recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Välilyöntinäppäin
**Välilyöntinäppäin** on kirjoituskoneissa ja tietokoneen näppäimistössä esiintyvä näppäin, jonka painaminen luo sanavälin. Tyypillisessä QWERTY- tai Dvorak-näppäimistössä välilyöntinäppäin on niin leveä, että kymmensormijärjestelmän mukaisesti sitä voidaan käyttää kummankin käden peukalolla. Se on yleensä näppäimistön isoin näppäin.

1800-luvun lopun kirjoituskoneissa välilyöntinäppäin oli suurempi kuin nykyaikaisissa näppäimistöissä. Välilyöntinäppäimen painaminen siirsi mekaanisesti paperia liikuttamatta yhtäkään kirjakkeista. Myöhemmin välilyöntinäppäimet pienenivät kooltaan, ja niistä tuli nykyisen kaltaisia.

Joissakin aikaisissa kirjoituskoneissa ei ollut välilyönnille leveää näppäintä, vaan näppäin saattoi olla pienempi. Usein syynä siihen oli mekaaniset rajoitteet, jotka piti kirjoituskoneissa ottaa huomioon käyttäjämukavuuden ollessa toissijaista.

Välilyöntinäppäimellä voi olla myös muita toimintoja osana näppäinyhdistelmiä. Monissa verkkoselaimissa sitä voi myös käyttää *Page Down* -näppäimen sijasta etenemään internet-sivustossa alaspäin.
Vilh’a
Vilh’an koelaukaisu (2018).
Vilh’an ohjus (2020).
**Vilh’a** (ukr. Вільха) on ukrainalainen raskas raketinheitin, joka on kiovalaisen Luch Design Bureaun suunnittelema ja se on BM-30 Smerch -raketinheittimen kehitellympi malli. Vilh’a otettiin palvelukseen Ukrainan asevoimissa vuonna 2018.

Raketin paino on noin 800 tai 900 kg. Taistelukärki on yhtenäinen, ja siihen voidaan asentaa jopa 250 kg painavia räjähtäviä sirpale-, rypäle- tai termobaarisia panoksia. Tehtävistä riippuen sillä voidaan tuhota, sekä maa- että merikohteita.

Ohjuksen kantama on 70 km 250 kg painavalla taistelukärjellä ja 130 km 170 kg painavalla taistelukärjellä (Vilh’a-M). Noin 200 km:n kantama on saavutettavissa 170 kg painavalla ohjuksela taistelukärjen painoa vähentämällä (Vilh’a-M2).

Kaikki Alderin tuotantoon käytettävät komponentit ovat ukrainalaisia, mukaan lukien uudet ohjausjärjestelmät, rakettipolttoaine ja taistelukärjet. Uuden MLRS alustan oletetaan perustuvan KrAZ-7634 -ajoneuvoon, vaikka ensimmäiset testit ovat käynnissä muunnetulla MAZ-543 -alustalla.

Vilh’a-rakeitinheitintä käytettiin Ukrainassa sotatoimissa jo maaliskuussa 2022. Keskipitkän kantaman Vilh’a-M:ää otettiin käyttöön Ukrainassa toukokuussa 2022. Ukrainan ilmoituksen mukaan keskipitkän kantaman Vilh’a-M -raketteja olisi valmistettu ainakin 100 kappaletta helmikuun loppuun 2023 mennessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Vilkha multiple launch rocket system (pdf) (Valmistajan esite) *luch.kiev.ua*. Viitattu 22.4.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3  Vilkha M Multiple Launch Rocket System *army-technology.com*.  2.3.2022. Viitattu 2.3.2023. (englanniksi)
3. ↑  Модернізована «Вільха-М» вражає цілі на 130 км *ukrmilitary.com*.  4.4.2019.  Arkistoitu 7.3.2021. Viitattu 2.3.2023. (ukrainaksi)
4. 1 2  Ukrainian military already carry out about 50 precision strikes with Vilkha missile systems  3.3.2022. Ukrinform. Viitattu 2.3.2023. (englanniksi)
5. ↑  Howard Altman: Ukraine Is Using Guided Rockets With More Range Than HIMARS-Launched Ones *The Drive, thedrive.com*.  1.3.2023. Viitattu 2.3.2023. (englanniksi)
*Hakusana "etäisyys" ohjaa tänne. Etäisyys on myös elokuva, kuten myös Esa Kaartamon musiikkialbumi.*
**Välimatka** kertoo kuinka kaukana jokin on jostakin; kahden paikan, pisteen tai asian välinen todellinen tai abstrakti **etäisyys** – myös kuvaannolisesti; *ottaa johonkuhun välimatkaa*, *ottaa suhteessa etäisyyttä* tai *tarkastella asiaa etäisyyden päästä*.

Välimatka on siis myös numeerinen suure, joka kertoo kuinka paljon on kahden paikan, pisteen tai asian välinen etäisyys. Fysiikassa välimatkalla ja etäisyydellä tarkoitetaan fyysistä pituutta tai ajanjaksoa. Matematiikassa välimatkalla oletetaan useimmiten tarkempaa kriteeriä*selvennä*.

Useimmiten on olemassa symmetria ja "välimatka A:sta B:hen" tarkoittaa samaa kuin "välimatka A:n ja B:n välillä".*lähde?*

Matematiikassa
--------------

*Katso myös: Metriikka (matematiikka)*
### Geometria

Analyyttisessä geometriassa voidaan löytää kahden pisteen välinen välimatka xy-koordinaatistossa välimatkakaavan avulla. Välimatkan välillä (*x*1, *y*1) ja (*x*2, *y*2) voidaan laskea kaavalla

{\displaystyle d={\sqrt {(\Delta x)^{2}+(\Delta y)^{2}}}={\sqrt {(x\_{2}-x\_{1})^{2}+(y\_{2}-y\_{1})^{2}}}\,}

Samanlaisesti voidaan laskea välimatka kolmiulotteisessa koordinaatistossa pisteiden (*x*1, *y*1, *z*1) ja (*x*2, *y*2, *z*2) välillä:

{\displaystyle d={\sqrt {(\Delta x)^{2}+(\Delta y)^{2}+(\Delta z)^{2}}}={\sqrt {(x\_{2}-x\_{1})^{2}+(y\_{2}-y\_{1})^{2}+(z\_{2}-z\_{1})^{2}}}\,}

Tietokoneohjelmaa kuvaavalla pseudokoodilla (näennäiskoodi) tarvittava etäisyys xy-koordinaatistosta voitaisiin ratkaista esimerkiksi seuraavanlaisella koodilla:

```
 reaaliluku laske_välimatka(x1, y1, x2, y2)
 {
   reaaliluku erotukset_toiseen = potenssi( x2 - x1, 2 ) + potenssi( y2 - y1, 2 );
   reaaliluku välimatka = neliöjuuri ( erotukset_toiseen );
   palauta välimatka;
 }

```

Sama myös C#-kielellä:

```
 double laske(int x1,int y1,int x2,int y2)
 {
 double ero = Math.Pow(x2 - x1,2)+ Math.Pow(y2-y1,2);
 double valimatka = Math.Sqrt(ero);
 return valimatka;
 }

```

Lähteet
-------

1. ↑  välimatka - Kielitoimiston sanakirja *kielitoimistonsanakirja.fi*.
2. ↑  Thompson, Jan & Martinsson, Thomas: *Matematiikan käsikirja*, s. 91. Helsinki: Tammi, 1994. ISBN 951-31-0471-0.
**Glutamaatti-1-semialdehydi** (C5H9NO3) on glutamiinihapon johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste, joka sisältää aldehydeille, amiineille ja karboksyylihapoille tyypilliset funktionaaliset ryhmät. Glutamaatti-1-semialdehydi esiintyy välituotteena kasveissa ja useissa bakteereissa porfyriinien kuten hemin ja klorofyllin biosynteesissä.

