recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Capheatoninterrieri** (*Capheaton Terrier*) on brittiläinen koirarotu, joka ei ole FCI:n tunnustama.

Ulkonäkö
--------

Capheatoninterrierin korvat ovat riippuvat ja rinnanympärys on enimmillään 43 cm. Alkuperämaassa kannukset poistetaan syntymän jälkeen ja häntä typistetään. Sekä sileä että karkea karvamuunnos tunnetaan. Väritys on joko kastanjanruskea tai ruosteenpunainen (tan), ja molemmissa tulee olla tumma maski. Tämä värisävy on terriereille hyvin epätyypillinen ja poikkeuksellinen. Säkäkorkeus vaihtelee 23–33 cm välillä.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Rotu on erittäin uskollinen ja omistajaansa kiintynyt, minkä vuoksi se ei pidä yksinolosta. Se on oppivainen, leikkisä ja helppo kouluttaa, ja se tulee normaalisti hyvin toimeen lasten kanssa. Sen tulee kuitenkin osoittaa selkeää riistaviettiä ja metsästyshalukkuutta, minkä vuoksi se ei välttämättä pysty elämään samoissa tiloissa muiden lemmikkien kanssa. Pääasiallinen käyttötarkoitus onkin kettujen ja kaniinien ajuemetsästys viljapelloilla ja pensasaitojen luona, ja työssään se on ehdottoman peloton ja sitkeä. Lisäksi se on etevä rottakoira ja erinomainen seurakoira.

Alkuperä
--------

Capheatoninterrieri on kotoisin Koillis-Englannin Northumberlandissa sijaitsevasta Capheatonin kylästä. Vuonna 1984 kyseisessä kylässä asuva maanomistaja Suzy Browne Swinburne osti tuntematonta alkuperää olevan terrierin nimeltä Dougal. Hän ihastui koiraan niin, että halusi siirtää sen luonteen ja ulkonäön eteenpäin seuraaville sukupolville. Vuonna 1988 hän aloitti jalostuksen astuttamalla Bramble-nimisen terrierinartun Dougalilla. Seuraava sukupolvi risteytettiin vuorostaan Jack Russell -terrierin ja lancashirenkarjakoiran kanssa. Näin oli luotu pohja uudelle rodulle, joka alkoi saavuttaa suosiota Northumberlandin kreivikunnassa. *Capheaton Terrier Society* perustettiin vuonna 2004 ja se yrittää paraikaa etsiä lisää capheatoninterrierin omistajia populaation määrän kartoittamiseksi ja rekisterin ylläpitämiseksi.

Lähteet
-------

### Viitteet

1. 1 2 3  Leed, C. (2004). *Capheaton Terrier* (Arkistoitu – Internet Archive). Dogs of the World. Viitattu 7.10.2013.
**Lia Sargent** (s. Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä ja ääniohjaaja, joka tunnetaan parhaiten englanniksi dubattujen animesarjojen ja elokuvien parista.

Hänen isänsä on elokuvaohjaaja Joseph Sargent ja äiti Carolyn Nelson näyttelijä.

Elämäkerta
----------

Sargent halusi nuorena tulla teatterinäyttelijäksi, mutta heikon äänen vuoksi unelman toteuttaminen pitkittyi. Hän alkoi käydä laulu- ja äänitunneilla saadakseen ääneensä lisää vahvuutta. Opiskellessaan Los Angeles Valley collegessa radiotoimittajaksi Sargent sai tietää eräällä äänikurssilla, että ulkomaalaisten elokuvien englanniksi dubbaamista voisi tehdä työkseen. Hän huomasi myöhemmin kykenevänsä kuulostamaan hyvin samanlaiselta usean naisnäyttelijän kohdalla eräässä kiinalaissa elokuvassa ja koe-esiintyi tutun kautta elokuvan dubbaamiseen.

Sargent opiskeli myös pantomiimia Kanadassa.

### Ääninäyttelijänä

Sargent pääsi kokeilemaan ensimmäisen kerran ääninäyttelemistä 14-vuotiaana, kun hänen isänsä asetti tyttärensä dubbaamaan elokuvaansa erään irlantilaistytön huonolta kuulostaneet repliikit.

Sargent ei kuitenkaan innostunut ääninäyttelemistä vaan halusi tulla näyttelijäksi. Myöhemmin opiskellessaan collegessa radiotoimittajaksi hänen opettajansa kehottivat Sargentia koe-esiintymään erääseen kiinalaiseen toimintaelokuvan dubbaamiseen. Tämän myötä Sargent pääsi tekemään työkseen ääninäyttelemistä useimmiten dubbaamisen, sekä useiden videopelien parissa. Hänen dubbaus listaansa kuuluvat muun muassa Brave Fencer Musashi, Street Fighter Alpha: The Animation, Cowboy Bebop, .hack, The Big O, Kidō senshi Gundam ja Kyborgi 009.

Sargent esiintyi myös televisiossa vuosina 1985–1991 tehden useimmiten cameorooleja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rick DeMott: Making a Living in Voice-Acting: An Interview with Lia Sargent  28.7.2004. Animation World Magazine. Viitattu 13.1.2009. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Lia Sargent Interview  15.1.2004. Anime Dream. Viitattu 13.1.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Lia Sargent CrystalAcidsissa (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei

 |

 |
Lucas Cranach nuorempi
Lucas Cranach nuorempi: *Venus ja Cupido*, n. 1540
**Lucas Cranach nuorempi** (4. lokakuuta 1515 – 25. tammikuuta 1586) oli saksalainen renessanssiajan taiteilija. 

Cranach oli tunnettu puupiirroksistaan ja maalauksistaan. Hän oli Lucas Cranach vanhemman poika ja läheisin oppilas. Hän jatkoi isänsä ateljeen toimintaa tämän kuoltua. Hänen maalaustyylinsä on niin samankaltainen isänsä kanssa, että heidän töitään on toisinaan vaikea erottaa toisistaan. Hän on tunnettu muotokuvistaan sekä allegoristen ja myyttisten aiheiden pelkistetyistä versioista.

Lähteet
-------

* Tietojätti-tietosanakirja A-Ö, Gummerus 1999

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lucas Cranach nuorempi**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
	+ 2
	+ 3
* RKD Artists
* Städel
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kaupunki nimeltä Peyton Place** on Grace Metaliousin kirjoittama yhdysvaltalainen romaani vuodelta 1956. Se osoittautui myyntimenestykseksi ja pysyi New York Timesin best seller -listalla 59 viikkoa. Siihen pohjautuvat elokuva *Peyton Place – vihan tyyssija* vuodelta 1957 ja 1960-luvun suosittu televisiosarja *Peyton Place*. Menestyksen ansiosta kirja sai jatkokseen tarinan *Paluu Peyton Placeen*, josta siitäkin valmistui elokuva, *Paluu Peyton Placeen*.

Kuvitteellinen pikkukaupunki Peyton Place on saanut ominaisuuksia useista todellisista New Hampshiren osavaltion kaupungeista, Gilmantonista, Gilfordista, Laconiasta, Manchesterista sekä Plymouthista, jossa Metalious kirjoitti ainakin osan teoksesta Main Streetillä sijainneessa matkustajakoti Plymouth Innissä. Sittemmin Plymouth Inn on purettu. Grace Metalious ja hänen miehensä George Metalious harkitsivat ensin nimeä Potter Place, joka on todellinen paikkakunta lähellä Andoveria*selvennä*. He tulivat kuitenkin siihen tulokseen, että nimen on oltava keksitty, ja tutkivat karttaa, josta löytyi texasilainen kaupunki Payton. Nimeen liitettiin Place ja "a" muutettiin "e:ksi". Niin syntyi *Peyton Place*, ja Grace Metalious totesi miehelleen: "Hienoa – siinä se on, George. Peyton Place. Peyton Place, New Hampshire. Peyton Place, Uusi-Englanti. Peyton Place, Yhdysvallat. Mainio yhdistelmä pikkukaupunkeja, joissa rumuus nostaa päätään ja ihmiset piilottelevat luurankoja kaapeissaan."

Englanninkielisen alkuteoksen 1. painoksen kansi.

Hahmot ja tarina
----------------

Pääjuoni kuvaa kolmen naisen elämää. He ovat yksinäinen ja ahdistunut Constance MacKenzie, hänen au-tyttärensä Allison ja työntekijänsä Selena Cross, takamaiden eli mökin tyttö. Romaani kuvaa, kuinka he sopeutuvat rooliinsa naisina ja seksuaalisina olentoina pienessä Uuden-Englannin kaupungissa. Tekopyhyys, yhteiskunnallinen eriarvoisuus ja luokkaetuoikeudet ovat toistuvia teemoja tarinassa, jossa on insestiä, abortteja, aviorikoksia, himoa ja murhaa. Sanat "Peyton Place" alkoivat tarkoittaa yhteisöä, jonka asukkailla on rumia salaisuuksia.

Osa henkilöhahmoista ja tapahtumista perustuu lähikaupunkien tapahtumiin ja Metaliousin tuntemiin ihmisiin. Selena Crossin esikuva on 16-vuotias Barbara Roberts Gilmanton Ironworksin kylästä. Hän murhasi isänsä Sylvesterin vuosien seksuaalisen hyväksikäytön jälkeen ja hautasi ruumiin lammaskarsinaan. Romaanissa Selena tappaa isäpuolensa, sillä insesti oli sen ajan lukijoille liian suuri tabu. Muutoksen teki Metaliousin kustannustoimittaja Kitty Messner kirjailijan kauhistukseksi ja vastoin tämän mielipidettä.

Lähteet
-------

1. ↑  George Metalious ja June O'Shea, *The Girl from Peyton Place*, Dell, 1965
2. ↑  Joelle Farrell, "'Pandora in blue jeans' lives on", *Concord Monitor*, 26.3.2006

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Peyton Place (novel)
**Ritva Annikki Suni** (vuosina 1966–1972 **Malinen**; 8. elokuuta 1941 Lappeenranta – 29. heinäkuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuuden kääntäjä.

Ura
---

Suni valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1967. Hän työskenteli 1960-luvulta alkaen Yleisradion palveluksessa. Hän toimi paitsi kääntäjänä myös toimittajana ja ohjelmia ostavana filmitoimittajana. Vuonna 1983 hän siirtyi vapaaksi suomentajaksi.

Sunin ensimmäiset kirjasuomennokset ovat 1970-luvulta. Hän keskittyi alkujaan ranskankielisten kirjojen suomentamiseen; käännettyjä teoksia ranskasta suomeksi on yli sata.

Sunin suomentamia tunnettuja teoksia ovat muun muassa Simone de Beauvoirin *Toinen sukupuoli* ja saman tekijän *Perhetytön muistelmat*, Milan Kunderan romaanit *Kiireettömyys*, *Identiteetti* ja *Tietämättömyys* sekä vuoden 2008 kirjallisuuden nobelistin Jean-Marie Gustave Le Clézion *Alkusoitto*, *Kaupunki nimeltä Onitsha* ja *Harhaileva tähti*. Lisäksi Suni suomensi Tahar Ben Jellounin, Andreï Makinen ja Nancy Hustonin teoksia.

Suni kirjoitti kissoista Eläinmaailma-lehteen ja muun muassa vastasi lehdessä kissoja koskeviin kysymyksiin.

Palkintoja
----------

Sunille myönnettiin Mikael Agricola -palkinto kahdesti. Vuonna 1985 hänet palkittiin kolmen teoksen, Gustave Flaubertin *Salambo*, Michel Tournier’n *Pierrot ja yön salaisuudet* ja Nathalie Sarrauten *Lapsuus*, suomennoksista ja vuonna 2008 Marcel Proustin *Kadonnutta aikaa etsimässä* -sarjan päätösosan *Jälleenlöydetty aika* suomennoksesta. Vuonna 1983 hänelle myönnettiin Valtion kääntäjäpalkinto ja vuonna 2003 Pro Finlandia -mitali. WSOY:n kirjallisuussäätiön tunnustuspalkinnon hän sai kahtena vuonna, 1983 ja 1998. Suni sai vuonna 2009 yhdessä Ville Keynään kanssa Arts et Lettres -ritarikunnan ritarimerkit työstään ranskalaisen kirjallisuuden suomentajina.

Yksityiselämä
-------------

Sunin toinen puoliso vuodesta 1989 oli toimittaja, kirjailija ja Suomen elokuva-arkiston entinen johtaja Kaarle Stewen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pullinen, Sari: Tunnustettu suomentaja Annikki Suni rakastaa sanoja, eläimiä ja taidetta. Lappeenrannan hävitettyä kauneutta hänen on surku.  *Etelä-Saimaa*, 17.10.2004. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 4.9.2015.
2. ↑  Suomentaja Annikki Suni on kuollut. *Helsingin Sanomat* 30.7.2012, s. B 1.
3. ↑  Mikael Agricola -palkinto Annikki Sunille *Yle Uutiset*.  9.4.2008. Viitattu 30.7.2012.
4. ↑  Mikael Agricola -palkinnon saajat teoksineen Suomen kääntäjien ja tulkkien liitto. Viitattu 4.9.2015.
5. ↑  Annikki Suni ja Ville Keynäs saivat ranskalaiset kunniamerkit (Internet Archivessa, tallennettu 30.7.2012)  28.10.2009. Ranskan Suomen-suurlähetystö (Bienvenue sur le site de l’Ambassade de France en Finlande).  Arkistoitu 30.7.2012. Viitattu 4.9.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Annikki Sunin muistokirjoitus *Helsingin Sanomissa*
* Nikula, Jaana: / Suni, Annikki (1941–2012). *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  9.10.2015. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Annikka Maaria Konttori-Gustafsson** (ent. **Konttori**, o. s. **Lahtinen**, s. 30. huhtikuuta 1953 Lahti) on suomalainen pianisti, joka on toiminut vuodesta 1983 Sibelius-Akatemian pianomusiikin lehtorina. Hän on myös Sibelius-Akatemian tohtorikoulutusyksikön DocMusin johtaja.

Annikka Konttori-Gustafsson opiskeli pianonsoittoa Lahden musiikkiopistossa 1966–72 ja Sibelius-Akatemiassa 1972–74 ja 1978–79 Izumi Tatenon johdolla. Lisäksi hän on opiskellut Detmoldin musiikkikorkeakoulussa 1974–76 ja Berliinissä Hochschule der Künste -musiikkikorkeakoulussa 1976–78 Klaus Schilden johdolla. Hän suoritti pianonsoiton diplomitutkinnon Sibelius-Akatemiassa 1978 ja loppututkinnon Berliinissä samana vuonna. Vuonna 2001 hän suoritti musiikin tohtorin tutkinnon Sibelius-Akatemiassa.

Konttori-Gustafsson piti ensikonserttinsa vuonna 1978 Helsingissä. Hän on pitänyt soolo- ja kamarimusiikkikonsertteja Suomessa, ympäri Eurooppaa ja Yhdysvalloissa sekä tehnyt radio- ja TV-nauhoituksia kotimaassa ja ulkomailla. Hän sai neljännen palkinnon vuoden 1973 Maj Lind -pianokilpailussa ja osallistui kansainväliseen Géza Anda -pianokilpailuun Zürichissä vuonna 1982.

Annikka Konttori-Gustafssonin ensimmäinen puoliso oli pasunisti Timo Konttori (s. 1952). Hänen toinen aviomiehensä, Kaj-Erik Gustafsson, on säveltäjä, kirkkomuusikko ja pedagogi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Keijo Virtamo (toim.): *Otavan musiikkitieto* (2. painos), s. 196. Helsinki: Otava, 1997. ISBN 951-1-14518-5.
2. 1 2  Sibelius-Akatemian opettajamatrikkeli *.siba.fi*. Viitattu 24.7.2013.
3. ↑  Sibelius-Akatemia: Henkilökunta *siba.fi*. Viitattu 24.7.2013.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Yle

 |

 |
**Scooprock** on Mikkelissä vuodesta 1999 lähtien järjestetty vuosittainen rock-festivaali, jonka järjestää Mikkelin ammattikorkeakoulun opiskelijakunta MAMOK. 

ScoopRock 2006 järjestettiin Mikkelin Vaakuna Areenalla torstaina 14. syyskuuta 2006 sekä Mikkelin Jäähallissa 15. syyskuuta 2006. Perjantain tapahtuma oli kaikille ja kaikenikäisille avoin, kun taas torstain tilaisuuteen pääsivät vain täysi-ikäiset. Esiintyjinä olivat torstaina Egotrippi, Lapko sekä Sinamore, perjantaina Amorphis, Mokoma, Stam1na, Ruoska, Nicole, Dyecrest, Naildown, Twilight Guardians sekä Hateform. Tapahtuman järjestettiin yhteistyössä Mikke ry:n sekä Mikkelin Jukureiden kanssa. ScoopRock 2006 oli osa Kampusfestari 2006 -tapahtumaa.

Vuonna 2007 tapahtuma muuttui kolmipäiväiseksi. Vuonna 2009 se pidettiin jäähallin sijasta Naisvuoritalolla.

Scooprockissa ovat esiintyneet muun muassa seuraavat yhtyeet:

* Maija Vilkkumaa
* Zen Café
* Nylon Beat
* LAB
* Suburban Tribe
* Kotiteollisuus
* Egotrippi
* Maj Karman kauniit kuvat
* Apulanta
* Ruoska
* Lapko
* Viikate
* Amorphis
* Mokoma
* Stam1na
* Twilight Guardians

Lähteet
-------

1. ↑  Mikkelin Scooprock kolmipäiväiseksi *Yle Uutiset*.  18.7.2007. Viitattu 7.4.2022.
2. ↑  Scooprock jäähallista klubille *Yle uutiset*.  23.9.2009. Viitattu 7.4.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Scooprockin virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Mikkelin ammattikorkeakoulun opiskelijakunta MAMOK (Arkistoitu – Internet Archive)
Podsolimaannos, A1 (ylälaita, vasemmalla) - C
Esimerkki podsolimaannoksesta.
**Podsoli** on havumetsävyöhykkeessä yleinen maannos, jossa on karike, humus, uuttumiskerros, rikastumiskerros ja pohjamaa. Podsoli on niukkaravinteista melko runsaiden sateiden takia. Sade valuttaa ravinteita alemmas ja jättää kasvua haittaavia aineita pintaan. Uusia ravinteita syntyy lahoamisen tuloksena melko hitaasti. Metsän kasvillisuus ja ilmasto vaikuttavat maannoksen rakenteeseen.

Maannos alkaa muodostua metsän pohjalle puista pudonneista neulasista ja kasvijätteistä. Tämä kerros on varsin ohut ja nimeltään *karikekerros* (0-horisontti). Varsinaisessa podsolissa on selvästi toisistaan erottuvia vyöhykkeitä. Karikkeen alla on vähäravinteinen, hapan ja hitaasti lahoava humuskerros, kangashumuskerros (A1-horisontti). Lahoamisen hitaus johtuu ilmanalan viileydestä. Humusta (kangasturvetta, kunttaa) hajottavat sienirihmastot. Sen alla on lahoamisjätteitä sisältävä vaaleanharmaa-tuhkanharmaa huuhtoutumiskerros (uute- eli valkomaa, A2-horisontti). Se on kehitynyt kun sadevesi on huuhtonut ravinteita alemmas.

Podsolissa syvemmällä maassa on rikastumiskerros (B-horisontti), joka toisinaan on iskostunut anturamaaksi ja sisältää humusaineiden sekä rauta- ja alumiinihydroksidien saostumia. *Rautapodsoli*maannoksen B-horisontti on ruosteenvärinen, *humuspodsoli*maannoksen miltei musta. Vielä syvemmällä on muuttumaton pohjamaa (C-horisontti).

Maannokseen ei aina lueta maaperän alempia osia, jossa ovat muun muassa pohjavesi ja peruskallio, vaikka niiden laatu voikin vaikuttaa maannoksen sisältämiin ravinteisiin.

Eräs tapa kuvata podsolin rakenne:

* 00) karikekerros
* 01) humuskerros (A1)
* a) uuttumiskerros (A2)
* b) rikastumiskerros (B)
* b+c) heikosti muuttunut kerros
* c) muuttumaton pohjamaa (C)
* d) pohjavesi
* e) peruskallio
Sconen linna 1800-luvulta.
**Scone** [ˈskuːn] (gaeliksi *Sgàin*, skotiksi *Scuin*) on kylä Skotlannissa, Perth ja Kinrossin hallintoalueella. Se sijaitsee Tay-joen varrella Perthin pohjoispuolella.

Sconen risti osoittaa kauppatorin paikkaa, ja on harvoja vanhasta Sconen kylän sijaintipaikasta säilyneitä rakenteita.
Scone oli Skotlannin pääkaupunki piktien aikana, ja Skotlannin kuninkaat kruunattiin siellä satojen vuosien ajan. Uskotaan että skottikuningas Kenneth I MacAlpin toi skottien kruunajaiskiven Sconeen 800-luvulla. John Balliol oli viimeinen sillä kruunattu Skotlannin kuningas. Edvard I valloitti Skotlannin 1296 ja vei kiven Lontooseen. Hän rakennutti Westminster Abbeyhin kruunajaistuolin, jonka istuimeen kivi upotettiin. Nationalistit varastivat kiven 1950 ja palauttivat sen Skotlantiin. Se löytyi ja palautettiin 4 kuukautta myöhemmin, mutta vuonna 1996 Britannian hallitus palautti kiven Skotlantiin. Kivi on nykyisin Edinburghissa.

Kaarle II kruunattiin skottien kuninkaaksi Sconessa 1. tammikuuta 1651. Tämä oli viimeinen Sconessa nähty kruunajaistilaisuus.

Kylässä oli myös augustiinilaisluostari 1120-luvulta alkaen. Luostarin paikalle rakennettiin palatsimainen kartano 1800-luvun alussa, ja kylä siirrettiin kartanon puiston tieltä uuteen paikkaan.

Vuonna 2001 kylässä oli 4430 asukasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Stone of Scone Encyclopedia Britannica. Viitattu 21.9.2014.
2. ↑  The Stone of Destiny Visit Scotland. Viitattu 21.9.2014.
3. ↑  Charles II (r. 1660-1685) British Monarchy. Viitattu 21.9.2014.
4. 1 2  Scone Encyclopedia Britannica. Viitattu 21.9.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Scone** Wikimedia Commonsissa
**Freddy Schwienbacher** (s. 3. elokuuta 1975 Merano) on uransa jo päättänyt italialainen maastohiihtäjä, joka oli erikoistunut sprintteihin.

Schwienbacher debytoi maastohiihdon maailmancupissa vuonna 1995 Brussonissa saavuttaen heti ensimmäiset maailmancupin pisteens sijoittumalla 15 kilometrin kilpailussa sijalle 25. Schwienbacher voitti ensimmäisen kilpailunsa maaliskuussa 2004 Pragelatossa. Tuo kilpailu oli vapaan sprintti ja myös Schwienbacherin uran ensimmäinen henkilökohtainen palkintokorokesijoitus. Viesteistä hän saavutti uransa aikana neljä palkintosijaa, joista yksi oli voitto. Schwienbacherin uran toinen henkilökohtainen palkintokorokesijoitus tuli Nove Meston sprintistä vuodelta 2005. Tuolloin Schwienbacher oli toinen. Hän lopetti uransa vuonna 2009.

Schwienbacher osallistui urallaan myös kaksiin talviolympialaisiin, joissa hänen paras sijoitus oli viides. Tuon sijoituksen hän saavutti sekä vuoden 2002 kisojen että vuoden 2006 kisojen sprintistä. Hän osallistui myös kolmiin MM-kilpailuihin, joissa hänen paras sijoituksensa oli neljäs vuoden 2005 MM-kisojen parisprintin neljäs sija. Henkilökohtaisilla matkoilla hän oli parhaimmillaan kuudes vuoden 2003 kisojen sprintissä.

Lähteet
-------

* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Lia Diskin** (s. 27. lokakuuta 1950 Buenos Aires) on argentiinalaissyntyinen brasilialainen gandhilainen kansalaisaktivisti. Hän on brasilialaisen Palas Athena -kansalaisjärjestön perustaja. Hän on kirjoittanut rauhaa ja etiikkaa käsitteleviä kirjoja, joista yhtä *Paz, como se faz?* on käytetty opetusmateriaalina kuuden Brasilian osavaltion kouluissa. Intian valtio myönsi hänelle Padma Shri -palkinnon vuonna 2020.

Diskin kiinnostui Mahatma Gandhin ajattelusta lapsena lukiessaan hänestä kertovia kirjoja. Hän muutti Argentiinasta Brasilian São Pauloon vuonna 1972 yhdessä aviomiehensä Basilio Pawlowiczin kanssa. Yhdessä he perustivat Palas Athenan edistämään gandhilaista filosofiaa Brasiliassa. Järjestö on kustantanut kirjoja, opettanut joogaa, meditaatiota, intialaista klassista tanssia ja musiikkia sekä kouluttanut tuhansia ihmisiä gandhilaiseen ajattelutapaan. Hän on tehnyt järjestönsä kautta opetustyötä myös nuorisorikollisten keskuudessa. Hänen johtamansa koulutusohjelmat ovat kouluttaneet yli 40 000 brasilialaisten koulujen opettajaa rauhantyöhön sekä muodostaneet 1 500 osallistujan "Gandhi-verkoston" yli 500 brasilialaiseen kaupunkiin. Diskin kutsuttiin Satyagrahan satavuotisjuhliin Intiaan vuonna 2006. Seuraavana vuonna hän esiintyi Yhdistyneille kansakunnille Intian kutsumanana tilaisuudessa, jonka seurauksena YK perusti väkivallattomuuden päivän 2. lokakuuta 2007. Vuonna 2010 hänelle myönnettiin Jamnalal Bajaj -palkinto gandhilaisten arvojen edistämisestä Intian ulkopuolella.

Kirjallinen tuotanto
--------------------

* *Paz, como se faz? : semeando cultura de paz nas escolas* (2008)  ISBN 978-8576520740
* *Vamos ubuntar? : um convite para cultivar a paz* (2008)  ISBN 978-8576520795
* *Etica, valores humanos e transformação* (1998)  ISBN 8585663227

Lähteet
-------

1. ↑  Operária da paz: História de: Lia Diskin (Leonor Beatriz Diskin Pawlowicz) *Museu da Pessoa*.  1.4.2010.  Arkistoitu 27.9.2021. Viitattu 12.11.2020.
2. 1 2 3  Lia Diskin, a Gandhian in Brazil *Deccan Herald*.  30.9.2011. Viitattu 12.11.2020.
3. ↑  India honours 2 Brazilian women with Padma Shri *New Indian Express*.  26.1.2020. Viitattu 12.11.2020.
4. ↑  Chishti, Seema: ‘Mahatma has something for every challenge facing world’ *Indian Express*.  31.1.2007. Viitattu 12.11.2020.
5. ↑  Jamnalal Bajaj Foundation: How a Professor Is Spreading Gandhian Ideals Among Thousands in Brazil! *The Better India*.  21.5.2018. Viitattu 12.11.2020.
6. ↑  Deshpande, Vinaya: Nonagenarians among four Jamnalal Bajaj awardees *The Hindu*.  29.10.2010. Viitattu 12.11.2020.
*Tämä artikkeli käsittelee korttipeliä. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*
**Hampurin pörssi** on 2-10 pelaajan välillä pelattava korttipeli, jossa ratkaisevina tekijöinä ovat sekä sattuma että korttien ja panosten määrä. Pelissä käytetään kahta 52 kortin pakkaa.

Säännöt
-------

Yksi pelaajista toimii jakajana/pankkiirina. Korttien jako aloitetaan jakajan vasemmalta puolelta, ja jakaminen jatkuu aina viimeiseen sijoittavaan pelaajaan asti, eli jakaja ei ota kortteja itselleen ollenkaan. Sijoittavat pelaajat saavat niin monta korttia kuin he haluavat, mutta jokaiseen saatuun korttiin täytyy asettaa panos, joiden suuruuden pelaaja saa päättää itse. Panostettavat kortit täytyy pitää kaikkien nähtävänä kuvapuoli ylöspäin, ja asetettu panos täytyy pitää kyseisen kortin päällä. Kun jakaminen ja panostus on suoritettu loppuun, niin jakaja kääntää toisesta pakasta neljä korttia riviin kuvapuoli ylöspäin. Ne pelaajat, jotka ovat panostaneet kyseisiin kortteihin saavat ottaa panoksensa pois korttiensa päältä, mutta he eivät voita mitään. Kaikki "pelatut kortit" täytyy antaa pankkiirin haltuun sekaannusten välttämiseksi. Ensimmäisen kääntökierroksen jälkeen pankkiiri kääntää seuraavat neljä korttia, joiden omistajat saavat panoksensa takaisin kaksinkertaisina. Tämän jälkeen pankkiirin "neljän kortin kääntö" toistuu vielä kaksi kertaa. Kolmannessa käännössä voitto on kolminkertainen, ja neljännessä voitto on nelinkertainen. Viimeisen käännön jälkeen pankkiiri kääntää vielä yhden kortin, jonka sijoittaja saa panoksensa takaisin seitsenkertaisena. Tämän jälkeen peli päättyy, ja jakaja kerää panokset korteilta, jotka eivät ole voittaneet, ja peli alkaa alusta.
**Kausi 1878** oli kolmas National Leaguen kausi. Liigaan tuli kolme uutta joukkuetta, Providence Grays, Indianapolis Blues ja Milwaukee Grays. Näistä kaksi poistui välittömästi kauden jälkeen. Liigamestariksi pelasi jälleen Boston Red Caps. joka kohtasi liigojen välisissä play-offseissa Buffalo Bisonsin (International Association). Kahden ottelun sarjassa voitot tasattiin 1–1. Bisons liittyi kaudelle 1879 National Leagueen, kuten myös Cleveland Blues, Syracuse Stars ja Troy Trojans.

Sarjataulukko
-------------

|  |
| --- |
| **National League** |
| **Sija** | **Joukkue** | **Voitot** | **Tappiot** | **Tasan** | **Voittosuhde** |   **GB** |
|
| 1. | Boston Red Caps | 41 | 19 | 0 | .683 | – |
| 2. | Cincinnati Reds | 37 | 23 | 1 | .617 |   4 |
| 3. | Providence Grays | 33 | 27 | 2 | .550 |   8 |
| 4. | Chicago White Stockings | 30 | 30 | 1 | .500 | 11 |
| 5. | Indianapolis Blues | 24 | 36 | 3 | .400 | 17 |
| 6. | Milwaukee Grays | 15 | 45 | 1 | .250 | 26 |

|  |  |
| --- | --- |
|      | Joukkue poistettiin liigasta kauden jälkeen. |

Lähteet
-------


* Baseball almanakka - National League 1878 (englanniksi)
*
**Hamsterit** on suomalainen kolmiosainen televisioelokuva vuodelta 1982. Teos perustuu Veikko Huovisen 1957 julkaistuun samannimiseen romaaniin. Ohjauksesta vastasi Pauli Virtanen ja dramatisoinnista Solja Kievari. Finnkino Oy on julkaissut *Hamsterit* myös DVD-tallenteena.

Juoni
-----

Virkamies Rurik on voittanut täysosuman rahapelissä ja muuttanut vaimonsa ja kolmen lapsensa kanssa vuodeksi maaseudulle. Perhe on vuokrannut tehtailijan leskeltä entisen kansakoulun. Naapurissa asuvan Hamsteriksi kutsutun miehen avulla Rurik alkaa kerätä valtavia varastoja ruokaa ja vaatteita talven varalle, niin ettei hänen perheensä tarvitse välttämättä poistua lainkaan talostaan talven tultua. Hankinnat tehdään naapuritaloista. Hamsteri tekee tarkat laskelmat varastojen koosta, mutta Rurikin vaimo Tellu suhtautuu varauksellisesti valtavien muonavarastojen kokoamiseen. Varastoja on määrä alkaa purkaa talven tultua, mutta loppusyksy on leuto ja lumen tulo antaa odottaa itseään.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Pentti Siimes  | … |  Hamsteri
  |
|  Aapo Vilhunen  | … |  Rurik
  |
|  Kirsti Kemppainen  | … |  Tellu
  |
|  Ville Tiihonen  | … |  Niku
  |
|  Juuso Kujanpää  | … |  Naku
  |
|  Mira Eerikäinen  | … |  Raisa
  |
|  Martti Tschokkinen  | … |  maanviljelijä
  |
|  Marjatta Rinne  | … |  maanviljelijän emäntä
  |
|  Saara Ranin  | … |  Vilhelmiina-muori
  |
|  Mikko Niskanen  | … |  Jallu
  |
|  Martti Järvinen  | … |  metsästäjä
  |

Lähteet
-------

* *Hamsterit* -DVD-julkaisu
* Elokuvauutiset.fi (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

Aiheesta muualla
----------------

* Savonsanomat.fi, arvio "Hamsterit"-romaanista[vanhentunut linkki]
* Yle.fi, Veikko Huovinen
**Egil Gjelland** (s. 12. marraskuuta 1973 Voss) on norjalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä. Hän edusti aktiiviurallaan Voss Skiskyttarlag -seuraa. Hänen puolisonsa on Ann Elen Skjelbreid. Hän on viestin olympiavoittaja ja maailmanmestari sekä joukkuekilpailun maailmanmestari.

Gjelland hiihti Naganon olympialaisissa 1998 avausosuuden hopeaa saaneessa Norjan viestijoukkueessa. Pikakilpailussa hän sijoittui 13:nneksi. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän hiihti kolmannen osuuden kultaa voittaneessa Norjan viestijoukkueessa. Takaa-ajokilpailussa hän oli viidestoista.

Gjelland saavutti viestin MM-hopeaa Brezno-Osrbliessa 1997. Hän voitti joukkuekilpailun maailmanmestaruuden Hochfilzenissä 1998 ja sai viestin MM-hopeaa Lahdessa 2000. Hän saavutti Pokljukan MM-kilpailuissa 2001 pronssia viestissä, sijoittui neljänneksi pikakilpailussa (10 km), viidenneksi takaa-ajossa, 14:nneksi normaalimatkalla (20 km) ja 15:nneksi yhteislähtökilpailussa.

Gjelland sijoittui Hanty-Mansijskin MM-kilpailuissa 2003 normaalimatkalla kuudenneksi ja pikakilpailussa 14:nneksi. Hän sai viestihopeaa Oberhofin MM-kilpailuissa 2004. Hän voitti Hochfilzenissä 2005 viestin maailmanmestaruuden ja sijoittui pikakilpailussa 12:nneksi. Banskon EM-kilpailuissa 2007 hän sai kultaa normaalimatkalla, hopeaa viestissä ja pronssia takaa-ajossa.

Gjelland voitti maailmancupissa takaa-ajokilpailun Östersundissa kaudella 2004–2005. Hän sijoittui maailmancupin osakilpailuissa lisäksi kaksi kertaa toiseksi ja neljä kertaa kolmanneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui seitsemänneksi kaudella 2000–2001.

Gjelland voitti Norjan-mestaruuden normaalimatkalla 2002 ja pikakilpailussa 2003.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Egil Gjelland *sports-reference.com*.  Arkistoitu 1.2.2010. Viitattu 8.5.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Egil GJELLAND IBU. Viitattu 8.5.2015. (englanniksi)
3. ↑  Biathlon - 1998 Olympic Games - Results Men - Men's Relay - 21th February *the-sports.org*. Viitattu 8.5.2015. (englanniksi)
4. ↑  Biathlon - 2002 Olympic Games - Results Men - Men's Relay - 20th February *the-sports.org*. Viitattu 8.5.2015. (englanniksi)
5. ↑  Norgesmestere i skiskyting *snl.no*. Viitattu 8.5.2015. (englanniksi)
**Hampus Julius Oldenburg** (28. maaliskuuta 1819 Tukholma, Ruotsi – 18. helmikuuta 1876 Viipuri) oli ruotsalaissyntyinen kauppias joka perusti vuonna 1851 Porin tulitikkutehtaan. 

Hän kuului vanhaan tukholmalaiseen kauppiassukuun, Oldenburgin isä Henrik Julius Oldenburg omisti aikoinaan Porissa toimineen Tuorsniemen lasitehtaan. Nuorempi Oldenburg muutti kaupunkiin vuonna 1841 ja meni naimisiin kauppias Johan Souranderin tyttären Sofia Albertinan (1821–1910) kanssa. Hän työskenteli Porissa aluksi Axel Wilhelm Wahrenin omistaman Oy Forssa Ab:n puuvillatehtaan tavaravaraston hoitajana ja toimi myös laivanvarustajana ennen tulitikkutehtaan perustamista.

Oldenburgin perustamasta tehtaasta kasvoi vuosien myötä Suomen suurin ja yksi Euroopan suurimpia tulitikkutehtaita, joka toimi Porissa aina vuoteen 1987 saakka. Hänen vuonna 1858 järjestämäänsä tehtaan osakeantia on pidetty Suomen historian ensimmäisenä osakehuijauksena. Vuonna 1861 Oldenburg ajautui pahoihin taloudellisiin vaikeuksiin ja pakeni velkojiaan Pietariin. Hän joutui luopumaan tulitikkutehtaastaan ja muutti perheineen Viipuriin vuonna 1873, jossa vietti viimeiset elinvuotensa ja kuoli kolme vuotta myöhemmin.

Lähteet
-------

1. ↑  Teollisuustyön jäljillä – Porin tulitikkutehdas Viitattu 21.8.2013.
2. ↑  Jouni Yrjänä: "Metsäpirulainen – Liikemies Erik Johan Längman (1799-1863) talousjärjestelmän murroksessa" (s. 314). Helsingin yliopisto 2009. Viitattu 7.9.2009

Aiheesta muualla
----------------

* Oldenburgin elämäkerta Kansallisbiografiassa
* Hampus Julius Oldenburg porilainen tulitikkuhuijari, Suomen Kuvalehti, 09.10.1937, nro 41, s. 28, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Veikko Mård** (s. 30. lokakuuta 1931 Janakkala) on suomalainen elokuvaaja. Hän teki kuvaajana yhteistyötä erityisesti ohjaaja Rauni Mollbergin kanssa.

Mård aloitti uransa 1950-luvulla Suomen Filmiteollisuuden (SF) palveluksessa. Hän työskenteli vuosina 1953–1960 yhtiössä apupoikana, kuvaajan apulaisena ja kuvaajana. Vuonna 1955 hän oli kamera-assistenttina Edvin Laineen *Tuntemattoman sotilaan* kuvauksissa.

Vuosina 1960–1992 Mård työskenteli Yleisradiossa Yle TV1:n elokuvaajana ja erikoiskuvaajana. Aluksi hän kuvasi uutis- ja ajankohtaisohjelmille, myöhemmin myös pidempiä ohjelmia. Ensimmäinen suurempi tuotanto oli Mollbergin ohjaama elokuva *Lapsuuteni*, jolle myönnettiin Kirkon elokuvapalkinto. Mård on kuvannut myös Timo Bergholmin, Gösta Ågrenin, Raili Ruston ja Matti Ijäksen elokuvia.

Mårdia on pidetty ansiokkaana värien käyttäjänä sekä nopeana ja selkeänä kuvaajana, jonka kameran käyttö on konstailematonta ja osuvaa. Hän sai valtion taiteilijaeläkkeen vuonna 1996.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Salonen, Seppo Heikki: / Mård, Veikko (1931 - ) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu*.  17.2.2003. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 5.12.2021.
2. ↑  Svahn, Nina: Kameramies Veikko Mård, 90, teki Tuntemattoman sotilaan kuvauksissa uhkarohkean tempun, johon kukaan muu ei suostunut *Yle Uutiset*.  5.12.2021. Viitattu 5.12.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Veikko Mård Elonetissä.
* Veikko Mård Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Kotikäyntiopetus** (engl. *visiting teaching*) on Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkossa työmuoto, jossa seurakunnan vapaaehtoiset naisjäsenet (kutsutaan kotikäyntisisariksi) vierailevat seurakunnan toisten naispuolisten jäsenten luona. Kotikäyntiopetuksen järjestää kirkon naisjärjestö, Apuyhdistys, joka on yksi kirkon apujärjestöistä. Yleensä jokaisella apuyhdistyksen kotikäyntisisarella on oma kotikäyntipari, joilla on osoitettu muutama sisar, joiden luokse tehdä kotiopetuskäyntejä. Kotiopetuskäynnillä luetaan Raamattua tai muita kirkon pyhiä kirjoituksia, tutkitaan ajankohtaisia artikkeleita Liahona-lehdestä ja rukoillaan. Samalla kotikäyntisisarten tulee selvittää, tarvitseeko heidän vierailemansa sisar apua tai tukea joissain ajallisissa asiossa tai tarvitisiko hän tukea miespuolisilta pappeudenhaltijoilta. Huhtikuun 1. päivänä 2018 kirkon presidentti Russell M. Nelson ilmoitti, että kotikäyntiopetus samoin kuin kotiopetus lopetetaan nykymuodossaan ja korvataan uudenmallisella palvelutyökonseptilla.
Veikko Männikkö
**Veikko Iisakki Männikkö** (28. joulukuuta 1921 Jalasjärvi – 19. kesäkuuta 2012) oli suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.

Männikkö edusti Suomea kaksien olympialaisten painikilpailuissa. Lontoossa 1948 hän sijoittui kreikkalais-roomalaisen painin 73 kilon sarjassa neljänneksi. Helsingissä 1952 hän paini samassa sarjassa, mutta loukkaantui ja karsiutui jatkosta toisen ottelukierroksen jälkeen.

Seuratasolla Männikkö edusti Sydänmaan Karhua, Seinäjoen Sisua sekä Seinäjoen Paini-Miehiä, jonka perustajajäsen hän on. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1946, 1950, 1951 ja 1952 sekä lisäksi kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin. TUL:n mestaruuksia hän voitti seitsemän kappaletta vuosina 1947–1953.

Huippuvuosinaan Männikkö joutui kärsimään Suomen urheiluelämän poliittisista ristiriidoista. Vuoden 1950 Malmön MM-kisoihin häntä pidettiin itsestään selvänä joukkueen jäsenenä. Työväen Urheiluliiton ja Suomen Painiliiton yhteistyösopimuksen katkeaminen juuri ennen kisoja johti kuitenkin siihen, että Malmöhön lähetettiin Painiliiton edustajana Matti Simanainen, jonka Männikkö oli yleensä ja erityisesti myös MM-karsinnoissa voittanut. Kun Matti Simanainen voitti maailmanmestaruuden Malmössä ja kun Männikkö pian kisojen jälkeen voitti Simanaisen, kertoivat lehdet "moraalisen maailmanmestarin Männikön" voittaneen maailmanmestari Simanaisen. Männikkö ei kantanut Simanaiselle kaunaa, se ei ollut hänen tapaistaan, vaan ystävällinen yhteydenpito postikortein jatkui pitkään senkin jälkeen, kun Simanainen oli muuttanut Floridaan.

Männikköä sanottiin herrasmiespainijaksi ja häntä pidettiin esimerkillisenä urheilijapersoonana.

Veikko Männikkö toimi koko työuransa autoalalla, muun muassa Volvo-autojen piiriedustajana 1950- ja 1960-luvuilla Seinäjoella – ensin liikkeen johtajana ja sitten itsenäisenä yrittäjänä – sekä myöhemmin 1970-luvulla Oy Veho Ab:n myyntipäällikkönä Kouvolassa.

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 213. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.
* Veikko Männikkö Biography and Olympic Results *sports-reference.com*. Olympics at Sports-Reference.com.  Arkistoitu 15.12.2012. Viitattu 20.6.2012. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Olympiapainija Veikko Männikkö kuollut *yle.fi*.  20.6.2012. Yle. Viitattu 20.6.2012. (suomeksi)
2. 1 2 3  Siukonen, s. 213
3. ↑  Markus Aaltonen: Veikko Männikön muistokirjoitus.  *Ilkka maakuntauutiset*, 17.7.2012.
4. ↑  Veikko Männikön muistokirjoitus.  *Pohjalainen sanomalehti*, 17.7.2012.
5. ↑  Aki Mäki: Eteläpohjalaisen autoilun ja autokaupan varhaishistoriaa. Gummerus 1997

Aiheesta muualla
----------------

* Maennikoe, Veikko (FIN) iat-uni-leipzig.de (englanniksi)
**Książ** (saks. *Fürstenstein*) on linna Sleesiassa, Puolassa lähellä Wałbrzychin kaupunkia. Se on Puolan kolmanneksi suurin linna ja rakennettu vuosina 1288–1292. Myöhemmin linnaa on laajennettu aina 1900-luvulle saakka. Linnassa onkin näkyvillä vaikutteita useilta eri vuosisadoilta.

Historia
--------

Ksiazin linnaa, alkuperäiseltä saksalaiselta nimeltään Fürstenstein, on hallinnut kautta aikojen useat eri omistajat, mutta pisimpään se on ollut 400 vuotta linnaa hallinneen Hochbergin suvun hallussa. Toisen maailman sodan aikaan Natsi-Saksa takavarikoi linnan ja teki linnaan muutoksia päämääränään tehdä linnasta yksi Adolf Hitlerin tukikohdista. Saksan hävittyä sodan puna-armeija sai linnan haltuun tuhoten linnaa ja vieden kaiken irtaimiston mennessään.  Toisen maailmansodan jälkeen Fürstenstein osana muuta Sleesiaa luovutettiin osaksi Puolaa ja linna sai nykyisen nimensä. Linnan kunnostustyöt aloitettiin 1956 ja ne kestivät 30 vuotta. Nykyään linnassa toimii museo ja luksushotelli. Linnaa ympäröi suojelukohteena oleva puisto, joka on vapaasti suomennettuna Książin maisemapuisto (puolaksi Książański Park Krajobrazowy).

Kuvia alueelta
--------------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivu (puolaksi, englanniksi, saksaksi)
* Książin linna dolnyslask.org-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (puolaksi)


CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Książ**.
**Kotimaa24.fi** on suomalainen uutis- ja blogisivusto. Jouluukuusta 2020 lähtien sivuston nimi on ollut **Kotimaa.fi**.

Sivuston uutistoiminnan taustalla olivat alun perin Kustannus-Osakeyhtiö Kotimaa, suuret luterilaiset seurakunnat ja seurakuntayhtymät sekä Kirkon tiedotuskeskus. Uutistoimitus oli itsenäinen ja journalistisin periaattein toimiva yksikkö. Uutiset käsittelevät luterilaista kirkkoa ja seurakuntia, kristillisiä kirkkoja sekä muita uskontoja Suomessa ja maailmalla.

Palvelu aloitti 19. elokuuta 2009 sosiaalisen median ominaisuuksia hyödyntävänä blogisivustona. Kustannus-Oy Kotimaan ylläpitämä sivusto sai nopeasti merkittävän aseman kirkollisissa verkkokeskusteluissa. Blogeista ja kommenteista syntyi kirkollinen verkkoyhteisö. 

Kotimaa24.fi:n uutistuotantoa edelsi kolmen vuoden ajan Kotimaan verkkolehti, jonka toiminta lopetettiin taloudellista syistä kesäkuun alussa 2009. Sen "raunioille" syntyi Kotimaa24-blogisivusto, "blogimetsäksi" kutsuttu "sähköinen kirkonmäki" ja keskustelufoorumi. Kirkkoa koskevien journalistisesti tehtyjen verkkouutisten tarve kuitenkin johti uutistuotannon aloittamiseen uudelleen 1. syyskuuta 2010. Uutiset liitettiin osaksi jo toimivaa ja kirkon piirissä tunnettua www-osoitetta. 

Kotimaa.fi on Kotimaa-lehden verkkojulkaisu, jossa on vapaasti luettavissa uutisia ja lukijablogeja sekä jonkin verran maksullista siältöä. Kotimaa.fi:n päätoimittaja on Mari Teinilä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kotimaa24-uutisyhteistyö on käynnistynyt vauhdilla  22.9.2010. Helsinki:  Helsingin seurakuntayhtymä. Viitattu 27.9.2010.
2. ↑  Kotimaa24 uudistuu ja vaihtaa nimensä – se on jatkossa Kotimaa.fi *kotimaa.fi*.  4.12.2020. Helsinki. Viitattu 25.1.2022.
3. ↑  Kotimaa aloittaa uutistuotannon  1.9.2010. Talentum. Viitattu 27.9.2010.
4. ↑  Siukonen, Antti: Kotimaa24.fi aloitti uutistuotannon tänään *Fleim.fi*.  1.9.2010. Viitattu 24.9.2010. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kotimaa.fi
**Kiintopistealgoritmit** ovat matemaattisia algoritmeja, joita sovelletaan esimerkiksi simuloinnissa, optimoinnissa, tieteellisessä laskennassa ja koneoppimisessa ja signaalinkäsittelyssä.

Kiintopistealgoritmi (Fixed Point Algorithm, FP) on muotoa

{\displaystyle x(t+1)=F[x(t)].}

Jos se konvergoi, se toteuttaa kiintopistelauseen

{\displaystyle x=F(x).}

Tyypillisesti kiintopistelause saadaan asettamalla optimointifunktion derivaatta nollaksi.
Esimerkiksi jos optimoitava funktio on

{\displaystyle R(w)=f(w)+\lambda (1-\sum \_{i=1}^{n}w\_{i}),}

niin tämän derivaatta on

{\displaystyle {\frac {\partial R}{\partial w\_{i}}}={\frac {\partial f}{\partial w\_{i}}}-\lambda .}

Asettamalla derivaatta nollaksi, saadaan

{\displaystyle \lambda =\lambda \sum \_{i=1}^{n}w\_{i}=\sum \_{i=1}^{n}w\_{i}{\frac {\partial f}{\partial w\_{i}}},}

jolloin

{\displaystyle {\frac {\partial R}{\partial w\_{i}}}={\frac {\partial f}{\partial w\_{i}}}-\sum \_{k=1}^{n}{\frac {\partial f}{\partial w\_{k}}}w\_{k}.}

Tällöin esimerkiksi saadaan lause

{\displaystyle w\_{i}(t+1)=\left.{\frac {{\frac {\partial f}{\partial w\_{i}}}w\_{i}}{\sum \_{k=1}^{n}{\frac {\partial f}{\partial w\_{k}}}w\_{k}}}\right|\_{w\_{i}=w\_{i}(t)}.}

Jos {\displaystyle f(w)} on kasvava ja konkaavi funktio, niin esimerkiksi tämä algoritmi on kiintopistealgoritmi.
*Tämä artikkeli käsittelee Italiassa sijaitsevaa hiekkasärkkää. Latvialaisesta ravintolaketjusta kertoo artikkeli Lido (ravintola).*
Lido  
Lido di VeneziaView and modify data on Wikidata Venetsian laguunia esittävä kartta.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
VenetsiaVenetsian metropolikaupunkiVenetoItalia |
| Vesialue | 
Venetsian laguuni |
| Merialue | 
Adrianmeri |
| Korkein kohta | 
3 mView and modify data on Wikidata  |
| Pinta-ala | 
4 km² |

Väestö| Asukasluku | 
20 000 |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Lido** on Venetsian edustalla sijaitseva kapea hiekkasärkkä Italian rannikolla. Noin 12 kilometriä pitkä maakaistale on osa Venetsian laguunin Adrianmerestä erottavaa saarijonoa.

Lidon saarella asuu noin 20 000 ympärivuotista asukasta.*lähde?* Kesällä alueelle tulvii koti- ja ulkomaisia turisteja. Lidossa järjestetään vuosittain syksyllä perinteiset Venetsian elokuvajuhlat.

Neljännen ristiretken alussa siihen aikaan asumaton Lidon hiekkasärkkä toimi vuonna 1202 yli 10 000 ristiretkeläisen sotilasleirinä, jotka venetsialaiset myöhemmin saartoivat kun näillä ei ollut varaa maksaa tilaamiaan kuljetuspalveluja ja muonaa.

Galleria
--------

* Vuonna 1900 rakennettu Grand Hotel des Bains.Vuonna 1900 rakennettu Grand Hotel des Bains.
* Venetsian 65. elokuvajuhlat vuonna 2008 Lidossa.Venetsian 65. elokuvajuhlat vuonna 2008 Lidossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Venice Lido *venezia.net*.  Arkistoitu 1.1.2011. Viitattu 1.4.2011. (englanniksi)
2. ↑  Madden, Thomas F. (toim.): *Ristiretket*, s. 104-105. (Crusades: The illustrated history, 2004.) Suomennos: Veikko Ahola. Helsinki: Gummerus, 2005. ISBN 951-20-6800-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lido** Wikimedia Commonsissa
**Kotikaupunkipolku** on kartalle koottu kävelyreitti, joka esittelee kaupunkia tai kaupunginosaa sen uusille ja vanhoille asukkaille tarkoituksena näiden kotiutumisen edistäminen ja kotipaikkatuntemuksen lisääminen. Joskus kotikaupunkipolkuja kutsutaan lyhyemmin kaupunkipoluiksi, mutta kaupunkipolulla voidaan tarkoittaa myös laajemmin erilaisia kaupunkeihin määriteltyjä sisältöpolkuja. Maalaiskunnissa vastaavia polkuja voidaan kutsua kotiseutupoluiksi.

Kotikaupunkipolkujen kohteiden sisältö on monipuolinen ja monialainen. Kohteiden aiheita voivat olla muun muassa paikallinen geologia, biologia, historia, kulttuuri, kaavoitus, arkkitehtuuri, henkilöhahmot ja tulevaisuudennäkymät. Kotikaupunkipolkujen erityisenä piirteenä onkin useiden eri aihealueiden yhdistäminen kokonaiskuvan muodostamiseksi kohdealueesta.

Kotikaupunkipolku on kehittynyt Leppävaaran Neliapila-reitistöstä, jonka Leppävaara-seura julkaisi vuonna 2000. Sen jälkeen kotikaupunkipolkuja on laadittu ainakin Espoossa, Helsingissä, Vantaalla, Järvenpäässä ja Riihimäellä.

Kotikaupunkipolkujen keskeinen kohderyhmä ovat uudet asukkaat: niin maassamuuttajat kuin maahanmuuttajat*lähde?*. Polut kuitenkin soveltuvat kaikkien kotikulmistaan kiinnostuneiden kuljettavaksi ja myös matkailijoiden käyttöön joko yksin tai ryhmissä. Kotikaupunkipolkuja voi soveltaa koulujen retkipäivien sekä työpaikkojen tyky-toiminnan ohjelmaksi. Kaikille avoimia opastettuja kävelyretkiä kotikaupunkipoluilla on järjestetty esimerkiksi kaupunkijuhlien ja vastaavien tapahtumien yhteydessä.

Kotikaupunkipolkujen suunnitteluun ja toteutukseen ovat osallistuneet kaupunginosayhdistykset sekä eri alojen viranomaiset ja asiantuntijat: muun muassa kulttuuri- ja museoihmiset, matkailuoppaat, paikallishistorian harrastajat, biologit, geologit, arkkitehdit ja kaupunkisuunnittelijat.

Lähteet
-------

1. ↑  Urbaanin retkeilyn portaali

Aiheesta muualla
----------------

* Kotikaupunkipolut *kotikaupunkipolut.fi*.   Kotikaupunkipoluista lisää.
* Kaupunkipolut *kaupunkipolut.fi*.   Linkkejä erityyppisiin kaupunkipolkuihin.
**Veikko Eljas Noronen** (19. huhtikuuta 1913 Äänekoski – 21. syyskuuta 1969 Jyväskylä) oli suomalainen säveltäjä ja musiikkipedagogi.

Henkilöhistoria
---------------

Veikko Norosen vanhemmat olivat konduktööri Walter Noronen ja Matilda Vääränen ja puoliso vuodesta 1944 Lea Martta Helena Boucht. Noronen valmistui opettajaksi 1935 ja opiskeli pianonsoittoa Ilmari Hannikaisen johdolla ja sävellystä Leevi Madetojan ja Selim Palmgrenin johdolla. Sibelius-Akatemiassa Noronen opiskeli 1942–1946, laulunopettaja hänestä tuli 1944. Noronen toimi Jyväskylän kaupungin palveluksessa vuodesta 1946 vuoteen 1948, jolloin hänestä tuli Jyväskylän musiikkioppilaitoksen, sittemmin konservatorion johtaja. Noronen sävelsi muun muassa yksinlauluja, kuoro- ja orkesteri- sekä pianoteoksia.

Teoksia
-------

* *Puumiehen laulukirja*, 1946
* *Suomen sahateollisuuskoulun oppilaskunta 1921–1946* -matrikkeli, 1946 (toim.)

Lähteet
-------

1. 1 2  I. Havu, L. Arvi P. Poijärvi, K. J. Immonen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1960*, s. 605. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1960.
2. ↑  Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 26.9.1969, s. 2.