella virtaa Terek-joki.

Piiriin kuuluu 15 maalaiskuntaa: Adil-Jangijurt, Babajurt, Gemetjube, Germentšik, Hamamatjurt, Hasanai, Ljuksemburg, Lvovskaja, Mužukai, Novaja Kosa, Novokare, Tamazatjube, Tatajurt, Turšunai ja Utsmijurt. Hallinnollinen keskus on Babajurtin kylä, josta on 110 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan.

Asukkaista 44,5 % on kumykkeja, 18,2 % nogaita, 18,0 % avaareja, 6,9 % tšetšeenejä, 6,7 % dargeja ja 1,1 % venäläisiä.

Seudun pääelinkeino on maatalous. Lisäksi on mylly- ja rakennustarviketeollisuutta.

Piirissä toimii 25 yleissivistävää koulua ja ammattikoulu. Paikallislehtenä ilmestyy venäjän- ja kumykinkielinen *Babajurtovskije vesti* ("Babajurtin sanomat").

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 21.5.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Babajurtin piiri Dagestanin presidentin sivustolla[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
* Babajurtille omistettu sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Dagestanin piirit ja *kaupunkipiirit*
Agul | 
Ahty | 
Ahvah | 
Akuša | 
Babajurt | 
Bežtan osa-alue | 
Bolith | 
Buinaksk | 
*Buinaksk* | 
*Dagestanskije Ogni* | 
Dahadajev | 
Derbent | 
*Derbent* | 
Dokuzpara | 
Gergebil | 
Gumbet | 
Gunib | 
Hasavjurt | 
*Hasavjurt* |
Hiv | 
Hunzah | 
*Izberbaš* | 
*Južno-Suhokumsk* | 
Kaitag | 
Kajakent | 
Karabudahkent | 
*Kaspijsk* | 
Kazbek | 
Kiziljurt | 
*Kiziljurt* | 
Kizljar | 
*Kizljar* | 
Kul | 
Kumtorkala | 
Kurah | 
Lak | 
Levaši | 
Magaramkent | 
*Mahatškala* | 
Nogai | 
Novolak | 
Rutul | 
Šamil | 
Sergokala | 
Suleiman Stalski | 
Tabasaran | 
Tarumovka | 
Tljarata | 
Tšaroda | 
Tsumada | 
Tsunta | 
Untsukul
**Oranssiviikunakaija** (*Cyclopsitta gulielmitertii*) on Papua-Uudessa-Guineassa elävä kaijalaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Oranssiviikunakaija on noin 13 cm pitkä ja painaa 28–35 g. Lajista tunnetaan seitsemän alalajia ja muotojen välillä on värieroja. Sen höyhenpuku on yleensä selkäpuolelta vihreä tai vihertävänruskea ja vatsapuolelta kellanvihreä, rinnasta usein oranssi. Naamassa ja kurkussa on valkoista, keltaista tai mustaa kuviointia. Nokka on tummanharmaa, iiris tummanruskea ja koivet vihertävänharmaat. Sukupuolet eroavat pään kuvioinnin perusteella. Nuori lintu muistuttaa enemmän naarasta höyhenpuvultaan, sen rinta on kuitenkin vihreä ja kurkun sivut ovat oranssit.

Linnut liikkuvat tavallisesti pienissä muutaman yksilön parvissa puiden latvustoissa. Ruokaillessaan ne ovat hiljaisia ja vaikeasti havaittavia, mutta lennellessään ne päästävät kuuluvia kutsuääniä.

Esiintyminen
------------

Oranssiviikunakaija elää Papua-Uusi-Guinean rannikoilla ja lähisaarilla sekä Salawatissa ja Arussa. Sen populaatio on kooltaan yli 100 000 yksilöä ja elinympäristön laajuus on 50 000–100 000 neliökilometriä.

Elinympäristö
-------------

Laji elää sademetsissä ja soistuneissa metsissä, myös muunlaisissa metsäympäristöissä tavallisesti alle 500 m:n korkeudella merenpinnasta.

Lisääntyminen
-------------

Lajin pesintä tunnetaan enimmäkseen vain vankeudessa elävien lintujen osalta. Luonnossa pesä on puussa olevassa kolossa. Munia on yleensä kaksi ja haudonta-aika 18–21 päivää. Poikaset jättävät pesän 40–55 päivän ikäisinä.

Ravinto
-------

Oranssiviikunakaija syö ainakin hedelmiä, ennen kaikkea viikunoiden siemeniä, sekä kukkien mettä ja mahdollisesti myös hyönteisiä.