Biosynteesi ja biologinen rooli
-------------------------------

Kasvit ja bakteerit muodostavat glutamaatti-1-semialdehydiä glutamiinin ja siirtäjä-RNA:n muodostamasta kompleksista. Tätä reaktiota katalysoiva entsyymi on glutamyyli-tRNA-reduktaasi, joka pelkistää aminoryhmään α-asemassa olevan karboksyylihapporyhmän aldehydiryhmäksi. Porfyriinien biosynteesin seuraavassa vaiheessa glutamaatti-1-semialdehydi isomeroidaan aminolevuliinihapoksi glutamaatti-1-semialdehydi-2,1-aminomutaasin eli glutamaatti-1-semialdehydiaminotransferaasin katalysoimana. Aminoaldehydit ovat yleensä erittäin epästabiileja ja reaktiivisia, minkä vuoksi glutamaatti-1-semialdehydin muodostuminen osana porfyriinien biosynteesiä on herättänyt epäilyksiä. Yhdisteen on myös esitetty esiintyvän soluissa stabiilimpina muotoina esimerkiksi hydraattina tai rengasrakenteisena tetrahydropyranonijohdannaisena. On myös mahdollista, että glutamyyli-t-RNA-reduktaasi ja glutamaatti-1-semialdehydi-2,1-aminomutaasi ovat entsyymikompleksi, jossa glutamaatti-1-semialdehydi siirtyy entsyymiltä toiselle hydrofobista kanavaa pitkin.

Synteesi
--------

Ensimmäisen kerran glutamaatti-1-semialdehydiä valmistettiin vuonna 1983. Sen synteesin lähtöaineena käytettiin N-karboksibentsoksiglutamiinihapon bentsyymiesteriä, joka pelkistettiin. Synteesi oli kuitenkin vaikea suorittaa ja saanto oli huono. Tehokkaampi tapa on vinyyli-γ-aminovoihapon otsonolyysi.

Lähteet
-------

1. ↑  Glutamate-1-semialdehyde – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 24.3.2017.
2. ↑  Karl Kadish,Kevin M. Smith,Roger Guilard: *The Porphyrin Handbook*, s. 42-43. Elsevier, 2007. ISBN 978-0123932228. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 24.3.2017). (englanniksi)
3. 1 2  R.G. Herrmann,Brian A. Larkins: *Plant Molecular Biology 2*, s. 452. Springer, 1991. ISBN 978-1-4613-6454-2. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 24.3.2017). (englanniksi)
4. ↑  Samuel I. Beale: Biosynthesis of the Tetrapyrrole Pigment Precursor, δ-Aminolevulinic Acid, from Glutamate.  *Plant Physiology*, 1990, 93. vsk, nro 4, s. 1273-1279. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 24.3.2017.  (englanniksi)
5. ↑  Peter Boger,Gerhard Sandmann: *Target Assays for Modern Herbicides and Related Phytotoxic Compounds*, s. 22. CRC Press, 1992. ISBN 9780873715393. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 24.3.2017). (englanniksi)
**Luottotutkinnossa** käsitellään perustietoa luotonvalvonnasta ja luotonhallinnasta sekä luottoalan eri osa-alueista. Koulutukseen voivat osallistua yritysten tai muiden organisaatioiden luotonhallintaa ja perintää hoitavat tai niiden hoitamiseen siirtyvät henkilöt. Koulutus valmistaa opiskelijan luotonhallinnan tehostamiseen sekä rahavirtojen ja perintätoimien ammattimaisempaan hoitamiseen.

Luottotutkinnon suorittaminen edellyttää 17 opintoviikon eli 26 opintopisteen suorittamista, mikä tarkoittaa noin yhdeksää opintokuukautta. Suomessa tutkintoon kouluttaa Markkinointi-instituutti.

Tutkinto on Markkinointi-instituutin ja Luottomiehet ry:n yhteistyönä kehittämä luottoalan koulutus, jonka suorittaneet saavat oikeuden käyttää lyhennettä LTS nimensä yhteydessä. Koulutuksen suorittaneita luottoalan ammattilaisia on yli tuhat.

Koulutuksen sisältö
-------------------

Tutkinto on yhdeksän kuukautta kestävä koulutus, johon sisältyy kahdeksan koulutuspäivää sekä ohjauttua etäopiskelua viidestä seitsemään tuntia viikossa.

Tutkinto koostuu seuraavista kursseista:

* Luotonhallinnan kokonaisuus
* Vuorovaikutus ja viestintä työelämässä
* Yrityksen luotonhallinta
* Luottokaupan oikeudellinen sääntely
* Maksuliike
* Yrityksen luottokelpoisuuden arviointi
* Vakuudet
* Rahoitusmarkkinat ja -muodot
* Perintämenetelmät
* Perintä ja täytäntöönpano
* Vierailu Helsingin käräjäoikeudessa ja kihlakunnan ulosottovirastossa

Historia
--------

Luottotutkinto kehitettiin 1980-luvulla. Syntyyn vaikutti tuolloin talous- ja yrityshallinnon koulutusten voimakas kehittyminen  ja Luottomiehet ry:n aktiivisuus: ilman Luottomiesten innostusta ei oppiaineistoja, oppimistehtäviä eikä opettajia olisi löytynyt koulutukselle. 

Alkuvaiheen motivaattoreina ja organisaattoreina toimivat muun muassa Pekka Tiilikainen, Mikko Parjanne, Reijo Aarnio, Jyrki Lindström, Vesa Kantee, Pekka Siltavuori, Risto Suviala, Tom Ahlroos, Olli Kivelä, Juha Ojajärvi ja Taavi Kallankari. 

Luottotutkinnon sisältö ja rakenne eivät ole vuosien aikana merkittävästi muuttuneet. Sisällön ajanmukaisena pitämiseksi koulutuksen järjestäjä, Markkinointi-instituutti, tekee tiivistä yhteistyötä Luottomiesten koulutustoimikunnan kanssa.

Lähteet
-------

* Markkinointi-instituutti
* Luottomiehet — Kreditmännen r.y. (Arkistoitu – Internet Archive)
* Luottolinkki 3/2011 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Luottolinkki 2/2018 (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3 4   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Markkinointi-instituutti (Arkistoitu – Internet Archive)
* Luottomiehet — Kreditmännen r.y. (Arkistoitu – Internet Archive)
**Vassdalen** on Hadselin kunnassa, Nordlandin läänissä, Norjassa sijaitseva laakso.

Maantiede
---------

Vassdalen sijaitsee Lofoottien saaristoon kuuluvalla Austvågøyan saarella päättyen saaren pohjoispuolella Hadselfjorden-salmeen, Myrlandsfjorden-lahden itäpuolella, Lofoottien ja Vesterålenin välissä. Laakson jatke etelässä on nimeltään Strupen, joka päättyy jyrkkien vuorten saartamana. Korkein laaksoa ympäröivistä vuorenhuipuista on sen eteläpäässä sijaitseva 999 metriä korkea Olsanestinden.

### Laakson vesi

Laakson pohjalla virtaava Myrlandselva-joki laskee saaren pohjoispuolella sijaitsevaan Myrlandsfjorden-lahteen. Vesi virtaa sulamisvesinä laaksoa ympäröiviltä vuorilta, ja joen varrella laaksossa on myös joitakin järviä, kuten Storvatnet ja Litlvatnet. Laakson pohjoispäässä sijaitsee myös Myrlandsmyran suoalue.

Liikenne
--------

Laaksossa itsessään ei ole teitä eikä liikennettä. Laakson pohjoispäässä sitä sivuaa E10-tie, eräs Lofoottien merkittävimpiä liikenneväyliä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Karttadata: Norkart: Virtuaalinen Norjan kartta Finn.no. Viitattu 28.06.2015. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vassdalen (Hadsel)** Wikimedia Commonsissa
**Matti Olavi Mutikainen** (29. lokakuuta 1930 Kurkijoki – 13. toukokuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Mutikaisen vanhemmat olivat varastonhoitaja Juho Mutikainen ja Emilia Nykänen ja puoliso vuodesta 1953 Airi Koponen. Mutikaine ntuli ylioppilaaksi Oulun yhteislyseosta 1951. Hän oli Kokoomuksen Nuorten Liiton ja Helsingin Kansallisliiton järjestösihteeri 1952–1956, Oy Mainos-TV-Reklam Ab:n myyntipäällikkö 1956–1961, Karjakunnan markkinointijohtaja 1961–1966, Oy ElektroHelios Ab:n, vuodesta 1975 Oy Electrolux-Yhtiöt Ab, toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen 1966–1979 ja Oy Electrolux Ab:n pääjohtaja ja hallituksen varapuheenjohtaja 1980–1988. Mutikainen oli myös Oy Liesimyynnin toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen vuodesta 1972. Sotilasarvoltaan hän oli reservin korpraali. Mutikainen sai kauppaneuvoksen arvonimen 1980.

Lähteet
-------

1. 1 2  Skippari, Mika: Kauppaneuvos Matti Mutikainen (1930–2013). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 3.12.2022.
2. 1 2  Matti Mutikainen *Biografiasampo*. Viitattu 3.12.2022.
Hjalmar Appelgrenin havainnekuva Tiurinlinnan raunioista vuodelta 1891.
**Tiurinlinna** (venäjäksi *Tiverski*) on muinaislinna Vuoksen rannalla Karjalankannaksella, nykyisellä Venäjällä. Linna rakennettiin Vuoksen kapeimmassa kohdassa sijainneelle saarelle Räisälän kylän etelä-kaakkoispuolelle. Tiurinlinna on ollut asuttu ja paikalta on löydetty 19 kiviperusteisen asumuksen jäänteet, joiden koko vaihteli 4×5 metrin ja 8×7 metrin välillä. Linnalta on lisäksi löydetty yli 300 neliömetrin kokoisen rakennuksen kiviset perustukset jonka keskellä on ollut tulisija.

Paikka on ollut linnoitettuna jo pakanuuden aikana ennen kristinuskon saapumista alueelle. Hjalmar Appelgren arvioi linnan olleen löytöjen perusteella käytössä ainakin 1100-luvulla. Varsinaista linnaa on rakennettu Käkisalmen linnan kanssa yhtaikaa 1100- tai 1200-luvulla. Toisten tietojen mukaan linna on rakennettu vasta 1300-luvulla.

Alueella oli asutusta aiemminkin – keramiikkalöydöt viittaavat varhaismetallikauteen ajanlaskun alun tienoille. Vakiintunutta asutusta paikalla oli viimeistään ristiretkiajalla, vaikka aikaa leimasivat myös hämäläisten ja karjalaisten kahakat sekä ruotsalaisten voimakas muutto Karjalankannakselle, mikä ärsytti Novgorodia. Alueella tehty hopea-aarrelöytö ajoittuu juuri tähän aikaan, vaikka osa aarteen rahoista onkin jo viikinkiajalta 900-luvulta.

Kronikoiden mukaan Novgorod antoi vuonna 1404 Smolenskin ruhtinaalle Ju­rille 13 sivukaupunkia (prigorod), joista yhden on arvioitu olleen Tiurin linnoitettu kaupunki, *Tiverski*. Ruotsalaiset hävittivät linnan vuonna 1411. Tämä johti Novgorodin ruhtinaan Luvgeni Olgerdovitšin johtamaan kostoretkeen Viipurin seudulle, jossa novgorodilaiset lopulta polttivat Viipurin esikaupungin 26. maaliskuuta 1411. Tässä yhteydessä paloi myös puusta tehty Viipurin vanha tuomiokirkko, joka päätettiin rakentaa uudestaan kivestä 1413.

Tiurinlinnan aarre Kansallismuseossa.
Linnasaari vallien sisäpuolelta oli 225 metriä pitkä, 44–60 metriä leveä ja 7 metriä korkea. Vuoksen vedenpinnan laskun jälkeen kosken itäinen haara on kuivunut kokonaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hjalmar Appelgren: *Suomen muinaislinnat*, s. luettelon sivu 101–102. Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1891.
2. 1 2  Räisälä *Luovutetun Etelä-Karjalan pitäjät*. Viitattu 12.12.2013.
3. ↑  Pirjo Uino: *Ancient Karelia*, s. 73–75. Suomen muinaismuistoyhdistyksen aikakausikirja 104, 1997.
4. ↑  Räisälän aarteet - Kalevala korut Räisälä.fi.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 12.12.2013.
5. ↑  Tiurinlinna YLE. Viitattu 12.12.2013. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tiurinlinna** Wikimedia Commonsissa

* Ilmari Wirkkala : Tiurin linna ja tiurilaiset. Muinaissuomalaisten linnoitustaito, Hakkapeliitta, 22.12.1928, nro 51-52, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Glycerius soliduksessa
**Glycerius** (noin 420 – noin 480) oli Länsi-Rooman keisari vuonna 473–474. 

Vuonna 472 Länsi-Roomaa todellisuudessa hallinnut Ricimer syrjäytti keisari Anthemiuksen ja julisti erään Olybriuksen keisariksi. Ricimer ja Olybrius kuitenkin kuolivat pian tämän jälkeen. Ricimerin veljenpoika, josta oli tullut uusi *magister militum*, päätti tehdä Glyceriuksesta keisarin. Glycerius oli tuolloin *comes domesticorum*, palatsikaartin komentaja Ravennassa. Glycerius julistettiin keisariksi maaliskuun alussa vuonna 473. 

Kun Itä-Rooman keisari Leo I sai kuulla Glyceriuksesta, lähetti hän erään Julius Nepoksen kukistamaan häntä. Kun Nepos pääsi perille seuraavana vuonna, Glycerius antautui ilman taistelua. Nepos teki Glyceriuksesta Salonan piispan ja julistautui itse keisariksi.

Kirjallisuutta
--------------

* Alf Henrikson: *Antiikin tarinoita 1–2*. WSOY, 1993. ISBN 951-0-18515-9.
* Arto Kivimäki ja Pekka Tuomisto: *Rooman keisarit*. Karisto, 2000. ISBN 951-23-4094-1.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Olybrius** | **Rooman keisari** | Seuraaja:**Julius Nepos** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Tiukuterttu** (*Elmera racemosa*) on rikkokasveihin (Saxifragaceae) kuuluva ruohovartinen kasvilaji.

Tuntomerkit
-----------

Tiukuterttu on ruoho, jolla on hoikka ja suomuinen tyvimukula. Kukintovarret ovat pystyjä, lehdellisiä, 10–35 cm korkeita ja varrellisten rauhasten peittämiä. Lehdet sijaitsevat tyviruusukkeena ja varressa. Varren lehtiä on kaksi tai kolme ja ne pienenevät varren latvaa kohti mentäessä. Lehdet ovat korvakkeellisia, ja ruoti on joko harvaan tai tiuhasti varrellisten rauhasten peitossa. Lapa on pyöreähkö tai leveän munuaismainen, 5–9-liuskainen, herttatyvinen, nyhälaitainen, tylppäkärkinen, kourasuoninen, ja sen molemmat pinnat ovat rauhaskarvaisia.

Kukinnot ovat tähkämäisiä terttuja, joissa on 10–28 tukilehdellistä kukkaa. Kukan pohjusmalja eli hypantio kiinnittyy sikiäimen tyveen ja on jopa neljän millimetrin mittainen, väriltään vihreä, valkoinen tai kermanvärinen. Verholehtiä on viisi, ja ne ovat vihertävän keltaisia. Terälehtiä on samoin viisi, ja ne ovat valkoisia tai kermanvärisiä. Mesiäissolukko ei ole näkyvissä. Heteitä on myös viisi, ja niiden palhot ovat naskalin muotoisia. Sikiäin on neljännekseltään kehänalainen, yksilokeroinen ja laitaistukallinen. Vartaloita on kaksi, samoin luotteja. Hedelmä on kaksinokkainen kota, joka sisältää tummanruskeita, soikeahkoja ja pieninystyisiä siemeniä.

Levinneisyys
------------

Tiukuterttu on kotoisin Pohjois-Amerikan luoteisosista.

Luokittelu
----------

Tiukuterttu on *Elmera*-suvun ainoa laji.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Flora on North America: *Elmera* (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Tiukuterttu (*Elmera racemosa*)
* ITIS: *Elmera racemosa* (englanniksi)
* United States Department of Agriculture (USDA): *Elmera racemosa* (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Elmera racemosa | 
* Wikidata: Q292797
* CoL: 39BZS
* EoL: 583320
* FNA: 220004671
* GBIF: 3032570
* iNaturalist: 128867
* IPNI: 90073-2
* IRMNG: 10972204
* ITIS: 24328
* NatureServe: 2.148435
* NCBI: 29764
* Open Tree of Life: 756724
* Plant List: kew-2787719
* PLANTS: ELRA3
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:90073-2
* Tropicos: 29100324
* VASCAN: 9232
* WFO: wfo-0000666479

 |
|  |
| Heuchera racemosa | 
* Wikidata: Q39922304
* CoL: 3LFRS
* GBIF: 3754752
* IPNI: 791394-1
* IRMNG: 10511144
* ITIS: 514713
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:791394-1
* Tropicos: 50097134
* WFO: wfo-0000721742

 |

 |
**Strömforsin työväentalo** on työväentalo Loviisassa Ruotsinpyhtäällä.

Historiaa
---------

Strömforsin Tehtaan Työväenyhdistys perustettiin Ruotsinpyhtään ruukkiyhdyskunnassa vuosien 1905–1906 vaihteessa, Suomen kansallisen suurlakon jälkeen. Yhdistyksessä oli noin sata jäsentä. Kokouksia pidettiin jäsenten kodeissa, sahalla ja tehtaan puusepänverstaalla. Strömforsin tehdasyhtiö luovutti 1.11.1906 yhdistykselle 25 vuodeksi 18 aarin rakennustontin, jonka vuosivuokra oli 25 markkaa. Vuokralla ollut tontti lunastettiin myöhemmin yhdistyksen omaksi. Vuosi 1918 oli Ruotsinpyhtäälle raskas. Asukkaista 94 menetti henkensä, ja heistä 42 oli työväenyhdistyksen jäseniä. Niinpä toiminta keskeytyi pariksi vuodeksi.

Rakennus
--------

Rakennuksen perustustyöt ja rakentaminen tehtiin pääosin talkootöinä. Rakennus oli aluksi kooltaan 6x9 metriä. Vuodelta 1910 on peräisin kuva jo laajennetusta uudesta hirsirakenteisesta työväentalosta. Vuoden 1918 kansalaissodan jälkeen rakennukseen tehtiin korjauksia ja uusittiin irtaimisto suojeluskuntamiehityksen jälkien vuoksi. Suuri remontti tehtiin vuonna 1955, jolloin talon isot remontointityöt tehtiin tuhansin talkootunnein. Lahjoitusten tuella taloon saatiin 251 tuolia. Vuosina 1981–1995 talon remontointiin saatiin valtiolta avustusta 200 000 markkaa.*lähde?*

Toiminta
--------

Vuoden 1907 tilaston mukaan yhdistykseen kuului 152 jäsentä. Yhdistyksellä oli oma kirjasto, jossa niteitä oli 52. Yhdistyksessä toimivat naisjaosto ja ammattiosasto. Työväentalossa pidettiin iltamia, yhdistyksen kokouksia ja yksityisjuhlia. Talossa toimi naisosasto, jonka toiminta välillä hiljeni. Uudelleen perustettiin vuonna 1949 naisjaosto, joka edelleen huolehtii ruokailuista ja pitopalveluista arpajaisineen.*lähde?*

1930-luvun alkupuolella rakennettiin Ahvenkosken voimalaitos, ja sitä myötä rakennuksen ja yhdistyksen toiminta vilkastuivat. Vähintään kerran viikossa pidettiin juhla tai iltamat. Talvisodan aikaan 1939–1940 taloon majoitettiin sotaväkeä. 1940-luvun lopulla taloon asetettiin elokuvateatteri, jota yhdistys pyöritti 15 vuoden ajan. Rakennuksen tiloja käyttävät urheiluseura Ruotsinpyhtään Riento, Ruotsinpyhtään Työväen Mieslaulajat ry ja Kemianliiton ammattiosasto sekä erilaiset kerhot. Työväentalo on Ruotsinpyhtään kylän suosittu juhla- ja huvipaikka.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Hurri, Olavi & Marttala-Hurri, Vuokko: *Työn ja aatteen talot. Työväentalojen historiaa Uudellamaalla*, s. 143–144. Helsinki: Uudenmaan Sosialidemokraattinen Piiri ry, 1997. ISBN 952-90-8468-4.
**Svend Kenneth Hansen** (s. 29. syyskuuta 1960 Götene, Ruotsi) on ruotsalainen uransa jo päättänyt autourheilija, joka kilpaili urallaan rallicrossissa. Hän on historian menestynein kuljettaja rallicrossin EM-sarjassa 14 mestaruudellaan.

Hansen debytoi rallicrossin EM-sarjassa vuonna 1987 ja voitti ensimmäisen mestaruutensa jo vuonna 1989. Viimeisen mestaruutensa Hansen saavutti vuonna 2008, eli hänen ensimmäisen ja viimeisen mestaruutensa välillä oli 19 vuotta. Hansen osallistui urallaan 249 EM-osakilpailuun, joista hän voitti 73. Hansen lopetti uransa 25 EM-sarjakauden jälkeen vuonna 2011. Mestaruuksien lisäksi Hansen saavutti myös kuusi EM-hopeaa ja kymmenen Ruotsin mestaruutta.

Hansen kilpaili EM-sarjassa omassa Hansen Motorsport -tallissaan. Hän toimii nykyisin tallin tallipäällikkönä. Hansenin pojat Timmy ja Kevin kilpailevat Hansen Motorsportissa.

Lähteet
-------

1. 1 2


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ruotsi

 |

 |
Amer Gojak syyskuussa 2014.
**Amer Gojak** (s. 13. helmikuuta 1997 Sarajevo) on bosniahertsegovinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 184-senttimetrinen. Hän on pelannut Bosnia ja Hertsegovinan maajoukkueessa ja edustaa seuratasolla italialaisseura Torinoa lainalla kroatialaisesta Dinamo Zagrebista.

Gojak siirtyi kotimaansa Olimpicista kroatialaisseura Dinamo Zagrebiin helmikuussa 2015. Lokakuussa 2020 hän siirtyi kauden loppuun kestävällä lainasopimuksella italialaisseura Torinoon. Hän on kaudella 2020–2021 pelannut Serie A:ssa 15 ottelua, joista kuusi ottelua avauskokoonpanossa, ja tehnyt maalin voitokkaassa vierasottelussa Parmaa vastaan.

Gojak on pelannut Bosnia ja Hertsegovinan eri nuorisomaajoukkueissa useita kymmeniä maaotteluita. Bosnia ja Hertsegovinan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran marraskuussa 2018 Kansojen liigan ottelussa Itävaltaa vastaan. Vuoden 2020 loppuun mennessä hän on pelannut 18 A-maaottelua, joissa hän on tehnyt neljä maalia: kaksi syyskuussa 2019 EM-karsinnassa Liechtensteinia vastaan, yhden kolme päivää myöhemmin Armeniaa vastaan ja yhden lokakuussa 2019 EM-karsinnassa Kreikkaa vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Amer Gojak Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
Uudempi Strömman kanava
**Strömman kanava** (ruots. *Strömma kanal*) sijaitsee Varsinais-Suomessa Kemiönsaaren kunnan ja Salon kaupungin rajalla (ennen Kemiön ja Perniön kuntien rajalla). Vuonna 2009 Museovirasto määritteli Strömman kanavan yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Strömman kanava on Suomen ainoa paikka, jossa voi havaita ilman apuvälineitä selvästi vuorovesi-ilmiön.

Historia
--------

Vanha Strömman kanava, luotsitupa ja kääntösilta.
Strömman kanava rakennusaikana.
Kanava rakennettiin alun perin helpottamaan Kiskonjoen kaivoksesta saadun rautamalmin kuljetusta Teijon ruukille. Paikalla on kaksikin kanavaa: vanha Strömman kanava, jonka rakennutti Teijon ruukin omistaja Viktor Zebor Bremer vuosina 1844–1845, ja siitä noin puoli kilometriä länteen sijaitseva uusi kanava, joka rakennettiin vuosina 1967–1968. 

Vanhan kanavan leveys oli aluksi 9,65 metriä ja syvyys 3 metriä, mutta vuosina 1896–1898 tehtyjen laajennustöiden jälkeen kanava leveni 16,7 metriin ja uusi syvyys oli 4 metriä. Uuden Strömman kanavan leveys on 28 metriä ja syvyys 5,5 metriä. Vanhan Strömman kanavan ylitti Teijon ruukin rakentama Suomen ensimmäinen rullasilta, jonka pituus oli 22,57 metriä. Vuonna 1897 tämä silta korvattiin teräksisellä kääntösillalla, jossa on puukansi. Silta oli Tiehallinnon museosilta. Uuden Strömman kanavan ylittää taas vuonna 1968 valmistunut teräksinen läppäsilta.

Vuorovesi
---------

Vuorovesi-ilmiö näkyy muualla Itämeren alueella heikosti, mutta Strömman kanavassa kapeat salmet voimistavat vuorovesi-ilmiötä ja Strömmassa veden virtaus muuttaa suuntaa kuuden tunnin välein. Ilmiötä on selostettu muun muassa teoksessa *Itämeri ja ihminen*, jonka tekijät ovat Kai Myrberg ja Matti Leppäranta.

Lähteet
-------

* Suomen kanavat: Strömman kanava
* Strömman nostosilta

### Viitteet

1. ↑  Strömman kanava *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*. Museovirasto.
2. ↑  Strömman kanava  26.5.2020. Yle. Viitattu 27.3.2022.
3. ↑  Vuosiraportti – Sillat 1.1.2008 Tiehallinto.  Arkistoitu 10.11.2013. Viitattu 6.10.2009.
4. ↑  Miksi vuorovesi virtaa Strömman kanavassa voimakkaasti? *Kysy kirjastonhoitajalta*.  22.1.2021. Viitattu 27.3.2022.

Kirjallisuutta
--------------

* Myrberg, Kai & Leppäranta, Matti: *Itämeri ja ihminen*. Helsinki: Tammi, 2019. ISBN 9789513197926.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Strömman kanava** Wikimedia Commonsissa
**Ottaaks’ päähän?** (*What’s Up, Doc?*) on Peter Bogdanovichin ohjaama yhdysvaltalainen screwballkomedia, jonka pääosissa näyttelevät Barbra Streisand, Ryan O’Neal, Madeline Kahn ja Kenneth Mars. Bogdanovich on myös käsikirjoittanut elokuvan yhdessä Buck Henryn, David Newmanin ja Robert Bentonin kanssa ja toiminut sen tuottajana.

Elokuva pyrkii olemaan kunnianosoitus 1930-luvun screwballkomedioille kuten *Hätä ei lue lakia*. Elokuvan nimi viittaa Väiski Vemmelsääri -animaatioihin.

Juoni
-----

Neljä samanlaista mutta aivan erisisältöistä laukkua päätyy samaan hotelliin San Franciscossa ja joutuu jokainen väärälle omistajalle, mistä seuraa monenlaisia sekaannuksia.

Vastaanotto
-----------

Tuotantokustannuksiltaan vain neljä miljoonaa dollaria maksanut elokuva nousi Yhdysvalloissa vuoden 1972 kolmanneksi katsotuimmaksi ja sai 66 miljoonan dollarin lipputulot. Sen VHS-vuokravideojulkaisu vuonna 1982 tuotti 28,5 miljoonaa dollaria. 

Euroopassa *Ottaaks’ päähän?* sai muun muassa Espanjassa ja Saksassa kolme miljoonaa katsojaa. Suomessakin se oli vuoden 1972 yhdeksänneksi katsotuin elokuva 170 819 katsojallaan.

American Film Institute valitsi satavuotisjuhliensa yhteydessä elokuvan sekä sadan hauskimman komedian että sadan romanttisimman elokuvan listalleen. *The New York Timesin* kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2017 myös BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi sen kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.

Lähteet
-------

1. ↑  Ryan O'Nealin suurimmat hitit Suomessa, *Elokuvauutiset* 8.8.2015. Viitattu 23.8.2017.
2. ↑  100 Years, 100 Laughs *American Film Institute – AFI*. Viitattu 24.8.2022. (englanniksi)
3. ↑  100 Years, 100 Passions, American Film Institute 2002. Viitattu 23.8.2017. (englanniksi)
4. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made. (Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004.) *The New York Times*.  Arkistoitu 11.7.2016. Viitattu 23.8.2017. (englanniksi)
5. ↑  Blauvelt, Christian: The 100 greatest comedies of all time  22.8.2017. BBC. Viitattu 22.8.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Ottaaks’ päähän?* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Ottaaks’ päähän?* Elonetissä.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:What's Up, Doc? (1972 film)
Jim Stolze vuonna 2006.
**Jim Stolze** (s. 30. marraskuuta 1973) on Internet-strategian asiantuntija. Hän on perustanut useita alan yrityksiä, työskennellyt Hollannin suurimmilla verkkosivustoilla ja kirjoittanut aiheesta kolme kirjaa. TED.com valitsi Jim Stolzen yhdeksi kahdestatoista lähettiläästään ympäri maailmaa. Lisäksi hän on suosittu puhuja kansainvälisissä konferensseissa ja yritystilaisuuksissa.

Opiskelu
--------

Stolze valmistui Amsterdamin VU-yliopistosta ja suoritti MBA:nsa Lemniscaat Business Schoolissa. Hänen pro gradu -työnsä internet-käytöstä ja onnellisuudesta toimi alkusysäyksenä tutkimushankkeelle Virtual Happiness Project. Usea tutkimus osoittaa että ihmiset joilla on mahdollisuus käyttää Internetiä ovat merkittävästi onnellisempia.

Kansainvälistä huomiota Stolze saavutti ihmiskokeella, jossa hän eli kuukauden ajan ilman verkkoyhteyksiä. Tämän jälkeen hän liittyi Lifehackers-liikkeeseen ja kirjoitti sähköpostikäyttäjän selviytymisoppaan How to Survive Your Inbox (suom. *Näin selviydyt Saapuneet-kansiostasi*). Ennen esikoisteostaan Stolze oli myös yksi DutchCowboys-blogin pääkirjoittajista.

Hänen tuorein kirjansa on nimeltään "Uitverkocht!" eli "Loppuunmyyty", jossa hän kuvailee huomiotalouden toimintaa. Kirja oli Hollannissa ehdolla vuoden bisneskirjaksi.

TEDx
----

Jim Stolze on TEDx-yhteisön johtohahmo. Yhdessä tiiminsä kanssa hän on järjestänyt kolme TEDxAmsterdam-tapahtumaa, joissa ovat vierailleet puhujina muun muassa teknologiavisionääri Kevin Kelly, tanskalainen arkkitehti Bjarke Ingels, entinen astronautti Wubbo Ockels ja professori Barry Schwartz. Vuonna 2012 Jim Stolze muutti viideksi kuukaudeksi Dohaan (Qatar) perustamaan TEDin ja Dohan elokuvainstituutin uutta organisaatiota tukemaan TEDin tehtävää "levittämisen arvoisten ideoiden" jakamisesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Wikinomics (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Management book of the year - 2011
3. ↑  TEDx Ambassadors]
4. ↑  Wired (Arkistoitu – Internet Archive)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Alankomaat

 |

 |
**Rein Lang** (s. 4. heinäkuuta 1957 Tartto) on virolainen poliitikko. Lang on toiminut Viron ulkoministerinä vuonna 2005, oikeusministerinä 2005–2011 ja kulttuuriministerinä vuosina 2011–2013. Hän edustaa liberaalia Reformipuoluetta.

Tausta
------

Langin isä työskenteli Neuvostoliiton suurlähetystössä Helsingissä, missä myös Langin perhe asui. Lang puhuu itse sujuvaa suomea ja on sanonut pitävänsä Suomea toisena kotimaanaan. Kuten vanhempansa, myös Lang on opiskellut lakia Tarton yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1980.

Viron itsenäistyttyä uudelleen Lang perusti yhdessä Eesti Ekspress -lehden perustajana tunnetun liikemiehen Hans H. Luikin kanssa maan ensimmäisen yksityisomistuksessa olevan ja poliittisesti riippumaton radiokanavan Radio Kukun.

Poliittinen ura
---------------

Lang toimi Viron ulkoministerinä lyhyen aikaa helmi–huhtikuun välillä 2005 edeltäjänsä Kristiina Ojulandin jouduttua eromaan, kun useita salaiseksi luokiteltuja asiakirjoja oli kadonnut ulkoministeriöstä. Lang kertoi jatkavansa ulkoministerinä Ojulandin linjalla pitäen huolta Viron suhteista Euroopan unioniin, Natoon, Yhdysvaltoihin ja erityisesti Venäjään.

Lang nimitettiin vuoden 2011 vaalien jälkeen muodostetun Ansipin III hallituksen kulttuuriministeriksi. Hän erosi joulukuussa 2013 Sirp-kulttuurilehden ympärillä syntyneen kuohunnan seurauksena. Kulttuuripiirit syyttivät Langia pyrkimyksistä ottaa Sirp-lehti hallintaansa. Syksyllä 2013 lehdelle oli nimitetty Reformipuoluetta lähellä oleva uusi päätoimittaja Kaur Kender, joka erotti neljä pitkäaikaista toimittajaa ja ilmoitti lehden suunnanmuutoksesta. Kulttuuripiirit protestoivat ja epäilivät välittömästi kulttuuriministeri Langia. Myöhemmin selvisi, että lehden toiminta oli hyväksytetty hänellä. Protestien seurauksena Sirpistä erotetut toimittajat saivat työnsä takaisin ja päätoimittaja Kender sekä ministeri Lang erosivat. Langin tilalle uudeksi kulttuuriministeriksi nimitettiin Urve Tiidus.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kavén, Jenni: Rein Lang – Viron oikeusministeri *tuglas.fi*.  2010. Tuglas-seura.  Arkistoitu 19.4.2014. Viitattu 17.4.2014.
2. ↑  Rein Lang Viron ulkoministeriksi *kaleva.fi*.  21.2.2005. Kaleva. Viitattu 18.4.2014.
3. ↑  Wallius, Anniina: Pienestä kulttuurilehdestä alkanut kuohunta tuplasi Viron naisministerien määrän *yle.fi*.  5.12.2013. Yle Uutiset. Viitattu 18.4.2014.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
Suklaaströsseleitä.
Värillisiä strösseleitä.
**Strösselit** ovat useimmiten jälkiruokiin koristeena tai niiden rakenteen takia lisättäviä värjättyjä puikkomaisia suklaa- tai sokerirakeita.

Strösseleitä lisätään tavallisesti kuorrutettuihin jälkiruokiin tai esimerkiksi jäätelöön, joiden pintaan rakeet tarttuvat helposti. Värillisiä strösseleitä valmistetaan yleensä sokerista, kasviöljystä ja elintarvikeväreistä. Strösseleitä voidaan tehdä myös esimerkiksi suklaasta, kaakaosta ja sokerista. Strösselit valmistetaan hieman pastan tapaan. Strösselimassa laitetaan pusertimeen, jonka jälkeen syntyvästä nauhasta leikataan halutun kokoisia paloja. Lopuksi strösseleihin lisätään vielä kuorrute.

Varhaisimmat maininnat strösseleistä historiallisissa lähteissä ovat vasta 1920-luvulta. Kansas Cityssä toiminut Loose-Wiles Biscuit Company tuotti vuonna 1927 nimellä *chocolate sprinkle cookies* myytyä tuotetta. Tunnetummaksi strösselit teki Yhdysvalloissa kuitenkin venäläissyntyinen siirtolainen Samuel Born, joka oli vuonna 1923 perustanut Just Born Candy Company -nimisen yhtiön New Yorkissa. Yhtiö muutti sittemmin Bethlehemiin Pennsylvaniaan ja alkoi tuottaa vuonna 1932 puikkomaisia makeisia. Tuote tunnettiin aluksi nimellä *chocolate grains* ja myöhemmin nimellä *jimmies*. Alankomaalainen suklaatehtailija Gerard de Vries kehitti puolestaan vuonna 1936 strösseleitä valmistavan koneen, joita kutsuttiin nimellä *hagelslag*.

Katso myös
----------

* Nonparelli

Lähteet
-------

1. 1 2  Darra Goldstein: *The Oxford companion to sugar and sweets*, s. 649. Oxford University Press, 2015. ISBN 978-0-19-931339-6. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Strösseli** Wikimedia Commonsissa
**Andreas Stjernen** (s. 30. heinäkuuta 1988 Levanger) on norjalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä. Hänen isänsä on entinen mäkihyppääjä Hroar Stjernen.

Ensimmäisen kerran Stjernen kilpaili mäkihypyn maailmancupissa kaudella 2008–2009 Lillehammerissa sijoittuen 19:nneksi. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti Oberstdorfin lentomäessä helmikuussa 2013 oltuaan toinen. Ensimmäisen voittonsa hän otti Kulmin lentomäessä tammikuussa 2018. Lisäksi hän on ollut toinen Trondheimissa maaliskuussa 2017, Vikersundin lentomäessä maaliskuussa 2018 ja uransa viimeisessä kilpailussa Trondheimissa maaliskuussa 2019 sekä kolmas Lillehammerin yhden kierroksen normaalimäen kilpailussa joulukuussa 2015, Vikersundin lentomäessä helmikuussa 2016 ja mäkiviikolla Innsbruckissa 2019. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kahdeksas kaudella 2017–2018.

Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli normaalimäessä 13:s. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui suurmäessä neljänneksi ja oli mukana voittamassa Norjalle joukkuemäen hopeaa. Lentomäen MM-kilpailuissa Oberstdorfissa 2018 hän voitti joukkuekultaa ja oli henkilökohtaisessa kilpailussa viides. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli voittamassa Norjalle joukkuekilpailun kultaa ja oli suurmäen henkilökohtaisen kilpailn kahdeksas sekä normaalimäessä viidestoista. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän voitti pronssia sekajoukkuemäessä, sijoittui normaalimäessä 25:nneksi ja suurmäessä 29:nneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Andreas Stjernen Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Andreas Stjernen**.
* Andreas Stjernenin kotisivut
Andreas Reischek
**Andreas Reischek** (15. syyskuuta 1845 Linz − 3. huhtikuuta 1902 Linz) oli itävaltalainen tutkimusmatkailija, kansatieteilijä ja lintutieteilijä.

Reischek kävi koulua vain muutaman vuoden, toimien sitten muun muassa leipurin oppipoikana. Hän kiinnostui intohimoisesti luonnon tutkimisesta, ja varsinkin eliöiden luokittelusta. Hän joutui mukaan sotatoimiin ja palveli Tirolissa Preussin–Itävallan sodassa 1866. Tämän jälkeen hän työskenteli muun muassa riistanhoitajana ja eräoppaana, sekä taksonomina Wienissä. Vuonna 1875 hän avioitui Adelheid Hawlicekin kanssa.

Studiovalokuva Reischekistä noin vuonna 1880
Vuonna 1877 museon johtaja Ferdinand von Hochstetter nimitti Reischekin kahden vuoden komennukselle Uuteen-Seelantiin avustamaan Julius von Haastia Canterburyn museon näyttelyiden ylöspanossa Christchurchissa. Kahden vuoden museotyön päätyttyä Reischek teki seuraavan kymmenen vuoden aikana useita pitkiä tutkimusretkiä suurimpaan osaa Uutta-Seelantia ja sen eteläisille saarille. Hän keräsi suuren määrän biologisia näytteitä sekä kansatieteellistä aineistoa. Hän ryösti maorien hautoja keräten pääkalloja ja muumioituneita vainajia. Reischek keräsi näytteitä paitsi museoille myös itselleen. Häntä syytettiin, paitsi haudanryöstöistä, myös muun muassa siitä, että hän ampui noin 150 uudenseelanninmesikkoa (*Notiomystis cincta*) Little Barrier Islandilta, vaikka laji oli jo tuolloin hävinnyt muilta elinpaikoiltaan.

Reischek palasi Itävaltaan 1889 mukanaan yli 14 000 näytteen kokoelma. Yksistään lintuja oli kolme tuhatta, joukossa useita nyt hävinneitä lajeja, kuten huia (*Heteralocha acutirostris*). Kokoelma on eräs täydellisimmistä Uuden-Seelannin linnuista kerätyistä. Reischekin ystävät ostivat kokoelman ja lahjoittivat sen Wienin luonnontieteelliselle museolle. 1885 Reischek valittiin Linnean Society of Londonin jäseneksi. 1892 hänet pyydettiin perustamaan Linziin Francis-Caroline museota.

Reischek nimesi linnuista uudenseelanninviherkaijan (*Cyanoramphus novaezelandiae*) alalajin *hochstetteri* entisen johtajansa kunniaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  ITIS (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Jim Thompsonin talo Bangkokissa.
Jim Thompson Silk Companyn kauppa Suvarnabhumin kansainvälisellä alueella.
**James Harrison Wilson "Jim" Thompson** (21. maaliskuuta 1906 Greenville, Delaware – (katosi) 26. maaliskuuta 1967 Malesia) oli yhdysvaltalainen liikemies, joka elvytti Thaimaan häviämässä olleen silkkikäsityöperinteen 1950-luvulla.

Jim Thompson opiskeli arkkitehtuuria Pennsylvanian yliopistossa ja harjoitti arkkitehdin ammattia New Yorkissa vuoteen 1940 saakka.

Toisen maailmansodan aikana Thompson toimi lyhyen aikaa Yhdysvaltain tiedustelupalvelussa (Office of Strategic Services) Kaakkois-Aasiassa. Sodan jälkeen hän jäi asemamaahansa, jossa kiinnostui silkkikankaan kudonnasta ja perinteisistä kuvioista. Thompson vei näytteitä vanhalle tutulleen Vanity Fairin toimittajalle Frank Crowninshieldille, joka tutustutti Thompsonin Voguen päätoimittajaan Edna Woolman Chaseen. Pian thaisilkistä tuli kysyttyä muotimaailmassa.

Thompson keräsi thaimaalaista perinnetaidetta ja oli ihastunut paikalliseen puuarkkitehtuuriin, jota tuolloin vielä pidettiin rahvaanomaisena. Thompson kokosi kotinsa useasta vanhasta keskithaimaalaisesta talosta, joiden osat hän siirsi pääkaupunkiin. Hänen kokoelmansa ovat nähtävillä hänen nimeään kantavassa kotimuseossa *Jim Thompson Housessa* Khlong Saen Saep -kanaalin varrella Bangkokissa.

Jim Thompson katosi tuntemattomissa olosuhteissa pääsiäispäivänä 1967 Cameronin ylängöllä Pahangin osavaltiossa Malesiassa. Thompsonin 1948 perustama *Jim Thompson Thai Silk Company* -yhtiö toimii edelleen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jim Thompson: Life & Legend, haettu 6.7.2009 (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Things Asian: The Curious Case of Jim Thompson, Thai Silk King, haettu 6.7.2009
3. ↑  CPAmedia - Jim Thompson: Thailand's Silk King, haettu 6.7.2009 (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Joe Cummings, Richard Nebesky: *Thailand - Travel Survival Kit*, s. 204. Lonely Planet, 1995. ISBN 0-86442-252-0. englanti
5. ↑  Jim Thompson.com haettu 6.7.2009 (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Jim Thompsonin kotimuseon sivut (Arkistoitu – Internet Archive)(englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Sedimentaatio** eli **sedimentoituminen** on prosessi, jossa kertyy sedimenttiä. Sedimentaatio on siis väliaineessa tapahtuvaa partikkelien vajoamista ja kasautumista. Tavallisesti sedimentaatiolla tarkoitetaan vedessä olevan kiintoaineksen painumista pohjaan. Yksi keskeisimpiä sedimentaatiota ajavia voimia on painovoima, mutta sedimentaatioon vaikuttavat myös väliaineessa (sedimentaatioympäristössä) tapahtuvat virtaukset ja väliaineen vastus.

Sedimentaation nopeus ja kertyvän sedimentin määrä vaihtelevat suuresti eri paikoissa. Sedimentaationopeus ja kertyvän sedimentin määrä riippuvat yleisesti sedimentoituvan aineksen määrästä, partikkelikoosta ja tiheydestä sekä kerrostumisympäristössä olevien virtausten voimakkuudesta. Suuret ja tiheät partikkelit painuvat pohjaan yleensä melko nopeasti ja suoraviivaisesti, kun taas pienet ja kevyet partikkelit vajoavat hitaammin ja voivat kulkeutua virtausten mukana toisaalle. Kertyvän sedimentin määrä voi myös vaihdella kausittaisesti; esimerkiksi viileiden alueiden järvissä sedimentaatio on tyypillisesti vähäistä talviaikaan, kun järvessä on jääpeite, mutta keväällä jääpeitteen sulaessa pois sedimentaatio yleensä runsastuu. Samalla voi vaihtua myös sedimentoituvan aineksen laatu, minkä seurauksena sedimenttiin voi syntyä erilaisia kerroksia. Tällaista kerroksellista sedimenttiä on esimerkiksi lustosavi.

Sedimentaatiosta puhutaan yleensä luonnonympäristöissä tapahtuvassa sedimentaatiossa, mutta sedimentaatiota voi yhtä lailla tapahtua myös rakennetussa ympäristössä tai systeemissä. Esimerkiksi saostusreaktiossa syntyvän sakan laskeutumista astian pohjalle voidaan kutsua myös sedimentaatioksi. Tällaisissa rakennetuissa systeemeissä sedimentaatiota voidaan hyödyntää kiinteän aineen ja nesteen erotusmenetelmänä. Spontaani sedimentaatio on tosin usein hidasta, jolloin sedimentaationopeutta voidaan pyrkiä kiihdyttämään esimerkiksi keskipakoisvoiman avulla. Esimerkiksi koeputkessa olevan saostuman sedimentoitumista koeputken pohjalle voi edistää sentrifugoimalla.
Andreas Sander (Bormio 2019).
**Andreas Sander** (s. 13. kesäkuuta 1989 Schwelm) on saksalainen alppihiihtäjä ja MM-mitalisti. Seuratasolla Sander edustaa SG Ennepetalia. Hän kilpailee syöksylaskussa ja super-G:ssä.

Sander debytoi alppihiihdon maailmancupissa maaliskuussa 2008 Bormion super-G:ssä. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Val Gardenan syöksylaskussa joulukuussa 2010 sijoituttuaan sijalle 28. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Santa Caterinan syöksylaskussa joulukuussa 2015. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Aspenin supersuurpujottelussa maaliskuussa 2023. Puolitoista viikkoa myöhemmin hän sijoittui kolmanneksi Soldeun maailmancupfinaalien syöksylaskussa. Supersuurpujottelucupissa hän oli neljäs.

Sander osallistui vuoden 2011 MM-kilpailuihin Garmisch-Partenkirchenissä. Hän oli tuolloin parhaimmillaan 21. super-G:ssä. Vailin MM-kilpailuissa 2015 hän oli parhaimmillaan syöksylaskussa 17:s. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui supersuurpujottelussa seitsemänneksi ja syöksylaskussa kahdeksanneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli supersuurpujottelussa kahdeksas ja syöksylaskussa kymmenes. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti syöksylaskussa hopeaa ja sijoittui supersuurpujottelussa yhdeksänneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui supersuurpujottelussa kahdeksanneksi ja syöksylaskussa 17:nneksi. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän oli supersuurpujottelussa yhdeksäs.

  

Nuorten MM-kilpailuihin Sander on osallistunut kolme kertaa saavuttaen kultaa super-G:stä vuodelta 2008 Formigalista.

Lähteet
-------

* Andreas Sander Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Strætón keltainen kaupunkibussi.
**Strætó bs.** on islantilainen julkisomisteinen linja-autoyhtiö, joka vastaa Reykjavíkin sekä muiden Höfuðborgarsvæðiðin alueen kuntien kaupunkibussien liikennöinnistä. Yhtiö liikennöi myös muutamia kaukoliikenteen reittejä.

Strætó perustettiin 1. heinäkuuta 2001 Reykjavíkissä liikennöineen Strætisvagnar Reykjavíkurin (SVR) sekä muualla pääkaupunkiseudulla toimineen Almenningsvagnarin (AV) yhdistyessä. SVR perustettiin vuonna 1931, ja kaupungin omistukseen se siirtyi vuonna 1944.

Strætó liikennöi arkipäivisin kuutta runkolinjaa 15 minuutin vuorovälein, ja yhteensä linjoja on pääkaupunkiseudulla 28 kappaletta. Suurimat terminaalit sijaitsevat Reykjavíkin ydinkeskustan itälaidalla Hlemmurissa sekä keskustan Lækjartorgilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Saga Strætó *Straeto.is*.  Arkistoitu 1.2.2016. Viitattu 25.1.2016. (islanniksi)
2. ↑  Tímatöflur strætó *Straeto.is*.  Arkistoitu 23.1.2016. Viitattu 25.1.2016. (islanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Strætó bs.** Wikimedia Commonsissa

* Strætón kotisivut (islanniksi)