recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Oululaisuus: Uskontoon liittyvät artikkelit

Paavi **Gregorius VI** oli paavina 1. toukokuuta 1045 – 20. joulukuuta 1046. Hänen oikea aikaisempi nimensä oli **Johannes Gratianus**. Hän oli maineeltaan oppinut ja oikeamielinen.

Gregorius seurasi paavina Benedictus IX:tä, joka myi paaviuden Gregoriukselle suuresta summasta rahaa. Gregorius myös osti pois kilpailijansa Sylvester III:n ja Johannes XX:n. Keisari Henrik III:n joulukuussa 1046 pitämässä Sutrumin kirkolliskokouksessa Gregoriusta syytettiin kirkollisten virkojen kauppaamisesta, minkä hän suoraan myönsi, joten hänen valintansa tuomittiin epäviralliseksi. Tämä johti hänen arvonsa alentamiseen, minkä jälkeen hän vetäytyi Saksaan, missä hän kuoli seuraavana vuonna 1047. Gregoriuksen seuraaja oli Klemens II.

Lähteet
-------

* Hanska, Jussi: *Kristuksen sijaiset maan päällä? Paaviuden historiaa apostoli Paavalista Johannes Paavali toiseen*. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005. ISBN 951-746-719-2.

### Viitteet

1. ↑  Hanska 2005: 320.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gregorius VI** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Benedictus IX** | **Paavi** | Seuraaja:**Klemens II** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |

 |
| "New York, New York"Frank Sinatra |
| --- |
| Singlen "New York, New York" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Trilogy: Past Present Future* |
|  Äänitetty  | 1978 |
|  Julkaistu | 1979 |
|  Formaatti | 7" vinyyli |
|  Tekijä(t) | Fred Ebb, John Kander |
|  Tuottaja(t) | Sonny Burke |
|  Tyylilaji | jazz |
|  Kesto | 03.26 |
|  Levy-yhtiö | Reprise |
| Muut kannet |
|  Britannian painoksen kansikuva |
| Frank Sinatran muut singlet |
| "Night and Day"1977 | "New York, New York"1980 | "You and Me (We Wanted It All)"1980 |

**New York, New York** on John Kanderin säveltämä ja Fred Ebbin sanoittama musiikkikappale vuoden 1977 elokuvasta *New York, New York*. Kappaleen lauloi elokuvassa Liza Minnelli ja suursuosioon sen nosti Frank Sinatra vuoden 1980 levytyksellään.

Kappale syntyi muiden *New York, New York* -elokuvaan tehtyjen laulujen jälkeen. Kander ja Ebb esittivät säveltämänsä kappaleet ohjaaja Martin Scorseselle ja elokuvan näyttelijöille, Liza Minnellille ja Robert De Nirolle. De Niron mielestä elokuva tarvitsi vahvemman nimikappaleen ja hän pyysi Kanderia ja Ebbiä yrittämään uudelleen, mikä suututti ja loukkasi kokenutta lauluntekijäkaksikkoa. He kuitenkin suostuivat tekemään uuden ehdotuksen nimikappaleeksi. Lopullisesta "New York, New York" -kappaleesta tuli elokuvan menestynein laulu.

Pormestari Edward I. Koch nimesi kappaleen New Yorkin viralliseksi tunnuslauluksi vuonna 1985.

Lähteet
-------

1. 1 2  New York, New York *National Public Radio*.  28. tammikuuta 2002. Viitattu 14.5.2013. (englanniksi)
2. ↑  John Kander *American Theatre Wing*.  Arkistoitu 12.5.2013. Viitattu 4.12.2012. (englanniksi)
3. ↑  Haberman, Clyde: NYC; A City In Search Of an Anthem.  *The New York Times*, 9.6.1998. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 19.6.2013.
**Gregory Rabassa** (9. maaliskuuta 1922 Yonkers, New York – 13. kesäkuuta 2016 Branford, Connecticut) oli yhdysvaltalainen kirjallisuuden kääntäjä, joka käänsi espanjasta ja portugalista  englantiin. Hän opetti Queens Collegessa.

Elämä ja ura
------------

Rabassa syntyi kuubalaiseen emigranttiperheeseen. Hän palveli toisessa maailmansodassa Yhdysvaltojen sotatiedustelun Office of Strategic Servicesin palveluksessa salakirjoittajana. Hän suoritti bachelor-tutkinnon Dartmouth Collegessa ja ilmoittautui jatko-opiskelijasta Columbian yliopistoon, jossa hän lopulta sai tohtorin arvon. Hän opetti Columbian yliopistossa runsaat kymmenen vuotta kunnes vastaanotti viran Queens Collegessa.

Hänen työskentelykieliään olivat pääasiassa espanja ja portugali. Hän käänsi englanniksi merkittävien latinalaisamerikkalaisten kirjailijoiden teoksia, kuten Julio Cortázar, Jorge Amado ja Gabriel García Márquez. Cortázarin neuvosta García Márquez odotti kolme vuotta, että Rabassan aikataulussa olisi tilaa kääntää englanniksi hänen teoksensa *Sadan vuoden yksinäisyys*. Myöhemmin hän totesi, että Rabassan käännös on parempi kuin hänen espanjankielinen alkuperäisteoksensa. Rabassan työtapa oli kääntää suoraan lukematta kirjaa etukäteen.

Rabassalla oli erityisen läheinen ja tuottelias työsuhde Cortázarin kanssa. Heille oli yhteistä intohimo jazziin ja sanaleikkeihin. Cortázarin romaanin *Rayuela* käännöksestä Rabassa sai National Book Awardin kääntäjänpalkinnon. Hän sai 2006 National Medal of Arts -palkinnon.

Hän kirjoitti kokemuksistaan kääntäjänä muistelmat *If This Be Treason: Translation and Its Dyscontents, A Memoir*.

Hän käänsi muun muassa seuraavien kirjailijoiden teoksia: Juan Benet, Jorge Franco, Julio Cortázar, Gabriel García Márquez, Clarice Lispector, Luis Rafael Sánchez, José Lezama Lima, Mario Vargas Llosa, Machado de Assis, António Lobo Antunes, Osman Lins ja Jorge Amado.

Lähteet
-------

1. ↑  Schudel, Matt: Gregory Rabassa, translator of Latin American literary masterworks, dies at 94 *The Washington Post*.  14.6.2016. Viitattu 15.6.2016. (englanniksi)
2. ↑  Amazon.com: If This Be Treason: Translation and Its Dyscontents: Books: Gregory Rabassa

Aiheesta muualla
----------------

* Profile: "A Translator's Long Journey, Page by Page" New York Times
* PEN audio interview with Gregory Rabassa ja Edith Grossman (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Nick Út, käsissään kuuluisan valokuvansa kopio (2016)
**Huỳnh Công "Nick" Út** (29. maaliskuuta 1951 Long An) on vietnamilainen sota- ja celebrity-kuvaaja, jonka tunnetuin työ on Pulitzer- ja World Press Photo -palkittu valokuva Trang Bangin napalm-iskun runtelemasta tytöstä Phan Thị Kim Phúcista 8. kesäkuuta 1972. Uutistoimisto Associated Pressin (AP) julkaisemasta mustavalkoisesta valokuvasta tuli Vietnamin sodan tunnetuin symboli. Sodan viimeisinä päivinä huhtikuussa 1975 Nick Út evakuoitiin ilmateitse Filippiinien kautta pakolaisleirille Camp Pendletoniin Kaliforniaan. Hän työskentelee edelleen AP:n palveluksessa ja asuu Yhdysvalloissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Nimetön: Huynh Cong Ut of Associated Press *www.pulitzer.org*. Viitattu 21.7.2022. (englanniksi)
2. ↑  1973 Nick Ut WY | World Press Photo *www.worldpressphoto.org*. Viitattu 21.7.2022.
3. ↑  Nick Ut - Still a Photographer with the Associated Press (Horst Faas, Marianne Fulton) Viitattu 4.6.2012

Aiheesta muualla
----------------

* Nick Út muistelee päivää, jolloin valokuva otettiin
**I am...** on Ayumi Hamasakin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 1. tammikuuta 2002.

