recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Arvid Conrad Appelgren** (30. kesäkuuta 1876 Hanko – 22. tammikuuta 1961) oli tsaarin Venäjän armeijassa palvellut upseeri, joka Suomen itsenäistyttyä oli Suomen armeijan upseeriluettelossa reserviin sijoitettuna kenraalimajurina. 

Appelgren kävi Haminan kadettikoulun 1889-1896 ja palveli Venäjän armeijassa mm. Turkestanissa, Mantsuriassa, Amurissa, Puolassa ja Romaniassa. Ensimmäisen maailmansodan alettua hän toimi 10. Siperian tarkk’ampujadivisioonan esikuntapäällikönä 1914-1915 sekä 37. Siperian tarkk'ampujarykmentin komentajana 1916-1917 Dobruzassa ja Seretjoella. Vuonna 1917 hän toimi divisioonan esikuntapäällikkönä sekä IV. armeijakunnan vt. esikuntapäällikkönä. 29.10.1917 hänestä tuli 10. Siperian tarkk’ampujadivisioonan komentaja ja hän demobilisoi divisioonan ja erosi Venäjän armeijan palveluksesta huhtikuussa 1918. Appelgren ylennettiin everstiksi 1914 ja kenraalimajuriksi 1917.

Syksyllä Appelgren liittyi Venäjän sisällissodan valkoisten Denikinin armeijaan toimien 2. armeijaosaston sekä ranskalaisen retkikunnan esikuntapäällikkönä syksystä 1918 kevääseen 1919. Suomeen hän palasi tammikuussa 1920. Hän ei ollut aktiivipalveluksessa Suomen armeijassa mutta toimi suojeluskunnassa. 1920-luvulla hän toimi pankkialalla ja 1930-luvulla vakuutusyhtiöissä. Appelgren oli Helsingin Osakepankin Vaasan konttorin apulaisjohtajana 1920–1923 ja Helsingin Osakepankin Porvoon konttorin esimiehenä 1923–1928. Vuodesta 1928 alkaen hän toimi Henkivakuutusyhtiö Verdandin tarkastajana Turussa.

Appelgrenin vaimo oli kirjailija Anne-Marie Appelgren.

Lähteet
-------

* 

1. 1 2  Henkilötietoja, Aamulehti, 30.06.1936, nro 172, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Vuosisata** on sadan vuoden jakso, erityisesti jokin ajanlaskun sataluku.

Suomessa yleisimmin käytetty vuosisatojen nimeämistapa perustuu vuosiluvun alkuosaan. *Tuhatyhdeksänsataaluku* eli 1900-luku sisältää vuodet 1900–1999. Samoin määritellään vuosikymmenet, esimerkiksi 1910-luku (vuodet 1910–1919).
Sama järjestelmä on ruotsissa (*nittonhundratalet*, *1900-talet*; *åttiotalet*, *80-talet*) *lähde?*.

Monissa kielissä, joskus suomessakin, vuosisadoista käytetään järjestyslukuja (ransk. *XXe siècle*, engl. *20th century* 'kahdeskymmenes vuosisata'), jolloin on tapana määritellä ensimmäiseksi vuosisadaksi vuodet 1–100, toiseksi vuosisadaksi 101–200 ja niin edelleen. Tällöin esimerkiksi 20. vuosisata sisältäisi vuodet 1901–2000. Käytännössä 20. vuosisadalla tarkoitetaan usein vuosia 1900–1999. *lähde?*

Katso myös
----------

* Luettelo vuosisadoista
* Vuosikymmen
* Vuosituhat

Lähteet
-------

1. ↑  *Suomen kielen perussanakirja*. Hakusana *vuosikymmen*. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 1994.
2. ↑  How to use dates in history; West Chester University (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vuosisata**.
* Vuosikymmenen, -sadan ja -tuhannen ilmaiseminen; Kielikello 1/1996
**Ahantat** ovat akaninkielinen kansa Ghanassa. He asuvat Guineanlahden rannalla Ankobrajoen ja Sekondi-Takoradin välisellä alueella. Ahantoja on 40 000 henkeä.

Ahantat kuuluvat anjeihin. Heille läheisimmät ryhmät ovat nzemat ja evaluet. Fantet ovat vaikuttaneet heihin voimakkaasti. Ennen siirtomaa-aikaa ahantat muodostivat päällikkökunnan, joka vuosina 1745–1826 kuului Ašantin liittokuntaan.

Kansan pääelinkeinot ovat maanviljely ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat banaanit, jamssi, taaro, maapähkinä, maissi, riisi ja öljypalmu. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja tuotetaan merivedestä suolaa. Ruokavalio koostuu kalasta ja kasviksista. Asumuksena toimii puusta ja savesta rakennettu harjakattoinen talo. Perinteistä kenteasua käytetään vain juhlissa.

Perinteinen yhteiskunta perustuu suurperheiden muodostamiin kyläyhteisöihin, matrilineaarisiin sukuihin, patrilineaarisiin ryhmiin ja soturilaitokseen. Avioliitto on virilokaalinen. Polygynia, leviraatti, sororaatti ja ostoavioliitto ovat yleisiä. Suurin osa ahantoista on katolisia tai protestantteja. Osa harjoittaa perinteistä uskontoa, johon kuuluu esi-isien palvontaa, noituutta ja taikuutta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Narody i religii mira: Entsiklopedija*, s. 19. Moskva: Bolšaja Rossijskaja entsiklopedija, 1999. ISBN 5-85270-155-6.
**Juhani Pikkarainen** (s. 30. heinäkuuta 1998 Paimio) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Vaasan Palloseuraa.

Pikkarainen siirtyi Turun Palloseurasta itävaltalaiseen Red Bull Salzburgiin kesällä 2015 ja kuului seuran junioreihin kauden 2015–2016. Aikuisten sarjoissa Pikkarainen pelasi Itävallassa vuosina 2016–2018 yhteensä 13 ottelua toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Ligassa edustaen FC Lieferingiä, Blau Weiss Linziä ja Wacker Innsbruckin kakkosjoukkuetta sekä 23 ottelua kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Regionalligassa edustaen USK Anifia.

Joulukuussa 2018 Pikkarainen teki Veikkausliigaan nousseen KPV:n kanssa kauden 2019 kattavan sopimuksen, jossa oli vuoden lisäoptio. Hänestä tuli toisen polven KPV:n pelaaja, sillä myös isä Tommi Pikkarainen pelasi aikanaan seurassa pääsarjatasolla. Kauden päätteeksi KPV putosi Veikkausliigasta hävittyään liigakarsinnan TPS:lle. Kaudeksi 2020 Pikkarainen palasi TPS:ään, jossa hän pelasi kymmenen veikkausliigaottelua ja teki maalin elokuun alussa vierasottelussa Rovaniemen Palloseuraa vastaan. Kauden päätteeksi TPS putosi Ykköseen ja Pikkarainen jatkoi joukkueessa kaudella 2021. Kaudeksi 2022 hän siirtyi Veikkausliigaan nousseeseen Vaasan Palloseuraan.

Tilastot
--------

Tilastot kattavat aikuisten sarjaottelut. Päivitetty 30. huhtikuuta 2021.

| Kausi | Seura | Sarja | O | M |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016–2017 | FC Liefering | 2. Liga | 0 | 0 |
| USK Anif | Regionalliga | 23 | 1 |
| 2017–2018 | FC Liefering | 2. Liga | 1 | 0 |
| Blau Weiss Linz | 2. Liga | 11 | 0 |
| 2018–2019 | Wacker Innsbruck II | 2. Liga | 1 | 0 |
| 2019 | KPV | Veikkausliiga | 13 | 0 |
| Veikkausliigakarsinta | 2 | 0 |
| 2020 | TPS | Veikkausliiga | 10 | 1 |
| 2021 | TPS | Ykkönen | 24 | 0 |
| Yhteensä | 85 | 2 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Juhani Pikkarainen Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. 1 2  Juhani Pikkarainen Soccerway-sivustolla (englanniksi)
3. 1 2  Juhani Pikkarainen Palloliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Holma, Joel: Nuorten maajoukkuepuolustaja KPV:n haaviin *yle.fi*.  11.12.2018. Viitattu 15.8.2019.
5. ↑  ​Juhani Pikkarainen sopimukseen VPS:n kanssa – "Ei esteitä, ettei Vepsu pärjäisi liigassa" *Veikkausliiga.com*.  17.11.2021. Viitattu 25.2.2022.
**Vuosalmen linja-autoturma** tapahtui jatkosodan aikana 31. joulukuuta 1943 Karjalan kannaksella Vuosalmella kun linja-autoliikenne Rupasen Käkisalmen ja Viipurin välillä liikennöinyt linja-auto saapui illalla kello 18 aikaan Vuosalmen lossille. Sakean sumun takia autonkuljettaja ei nähnyt lossin valomerkkejä vaan linja-auto syöksyi Vuokseen. Onnettomuudessa 15 autossa olleesta henkilöstä kahdeksan hukkui, heidän joukossaan linja-auton rahastajana toiminut henkilö. Onnettomuusauton takaosassa istunut henkilö onnistui rikkomaan kaksi auton lasia niin että hän ja viisi muuta pääsi pelastautumaan autosta. Linja-auton kuljettaja pelastui tuulilasin kautta. Onnettomuusauto saatiin nostettua ylös uudenvuodenpäivänä 1944 ja kaikki onnettomuuden uhrit löytyivät auton sisältä.

Valkjärven sotilashallintopiirin kenttäoikeus tuomitsi maaliskuussa 1944 linja-autoa kuljettaneen henkilön ja lossin lautturina toimineen henkilön kahdeksasta kuolemantuottamuksesta kummankin vuoden vankeusrangaistukseen. Kuljettaja tuomittiin varomattomasta ajosta, lossin lautturi taas siitä että lossin puomi ei ollut onnettomuushetkellä suljettuna. Puomia oli pari päivää aikaisemmin korjattu ja korjauksessa käytetty väkipyörä oli jäänyt paikoilleen niin että se esti puomin sulkemisen.

Lähteet
-------

1. ↑  8 henkeä hukkui linja-auton syöksyessä Vuokseen Vuosalmella, Laatokka 04.01.1944, nro 1, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  Vuosalmen onnettomuuden uhrien kenkilöllisyys todettu, Laatokka 06.01.1944, nro 3, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Vuosalmen lossin onnettomuus esillä kenttäoikeudessa, Laatokka, 03.03.1944, nro 51, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
*Tämä artikkeli kuvaa Yhdysvaltain laivaston Cincinnati-luokan panssarikansiristeilijää. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**USS Cincinnati** (runkonumero C-7) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1892 vesille laskettu Cincinnati-luokan panssarikansiristeilijä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Cincinnati-luokka*
Alus tilattiin 7. syyskuuta 1888 New York Navy Yardilta, missä köli laskettiin 29. tammikuuta 1890. Alus laskettiin vesille 10. marraskuuta 1892 kumminaan neiti S. Mosby ja otettiin palvelukseen 16. kesäkuuta 1894 päällikkönään Henry Glass. Aluksen rungon ja höyrykoneen tilauksen mukaiset valmistuskustannukset olivat 1 100 000 dollaria.

Palvelus
--------

Alus poistettiin palveluksesta New Orlansissa 20. huhtikuuta 1919 ja myytiin 4. elokuuta 1921.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:USS Cincinnati (C-7)

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  history.navy.mil

*Cincinnati*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *USS Cincinnati* - *USS Raleigh* |
| Edeltäjä: *USS Olympia* – Seuraaja: Montgomery-luokka |
**USS Dictator** oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1863 vesillelaskettu yksitorninen ironclad monitori.

Valmistus
---------

John Ericssonin kanssa tekemänsä sopimuksen mukaan Delamater Iron Works New Yorkista laski aluksen vesille 26. joulukuuta 1863. Alus otettiin palvelukseen 11. marraskuuta 1864 päällikkönään J. Rodgers.

Palvelus
--------

Palvelukseenotettaessa alus liitettiin Pohjois-Atlantin sulkulaivueeseen ja siten alus partioi Yhdysvaltain itärannikolla 15. joulukuuta alkaen. Alus poistettiin palveluksesta 5. syyskuuta 1865 League Islandin laivastontelakalla, missä se oli reservissä vuoteen 1869.

Alus palautettiin palvelukseen 20. heinäkuuta 1869, jonka jälkeen se palveli Pohjois-Atlantin laivastossa. Alus poistettiin uudelleen palveluksesta 28. kesäkuuta 1871, jolloin se sijoitettiin New Yorkin laivastontelakan reserviin. Alus palautettiin palvelukseen 12. tammikuuta 1874, jolloin se aloitti palveluksen Pohjois-Atlantin asemalla. Alus poistettiin palveluksesta 1. kesäkuuta 1877 League Islandilla, missä se oli myyntiinsä saakka 27. syyskuuta 1883.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  history.navy.mil


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Miantonomoh-luokka** | **Yhdysvaltain laivaston monitorit** | Seuraaja:***USS Puritan*** |
**Turvapuisto** on Ruduksen perustama rakennusalan työturvallisuuden koulutusrata Espoossa ja Oulussa. Turvapuisto on käytännön harjoitusalue, jossa järjestetään harjoituksia työn vaaroista selviämiseen. Teemana on "Tekemällä oppii". Tekeminen on pääasiassa ulkoilmassa tapahtuvia harjoituksia. Useimmissa kohteissa kävijät pääsevät itse kokeilemaan erilaisia asioita. Alueella voi käydä harjoittelemassa yhtiön aliurakoitsijoiden, asiakkaiden sekä yhteistyökumppanien henkilökunta.

Turvapuisto on Rudus Oy:n hanke, mutta siinä on mukana monia alan toimijoita ja yrityksiä. Turvapuiston ensimmäinen vaihe avattiin Espoossa vuonna 2009 ja 2. ja 3. vaiheet avattiin 2010. Turvapuisto sijaitsee Espoon Ämmässuolla entisen betonitehtaan alueella.

Idea puiston perustamiseen saatiin yhdysvaltalaiselta emoyhtiön tytäryhtiöltä. Rudus oli työturvallisuudessa konsernin Euroopan-yritysten häntäpäässä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Turvapuisto *Kotitieto*. Viitattu 28.11.2009. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Rudus pyrkii edistämään työturvallisuutta turvapuistolla *Rakentaminen*.  23.9.2009. Rakennuslehti. Viitattu 28.11.2009.
3. 1 2  Turvapuisto (Pdf) *Rakennusteollisuus.fi*. Viitattu 28.11.2009. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Turvapuiston sivut
* Pohjois-Suomen Turvapuisto
**Extrawelt** on saksalainen tekno-vaikutteista elektronista musiikkia tuottava yhtye, jonka jäsenet ovat Arne Schauffhausen ja Wayan Raabe. Yhtyeen kaksi aiempaa projektia ovat Midi Miliz ja Spirallianz, ja yhtyeen molemmat jäsenet ovat mukana myös The Delta-yhtyeessä.

Yhtyeen ensimmäinen pitkäsoittojulkaisu oli Spirallianzin *Blast Food* vuonna 2000. Ensimmäinen julkaisu Midi Milizinä tapahtui, kun heidän debyyttialbuminsa *Antistat* julkaistiin vuonna 2001.

Extrawelt-nimellä duo alkoi julkaista musiikkia vuonna 2005, alkaen *Soopertrack* -singlestä. Sittemmin duo on julkaissut tällä nimellä kaksi pitkäsoittoa sekä useita EP:itä ja singlejä.

Yhtye on esiintynyt useissa elektronisen musiikin tapahtumissa ja festivaaleilla ympäri maailman. Suomessa yhtye esiintyi 1. huhtikuuta 2006 Kaapelitehtaalla, Helsingissä *Housenation X: The Legacy* -tapahtumassa.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Schöne Neue Extrawelt* (2008)
* *In Aufruhr* (2011)
* *Fear Of An Extra Planet* (2017)
* *Unknown* (2018)

### Albumit (Midi Miliz)

* *Antistat* (d.Drum, 2001)
* *Passages* (Boshke Beats Records, 2002)
* *Non Standards* (Gravity Plus Records, 2005)

### Singlet & EP:t (Midi Miliz)

* *Starkstrom*, 2000
* *Rent-A-Plant* / *Good Time*, 2000
* *Nüt* / *Info*, 2001
* *Passage One*, 2002
* *Passage Two*, 2002
* *Passage Three*, 2002
* *No Exit* / *Aeromode*, 2002
* *Flip, 2003*
* *The Remixes*, 2003
* *No Alibi* EP, 2004
* *Qubic Loops Remixes*, 2004
* *Crsh* EP, 2007

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtyeen viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Extrawelt Discogs.comissa (englanniksi)
* Midi Miliz Discogs.comissa (englanniksi)
**Extra** oli Turussa vuonna 1968 neljän numeron verran ilmestynyt musiikkipainotteinen nuortenlehti. Sen takana olivat Raimo Möysä ja Kari Tapana, jotka olivat yhdessä perustaneet Suomeen The Rolling Stones -yhtyeen ihailijakerhon joitakin vuosia aiemmin. *Extran* ensimmäinen numero ilmestyi vuoden 1968 ja viimeiseksi jäänyt saman vuoden elokuussa. Tämän hankkeen jälkeen Möysä ryhtyi puuhaamaan Turkuun omaa rockfestivaalia, josta tuli Ruisrock.

Kahden ensimmäisen *Extra*-lehden numeron päätoimittajaksi on merkitty Martti Kivikoski, kolmannen Kaj Björkqvist ja neljännen Möysä. Muita tekijöitä olivat Tapana ja Lars Tiusanen.

Sittemmin kansainvälisen toimittajauran Reader’s Digest -yhtiössä tehnyt Möysä on myöhemmin muistellut *Extraa* ensimmäisenä journalismin oppituntinaan. Lehti syntyi pikemminkin Helsingissä ilmestyviä nuortenlehtiä vastustamaan kuin tarjoamaan jotakin omintakeista sisältöä. Innokkaita kirjoittajia oli Möysän mukaan myös vaikea löytää.

Lähteet
-------

1. 1 2  Raimo Möysä - Ruisrockin perustaja New Yorkin kustannusmaailmassa, Yle Turku 23.3.2013. Viitattu 24.7.2019.
2. ↑  Aho, Mirja (toim.): *Aamuruskosta Ällikkään. Lasten- ja nuortenlehdet Suomessa 1854–1977*, s. 127. Tampere: Suomen nuorisokirjallisuuden instituutti, 1984. ISBN 951-99589-2-4.
**Luoti sydämessä** on Matti Kassilan käsikirjoittama ja ohjaama 55-minuuttinen televisioelokuva vuodelta 1964. Tositapahtumiin perustuva draama kertoo pienoiskiväärin luodin sydämeensä saaneen yhdeksänvuotiaan Markku-pojan selviytymisestä monimutkaiseksi käyvässä hoitoketjussa aikana, jolloin terveydenhoito Suomessa oli nykyistä heikompaa.

Juoni
-----

Vanhempi naapurin poika leikkii pienoiskiväärillään ampumalla hirsisen ulkorakennuksen seinään, mutta yksi luodeista lentää läpi seinien rakennuksen toisella puolella leikkivän Markun rintaan. Apuun haetaan kunnanlääkäri, joka lähettää Markun isänsä ja naapurin miehen kanssa Kuopion keskussairaalaan. Markkua tutkitaan ja hoidetaan ensin Kuopiossa, sitten Helsingissä, mutta leikkaukseen ei katsota olevan aihetta. Kuukausien päästä avun koteloituneen luodin poistamiseksi Markku saa Tukholman Karoliinisesta instituutista, sielläkin vasta toisella yrittämällä. Tukholmaan hoitoon pääsy on hyväntahtoisten ihmisten avun varassa, ja myös Markun perhe joutuu myymään karjansa ja maitaan kustannusten kattamiseksi. Lopulta Ruotsissa leikkaukset tehnyt kirurgi luopuu palkkiostaan, ja Markun tapauksesta tulee pieni mediatapahtuma sekä Suomessa että Ruotsissa.

Elokuva sai aiheensa vuonna 1957 Lapinlahden Nerkoon kylässä sattuneesta tapauksesta. Elokuva tuotettiin näyttelijälakon 1963–1965 aikana. Siksi valtaosa esiintyjistä on amatöörejä, mikä lisää elokuvan dokumentaarista sävyä. Tarinan kertojana toimii ohjaaja Kassila.

*Luoti sydämessä* sai ensiesityksensä Suomen televisiossa itsenäisyyspäivänä 1964. Se on esitetty uudelleen Yle Teemalla 2008 ja 2014 sekä Yle TV1 -kanavalla 2017.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Jari Hyttinen  | … |  Markku Miettinen
  |
|  Erkki Siltola  | … |  isä Miettinen
  |
|  Raini Miettinen  | … |  äiti Miettinen
  |
|  Arttu Suuntala  | … |  naapurin isäntä
  |
|  Pirkko Käyhkö  | … |  naapurin emäntä
  |
|  Markku Söderström  | … |  naapurin poika
  |
|  Aimo Paapio  | … |  kunnanlääkäri
  |
|  Matti Kassila  | … |  tohtori Vanhanen ja kertoja
  |
|  Keijo Komppa  | … |  Kuopion sairaalan lääkäri
  |

Lähteet
-------

1. 1 2  *Luoti sydämessä* Elonetissä.
2. ↑  Elävä arkisto: Matti Kassila 90 vuotta 1/2, Yle Vintti 9.1.2014. Viitattu 29.9.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* *Luoti sydämessä* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Bernard B. Fall** (11. marraskuuta 1926 Wien, Itävalta – 21. huhtikuuta 1967 Vietnam) oli yhdysvaltalainen kirjailija, kirjeenvaihtaja ja opettaja, joka julkaisi esimerkiksi useita Vietnamia ja Kaakkois-Aasiaa käsitteleviä teoksia.

Elämäkerta
----------

Bernard B. Fall syntyi Itävallan pääkaupunki Wienissä 11. marraskuuta 1926 ja vietti nuoruutensa Ranskassa. Toisen maailmansodan aikana hän osallistui saksalaisvastaisen vastarintaliikkeen toimintaan. Sodan jälkeen hän toimi analyytikkona Nürnbergin oikeudenkäynneissä ja vuonna 1951 hän muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän valmistui Syracusen yliopistosta.

Suoritettuaan maisterintutkinnon Fall jatkoi opintojaan tohtoriksi. Osana opintojaan hän matkusti Ranskan Indokiinaan vuonna 1953, jossa hän pääsi ranskalaisjoukkojen mukaan näiden toiminnassa Indokiinan sodan aikana. Fall palasi Yhdysvaltoihin vuonna 1954 ja sai tohtorinarvonsa vuonna 1955. Hänestä tuli ensin apulaisprofessori American University -yliopistossa ja myöhemmin professori Howard University -yliopistossa. Uransa aikana Fall kirjoitti seitsemän kirjaa ja 250 lehtiartikkelia, joiden aiheita olivat Vietnam ja Kaakkois-Aasia. Teoksesta *Street without Joy* tuli yksi Indokiinan sotaa käsitelleiden teosten klassikoista. *Hell in a Very Small Place: The Siege of Dien Bien Phu* käsitteli puolestaan Điện Biên Phủn taistelua.

Fall oli ollut kriittinen Ranskan toiminnan suhteen Indokiinan sodassa ja sittemmin hän arvosteli myös Yhdysvaltoja Vietnamin sodan suhteen. Fallin mukaan sota oli ennen kaikkea poliittinen, mitä taas ei tiedostettu Yhdysvalloissa tai aiemman sodan aikana Ranskassa. Toisaalta Fall käsitteli kriittisesti muitakin osapuolia, minkä johdosta häntä siteerasivat sodan aikana niin sodan vastustajat, kuin sen kannattajatkin. Teostensa puolesta Fall uskoi ensikäden tiedon tärkeyteen. Niinpä hän oli sotilaiden mukana myös Vietnamissa. 21. huhtikuuta 1967 hän oli merijalkaväen joukkojen mukana Huến luoteispuolella, kun hän sai surmansa Vietkongin asettaman maamiinan räjähdyksessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Spencer C. Tucker: *The Encyclopedia of the Vietnam War*, s. 358. 2. p.. ABC-CLIO, 2011. ISBN 978-1-85109-960-3. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Bernard-Marie Koltès** (9. huhtikuuta 1948 Metz – 1989 Pariisi) oli ranskalainen näytelmäkirjailija ja teatteriohjaaja.

Henkilöhistoria
---------------

Koltèsin nuoruus oli väkivaltainen ja kapinallinen. Vaikka hän kokeili kirjoittamista nuorena, hän siirtyi teatterin pariin vasta 20-vuotiaana.Koltès kuoli 1989 aidsin aiheuttamiin komplikaatioihin.

Tuotanto
--------

Koltès kirjoitti noin kymmenen näytelmää, joista ensimmäinen oli pitkä monologi *La Nuit juste avant les forêts* esitettiin 1977 Avignonin festivaalilla. Hänen näytelmänsä *Médée* herätti tosin huomiota jo 1970. Jean Genet vaikutti Koltèsin kirjoitustyöhön. Muiden absurdin teatterin kirjailijoiden tavoin hän tunsi olevansa vieraassa maassa, hänen tapauksessaan homoseksuaalina heteroseksuaalissa maailmassa. Afrikassa hän näki kuinka eurooppalaiset vaikutteet hävittävät alkuperäiskulttuureja. Aiheesta syntyi näytelmä *Combat de nègre et de chiens*. Käytyään Amerikassa hän kirjoitti näytelmän *Läntinen satamalaituri* (*Quai Ouest*,1985) veljestä ja sisaresta vieraassa kulttuurissa. Psykopaattitappaja Roberto Succo antoi aiheen viimeiseen näytelmään *Roberto Zucco*. Se esitettiin postuumisti Berliinissä vuonna 1990 ja esityksen ohjasi Peter Stein. Sitä on sen jälkeen esitetty kaikkialla Euroopssa ja Yhdysvalloissa. Koltès käänsi Shakespeare näytelmän *The Winter's Tale* ranskaksi. Ranskalainen Théâtre National de Bretagne ohjaajanaan  Rachid Zanouda esitti Koltèsin näytelmän *Läntinen satamalaituri* (*Quai ouest*) Tampereen teatterikesässä 2.-8.8. 2010. 

### Näytelmät

* *Les Amertumes* (1970)
* *La Marche* (1970)
* *L'Héritage* (1972)
* *Récits morts* (1973)
* *Sallinger* (1977)
* *La Nuit juste avant les forêts* (1977)
* *Neekeri vai koirat* (*Combat de nègre et de chiens*, 1979)
* *Läntinen satamalaituri* (*Quai Ouest*, 1985)
* *Dans la solitude des champs de coton* (1985)
* *Tabataba* (1986)
* *Retour au désert* (1988)
* *Roberto Zucco* (1988)

Palkintoja
----------

* 1982: Prix du jeune talent de la Société des Auteurs et Compositeurs Dramatiques
* 1982: Ensimmäinen palkinto Fringe Festivalsilla Edinburghissa näytelmästä *La Nuit juste avant les forêts*

Lähteet
-------

1. ↑  Helsingin Sanomat 9.8.2010: Maria Säkö; Liian hienostunut ranskalaisvierailu (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Ilona-esitystietokanta, Teatterin tiedotuskeskus, viitattu 16.12.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Information page (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
* Critical bibliography on Koltès' works (Auteurs.contemporain.info) (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Bernard Baruch
**Bernard Mannes Baruch** [bəˈruːk] (19. elokuuta 1870 Camden, Etelä-Carolina – 20. kesäkuuta 1965 New York) oli yhdysvaltalainen sijoittaja, hyväntekijä, valtiomies ja poliittinen neuvonantaja.

Baruch oli amerikanjuutalaisesta perheestä. Hän toimi nuoruudessaan Wall Streetin pörssimeklarina ja kokosi näin myös itselleen suuren omaisuuden, jonka käytti pääosin hyväntekeväisyyteen. Vuonna 1916 presidentti Woodrow Wilson nimitti hänet kansallisen puolustuskomitean neuvonantajaksi. Siitä pitäen Baruch toimi monien demokraattipresidenttien neuvonantajana. Hän oli Versailles’n rauhanneuvotteluissa 1919 Yhdysvaltojen valtuuskunnan taloudellisena neuvonantajana.

Suurimmilleen Baruchin arvovalta nousi presidentti Franklin D. Rooseveltin aikana. Hän nimitti Baruchin toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltojen sotatoimia koordinoivan Office of War Mobilizationin johtajan neuvonantajaksi. Presidentti Harry S. Truman nimitti Baruchin Yhdysvaltojen edustajaksi YK:n ydinenergiakomiteaan. Tässä tehtävässä hän laati niin sanotun "Baruchin suunnitelman", joka pyrki varmistamaan ydinenergian kehittämisen ennen kaikkea rauhanomaiseen käyttöön. Suunnitelman toteuttaminen kariutui Neuvostoliiton vastustukseen.

Vuonna 1920 Baruch julkaisi kirjan *The Making of the Reparation and Economic Sections of the Treaty*, jossa hän kritisoi voimakkaasti Versailles’n rauhanehtoja. Hän kirjoitti myös kaksi omaelämäkerrallista teosta, *My Own Story* (1957) ja *The Public Years* (1961).

Bernard M. Baruchin mukaan on nimetty New Yorkin kaupunginyliopiston (CUNY) Manhattanilla sijaitseva Baruch College.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Huovinen, Pentti ja Siikala, Kalervo (toim.): *Maailmanpolitiikan kasvot*, s. 17–18. Helsinki: Weilin & Göös, 1963.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bernard Baruch** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Bernard Baruch 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Hautakivisuunnittelija** on ammatti, jossa suunnitellaan asiakkaiden toiveiden mukaisia hautakiviä. Suunnittelija piirtää tietokoneella asiakkaan toivomusten mukaisen hautamuistomerkin. Hautamuistomerkki on useimmin kiveä, mutta muitakin materiaaleja käytetään. Esimerkiksi puuta, metallia, lasia, betonia sekä luonnosta tuotuja kiviä käytetään muistomerkkinä hautausmaalle sopivilla koristeilla täydennettyinä. Kiven ylivoimainen kestävyys muihin materiaaleihin nähden on taannut sen suosion yleisimpänä materiaalina.

Ensimmäiset hautakivien tietokonepiirrokset teki Keijo Kaikkonen Kempeleessä vuonna 1992.*lähde?* Tekniikka ja ohjelmat ovat kehittyneet siten, että nykyisin voidaan piirtää hautakivi luonnollisilla väreillä ja hautausmaaympäristöön "upotettuna". Näin asiakas voi vakuuttua tilaushetkellä lopputuloksesta.

Tarkat, luonnollisessa koossa olevat tietokonepiirrokset haastavat hautakiviveistämöä tekemään tarkalleen piirroksen mukaisen kiven. Kaiverrukset ja muut koristeet ovat myös piirroksessa mittasuhteessa ja tämä helpottaa asentajaa toteuttamaan asiakkaan toiveen pikkutarkasti.

Tietokonepiirrokset helpottavat tekstien ja koristeiden sommittelua luonnosta haettuun ns. luonnonkiveen.
Ensin otetaan digikuva luonnonkivestä ja sen jälkeen korkeus- ja leveysmitat. Näin saadaan hahmoteltua esimerkiksi metallista valettujen enkeleiden, lintujen, nimilaattojen ja ristien koot ja sijainnit. Toki luonnonkiveen voidaan myös tehdä nimet kaiverrustekniikalla, mutta yleisempi tapa on kiinnittää joko metalliset irtokirjaimet tai nimilaatta.

Hautakiven voi suunnitella myös itse Internetissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Hautamuistomerkki - Hautakivi.info *Hautamuistomerkki - Hautakivi.info*. Viitattu 1.3.2016. fi-FI
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Ilkka: Hautakivien suunnittelu muuttaa verkkoon
**Leigh Ann Hester** (s. 1983) on yhdysvaltalainen sotilas. Hester sai Yhdysvaltain kansalliskaartissa palvellessaan toiminnastaan Irakin sodan aikaisessa väijytyksessä 20. maaliskuuta 2005 Silver Star-ansiomerkin. Hester oli ensimmäinen sen varsinaisissa taistelutehtävissä saanut nainen ja ensimmäinen ylipäätänsä sitten toisen maailmansodan.

Elämäkerta
----------

Silver Star-ansiomerkin luovutustilaisuus 2005.
Leigh Ann Hester syntyi Bowling Greenin kaupungissa Yhdysvaltojen Kentuckyn osavaltiossa vuonna 1982. Sittemmin Hester muutti Nashvilleen ja pelasi kouluaikoinaan koripalloa ja softballia. Lopulta huhtikuussa 2001 hän värväytyi Kentuckyn kansalliskaartiin. Palvelusta Hester alkoi suorittaa kansalliskaartin 617. sotilaspoliisikomppaniassa.

Sotilaspoliisikomppania lähetettiin Irakin sodan aikana Irakiin. 20. maaliskuuta 2005 tuolloin kersantti Hester oli hyvin tavalliseen tapaansa huoltosaattuen mukana Irakin pääkaupunki Bagdadin itäpuolella. Naisia ei periaatteessa edes päästetty varsinaisiin taistelutehtäviin ennen puolustusministeriön päätöstä vuodelta 2013, mutta käytännössä yhteenotot saattueillakin olivat hyvin tavallisia. Hesterin saattua väijytettiin. Hyökkääjiä oli yhteensä ehkä noin 50. Irakilaiset kapinalliset tulittivat sen ajoneuvoja kiväärein, konekiväärein ja singoin. Saattueen ensimmäisen ajoneuvon hajottua osumasta koko saattue pysähtyi. Hester poistui ajoneuvostaan ja alkoi hyökätä väijyttäjien selustaan iskien heidän aemiinsa käsi- ja kiväärikranaatein, sekä M4-kiväärillään. Noin 45-minuuttia taistelun alun jälkeen tulitus oli lakannut. 27 hyökkääjää oli kaatnut, kuusi haavoittunut ja yksi jäi vangiksi. Amerikkalaiset säästyivät kaatuneilta.

Hester sai toiminnastaan Silver Star-ansiomerkin. Hänestä tuli samalla ensimmäinen sen saanut nainen sitten toisen maailmansodan. Hän oli myös ensimmäinen nainen, joka sai sen varsinaisten taistelutehtävien johdosta. Samasta yhteenotosta samalla ansiomerkillä palkittiin myös Timothy F. Nein.

Irakista palattuaan Hester työskenteli jonkinaikaa poliisina, mutta liittyi myöhemmin vielä uudestaan kansalliskaartiin. Kansalliskaartissa hän lähti vuonna 2014 Afganistaniin, jossa hänet ylennettiin 18-kuukauden komennuksellaan ensiluokkaiseksi kersantiksi (*sergeant first class*). Vuonna 2017 hän oli puolestaan komennuksella auttamassa Neitsytsaarilla Hurrikaani Marian tuhojen jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Spencer C. Tucker: *Encyclopedia of Middle East Wars*, s. 528–529. ABC- CLIO, 2010. ISBN 978-1-85109-948-1. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  J.D. Simkins: This sergeant became the first woman in the US Army to earn a Silver Star for combat valor Military Times. Viitattu 23.4.2021. (englanniksi)
Leif Steinar Rolland (vasemmalla)
**Leif Steinar Rolland** (s. 13. joulukuuta 1970 Bergen) on norjalainen urheiluampuja ja valmentaja.

Rolland kilpaili kivääriammunnassa. Hän osallistui kolmesti olympialaisiin ja sijoittui ilmakiväärikilpailussa Atlantassa 1996 viidenneksi, Sydneyssä 2000 seitsemänneksi ja Ateenassa 2004 18:nneksi. Rolland ampui 10 metrin ilmakiväärikilpailussa maailmanennätyksen vuoden 1997 Münchenin maailmancupissa ja vuoden 2001 maailmanmestaruuskilpailuissa Soulissa. Uransa aikana hän saavutti neljä maailmancupin voittoa, neljä kakkossijaa ja kaksi kolmossijaa.

Elokuussa 2021 Rolland valittiin Suomen Ampumaurheiluliiton kiväärilajien päävalmentajaksi. Aikaisemmin hän on toiminut muun muassa Norjan juniorimaajoukkueen valmentajana, Tanskan maajoukkueen valmentajana sekä Norjan para-ampujien valmentajana.

Lähteet
-------

1. ↑  Leif Steinar Rolland *Olympedia*. Viitattu 3.9.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Palo, Lassi: Norjalainen Leif Steinar Rolland kiväärin päävalmentajaksi *Suomen Ampumaurheiluliitto*.  31.8.2021. Viitattu 3.9.2021.
**Amyneion** (m.kreik. Αμύνειον, lat. *Amyneum*) oli antiikin aikainen heeros Amynokselle omistettu pyhäkkö Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsi Akropoliin länsipuolella Areiopagin kukkulan etelärinteessä.

Lysimakhideen Amynokselle omistama votiivireliefi tämän pyhäköstä, 300-luku eaa. Kansallinen arkeologinen museo, Ateena.
Amyneion oli rakennettu arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. Ainakin klassisen kauden lopulla 300-luvulla. eaa. se oli Amynokselle sekä myös Asklepiokselle ja Deksionille uhranneiden kulttiyhteisöjen kokoontumispaikka. Näin se liittyi jonkinlaiseen parantamiskulttiin. Rakennus säilyi käytössä ainakin hellenistiselle kaudelle 200-luvulle eaa. saakka. Muun muassa Sofokleella tiedetään olleen pyhäkön pappeus.

Pyhäkön koko oli noin 250 neliömetriä. Pohjakaavaltaan se oli epäsäännöllinen nelikulmio, joka kapeni etelään päin. Seinät oli tehty kalkkikivestä. Sisäänkäynti oli länsisivun pohjoispäästä, jossa oli kahdella pylväällä varustettu portiikki. Rakennuksen sisällä sen eteläosassa oli pyhä kaivo, johon tuli vesijohto etelästä päin. Kaivo liittyy todennäköisesti lääkintään. Heti sen koillispuolella sijaitsi ulkoilmapyhäkkötila, jossa oli alttari. Lääkintään viittaavat myös rakennuksesta löydetyt käärmeaiheiset koristelut sekä eri ruumiinosia esittävät votiivilahjat.

Lähteet
-------

1. ↑  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "ATHENS Attica, Greece", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3  Amyneion *Associations in the Greco-Roman World*. Viitattu 11.2.2019.
3. 1 2 3  Amyneion *Kronoskaf*. Viitattu 11.2.2019.
4. ↑  Jackson, Carl Newell: Classical Elements in Browning's Aristophanes' Apology.  *Harvard Studies in Classical Philology*, 1909, 20. vsk, s. 15–73. Artikkelin verkkoversio.
**Münchenin ostoskeskusammuskelu 2016** tapahtui 22. heinäkuuta 2016 kun iranilais-saksalainen 18-vuotias mies, Ali David Sonboly, alkoi ampua Olympia-ostoskeskuksen lähettyvillä Moosachin kaupunginosassa Münchenissä Saksassa. Baijerin poliisin vahvistamien tietojen mukaan ostoskeskuksessa kuoli yhdeksän ihmistä ja useita haavoittui. Kaikki kuolonuhrit olivat maahanmuuttajataustaisia.

Ammuskeleminen alkoi ostoskeskuksen vieressä olevasta McDonald’s-ravintolasta, josta ampuja eteni ostoskeskukseen. Useita tunteja myöhemmin poliisi ilmoitti ampujan löytyneen kuolleena.

Ampuja
------

Tekijä oli iranilaistaustainen 18-vuotias Ali David Sonboly. Hän oli sekä Saksan että Iranin kansalainen. Hänen vanhempansa olivat muuttaneet Saksaan pakolaisina 1990-luvun lopussa. Hänen kerrottiin ihailleen Anders Behring Breivikiä ja lukeneen Virginia Techin ja Columbinen joukkomurhista sekä pelanneen väkivaltaisia tietokonepelejä. *Frankfurter Allgemeine Zeitungin* mukaan Sonboly kannatti kansallissosialismia, ja hän ihaili Breivikin lisäksi myös Adolf Hitleriä. Hän toimi rasistisin motiivein ja valitsi uhreikseen ainoastaan maahanmuuttajataustaisia.

Sonboly oli ollut pitkään koulukiusattu ja ollut psykiatrisessa hoidossa masennuksen vuoksi. Hän oli vanhempiensa mukaan ehkä kääntynyt salaa muslimista kristityksi, mutta ei ollut kovin uskonnollinen. Naapureiden mukaan Sonboly oli ystävällinen mutta hiljainen, eikä hänellä ollut yhtään ystävää.

Lähteet
-------

1. 1 2  Saksassa ainakin yhdeksän kuollut ostoskeskuksen ammuskelussa *Yle.fi*.  22.7.2016. Viitattu 23.7.2016.
2. ↑  Münchenissä ammuttiin ostoskeskuksessa – julkinen liikenne pysäytettiin *Yle.fi*. Viitattu 22.7.2016.
3. 1 2  Münchenin ampuja paljastui natsiksi – kaikki uhrit maahanmuuttajataustaisia  27.7.2016. Verkkouutiset. Viitattu 27.7.2016.
4. ↑  Münchenissä saksalais-iranilainen nuorukainen ampui yhdeksän ihmistä ja itsensä *Yle.fi*. Viitattu 23.7.2016.
5. ↑  James Rothwell, Justin Huggler, Lexi Finnigan: Ali Sonboly: Everything we know about the Munich gunman *The Telegraph*.  24.7.2016. Viitattu 27.7.2016. (englanniksi)
6. ↑
7. ↑
**Mýrthios** (kreik. Μύρθιος; myös *Mírthios*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ágios Vasíleioksen kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Foínikaksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ágios Vasíleioksen kunnan Foínikaksen kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 203 (vuonna 2011).

Mýrthioksen kylä mereltä nähtynä, etualalla rannikolla Plakiáksen kylä.
Mýrthioksen kylä sijaitsee Kreetan lounaisosassa noin 1,2 kilometriä sisämaahan saaren etelärannikosta eli Libyanmeren rannasta ja noin 20 kilometriä etelään Réthymnon kaupungista. Se on rakennettu vuorenrinteeseen noin 480 metrin korkeudelle merenpinnasta laskettuna. Kylä on monin tavoin perinteinen ja sen pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjankasvatus.

Mýrthios muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Μύρθιου, *Topikí Koinótita Mýrthiou*), johon kuuluvat varsinaisen Mýrthioksen kylän lisäksi kylät Foínikas, Kalypsó, Kámpos, Kókkina Choráfia ja Myrthianós Plakiás. Koko yhdyskunnan väkiluku on 488.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 25.12.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Myrthios *Greeka.com*. Viitattu 20.5.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mýrthios** Wikimedia Commonsissa
**Pekka Olavi Hartonen** (s. 30. syyskuuta 1947 Heinola) on suomalainen laulaja ja säveltäjä, joka on vaikuttanut Solistiyhtye Suomessa ja Korsuorkesterissa. Hänen instrumenttejaan ovat olleet bassokitara ja laulu, mutta myös huilu ja kitara.

Hartonen soitti 1960-luvulta alkaen Heinolan seudulla ensin Markku Johanssonin sekstetissä ja sitten pitkään lahtelaisen Pekka Nurmikallion orkesterissa. 1970-luvun taitteessa hän opiskeli Jyväskylän yliopiston musiikkitieteen laitoksella. Samoihin aikoihin perustetusta Tiikeri-triosta paisui viisimiehinen, savukesponsorin mukaan nimetty Prince. Muutettuaan pääkaupunkiseudulle Hartonen työskenteli vuosia Rolf Bergströmin Pyhimykset -yhtyeessä. Vuonna 1978 hän muodosti yhdessä Randy Korlinin ja Lassi Marttilan kanssa Luxus-yhtyeen, joka säesti muun muassa Armia ja Dannyä duon ensimmäisellä keikalla. 1970-luvun lopun diskomusiikin sijasta muusikot huomasivat sekä yleisöä että itseään kiinnostavan enemmän vanha tanssimusiikki, ja syntyi Solistiyhtye Suomi, jossa Hartonen oli mukana vuodet 1980–1993 kunnes sairastui. Vuonna 1995 hän meni mukaan Korsuorkesteriin, ja vuonna 1999 Audiovoxin Ilkka Vainio sai Solistiyhtye Suomen palaamaan lavoille kvartettina, jonka ensilevy *Elämän tsa tsa tsa* ilmestyi vuonna 2000.

Pekka Hartonen jatkoi vuonna 2012 keikkailua seitsemän vuoden tauon jälkeen Pekka Hartonen & Sawotta -nimisen yhtyeen kanssa. Hän on julkaissut orkesterin kanssa kaksi uutta kappaletta, "Hiiltyvä iltarusko" sekä "Ikihippien laulu". Sawotta-orkesterissa soittivat myös Harri Savenius (harmonikka, piano ja laulu), Jukkis Rissanen (kitara ja laulu), Petri Parkko (rummut) ja Jouni Honkanen (basso ja laulu). Pekka Hartonen & Sawotta ilmoitti jäävänsä tauolle heinäkuussa 2013. Heidän viimeinen esiintymisensä oli 27.8.2013 Keminmaassa.*lähde?*

Pekka Hartonen & Sawotta esiintyi uudelleen alkuperäiskokoonpanossa 2015 heinäkuun 18. päivä Vesannolla Asin lavalla. Sen jälkeen Hartonen on esiintynyt harvakseltaan sekä Sawotan että Korsuorkesterin kanssa.*lähde?*

Hartonen on kirjoittanut kappaleita omien yhtyeidensä lisäksi muun muassa Kirkalle, Veikko Laville, Matti Eskolle, Jaakko Tepolle ja Tarja Ylitalolle. Teoston tietokannassa Hartosen sävellyksiä on noin 300.

Vuonna 1993 Hartonen teki AXR-levymerkille sooloalbumin *Joutomies*. Vuonna 2001 Hartonen sai Kullervo Linnan Säätiön palkinnon.

Diskografia
-----------

* *Joutomies*  (1993)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kaarsalo, Juha: Pekka Hartonen heittäytyy täysillä – soitetaan humppaa *Suomen Musiikintekijät -sivusto, alun perin julkaistu Selvis-lehdessä*.  21.10.2013, päivitetty 26.5.2018. Viitattu 4.3.2022.
2. ↑  Hakasalo, Ilpo: Yhtye vaihtui, musiikkityyli jäi. (50-vuotishaastattelu) *Helsingin Sanomat*, 30.9.1997, s. 4. Näköislehti (maksullinen).

Aiheesta muualla
----------------

* Pekka Hartosen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
* Pekka Hartosen sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
**Leningradin piirityksen päiväkirja** (*Zapiski blokadnogo čeloveka*) on venäjänjuutalaisen kirjailijan ja kriitikon Lidia Ginzburgin muistiinpanoihin perustuva teos kahden ja puolen vuoden mittaisen Leningradin piirityksen ajalta. Teos perustuu Ginzburgin päiväkirjamerkintöihin piirityksen ajan kokemuksista.

Suomennos ilmestyi syyskuussa 2011, jolloin piirityksen alkamisesta oli kulunut 70 vuotta.

Vallanpitäjien hampaissa ollut Ginzburg sai kirjallisuuskritiikkiä käsittelevät pääteoksensa julkaistuksi 1960–1970-luvulla, mutta päiväkirjasta muokatun tekstin kokonaisuudessaan vasta 1984, joskin osittain se oli julkaistu 1962. Täydellinen alkukielinen laitos muistiinpanoista ilmestyi 2010 ja sai runsaasti huomiota.

Nimestä huolimatta kysymyksessä ei ole päivittäisiä muistiinpanoja sisältävä päiväkirja, ja päähenkilökin on kuvitteellinen henkilö N. Pikemminkin teos on kokoelma muistiinpanoja satunnaisista tapahtumista ja Ginzburgin omia pohdintoja.

Teos jakautuu kolmeen eri mittaiseen osaan, jotka on nimetty "Ensimmäinen osa", "Toinen osa" ja "Leningradin piirityksen päiväkirjan tiimoilta". Niiden jälkeen on teoksen suomentajan Kirsti Eran jälkisanat.

Arviot
------

Pentti Stranius toteaa *Keskisuomalaisessa*, että monet ajan kokeneiden päiväkirjat olivat neuvostoaikana liian kauheita julkaistaviksi. Stranius sanoo teoksesta, että se "on poikkeuksellisen koskettava ja iholle tunkeva ’epätieteellinen analyysi’ ihmisen oudoista tunnoista, kun häntä vaivaa jatkuva nälkä, kylmä ja pelko". Kustantajaa Stranius kiittää kulttuuriteosta, ja suomentaja Kirsti Eran työ saa kiitosta hienoviritteisestä tulkinnasta Ginzburgin välillä eriskummallisesta kirjoitustyylistä ja ajatuskuvioista.

Lähteet
-------

1. ↑  Teos kustantajan sivulla Lisätiedot, viitattu 1.4.2019
2. 1 2  Pentti Stranius, Lidia Ginzburg - Leningradin piirityksen päiväkirja Keskisuomalainen 12.11.2011, viitattu 1.4.2019
3. ↑  Kirsti Era: Jälkisanat teokseen *Leningradin piirityksen päiväkirja*, s. 217–218
4. ↑  Merja Leppälahti, Miten puhua sivistyneesti nälästä Kiiltomato.net, 19.9.2011, viitattu 1.4.2019

Aiheesta muualla
----------------

* Elias Krohn, Piiritetyssä Leningradissa pahinta oli nälkä Kansan Uutiset 17.9.2011
**North American B-45 Tornado** oli yhdysvaltalainen suihkumoottoreilla varustettu pommikone. Siinä oli suorat puolisuunnikkaan muotoiset, niin kutsutut trapetsin muotoiset siivet, sekä neljä siipiin ripustettua suihkumoottoria. Kaksi moottoria sijaitsi samassa moottorikehdossa. Yhdysvaltain stratigiset ilmavoimat (SAC) käyttivät konetta, mutta paremmat koneet, kuten Boeing B-47 Stratojet sekä B-52 Stratofortress, syrjäyttivät sen nopeasti.

Konetyyppi oli ensimmäinen ydinpommituksiin pystyvä suihkukone. Siinä oli neljän hengen miehistö. B-45 Tornadon kanssa sarjatuotantotilauksesta kilpaili Convairin XB-46, mutta jälkimmäinen hävisi tarjouskilpailun. B-45 Tornadon ensilento tapahtui 17. maaliskuuta 1947 ja esittely 24. helmikuuta 1948. Palvelusura kesti kymmenen vuoden ajan, 1950–1959. Tornadoa valmistettiin kaikkiaan 143 koneyksilöä, joista sarjatuotannon pommitusversiota (A ja C) 107 kappaletta ja RB-45C -tiedusteluversiota 33 kappaletta.

1950-luvun lopulta lähtien kykenivät ydinpommituksiin myös nopeat taisteluhävittäjät aina F-86 Sabresta lähtien. Tornadon hyötykuorma oli arviolta 22 000 paunaa (lb) eli noin 10 000 kg. Konetyyppiä käytettiin myös tiedusteluun ja valokuvaukseen, sillä se kykeni lentämään korkealla. Nämä versiot tunnettiin RB-45:na, ja ne osallistuivat Korean sotaan. Koneilla suoritettiin myös Itä-Euroopan alueen ilmatiedusteluja.

Tekniset tiedot
---------------

* Miehistö 4: ohjaaja, apuohjaaja, pommittaja/suunnistaja, taka-ampuja
* Aseistus 2x 12,7 mm konekivääriä pyrstössä, enintään 10 000 kg pommeja
* Huippunopeus 920 km/h (500 solmua, 570 mph)
* Lakikorkeus 14 100 m
* Toimintasäde 1 600 km

Lähteet
-------

* Jyrki Laukkanen: Iljushin Il-28 in Finnish Air Force. Apali, 2008, Tallinna. ISBN 978-952-5026-79-5

### Viitteet

1. ↑  Donald M. Pattillo: *Pushing the Envelope: The American Aircraft Industry*, s. 170. University of Michigan Press, 2001. ISBN 0472086715. (englanniksi)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  Laukkanen 2008, s. 10

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **North American B-45 Tornado** Wikimedia Commonsissa
Toinen XP-82 prototyyppikone koelennolla Muroc Army Airfieldin läheisyydessä Kaliforniassa.
**North American F-82 Twin Mustang** (myös **P-82**) on yhdysvaltalainen potkurikäyttöinen hävittäjälentokone. Tyyppi kehitettiin P-51 Mustangista. P-82 Twin Mustang valmistui liian myöhään ehtiäkseen osallistumaan toiseen maailmansotaan. Lentokonetta käytettiin kuitenkin Korean sodassa, jossa se saavutti rajoitettua menestystä suihkukoneaikakauden kynnyksellä. Ensilentonsa 6. heinäkuuta 1945 lentänyt konetyyppi vedettiin pois ensilinjan aktiivipalveluksesta helmikuussa 1952. P-82:n valmistusmäärä oli tuotannon päättyessä 272 koneyksilöä. P-82 nimettiin uudelleen vuonna 1948 F-82 Twin Mustangiksi uuden nimeämiskäytännön mukaisesti (P=Pursuit, F=Fighter).

Rakenteellisilta ratkaisuiltaan Twin Mustang oli erikoinen kone, sillä kone oli rakennettu yhdistämällä kaksi runkoa ohjaamoineen välisiivellä. Koneen kaksi 12-sylinteristä V-moottoria sijaitsivat kummankin rungon keulalla. Toisessa täyspitkässä rungossa sijaitsi koneen lentäjä, ja toisessa sen suunnistaja/ase- ja tutkaupseeri. Potkurit pyörivät vastakkaisiin suuntiin niiden aiheuttaman kiertomomentin eli sivuttaisväännön kumoamiseksi. Korkeusvakain sijaitsi koneen runkojen välissä. Moottorityyppi ei ollut P-51 -koneissa käytetty Rolls-Royce Merlin, vaan 1 600 hevosvoiman tehoinen Allison V-1710-143/145, jota käytettiin esimerkiksi Bell P-39 Airacobra ja Bell P-63 Kingcobra -hävittäjätyypeissä. F-82 Twin Mustang jäi USAAF:n käyttämäksi mäntämoottorihävittäjäksi. Se oli kehitetty alun alkujaan pitkän matkan pommituskoneitten saattohävittäjäksi, mutta konetyyppiä käytettiin lopulta paljolti yöhävittäjänä.

Tekniset tiedot (F-82G)
-----------------------

**Yleiset ominaisuudet**

* **Miehistö:** 2
* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&012.093000012,93 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&015.062000015,62 m
* **Korkeus:** &&&&&&&&&&&&&&04.02200004,22 m
* **Siipipinta-ala:** &&&&&&&&&&&&&037.090000037,90 m²
* **Tyhjäpaino:** &&&&&&&&&&&07271.&&&&007 271 kg
* **Suurin lentoonlähtöpaino:** &&&&&&&&&&011632.&&&&0011 632 kg
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Allison V-1710-143/145 vastakkainpyörivää nestejäähdytteistä V12-moottoria; &&&&&&&&&&&01193.&&&&001 193 kW (&&&&&&&&&&&01600.&&&&001 600 hv) per moottori

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** &&&&&&&&&&&&0740.&&&&00740 km/h 6 400 metrissä
* **Lentomatka:** &&&&&&&&&&&03605.&&&&003 605 km
* **Lakikorkeus:** &&&&&&&&&&011855.&&&&0011 855 m

**Aseistus**  

* 6 × Browning M3 12.7 mm konekivääriä
* 25 × 127 mm rakettia
* 1 800 kg pommeja

Lähteet
-------

* Crosby, Francis: *Modern Fighter Aircraft – an illustrated history of war planes from 1945 to the present day*, s. 98. Lontoo, Englanti: Southwater/Anness Publishing, 2004. ISBN 1-84215-991-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑   (Viitattu 31.3.2014)
2. 1 2  Crosby F. 2004: s. 98
3. ↑   (Viitattu 31.3.2014)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **North American F-82 Twin Mustang**.
* 
* 
* 
* 
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
*