recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Happi** *(Oxygène)* on vuonna 2021 julkaistu ranskankielinen tieteisjännityselokuva, jonka on ohjannut Alexandre Aja. Sen pääosissa nähdään Mélanie Laurent, Mathieu Amalric sekä Malik Zidi. Netflix julkaisi elokuvan 12. toukokuuta 2021.

Juoni
-----

Nuori nainen (Mélanie Laurent) herää yhtäkkiä syväjäädytyssäiliöstä, eikä hänellä ole aavistustakaan missä hän on, miten päätyi säiliöön, tai kuka hän itse on. Säiliötä valvova tekoäly M.I.L.O. (Mathieu Amalric) vastailee naisen kysymyksiin, mutta ei suostu avaamaan säiliötä ilman siihen vaadittavaa koodia. Nainen yrittää selvittää menneisyytensä salat M.I.L.O:n tarjoamilla johtolangoilla, kuten valokuvilla, videoilla sekä puhelinnumeroilla. Samaan aikaan säiliön jo valmiiksi alhaiset happitasot alenevat hitaasti mutta varmasti.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Mélanie Laurent  | … |  Elizabeth Hansen
  |
|  Mathieu Amalric  | … |  M.I.L.O
  |
|  Malik Zidi  | … |  Léo Ferguson
  |

Vastaanotto
-----------

Mélanie Laurentin pääosasuoritus keräsi kehuja. 
*Happi* sai ilmestyessään pääosin myönteiset arvostelut. Elokuvasivusto Rotten Tomatoes ilmoittaa, että 88 prosenttia kriitikoista on arvioinut elokuvan positiivisesti. Sivustolla kehutaan elokuvan onnistuneen klaustrofobista tunnelmaa, Mélanie Laurentin roolisuoritusta sekä Alexandre Ajan ohjausta.

Elokuvakriitikko Brian Tallerico antoi *Hapelle* kolme ja puoli tähteä neljästä, kehuen Laurentin roolisuoritusta "ällistyttäväksi" ja "yhdeksi vuoden 2021 parhaista näyttelijäsuorituksista". Tallerico tiedostaa elokuvan kumartavan sekä *Haudatun* (2009) että *2001:* *Avaruusseikkailun* (1968) suuntaan, pitäen tätä kiinnostavana yhdistelmänä. Hän myös pohtii elokuvassa yhteen kietoutuvien surun ja optimismin heijastelevan sitä, mitä ympäri maailmaa paraikaa koetaan koronaviruspandemian seurauksena.

Elokuvalehti *Episodin* kriitikko Jani Svensk antoi puolestaan *Hapelle* kolme tähteä viidestä. Hänen mukaansa elokuvassa nähtävän klaustrofobisen kauhuskenaarion kaltaisia tilanteita "on vuosien saatossa nähty useita, eikä *Happi* erotu joukosta muuten kuin futuristisella tieteismaailmallaan". Svensk kirjoittaa, että keskinkertaisuudestaan huolimatta kyseessä on kuitenkin "tarpeeksi onnistunut kertajännäri, jotta sitä voi suositella lajityypin tai tieteiselokuvien ystäville", ja nostaa elokuvan loppusuoran sen parhaimmaksi osuudeksi.

Lähteet
-------

1. ↑  "Oxygen (2021)" *rottentomatoes.com*.
2. ↑  Brian Tallerico: Oxygen movie review & film summary (2021) *RogerEbert.com*. Viitattu 28.5.2021. (englanniksi)
3. ↑  Nyt Netflixissä: Tieteiselokuvan kauhuskenaario on nähty ennenkin, mutta loppuratkaisu saa katsojan haukkomaan henkeään *Episodi.fi*. Viitattu 29.5.2021.
**SMS Kolberg** oli Saksan keisarikunnan laivaston Kolberg-luokan kevyt risteilijä ensimmäisessä maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Kolberg-luokka*
Alus tilattiin Schichau-Werkeltä, missä köli laskettiin vuonna 1908. Se laskettiin vesille 14. marraskuuta 1908 ja otettiin palvelukseen 21. kesäkuuta 1910.

Palvelus
--------

Ensimmäisessä maailmansodassa alus osallistui joulukuussa 1914 iskuihin Britannian rannikolle Scarboroughiin, Hartlepooliin ja Whitbyyn. Kuukautta myöhemmin alus osallistui Doggermatalikon taisteluun. Itämerellä alus oli Riianlahden taistelussa elokuussa 1915 ja operaatio Albionissa marraskuussa 1917.

Sodan jälkeen alus luovutettiin 1920 sotakorvauksena Ranskalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä *Colmar*. Se poistettiin 1927 alusluettelosta ja romutettiin kaksi vuotta myöhemmin.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **SMS Kolberg (1908)**.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Gardner, Robert s. 159

*Kolberg* -luokan kevyet risteilijät

|  |
| --- |
| *Kolberg* – *Cöln* – *Mainz* – *Augsburg* |
| Edeltäjä: Dresden-luokka – Seuraaja: Magdeburg-luokka |
Takahen (*Porphyrio hochstetteri*) luultiin kuolleen sukupuuttoon 1898.
**Lasaruslaji** on ennen hävinneeksi luullun lajin uusi löydös. Kadonneeksi luultuja lajeja, jotka kuitenkin ovat yhä hengissä löytyy kohtalaisen harvoin. 

Esimerkkejä lasaruslajeista ovat esimerkiksi yökaija (*Pezoporus occidentalis*), joka löydettiin Australian sisäosien autiomaasta 1845 ja sen viimeisen yksilön luultiin kuolleen metsästyksen seurauksena vuonna 1912, kunnes kuollut yksilö löytyi uudelleen 1990. Vuonna 2006 löytyi uusi kuollut yksilö jälleen länsi-Queenslandista. Myös Suomesta on löytynyt lasaruslajeja, esimerkiksi vuonna 2019 Lapista löytyi vesikirppulaji *Rhynchotalona lantens,* jonka luultiin olevan jo sukupuuttoon kuollut ja vain jääkauden jälkeisistä fossiilinäytteistä löytynyt laji.

Lähteet
-------

1. ↑  Found: world’s most mysterious bird, but why all the secrecy?
2. ↑  Australian bushman claims to have footage of legendary night parrot
3. ↑  Nevalainen, Liisa; Kivilä, Henriikka; Luoto, Tomi P.; Rantala, Marttiina V.; Damme, Kay Van: A hidden species becoming visible : biogeography and ecology of Rhynchotalona latens (Cladocera, Anomopoda, Chydoridae).  *Hydrobiologia*, 2019.  Springer Netherlands. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi)
4. ↑  Sukupuuttoon kuolleeksi epäilty vesikirppulaji löydettiin uudelleen
**Mazda 1200** oli Mazdan vuosina 1967–1977 valmistama automalli. Malli oli varhaisimpia Suomeen Japanista tuotuja Mazdoja.

Mazda 1200 1972

1969 malli
----------

Vuosimallin 1969 Mazda 1200 de Luxe oli pikkuautoksi suorituskykyinen, mutta sen ajo-ominaisuuksissa oli huomattavia heikkouksia. Auton suuntavakavuus oli heikko ja ohjaus täysin tunnoton, mikä vaikeutti nopeaa ajamista.

Jousitus aiheutti hyppimistä sorateiden kuopissa, sekä etu- että takapäässä. Kaarteissa auton etu- ja takapää saattoivat yllättäen luistaa, joka vaikeutti kaarreajoa. Mazdan ensiasennusrenkaat saivat myös lehdistöltä moitteita.

Luokassaan melko vahvan nelisylinterisen rivimoottorin iskutilavuus on 1 169 cm³. Suurin teho on 50 kilowattia /6000 r/min (DIN, 68 hv) ja suurin vääntömomentti 94 Nm /3000 r/min (DIN). Nelivaihteinen vaihteisto on täysin synkronoitu. Edessä ovat levy- ja takana rumpujarrut.

Mazda 1200 de Luxe kiihtyi 0–100 km/h 16,3 sekunnissa. Huippunopeus on Tekniikan Maailman mukaan 142,9 km/h, joka on lähes sama kuin valmistajan ilmoittama 145 km/h.

Mazda 1200 de Luxe maksoi Suomessa vuonna 1969 11 490 markkaa.

Mitat (1969 malli)
------------------

|  |  |
| --- | --- |
| **Pituus** | 3 795 mm |
| **Leveys** | 1 480 mm |
| **Korkeus** | 1 390 mm |
| **Akseliväli** | 2 260 mm |
| **Raideleveys** (edessä / takana) | 1 200 mm / 1 190 mm |
| **Omapaino** | 840 kg |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tekniikan Maailma 12/1969, koeajo

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mazda 1200** Wikimedia Commonsissa
**SMS Lützow** oli Saksan keisarillisen laivaston Derfflinger-luokan taisteluristeilijä ensimmäisessä maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Derfflinger-luokka*
Alus tilattiin vuosien 1912–1913 laivasto-ohjelmassa Danzigista Schichaun telakalta, missä köli laskettiin toukokuussa 1912. Alus laskettiin vesille 29. marraskuuta 1913 ja aloitti koeajot 8. elokuuta 1915. Se otettiin palvelukseen maaliskuussa 1916.

Palvelus
--------

Aluksen ensimmäinen varsinainen sodan ajan tehtävä oli Yarmouthin ja Lowestoftin rannikkokaupunkien tulittaminen 24.–25. huhtikuuta 1916. Se osallistui 31. toukokuuta Skagerrakin meritaisteluun, jossa siihen osui kahdeksan *HMS Invinciblen* ampumaa raskasta kranaattia. Osumista pääosa tuli keulaan aiheuttaen vuodon, joka lopulta aiheutti aluksen uppoamisen. *Lützowin* ampumat kranaatit räjäyttivät *Invinciblen* ammusvaraston tuhoten aluksen miehistöineen.

Torpedoveneet *SMS G37*, *SMS G38*, *SMS G40* ja *SMS V45* pelastivat aluksen eloonjääneet, minkä jälkeen *G38* laukaisi alukseen kaksi torpedoa. Kaksi minuuttia myöhemmin alus oli uponnut. Taistelussa alus oli ampunut kaikkiaan 380 laukausta pääaseillaan ja noin 400 laukausta apuaseillaan sekä kaksi torpedoa. Alukseen oli osunut 24 kranaattia, jotka olivat surmanneet 115 miestä ja haavoittaneet viittäkymmentä.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:SMS Lützow

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **SMS Lützow**.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Staff, Gary: *German Battlecruisers 1914–1918*. Oxford, Englanti: Osprey Publishing, 2006. ISBN 978-1846030093. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 154
Mayta Capac. Kuva kronikasta vuodelta 1615.
**Mayta Cápac** (ketšuaksi Mayta Qhapaq) oli perimätiedon mukaan inkojen neljäs hallitsija. Hän oli vallassa noin 1288–1318. 

Mayta Capacin johdolla inkat laajensivat maa-aluettaan Cuzcon laaksossa. Yksi syy tähän on saattanut olla sateiden väheneminen, mikä pakotti inkat etsimään uusia viljelysmaita ja vesivaroja ympäröiviltä alueilta.

Kronikoissa Mayta Capac kuvataan suurikokoiseksi ja aggressiiviseksi nuorukaiseksi, joka haastoi riitaa naapuriheimon poikien kanssa jo nuorella iällä. Riitojen syynä oli vesi, jota inkat vaativat naapureiltaan. Mayta Capacin tultua hallitsijaksi inkat ottivat haluamansa valloittamalla naapureidensa maat ja pakottamalla nämä maksamaan veroja inkoille.

Lähteet
-------

1. ↑  The Inca Empire *Discover Peru*. The Peru Cultural Society. Viitattu 23.3.2014. englanti
2. 1 2  pre-Columbian civilizations *Britannica Online Academic Edition*. Encyclopædia Britannica Inc. Viitattu 23.3.2014.

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Lloque Yupanqui** | **Sapa Inca**  | Seuraaja:**Capac Yupanqui** |
**Timo Lapila** (s. 28. elokuuta 1945 Helsinki) on suomalainen elokuvaohjaaja, joka on ohjannut erityisesti lyhytelokuvia ja dokumentteja. Hän on ollut läänintaiteilija Turun ja Porin läänissä vuosina 1985–1988. Hän asuu Perniössä.

Lapila opiskeli Taideteollisen Oppilaitoksen elokuvalinjalla ja valmistui 1970 suuntautumisenaan käsikirjoitus ja dokumenttielokuva. Hän oli Suomen elokuvakontaktin toiminnanjohtaja 1971–1972, tuntiopettajana Taideteollisessa Korkeakoulussa 1970–1973, videolinjan vastaava opettaja Paasikivi-opistossa 1991–1995 ja Paimion ammatillisen aikuiskoulutuskeskuksen tuntiopettajana 1997–2000. Lapilalla on vaimonsa Tarja Lapilan kanssa tuotantoyhtiö Kaukonpyöli, jonka nimissä he tekevät yhdessä elokuvia. He ovat erikoistuneet suomalaisen maaseudun kuvaamiseen.

Lapila on vuosia kerännyt ja saanut lahjoituksena muovikasseja, joita hän on vaimonsa Tarja Lapilan kanssa koonnut yksityisen muovikassimuseon. Museo järjestää aika ajoin erikoisnäyttelyjä.

Palkinnot ja tunnustukset
-------------------------

* Valtion Elokuvan laatutukipalkinto elokuville "*Kuinka sieniä pyydystetään*" ja "*Mukulat*".

Lähteet
-------

1. ↑  Lapilat (Arkistoitu – Internet Archive) luettu 17.4.2008
2. ↑  Lapilan cv (Arkistoitu – Internet Archive) luettu 17.4.2008
3. ↑  Dokumenttikilta[vanhentunut linkki] luettu 17.4.2008

* Timo Lapila Elonetissä.

Aiheesta muualla
----------------

* Kotitilan historiaa
* Kaukonpyöli (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
Sophie Karthäuser
**Sophie Karthäuser** (s. 1974 Malmedy) on belgialainen oopperalaulaja, joka on äänialaltaan sopraano.

