recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jari Tapani Salo** (s. 1977) on suomalainen professori. Hän aloitti 1.6.2016 Helsingin yliopiston markkinoinnin professorina. Salo nimitettiin syyskuussa 2015 Kapkaupungin yliopiston markkinoinnin professoriksi ja tohtoriohjelman johtajaksi Kapkaupunkiin Etelä-Afrikkaan. Sitä ennen Salo on toiminut markkinoinnin professorina (digitaalinen markkinointi) Oulun yliopiston kauppakorkeakoulussa vuosina 2010–2016. Oulun yliopiston kauppakorkeakoulun markkinoinnin laitoksen johtajana Salo toimi vuonna 2011 sekä markkinoinnin tohtoriohjelman johtajana vuosina 2012-2015. 

Hän on aiemmin toiminut yliassistenttina Helsingin kauppakorkeakoulun markkinoinnin laitoksella. Vuonna 2010 Helsingin kauppakorkeakoulu liittyi perustettavaan Aalto -yliopistoon ja nimettiin Aalto -yliopiston kauppakorkeakouluksi. Salo on Aalto-yliopiston dosenttina alanaan digitaalinen markkinointi. 

Salon akateemisen tutkimuksen erikoisalueina ovat olleet digitalisoituvat yritysten väliset liiketoimintasuhteet, digitaalinen markkinointi, teollisten tuotteiden ja palveluiden markkinointi ja brändäys sekä peliteollisuus. Salo on ollut vierailevan professorina Edith Cowan yliopistossa Perthissä Australiassa.

Salolla on syksyllä 2016 yli 150 tieteellistä julkaisua, jotka käsittelevät näitä ja muita aiheita. Hänen artikkeleitaan on julkaistu muun muassa tieteellisissä aikakausikirjoissa Industrial Marketing Management, Management Decision ja Journal of Business and Industrial Marketing. Hän on myös aktiivinen liikkeenjohdon kouluttaja ja konsultti. Vuonna 2010 hän oli mukana perustamassa ajatushautomo Nordic Institute of Business & Societyä. Salo on Oulun lyseon lukion alumni.

Jari Salo väitteli kauppatieteiden tohtoriksi Oulun yliopistosta 2006.

Teoksia
-------

* Henri Simula, Tuula Lehtimäki, Jari Salo ja Pekka Malinen (2010). Uuden B2B-tuotteen menestyksekäs kaupallistaminen, \*Teknologiateollisuus ry, Teknoinfo Teknova Oy.
* Pedeliento, G. Andreini, D. Bergamaschi, M. and Salo, J. (2016). Brand and product attachment in an industrial context: The effects on brand loyalty. Industrial Marketing Management, 53, 194-206
* Laukkanen, M. Mattila, P. Salo, J. and Tikkanen, H. (2013). Using Live Cases for Teaching, Industry Collaboration, and Research. Marketing Education Review, 23, (1), 65-71,
* Jari Salo ja Heikki Karjaluoto (2007). Mobile games as an advertising medium: Towards a new research agenda. The International Research Journal Innovative Marketing, 3, (1), 72-83

Lähteet
-------
**Elmedin Kikanović** (s. 2. syyskuuta 1988 Tuzla) on bosniahertsegovinalainen koripalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa ALBA Berliniä ja Bosnia ja Hertsegovinan koripallomaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 211-senttinen ja 106-kiloinen Kikanović on sentteri.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Kikanović aloitti uransa kotikaupunkinsa Sloboda Tuzlassa, jota hän edusti vuodet 2004-2007. Vuonna 2007 hän siirtyi serbialaiseen KK Crvena zvezdaan, jossa hän pelasi vuoteen 2010 asti debytoiden myös ULEB Eurocupissa. Vuodet 2011-2015 Kikanović edusti venäläistä BK Jenisei Krasnojarskia. Toukokuussa 2015 Kikanović siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Ranskan Ligue Nationale de Basketballin SLUC Nancyyn, jossa hän pelasi neljässä pelissä.

Heinäkuussa 2015 Kikanović siirtyi Saksan Bundesliigan ALBA Berliniin.

### Maajoukkueura

Kikanović debytoi Bosnia ja Hertsegovinan koripallomaajoukkueessa jo 18-vuotiaana. Hän on kuulunut joukkueeseen vuosien 2011, 2013 ja 2015 EM-kilpailuissa.

Muuta
-----

Kikanović kärähti steroidien käytöstä vuonna 2010. Hänen kilpailukieltonsa kesti kesään 2011 asti, jolloin hän siirtyi Jenisei Krasnojarskiin.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2
3. ↑
**Jukajärvi** on syvyyssuhteiltaan epäyhtenäinen järvi Joensuussa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 2,2 neliökilometriä. Etäisyys Joensuun keskustasta on 14 kilometriä itään. Järven pohjoisin kolkka sijaitsee Kontiolahden alueella.

Maantiede
---------

Jukajärven pituus kaakosta luoteeseen on 3,5 kilometriä. Järven luoteisin osa muodostaa oman altaansa, jonka pinta-ala on runsaat 20 hehtaaria ja jota yhdistää pääaltaaseen noin 60 metriä leveä Hirvisalmi. Noin kolmetoista hehtaaria Jukajärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin vyöhyke sijaitsee järveä jakavan Isosaaren itä- ja pohjoispuolella.

Jukajärven saariluku on neljä. Saarista kolme on yli aarin mutta alle hehtaarin laajuisia. Järven keskiosassa sijaitsevan Isosaaren pinta-ala on noin kolme hehtaaria. Jukajärven rannoilla on sekä pelto- että metsämaata. Pientaloja on tiheimmin järven pohjoisella ranta-alueella.

Jukajärveen laskee Kissapuro järven eteläpuoliselta Jukasuolta. Jukajärvi laskee järven luoteisosasta alkavaa Jukajokea pohjoiseen.

Jukajärven vesitilavuus on 8 215 000 kuutiometriä.

Jukajärvi (04.337.1.015) kuuluu Jukajoen valuma-alueeseen (04.337), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pielisjoen alaosan alue (04.33) ja ensimmäinen on Oriveden–Pyhäselän alue (04.3). Jukajärvi on Jukajoen valuma-alueen laajin vakavesi, toiseksi laajin on Iso Valkealampi ja kolmanneksi laajin on Lakeenjärvi. Alueeseen kuuluu 37 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista vain Jukajärvi on yli neliökilometrin laajuinen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jukajärvi, vakavesi, Joensuu
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 1.7.2022.
3. ↑  Jukajärvi. Järviwiki. Viitattu 1.7.2022.
4. ↑  Jukajoen valuma-alue (04.337). Järviwiki. Viitattu 1.7.2022.
**Jukatekin viittomakieli** on jukatekia puhuvien mayojen keskuudessa Jukatanin niemimaalla Meksikossa syntynyt viittomakieli, jolla on noin 400–500 puhujaa. Kielen puhujat ovat keskittyneet pohjoiseen Quintana Roohon. Guatemalasta on tieto viittomakielen puhujasta, jonka viittomat muistuttavat jukatekin viittomia. Kielen puhujat asuvat eristyksissä olevissa kylissä, joista kaksi sijaitsee Oxkutzcabissa, neljä Xyatilissa ja yksi Carillo Puertossa. Viittomakielen puhujat eivät ymmärrä muualla Meksikossa puhuttua viittomakieltä. Kieltä käyttävät pääasiallisesti kuurot, eivätkä sen käyttäjät enimmäkseen osaa muita viittomakieliä. Kuulevien kielen osaajien määrää ei tiedetä, mutta heitä voi olla esimerkiksi kuurojen kanssa avioituneiden tai näiden lasten keskuudessa.

Tutkimus
--------

Kielen "löysivät" Robert Johnson ja Carol Erting Gallaudetin yliopistosta vuonna 1987. He tutkivat viittomakieltä ja sen puhujien sopeutumista paikallisiin oloihin. He havaitsivat, että kyseessä on oma kielensä ja että sen puhujat ovat sopeutuneet ympäristöönsä hyvin. Kielestä on tehty laaja kirjoitettu ja videoitu sanasto.

Lähteet
-------

1. ↑  Yucatec Maya Sign Language - A language of Mexico *Ethnologue*. Viitattu 21.11.2010. (englanniksi)
2. ↑  Hubert Smith ja Robert Johnson: Yucatec Maya Sign Language Summer Institute of Linguistics. Viitattu 21.11.2010. (englanniksi)
**Vapaudensilta** on Tonavan yli kulkeva silta Budapestissa Unkarissa. Silta yhdistää Pestin Fővám térin ja Budan Gellért térin aukiot.

Historia
--------

Vapaudensilta oli Budapestin kolmas silta Ketjusillan ja Margitin sillan jälkeen. Sen on suunnitellut Unkarin rautateiden pääinsinööri János Feketeházy. Sillan rakentaminen aloitettiin vuonna 1894, ja se avattiin 4. lokakuuta 1896 osana unkarilaisten maahantulon tuhatvuotisjuhlallisuuksia. Sillan vihki keisari Frans Joosef, joka löi siihen viimeisen, hopeisen niitin ja jonka mukaan silta nimettiin Frans Joosefin sillaksi. Raitioliikenne sillalla alkoi 1898.

Perääntyvät saksalaiset räjäyttivät sillan 16. tammikuuta 1945. Silta ei kuitenkaan vaurioitunut kovin pahoin, ja vain sen keskiosa piti rakentaa uudestaan. Vapaudensilta avattiin sodan jälkeen 20. elokuuta 1946, ensimmäisenä Budapestin silloista. Samalla silta sai nykyisen nimensä.

Rakenne
-------

Vapaudensilta on kolmijänteinen palkkisilta, ja sen ristikko on rakennettu art nouveau -tyyliin. Sen kummatkin pilarit on koristeltu Unkarin vaakunoilla ja turul-linnun patsailla. Sillalla on kaksi ajokaistaa ja raitiotie niiden välissä.

Lähteet
-------

Margaret Bridge/Budapest *Bridges of Budapest*. Viitattu 8.1.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vapaudensilta (Budapest)** Wikimedia Commonsissa
Anne Flinkkilä vuonna 2014.
**Anne Flinkkilä** on suomalainen toimittaja ja tuottaja, joka juonsi Ylen *Inhimillinen tekijä* -keskusteluohjelmaa vuosina 1997–2017. Flinkkilä on toiminut juontajana myös *Ajankohtainen kakkonen*- ja *Viimeiset sanani* -ohjelmissa. *Inhimillisen tekijän* loppumisen jälkeen vuonna 2018 Yle TV1:llä alkoi hänen ja Maarit Tastulan yhteinen keskusteluohjelma *Flinkkilä & Tastula*, joka on pääpiirteiltään samanlainen kuin *Inhimillinen tekijä* oli. Sitä seurasi edelleen yhteinen toimittaja Ani Kellomäen kanssa tehty keskusteluohjelma *Flinkkilä & Kellomäki*, jota esitettiin Yle TV1:llä vuosina 2020–2023.

Lähteet
-------

### Viitteet

1. ↑  Toimittaja Anne Flinkkilä: Ihmisen tarina koskettaa aina *yle.fi*. Viitattu 20.12.2017.
2. ↑  Flinkkilä & Tastula. Yle. Viitattu 23.2.2018.
3. ↑  Flinkkilä & Tastula – koskettavia kohtaamisia *yle.fi*. Viitattu 20.12.2017.
4. ↑  Pauliina Leinonen: Anne Flinkkilä sai uuden työparin – tv-konkari jää eläkkeelle parin vuoden päästä *Ilta-Sanomat*.  5.9.2020. Viitattu 15.4.2023.
5. ↑  Katsojien rakastama keskusteluohjelma Flinkkilä & Kellomäki lopetetaan – "Lyhytnäköistä" *www.iltalehti.fi*. Viitattu 15.4.2023.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Apollonieis** (m.kreik. Ἀπολλωνιεῖς, *Apollōnieis*) oli antiikin aikainen Attalis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos.

Demoksen sijaintipaikkaa tai sen trittystä ei tunneta, koska sitä ei kuvata antiikin säilyneessä kirjallisuudessa, eikä siitä ole tehty arkeologisia löytöjä.

Demos perustettiin hellenistisellä kaudella vuonna 201/200 eaa. Tuolloin ateenalaiset halusivat kunnioittaa Pergamonin kuningasta Attalos I:tä antamalla tälle oman, uuden fylen nimeltä Attalis. Fyleen siirrettiin joukko vanhoja demoksia, ja samalla siihen luotiin yksi uusi demos eli Apollonieis. Se nimettiin Attaloksen puolison Apolloniksen mukaan. Demoksella oli viisi edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa.

Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä *Apollōnieus* (Απολλωνιεύς).

Lähteet
-------

1. 1 2  Smith, William: "Attica", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Apollonieis *Brill’s New Pauly*. BrillOnline Reference Works. Viitattu 21.8.2017.
3. ↑  Traill, J. et al.: Places: 585888 (Apollōnieis) *Pleiades*. Viitattu 21.8.2017.
4. ↑  The Tribes and Eponymous Heroes of the Ancient Athenians *The Ancient City of Athens (Stoa.org)*.  Arkistoitu 3.3.2019. Viitattu 21.8.2017.
**Sandra Ortega Mera** (s. 19. heinäkuuta 1968 A Coruña, Espanja) on espanjalainen perijätär, miljardööri ja hyväntekijä.

Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli hänet miljardöörilistallaan maailman 237. rikkaimmaksi ihmiseksi tai 23. rikkaimmaksi naiseksi. Tuolloin hänen varallisuutensa oli 6,9 miljardia dollaria. Tämä oli peräisin hänen isänsä Amancio Ortegan ja hänen äitinsä Rosalia Meran yhdessä perustamasta Inditex-tekstiilikonsernista, joka tunnetaan erityisesti vaateketju Zarasta. Sandra Ortega Mera peri 89 prosenttia yllättäen vuonna 2013 edesmenneen äitinsä sijoitusyhtiöstä Rosp Corunnasta, ja hallitsee nyt noin 4,5 prosentin osuutta Inditex-konsernista. Tällä omistuksella hän on Espanjan toiseksi rikkain ihminen isänsä jälkeen.

Sandra Ortega Mera opiskeli Santiago de Compostelan yliopistossa ja suoritti siellä tutkinnon psykologiasta. Sittemmin hän on keskittynyt toimimaan äitinsä perustamassa, vammaisten ammattikoulutusta tukevassa säätiössä (Fundación Paideia). Hänen veljellään on synnynnäinen CP-oireyhtymä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  237. Sandra Ortega Mera. Real Time Net Worth — as of 3/23/18: $6.7 B. 2018 Billionaires Net Worth — as of 3/6/18: $6.9 B (Maailman (dollari)miljardöörien listan sija 237)  6.3.2018. Forbes, forbes.com. Viitattu 24.3.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3  Sandra Ortega Mera. Net Worth: $7.91 Billion TheRichest, therichest.com. Viitattu 24.3.2018. (englanniksi)
3. ↑  The World's Billionaires List (Maailman (dollari)miljardöörit, naiset. Kustakin listan nimestä saa lisätietoa nimeä klikkaamalla)  6.3.2018. Forbes, forbes.com. Viitattu 24.3.2018. (englanniksi)
Luftwaffen HFB-320 Hansa Jet (1984)
**HFB-320 Hansa Jet** oli metallirakenteinen, kaksimoottorinen, kymmenpaikkainen liikelentokone, jota rakensi saksalainen lentokonevalmistaja Hamburger Flugzeugbau vuosina 1964–1973.

Koneen huomiota herättävin ominaisuus on käänteisen nuolisiiven käyttö siipirakenteessa. Ratkaisusta oli aiempaa kokemusta Junkers Ju 287 -koneen kehittämisestä.

Rakentaminen
------------

Prototyyppi lensi ensilentonsa 21. huhtikuuta 1964 ja sitä seurasi toinen prototyyppi 19. lokakuuta samana vuonna. 12. toukokuuta 1965, ensimmäinen prototyyppi putosi ongelmia aiheuttaneen T-pyrstön takia. Hamburger Flugzeugbaunin pääkoelentäjä menehtyi onnettomuudessa. 

Onnettomuuden seurauksena Hansa Jettiin tehtiin paljon muutoksia, jotka paransivat myös koneen suorituskykyä. Ensimmäisten kymmenen Hansa Jetin kaupallinen tuotanto alkoi toukokuussa 1965 ja 2. helmikuuta 1966 ensimmäinen saatiin valmiiksi. *General Air* Hampurista oli ensimmäinen koneen saanut asiakas maaliskuussa 1968.

Käyttö
------

Saksan ilmavoimat tilasi 13 HFB-320:ntä vuonna 1963 ja VIP-liikennöinti niillä alkoi 1969.

Kilpailun lisääntyminen ja huonot turvallisuustilastot koneella johtivat tilausten vähenemiseen ja lopulta 1973 tuotanto lopetettiin, mutta vasta 24. kesäkuuta 1994 jäi viimeinen kone eläkkeelle.

Hansa Jet joutui peräti yhdeksään onnettomuuteen, josta kuusi vaati kuolonuhreja. Koneista 20 prosenttia tuhoutui, mutta vain prototyypin onnettomuus voitiin osoittaa johtuvan suoraan suunnitteluvirheestä. Onnettomuuksien syinä pidettiin kuitenkin lentäjän virhettä suurimmassa osassa tapauksista.

Tekniset tiedot
---------------

### Yleiset ominaisuudet

Hansajet HFB-320 (1986)
* miehistö: 2
* kapasiteetti: 7, 11 tai 15 matkustajan kokoonpanot
* pituus: 16,61 m
* siipiväli: 14,48 m
* korkeus: 4,92 m
* siipien pinta-ala: 30,14 m²
* tyhjäpaino: 5511 kg
* suurin lentoonlähtöpaino: 9218 kg
* voimalaite: 2 x General Electric CJ610-5 suihkuturbiini moottorit

### Suorituskyky

* matkanopeus: 825 km / h
* kattomatka: 2413 km
* lakikorkeus: 11500
* kohoamisnopeus: 21,6 m / s (4250 m / min)

Lähteet
-------

* Hilscher, Gottfried: *Luftfahrt*, BLV Verlagsgesellschaft mbH, München, 1972 - suom. painos: *Tietotoukka - Ilmaliikenne*, Kirjayhtymä, Helsinki, 1973 ISBN 951-26-0295-4 (s. 15)

### Viitteet

1. 1 2  Sweptforward Wings for the HFB 320 Hansa: An Outline of the Design Considerations which Led to the Adoption of Sweptforward Wings for the Hamburger Flugzeugbau Hansa Jet Executive Aircraft  1964. MCB UP. doi:10.1108/eb033915.  Viitattu 7.4.2019.
2. ↑  Flight Safety Foundation, Accident description of MBB HFB-320 Hansa Jet (Onnettomuusraportti) *aviation-safety.net*. Viitattu 29.9.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* hansajet.de, HFB-320 Hansa Jet (Arkistoitu – Internet Archive)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HFB-320 Hansa Jet**.
Keskussanomalaite Tykistömuseossa
**Keskussanomalaite** (*KSL*, sotilasslangissa *kösseli* tai *kesla*) toimii Puolustusvoimien käyttämän sanomalaitejärjestelmän keskuksena, joka ottaa vastaan sanomia useilta kanavilta ja välittää niitä eteenpäin annettujen asetusten mukaisesti.

Laitteella voidaan myös ohjata ja valvoa sanomaliikennettä sekä paikantaa verkossa olevia vikoja. 
Keskussanomalaite mahdollistaa samanaikaisen liikenteen usean eri verkkoon yhdistetyn keskussanomalaitteen, sanomalaitteen, partiosanomalaitteen ja tuliasemapäätteen kanssa. Näiden päätelaitteiden käyttäjiä kutsutaan tilaajiksi. Keskussanomalaitteeseen voidaan liittää kirjoitin, laskin ja tietokone.

Keskussanomalaite käyttää siirtotienä tyypillisesti radioyhteyttä, puhelinyhteyttä tai parikaapelia. Radioyhteys on tavallisesti varmentava yhteys tai tukiasema liikkuville tilaajille. Puhelinyhteys voi olla yleisen televerkon yhteys, puolustusvoimien televerkon yhteys tai kenttäteleverkon yhteys ja sillä yleensä muodostetaan yhteys muihin keskussanomalaitteisiin. Parikaapeliyhteyksiä käytetään lähiyhteyksien muodostamiseen tilaajille.

Keskussanomalaiteverkossa kaikki sanomalaiteliikenne on salattua. Järjestelmässä voidaan muodostaa tarpeen mukaan salaamisverkkoja, koska keskussanomalaite pysyy reitittämään sanomia ja uudelleensalaamaan ne toisella avaimella.

Keskussanomalaitteista muodostetaan tyypillisesti silmukoitu verkko, jossa on vähintään kolme keskussanomalaitetta. Silmukoinnin ansiosta jokaisen keskussanomalaitteen välillä on vähintään kaksi eri reittiä. Keskussanomalaite voi lähettää sanomansa tulvahakuna, eli kaikille kanaville yhtä aikaa. Tämän ansiosta yhden, tai laajassa verkossa useamman, yhteysvälin katkeaminen ei vielä estä sanomien perille menoa.

Keskussanomalaitetta käytetään kenttäviestijärjestelmän osana yhtymän viestiverkossa. Keskussanomalaitteet voivat muodostaa sanomalaiteverkon runkoverkon, jolla taataan viestin välittyminen sanomalaitteista toisiin koko verkon runkoverkon alueella.

Keskussanomalaite on tullut Suomen puolustusvoimien palveluskäyttöön 1989 ja on edelleen (2014) käytössä.

Ominaisuudet
------------

* Kokoonpano: käyttölaite, keskusyksikkö ja linjayksikkö sekä kirjoitin ja tarvittavat kaapelit
* 8 tai 16 sanomalaitekanavaa
* 4 tai 6 sarjaliikennekanavaa
* Siirtonopeus 150 bps, 600 bps tai 1 200 bps
* Qwerty-näppäimistö
* Paino noin 35 kg
* Valmistusmaa Suomi

Lähteet
-------

* Sanomalaitejärjestelmä. Maavoimien kalustoesittely. Mil.fi. Web Archive. Viitattu 22.7.2015.

Kirjallisuutta
--------------

* *Kenttäviestijärjestelmäopas 2 – Sanomalaitejärjestelmä*. Puolustusvoimien Koulutuksen Kehittämiskeskus, 1998. ISBN 951-25-0964-4.
**Hannu Karjalainen** (s. 1978 Haapavesi) on suomalainen kuvataiteilija. Hän valmistui taiteen maisteriksi Taideteollisen korkeakoulun valokuvataiteen koulutusohjelmasta vuonna 2005. Karjalainen piti ensimmäisen yksityisnäyttelynsä vuonna 2004. Yhteisnäyttelyihin hän on osallistunut vuodesta 2003 lähtien. Vuoden nuoreksi taiteilijaksi Karjalainen valittiin 2009.

Karjalaisen kiinnostus kuvataiteeseen syntyi elokuvan kautta. Kiinnostuksen herätti Michelangelo Antonionin *Blow-Up – erään suudelman jälkeen*, jonka hän näki televisiosta 1990-luvun alussa. Myös Andrei Tarkovskin elokuvat ovat olleet hänelle merkittäviä kokemuksia.

Karjalaiselle myönnettiin valtion kolmivuotinen taiteilija-apuraha 2021.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Valjakka, Timo: *Vuoden nuori taiteilija 2009 – Hannu Karjalainen*. Näyttelyjulkaisu. Tampereen taidemuseo, 2009. ISBN 978-951-609-406-2.
3. ↑  Valtion taiteilija-apuraha 311 taiteilijalle  16.7.2021. Helsinki:  Taiteen edistämiskeskus.  Arkistoitu 16.7.2021. Viitattu 17.7.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**HD compatible** on Euroopassa termin HD ready yhteydessä käytetty ilmaus markkinoitaessa näyttölaitteita, kuten projektoreita ja litteitä taulutelevisioita. HD compatible-termiä ei kuitenkaan pidä sekoittaa termiin HD ready, jonka tekniset ominaisuudet on määritellyt EICTA (European Information, Communications and Consumer Electronics Technology Industry Associations), sillä HD compatible -termi voi tarkoittaa monia asioita mutta se ei vastaa virallista HD ready -termiä. Tavallisesti HD compatible -termi tarkoittaa, että näyttölaite pystyy käsittelemään HDTV-tasoista signaalia (kun liitäntänä on analoginen YPbPr- tai digitaalinen DVI- tai HDMI-liitäntä), mutta signaali skaalataan pienemmälle resoluutiolle, joka voi olla jopa huonompi kuin normaalissa SDTV-tasoisessa tv-lähetyksessä. Niinpä uutta näyttölaitetta ostettaessa pitäisi selvittää, onko laitteessa HD ready -logo, jos näyttö tulee HDTV-käyttöön, ja suhtautua suurin varauksin HD compatible -tekstillä myytäviin laitteisiin.

Katso myös
----------

* HDTV

Lähteet
-------

1. ↑  Toni Virta (MikroPC): Kahvipöytäheitin:[vanhentunut linkki] Arvio Optoma Movietime Dv10-projektorista

Aiheesta muualla
----------------

* HD ready official UK website
* EICTA: Broadcast (Arkistoitu – Internet Archive)
* MikroPC 7/2006: Litteä piirtää (Artikkeli taulutelevisioista)[vanhentunut linkki]
* Pioneer Electronics - Learn About High Definition TV
* "Full-HD-ready, really?! Not definitive!" Report about HD-ready's requirements and their meaning, usage of the label and other similar marketing-slogans
**Erkki Hannu Antero Komonen** (s. 3. elokuuta 1948 Valkeala) on kunnallismies, joka toimi muun muassa Orimattilan ja Heinolan kaupunginjohtajana.

Hannu Komonen syntyi liikennetarkastaja Antero Komosen ja toimistosihteeri Anna-Liisa Kauppisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1974 on puheterapeutti Kirsi Inkeri Könönen. Komonen tuli ylioppilaaksi 1968 ja valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1975. Hän toimi Suomen Akatemian tutkijana 1975, yhdyskuntasuunnittelun jatkokoulutuskeskuksen assistenttina 1976 ja sisäministeriön tutkijana 1976–1977. Komonen oli myös Teknillisen korkeakoulun tuntiopettaja 1975–1977. Valtioneuvoston kanslian tutkija ja suunnittelija hän oli 1977–1983 ja Heinolan suunnittelusihteeri 1983–1989 ja kehittämispäällikkö 1989–1993. Komonen toimi Orimattilan kaupunginjohtajana 1993–1996 ja Valkealan kunnanjohtajana 1996–2000. Heinolan kaupunginjohtajaksi hänet valittiin vuonna 2000. Tästä tehtävästä Komonen jäi eläkkeelle 2012, jolloin hänen seuraajkseen valittiin Tita Rinnevaara.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 402. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. ↑  Hannu Komonen: "Miksi johtajilla on Heinolassa aina vaikeaa?". Yle, 18.10.2012.
**Hannu Päiviö Kiiski** (s. 4. helmikuuta 1956 Virrat) on suomalainen sellisti ja musiikkipedagogi.

Kiiskin äiti oli opettaja ja isä työskenteli Koillis-Satakunnan Sähkön palveluksessa. Kiiski opiskeli Tampereen konservatoriossa, josta siirtyi Sibelius-Akatemian nuoriso-osastolle. Hän suoritti diplominsa sellonsoitossa vuonna 1973. Hänen opettajiaan Sibelius-Akatemiassa olivat Erkki Rautio ja Arto Noras. Vuosina 1973–1974 Kiiski suoritti täydentäviä opintoja Michiganin yliopistossa opettajanaan Oliver Edel. Ylioppilaaksi hän kirjoitti Virtain lukiosta.

Kiiski sai vuosina 1975 ja 1978 Turun sellokilpailussa jaetun toisen palkinnon. Hän eteni semifinalistiksi Kansainvälisessä Tšaikovski-kilpailussa Moskovassa vuonna 1978 ja Kansainvälisessä Gaspar Cassadó -sellokilpailussa Firenzessä vuonna 1979. Kiiski piti ensikonserttinsa vuonna 1981.

Kiiski aloitti vuonna 1977 työskentelyn Sibelius-Akatemiassa. Alun perin hän oli tuntiopettaja ja vuodesta 1995 sellonsoiton lehtori. Kiiski on esiintynyt solistina ja eri kamarimusiikkikokoonpanoissa useissa maissa. Vuonna 1982 hän perusti myös silloin Sibelius-Akatemiassa opettaneiden Risto Laurialan ja Nachum Erlichin kanssa Trio Finnicon, joka on esiintynyt laajalti ja tehnyt levytyksiä. Vuonna 1994 Kiiski perusti Total Cello Ensemblen. Hänestä tuli Naantalin Musiikkijuhlien taiteilija vuonna 2002. Hän on toiminut KesäVirrat soi -musiikkijuhlan taiteellisena johtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Arkisto: Hannu Kiiski 60 vuotta (docx) KesäVirrat soi
2. ↑  Otavan Musiikkitieto A–Ö, uudistetun laitoksen 1. painos (1997), toim. Keijo Virtamo
3. 1 2 3 4 5 6  Hannu Kiiski Naantalin Musiikkijuhlat
4. ↑  Esiintyjät 2022 (Arkistoitu – Internet Archive) KesäVirrat soi
**Veikko Evert Karhunen** (15. maaliskuuta 1905 Hanko – 5. elokuuta 1986 Espoo) oli suomalainen kenraalimajuri ja sotakirjailija.

Karhunen syntyi Hangossa maaliskuussa 1905. Hänen vanhempansa olivat liikennepäällikkö Ananias Karhunen ja Liina o.s. Elfving. Karhunen avioitui vuonna 1931 Toni Maria Komulaisen kanssa. Karhunen suoritti 7 luokkaa Kajaanin yhteislyseossa ja opiskeli tämän jälkeen Kadettikoulun 16. kadettikurssilla vuosina 1932–1934.

Talvisodassa Karhunen toimi Erillinen Pataljoona 15:ssä yleisesikuntaupseerina, komentajan adjutanttina sekä hetken aikaa vt. komentajana ennen kuin hänet komennettin Suomussalmelle Kenttätäydennysprikaati, IV pataljoonan komentajaksi. jatkosodan aikana hän toimi ensin toimistopäällikkönä III Armeijakunnan esikunnassa ja syksyllä 1941 Sissipataljoona 3:n sekä Rajajääkäripataljoona 8:n komentajana Uhtuan suunnalla. Kainuun rajavartioston komentajana Karhunen toimi kahteen otteeseen, ensin majurina 1944-1945 (Rajavartiosto 3:n komentaja) ja sitten everstiluutnanttina 1947-1956. Viimeksi ennen eläkkeelle siirtymistään hän toimi mm. Rajavartiolaitoksen apulaispäällikkönä, vuosina 1962-1965.

Veljensä, eversti Joppe Karhusen, tavoin myös Veikko Karhunen kunnostautui sotakirjailijana.

Karhunen keräsi ansioita myös urheilun saralla. 1929 hän osallistui sotilaspartiohiihdon MM-kisoihin Zakopanessa, 1931 hän voitti SA mestaruuden ampumahiihdossa ja 1933 hiihtosuunnistuksessa ja sotilaiden 5-ottelun b-sarjan mestaruuden. 1935 hän voitti sotilaspartiohiihdon Saksan mestaruuden ja Suomen armeijan mestaruudet 1936 ja 1937. Vielä 1950 hän voitti ampumahiihdon SA-mestaruuden.

    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * luutnantti (1936)kapteeni (1940)majuri (1941)everstiluutnantti (1948)eversti (1956)kenraalimajuri (1962)
 |  | * VR1 raVR2 mkVR3 mkVR4 mkSVR R1SVR Rtalvisodan muistomitalijatkosodan muistomitaliSaks. 2.lk RautaristiSuomen Urheilun hop. ansiomerkki kultaristin kera.
 |

Teoksia
-------

* *Raatteen tie : Kajaanin pataljoona (IV/KT-Pr) Suomussalmen taisteluissa talvisodassa*. WSOY 1970, 2. ja 3. painos 1970
* *Raatteen tieltä Kostamukseen : Rajajääkäripataljoona 8 jatkosodassa*. WSOY 1972, 2. painos 1972
* *Raatteen tieltä Turjanlinnaan : Er. P 15 ja Er. K Kontula talvisodassa Suomussalmella 1939-1940*. WSOY 1974
* *Vienan sissit : sissipataljoona 3 jatkosodassa 1941-1943*. WSOY 1976
* *Syväriltä U-asemaan : 15. Prikaatin I Pataljoona (ent. Sissipataljoona 3) Aunuksen ja Laatokan Karjalan taisteluissa 1943-1944*. WSOY 1982

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Kadettiupseerit 1920-1985*, s. 284. Kadettikunta r.y. 1985. ISBNn 951-99690-4-7.
2. ↑  *Facta2001*, s. 7. osa, palsta 707. WSOY, 1981.
Matsuda Tsuguyasuan takoma tachi vuodelta 1997.
Bishu Osafune Sukesadan takoma tachi vuodelta 1515.
**Tachi** (jap. 太刀) on japanilaisen samurain pitkä kahden käden yksiteräinen lyömä- ja viiltomiekka, joka kehittyi aiemmasta tsurugi- tai chokutō-miekasta arviolta 700-luvulla, ja joka pysyi käytössä pitkälle keskiaikaan. Yleisemmin tunnettu katana on myöhäisemmän ajan (1400-luvun alusta eteenpäin) miekka; tachi oli klassisen samuraiajan ase, joka vähitellen korvautui katanalla. Alkujaan *tachi* oli jalkamiesten ase ja ensimmäiset tunnetut kuvaukset japanilaisen miekan käytöstä hevosen selästä ovat peräisin 1200-luvulta.

Tachin pituus on noin 70 cm – 1,2 metriä. Sitä kannetaan vyöllä huotrassa kahden kannatusnyörin varassa terän suu alaspäin; tämä siksi, että se olisi helpompi kantaa ratsailla.

Tachin takominen on oma taiteenlajinsa. Tachi taotaan useammasta eri teräslaadusta takomalla niitä kerroksittain yhteen ("kaulitaan ja käännetään") damaskoinnin tapaan; lisäksi aseen säilä, sydän, selkä ja lappeet taotaan normannimiekan tapaan eri teräslaaduista. Lopputuloksena on kaunis, kestävä ja joustava ase, joka pitää teränsä erinomaisesti.

Tachi on kuitenkin sivuase; samurain pääase oli joko jousi (yumi tai daikyū), salkoase (naginata tai nagamaki) tai keihäs (yari). Tachin kanssa kannetaan usein joko kodachia ("lyhyt miekka") tai tantōa. Yhteensopivaa tachi-kodachiparia kutsutaan nimellä daishō. 

Tachista on olemassa myös pidennetty kahdenkäden versio, ōdachi, joka oli puhtaasti jalkamiehen ase. Elokuvassa *Seitsemän samuraita* Toshiro Mifune käyttää sellaista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Gordon Warner ja Donn F. Draeger: *Japanese Swordsmanship: Technique and Practice*, s. 8-9. New York ja Tokio: Weatherhill, 1982. ISBN 0-8348-0236-8. (englanniksi)
2. ↑  Karl F. Friday: *Samurai, Warfare and the State in Early Medieval Japan*, s. 79,84. USA: Taylor & Francis, 2003. ISBN 0203392167. (englanniksi)
3. ↑  Kanzan Sato: *The Japanese Sword*. Kodansha Europe Ltd, 1983. ISBN 0-87011-562-6. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tachi** Wikimedia Commonsissa
**Carl Fredrik Ringvall** (9. toukokuuta 1848 Tukholma – 14. elokuuta 1910 Tukholma) oli ruotsalainen sotilasmuusikko, klarinetisti ja säveltäjä. Hän sävelsi suosittuja lyhyitä kappaleita ja osallistui monien tukholmalaisten teatteriorkesterien toimintaan.[1]

Sukutausta
----------

Ringvallin vanhemmat olivat Albertina Wilhelmina Lundvall ja sotilasorkesterin johtaja Fredrik Wilhelm Ringvall (1825–93). Suku oli muutenkin musiikkipiireissä tunnettu, sillä esimerkiksi yksi Carl Fredrikin veljistä oli operettilaulaja Axel Ringvall ja toinen näistä oli Oscar Ringwall, joka menestyi musiikkipiireissä Yhdysvalloissa.[1]

Carl Fredrik Ringvallilla oli vaimonsa Kristina Carolina Juliana o.s. Hambergin (1849–1910) kanssa useita lapsia, joista yksi oli laivaston orkesterin musiikilliseksi johtajaksi edennyt Georg Ringvall (1880–1935).[1]

Ura
---

Ringvall pääsi sotilasmuusikko-oppilaaksi huhtikuussa 1862. Hän soitti aluksi käyrätorvea, mutta oli vuoteen 1869 mennessä omaksunut pääsoittimekseen klarinetin. Hän lopetti armeijan palvelemisen kesällä 1897, tuolloin tavallisessa eläkeiässä. Ringvall työskenteli myös Svenska teaternissa (välillä nimeltään Nya teatern) ja esiintyi Kuninkaallisessa draamateatterissa Björn "Nalle" Halldénin johdolla lyhyesti vuonna 1909.[1]

Ringvall soitti jo vuonna 1869 August Meissnerin orkesterissa Bernsissä, jonka iltapäiväkonsertteja hän johti vuosina 1893–95 isänsä seuraajana. Ringvallin oma sävellystyö liittyi hänen palvelukseensa sotilasmuusikkona. Häneltä on löydetty kuutisenkymmentä sotilasorkesterille sävellettyä kappaletta, joista moni on julkaistu pianoversionakin. Hänet tunnettiin myös orkestroijana ja sovittajana. Tässä ominaisuudessa hän palveli muun muassa Vasateaternia. Hän laati ja julkaisi orkesterisovituksia Wilhelm Peterson-Bergerin *Frösöblomster*-pianokappaleista.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Swedish Musical Heritage: Carl Fredrik Ringvall
**Bhundu Boys** on vuonna 1980 koottu zimbabwelainen yhtye. Sen alkuperäinen keulahahmo oli laulaja Biggie Tembo.

Bhundu Boys julkaisi kotimaassaan hitit "Baba Munini Francis", "Wenhamo Haaneti", "Hastisitose" ja "Ndimboze". Yhtye sai pian mainetta myös Euroopan ja Yhdysvaltain maailmanmusiikkipiireissä. Siirryttyään Skotlantiin yhtye sai kannustavaa palautetta mm. Elvis Costellolta ja pääsi lämppäämään Madonnaa. Yhtye jäi vahvaksi 1980-luvun ilmiöksi, ja Biggie Tembo lähti kokoonpanosta vuonna 1990.

Bhundu Boys on jatkanut vuodesta 1990 toimintaansa kitaristi Rise Kangonan johdolla. Basisti David Mankaba oli sen ensimmäinen avoimesti HIV-positiivinen jäsen; myös hänen seuraajansa Shepherd Munyama sekä rumpali Shakespeare Kangwena menehtyivät AIDS:iin. Mielenterveysongelmista kärsinyt entinen keulahahmo Biggie Tembo hirttäytyi vuonna 1995.

Diskografia
-----------

* *Chekdusa Chose* (1983)
* *Hupenyu Hwepusi* (1984)
* *Shabini* (1986)
* *Tsvimbodzemoto* (1987)
* *True Jit* (1988)
* *Pamberi* (1989)
* *Live at King Tut's Wah Wah Hut* (1990)
* *Friends on the Road* (1993)
* *Muchiyedza* (1997)
* *The Shed Sessions* (2001)
**Carl Fredrik Stjernvall** (10. huhtikuuta 1813 Linnaisten kartano, Mäntsälä – 14. elokuuta 1904 Riilahden kartano, Bromarv) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen jalkaväenkenraali.

Stjernvallin vanhemmat olivat luutnantti, tilanomistaja Hans Henrik Stjernvall ja Anna Lovisa Ekblad ja puolisot vuodesta 1848 Maria Sofia Villiers de l’Isle Adam (k. 1887) ja vuodesta 1889 Josefine Hortense Alexandrine von Gerlach. Kenraali Clas Alfred Stjernvall oli hänen veljensä ja kenraali Knut Stjernvall hänen velipuolensa. Carl Fredrik Stjernvall tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1829 ja määrättiin sieltä vuonna 1834 priimuksena valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen Preobraženskojen rykmenttiin. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1835, luutnantiksi 1837, alikapteeniksi 1841, kapteeniksi 1843 ja everstiksi 1848. Vuonna 1851 Stjernvall määrättiin H.M. Preussin Kuningas Friedrich Wilhelm III:n krenatöörirykmentin komentajaksi, kenraalimajuriksi hän yleni 1856. Vuonna 1860 Stjernvall määrättiin 3. krenatööridivisioonan komentajan apulaiseksi, vuonna 1862 hänet siirrettiin 22. jalkaväkidivisioonan vt. komentajaksi Helsinkiin. Hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja vakinaistettiin divisioonankomentajaksi 1863. Eron divisioonankomentajan tehtävästä Stjernvall sai 1869, asetettuna armeijan jalkaväkeen. Seuraavana vuonna hänet nimitettiin Ivangorodin komendantiksi Inkerinmaalle, eron sotapalveluksesta hän sai jalkaväenkenraalina.

Lähteet
-------

1. 1 2  Carl Fredrik Stjernvall *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 26.4.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit

 |

 |
**Carl Ferdinand Borenius** (4. elokuuta 1848 Porvoo – 16. heinäkuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos, valtiopäivämies, puutavarakauppias ja sahanomistaja.

Boreniuksen vanhemmat olivat rovasti, tuomiokapitulin asessori Alexander Ferdinand Borenius ja Anna Lovisa Gustava Ehrström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1865 Porvoon lukiosta ja oli sitten viipurilaisen kauppiaan Victor Hovingin liikkeen palveluksessa. Hovingin kuoltua 1876 Rooman-matkallaan koleraan Borenius ryhtyi itsenäiseksi yrittäjäksi ja perusti oman kauppaliikkeen Viipuriin. Borenius harjoitti puutavarakauppaa jota varten hän oli jo hankkinut kokemusta Hovingin palveluksessa. Hän keskittyi erityisesti pyöreän puutavaran vientiin Englantiin.

Vuonna 1889 Borenius oli mukana perustamassa *Wiborgs Sågverks Ab*:tä. Tämä yhtiö osti samana vuonna Viipurin lähellä sijainneen vuonna 1875 perustetun Vekrotniemen höyrysahan ja perusti myös uuden Inkilän höyrysahan Kirvuun. Vuonna 1895 yhtiö perusti vielä kaksiraamisen höyrysahan Uuksujoen suulle Salmin pitäjään Laatokan Karjalassa. Turvatakseen puutavaran saannin yrityksilleen Borenius hankki 1890-luvulla lampuotioikeuksia Salmin pitäjässä sijainneilta lahjoitus­maa­tiloilta. Borenius sai kauppaneuvoksen arvon 1898.

1900-luvun alussa Borenius lähti mukaan *Matti Roiha & Co*:n toiminimen paperitehdashankkeeseen. Parikkalasta kotoisin ollut Matti Roiha (1863–1917) oli ollut perustamassa paperitehdasta Simpeleelle ja vuonna 1902 hän vuokrasi Vladimirin kuvernementissa lähellä Moskovaa sijainneen *Tatarovon paperitehtaan* aloittaakseen siellä paperinvalmistukseen. Tämä hanke kaatui kuitenkin hyvän alun jälkeen ja sen seurauksena myös Borenius teki vararikon 1904.

Vararikon jälkeen Borenius toimi 1904–1914 prokuristina Enso Träsliperi Ab:n paperitehtaalla Ensossa.

Borenius harrasti myös runonlausuntaa ja kirjoitti itsekin ruotsin kielellä tilapäisrunoja.

Borenius osallistui säätyvaltiopäiville porvarissäädyssä Viipurin edustajana 1891, 1894, 1897, 1899 ja 1900. Hän oli myös Viipurin kaupunginvaltuuston jäsen 1880–1904 ja Espanjan varakonsuli Viipurissa.

Carl Borenius oli naimisissa vuodesta 1877 Olga Alfthanin kanssa. Heillä oli kolme lasta:

* Einar Borenius (1877–1968), liikemies ja diplomaatti
* Ingrid Borenius (1879–1948), Viipurin tyttökoulun rehtori
* Tancred Borenius (1885–1948), Lontoon yliopiston taidehistorian professori

Lähteet
-------

* Carl Borenius SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* BORENIUS Karl Ferdinand. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
* Carl Ferdinand Borenius. *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

### Viitteet

1. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 35–36. Helsinki: Otava, 1921.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Talousvaikuttajat
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
| Benelux-maiden historia |
| --- |
|   Liègen hiippakunta  985–1790 |   Burgundin  Alankomaat |   Luxemburgin herttuakunta  liitetty 1441 |
| 1384/1473–1482 |
|  Habsburgien Alankomaat  1482–1556 |
| Espanjan Alankomaat |   Alankomaiden tasavalta  1581–1795 | 1581–1713 |
|   Itävallan Alankomaat | 1713–1790 |
|   Belgian Yhdysvallat | 1790 |
| Liègen hiippakunta  1790–1795 |   Itävallan Alankomaat | 1790–1794 |
|   Ranskan tasavalta |   Batavian tasavalta  1795–1806 | 1795–1804 |
|   Ranskan keisarikunta | 1804–1815 |
|   Hollannin kuningaskunta  1806–1810 |
|  |
|   Yhdistynyt Alankomaiden kuningaskunta  1815–1830 |
|   Belgia  1830 | Alankomaat |   Luxemburg |

**Espanjan Alankomaat** (esp. *Países Bajos españoles*, holl. *Spaanse Nederlanden*) oli nimitys Alankomaiden eteläisille maakunnille, jotka jäivät osaksi Espanjaa, kun kapinalliset hollantilaiset perustivat Yhdistyneet provinssit. Alueeseen kuuluivat nykyiset Luxemburg ja Belgia (lukuun ottamatta Liègen hiippakuntaa).

Habsburgit saivat Alankomaat haltuunsa vuonna 1482. Vuonna 1556 ne siirtyivät Habsburgien espanjalaiselle haaralle. Vilhelm I Oranialaisen johdolla Alankomaiden pohjoiset protestanttiset maakunnat nousivat kapinaan vuonna 1567 ja kahdeksankymmenvuotinen sota syttyi. Eteläiset, katoliset provinssit vannoivat uskollisuutta Espanjan kuninkaalla ja hänen asettamalleen kuvernöörille. 23. tammikuuta 1579 joukko protestanttisia pohjoisia maakuntia solmi Utrechtin liiton (*Unie van Utrecht*), jossa ne lupautuivat puolustamaan toisiaan Espanjan armeijaa vastaan. Vuonna 1581 maakunnat vetivät valansa Filip II:lta, ja siten virallisesti syrjäyttivät hänet hallitsijan asemasta. Espanjan valtaan jääneitä Alankomaiden eteläisiä maakuntia alettiin kutsua Espanjan Alankomaiksi.

Espanjan Alankomaat luovutettiin vuonna 1713 Espanjan perimyssodan jälkeen Utrechtin rauhassa Itävallalle, ja Itävallan Alankomaat syntyivät. Ranska valloitti alueen 1795 ja Napoleonin sotien jälkeen Wienin kongressissa 1815 alue liitettiin Yhdistyneiden Alankomaiden kuningaskuntaan. Vuonna 1830 Belgia itsenäistyi.

Itävallan Alankomaat oranssilla, välissä Liègen hiippakunta violetilla (vuonna 1786).
Berliiniläisiä lapsia KLV-leirillä.
**Kinderlandverschickung** (lyh. **KLV**) eli lasten maaseutuevakuointi oli toiseen maailmansotaan liittyvä väestönsuojelutoimi, jossa Saksan suurkaupungeissa asuvat lapset ja imettävät äidit lähetettiin maaseudulle turvaan ilmasodalta ja pommitusuhalta. Prosessi kosketti yhteensä noin kahta ja puolta miljoonaa lasta.

Yleensä siirrot pyrittiin järjestämään siten, että kokonaiset koululuokat ja opettajat siirrettiin samaan leiriin, jotta kouluopetus olisi voinut jatkua. Leirien päiväohjelmaan kuului aamupäivisin tavallista kouluopetusta ja iltapäivisin ulkoleikkejä ja urheilua. Aamupäivisin toimintaa johtivat lasten omat opettajat ja iltapäivisin erilliset, poliittiset joukkueenjohtajat. Tämän lisäksi lapset auttoivat maataloustöissä. Lapset palvelivat myös sijoituspaikkakuntiensa Hitler-Jugendissa ikäluokkiin jaoteltuina.

Samankaltaisia valtion järjestämiä lasten evakuointiohjelmia järjestettiin myös esimerkiksi Japanissa ja Isossa-Britanniassa. Myös Suomesta lähetettiin lapsia muualle (sotalapset).

Lähteet
-------

1. ↑  Deutsches Historisches Museum: *Kinderlandverschickung (KLV)*, LeMO: Lebendiges virtuelles Museum Online

Kirjallisuutta
--------------

* Baer, Frank: *Die Magermilchbande.* (Roman.) Albrecht Knaus Verlag, Hamburg 1979. ISBN 3-596-25167-2
* Hermand, Jost: *Als Pimpf in Polen. Erweiterte Kinderlandverschickung 1940–1945*. FiBu 11321, Frankfurt a. M. 1993. ISBN 3-596-11321-0

Aiheesta muualla
----------------

* Darstellung beim Deutschen Historischen Museum mit weiterführenden Dokumenten

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kinderlandverschickung**.
**The Jeff Beck Group** on kitaristi Jeff Beckin vuonna 1967 perustama rockyhtye, jonka ensimmäinen kokoonpano usein luetaan heavy metalin pioneereihin. Laulajana tässä kokoonpanossa toimi Rod Stewart, basistina Ron Wood, kosketinsoittajana (piano) Nicky Hopkins ja rumpalina Mick Waller. Yhtye antoi vaikutteita monille 1960-luvun lopun ja 1970-luvun alun aloittaville muusikoille ja erityisesti kitaristeille. Tyyliltään The Jeff Beck Groupin ensimmäistä kokoonpanoa voi karkeasti verrata alkuaikojen Led Zeppeliniin.

Yhtye julkaisi vain kaksi albumia. Tämän jälkeen Stewart ja Wood liittyivät yhtyeeseen nimeltä The Faces. Beck jatkoi The Jeff Beck Groupia toisella kokoonpanolla vuonna 1971, mutta tämäkin yhtye hajosi jo vuotta myöhemmin. 

The Jeff Beck Groupin oli määrä esiintyä Woodstockin festivaaleilla vuonna 1969, mutta konsertti peruttiin. On sanottu, että peruutuksen myötä The Jeff Beck Group menetti parhaan tilaisuutensa nousta maailmansuosioon. Yhtyeen toinen kokoonpano esiintyi Turun Ruisrockissa vuonna 1971.

Jäsenet
-------

### Tunnetuin kokoonpano (1968-1969)

* Jeff Beck - kitara
* Rod Stewart - laulu
* Ron Wood - basso
* Nicky Hopkins - piano, urut
* Mick Waller - rummut

### (1971-1972)

* Jeff Beck - kitara, basso
* Bob Tench - laulu, kitara
* Max Middleton - piano, koskettimet
* Cozy Powell - rummut
* Clive Chaman - basso

Diskografia
-----------

* *Truth* (1968)
* *Beck-Ola (Cosa Nostra)* (1969)
* *Rough and Ready* (1971)
* *Jeff Beck Group* (1972)
**Jean-Marc Mormeck** on ranskalainen ammattilaisnyrkkeilijä. Hän on entinen WBA- ja WBC-liittojen alemman raskaansarjan maailmanmestari. 

Mormeck aloitti ammattilaisuransa vuonna 1995 voitolla Pierrick Trideausta teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Kärsittyään kaksi peräkkäistä tappiota alkoi hänen nousunsa maailman huipulle. Runsaassa vuodessa hän raivasi tiensä Ranskan raskaan keskisarjan mestaruusotteluun, missä hän kymmeneräisessä kamppailussa voitti Alain Simonin pisteillä. Vuonna 1999 hän puolusti titteliään Ganguina Larmea ja Pascal Warusfelia vastaan. Vuonna 2000 Mormeck voitti kokeneen amerikkalaisen Rob Bleakleyn ja jatkoi hyviä otteluaan voittamalla lokakuuhun mennessä kaikki seitsemän otteluaan ennen täysiä eriä. 16. joulukuuta hän kohtasi raskaan keskisarjan WBA-International-tittelin ottelussa Livin Castillon ja tyrmäsi tämän kolmannessa erässä. Hän puolusti titteliään Juan Carlos Viloriaa vastaan. 

Seuraavaksi Mormeck otteli alemman raskaansarjan WBA-International-tittelistä ukrainalaista Valeri Vihoria vastaan 3. huhtikuuta 2001. Ottelu päättyi Mormeckin voittoon kolmannen erän teknisellä tyrmäyksellä. Heti tämän jälkeen alkoi suunnitelmat maailmanmestaruusottelusta, mutta ennen sitä Mormeck voitti vielä helpohkosti Antonio Caldasin, Vinson Durhamin ja Franklin Edmondsonin. Viimein 23. helmikuuta 2002 Marseillen Palais des Sports -areenalla kohtasivat WBA-liiton maailmanmestaruusottelussa Virgil Hill ja Mormeck. Mormeck iski jatkuvasti Hilliä naamaan eivätkä Hillin avustajat enää päästäneet häntä yhdeksänteen erään, jolloin Mormeck kruunattiin maailmanmestariksi. Mormeck puolusti mestaruuttaan Dale Brownia, Aleksandr Gurovia ja Hilliä vastaan, ja voitti 2. huhtikuuta Wayne Braithwaiten WBA- ja WBC-liittojen tunnustamassa mestaruusottelussa, minkä seurauksena hänestä tuli ensimmäinen kahden liiton tunnustama alemman raskaansarjan maailmanmestari sitten vuoden 1988 ja Evander Holyfieldin.

Seuraavaksi Mormeck kohtasi 7. tammikuuta 2006 jamaikalaisen O'Neil Bellin ottelussa, jossa panoksena oli WBA-, WBC- ja IBF-liittojen mestaruus. Hän hävisi ottelun tyrmäyksellä kymmenennessä erässä. 17. maaliskuuta 2007 hän voitti mestaruuden takaisin itselleen voitettuaan Bellin kaikin tuomariäänin. Mormeck menetti mestaruutensa haastaja David Hayelle seuraavassa ottelussaan marraskuussa 2007. Hävittyään Hayelle Mormeck lopetti uransa.

Lähteet
-------

* Ammattilaistilastot BoxRec-tietokannassa
* (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Mormeckin virallinen sivu (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Doron Swade** (s. 1946 Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalaissyntyinen brittiläinen tieteenhistorioitsija, kuraattori ja tietokirjailija. 

Swade opiskeli useissa yliopistoissa, muun muassa Cambridgen yliopistossa ja University College Londonissa. Hänen oppiaineisiinsa kuuluivat muun muassa fysiikka, tieteenfilosofia, tekoäly ja historia. Hänellä on maisterin tutkinto ohjaustekniikasta ja tohtorin tutkinto tietokonehistoriasta.

Charles Babbage differenssikoneen ensimmäinen toimiva versio.
Swade työskenteli pitkään Lontoon Science Museumissa, jossa hän toimi ensin tietokonealan vanhempana kuraattorina ja sitten apulaisjohtajana sekä kokoelmapäällikkönä. Sen jälkeen Swade on työskennellyt kuraattorina myös Computer History Museumissa. Hän perusti vuonna 1989 Computer Conservation Societyn, joka on erikoistunut kunnostamaan vanhoja tietokonelaitteita. Swade on ollut vierailevana tietokonehistorian professorina Portsmouthin yliopistossa ja tietojenkäsittelytieteen tutkijana Royal Holloway, University of Londonissa.

Swade on kirjoittanut kolme kirjaa ja yli 70 artikkelia kuraattoriudesta, museologiasta ja tietokonetekniikan historiasta. Hänet tunnetaan erityisesti brittiläisen Charles Babbagen elämästä ja työstä tekemistään tutkimuksista. Lisäksi hän oli rakentamassa Babbagen differenssikoneen ensimmäistä toimivaa versiota alkuperäisten suunnitelmien pohjalta.

Lähteet
-------

1. ↑  Swade, Doron *Writers Directory 2005*. Encyclopedia.com. Viitattu 6.11.2017. (englanniksi)
2. 1 2  Dr Doron Swade MBE Gresham College. Viitattu 6.11.2017. (englanniksi)
3. 1 2 3  Doron Swade Computer History Museum. Viitattu 6.11.2017. (englanniksi)
4. 1 2  Doron Swade The Centre for Computing History. Viitattu 6.11.2017. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* DBLP

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |