recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Matti Rautiainen
**Matti Kalevi Rautiainen** (7. lokakuuta 1955 Tampere) on entinen suomalainen jääkiekkoilija.

Rautiainen aloitti uransa Koo-Veessa, ja pelasi joukkueessa kevääseen 1980 asti. Hän voitti Koo-Veessä SM-pronssia kauden 1976–1977 päätteeksi. Seuraavalla kaudella hänet palkittiin SM-liigan herrasmiespelaajana. Ilvekseen Rautiainen siirtyi seurafuusion seurauksena kaudeksi 1980–1981. Ilveksessä hän sai toisen SM-pronssinsa kaudella 1982–1983. Rautiainen lopetti uransa kauden 1983–1984 päätteeksi.

Rautiainen palasi kuitenkin vielä SM-liigaan. Kauden 1985–1986 hän pelasi Koo-Veessa 1-divisioonassa. Seuraavalla kaudella hän pelasi Tapparassa, jossa hän voitti Suomen-mestaruuden. Lopullisesti pelaajauransa Rautiainen lopetti mestaruuskautensa jälkeen. SM-liigassa Rautiainen pelasi kaikkiaan 445 ottelua, ja tehopisteitä hän sai 190+211. Pudotuspeleissä Rautiainen pelasi 17 ottelua, ja teki niissä 5+7 tehopistettä.

Suomea Rautiainen edusti neljässä arvoturnauksessa. Hänet valittiin ensimmäisen kerran arvokisajoukkueeseen vuoden 1976 talviolympialaisiin. Ottelussa Japania vastaan Rautiainen teki viisi maalia. Seuraavan kerran vastaavaan olympiatasolla pystyi Pavel Bure Naganossa 1998. Samana vuonna Rautiainen pelasi vielä Kanada-cupissa.

Rautiaisen ensimmäiset MM-kilpailut oli vuoden 1978 turnaus. Rautiainen valittiin toistamiseen MM-turnaukseen vuonna 1979. Yhteensä hän pelasi 76 A-maaottelua, ja teki niissä 26+16 tehopistettä.

Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Rautiaisen jääkiekkoleijonaksi vuonna 2010.

Saavutukset
-----------

* Suomen-mestaruus (1987)
* 2 SM-pronssia (1977, 1983)
* SM-liigan herrasmiespelaaja (1978)
* Jääkiekkoleijona (2010)
* Kooveen jääkiekon kunnianumero 26 (2011)

Lähteet
-------

1. ↑  Matti Rautiainen Bio, Stats, and Results *Sports-Reference.com*. Sports Reference LLC.  Arkistoitu 17.4.2020. Viitattu 16.11.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Rima liian alhaalla kilpurit.net.  Arkistoitu 7.2.2005. Viitattu 4.2.2010.
3. ↑  Numminen aateloidaan kiekkoleijonaksi *YLE Urheilu*.  4.2.2010. Helsinki:  Yleisradio. Viitattu 4.2.2010.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Jarmo Koivunen** | **Raimo Kilpiö -palkinnon voittaja**1978 | Seuraaja:**Jukka Alkula** |
Miranda July 2011
**Miranda July**, oikealta nimeltään **Miranda Jennifer Grossinger**, (s. 15. helmikuuta 1974 Vermont, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, näyttelijä, taiteilija ja kirjailija. Hänen taiteellinen tuotantonsa käsittää valokuvia, videoita, performansseja, musiikkia, elokuvia sekä kirjoja. Nykyisin hän asuu Los Angelesissa Kaliforniassa, mutta aikaisemmin hän asui vuosia Portlandissa Oregonissa.

Elämä ja ura
------------

Miranda July syntyi Barressa Vermontissa. Hänen vanhempansa Lindy Hough ja Richard Grossigner ovat molemmat kirjailijoita. Nuoruutensa July vietti Berkeleyssä Kaliforniassa, jossa hän ensin kirjoitti näytelmiä ja myös ohjasi ja esitti 924 Gilman-nimisellä klubilla. Myöhemmin hän opiskeli Kalifornian yliopistossa Santa Cruzissa, mutta keskeytti koulunsa toisena vuonna. Tämän jälkeen hän muutti Portlandiin ja alkoi tehdä performanssitaidetta.

### Elokuvat

Julyn ensimmäinen pitkä elokuva oli vuonna 2005 ilmestynyt *Me And You And Everyone We Know*. Elokuva voitti *Caméra d'Or* -palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla samana vuonna. Julyn toinen pitkä elokuva, *The Future*, ilmestyi vuonna 2011. July myös näytteli siinä naispääosaa.

### Kirjat

Julylta on julkaistu kolme kirjaa, joista kaksi on myös suomennettu. Hänen esikoisteoksensa *No One Belongs Here More Than You* ilmestyi vuonna 2017 suomeksi nimellä *Uimakoulu*. Novellikokoelman on suomentanut Hilkka Pekkanen ja kustantanut Siltala. Vuonna 2011 häneltä julkaistiin nonfiktiokirja *It Chooses You*, jota ei ole suomennettu. Vuonna 2015 julkaistiin Julyn ensimmäinen romaani *The First Bad Man*. Se ilmestyi suomeksi vuonna 2016 nimellä *Avokämmen*, ja myös sen on suomentanut Hilkka Pekkanen ja kustantanut Siltala.

Aiheesta muualla
----------------

* Miranda Julyn kotisivut
* Miranda Julyn haastattelu *Nuori Voima* -lehdessä
* Miranda July lukee novellikokoelmaansa

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* Museum of Modern Art
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kelly Willie** (s. 7. syyskuuta 1982 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen pikajuoksija, jonka päämatka on 400 metrin juoksu.

Nike nimesi Willien 2002 vuoden high school -yleisurheilijaksi. Seuraavana vuonna hän voitti kaksi kansallista high school -mestaruutta ja 2004 hänet valittiin Lousiana State -yliopiston vuoden yleisurheilijaksi. Hän voitti samana vuonna hopeaa NCAA-kilpailuista. Ensimmäisenä opiskeluvuotenaan hän voitti 3 NCAA-viestimestaruutta, yhden 4 x 100 metrin viestijuoksussa ja sekä sisä- että ulkoratojen mestaruudet 4 x 400 metrin viestijuoksussa. Willie selvisi Yhdysvaltain joukkueeseen Ateenan olympialaisiin sijoittumalla seitsemänneksi maan olympiakarsinnoissa 400 metrillä.

Willie oli mukana olympialaisten pitkän viestin alkuerissä, joten hän sai olympiakultamitalin. Hän oli Valencian sisäratojen MM-kisoissa 2008 mukana Yhdysvaltain viestijoukkueessa, joka voitti MM-kultaa.

Ennätykset
----------

### Ulkoradat

* 100 metrin juoksu: 10,13 (2006)
* 200 metrin juoksu: 20,24 (2006)
* 400 metrin juoksu: 44,63 (2004)

### Sisäradat

* 60 metrin juoksu: 6,66 (2006)
* 200 metrin juoksu: 20,46 (2006)
* 400 metrin juoksu: 45,41 (2005)

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Kelly Willie Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Centro Italiano Ricerche Aerospaziali** (CIRA) on heinäkuussa 1984 perustettu italialainen ilmailu- ja avaruustekniikan tutkimuskeskus. 

Sen päätoimipaikka on Capuassa. Sen pääomistajat ovat Italian avaruusjärjestö ja Consiglio Nazionale delle Ricerche (CNR).

Kehityshankkeita
----------------

CIRA kehittää 2000-luvulla avaruuslentokonetta simuloinnin avulla. Sen prototyypille on tehty transsooninen liitokoe ilmapallopudotuksella. Ballistisen avaruuslennon kestävä prototyyppi aiotaan valmistaa vuoteen 2012 mennessä. Tämä ohjelma liittyy ESAn Intermediate Experimental Vehicle (IXV) projektiin.

Vuodesta 2005 CIRA on toiminut myös ilmastonmuutostutkimuksessa.

Lähteet
-------

1. ↑  General Information - CIRA CIRA.  Arkistoitu 20.2.2010. Viitattu 7.11.2010.
2. 1 2  Tariq Malik: Italian Firm Hails Test of Unmanned Spacecraft Prototype *space.com*.  12 March 2007.
3. ↑  USV Program CIRA.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 7.11.2010.
4. ↑  European rocket research programs: USV, IXV, FLPP  24.2.2008. HobbySpace.  Arkistoitu 29.8.2012. Viitattu 7.11.2010.
Bodo Wartke näyttämöllä vuonna 2011.
**Bodo Wartke** (s. 21. toukokuuta 1977 Hampuri) on saksalainen kabareetaiteilija, pianisti ja vetäjä.

Elämä
-----

Bodo Wartke syntyi lääkäriperheeseen ja vietti lapsuuttaan Reinbekissä ja Schwartaussa. Hän suoritti koulunsa loppuun vuonna 1996 Leibnizin lukiossa, minkä jälkeen hän suoritti siviilipalveluksen eräässä Etelä-Lyypekin sairaalassa. Siviilipalveluksen jälkeen hän meni Berliiniin, jossa hän aloitti fysiikan opiskelut vuonna 1997. Hieman opiskelun jälkeen hän siirtyi opiskelemaan musiikkia Taide-yliopistoon Berliiniin, jonka hän kuitenkin lopetti kesken. Vuodesta 1998 vuoteen 2004 hän oli SAGO:n jäsen ja kuuli "Celler"-koulussa Christof Stählinin runoutta sekä musiikkia. Bodo Wartke on naimaton ja asuu Berliinissä.

Taide
-----

Bodo tekee kabareeta pianolla. Musiikit ja sanoitukset niihin ovat hänen omiaan.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Burne Hogarth
**Burne Hogarth** (25. joulukuuta 1911 – 28. tammikuuta 1996) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä ja kuvittaja. Hän oli myös merkittävä käyttögrafiikan opettaja. Hogarth tunnetaan parhaiten Tarzan-sanomalehtistripeistään sekä monista sarjakuvapiirtäjille ja kuvittajille suunnatuista anatomiaoppaistaan.

Isänsä varhaisen kuoleman vuoksi Hogarth lähti töihin sanomalehtialalle jo 15-vuotiaana. Hän työskenteli aluksi mainosten parissa ja siirtyi vähitellen piirtämään sarjakuvia. Vuosina 1937–1945 sekä 1947–1950 Hogarth piirsi Tarzan-sarjakuvaa lehtien sunnuntaisivuille.

Piirtäjäntöidensä ohessa Hogarth opetti piirtämistä useissa oppilaitoksissa, Vuonna 1944 hän perusti opiston, josta tuli lopulta *School of Visual Arts*, joka on nykyisin yksi suurimmista yksityisistä taidekouluista maailmassa. Hogarth suunnitteli koulun alkuperäisen opetusohjelman ja opetti muun muassa piirtämistä, kirjoittamista ja taidehistoriaa. Useat supersankarisarjakuvien piirtäjät ovat olleet Hogarthin oppilaina.

Hogart julkaisi 1958 ensimmäisen anatomiaoppaansa *Dynamic Anatomy*. Seuraavina vuosikymmeninä hän laati useita muita piirrosoppaita, jotka keskittyivät eri osa-alueisiin kuten käsiin tai vaatteiden laskoksiin. Hän palasi 1970-luvulla vielä Tarzanin pariin ja piirsi muutamia sarjakuva-albumeita tämän seikkailuista.

Hogarth kuoli vuonna 1996 Pariisissa sydänkohtaukseen palattuaan Angoulêmen kansainvälisilta sarjakuvafestivaaleilta.

Tuotanto
--------

* Dynamic Anatomy. 1958
* Drawing the Human Head. 1965
* Dynamic Figure Drawing. 1970
* Tarzan of the Apes. 1972
* Jungle Tales of Tarzan. 1976
* Drawing Dynamic Hands. 1977
* Dynamic Light and Shade. 1981
* The Arcane Eye of Hogarth. 1992
* Tarzan in Color: 1938–1939. 1994
* Dynamic Wrinkles and Drapery. 1995
* Tarzan in Color 1941–1942
* Tarzan in Color: 1947–1948. 1996

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Objatševo** (ven. Объячево, komiksi Абъячой, *Abjačoi*) on kylä, maalaiskunta ja Priluzjen piirin hallinnollinen keskus Komin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Luza-joen rannalla 189 kilometriä tasavallan pääkaupungista Syktyvkarista lounaaseen. Kylän kautta kulkee Kirovin ja Syktyvkarin välinen maantie. Asukkaita on 5 800 henkeä (vuonna 2002).

Objatševon pogosta mainitaan lähikylineen ensimmäisen kerran vuonna 1620. Sen nimi perustuu komin sanoihin *ab* ’jyrkkä’ ja *čoi* ’mäki, rinne’. Kylän lähellä on sijainnut ilmeisesti 1400-luvun lopulla rakennettu linnoitus. Asukkaat harjoittivat maanviljelyä, karjanhoitoa, käsityöammatteja ja puunhankintaa. Vuosina 1921–1922 Objatševo oli Priluzjen kihlakunnan ja vuodesta 1929 piirin keskus. Vuonna 1989 asukkaista 56 % oli komeja ja 38 % venäläisiä.

Lähteet
-------

1. ↑  L.M. Beznosikova, Je.A. Aibabina, R.I. Kosnyreva: *Komi-russki slovar = Komi-rotš kyvtšukör*, s. 786. Syktyvkar: Komi knižnoje izdatelstvo, 2000. ISBN 5-7555-0679-5.
2. 1 2  *Gde ty živjoš: Gipermedia entsiklopedija (CD-rom)*. Syktyvkar: Institut jazyka, literatury i istorii Komi nautšnogo tsentra Uralskogo otdelenija RAN, Ministerstvo kultury i natsionalnoi politiki Respubliki Komi, 2006.
3. ↑  Vserossijskaja perepis naselenija 2002 goda: Tom 1 - Tšislennost i razmeštšenije naselenija: 4. Tšislennost naselenija Rossii, federalnyh okrugov, subjektov Rossijskoi Federatsii, raionov, gorodskih poseleni, selskih naseljonnyh punktov - raitsentrov i selskih naseljonnyh punktov s naselenijem 3 tysjatši i bolee tšelovek *perepis2002.ru*.  Arkistoitu 7.2.2012. Viitattu 7.2.2010. (venäjäksi)
**Pižma** (komiksi ja venäjäksi Пи́жма) on Petšoran sivujoki Komin tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 389 kilometriä, valuma-alueen laajuus 5 470 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 55 kuutiometriä sekunnissa.

Pižma saa alkunsa Timanin selänteellä sijaitsevasta Jamozero-järvestä, virtaa kohti koillista ja laskee samaan jokisuuhun kuin Tsilma.

Yläjuoksulla joen nimenä on *Petšorskaja Pižma*. Kapea kangas erottaa sen Arkangelin alueella virtaavasta Mezenin sivujoesta *Mezenskaja Pižmasta*. Aikaisemmin joet ovat toimineet Mezenin ja Petšoran yhdistäneenä kulkureittinä.

Pižman varrella, nykyisen Skitskajan kylän lähellä, sijaitsi vuosina 1715–1851 yksi Petšoran vanhauskoisten keskuksista, Velikije Požnin skiitta. Joen suun lähellä on Ust-Tsilman piirikeskus.

Lähteet
-------

1. ↑  L.M. Beznosikova, Je.A. Aibabina, R.I. Kosnyreva: *Komi-russki slovar = Komi-rotš kyvtšukör*, s. 796. Syktyvkar: Komi knižnoje izdatelstvo, 2000. ISBN 5-7555-0679-5.
2. 1 2 3  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 28*, s. 566. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1978.
3. 1 2  *Entsiklopeditšeski slovar Brokgauza i Jefrona (CD-rom)*. Moskva: Adept, 2002 (alkuperäisjulkaisu 1890–1907).
4. ↑  Konakov, N.D. (sost.): *Komi-zyrjane. Istoriko-etnografitšeski spravotšnik*, s. 14. Syktyvkar: Komi knižnoje izdatelstvo, 1993. ISBN 5-7555-0440-7.
**Karel Goeyvaerts** (8. kesäkuuta 1923 Antwerpen – 3. helmikuuta 1993 Antwerpen) oli säveltäjä. Hän opiskeli vuosina 1943–1947 kuninkaallisessa konservatoriossa Antwerpenissä ja jatkoi opintojaan Pariisin konservatoriossa Darius Milhaud'n ja Olivier Messiaenin johdolla. Varsinkin jälkimmäinen vaikutti suuresti nuoreen Goeyvaertsiin. Goeyvaerts oppi myös hallitsemaan Ondes Martenot -soittimen sen keksijän, Maurice Martenot'n opastamana.

Goeyvaertsin vuosina 1950–1951 säveltämässä sonaatissa kahdelle pianolle voidaan katsoa yhdistyvän Messiaenin ja Webernin vaikutteiden. Teos vaikutti merkittävästi nuoriin avantgardisteihin, erityisesti Karlheinz Stockhauseniin. Vuonna 1953 Goeyvaerts ja Stockhausen lukeutuivat niihin ensimmäisiin säveltäjiin, jotka loivat sähkögeneraattoreilla tuotettua musiikkia.

Goeyvaertsista tuli vuonna 1970 Ghentin Psykoakustisen ja elektronisen musiikin instituutin tuottaja. Myöhemmin hänestä tuli Belgian Radio 3:n uuden musiikin päätuottaja, ja vuonna 1985 hänet nimitettiin International Composers' Rostrumin puheenjohtajaksi. Hän työskenteli myös Leuvenin katolisessa yliopistossa ja oli jäsenenä Belgian Kuninkaallisessa tieteen, kirjallisuuden ja kaunotaiteiden akatemiassa.

On kiistanalaista, mikä voidaan määritellä Euroopan ensimmäiseksi täysin sarjallistetuksi sävellykseksi. Ehdokkaita ovat muiden muassa Goeyvaertsin *Nummer 2* (1951) kolmelletoista soittimelle ja *Nummer 1* eli sonaatti kahdelle pianolle. Säveltäjän vuoden 1960 jälkeisessä tuotannossa kuuluu minimalismin vaikutus. Tästä esimerkkejä ovat viisiosainen *Litanies*-sarja (1979–1982) sekä ooppera *Aquarius* (1983–1993).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Flanders Music Centre: Karel Goeyvaerts

Aiheesta muualla
----------------

* Allmusic.com: Karel Goeyvaerts (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Karel Goeyvaerts
**Raimondas Žutautas** (s. 4. syyskuuta 1972) on liettualainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustava keskikenttäpelaaja.

Ura pelaajana
-------------

Žutautas aloitti peliuransa Neuvostoliiton romahdettua Liettuan pääsarjassa ROMAR Mažeikiaissa. Hän voitti seuran kanssa maan mestaruuden 1994. Mestaruuskauden jälkeen Žutautas siirtyi FK Banga Gargždaihin ja pelasi tämän jälkeen Liettuassa vielä kahdessa muussa seurassa, kunnes suuntasi Venäjän kentille FK Alania Vladikavkaziin 1996. Debyyttikaudellaan hän pääsi juhlimaan seuran paidassa mestaruushopeaa. 

Kolmen Alaniassa vietetyn kauden jälkeen Žutautas siirtyi Israelin pääsarjaan Maccabi Haifaan. Hän edusti seuraa neljä kautta ja juhli maan mestaruutta kahdesti. Vuonna 2003 hän siirtyi Panathinaikosiin, jossa pelasi kaksi kautta onnistumatta murtautumaan avauskokoonpanoon. Hän lopetti uransa Panathinaikosissa 2005.

Liettuan maajoukkueessa Žutautas esiintyi vuosina 1995–2004 kaikkiaan 40 A-maaottelussa. 

### Meriitit pelaajana

* Liettuan mestaruus: 1994
* Israelin mestaruus (2): 2001, 2002
* Kreikan mestaruus: 2004
* Kreikan cup: 2004

Ura valmentajana
----------------

Helmikuussa 2010 Žutautas nimettiin Liettuan maajoukkueen uudeksi päävalmentajaksi.  37-vuotiaana hänestä tuli Liettuan nuorin maajoukkueen päävalmentaja. Hänen johdollaan maa lähtee EM2012-karsintoihin, joissa se pelaa samassa lohkossa Espanjan, Tšekin, Skotlannin ja Liechtensteinin kanssa. Liettuan karsinnat eivät kuitenkaan sujuneet järin hyvin ja se voitti vain yhden karsintaottelun. Žutautas erosi tehtävästään karsintojen päätyttyä lokakuussa 2011.

Lähteet
-------

1. ↑  Zutautas coacht Litauen
2. ↑  Liettuan valmentaja erosi


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**José Couceiro** | **Liettuan maajoukkueen päävalmentaja**2/2010–10/2011 | Seuraaja:**Csaba László** |
**Bruno Marie-Rose** (s. 20. toukokuuta 1965 Bordeaux) on entinen ranskalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti. Hänen päämatkansa oli 100 metrin juoksu.

Marie-Rose kilpaili olympialaisissa ensimmäisen kerran Los Angelesissa 1984. Hän juoksi neljännen osuuden Ranskan kuudenneksi sijoittuneessa pikaviestijoukkueessa (loppuaika 39,10 s). Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 hän saavutti pronssia 100 metrin juoksussa ajalla 10,21 s ja juoksi ankkuriosuuden pikaviestissä, jossa Ranska sijoittui neljänneksi ajalla 38,86 s. Vuonna 1987 Marie-Rose saavutti sisäratojen EM-kilpailuissa Liévinissä 200 metrin juoksussa kultaa maailmanennätysajalla 20,36 s ja sisäratojen MM-kilpailuissa Indianapolisissa samalla matkalla hopeaa ajalla 20,89 s. Liévinin aika säilyi maailmanennätyksenä vuoteen 1995 saakka ja on vielä vuonna 2008 voimassa oleva Ranskan ennätys. Soulin 1988 olympialaisissa Marie-Rose saavutti pikaviestin ensimmäisen osuuden juoksijana olympiapronssia Ranskan joukkueen loppuajan ollessa 38,40 s.

Splitin EM-kilpailuissa 1990 Marie-Rose sijoittui 100 metrillä neljänneksi saatuaan 2,2 m/s:n myötätuulessa loppuajan 10,10 s. Viestissä hän juoksi ankkuriosuuden ja teki Max Morinièren, Daniel Sangouman ja Jean-Charles Trouabalin kanssa maailmanennätyksen 37,79 s. Seuraavana vuonna Tokion MM-kilpailuissa Marie-Rosen ankkuroima viestijoukkue juoksi ajan 37,87 s mutta jäi maailmanennätystä aikaan 37,50 s parantaneen Yhdysvaltain joukkueen takana hopealle.

Marie-Rose juoksi 200 metrin lisäksi sisäratojen Ranskan ennätyksen 60 metrillä vuonna 1987; aika oli 6,56 s. Ranskan mestaruuden hän voitti 100 metrillä vuosina 1984 ja 1989 sekä 200 metrillä vuosina 1986 ja 1987. Näiden ulkoratamestaruuksien lisäksi hän voitti sisäratojen Ranskan mestaruuden 60 metrillä vuosina 1987, 1989 ja 1990 sekä 200 metrillä vuosina 1986 ja 1987.

Lähteet
-------

* Butler, Mark (toim.): *IAAF Statistics Handbook: Helsinki 2005*. IAAF, 2005. (englanniksi)
* Siukonen, Markku & Ahola, Matti: *Suuri EM-kirja*. Sporttikustannus Oy, 1990. ISBN 951-8920-11-7.
* Siukonen, Markku & Ahola, Matti: *Urheilun vuosikirja 6*. Scandia Kirjat Oy, 1985.
* Siukonen, Markku & Ahola, Matti: *Urheilun vuosikirja 10*. Sporttikustannus Oy, 1989. ISBN 951-8920-07-9.
* *European Athletics Yearbook 1995–1996*. EAA, 1996. ISBN 3-87390-115-3. (englanniksi)
* *Docathlé 2003*, s. 503. Fédération Française d'Athlétisme, 2003. ISBN (mahdollisesti virheellinen) 2-951243-4-3. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Bruno Marie-Rose Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Prjažka-joen rantaa Pietarissa.
**Prjažka** (ven. Пря́жка; vuoteen 1753 saakka *Tšuhonskaja retška*, Чухо́нская ре́чка) on Nevan suuhaara Pietarissa Venäjällä.

Prjažka saa alkunsa Moikasta 400 metriä ennen sen suuta ja laskee Salnobujanski-kanavan kautta Suureen Nevaan. Joen pituus on 1,32 kilometriä. Leveys vaihtelee 20–30:n ja syvyys 1–2,8 metrin välillä. Entinen nimi viittaa inkerinsuomalaisiin ja nykyinen joen varrella sijainneisiin kehräämöihin. Joen ylittää kolme siltaa. 1700-luvun lopusta lähtien sen rannoille rakennettiin tehdasrakennuksia ja asuintaloja. Suhanovin talo (numero 50) on myöhäisen klassismin muistomerkki. Schröderin talo Volodja Jermakin kadun kulmassa (numero 34b) edustaa koristeellista jugendia. Prjažkan rantakadun ja Dekabristien kadun kulmatalossa asui vuosina 1912–1921 runoilija Aleksandr Blok. Vuodesta 1980 lähtien siellä toimii hänelle omistettu kotimuseo.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 520. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.
2. ↑  Kirikov, B.M.: *Arhitektura peterburgskogo moderna. Osobnjaki i dohodnyje doma*, s. 367–371. Sankt-Peterburg: Kolo, 2006. ISBN 5-901841-41-7.
**Juha Haukkala** (s. 28. kesäkuuta 1978 Seinäjoki) on suomalainen uransa lopettanut freestylehiihtäjä, joka kilpaili skicrossissa. Hän edusti Seinäjoen Hiihtoseuraa ja häntä valmensi Heikki Kervinen.

Nuoruudessaan useita urheilulajeja harrastanut Haukkala aloitti yhdeksänvuotiaana alppihiihdon. Hän voitti pujottelun Suomen-mestaruuden 1998 ja osallistui samana vuonna myös nuorten MM-kilpailuihin. Kaudella 2002–2003 hän siirtyi skicrossiin ja kilpaili jo samalla kaudella maailmancupissa.

Haukkala on sijoittunut MM-kilpailujen skicrossissa seitsemänneksi Rukalla 2005, 11:nneksi Madonna di Campigliossa 2007 ja 17:nneksi Inawashirossa 2009. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui 26:nneksi. Innsbruckin Universiadeissa 2005 hän voitti kultaa. Maailmancupin osakilpailussa hän on ollut parhaimmillaan viides Kreischbergissä tammikuussa 2008. Euroopan cupissa hän on voittanut Riihivuoren kilpailun helmikuussa 2003.

Haukkala on voittanut skicrossin Suomen-mestaruuden 2004, 2006, 2007, 2010 ja 2011. Hän on kärsinyt uransa aikana useista loukkaantumisista.

Haukkala lopetti aktiiviuransa maaliskuussa 2011 SM-kisojen jälkeen. Haukkala on koulutukseltaan röntgenhoitaja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomen skicross-maajoukkueen urheilijat 2006-2007 (pdf) *Skicross - Suomen freestylemaajoukkue*. Viitattu 20.4.2010. [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3 4 5  Urheilijat / Juha Haukkala *hiihtoliitto.sporttisaitti.com*.  Arkistoitu 23.1.2008. Viitattu 11.2.2010.
3. ↑  Juha Haukkala Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi) (alppihiihto)
4. ↑  Juha Haukkala Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi) (freestyle)
5. ↑  Haukkala nappasi SM-kultaa ski crossissa *yle.fi*.  8.4.2010. Yle Urheilu. Viitattu 1.4.2011.
6. 1 2  Ski cross -konkari päätti uransa mestaruuteen  30.3.2011. Yle Urheilu. Viitattu 1.4.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Juha Haukkala Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Teofilo Folengo
*Maccheronee*
**Teofilo Folengo** (alkuaan Girolamo Folengo, 8. marraskuuta 1491 Mantova, Italia – 9. joulukuuta 1544 lähellä Bassano Campesea Venetsian tasavallassa) oli italialainen runoilija, joka kirjoitti salanimellä Merlinus Cocajus eli Merlino Coccaio. Hänen tärkein teoksensa on runosatiiri *Baldus,* jonka hän kirjoitti benediktiinimunkkina ollessaan. Teos on eepossarja, joka 1517 julkaistiin 17-osaisena ja 1521 25-osaisena. Sarja kertoo talonpoikaisen sankarin , Balduksen, seikkailuista. Baldus on keskiaikaisen sankarin Rolandin Rinaldo-serkun jälkeläinen. Teoksessaan hän ivasi Kaarle Suurta, astrologiaa, magiaa ja ritarirunoutta käyttäen heksametreissaan latinan ja italian sekoitusta, jota kutsutaan makaronilatinaksi. Folengon makaronilyriikka sai joukon jäljittelijöitä, mutta he eivät yltäneet kuuluisuuteen esikuvansa lailla.

Folengon muutkin teokset edustavat makaronilyriikkaa. *Moschea* ivasi romanttisia runoja, *Zanitonella* (1521) paimenrunoutta ja *Orlandino* (1526) munkkeja, pappeja ja talonpoikia. *Chaos del Triperuno* (1526) kertoo runoilijasta itsestään ja hänen uskonnollisesta kääntymyksestään.

Folengo ryhtyi melko nuorena miehenä munkiksi ja otti samalla käyttöönsä nimen Teofilo Folengo, jolla hänet parhaiten tunnetaan. Noin vuonna 1525 hän erosi munkkikunnasta ja jätti luostarielämän. Vuoden 1530 jälkeen hän eli erakkona lähellä Sorrentoa, mutta liittyi 1534 benediktiiniveljeskuntaan, jossa pysyi kuolemaansa asti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *New encyclopædia Britannica,* Encyclopædia Britannica Inc. 2003, ISBN 0-85229-961-3.
2. 1 2  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965.
3. ↑  *Iso tietosanakirja,* Otava 1931–1939.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
	+ 2
	+ 3

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
	+ 2
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Leila Kalliala** (o.s. **Yöntilä**, 18. maaliskuuta 1930 Berliini – 13. toukokuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen lehtitoimittaja.

Kalliala oli koulutukseltaan filosofian kandidaatti ja hän työskenteli valmistumisensa jälkeen vuosina 1952–1957 Viikkosanomissa, aluksi toimitussihteerinä ja myöhemmin toimituspäällikkönä. Hän toimitti myös Viikon kertojat -lehteä. Vuonna 1957 hän siirtyi Me Naiset -lehden päätoimittajaksi ja hänen päätoimittaja-aikanaan lehdestä, joka oli jo ensimmäinen naistenlehti Suomessa, tuli Suomen ensimmäinen naisten viikkolehti.

Kalliala toimi Me Naisten päätoimittajana 1960-luvun alkuun, jolloin hän siirtyi osapäivätyöhön haluttuaan omistaa enemmän aikaa perheelleen. Hän jatkoi lehden erikoistoimittajana tehden kulttuuripainotteista Tiimalasi-palstaa sekä kirjoittaen kolumneja.

Kallialan harrastuksiin kuuluivat kirjallisuus ja golf, jossa hän oli moninkertainen Suomen-mestari. Hän myös kirjoitti Helsingin golfklubin historiikin *HGK 1932–82* sekä suomensi golfaiheisia kirjoja.

Kalliala jäi syksyllä 1987 sairauseläkkeelle ja menehtyi vajaat kolme vuotta myöhemmin, keväällä 1990, vaikeaan sairauteen. Hän oli kuollessaan 60-vuotias.

Diplomaatti Armas Yöntilä oli Leila Kallialan isä ja golfvalmentaja Ville Kalliala on hänen nuorin poikansa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Päätoimittaja Leila Kalliala. Suomalaisen naistenlehden kehittäjä.  *Helsingin Sanomat*, 16.5.1990. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 13.2.2010.
2. 1 2  Ville Kalliala uskoo Minea Blomqvistin mahdollisuuksiin *Golfpiste.com*.  17.11.2006. Viitattu 13.2.2010. [vanhentunut linkki]
**Morag Kate Kerrigan** (o.s. Prunty, kirjoittanut myös nimellä Morag Prunty; s. 1964 Lontoo, Britannia) on irlantilainen toimittaja ja kirjailija.

Astuessaan työelämään Kerrigan kouluttautui ensin kampaajaksi mutta kirjoitti samalla lehtiin kauneutta käsitteleviä ja ihmissuhdejuttuja. 22-vuotiaana hänestä tuli Looks-lehden päätoimittaja, sen jälkeen oli vuorossa more!:n, sitten Just seventeen. 28-vuotiaana hän sai tarjouksen irlantilaisen Tatler-lehden päätoimittajan tehtävästä ja otti sen vastaan ja muutti 1990 Dubliniin Irlantiin. Hän kirjoitti työnsä ohella koko ajan pöytälaatikkoon ja vihdoin tavattuaan tulevan miehensä valokuvaaja Niall Kerriganin, teki ratkaisun ja ryhtyi kirjailijaksi.Pariskunta muutti Kate Kerriganin suvun kotiseudulle.

Kirjallisen uransa alussa kirjoittaessaan kepeitä romaaneja hän käytti Morag Prunty -nimeä, mutta siirryttyään vakavampaan tekstiin *Onnellisen avioliiton reseptien* myötä hän otti käyttöön miehensä sukunimen ja oman toisen etunimen eli nimen Kate Kerrigan.

Kerriganit solmivat avioliiton 1999. Heillä on poika Leo.

Teokset
-------

nimellä Morag Prunty
* Boys: A User's Guide (1993)
* Dancing with Mules (2001)
* Wild Cats and Colleens (2001)
* Disco Daddy (2002)
* Poison Arrows (2003)
* Superstar Lovers (2004)

nimellä Kate Kerrigan,
* Recipes for a Perfect Marriage, 2006, suom. Onnellisen avioliiton reseptejä, Bazar, 2008
* The Miracle of Grace 2007
* Wild Cats and Colleens (ilmestyy toukokuussa 2008)

Lähteet
-------

1. ↑  Anna 14/2008 s. 46-51

* Teokset

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Katalonia
* Yhdysvallat
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |

 |
**Dag-Eilev Fagermo** (s. 28. tammikuuta 1967) on norjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.

Ura
---

Fagermo pelasi omalla urallaan Norjan alemmilla sarjatasoilla edustaen Raufossia, Kjappia ja Snøggiä. Valmennusuransa hän aloitti 1995 IL Skparhedinissä, joka pelasi Fagermon johdolla parhaimmillaan Norjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla. Vuonna 2002 hän siirtyi Pors Grenlandin päävalmentajaksi ja nosti seuran Adeccoligaeniin, jossa se pelasi Fagermon johdolla kaudella 2004. Tämän jälkeen hän jätti seuran ja valmensi kaudella 2005 Notoddenia.

Kaudella 2006 Fagermo johdatti Strømsgodsetin Adeccoligaenin voittajana pääsarjaan. Fagermon debyyttikausi pääsarjavalmentajana sujui hyvin ja seura varmisti sarjapaikkansa sijoittumalla kymmenenneksi. Kauden 2007 jälkeen Fagermo jätti Strømsgodsetin ja siirtyi Odd Grenlandin päävalmentajaksi. 

Oddissa Fagermo onnistui heti ensimmäisellä kaudellaan tavoitteessaan palauttaa seura pääsarjatasolle. Pääsarjassa Fagermon valmentama seura on sen jälkeen säilynytkin. Ensimmäinen kausi toi heti komeasti neljännen sijan ja kaudella 2014 joukkue sijoittui kolmanneksi. Norjan cupissa Fagermo luotsasi Oddin välieriin kolmesti perättäin vuosina 2008–2010 ja finaaliin vuonna 2014. 