Karthäuser valmistui Guildhall School of Music and Dramasta, jossa oli opiskellut Noelle Barkerin johdolla. Hän voitti yleisöpalkinnon Wigmore Hallin laulukilpailussa. Karthäuser on saavuttanut kansainvälistä arvostusta Wolfgang Amadeus Mozartin oopperaroolien tulkitsijana. Paminan roolissa (*Taikahuilu*) hän teki ensimmäisen esiintymisensä René Jacobsin johdolla La Monnaiessa. Susannana (*Figaron häät*) hän esiintyi ensimmäisen kerran William Christien johdolla Opéra de Lyonissa. Karthäuser on tulkinnut lukuisissa eri oopperataloissa monia muitakin Mozartin oopperoiden rooleja, joihin ovat kuuluneet Tamiri (*Il re pastore*), Sandrina (*La finta giardiniera*), Serpetta (*La finta giardiniera*), Despina (*Così fan tutte*), Zerlina (*Don Giovanni*) ja Ilia (*Idomeneo*). Karthäuserin muuhun oopperaohjelmistoon on kuulunut muun muassa monia barokkioopperoita, Hector Berlioz'n *Béatrice et Bénédict* ja Claude Debussyn *Pelléas et Mélisande*.

Karthäuser on esiintynyt resitalistina sellaisten pianistien kuin Graham Johnsonin, Eugene Astin, Cédric Tiberghienin ja David Livelyn kanssa. Hän on laulanut myös monien orkesterien konserttisolistina. Hän on tehnyt levytyksiä muun muassa Harmonia Mundi -levymerkille. Karthäuser on istunut eri kilpailuiden, kuten Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailun tuomaristossa. Hän on saanut palkintoja, kuten vuonna 2015 Diapason d'Orin Michel Richard Delalanden teoksen *Leçons de Ténèbres* (Harmonia Mundi, 2015) Ensemble Correspondancesin ja Sébastien Daucén kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Sophie Karthäuser AllMusic, viitattu 27.4.2023
2. 1 2 3 4  Sophie Karthäuser Machreich Artists Management, viitattu 27.4.2023
3. ↑  Sophie Karthäuser Udo Reinemann International Masterclasses, viitattu 27.4.2023

Aiheesta muualla
----------------

* Sophie Karthäuser Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Sophie Cookson** (s. 15. toukokuuta 1990 Haywards Heath, Britannia) on englantilainen näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa elokuvissa *Kingsman: Salainen palvelu* ja *Kingsman: Kultainen kehä* sekä minisarjassa *Christine Keelerin tapaus*, jossa hän esitti Profumo-skandaalin keskiössä ollutta Christine Keeleria.

Elämä
-----

Sophie Cookson kasvoi West Sussexissa ja alkoi näyttellä 10-vuotiaana National Youth Music Theatre -nuortenteatterissa. Hän opiskeli Edinburghin yliopistossa taidehistoriaa, espanjaa ja arabiaa, mutta hän jätti opintonsa kesken opiskellakseen näyttelemistä. Cookson valmistui vuonna 2013 Oxford School of Dramasta.

Cookson sai viimeisenä opiskeluvuotenaan roolin Skyn minisarjasta *Moonfleet*, ja vuonna 2013 hän näytteli Rosamunde Pilcherin romaanin *Unknown Heart* saksalaisessa televisiosovituksessa. Cooksonin ensimmäinen merkittävä valkokangasrooli oli vakoiluparodiasta *Kingsman: Salainen palvelu*. Sen jälkeen hän on näyttelyt muun muassa elokuvissa *Metsästäjä ja talvinen taistelu* (2016), Netflixin sarjassa *Gypsy* (2016), kauhuelokuvassa *The Crucifixion* (2017), *Kingsman: Kultainen kehä* -jatko-osassa (2017) ja *Red Joanissa*. (2018). Vuonna 2018 hän oli mukana myös Trafalgar Studios -teatterin *Killer Joe* -tuotannossa.

BBC:n minisarjasta *Christine Keelerin tapaus* Cookson sai kiitettäviä arvioita. Hän näytteli sarjassa Profumo-skandaalin keskiössä ollutta nuorta Christine Keeleria. Elokuva *Greed* on puolestaan Michael Winterbottomin ohjaama mockumentary. Sen jälkeen Cookson kiinnitettiin ensimmäiseen Hollywood-päärooliinsa, kun hänelle annettiin osa jännityselokuvasta *Infinite*.

Lähteet
-------

1. ↑  Lucy Pearce: West Sussex actress Sophie Cookson has landed a role in another major movie *The Argus*.  9.4.2016. Viitattu 3.8.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Megan Conner: The Trial Of Christine Keeler’s Sophie Cookson on why we’re still living in a misogynistic world *Stylist*.  9.4.2016. Viitattu 3.8.2020. (englanniksi)
3. 1 2  Who Is? Sophie Cookson.  *Daily Mail Weekend*, 4.1.2020. Pressreader. Viitattu 3.8.2020.  (englanniksi)
4. ↑  Paul T. Davies: Review: Killer Joe, Trafalgar Studios *Britishtheater.com*.  6.6.2018. Viitattu 3.8.2020. (englanniksi)
5. ↑  Paul Kirkley: The Trial of Christine Keeler review: 1960s sex scandal still has the power to shock *RadioTimes*.  26.1.2020. Viitattu 3.8.2020. (englanniksi)
6. ↑  Zoe Williams: Sophie Cookson on playing Christine Keeler: 'Her vilification was incredible' *The Guardian*.  15.1.2020. Guardian News & Media Limited. Viitattu 3.8.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei

 |

 |
**John Wood nuorempi** (25. helmikuuta 1728 Bath – 18. kesäkuuta 1782 Batheaston) oli brittiläinen arkkitehti, jonka Bathiin toteuttamat rakennukset kuuluvat palladiolaisen arkkitehtuurin parhaimmistoon. Useimmat rakennuksista perustuivat Woodin isän, John Wood vanhemman, suunnitelmille. Woodien suunnitelmat Bathiin ovat erinomainen esimerkki kokonaisvaltaisesta kaupunkisuunnittelusta.

John Wood nuorempi toimi isänsä assistenttina tämän vielä eläessä, ja John Wood nuorempi vastasi vuosina 1748–1755 rakennetun Liverpoolin pörssirakennuksen viimeistelystä. John Wood vanhemman kuoltua 1754 John Wood nuoremmasta tuli Bathin pääarkkitehti. Wood nuorempi viimeisteli Circus-korttelin isänsä suunnitelmien perusteella ja suunnitteli näyttävän, vuosina 1767–1775 toteutetun Royal Crescent -rakennuskompleksin. Royal Crescent koostuu 30 toisiinsa kytketystä townhousista, jotka on aseteltu valtavan ellipsin muotoon. Rakennusten edessä on laaja puistoaukea. Talojen muodostama yhtenäinen pääjulkisivu luo palatsimaisen vaikutelman, ja se on ensimmäinen laatuaan englantilaisessa kaupunkisuunnittelussa. Royal Crescentiä on jäljitelty useissa muissa kaupungeissa. Woodin yksittäisistä rakennuksista tunnetuimpia on Bathin Assembly Rooms (1769–1771).

Kuvagalleria
------------

* Royal Crescentin pääjulkisivu.Royal Crescentin pääjulkisivu.
* Royal Crescent ilmasta.Royal Crescent ilmasta.
* Royal Crescentin taloja.Royal Crescentin taloja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Britannica, The Editors of Encyclopaedia: John Wood the Younger *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 24.5.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Structurae

 |

 |
Sophie Piccard
**Sophie Piccard** (27. syyskuuta 1904 Pietari, Venäjä – 6. tammikuuta 1990 Fribourg, Sveitsi) oli venäläis-sveitsiläinen matemaatikko ja Sveitsin ensimmäinen naispuolinen professori.

Piccardin isä oli professori Eugène Piccard ja äiti opettaja ja kirjailija Eulalie Piccard (o.s. Guée). Sophie Piccard suoritti yliopistollisen tutkinnon Smolenskissa 1925 ja siirtyi sitten perheensä mukana Sveitsiin. Hän suoritti Lausannen yliopistossa lisensiaatin tutkinnon 1927 ja tohtorin tutkinnon 1929. Todennäköisyyslaskennan alaan kuuluva väitöskirja *Sur les courbes binomiales* oli Mirimanoffin ohjaama. Piccard työskenteli jonkin aikaa aktuaarina ja paikallisessa sanomalehdessä, mutta pääsi vuonna 1936 Neuchâtelin yliopiston osa-aikaiseksi korkeamman geometrian luennoijaksi. Hän oli 1938–1943 Neuchâtelin yliopiston korkeamman geometrian ylimääräinen professori ja luennoi lisäksi vakuutusmatematiikkaa ja todennäköisyysteoriaa. Vuosina 1943–1974 hän oli varsinainen professori.

Vuonna 1939 Piccard julkaisi kirjan *Sur les ensembles de distances des ensembles de points d’un espace Euclidean*, jossa hän käsitteli euklidisessa avaruudessa olevien pistejoukkojen parittaisten etäisyyksien muodostamaa joukkoa. Aiemmin Steinhaus, Sierpiński ja Ruziewicz olivat tutkineet tätä aihepiiriä jonkin verran, mutta suurin osa Piccardin kirjan tuloksista oli uusia. Hän julkaisi myös yli sata tutkimusartikkelia muun muassa joukko-opista, ryhmäteoriasta, lineaarialgebrasta, relaatioista ja matematiikan historiasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Riddle, Larry: Sophie Piccard *Biographies of Women Mathematicians*. Agnes Scott College. Viitattu 4.11.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Zaslawsky, Sandrine: Sophie Piccard *Historisches Lexikon der Schweiz*.  18.1.2011. Viitattu 4.11.2020. (saksaksi)
3. ↑  Ogilvie, Marilyn Bailey & Harvey, Joy Dorothy (toim.): *The Biographical Dictionary of Women in Science: L–Z*, s. 1019–1020. Artikkeli "Piccard, Sophie". Taylor & Francis, 2000. ISBN 9780415920407. Google Books -esikatselu (viitattu 4.11.2020). (englanniksi)
4. ↑  Sur les courbes binomiales *WorldCat*. Viitattu 4.11.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* MathSciNet
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* IdRef

 |

 |
**John Wood vanhempi**, lisänimeltään **Wood of Bath** (26. elokuuta 1704 Bath – 23. toukokuuta 1754 Bath) oli englantilainen arkkitehti ja kaupunkisuunnittelija, joka loi Bathin kylpyläkaupungin tunnusomaisen ilmeen. John Wood vanhempi muutti Bathin kaupunkikuvan perusteellisesti mukauttamalla sen julkisivut noudattamaan roomalaistyylistä kaupunkisuunnittelua, joka heijasti sosiaalista elämää. Woodia arvostettiin ennen kaikkea yhtenäisten katunäkymien ja rakennuskokonaisuuksien suunnittelijana, vaikka jotkut hänen piirtämistään yksittäisistä rakennuksista ovatkin merkittäviä esimerkkejä palladiolaisesta arkkitehtuurista.

Uransa alkuvaiheessa Wood osallistui Cavendish-Harleyn kiinteistön suunnitteluun Lontoossa. Se jälkeen hän suunnitteli vuonna 1728 ensimmäiset kaupunkinäkymät Bathiin, North ja South Parades -rakennusryhmät. Niitä seurasivat Queen Square vuonna 1735, Pior Park (1735–1748), Royal Mineral Water Hospital (1738) ja Circus (1767–1775), jonka viimeisteli Woodin poika John Wood nuorempi. John Wood suunnitteli lisäksi Bristolin ja Liverpoolin pörssirakennukset, joista jälkimmäisen hän suunnitteli yhdessä poikansa kanssa. Hän suunnitteli myös Bath-Bristolin kanavan sekä Llandaffin tuomiokirkon restauroinnin.

Wood kehitti 1730–1740-luvuilla omintakeisen arkkitehtuuriteorian. Hänen myöhemmät rakennushankkeensa perustuivat uskomukseen, että druidit olivat muinoin perustaneet Bathiin mahtavan sivilisaation, ja heidän arkkitehtuurinsa heijasti jumalaisia suhteita ja symbolismia. Woodin suunnitelmat Circusia varten perustuivat tälle erikoiselle teorialle. Hänen kirjoituksensa *The Origin of Building; or, The Plagiarism of the Heathens Detected* (1741) ja *An Essay Towards a Description of the City of Bath* (1742–1743) kuvastavat Woodin ajatusmaailmaa.

Kuvagalleria
------------

* North ParadeNorth Parade
* Queen Square, pohjoispuoliQueen Square, pohjoispuoli
* Prior ParkPrior Park
* CircusCircus
* Bristolin pörssiBristolin pörssi

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Britannica, The Editors of Encyclopaedia: John Wood the Elder *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 23.5.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Manga** on kaupunkikunta sekä Centre-Sudin alueen ja Zoundwéogon provinssin hallinnollinen keskus Burkina Fasossa. Se sijaitsee sata kilometriä maan pääkaupungista Ouagadougousta etelään. Kunnassa on 44 100 ja kaupunkialueella 28 600 asukasta (vuonna 2019, väestönlaskenta).

Maantiede ja väestö
-------------------

Mangan kunnan pinta-ala on 212 ja kaupunkialueen 27,5 neliökilometriä. Kaupunkikunta rajoittuu pohjoisessa Bindén, idässä ja etelässä Gogon ja lännessä Guiban kuntiin. Se on pinnanmuodostukseltaan etupäässä tasankoa. Vesistöt kuuluvat Nakambén eli Valkoisen-Voltan valuma-alueeseen. Kaupungin lähellä sijaitsee suurehko tekojärvi. Luonnonvarainen kasvillisuus on pensas- ja metsäsavannia.

Seudun ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Vuotuinen sademäärä on 600–900 millimetriä. Sadekausi kestää toukokuusta syyskuuhun. Keskilämpötilat vaihtelevat 29 ja 38 asteen välillä.

Kuntaan kuuluu viisi kaupunginosaa ja 13 kylää. Asukkaista noin 90 prosenttia on moseja. Lisäksi on muun muassa bisoja, fulbeja ja gurmia. Puhutuin kieli on moore. Katolisia on noin kaksi kolmasosaa ja muslimeja neljäsosa. Lisäksi on protestantteja ja animisteja.

Historia
--------

Mangan perustaminen liittyy mosivaltioiden historiaan. Se oli siirtomaa-aikana kantonin ja myöhemmin hallintopiirin keskus. Zoundwéogon provinssi on perustettu vuonna 1984. Mangasta tuli maalaiskunta vuonna 1988 ja kaupunkikunta vuonna 2004.

Liikenne, talous ja palvelut
----------------------------

Mangan kautta kulkee Ghanan rajalle johtava päällystetty maantie RN29. Asukkaiden elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, durra, hirssi, riisi, puuvilla, seesami, maapähkinä, lehmänpapu ja vihannekset. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, siat, aasit ja siipikarja. Kaupungissa on keskustori, eläintori ja nykyaikainen teurastamo. Teollisuutta ei ole käytännössä lainkaan. Toulan kylässä kaivetaan kultaa perinteisin menetelmin.

Kaupungissa toimii kaksi julkista lyseoa ja poliklinikka. Kulttuurilaitoksia ovat kulttuurikeskus, nuorisotalo ja elokuvateatteri.

Matkailu ja nähtävyydet
-----------------------

Mangassa on joitakin majoituspalveluja, mutta se on enemmän pysähdyspaikka kuin matkailukohde. Seudun nähtävyyksiä ovat sen luontokohteet sekä perinteiset gurunsikylät kuten Tiébélé ja Pô.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Schéma directeur d’aménagement et d’urbanisme de la ville de Manga *Ministère de l’urbanisme et de l’habitat*. Viitattu 25.8.2021.
2. ↑  Cinquième recensement général de la population et de l’habitation du Burkina Faso: Résultats préliminaires *INSD*.  Arkistoitu 14.8.2021. Viitattu 25.8.2021.
3. ↑  *Petit Futé Burkina Faso*, s. 286–294. Paris: Nouvelles Editions de l’Université, 2018. ISBN 979-1033177739.
Amiraali John de Robeck
**1. Baronetti Sir John Michael de Robeck** (10. kesäkuuta 1862 Naas, Irlanti – 20. tammikuuta 1928 Lontoo, Englanti) oli Britannian kuninkaallisen laivaston laivastoamiraali, joka komensi liittoutuneiden Dardanellien laivasto-osastoa.

Robeckin syntyi ruotsalais-suomalaisen aatelissuku Fockin sukuhaaraan de Robeck, jonka koti oli ollut pitkään Irlannissa. Hän liittyi kadetiksi laivastoon 1875. Aliluutnantiksi hän yleni 1882. Hänen ensimmäinen komentajuutensa oli laivalla *Wildfire for Haughty* vuonna 1897.

Dardanellit
-----------

Ensimmäinen maailmansota syttyi elokuussa 1914. Robeck oli ylennyt kontra-amiraaliksi kolme vuotta aiemmin. Hänen ensimmäinen sota-ajan komentajuutensa oli 9. risteilijäosasto, mutta helmikuussa 1915 seurasi itäisen Välimeren osaston varakomentajuus amiraali Sackville Cardenin alaisena. Osastoon kuului 16 brittiläistä ja ranskalaista sota-alusta. Sen tarkoitus oli tuhota turkkilaisten linnoitukset Dardanellien salmella ja edetä Konstantinopoliin ja näin pakottaa Turkki pois sodasta. 

Cardenin hermot pettivät heti alkuunsa ja komento siirtyi Robeckille. Alkuun operaatio sujui hyvin, laivat moukaroivat linnakkeita ja miinanraivaajat purkivat alueelle laskettuja miinoja. Yllättäen 18. maaliskuuta 1915 turkkilaisten miinoitus upotti kolme ja lisäksi vaurioitti kahta sota-alusta. Kun kenraali Ian Hamiltonin johtamat maihinnousujoukot saapuivat ja aloittivat Gallipolin taistelun, tappioita kärsinyt Robeck ojensi vastuun Dardanellien valloittamisesta innokkaasti maavoimille, huolimatta mm. meriministeri Winston Churchillin vastarinnasta. Ajan kuluessa taistelu päättyi veriseen tappioon. Robeckin päätöksen on arvosteltu vaikuttaneen merkittävästi koko operaation lopputulokseen. 

Robeck kunnostautui kuitenkin joukkojen vetäytyessä Gallipolista vuoden 1915 lopulla. Vara-amiraaliksi ylennetty Robeck toimi 2. taisteluosaston johtajana sodan loppuun asti.  Hänet ylennettiin amiraaliksi vuonna 1925. Robeck kuoli kolme vuotta myöhemmin sydänkohtaukseen Lontoossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Royal Navy Flag Officers 1904-1945 (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  First World War.com Who's Who: Sir John de Robeck
3. ↑  First World War.com: The Attempt on the Dardanelles Narrows

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **John de Robeck**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Irlanti

 |

 |
**Manfred Fuchs** (5. huhtikuuta 1924 Zwickau, Saksa – 23. elokuuta 2000) oli saksalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.

Ura
---

Fuchs edusti pelaajaurallaan SG Zwickauta ja BSG Wismut Auea. Hän lopetti pääsarjauransa vuonna 1954 pelattuaan kymmenen ottelua Auen paidassa. Zwickaussa Fuchs voitti DDR-Oberligan mestaruuden vuonna 1950. Fuchs aloitti valmentamisen SC Wismut Karl-Marx-Stadtissa, josta hän siirtyi BSG Wismut Geraan vuodeksi 1957. Tämän jälkeen Fuchs toimi SC Wismut Karl-Marx-Stadt/Auessa, jossa hänet nostettiin päävalmentajaksi vuosiksi 1960–1962. Lähdettyään Auesta vuonna 1963, Fuchs toimi maan juniorimaajoukkueiden valmentajana kolmen vuoden ajan. Paluun pääsarjavalmentajaksi Fuchs teki vuonna 1966, jolloin hänestä tuli Dynamo Dresdenin päävalmentaja. Vuonna 1968 hän siirtyi BSG Sachsenring Zwickaun valmentajaksi yhden kauden ajaksi. Viimeisen kerran Fuchs toimi päävalmentajana BSG Stahl Eisenhüttenstadtissa. Elokuussa 1970 Eisenhüttenstadt jäi kiinni talousrikoksesta, jonka takia seura pudotettiin pääsarjasta kolmannelle sarjatasolle Bezirksligaan. Fuchs joutui kahdeksi vuodeksi vankilaan, jonka lisäksi neljä muuta pelaajaa vangittiin vuodeksi. Vapautumisen jälkeen Fuchs toimi alempien sarjatasojen valmentajana, mutta häneltä kiellettiin valmentaminen pääsarjatasolla.

Lähteet
-------

1. ↑  Spundflasche *pruess-oberliga.de*. Viitattu 3.4.2022.
2. ↑  Leske, Hans: *Enzyklopädie des DDR-Fussballs*, s. 148–149. Göttingen: Verlag die Werkstatt, 2007. ISBN 978-3-89533-556-3. (saksaksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Helmut Petzold** | **Dynamo Dresdenin päävalmentaja**1966–3/1968 | Seuraaja:**Kurt Kresse** |
Santa Rosan kansallispuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Costa Rica |
| Pinta-ala | 
372 km² |

Hallinto| Tyyppi | 
KansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
1971 |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Santa Rosan kansallispuisto** sijaitsee Costa Rican luoteisosassa Guanacasten maakunnassa Tyynenmeren rannikolla. Tämä maan vanhin kansallispuisto on osa Unescon maailmanperintökohteena olevaa Area de Conservación Guanacasten aluetta. Kansallispuistossa sijaitsee suurin osa Keski-Amerikan trooppisesta kuivasta metsästä.

Historia
--------

Alueella on myös sotilashistoriallinen merkitys. Kansallispuiston rajojen sisällä olevalla alueella on ollut kolme taistelua, joissa on kukistettu Costa Rican valtaamisyritys. Valtaamisyrityksistä tunnetuimman teki filibuster William Walker, joka palkkasotureineen yritti valloittaa Costa Rican. Costaricalaiset joukot kuitenkin löivät heidät vuonna 1856 La Casonan tilalla. Santa Rosan kansallispuiston alueella sijaitsevassa La Casonassa (Suuri talo) sijaitsee nykyään museo, joka on omistettu tälle Santa Rosan taistelulle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Susanna Shaerman: Kiikaroi villieläimiä Costa Rican kanaaleissa.  *Aamulehti*, 12.12.2012, s. B21.
2. ↑  Santa Rosa National Park (Arkistoitu – Internet Archive) Costarica.com. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Santa Rosan kansallispuisto** Wikimedia Commonsissa
**Toivo Walfrid Reingoldt** (15. maaliskuuta 1906 Kotka – 28. syyskuuta 1941 Itä-Karjala) oli uimari, joka ensimmäisenä suomalaisena lajissaan teki maailmanennätyksen ja voitti Euroopan mestaruuden.

Reingoldtin uran huippuvuosi oli 1931. Tuolloin hän teki maailmanennätyksen 500 metrin rintauinnissa (7.36,8) ja Euroopan ennätyksen 200 metrin rintauinnissa (2.47,9). Pariisin EM-kisoissa hän voitti 200 metrin rintauinnin ajalla 2.52,2. Lisäksi hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden Helsingin kisoissa.

Los Angelesin 1932 olympialaisissa Reingoldt oli 200 metrin rintauinnissa kolmanneksi nopein eurooppalainen, mutta ei selviytynyt loppukilpailuun. Vielä Magdeburgin EM-kisoissa 1934 hän sijoittui viidenneksi.

Reingoldt edusti Suomea myös hiihdon MM-kisoissa 1926. Siellä hän sijoittui mäkihypyssä seitsemänneksi ja yhdistetyssä hiihdossa 22:nneksi.

Kotkan Uimaseuraa, Kotkan Hiihtoseuraa, Viipurin Uimaseuraa, Helsingin Uimareita edustanut Reingoldt voitti 200 metrin rintauinnissa kahdeksan Suomen mestaruutta. Nuorten sarjassa hän voitti neljä Suomen mestaruutta kerroshypyissä 1921–1924. Hiihdon SM-kisoissa hän oli parhaimmillaan viides.

Toivo Reingoldt kaatui syyskuussa 1941 Viitanassa, Aunuksen Karjalassa.

Toivo Reingoldtin isoveli Alfred Reingoldt oli myös uinnin PM-mitalisti ja Suomen mestari.

Saavutuksia
-----------

### Uinnissa

* Olympiakisoissa karsiutui välierissä (200 metrin rintauinti, 1932)
* EM-kultaa 1931 (200 metrin rintauinti)
* EM-kisoissa viides 1934 (200 metrin rintauinti)
* PM-kultaa 1931 (200 metrin rintauinti)
* ME-aika 7.36,8 (500 metrin rintauinti, 1931)
* EE-aika 2.47,9 (200 metrin rintauinti, 1931)

### Hiihtolajeissa

* MM-kisoissa seitsemäs 1926 (mäkihyppy)
* MM-kisoissa 22:s 1926 (yhdistetty hiihto)

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 272. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.
**Unto Kalervo Hämäläinen**, kirjailijanimi **Unto Ahokivi** (6. elokuuta 1916 Lappeenranta – 
26. maaliskuuta 1986 Farsta, Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen kirjailija.

Hämäläinen oli ammatiltaan mainospiirtäjä. Hän kävi kansakoulun, Kannaksen kotiteollisuuskoulun 1930–1931, Viipurin taiteenystävien piirustuskoulun 1936–1939 ja Myynti- ja mainoskoulun Helsingissä 1940–1941. Jatkosodassa Hämäläinen toimi TK-miehenä ja TK-rintamakirjeenvaihtajana vuosina 1943–1944.

Hämäläisen vanhemmat olivat työnjohtaja Vilho Hämäläinen ja Ida (o.s. Hölttä). Puoliso oli Aili Elina (o.s. Ketola) vuodesta 1947. Tukholman suomalaiseen seurakuntaan Hämäläinen kuului vuodesta 1979.

Teoksia
-------

* *Juurettomat* : romaani. WSOY 1946
* *Isänmaan kauppiaat*. WSOY 1947
* *Kannaksen valtateillä* : romaani. WSOY 1955

Lähteet
-------

* Unto Ahokivi SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)

### Viitteet

1. 1 2  Hämäläinen, Unto Kalervo, Sveriges Dödbok (8/2021) 1830–2020, Sveriges Släktforskarförbund, ISBN 978-91-89310-09-4
2. 1 2 3  Suomen Kirjailijat 1945–1980, Ahokivi, Unto, sivu 24, toimittajat Maija Hirvonen, Hannu Launonen, Anna Nybondas, Inger Bäcksbacka, Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 402, Helsinki 1985
3. ↑  Ahokivi, Unto *Kirjasampo*. Viitattu 10.12.2020.
4. 1 2  Hämäläinen, Unto: Unto Hämäläinen näki Viipurin menetyksen *Helsingin Sanomat*.  7.12.2013. Viitattu 13.8.2021.
**Normand Lockwood** (19. maaliskuuta 1906 New York – 9. maaliskuuta 2002 Denver) oli yhdysvaltalainen säveltäjä.

Elämä ja ura
------------

Lockwood syntyi muusikkoperheeseen ja varttui kaksivuotiaasta asti Ann Arborissa, Michiganissa. Hän aloitti pianonsoiton opiskelun Ann Arborissa Otto J. Stahlin johdolla. Stahl kannusti oppilastaan lisäksi säveltämään, ja paikassa työskennelleen isänsä avulla tämä pääsi osallistumaan myös Michiganin yliopiston opetukseen. Vuosina 1924–1925 Lockwood opiskeli orkestrointia Roomassa Ottorino Respighin johdolla. Vuosina 1926–1928 ja 1930–1932 hän opiskeli sävellystä Nadia Boulangerin johdolla Pariisissa. Lockwood pääsi Rome Prizen saajana suorittamaan opintoja myös American Academy in Romeen.

Lockwood palasi vuonna 1932 Yhdysvaltoihin, jossa työskenteli tulevina vuosikymmeninä opetustehtävissä monissa eri oppilaitoksissa. 1940-luvulla hän asui Guggenheim-stipendiaattina New Yorkissa. Vuonna 1974 Lockwood jäi eläkkeelle emeritusprofessorina Denverin yliopistosta. Hänen saamiinsa palkintoihin ja tunnustuksiin kuului Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian Marjorie Peabody Waite -palkinto. Vuosina 1926–1955 Lockwood oli naimisissa Dorothy Sandersin kanssa. Pariskunta kasvatti kolme lasta. Ensimmäisen avioliiton päätyttyä Lockwood meni uusiin naimisiin Vona K. Swedellin kanssa.

Musiikki
--------

Lockwood tuotantoon kuuluu yli 500 teosta, joiden joukossa on kuoro-, kosketinsoitin- ja kamarimusiikkia, oopperoita ja muuta näyttämömusiikkia sekä teoksia suurille soitinkokoonpanoille. Lockwood jatkoi uusien teosten luomista eläköitymisvuodestaan (1974) kuolemaansa saakka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Normand Lockwood Interview with Bruce Duffie Bruce Duffie
2. ↑  Normand Lockwood American Composers Alliance


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
Yksikköympyröitä eri normeissa.
Matematiikassa **normi** on itseisarvon käsitteen yleistys, "vektorin pituus". Normi on kuvaus, joka asettaa jokaista lineaariavaruuden alkiota vastaamaan reaaliluvun. Tietyssä mielessä normi määrittää vektorin etäisyyden origosta, jota voi intuitiivisesti hahmottaa vektorin pituutena. Esimerkiksi {\displaystyle \scriptstyle \mathbb {R} ^{2}}-tason vektoreille (x,y) käytetään yleensä Pythagoraan lausetta vastaavaa normia {\displaystyle \|(x,y)\|=\scriptstyle {\sqrt {x^{2}+y^{2}}}}.

Määritelmä
----------

Olkoon X lineaariavaruus kerroinkuntana \mathbb{K}. Tällöin kuvaus p : X \rightarrow \mathbb{R} on **normi** (joukossa X), jos se toteuttaa seuraavat ehdot

1. p(x) \geq 0 kaikilla x \in X,
2. p(x) = 0 jos ja vain jos x = \bar{0} (=nollavektori),
3. Kuvaus *p* on *skaalautuva*: p(kx) = |k|p(x) kaikilla x \in X ja k \in \mathbb{K},
4. Kuvaus *p* toteuttaa ns. *kolmioepäyhtälön*: p(x+y) \leq p(x) + p(y) kaikilla x,y \in X.

Normia *p* merkitään usein kirjallisuudessa symbolilla || \cdot || ja sen arvoa p(x) = || x ||. Jos lineaariavaruuteen *X* on määrätty normi *p*, niin paria *(X,p)* kutsutaan *normiavaruudeksi*.

**Seminormi** on kuvaus, joka toteuttaa normin kaikki muut ehdot paitsi ehdon 2.

Ominaisuuksia
-------------

Jokainen normiavaruus on luonnollisella tavalla metrinen avaruus. Nimittäin jos (X,|| \cdot ||) on normiavaruus, niin kuvaus d: X \times X \rightarrow \mathbb{R},  d(x,y) = ||x-y|| on metriikka. Kutsumme tämmöisen ns. normimetriikan virittämää topologiaa *tavalliseksi topologiaksi*.

Metrisenä avaruutena normiavaruuteen voidaan myös määritellä ns. yksikköympyrä. Normiavaruuden (X,|| \cdot ||) *x*-keskinen, *r*-säteinen *yksikköympyrä* on joukko \{ y \in X : || x - y || = r \}. Vaihtamalla siis normia avaruudessa *X* saamme aina mahdollisesti erilaisia yksikköympyröitä. Oheisissa kuvissa on joukon \mathbb{R}^2 erilaisten normien määräämiä yksikköympyröitä.

Esimerkkejä normeista
---------------------

* Euklidinen normi joukossa \mathbb{R}^n: {||x||}\_2 = \sqrt{x\_1^2 + x\_2^2 + ... + x\_n^2}
* L^p- ja \ell^p-normit:

- Jonoavaruuden \mathbb{R}^\mathbb{N} osajoukon *\ell^p-äärellisten jonojen joukon* ns. \ell^p-normi {||\cdot ||}\_p saadaan kaavasta 

{||x||}\_p = \sqrt[p]{\sum\_{i = 1}^\infty { | x\_i | }^p}
- Funktioavaruuden L^p ns. L^p-normi {||\cdot ||}\_p saadaan kaavasta 

{||f||}\_p = \sqrt[p]{\int |f|^p}
* Maksiminormit rajoitettujen jonojen avaruudessa \ell^\infty ja oleellisesti rajoitettujen funktioiden avaruudessa L^\infty: {||x||}\_\infty = \max \{ x\_i : i \in \mathbb{N} \} ja

{||f||}\_\infty = \mbox{ess sup}|f|

Lähteet
-------

1. ↑  Rynne, B. P. Youngson, M. A.: "2. Normed Spaces", *Linear Functional Analysis*, s. 31. Springer, 2000.

Kirjallisuutta
--------------

* Jalava, Väinö: *Moderni analyysi I*. 15. Tampere: TTKK, 1976. ISBN 951-720-223-7.
VammaismaastohiihtoVammaismaastohiihto
VammaisalppihiihtoVammaisalppihiihto
**Vammaishiihto** järjestettiin näytöslajina **vuoden 1988 talviolympialaisissa** 17. ja 21. helmikuuta Calgaryssä, Kanadassa. Tämä oli ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa, mutta alppihiihto ja maastohiihto ovat olleet mukana kaikissa paralympialaisissa. Tapahtumia oli neljä, joista kaksi oli miehille ja kaksi naisille. Maastohiihdossa jokaisella kilpailijalla oli oma oppaansa.

Tulokset
--------

| Tapahtuma | **Ensimmäinen** | **Toinen** | **Kolmas** |
| --- | --- | --- | --- |
| Miesten suurpujotteluYhden jalan amputaatio polven yläpuolelta |  Länsi-SaksaAlexander Spitz |  YhdysvallatGreg Mannino |  SveitsiFritz Berger |
| Miesten 5 km maastohiihto sokeille |  NorjaHans Anton AalienA. Homb (Opas) |  RuotsiAke PettersonR. Stridh (Opas) |  NorjaAsmund TveitK. Ulvang (Opas) |
| Naisten suurpujotteluYhden jalan amputaatio polven yläpuolelta |  YhdysvallatDiana Golden |  YhdysvallatCathy Gentile |  YhdysvallatMartha Hill |
| Naisten 5 km maastohiihto sokeille |  ItävaltaVeronika PreiningS. Haberl (Opas) |  SuomiKirsti PennanenViljaharju (Opas) |  ItävaltaMargret HegerM. Pucher (Opas) |

Lähteet
-------

* Olympic Review No. 245 March 1988, sivu 122 (englanniksi)

Talviolympialaisten 1988 lajit
Alppihiihto |
Ampumahiihto |
Jääkiekko |
Maastohiihto | 
Mäkihyppy | 
Ohjaskelkkailu |
Pikaluistelu |
Rattikelkkailu |
Taitoluistelu |
Yhdistetty  
 Näytöslajit: Curling |  Freestylehiihto | Kaukalopikaluistelu | Vammaishiihto
**Unto Bertel Eskola** (1. joulukuuta 1913 Uskela – 28. huhtikuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Eskolan vanhemmat olivat rakennusmestari Albert Jalmari Eskola ja Tyyne Saarinen ja puoliso vuodesta 1941 Ruth Maj-Lis Selin. Eskola tuli ylioppilaaksi Helsingin lyseosta 1933 ja valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta ekonomiksi 1936, kauppatieteiden kandidaatiksi 1941 ja kauppatieteiden maisteriksi 1946. Hän oli Oy Savo-Karjalan Tukkuliikkeen liikkeenhoidon neuvoja Viipurissa 1936–1940 ja Keskon neuvontaosaston johtaja 1941–1949, Helsingin konttorin johtaja 1949–1958, hallinnollinen johtaja 1958–1973 ja johtokunnan jäsen 1959–1973. Eskola oli myös Vakon Aunuksenlinnan konttorin johtaja 1943–1944 ja Sotevan konttoripäällikkö 1945–1946. Hänellä oli useita luottamustehtäviä. Erityisesti hänet muistetaan kaupan alan rationalisoinnin asiantuntijana ja kehittäjänä, joka toimi muun muassa kaupan teknillisen rationalisoinnin neuvottelukunnan Kateran puheenjohtajana neuvottelukunnan perustamisesta 1948 lähtien. Sotilasarvoltaan Eskola oli reservin kapteeni (1943). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1970.

Julkaisuja
----------

* *Vähittäiskauppiaitten yhteiset liikeyritykset meillä ja muualla*, 1939, maisterivaiheen opinnäytetyö
* *Vähittäiskaupan kirjanpito*, 1949, J. H. Jääskeläisen kanssa
* *Jalkaväkirykmentti 45: Kolmen kannaksen koukkaajana vuosina 1941–1944*, 1971

Lähteet
-------

1. 1 2  Unto B. Eskola *Biografiasampo*. Viitattu 27.10.2022.
2. ↑  Kauppatiet. maisteri Unto B. Eskola 50-vuotias.  *Etelä-Suomen Sanomat*, 1.12.1963, nro 326, s. 6. Kansalliskirjasto. Viitattu 27.10.2022.
**Arvo Untamo Männikkö** (21. helmikuuta 1917 Vimpeli – 9. helmikuuta 1982 Seinäjoki) oli suomalainen rakennusmestari ja teollisuusneuvos. 

Männikkö perusti veljiensä kanssa Seinäjoelle vuonna 1955 (toisen lähteen mukaan 1953) *Veljekset Männikön Rakennusliikkeen*. Rakennusliike rakensi Seinäjoelle muun muassa Alvar Aallon suunnittelemat kaupunginkirjaston ja valtion virastotalon. Myöhemmin hän laajensi yritystoimintaansa auto- ja kone- sekä majoitusalalle. Männikön veljekset perustivat vuonna 1965 VM-Koneen ja rakensivat vuonna 1975 Seinäjoelle hotelli Aapon jonka suunnitteli arkkitehti Touko Saari. Hän sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1967. Männikkö oli useita vuosia Seinäjoen kaupunginvaltuuston jäsenenä.

Lähteet
-------

1. ↑  Arvo Männikön rahaston perustaminen 1967. Porstua-verkkopalvelu, viitattu 19.2.2017.
2. ↑  Harri Turunen: Teollisuusneuvos Arvo Männikkö (1917–1982). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
3. ↑  Timo Latvala/Ilkka. Arvo Männikkö. Porstua-verkkopalvelu, viitattu 19.2.2017.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
**Luhnin algoritmi** on yksinkertainen tarkistussumman laskemiseen käytetty kaava, jota käytetään varmistamaan erilaisia tunnistenumeroita kuten luottokortti- ja IMEI-numeroita. Algoritmin loi IBM:n tutkija Hans Peter Luhn, joka jätti patenttihakemuksen algoritmista 6. tammikuuta 1954. Patentti myönnettiin 23. elokuuta 1960. 

Algoritmi on public domainia, ja sitä käytetään tunnistamaan tahattomat numerosarjassa olevat virheet; algoritmia ei ole suunniteltu suojaamaan tahallista hyökkäystä vastaan.

Tarkistusnumeron laskeminen
---------------------------

Algoritmi varmistaa numeronsarjan oikeellisuuden erityisen tarkistusnumeron avulla. Yleensä tarkistusnumero liitetään varsinaisen numerojonon perään, jolloin ne yhdessä muodostavat halutun numerosarjan.

Tarkistusnumero lasketaan seuraavasti:

1. Alkaen oikealta vasemmalle, kerrotaan järjestyksessä parittomat luvut kahdella ja parilliset yhdellä
2. Summataan saatujen tulojen yksittäiset numerot yhteen (16 => 1 + 6 = 7)
3. Tarkistusnumero on kokonaisluku, joka pitää lisätä saatuun summaan, jotta se olisi tasan kymmenellä jaollinen

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Numerosarja | 2 | 6 | 0 | 5 | 3 | 1 | 7 | 9 | 3 | 1 | 1 | 3 | 8 | 3 |  |
| Kerroin |  | x2 |  | x2 |  | x2 |  | x2 |  | x2 |  | x2 |  | x2 |  |
| Tulo | 2 | 12 | 0 | 10 | 3 | 2 | 7 | 18 | 3 | 2 | 1 | 6 | 8 | 6 |  |
| Summaus | 2+ | 1+2+ | 0+ | 1+0+ | 3+ | 2+ | 7+ | 1+8+ | 3+ | 2+ | 1+ | 6+ | 8+ | 6 | =53 |

Tässä tapauksessa tarkistusnumero on seitsemän ja koko numerosarja 260531793113837.

Numerosarjan tarkistaminen
--------------------------

Annettu numerosarja tarkistetaan seuraavasti:

1. Alkaen oikealta vasemmalle, kerrotaan järjestyksessä parittomat luvut yhdellä ja parilliset kahdella
2. Summataan saatujen tulojen yksittäiset numerot yhteen (16 => 1 + 6 = 7)
3. Jos saatu summa on tasan jaollinen kymmenellä, numerosarja on todennäköisesti virheetön

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Numerosarja | 2 | 6 | 0 | 5 | 3 | 1 | 7 | 9 | 3 | 1 | 1 | 3 | 8 | 3 | 7 |  |
| Kerroin |  | x2 |  | x2 |  | x2 |  | x2 |  | x2 |  | x2 |  | x2 |  |  |
| Tulo | 2 | 12 | 0 | 10 | 3 | 2 | 7 | 18 | 3 | 2 | 1 | 6 | 8 | 6 | 7 |  |
| Summaus | 2+ | 1+2+ | 0+ | 1+0+ | 3+ | 2+ | 7+ | 1+8+ | 3+ | 2+ | 1+ | 6+ | 8+ | 6+ | 7 | =60 |

Aiheesta muualla
----------------

* Espacenet: Yhdysvaltalainen patentti US2950048 Hans P. Luhn, Computer for verifying numbers (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.