recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Riikka Kaihovaara** on suomalainen dokumentaristi ja kirjailija.

Kaihovaara on kirjoittanut tietokirjan *Riippumaton puutarha – Teollisen ruoantuotannon romahdus ja permakulttuurin perusteet* (Visio 2012) sekä esseekokoelmat *Villi ihminen ja muita luontokappaleita (*Atena Kustannus 2019*)* ja *Vieras eläin ja muita uusia luontokappaleita* (Atena Kustannus 2022). *Villi ihminen* oli ehdolla Helsingin Sanomien esikoiskirjapalkinnon saajaksi. *Vieras eläin* voitti marraskuussa 2022 Toisinkoinen-kirjapalkinnon.

Syksystä 2015 alkaen Kaihovaara on työskennellyt Yleisradion dokumenttitoimituksessa. Hän on ohjannut ja käsikirjoittanut muun muassa dokumenttisarjat *Huume-Suomen historia*, *Seksi-Suomen historia*, *Hyvissä aikeissa* ja *Kaikki irti eläimistä*. Historiasarjojen lisäksi Kaihovaara on ohjannut ja käsikirjoittanut dokumenttisarjan *Omavaraiset* sekä neljä dokumenttielokuvaa: *Jotain siltä väliltä*, *Kallonmetsästäjät*, *Tieteen sokaisemat* ja *Kuningattaren kuolema*. *Jotain siltä väliltä* oli Vinokino-festivaalien avajaiselokuvana syksyllä 2013 ja *Kuningattaren kuolema* sai ensi-iltansa elokuussa 2022 Savonlinnan luontoelokuvafestivaalien avajaiselokuvana. Kaihovaara on ohjannut ja käsikirjoittanut kaksi jaksoa myös Ylen tuottamaan ja Nordvisionin rahoittamaan dokumenttisarjaan Pohjoismaiset kulttuuriskandaalit - Nordiska kulturskandaler. Vuosina 2007–2016 hän työskenteli toimittajana Yleisradion tutkivan journalismin MOT-ohjelmassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Riippumaton puutarha - Teollisen ruoantuotannon romahdus ja permakulttuurin perusteet Visili. Viitattu 31.5.2014.
2. ↑  Villi ihminen *Atena*. Viitattu 2.4.2019.
3. ↑  Vieras eläin *Atena Kustannus*. Viitattu 5.10.2022.
4. ↑  Toisinkoinen 2022 voittaja on Riikka Kaihovaara *Toisinkoinen-kirjallisuuspalkinto*.  24.11.2022. Viitattu 29.10.2023.
5. ↑  Seksi-Suomen historia YLE. Viitattu 2.11.2017.
6. ↑  Hyvissä aikeissa – dokumenttisarja rodunjalostuksen historiasta Suomessa *yle.fi*. Viitattu 2.4.2019.
7. ↑  Omavaraiset. *Yle Areena*.  6.4.2020. Viitattu 25.6.2020.
8. ↑  Kesänen, Riina: Vinokino 2013: Nahkaa, hedelmöityshoitoja ja jotain siltä väliltä.  16.11.2013. Film-o-holic.  Arkistoitu 3.12.2013. Viitattu 31.5.2014.
9. ↑  Kallonmetsästäjät – Miksi kuolleet eläimet inhottavat? *yle.fi*. Viitattu 2.4.2019.
10. ↑  | SINFF - Elokuvat - Kuningattaren kuolema | *Sinff2022*.  Arkistoitu 5.10.2022. Viitattu 5.10.2022.
11. ↑  Riikka Kaihovaara Yle MOT.  Arkistoitu 7.10.2008. Viitattu 3.9.2008.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Kerstin Boel Bernhard** (27. elokuuta 1914 Lidingö – 30. syyskuuta 2004) oli ruotsalainen valokuvaaja. Hän sai ensimmäisen kameransa 12-vuotiaana ja opiskeli vuosina 1934–1936 Berliinissä. Hän piti omaa valokuvaamoa Tukholmassa, ja hänen ottamiaan näyttelijöiden muotokuvia käytettiin usein lehtien kansikuvina. Bernhard piti muotouvausta kuitenkin tylsänä, ja matkusti vuonna 1947 Pariisiin, jossa hän siirtyi kuvaamaan muotia. Seuraavana vuonna Yhdysvalloissa oleskellessaan hän perehtyi ruokien kuvaamiseen. Hän kuvitti vuonna 1960 ilmestyneen Bonnierin keittokirjan, jota painettiin 270 000 kappaletta. Bernhard tunnetaan myös eri maiden leipäkulttuureja esittelevästä valokuvateoksesta *Bröd* (1969).

* Bernhardin ottama kuva isästään, arkkitehti Edvard Bernhardista.Bernhardin ottama kuva isästään, arkkitehti Edvard Bernhardista.

Lähteet
-------

1. ↑  Dahlman, Eva: Kerstin Boel Bernhard *Svenskt kvinnobiografiskt lexikon*.  20.2.2021. Viitattu 16.4.2024. (ruotsiksi)
2. ↑  Kerstin Bernhard *Nationalencyklopedin*. Viitattu 16.4.2024. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kerstin Bernhard** Wikimedia Commonsissa
OTH-tyyppinen kaukovalvontatutka-asema
**Kaukovalvontatutka** on pitkille, yli 300 km:n valvontaetäisyyksille tarkoitettu lennonvarmistuksen tai ilmapuolustuksen tutka. Ilmakehän vaimennusominaisuuksien vuoksi se käyttää matalaa 3 GHz:n taajuutta (10 cm:n aallonpituus) tai 1 GHz:n taajuutta (30 cm:n aallonpituus). Niitäkin rajoittaa maanpinnan kaarevuus ja tutkasäteen eteneminen ilmakehässä tyypillisesti maanpinnan kaarevuutta loivemmin. Maalin on oltava korkealla, jos se on kaukana.

Yli horisontin tutka (engl. *over-the-horizon radar, OTHR*) on LF-, MF-, HF- ja VHF-radiotaajuusalueilla toimiva kantamaltaan taivaanrannan taakse ulottuva tutka, jonka tehtävänä voi olla toimia ennakkovaroitustutkana. Matalan taajuuden vuoksi OTH-tutka voi käyttää radioaaltojen etenemistapaa, joka perustuu pinta-aaltoon tai ionosfääriheijastukseen, joita maanpinnan kaarevuus ei haittaa.

Suomen puolustusvoimien kaukovalvontatutkana on nykyään Thomson TRS 22XX. Tämä tutkatyyppi kykenee havaitsemaan lentäviä laitteita 500 kilometrin päästä, mutta sillä on äärietäisyydellä runsaan kymmenen kilometrin alapuolinen katvealue, joka johtuu maan kaarevuudesta. Tutka on kolmiulotteinen (3D-tutka) eli se kykenee suunnan lisäksi ilmoittamaan myös lentokorkeuden. Samassa laitekompleksissa on myös toisiotutka.

Katso myös
----------

* Lähivalvontatutka
* Keskivalvontatutka

Lähteet
-------

1. ↑  Christian Wolff: Waves and Frequency Ranges *radartutorial.eu*.  (englanniksi)
2. ↑  Christian Wolff: Radar Coverage *radartutorial.eu*.  (englanniksi)
3. ↑  Richard J. Doviak & Dušan S. Zrnić: "2.2 Propagation paths", *Doppler Radar and Weather Observations*, s. 7-20. Academic Press, Inc, 1984. ISBN 0-12-221420-X. (englanniksi)
4. ↑  AN/FPS OTH-tutka *FAS, fas.org*. Viitattu 3.3.2019. (englanniksi)
5. ↑  Ilmavalvontatutkat Ilmavoimat, ilmavoimat.fi.  Arkistoitu 6.3.2019. Viitattu 3.3.2019.
**Kolaios** (m.kreik. Κωλαῖος, *Kōlaios*, lat. *Colaeus*; 600-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen merenkulkija ja kauppias, joka oli kotoisin Samoksesta. Herodotos kertoo hänen purjehtineen Tartessokseen noin vuonna 640 eaa. mikä tekee hänestä ensimmäisen kreikkalaisen, jonka tiedetään purjehtineen Herakleen pylväiden eli Gibraltarinsalmen läpi Atlantin puolelle. Kauppamatkallaan Kolaios avasi metallikaupan Kreikasta kauas länteen.

Herodotos kertoo, että Kolaios oli matkalla Egyptiin ja päätyi Plateian saarelle, joka sijaitsi Libyassa myöhemmän Kyrenen edustalla. Siellä hän tapasi joukon theralaisia, jotka yrittivät perustaa paikalle siirtokuntaa, joka myöhemmin siirrettiin Kyreneksi. Suuri myrsky vei Kolaioksen Libyasta länteen päin ja Gibraltarinsalmen läpi Atlantille ja aina Tartessokseen saakka, jossa ei aiemmin ollut käynyt kreikkalaisia kauppiaita. Se sijaitsi nykyisen Espanjan lounaisrannikolla. Kertomusta niin pitkän matkan aiheuttaneesta myrskystä on pidetty epäuskottavana, ja on esitetty, että se olisi keksitty Kolaioksen matkareitin peittämiseksi kilpailevilta kauppiailta.

Tartessoksesta Kolaios sai hopeaa, jonka vei kotiinsa Samokselle. Herodotos sanoo hänen tehneen suuren voiton, vaikkakaan ei niin suuren kuin Sostratos Aiginalainen. Kiitokseksi Kolaios omisti kymmenesosan voitoistaan Samoksen Heralle. Sillä teetettiin suuri pronssinen, kuuden talentin arvoinen argoslaisen krateerin mallinen vaasi, jota reunustivat aarnikotkien päät. Se sijoitettiin Samoksen Heraioniin. Heraionissa oli myös kokonainen Kolaioksen laiva, jota sanotaan hänen pyhäkölle omistamakseen. Sen kivinen jalusta on säilynyt.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Herodotos: *Historiateos* 4.152.
2. 1 2 3 4  Edwards, Iorwerth Eiddon Stephen et al. (toim.): *The Cambridge Ancient History*, s. 456. Nide 4. Cambridge University Press. (englanniksi)
3. ↑  The Heraion of Samos Οργανισμός Διαχείρισης και Ανάπτυξης Πολιτιστικών Πόρων. Viitattu 4.9.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kolaios** Wikimedia Commonsissa
Sipulin paistamista paistinpannulla.
**Paistaminen** on ruoan kypsentämistä kuumalla pinnalla kuuman rasvan avulla. Paistinrasvana voidaan käyttää voita, margariinia tai kasviöljyä. Paistamista pannulla ilman rasvaa sanotaan *paahtamiseksi* tai *pariloimiseksi*. Paistamiseksi kutsutaan myös ruoan kypsentämistä uunissa. Esimerkiksi sianruhon takaraajoista saatava kinkku paistetaan uunissa, samoin leivät ja kakut.

Keittämisessä, jossa ruoka-aine on upotettuna veteen, maitoon tai muuhun runsaasti vettä sisältävään nesteeseen, veden lämpötila voi nousta korkeintaan sataan asteeseen, mutta paistorasva voi olla paljon kuumempaa (noin 200–250 °C). Siksi paistettavan tuotteen pinnassa sokeri karamellisoituu tuottaen ruskeaa väriä, ja osa muista aineista saattaa hiiltyä. Paistetun perunan ja lihan pinta on ruskea, keitetyn lihan pinta jää harmahtavaksi. Paistorasvan lämpötilasta riippuu, kuinka syvälle rasva tunkeutuu ja kuinka rapea pinnasta tulee. Uppopaistamisessa paistettava tuote, esimerkiksi ranskalaiset perunat, upotetaan kokonaan rasvaan. Friteerauksessa tuote kastetaan vehnäjauhopohjaiseen taikinaan ennen uppopaistamista.

Lähteet
-------

1. ↑  Suontausta, Marita: Ruoan kypsentäminen *Yhteishyvä*.  19.4.2010.  Arkistoitu 18.12.2010. Viitattu 20.6.2020.
2. ↑  Grönros, Eija-Riitta (päätoim.): *Kielitoimiston sanakirja*. Osa 2, s. 416, hakusana paistaa. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2007. ISBN 978-952-5446-20-3. Kirjan verkkoversio (viitattu 7.7.2016).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Paistaminen** Wikimedia Commonsissa
**Nelli Laitinen** (s. 29. huhtikuuta 2002 Lohja) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 166 cm. Hän edustaa NCAA:n sarjassa pelaavaa Minnesotan yliopiston joukkuetta.

Laitinen on Lohjan Kisa-Veikkojen kasvatti. Hän pelasi Harjun Kiekossa Mestistä ja Suomisarjaa kaudella 2016−2017. Lisäksi hän pelasi KJT:ssä yhden SM-sarjan runkosarjaottelun ja neljä karsintaottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi liigaa Espoo Bluesissa, jossa voitti Suomen-mestaruuden sekä jälleen lainalla KJT:ssä. Hän voitti Suomen-mestaruuden Bluesissa jälleen kaudella 2018−2019. Hän pelasi Kiekko-Espoossa kaudet 2019–2022 ja voitti Suomen-mestaruuden 2020–2021 ja 2021–2022. Hänet on valittu liigan All Stars -joukkueeseen kausilla 2018–2019, 2019–2020, 2020–2021 ja 2021–2022 sekä sarjan parhaaksi puolustajaksi kausilla 2019–2020, 2020–2021 ja 2021–2022. Hänet valittiin pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi kaudella 2021–2022. Hän voitti puolustajien pistepörssin sekä runkosarjassa että pudotuspeleissä kausilla 2020–2021 ja 2021–2022.

Laitinen on kauden 2021–2022 loppuun mennessä pelannut pääsarjatasolla 117 runkosarjaottelua. Niissä hän on tehnyt 41 maalia ja antanut 100 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän on 42 ottelussa tehnyt 16 maalia ja antanut 36 maalisyöttöä. NCAA:n 30 ottelussa hän on tehnyt kolme ja syöttänyt 15 maalia.

Laitinen on pelannut alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017, 2018, 2019 ja 2020. Vuoden 2019 kisoissa Suomi sai pronssia ja Laitinen valittiin tähdistökentälliseen. Vuoden 2020 kisoissa hänet valittiin parhaaksi puolustajaksi. Naisten maajoukkueessa Laitinen debytoi kaudella 2018−2019. Hän kuului Suomen hopeajoukkueeseen kotikisoissa 2019 wekä pronssijoukkueisiin MM-kilpailuissa 2021 ja olympialaisissa 2022. Hän pelasi MM-kilpailuissa myös 2022 ja 2023. Hän on pelannut kauden 2021–2022 loppuun mennessä 52 maaottelua, joissa hän on tehnyt kolme ja syöttänyt kolmetoista maalia. Olympialaisissa hän on pelaamissaan seitsemässä ottelussa viimeistellyt kaksi ja alustanut viisi maalia. MM-kilpailujen 28 ottelussa hän on tehnyt viisi maalia ja antanut 12 maalisyöttöä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Nelli Laitinen *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. ↑  Seppä, Lassi: Naisten Liigan palkinnot on jaettu − paras maalivahti Anni Keisala valittiin myös parhaaksi pelaajaksi *Jatkoaika*.  15.6.2022. Viitattu 15.6.2022.
3. 1 2  Löfman, Sini: Puolustajat Nelli Laitinen sekä Sanni Rantala palkittiin alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa Bratislavassa  3.1.2020. Suomen Jääkiekkoliito ry. Viitattu 5.3.2020.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Yle

 |

 |
VilleGalle Oulussa vuonna 2014.
**Ville-Petteri Galle** (s. 4. lokakuuta 1987), taiteilijanimeltään **VilleGalle**, on helsinkiläinen rap-muusikko, joka tunnetaan rapduo JVG:n toisena artistina.

JVG:n Galle perusti yhdessä kaverinsa Jare Brandin kanssa. Ura alkoi *Koutsi soittaa* -kappaleella, johon he kuvasivat myös ystävilleen suunnatun musiikkivideon kotivideotyyliin. Video julkaistiin YouTube-palvelussa joulukuussa 2009. Suuren kansallisen läpimurtonsa duo teki vuonna 2011 *Häissä*-kappaleella, jonka yhtye esitti jääkiekon maailmanmestaruuden kultajuhlissa. Ennen JVG:tä Galle oli tehnyt musiikkia yhdessä Junon (oik. Jon Korhonen) kanssa.

Galle oli mukana MTV3:n tanssikilpailun *Tanssii tähtien kanssa* seitsemännellä tuotantokaudella syksyllä 2012. Hän oli myös artistina Nelosen *Vain elämää* -viihdeohjelman neljännellä tuotantokaudella vuonna 2015 ja kymmenennellä tuotantokaudella vuonna 2019.

Urheilu
-------

Galle pelasi jääkiekkoa Jokereissa SM-tasolla junioreissa 18-vuotiaaksi saakka. Ennen Jokereita hän pelasi Oulunkylän Kiekko-Kerhossa.

Nykyään Galle pelaa jalkapalloa Gilla FC:ssä.

Yksityiselämä
-------------

Ennen JVG:tä peruskoulun käynyt Galle työskenteli ilmastointiasentajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Antti Pikkanen: Jare & VilleGalle *City.fi*.  13/2011. Viitattu 3.12.2011.
2. 1 2 3  Eleonoora Riihinen: Melkein kuin veljeksiä *Helsingin Sanomat*.  15.10.2022. Viitattu 16.4.2024.
3. ↑  Jenna Lempinen: JVG:n VilleGalle kertoo "vaikeista vuosistaan" Jokeri-fanina – yhtä asiaa hän odottaa erityisesti rakastamansa joukkueen tulevaisuudelta *Ilta-Sanomat*.  23.3.2022. Viitattu 16.4.2024.
4. ↑  Heli Mettänen: Uskoisitko? Kokonainen liuta Suomi-räpin ykkösnimiä on lähtöisin samasta junnujääkiekkojoukkueesta *Iltalehti*.  27.2.2020. Viitattu 16.4.2024.
**Antonios Diogenes** (m.kreik. Αντώνιος Διογένης, *Antōnios Diogenēs*; lat. *Antonius Diogenes*; 1. vuosisata jaa.?) oli antiikin kreikkalainen kirjailija, joka tunnetaan romaanista *Thulen takaiset ihmeet* (*Ta hyper Thūlen apista*).

Antonioksesta ei tiedetä muuta kuin se, mitä hänen nimensä Antonios tai latinaksi Antonius kertoo: tekijä vaikuttaa ottaneen jostakin syystä *nomen gentilen* roomalaiselta Antoniusten suvulta. Antonios eli mahdollisesti ensimmäisellä vuosisadalla jaa. mutta hänet on ajoitettu myös 100- ja 200-luvuille. Hänen ajoituksensa oli tuntematon myös Fotiokselle, jolta on säilynyt yhteenveto hänen teoksestaan.

Antonioksen teos oli antiikin kreikkalaista romaania edustava matkakertomus, joka kertoi nimensä mukaisesti ihmeellisistä matkoilla kohdatuista asioista Thulen tuolla puolen. Se ei ole säilynyt nykyaikaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Holzberg, Niklas: *The ancient novel: an introduction*, s. 57. Routledge, 1995. ISBN 0415107520. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
2. ↑  Fotios: *Bibliotheke*, cod. 166.
3. ↑  Smith, William: *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, s. 1020. Osa I. Boston: Little, Brown and Company, 1859. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
**Oriane Bertone** (s. 10. maaliskuuta 2005 Nizza) on ranskalainen kiipeilijä, joka on erikoistunut kilpakiipeilyyn.

Hän on myös tunnettu urheilukiipeily ja boulder suorituksista ulkona. Vuonna 2018 Bertonen ollessa 12-vuotias hän kiipesti 8B+ vaikeusasteisen reitin, jolloin hänestä tuli toiseksi nuorin 8B+ reitin kiivennyt.

Vuonna 2019 Bertone alkoi kisata kansainvälisissä kiipeilykilpailuissa juniorisarjoissa, joissa hän on voittanut useita kultamitaleja sekä boulderissa että leadissä. Vuonna 2021 hän debytoi aikuisten sarjassa IFSC boulder maailmancupissa Munchenissä, jossa hän sijoittui toiseksi.

Bertone sijoittui Euroopan olympialaiskarsintatapahtumassa ensimmäiseksi ansaiten paikan 2024 kesäolympialaisiin pariisissa.

Sijoitukset
-----------

### IFSC maailmancupit

#### Palkintosijat

| Kausi | 1. | 2. | 3. | yht. |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 |  | 2 |  | 2 |
| 2022 |  | 1 |  | 1 |
| 2023 | 1 | 2 |  | 3 |
| yht. | 1 | 5 | 0 | 6 |

Bertone boulderin EM-kisojen semifinaalissa (Munchen 2022)
### EM-kisat

| Laji | 2022 |
| --- | --- |
| Boulder | 3. |

### Juniori MM-kisat

| Laji | 2019
Youth B |
| --- | --- |
| Boulder | 1. |
| Lead | 1. |

### Juniori EM-kisat

| Laji | 2019
Youth B |
| --- | --- |
| Boulder | 1. |
| Lead | 1. |

Lähteet
-------

1. ↑  European Boulder & Lead Climbing Olympic Qualifier: Oriane Bertone and Toby Roberts win to obtain Paris 2024 quota spots - results *olympics.com*. Viitattu 3.4.2024.
2. ↑  [ IFSC Europe - Continental Championships Boulder - Munich (GER) 2022
General Ranking Women] *ifsc.results.info*. Viitattu 3.4.2024.
Malline:Wikidata Infobox

Reitkallin entinen koulu
Reitkallin kylää Suurvuorelta katsottuna, vasemmalla Summanjoki.
**Reitkalli** (ruots. Bredskall) on kylä Haminassa. Se sijaitsee noin kahdeksan kilometrin päässä kaupungin keskustasta luoteeseen Summanjoen varrella. Haminan ja Juurikorven välinen junarata kulkee kylän eteläpuolella Reitkallin ja Summan välissä.

Historia
--------

Reitkalli on yksi entisen Vehkalahden pitäjän vanhimpia kyliä. Kylän läheltä on löydetty jäänteitä jo esihistoriallisesta asutuksesta. Ensimmäinen maininta kylästä löytyy vuodelta 1396 Erengisle Niilonpojan kirjeestä. Kylän asutuksen uskotaan syntyneen 1200- ja 1300-lukujen ruotsalaisen uudisasutuksen myötä, väestö on suomalaistunut 1500-lukuun mennessä. Joen ja maantien ansiosta Reitkalli sijaitsi liikenteellisesti keskeisellä paikalla ja tästä johtuvan säätyläisasutuksen johdosta siitä tuli Vehkalahden toinen keskus Salmenkylän rinnalle.

Kylän liikenneyhteydet paranivat vuonna 1899 kun Reitkallin seisake avattiin yksityisen Inkeroinen–Hamina-rautatien avautuessa liikenteelle. Henkilöliikenne lakkautettiin vuonna 1968 ja seisake lakkautettiin tavaraliikenteen osalta vuonna 1970. Vanha rata purettiin vuonna 1984.

Reitkallin kansakoulu sai alkunsa 18.12.1882 rovastin ehdotettua uusien koulujen perustamista Reitkalliin ja Pyhältöön. Perustamisasiakirjat allekirjoitettiin maaliskuussa 1884. Aluksi tarkoituksena oli rakentaa erilliset koulut tytöille ja pojille, mutta suunnitelmia muutettiin ja päätettiin rakentaa Vehkalahden ensimmäiset sekakansakoulut. Reitkallin koulu rakennettiin paikalle, jossa 1400-luvulla sijaitsi Näkin aateliskartano. Koulu aloitti toimintansa 16.10.1886. Koulun ensimmäisenä opettajana toimi Ida Merus. Reitkallin toinen koulurakennus vihittiin käyttöön 19.10.1952. Koulutoiminta Reitkallissa päättyi toukokuussa 2005, ja seuraavana syksynä koulurakennukset siirtyivät Perhekoti Huvikummun käyttöön.

Lähteet
-------

1. ↑  G17:2/1 Reitkalli / Bredskall; Tiluskartta ja selitys Reitkallin kylän pelloista (1740) *finna.fi*. Viitattu 4.9.2023.
2. ↑  Svenska ortnamn i Finland *kaino.kotus.fi*. Viitattu 4.9.2023.
3. ↑  Kulttuuriymparisto.nba.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Haminan rata *radanvarsi.wordpress.com*. Viitattu 20.3.2023.
5. ↑  Perhekoti Huvikumpu : Reitkallin koulun historia (Arkistoitu – Internet Archive)

Haminan kaupunginosat ja kylät

* Alakaupunki
* Hevoshaka
* Hietakylä
* Hillo
* Husula
* Ihamaa
* Kannusjärvi
* Kitula
* Kolsila
* Kuorsalo
* Linnoitus
* Metsäkylä
* Myllykylä
* Mäntlahti
* Neuvoton
* Onkamaa
* Paijärvi
* Pampyöli
* Pappilansaaret
* Petkele
* Pitäjänsaari
* Poitsila
* Pyhältö
* Pyötsaari
* Rakila
* Reitkalli
* Ruissalo
* Ruotsinkylä
* Ruukki
* Salmenkylä
* Saviniemi
* Sivatti
* Summa
* Syväsatama
* Tallinmäki
* Tammio
* Tervasaari
* Uusi-Summa
* Vehkajärvi
* Vilniemi
**Mrinalini Mukherjee** (1949 – 15. helmikuuta 2015) oli intialainen kuvanveistäjä. Mukherjee punoi makramee-menetelmällä voimakasvärisiä ja suurikokoisia makrameeveistoksia. Makrameen ohella hän teki veistoksia myös pronssiin ja saveen.

Aiheet liittyivät usein hindujen naisjumaluuksiin kuten Devi. Veistosten materiaalina oli torilta ostettu juutti tai hamppu, joka värjättiin okran, tiilen tai violetin väriseksi. 

Mukherjee aloitti maalausopinnot Barodan Maharaya Sayajirao -yliopistossa vuonna 1965 ja jatkoi muraalimaalausopinnoilla.
Mukherjee sai vuonna 1971 stipendin, ja jatkoi sen jälkeen työtään Englannissa. Hänen teoksissaan on intialaisten perinteiden ja kansantaiteen ohella länsimaisia vaikutteita.

Mukherjeen teoksia on Tate Modernissa, Metropolitan Museum of Artissa, MoMassa ja intialaisten museoiden kokoelmissa. Mukherjeen isä oli intialaisen modernin maalauksen pioneereja ja äiti 
kuvanveistäjä Leela Mukherjee.

  

* Devi 1982, makrameepunonta.*Devi* 1982, makrameepunonta.
* Rudra 1982. Venetsian biennaali 2022.*Rudra* 1982. Venetsian biennaali 2022.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Marja-Liisa Torniainen: Transformaatioita ja metamorfooseja kauhun ja toivon väliltä – surrealismin kuningattaria Venetsian biennaalissa *Kulttuuritoimitus*.  7.7.2020. Viitattu 16.4.2024.
2. ↑  -17862 Tate: Mrinalini Mukherjee 1949–2015 Viitattu 3.4.2024.
3. ↑  The Metropolitan Museum of Art: Mrinalini Mukherjee. Viitattu 3.4.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Mrinalini Mukherjee Asian Art Archivessa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Krinagoras Mytileneläinen** (m.kreik. Κριναγόρας ὁ Μυτιληναῖος, *Krinagoras ho Mytilēnaios*, lat. *Crinagoras Mytilenaeus*; 1. vuosisata eaa./jaa.) oli antiikin kreikkalainen epigrammirunoilija, joka oli kotoisin Mytilenestä Lesbokselta.

Krinagoras oli aikansa Mytilenen merkkihenkilöitä. Sellaisena hänet mainitsee Strabon, joka puhuu hänestä aikalaisenaan. Krinagoraalta on säilynyt noin 50 epigrammia, jotka ovat *Kreikkalaisessa antologiassa*. Epigrammit viittaavat usein keisari Augustuksen hallintoon, ja niin hänen on arveltu toimineen noin vuosina 31 eaa. – 9 jaa. Epigrammeista käy myös ilmi, että hän eli Roomassa ja että hän oli rikkaampi runoudessa kuin aineellisessa hyvässä. Hän mainitsee nuoremman veljen nimeltä Eukleides.

Johann Jakob Reiske päätteli kahdesta epigrammista, että niiden kirjoittaja olisi ollut joku varhaisempi, samanniminen henkilö, mutta C. F. W. Jacobs hylkäsi tämän ajatuksen. *Kreikkalaiseen antologiaan* Krinagoraan runot liitti Filippos Thessalonikelainen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Smith, William: "Crinagoras", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
2. ↑  Strabon: *Geografika* XIII s. 617.
3. ↑  Krinagoras, epigrammi 24.
4. ↑  Krinagoras, epigrammi 33.
5. ↑  Krinagoras, epigrammi 12.
**Janne Sarja** (s. 1987) on suomalainen televisiokäsikirjoittaja ja kirjailija. Hän on käsikirjoittanut muun muassa ohjelmia *Pitääkö olla huolissaan?* ja *Tämä on tämä*, joista jälkimmäisen formaatti myös perustuu hänen ideaansa. Kirjoja häneltä on julkaistu kaksi: koomisten tekstien kokoelma *Läpimurtoteos* vuonna 2020 ja romaani *Rakkaudella, Jami* vuonna 2023.

Televisioura
------------

Koulutukseltaan Sarja on ekonomisti. Hän opiskeli kansantaloustiedettä Jyväskylän yliopiston kauppakorkeakoulussa, josta valmistui vuonna 2011. Hänet valittiin vuonna 2016 uuden *Pitääkö olla huolissaan?* -ohjelman käsikirjoitustiimiin, johon häntä ehdottivat ohjelman juontaja Jenni Pääskysaari ja panelisti Tuomas Kyrö. Hän jatkoi käsikirjoittajana lopulta seitsemän vuoden ajan ohjelman lopettamiseen asti. Muita ohjelmia, joita Sarja on ollut käsikirjoittamassa, ovat esimerkiksi *Game Night*, *Kuutamolla*, *Stadi vs. Lande*, *Modernit miehet*, *Hengaillaan* ja *Sanansaattajat*. Joitakin ohjelmia, kuten *Vedetään hatusta* ja *Pöllötöllö*, Sarja on käsikirjoittamisen lisäksi ohjannut. Hänen ensimmäinen oma sarjakonseptinsa oli *Tämä on tämä*, jonka formaatti perustuu hänen ideaansa.

Kirjailijana
------------

Siltalan vuonna 2020 julkaistu esikoiskirja *Läpimurtoteos* on kokoelma lyhyitä, koomisia tekstejä. Hänen ensimmäinen romaaninsa *Rakkaudella, Jami* julkaistiin vuonna 2023.

Kirjat
------

* *Läpimurtoteos*. Siltala, 2020. ISBN 978-952-234-683-4.
* *Rakkaudella, Jami*. Siltala, 2023. ISBN 978-952-388-198-3.

Lähteet
-------

1. ↑  Sarja, Janne, 1987- *KANTO - Kansalliset toimijatiedot*. Finto. Viitattu 16.4.2024.
2. 1 2 3  Mäki, Heli: Alumniesittelyssä Janne Sarja  23.10.2023. Jyväskylän yliopisto. Viitattu 16.4.2024.
3. 1 2  Liukkonen, Onninanni: Tv-arvio: Tämä on tämä -viihdevisailu on rento ja hauska ohjelma  23.9.2023. Seura. Viitattu 16.4.2024.
4. ↑  Jokinen, Teresia: Tunnettujen suomalaisten viihdeohjelmien käsikirjoittaja Janne Sarja lähti aikoinaan hakemaan oppia Chicagosta: "Sinne meni asuntolainan käsirahat"  14.10.2023. MTV Uutiset. Viitattu 16.4.2024.
5. 1 2  Raatikainen, Jesse: Käsikirjoittaja Janne Sarja vaihtoi hilpeyden vuoksi alaa – "Komedian pitää olla sairaan hyvä, että sitä jaksaa katsoa"  3.11.2023. Seura. Viitattu 16.4.2024.
6. 1 2  Janne Sarja *LinkedIn*. Viitattu 16.4.2024.
7. 1 2  Kytöharju, Marjo: Ihmiset tarvitsevat nykyisessä maailmantilanteessa viihdettä enemmän kuin koskaan, sanoo humoristisia kirjoja ja viihdyttäviä tv-ohjelmia kirjoittava Janne Sarja  8.1.2024. Kirkko ja kaupunki. Viitattu 16.4.2024.
8. ↑  Läpimurtoteos Siltala. Viitattu 16.4.2024.
9. ↑  Hopsu, Janne: Kirja-arvio: Pöhinälandia Suomi  20.9.2021. MTV Uutiset. Viitattu 16.4.2024.
**Kaltimon vanha kanava** on historiallinen kanava Enossa Pielisjoen varrella. Kanava sijaitsee joen uoman suuntaisena sen etelärannalla nykyisen Enon kirkonkylän kohdalla. Kanavaa käyttäen voitiin ohittaa kolmiosainen Kaltimonkoski. Kanavan kokonaispituus oli 2166 m. Siinä oli kaksi peräkkäistä sulkukammiota, joiden pituus oli 35,6 m ja leveys 7,7 m. Väylän syvyys oli 2,1 m.

Kaltimon kanava rakennettiin osana Pielisjoen kanavointihanketta, jonka toteuttamisesta päätettiin 7.3.1874, jolloin keisari myönsi hankkeelle tarvittavan rahoituksen. Kanavointityön toteuttajaksi määrättiin insinöörikapteeni Berndt Höök. Kanavan rakentaminen aloitettiin kesäkuussa 1876 ja se avattiin heinäkuussa 1879. Kanavauoma erotettiin koskista noin 2,5 kilometriä pitkällä maapenkereellä ja kanavan sulut tehtiin kivestä. Kaltimon kanava oli Pielisjoen kanavoinnin suurin yksittäinen työkohde, työmaalla työskenteli yli 400 miestä.

Noin kolme ja puoli kilometriä Kaltimon vanhasta kanavasta alavirtaan päin valmistui vuonna 1958 Kaltimon voimalaitos ja sen ohittava Kaltimon uusi kanava. Voimalan pudotuskorkeuden lisäämiseksi veden pintaa sen yläpuolella nostettiin niin paljon, että Kaltimonkoski hävisi, ja laivaväylä sen kohdalla voitiin siirtää joen uomaan. Kaltimon vanhan kanavan sulkulaitteet on purettu, ja alempi sulkukammio on kokonaan veden alla. Maapenger erottaa kanavan edelleen joesta. Veneilijät voivat käyttää kanavaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Riitta Kankkunen: Kaltimon kanava *kanaler.arnholm.nu*.  20.11.2006.  Arkistoitu 31.10.2007. Viitattu 3.4.2008.
2. ↑  Björn, Ismo: *Enon historia 1860–1967*, s. 123-132. Enon kunta, Enon seurakunta, 1994. ISBN 952-90-5352-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen kanavat - Kaltimon vanha kanava (Arkistoitu – Internet Archive)
* Pielisnet - Kaltimon vanha kanava[vanhentunut linkki]
**Jumalan Agnes** (*Agnes of God*) on Norman Jewisonin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1985. Katoliseen nunnaluostariin sijoittuvan tarinan on käsikirjoittanut John Pielmeier oman näytelmänsä pohjalta. Pääosia näyttelevät Jane Fonda, Anne Bancroft ja Meg Tilly.

Juoni
-----

Savukkeita ketjussa polttava kanadalainen oikeuspsykiatri Livingston (Fonda) saa tehtäväkseen selvittää montrealilaisen luostarin nuoren nunnan (Tilly) tapausta, jossa tämä on synnyttänyt ja ilmeisesti murhannut lapsen osaamatta kertoa asiasta muuten kuin uskonnollis-hurmoksellisin selityksin. Selvityksen aikana Livingston joutuu vastatuksin sekä kristillisen mystiikan, voimakastahtoisen luostarinjohtajan (Bancroft) että oman menneisyytensä kanssa.

Vastaanotto
-----------

Meg Tilly voitti Golden Globe -palkinnon Agnesin roolista, ja myös Anne Bancroft oli ehdokkaana. Jane Fonda ja Meg Tilly olivat Oscar-palkintoehdokkaina, samoin kuin Georges Delerue musiikistaan.

*Helsingin Sanomissa* Pertti Avola moitti elokuvaa paikallaan polkevaksi: "Uskonnolliset ja moraaliset kysymyksenasettelut saavat jatkuvasti tehdä tilaa Livingstonen salapoliisintyölle, eikä mihinkään paneuduta niin, että katsoja tuntisi saavan elokuvasta jotain irti." Myönteisinä seikkoina hän mainitsi Sven Nykvistin pohjoismaisen kuulaan kuvaustyylin ja Anne Bancroftin roolityön. *Video-oppaassa* Asko Alanen luonnehti elokuvaa näytelmällisen jäyhäksi tutkielmaksi maallisen ja hengellisen elämän kohtaamisista epätavallisissa olosuhteissa. Hän antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, joka vastaa sanallista arviota "keskinkertainen".

Lähteet
-------

1. 1 2  Avola, Pertti: Salaperäinen skandaali luostarissa.  *Helsingin Sanomat*, 8.5.1987, s. 52. Näköislehti (maksullinen).
2. 1 2  "Jumalan Agnes", *Video-opas 95*, WSOY 1994.
3. ↑  Hakutulos 'agnes of god' *goldenglobes.com*. Viitattu 3.4.2024.
4. ↑  Hakutulos 'agnes of god' *awardsdatabase.oscars.org*. Viitattu 3.4.2024.
Colleen Ballinger esittämässä Miranda Sings -hahmoaan.

**Colleen Mae Ballinge**r (s. 21. marraskuuta 1986) on yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko ja laulaja-lauluntekijä. Ballinger on parhaiten tunnettu Miranda Sings -hahmostaan, jonka tarkoituksena on parodioida tyttöä, joka luulee osaavansa laulaa. Ballinger on myös vlogannut ja kirjoittanut kirjoja.

Ura
---

Ballinger aloitti YouTube-kanavansa nimeltään Miranda Sings vuonna 2008. Ballinger teki kanavalleen videoita, joissa hän näytteli hahmoaan Miranda Singsiä, joka on huono laulaja mutta ei itse tiedä tätä. Videot saivat nopeasti huomiota, ja nykyään kanavalla on yli miljoona tilaajaa. 

Ballinger näytteli hahmoaan myöhemmin myös Netflix-komediasarjassaan Haters Back Off!, jonka Ballinger itse käsikirjoitti. Sarja sai kaksi tuotantokautta. 

Ballinger on pitänyt kiertueita esiintyen Miranda-hahmona. No Offense-kiertue tapahtui vuonna 2018.

Ballinger on myös kirjoittanut kaksi kirjaa, Selp-Helf (2015) ja My Diahhre (2018) joista tuli New York Times bestsellereitä. Kirjat on myös kirjoitettu Miranda-hahmon näkökulmasta.

### Palkinnot

| Palkintogaala | Ehdokkuus | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| Teen Choice Award 2015 | Choice Web Star Comedy | palkittiin |
| People's Choice Award 2017 | Favourite YouTube star | ehdolla |
| Teen Choice Award 2017 | Choice Web Star Comedy | ehdolla |
| Nickelodeon Kids' Choice Award 2019 | Favourite Social Star | ehdolla |
| Nickelodeon Kids' Choice Award 2023 | Favourite Female Creator | ehdolla |

Henkilökohtainen elämä
----------------------

Ballinger on perheenäiti, ja hän on avoimesti kertonut perhe-elämästään sosiaalisessa mediassa. 

Ballinger tapasi ensimmäisen miehensä Joshua Evansin vuonna 2009 YouTuben kautta. Pari oli naimisissa yhden vuoden (2015-2016).

Ballingerin nykyinen aviomies Erik Stocklin näytteli Haters Back Off! sarjassa. Vuonna 2018 pari meni kihloihin ja Ballinger kertoi olevansa raskaana. Ballinger ja Stocklin saivat myös kaksoset vuonna 2021.

Kritiikki
---------

Ballinger alkoi saamaan kritiikkiä toistuvasti vuonna 2023, kun YouTubettaja Adam McIntyre puhui sosiaalisessa mediassa avoimesti kokemuksistaan Ballingerin perustamassa viestittelyryhmässä. Ballinger oli myöntänyt jo aiemmin lähettäneensä esimerkiksi alusvaatteita alaikäiselle fanilleen. Vuonna 2023-2024 väitteitä Ballingerista esittivät muutkin ryhmään kuuluneet nuoret, mutta Ballinger kiisti väitteet videollaan Hi.

Ballinger on sittemmin saanut kritiikkiä myös Haters Back Off! -sarjastaan, sillä Ballinger oli muiden sarjaa työstävien mukaan käyttäytynyt sopimattomasti ja jopa rasistisesti kuvauksissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Colleen Ballinger bio *imdb.com*.
2. ↑   *biography.com*.
3. ↑  McIntyre *indy100.com*.
4. ↑   *businessinsider.com*.
5. ↑   *wionews.com*.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Berner Rundfahrt** (ransk. ***Tour de Berne***, suom. *Bernin ympäriajo*) on vuosittain Sveitsissä järjestettävä yksipäiväinen maantiepyöräilykilpailu. Kilpailureitti kulkee Bernin kantonin alueella. Kilpailun keskuspaikkana on ollut vuodesta 2001 asti Lyss, parikymmentä kilometriä Bernin kaupungista luoteeseen.

Tapahtumassa on kilpailusarjoja niin ammattilaisille, amatööreille kuin myös harrastelijoille (Seeland Classic) ja lapsille (Kids Grand Prix). Kilpailu on osa kansainvälistä *UCI Europe Tour* -kilpailusarjaa.

Kilpailureitti on noin 34 kilometriä pitkä. Reitin matalin kohta on Lyssissä (442 m mpy.) ja korkein kohta Frieswilissä (725 m mpy.). Ammattilaissarjan miehet ajavat reitin viisi kertaa, jolloin kilpailumatkaksi tulee 170 kilometriä. Naiset, amatöörimiehet ja nuoret ajavat reitin kolmasti, yhteensä noin 102 kilometriä.

Historia
--------

Miesten kilpailu on järjestetty vuodesta 1921, naisten kilpailu vuodesta 1984. Kilpailun nimi oli vuoteen 1991 asti *Nordwestschweizer Rundfahrt*.

Lähteet
-------

* Virallinen nettisivu (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kilpailun tietoja Procyclingstats-pyöräilysivustolla
*Tämä artikkeli käsittelee nykykaupunkia Algeriassa. Muista merkityksistä, katso täsmennyssivu.*

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

**Tipasa** (arab. ولاية تيبازة ‎ *Tibaza*) on rannikkokaupunki Algeriassa. Se on Tipasan maakunnan pääkaupunki. Nykyinen Tipasan kaupunki on perustettu vuonna 1857 ja se on kuuluisa kauniista sijainnistaan ja hiekkarannoistaan.

Tipasan arkeologinen alue valittiin vuonna 1982 UNESCOn maailmanperintöluetteloon.

Historia
--------

Foinikialaiset perustivat Tipasan ja keisari Claudius teki siitä roomalaisen armeijasiirtokunnan. Roomalainen kaupunki rakennettiin kolmelle kukkulalle. Suurin osa asuintaloista, joista ei ole jäänyt mitään jäljellä, sijaitsivat keskimmäisellä kukkulalla. Läntiselle kukkulalle on jäänyt kuitenkin kahden basilikan ja itäiselle kukkulalle muun muassa basilikan, kylpylän ja amfiteatterin rauniot. Suojavallista on myös selvät jäänteet ja itäisen kukkulan juurella on muinaisen sataman rauniot. Basilikoja ympäröivät hautausmaat, jotka ovat täynnä kivestä tehtyjä mosaiikkikoristuksilla päällystettyjä ruumisarkkuja.

Kristinusko levisi alueelle varhain, tosin vasta 300-luvulla sattuneen Salsan marttyyrikuoleman jälkeen. Vandaalikuningas Hunerik lähetti Tipasaan vuonna 484 areiolaisen piispan, minkä seurauksena suurin osa asukkaista pakeni Espanjaan. Monia alueelle jääneitä vainottiin julmasti. Pian tämän jälkeen kaupunki hävisi maailmankartalta.

Kuvia
-----

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tipaza**.
* 
* 
* 
*

Lähteet
-------

1. ↑  Algeria:Cities *Citypopulation*. Viitattu 3.10.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Tipasa UNESCOn sivuilla (englanniksi)
**Borislav "Bora" Stanković** (9. heinäkuuta 1925 Bihać, Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta – 20. maaliskuuta 2020 Belgrad) oli jugoslavialainen, sittemmin serbialainen koripalloilija, koripallovalmentaja ja urheiluvaikuttaja. Hän toimi kansainvälisen koripalloliiton pääsihteerinä vuodet 1976–2002.

Ura
---

Koripalloilijana Stanković voitti KK Crvena zvezdassa Jugoslavian mestaruuden vuosina 1946 ja 1947 ja kuului Jugoslavian miesten maajoukkueeseen vuosina 1949–1953 yhteensä 36 ottelussa osallistuen muun muassa vuoden 1950 MM-kilpailuihin ja vuoden 1953 EM-kilpailuihin. Koripallovalmentajana hän valmensi OKK Belgradin Jugoslavian mestaruuteen vuosina 1958, 1960, 1962 ja 1965 sekä Pallacanestro Cantùn Italian mestaruuteen vuonna 1968.

Stanković toimi pitkään erilaisissa tehtävissä muun muassa kansainvälisessä olympiakomiteassa ja oli kansainvälisen koripalloliiton pääsihteeri vuodet 1976–2002. Stanković oli valvomassa kolmen pisteen heiton viivan käyttöönottoa kansainvälisesti ja myötävaikutti NBA- ja muiden ammattilaispelaajien oikeuteen osallistua kesäolympialaisiin. Hänet on nimetty sekä Naismith Memorial Basketball Hall of Fameen että FIBA Hall of Fameen. Stanković kuoli Belgradissa 94-vuotiaana 20. maaliskuuta 2020.

Lähteet
-------

* Profiili FIBA Hall of Fame (englanniksi)
* Profiili Naismith Memorial Basket Hall of Fame (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  FIBA Hall of Fame
2. 1 2  Naismith Memorial Basket Hall of Fame
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Borislav Stanković Kansainvälinen olympiakomitea.  (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee kaapelitelevisioverkkoa. Täsmennyssivulla on muita merkityksiä.*
Showtime-logo
**Showtime** on yhdysvaltalainen Paramount Global -pörssiyhtiön *Showtime Networks* -liiketoimialueen omistama kaapelitelevisioverkko. Se on kotimaassaan HBO:n jälkeen suosituimpia ja samaan tapaan myös Showtime panostaa omiin ohjelmiinsa ja elokuviin, sekä näyttää välillä myös nyrkkeilyä. Kaapeliverkko aloitti toimintansa kesäkuussa 1976.

1980-luvulla Showtime yhdistyi Viacomin, The Movie Channelin ja Warner-Amex Satellite Entertainmentin kanssa perustaakseen Showtime Networks, Inc -yhtiön.

2000-luvulla Showtime laajensi selkeästi itseään muilla kanavilla, kuten Showtime Too, Showcase, Showtime Beyond ja Showtime Extreme. Showtime myös käynnisti digitaaliseen kaapeliverkkoon kanavat Showtime Family Zone, Showtime Next ja Showtime Women.

Showtimen ohjelmia
------------------

* *Borgiat, maan ja taivaan valtiaat* (*The Borgias*)
* *Brotherhood*
* *Californication*
* *Dead Like Me*
* *Dexter*
* *Isänmaan puolesta* (*Homeland*)
* *Huff*
* *L-koodi* (*The L Word*)
* *Masters of Sex*
* *Nurse Jackie*
* *Penn & Teller*
* *Tudors*
* *Taran monta elämää* (*United States of Tara*)
* *Viimeistä päivää* (*The Big C*)
* *Weeds*
* *Twin Peaks: The Return* (3. tuotantokausi, 2017)

Lähteet
-------

1. ↑  CBS Corp (CBS) (myös muut välilehdet) reuters.com. Viitattu 6.9.2017. (englanniksi)
2. ↑  About CBS Corporation CBS Corporation, cbscorporation.com. Viitattu 6.9.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Showtimen virallinen sivusto
**Venäjän Ukrainaan kohdistaman hyökkäyksen aiheuttamien vahinkojen rekisteri** (engl. *The Register of Damage caused by the aggression of the Russian Federation against Ukraine*) on kansainvälinen tietokanta Venäjän 24. helmikuuta 2022 aloittaman hyökkäyssodan vahingoista Ukrainassa. Toukokuussa 2023 perustettu rekisteri on alkuvaiheessaan kolmivuotinen hanke. Hanketta jatketaan tarvittaessa tämän alkujakson jälkeen. Rekisteri toimii Euroopan neuvoston yhteydessä. Rekisterin kotipaikka on Alankomaiden Haagissa. Heinäkuussa 2023 vahinkorekisterin tukijoiksi oli liittynyt 43 valtiota.

Peruskirjansa mukaan rekisterin tarkoituksena on tallettaa todisteita ja vaatimuksia koskevaa tietoa vahingoista, kuolonuhreista/katoamisista ja loukkaantumisista, jotka ovat aiheutuneet Venäjän federaation Ukrainaa vastaan kohdistamien, kansainvälisesti väärinä pidettyjen toimenpiteiden johdosta 24. helmikuuta 2022 lähtien Ukrainan kansainvälisesti tunnustettujen rajojen ja aluevesien sisällä kaikille luonnollisille ja juridisille henkilöille, samoin kuin Ukrainan valtiolle, sen alueellisille ja paikallisille viranomaisille, valtiollisille tai valtion ohjaamille entiteeteille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Resolution CM/Res(2023)3 establishing the Enlarged Partial Agreement on the Register of Damage Caused by the Aggression of the Russian Federation Against Ukraine (Adopted by the Committee of Ministers on 12 May 2023)  16.5.2023. Council of Europe, coe.int. Viitattu 22.8.2023. (englanniksi)
2. ↑  Register of Damage for Ukraine Council of Europe, coe.int. Viitattu 22.8.2023. (englanniksi)
3. ↑  Kansainvälinen rekisteri tallentamaan Venäjän hyökkäyssodan vahinkoja Ukrainassa  16.5.2023. Suomen ulkoministeriö, um.fi. Viitattu 21.8.2023. (suomeksi)
4. ↑  Catherine Nicholls: Council of Europe creates "register of damage" for Russia's full-scale invasion of Ukraine  17.5.2023. CNN, cnn.com. Viitattu 21.8.2023. (englanniksi)
5. 1 2  Seat of Register of Damage: Secretary General signs agreement with the Netherlands  17.7.2023. coe.int. Viitattu 22.8.2023. (englanniksi)
**Kosketus** (*Beröringen* / *The Touch*) on Ingmar Bergmanin käsikirjoittama, tuottama ja ohjaama romanttinen draamaelokuva vuodelta 1971. Englanninkielisen elokuvan pääosia näyttelevät Elliot Gould, Bibi Andersson ja Max von Sydow.

Juoni
-----

Yhdysvaltalainen arkeologi David (Gould) tekee tutkimustyötä ruotsalaisessa pikkukaupungissa ja saa kutsun paikallisen kirurgin Andreas Vergeruksen (von Sydow) juhliin. Siellä David tapaa Andreaksen vaimon Karinin (Andersson), ja he rakastuvat.

Vastaanotto
-----------

Bergman sai elokuvasta epävirallisen kunniamaininnan Venetsian elokuvajuhlilla

Bergman itse piti *Kosketusta* toiseksi huonoimpana elokuvanaan uran alussa tekemänsä *Sellaista ei tapahdu täällä* (1950) jälkeen.

*Helsingin Sanomien* Mikael Fränti kutsui tv-esityksen ennakkoesittelyssään elokuvaa mestarilliseksi. Hänen mukaansa siitä puuttuu bergmanilainen ongelmakenttä sellaisena kuin se esiintyy elokuvissa *Mansikkapaikka, Kuin kuvastimessa, Hiljaisuus, Persona – naisen naamio* tai *Suden hetki*, mutta tässäkin elokuvassa ihmiset etsivät identiteettiãän ja mahdollisuuksiaan. "Kosketus on myös kolmen hienon, kypsän nãyttelijän syvältä pureutuvien tulkintojen peili."

Lähteet
-------

1. 1 2  Fränti, Mikael: Bergmanin mestarillinen "Kosketus".  *Helsingin Sanomat*, 2.11.1979, s. 38. Näköislehti (maksullinen).
2. ↑  Utmärkelser. Kosketus (vuoden 1971 elokuva) Svensk Filmdatabasissa (englanniksi, ruotsiksi)
3. ↑  High tension: Shooting the film. (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 24.3.2024.
**Catharina "Caisa" Renaut** (synt. **Jacobsdotter**; 1709 Turku – 8. joulukuuta 1787 Turku) oli suomalainen kätilö, joka toimi ammatissa neljällä vuosikymmenellä. Hän synnytti itse viisi lasta, joista neljä kuoli vauvana ja viideskin lapsena. Renaut sai koulutuksensa Turun akatemiassa, mikä oli poikkeuksellista, sillä useimmat Suomen alueella toimineet kätilöt olivat opiskelleet Tukholmassa. Hänen opettajanaan toimi Herman Spöring. Renautin ensimmäinen mies Matts Kättyri kuoli pikkuvihan miehityksen aikana riehuneeseen influenssaan vuonna 1743. Renaut meni vuonna 1752 naimisiin Turun akatemiassa vaikuttaneen ranskalaissyntyisen Pierre Renautin kanssa, joka oli häntä 15 vuotta nuorempi. He asuivat kaupungin arvostetuimmalla alueella tuomiokirkon lähellä.

Lähteet
-------

1. ↑  Vainio-Korhonen, Kirsi: Catharina Renaut *Svenskt kvinnobiografiskt lexikon*.  8.3.2018. Viitattu 17.4.2024. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Catharina Renaut** Wikimedia Commonsissa
**Jan Hammer** (s. 17. huhtikuuta 1948) on tšekkiläinen jazzpianisti, kosketinsoittaja ja säveltäjä.

Ura
---

Hammer loikkasi Tšekkoslovakiasta Amerikkaan 1960-luvulla. Hammer pääsi mukaan John McLaughlinin perustamaan The Mahavishnu Orchestran ensimmäiseen kokoonpanoon. Hammer soittaa yhtyeen kahdella ensimmäisellä albumilla, joita pidetään rock-vaikutteisen fuusiojazzin klassikkoina: *The Inner Mounting Flame* (1971) ja *Birds of Fire* (1972).

Mahavishnun jälkeen Hammer soitti rumpali Billy Cobhamin tunnetuimmalla levyllä *Spectrum* (1973) ja muun muassa Niemenin albumilla *Mourner's Rhapsody* (1974). Hammer teki 1970-luvulla myös soololevyjä, jotka julkaistiin CD-painoksina vasta 2000-luvulla. Yksi Hammerin tavaramerkeistä 1970-luvulla oli Moog-syntetisaattorin soittaminen särkijän läpi ja ääntä liu'uttaen. Lopputulos kuulosti sähkökitaralta, esimerkkinä The Mahavishnu Orchestran kappale "Birds of Fire".

1980-luvulla Hammer sävelsi uransa tunnetuimmat kappaleet, TV-sarja *Miami Vicen* tunnuskappaleen ja sarjassa käytetyn "Crockett’s Themen". *Miami Vicen* tunnusmusiikista tuli ensimmäinen listaykköseksi noussut TV-sarjan kappale.

Jazzhistorioitsija Joachim-Ernst Berendt mainitsi 1980-luvun alussa Hammerin yhtenä tärkeimmistä fuusiojazzpianisteista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Berendt, Joachim: *The Jazz Book, From New Orleans to Jazz Rock and Beyond*, s. 289. Paladin Books, 1984. ISBN 0-586-08474-6. englanti

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Ruususiipi** (*Miltochrista miniata*) on siilikkäisiin kuuluva perhoslaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Etusiipien pohjaväri on keltainen ja siiven etu- sekä ulkoreunaa kohti väri muuttuu oranssinpunaiseksi. Siiven tyvessä on musta piste, minkä lisäksi tumanharmaa ulompi poikkiviiru muodostaa sahanterää muistuttavan kuvion. Sisempi poikkiviiru erottuu joskus huonosti. Siiven ulkoreunan lähellä on siipisuonten kohdalla rivi tummanharmaita laikkuja. Takasiivet ovat vaaleat ja ulkoreunaa kohti niihinkin tulee oranssinpunertavaa sävyä. Pää ja keskiruumis ovat kellanruskeat, takaruumis harmaa, sivuilta kärkeä kohti tummeneva. Siipiväli on koiraalla 21–26 mm ja naaraalla 23–29 mm.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Ruususiiven levinneisyys ulottuu Pohjois-Espanjasta Keski-Euroopan ja Turkin kautta Etelä-Siperiaan ja edelleen Japaniin saakka. Suomessa se on eteläinen laji, jonka levinneisyys painottuu Itä- ja Kaakkois-Suomeen sekä etelärannikkoa pitkin Turun saaristoon. Perhoset lentävät heinäkuun alkupuolelta elokuun loppupuoliskolle. Hyvin lämpiminä kesinä voi syntyä pieni toinen sukupolvi, joka on lennossa syyskuussa.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Ruususiipi viihtyy erityisesti lämpimissä ja kosteissa jalopuumetsissä, joskin Suomessa sitä tavataan myös avoimilla ja hiekkapohjaisilla mailla. Elinpaikallaan se on usein runsaslukuinen. Perhonen on aktiivinen yöllä ja ne lentävät pimeän laskeutumisesta keskiyöhön. Koiraat lentävät valolle, mutta naaraita tulee vain harvoin. Perhoset käyvät juomassa mettä kukista ja tulevat myös makealla nesteellä kostutetulle syötille.

Naaras munii noin 20 munan ryhmiä ja toukat kasvavat hitaasti kunnes siirtyvät talvilevolle kuorenrakoihin tai maahan. Keväällä toukat kasvavat nopeammin ja ovat täysikasvuisia touko-kesäkuun vaihteessa. Koteloituminen tapahtuu tiiviin ja toukkakarvoilla pinnoitetun kotelokopan sisään.

Ravintokasvi
------------

Toukka elää puissa syöden niillä kasvavia viherleviä ja jäkäliä, mutta sen ravintotottumuksia ei tunneta kovin tarkoin. Kasvatuksessa toukka on syönyt myös kuivuneita kasvien lehtiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Svenska fjärilar (ruotsiksi)
2. ↑  UK Moths (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5  Nationalnyckeln till Sverges flora och fauna. Fjärilar: Ädelspinnare–tofsspinnare Lepidoptera: Lasiocampidae–Lymantriidae. ISBN 978-91-88506-58-0 s. 334–336
4. ↑  Perhoswiki[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Perhoset: Ruususiipi
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
* Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q217144
* Wikispecies: Miltochrista miniata
* BioLib: 54799
* BOLD: 86463
* EUNIS: 309279
* Fauna Europaea: 446884
* Fauna Europaea (new): fd2e7ff6-d7e4-4af3-b330-40bb7166fcdf
* GBIF: 1813114
* iNaturalist: 363486
* IRMNG: 10942365
* LepIndex: 38906
* LoB: 4137
* MaBENA: MiltoMinia
* NBN: NBNSYS0000006123
* NCBI: 987980
* Observation.org: 9154
* Open Tree of Life: 462592
* Laji.fi: MX.62210

 |

 |