Tammikuun lopussa 2020 Fagermo jätti Oddin yli 10 vuoden valmennuspestinsä jälkeen ja siirtyi Vålerengan päävalmentajaksi. Fagermo luotsasi Vålerengan debyyttikaudellaan Eliteserienissä kolmanneksi, mikä oli joukkueen paras sijoitus 10 vuoteen. Kausilla 2021 ja 2022 menestys jäi vaisummaksi. Lopulta Fagermo jätti seuran kesäkuussa 2023 seuran juututtua putoamiskamppailuun.

Meriitit
--------

* Adeccoligaen (2): 2006, 2008

Lähteet
-------

1. ↑  Dag-Eilev Fagermo
2. ↑  Fagermo ny Odd-trener
3. ↑  Fagermo ny VIF-trener: – Jeg var sikkert femtevalget
4. ↑  Vålerenga og Fagermo skiller lag

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Anders Jacobsen** | **Strømsgodsetin päävalmentaja**2006–2008 | Seuraaja:**Ronny Deila** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Ove Flindt-Bjerg** | **Odds BK:n päävalmentaja**2008–2019 | Seuraaja:**Jan Frode Nornes** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Ronny Deila** | **Vålerengan päävalmentaja**2020–6/2023 | Seuraaja:**Geir Bakke** |
**Petšoralaiset**, **yläpetšoralaiset** eli **Petšoran komit** (komiksi печораса, *petšorasa*, ven. печорцы, *petšortsy*; верхнепечорцы, *verhnepetšortsy*; печорские коми, *petšorskije komi*) ovat komisyrjäänien alueellinen kansatieteellinen ryhmä. He asuvat Komin tasavallassa Petšora-joen yläjuoksulla. Pohjoisessa petšoralaiset rajoittuvat Petšoran kaupungin alapuolella ižmalaisiin, lounaassa ylävytšegdalaisiin ja etelässä Mamylin kylän yläpuolella Petšoran yläjuoksun venäläisväestöön.

Vytšegdan yläjuoksulta muuttaneet uudisasukkaat perustivat Petšoran yläjuoksun ensimmäisen komikylän nykyisen Troitsko-Petšorskin tienoille vuonna 1674. Muuttovirta Sysolan varrelta voimistui 1700-luvulla. Seudulle siirtyi komeja myös Vytšegdan keski- ja alajuoksulta, Udorasta ja Luzan varrelta. Tšerdynin seudulta muutti komipermjakkeja ja venäläisiä. Asukkaiden joukossa oli myös hanteja ja manseja.

Eri komiryhmien ja muiden kansojen edustajien myöhäisessä vaiheessa muodostaman petšoralaisryhmän kulttuuri on luonteeltaan sekoittunutta. Paikallisessa murteessa on muun muassa ylävytšegdalaisia ja keskisysolalaisia piirteitä. Perinteisistä elinkeinoista tärkeimpiä olivat metsästys ja kalastus. Maanviljelyn merkitys oli vähäinen. Petšoralaisten henkiseen kulttuuriin vaikutti voimakkaasti vanhauskoisuus.

Lähteet
-------

1. 1 2  Konakov, N.D. (sost.): *Komi-zyrjane. Istoriko-etnografitšeski spravotšnik*, s. 16. Syktyvkar: Komi knižnoje izdatelstvo, 1993. ISBN 5-7555-0440-7.
2. 1 2  *Gde ty živjoš: Gipermedia entsiklopedija (CD-rom)*. Syktyvkar: Institut jazyka, literatury i istorii Komi nautšnogo tsentra Uralskogo otdelenija RAN, Ministerstvo kultury i natsionalnoi politiki Respubliki Komi, 2006.
Belan patsas Ópusztaszerissa
**Béla I** oli Unkarin kuningas vuosina 1060–1063. Hän oli ollut maanpaossa Puolassa, mutta palasi Unkariin veljensä Andreas I:n kutsusta, kun tästä tuli kuningas vuonna 1046. Andreas antoi Belalle kolmanneksen Unkarista herttuakunnaksi. Andreas oli nimennyt poikansa Salamonin seuraajakseen, mutta Béla hyökkäsi veljensä kimppuun Puolan hallitsijan Boleslaw II:n kanssa, ja Andreas kuoli haavoihinsa.

Belan hallitusaikana oli Unkarin viimeinen pakanoiden kapina vuonna 1061. Saksan kuningas Henrik IV tuki Salamonia vallantavoittelussa, ja Bela aikoi sotia Saksaa vastaan, mutta kuoli tapaturmaisesti ennen sitä.

Lähteet
-------

1. ↑  Luscombe D. et al. (toim.): *The new Cambridge medieval history 4*, s. 309. Cambridge University Press, 2004. ISBN 978-0521414104. (englanniksi)
2. ↑  Encyclopedia Britannica


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Andreas I** | **Unkarin kuningas**1060-1063 | Seuraaja:**Salamon** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Kotšovo** (ven. Кочёво, komipermjakiksi Кöч, *Kötš*) on kylä, maalaiskunta sekä Permin aluepiirin Permin Komin piirikuntaan kuuluvan Kotšovon piirin hallinnollinen keskus. Se sijaitsee Kosan sivujoen Sepolin varrella 75 kilometriä Kudymkarista pohjoiseen. Asukkaita on 3 400 henkeä (vuonna 2002).

Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1848. Sen nimi peustuu komipermjakin kutsumanimeen *Köč* ("Jänis"). Vuonna 1878 Kotšovosta tuli kirkonkylä ja vuonna 1926 Kotšovon piirin keskus.

Kotšovossa toimii maatalousyritys, meijeri, puunhankintaa ja -jalostusta harjoittavia yrityksiä sekä rakennusyrityksiä. Kylässä on ala- ja keskikoulu, lasten luomistyön keskus, taidekoulu, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa ja piirisairaala.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Entsiklopedija Permi: Kotšovo *enc.permkultura.ru*. Viitattu 15.2.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Kotšovon piiri Permin Komin sivustolla *komiokrug.ru*.  Arkistoitu 10.7.2009. Viitattu 5.1.2009. (venäjäksi)
3. ↑  Vserossijskaja perepis naselenija 2002 goda: Tom 1 - Tšislennost i razmeštšenije naselenija: 4. Tšislennost naselenija Rossii, federalnyh okrugov, subjektov Rossijskoi Federatsii, raionov, gorodskih poseleni, selskih naseljonnyh punktov - raitsentrov i selskih naseljonnyh punktov s naselenijem 3 tysjatši i bolee tšelovek *perepis2002.ru*.  Arkistoitu 7.2.2012. Viitattu 15.2.2010. (venäjäksi)
**Mikko Martti Aleksi Valle** (s. 11. toukokuuta 1970 Helsinki) on entinen suomalainen kymmenottelija. Hän edusti Helsingin Kisa-Veikkoja ja häntä valmensivat Kari Sinisalo, Esko Tantarimäki ja Jussi Valle.