Lähteet
-------

* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3
* World Parrot Trust

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Cyclopsitta gulielmitertii* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.3*.  2014. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 6.2.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Video

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1272582
* Wikispecies: Cyclopsitta gulielmitertii
* BirdLife: 22725355
* CoL: 32WDH
* BOW: obfpar1
* eBird: obfpar1
* GBIF: 2480148
* iNaturalist: 19274
* IRMNG: 10594577
* ITIS: 554855
* IUCN: 22725355
* NCBI: 2301377
* Species+: 4976
* Xeno-canto: Cyclopsitta-gulielmitertii

 |

 |
**Babemba Traoré** (1855 – 1. toukokuuta 1898 Sikasso) oli Kenedugun viimeinen hallitsija eli *fama* vuosina 1893–1898.

Babemba nousi hallitsijaksi veljensä Tiéba Traorén kuoltua. Hän lujitti Kenedugun valtaa miniankojen ja etelän senufojen keskuudessa, taisteli Samori Tourén joukkoja vastaan sekä kehitti maansa armeijaa ja hallintoa.

Kenedugusta oli jo Tiéban aikana tullut Ranskan protektoraatti. Babemban valtapyrkimykset aiheuttivat konfliktin, jonka johdosta ranskalaiset lähettivät huhtikuussa 1898 armeijansa valloittamaan Sikassoa. Ranskan 1 395 sotilasta (joista 95 oli eurooppalaisia) vastassa oli 10 000 kaupunkia puolustanutta jalkamiestä ja 3 000 ratsumiestä. Kaksi viikkoa kestäneen piirityksen aikana ranskalaiset mursivat tykkitulella Sikassoa ympäröineen suojamuurin. Kaupungin valtauksen yhteydessä Babemba pyysi miehiään ampumaan hänet välttyäkseen vangiksi jäämiseltä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Delafosse, Maurice: *Haut-Senegal-Niger (Soudan francais). Premère série: Le pays, les peuples, les langues, l’histoire, les civilisations. Tome II: L’histoire*, s. 375–377. Paris: Émile Larose, 1912.
2. ↑  Imperato, Pascal James & Imperato, Gavin H.: *Historical Dictionary of Mali, fourth edition*, s. 175, 292. Lanham: Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-5603-5.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Jason Robert Hervey** (s. 6. huhtikuuta 1972) on yhdysvaltalainen näyttelijä, televisiotuottaja ja aiempi PR-agentti. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Wayne Arnoldina televisiosarjassa *Kesä 68*.

Aiempi elämä ja näytteleminen
-----------------------------

Hervey syntyi Los Angelesissa. Hänen vanhempansa olivat kykyjenetsijä Marsha ja vähittäismyyjä Alan Hervey. Aikaisella urallaan Herveyllä oli pieniä rooleja elokuvissa. Näihin lukeutuivat *Paluu tulevaisuuteen*, *Pee-ween suuri seikkailu* (*Pee-Wee's Big Adventure*) ja *Jurtit II* (*Meatballs Part II*). Hän myös vieraili televisiosarjassa *Diff'rent Strokes*. Hänen läpimurtonsa oli draamasarjassa *Kesä 68* Fred Savagen hahmon isoveljenä.

Herveyn rooli sarjassa johti myöhemmin vierailuun animaatioshow *Justice League Unlimitedissa*. Hän esiintyi Savagen kanssa jaksossa "Hawk and Dove", jossa hän oli nuoremman Don Hall -veljen ääni.

Hervey oli Eddie McDowdin ääni Nickelodeonin hittisarja *100 Deeds for Eddie McDowdissa* kaudella kaksi. Hän esiintyi myös lyhyesti vuoden 1993 seikkailupelissä *Return to Zork* peikkokuninkaana.

Tosi-tv-sarjat
--------------

Hervey esiintyi *Hurjat Hoganit* -sarjan jaksossa Eric Bischoffin kanssa. Hän esiintyi myös muutamassa *Scott Baio Is 45... And Single* -jaksossa, ja vuonna 2002 hän esiintyi lyhyesti *I Love the '80s* -spesiaalissa.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Bischoff-Hervey Entertainment (Arkistoitu – Internet Archive) – Herveyn tuotantoyhtiön viralliset sivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Baban** (kurdiksi Baban‎, turk. *Babanlar, Babanzadeler*) on kurditaustainen suku ja dynastia, joka hallitsi nimellisesti Osmanien valtakuntaan kuuluneita alueita 1600-luvulta 1800-luvulle nykyisessä Irakissa ja läntisessä Iranissa vuoteen 1851, jolloin viimeinen suvun hallitsija menetti asemansa.