*I am...* nousi Hamasakin edellisten studioalbumien tavoin Oriconin albumilistan ensimmäiselle sijalle ja pysyi listalla kaikkiaan 25 viikkoa.

Albumilta on julkaistu singlet "M", "evolution", "NEVER EVER", "Endless sorrow", "UNITE!", "Dearest" ja "Daybreak".

Kappaleet
---------

Kaikki kappaleet sanoittanut Ayumi Hamasaki.

1. I am... – 5.31
2. opening Run – 0.57
3. Connected – 3.21
4. UNITE! – 5.00
5. evolution – 4.42
6. Naturally – 4.18
7. NEVER EVER – 4.41
8. still alone – 5.57
9. Daybreak – 4.49
10. taskinlude – 1.20
11. M – 4.29
12. A Song is born – 6.17
13. Dearest – 5.33
14. no more words – 5.47
15. Endless sorrow ～gone with the wind ver.～ – 8.17
16. Flower Garden – 2.38  (piiloraita kappaleen 15 lopussa)

Tekijätiedot
------------

Kappaleet 1, 4, 5, 6, 7, 8, 11 ja 15 on säveltänyt CREA. Kappaleen 2 on säveltänyt CMJK. Kappaleen 3 on säveltänyt Ferry Corsten. Kappaleen 9 ovat säveltäneet CREA, D・A・I ja Junichi Matsuda. Kappaleen 10 on säveltänyt tasuku. Kappaleen 12 on säveltänyt Tetsuya Komuro. Kappaleet 13 ja 14 ovat säveltäneet CREA ja D・A・I.

Kappaleen 1 ovat sovittaneet Tadashi Kikuchi ja tasuku. Kappaleet 2, 6, 8 ja 15 on sovittanut CMJK. Kappaleen 3 on sovittanut Ferry Corsten. Kappaleet 4, 5 ja 11 on sovittanut HΛL. Kappaleen 7 on sovittanut CHOKKAKU. Kappaleet 9 ja 10 on sovittanut tasuku. Kappaleen 12 on sovittanut Tetsuya Komuro. Kappaleen 13 on sovittanut Naoto Suzuki. Kappaleen 14 ovat sovittaneet Naoto Suzuki ja tasuku.

Lähteet
-------

1. 1 2  iTunes: Ayumi Hamasaki – I am... (englanniksi)
2. ↑  Albumin tiedot Oriconin sivuilla Oricon. Viitattu 25.2.2007. (japaniksi)
3. ↑  Ayumi Hamasakin virallinen diskografia Avex Network.  Arkistoitu 21.3.2007. Viitattu 23.3.2007. (englanniksi)
Nick Yelloly vuonna 2012.
**Nicholas "Nick" John Yelloly** (s. 3. joulukuuta 1990 Stafford, Englanti, Iso-Britannia) on brittiläinen moottoriurheilija.

Ura
---

Nick Yelloly
Hän aloitti uransa karting-sarjoissa syyskuussa 2005. Vuonna 2008 Yelloly siirtyi Britannian Formula Renault -talvisarjaan ollen 13:s. Seuraavana vuonna hän sijoittui toiseksi talvisarjassa ja 19:nneksi pääsarjassa. Vuonna 2010 Yelloly jatkoi pääsarjassa voittaen kauden päätöskilpailun ja sijoittuen pisteissä seitsemänneksi.

Vuonna 2011 Yelloly kilpaili GP3-sarjassa Atech CRS Racing -tallissa. Hän ajoi kolmanneksi Britannian kilpailussa. Sprinttikilpailussa hän oli kuudes. Hän saavutti seitsemän pistettä. Hän ajoi samana vuonna kuusi kilpailua World Series by Renault -sarjassa saavuttaen yhden kakkossijan ja 36 pistettä. Yelloly sijoittui sarjan 14:ksi, vaikka tuli mukaan sarjaan kesken kauden. Yelloly jatkoi WSRB-sarjassa vuonna 2012. Hän voitti kauden avauskilpailun ja lisäksi vielä yhden kilpailun sijoittuen loppupisteissä viidenneksi. 

Vuonna 2013 Yelloly teki paluun GP3-sarjaan Carlin-tallissa. Hän saavutti neljä palkintosijaa sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Vuonna 2014 Yelloly jatkoi GP3:ssa siirtyen Status Grand Prix -talliin. Hän voitti kauden päätöskilpailun sijoittuen sarjan loppupisteissä kuudenneksi. Vuonna 2015 Yelloly kilpaili GP2-sarjassa Hilmer Motorsport -tallissa saavuttaen 19 pistettä.

GP3-tulokset
------------

**Lihavointi** tarkoittaa paalupaikkaa, *kursivointi* kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.


| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 | Atech CRS GP | TURFEA13 | TURSPR11 | ESPFEA25 | ESPSPR18 | EURFEA9 | EURSPR12 | GBRFEA3 | GBRSPR6 | GERFEA16 | GERSPR9 | HUNFEA21 | HUNSPRKesk. | BELFEAKesk. | BELSPR13 | ITAFEAKesk. | ITASPRKesk. |  |  | 7 | 21. |
| 2013 | Carlin | ESPFEA4 | ESPSPRKesk. | VALFEA12 | VALSPR9 | GBRFEA6 | GBRSPR2 | GERFEA5 | GERSPR3 | HUNFEA15 | HUNSPR13 | BELFEA6 | BELSPR4 | ITAFEA2 | ITASPRKesk. | ABUFEA3 | *ABUSPR*6 |  |  | 107 | 7. |
| 2014 | Status Grand Prix | ESPFEA9 | ESPSPR7 | AUTFEA7 | AUTSPR5 | GBRFEA5 | GBRSPR2 | GERFEA4 | GERSPR5 | HUNFEA2 | HUNSPR11 | BELFEA3 | BELSPR5 | ITAFEA10 | ITASPR5 | RUSFEA9 | RUSSPR6 | ABUFEA8 | ABUSPR1 | 127 | 6. |

GP2-tulokset
------------

| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Hilmer Motorsport | BHRFEA  | BHRSPR  | ESPFEAKesk. | ESPSPR14 | *MONFEA*10 | MONSPR9 | AUTFEA8 | AUTSPRKesk. | GBRFEA7 | GBRSPR5 | HUNFEAKesk. | HUNSPR17 | BELFEAKesk. | BELSPR17 | ITAFEA  | ITASPR  | RUSFEA  | RUSSPR  | BHRFEA  | BHRSPR  | ABUFEA  | ABUSPR  | 19 | 19. |

Lähteet
-------

1. ↑
**Chemnitzer FC** on saksalainen jalkapalloseura Chemnitzistä.

Historia
--------

Chemnitzer FC:n edeltäjänä pidetään vuonna 1945 perustettua *SG Chemnitz Nordia*. Tällä nimellä seura pelasi kolme kautta, jonka jälkeen nimeksi vaihdettiin *BSG Fewa Chemnitz*. Seura pelasi kyseisellä nimellä kaksi kautta, jonka jälkeen uudeksi nimeksi otettiin *BSG Chemie Chemnitz*. Vuonna 1951 kaupungin nimeksi vaihdettiin Karl-Marx-Stadt, jonka takia seuran nimeä vaihdettiin uudelleen. Vuonna 1966 otettiin käyttöön tunnetuin nimi *FC Karl-Marx-Stadt*, jolla seura saavutti myös eniten menestystä. Kaudella 1966–1967 seura voitti ensimmäisen ja samalla ainoan Itä-Saksan mestaruutensa.

Chemnitzer FC kaudella 1990–1991.
Kaudeksi 1970–1971 Karl-Marx-Stadt putosi DDR-Ligaan, mutta nousi heti yhden kauden jälkeen. 1980–luvun lopulla joukkue sijoittui kerran sarjan toiseksi ja kolmanneksi, jotka jäivät sen historian parhaimmiksi sarjasijoituksiksi DDR-Oberligassa. Kesällä 1990 seuran nimeksi vaihdettiin nykyinen *Chemnitzer FC*. Kauden 1990–1991 päätteeksi seura sijoittui pääsarjan viidenneksi ja pääsi suoraan 2. Bundesliigaan. Chemnitzer FC onnistui säilyttämään sarjapaikkansa viiden kauden ajan sijoittuen parhaimmillaan neljänneksi. Kausiksi 1999–2001 seura nousi takaisin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle, mutta putosi sen jälkeen Regionalligaan. Chemnitzer FC nousi kauden 2010–2011 päätteeksi 3. Ligaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Entwicklung des Chemnitzer Fußballclubs Chemnitzer FC.  Arkistoitu 31.5.2009. Viitattu 21.3.2010. (saksaksi)
2. 1 2  Chemnitzer FC Arbeits Soccer. Viitattu 21.3.2010. (englanniksi)
3. ↑  East Germany (Germany - RL Nordost) 1990/91 rsssf. Viitattu 21.3.2010. (englanniksi)
4. ↑  3. Liga - Chemnitz macht Aufstieg perfekt  21.5.2011. Eurosport. Viitattu 21.5.2011. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Chemnitzer FC**.
* Virallinen kotisivu (saksaksi)
Jormma Hynnisen albumi *Jean Sibelius: Orchestral Songs*.
**Jean Sibelius: Orchestral Songs** on kansainväisesti tunnetun suomalaisen baritonin Jorma Hynnisen albumi, jolla hän esittää Jean Sibeliuksen orkesterille säveltämiä lauluteoksia. Säestyksestä ja musiikista vastaa levyllä Tampereen filharmoninen orkesteri, jonka johtajana toimii Leif Segerstam.

Tekniset tiedot
---------------

Albumi on alun perin äänitetty huhtikuussa vuonna 1994 mutta uudelleen muokattu maaliskuussa 2007. Se on valmistettu CD-muotoon, ja valmistajana on ollut Ondine. (ODE 823-2) ja EAN/UPCkoodi on 076119082324.

Albumin mukana seuraa englannin-, saksan- ja ranskankielinen musiikkia esittelevä vihkonen, jossa ovat laulujen sanoitukset sekä alkuperäisillä kielillä että englanniksi.

Albumin teokset
---------------

1. Svarta rosor, Op. 36/1, 1:49
2. Säv, säv, susa, Op. 36/4, 2:32
3. Demanten på marssön, Op. 36/6, 2:21
4. På verandan vid havet, Op. 38/2, 3:28
5. Under strandens granar, Op. 13/1, 4:45
6. Våren flyktar hastigt, Op. 13/4, 1:40
7. Kom nu hit, död, Op. 60/1, 2:35
8. Var det ett dröm, Op. 37/4, 2:04
9. Flickan kom ifrån sin älsklings möte, Op. 37/5, 2:57
10. Im Feld ein Mädchen singt, Op. 50/3, 2:51
11. Die stille Stadt, Op. 50/5, 2:52
12. Aus banger Brust, Op. 50/4, 2:21
13. Koskenlaskijan morsiamet, Op. 33, 9:06
14. Lastu lainehilla, Op. 17/7, 1:!3
15. Illalle, Op. 17/6, 1:"7
16. Souda, souda, sinisorsa, 1:15
17. Kaiutar, Op. 72/4, 2:58
18. Laulu ristilukista, Op. 27/4, 4:09

Lähteet
-------

* Ondine-levy-yhtiön sivut
DragonForce esiintymässä vuoden 2007 Finnish Metal Expossa.
**David "Dave" "Compact Dynamo" Mackintosh** (s. 15. joulukuuta 1977, Glasgow, Skotlanti) oli englantilaisen extreme power-metal yhtyeen DragonForcen rumpali. Mackintosh oli bändin jäsen vuodesta 2004 vuoteen 2014. Hän toimi rumpujen soiton ohella taustalaulajana. Mackintosh tuli tunnetuksi nopeista kompeistaan sekä introistaan.

Alkuajat
--------

Dave aloitti rumpujen soiton 8-vuotiaana, ja kiinnostui kahdella pedaalilla soittamisesta 12-vuotiaana, ja sitä kautta metallimusiikista. Dave sai suurta esiintymis- ja soittokokemusta nuoruuden esiintymisissään ja nauhoittamisissaan. *DragonForce.com* sivuston mukaan Dave:n "metallinnälkä" kasvoi yhä suuremmaksi, ja kahden täyspitkän albumin jälkeen black metal bändi Bal-Sagothin kanssa Dave pystyy selviytymään DragonForcen vimman sekä äärimmäisen nopeuden kanssa.

Vaikuttajat
-----------

Dave Mackintosh on kertonut suurimmiksi vaikuttajikseen Neil Peartin, Mike Portnoyn, Tommy Aldridgen, Charlie Benanten, Ingo Schwichtenbergin, Nicko McBrainin, Johnny Mauldlingin sekä Vinnie Paulin.

Lähteet
-------

1. ↑  DRAGONFORCE Parts Ways With Drummer DAVE MACKINTOSH, Announces Replacement *BlabberMouth*.  3.6.2014. Viitattu 17.7.2017. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee vuoden 1975 televisiosarjaa. Muita merkityksiä täsmennyssivulla.*
***Näkymätön mies*** (*The Invisible Man*) oli yhdysvaltalainen televisiosarja, jota esitettiin NBC-kanavalla vuosina 1975–1976. Nimestään huolimatta sarja ei perustu H. G. Wellsin romaaniin *Näkymätön mies*. Sarjan aloitusjakso oli elokuvamittainen pilotti, yhteensä sarjaa kuvattiin pilotin jälkeen 12 jaksoa. 