Valle voitti kahdesti nuorten Pohjoismaiden mestaruuden kymmenottelussa: 20-vuotiaiden sarjassa Kööpenhaminassa vuonna 1989 ja 22-vuotiaiden sarjassa Huddingessa 1992. Vuonna 1989 hän sijoittui lisäksi seitsemänneksi 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa Varazdinissa. Helsingin EM-kilpailuissa 1994 hän oli viidestoista tuloksella 7670 pistettä.

Valle edusti Suomea aikuisten maaotteluissa ja Euroopan cupin kilpailuissa vuosina 1992–1999. Hän voitti maaottelukilpailun Huddingessa 1995 ja Turussa 1996. Valle teki kymmenotteluennätyksensä 7780 pistettä sijoittuessaan seitsemänneksi Euroopan cupin kilpailussa Oulussa 1997. Hän heitti keihästä parhaimmillaan 75,60 m Bressanonessa 1998 ja hyppäsi seivästä 505 cm Mikkelissä 1993.

Valle voitti kymmenottelun Suomen mestaruuden 1989, 1992, 1993, 1995, 1996, 1997 ja 1998. Lisäksi hän sai SM-hopeaa 1991.

Lähteet
-------

* Mikko Valle Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Keiichirō Nagashima** (jap. 長島 圭一郎, s. 20. huhtikuuta 1982 Ikeda, Hokkaidō, Japani) on japanilainen pikaluistelija, olympia- ja MM-mitalisti.

Nagashima sai hopeaa Vancouverin olympialaisissa 2010 500 metrillä kahden luistelun yhteisajalla 69,97. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli samalla matkalla kuudes. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän on saanut hopeaa Moskovassa 2009 ja pronssia Obihirossa 2010. Lisäksi hän oli viides Heerenveenissä 2008. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän on ollut kuudes 500 metrillä Naganossa 2008. Aasian mestaruuskilpailuissa hän sijoittui neljänneksi 500 metrillä 2004. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän on ollut 500 metrillä toinen kausilla 2006–2007 ja 2008–2009.

Ennätykset
----------

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **100 m** | 9,51 | Changchun | 6. joulukuuta 2008 |
| **500 m** | 34,24 | Salt Lake City | 17. marraskuuta 2013 |
| **1 000 m**  | 1.08,09 | Salt Lake City | 7. maaliskuuta 2009 |
| **1 500 m** | 1.50,37 | Calgary | 28. syyskuuta 2012 |

Lähteet
-------

1. ↑  Keiichiro Nagashima *sports-reference.com*.  Arkistoitu 31.1.2012. Viitattu 16.2.2010. (englanniksi)
2. 1 2  Sportler-Visitenkarte von Keichiro Nagashima *speedskatingnews.info*. Viitattu 16.2.2010. (saksaksi)
Tšusovoin piiri Permin aluepiirin kartalla.
**Tšusovoin piiri** (ven. Чусовско́й райо́н, *Tšusovskoi raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1923 perustetun piirin pinta-ala on 3 505 neliökilometriä. Asukkaita on 72 700 henkeä (vuonna 2009).

Tšusovoin piirin sijaitsee Permin aluepiirin keskiosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Gubahan ja Gremjatšinskin, idässä Gornozavodskin, etelässä Lysvan ja Kungurin sekä lännessä Permin ja Dobrjankan piireihin. Seudulla on huomattavat metsävarat. Hyötykaivannaisia ovat öljy, sepeli, kalkkikivi, dolomiitti ja kivihiili. Piirin läpi virtaa Tšusovaja-joki.

Piiriin kuuluu Tšusovoin kaupunki ja 7 maalaiskuntaa: Kalino, Komarihinski, Nikiforovo, Sjola, Skalnyi, Verhneje Kalino ja Verhnetšusovskije Gorodki. Hallinnollinen keskus on Tšusovoi. Asutuskeskuksia on yhteensä 77.

Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 90,4 % venäläisiä ja 5 % tataareja. Kaupunkiväestön osuus on 82,0 %.

Piirin kautta kulkee Kungurin ja Bereznikin sekä Permin ja Sverdlovskin alueen väliset maantiet sekä Permin–Nižni Tagilin ja Permin–Solikamskin rautatiet. Talous perustuu metalli-, metsä-, puunjalostus-, elintarvike- ja rakennustarviketeollisuuteen. Tärkein yritys on Tšusovoin metallitehdas. Maatalous on erikoistunut maidon tuotantoon.

Piirissä toimii lääketieteellinen ja ammattiopisto, teollisuusteknikumi, lasten taidekoulu, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia, kirjastolaitos, kotiseutumuseo, kansatieteellinen puisto, Viktor Astafjeville omistettu kirjallisuusmuseo sekä poliittisten vainojen ja totalitarismin muistokeskus Perm-36. Tšusovskojessa on paikallinen televisioasema. Paikallislehtenä ilmestyy *Tšusovskoi rabotši* ("Tšusovoin työläinen").

Seudulla on useita arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiin kuuluvat maalaiskylien kirkot sekä Tšusovoin, Vereinon ja Kopalnon historialliset rakennukset.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Entsiklopedija Permi: Tšusovskoi munitsipalnyi raion *enc.permkultura.ru*. Viitattu 18.2.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
2. 1 2  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 18.2.2010. (venäjäksi)
3. 1 2 3  Permski regionalnyi server: Tšusovskoi munitsipalnyi raion *perm.ru*.  Arkistoitu 22.12.2008. Viitattu 18.2.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tšusovoin piiri** Wikimedia Commonsissa

Permin aluepiirin piirit ja *kaupunkipiirikunnat*
Aleksandrovsk • Barda • *Berezniki* • Berjozovka • Bolšaja Sosnova • Dobrjanka • Gainy • Gornozavodsk • Gremjatšinsk • Gubaha • Iljinski • Jelovo • Jurla • Jusva • Karagai • Kišert • Kizel • Kosa • Kotšovo • Krasnokamsk • Krasnovišersk • Kudymkar • *Kudymkar* • Kujeda • Kungur • *Kungur* • Lysva • Nytva • Ohansk • Oktjabrski • Orda • Osa • Otšor • Perm • *Perm* • Siva • Solikamsk • *Solikamsk* • Suksun • Tšaikovski • Tšastyje • Tšerdyn • Tšernuška • Tšusovoi • Uinskoje • Usolje • Vereštšagino • *Zvjozdnyi*
Sveitsiläinen *Le Temps* -lehti.
**Berliner** on sanomalehtiformaatti, jonka mitat ovat 315 × 470 millimetriä. Se on hieman suurempi kuin tabloidi mutta pienempi kuin broadsheet.

Ensimmäisen maailmansodan aikaan vaihtoehtoja "berliiniläiselle formaatille" olivat pohjoissaksalainen ja ranskalainen formaatit.

Berliner-formaattia ovat käyttäneet muun muassa *La Stampa* (Italia), *La Vanguardia* (Espanja), *Le Monde* (Ranska), *La Repubblica* (Italia), sekä *Neue Zürcher Zeitung* (Sveitsi). Brittiläinen *The Guardian* käytti berlineriä vuosina 2005–2018.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  The Berliner format *The Guardian*.  12.5.2009. Viitattu 29.7.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3  How we got the measure of a Berliner *The Guardian*. Viitattu 29.7.2022. (englanniksi)
3. ↑  The story of the Berliner *The Guardian*.  12.5.2009. Viitattu 29.7.2022. (englanniksi)
4. ↑  Guardian and Observer to relaunch in tabloid format *The Guardian*.  13.6.2017. Viitattu 29.7.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Berliner** Wikimedia Commonsissa
**Hašbaataryn Tsagaanbaatar** (mong. Хашбаатарын Цагаанбаатар, myös **Tsagaanbaatar Hašbaatar**, s. 19. maaliskuuta 1984 Baruunturuun, Uvs, Mongolia) on mongolialainen judoka. Hän on maailmanmestari ja olympiamitalisti.

Tsagaanbaatar sijoittui vuonna 2003 60 kg:n sarjassa kolmanneksi Jejun universiadeissa ja voitti kultaa samassa kaupungissa pidetyissä Aasian-mestaruuskilpailuissa. Lisäksi hän sai pronssia alle 20-vuotiaiden Aasian-mestaruuskilpailujen 66 kg:n sarjassa Macaossa. Vuonna 2004 hän sai 60-kiloisissa pronssia Almatyn Aasian-mestaruuskilpailuissa ja Ateenan olympialaisissa. Seuraavana vuonna hän voitti Taškentissa Aasian-mestaruuden 66 kg:n painoluokassa kukistettuaan loppuottelussa Iranin Arash Miresmaeilin.

Tsagaanbaatar voitti vuonna 2006 66 kg:n sarjassa kultaa Itä-Aasian mestaruuskilpailuissa Ulaanbaatarissa, Aasian kisoissa Dohassa ja opiskelijoiden MM-kilpailuissa Suwonissa. Aasian-mestaruuskilpailuissa Kuwait Cityssä 2007 hän sai 66-kiloisissa hopeaa hävittyään loppuottelussa Etelä-Korean Bang Gui-Manille. Rio de Janeiron MM-kisoissa hän oli samana vuonna 60-kiloisissa viides.

Tsagaanbaatar sai hopeaa Jejun 2008 Aasian-mestaruuskilpailujen 66 kg:n sarjassa hävittyään loppuottelussa Arash Miresmaeilille. Hän voitti 66-kiloisten maailmanmestaruuden Rotterdamissa 2009 kukistettuaan loppuottelussa espanjalaisen Sugoi Uriarten. Tokion MM-kilpailuissa 2010 hän sai samassa painoluokassa pronssia. Aasian-mestaruuskilpailuissa 2011 Abu Dhabissa hän sai 66 kg:n painoluokassa hopeaa hävittyään loppuottelussa japanilaiselle Junpei Morishitalle. Hän saavutti joukkuekilpailun MM-pronssia Astanassa 2015.

Tsagaanbaatar on saavuttanut maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa viisi turnausvoittoa, kaksi kakkossijaa ja kolme kolmossijaa sekä Masters-, GP- ja Grand Slam -kilpailuissa neljä voittoa, seitsemän kakkossijaa ja yksitoista kolmossijaa.

Lähteet
-------

1. ↑  World Championships 2009 *judo-world.net*. Viitattu 27.8.2009. (englanniksi) (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Khashbaataryn Tsagaanbaatar *sports-reference.com*. Viitattu 27.8.2009. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. 1 2 3 4 5 6 7  Khashbaatar Tsagaanbaatar / Result *judoinside.com*. Viitattu 1.9.2015. (englanniksi)
4. ↑  Asian Championships Tashkent - 2005 *judoinside.com*. Viitattu 27.8.2009. (englanniksi)
5. ↑  Asian Championships Kuwait City - 2007 *judoinside.com*. Viitattu 27.8.2009. (englanniksi)
6. ↑  Asian Championships Jeju - 2008 *judoinside.com*. Viitattu 27.8.2009. (englanniksi)
7. ↑  2009 World Championships Rotterdam - 2009 *judoinside.com*. Viitattu 27.8.2009. (englanniksi)
8. ↑  Asian Championships Abu Dhabi, 2011, UAE *judoinside.com*.  Arkistoitu 10.4.2011. Viitattu 26.8.2011. (englanniksi)
**Dire Tune Arissi** (s. 19. kesäkuuta 1985) on etiopialainen kestävyysjuoksija, joka on erikoistunut maratonille.

Tune sijoittui vuonna 2005 neljänneksi Los Angelesin maratonilla, mutta jäi Helsingin MM-kilpailuissa 37:nneksi. Seuraavana vuonna hän oli neljäs Debrecenissä käytyjen maantiejuoksun maailmanmestaruuskilpailujen henkilökohtaisessa kilpailussa. Joukkuekilpailussa hän kuului hopeaa saavuttaneeseen Etiopian joukkueeseen. Lisäksi hän voitti Hongkongin maratonin.

Tune voitti vuonna 2007 Houstonin maratonin ajalla 2.26.52 ja sijoittui toiseksi Naganon maratonilla juostuaan 2.28.59, mutta keskeytti Osakan MM-kisojen maratonkilpailun. Seuraavana vuonna hän uusi Houstonin maratonin voittonsa ennätyksellään, joka lähteestä riippuen on joko 2.24.39 tai 2.24.40. Huhtikuussa hän voitti Bostonin maratonin ajalla 2.25.25. Kesäkuussa 2008 hän juoksi Tšekin Ostravassa tunnin juoksun maailmanennätyksen 18 517 metriä. Pekingin olympialaisissa 2008 Tune sijoittui viidenneksitoista ajalla 2.31.16. Vuonna 2009 hän sijoittui Bostonin maratonilla toiseksi ja Berliinin MM-maratonilla 23:nneksi.

Tune sijoittui 2010 Frankfurtin maratonilla toiseksi. Hän sai Nanningin puolimaratonin MM-kilpailuissa hopeaa sekä henkilökohtaisessa että joukkuekilpailussa. Seuraavana vuonna hän oli kuudes Bostonin maratonilla, mutta Daegun MM-maratonilla hänet hylättiin.

Ennätykset
----------

Lähde: IAAF

* 3 000 metrin juoksu – 9.02,08 (2003)
* 5 000 metrin juoksu – 15.47,83 (2003)
* 10 kilometrin juoksu – 31.40 (2010)
* Tunnin juoksu – 18 517 m (2008)
* 20 000 metrin juoksu – 1.05.35,3 (2009)
* 20 kilometrin juoksu – 1.04.29 (2010)
* Puolimaraton – 1.07.18 (2009)
* Maraton – 2.23.44 (2008)

Lähteet
-------

1. ↑  DIRE TUNE *Athletes*. The International Olympic Committee (IOC). Viitattu 26.12.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  NOM: Tune Dire *marathoninfo.free.fr*. Viitattu 25.8.2009. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6 7 8  Dire Tune Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi) Viitattu 15.6.2010
4. ↑  Official Team Results 20 Kilometres - W 1st IAAF World Road Running Championships Debrecen 2006 *iaaf.org*.  8.10.2006. Viitattu 21.4.2008. (englanniksi)
5. ↑  Dayron Robles juoksi pika-aitojen ME:n  12.6.2008. MTV3. Viitattu 15.6.2008.
6. ↑  Official Team Results Half Marathon - W *iaaf.org*. Viitattu 1.9.2011. (englanniksi)
7. ↑  Marathon - W Final *iaaf.org*.  Arkistoitu 23.2.2014. Viitattu 1.9.2011. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |