recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Veena Malik
**Zahida** eli **Veena Malik** (s. 26. helmikuuta 1984) on pakistanilainen näyttelijä ja malli. 

Malik asui lapsena Rawalpindissä ja aloitti uransa Lahoressa. Hän on ollut julkisuudessa muun muassa jouduttuaan riitoihin näyttelijäkollegansa Meeran kanssa.

Malik on saanut rooleja useista elokuvista. Niiden joukossa ovat urdunkielinen *Tere Pyar Mein* (2000) ja punjabinkielinen *Mohabbataan Sachiyaan* (2007). Näyttelijä palkittiin vuoden 2007 LUX Style Awards -tilaisuudessa. Hän sai sydänkohtauksen tammikuussa 2008.

Lähteet
-------

1. ↑  Meera and Veena Malik cat fight
2. ↑  Lux Style Awards 2007 (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Veena Malik Receives Heart Attack (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Veena Malik** Wikimedia Commonsissa

* Veenamalik.info (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Veena Malik Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Robert Petway** oli yhdysvaltalainen delta blues -muusikko, laulaja ja kitaristi.

Robert Petwayn elämästä tiedetään hyvin vähän. Hänen syntymäpaikkansa on arveltu olleen J.F. Sligh Farm lähellä Yazoo Citya, Mississipissä. Yazoo Cityssä syntyi Petwayn hyvä ystävä ja soittokaveri Tommy McClennan. Petwayn kuolemasta ei tiedetä mitään ja hänestä tunnetaan vain yksi valokuva vuodelta 1941. Hän äänitti vain 16 kappaletta, mutta hänen tuotantonsa sanotaan vaikuttaneen esimerkiksi John Lee Hookerin, Muddy Watersin ja Jimi Hendrixin musiikkiin. Kappaleista kahdeksan äänitettiin Bluebird Recordsille vuonna 1941 ja kahdeksan muuta (joista kuusi julkaistiin) seuraavana vuonna.

"Catfish Blues"/"Rollin' Stone"
-------------------------------

Petwayn merkittävin kappale on "Catfish Blues", jonka hän levytti vuonna 1941. Muddy Waters käytti kappaleen sanoja ja "Catfish Bluesin" tyyliä singlellään "Rollin' Stone", josta The Rolling Stones otti nimensä. Tosin bluesmuusikot käyttivät usein vanhojen kappaleiden symboliikkaa ja eikä voida varmuudella sanoa oliko "Catfish Bluesin" kirjoittaja jopa Tommy McClennan. Max Haymes on kirjoittanut kappaleesta perusteellisen artikkelin.

Levytykset
----------

|  |
| --- |
| **Ensimmäinen äänityssessio 28. maaliskuuta 1941**  |
| Kataloogi # | Kappaleet |
|
| Bluebird B8726 | "Rockin' Chair Blues/Let Me Be Your Boss" |
| Bluebird B8756 | "Sleepy Woman Blues/Don't Go Down Baby" |
| Bluebird B8786 | "My Little Girl/Left My Baby Crying" |
| Bluebird B8838 | "Catfish Blues/Ride 'Em On Down" |
| Bluebird B8987 | "Boogie Woogie Woman/Hollow Log Blues" |
| **Toinen äänityssessio 20. helmikuuta 1942**  |
| Kataloogi # | Kappaleet |
| Bluebird B9008 | "Bertha Lee Blues/In The Evening" |
| Bluebird B9036 | "My Baby Left Me/Cotton Pickin' Blues" |
| Bluebird julkaisematon | "Hard Working Woman/Ar'nt Nobody's Fool" |

Lähde:

Lähteet
-------

1. ↑  Stacia Proefrock: Biography Allmusic. Viitattu 2.6.2008. (englanniksi)
2. ↑  Max Haymes: Catfish Blues (Origins of a Blues) *earlyblues.com*.  2004. Viitattu 2.6.2008. (englanniksi)
3. ↑  Stefan Wirz: [ Robert
Petway discography] *wirz.de*. Viitattu 2.6.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Robert Petway AllMusicissa (englanniksi)
* Kuvitettu diskografia
* Ainoa tunnettu kuva Petwaysta sylissään metallirunkoinen National-kitara (englanninkielinen Wikipedia)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Juhani Karhumäki
**Eero Urho Juhani Karhumäki** (s. 20. elokuuta 1949 Jyväskylän maalaiskunta) on suomalainen matemaatikko.

Juhani Karhumäen isä Valto oli yksi lentäjinä tunnetuksi tulleista Karhumäen veljeksistä sekä isoisän veljiään olivat muun muassa lastenkirjailija Waldemar Karhumäki ja olympiavoittaja (XI olympiadin kisat 1936 Berliini), kirjailija Urho Karhumäki. Juhani Karhumäki asuu Salon Perniössä.

Karhumäki toimi Turun yliopistossa matematiikan professorina sekä tilastotieteen ja matematiikan laitoksen johtajana. Hän työskenteli erityisesti äärellisten automaattien teorian ja sanojen kombinatoriikan parissa.

Professori Karhumäki valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2000 ja Academia Europæan jäseneksi vuonna 2006.

Karhumäelle myönnettiin ansioistaan luonnonsuojelun alalla Varsinais-Suomen luonnonsuojelupiirin ympäristöpalkinto vuonna 2014. Karhumäki on toiminut muun muassa Salon seudun luonnonsuojeluyhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1975–1984, edistänyt metsien suojelua vuonna 2010 perustetun Salon luonnonmetsäsäätiön kautta, ollut yhtenä aloitteentekijänä Kiikalan Varesjoen notkon ja Halikon Vaisakon lehdon suojelussa, edistänyt aloitetta Teijon kansallispuistosta sekä harjoittanut lintujen rengastusta Salon seudulla vuodesta 1967. Karhumäki on myös valittu Suomen vuoden rengastajaksi 1989.

Lähteet
-------

1. ↑  Juhani Karhumäki: Personal data Juhani Karhumäki.  Arkistoitu 9.11.2014. Viitattu 9.11.2014. (englanniksi)
2. ↑  KMV-lehti, Elämänmeno | Ensimmäinen työ: *Paljasjalkainen hallilainen aloitti työuransa sähkömittarinlukijana*
3. ↑  *Erkin lähisukulaiset*
4. ↑  Geni.com: *Arttu Taavetinpoika Karhumäki*
5. ↑  Saavalainen, Heli: Kalasääski suosii suunniteltua suojelualuetta *Helsingin Sanomat*.  8.7.2013. Viitattu 9.11.2014.
6. ↑  Juhani Karhumäki Turun yliopisto.  Arkistoitu 9.11.2014. Viitattu 9.11.2014. (englanniksi)
7. ↑  Suomalaisen Tiedeakatemian varsinaiset jäsenet  16.5.2017. Suomalainen Tiedeakatemia. Viitattu 22.5.2017.
8. ↑  List all members by country (Juhani Karhumäki) Academia Europaea - the Academy of Europe, ae-info.org. Viitattu 22.5.2017. (englanniksi)
9. ↑  Juhani Karhumäelle ympäristöpalkinto *Salon Seudun Sanomat*.  8.11.2014.  Arkistoitu 10.11.2014. Viitattu 10.11.2014.
10. ↑  Luonnonsuojelupiirin ympäristöpalkinto Juhani Karhumäelle *Aamuset*.  8.11.2014.  Arkistoitu 9.11.2014. Viitattu 9.11.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Association for Computing Machinery
* DBLP
* Google Scholar
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Henry Hetherington. Piirros on vuodelta 1850.
**Henry Hetherington** (1792-1849) oli englantilainen painaja, kustantaja ja sanomalehden omistaja. Hän syntyi Lontoossa räätälin perheeseen. Kolmetoistavuotiaana Henry pääsi painaja Luken Mansardin apupojaksi. Myöhemmin hän työskenteli painajana Belgiassa, mutta palasi Lontooseen vuonna 1815.

Toiminta
--------

Hetheringtonin arvomaailma oli radikaali, ja hänet vangittiin veronkierrosta kolme kertaa. Hetherington puolusti sosiaalista oikeudenmukaisuutta, lehdistönvapautta, yleistä äänioikeutta ja uskonnonvapautta. Hänen perustamiaan sanomalehtiä olivat *Political Economist and Universal Philanthropist, The Penny Papers for the People,* *The Poor Man´s Guardian* ja *London Dispatch.*

Lähteet
-------

1. 1 2  Henry Hetherington (1792-1849) *heritage.humanists.uk*.
2. ↑  Henry Hetherington: The Revolutionary Life of a Radical Printer (1850) *reynolds-news.com*.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Belgia
* Yhdysvallat
* Australia

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Näkymä Krugerissa
**Krugerin luonnonpuisto** on suurin kansallispuisto Etelä-Afrikassa. Puiston pinta-ala on 18 989 km² ja se on yksi maailman suurimmista. Kokonaisuutena suojeltu alue on vieläkin suurempi, sillä puisto yhdistyy Gonarezhoun luonnonpuistoon Zimbabwen puolella sekä Limpopon luonnonpuistoon Mosambikin puolella. Lähin kaupunki on Nelspruit. Puistoon pääsee yhdeksää pääporttia pitkin. Portit ovat Paul Kruger, Numbi, Malelane, Crocodile Bridge, Punda Maria, Orpen, Phabeni, Phalaborwa ja Pafuri.

Historia
--------

Puisto oli alun perin Jakob Louis van Wykin idea, hän ehdotti Transvaalin tuolloiselle parlamentille eli Volksraadille metsästyskäyttöön tarkoitetun luonnonpuiston perustamista alueelle. Ehdotus hyväksyttiin vuonna 1895 yhden äänen enemmistöllä ja pantiin toimeen muutama vuosi myöhemmin 1898, kun Transvaalin silloinen presidentti Paul Kruger julisti sen perustetuksi. Puiston tarkoituksena oli saada villieläinten metsästys valvonnan alle.

Eliöstö
-------

Kaikki "viisi suurta" eläintä esiintyvät puistossa. Puiston nisäkäslajien määrä on suurempi kuin missään muussa afrikkalaisessa luonnonpuistossa, niitä on yhteensä 147. Luonnonpuistolla on ollut ongelmia suuren afrikannorsupopulaation kanssa. Puistossa oli vuoden 2009 arvion mukaan 11 672 norsua, vaikka sen on arvioitu kestävän vain 8 000 yksilön suuruisen kannan. Kantaa onkin harvennettu metsästyksellä ja siirtämällä norsuja muille alueille. Nisäkkäiden lisäksi puistossa on 517 lintu-, 114 matelija- sekä 1 982 kasvilajia.

Lähteet
-------

1. ↑  Lonely Planet, Kruger National Park  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Krugerin luonnonpuisto**.
**Henry Louis "Hank" Aaron** (5. helmikuuta 1934 Mobile – 22. tammikuuta 2021) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja, pelipaikaltaan oikea takakenttämies, joka pelasi 23 kautta Major League Baseball (MLB) -sarjassa vuosina 1954–1976. Hän pelasi 21 kautta Milwaukee/Atlanta Bravesissä ja kaksi kautta Milwaukee Brewersissä. Hän oli vuonna 1957 voittamassa World Seriesiä. Samana vuonna hän voitti National Leaguen (NL) arvokkaimman pelaajan palkinnon.

Aaron pelasi ensimmäisen ottelunsa 13. huhtikuuta 1954 Milwaukee Bravesissä ja viimeisensä 3. lokakuuta 1976 Milwaukee Brewersissä. Häntä pidetään yhtenä baseballin legendaarisimmista nimistä, ja hänet otettiin ensimmäisenä kelpoisuusvuotenaan Baseball Hall of Fameen vuonna 1982. *Sporting News* nimesi hänet vuonna 1999 lajin historian 5. suurimmaksi pelaajaksi, ja samana vuonna lajin seuraajat äänestivät hänet MLB:n vuosisadan tähdistökentälliseen.

Afroamerikkalaisen Aaronin vanhemmat olivat Herbert ja Estella Aaron. Hänellä oli seitsemän sisarusta, joista myös Tommie ryhtyi baseballpelaajaksi. Hänelle myönnettiin kesäkuussa 2002 Presidential Medal of Freedom. Hän teki peliuransa aikana kaikkiaan 755 kunniajuoksua.

Lähteet
-------

1. 1 2  Braves legend Hank Aaron dies at age 86, daughter says *WSBTV.com*.  22.1.2021. Cox Media Group. Viitattu 22.1.2021.
2. 1 2  Hank Aaron *Baseball-reference.com*. Sports Reference LLC. Viitattu 17.7.2010. (englanniksi)
3. ↑  The All-Century Team *MLB.com*. MLB Advanced Media, L.P. Viitattu 17.7.2010. (englanniksi)
4. ↑  Bill Cosby, Hank Aaron and Nelson Mandela receive Presidential Medal of Freedom  29.7.2002. Johnson Publishing Co. Viitattu 17.7.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hank Aaron** Wikimedia Commonsissa


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
	+ 2

 |

 |
**Jorma Etelälahti** (s. 17. marraskuuta 1951 Toivakka) on entinen suomalainen yhdistetyn hiihtäjä.

Etelälahti kilpaili urallaan neljissä arvokilpailuissa. Hän oli Innsbruckin talviolympialaisissa 1976 kahdeskymmenesneljäs, Lahden MM-kisoissa 1978 seitsemästoista, Lake Placidin talviolympialaisissa 1980 kolmastoista ja Oslon MM-kisoissa 1982 seitsemäs. Oslon MM-kisoissa Etelälahti toimi myös Suomen yhdistetyn viestijoukkueen ankkurina. Hän taisteli hopeamitalista Norjan Tom Sandbergin kanssa. Kaksikko päätyi lopulta maaliin niin samanaikaisesti, että hopeamitali jaettiin sekä Suomelle että Norjalle.

Kansallisella tasolla Etelälahti voitti kaksi SM-kultaa vuosina 1979 ja 1980. Hän voitti myös kolme SM-hopeaa ja kaksi SM-pronssia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Arponen, Antti O.; Hannus, Matti; Honkavaara, Aarne; Leinonen, Kimmo; Mäki-Kuutti, Tarmo; Raatikainen, Voitto ;& Raevuori, Antero: *Talviurheilun tähdet*, s. 302–303. WSOY, 1986. ISBN 951-0-13095-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Jorma Etelälahti Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
Sopimuksen allekirjoitus Helsingissä 21. tammikuuta 1932. Vasemmalla Suomen ulkoministeri Aarno Yrjö-Koskinen ja oikealla Neuvostoliiton Suomen lähettiläs Ivan Maiski.
**Suomen ja Neuvostoliiton välinen hyökkäämättömyyssopimus vuodelta 1932** solmittiin Helsingissä 21. tammikuuta 1932 ja ratifioitiin Suomen puolella saman vuoden heinäkuussa. Voimaan se astui 9. elokuuta 1932. Sopimus oli solmittu määräajaksi kolmeksi vuodeksi. Sitä jatkettiin 7. huhtikuuta 1934 pöytäkirjalla, jolla sopimuksen voimassaoloa jatkettiin 31. joulukuuta 1945 asti. Pöytäkirjan allekirjoitti Neuvostoliiton puolesta ulkoasiain kansankomissaari Maksim Litvinov. 

Ensimmäisen kerran Neuvostoliiton puolesta Suomi oli neuvotellut hyökkäämättömyyssopimuksesta jo 1926. Suomen puolelta neuvotteluja johti Antti Hackzell, mutta koska hän esitti, että sopimusta valvottaisiin välitystuomioistuimen avulla, ei Neuvostoliiton kanssa päästy sopimukseen sisällöstä. 

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Hyökkäämättömyyssopimus Neuvostoliiton kanssa*** 

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Hyökkäämättömyyssopimus Neuvostoliiton kanssa, sopimuksen jatkaminen***

Sopimuksen synty
----------------

Sopimuksen syntyyn vaikuttivat Neuvostoliiton kiinnostus tehdä hyökkäämättömyyssopimukset naapurimaidensa kanssa (Puola, Viro ja Latvia neuvottelivat myös tuolloin sopimuksista) sekä 1931 alkanut Mantšurian sota, Kiinassa, joka lisäsi konfliktin mahdollisuutta Itä-Aasiassa ja sai Neuvostoliiton pyrkimään selustansa turvaamiseen mahdollisesti syttyvän sodan vuoksi. Suomi aloitti neuvottelut Neuvostoliiton kanssa viimeisenä edellä mainituista valtioista eli vuoden 1932 tammikuun alussa, mutta sai sopimuksensa ensimmäisenä valmiiksi. Tämä aiheutti hieman paheksuntaa Virossa, mutta Suomen ei ollut tarkoitus ratifioida sopimusta ennen muita valtioita.*lähde?*

Sopimus
-------

Sopimuksessa osapuolet takasivat rajojensa loukkaamattomuuden, puolueettomana pysymisen, jos toinen osapuoli joutuisi sotaan ja lupasivat pysyä erossa sopimuksista ja liittoumista, jotka olisivat "avoimesti vihamielisiä" toista osapuolta kohtaan. Riidat luvattiin ratkaista rauhanomaisesti ja puolueettomasti.*lähde?*

Sopimuksen jatkaminen ja päättyminen
------------------------------------

Sopimus uudistettiin Moskovassa 7. huhtikuuta 1934, jolloin sitä pidennettiin 31. joulukuuta 1945 asti. Neuvostoliitto irtisanoi hyökkäämättömyyssopimuksen vedoten Mainilan laukauksiin ennen hyökkäystään Suomeen 30. marraskuuta 1939. Hyökkäys rikkoi myös Tarton rauhansopimusta ja Kansainliiton peruskirjaa.*lähde?*

Lähteet
-------

* ProKarelia: 1932 (Arkistoitu – Internet Archive)
* ProKarelia: 1934 jatko (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Turtola, Martti (1999). "Kansainvälinen kehitys Euroopassa ja Suomessa 1930-luvulla", *Talvisodan pikkujättiläinen*. Werner Söderström Osakeyhtiö, 13-46. ISBN 951-0-23536-9.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
Fūjin Ogata Kōrinin maalauksessa, 1700-luku.
**Fūjin** (jap. 風神) on japanilaisessa mytologiassa ja sittemmin šintolaisuudessa esiintyvä tuulen *kami*. Hänet on usein esitetty ukkosen kamin Raijinin vastinparina, demonin kaltaisena, sarvekkaana ja vihaisena hahmona. Hän kantaa säkkiä, jonka suusta tuulet puhaltavat.

Tuulet toivat mukanaan sateita, joista maatalous oli riippuvainen, mutta toisaalta myös vaarallisia taifuuneja. Monissa pyhäköissä Fūjinia palvottiin tuulen aiheuttamien vahinkojen välttämiseksi. Historiallisesti merkittävä tuulen kamille omistettu pyhäkkö oli Tatsuta-jinja Naran prefektuurissa, jonka rituaalit on kirjattu jo 900-luvun *Engishikiin*. Fūjinia juhlistavan festivaalin (*matsuri*) vietto alkoi 600-luvulla keisari Tenmun valtakaudella ja se pidettiin kahdesti vuodessa. Ilmeisesti ajateltiin, että länsituuli puhalsi Yamaton tasangolle tätä kautta. Myös Isen pyhäkössä on Fūjinille omistettu erillispyhäkkö (*betsugū*). Kun taifuuni tuhosi Japaniin hyökkäävät Mongolit 1200-luvulla, jumalallisen tuulen (*kamikaze*) sanottiin saaneen alkunsa sieltä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ashkenazi, Michael: *Handbook of Japanese Mythology*, s. 154–155. ABC-CLIO, 2003. ISBN 9781576074671. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Fūjin sai Encyclopedia of Shinto, Kokugakuin University. Viitattu 19.7.2018.
3. ↑  風神 Kotobank (百科事典マイペディア / 日本大百科全書). Viitattu 19.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fūjin** Wikimedia Commonsissa
**Emiliano Lasa** (s. 25. tammikuuta 1990) on uruguaylainen pituushyppääjä. Hän on pituudeltaan 180 cm.

Lasa sijoittui neljänneksi alle 20-vuotiaiden Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa 2009 ja viidenneksi alle 23-vuotiaiden Etelä-Amerikan kisoissa 2010. Hän hyppäsi elokuussa 2011 São Paulossa Uruguayn ennätyksen 765 cm. Saman vuoden Guadalajaran Pan-Amerikan kisojen karsinnassa hän paransi maansa ennätyksen lukemiin 781. Loppukilpailussa hän sijoittui viidenneksi tuloksella 773. Vuonna 2012 hän oli Ibero-Amerikan-mestaruuskilpailuissa neljäs ja alle 23-vuotiaiden Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa kolmas.

Lasa hyppäsi Uruguayn ennätyksen 788 Santiago de Chilessä huhtikuussa 2013. Saman vuoden Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa hän oli yhdeksäs. Hän paransi maansa ennätyksen alkuvuodesta 2014 lukemiin 790 São Paulossa ja 794 Santiago de Chilessä. Saman vuoden Ibero-Amerikan-mestaruuskilpailuissa hän sijoittui neljänneksi.

Lasa voitti kesäkuussa 2015 Etelä-Amerikan-mestaruuden Limassa Uruguayn ennätystuloksella 809 cm. Toronton Pan-Amerikan kisoissa 2015 hän saavutti pronssia tuulituloksella 817, joka oli hänen ainoa mitattu hyppynsä loppukilpailussa. Pekingin MM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta.

Lasa paransi Uruguayn ennätyksen tulokseen 816 cm São Bernardo do Campossa maaliskuussa 2016. Portlandin MM-hallikilpailuissa hän sijoittui seitsemänneksi silloisella sisäratojen ennätyksellään 794 cm. Toukokuussa hän voitti Ibero-Amerikan-mestaruuden tuloksella 801. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 810.

Lasa hyppäsi Uruguayn ennätyksen 819 São Paulossa 18. helmikuuta 2017. Hän saavutti samana vuonna hopeaa Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa ja sijoittui yhdeksänneksi Lontoon MM-kilpailuissa. Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018 hän oli kahdestoista. Hän hyppäsi Uruguayn ennätyksen 826 Cochabambassa 5. kesäkuuta 2018. Hän saavutti samana vuonna pronssia Ibero-Amerikan-mestaruuskilpailuissa.

Lasa voitti Etelä-Amerikan-mestaruuden Limassa 2019 tuloksella 776. Hän saavutti samassa kaupungissa järjestetyissä Pan-Amerikan kisoissa pronssia tuloksella 787. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän karsiutui loppukilpailusta. Hän saavutti hopeaa Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa Guayaquilissa 2021 tuloksella 794. Samalle vuodelle siirretyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta tuloksella 795. Hän saavutti sisäratojen Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa hopeaa 2022 halliennätyksellään 810 cm. Belgradin MM-hallikilpailuissa 2022 hän oli kuudes tuloksella 799. Saman vuoden Eugenen MM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Emiliano Lasa Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Emiliano Lasa Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
3. 1 2 3  Athletics - Emiliano LASA *the-sports.org*. Viitattu 27.1.2017. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Thomas Littleton Powys**, Lilfordin 4. paroni (18. maaliskuuta 1833 Westminster, Middlesex, Englanti - 17. kesäkuuta 1896 Lilford, Northamptonshire) oli englantilainen lintutieteilijä.

Thomas Powysin vanhemmat olivat Lilfordin 3. paroni Thomas Powys ja Mary Elizabeth Fox, joka oli Hollandin 3. paronin Henry Vassall-Foxin tytär. Powys peri isältään paronin arvonimen 1861. Hän avioitui 14. kesäkuuta 1859 Emma Elizabeth Brandlingin kanssa (kuoli 9. heinäkuuta 1884), ja heille syntyi ainakin kolme poikaa. Powys avioitui leskenä 21. heinäkuuta 1885 Clementina Georgina Baillie-Hamiltonin kanssa.

Powys oli yksi kahdeksasta British Ornithologists' Unionin (BOU) perustajasta vuonna 1858. Hän toimi BOU:n puheenjohtajana vuodesta 1867 kuolemaansa asti. Hän oli myös Northamptonshire Natural History Societyn ensimmäinen puheenjohtaja.

Powys matkusteli laajalti, etenkin Välimeren alueella, ja keräsi huomattavan kokoelman lintuja. Hänellä oli myös aviaarioita, joissa oli lintuja maapallon joka kolkalta, muun muassa vapaana lentävä partakorppikotkapari. Hän myös toi minervanpöllön Englantiin 1880-luvulla.

Powys oli ahkera kirjoittaja. Hän julkaisi useita lintukirjoja, muun muassa *Notes on the Birds of Northamptonshire and Neighbourhood* (1895) ja *Coloured Figures of the Birds of the British Islands*, jonka kuvitti Joseph Smit, ja jonka viimeisteli Osbert Salvin Powysin kuoleman jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑  Family Search (englanniksi)
2. ↑  (Arkistoitu – Internet Archive) Lilfordin paronin sukutaulu (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Prinssi **Aleksandre Orbeliani** (Džambakur-Orbeliani, georg. ალექსანდრე ორბელიანი [ჯამბაკურ-ორბელიანი], 24. toukokuuta 1802 – 28. joulukuuta 1869) oli georgialainen romantiikan ajan runoilija, näytelmäkirjailija, journalisti ja historioitsija. Hän kuului aateliseen Orbeliani-sukuun. 

Aleksandre Orbeliani syntyi Tiflisissä (Tbilisissä), joka kuului tuolloin Venäjän keisarikuntaan, prinssi Vakhtang Orbelianille ja prinsessa Tekle Bagrationille. Tekle oli Georgian toiseksi viimeisen kuninkaan Erekle II:n rakastettu tytär. Vuonna 1817 hän liittyi Venäjän armeijaan. Hän kuitenkin johti äitinsä ja veljensä Vakhtangin kanssa epäonnistunutta vallankaappausyritystä Venäjän hallintoa vastaan vuonna 1832. Salaliittoon kuuluneet aikoivat kutsua Venäjän virkamiehet Kaukasukselle suuriin tanssiaisiin, joissa heille annettaisiin mahdollisuus kuolla tai antautua. Juonen epäonnistumisen jälkeen Orbeliani pidätettiin ja karkotettiin Orenburgiin, josta hän ei kyennyt palaamaan ennen vuotta 1840. Pieleen mennyt kapina ja siitä langetettu suhteellisen vähäinen rangaistus saivat monet kapinalliset näkemään Georgian itsenäisyyden lopullisesti menetettynä, ja heidän oli pakko sopeutua Venäjän autokratiaan. Surunsa kadonneesta menneisyydestä ja omaperäisen georgialaisen hallitsijadynastian kaatumisesta he muunsivat romanttiseksi runoudeksi. 

Orbelianin onnistuneimmat teokset ovat vuonna 1832 laadittu allegorinen runo *Mtovare* (georg. მთოვარე, "kuu") ja patrioottinen novelli *Umanko siskhli* (georg. უმანკო სისხლი, "tarhraton veri") kolmesta nunnasisaruksesta, jotka mieluummin kuolevat kuin luopuvat uskostaan persialaisen hyökkäysarmeijan komentajan vaatimuksesta; komentaja on sisarusten teosta niin vaikuttunut, että hänen on kuoltava heidän kanssaan. Orbeliani kirjoitti myös useita näytelmiä, mutta hänen kiinnostuksensa lehdistöön nousi niitä merkittävämmäksi. Hän oli perustamassa *Tsiskari*-lehden toimituskuntaa, ja usean vuoden ajan se muodosti Georgian aikakauslehdistön selkärangan. Orbeliani kanavoi lehden kautta yrityksensä georgian kirjakielen standardisoimiseksi ja elvytti kielen arkaaisia ilmauksia. Hän oli myös yksi ensimmäisistä georgialaisista kirjailijoista, joka kiinnostui kansanrunouden keräämisestä. Hän kirjoitti useita teoksia Georgian historiasta ja kulttuurista.

Lähteet
-------

1. ↑  Rayfield, Donald: *The Literature of Georgia: A History*, s. 142–143. Routledge, 2000. ISBN 0-7007-1163-5.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
Aziza Mustafa Zadeh
**Aziza Mustafa Zadeh** (s. 19. joulukuuta 1969 Baku Azerbaidžan) on alun perin Azerbaidžanista kotoisin oleva, noin vuodesta 1987 Saksassa asunut jazz-pianisti ja laulaja. Hänen musiikissaan kuulee paljon azerbaidžanilaisia vaikutteita.

Historia
--------

Aziza Mustafa Zadeh syntyi Azerbaidžanin pääkaupungissa Bakussa. Hänen isänsä, Vaqif, oli pianisti ja säveltäjä, ja tuli tunnetuksi kun sekoitti jazzia Azerbaidžanilaiseen perinteisiin musiikkityyliin mugamiin. Aziza Mustafa Zadehin äiti oli klassisesti koulutettu laulaja. Zadeh soitti klassista pianoa nuorena ja nautti erityisesti Johann Sebastian Bachin ja Chopinin sävellyksistä. Hänen improvisointikykynsä huomattiin jo nuorena. Kun hänen isänsä kuoli, hänen äitinsä luopui omasta laulajanurastaan ja alkoi panostaa tyttärensä musiikillisiin lahjoihin.

Aziza Mustafa Zadeh jakoi 17-vuotiaana vuonna 1987 Thelonious Monk -pianokilpailussa kolmannen tilan amerikkalaisen Matt Cooperin kanssa. Hän soitti Monkin sävelmiä mugam-tyylisesti. Suunnilleen samoihin aikoihin hän muutti äitinsä kanssa Saksaan. Sen jälkeen hän on levyttänyt useita levyjä myös tunnettujen artistien, kuten Al Di Meola, Stanley Clarke, Omar Hakim, ja Bill Evans.

Levyjulkaisut
-------------

* Aziza Mustafa Zadeh (1991)
* Always (1993)
* Dance of Fire (1995)
* Seventh Truth (1996)
* Jazziza (1997)
* Inspirations - Colors & Reflections (2000)
* Shamans (2002)
* Contrasts (2006)

Lähteet
-------

1. ↑  Aziza Mustafa Zadehin sivusto

Aiheesta muualla
----------------

* Aziza Mustafa Zadehin viralliset sivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Juri Norstein (2009)
Kuva Norsteinin elokuvasta *Siili sumussa* neuvostoliittolaisessa postimerkissä vuodelta 1988.
**Juri Norstein** (ven. Юрий Борисович Норштейн, s. 15. syyskuuta 1941) on venäläinen animaattori, elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on tehnyt suurimman osan elämäntyöstään animaatiostudio Sojuzmultfilmin palveluksessa. Norsteinin kuuluisin elokuva on vuonna 1979 valmistunut *Satujen satu*, joka valittiin Los Angelesissa vuonna 1984 kaikkien aikojen parhaaksi animaatioelokuvaksi.

Norstein varttui Moskovassa, ja käytyään kaksivuotisen animaattorikurssin hän pääsi töihin Sojuzmultfilmiin. Norstein toimi aluksi kokeneempien animaattorien apulaisena ja sai odottaa useita vuosia, ennen kuin hänen annettiin ohjata omia elokuvia.

Norstein käyttää elokuvissaan monitasokameraa, minkä ansiosta niissä on vahva syvyysvaikutelma. Norstein on pysytellyt uskollisesti pala-animaatiotekniikassa, eikä käytä elokuvissaan tietokoneita apuna. Hän tekee elokuvansa yhdessä vaimonsa Francesca Jarbusovan kanssa. Norsteinin ohjaamat elokuvat ovat runollisia ja surumielisiä, ja niiden rytmi on useimpiin nykyanimaatioihin verrattuna rauhallinen. Värit ovat yleensä murrettuja ja hillittyjä.

Vuonna 1981 Norstein aloitti Nikolai Gogolin novelliin *Päällystakki* pohjautuvan animaatioelokuvan teon. Hän työskentelee elokuvan parissa edelleen.

Suomessa Norsteinin elokuvia on esitetty muun muassa Suomen elokuva-arkistossa ja Tampereen lyhytelokuvajuhlilla. Niitä ovat *Kerženetsin taistelu* (Ivan Ivanov-Vanon kanssa 1971), *Kettu ja jänis* (1973), *Haikara ja kurki* (1974) ja *Siili sumussa* (1975).

Norstein oli yksi helmikuussa 2022 Novaja gazetassa julkaistun, Venäjän hyökkäyksen Ukrainaan tuominneen avoimen kirjeen allekirjoittajista.

Filmografia
-----------

* *Kerženetsin taistelu* (Сеча при Керженце, 1971)
* *Kettu ja jänis* (Лиса и заяц, 1973)
* *Haikara ja kurki* (Цапля и журавль, 1974)
* *Siili sumussa* (Ёжик в тумане, 1975)
* *Satujen satu* (Сказка сказок, 1979)

Lähteet
-------

1. ↑  Pendergast, Tom & Pendergast, Sara (toim.): *International Dictionary of Films and Filmmakers, Vol. 4: Writers and Production Artists, 4th edition*, s. 641. St. James Press, 2000. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 10.4.2015). englanti (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Juri Norstein Elonetissä.   (nimellä Juri Norshtein)
3. ↑  Mercedes Milligan: Russian Animation Community Condemns Invasion of Ukraine in Open Letter *Animation Magazine*. Viitattu 11.10.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Neil Wilson** (4. kesäkuuta 1956 – 21. elokuuta 2000) oli tenori. Hän esiintyi Metropolitan-oopperassa vuosina 1988–1993, ja erityisen suosituksi muodostui hänen esittämänään *Wertherin* nimirooli.

Wilson syntyi Lubbockissa, Texasissa, ja valmistui Southwestern Universitysta ja Oklahoma City Universitysta. Hän teki oopperadebyyttinsä vuonna 1980 *Falstaffin* esityksessä Wolf Trapissa. Pian hän pääsi esiintymään Carnegie Halliin ja Stuttgartiin. Metropolitan-oopperassa Wilson esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1988 Macduffina. Vuonna 1990 hänestä tuli Berliinin Komische Operin johtava tenori. Hän esiintyi lisäksi muun muassa Wienin valtionoopperassa ja Glyndebournessa.

Wilsonilla oli koti sekä New Yorkissa että Berliinissä. Hän menehtyi munuaissyöpään 44-vuotiaana; leskeksi jäi Linda Mungia.

Lähteet
-------

1. ↑  Obituary: Neil Wilson | News | The Guardian
2. 1 2 3  Neil Wilson, 44, Tenor Who Sang A Memorable 'Werther' at the Met - New York Times


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |

 |
Punaisenmeren rantaa Ras Muhammadin kansallispuistossa.
**Ras Muhammadin kansallispuisto** on kansallispuisto Siinain niemimaan eteläkärjessä Egyptissä. Siihen kuuluu rannikkoa ja merta sekä Suezinlahden että Akabanlahden puolelta. Maa-alueilla on vuoria, vadeja, hiekkadyynejä ja rantaliejukkoja. Parhaiten puisto kuitenkin tunnetaan merenalaisista nähtävyyksistään. Näihin kuuluu erityinen haidenkatsomispaikka sekä Ankeriaspuutarhaksi kutsuttu alue, jossa on paljon *Heteroconger*-suvun kaloja. Mangroven joukossa voi nähdä sekä pesiviä että muuttolintuja.

Puisto on yksi Egyptin vanhimmista luonnonsuojelualueista. Se on perustettu vuonna 1983. Siellä on tavattu yli tuhat kalalajia ja kaksisataa korallilajia. Siellä elää myös uhanalaisia kilpikonnia ja jopa harvinaisia nisäkkäitä, kuten dorkasgaselli.

Lähteet
-------

1. ↑  Egypt's Ras Mohammed (Arkistoitu – Internet Archive) Explore Egypt
2. ↑  Protected areas of Egypt Tour egypt

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ras Muhammadin kansallispuisto** Wikimedia Commonsissa
**Maria Kirbasova** (kesäkuussa 1941 – heinäkuussa 2011 Sipoo) oli Sotilaiden äidit -komitean perustajajäsen ja radioinsinööri. Hän oli kansanviholliseksi tuomittujen kalmukkiperheensä mukana kaksivuotiaasta alkaen Siperiassa ja sai palata kotiseudulleen vasta Hruštšovin päätöksellä 1956 15-vuotiaana. Hän muutti Moskovaan ja ryhtyi kampanjoimaan Neuvostoliiton armeijan varusmiehille heikkoja olosuhteita vastaan veljensä vapauttamiseksi palveluksesta. Monet korkeakoulu- ja yliopisto-opiskelijat olivat tuohon aikaan etuoikeutettuja ja vapautettiin aseellisesta palveluksesta. Myöhemmin Maria Kirbasova on toiminut myös Tšetšenian sodan uhrien puolesta. Kirbasova on jäänyt leskeksi. Hänen tyttärensä Kermen Soitu on nykyään Suomen kansalainen samoin kuin tämän puoliso ja kaksi poikaa.

Kesäkuussa 2008 Suomen maahanmuuttoviranomaiset päättivät karkottaa iäkkään ja vakavasti sairaan Kirbasovan. Hän matkusti tyttärensä luokse Suomeen lokakuussa 2007 miehensä hautajaisten jälkeen. Hän haluaisi jäädä Suomeen, koska tytär on ainoa, joka voi pitää hänestä huolta. Yle uutisten mukaan tytär maksaa äitinsä hoidon ja asumisen. Äiti sairastaa reumaa, ja aivoinfarkti on halvaannuttanut hänen toisen puolensa kokonaan.

Hänen kotiinpaluutaan hankaloittaa myös se, että hän on ollut perustamassa Tšetšenian sodan vastaista Venäjän Sotilaiden Äitien Komiteaa. "Hän ei ole ollut Venäjän vallan suosiossa pitkään aikaan. Kun hän on vielä toisinajattelija, hän ei saa edes sitä pienintäkään apua", tytär Kirbasovan Kermen Soitu sanoi Ylen tv-uutisissa. Kirbasovalla ei myöskään ole sukulaisia Venäjällä. Maahanmuuttovirasto hylkäsi Kirbasovan oleskelulupahakemuksen. Sen mukaan äidin ja tyttären sukulaisuussuhde ei riitä perusteeksi Suomessa asumiseen. Helsingin hallinto-oikeus hylkäsi käännytysvalituksen.

Suomen ulkomaalaislaissa sanotaan, että oleskelulupa voidaan myöntää perheen ulkopuoliselle omaiselle, jos tämä on täysin riippuvainen Suomessa asuvista sukulaisistaan. Oikeusratkaisukäytäntö siitä, mitä täydellä riippuvuudella tarkoitetaan, on tiukka, tulosalueen johtaja Olli Koskipirtti Maahanmuuttovirastosta sanoo. "Täysi riippuvuus voi toteutua esimerkiksi tilanteessa, jossa kyseessä on erittäin iäkäs vanhus, joka olisi lähtömaassa vailla tarvitsemaansa välttämätöntä hoitoa", Koskipirtti sanoo.

Kolmannen valituksen jälkeen tehtiin 12. kesäkuuta 2008 Korkeimman hallinto-oikeuden päätös, jonka mukaan Kirbasova saa jäädä toistaiseksi Suomeen. Tapausta koskeva oikeudenkäynti on kesken.

Kirbasova kuoli heinäkuussa 2011.

Katso myös
----------

* Sotilaiden äidit

Lähteet
-------

1. 1 2  Venäläisen kansalaisaktivistin kohtalo avoin Netti-tv *mtv3.fi*.  9.6.2008. MTV3. Viitattu 20.7.2011.
2. ↑  9.6.2008 Eeva Haltsonen, "Maria Kirbasova vetosi kansanedustajiin käännytyksen perumiseksi"[vanhentunut linkki] luettu 3.6.2008
3. ↑  Hallinto-oikeus: Ei oleskelulupaa Kirbasovalle
4. ↑  Suomi karkottaa Sotilaiden äidit -kansalaisaktivistin Venäjälle[vanhentunut linkki]
5. ↑  Venäläinen isoäiti Maria Kirbasova kuoli *hs.fi*.  20.7.2011. Helsingin Sanomat.  Arkistoitu 23.7.2011. Viitattu 20.7.2011.
**The Crazy World of Arthur Brown** oli Arthur Brownin johtama brittiläinen rockyhtye, joka tunnetaan erityisesti hittikappaleestaan "Fire". Yhtyeelle oli ominaista näyttävä esiintyminen – Brownin lavarekvisiittaan kuuluivat muun muassa värikkäät viitat, kasvomeikit ja liekehtivä kypärä.

Historia
--------

Yhtye perustettiin vuonna 1967. Nimen The Crazy World of Arthur Brown saaneeseen ryhmään kuuluivat Brownin lisäksi kosketinsoittaja Vincent Crane, basisti Nick Greenwood ja rumpali Drachen Theaker. Huomiota herättävä lavaesiintyminen johti levytyssopimukseen The Whon managerin Kit Lambertin omistaman Track Recordsin kanssa. Single "Fire" muodostui seuraavana vuonna suureksi menestykseksi nousemalla listaykköseksi Britanniassa ja listakakkoseksi Yhdysvalloissa. Arthur Brown ja Vincent Crane kuitenkin haastettiin oikeuteen plagiarismisyytöksien vuoksi, ja oikeus määräsi kappaleen tekijätietoihin merkittävän myös Peter Kerin ja Michael Finesilverin nimet.

The Crazy World of Arthur Brown ei enää seuraavina vuosina saanut hittejä ja se hajosi vuonna 1970. Vincent Crane siirtyi perustamaan Atomic Rooster -yhtyettä yhdessä myöhemmin Crazy World of Arthur Browniin liittyneen Carl Palmerin kanssa. Arthur Brown puolestaan perusti yhtyeen Kingdom Come.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *The Crazy World of Arthur Brown*  (1968)
* *Strangelands*  (1988, äänitetty 1969)
* *Tantric Lover*  (2002)
* *Vampire Suite*  (2003)
* *Voice of Love*  (2007)
* *Zim Zam Zim*  (2013)
* *Gypsy Voodoo*  (2019)

### Livealbumit

* *Order From Chaos*  (1993)
* *The Crazy World of Arthur Brown Live At High Voltage*  (2011)

### Singlet

* Devils Grip (1967)
* Fire (1968)
* Nightmare (1968)
* I Put a Spell on You (1968)

### Musiikkivideot

* The Formless Depths (2016)

Lähteet
-------

1. ↑  The Crazy World of Arthur Brown - Arthur Brown Allmusic. Viitattu 7.1.2017.  (englanniksi)
2. ↑  Arthur Brown Biography mp3freeplay.com. Viitattu 25.12.2010. [vanhentunut linkki]
3. 1 2 3  Nyman, Jake: *Onnenpäivät 2*, s. 157. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Tammi, 1995. ISBN 951-31-0573-3.
**Paul Lemström** (20. heinäkuuta 1941 Helsinki – 19. kesäkuuta 2004 Siuntio) oli suomalainen urheilutoimittaja.

Lemström työskenteli suurimman osan urastaan Hufvudstadsbladetin palveluksessa. Hän aloitti lehden urheilutoimittajana vuonna 1966 ja jäi eläkkeelle vuonna 2002. Hän toimi vuodesta 2000 kuolemaansa asti, vajaan kolmen kauden ajan, Urheilutoimittajain liiton puheenjohtajana. Hän kuului liiton hallitukseen vuodesta 1990 ja toimi myös Helsingin Urheilutoimittajien puheenjohtajana. Vuonna 1993 Suomen Valmentajat ry valitsi Lemströmin vuoden urheilutoimittajaksi.

Lemström, lempinimeltään "Pille", pelasi nuoruudessaan käsipalloa SM-tasolla. Hän oli voittamassa Suomen mestaruutta helsinkiläisseura Arsenalissa vuonna 1963.

Lemström kuoli vuonna 2004, 62-vuotiaana, äkilliseen sairauskohtaukseen kesäpaikallaan Siuntiossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Paul Lemström kuollut *MTV3.fi*.  20.6.2004. Viitattu 1.1.2011.
2. 1 2  Urheilutoimittajien puheenjohtaja Lemström kuollut.  *Helsingin Sanomat*, 21.6.2004.
3. ↑  Vuoden Valmentaja -palkitut *suomenvalmentajat.fi*.  Arkistoitu 30.7.2011. Viitattu 1.1.2011.
**Emiliano Bonazzoli** (s. 20. tammikuuta 1979 Asola) on italialainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelaava Bonazzoli edustaa Italian Serie B:ssä Regginaa.

Ura
---

Hän aloitti uransa vuonna 1996 Brescia Calciossa Serie B:ssä pelaamalla ainoastaan yhden ottelun koko kaudella. Seuraavalla kaudella Bonazzoli teki ensiesiintymisensä Serie A:ssa Interiä vastaan elokuussa 1997. Ensimmäisen maalin hän teki Serie B:ssä Cesenan paidassa kaudella 1998–1999. Maali jäi myös Bonazzolin kauden ainoaksi osumaksi. Kun taas hänen ensimmäinen Serie A maali antoi odottaa kaudelle 2000–2001, jolloin hän pelasi lainalla Hellas Veronassa. Palattuaan takaisin Parmaan lainan päätyttyä Bonazzoli pelasi ensimmäisen kauden kohtuullisesti tekemällä viisi maalia Serie A:ssa. Seuraava kausi Parmassa jäi lyhyeksi kun hänet myytiin 8 ottelun jälkeen Reggina Calcioon. Siirto oli Bonazzolin kannalta hyvä sillä hän teki heti 7 maalia 17 Serie A ottelussa. Kausi 2003–2004 oli kuitenkin pettymys, kun Bonazzoli onnistui maalinteossa vain kahdesti.

Ennen siirtymistään UC Sampdoriaan hän pelasi viimeisen kauden Regginassa varsin hyvin tekemällä oman ennätyksensä Serie A:ssa tehtyään 8 maalia kaudessa. Samalla kaudella Bonazzoli pelasi ensi kerran Italian maajoukkueessa tammikuussa 2006 Turkkia vastaan. Siirryttyään Sampdoriaan elokuussa 2005 aluksi lainalle hänen otteensa olivat varsin hyvät rikottuaan uudelleen henkilökohtaisen maaliennätyksensä Serie A:ssa tekemällä 9 maalia vain 17 ottelussa. Kauden päätyttyä hän allekirjoitti lopullisen sopimuksen Sampdorian kanssa, jonka jälkeen Bonazzoli ei ole kyennyt tekemään maaleja entiseen tahtiin. Myös kausi 2008–2009 oli vaisu Bonazzolin osalta jäätyään ilman maaleja 9 pelaamassaan ottelussa. Tämän myötä hänet lainattiin tammikuussa 2009 loppukaudeksi Fiorentinaan, jossa Bonazzoli onnistui tekemään yhden maalin.

Kesällä 2009 Bonazzoli siirtyi Sampdoriasta takaisin Regginaan, jossa hän pelasi vuosina 2003-2005.

Lähteet
-------

1. ↑  January 2009 Serie A Transfers 4.6.2009 Viitattu 4.8.2009 (englanniksi)
2. ↑  Official: Emiliano Bonazzoli Completes Reggina Move *Goal.com* 14.7.2009 Viitattu 4.8.2009 (englanniksi)
**Onni Armas Vilanka**, sukunimi vuoteen 1934 *Wilkman* (13. tammikuuta 1897 Pirkkala – 6. lokakuuta 1960) oli suomalainen varatuomari, poliisimestari, valtionsyyttäjä ja hallitusneuvos.

Onni Vilangan vanhemmat olivat paperimestari Kaarle Wilkman ja Vilhelmiina Sjölund. Hän pääsi ylioppilaaksi 1918 ja suoritti oikeustutkinnon 1921 ja ylemmän hallintotutkinnon 1921. Vilanka sai varatuomarin arvon 1924. Hän teki opintomatkoja useisiin Euroopan maihin 1924–1926 ja 1931.

Vilanka oli Viipurin poliisilaitoksen etsivän osaston päällikkönä 1925–1927, Viipurin poliisimestarina 1927 ja Helsingin poliisimestarina 1927–1934. Hän oli Viipurin hovioikeuspiirin valtionsyyttäjänä 1934–1943, puolustusvoimien pääesikunnan hallintotoimiston päällikkönä 1944–1947, oikeusministeriön rikosrekisteritoimiston päällikkönä 1947–1953 ja puolustusministeriössä hallitusneuvoksena 1953–1960 ja keskusosaston päällikkönä 1954–1960. 

Vilanka toimi liikkuvan poliisikomennuskunnan ylimääräisenä komentajana ja tarkastajana ja oli Uudenmaan tarkastusoikeuden varapuheenjohtajana 1948–1958. Hän sai everstiluutnantin arvon 1944.

Onni Vilanka oli naimisissa vuodesta 1932 Martta Järvisen kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1961
**Mari Sunna** (s. 5. maaliskuuta 1972 Espoo) on suomalainen taidemaalari. Sunna opiskeli Lahden taideteollisessa instituutissa ja Vapaassa taidekoulussa. Jatko-opinnot hän suoritti Lontoon Chelsea College of Art and Designissa ja valmistui vuonna 2000. Sunnan maalauksia on ollut esillä näyttelyissä sekä Suomessa että ulkomailla. 

Sunna muutti Lontoosta takaisin Suomeen vuonna 2005. Samana vuonna hän oli Ars Fennica -ehdokkaana. Sunnan ensimmäinen taidemuseossa pidetty yksityisnäyttely oli Espoon modernin taiteen museossa vuonna 2007. Mari Sunna sai Suomen Taideyhdistyksen dukaattipalkinnon 2007.

Sunnan maalausten hahmot ovat usein naisia. Ne ovat fragmentaarisia tai ääriviivoin hahmoteltuja, kasvottomia tai kasvonsa poispäin kääntäviä, kuin alati itseään etsivä arvoitus. Mari Sunna liikkuu hämärän rajamailla. Hänen naisensa eivät ole päivänvalon eläjiä, vaan olentoja, jotka nousevat esiin suurkaupungin utuisesta ihmisvirrasta, muistoista ja mielentiloista, usein myös taiteen historiasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mari Sunna Everynoanysome One  2007. EMMA - Espoon modernin taiteen museo.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 7.1.2011.
2. 1 2  Pirjo Hämäläinen: Ehdokas 2005 Mari Sunna Ars Fennica.  Arkistoitu 28.9.2007. Viitattu 7.1.2011.
3. ↑  Mari Sunna sai kuvataiteen dukaattipalkinnon  28.11.2007. Ilta-Sanomat/STT. Viitattu 7.1.2011. [vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Chau Tu Giang** (s. 2. heinäkuuta 1955) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Giang on syntynyt Vietnamissa ja on etniseltä taustaltaan kiinalainen.

Giang lähti Vietnamista pienellä veneellä 1970-luvun lopulla. Hän muutti Floridaan, jossa työskenteli vähimmäispalkalla erilaisissa töissä. Tämän jälkeen hän siirtyi Coloradoon, josta sai työtä kokkina 160 dollarin viikkopalkalla. Coloradossa Giang oppi pokerinpeluun, sen seurauksen hän muutti Las Vegasiin. Ensimmäisenä ammattilaisvuotenaan hän ansaitsi yli 100 000 dollaria.

World Series of Pokerissa Giang oli vuonna 1993 toinen $1,500 Pot Limit Hold'em -turnauksessa ja myöhemmin samana vuonna voitti $1,500 Ace to Five Draw -tapahtumassa. Vuonna 1996 Giang oli WSOP:n pääturnauksessa kolmastoista. Kaksi vuotta myöhemmin hän toisen WSOP-rannekkeensa $2,000 Omaha 8 or Better -turnauksessa ja kolmannen vuonna 2004 $2,000 Pot Limit Omaha -kisassa.

Giang pelasi vuosia lähes pelkästään WSOP-turnauksia ja käteispelejä, jossa hän on usein mukana Las Vegasin "Big Gamessa". Vuodesta 2003 Giang on alkanut pelata myös World Poker Tourin turnauksia. WPT:llä hän on ollut finaalipöydässä kolmasti. Tammikuun 2005 WPT:n $10,000 World Poker Open -turnauksen kakkostila on Giangin toistaiseksi rahallisesti arvokkain voitto (773 448 dollaria).

Giang on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Elokuussa 2007 hänen pokeriuran turnausansionsa ylittivät 3,0 miljoonaa dollaria.

WSOP-rannekkeet
---------------

| Vuosi | Turnaus | Voittosumma (USD) |
| --- | --- | --- |
| 1993 | $1,500 Limit Ace to Five Draw | 82 800 |
| 1998 | $2,000 Limit Omaha Hi/Lo | 150 960 |
| 2004 | $2,000 Pot Limit Omaha | 187 920 |

Lähteet
-------

1. ↑   : Chau Giang WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 10. elokuuta 2007.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) (luettu 5.3.2007)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) (luettu 5.3.2007)
4. ↑  Poker Royalty: Bio of Poker Player Chau Giang (Arkistoitu – Internet Archive) (luettu 5.3.2007)
5. ↑   (luettu 5.3.2007)
6. ↑   : Chau Giang stats The Hendon Mob. Viitattu 10. elokuuta 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Chau Tu Giang The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
* Chau Giangin WPT-profiili (Arkistoitu – Internet Archive)
* Barry Greensteinin arvio Chau Giangista (Arkistoitu – Internet Archive)
* Chau Giang Myspacessa (englanniksi)
* Chau Giang Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Šota Arveladze** (georg. შოთა არველაძე, s. 22. helmikuuta 1973 Tbilisi Georgian SNT, Neuvostoliitto) on entinen georgialainen jalkapalloilija. Hänen veljensä Artšil Arveladze on myös ammattilaisjalkapalloilija.

Ura
---

Ennen saapumistaan skotlantilaiseen Rangersiin 2001, Arveladze oli pelannut Dynamo Tbilisissä, Trabzonsporissa ja AFC Ajaxissa ollen kussakikin ainakin yhdellä kaudella paras maalintekijä. Kun hän edusti Trabzonsporia kaudella 1995–1996 hän oli Turkin Superliigan paras maalintekijä toisena ulkomaalaispelaajana Tarik Hodžićin jälkeen.

Arveladze siirtyi Rangersiin vuonna 2001 kahden miljoonan punnan siirtosummalla. Vuonna 2005 hän palasi Alankomaihin liittyen AZ Alkmaarin joukkueeseen. 

Hän oli myös vakiopelaaja Georgian maajoukkueessa ja on tähän mennessä eniten maaottelumaaleja tehnyt georgialainen. Hän lopetti aktiiviuransa 22. toukokuuta 2008, kun hän ilmoitti liittyvänsä Alkmaarin valmennusryhmään.

Lähteet
-------

1. ↑  Arveladze bids farewell to the national team of Georgia (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)