Historia
--------

Babanin suvun tausta on epäselvä ja se nousi historiankirjoihin 1600-luvulla. Babanin dynastian perustajana pidetään Aḥmad Faqihia. Merkittävä tekijä suvusta tuli kuitenkin vasta hänen pojanpoikansa Sulayman Begin valtakaudella, jolloin hänen johtamansa ruhtinaskunta sai vähintään osittaisen tunnustuksen Osmanien valtakunnan sulttaanilta. Babanien varhainen tukikohta oli Kara Colan, kunnes se siirtyi Sulaimaniyyan kun kaupunki perustettiin vuonna 1784.

1700-luvulta 1800-luvulle Babanien emiirikunnan historiaa leimasi kilpailu muiden kurdiruhtinaskuntien kuten Botanin ja Soranin kanssa, sekä Osmanien valtakunnan ja Persian välinen kilpailu alueella. Babanin tuki Khana Paššan valtakaudella Osmanien Bagdadin *walille* osoittautui ratkaisevaksi näiden Persian vastaisen sodan aikana 1723-1747. Hänen seuraajansa Sulayman Paššan valtakaudella Babanien emiirikunta käsitti Koyn sanjakin ja suuria alueita Länsi-Persiasta. Babanien valta oli kuitenkin huteralla pohjalla suvun sisäisen kilpailun takia. Osmanit ja persialaiset tukivat omia suosikkejaan toisiaan vastaan ja hallitsijat vaihtuivatkin usein vain muutamien vuosien tai jopa kuukausien välein. Babanien vaikutusvalta kärsi merkittävästi Osmanien valtakunnan uudistuksista ja rajasopimuksista Persian kanssa vuosina 1823 ja 1847. Babanien hallitsijoiden autonomia päättyi Aḥmad Pašša Babanin tappioon Ḵoyissa vuonna 1847, jolloin hänen hallitsemansa alue liitettiin kiinteästi Osmanien valtakuntaan. Osmanit asettivat valtaan hänen veljensä Abd-Allah Paššan arvonimellä *qāʾem-maqām*, mutta hänetkin vaihdettiin turkkilaiseen virkamieheen vuonna 1851. Babanien hallitsijoiden jälkeläisiä elää yhä Sulaimaniyyan alueella.

Lähteet
-------

1. 1 2  B. Lewis, Ch. Pellat ja J. Schacht: *Encyclopaedia of Islam, Volume I (A-B)*, s. 845. Brill, 1960. (englanniksi)
2. 1 2  W. Behn: BĀBĀN *Encyclopædia Iranica*. Viitattu 9.9.2017. (englanniksi)
Babajevon vaakuna.
**Babajevo** (ven. Баба́ево) on kaupunki Vologdan alueella Venäjällä. Se sijaitsee alueen länsiosassa Kolpjoen rannalla 246 kilometrin päässä Vologdasta. Kaupunki on Babajevon piirin keskus. Asukkaita on 12 300 henkeä (vuonna 2006).

Babajevon kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1461. 1800-luvun alussa seudulle perustettiin paikallista suomalmia raaka-aineena käyttänyt rautatehdas. Kaupunki on saanut alkunsa kylän lähelle 1900-luvun alussa rakennetusta Pietari–Vologda-radan asemasta. Vuonna 1925 asemataajamasta tuli kaupunki.

Nykyään Babajevossa on veturivarikko ja muita rautatieliikennettä palvelevia laitoksia, kaasujohdon kompressoriasema, puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. Jääkauden muovaaman Kamennaja gora -luonnonmuistomerkin lähellä toimii samanniminen parantola. Kaupungissa on kotiseutumuseo.

Lähteet
-------

1. 1 2  Babajevski raion. Babajevo. *vologda-oblast.ru*.  Arkistoitu 12.11.2007. Viitattu 4.10.2008. (venäjäksi)
2. ↑  Babajevski raion. Ekonomika. *vologda-oblast.ru*.  Arkistoitu 26.10.2007. Viitattu 4.10.2008. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Babajevon piiri Vologdan alueen sivustolla[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
* Babajevon piirin sivusto (venäjäksi)
* Piirilehti Naša žizn (venäjäksi)
Konakovon piiri Tverin alueen kartalla.
**Konakovon piiri** (ven. Конако́вский райо́н, *Konakovski raion*) on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen kaakkoisosassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 2 075 neliökilometriä. Asukkaita on 85 400 henkeä (vuonna 2009).

Piirin hallinnollinen keskus on Konakovon kaupunki. Lisäksi siihen kuuluvat Izoplitin, Kozlovon, Novozavidovskin, Radtšenkon ja Redkinon taajamat sekä 11 maalaiskuntaa:

* Dmitrova Gora (ven. Дмитрова Гора)
* Gorodnja (ven. Городня)
* Jurjevo-Devitšje (ven. Юрьево-Девичье)
* Kozlovon maalaiskunta
* Mokšino (ven. Мокшино)
* Pervoje Maja (ven. Первое Мая)
* Rutšji (ven. Ручьи)
* Selihovo (ven. Селихово)
* Staroje Melkovo (ven. Старое Мелково)
* Vahonino (ven. Вахонино)
* Zavidovo (ven. Завидово)

Piirin kautta kulkee M 10 -valtatie sekä Moskovan ja Pietarin välinen päärata, josta haarautuu Konakovoon johtava sivurata. Volga muodostaa Ivankovon tekojärven, jonka alle on jäänyt historiallinen Kortševan kaupunki. Seudulla on sähköntuotantoa, koneenrakennus- ja posliiniteollisuutta. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon. Zavidovon luonnonsuojelualue käsittää 16 % pinta-alasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 24.12.2009. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Konakovon piiri**.
* Konakovon piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Konakovon piiri Tverin alue -tietosanakirjassa (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Tverin alueen piirit ja *kaupunkipiirit*
Andreapol • Bežetsk • Belyi • Bologoje • Firovo • Kalinin • Kaljazin • Kašin • Kesova Gora • *Kimry* • Kimry • Konakovo • Krasnyi Holm • Kuvšinovo • Lesnoje • Lihoslavl • Maksatiha • Molokovo • Nelidovo • Olenino • Seližarovo • Ostaškov • Peno • Rameški • *Ržev* • Ržev • Sandovo • Sonkovo • Spirovo • Staritsa • Toropets • Udomlja • *Toržok* • Toržok • *Tver* • Vesjegonsk • *Vyšni Volotšok* • Vyšni Volotšok • Zapadnaja Dvina • Žarkovski • Zubtsov
Abrahaminkadun huomattavin rakennus on entinen Teknillisen korkeakoulun päärakennus Hietalahdentorin laidalla.
**Abrahaminkatu** (ruots. *Abrahamsgatan*) on Helsingin Kampin kaupunginosan läpi kaakosta luoteeseen kulkeva noin puolen kilometrin mittainen katu. Se alkaa Bulevardilta Hietalahdentorin kaakkoiskulmasta, kulkee ensin hieman mutkitellen torin koillislaitaa Lönnrotinkadun risteykseen ja siitä kolmen korttelin matkan suoraan kohti Ruoholahdenkatua, jonka kiertoliittymään se päättyy. 

Viereiset samansuuntaiset kadut ovat Albertinkatu idässä ja Hietalahdenkatu lännessä. Vuosikymmenien ajan Abrahaminkatu oli yksisuuntainen etelästä pohjoiseen, Hietalahdenkatu pohjoisesta etelään, kunnes 2010-luvun taitteessa Ruoholahdenkadun uudet järjestelyt muuttivat molemmat poikkikadut kaksisuuntaisiksi lukuun ottamatta Hietalahdenkadun alkupäätä.

Abrahaminkatu 1–5:ssä Hietalahdentorin laidalla sijaitsee korttelin mittainen entinen Teknillisen korkeakoulun päärakennus vuodelta 1877, joka on 2020-luvulla tarkoitus saneerata hotelliksi. Seuraavan korttelin suuri funkisrakennus, Abrahaminkatu 2, on Jussi Paatelan piirtämä ja valmistui 1940-luvun keskivaiheilla Valtion teknillisen tutkimuskeskuksen laboratoriorakennukseksi. Se kuuluu entisen Kaartin lasaretin kortteliin, joka 2020-luvun taitteessa siirtyi kiinteistökehitysyhtiö HGR Property Partnersin omistukseen ja on suurten muutosten edessä. Kadun loppuosuudella on eri-ikäisiä kerrostaloja, joista kaikkien kivijaloissa ei ole lainkaan liikehuoneistoja.

Abrahaminkatu on ilmeisesti saanut nimensä Johan Abraham Logrenin mukaan, joka toimi Helsingin uudelleenrakentamiskomitean pöytäkirjurina 1811–1825 ja kunnallispormestarina 1829–1848.
Vuosina 1820–1836 katu tunnettiin nimellä Östra Sandviks Gatan ja sitten nimellä Abrahamsgatan. Suomalainen nimi Abrahaminkatu vahvistettiin vuonna 1909.

Poikkikadut etelästä pohjoiseen
-------------------------------

* Bulevardi
* Lönnrotinkatu
* Kalevankatu
* Eerikinkatu
* Ruoholahdenkatu

Lähteet
-------

1. ↑  Ruoholahdenkadulla luvassa ruuhkaa *Yle Uutiset*.  1.4.2009. Viitattu 16.8.2021.
2. ↑  Oksanen, Kimmo: Helsingin näyttävimpiin rakennuksiin kuuluva Metropolian linna muuttuu hotelliksi.  *Helsingin Sanomat*, 20.10.2020. Digilehti (maksullinen). Viitattu 15.8.2021.
3. ↑  Schalin, Mona: *Kaartin lasaretin kortteli 1827-2007. Rakennushistorian selvitys*, s. 4. Senaatti-kiinteistöt Oy, 2007. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 16.8.2021).
4. ↑  Kaartin Lasaretin kortteli siirtyy Senaatilta HGR Property Partnersille *Projektiuutiset*.  30.6.2020. Viitattu 16.8.2021.
5. ↑  Abrahaminkatu 2; Helsinki *finna.fi*.  Arkistoitu 15.8.2021. Viitattu 15.8.2021.
6. ↑  *Helsingin kadunnimet, toinen korjattu painos*, s. 89. Helsingin kaupunki, 1981. ISBN 951-771-220-0. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 16.8.2021).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Abrahaminkatu** Wikimedia Commonsissa
Jason Kingiä näyttelee sarjassa Peter Wyngarde.
**Jason King** on brittiläisen ITC Entertainmentin televisiosarja, jota tuotettiin 26 jaksoa vuosina 1971–1972. Siinä Peter Wyngarde näyttelee Bond-maisia dekkaritarinoita kirjoittavaa tyylikästä kirjailijaa, joka itse kokee yhtä huikeita nais- ja muita seikkailuja eri puolilla Eurooppaa.

Sarja syntyi spin-offina televisiosarjan *Osasto S* (1969–1970) hahmosta, joka poliisitoimensa ohella kirjoitteli dekkareita. Sarjan liioitellun itseironinen camp-henkisyys antoi myöhemmin vaikutteita muun muassa Mike Myersin luomiin Austin Powers -agenttiparodiaelokuviin.

Suomessa sarjaa esitti Mainos-TV syyskuusta 1972 alkaen. *Helsingin Sanomien* Jukka Kajava ironisoi sarjan tyyliä: "Jason King [--] taistelee ja suutelee, ampuu ja lentää kaaressa huoneen nurkasta toiseen, putoaa Venetsiassa kanavaan ja juo shampanjaa tuulisella hotellinparvekkeella ainoankaan kiehkuran luiskahtamatta paikoltaan upeasta frisyyristä."

Lähteet
-------

1. ↑  *1001 TV series : you must watch before you die*, s. 172. London: Cassell Illustrated, 2015. ISBN 9781844038336. Kirja Internet Archivessa (viitattu 16.3.2023). (englanniksi)
2. ↑  Kajava, Jukka: Köyhää sortavat lait.  *Helsingin Sanomat*, 9.2.1973, s. 47. Näköislehti (maksullinen).
**Armagh** (iiriksi *Ard Mhacha*) on Armagh’n kreivikunnan pääkaupunki Pohjois-Irlannissa. Siellä on noin 14 000 asukasta (2001). Armagh oli Ulsterin kuningaskunnan pääkaupunki 400-800-luvulla.

Uskonto
-------

Armagh on Irlannin kirkollinen keskus. Se oli tärkeä paikka Pyhälle Patrickille. Hän perusti kaupungin rakentamalla kirkon Sallow Ridgen kukkulalle vuonna 455. Samalla paikalla sijaitsee nykyään Irlannin kirkon *Pyhän Patrickin katedraali*. Vastakkaisella puolella kukkulalla on roomalaiskatolinen *Pyhän Patrickin katedraali* kaksoistorneineen. Kaupungissa on kuuluisa luostarikoulu.

Nähtävyyksiä
------------

Kaupungissa on observatorio ja planetaario.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jorma O. Tiainen ja Pekka Mäkelä: *Tietojätti*. Jyväskylä: Gummerus, 1994. ISBN 951-20-4372-6.
2. 1 2  Allan Morrow: *Nothern Ireland Visitor Guide*. Belfast: Nothern Ireland Tourist Board, 2008. ISBN 978-1-86193-210-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Armagh** Wikimedia Commonsissa
**Ioane Petritsi** (georg. იოანე პეტრიწი) oli georgialainen 1000- tai 1100-luvun uusplatonilainen filosofi. Hänet tunnetaan parhaiten Prokloksen käännöksistään, joihin hän laati laajan kommentaarin. Myöhemmissä lähteissä häneen viitataan myös nimellä Ioane Tšimtšimeli (georg. იოანე ჭიმჭიმელი). 

Petritsin elämästä ei ole säilynyt luotettavia tietoja, lukuun ottamatta epäsuoria viittauksia hänen omissa teoksissaan ja 1700-luvun georgialaisen tutkimuksen tuottamia muutamia yksityiskohtia. Hänen kerrotaan syntyneen aatelisperheeseen Samtskhen maakunnassa ja saaneen koulutuksensa Konstantinopolissa Mikael Pselloksen ja Johannes Italoksen ohjauksessa. Italoksen tuomion jälkeen hän vaikuttaa paenneen georgialaiseen Batškovon luostariin Bulgariassa. Tästä hän sai epiteettinsä Petritsi. Hän käänsi useita pääosin uusplatonilaisia filosofisia teoksia yrittäessään sovittaa antiikin ideoita yhteen kristinuskon keskeisen viestin kanssa. Hänen laaja-alaiset filosofiset näkemyksensä aiheuttivat konfliktin hänen ja Georgian patristisen ortodoksian välille, kunnes kuningas Davit IV vakiinnutti lopulta hänen asemansa Gelatin akatemiassa. Hän käänsi Aristotelesta, Proklosta, Nemesiosta, Hermias Aleksandrialaista, osia Raamatusta, hagiografiaa ja joitakin muita teoksia. Hänen harvoista omaperäisistä teoksistaan merkittävimmäksi nousee laaja Prokloksen ja uusplatonismin kommentaari. Hän laati kuitenkin myös askeettista ja mystistä runoutta sekä hymnejä.

Petritsillä oli sekä filosofiallaan että kirjoitustyylillään pitkäaikainen vaikutus georgialaiseen filosofiseen ajatteluun ja kirjallisuuteen, joka nousi aiempaa huomattavammaksi 1700-luvulla uudistusmielisen oppineen katolikos Anton I:n aikana.

Lähteet
-------

1. ↑  Iremadze, Tengiz: Joane Petrizi *The Stanford Encyclopedia of Philosophy*. The Metaphysics Research Lab. Stanford University.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Gigineishvili, Levan: *The Platonic Theology of Ioane Petritsi*. Gorgias Press, 2007. ISBN 1593333951.
Ioann Konstantinovitš Romanov
Ruhtinas **Ioann Konstantinovitš Romanov** (1886–1918) oli suuriruhtinas Konstantin Konstantinovitš Romanovin ja Jelizaveta Mavrikijevnan esikoinen. Hänellä oli kahdeksan sisarusta, joista kaksi kuoli lapsina. Vain muutama päivä Ioannin syntymästä tuli voimaan laki, jonka mukaan suuriruhtinaan ja suuriruhtinattaren arvonimien myöntäminen rajattaisiin tsaarin lapsiin ja lapsenlapsiin. Seuraavien sukupolvien arvonimiksi tulisi ruhtinas ja ruhtinatar ja puhuttelunimeksi korkeus eikä keisarillinen korkeus.

Nuoruus
-------

Ioann ja hänen veljensä Gavriil Konstantinovitš Romanov valmistuivat muiden kadettien rinnalla sotakoulusta 14.6.1907. Ioann nimitettiin ratsukaartin joukkoihin.

Avioliitto
----------

Elena ja Ioann
Ioann Konstantinovitš oli viimeinen Romanov-suvun mies, joka solmi avioliiton keisarillisen Venäjän aikana. Hän kihlautui kesällä 1911 Serbian prinsessa Elenan kanssa, joka äitinsä menetettyään oli varttunut Venäjällä tätiensä Anastasia Nikolajevnan ja Militsa Nikolajevnan – jotka olivat syntyjään Montenegron prinsessoja – huostassa ja käynyt Smolnan instituuttia. Kihlausta kuitenkin valvoi eräs toinen montenegrolaissisar, Italian kuningatar Elena, joka otti nuoren Elenan luokseen ja kutsui Ioannin sinne vierailulle. Poika yllätti kaikki kosimalla lähes välittömästi. Ajatus siitä että Ioann ylipäänsä tahtoi avioitua, herätti suvussa huvittuneisuutta, sillä tämä pitkä ja melko arkisen oloinen nuorimies oli hiljainen ja erittäin uskonnollinen ja olikin ajatellut ryhtyvänsä munkiksi. Mutta liitto oli kuitenkin rakkausavioliitto, jossa Ioannin lempeys tasapainotti Elenan kiivasta luonnetta. Miehen palattua hoitamaan velvollisuuksiaan Chevalier-kaartissa Elena opiskeli lääketiedettä Pietarin yliopistossa, mutta joutui heidän ensimmäisen lapsensa syntymän vuoksi vastentahtoisesti luopumaan opinnoistaan.

Lapset
------

* Vsevolod Ioannovitš Romanov 1914–1973
* Jekaterina Ioannovna Romanova 1915–?

Vsevolod Ioannovitš oli yksi viimeisistä ennen vallankumousta syntyneistä Romanovien lapsista.

Vallankumous
------------

Maaliskuussa 1918 Ioann Konstantinovitš joutui lähtemään junalla Pietarista kohti Jekaterinburgia. Samalla junalla lähtivät myös suuriruhtinas Sergei Mihailovitš Romanov, Ioannin kaksi veljeä, ruhtinaat Igor Konstantinovitš Romanov ja Konstantin Konstantinovitš Romanov nuorempi sekä ruhtinas Vladimir Palei. Toukokuussa heidät kaikki siirrettiin Alapajevskiin, missä heitä pidettiin kahden kuukauden ajan vangittuina koulurakennuksessa. Heidät teloitettiin läheisellä metsäalueella sijainneessa kaivoskuilussa tsaariperheen kuoleman jälkeisenä yönä.

Lähteet
-------

* Zeepvat, Charlotte: *Tsaariperheiden kuva-albumi*. Tammi, 2004. ISBN 951-31-3278-1.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ioann Konstantinovitš Romanov**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |

 |
Herakles ja Iolaos. Mosaiikki 100-luvulta, Rooma.
**Iolaos** (m.kreik. Ιόλαος) oli kreikkalaisessa mytologiassa Ifikleen poika ja siten Herakleen veljenpoika.

Iolaos esiintyy Kalydonin metsäkarjun jahdissa sekä yhtenä argonauteista. Hän oli mukana vaununajajana Herakleen toisessa urotyössä, Lernan Hydran lyömisessä; Herakleen katkoessa Hydran päitä oli Iolaoksen poltettava palavalla soihdulla haava heti umpeen, jotta katkaistun pään tilalle ei kasvaisi kaksi uutta päätä. Tosin Eurystheus saattoi nyt hylätä teon, koska Herakles oli saanut ulkopuolista apua.[1]

Kun Herakles oli vihdoin suorittanut kaikki kaksitoista tehtäväänsä, hän palasi Thebaan ja antoi vaimonsa Megaran puolisoksi Iolaokselle,[2] ja nämä saavat tyttären Leipefilenen.[3]

Lähteet
-------

1. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.5.2 (engl. käännös).
2. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.6.1 (engl. käännös).
3. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 9.40.6 (engl. käännös).

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Iolaos (mytologia)**.
**Abraham Joachim Nordenheim** (vuoteen 1833 **Molander**; 6. maaliskuuta 1771 Kesälahti – 22. helmikuuta 1847 Helsinki) oli suomalainen sotilas ja Mikkelin läänin ensimmäinen maaherra vuosina 1831–1837.

Abraham Molander syntyi Molanderin sukuun. Hänen vanhempansa olivat Kesälahden kirkkoherra Clas Johan Molander ja Maria Vadsten. Piispa Johan Molander oli hänen veljensä.

Molander aloitti upseerinuransa Karjalan jääkäreiden vänrikkinä vuonna 1788. Hän osallistui Kustaa III:n sotaan ja yleni aliluutnantiksi 1789. Vuodesta 1797 hän palveli luutnanttina Haapaniemen sotakoulussa. Hän sai vuonna 1802 kapteenin ja Suomen sodan jälkeen vuonna 1810 majurin arvon, mutta erosi sitten Ruotsin armeijasta. Vuonna 1821 Molander nimitettiin Suomen päämaanmittauskonttorin ylijohtajaksi. Hän oli myös kruunun edustaja Suomen palovakuutuskonttorissa sekä vuodesta 1822 Suomen koskenperkaus- ja kanavatöiden johtokunnan jäsen. Vuonna 1828 Molander nimitettiin Kymenkartanon läänin virkaa tekeväksi varamaaherraksi ja vuonna 1830 vakinaiseksi maaherraksi. Seuraavana vuonna hän siirtyi Kymenkartanon läänin tilalle perustetun Mikkelin läänin maaherraksi, missä tehtävässä hän jatkoi tammikuuhun 1837 saakka.

Molander aateloitiin vuonna 1833 nimellä *Nordenheim* ja hänen sukunsa merkittiin seuraavana vuonna Suomen ritarihuoneelle aatelisena sukuna numero 195. Nordenheimin puolisona oli vuodesta 1804 Maria Wallenius, kruununvouti Gabriel Walleniuksen tytär. Heidän lapsiaan olivat senaattorit Clas Gabriel ja Mauritz Wilhelm Nordenheim. Nordenheimin aatelissuku sammui mieslinjalta Clas Gabrielin kuoltua pojattomana vuonna 1875. Senaattori Clas Herman Molander oli Nordenheimin veljenpoika ja senaattori Erik Wallensköld hänen lankonsa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tor Carpelan: *Ättartavlor för de på Finlands riddarhus inskrivna efter 1809 adlade, naturaliserade eller adopterade ätterna*, s. 212. Helsinki 1942.
2. 1 2  Raimo Savolainen: "Molander (1500–)", *Suomen kansallisbiografia, osa 6*, s. 724. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005. ISBN 951-746-447-9. / Teoksen verkkoversio.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
Varhaiskeskiaikainen talismaani, johon on kaiverrettu *abracadabraa* muistuttavia sanoja.
**Abrakadabra** (myös **abracadabra**) on monissa kielissä loitsuna tai manauksena käytetty sana, joka saattaa olla peräisin arameasta אברא כדברא, *avra kedabra*, "luon sanoillani", mikä viittaa siihen, että Jumala loi maailman tyhjästä, sanoilla.

Nykyisin sanaa käyttävät erityisesti esiintyvät taikurit, mutta vanhoina aikoina sen loitsuvaikutukseen suhtauduttiin paljon vakavammin. Sillä voitiin parantaa kuumetta ja tulehduksia. Ensimmäisen kerran se mainitaan toisella vuosisadalla jaa. Serenus Sammonicuksen runossa *De medicina praecepta*. Rooman keisari Caracallan lääkäri Serenus oli määrännyt hoidoksi tautiin amuletin, jossa luki ylösalaisen kartion muodossa:

A B R A C A D A B R A  

A B R A C A D A B R  

A B R A C A D A B  

A B R A C A D A  

A B R A C A D  

A B R A C A  

A B R A C  

A B R A  

A B R  

A B  

A

Taikasana populaarikulttuurissa
-------------------------------

* Pokémon-anime- ja mangasarjassa esiintyvät Abra- ja Kadabra-nimiset pokémonit.
* Harry Potter -kirjasarjassa on tappokirous avada kedavra.
* Mikko Kuustosella on *Abrakadabra*-niminen albumi.
Inzamam-ul-Haq
**Inzamam-ul-Haq** (s. 3. maaliskuuta 1970 Multan, Punjab) on pakistanilainen kriketinpelaaja.

Inzamam pelasi Pakistanin krikettimaajoukkuessa vuosina 1992−2007 kaikkiaan 120 *test matdhia*, eli viisipäiväistä maaottelua. Niissä hän löi 8830 juoksua keskiarvon vuoroparia kohden ollessa 49,60. Yhden päivän maaotteluja hän pelasi vuosina 1991−2007 kaikkiaan 375 ja löi niissä 11 701 juoksua (keskiarvo 39,53), mikä on edelleen eniten pakistanilaisista kautta aikojen.

Inzamam edusti seuratasolla Faisalabadia, Lahore Badshahsia, Multania, National Bank of Pakistania, Rawalpindia, United Bank Limitediä ja Yorkshire County Cricket Clubia.

Inzamam kuului maailmanmestaruuden voittaneeseen Pakistanin joukkueeseen 1992. Hän toimi uransa aikana myös maajoukkueen kapteenina. Aktiiviuransa jälkeen hän on valmentanut Afganistanin krikettimaajoukkuetta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Inzamam-ul-Haq *espncricinfo.com*. Viitattu 24.2.2019. (englanniksi)
2. ↑  PAKISTAN / RECORDS / ONE-DAY INTERNATIONALS / MOST RUNS *espncricinfo.com*. Viitattu 24.2.2019. (englanniksi)