recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lassi** (engl. *Calvin*) on kuvitteellinen 6-vuotias poika Bill Wattersonin sarjakuvassa *Lassi ja Leevi*. Hän on sarjan päähenkilö, ja hänet nähdään miltei joka stripissä.

Historia
--------

Lassi esiintyi ensimmäisen kerran Bill Wattersonin julkaisemattomassa sarjakuvassa *In the Dog House*, jonka hän lähetti muiden varhaisten sarjakuviensa tapaan syndikaateille maaliskuussa 1982 pyrkiessään saamaan sarjakuviaan julkaistuksi. Sarjakuvassa seikkaili parikymppinen Sam ja hänen ystävänsä Fester. Samin pikkuveli oli nimeltään Marvin, jolla oli täytetty tiikeri Hobbes, joka näyttäytyi ajoittain elävänä. Syndikaatti torjui sarjakuvan, joten Watterson muokkasi siitä uuden nimeltään *Fernbusterville*. Syndikaatin mielestä yhä liian sekavan sarjakuvan tähdet olivat Marvin ja Hobbes, joten Watterson keskittyi heihin.

Watterson huomasi nopeasti, että Marviniin ja Hobbesiin keskittyminen helpotti kirjoittamista, sillä hahmojen persoonallisuuden ansiosta Watterson saattoi sijoittaa heidät luontevasti mihin tahansa tilanteeseen. Watterson muutti Marvinin nimen Calviniksi vuonna 1983, sillä edellisenä vuonna oli alkanut ilmestyä Tom Armstrongin sarjakuva *Marvin*. Watterson kertoi myöhemmin nimien Calvin ja Hobbes olevan vitsikäs kunnianosoitus Kenyon Collegen valtio-opin yksikölle, missä Watterson aikoinaan opiskeli: Calvin sai nimensä 1500-luvun protestanttisesta teologista Jean Calvinista. Calvinilla oli alun perin silmät peittävä otsatukka, mutta Watterson poisti sen juuri ennen *Lassi ja Leevi* -sarjakuvan julkaisua vuonna 1985.

Lassi esiintyi jo ensimmäisessä *Lassi ja Leevi* -stripissä vuonna 1985. Hän löytää elollisena olentona pitämänsä lelutiikeri Leevin "tiikeriansasta", johon hän on sen houkutellut tonnikalavoileivällä.

Luonne
------

Lassi esitetään yleensä yliaktiivisena ja itsekeskeisenä. Hän kuitenkin tuntee myös myötätuntoa varsinkin eläimiä kohtaan.

Lassilla on vilkas mielikuvitus. Hänellä on vaikeuksia mm. koulunkäynnissä ja nukkumaanmenossa, ja jopa lapsenvahdilleen hän tuottaa harmaita hiuksia. Koulussa Lassi käyttäytyy vilkkaasti ja toisinaan pahennusta herättävästi. Lassin paras ystävä on hänen lelutiikerinsä Leevi, jonka hän kuvittelee eläväksi. Muiden lasten kanssa Lassi on yleensä vain vähän tekemisissä, lukuun ottamatta naapurissa asuvaa Susannaa, jota hän säännöllisesti kiusaa. Susanna on myös Lassin luokkatoveri. Kolmas sarjassa säännöllisesti esiintyvä lapsi on koulukiusaaja Nipa, jonka edessä Lassi on yleensä voimaton.

Lassi on leikkinyt olevansa mm. "Ällistysmies", "avaruusmies Spiff" tai dinosaurus, ja hän on myös kuvitellut aikamatkailevansa ja monistavansa itseään.

Kirjallisuutta
--------------

* Coleman, Alisa White: `Calvin and Hobbes': A Critique of Society's Values.  *Journal of Mass Media Ethics*, 2000, 15. vsk, nro 1, s. 17-(12).  (englanniksi)

Lähteet
-------

* Martell, Nevin: *Looking for Calvin and Hobbes : The Unconventional Story of Bill Watterson and His Revolutionary Comic Strip*. London: Continuum International Publishing, 2010. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Martell 2010, s. 49–53.
2. ↑  Martell 2010, s. 53–54.
Bridlingtonin satama.
**Bridlington** on noin 35 300 asukkaan kaupunki ja kunta *(civil parish)* East Riding of Yorkshiren muodollisessa kreivikunnassa ja yhtenäishallintopiirissä Koillis-Englannissa. Se sijaitsee Pohjanmeren rannalla, noin 40 kilometriä Kingston upon Hullista pohjoiseen.

Bridlingtonissa on luonnonsatama Gypsey Race -nimisen pienen joen suulla. Sitä käyttävät sekä kalastus- että huvialukset. Sataman ympärille muodostui aluksi vähäinen kalastajakylä, mutta kun seudulta löydettiin mineraalivesilähde, Bridlingtonista tuli 1800-luvulla suosittu rantalomakohde. Nykyisin siellä käy vuosittain kymmeniätuhansia matkailijoita.

Lähteet
-------

1. ↑  Brinkhoff, Thomas: Bridlington (East Riding of Yorkshire, Yorkshire and the Humber, United Kingdom) – Population Statistics, Charts, Map and Location *City Population*. Viitattu 6.12.2019. (englanniksi)
2. ↑  image for Harbour/Port item typeBridlington Harbour *Visit Hull and Eat Yorkshire*.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 2.11.2014.
3. ↑  Bridlington Harbour Bridlington Harbour Commissioners. Viitattu 2.11.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bridlington** Wikimedia Commonsissa
Levada ja sen vierellä kulkeva huolto- ja kävelypolku
**Levadat** ovat Madeiran saarella sijaitsevia vesikanavia, jotka kuljettavat vettä saaren sateisilta vuoristoseuduilta alas etelä- ja kaakkoisosan kuivemmille alueille, jotka soveltuvat paremmin maanviljelyyn ja asutukseen. Ensimmäiset levadat rakennettiin 1400-luvulla puusta ja myöhemmin maaseoksesta tai kallioon hakkaamalla. Nykyään levadat tehdään betonista. 1600-luvulla rakennettiin yhä pidempiä ja leveämpiä vesikanavia vesimyllyjen ja sokeriruo'on viljelyn vuoksi. Työn tekivät yleensä vaarallisissa oloissa työskennelleet maurilaiset tai Afrikasta tuodut orjat. Vuonna 1940 vedenkäytön toimikunta aloitti levadojen modernisoinnin, jonka seurauksena vuoteen 1969 mennessä rakennettiin kolme uutta sähkölaitosta sekä viisi uutta levadaa.

Madeiralla kulkee nykyisin yhteensä 2 150 kilometriä levadoja, jotka kuljettavat vettä saaren eteläosaan tuottaen samalla vesivoimaa. Levadojen vieressä olevat polut, jotka tarkoitettiin alun perin helpottamaan kanavien rakentamista ja korjausta, ovat nykyään turistien suosimia vaellusreittejä. Saaren matkailutoimiston verkkosivulla esitellään kaksikymmentä levadoita seurailevaa vaellusreittiä. Levadoita on yhteensä yli kaksisataa.

Vesiputous Rabacalissa
Levadat kulkevat paikoin tunneleissa ja vesiputousten takana. Vaeltajien suosimiin kävelyreitteihin kuuluvat Rabaçalin laakson kolmen levadan reitti, jossa näkee paljon vesiputouksia, ja Levada dos Tornos, jonka alkupisteeseen pääsee kätevästi bussilla Funchalista.

Lähteet
-------

1. ↑  Kemppainen, Arja: *Madeira*, s. 133-150. Suomalainen Matkaopas, 2009. ISBN 978-952-9715-43-5.
2. ↑  Svensson, Bertil: *Matkailijan Madeira*, s. 120-129. Kustannusosakeyhtiö Otava, 2005. ISBN 951119979X.
3. ↑  Walks (Arkistoitu – Internet Archive) Madeira Islands Tourism Official Website
4. ↑  What are Levadas (Arkistoitu – Internet Archive) Madeira Islands Tourism Official Website
5. ↑  Madeira Walks (Arkistoitu – Internet Archive) Madeira Seekers
6. ↑  Levada dos Tornos Walk Above Funchal (Arkistoitu – Internet Archive) Love Madeira

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Levada (Madeira)** Wikimedia Commonsissa
**Lev Nikolajevitš Koroljov** (myös Korolev, ven. Лев Никола́евич Королёв; 6. syyskuuta 1926 – 5. tammikuuta 2016) oli venäläinen / neuvostoliittolainen matemaatikko, tiedemies, akateemikko sekä Venäjän tiedeakatemian jäsen.

Elämänura
---------

Korolev syntyi 6. syyskuuta 1926 Podolskin kaupungissa Moskovan lähistöllä. Vuonna 1943 hän meni opiskelemaan Moskovan valtionyliopiston mekaniikan ja matematiikan tiedekuntaan. Vuosina 1944–1945 Korolev oli armeijan palveluksessa ja osallistui Länsi-Ukrainan, Romanian, Unkarin, Itävallan ja Tšekkoslovakian vapauttamiseen. Vuonna 1947 hän palasi yliopistoon jatkamaan opiskeluitaan. Yliopistosta hän valmistui erinomaisin tuloksin vuonna 1952. 

Vuosina 1953–1975 Korolev työskenteli tarkan mekaniikan ja tietotekniikan instituutissa akateemikko Sergei Aleksejevits Lebedevin johdolla. Hän oli mukana kehittämässä ensimmäisiä Neuvostoliiton BESM-luokan tietokoneita. Vuonna 1967 Korolevin johdolla kehitettiin käyttöjärjestelmä "Manager-68" ja tietokone BESM-6, joka oli ensimmäinen Neuvostoliiton moniohjelmoitava käyttöjärjestelmän supertietokone. Lisäksi järjestelmä tuki dynaamisen muistin jakoa rinnakkaistoimintaan ja lähtölaitteisiin. Nämä tutkimukset vaikuttivat suuresti edelleen järjestelmän ohjelmoinnin kehittämiseen Neuvostoliitossa. Tämä tutkimus auttoi Neuvostoliiton Sojuz-Apollo avaruuslentojen suorittamista.

Lähteet
-------

* Королев Лев Николаевич

Aiheesta muualla
----------------

* Biography of L. N. Korolev  at Virtual Museum Computer.
* Lev Korolyov — scientific works on the website Math-Net.Ru

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Brie de Meaux
**Brie de Meaux** on perinteinen juusto, jossa on vahva tuoksu ja maku. Nimensä Brie se on saanut Pariisin itäpuolella sijaitsevan pikkukaupungin mukaan, mutta nykyisin sitä valmistetaan paljon enemmän muualla esimerkiksi Seine-et-Marnen alueella.

Juusto valmistetaan pastöroimattomasta lehmänmaidosta, jota kuluu noin 25 litraa yhteen juustokiekkoon. Maitoa ei keitetä vaan sitä lämmitetään vain hieman siksi, etteivät maidossa olevat bakteerit kuolisi. Suolauksen jälkeen siihen lisätään penicillium candidum -hometta ja se laitetaan kosteille olkimatoille kellariin kypsymään. Kypsytyksen aikana, joka kestää noin 6–8 viikkoa, sen pinnalle tulee samettinen nukka homeesta.

Juuston nimi on ollut EU:ssa suojattu vuodesta 1980 lähtien.

Lähteet
-------

1. 1 2  Piskonen, Sami: Brie de Meaux, maailmankuulu ranskatar *Viini -lehti*.  20.2.2017. Viitattu 17.9.2018.
2. ↑  Manual - Cheese mold cultures *Brouwland*.  Arkistoitu 17.9.2018. Viitattu 17.9.2018.
3. ↑  Denomination Information - Brie de Meaux *European Commission*. Viitattu 17.9.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Brie de Meaux** Wikimedia Commonsissa
**Ndebele-kuningaskunta** oli kuningas Mzilikazin Limpopojoen pohjoispuolelle nykyisen Zimbabwen alueelle vuonna 1837 perustama kuningaskunta. Ndebelet onnistuivat helposti alistamaan alueella aikaisemmin asuneen šona-heimon. 1880-luvulla ndebelet eivät kuitenkaan onnistuneet puolustamaan kuningaskuntaansa etelästä hyökänneitä brittejä vastaan, vaan Mzilikazin pojan Lobengulan oli pakko myöntää Cecil Rhodesille kaivosoikeudet valtakuntansa alueella tuhatta kivääriä ja sadan punnan kuukausittaista vuokraa vastaan.

1890-luvulla Rhodes ajautui vaikeuksiin alueidensa afrikkalaisten kanssa ja vaikka Lobengula pyrkikin säilyttämään rauhan, monet hänen heimonsa jäsenet halusivat ajaa maahantunkeutujat pois. Aluetta hallinnoinut Rhodesin edustaja Leander Jameson käytti tilannetta tekosyynä aloittaakseen vuonna 1893 sodan Lobengulaa vastaan. Jamesonilla oli käytössään viisi maxim-konekivääriä ja hän tunkeutui helposti Lobengulan pääkaupunkiin Bulawayoon. Lobengula joutui pakenemaan ja Ndebele-kuningaskunta tuhoutui.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mapungubwe and Great Zimbabwe: 11th - 15th c. AD HistoryWorld. Viitattu 23.8. 2007. (englanniksi)
**Lev(ko) Revutskyi**, ukr. Лев Ревуцький, (20. helmikuuta 1889 Iržavets, Prylukyn piiri, Pultavan kuvernementti – 30. maaliskuuta 1977 Kiova Ukrainan SNT) oli ukrainalainen säveltäjä, opettaja ja musiikkialan toimija. Hänen veljensä oli Dmytro Revutskyi. Hän oli vuodesta 1957 AN URSR :n (nyk. ANU) täysjäsen.

Revutskyi opiskeli vuodesta 1907 Kiovan yliopistossa ja aloitti oikeustieteen opinnot 1908. Hän opiskeli myös musiikkia Mykola Lysenkon, Hryhori Ljubomyrskyin, Hryhori Hodorovskyin ja Reinhold Glièren oppilaana ja valmistui 1916 Kiovan konservatoriosta. Tältä ajalta on peräisin muun muassa *sinfonia no. 1*. Hänen säveltäjänuransa oli parhaimmillaan sen jälkeen kun hän oli muutaman vuoden opettanut musiikkia Prylukyssä ja hänet oli nimitetty 1924 Kiovan Lysenkon musiikki- ja teatteri-instituuttiin.

