recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ágios Nikólaos** (kreik. Άγιος Νικόλαος) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Sithonían kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kylän väkiluku on 1 714 (vuonna 2011).

Ágios Nikólaoksen Pyhän Georgioksen (*Ágios Geórgios*) kirkko.
Ágios Nikólaoksen kylä sijaitsee Sithonían niemen juuressa Chalkidikín niemimaalla noin 110 kilometriä kaakkoon Thessalonikista. Se on rakennettu noin 90 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä on syntynyt 1300-luvulla.

Ágios Nikólaos muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Αγίου Νικολάου, *Dimotikí Koinótita Agíou Nikoláou*), johon kuuluvat varsinaisen Ágios Nikólaoksen kylän lisäksi kylät Elaiónas, Fterotí, Galíni, Lagonísi, Órmos Panagías, Pýrgos, Salonikioú, Schoiniá, Vourvouroú ja Zográfou sekä saaret Aïmpelítsi, Diáporos, Eliá ja Peristéri. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 895. Niemen itärannikolla eli Singitikóslahden rannalla noin 2,5 kilometrin päässä sijaitseva Órmos Panagías toimii Ágios Nikólaoksen satamana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2  Agios Nikolaos village *Visit Halkidiki*. Viitattu 3.10.2022.
3. ↑  Agios Nikolaos *Visit Sithonia*. Viitattu 3.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ágios Nikólaos** Wikimedia Commonsissa
**Ágios Mýronas** (kreik. Άγιος Μύρωνας, kath.kreik. Άγιος Μύρων, *Ágios Mýron*; myös *Ágios Míron*/*Míronas*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Iraklionin kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Gorgolaḯniin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Iraklionin kunnan Gorgolaḯniin kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 612 (vuonna 2011).

Ágios Mýronaksen Pyhän Myronin kirkko.
Ágios Mýronaksen kylä sijaitsee Kreetan keskiosissa noin 18 kilometriä lounaaseen Iraklionin kaupungista. Kylä on saanut nimensä paikallisesta pyhästä, uusmarttyyri Pyhästä Myronista (300-luku), jolle myös kylän pääkirkko Pyhän Myronin kirkko on omistettu. Muita nähtävyyksiä ovat muun muassa Pyhien Apostolien (*Ágioi Apóstoloi*) ja Pyhän Paraskevan (*Agía Paraskeví*) kirkot sekä läheiset luolat. Kylä on rakennettu kukkulalle ja sen arkkitehtuuri on pääosin perinteistä. Kylä kärsi suuria vaurioita vuoden 1856 maanjäristyksessä.

Ágios Mýronas muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Αγίου Μύρωνος, *Topikí Koinótita Agíou Mýronos*), johon kuuluu varsinaisen Ágios Mýronaksen kylän lisäksi Xirolián kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 613.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Agios Myron town *InterKriti*. Viitattu 15.8.2016.
3. ↑  Agios Miron *Crete.org.uk*. Viitattu 15.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ágios Mýronas** Wikimedia Commonsissa
**Ágios Sýllas** (kreik. Άγιος Σύλλας; transl. myös *Ágios Síllas*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Iraklionin kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 545 (vuonna 2011).

Ágios Sýllaksen kylä sijaitsee noin 14 kilometriä etelään Iraklionin kaupungista. Se on rakennettu noin 569 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Ágios Sýllas muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Αγίου Σύλλα, *Topikí Koinótita Agíou Sýlla*), johon kuuluvat varsinaisen Ágios Sýllaksen kylän lisäksi kylät Kámpos, Maládes, Tsagkaráki ja Zervoú Metóchi. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 157.

Aiemmin kylä kuului Témenoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Iraklionin kunnan Témenoksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  O Άγιος Σύλλας. Ονομαστό χωριό «Παρακάνδια» (Ν.Ηρακλείου) *IScreta.gr*. Viitattu 30.8.2021.
**Karl Gustaf Packalén** (23. elokuuta 1872 Kristiinankaupunki – 14. marraskuuta 1955 Kööpenhamina) oli suomalainen yritys- ja järjestöjohtaja sekä viennin edistäjä, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Packalénin vanhemmat olivat leipurimestari Gustaf Adolf Packalén ja Amalia Alexandra Enholm. Packalén oli Kymin Oy:n konttorin virkailija 1896–1906, Hämekoski-yhtiön toimitusjohtaja Laatokan Karjalassa 1906–1917, Suomen Puuhiomoyhdistyksen apulaistoimitusjohtaja Helsingissä 1918–1919, Suomen Puuhiomoyhdistyksen, Suomen Selluloosayhdistyksen ja Kymin Oy:n edustaja Tanskassa 1919–1950, Suomen Paperitehtaitten Yhdistyksen edustaja Tanskassa 1919–1921 ja 1941–1951 sekä Suomen Kartonkiyhdistyksen edustaja Tanskassa 1943–1947. Kauppaneuvoksen arvonimen 1948 saanut Packalen muuistetaan myös huomattavista lahjoituksistaan. Hän lahjoitti jo 1940-luvulla lähes kaiken Suomessa olleen omaisuutensa Åbo Akademin säätiölle ja testamenttasi pääosan lopuista varoistaan Gustaf Packaléns Mindefond -nimiselle rahastolle edistämään suomalais-tanskalaisia kulttuurisuhteita ja laajemmin Suomen pohjoismaisia yhteyksiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Gustaf Packalén *Biografiasampo*. Viitattu 15.8.2022.
2. ↑  Tanskassa kuolleen liikemiehn suurlahjoitus Turun akatemialle.  *Ilta-Sanomat*, 13.6.1956, nro 117, s. 12. Kansalliskirjasto. Viitattu 15.8.2022.
**Gustaf Selim Ignatius** (12. syyskuuta 1877 Iisalmi – 17. huhtikuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen agronomi, puutarhanhoidon opettaja ja tarkastaja.

Gustaf Ignatiuksen vanhemmat olivat apteekkari, kollegiasessori Gustaf Fredrik Ignatius ja Selma Lagus. Hän pääsi ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta 1896 ja valmistui agronomiksi Mustialasta 1896, puutarhakandidaatiksi Kööpenhaminan Landbohojskolesta 1902 sekä filosofian kandidaatiksi 1905.

Ignatius oli lyhyen aikaa Peltosalmen meijeri- ja maanviljelyskoulun opettajana ja sen jälkeen Huittisissa Länsi-Suomen kansanopistossa maatalousaineiden opettajana ja opiston johtajana 1906–1910. Hän oli sitten Lepaan puutarhaopistossa puutarhanhoidon opettajana ja johtajana 1910–1920. Viimeksi hän oli maataloushallituksen puutarhanhoidon tarkastajana 1918–1940. Ignatius oli Puutarhasiemen-komitean puheenjohtajana 1917–1918 sekä Suomen puutarhaviljelijöiden liiton puheenjohtajana 1925–1926 ja liiton edustajiston jäsenenä 1925–1934.

Ignatius oli naimisissa vuodesta 1907 Elma Eklundin kanssa.

Teoksia
-------

* *Kasvitarhanhoito ja elintarvetuotanto*. Elintarviketuotannon edistäminen v.1919, n:o 10. Helsinki 1919
* *Lyhyt puutarhanhoidon oppikirja : kansakoulun jatko-opetusta varten*. WSOY 1929

Toimitustöitä
-------------

* *Puutarhaviljelijän muistikalenteri* ; toimittaneet Gustaf Ignatius ja Olavi Collan. Otava 1925
* *Suuri puutarhatietokirja : aakkosellinen hakuteos 1, Aaprotti-lääkeköynnös* ; toimituskunta Gustaf Ignatius ym. WSOY 1933
* *Suuri puutarhatietokirja : aakkosellinen hakuteos 2, Maa-öljyt* ; toimituskunta Gustaf Ignatius ym. WSOY 1934

Suomennoksia
------------

* R. Gripenberg : *Hedelmäviljelys : esitelmiä ja kirjoituksia*. WSOY 1924

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Gustaf Selim Ignatius. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
2. 1 2 3  60-vuotias. Tarkastaja Gustaf Ignatius, Helsingin Sanomat, 12.09.1937, nro 245, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2  Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1961


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Gustaf Orraeus (von Orraeus)** (20. elokuuta 1738 Taipalsaari – 1. syyskuuta 1811 Venäjä) oli suomalainen kulkutauteja vastaan taistellut lääkäri, joka sai ensimmäisenä Venäjällä lääketieteen tohtorin arvon (1768) ja josta tuli Venäjän lääkintöneuvoston jäsen.

Orraeuksen vanhemmat olivat kirkkoherra Magnus Orraeus ja Ebba Katarina Mollerus. Hän opiskeli vuodesta 1752 alkaen Turun akatemiassa muun muassa Pietari Kalmin johdolla ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1754. Orraeus jatkoi opintojaan Pietarissa, jossa valmistui sotilaslääkäriopistosta 1757. Samana vuonna hänet määrättiin sotilaslääkäriksi seitsenvuotiseen sotaan, jossa hän tuli tunnetuksi kulkutautien vastustajana. Vuonna 1768 hän sai Venäjällä ensimmäisenä lääketieteen tohtorin arvon. Venäläis-turkkilaisen sodan aikana rutto raivosi sotilaiden sekä Moldovan ja Valakian väestön keskuudessa. Vuonna 1770 Orraeus sai suuret valtuudet sen hillitsemiseksi ja onnistui. Hän sai ruton kuriin myös Moskovassa, jonka kaupunginlääkäri hänestä tuli 1772. Toimestaan Orraeus erosi kuitenkin fyysisesti ja henkisesti väsyneenä jo 1776, siirtyen maanviljelijäksi Pietarin lähistölle. Hän kirjoitti maanviljelyä ja eläinlääketiedettä koskevia esityksiä ja julkaisi 1778 laajan, klassisen maineen saaneen teoksen *Descriptio pestis, quae anno 1770 in Jassia et 1771 in Moscua grassata est*. Vuonna 1803 Orraeus kutsuttiin ansioistaan Venäjän valtakunnan lääkintöneuvoston jäseneksi ja 1808 Pietarin lääketieteellis-kirurgisen akatemian jäseneksi.

Orraeuksen ensimmäinen puoliso oli nimeltään Anna von Dietz († 1817) ja toinen nimeltään Anna Stricker.

Lähteet
-------

* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivut 562-563.

### Viitteet

1. 1 2 3  Kotivuori, Yrjö: Gustaf Orraeus. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Viitattu 30.9.2016.
2. 1 2 3  Kolbe, Laura (päätoim.): *Suomen kulttuurihistoria 2: Tunne ja tieto*, s. 106–107. Helsinki: Tammi, 2002. ISBN 951-31-1843-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Arno Forsius: Gustaf von Orraeus (1738—1811), suomalainen epidemialääkäri Venäjällä (Arkistoitu – Internet Archive) (Viitattu 20.3.2012)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Gustaf Evert Mickels** (9. marraskuuta 1879 Ruotsinpyhtää – 24. heinäkuuta 1949 Ruotsinpyhtää) oli suomalainen poliitikko. Mickels toimi RKP:n kansanedustajana vuosina 1922–1924 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä.

Siviiliammatiltaan Mickels oli maanviljelijä ja hän toimi tässä ammatissa Ruotsinpyhtäällä 1927−1949 ja hän toimi myös Ruotsinpyhtään kunnansihteerinä 1902−1907 ja Ruotsinpyhtään säästöpankin kirjanpitäjänä. Mickelsin vanhemmat olivat talollinen Henrik Mickels ja Serafina Johansdotter. Mickelsin puoliso vuodesta 1903 oli Maria Sofia Norrila.

Lähteet
-------

1. 1 2  .aspx Gustaf Mickels *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1922–1924 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(25) | 
* Anderson
* Bengs
* von Born
* Broända
* Bäck
* Colliander
* Estlander
* A. Furuhjelm
* R. Furuhjelm
* Helenelund
* Hästbacka
* Inborr
* Jeppson
* Jern
* Kulenius
* Landtman
* Lindberg
* Mickels
* Miemois
* Roos
* Sandblom
* Schauman
* von Wright
* Åkerblom
* Österholm

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**HMS Plejad** (runkonumero V38) oli Ruotsin laivaston Plejad-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Plejad-luokka (1905)*
Alus tilattiin Ranskasta Augustin Normand & Co:lta, joka oli oman aikansa merkittävin telakka Euroopassa. Alus laskettiin vesille 19. kesäkuuta 1905 ja liitettiin laivastoon kolmea kuukautta myöhemmin 12. elokuuta.

Palvelus
--------

Alus luokiteltiin 1926 yhteysveneeksi runkonumerolla V38, jolloin sen torpedoaseistus poistettiin. Sitä ei kuitenkaan luokkansa muiden alusten tapaan varustettu miinanraivauskalustolla. Alus ei koskaan toiminut uudessa tehtävässään ja se poistettiin palveluksesta 1930. Alus upotettiin maalilaivana 1942.

Lähteet
-------

* Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan: *Örlogsfartyg - Svenska maskindrivna fartyg under tretungad flagg*. Luulaja: Svenskt Militärhistoriskt Bibliotek, 2004. ISBN 91-974384-3-X. (ruotsiksi)

### Viitteet

1. 1 2  Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan s. 220
*Eyo Olokun*, jotka ovat yhteydessä jorubalaisen meren jumalan Olokunin kanssa.
**Eyo** on jorubaväestön festivaali, jota juhlitaan eritoten Nigerian Lagosissa. Nykyään lagoslaiset esittävät sitä enimmäkseen turistitapahtumana, mutta sitä juhlitaan silti perinteen mukaisesti Lagosin saarella. 

Historioitsijoiden mukaan vanhimmat kirjaukset tapahtumasta ovat 1800-luvulta, kun festivaalia juhlittiin ensimmäisen kerran Oke Ipassa, nykyisellä Glover Roadin alueella Ikoyissa. Oke Ipa oli paikka, minne Lagosin *obat* eli kuninkaat tulivat palatseistaan joskus kolmenkin päivän kävelymatkan jälkeen todistamaan festivaalia.

Eyosta tuli pian Nigerian näyttävä kulttuurillinen esitys ja vaikka festivaalia on hieman muutettukin vuosisatojen kuluessa, on silti vanhana perinteenä pitää juhlaa edesmenneelle Lagosin *oballe* tai juhlistaa uuden vihkimistä.

Lähteet
-------

1. 1 2  History, Arts and Culture in Nigeria: Eyo Festival in Lagos *Owlcation*. Viitattu 24.5.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Eyo** Wikimedia Commonsissa
**Senioriteettiperiaate** on politiikassa ajoittain vallitseva arvojärjestys, jonka pohjalta luottamusmiespaikkojen tai muiden etuisuuksien jakaminen tapahtuu kokemuksen perusteella, iän, virkavuosien tai vastaavien mukaan. Sanaa käytetään erotukseksi esimerkiksi pätevyyden mukaan jaetuista paikoista tai eduista.

Eduskunnassa senioriteettiperiaate näkyy esimerkiksi kansanedustajien istumajärjestyksessä istuntosalissa: eduskuntakokemukseltaan vanhimmat kansanedustajat istuvat yleensä täysistuntosalissa salin etuosassa, vähiten kokemusta omaavat takarivissä. Eduskuntaryhmä voi kuitenkin päättää myös toisin.

Lisäksi senioriteettiperiaate voi ilmetä valiokuntapaikkojen jakamisessa: vanhemmat ja kokeneemmat edustajat saavat tärkeimmät tai haluamansa valiokuntapaikat, uudet tulokkaat taas laitetaan harjoittelemaan valiokuntatyöskentelyä vähäpätöisempiin valiokuntiin. Nykyään senioriteettiperiaatteen vaikutus ei kuitenkaan enää ole niin voimakas kuin aikaisemmin: esimerkiksi muullekin kokemukselle ja koulutukselle annetaan arvoa valinnoissa tavanomaisen valtiopäiväkokemuksen lisäksi.

Suomessa senioriteettiperiaate on ollut alusta lähtien yksi eduskunnan keskeisistä toimintatavoista. Eduskunnan työjärjestyksen mukaan uuden eduskunnan kokoontuessa ensimmäiseen istuntoonsa puhetta johtaa iältään vanhin eduskunnan jäsen, ikäpuhemies, jonka johdolla suoritetaan nimenhuuto ja jonka johdolla valitaan puhemiehistö. Lisäksi valiokuntien ensimmäinen kokoontuminen tapahtuu iältään vanhimman valiokuntajäsenen kutsusta.

Lähteet
-------

1. ↑  MOT *www.termipankki.fi*. Viitattu 27.9.2019. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Miten eduskunnan istumajärjestys määräytyy? *www.eduskunta.fi*. Viitattu 27.9.2019.
3. 1 2  Ollila, Anne.: *Kansanedustajan työ ja arki*, s. 34-37. Helsinki: Edita, 2007. 231171906. ISBN 9789513745455, 9513745457. Teoksen verkkoversio (viitattu 27.9.2019).
**Senegalin koripallomaajoukkue** edustaa Senegalia koripallon maajoukkuekilpailuissa.

Historia
--------

Senegal osallistui ensimmäistä kertaa Afrikan-mestaruuskilpailuihin vuonna 1964, jolloin se jäi kuuden maan turnauksessa viidenneksi. Ensimmäisen mitalinsa maa voitti vuoden 1968 Afrikan-kisoista, joista maa voitti kultaa. Samana vuonna maa eteni olympialaisiin ensimmäistä kertaa, mutta jäi turnauksen viidenneksitoista. Senegal eteni olympialaisin myös vuosina 1972 sekä 1980.

Senegal voitti Afrikan-mestaruuden vuosina 1972 sekä 1978 ja eteni ensimmäistä kertaa MM-kilpailuihin vuonna 1978. Tällöin maa jäi kuitenkin alkusarjaan. Seuraavan kerran maa eteni MM-kilpailuihin vuonna 1998, mutta jäi tällöinkin alkusarjaan. Vuonna 1997 maa voitti viimeisimmän Afrikan-mestaruutensa. Senegal eteni vuoden 2006 MM-kilpailuhin, mutta jäi myös tällöin alkusarjaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Ranking men after FIBA Basketball World Cup 2019 Qualifiers Window 6 *fiba.basketball*.  26.2.2019. Viitattu 31.8.2019. (englanniksi)
2. ↑  1964 African Championship for Men FIBA. Viitattu 2.2.2014. (englanniksi)
3. 1 2  2011 FIBA Africa Championship FIBA. Viitattu 2.2.2014. (englanniksi)
4. ↑  Senegal Basketball: Men's Basketball Results Sports-Reference.  Arkistoitu 19.2.2014. Viitattu 2.2.2014. (englanniksi)

FIBA African maajoukkueet
Algeria | Angola | Benin | Botswana | Burkina Faso | Burundi | Djibouti | Egypti | Eritrea | Etelä-Afrikka | Etelä-Sudan | Etiopia | Gabon | Gambia | Ghana | Guinea | Guinea-Bissau | Kamerun | Kap Verde | Kenia | Keski-Afrikan tasavalta | Komorit | Kongon demokraattinen tasavalta | Kongon tasavalta | Lesotho | Liberia | Libya | Madagaskar | Malawi | Mali | Mauritania | Mauritius | Marokko | Mosambik | Namibia | Niger | Nigeria | Norsunluurannikko | Päiväntasaajan Guinea | Ruanda | São Tomé ja Príncipe | Senegal | Seychellit | Sierra Leone | Somalia | Sudan | Swazimaa | Tansania | Togo | Tšad | Tunisia | Uganda | Zambia | Zimbabwe
Eyvind\_Alnæs (n. 1896)
**Eyvind Alnæs** (29. huhtikuuta 1872 Fredrikstad – 24. joulukuuta 1932 Oslo) oli norjalainen säveltäjä ja urkuri.

Alnæs aloitti musiikin opiskelun silloisessa Kristianiassa. Hän jatkoi sitä Carl Reinecken sävellysopissa Leipzigissa. Vuonna 1896 hän sai ensimmäisen sinfoniansa kantaesityksen jälkeen stipendin, jonka turvin pääsi opiskelemaan sävellystä Julius Ruthardtin johdolla Berliiniin. Berliinissä vietetyn ajan tuloksena syntyi esimerkiksi orkesteriteos *Variations symphoniques* (1898). Leipzigissa järjestettiin Alnæsin orkesterimusiikin konsertti vuonna 1900.

Alnæsista tuli merkittävä vaikuttaja Kristianian (sittemmin Oslon) musiikkielämässä 1900-luvun alussa. Hän työskenteli 37 vuoden ajan urkurina useissa kirkoissa, lopuksi Oslon tuomiokirkossa. Hän toimi myös kuoronjohtajana, Norjan säveltäjäliiton puheenjohtajana ja TONO:n johtokunnan jäsenenä. Lisäksi hän työskenteli pianistina ja säestäjänä. Hän julkaisi pianon- ja urkujensoiton metodikirjallisuutta ja musiikkikokoelmia käytännön tarkoituksiin. Alnæs sai vuonna 1922 kultaisen Kuninkaan ansiomitalin. Vuonna 1932 hänestä tehtiin Pyhän Olavin ritarikunnan ensimmäisen luokan ritari ja hän sai kansallisen laulajajärjestön kunniamerkin.

Alnæsin 45:stä opuksesta 24 on laulukokoelmia. Hänen tuotantoonsa kuitenkin kuuluu monia teoksia vailla opusnumeroa. Alnæsista tuli yksi Skandinavian esitetyimmistä liedsäveltäjistä. Hänen tuotannossaan tärkeässä asemassa on myös pianomusiikki, enimmäkseen pianolle sävelletyt runolliset miniatyyrit. Muuhun tuotantoon kuuluu kamari- ja kuoromusiikkia. Vuoden 1900 jälkeiseltä ajalta ainoat Alnæsin suurimuotoiset teokset ovat konsertto pianolle ja orkesterille sekä toinen sinfonia.

Alnæs oli kesäkuusta 1903 naimisissa Emilie Thornen (1882–1976) kanssa. Vastarintanainen Lise Børsum oli Alnæsin tytär ja kirjailija Finn Alnæs lapsenlapsi. Alnæsin hauta on Vestre gravlundissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Eyvind Alnæs Hyperion Records
2. 1 2 3 4 5  Eyvind Alnæs Norsk biografisk leksikon
3. ↑  Lise Børsum Norsk biografisk leksikon
4. ↑  Finn Alnæs Norsk biografisk leksikon

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Tadeusz Gocłowski.
**Tadeusz Gocłowski** (16. syyskuuta 1931 Piski – 3. toukokuuta 2016 Gdańsk) oli puolalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki lasaristien papiksi Stanislaw Rospond 26. kesäkuuta 1956. Hänet nimitettiin Gdańskin vihkipiispaksi sekä Beneventumin titulaaripiispaksi 22. maaliskuuta 1983, ja piispaksi konsekroinnin suoritti 17. huhtikuuta Józef Glemp, jota avustivat Lech Kaczmarek ja Albin Malysiak.

Gocłowski sai 31. joulukuuta 1984 nimityksen Gdańskin piispaksi ja 25. maaliskuuta 1992 arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 17. huhtikuuta 2008.

Gocłowski tuli tunnetuksi Solidaarisuus-liikkeelle osoittamastaan kannatuksesta. Hänet otettiin Valkoisen Kotkan ritarikuntaan 10. marraskuuta 2011.

Lähteet
-------

1. ↑  Archbishop of Gdańsk dies at 84  3.5.2016. Radio Poland. Viitattu 4.5.2016. (englanniksi)
2. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Tadeusz Gocłowski, C.M.
3. ↑  Archbishop Tadeusz Goclowski CM awarded highest Polish decoration


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Senioripysäkki** tarjoaa ilmaista ryhmäkeskusteluapua yksinäisille, masentuneille, ahdistuneille tai muun tuen tarpeessa oleville yli 60-vuotiaille HelsinkiMission tiloissa Albertinkatu 33:ssa. 

Tampereella ja Turussa toimintaa toteuttavat TampereMissio ja Tukenasi ry.

HelsinkiMissio on kehittänyt ryhmäterapian ammattilaisten avulla uuden ja kevyemmän Senioripysäkki-ryhmämenetelmän. HelsinkiMissio kouluttaa menetelmän mukaisesti ryhmänohjaajia eri puolilla Suomea. Koulutettavat työskentelevät niissä organisaatioissa, joille HelsinkiMissio myöntää sopimuksella oikeuden käyttää suojattua Senioripysäkki-nimeä. Senioripysäkki-ryhmiä toimii ympäri Suomea yli 30 paikkakunnalla.

Senioripysäkki aloitti toimintansa Helsingissä 2001.

Senioripysäkin ryhmämallia on tutkittu laajasti ja siitä on saatu hyviä tutkimustuloksia. Tulokset on julkaistu mm. teoksessa Marjovuo, Ari - Pitkälä, Kaisu - Routasalo, Pirkko (toim.) *Ikääntyneiden yksinäisyys. Senioripysäkin ryhmäterapia psykososiaalisena kuntoutuksena.* Geriatrisen kuntoutuksen tutkimus- ja kehittämishanke. Tutkimusraportti 8. Vanhustyön keskusliitto. Hki.

Samassa tutkimushankkeessa todettiin myös, että ikääntyneiden ryhmät vähensivät muiden sosiaali- ja terveyspalveluiden käyttöä enemmän kuin mitä ryhmien toteuttaminen maksaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Pitkälä, Kaisu & Routasala, Pirkko & Kautiainen, Hannu & Savikko, Niina & Tilvis, Reijo (2005). *Psykososiaalisen ryhmäkuntoutuksen vaikuttavuus*. Vanhustyön keskusliitto. Hki.

* RV*selvennä* 51-52 / 2005, s. 4: *Senioripysäkillä vanhusten yksinäisyys sulaa pois*.

Aiheesta muualla
----------------

* HelsinkiMissio: Apua ja tukea senioreille (Arkistoitu – Internet Archive)
**Fra den finske frihedskrig 1918 : Vestarméen** on vuonna 1918 ilmestynyt norjalaisen lääkärin Harald Natvigin kuvateos, joka sisältää hänen Suomen sisällissodasta ottamiaan valokuvia. Natvig osallistui sotaan valkoisten puolella Norjan Punaisen ristin lähettämän kenttäsairaalan johtajana, joka seurasi länsiarmeijaa Hämeen rintamalla. Teoksessa on 175 valokuvaa.

Natvig saapui Suomeen Tornion kautta heti sodan käynnistyttyä tammikuun lopussa. Helmikuussa Natvig oli Jyväskylän seudulla Keski-Suomessa, jossa hän kuvasi valkoisen armeijan harjoituksia ja paraateja. Maaliskuun alussa Natvig siirtyi kenttäsairaalan mukana rintamalle ja seurasi länsiarmeijan joukkoja muun muassa Länkipohjan, Tampereen ja Lempäälän taisteluissa. Sotatoimien päättymisen jälkeen hän seurasi valkoisten voitonparaatia Helsingissä ja vieraili Suomenlinnan vankileirillä sekä Hangossa, Turussa ja Maarianhaminassa ennen paluutaan Ruotsin kautta kotimaahansa.

Kirja sisältää muun muassa Länkipohjan taistelua seuranneena päivänä 17. maaliskuuta otetun kolmen kuvan sarjan kolmentoista punakaartilaisen teloituksesta. Kuvat ovat tunnetuimpia sisällissodan valokuvia. Suurin osa valokuvista on Natvigin ottamia, mutta joukossa on myös muutama sairaanhoitajina palvelleiden Ingrid Skaarin ja Elisabeth Braatenin valokuva. Kirja julkaistiin Norjassa syksyllä 1918. Teoksen myynnistä saadut tulot lahjoitettiin sotainvalidien ja kaatuneitten perheitten hyväksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Janfelt, Monika (toim.): *Den privat-offentliga gränsen : det sociala arbetets strategier och aktörer i Norden 1860–1940*, s. 311. København: Nordisk Ministerråd, 1999. ISBN 928-93030-0-X.
2. ↑  Arvokas muistojulkaisu vapaussodastamme.  *Suomen Sotilas*, 24.5.1919, nro 21, s. 11. Kansalliskirjasto. Viitattu 24.10.2020.
3. ↑  Ylikangas, Heikki: *Tie Tampereelle*, s. 130–146. Porvoo: WSOY, 1993. ISBN 951-01889-7-2.
4. ↑  Kuvateos vapautussodasta.  *Hämeen Sanomat*, 30.11.1918, nro 103, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 24.10.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Fra den finske frihedskrig 1918 -kirjan digitoitu versio (PDF) (Arkistoitu – Internet Archive) Tanskan kuninkaallinen kirjasto.
* + Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fra den finske frihedskrig 1918** Wikimedia Commonsissa
**Mikheil Gelovani** (georg. მიხეილ გელოვანი, ven. Михаи́л Гео́ргиевич Гелова́ни, *Mihail Georgijevitš Gelovani*, 6. tammikuuta 1893 Kutaisin läänin Lasurian kylä – 21. joulukuuta 1956 Moskova) oli georgialaissyntyinen neuvostoliittolainen näyttelijä ja ohjaaja, joka tuli tunnetuksi Stalinin elokuvaroolien esittäjänä.

Mikheil Gelovani esiintyi vuodesta 1913 lähtien Tbilisin, Kutaisin ja Bakun teattereissa. Vuosina 1919–1920 hän opiskeli tbilisiläisessä teatteristudiossa. Vuodesta 1924 lähtien hän näytteli georgialaisissa elokuvissa ja ohjasi myöhemmin itsekin muutamia filmejä. Vuosina 1936–1939 hän työskenteli Rustavelille nimetyssä Georgian draamateatterissa ja vuosina 1942–1948 Moskovan taiteellisessa teatterissa.

1930-luvun lopulla Gelovani alkoi yhtenä ensimmäisistä näyttelijöistä esittää Stalinin roolia teatterissa ja elokuvissa. Hän näytteli Stalinia yhteensä 15 elokuvassa.

> »Esittäessään I.V. Stalinia tämän toiminnan eri vaiheissa, Gelovani ei tyydy pelkän näköisyyden tavoittamiseen. Hän pyrkii välittämään johtajan viisauden, hänen erottamattoman yhteytensä kansaan, suuruuden ja yksinkertaisuuden, teräksisen vallankumouksellisen tahdon, poikkeuksellisen viehätysvoiman ja inhimillisyyden. Erityisen hyvin tämä on onnistunut elokuvissa "Vala" ja "Berliini kukistuu".»
> 
> 

Gelovani palkittiin näyttelijäsuorituksistaan neljällä Stalinin palkinnolla sekä Työn punaisen lipun kunniamerkillä. Vuonna 1950 hän sai Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Entsiklopedija kino *dic.academic.ru*. Viitattu 9.10.2011. (venäjäksi)
2. ↑  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija (2-e izdanije), tom 10*, s. 366. Moskva: Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, 1952.
3. 1 2  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija (3-e izdanije), tom 6*, s. 198. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1971.
4. ↑  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija (2-e izdanije), tom 10*, s. 367. Moskva: Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, 1952.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |

 |
Tommaso Traetta
**Tommaso Michele Francesco Saverio Traetta** (30. maaliskuuta 1727 Bitonto – 6. huhtikuuta 1779 Venetsia) oli italialainen säveltäjä. Hän oli Niccolò Jommellin tavoin Christoph Willibald Gluckin edeltäjä oopperan uudistajana 1700-luvulla.

Traetta opiskeli Napolissa ja toimi vuosina 1758–1765 Parman herttua Filipin musiikkimestarina. Vuosina 1765–1768 hän johti Venetsian Conservatorio dell'Ospedalettoa, ja vuosina 1768–1775 hän johti Venäjällä Katariina Suuren hovin musiikkielämää.

Oopperasäveltäjänä Traetta hylkäsi selkeän erottelun resitatiivin ja aarian välillä. Hänen resitatiiveissaan on usein emotionaalista voimaa, ja hänen aariansa usein edeltävät draamallisia tapahtumia sen sijaan että keskeyttäisivät sen. Orkesterille Traetta antoi totuttua suuremman roolin. Gluckin tavoin hän usein sijoitti kuoro-osuuksia suoremmin tapahtumien keskelle. Hän hyödynsi usein myös baletillista ainesta. Kaikkiaan Traettan tuotantoon kuuluu 48 oopperaa, joiden joukossa ovat *Sofonisba* (1762) ja *Ifigenia in Tauride* (1763). Hän sävelsi myös Stabat Materin ja oratorion *Salomone* (1768).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tommaso Traetta Britannica

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani
	+ 2

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Tommaso Padoa-Schioppa
**Tommaso Padoa-Schioppa** (23. heinäkuuta 1940 Belluno, Italia – 18. joulukuuta 2010 Rooma, Italia) oli italialainen taloustieteilijä, joka tunnetaan yhtenä Euroopan yhteisön yhteisvaluutta euron alkuunpanijoista.

Padoa-Schioppa suoritti taloustieteiden tohtorin tutkinnon Milanon Bocconin yliopistossa 1966 ja opiskeli myös MIT:ssä Bostonissa. Hän siirtyi Italian keskuspankin palvelukseen 1968. Padoa-Schioppa toimi johtajana Euroopan keskuspankissa (EKP) 1998–2005 ja oli EKP:n ensimmäisen hallituksen jäsen. Hän oli Italian talousministerinä 2006–2008 Romano Prodin pyydettyä häntä elvyttämään tuolloin nollakasvussa ollutta maan taloutta. Hän toimi myös Baselin pankkivalvontakomitean (Basel Committee on Banking Supervision, BCBS) puheenjohtajana.

Padoa-Schioppa tunnettiin intohimoisena eurooppalaisen aatteen ja yhteisvaluutan puolustajana. Hän kuoli sydänkohtaukseen ollessaan illastamassa ystäviensä kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Eugene A. Ludwig: Statement of Eugene A. Ludwig On the Death of Tommaso Padoa-Schioppa, Eminent Financial and Political Figure Who Led Promontory Europe (vanhentunut linkki) *eon.businesswire.com*.  18.12.2010. Washington.  Arkistoitu 24.5.2012. Viitattu 19.12.2010. (englanniksi)
2. 1 2  Jim Lee: Tommaso Padoa-Schioppa, architect of euro currency, dies at 70 *Los Angeles Times*.  18.12.2010. Los Angeles. Viitattu 19.12.2010. (englanniksi)
3. 1 2  Tommaso Padoa-Schioppa, economist and politician, dies *bbc.co.uk*.  19.12.2010. BBC. Viitattu 19.12.2010. (englanniksi)
4. 1 2  Yksi euron "isistä", ekonomisti Padoa Schioppa kuoli sydänkohtaukseen (vanhentunut linkki) *www.hs.fi*.  19.12.2010. Helsingin Sanomat.  Arkistoitu 26.12.2010. Viitattu 19.12.2010.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Tomomi Miyamoto** (jap. 宮本 ともみ, *Miyamoto Tomomi*; s. 31. joulukuuta 1978 Sagamihara) on japanilainen entinen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Miyamoto debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1997. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1999, 2003, 2007 ja kesäolympialaisissa 2004. Hän on pelannut 77 maaottelua ja tehnyt niissä 13 maalia.

Lähteet
-------

1. ↑  Japanin jalkapalloliitto(japaniksi)

Japanin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 1999
1 Onodera |
2 Yamaki |
3 Nagadome |
4 Nakachi |
5 Sakai |
6 Nishina |
7 Tōmei |
8 Hara |
9 Uchiyama |
10 Sawa |
11 Ōtake |
12 Isozaki |
13 Yanagita |
14 Mitsui |
15 Isaka |
16 Kobayashi |
17 Ōmatsu |
18 Yamago |
19 Andō |
20 Nishigai |
Valmentaja Miyauchi

Japanin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2003
1 Yamago |
2 Ōbe |
3 Isozaki |
4 Yamagishi |
5 Sakai |
6 Kobayashi |
7 Kawakami |
8 Miyamoto |
9 Arakawa |
10 Sawa |
11 Ōtani |
12 Onodera |
13 Nakachi |
14 Yano |
15 Miyazaki |
16 Yamamoto |
17 Yanagita |
18 Maruyama |
19 Sudō |
20 Miyama |
Valmentaja Ueda

Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 2004
1 Yamago |
2 Yano |
3 Isozaki |
4 Ōbe |
5 Kawakami |
6 Sakai |
7 Yamamoto |
8 Miyamoto |
9 Arakawa |
10 Sawa |
11 Ōtani |
12 Yamagishi |
13 Shimokozuru |
14 Maruyama |
15 Yanagita |
16 Kobayashi |
17 Andō |
18 Onodera |
Valmentaja Ueda

Japanin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2007
1 Fukomoto |
2 Isozaki |
3 Kinga |
4 Yano |
5 Yanagita |
6 Hara |
7 Miyamoto |
8 Sakai |
9 Arakawa |
10 Sawa |
11 Ōtani |
12 Yamago |
13 Andō |
14 Toyoda |
15 Iwashimizu |
16 Miyama |
17 Nagasato |
18 Ōno |
19 Sakaguchi |
20 Utsugi |
21 Amano |
Valmentaja Ōhashi
Trafalgarinniemi ja majakka.
Näkymä Los Caños de Mecan yli taustalla olevalle Trafalgarinniemelle.
**Trafalgarinniemi** (esp. *Cabo Trafalgar*) on Atlantin rannikolla Cádizin maakunnassa Espanjan Andalusiassa sijaitseva niemi, joka muodostaa Gibraltarinsalmen läntisimmän osan. Maakunnan pääkaupunki Cádiz sijaitsee niemestä noin 40 kilometriä luoteeseen. Muita lähistön kuntia ovat muun muassa Vejer de la Frontera ja Barbate, joista jälkimmäisen alueella niemi sijaitsee. Trafalgarinniemen nimi tulee luultavasti arabian kielen sanoista *Taraf al-Gharb*, jotka tarkoittavat läntistä niemeä.

Vuonna 1805 niemen edustalla käytiin Trafalgarin meritaistelu, jossa Englannin kuninkaallinen laivasto tuhosi ranskalaisista ja espanjalaisista aluksista koostuneen Napoleonin laivaston.

Nykyään Trafalgarinniemi on suosittu matkailukohde sekä espanjalaisten että ulkomaalaisten keskuudessa. Niemen ympärillä esiintyvät kovat tuulet tekevät paikasta ihanteellisen leijasurffaukselle.

Katso myös
----------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Trafalgarinniemi**.
* Trafalgarin aukio
**Alison Cooper** (s. 31. maaliskuuta 1966) on brittiläinen yritysjohtaja. Hän on toiminut brittiläisen tupakkayhtiö Imperial Brandsin (2/2016 saakka yhtiö tunnettiin nimellä *Imperial Tobacco Group*) toimitusjohtajana vuodesta 2010. 

Yhdysvaltalainen talousjulkaisu Fortune luokitteli hänet maailman talouselämän kansainvälisten (ei-yhdysvaltalaisten) naisvaikuttajien 8. sijalle (2017). Cooperin aikana Imperial Brands, maailman neljänneksi suurin tupakkayhtiö, on yhtäältä ostanut useita yhdysvaltalaisia tupakkabrändejä hallintaansa heinäkuussa 2014 tehdyllä 7,1 miljardin dollarin suurkaupalla. Toisaalta yhtiö on pyrkinyt vahvistamaan johtamansa yrityksen markkina-asemia tupakan terveyshaittojen koskevan tietoisuuden aiheuttamia haasteita vastaan perustamalla esimerkiksi yhteisyrityksen Kiinan valtion omistaman China National Tobaccon kanssa tammikuussa 2017. Kiina on maailman suurin tupakkamarkkina, jossa poltetaan 1/3 maailman tupakoista.

Cooper syntyi Englannin Surreyn Kingston upon Thamesissa, ja valmistui Bristolin yliopistosta 1988 matematiikka ja tilastotiede pääaineinaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Amy McKenna: Alison Cooper. British business executive  päivitetty 24.3.2018. britannica.com. Viitattu 30.4.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3  Arkistoitu kopio8. Alison Cooper (Most Powerful Women in business outside the U.S. 2017 lista)  2017. Fortune, fortune.com.  Arkistoitu 30.4.2018. Viitattu 30.4.2018. (englanniksi)
3. ↑  Alison Cooper. Chief Executive Officer, Imperial Brands PLC bloomberg.com. Viitattu 30.4.2018. (englanniksi)
4. ↑  MWP International (Most Powerful Women in business outside the U.S. 2017 list)  2017. Fortune, fortune.com. Viitattu 30.4.2018. (englanniksi)
**Etelä-Afrikan naisten maahockeymaajoukkue** edustaa Etelä-Afrikkaa naisten maahockeyn maaotteluissa. Etelä-Afrikan paras saavutus olympiaturnauksessa on yhdeksäs sija vuodelta 2004. Etelä-Afrikka on voittanut olympiaturnauksessa vain Kiinan (2000), Saksan (2004), Espanjan (2004), Uuden-Seelannin (2008) ja Yhdysvallat (2012).. Kansainvälisen lajiliiton rankingissa Etelä-Afrikka on sijalla 16 (kesäkuu 2020).

Lajin maailmanmestaruuskilpailuissa Etelä-Afrikan paras sijoitus on seitsemäs vuodelta 1998. Viralliset MM-kilpailut on pelattu vuodesta 1972, mutta ennen sitä järjestetyissä turnauksissa Etelä-Afrikka menestyi. Se voitti turnauksen vuonna 1956, oli hopealla yhdessä Englannin ja Australian kanssa vuonna 1952 ja saavutti pronssia vuosina 1936, 1959, 1963 ja 1967.

Afrikan maahockeyturnauksissa Etelä-Afrikka on menestynyt. Afrikan kisoissa naisten maahockeyturnaus oli mukana kolmesti, vuosina 1995–2003. Etelä-Afrikka voitti kaikki turnaukset. Afrikan mestaruuskilpailuissa Etelä-Afrikka on voittanut kaikki seitsemän turnausta vuosina 1994–2017. Ensimmäiseen turnaukseen vuonna 1990 Etelä-Afrikka ei osallistunut. Etelä-Afrikka on voittanut myös vuosien 2007 ja 2011 olympiakarsinnat.

Lähteet
-------

1. ↑  Olympic Games – Events *fih.ch/en*. International Hockey Federation. Viitattu 29.7.2012. (englanniksi)
2. ↑  Field hockey - South Africa (Women) *the-sports.org*. Viitattu 30.6.2020. (englanniksi)
3. ↑  World Ranking – International Hockey Federation *fih.ch/en*.  2018. International Hockey Federation. Viitattu 30.6.2020. (englanniksi)
4. ↑  World Cup - Women's Events *fih.ch/en*. International Hockey Federation. Viitattu 29.7.2012. (englanniksi)
5. ↑  Todor Krastev: Women Field Hockey World Cup and IFWHA Archive *todor66.com/hockey/field*. Todor Krastev. Viitattu 29.7.2012. (englanniksi)
6. ↑  Todor Krastev: Women Field Hockey Africa Nations Cup 1990 Harare (ZIM) 13-19.08 *todor66.com/hockey/field*. Todor Krastev. Viitattu 29.7.2012. (englanniksi)
7. ↑  Todor Krastev: Field Hockey Africa Archive *todor66.com/hockey/field*. Todor Krastev. Viitattu 29.7.2012. (englanniksi)
Perinteisiä eteläafrikkalaisia ruokia
**Etelä-Afrikan keittiö** ilmentää maan monikulttuurista taustaa. Etelä-Afrikan hollantilaiset siirtolaiset toivat maatilojensa työvoimaksi malaijiorjia, jotka toivat maahan myös oman ruokaperinteensä. Ruokaperinnettä rikasti myös uskonnollista vainoa Ranskasta paenneet hugenotit, jotka perustivat maahan ensimmäiset viinitilat 1600-luvulla. Myöhemmin 1800-luvun aikana erityisesti Natalin sokeriplantaaseille tuodut intialaiset rikastuttivat maan ruokakulttuuria omalla perinnöllään, kuten myös kullan perässä maahan muuttaneet britit ja saksalaiset. Maan alkuperäisväestön ravinto koostuu edelleen pääasiassa riistasta, juureksista ja maissista sekä proteinipitoisista hyönteisistä, kuten heinäsirkoista.

Kapmaan malajien keittiö tunnetaan erityisesti curryistaan, jotka eivät ole yhtä tulisia kuin intialaiset vastineensa. Curryt syödään usein erilaisten sambalien ja atjarien kanssa. Muita kuuluisia malajiruokalajeja ovat muun muassa *bobotie*, joka on brittiläisen *shepherd's pien* mausteisempi muunnelma, ja mausteiset *sosatie*-makkarat.

Natalin alueella intialaisesta ruuasta tuli hyvin suosittua, ja myös alueen zulut ryhtyivät valmistamaan niistä omia muunnelmiaan. Monet eteläafrikkalaiset pitävät currya ja riisiä maan kansallisruokana. Maan afrikaanerien ruokakulttuurin, jonka juuret ovat hollantilaisessa keittiössä, keskeinen aines on grilliruoka braai. Braaiin kuuluu yleensä ainakin rasvainen korianterilla maustettu boerewors (suom. *maanviljelijän makkara*).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ludman, Barbara: South African cuisine International Marketing Council of South Africa.  Arkistoitu 16.9.2008. Viitattu 17.8.2007. (englanniksi)
2. ↑  Braai, grillausta Eteläafrikan tapaan *Nederburg*. Viitattu 16.2.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Etelä-Afrikan keittiö** Wikimedia Commonsissa
NäyteGod Rest You Merry, GentlemenLaulettu versio, esittäjinä The Carol Singers, äänitys vuodelta 1917. Kesto 3 min 56 s.Äänitiedostojen kuunteluohjeet

**God Rest You Merry, Gentlemen** on vanha englantilainen joululaulu. Nimi kirjoitetaan usein muodossa **God rest ye, merry gentlemen**, siis virheellisellä pseudoarkaismilla *ye* ja pilkulla väärässä paikassa (*rest* tarkoittaa tässä "pitää" eikä "levätä", *merry* tarkoittaa "rauhassa ja onnellisina" eikä "iloiset" eikä ole adjektiivi herrasmiehiä tarkoittavalle sanalle gentlemen). Laulu tunnetaan myös nimellä **Tidings of Comfort and Joy**.

Laulun sanojen arvellaan olevan jo 1500-luvulta, mutta ensimmäiset painetut versiot löytyvät vasta 1700-luvulta. Sanoitus sisältää monia englannin kielestä sittemmin pois jääneitä ilmaisuja. Laulun säveltä pidetään vanhana englantilaisena kansansävelmänä, ja sen alkuperästä on erilaisia teorioita. Varhaisin tunnettu painettu versio, joka yhdistää sävelen tähän lauluun, sisältyy William Honen vuonna 1820 julkaisemaan poliittiseen satiiriin *A Political Christmas Carol*. Laululle on olemassa myös vaihtoehtoinen, cornwallilaiseen kansansävelmään perustuva melodia. Laulu mainitaan Charles Dickensin novellissa *Joulutarina* (*A Christmas Carol*, 1843), jonka alkukielellä joululaulua tarkoittava nimi viittaa todennäköisesti juuri tähän lauluun. Dickensin teoksessa lauluun viitataan nimellä "God bless you, merry gentleman".

Liisa Tenkku on suomentanut laulun sanat nimellä "Vanha joululaulu" ja K. V. Valve nimellä "Ah, iloitkaatte ystävät".

Lähteet
-------

1. ↑  God Rest You Merry, Gentlemen - Notes (englanniksi) The Hymns and Carols of Christmas. Viitattu 11.12.2020.
2. ↑  Vanha joululaulu Fono.fi-äänitetietokietokanta. Viitattu 21.11.2015.
3. ↑  Ah, iloitkaatte ystävät Fono.fi-äänitetietokietokanta. Viitattu 15.2.2019.
**God Only Knows** on yhdysvaltalaisen The Beach Boys -yhtyeen kappale vuodelta 1966. Kappaleen sävelsi ja tuotti Brian Wilson ja sanoitti Tony Asher. Säveltäjä-Brianin veli Carl Wilson laulaa kappaleen.

"God Only Knows" rikkoi popmusiikin standardit monessa mielessä. Sen sävellajirakenne on vaikeaselkoinen ja mutkikas, ja väliosan transponoitu sointukierto tuo entisestään lisää vaikeutta. Se oli yksi ensimmäisistä englanninkielisistä poplauluista, joiden nimessä käytetään sanaa *Jumala*. Vuonna 1966 tällainen rohkeus oli harvinaista ja Yhdysvaltain listalla single nousikin vain sijalle 39. (Britanniassa se nousi kuitenkin erinomaisesti toiselle sijalle). "God Only Knows" oli teknisenä äänityksenä kunnianhimoinen, ja harppuineen, huiluineen ja barokkimaisine stemmoineen se toi popmusiikkiin uusia lauluharmonisia ja soitannallisia sävyjä, kuten myös koko isäntäalbumi *Pet Sounds*.

Paul McCartney ja John Lennon ovat maininneet ottaneensa "God Only Knowsista" mallia The Beatlesin kappaleeseen "Here, There and Everywhere". Myöhemmin Paul McCartney on sanonut "God Only Knowsin" olevan paras kappale koko popmusiikin historiassa.

Kappale on levytetty suomeksi nimellä "Taivas vain tietää".

Tammikuussa 2022 *Helsingin Sanomat* pyysi yli 70:ää suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. "God Only Knows" ylsi sijalle 17.

Lähteet
-------

* Nyman, Jake: *Kovan päivän ilta*. Gummerus, 2009. ISBN 978-951-20-7605-5.

### Viitteet

1. ↑  God Only Knows by The Beach Boys *songfacts.com*. Viitattu 6.7.2015. (englanniksi)
2. ↑  Jormas - Taivas vain tietää / Mennä voit *discogs.com*. Viitattu 6.7.2015. (englanniksi)
3. ↑  100 maailman parasta laulua.  *Helsingin Sanomat*, 15.1.2022. Artikkelin verkkoversio (maksullinen). Viitattu 15.1.2022.
**Rauman ammattiopisto** oli Raumalla toimineen toisen asteen ammatillista koulutusta tarjonneen ammattiopiston nimi vuosina 2003-2009.

Historia
--------

Rauman valmistava ammattikoulu aloitti ammattiin valmistavan koulutuksen Raumalla vuonna 1945. Vuonna 1962 ammattikoulu siirtyi vuonna 1960 perustetun Rauman ammattikoulun kuntainliiton omistukseen ja muuttui samalla yleiseksi ammattikouluksi. Rauman ammattikoulun kuntainliitto purettiin 31.12.1994, jolloin oppilaitos siirtyi Rauman kaupungin omistukseen, missä se aloitti nimellä Rauman ammatti-instituutti ja vaihtui vuonna 2003 Rauman ammattiopistoksi.

Toimintojen siirtyminen Länsirannikon Koulutus Oy:lle
-----------------------------------------------------

Rauman ammattiopiston toiminnot siirtyivät Länsirannikon Koulutus Oy:lle 1.1.2010, kun Porin ammattiopisto, Rauman ammattiopisto, Porin aikuiskoulutuskeskus (PAKK) ja Länsi-Suomen aikuiskoulutuskeskus (INNOVA) yhdistyivät. Länsirannikon Koulutus Oy:n toimintanimi on WinNova.

Aiheesta muualla
----------------

* WinNova
**Moskva, Tšerjomuški** (venäjäksi Москва, Черемушки) tai Moskova, Tšerjomuški (suom.) on Dmitri Šostakovitšin (op. 105) kolminäytöksinen musiikkikomedia (operetti) viidessä kuvaelmassa Wladimir Massin und Michail Tscherwinskin librettoon. Operetti sävellettiin vuosina 1957-58 Moskovassa. Kantaesitys oli 24. tammikuuta 1959 Moskovan Operettiteatterissa kapellimestari Grigori Stoljarowin johdolla.

Šostakovitš oli koko elämänsä nauttinut kevyemmästä musiikista, opereteista ja musikaaleista. 1950-luvun lopulla Šostakovitšille tarjoutui mahdollisuus paneutua itse operetin maailmaan kun Moskovan operettiteatterin uusi kapellimestari tilasi säveltäjältä uuden näyttämöteoksen. Libretosta vastasi 2 merkittävää ja tunnettua tuon ajan kirjailijaa. 

Operetista syntyi viihdyttävä satiirinen kokonaisuus, joka pilkkasi Neuvostoliiton korruptiota ja Stalinin jälkeisen ajan idealismia. Teos pilkkaa satiirisesti ennen kaikkea Hruštšovin tunnetusti liian kunnianhimoista suunnitelmaa asuttaa väestö hätäisesti rakennettuihin uusiin kerrostalolähiöihin, jotka oltiin varusteltu modernein oivalluksin. Moskova, Tšerjomuški on satiirinen ja iloinen kuvaus kolmesta nuoresta pariskunnasta, jotka lähtevät asumaan uuteen moskovalaiseen lähiöön, mutta kokevat, että käytännön asiat ovat monimutkaisempia kuin he ensin kuvittelivat. Paikallisilla viranomaisilla on omat röyhkeät suunnitelmansa siitä, mitä he haluavat tehdä näiden uusien huoneistojen kanssa, ja yrittävät ahnaasti ottaa lahjuksia ja pitää huoneistot itsellään. Lopulta juoni päättyy oikeudenmukaisesti ja onnellisesti.

### Musiikki

Moskova, Tšerjomuškin musiikki muistuttaa Šostakovitšin vitsikästä, satiiris-parodista tyyliä, jota hän käytti joissakin varhaisteoksissaan, kuten elokuvamusiikissaan "Uusi Babylon" (venäjäksi Новый Вавилон, op. 18) tai baleteissaan. Operetissaan säveltäjä kuitenkin yhdistää tyyliin romantiikan ajan charmia kuten myös 1955 jälkeen valmistuneessa orkesteriteoksessaan "*Sarja varieteeorkesterille*". Partituuri on täynnä energiaa ja mieliinjääviä melodioita. Šostakovitš myös lainaa ja parodioi (kuten 11. sinfoniassaan) kuuluisia katkelmia mm. Tšaikovskin "Joutsenlammesta" sekä Lehárin "Iloisesta leskestä" ja myös varioi tunnettuja venäläisiä säveltäjiä (kuten Glinka ja Borodin). Myös lännessä tunnettu "Moskovan yöt" (numerossa 19) on ujutettu sävellykseen mukaan. Šostakovitš myös lainaa ja siteeraa useampaan kertaan itseään. Tunnusmelodia "Tšerjomuški-valssi" (prologissa ja numeroissa 13, 17 ja 39) perustuu säveltäjän lauluun elokuvamusiikista "Kultaiset vuoret" (venäjäksi Златые горы, op. 30). Lidotškan laulu (numerot 6 ja 22) on versio säveltäjän kuuluisimmasta laulusta "Нас утро встречает прохладой" - "Nas utro wstretschajet prochladoi", jonka Šostakovitš sävelsi elokuvaan "Encounter" (Counterplan), op. 33.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dmitri Shostakovich (Gerard McBurney) - Cheryomushki (chamber orchestra version arr. McBurney) *www.boosey.com*. Viitattu 17.1.2021.