recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ranskalainen viinitupa** tai **Ranskalainen viinikapakka** on 25-vuotiaan Eero Järnefeltin öljyvärimaalaus kankaalle, 61 × 74 cm, vuodelta 1888. Työ kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin, jonne se hankittiin vuonna 1919.

*Ranskalainen viinitupa* syntyi Eero Järnefeltin ensimmäisellä Pariisin matkalla. Hän opiskeli ja työskenteli siellä vuosina 1886–1888. Hän oli opiskellut aikaisemmin Pietarin taideakatemiassa ja pietarilaisvaikutteiden katsotaankin näkyvän tässä naturalistisessa maalauksessa. Varsinkin maalauksen etualalla näkyvästä vanhasta miehestä pystyy ehkä enemmän havaitsemaan slaavilaista melankoliaa kuin ranskalaista naturalistis-positivistista tarkkailijaa. Ranskalaista naturalismia maalaus kuvaa aiheen puolesta muutoin hyvin: se kuvaa omaa aikaansa ja varsinkin sen arkipäivää. Järnefeltin kyky maalata paikan materiaalit totuudenmukaisesti liittää myös hänet tähän ketjuun, koska "totuudellisuus" oli heidän tärkeä vaatimuksensa. Maalauksen toinen mies on todennäköisesti Akseli Gallen-Kallela.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Riitta Konttinen teoksessa Tuntematon horisontti - Suomen taidetta 1870-1920*, s. 104-105. Näyttelyteos. Helsinki: Ateneumin taidemuseo, 2000. ISBN 951-53-2130-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Kansallisgallerian kokoelmat: Ranskalainen viinikapakka. [vanhentunut linkki]
Charter of the Forest, uusintajulkaisu vuodelta 1225, British Library.
**Charter of the Forest** eli **Metsän peruskirja** on vuoden 1217 kuningas Henrik III:n englantilainen laajennus kahta vuotta aiempaan Juhana Maattoman allekirjoittamaan Magna Carta -perustuslakiin.

Charter of the Forest palauttaa aatelille sen ikiaikaisen oikeuden hyödyntää kruunun metsiä metsästykseen ja muuhun tarvittavaan toimintaan. Kun yhteiset luonnonvarat ovat olennainen kansalaisten toimeentulon lähde, ei sitä julkinen valta eli tässä tapauksessa kuningas voi käyttää mielin määrin omistuksesta huolimatta.

Nykyään tätä periaatetta tulkitaan paitsi jokamiehenoikeutena myös siten, että kun juridinen henkilö, esimerkiksi kaivos- tai metsäyhtiö katsoo oikeudekseen vaikkapa vieraan maan maaperällä aloittaa tuottavan liiketoiminnan, sitä ei voi paikallinen valtio estää. Esimerkiksi ylikansallinen kaivosyhtiö Pacific Rim käy vuonna 2016 oikeutta El Salvadorin valtiota vastaan, koska maan hallitus haluaa suojella ekologista ympäristöä kaivostoiminnan aiheuttamilta ongelmilta. Menetelmää on käytetty myös esimerkiksi Australiassa ja Kongossa*selvennä*. Menettelystä kansainvälisissä yhteyksissä käytetään yleisesti nimitystä vapaakauppa.

Lähteet
-------

1. ↑  Jones, Graham: The Charter of the Forest of King Henry III *Forests and Chases of England and Wales c. 1000 to c. 1850*. Oxfordin yliopisto. Viitattu 31.12.2016. (englanniksi)
2. ↑  Noam Chomsky: *Kuka hallitsee maailmaa?*, s. 90–96. Suomentanut Mikko Pihlajavirta. Copenhagen: Kustannusosakeyhtiö Sammakko, 2016. ISBN 978-952-483-321-9.
**Josip Manolić** (22. maaliskuuta 1920 – 15. huhtikuuta 2024) oli kroatialainen poliitikko ja entinen majuri. Hän oli maan toinen pääministeri vuosina 1990–1991.

Lapsuus ja aikuisuus
--------------------

Manolić syntyi Kalinovaciin, joka tunnetaan nykyisin nimellä Đurđevac. Manolić oli mukana toisessa maailmansodassa, jonka seurauksena hänestä tuli majuri. Manolić liittyi Kroatian demokraattiseen liittoon jäseneksi.

### Nousu pääministeriksi

Manolićista tuli pääministeri vuonna 1990. Manolić erosi pääministerin virastaan Jugoslavian hajoamissotien takia. Manolić oli näissä sodissa mukana ja lähetti usein poliiseja ja sotilaita pysäyttämään mellakkaan osallistujia, jotka rikkoivat ikkunoita ja autoja. Hänet erotettiin majurin virasta ja korvattiin seuraajalla.

### Eron jälkeen

Manolić valittiin puhemieheksi sodan jälkeen. Manolić pyrki vielä kerran pääministeriksi, mutta hävisi parlamenttivaaleissa Zlatko Matešalle.

Lähteet
-------

1. ↑  Europa Publications: *The International Who's Who 2004*. Psychology Press, 2003. ISBN 978-1-85743-217-6. Teoksen verkkoversio (viitattu 6.1.2020). en
2. ↑
3. ↑
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Kroatian lippuKroatian pääministerit

* Stjepan Mesić
* Josip Manolić
* Franjo Gregurić
* Hrvoje Šarinić
* Nikica Valentić
* Zlatko Mateša
* Ivica Račan
* Ivo Sanader
* Jadranka Kosor
* Zoran Milanović
* Tihomir Orešković
* Andrej Plenković


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Hakusana "Montferrat" ohjaa tänne. Maantieteellisestä alueesta katso Monferrato.*

**Monferraton markiisikunta** (ital. *Marchesato del Monferrato*) oli keskiaikainen markiisikunta eli rajakreivikunta Pohjois-Italiassa. Monferrato oli osa Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa, mutta oli ajoittain vain näennäisesti keisarin alaisuudessa. Monferraton markiisikunta päätyi lopulta 1500-luvulla osaksi Mantovan herttuakuntaa.

Keisari Otto Suuri läänitti Monferraton rajakreivikunnaksi paikalliselle ruhtinaalle Aleramolle vuonna 967. Aleramon suku oli hallinnut alueella 900-luvun alusta. Monferraton markiisit osallistuivat ensimmäisiin ristiretkiin, minkä seurauksena he hallitsivat muun muassa lyhytikäistä Thessalonikan kuningaskuntaa. Aleramici-suku hallitsi Monferratoa vuoteen 1305, jolloin markiisikunnan peri Palaiologos-suku. Palaiologos-suvun mieshaaran sammuttua vuonna 1536 keisari Kaarle V lahjoitti Monferraton Mantovan herttualle. Vuonna 1574 markiisikunta muutettiin Mantovan alaiseksi herttuakunnaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  The Margraves of Montferrat and Kings of Thessalonica, 961-1573 AD *friesian.com*. Viitattu 11.4.2024. (englanniksi)
2. ↑  Montferrat Liedholm. Viitattu 11.4.2024. (englanniksi)
**Rajwa Al-Saif** (arab. رجوة الحسين‎, s. 28. huhtikuuta 1994, Riad, Saudi-Arabia) on saudiarabialaislähtöinen Jordanian kuningashuoneen jäsen ja maan kruununprinssi Husseinin vaimo.

Varhainen elämä
---------------

Al-Saif (koko nimeltään **Rajwa Khaled bin Musaed bin Saif bin Abdulaziz Al Saif**) syntyi Riadissa vuonna 1994. Hänen äitinsä Azza Al-Sudairi kuuluu Al-Sudairin sukuun, johon kuuluu myös Saudi-Arabian nykyinen kuningas Salman (myös äitinsä kautta). Al-Saifililla on kaksi veljeä ja yksi sisar. Isä Khaled Al-Saif oli ammatiltaan insinööri ja työskenteli perustamassaan yrityksessä. Hän kuoli helmikuussa 2024 vain 8 kuukautta tyttärensä mentyä naimisiin.

Koulutukseltaan Al-Saif on arkkitehti. Hän valmistui Syracusen yliopistosta vuonna 2017. Tämän jälkeen hän opiskeli muotoilua Fashion Institute of Design & Merchandising -korkeakoulussa Los Angelesissa, josta hän valmistui vuonna 2019. Hän on tehnyt töitä alallaan sekä Yhdysvalloissa että Saudi-Arabiassa.

Äidinkielensä arabian lisäksi Al-Saif puhuu myös sujuvaa englantia ja ranskaa. Hänen mielenkiinnonkohteitaan ovat mm. ratsastus, piirtäminen ja käsityöt.

Avioliitto ja lapset
--------------------

Al-Saifin ja kruununprinssi Husseinin seurustelun alkuvaiheista, tai siitä miten he tapasivat, ei tiedetä juurikaan mitään. Ensimmäinen Al-Saifin julkinen esiintyminen kruununprinssin kihlattuna oli 18. lokakuuta 2022.

Pari meni naimisiin 1. kesäkuuta 2023 Zahranin palatsissa. Juhlissa oli useita valtionpäämiehiä tai näiden edustajia. Avioliiton myötä Al-Saif sai tittelin "Teidän kuninkaallinen korkeutenne".

Huhtikuussa 2024 kerrottiin, että Al-Saif on raskaana.

Lähteet
-------

1. 1 2  jordan4 *royalark.net*.  2024. Viitattu 15.4.2024. (englanniksi)
2. ↑  Royal Hashemite Court mourns passing of Princess Rajwa’s father *Royal Hashemite Court*.  18.2.2024. Viitattu 15.4.2024. (englanniksi)
3. ↑  Rajwa Al Saif : la future reine de Jordanie se dévoile *Point de Vue*. Viitattu 15.4.2024. (ranskaksi)
4. 1 2 3 4  Who Is Rajwa Al Saif? Meet Crown Prince Hussein of Jordan's Wife *Town & Country*.  1.6.2023. Viitattu 15.4.2024. (englanniksi)
5. ↑  Prince Hussein of Jordan's New Fiancée Rajwa Al-Saif Wears Necklace Sweetly Linking Their Initials *People*.  19.10.2022. Viitattu 15.4.2024. (englanniksi)
6. ↑  Hussein bin Abdullah ja Rajwa bint Khaled bin Musaed bin Saif bin Abdulaziz Al Saif saivat toisensa *Iltalehti*.  1.6.2023. Viitattu 15.4.2024.
7. ↑  Statement from the Royal Hashemite Court *Royal Hashemite Court*.  1.6.2023. Viitattu 15.4.2024. (englanniksi)
8. ↑  Princess Rajwa of Jordan Is Pregnant! Crown Prince Hussein Expecting First Baby 10 Months After Royal Wedding *People*.  10.4.2024. Viitattu 15.4.2024. (englanniksi)
**Nikolai Semjonovitš Patolitšev** (ven. Николай Семёнович Патоличев; 23. syyskuuta 1908 Zolino, Vladimirin kuvernementti – 1. joulukuuta 1989 Moskova) oli neuvostoliittolainen poliitikko, joka toimi Neuvostoliiton ulkomaankauppaministerinä vuosina 1958–1985.

Patolitšev liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen vuonna 1928 ja hänet valittiin vuonna 1941 keskuskomitean jäseneksi. Toisen maailmansodan aikana hän toimi puolueen paikallisena sihteerinä Jaroslavlissa ja vuodesta 1941 Tšeljabinskissa. Hän oli vuosina 1946–1947 keskuskomitean sihteeri. Vuosina 1950–1956 Patolitšev oli Valko-Venäjän kommunistisen puolueen keskuskomitean pääsihteeri eli Valko-Venäjän neuvostotasavallan paikallinen puoluejohtaja. Vuosina 1952–1953 hän oli myös keskuskomitean presidiumin ehdokasjäsen. Vuosina 1956–1958 Patolitšev toimi Neuvostoliiton apulaisulkoministerinä, minkä jälkeen hänet nimitettiin ulkomaankauppaministeriksi. Hän siirtyi tästä tehtävästä eläkkeelle vuonna 1985, ja seuraavana vuonna hänet pudotettiin myös keskuskomiteasta. Patolitševille myönnettiin Sosialistisen työn sankarin kunniamerkki kahdesti, vuosina 1975 ja 1978.

Patolitšev toimi Suomen ja Neuvostoliiton hallitusten välisen talouskomission eli niin sanotun idänkaupan komission Neuvostoliiton delegaation puheenjohtajana sen perustamisesta eli vuodesta 1967 alkaen. Patolitšev vieraili useasti Suomessa ja tuli Suomen johdolle tutuksi pitkän ministerikautensa aikana. Hänen on sanottu olleen presidentti Urho Kekkosen saunavieraana Tamminiemessä useammin kuin kenenkään toisen neuvostojohtajan. Patolitševille myönnettiin Suomen Leijonan ritarikunnan suurristi hänen 70-vuotispäivänään.

Suomennettuja teoksia
---------------------

* *Neuvostoliiton ulkomaankauppa*. Taskutieto 112. WSOY 1973 (alkuteos *Vnešnjaja torgovlja SSSR*)
* *Kypsyyskoe: muistelmat*. Otava 1978 (alkuteos *Ispytanije na zrelost*, 1977).

Lähteet
-------

1. 1 2  Патоличев Николай Семенович (venäjäksi) Hrono.ru. Viitattu 8.4.2016.
2. ↑  Erkki Aho: Konsensuskomissio Suomen historia -blogi 2.3.2010. Viitattu 8.4.2016.
3. ↑  Kari Naskinen: Kekkonen - isäntä talossa, välillä naapurinkin Mustaa valkoisella -blogi 10.11.2011. Viitattu 8.4.2016.
4. ↑  Nikolai ja jäyhät Suomen herrat - "Minä halaan teitä kaikkia".  *Suomen Kuvalehti*, 29.9.1978, s. 56-59. Suomen Kuvalehti - digiversio (vain tilaajille). Viitattu 26.12.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nikolai Patolitšev** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC

 |

 |
**For My Pain...** on suomalainen yhtye, joka soittaa melodista ja tunnelmallista goottimetallia.

Historia
--------

For My Pain... sai alkunsa Eternal Tears of Sorrow -yhtyeen laulaja ja basisti Altti Veteläisen ja rumpali Petri Sankalan sivuprojektina vuonna 1999. Kaksikko pyysi mukaan vanhoja ystäviään Nightwish-yhtyeen Tuomas Holopaista ja Embraze-yhtyeen laulajaa ja myös Charonissa vaikuttavaa Lauri Tuohimaata, jotka kiinnostuivat ajatuksesta, mutta kaikki neljä olivat lopulta liian kiireisiä muiden hankkeidensa parissa ja idea päätettiin hyllyttää toistaiseksi. Kahden vuoden päästä vuonna 2001 asia nostettiin uudestaan esiin sekä Eternal Tears of Sorrow'n ja Nightwishin ollessa tauolla. Kokoonpano täydentyi EToS:n entisellä kitaristilla Olli-Pekka Törröllä ja Reflexionin laulajalla Juha Kylmäsellä. Yhtyeen ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa albumi, *Fallen*, nauhoitettiin Kemin Tico Tico -studiolla keväällä 2001 ja julkaistiin lopulta Spinefarm Recordsin kautta 31. maaliskuuta 2003. Vuonna 2004 julkaistiin single "Killing Romance", joka sisälsi myös cover-version Yö-yhtyeen kappaleesta "Joutsenlaulu".

For My Pain... teki paluun vuonna 2024, jolloin se julkaisi uuden *Recoil Into Darkness* -nimisen kappaleen ja lyriikkavideon. Yhtye aikoo myös aloittaa keväällä keikkailun. Alkuperäiseen kokoonpanoon kuuluneet Holopainen ja Sankala eivät ole enää mukana yhtyeessä.

Jäsenet
-------

* Juha Kylmänen – laulu
* Tuomas Holopainen – kosketinsoittimet
* Lauri Tuohimaa – kitara
* Olli-Pekka Törrö – kitara
* Altti Veteläinen – basso
* Petri Sankala – rummut

Julkaisut
---------

* *Fallen*  (2003, Spinefarm Records)
* *Killing Romance*  (2004, Spinefarm Records), single

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Goottimetallin superkokoonpano For My Pain… julkaisi ensimmäisen uuden kappaleensa lähes kahteen vuosikymmeneen: Katso lyriikkavideo "Recoil Into Darkness" -kappaleesta *kaaoszine.fi*. Viitattu 15.4.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* For My Painin virallinen sivusto
* For My Pain... Meteli.netissä

For My Pain...

| 
* Juha Kylmänen
* Tuomas Holopainen
* Lauri Tuohimaa
* Olli-Pekka Törrö
* Altti Veteläinen
* Petri Sankala

 |
| --- |

|  |  |
| --- | --- |
| Albumit | 
* Fallen

 |
| Singlet | 
* Killing Romance

 |



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Java Platform, Micro Edition** eli **Java ME** (edelliseltä nimeltään **J2ME**) on Sun Microsystemsin kehittämän Java-teknologian kevyehkö sovellusympäristö, joka on tarkoitettu sulautettujen ja ominaisuuksiltaan rajoitettujen laitteiden ohjelmointiin. Java SE -alustaan verrattuna yksi ohjelmoijan näkökulmasta merkittävimmistä eroista on Java ME:n rajoittuneemmat luokkakirjastot. Java ME on muutenkin supistettu pitäen mielessä resurssien rajoittuneisuus, joten esimerkiksi matkapuhelimien pelejä ohjelmoitaessa otetaan huomioon näytön ja näppäimistön rajoitukset.

Konfiguraatiot
--------------

Java ME on jaettu laitteiden suhteen kahteen konfiguraatioon. CDC (engl. *Connected Device Configuration*) on tarkoitettu verkkoon kytketyille laitteille, kuten jääkaapeille, televisioille, kommunikaattoreille. CLDC (engl. *Connected, Limited Device Configuration*) on tarkoitettu vielä rajoittuneemmille laitteille, kuten matkapuhelimille, kämmenmikroille jne.

Eräs huomionarvoinen seikka on, että CLDC 1.0 ei vaadi laitteistolta tukea liukuluvuille. CLDC 1.1 tuo kuitenkin ne ohjelmoijan käyttöön.

Profiilit
---------

Java ME tukee niin kutsuttuja profiileja, joilla mahdollistetaan ohjelmointi tietynlaisille laitteille niin, että ne toimivat kaikissa kyseisen profiilin alaisissa laitteissa. Tällaisia profiileja ovat esimerkiksi MIDP (engl. *Mobile Information Device Profile*), jota käytettäessä sovellukset ovat teoriassa ajettavissa kaikissa sitä tukevissa matkapuhelimissa.

### MIDP

* MIDP 1.0 (2000)
* MIDP 2.0 (2002)
* MIDP 3.0 (2009)

Useissa Nokian puhelimissa on käytetty MIDP-profiiliversioita 2.0 ja 2.1.

Virtuaalikone
-------------

Java ME -sovellukset (kuten Java SE) vaativat toimiakseen virtuaalikoneen. KVM (Kilo Virtual Machine) on Sunin virtuaalikone CLDC:n ja MIDP:n alle. KVM on kooltaan erittäin pieni, alle 100 kilotavun kokoinen virtuaalikone, ja siksi omiaan juuri Java ME:n kanssa käytettäväksi. Nimenomaan pienen kokonsa vuoksi Sun antoi virtuaalikoneelleen "etuliitteen" Kilo.

Turvallisuus
------------

Turvallisuus on Java ME:ssäkin tärkeä asia. Vaikka Java SE sisältää hyvät turvaominaisuudet, ovat ne aivan liian raskaat Java ME:ssä käytettäviksi. Turvallisuusominaisuuksien pääpiirteisiin kuuluu niin sanottu "hiekkalaatikko", jossa ohjelmia ajetaan. Näin estetään ohjelmien pääsy tämän rajauksen ulkopuolisiin ominaisuuksiin, kuten esimerkiksi matkapuhelimissa GSM-koodekkiin. Tämän lisäksi kaikista suoritettavista luokista tarkistetaan, että ne ovat oikeaoppisesti toteutettuja. Sovellukset eivät voi myöskään viitata oman muistialueensa ulkopuolelle.

Aiheesta muualla
----------------

* Java 2 Platform, Micro Edition (J2ME) (englanniksi)
* J2ME device database and multi-device porting framework (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Clarisse Agbegnenou** (s. 25. lokakuuta 1992 Rennes) on ranskalainen judon olympiavoittaja, maailman- ja Euroopan-mestari. Hän on kilpaillut 63 kg:n painoluokassa vuodesta 2009 lähtien.

Agbegnenou voitti maailmanmestaruuden Tšeljabinskissa 2014 kukistettuaan loppuottelussa israelilaisen Yarden Gerbin. Hän sai MM-hopeaa Rio de Janeirossa 2013 hävittyään Gerbille finaalissa ja Astanassa 2015 hävittyään loppuottelussa slovenialaiselle Tina Trstenjakille. Hän voitti MM-kultaa Budapestissa 2017 kukistettuaan finaalissa Trstenjakin sekä Bakussa 2018 ja Tokiossa 2019 voitettuaan kummallakin kerralla loppuottelussa japanilaisen Miku Tashiron. Hän voitti maailmanmestaruuden jälleen Budapestissa 2021 ja Dohassa 2023 kukistettuaan molemmilla kerroilla finaalissa slovenialaisen Andreja Leškin. Joukkuekilpailussa hän voitti maailmanmestaruuden 2014, sai MM-hopeaa 2018 sekä MM-pronssia 2013 ja 2017.

Agbegnenou saavutti olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016 hävittyään loppuottelussa Tina Trstenjakille. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Agbegnenou voitti kultaa 63 kg painoluokassa, jossa hänen vastustajansa loppuottelussa oli jälleen Trstenjak. Hän oli lisäksi mukana Ranskan judojoukkueessa, joka voitti sekajoukkuekilpailun kultaa.

Agbegnenou voitti Euroopan-mestaruuden Budapestissa 2013 kukistettuaan loppuottelussa venäläisen Marta Labazinan, Montpellier’ssa 2014 ja Tel Avivissa 2018, joissa hän voitti finaalissa Tina Trstenjakin, sekä Prahassa 2020, jossa kukisti loppuottelussa itävaltalaisen Magdalena Krssakovan. Hän sai EM-pronssia Tšeljabinskissa 2012 ja sijoittui viidenneksi Varsovassa 2017. EM-joukkuekilpailussa hän saavutti kultaa 2014 sekä hopeaa 2012 ja 2013. Hän voitti kultaa Minskin Euroopan kisoissa 2019 kukistettuaan loppuottelussa Alice Schlesingerin. Bakun Euroopan kisoissa hän sai 63-kiloisissa pronssia ja joukkuekilpailussa kultaa.

Hän sai alle 20-vuotiaiden MM-pronssia 2011 ja voitti kadettien (alle 17-v.) Euroopan-mestaruuden 57 kg:n sarjassa 2008.

Agbegnenou on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa kahdeksantoista turnausvoittoa, kuusi kakkossijaa ja kaksi kolmossijaa sekä maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa yhden voiton ja yhden kolmossijan. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kolme Ranskan-mestaruutta. Hän voitti sotilaiden maailmanmestaruuden 2018.

Hän valmistui HEC Parisista.

Lähteet
-------

1. 1 2  AGBEGNENOU Clarisse Tokyo 2020.  Arkistoitu 26.7.2021. Viitattu 2.8.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Clarisse Agbegnenou - Judoka *judoinside.com*. Viitattu 14.5.2023. (englanniksi)
3. ↑  Martinetti, Isabelle: French judoka Clarisse Agbégnénou wins gold in -63 kg final  27.7.2021. RFI. Viitattu 2.8.2021. (englanniksi)
4. ↑  Clarisse Agbegnenou, médaille d’or de judo aux JO de Tokyo et étudiante à HEC
**Ivo Josipović**, (s. 28. elokuuta 1957 Zagreb) on kroatialainen poliitikko, säveltäjä ja maansa kolmas presidentti vuosina 2010–2015. Josipović edusti poliitikkona Kroatian sosiaalidemokraattista puoluetta.

Josipović opiskeli oikeustieteitä ja valmistui maisteriksi vuonna 1985 ja tohtoriksi 1994. Lisäksi Josipović on opiskellut Zagrebin musiikkiakatemiassa. Ennen presidenttikauttaan Josipović toimi Kroatian parlamentin jäsenenä vuodesta 2003 lähtien.

Josipović voitti 32,4 prosentin ääniosuudella Kroatian presidentinvaalien ensimmäisen kierroksen 27. joulukuuta 2009. Josipovićin vastaehdokkaaksi vaalien toiselle kierrokselle tuli sitoutumaton Milan Bandić. Toinen kierros pidettiin 10. tammikuuta 2010. Josipović sai äänistä 60,29 % ja valittiin maansa kolmanneksi presidentiksi.

Josipović pyrki toisellekin presidenttikaudelle, mutta tammikuussa 2015 pidetty vaali ratkesi hänen vastaehdokkaansa Kolinda Grabar-Kitarovićin niukkaan voittoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Ennakkosuosikki sai äänivyöryn Kroatiassa Yle Uutiset
2. ↑  Josipovic voitti Kroatian presidentinvaalit Yle Uutiset.
3. ↑  Grabar-Kitarovic elected Croatia's first woman president  12.1.2015. BBC. Viitattu 15.3.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ivo Josipović** Wikimedia Commonsissa

Kroatian presidentin lippuKroatian presidentit
Franjo Tuđman (1990–1999) | Vlatko Pavletić (vt.) | Zlatko Tomčić (vt.) | Stjepan Mesić (2000–2010) | Ivo Josipović (2010–2015) | Kolinda Grabar-Kitarović (2015–2020) | Zoran Milanović (2020–)



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Melina Marras** (oik. Melina **Karoliina Heinola**, s. 9. heinäkuuta 1989 Jyväskylä), on suomalainen kauhukirjailija. 
Marras on hänen kirjailijanimensä ja hänen esikoisteoksensa *Hitonhauta ja muita puolielävien kohtaloita* -novellikokoelma julkaistiin nimellä Karoliina Heinola (2019, Kustannus Aarni), kirja oli Tähtifantasia-ehdokkaana 2020.

Marras opiskelee yleistä kirjallisuustiedettä Helsingin yliopistossa ja hän käyttää suomalaisen kansanperinteen kauhuaineksia. Marras kirjoittaa kritiikkejä kirjoista ja elokuvista lehtiin kuten Tähtivaeltaja ja H.P. Lovecraft -seuran Kuiskaus Pimeässä. Esikoisen jälkeen häneltä on ilmestynyt novelli *Menneen maailman nälkäiset* Nysalor-kustannuksen julkaisemassa *Kilkinkuoret ja muita äyriäiskauhukertomuksia* -antologiassa 2022, ja novelli oli Atorox-palkintoehdokkaana 2023. Marrakselta on tulossa Lohjansaareen sijoittuva kauhuromaani nimeltä *Para*, joka aloittaa *Yösydän*-trilogian. Paran julkaisi Nysalor-kustannus 5. huhtikuuta 2024.

Lähteet
-------

1. 1 2  Karoliina Heinola Kirjasampo. Viittattu 27.9.2023.
2. 1 2  Hitonhauta ja muita puolielävien kohtaloita. Kustannus Aarni. Viitattu 27.9.2023.
3. ↑  Järvinen, Matti: Para  27.2.2024. Nysalor-kustannus. Viitattu 28.2.2024.
Anna-Greta Leijon
**Anna-Greta Leijon** (alun perin *Anna Margareta Maria Lejon*; 30. kesäkuuta 1939 – 11. huhtikuuta 2024) oli ruotsalainen sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen poliitikko. Hän oli yksi maansa ensimmäisistä naispuolisista ministereistä.

Leijon istui edustajana Ruotsin valtiopäivillä vuosina 1974–1990 ja kuului puolueensa hallitukseen vuosina 1975–1991. Hän oli Ruotsin työmarkkinaministeri vuosina 1982–1987 ja oikeusministeri 1987–1988. Leijon erosi oikeusministerin tehtävistä Ebbe Carlsson -skandaalin (1988) johdosta. Kohu nousi viranomaistoimijoiden salatusta tuesta kustannusjohtaja Ebbe Carlssonin ilman valtuuksia suorittamille itsenäisille Olof Palmen murhan tutkimuksille.

Leijon toimi vuosina 1988–1990 valtiopäivien talousvaliokunnan puheenjohtajana. Myöhemmin hän toimi muun muassa Ruotsin television hallituksen puheenjohtajana (1994–2000) ja Skansenin johtajana (1995–2005). Leijon julkaisi vuonna 1991 omaelämäkerran *Alla rosor ska inte tuktas*. Hän kuoli 84-vuotiaana lyhyesti sairastettuaan. Ammattiyhdistysliikkeen vaikuttaja, poliitikko Britta Leijon on Anna-Greta Leijonin tytär.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Leijon, Anna-Greta (1939 – ) Riksarkivet, viitattu 15.4.2024 (ruotsiksi)
2. ↑  Anna Margareta Maria Lejon Ratsit, viitattu 15.4.2024 (ruotsiksi)
3. 1 2 3  Anna-Greta Leijon har gått bort SVT Nyheter 12.4.2024, viitattu 15.4.2024 (ruotsiksi)
4. ↑  Kustannusjohtaja Ebbe Carlsson Huippupoliitikkojen ystävä jäljitti Palmen murhaajaa pitkin Eurooppaa Helsingin Sanomat 4.8.1992, viitattu 15.4.2024
**Nils Jonathan Arppe** (24. tammikuuta 1866 Eno – 5. maaliskuuta 1936 Kurkijoki) oli suomalainen piirilääkäri.

Arppen vanhemmat olivat kirkkoherra, lääninrovasti Nils Gabriel Arppe (1823–1896) ja Laura Johanna Wilhelmina Aschan. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin ruotsalaisesta lyseosta 1884 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1886, lääketieteen kandidaatiksi 1889 sekä lääketieteen lisensiaatiksi 1892.

Arppe oli Keuruun kunnanlääkärinä 1892–1902 ja Lappeenrannan kaupunginlääkärinä 1902–1907. Hän oli sitten piirilääkärinä Jyväskylässä 1907–1912 ja Kurkijoella vuodesta 1912 alkaen. Arppe oli myös rautatielääkärinä ja hän oli vt. lääkintöneuvoksena lääkintöhallituksessa vuosina 1914–1917 sekä toimi 1917 lääkintöhallituksen vt. pääjohtajana.

Arppe oli mukana perustamassa Keuruun säästöpankkia ja toimi pankin esimiehenä. Lappeenrannassa asuessaan hän oli kaupunginvaltuuston jäsenenä ja terveydenhoitolautakuntaan puheenjohtajana. Kurkijoella Arppe kunnanvaltuuston jäsenenä ja kansakoulun johtokunnan puheenjohtajana. Lisäksi Arppe toimi vuodesta 1918 lähtien suojeluskuntalääkärinä. Arppe kirjoitti artikkeleita lääketieteellisiin julkaisuihin sekä aikakaus- ja sanomalehtiin. Hän julkaisi myös kirjoja ja kirjasia lääketieteen alueelta.

Arppe oli naimisissa vuodesta 1895 ruotsalaisen Onni Amanda Adolfina Sandroosin kanssa. Arppen veljiä olivat Haapajärven piirilääkäri Aksel Nathanael Arppe (1871–1929) ja Kajaanissa sijainneen Seppälän maamieskoulun johtaja agronomi Edvin Johannes Arppe (1873–1940).

Julkaisuja
----------

Nimellä *N. J. Arppe*:

* *Keuhkotaudista sekä sen ehkäisemisestä ja hoidosta*. WSOY 1902
* *Keuhkotaudista ja muista tuberkulootisista taudeista*. Lääkintöhallituksen julkaisemia kirjasia. Helsinki 1906
* *Medicinalstyrelsens förslag till förordning angående tuberkulosens bekämpande*. Medicinalstyrelse, Helsingfors 1909
* *Lavantauti*. Lääkintöhallitus, Helsinki 1915
* *Pilkkukuume*. Lääkintöhallitus, Helsinki 1915
* *Kansanlääkäri: yleistajuisia ohjeita tautien tuntemiseen, parantamiseen ja ehkäisemiseen*. Kustannus Oy Kirja, Tampere 1917, 3. painos 1922

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. 1 2 3 4  Tri Nils J. Arppe kuollut, Uusi Suomi, 08.03.1936, nro 66, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Nils Gabriel Arppe. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 21.5.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Carl Vogt
**Carl Vogt** (1817–1895) oli saksalainen luonnontutkija. Hänestä tuli 1847 eläintieteen professori Gießenin yliopistoon. Hänet valittiin seuraavana vuonna Gießenistä jäseneksi Frankfurtin "esiparlamenttiin" ja sen jälkeen kansalliskokoukseen. Hän oli niissä äärivasemmiston merkittävimpiä johtajia. tynkäparlamentin mukana Vogt seurasi Stuttgartiin, missä hän tuli "Reichsregentschaft"-hallituksen jäseneksi. Kun vallankumousyritys oli kukistettu, Vogt erotettiin professorinvirasta, ja hän pakeni Sveitsiin, missä hän oli vuodesta 1852 geologian ja sittemmin myös eläintieteen professori Genevessä. Sielläkin Vogt osallistui poliittiseen toimintaan ja oli muun muassa pitkään kansallisneuvoston ja kanttonineuvoston jäsen.

Vogt julkaisi eläintieteen ja paleontologian alalta tieteellisiä ja kansantajuisia teoksia. Merkittävimpiä niistä ovat ensimmäinen osa ja suuri osa toista osaa Louis Agassizin toimittamaa teosta *Histoire naturelle des poissons d’eau douce* (1839–1845), *Untersuchungen über die Entwickelungsgeschichte der Geburtshelferkröte* (1842), *Die Säugetiere in Wort und Bild* (1883) sekä oppikirjat *Lehrbuch der Geologie und Petrefaktenkunde* (1846, 4. p. 1879) ja *Lehrbuch der praktischen vergleichenden Anatomie* (1885–1894, yhdessä Émile Yungin kanssa). Vogt oli Charles Darwinin oppien ensimmäisiä kannattajia ja innokkaimpia levittäjiä.

Katso myös
----------

* Saksan hullu vuosi

Lähteet
-------

1. 1 2  Vogt, Karl, Tietosanakirja. Osa 10, palsta 1426. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1919

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Carl Vogt** Wikimedia Commonsissa
Liekitys
**Liekitys** (myös *flambeeraus*, ransk. *flamber*) on ruoanlaitossa käytetty termi. Liekitettäessä kaadetaan kuumalla pannulla olevan ruoan pinnalle riittävän vahvaa (noin 40-prosenttista) alkoholia, kuten konjakkia tai rommia. Myös liköörejä käytetään. Alkoholi valitaan liekitettävän ruoan raaka-aineiden mukaisesti.

Vaikutus
--------

Kun alkoholi sytytetään, se palaa nopeasti ja sammuu pian itsestään. Liekitys vaikuttaa ainoastaan ruoan pintaan, jonka maku muuttuu palamisen seurauksena. Kun kyseessä on ruoan viimeistely, liekitetään usein sen kastike tai kuorrutus. Liekitystä käytetään myös juhlavan aterian tarjoilun visuaalisena tehosteena.

Kastikkeen sytyttäminen alkoholilla vaikuttaa sen kemiaan. Kun alkoholi syttyy 65 asteessa, vesi kiehuu sadassa ja sokeri karamelisoituu 160 asteessa, kaikkien näiden ainesosien sytyttäminen saa aikaan monimutkaisen kemiallisen reaktion, varsinkin kun palavan alkoholin pinnan lämpötila ylittää 240 astetta.

Historiaa
---------

Nykyaikaisen liekityksen kehitti Monte Carlossa tarjoilija Henri Charpentier, joka sytytti vahingossa tuleen pannullisen ohukaisia, joita oli valmistamassa Yhdistyneen kuningaskunnan tulevalle kuninkaalle Edvard VII:lle. Charpentier havaitsi, että kastikkeen palaminen vaikutti sen makuun tavalla, jota hän ei olisi osannut ennakoida.

Teknisiä ohjeita
----------------

Varsinkin lämpimänä tarjottavan ruoan liekitykseen tarkoitettu alkoholi lämmitetään kevyesti ennen sytyttämistä. Liekitys pitää suorittaa riittävän etäällä liesituulettimesta. On suositeltavaa käyttää sytyttämiseen pitkää tikkua, eikä alkoholia tulisi koskaan lisätä avoliekin yllä. Kun liekitys halutaan suorittaa ruokavieraiden katsellessa, valitaan sellainen ruokalaji, jossa liekitys kuuluu viimevaiheisiin niin, että ruoka voidaan tarjoilla välittömästi sen jälkeen. Alkoholi palaa sinisellä liekillä, jonka näkeminen ei ole helppoa kirkkaassa valaistuksessa.

Esimerkkejä liekitetyistä ruokalajeista
---------------------------------------

* Pääruokia:
	+ Pippuripihvi – lyhennetään paistoaikaa 1–2 minuuttia ja korvataan se konjakkiliekityksellä.
	+ Grillattu kala, esimerkiksi meriahven. Liekitykseen anisviina, kuten pastis.
* Jälkiruokia:
	+ Banaanit – liekitykseen maalaisrommi.
	+ Crêpes Suzette – appelsiinin ja sitruunankuorella maustetut ohukaiset (crêpes). Liekitykseen Grand Marnier, Curacao, Triple sec tai Cointreau.

Katso myös
----------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Liekitys**.
* Crème brûlée

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Saara Törmä, kuvat Tuomas Kolehmainen: Liekittämisen salat *Maku*.  1.3.2005. A-lehdet. Viitattu 9. huhtikuuta 2007.
2. ↑   Linda Stradley: History of Crepes Suzette  30. tammikuuta 2007. what's cooking america. net. Viitattu 9. huhtikuuta 2007.
Polypyrrolin rakenne
**Polypyrroli** eli **PPy** on aromaattinen ja heterosyklinen polymeeri, jonka monomeeri on pyrroli. Sitä käytetään esimerkiksi orgaanisen elektroniikan komponenttien valmistamiseen.

Ominaisuudet
------------

Polypyrrolin molekyylimassa on tavanomaisesti 22 000–356 000 g/mol. Yhdisteen lasisiirtymälämpötila on noin 80 °C. Kuumennettaessa se hajoaa sulamatta noin 250–290 °C:n lämpötilassa. Polymeeri on puolikiteistä ja liukenematonta useisiin liuottimiin. Polypyrroli on itsessään sähköneriste (sähkönjohtavuus 10-11–10-10 S/cm), mutta douppaamalla saadaan sähkönjohtavuutta kasvatettua arvoon 10-5–1000 S/cm. Usein käytettyjä douppausaineita ovat esimerkiksi jodi, perkloorihappo, fluoriboorihappo ja p-tolueenisulfonihappo. Yhdisteen tiheys on 1,3–1,48 g/cm3.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Polypyrrolia valmistetaan hapettamalla pyrrolia. Hapettimena voidaan käyttää muun muassa vetyperoksidia, ammoniumpersulfaattia tai rauta(III)kloridia. Teollisesti käytetyin menetelmä on kuitenkin pyrrolin sähkökemiallinen hapetus. Tässä prosessissa polymeroitumisen käynnistää radikaalikationin muodostuminen. Polypyrrolin valmistus tehdään vedessä tai orgaanisessa liuottimessa.

Polypyrrolista valmistetaan kalvoja. Käyttökohteita ovat esimerkiksi superkondensaattorien, elektrodien ja sensorien valmistus

Lähteet
-------

1. 1 2  Bernardo A. Frontana Uribe & Alex U. Palma-Cando: "Conducting Polymers", teoksessa *Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2022
2. ↑  Lowell Rr Anderson & Kou-Chang Liu: "Pyrrole and Pyrrole Derivatives", teoksessa *Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000.
3. 1 2 3  Herbert Naarmann: "Polymers, Electrically Conducting", teoksessa *Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000.
4. 1 2  Peter Zarras & Jennifer Irvin: "Electrically Active Polymers", teoksessa *Encyclopedia of Polymer Science and Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2003.
5. 1 2 3  George Wypych: *Handbook of Polymers*, s. 586–589. ChemTech Publishing, 2022. ISBN 978-1-927885-96-3. (englanniksi)
6. 1 2 3  Akhil K. Poddar, Siddharth S. Patel & Hitesh D. Patel: Synthesis, characterization and applications of conductive polymers: A brief review.  *Polymers for Advanced Technologies*, 2021, 32. vsk, nro 12, s. 4616-4641. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 15.4.2024.  (englanniksi)
7. ↑  Hideyuki Higashimura & Shiro Kobayashi: "Oxidative Polymerization", teoksessa *Encyclopedia of Polymer Science and Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2016.
**Kurra** tai **Köhkörö** on vanha suomalainen mailapeli. Peli tunnetaan myös nimillä *kiekonlyönti*, *kiirikka*, *kyökkä* tai *keili*. 

Kurraa voidaan pelata esimerkiksi tiellä, jossa liikenne on vähäistä. Pelivälineinä toimivat kiekko sekä tukeva maila, seiväs, lauta tai vastaava. Kiekko on mieluiten visaisesta koivupuusta sahattu pyörä, läpimitaltaan 10–15 cm ja paksuudeltaan 2–3 cm.

Pelissä on kaksi joukkuetta joissa pelaajia on 5–6 kummassakin. Joukkueiden välille vedetään poikkiviiva eli piirto, joukkeiden etäisyyden toisistaan noin 30–40 metriä. Joukkue sijoittuu niin, että sen edessä on etumies ja takana "lautamiehet". Aloittava joukkue ratkaistaan arvalla. Aloittavan joukkueen etumies heittää kiekon eli köhkörön vastapuolen alueelle joka pyrkii lyömään sen takaisin vastapuolen alueella olevista porteista jotka ovat kummankin joukkueen takana. Heittoja tehdään puoleen ja toiseen ja yritetään saada toinen puolue peräytymään määrätyn rajan taa.

Kurra mainitaan mm. Aleksis Kiven teoksessa Seitsemän veljestä (1870

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kurranlyönnin ottelu *Stadissa.fi*. Viitattu 13.4.2024.
2. 1 2 3 4  Kurra ja köhkörö *lvs.fi*.  15.5.2019. Viitattu 13.4.2024.
**Libyan–Egyptin sota** oli Libyan ja Egyptin välinen lyhyt sota heinäkuussa 1977.

21. heinäkuuta 1977 rajalla käytiin ensimmäiset tulitaistelut, joita seurasi ilma- ja maahyökkäykset. 24. heinäkuuta osapuolet sopivat tulitauosta.

Sota
----

21. heinäkuuta Libyan yhdeksäs panssarivaunupataljoona hyökkäsi Sallumiin. Kaupungissa pataljoona joutui Egyptin armeijan väijyttämäksi, jonka jälkeen se perääntyi. Libyalaiset Mirage 5 -hävittäjät pommittivat kaupungin lähistöä aiheuttaen pientä vahinkoa. Egyptin armeija väitti ampuneensa alas kaksi hävittäjää.

Usean tunnin jälkeen Egypti aloitti suuren vastahyökkäyksen. Egyptiläiset hävittäjät pommittivat Gamal Abdel Nasserin lentotukikohtaa.

Anwar Sadat ja hänen kenraalinsa määräsivät kolme divisioonaa Libyan rajalle kuultuaan Libyan hyökkäyksestä. Nämä kolme divisioonaa löivät Libyalaiset prikaatit tuhoten suurimman osan niiden varusteista. Egyptin armeija ylitti Libyan rajan ja valtasivat muutaman rajakaupungin. Libyan tukikohtia pommitettiin Al Admissa, Kufrassa ja Umm Alayanissa. Muut arabimaat kehottivat Sadatia jättämään Libyan täysmittaisen valtauksen väliin, jonka jälkeen Egyptin armeija vetäytyi Libyasta.

Seuraukset
----------

24. heinäkuuta Sadat suostui aselepoon ja käski joukkojensa keskeyttää kaikki hyökkäykset. Vaikka sota loppui heti seuraavana päivänä, arabimaiden välille jäi välirikko. Monet konservatiiviset arabimaat puolustivat Egyptiä ja vasemmistolaiset arabimaat tukivat Libyaa ja Gaddafia. 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Libyan–Egyptian War
**Aflou** (arab. أفلو‎, *Aflū*) on kaupunki ja piirikunnan keskus Laghouatin maakunnassa Algeriassa. Se sijaitsee Saharan Atlakseen kuuluvilla Amourvuorilla 110 kilometriä Laghouatista luoteeseen. Afloun kunnassa oli arviolta 149 100 asukasta vuonna 2018.

Afloun kunnan pinta-ala on 405 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Sidi Bouzidin, idässä Oued Morran ja Oued M’Zin, etelässä El Ghichan ja lännessä Sebgagin kuntiin.

Aflouta pidetään Amourvuorten pääkaupunkina. Seudun asukkaat ovat amour-heimoon kuuluvia arabeja, jotka syrjäyttivät zenata-ryhmään kuuluneet berberit 1200-luvulta lähtien. Alue tunnetaan pitkäkarvaisista villamatoistaan.

Aflousta on maantieyhteydet Laghouatiin, Djelfaan, Tiaretiin ja El Bayadhiin. Kaupungissa toimii elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta. Ympröivällä maaseudulla tuotetaan viljaa, sipulia ja perunaa seka harjoitetaan karjanhoitoa (lampaita ja nautoja). Afloussa toimii yliopistokeskus. Paikallisia nähtävyyksiä ovat vanha moskeija ja lähiseudun kivikautiset kalliopiirrokset.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Monographie Wilaya de Laghouat *Aniref*. Viitattu 18.4.2024.
2. 1 2  L’établissement et de son environnement *Centre Universitaire El Cherif Bouchoucha d’Aflou*. Viitattu 18.4.2024.
3. ↑  *Petit futé Algérie 2009–2010*, s. 303. Paris: Nouvelles Éditions de l'Université, 2009. ISBN 978-2-7469-2196-2.
**Jyrki Rovio** (s. 4. maaliskuuta 1968 Kuopio) on suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan maalivahti.

Rovio pelasi Veikkausliigassa 275 ottelua ja niissä 87 nollapeliä. Hän on toiseksi eniten liigaotteluita pelannut maalivahti. Vanha Mestaruussarja mukaan lukien Rovio pelasi kaikkiaan 304 pääsarjaottelua. Hän teki pääsarjaurallaan myös yhden maalin.

Rovio edusti pääsarjatasolla KuPSia vuosina 1985–1990 ja 2001–2002, Kuusysiä vuosina 1991–1994, Interiä vuosina 1996–1997 sekä Jazzia vuosina 1998–2000. Hän voitti Suomen Cupin KuPSin riveissä vuonna 1989 ja Suomen-mestaruuden Kuusysin riveissä vuonna 1991.

Rovio on valittu Veikkausliigan legendaksi. Hänen poikansa Topias Rovio on Porin Ässissä pelaava jääkiekkomaalivahti.

Lähteet
-------

1. ↑  Jyrki Rovio urheilusuomi.fi-sivustolla
2. ↑  Harri Laiho: Pata värväsi nuorten maajoukkuepelaajia: Jokereiden porilaistaustainen tehohyökkääjä ja FC Jazzin ex-maalivahdin poika siirtyvät Ässiin *Satakunnan Kansa*.  19.4.2023. Viitattu 15.4.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Legenda muistelee
**Tatra T5A5** oli ČKD Tatran Prahassa valmistama kokeellinen raitiovaunu, joka kehitettiin vuonna 1972.

Historia
--------

Koska T5A5 suunniteltiin aikaisempien mallien seuraajaksi, siihen tuli samanlaiset sähkölaitteet kuin edeltäjiinsä, mutta moottoria oli parannettu. Koekappale tuli käyttöön vuonna 1974, koeajoon Prahassa, mutta se poistettiin kaksi vuotta myöhemmin. Vaunun sähkölaitteita käytettiin B6A2:n suunnittelussa Itä-Saksassa, ja se romutettiin lopullisesti vuonna 1985.

Kun huomattiin, että alkuperäistä koekappaletta ei voinut ottaa sarjatuotantoon, toinen malli valmistui vuonna 1981, ja sitäkin kokeiltiin yksinomaan Prahassa. Koeajojakso ei kestänyt pitkään ja kuten ensimmäinen koekappalekaan, sekään ei jäänyt säännölliseen liikenteeseen.

Katso myös
----------

* Tatra T5B6
* Tatra T5C5
* Tatra T6A2

Lähteet
-------

1. 1 2  Tatra T5A5 *Strassenbahnen-Online*. Viitattu 9.12.2007.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Tatra T5A5 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Tatran raitiovaunut |
| --- |
|  |
| Standardi (T) | 
* T1
* T2
* T3 (T3R
* T3RF)
* T4
* T5 (T5A5
* T5B6
* T5C5)
* T6 (T6A2
* T6A5
* T6B5
* T6C5)
* T7 (T7B5)

 |
|  |
| Nivel (KT, RT) | 
* K1
* K2
* KT4
* K5
* KT8D5 (KT8D5N)
* RT6 (RT6N1
* RT6S)
* RT8D5

 |
|  |
| Perävaunut (B) | 
* B3
* B4
* B6A2

 |

 |
**European League of Football** on amerikkalaisen jalkapallon Euroopassa pelattava ammattilaissarja. Sarjan ensimmäinen kausi pelattiin vuonna 2021. Sarjassa pelaa 17 joukkuetta eri puolilta Eurooppaa.

ELF pelaa NFL-liigan säännöillä, mikä on Euroopassa poikkeuksellista. Eurooppalaiset sarjat ja kansainväliset ottelut pelataan yleensä college-säännöillä.

Historia
--------

Euroopassa ei ole ollut monikansallista ammattilaissarjaa NFL Europan lopettamisen jälkeen, seurajoukkueiden monikansallisia turnauksia ja sarjoja kylläkin. European League of Football perustettiin vuonna 2020 ja liiga hankki vanhojen NFL Europa -joukkueiden oikeudet. Siten useat historialliset ammattilaisseurat perustettiin uudelleen uuteen liigaan. Aluksi sarjalla ei ollut sopimusta lajin maailmanliiton kanssa, mikä vaikeutti muun muassa pelaajasiirtoja. Maailmanliitto ja ELF pääsivät yhteisymmärykseen vuonna 2022.

Lajin toinen eurooppalainen ammattilaissarja, Saksan kansallinen GFL, on nähnyt ELF-liigan uhkana sarjojen kilpaillessa samoista pelaajista, sponsoreista ja katsojista.

Sarjan ensimmäinen kausi pelattiin vuonna 2021. Sarjaan osallistui kahdeksan joukkuetta ja ensimmäisen mestaruuden voitti itävaltalainen Raiders Tirol. Toiseksi kaudeksi joukkueita oli jo 12 ja ne jaettiin kolmeen konferenssiin. Mestaruuden vuonna 2022 voitti Vienna Vikings. Kaudella 2023 joukkueita oli 17. Mestaruuden voitti saksalainen Rhein Fire.

Joukkueet 2024
--------------

Sarjassa pelaa 17 joukkuetta, jotka on jaettu kolmeen konferenssiin:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Läntinen konferenssi* Espanja Madrid Bravos
* Saksa Cologne Centurions
* Saksa Frankfurt Galaxy
* Saksa Rhein Fire
* Ranska Paris Musketeers
* Saksa Hamburg Sea Devils
 | Keskinen konferenssi* Espanja Barcelona Dragons
* Sveitsi Helvetic Mercenaries
* Itävalta Raiders Tirol
* Saksa Munich Ravens
* Saksa Stuttgart Surge
* Italia Milano Seamen
 | Itäinen konferenssi* Unkari Fehervar Enthroners
* Tšekki Prague Lions
* Puola Panthers Wroclaw
* Saksa Berlin Thunder
* Itävalta Vienna Vikings
 |

Mestarit
--------

* 2023: Rhein Fire
* 2022: Vienna Vikings
* 2021: Frankfurt Galaxy

Lähteet
-------

1. 1 2  ELF SAJL. Viitattu 22.6.2023.
2. ↑  European League of Football announced for June 2021 SportsPro. Viitattu 22.6.2023. (englanniksi)
3. ↑  Comeback für Sea Devils und Galaxy! NFL Europe-Brands sind zurück RAN. Viitattu 22.6.2023. (saksaksi)
4. ↑  An ELF shaped shadow looms over the GFL American Football International. Viitattu 22.6.2023. (englanniksi)
5. ↑  ELF 2021 Football-Aktuellt. Viitattu 22.6.2023. (saksaksi)
6. ↑  ELF 2022 Football-Aktuellt. Viitattu 22.6.2023. (saksaksi)
7. ↑  ELF 2023 Football-Aktuellt. Viitattu 20.2.2024. (saksaksi)
8. ↑  Standings European League of Football. Viitattu 20.2.2024. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **European League of Football** Wikimedia Commonsissa

* Liigan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* ELF GamePass Liigan oma suoratoistopalvelu (englanniksi)
Irakin ohjuksia Tel Avivin yllä
**Irakin ohjusiskut Israeliin** olivat osa Persianlahden sotaa, jonka aikana Israeliin ammuttiin kymmeniä scud-ohjuksia. Irak ampui joitakin ohjuksia myös Saudi-Arabian puolelle, joka oli osana Yhdysvaltojen johtamaa Irakin vastaista koalitiota. 

Saddam Husseinin johtama Irak oli jäänyt Kuwaitille velkaa sen kahdeksanvuotisesta sodasta Irania vastaan. Kuwait ei suostunut antamaan velkoja anteeksi Irakille. Hussein näki Kuwaitin historiallisena osana Irakia haluten myös päästä käsiksi Kuwaitin öljykenttiin. Irak aloitti Kuwaitin valtauksen elokuussa 1990. YK:n turvallisuusneuvosto vaati Irakia vetämään joukkonsa Kuwaitista 15.1.1991 mennessä. Päivämäärä kului umpeen ja Yhdysvaltojen johtama liittouma aloitti ilmapommitukset Irakia vastaan 17.1.1991.

Irak sanoi olevansa "pyhässä sodassa" ja veti myös palestiinalaisasian mukaan kiihtyvään konfliktiin. Hussein pyrki myös hajottamaan liittouman rivejä ampumalla ohjuksia Israeliin. Irak uskoi saavansa vedettyä Israelin mukaan konfliktiin. Israeliin ammuttiin tammikuun aikana kymmeniä ohjuksia (eri arvioiden mukaan noin 39-43). Osa ohjuksista osui Tel Avivin ja Haifan kaupunkeihin. Loput putosivat syrjemmille alueille. Ohjusiskujen seurauksena on arvioitu menehtyneen noin 13 israelilaista. Kaksi heistä suoraan ohjusten tappamina ja loput ohjusiskujen aiheuttamista epäsuoremmista seurauksista (kuten sydänkohtauksesta). Ohjukset vaurioittivat useita rakennuksia.

Israelin ohjuspuolustusjärjestelmä epäonnistui torjumaan Irakin ampumat ohjukset, toisin kuin Iranin ampumat ohjukset vuosikymmeniä myöhemmin. Israel ei päättänyt ryhtyä kostuiskuun Irakia vastaan Yhdysvaltojen toiveita noudattaen. Israel tosin suunnitteli Husseinin salamurhaa. Operaation suunnittelusta luovuttiin, kun vuonna 1992 viisi salamurhaoperaatiota harjoitellutta sotilasta sai surmansa harjoitusten aikana.

### Viitteet

1. ↑  Ibrahim, Arwa: Thirty years on, Iraq’s invasion of Kuwait still haunts region *Al Jazeera*.  1.8.2020. Viitattu 14.4.2024.
2. ↑  Persian Gulf War *history.com*.  9.11.2009. Viitattu 14.4.2024.
3. ↑  Gross, Judah Ari: Gas masks, missiles and irony: Defense Ministry releases photos of 1991 Gulf War *Times of Israel*.  6.1.2021. Viitattu 14.4.2024.
4. ↑  Arens, Moshe: 27 years since the Gulf War - why didn't Israel respond? *The Jerusalem Post*.  12.2.2018. Viitattu 14.4.2024.
5. ↑  Fetter, Steve; Lewis, George N. & Gronlund, Lisbeth: Why were Casualties so low? *researchgate.net*. Viitattu 15.4.2024.
6. ↑  Report: Israel Targeted Saddam *CBS News*.  16.12.2003. Viitattu 15.4.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Human Rights Watch:CIVILIAN CASUALTIES AND DAMAGE: ISRAEL
**CZ Scorpion EVO 3** on tšekkiläisen Česká zbrojovka Uherský Brodin suunnittelema 9×19 mm -kaliiperinen karbiini, josta on myös konepistoolimalli ja puoliautomaattimalli. Nimi *Evo 3* tarkoittaa, että ase on kolmannen sukupolven Scorpion. Ensimmäinen malli on nimeltään Vz. 61 Škorpion, mutta se ei liity teknisesti Evo 3:een juuri mitenkään.

Evo 3 on sotilas- ja viranomaiskäytössä ympäri maailmaa. Suomen poliisi käyttää asetta ja se korvaa MP5-sarjan konepistoolit.

Suunnittelu
-----------

Evo 3 on alunperin hieman modifioitu versio slovakialaisesta Laugo LG 205:stä. Evo 3 on kaliiperiltaan 9×19 mm Parabellum ja toimintaperiaatteeltaan massasulkuinen. Aseen runko on suurimmaksi osaksi polymeeriä, mikä tekee siitä kevyen. Ase on modulaarinen ja sen runkoon on kiinnitetty useita Picatinny-kiskoja, joihin voi kiinnittää erilaisia lisävarusteita. Vaihtoehtoisesti ase voi olla M-LOK -kiinnityspisteillä varustettu. Aseen **A1**-mallissa (konepistooli) on säädin, jolla voi valita varmistuksen, kertatulen, kolmen ammuksen purskeen ja automaattitulen väliltä. **S1**-mallissa on vain varmistus ja kertatuli eli se on puoliautomaattinen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  James Tarr: New CZ-USA Scorpion 3+ Carbine Upgraded PCC *Firearms News*.  12.6.2023. Viitattu 13.4.2024. (englanniksi)
2. ↑  Rikollisilla on jatkuvasti järeämpiä aseita, mutta niin on poliisillakin – nykyinen laki mahdollistaa jopa sarjatuliaseet *Yle Uutiset*.  16.9.2019. Viitattu 13.4.2024.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:CZ Scorpion Evo 3