Kun musiikinopetus järjestettiin uudestaan ja Lysenkon musiikki- ja teatteri-instituutti 1934 lakkautettiin, Revutskyi aloitti opettajana Kiovan konservatoriossa. Samana vuonna viranomaiset arvostelivat ankarasti hänen pianokonserttoaan, jolloin hän keskittyi opettamiseen ja ainoastaan muokkasi aiempia teoksiaan ja teki satunaisia kappaleita valtion käyttöön. Hänet nimitettiin konservatorioon professoriksi, ja hän oli 1944–1948 Ukrainan säveltäjien liiton puheenjohtaja. Hän johti 1950-luvulla Mykola Lysenkon tuotannon toimittamista ja oli toimittajana *Ukrajinska radanska entsyklopedijassa* (Neuvosto-Ukrainan ensyklopedia) 1958–1968.

Monista Revutskyin oppilaista tuli merkittäviä Ukrainan musiikin alalla, joukossa Mykola Dremljuha, Vadym Homoljaka, Herman Žukovskyi, Heorhi Maiboroda, Platon Maiboroda, Vitali Kyreiko, Anatoli Kolomyjets, Oleksandr Znosko-Borovskyi, Vsevolod Roždestvenskyi ja Leonid Hrabovskyi, mikä kertoo hänen merkittävästä osuudestaan ukrainalaisen musiikin kehittämisessä.

Revutskyin sävellykset olivat omintakeisia, ja neuvostoaikanakin niissä jatkui ukrainalainen kansallisen koulukunnan suuntaus. Omien sävellysten ohella hän sovitti kansanlauluja laululle ja pianolle ja teki kaksi versiota Mykola Lysenkon oopperasta *Taras Bulba* (1937 ja 1955).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Antin Rudnytsky: Revutsky, Lev *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1993.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lev Revutskyi** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* Internet Encyclopedia of Ukraine
* SNAC

 |

 |
**Nazarovo** (ven. Наза́рово) on kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Obin sivujoen Tšulymin rannalla 239 kilometriä Krasnojarskista länteen. Kaupunki on Nazarovon piirin hallinnollinen keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Sen kautta kulkee Atšinskin ja Abakanin välinen rautatie sekä Atšinskin ja Užurin välinen maantie. Asukkaita on 53 200 henkeä (vuonna 2009).

Vuonna 1700 syntynyt Nazarovskajan kylä on saanut nimensä ensimmäisestä asukkaastaan. Vuonna 1864 siitä tuli kuntakeskus ja vuonna 1924 piirikeskus. Vuonna 1888 kylän läheltä löydettiin ruskohiiliesiintymä. Vuonna 1925 rakennettiin rautatie, minkä jälkeen paikkakunnalle perustettiin teollisuutta, hiilikaivos ja suuri voimalaitos. Vuonna 1946 Nazarovosta tuli kaupunkimainen taajama ja vuonna 1961 kaupunki.

Nykyään Nazarovossa toimii mm. hiilikaivos, voimalaitos sekä metalli- ja elintarviketeollisuutta. Kaupungissa on kulttuuritalo ja museo.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 290. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 13.8.2010. (venäjäksi)
3. ↑  Gorod Nazarovo: Naš gorod *nazarowo.ru*. Viitattu 13.8.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Nazarovon kaupungin sivusto (venäjäksi)

Krasnojarskin alueen vaakuna**Krasnojarskin aluepiirin kaupungit**
**Hallinnollinen keskus: Krasnojarsk**  

Artjomovsk |
Atšinsk |
Bogotol |
Borodino |
Divnogorsk |
Dudinka |
Igarka |
Ilanski |
Jeniseisk |
Kansk |
Kodinsk |
Lesosibirsk |
Minusinsk |
Nazarovo |
Norilsk |
Šarypovo |
Sosnovoborsk |
Ujar |
Užur |
Zaozjornyi |
Zelenogorsk |
Železnogorsk

Krasnojarskin aluepiirin piirijako
**Kaupunkipiirit:**
  

Atšinsk •
Bogotol
Borodino •
Divnogorsk •
Jeniseisk •
Kansk •
Kedrovyi •
Krasnojarsk •
Lesosibirsk •
Minusinsk •
Nazarovo •
Norilsk •
Šarypovo •
Solnetšnyi •
Sosnovoborsk •
Zelenogorsk •
Železnogorsk

**Piirit:**
  

Aban •
Atšinsk •
Balahta •
Berjozovka •
Biriljussy •
Bogotol •
Bogutšany •
Bolšaja Murta •
Bolšoi Upui •
Dzeržinskoje •
Evenkia •
Idrinskoje •
Ilanski •
Irbeiskojen •
Jemeljanovo •
Jeniseisk •
Jermakovskoje •
Kansk •
Kazatšinskojen piiri •
Karatuzkoje •
Kežma •
Kozulka •
Krasnoturansk •
Kuragino •
Mana •
Minusinsk •
Motygino •
Nazarovo •
Nižni Ingaš •
Novosjolovo •
Partizanskoje •
Pirovskoje •
Rybnoje •
Sajan •
Šarypovo •
Severo-Jeniseiski •
Suhobuzimskoje •
Šušenskoje •
Taimyr •
Tasejevo •
Turuhansk •
Tjuhtet •
Ujar •
Užur
**The Theatre** ('Teatteri') oli Lontoon ulkopuolelle 1576 rakennettu teatteri, jossa esitettiin muun muassa William Shakespearen näytelmiä ja jossa hän itsekin näytteli seurueessa nimeltä Lord Chamberlain's Men. Erimielisyydet omistajan kanssa saivat seurueen siirtymään 1597 Curtain-teatteriin. Itse rakennus purettiin ja siirrettiin 1598 Thamesjoen toiselle puolelle The Globen rakennusmateriaaliksi.

The Theatren jäänteitä on kaivettu esiin sen jälkeen kun The Tower Theatre Company osti tontin rakentaakseen siihen itselleen teatterin. He pyysivät arkeologeja tutkimaan paikan, jolloin paljastui että paikalla oli ollut The Theatre, mutta sieltä löytyi myös aiemmin keskiajalla toimineen panimon jäänteitä. 

The Theatre on Lontoon ensimmäinen teatterirakennus. The Red Lion oli toiminut laitosteatterina, mutta sitä ei ollut alun perin rakennettu teatteriksi. Teatterin rakentamisessa oli mukana Red Lionin omistaja John Brayne ja hänen lankonsa James Burbage. Kun Curtain rakennettiin lähistölle, seudusta oli tulossa Lontoon huvielämän keskus, joskin syntisenä pidetty. Lähellä oli myös teatteri nimeltä The Rose (1587), jota parhaillaan*milloin?* kaivetaan esiin. Teatterit rakennettiin Lontoon ulkopuolelle juuri siksi, että haluttiin välttää paheksujien toimenpiteitä. .

*Romeon ja Julian* uskotaan saaneen ensiesityksensä The Theatressa, ja siellä on esitetty tiettävästi myös *Venetsian kauppiasta*. The Theatrelle kirjoittivat näytelmiä myös Christopher Marlowe ja Thomas Kyd. 

Uuden teatterin rakentaminen aloitettiin 2012.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yleisradio, kulttuuriuutiset

Aiheesta muualla
----------------

* The Theatren kotisivu
**Galandou (Ngalandou) Diouf** (14. syyskuuta 1875 Saint-Louis – 6. elokuuta 1941 Cannes tai Rufisque) oli senegalilainen poliitikko.

Dioufin isä oli kauppias ja äiti wolofpäällikön tytär. Dioufin suku oli liittoutunut ranskalaisen siirtomaavallan kanssa ja hänen isänsä sai surmansa Mamadu Laminen piirittäessä Bakelia vuonna 1885. Diouf kävi katolisen koulun, mutta piti itseään muslimina.

Diouf työskenteli postivirkailijana, opettajana, kirjanpitäjänä ja maanviljelijänä. Hänestä tuli kreolipoliitikko François Carpotin tärkein avustaja ja Senegalin neljän kaupunkikunnan afrikkalaisväestön puolestapuhuja. Diouf valittiin vuonna 1908 Rufisquen edustajana Ranskan Länsi-Afrikan suureen neuvostoon. Blaise Diagne pääsi hänen tuellaan Ranskan kansalliskokouksen edustajaksi vuonna 1914.

Diouf osallistui vapaaehtoisena ensimmäiseen maailmansotaan, jossa hänet palkittiin kunnialegioonan jäsenyydellä. Hän käytti asemaansa hyväkseen ryhtyessään kilpailemaan Diagnen kanssa vuoden 1928 kansalliskokousvaaleissa. Diouf esiintyi afrikkalaisväestön edustajana, mutta hävisi vaalit laajasta kannatuksestaan huolimatta. 1930-luvun vaihteen lamavuosina Diouf liittoutui muridiveljeskuntaan kuuluneen Anta Mbackén kanssa. Viranomaiset ryhtyivät vainoamaan Dioufin kannattajia ja hän joutui myymään omaisuutensa selviytyäkseen vararikosta.

Blaise Diagnen kuoltua vuonna 1934 Diouf voitti ylimääräiset kansalliskokousvaalit, joissa hänen kilpailijanaan oli entinen liittolainen Lamine Guèye. Diouf uusi paikkansa vuonna 1936. Ranskan kansalliskokouksessa hän edusti puolueetonta vasemmistoa. Diouf hyökkäsi rohkeasti kolonialismia vastaan ja puolusti afrikkalaisten ja sotaveteraanien oikeuksia. Hän menetti vaikutusvaltansa kolmannen tasavallan kaaduttua, mutta oli sitä ennen raivannut tietä Lamine Guèyen toisen maailmansodan jälkeisille saavutuksille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  *Dictionary of African Biography*, s. 227–228. Oxford: Oxford University Press, 2012. ISBN 978-0-19-538207-5.
2. 1 2  Galandou Diouf *Assemblée nationale*. Viitattu 11.11.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Sycomore

 |

 |
**Chhaupadi** on lähinnä Nepalin länsiosissa tunnettu hindulainen perinne, jossa naiset eristetään yhteisöstä kuukautisten ajaksi. Naisia pidetään uskonnollisesti epäpuhtaina kuukautisten ajan sekä myös synnytyksen jälkeen. Käytännössä naiset yleensä siirtyvät kotoaan joka kuukausi usean päivän ajaksi asumaan ulkona, ladossa tai vajassa. Maaseudulla naiset asuvat eristyksen ajan usein pienessä ladossa karjan seassa. Eristyksen aikana naiset eivät perinteen mukaisesti saa peseytyä tai olla yhteydessä miehiin, eivätkä käydä kotonaan, koulussa tai temppelissä, sillä heidän uskottaisiin epäpuhtaudellaan saastuttavan ympäristönsäkin. He eivät myöskään saa syödä muuta kuin leipää tai riisiä, sillä heidän epäpuhtautensa uskotaan tarttuvan kasviksiin ja tuottavan huonon sadon. Naisten itsensä uskotaan myöskin sairastuvan rangaistuksena sääntöjen rikkomisesta.

Chhaupadia on harjoitettu satoja vuosia osissa Nepalia, Intiaa ja Bangladeshia. Perinne pohjautuu yleisesti hindulaisuudessa tunnettuun rituaalisen puhtauden käsitteeseen, mutta naisten eristäminen ei kuulu tavanomaiseen hindulaisuuden mukaiseen puhtauden ylläpitämiseen. Perinnettä on vastustettu sukupuolisen syrjinnän muotona ja erityisesti vuoristoalueilla talvisin myös terveysriskinä. Nepalin korkein oikeus julisti tavan laittomaksi vuonna 2005. Tästä huolimatta nepalilaisen ihmisoikeusjärjestön Action Works Nepalin mukaan tapa on tämän jälkeenkin ollut hyvin yleinen Nepalin länsiosissa, joissa yli 90 % naisista ja teinitytöistä on eristetty kuukausittain.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hodal, Kate: Nepal’s bleeding shame: menstruating women banished to cattle sheds *The Guardian*.  1.4.2016. Viitattu 3.4.2016. (englanniksi)
**Gal Yekutiel** (hepr. ‏לג לאיתוקי‎, s. 4. marraskuuta 1981) on israelilainen judoka.

Yekutiel sai pronssia alle 20-vuotiaiden EM-kilpailujen 60 kg:n painoluokassa Nikosiassa 2000. Hän oli samassa sarjassa seitsemäs Kairon MM-kilpailuissa 2005 ja kuului samana vuonna myös joukkuekilpailun Euroopan-mestaruuden voittaneeseen Israelin joukkueeseen Debrecenissä. Hän saavutti Belgradin EM-kilpailuissa 2007 pronssia 60 kg:n painoluokassa. Hän sijoittui samassa sarjassa 2008 viidenneksi sekä Lissabonin EM-kilpailuissa että Pekingin olympialaisissa.

Yekutiel on voittanut maailmancupin 60 kg:n painoluokan Sofiassa 2002 ja Tallinnassa 2003. Hän on sijoittunut maailmancup- ja Continental Open -kilpailuissa lisäksi kaksi kertaa toiseksi ja viisi kertaa kolmanneksi. Hän on voittanut myös Israelin-mestaruuden.

Lähteet
-------

1. ↑  Gal Yekutiel *sports-reference.com*.  Arkistoitu 2.9.2012. Viitattu 6.10.2011. (englanniksi)
2. 1 2 3  Gal Yekutiel *judoinside.com*. Viitattu 9.10.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Europeana

 |

 |
**Aino Marjatta Moulin** (o.s. **Heimolainen**, 23. marraskuuta 1926 Mänttä – 6. marraskuuta 2018) oli suomalainen miekkailija.

Moulin edusti Suomea miekkailijana Rooman olympialaisissa 1960. Hän karsiutui florettimiekkailun alkukilpailuissa. Maailmanmestaruuskilpailuihin Moulin osallistui useita kertoja vuosina 1953–1974. Vuonna 1959 hän voitti ensimmäisenä suomalaisena naismiekkailijana henkilökohtaisessa kilpailussa Pohjoismaiden mestaruuden. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden joukkuekilpailussa.

Kotimaassa Moulin edusti Helsingin Miekkailijoita. Hän voitti floretilla henkilökohtaisen Suomen mestaruuden kahdeksan kertaa, vuosina 1955, 1957, 1960, 1962, 1966, 1967, 1968 ja 1972. Lisäksi hän voitti yli 20 joukkuemestaruutta vuosina 1954–1973.

Marjatta Moulinin sisko Aune Pärnänen (o.s. Heimolainen) voitti 100 metrin vapaauinnissa Suomen-mestaruuden vuosina 1944, 1946 ja 1948.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vesa-Matti Peltola: Yhtä ja toista Urheilukunniamme puolustajista, osa 1.  *Urheilutietäjän joulu*, 2001, s. 56.  Suomen urheilutietäjät.
2. 1 2  Kuolinilmoitus.  *Helsingin Sanomat*, 23.11.2018, s. B 18.
3. 1 2 3 4 5  Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 205–206. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.
4. 1 2  Vesa-Matti Peltola: Yhtä ja toista Urheilukunniamme puolustajista, osa 17.  *Urheilutietäjän joulu*, 2009, s. 33.  Suomen urheilutietäjät.
5. ↑  Pihlaja, Juhani: *Urheilun käsikirja*, s. 392. TietoSportti, 1994. ISBN 951-97170-0-5.
6. ↑  Vesa-Matti Peltola: Yhtä ja toista Urheilukunniamme puolustajista, osa 7.  *Urheilutietäjän joulu*, 2004, s. 31.  Suomen urheilutietäjät.
Pyhämaan kirkko, sankarihaudat  
*Kalleimpien arvojen puolesta 1939-1940 1941-1944*
**Pyhämaan uusi kirkko** rakennettiin Ruotsin yli-intendentinviraston vuonna 1795 laatimien piirustusten mukaan harmaakivestä vanhan uhrikirkon viereen. Kirkko on muodoltaan päätytornillinen pitkäkirkko ja se valmistui vuonna 1804.

Kirkon katteena on satulakatto. Kirkon tornin päällä oli alun perin avolyhty, mutta vuoden 1908 remontin yhteydessä se uusittiin uusgoottilaista tyyliä noudatellen päättymään huippuun ja neljään pieneen kulmatorniin. Kirkkosalin sisäkatto on matala, laudasta tehty tynnyriholvi. Itäisen alttarin takana on sakaristo ja papin kamari ja niiden päällä lehteri. Kirkkoa voidaan pitää tyypillisenä 1700-luvun lopun ja 1800-luvun alun ruotsalaisen virastoarkkitehtuurin edustajana. Sellaisena se on arkkitehtonisesti vaatimaton.

Kirkon sisäilme on vuoden 1934 korjauksesta, jonka suunnitteli arkkitehti A. W. Rancken.

Kirkon alttaritaulun on maalannut Arvid Liljelund ja se on vuodelta 1883. Teos on nimeltään *Kristuksen kirkastus*. Taulun sanotaan olevan taiteilijan näkemys Rafaelin samannimisen taulun teemasta. Alttarin yläpuolella olevat 12 apostolia esittävät maalaukset ovat tuntemattomaksi jääneen taiteilijan käsialaa ilmeisesti 1820-luvulta. Kirkon urut ovat Jens Zachariassenin mekaaniset 7-äänikertaiset urut vuodelta 1877.

Kellotornissa olevat kellot ovat vuosilta 1782 ja 1810.

Museovirasto on määritellyt Pyhämaan kirkot ympäristöineen yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pyhämaan kirkko (rakennusperintörekisteri) *Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi*.  28.9.2010. Museovirasto. Viitattu 9.7.2014.
2. 1 2 3 4  Pyhämaan kirkot (PDF) (Kirkkoesite) Uudenkaupungin seurakunta.  Arkistoitu 7.3.2016. Viitattu 9.7.2014.
3. ↑  Pyhämaan kirkot ja kyläasutus *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*. Museovirasto.
**Braessin paradoksi** on ehdollinen matemaattinen paradoksi. Sen mukaan verkostoon lisätty uusi yhteys ei välttämättä paranna verkoston toimintatehoa, vaan saattaa myös vähentää sitä. Esimerkiksi uuden tien rakentaminen saattaa aiheuttaa liikenteen kokonaistilanteen pahenemisen.

Esimerkki
---------

Esimerkki
Kuvitellaan kuvan mukainen tieverkosto. 4000 autoilijaa haluaa päästä alusta (START) loppuun (END). Matka-aika STARTista A:han on T/100, jossa T on reitin valitsevien autoilijoiden määrä. Matka STARTista B:hen on vakio 45 minuuttia. 
Ilman yhteyttä A:n ja B:n välillä molemmat reitit ovat yhtä hyviä ja matkustajat jakautuvat tasaisesti kummallekin. Tällöin kunkin autoilijan matka-ajaksi tulee {\displaystyle {\tfrac {2000}{100}}+45=65} minuuttia.

Jos nyt välille A-B rakennetaan nollan minuutin yksisuuntainen pikayhteys, pahenee tilanne. Kukaan ei tule valitsemaan STARTin ja B:n välistä reittiä, koska reitti START-A-B kestää pahimmassa tapauksessa 40 minuuttia, joka on kuitenkin vähemmän kuin 45 minuuttia. Tultuaan A:han kaikki kuljettajat valitsevat mieluiten jatkoreitin B-END joka kestää enimmillään 40 minuuttia. Kaikki kuljettajat kulkevat siis reitin START-A-B-END, jonka matka-aika on 40+40=80 minuuttia. Uusi pikayhteys pidentää siis kaikkien autoilijoiden matka-aikaa.

Kirjallisuutta
--------------

* D. Braess, Über ein Paradoxon aus der Verkehrsplanung. *Unternehmensforschung* 12, 258–268 (1969)
* Katharina Belaga-Werbitzky: „Das Paradoxon von Braess in erweiterten Wheatstone-Netzen mit M/M/1-Bedienern" ISBN 3-89959-123-2
* A. D. Irvine. How Braess's Paradox Solves Newcomb's Problem. *International Studies in Philosophy of Science*, Vol. 7 (1993), no. 2, 145–164.
* R. Steinberg och W.I. Zangwill. The Prevalence of Braess's Paradox. *Transportation Science*, Vol. 17 (1983), no. 3, 301–318.
* T. Roughgarden. "The Price of Anarchy." MIT Press, Cambridge, MA, 2005.
**Del Shannon** (oikealta nimeltään **Charles Weedon Westover**, 30. joulukuuta 1934 Grand Rapids, Michigan, Yhdysvallat – 8. helmikuuta 1990 Santa Clarita, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen rock and roll -muusikko, joka nousi maineeseen singlellään "Runaway". Se pääsi vuonna 1961 sekä Yhdysvaltain että Britannian kappalelistojen kärkeen. Kappaleen erikoisuuksia ovat sekä Shannonin falsettilaulu että claviolinen (eräänlaisen syntetisaattorin esi-isän) käyttö välisoitoissa. 

Shannon esitti vuonna 1963 coverversion The Beatlesin laulusta "From Me to You". Hän julkaisi vuonna 1964 singlen "Keep Searchin’".

Shannon levytti uudelleen osan laulusta "Runaway" (uusilla sanoituksilla) televisiosarja *Crime Storya* varten. Samaa laulua on käytetty myös monissa elokuvissa. Shannon levytti vuonna 1990 comebackalbumin Jeff Lynnen kanssa, ja häntä harkittiin jopa Roy Orbisonin seuraajaksi The Traveling Wilburys -yhtyeeseen. 

Shannon ampui itsensä Santa Claritassa, Kaliforniassa .22-kaliiperin kiväärillä vuonna 1990. Hänen vaimonsa arveli, että tällä saattaisi olla tekemistä äskettäin aloitetun fluoksetiinin käytön kanssa. Viimeinen albumi *Rock On!* julkaistiin postuumisti. Shannon pääsi Rock and Roll Hall of Fameen 1999. Hän on myös vuonna 1997 perustetussa Rockabilly Hall of Famessa.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Del Shannon** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
Aboa Vetus Ars Nova -museossa toimii ekumeeninen Pyhän Annan kappeli, joka viittaa perimätietoon Pyhän Annan luostarista.
**Pyhän Annan luostari** oli dominikaaninen nunnaluostari, jota suunniteltiin perustettavaksi ensin Turkuun ja sitten Raisioon 1400-luvun alkupuolella. Luostari ei kuitenkaan koskaan aloittanut toimintaansa, vaan sen perustamista varten kerätyt varat ja maaomaisuus annettiin Naantalin birgittalaisluostarin perustamiseen. 
Sitkeän perimätiedon mukaan Pyhän Annan luostari olisi kuitenkin ollut toiminnassa ja sijainnut Turun Luostarikorttelissa. Luostarikortteli on kuitenkin saanut nimensä vanhemmasta, vuonna 1249 perustetusta Pyhän Olavin dominikaanikonventista.

Suunnitelma nunnaluostarin perustamiseksi
-----------------------------------------

1400-luvun alussa Turun hiippakunnassa toimi kaksi dominikaanikonventtia ja yksi fransiskaanikonventti, jotka oli kaikki suunnattu miehille. Keskiajan Suomessa oli kasvava tarve tarjota myös yläluokkaisille naisille mahdollisuus hengelliseen elämään, ja siksi Turkuun alettiin suunnitella naisille tarkoitettua konventtia. Varhaisimman tiedon mukaan piispa Bero Balk olisi perustanut luostarin Koroisiin vuonna 1412, mutta kyseinen muistiinpano on epäluotettava. Sen sijaan varmoja tietoja on Pyhän Annan luostarille vuonna 1414 ja uudelleen 1430-luvulla tehdyistä lahjoituksista.

Vuonna 1432 suunnitelma oli edennyt niin pitkälle, että piispa Maunu Tavast ja Turun tuomiokapituli hankkivat Raisiosta tiloja luostarin perustamista varten. Vuonna 1438 Ruotsin valtaneuvosto teki kuitenkin päätöksen birgittalaisluostarin perustamisesta Maskuun. Uusi luostarihanke päätti Pyhän Annan luostaria koskeneet suunnitelmat, ja tuomiokapituli luovutti 12. huhtikuuta 1442 kaikki luostarihankkeeseen ohjatut varat uudelle birgittalaisluostarille, joka siirrettiin seuraavana vuonna paremmalle paikalle Raisioon, ja sen yhteyteen perustettiin Naantalin kaupunki.

Lähteet
-------

* Gardberg, C. J. 2005. *Veritas – Totuus! Turun dominikaanit keskiajalla*. Helsinki: Schildts Kustannus.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Gardberg 2005, s. 65–66.
**Michael Harry "Mike" Holland** (s. 9. joulukuuta 1961 Barre, Vermont) on yhdysvaltalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili kansainvälisellä tasolla 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa.

Holland hyppäsi lentomäen maailmanennätyksen 186 metriä (eli 610 jalkaa) Planicassa 1985. Tämä oli ensimmäinen 600 jalan ylitys. Matti Nykänen rikkoi ennätyksen noin tuntia myöhemmin.

Holland voitti Bischofshofenin maailmancupin kilpailun Keski-Euroopan mäkiviikolla 1988–1989. Hän sijoittui maailmancupin osakilpailuissa toiseksi Planican normaalimäessä maaliskuussa 1984, Harrachovin lentomäessä maaliskuussa 1989 ja Thunder Bayn suurmäessä joulukuussa 1991. Kolmas hän oli Lahden normaalimäessä maaliskuussa 1985.

Holland sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kymmenenneksi kaudella 1984–1985. Keski-Euroopan mäkiviikolla hän oli kahdeksas vuodenvaihteessa 1988–1989.

Holland sijoittui Seefeldin MM-kilpailuissa 1985 normaalimäessä kahdeksanneksi ja joukkuemäessä viidenneksi. Hän osallistui Sarajevon 1984 ja Calgaryn 1988 olympialaisiin sijoittuen parhaimmillaan Calgaryssa suurmäen 32:nneksi ja joukkuekilpailun kymmenenneksi.

Mike Holland voitti viisi Yhdysvaltojen-mestaruutta. Myös hänen veljensä ovat olympiatason urheilijoita: Jim Holland mäkihypyssä, Joe Holland yhdistetyssä hiihdossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mike Holland *sports-reference.com*.  Arkistoitu 17.12.2012. Viitattu 27.12.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Mike Holland Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
Näkymä Lysevuonoon Kjeragilta.
**Kjerag** on kallionkieleke Norjassa Lysevuonon etelälaidalla Rogalandin läänissä Forsandin kunnassa. Paikka on etenkin base-hyppääjien ja retkeilijöiden suosiossa oleva matkailukohde, sillä kielekkeeltä on tuhannen metrin pystysuora pudotus alas vuonon pintaan.

Kjeragbolten
------------

Kjeragbolten
Kielekkeen länsilaidalla sijaitsee Kjeragbolten, noin viiden kuutiometrin kokoinen pyöreähkö kivenlohkare, joka on kiilautunut kahden kallioseinämän väliin ja jolta on lähes tuhannen metrin pudotus alas. Kjeragboltenin koordinaatit ovat 59°02.018′N, 06°35.596′E.

Kulkeminen ja aktiviteetit
--------------------------

Vaellusretki Kjeragille lyhintä tietä vie kävellen noin 2–3 tuntia yhteen suuntaan osin erittäin vaativassa maastossa (kokonaisnousua menosuuntaan on 995 m), alkaen Øygardstølenin ravintolan pysäköintipaikalta (sijainti 59°02.772′N, 06°39.108′E, 635 m merenpinnasta). Edestakainen vaellusmatka kyseisestä pisteestä on noin 11 kilometriä muodostaen sopivan päivävaelluksen hyväkuntoiselle henkilölle.