Sarjan päähenkilö on tiedemies Daniel Westin, jota esittää skottinäyttelijä David McCallum. Westin työskentelee Klae-nimisessä yrityksessä, jossa tehtyjen kokeiden sivuvaikutuksena esineitä onnistutaan muuttamaan näkymättömiksi. Westin muuttaa itsensä näkymättömäksi, mutta toisin kuin eläinkokeissa, hän ei palaakaan näkyväksi. Hänen ystävänsä, plastiikkakirurgi Nick Maggio valmistaa Westinille erityisen maskin materiaalista nimeltään Dermaplex, jolla on samat ominaisuudet kuin iholla. Dermaplexin sivuvaikutuksena hänen täytyy kuitenkin riisua maski ajoittain.

Aiheesta muualla
----------------

* *Näkymätön mies (pilotti)* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Näkymätön mies (televisiosarja)* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jean Philippe Eurovision laulukilpailussa 1962
**Jean Philippe Gargantiel** (27. marraskuuta 1930 – 9. tammikuuta 2022) oli ranskalainen laulaja. Hän edusti Ranskaa vuoden 1959 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Oui, oui, oui, oui" ja sijoittui kilpailussa kolmanneksi. Philippe esiintyi laulajana vuoden 1960 elokuvassa *Jazz Boat*. Philippe palasi Eurovision laulukilpailuun Sveitsin edustajana vuonna 1962 kappaleella "Le retour*"* ja sijoittui jaetulle kymmenennelle sijalle. Philippe oli ensimmäinen artisti, joka oli edustanut Eurovision laulukilpailussa kahta eri maata.

Lähteet
-------

1. ↑  Gargantiel, Jean-Phillipe *cimetieresduquebec.ca*. Viitattu 18.5.2023.
2. ↑  Jean Philippe *eurovision.tv*. Viitattu 17.3.2022.
3. ↑  Jazz Boat (1969) *imdb.com*. Viitattu 17.3.2022.
4. ↑  Jean Philippe *eurovision.tv*. Viitattu 17.3.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Ducati Desmosedici GP10** on nelitahtinen ja 800-kuutioinen ratamoottoripyörä, jolla Ducati saavutti kolmannen sijan valmistajien mestaruudessa MotoGP luokassa kaudella 2010. Kuljettajista australialainen Casey Stoner sijoittui neljänneksi. Toisena kuljettajana ajanut yhdysvaltalainen Nicky Hayden sijoittui seitsemänneksi. GP10:llä voitettiin kauden 18:sta kilpailusta kolme, joista kaikki tuli Stonerin ajamana.

Tausta
------

GP10 mallia rakennettiin Borgo Panigalessa 7.-11. joulukuuta 2009, jonka jälkeen 14. joulukuuta sitä testattiin tehtaalla. Ducati esitteli uuden mallinsa 15. tammikuuta 2010 tulevalle 2010 MotoGP kaudelle. Ensimmäiset testit pyörällä ajettiin Sepangissa, Malesiassa 3. helmikuuta 2010. GP10 oli pitkälti samanlainen, kuin GP9 malli. Se ei varsinaisesti kokenut suuria muutoksia edellisiin Ducatin 800-kuutioisten malleihin. Moottorina toimi edelleen nelisylinterinen, nestejäähdytteinen 90-asteen V4 nelitahtimoottori, jonka hevosvoimaksi on arvioitu yli 200. Ducati otti kuitenkin käyttöön "big-bang" moottorimallin, joka auttoi kiihdyttämään aikaisemmin mutkan keskivaiheessa. Uuden moottorisääntöjen myötä talleilla oli käytössä kauden aikana kuusi moottoria, jonka myötä moottorin kestävyyttä ja ajettavuutta pyrittiin parantamaan. Ducati jatkoi hiilikuiturungolla, jonka se otti käyttöön GP9 mallissa. GP10 pyörään tehtiin pieniä aerodynaamisia muutoksia ja rungon peräosasta tehtiin jäykempi. Pakoputken sijoittaminen takaosaan oli myös uudistettu muotoilun suhteen. Lisäksi pyörän pitoa oli yritetty parantaa kovissa kiihdytyksissä.

Ducatin tehdastallin lisäksi Pramac Racing ja Aspar Racing käyttivät samaa pyörää. Pramacilla kuljettajina olivat Mika Kallio ja Aleix Espargaró. Carlos Checa korvasi Kallion kauden kahdessa viimeisessä kilpailussa. Asparilla ajanut Hector Barbera ajoi myös kauden 2010 huippunopeuden Ducatilla Mugellon lämmittelyajoissa 345 kilometriä tunnissa.

MotoGP-tulokset
---------------

(**lihavointi** tarkoittaa paalupaikkaa ja *kursivointi* kilpailun nopeinta kierrosta.)

| Vuosi | Talli | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | Ducati Team |  | QAT | ESP | FRA | ITA | GBR | NED | CAT | GER | USA | CZE | IND | SMR | ARA | JPN | MAL | AUS | POR | VAL | 286 | 3. |
| Australia Casey Stoner | ***Kesk.*** | 5 | Kesk. | 4 | 5 | 3 | 3 | 3 | *2* | 3 | Kesk. | 5 | **1** | 1 | Kesk. | ***1*** | Kesk. | **2** |
| Yhdysvallat Nicky Hayden | 4 | 4 | 4 | Kesk. | 4 | 7 | 8 | 7 | 5 | 6 | 6 | Kesk. | 3 | 12 | 6 | 4 | 5 | Kesk. |
|

Lähteet
-------

1. ↑  Ducati Desmosedici GP10 *topspeed.com* 6.3.2013 Viitattu 11.7.2017 (englanniksi)
2. 1 2  Ducati unveils Desmosedici GP10 MotoGP bike in Italy *autoblog.com* 15.1.2010 Viitattu 11.7.2017 (englanniksi)
3. ↑  Ducati test carbon chassis at Barcelona *autosport.com* 9.6.2008 Viitattu 11.7.2017 (englanniksi)
4. ↑  MotoGP At The Top Speed Of 214.8 MPH *ultimatemotorcycling.com* Viitattu 11.7.2017 (englanniksi)
**Matej Falat** (s. 8. helmikuuta 1993 Bojnice) on slovakialainen alppihiihtäjä.

Falat kuului Slovakian joukkueeseen, joka saavutti joukkuekilpailun MM-hopeaa Sankt Moritzissa 2017. Henkilökohtaisissa lajeissa hän on sijoittunut arvokilpailuissa parhaimmillaan 24:nneksi alppiyhdistetyssä Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011. Olympialaisissa hän on ollut parhaimmillaan 42:s supersuurpujottelussa Sotšissa 2014.

Falat saavutti universiadeissa hopeaa pujottelussa ja pronssia alppiyhdistetyssä Sierra Nevadassa 2015 sekä pronssia yhdistetyssä Almatyssa 2017. Nuorten MM-kilpailuissa hän on ollut parhaimmillaan 16:s alppiyhdistetyssä 2010.

Falat kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Banskossa helmikuussa 2011. Hän ei ole toistaiseksi saavuttanut maailmancupin pisteitä. Nor-Am Cupin kilpailussa hän on sijoittunut parhaimmillaan kuudenneksi Panoraman pujottelussa joulukuussa 2012 ja Euroopan Cupissa yhdeksänneksi Kronplatzin kaupunkikilpailussa joulukuussa 2015.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Matej Falat Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  ALPINE TEAM EVENT *fis.ski.com*. Viitattu 17.11.2017. (englanniksi)
**Ferguson Cheruiyot Rotich** (s. 30. marraskuuta 1989) on kenialainen yleisurheilija, joka kilpailee pääasiassa 800 metrin juoksussa.

Rotich sai vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hopeaa 800 metrillä ajalla 1.45,23. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti 800 metrillä MM-pronssimitalin ajalla 1.43,82. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 Rotich sijoittui neljänneksi ja Rion kesäolympialaisissa 2016 viidenneksi. IAAF World Relays -kilpailuissa hän on saavuttanut 4 × 800 metrin viestissä kultaa 2014 ja hopeaa 2017 sekä hopeaa DMR-viestissä 2015 ja 4 × 400 metrin sekaviestissä 2021. Hän on voittanut urallaan seitsemän Timanttiliigan osakilpailua. Rotichin ennätys 800 metrillä on 1.42,54. Ennätyksensä hän on juossut Monacossa 12. heinäkuuta 2019. 1 500 metriä hän on juossut parhaimmillaan aikaan 3.33,21 Berliinissä 2018.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ferguson Rotich Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2  Ferguson Rotich Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Match show** on leikkimielinen koiranäyttely, johon tavallisista näyttelyistä poiketen voivat osallistua kaikenikäiset ja -rotuiset eläimet, myös sekarotuiset.

Match show’ssa koirat jaetaan kilpaluokkiin iän, koon, näyttelykokemuksen tai esittäjän iän perusteella. Näyttelyssä on useimmiten luokat niin isoille koirille (yli 40 cm), pienille koirille (alle 40 cm) sekä pienille pennuille (alle 40 cm) ja isoille pennuille (yli 40 cm). Usein järjestetään myös veteraaniluokka, Junior Handler -kilpailu ja lapsi ja lelukoira -kilpailu. 

Tuomari arvostelee koirat kehässä pareittain. Parempi koira saa punaisen nauhan ja toiseksi tullut sinisen. Kun koirat on jaettu punaisen ja sinisen nauhan saaneisiin, ne arvostellaan yhdessä, ensin siniset ja sitten punaiset. Sekä sinisen että punaisen nauhan saaneista tuomari sijoittaa n. 4-5 mielestään parasta koiraa, jotka palkitaan. 

Match show’ssa koiria ei arvostella rotumääritelmien mukaan, sillä se on sekarotuisten kohdalla mahdotonta. Arvostelut perustuvat yleensä eläimen kuntoon ja käyttäytymiseen sekä esittäjän ja eläimen väliseen yhteistyöhön. Arvostelut ovat usein tuomarin oman mieltymyksen mukaisia. Virallisia arvostelusääntöjä ei ole, joten arvosteluperusteet saattavat vaihdella paljonkin.

Match show't antavat hyvän mahdollisuuden harjoittaa omistajan ja koiran välistä yhteistyötä ja ovat hyvä paikka myös koiranpennun sosiaalistamiseksi. 

Ilmoittautuminen tapahtuu yleensä etukäteen tai paikan päällä.

Koirat
------

Suomessa ei ole 1.1.2001 jälkeen saanut osallistua typistetyllä koirilla match show’hun kuten muihinkaan koirakilpailuihin. Koirien on myös oltava rokotettuja. Rokotusten on oltava kunnossa viimeistään kolme viikkoa ennen tapahtumaan osallistumista, ja jos jokin rokotus puuttuu, koira ei pääse osallistumaan, joten rokotustodistus on otettava mukaan.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Match show -opas
**Irjanteen museot** on Eurajoen Irjanteella toimiva museokokonaisuus, johon kuuluu viisi eri museota. Ne sijaitsevat Irjanteen kirkonmäellä, jossa on myös vuonna 1731 rakennettu Irjanteen kirkko kellotapuleineen, kirkkotarhoineen ja muistomerkkeineen. Alueeseen liittyvät myös Kylä-Laurilan ja Kohnan tilojen rakennukset. Lisäksi kirkon takana virtaavan Eurajoen toisella puolella on entisen Faltun sahan historiallinen saha-ja myllyrakennus.

Museot
------

### Kotiseutumuseo

Kotiseutumuseon sisäänkäynti.
Vuonna 1963 perustettu Eurajoen kotiseutumuseo toimii kirkon edustalla sijaitsevassa entisessä pitäjänmakasiinissa, joka on rakennettu vuonna 1833. Sen kokoelmissa on noin 2 000 esinettä.

### Maatalousmuseo

Eurajoen maatalousmuseo avattiin vuonna 1984 ja rakennusta laajennettiin 1989. Sen katolla olevassa tornissa on Lavilan tilan entinen vellikello. Museon kokoelmissa on yli 2 500 esinettä, jotka ajoittuvat 1800-luvulta aina 1950-luvu7lle saakka. Pienemmän esineistön ohella näyttelillä on muun muassa höyrykone, traktoreita, tappureita, hevoskierto, tuulimoottori ja yhdistelmäkylvökone. Lisäksi rakennuksessa on huone, johon on sijoitettu Munakarissa sijainneen kalastajatilan esineistöä.

### Palokalustomuseo

Palokalustomuseo toimii kirkonmäellä sijaitsevassa vuonna 1908 rakennetussa ruiskuhuoneessa. Vuonna 1985 avatussa museossa on Eurajoen ja Kuivalahden VPK:oiden vanhaa palokalustoa.

### Asemuseo

Vuonna 1992 avattu asemuseo sijaitsee maatalousmuseon yhteyteen rakennetuissa kellaritiloissan. Sen kokoelmissa on noin 150 ampuma-asetta.

### Koulumusoe

Irjanteen koulumuseo sijaiseen vuosina 1934-1973 toimineessa Irjanteen kansakoulussa. Vuonna 1998 perustettu koulumuseo siirtyi nykyisiin tiloihinsa vuonna 2020. Koulumuseon kokoelma sisältää noin 600 esinettä. Museoon on kalustettu koululuokka, jonka toisessa päässä on kiertokouluihin liittyvää esineistöä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Museot Eurajoen kotiseutuyhdistys. Viitattu 19.3.2023.
2. ↑  Museokohteet Eurajoen kunta. Viitattu 19.3.2023.
3. ↑  Eurajoen maatalousmuseo Museoraitti. Viitattu 19.3.2023.
Animoitu heiluri, jossa näkyvät nopeus- ja kiihtyvyysvektorit (**v** ja **a**)
**Heiluri** on laite, joka koostuu niveleen kiinnitetystä jäykästä varresta (tai langasta) sekä sen päässä olevasta massasta (kuula tms.). Kun heiluri poikkeutetaan tasapainoasemastaan ja vapautetaan, syntyy heiluriliike, jossa massa liikkuu painovoiman ja mekaniikan peruslakien vaikutuksesta edestakaisin alimman pisteensä ohitse.

Heilurin keksi alun perin Ibn Yunus 1000-luvulla. Hän tutki ja dokumentoi sen oskilloivaa (edestakaista) liikettä. Galileo Galilei havaitsi 1600-luvulla kokeiden perusteella, että heilurin heilahdusaika ei riipu heilahduksen laajuudesta. Vaikka Galilei uskoi tämän verrannollisuuden olevan eksakti, se on vain pienille amplitudeille pätevä approksimaatio. Siihen kuitenkin perustuu heilurin käyttö kellojen käyntinopeuden vakioimiseen.

Heilahdusajan laskeminen
------------------------

Ainoastaan pienillä heilahduskulmilla (alle 15°, jota suuremmilla kulmilla laskujen tarkkuus heikkenee huomattavasti) heilurin liike voidaan approksimoida harmoniseksi liikkeeksi. Tällöin heilahdusaika riippuu merkittävästi ainoastaan heilurin pituudesta ja painovoiman suuruudesta. Heilurin massa ja heilahduksen laajuuden eli amplitudin vaihtelut eivät vaikuta heilahdusaikaan.

Heilahdusaika eli heilahdusliikkeen jaksonaika on aika, jona heiluri tekee edestakaisen heilahduksen (vasemmalta oikealle ja takaisin). Kaava heilahdusajan *T* laskemiseksi on:

{\displaystyle T=2\pi {\sqrt {\frac {\ell }{g}}}\,}
missä \ell  on heilurin pituus ja g putoamiskiihtyvyys. (Sijoittamalla kaavaan arvot *T* = 1 s ja *g* = 9,81 m/s² saadaan heilurin pituudeksi noin 25 cm.)

Tämä kaava pätee ideaaliselle heilurille, joka oletetaan kitkattomaksi. Todellisen fysikaalisen heilurin heilahdusaikaa laskiessa pitää ottaa huomioon nivelen kitka ja heilurin ilmanvastus, jotka vaimentavat heilahdusta.

Katso myös
----------

* Ballistinen heiluri
* Foucault'n heiluri
* Harmoninen värähtelijä
* Heilurikello
* Kiertoheiluri
* Oskillaattori

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Heiluri**.
* Teoriaa heilurista (englanniksi)
**Irja Karin Nissinen** (20. marraskuuta 1904 Hämekoski – 24. maaliskuuta 1978) oli suomalainen näyttelijä ja laulaja.

Ura
---

Nissisen vanhemmat olivat Iivari Nissinen ja Henriikka Puustinen. Hän aloitti näyttelijän uransa Kotkan työväenteatterissa 1924. Sen jälkeen hän palveli Vaasan Työväen Teatterissa ja Lahden Teatterissa.

Nissinen näytteli etenkin laulurooleja ja tyttöosia. Hänen tehtäviään olivat muun muassa Rosalia (*Elokuun yön unelma*), Vanda (*Puolalaista verta*), Stasi (*Mustalaisruhtinatar*) ja Else (*Jalkapallokuningas*).

Nissinen avioitui näyttelijä Reino Valkaman kanssa 1930. Pariskunnan tytär Ritva Valkama oli niin ikään näyttelijä.

Lähteet
-------

* *Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin*. Viipuri: Kustannusliike Opas, 1930.
* Veistäjä, Verneri: *Teatterin maailma - Maamme teatterit ja niiden taiteilijat*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton julkaisuja n:o 5, 1950.

### Viitteet

1. 1 2 3  Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, s. 212
2. ↑  Teatterin maailma, s. 240
3. ↑  Valkama, Ritva (1932–2020) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 16.5.2020.
**Lennart Lauramaa**, nimi alun perin *Vieno Laurén*, sitten *Lennart Laurén* (15. kesäkuuta 1913 Maaria – 8. heinäkuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja järjestäjä.

Kauppiasperheeseen syntynyt Lauramaa opiskeli tanssia Thelma Tuuloksen ja näyttelemistä Ester Lindgrenin johdolla. Hän oli näyttelijänä Suomen Työväen Teatterissa 1946–1949 ja Vallilan kesäteatterissa 1950–1957 sekä johtajana Tapanilan Työväen Näyttämöllä 1952–1954 ja näyttelijänä Operettiteatterissa 1960–1962. Hänellä oli myös noin puolensataa elokuvaroolia ja hän oli järjestäjänä kymmenessä elokuvassa. Lauramaa siirtyi järjestäjäksi Mainos-TV:hen 1963 ja hän esiintyi näyttelijänä tv-elokuvissa ja tv-sarjoissa. Lauramaa kuoli 1974 Helsingissä 61-vuotiaana.

Lauramaalla oli yksi päärooleista Mauri Sariolan romaaniin perustuneessa Susikoski-elokuvassa Kolmas laukaus (1959) jossa hän esitti asioitsija Anttilaa. Ensimmäinen elokuvarooli hänellä oli maisterina elokuvassa Minä elän (1946). Hän esiintyi elokuvatuottajana Jörn Donnerin elokuvassa Naisenkuvia (1970).

Elokuvarooleja
--------------

* Minä elän (1946), maisteri
* Professori Masa (1949), satamatyöläinen
* Varsovan laulu (1953), poliisi
* Se alkoi sateessa (1953), poliisi
* Niskavuoren Aarne (1954), autonkuljettaja
* Leena (1954), tavaratalon salapoliisi
* Olemme kaikki syyllisiä (1954), asianajaja
* Jokin ihmisessä (1956), sotilaskarkuri
* Muuan sulhasmies (1956), poliisi
* Ratkaisun päivät (1956), sotamies
* Sven Tuuva (1958), jääkäri
* Ei ruumiita makuuhuoneeseen (1959), konna
* Kolmas laukaus (1959), asioitsija Anttila
* Vatsa sisään, rinta ulos! (1959), ylikersantti
* Naisenkuvia (1970), elokuvatuottaja

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kalevi Koukkusen elämäkerta Lennart Lauramaasta EloNetissä


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
**Mate Parlov** (16. marraskuuta 1948 Split, Jugoslavia – 29. heinäkuuta 2008 Pula, Kroatia) oli jugoslavialainen nyrkkeilijä. Amatöörinä hän oli sekä olympiavoittaja että maailmanmestari. Ammattilaisena hän voitti raskaassa keskisarjassa Euroopan-mestaruuden sekä WBC-liiton maailmanmestaruuden. Hänet pidetään yleisesti Kroatian, ja Jugoslavian, kaikkien aikojen parhaana nyrkkeilijänä.

Amatööriura
-----------

Mate Parlov kävi amatööriurallaan 310 ottelua, ja hävisi niistä vain kolme. Hän voitti Jugoslavian mestaruuden kahdeksan kertaa (1967-1974) raskaassa keskisarjassa. Viisi kertaa (1970–1974) hän voitti Balkanmaiden mestaruuden.

Vuoden 1968 olympialaisissa Méxicossa Parlovin tie keskisarjassa katkesi puolivälierässä, tulevaa mestaria Chris Finnegania vastaan. Vuonna 1971 hän voitti Euroopan mestaruuden raskaassa keskisarjassa. Vuoden 1972 olympialaisissa Münchenissä Parlov voitti kultaa ja vuonna 1973 hän saavutti uransa toisen EM-kullan, tällä kertaa raskaassa keskisarjassa. Seuraavana vuonna Parlov voitti MM-kultaa Havannassa.

Ammattilaisura
--------------

Amatöörinyrkkeilyn tuoreena maailmanmestarina Parlov siirtyi ammattilaiseksi vuonna 1974. Hän voitti raskaan keskisarjan Euroopan mestaruuden 10. heinäkuuta 1976, teknisellä tyrmäyksellä Domenico Adinolfia vastaan. Hän puolusti mestaruutensa menestyksekkäästi kolme kertaa, jonka jälkeen hän 7. tammikuuta 1978 pääsi ottelemaan WBC-liiton maailmanmestaruudesta Miguel Angel Cuelloa vastaan. Parlov voitti ottelun tyrmäyksellä yhdeksännessä erässä. Hän puolusti mestaruutensa yhden kerran, mutta hävisi 2. joulukuuta samana vuonna mestaruuden Marvin Johnsonille teknisellä tyrmäyksellä.

8. joulukuuta 1979 Parlov otteli alemman raskaansarjan WBC-liiton MM-vyöstä Marvin Camelia vastaan. Ottelu päättyi tasapistein, mutta uusintaottelussa 31. maaliskuuta 1980 Camel voitti yksimielisellä tuomaripäätöksellä ja piti siten mestaruutensa. Ottelu jäi Parlovin viimeiseksi. Hän voitti ammattiuransa 29 ottelusta 24 (kolme tyrmäyksellä) ja hävisi kolme (kaksi päättyi ratkaisemattomina).

Nyrkkeilyuran jälkeen
---------------------

Oman aktiiviuransa jälkeen Mate Parlov toimi Juvoslavian nyrkkeilyvalmentajana vuoden 1984 olympialaisissa. Kisoissa maan nyrkkeilijät saavuttivat kaikkien aikojen parhaat tuloksensa, yksi kultamitali, yksi hopeamitali ja kahden pronssimitalit.

Uransa jälkeen Parlov vetäytyi julkisuudesta ja muutti Fažanaan, Pulan kaupungin läheisyyteen. Pulassa hän piti omaa kahvilaa. Maaliskuussa 2008 hänellä diagnosoitiin keuhkosyöpää ja viisi kuukautta myöhemmin, 29. heinäkuuta, hän kuoli matkalla sairaalaan Pulassa.

Aiheesta muualla
----------------

* Mate Parlovin ammattilaisottelutilastot BoxRec-tietokannassa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Heiligerlee-luokka** oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston kolmen vuonna 1868 vesillelasketun monitorin muodostama alusluokka.

Suunnittelu
-----------

Alusten pituus oli 57 metriä ja niiden leveys oli 13,46 ja syväys 3,05 metriä paitsi *Tijgerillä* 2,79 metriä. Lairdin valmistamien alusten uppouma oli 1 520 tonnia ja Napierin 1 427 tonnia. Niiden miehistöksi tarvittiin 117 miestä.

Propulsiojärjestelmä oli suunniteltu tuottamaan 630-680 ihp:tä, mikä mahdollistaisi 8,25-9 solmun maksiminopeuden. Lairdin valmistamien alusten varastoihin sopi 131 tonnia hiiltä ja Napierin 80 tonnia. Suojana oli kyljissä 5,5 tuuman valurautapanssari ja torneissa 11-8 tuuman panssarointi.

Alusten aseistuksena oli aluksi kaksi Armstrongin valmistamaa yhdeksän tuuman rihlattua tykkiä. Lopulta aseistus oli yksi yksitoista tuumainen 22 pituuskaliiperin, kaksi yhden naulan ja kaksi yhden naulan revolveritykkiä.

Alukset
-------

**Heiligerlee-luokan monitorit**| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Hr. Ms. Heiligerlee* | Laird, Son and Company |  | 1868 |  | alusluettelosta 1906 |
| *Hr. Ms. Krokodil* | Laird, Son and Company |  | 1868 |  | romutettu 1906 |
| *Hr. Ms. Tijger* | Robert Napier and Sons, Glasgow |  | 1868 |  |  |
|

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Heiligerlee-luokka**.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Gardiner, Robert s. 373
2. 1 2  Gardiner, Robert 1906-1921 s. 365
**Irja Niemelä** (o.s. **Petäjä**, 27. kesäkuuta 1927 Tampere – 12. joulukuuta 2017 Espoo) oli suomalaisen naissuunnistuksen pioneereja. Hän oli itse huippusuunnistaja ja suunnistuskouluttaja. Hän oli 1950-luvun menestynein naissuunnistaja Suomessa ja hän voitti seitsemän Suomen mestaruutta yleisessä sarjassa. Lisäksi hän voitti Venlojen viestin edeltäjä Venlojen juoksun neljästi vuosina 1951, 1952, 1955 ja 1965. Hän sijoittui urheilutoimittajien vuoden naisurheilija -valinnassa
viidenneksi 1951. Hänen kasvattajaseuransa oli tamperelainen Epilän Esa.

Niemelä opetti suunnistamista opinahjossaan Helsingin yliopiston voimistelulaitoksella, partiolaisille, voimistelunopettajien kesäpäivillä ja suunnistusliiton leireillä ja kursseilla. Hän oli myös perustamassa suunnistusliiton naisvaliokuntaa vuonna 1949 toimien sen puheenjohtajana ja toimi naisten suunnistusvalmentajana. Siviiliammatiltaan hän oli voimistelunopettaja.

Lähteet
-------

1. ↑  Urheilutiedon SM-kilpailu 2023 § kysymykset Suomen Urheilutietäjät ry. Viitattu 27.4.2023.
2. ↑  Urheilutiedon SM-kilpailu 2023 § vastaukset Suomen Urheilutietäjät ry. Viitattu 27.4.2023.
3. ↑  Irja Niemelän muistokirjoitus HS Muistot -palvelussa *HS Muistot*.  19.1.2018. Viitattu 20.1.2018.
4. ↑  Irja Niemelä nukkui pois *suunnistusliitto.fi*.  15.12.2017. Viitattu 20.1.2018.
Operation Blowdown - Australian armeija kokeili suuren räjähteen vaikutusta taistelussa.
**Operation Blowdown** oli Australian armeijan 18. kesäkuuta 1963 tekemä suuri koeräjäytys Cape Yorkin niemimaalla Australian pohjoisosassassa, nykyisen Iron Rangen kansallispuiston alueella.

Räjäytys tehtiin tavanomaisella räjähteellä. Myös Ison-Britannian ja Yhdysvaltain sotilaita oli mukana. Räjäytyksen valmisteluvaiheessa viidakkoon raivattiin käytäviä ja tuotiin sotilaskalustoa. Armeijan 24. rakennuseskadroona rakensi tornin, johon asennettiin 45 tonnin TNT-räjähdyspanos 41 metrin korkeuteen maan pinnasta. Alue tyhjennettiin ihmisistä ja räjähdyspanos laukaistiin kauko-ohjauksella kello 8:30. 

Räjähdyksen jälkeen joukot siirtyivät räjähteen tuhoalueelle. Armeija tutki näin joukkojen kykyä edetä paineaallon tuhoamassa metsässä. Tuhoalueella oli muun muassa metrin paksuinen lehtikerrostuma. Ajoneuvot juuttuivat siihen kiinni. Virallisesti ei koskaan kerrottu, että kokeen tarkoitus oli tutkia ydinaseen vaikutusta Vietnamin viidakossa, jossa oli alkamassa sota.

Tuhot
-----

Räjähdyspaikan kaavio.

Operation Blowdownin painevaikutukset| Etäisyys maanpintakeskipisteestä metriä | Vaurio | Ylipaine (PSI) | Huomautus |
| --- | --- | --- | --- |
| 0-30 | Täydellinen | 320 (ennustettu, 27 m) | Puut lentäneet juuriltaan tai katkenneita, syvä kerros pudonneita lehtiä. |
| 30-61 | Paha | 83-188 (83 PSI, 58 m) | Kaikki puut kaatuneet, joitain lentänyt juuriltaan. |
| 61-107 | Paha | 23-83 | Vain pieniä puita juuriltaan. Muutamia isoja puita pystyssä. |
| 107-137 | Keskinkertainen | 13-23 | Puita kuoriutunut, paljon oksia irti. |
| 137-290 | Vähäinen | 3.5-13 | Vähemmän kuoriutumista ja puiden osien irtoamista. |
|

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Operation\_Blowdown
**Lennart Valdemar Östberg** (25. syyskuuta 1915 Petolahti – 3. helmikuuta 1988 Maalahti) oli suomalainen turkistarhausalan yrittäjä, järjestövaikuttaja ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Östbergin vanhemmat olivat Johannes Östberg ja Kajsa Grögg ja puoliso vuodesta 1943 Laura Siviä Raiden. Rakennusmestariksi 1939 valmistunut Östberg harjoitti rakennusalan ammattiaan Etelä-Pohjanmaalla 1947–1963, vaikka aloitti turkistarhauksen jo vuonna 1946 hankkimalla kymmenen minkkiä. Östbergin perustamasta tarhasta kehittyi 1950- ja 1960-luvulla yksi ruotsinkielisen Pohjanmaan alueen suurtarhoista. Hänen johdollaan perustettiin 1955 myös Pemo Frys -yhtiö hoitamaan rehunvalmistuskeskusta tarhaeläinten ruokkimista varten. Östberg vaikutti Petolahdessa 1962 avatun nahoistuskeskuksen perustamiseen tanskalaisen mallin mukaisesti, ollessaan jo tuolloin Suomen suurimman turkistarhaajien yhdistyksen puheenjohtaja. Östberg toimi lisäksi Turkistuottajat-myyntiyhtiön hallituksen puheenjohtajana ja edisti merkittävästi turkistarhausalan skandinaavista yhteistyötä. Hän osallistui tarhaajien sosiaalietuuksien kehittämiseen muun muassa turkistarhaajien eläkekassassa. Yritys- ja järjestötoiminnastaan 1980-luvulla sivuun vetäytynyt Östberg ehti olla aktiivivuosinaan kymmenen vuotta ensin Petolahden ja sitten Maalahden kunnanvaltuuston jäsen. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1979.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lennart Östberg *Biografiasampo*. Viitattu 25.11.2021.
**Opettaja** on Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkossa toinen Aaronin pappeuden kutsumuksista. Pojat, jotka on vihitty diakoneiksi sen vuoden alussa, jona he täyttävät 12 vuotta, asetetaan opettajiksi sen vuoden alussa, jona he täyttävät 14 vuotta, mikäli heidän käytöksensä on moitteetonta. Edellytyksen opettajan viran saamiselle selvitetään piispan haastattelussa. Opettajat vihitään rukouksen ja kätten päälle panemisen kautta. Heille ei kuitenkaan anneta enää Aaronin pappeutta, jos he ovat saaneet sen jo diakoneiksi vihittäessä.

Oppi ja liitot sanovat opettajan velvollisuuksista seuraavaa: "Opettajan velvollisuutena on aina valvoa seurakuntaa, olla jäsenten kanssa ja vahvistaa heitä ja pitää huolta, ettei seurakunnassa ole mitään syntiä eikä mitään vihamielisyyttä jäsenten kesken, eikä myöskään valhettelua, panettelua eikä pahaa puhetta ja pitää huolta, että seurakunta kokoontuu usein, ja myös pitää huolta, että kaikki jäsenet täyttävät velvollisuutensa. Ja hänen tulee johtaa kokouksia, jos ketaän vanhinta tai pappia ei ole läsnä. (20:53-56). Lisäksi opettajien ja diakonien yhteisenä kutsumuksena on "varoittaa, selittää, kehottaa ja opettaa sekä kutsua kaikkia Kristuksen tykö" (Oppi ja liitot 20:59). Käytännössä opettajat jakavat sakramentin yhdessä diakonien kanssa ja avustavat muutenkin seurakunnan kokouksissa. Opettajat tekevät myös kotiopetustyötä jäsenten kodeissa. Yleensä teini-ikäisen opettajan kanssa toimii vanhempi kotiopettaja, mormoniperheissä yleensä perheen isä.

Opettajat on järjestetty 24 hengen koorumeiksi (Oppi ja liitot 107:85). Suuressa seurakunnassa saattaa siten olla kaksikin opettajien koorumia. Koorumia johtaa presidentti yhdessä kahden neuvonantajan kanssa. Opettajien koorumilla on myös sihteeri. Pappeuskokouksissa opettajat syventyvät hengellisiin opetuksiin ja pohtivat myös pappeuden toteuttamista käytännössä.

16-vuotiaina opettajat kutsutaan yleensä papeiksi, mikäli heidän moraalinen vaelluksensa on nuhteetonta. Opettajien odotetaan yleensä pidättyvän seurustelusta, vaikka he saavatkin käydä kirkon järjestämissä tanssiaisissa. Myös aikuiset miehet, joiden kirkkoon liittymisestä on vain vähän aikaa, voidaan kutsua opettajiksi.
**MV Acavus** oli vuonna 1934 vesillelaskettu Royal Dutch Shellin öljytankkeri. Alus oli yksi yhdeksästä yhtiön tankkerista, jotka muutettiin toisen maailmansodan aikana MAC-alukseksi (engl. *Merchant Aircraft Carrier, MAC*). Nämä alukset muodostivat Kuninkaallisen laivaston Rapana-luokan.

Valmistus
---------

Lontoolainen Anglo Saxon/Shell Petroleum Company tilasi aluksen Workman Clark and Companyltä Belfastista, missä köli laskettiin telakkanumerolla 536. Alus laskettiin vesille 24. marraskuuta 1934 ja valmistui tammikuussa 1935.

Historia
--------

Alus aloitti öljyn kuljettamisen Royal Dutch / Shell Linen lipun alla. Alus muutettiin Falmouthissa MAC-alukseksi, ja se aloitti muutostöiden jälkeen palveluksen lokakuussa 1943.

Aluksella ei ollut lentokonehangaaria, ja se kykeni edelleen kuljettamaan myös rahtia, vaikka se palvelikin laivaston aluksena. Aluksella palvellut lentokonehenkilöstö ja huoltohenkilöstö olivat ainoat laivaston miehet.

Sodan päätyttyä alus palautettiin alkuperäiseen asuunsa, minkä jälkeen se palveli romuttamiseensa saakka tankkerina. Alus nimettiin vuonna 1963 *Iacraksi*. Se romutettiin vuonna 1963 Italiassa.

Lähteet
-------

* Colledge, J. J. & Warlow, Ben: *Ships of the Royal Navy - The Complete Record of all Fighting Ships of the Royal Navy from the 15th Century to the Present*, s. 2. Newbury, UK: Casemate, 2010. ISBN 978-1-935149-07-1. (englanniksi)
* Chesneau, Roger: *Aircraft Carriers of the World, 1914 to the Present – an illustrated encyclopedia*. Bristol: Brockhampton Press, 1998. ISBN 1-86019-87-5-9. (englanniksi)
* Lynch, John: *Belfast Built Ships*. Stroud, Englanti: The History Press, 2012. ISBN 978-0-7524-6339-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Lynch 2012 s. 292
2. ↑  Chesneau, Roger s. 119
3. ↑  Chesneau, Roger s. 120