Stavangerin B.A.S.E.-kerhon tietojen mukaan vuosina 1994–2006 kielekkeeltä suoritettiin 20 853 base-hyppyä. Niissä tapahtui 82 onnettomuutta, joissa kuoli yhdeksän ihmistä. Kerran vuodessa juhannuksen tienoilla alueella järjestetään niin sanottu Heliboogie-tapahtuma, jossa muista ajankohdista poiketen base-hyppääjät voidaan kuljettaa kielekkeelle helikopterilla. Kesäkuussa 2007 nelipäiväisessä tapahtumassa suoritettiin 20 kansallisuutta edustaneen 100 hyppääjän voimin yhteensä ennätysmäiset 1 000 onnistunutta base-hyppyä.

Kjeragboltenilla on suoritettu myös maailman korkeimmalla, 1 000 metrin korkeudessa, tapahtunut nuorallakävely (Christian Schau, 9. elokuuta 2006).

Katso myös
----------

* Preikestolen

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2  Lørdagstur til Kjerag 08.06.02 Atelier Ebeltoft.no. Viitattu 4.7.2007.
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Olsen, Julie Teresa: 1000 hopp fra Kjerag *Aftenbladet*.  23.6.2007.  Arkistoitu 30.5.2015.  (norjaksi)
5. ↑  Gundersen, Carl Gunnar: På slakk line ved Kjerag *Aftenbladet*.  10.8.2006.  Arkistoitu 30.5.2015.  (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kjerag** Wikimedia Commonsissa

* Matkakertomus retkestä Kjeragille (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Stavangerin base-hyppykerhon infoa base-hyppyihin Kjeragilta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Hyaluronidaasin puutos** on lysosomaalisiin kertymäsairauksiin kuuluva aineenvaihduntasairaus, joka tunnetaan myös tyypin IX mukopolysakkaridoosina.

Hyaluronidaasin puutos johtuu HYAL1-geenin mutaatiosta kromosomissa 3 (sijainti 3p21.31). Sillä on autosomaalinen, peittyvä periytymistapa. Sairaudessa hyaluronaania kertyy solujen lysosomeihin hyaluronidaasi-1-entsyymin puutoksen seurauksena. Hyaluronidaasin puutokseen ei liity muille mukopolysakkaridooseille tyypillisiä hermoston tai sisäelinten ongelmia eikä se vaikuta älykkyyteen. Hyaluronidaasin puutoksen yhteydessä on kuvattu nivelten ympärillä esiintyviä nodulaarisia pehmytkudosmassoja, joissa on jaksoittaista turvotusta ja spontaanisti päivissä paranevaa kipua. Sairauteen liittyy myös lieviä kasvonpiirteiden poikkeavuuksia, lievää lyhytkasvuisuutta ja jonkin verran luueroosiota. Nivelten liikkuvuus on normaali. Toistuvat korvainfektiot ja proliferatiivinen synoviitti ovat mahdollisia.

Natowicz ja muut kuvasivat hyaluronidaasin puutoksen 14-vuotiaalla tytöllä vuonna 1996. Imundo ja muut raportoivat vuonna 2011 kolmen sairastuneen sisaruksen (iät 11, 13 ja 22) tapaukset. Nämä kolme potilasta olivat toisilleen sukua olleiden lähi-itäläisten vanhempien lapsia. Vuoteen 2015 mennessä Natowiczin ja Imundon ryhmien yhteensä kuvaamat neljä tapausta olivat ainoat raportit hyaluronidaasin puutoksesta lääketieteellisessä kirjallisuudessa. Hyaluronidaasin puutosta pidetäänkin kaikkein harvinaisimpana mukopolysakkaridoosina. Imundon kuvaamissa sisarusten tapauksissa kliininen kuva vastasi juveniilia idiopaattista artriittia. Kaikkia kuvattuja neljää potilasta yhdistivät nivel- ja luusto-ongelmat, joten hyaluronidaasin puutos saatetaankin helposti sekoittaa juveniiliin idiopaattiseen artriittiin. Hyaluronidaasin puutoksen ensimmäisenä kuvanneen Natowiczin mukaan sairautta on kutsuttu myös Natowiczin taudiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  MUCOPOLYSACCHARIDOSIS, TYPE IX; MPS9 OMIM, viitattu 22.7.2023
2. 1 2 3  Mucopolysaccharidosis type IX Orphanet, viitattu 22.7.2023
3. 1 2 3  Screening Mucopolysaccharidosis Type IX in Patients with Juvenile Idiopathic Arthritis National Library of Medicine 30.6.2015, viitattu 22.7.2023
4. ↑  Mucopolysaccharidoses National Institute of Neurological Disorders and Stroke, viitattu 22.7.2023
5. 1 2  MPS IX MPS Society, viitattu 22.7.2023
**Mustaseppä** (*Ampedus nigrinus*) on seppien heimoon kuuluva pikimusta kovakuoriaislaji. Se on Suomessa hyvin yleinen koko maassa.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Mustaseppä on suhteellisen pieni, vain 6–8 mm:n pituinen ja pituuteensa nähden leveän oloinen kovakuoriainen. Pää, etuselkä, peitinsiivet, raajat ja tuntosarvet ovat kaikki kiiltävän pikimustia eikä niissä ole havaittavissa lainkaan metallista hohdetta. Vain nilkoissa voi olla vaaleamman ruskea sävy. Muiden *Ampedus*-suvun seppien tapaan raajojen leveät reisilevyt kapenevat voimakkaasti raajan kärkeä kohti ja niiden takareunassa on terävä kulma. Tuntosarvet ulottuvat selvästi etuselän takanurkkia pitemmälle.

Levinneisyys
------------

Mustasepän levinneisyys on holarktinen ulottuen Euroopasta Aasian pohjoisosien kautta Pohjois-Amerikkaan. Suomessa sitä tavataan koko maassa ja on heimonsa yleisimpiä lajeja.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Mustaseppä on elinympäristövaatimuksiltaan vaatimaton metsälaji, joka kelpuuttaa asuinpaikakseen niin nuoret taimikot kuin varttuneet mäntykankaatkin. Lajiin voi törmätä myös rämeillä. Se on myös harvoja vanhoissa ja hämärissä kuusikoissa yleisenä esiintyviä seppälajeja. Toisaalta mustasepän yksilömäärät voivat jopa kymmenkertaistua metsähakkuun seurauksena. Tämä johtuu avoimeen maastoon jäävän kuolleen puuaineksen suuresta määrästä, joka puolestaan mahdollistaa toukille hyvät kasvuolot. Mustaseppä onkin yhdessä lähisukulaistensa korusepän (*Ampedus tristis*) ja mustaperäsepän (*Ampedus balteatus*) kanssa hakkuaukeiden tyypillisimpiä lajeja.

Aikuiset kuoriaiset ovat liikkeellä toukokuulta heinäkuulle huipun ollessa kesäkuussa. Toukat elävät lahoavassa puuaineksessa eikä puulajilla tai rungon paksuudella ole niille suurtakaan merkitystä. Ravinnokseen ne saalistanevat muita hyönteistoukkia. Koteloituminen tapahtuu loppukesällä. Kuoriainen aikuistuu jo syksyllä, mutta talvehtii ennen kuin lähtee liikkeelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  K. Heliövaara, I. Mannerkoski, J. Muona, J. Siitonen & H. Silfverberg: *Hyppivät ja hohtavat – Suomen sepät, sepikät, rikkasepät ja jalokuoriaiset*. Helsinki: Metsäkustannus Oy, 2014. ISBN 978-952-6612-38-6.  s. 36, 47–51 ja 161–163
2. 1 2  Elateridae of the British Isles (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Mustaseppä (*Ampedus nigrinus*)
* Ötökkätieto: Mustaseppä (*Ampedus nigrinus*)
* Bug Guide: Ampedus nigrinus (englanniksi)
* Pherobase: Semiochemicals of Ampedus nigrinus (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2728648
* BioLib: 9380
* BOLD: 558377
* BugGuide: 576810
* EUNIS: 256608
* Fauna Europaea: 235527
* Fauna Europaea (new): f4b6d4d3-f8ac-48d1-aebb-cb1184c101d7
* GBIF: 4429450
* iNaturalist: 213435
* IRMNG: 11589723
* NatureServe: 2.746290
* NBN: NBNSYS0000010915
* NCBI: 1028032

 |

 |
**Sega Mega-CD** (jap. メガCD, Etelä-Koreassa kor. CD-알라딘보이, *CD-Aladdin Boy*, Pohjois-Amerikan markkinoilla nimellä *Sega CD*) on Sega Mega Driveen liitettävä laajennusosa. Laitteella pystyy toistamaan sekä tavallisia CD-levyjä että erityisesti laitetta varten suunniteltuja peli-CD:itä.

Laite sisältää myös laajennussuorittimen ja lisää RAM-muistia. Laitetta voi käyttää Sega 32X-laajennuksen kanssa, jolloin voi pelata jotain kuudesta *Sega Mega-CD 32X* -yhdistelmälle julkaistusta pelistä.

Laitetta kehitettiin salassa, edes peliohjelmoijat eivät tienneet mille laitteelle suunnittelivat pelejä, ennen kuin Mega-CD julkistettiin Tokyo Toy Show'ssa. Segan aikomuksena oli kamppailla juuri julkaistun PC Enginen erillisen CD-ROM-aseman kanssa Japanin pelimarkkinoista.

Sega Mega-CD:tä ei tarkoitettu Super Famicomin (Super Nintendo Japanin ulkopuolella) haastajaksi. Tämä tiesi Segalle vaikeuksia Japanin ulkopuolisilla markkina-alueilla, sillä siellä PC Engine oli verrattain tuntematon laite ja Mega-CD asettuisi kilpailemaan Nintendon tuotteiden kanssa.

Mega-CD julkaistiin Japanissa 1. joulukuuta 1991, Euroopan markkinoille laite ilmestyi vasta huhtikuussa 1993. Laite oli ilmestyessään verrattain kallis eikä myynyt odotetulla tavalla.

Sega Mega-CD:n ensimmäinen versio asettui konsolin alle, mutta seuraava versio, *Sega Mega-CD II*, oli pienempi ja se liitettiin konsolin sivuun. Teknisesti laite oli hiukan tehokkaampi kuin alkuperäinen Mega Drive, varsinaiset muutokset keskittyivät grafiikan ja äänen ulostuloon.

Pelit
-----

*Pääartikkeli: Luettelo Sega Mega-CD -peleistä*

Sega Mega-CD 32X -pelit
-----------------------

*Sega Mega-CD 32X* -yhdistelmälle julkaistut pelit:

* *Corpse Killer*
* *Fahrenheit*
* *Night Trap*
* *Slam City with Scottie Pippen*
* *Surgical Strike* (Brazil only)
* *Supreme Warrior*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sega Mega-CD Sega Retro. Viitattu 9.7.2017.
2. ↑  Sega Mega-CD 32X Sega Retro. Viitattu 9.7.2017.
**Joseph-Antoine Raymond Bruni d'Entrecasteaux** (tai **Bruny d'Entrecasteaux**) (8. marraskuuta 1737 Aix-en-Provence, Ranska – 20. heinäkuuta 1793 Jaava) oli ranskalainen merivoimien upseeri ja tutkimusmatkailija.

Elämä ja ura
------------

Entrecasteaux liittyi 15-vuotiaana laivastoon. Vuoden 1778 Ranskan ja Ison-Britannian sodassa hän komensi 32-tykkistä fregattia ja onnistui taitavalla merimiestaidollaan saattamaan kauppalaivaston Marseillesta Lähi-itään, vaikka kaksi merirosvolaivaa hyökkäsi heidän kimppuunsa, joista kumpikin oli suurempi kuin hänen oma aluksensa. Vuonna 1785 hänet nimitettiin Ranskan laivaston komentajaksi Itä-Intiassa, ja kaksi vuotta myöhemmin hänet nimitettiin Mauritiuksen ja île Bourbonin kuvernööriksi. Itä-Intian laivaston komentajana hän teki matkan Kiinaan, mikä sai Ranskan hallituksen valitsemaan hänet vuonna 1791 komentajaksi retkikuntaan, jonka se lähetti etsimään tietoja Jean-François de La Pérousesta, josta ei ollut kuulunut mitään helmikuun 1788 jälkeen. Kontra-amiraali d'Entrecasteaux'n retkikuntaan kuuluivat alukset *Recherche* ja *L'Esperance*, joiden toisena komentajana toimi kapteeni Jean-Michel Huon de Kermadec.

Kadonneesta La Pérousesta ei saatu tietoja, mutta etsintöjen aikana Entrecasteaux teki tärkeitä maantieteellisiä löytöjä ja tieteellisiä havaintoja. Hänen, hänen työtovereidensa ja laivojensa nimi on edelleen liitetty moniin paikannimiin, kuten D’Entrecasteaux’nsaaret ja Kermadecsaaret. Hän kartoitti Uuden-Kaledonian itärannikon ääriviivat, teki laajoja tutkimuksia Tasmanian rannikolla ja kävi useissa paikoissa Uuden-Hollannin (Australian) etelärannikolla. Molemmat alukset saapuivat Storm Bayhin Tasmaniassa 21. huhtikuuta 1792, ja ne pysyivät siellä 16. toukokuuta 1792 saakka kartoittaen ja nimeten d'Entrecasteaux'n kanavan, Huon- ja Riviére du Nord (nykyään Derwent) -jokien suut, Brunin saaren, Recherche Bayn, Esperancen ja useita muita paikkoja. Tasmaniasta lähdettyään retkikunta purjehti pohjoiseen kohti Itä-Intiaa Uuden-Guinean kautta. Rantautuessaan lähellä Jaavan saarta Entrecasteaux sairastui keripukiin ja kuoli 20. heinäkuuta 1793.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Entrecasteaux, Joseph-Antoine Bruni d' *Encyclopedia Britannica*.  1911. Viitattu 19.12.2022.
2. 1 2 3  Joseph-Antoine Bruni d'Entrecasteaux.  2012. Viitattu 19.12.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Joseph-Antoine Bruni d’Entrecasteaux** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Australia
	+ 2
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |