recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Abdallah Azzam** (1941 Silat al-Harithiya, Palestiinan brittiläinen mandaatti – 24. marraskuuta 1989 Peshawar, Pakistan) oli palestiinalaissyntyinen islamoppinut ja globaalin jihadismin perustaja. Azzam toimi 1980-luvulla Afganistanin sodassa keräten jihadisteja ympäri muslimimaailmaa käymään jihadia Neuvostoliiton miehitysjoukkoja vastaan.

Elämäkerta
----------

Palestiinalainen Azzam liittyi islamistiseen Muslimiveljeskuntaan jo ollessaan nuori. Hän taisteli Kuuden päivän sodassa Israelia vastaan vuonna 1967. Hän opiskeli islamilaista lakia Damaskoksessa ja väitteli tohtoriksi Kairon al-Azharin yliopistosta. Hän ryhtyi yliopistonopettajaksi Jordaniassa, mutta hänet erotettiin islamististen ajatustensa vuoksi. Hän siirtyi opettamaan ensin Saudi-Arabiaan ja sen jälkeen Pakistaniin.

Pakistanissa ollessaan Azzam ryhtyi organisoimaan maahan ulkomaisia jihadisteja taistelemaan Afganistanin sodassa Neuvostoliittoa vastaan. Hän matkusteli arabimaissa ja Yhdysvalloissa taivutellen nuoria miehiä ottamaan osaa jihadiin. Azzamin tärkein argumentti oli uskonnollinen: hänen mielestään oli jokaisen muslimimiehen velvollisuus puolustaa islamin aluetta. Azzam puhui usein palkinnosta, joka jihadisteja odottaisi kuoleman jälkeen, ja näin hänestä tuli jihadisteille luonteenomaisen "marttyyrikultin" perustaja.

Azzamin toiminnan seurauksena Afganistaniin matkusti noin 20 000 ulkomaista jihadistia vuosien 1980–1992 välillä. Yksi heistä oli saudiarabialainen Osama bin Laden, josta tuli Azzamin oppipoika sekä seuraaja globaalin jihadin ja al-Qaidan johtajana. Azzamin värväämillä jihadisteilla ei ollut kovinkaan suurta merkitystä sodassa, sillä suurin osa heistä tuli maahan vasta sodan päättymisen jälkeen, eivätkä he esimerkiksi kielivaikeuksien vuoksi pystyneet yhteistyöhön oppositiojoukkojen kanssa. Azzam kuitenkin otti opposition voitosta kunnian omassa propagandassaan sodan jälkeen ja näin sai seuraajansa uskomaan siihen, että mikään vihollinen ei ole voittamaton. Hän myös perusti liikkuvat taistelujoukot, joiden tarkoituksena oli jatkossa taistella missä tahansa islamin aluetta miehitettäisiinkin. Azzam halusi taistella vain vääräuskoisia sotilaita vastaan ja jättää siviilit rauhaan.

Azzam ja hänen kaksi poikaansa murhattiin pommilla Peshawarissa 24. marraskuuta 1989. Tekijät jäivät tuntemattomiksi. Ennen kuolemaansa Azzam oli antanut oppilaalleen Osama bin Ladenille sadoista taistelijoista tehdyn luettelon, jonka nimenä oli *al-Qaida*, 'perusta'. Azzamin kirjoituksia luetaan jihadistisessa liikkeessä edelleen paljon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Neumann, Peter R.: *Radicalized: New Jihadists and the Threat to the West*, s. 41–45. I. B. Tauris, 2016. ISBN 9781784536732.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**1,4-dikloori-2-nitrobentseeni** eli **2,5-dikloorinitrobentseeni** (C6H3Cl2NO2) on orgaaninen yhdiste ja bentseenin kloorattu ja nitrattu johdannainen. Yhdistettä käytetään väriaineiden valmistukseen.

Ominaisuudet
------------

1,4-dikloori-2-nitrobentseeni on huoneenlämpötilassa vaaleankeltaista kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee kuumaan etanoliin, dietyylieetteriin, bentseeniin ja kloorattuihin liuottimiin. 1,4-dikloori-2-nitrobentseenin 1-asemassa sijaitseva klooriatomi on orto-asemassa nitroryhmään nähden ja voi tämän vuoksi korvautua nukleofiilisellaa aromaattisella substituutiolla muilla nukleofiileilla kuten hydroksidi-ionilla tai ammoniakilla.

Valmistus ja käyttö
-------------------

1,4-dikloori-2-nitrobentseeniä valmistetaan nitraamalla p-Diklooribentseeniä väkevien typpi- ja rikkihappojen seoksella 35–65 °C:n lämpötilassa.

1,4-dikloori-2-nitrobentseeniä käytetään pääasiassa atsovärien ja niiden valmistuksessa käytetävien aminojohdannaisten valmistamiseen. Sitä käytetään antibakteeristen aineiden kuten triklosaanin ja lääkkeiden kuten klotsapiinin ja domperidonin valmistamiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  2,5-Dichloronitrobenzene – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 20.1.2015.
2. 1 2 3  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 119. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2 3  Markus Dugal: *Nitrobenzene and Nitrotoluenes, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2005. Viitattu 20.1.2015
4. 1 2 3  Gerald Booth: *Nitro Compounds, Aromatic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 20.1.2015
5. 1 2 3  Robert D. Ashford: *Ashford's Dictionary of Industrial Chemicals*, s. 353. 2nd Edition. Wavelength Publications, 2001. ISBN 0-9522674-2-X. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* 1,4-dikloori-2-nitrobentseenin kansainvälinen kemikaalikortti

[[Luokka:Klooribentseenit
**Ketokeltto** (*Crepis tectorum*) on asterikasvien heimoon ja kelttojen sukuun kuuluva kasvilaji.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Ketokeltto on 10–40 senttimetrin korkuiseksi kasvava yksi- tai kaksivuotinen ruoho, jolla on kalju, maitiaisnesteellinen varsi. Lehdet ovat tyviruusukkeena ja varrella kierteisesti; lehtilapa on suikea tai lähes tasasoukka.

Ketokeltto kukkii kesä-syyskuussa; pölyttäjinä toimivat kärpäset, perhoset ja pistiäiset. Sen mykerömäisten kukintojen leveys on 1–2 senttimetriä. Kukat ovat kalvakankeltaisia ja kielimäisiä. Heteitä on viisi. Emiö on yhdislehtinen, yksivartaloinen ja kaksiluottinen. Litteän pähkylähedelmän kärjessä on valkoisia hapsihaivenia.

Levinneisyys
------------

Ketokelttoa kasvaa alkuperäisenä Euraasiassa. Se on levinnyt myös Pohjois-Amerikkaan ja Grönlantiin.

Elinympäristö
-------------

Alkuperäisenä ketokeltto kasvaa Suomessa avoimilla, ravinteisilla kallioilla, jyrkänteillä, kuivilla kedoilla ja lintuluodoilla. Se on kuitenkin huomattavasti yleisempi uutena tulokkaana ihmisen elinpiirissä pelloilla, kesannoilla, sorakuopissa, joutomailla, tienvarsilla ja ratapihoilla, minne se on todennäköisesti levinnyt heinänviljelyn myötä.

Luokittelu
----------

Ketokeltolla on Suomessa kaksi alalajia kallioketokeltto (ssp. *tectorum*) ja pahtaketokeltto eli pahtakeltto (ssp. *nigritula*), joista jälkimmäinen on rauhoitettu koko Suomessa. Sen eroja nimialalajiin ovat muun muassa pienempi koko, leveätyvisemmät lehdet ja isommat mykeröt. Varsinainen pahtaketokeltto kasvaa Suomessa vain kahdessa paikassa Utsjoella ja Sallassa.

Lähteet
-------

* LuontoPortti: Ketokeltto (*Crepis tectorum*)

### Viitteet

1. ↑  Stevens, P. F.: Asteraceae *Angiosperm Phylogeny Website*. Viitattu 19.3.2021. (englanniksi)
2. ↑  *Crepis tectorum* L. *Plant of the World online*. Viitattu 19.3.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Ketokeltto (*Crepis tectorum*)
* iNaturalist: Ketokeltto (*Crepis tectorum*)
* Luopioisten kasvisto: Ketokeltto (*Crepis tectorum*)
* Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Crepis tectorum (narrowleaf hawksbeard) (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q5184288
* Wikispecies: Crepis tectorum
* APNI: 84578
* BioLib: 41751
* Calflora: 8480
* CoL: 6BGX6
* EoL: 467504
* EPPO: CVPTE
* EUNIS: 153084
* FNA: 242315479
* FoC: 242315479
* GBIF: 5403508
* GRIN: 12203
* iNaturalist: 76480
* IPA: 5396
* IPNI: 200321-1
* IRMNG: 11370037
* ISC: 113600
* ITIS: 37212
* MichiganFlora: 305
* NatureServe: 2.136781
* NBN: NBNSYS0000013946
* NCBI: 55615
* Open Tree of Life: 368809
* PFI: 6360
* Plant List: gcc-28767
* PLANTS: CRTE3
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:200321-1
* Tropicos: 2717445
* uBio: 462954
* VASCAN: 3043
* WisFlora: 3287
* WFO: wfo-0000072011

 |

 |
**Elkem AS** on norjalainen metalliteollisuusyritys. Sen pääkonttori sijaitsee Oslossa, Norjassa.

Elkem Bjoelvefossenin valimo Ålvikissa, Norjassa

Historia
--------

Elkemin perusti Sam Eyde vuonna 1904, jolloin yhtiön toimialaksi tuli elektro-metallurgisten prosessien kehittäminen. Vuonna 1917 yhtiö hankki ensimmäisen rautametalliseostehtaan ja keksi ns. Söderberg-prosessin alumiinin jalostamiseksi. Vuonna 1940 Georg Hagerup-Larsen pakeni saksalaismiehitystä Yhdysvaltoihin ja lisensoi Söderberg-prosessin Alcoalle. 1970-luvulta alkaen yritys laajeni lukuisten yritysostojen kautta. Orkla-konserni hankki osake-enemmistön yhtiöstä vuonna 2005, jolloin sen osakkeen noteeraus Oslon pörssissä päättyi. Vuodesta 2006 yritys on investoinut voimakkaasti muun muassa aurinkoenergiaan, esimerkiksi satsaamalla 2,7 mrd kruunua erittäin puhtaan piin tuottamiseen tarkoitetun tehtaan perustamiseen Kristiansandissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Betzy A. K. Thangstad: Elkem's history *www.elkem.com*.  Arkistoitu 13.2.2008. Viitattu 14. tammikuuta 2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Elkemin sivusto (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee Moskovan kaupunginosaa, Sokolniki on myös kaupunki Tulan alueella.*
**Sokolniki** (ven. Соко́льники) on Moskovan kunnallishallinnollinen kaupunginosa (rajon) itäisessä piirissä. Asukkaita on noin 50 000.

Kaupunginosa on saanut nimensä tsaari Aleksei Mihailovitšin perustamalta haukkametsästysalueelta, joka nykyisin tunnetaan Sokolnikin puistona (n. 600 ha). (sokol = haukka, sokolnik = haukkametsästäjä).

Alueella on saman niminen metroasema, joka oli 1930-luvulta lähtien 30 vuoden ajan itäinen pääteasema, kunnes metroa jatkettiin 1965 Preobraženskaja ploštšadille. HK Spartak Moskova pelaa kotiottelunsa Sokolniki-urheilupalatsissa.

Konstantin Melnikovin on suunnitellut alueelle useita konstruktivistista arkkitehtuuria edustavia rakennuksia, kuten I. V. Rusakovin mukaan nimetty kulttuuritalo ja Burevestnik-kenkätehtaan työläisten klubi.

Teollisuutta edustaa Milin helikopteritehtaan toimitilat. Alueella on myös Matrosskaja tišina -nimellä tunnettu tutkintavankila.

* Tihon Zadonskilaisen kirkko, 1800-lukuTihon Zadonskilaisen kirkko, 1800-luku
* Rusakovin kulttuuritalo, 1929Rusakovin kulttuuritalo, 1929
* Burevestnik-klubi, 1930Burevestnik-klubi, 1930
* metroasemametroasema

Aiheesta muualla
----------------

*
**Tony Anselmo** (s. 18. helmikuuta 1960 Salt Lake City, Utah, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen animaattori ja ääninäyttelijä, joka tunnetaan ääniroolistaan Aku Ankkana.

Ura
---

Anselmo kiinnostui nuorena piirtämisestä. Hän esitteli 16-vuotiaana portfolionsa animaattoreille Ollie Johnstonille ja Jack Hannahille, jotka lähettivät Anselmon opiskelemaan kolmeksi vuodeksi Kalifornian taideinstituuttiin. Anselmo työskenteli opintojen jälkeen aluksi harjoittelijana ja myöhemmin animaattorina Disneyllä 1980-luvulla. Hän ystävystyi tuolloin Aku Ankan alkuperäisen ääninäyttelijän Clarence Nashin kanssa.

### Animaattorina

Anselmo on toiminut animaattorina Disneyn tuottamien elokuvien parissa 1980-luvulta lähtien. Hän on työskennellyt muun muassa elokuvissa *Basil Hiiri – Mestarietsivä*, *Oliver ja kumppanit*, *Leijonakuningas*, *Mulan* sekä *Nalle Puh ja Möhköfantti*. Anselmo toimi 1990-luvulla myös hahmojen sommittelijana *Simpsoneissa*. Saatuaan roolin Aku Ankan ääninäyttelijänä, Anselmo on tehnyt vähemmän töitä piirtämisen parissa.

### Ääninäyttelijänä

Anselmo ja pitkäaikainen Aku Ankan ääninäyttelijä Clarence Nash viettivät aikaansa usein yhdessä työpaikalla. Nash opetti käyttämiään tekniikoita Akun äänen tuottamiseksi Anselmolle. Hän oppi esittämään Akua vasta pitkäaikaisen harjoittelun jälkeen. Anselmo vieraili Nashin luona sairaalassa tämän sairastuttua leukemiaan vuonna 1985. Nash kertoi Anselmolle haluavansa tämän jatkavan Akun roolissa. Nashin samana vuonna tapahtuneen kuoleman jälkeen Anselmo on toiminut Aku Ankan äänenä vuodesta 1986 lähtien muun muassa *Ankronikassa*, *Mikin Juhlashow'ssa*, 

*Nokkapokassa*, *Akun tehtaassa*, *Mikin klubissa ￼￼￼￼* ja useassa videopelissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Tony Anselmo (Animation-Voice) *Disney Legends* Viitattu 24.1.2011 (englanniksi)
2. 1 2 3  Drawing and Talking 'Duck' with Tony Anselmo *IMDb*.  6.12.2005. IMDb.com, Inc.. Viitattu 12.1.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tony Anselmo Voice Chasersissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Ouida Bergère vuonna 1920.
**Ouida Bergère** (alun perin *Eunie Branch*, 14. joulukuuta 1885 Espanja – 29. marraskuuta 1974 New York) oli yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja, näyttelijä ja näytelmäkirjailija.

Ouida Bergère syntyi Espanjan Madridissa, jossa hänen Tennesseessä syntynyt isänsä toimi liikealalla. New Yorkin Brooklynissä varttunut Bergère näytteli jo lapsena ja teki Broadway-debyyttinsä vuonna 1911. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän perusti manageritoimiston, joka edusti näyttelijöitä. Samalla hän kirjoitti 1920-luvulla monia käsikirjoituksia Metro-Goldwyn-Mayerille, Paramountille ja Pathélle Yhdysvalloissa, Britanniassa, Ranskassa ja Italiassa tuotettuihin elokuviin. Monet varhaisimmista syntyivät yhteistyössä hänen ensimmäisen aviomiehensä Louis Weadockin kanssa, ja monet myöhemmät elokuvat ohjasi hänen toinen aviomiehensä George Fitzmaurice. Hänen pitkäaikaisin aviomiehensä oli brittinäyttelijä Basil Rathbone, vuodesta 1926 Rathbonen kuolemaan 1967 asti.

Filmografia
-----------

### Käsikirjoittajana

* 1920: Rakastamisen oikeus (*The Right to Love*)
* 1920: Tanssin pyörteessä (*On with the Dance*)
* 1920: Villiruusu (*Idols of Clay*)
* 1922: Kolme elävää "kuollutta" (*Three Live Ghosts*)
* 1922: Elämän seikkailut (*Kick In*)
* 1922: Myötä- ja vastoinkäyminen (*To Have and to Hold*)
* 1923: Kuusi päivää (*Six Days*)
* 1923: Kun hänen unelmansa toteutui (*Rustle of Silk*)
* 1923: Ikuinen kaupunki (*The Eternal City*)
* 1923: Vaarallisia valheita (*The Cheat*)
* 1923: Bella Donna (*Bella Donna*)

Näytelmiä
---------

* The Vicious Circle
* That Woman
* Sherlock Holmes

Lähteet
-------

1. 1 2  "Bergere, Ouida (1885–1974)." Dictionary of Women Worldwide: 25,000 Women Through the Ages. Gale. 2007. Haettu 8.8.2016 palvelusta HighBeam Research (vaatii tilauksen):  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ouida Bergère** Wikimedia Commonsissa

* Ouida Bergère Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Ouida Bergère Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Ouida Bergère
Nick Offerman vuonna 2013
**Nick Offerman** (s. 26. kesäkuuta 1970 Joliet, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Ron Swansonin roolistaan komediasarjassa *Puisto-osasto* (2009–2015). Vuonna 2016 hän näytteli Richard "Dick" McDonaldia elokuvassa *The Founder*. Vuonna 2024 Offerman palkittiin Primetime Emmyllä roolistaan televisiosarjassa *The Last of Us*. 

Offerman on ollut naimisissa näyttelijä Megan Mullallyn kanssa syyskuusta 2003 lähtien. Näyttelijätyön lisäksi Offerman toimii puuseppänä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Juhana (Juhani) Peräläinen** (25. toukokuuta 1877 Kolppana, Inkeri – 31. joulukuuta 1931) oli inkerinsuomalainen opettaja ja toimittaja. Hän käytti nimimerkkiä *Ortodoksi*.

Elämä
-----

Peräläisen vanhemmat olivat talollinen Petter Mikael Peräläinen ja Martia Läträ. Hän valmistui opettajaksi 1896 Inkerin suomalaisesta Kolppanan opettajaseminaarista ja sen jälkeen hän opiskeli Viipurin klassillisessa lyseossa päästen ylioppilaaksi vuonna 1901. Peräläinen valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1910.

Peräläinen toimi kansakoulunopettajana Suomessa ja opettajana Helsingin uudessa yhteiskoulussa ja Sörnäisten yhteiskoulussa. Vuonna 1911 hän siirtyi Pietarin suomalaisten kansakoulujen tarkastajaksi ja oli tässä tehtävässä vuoteen 1918 saakka. Kolppanan opettajaseminaarin johtajana Peräläinen oli 1918–1919. Hän oli lisäksi Pietarissa Pyhän Marian seurakunnan yhteydessä toimineen, vuonna 1905 perustetun Pietarin suomalaisen yhteiskoulun viimeisenä johtajana vuoteen 1918 saakka. Pietarissa Peräläinen osallistui myös suomalaisten sosialistilehtien *Uusi Inkeri* ja *Neva* toimittamiseen.

Peräläinen oli Inkerinmaan Kansanvalistusseuran "Soihdun" puheenjohtajana 1912–1919. Hän laati useita yhteiskunnallisia ja historiallisia aiheita käsitelleitä tutkielmia ja kirjoitelmia jotka ilmestyivät Inkerin suomalaisten julkaisuissa. Peräläinen oli Inkerin suomalaisen väestön edustajana Pietarin läänin valtuustossa maaliskuun vallankumouksesta 1917 aina lokakuun vallankumukseen saakka 1917.

Bolševikkien noustua valtaan syksyllä 1917 Peräläinen oli vielä muissa Inkerin suomalaisten koulutehtävissä, mutta vuonna 1919 hän joutui siirtymään Suomeen koska sosialidemokraattien kannattajana hänen asemansa kävi vaikeaksi Venäjällä. Suomessa Peräläinen toimi aluksi *Sosialidemokraattisen Aikakauslehden* toimittajana ja kesäkuusta 1920 alkaen hän oli *Suomen Sosialidemokraatin* Venäjän-osaston toimittajana. Hän kirjoitti artikkeleitaan käyttäen nimimerkkiä "Ortodoksi". Peräläinen oli Helsingin Sanomalehtimiesyhdistyksen ja Suomen Sanomalehtimiesten Liiton jäsenenä ja hän osallistui sosiaalidemokraattien kulttuuriharrastuksiin. Peräläinen kuoli 54-vuotiaana uudenvuodenaattona 1931 keuhkokuumeen aiheuttamaan sydänkohtaukseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1901, matrikkelinumero 27388
2. 1 2 3 4 5  Juhana Peräläinen 50-vuotias, Suomen Sosialidemokraatti, 25.05.1927, nro 119, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Juhana Peräläisen hautakivi Hietaniemen hautausmaalla, BillionGraves
4. ↑  Inkerin merkkihenkilöitä
5. 1 2 3 4 5  Henkilötietoja, Helsingin Sanomat, 25.05.1927, nro 140, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
6. 1 2 3 4 5  Toimittaja Juhana Peräläinen, Helsingin Sanomat, 01.01.1932, nro 1, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
7. 1 2 3  Inkerin kirkko : Pyhän Marian seurakunnan historia

Aiheesta muualla
----------------

* Unkarin proletariaatti seisoo vankkana työn ja taistelun rintamassa. Kirjoittanut maisteri Juhana Peräläinen, Suomen Sosialidemokraatti, 22.12.1929, nro 347, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Sebastian Stahl
**Sebastian Stahl** (s. 20. syyskuuta 1978 Bonn, Länsi-Saksa) on saksalainen autourheilija. Kaudella 2014 hän kilpaili SEAT León Eurocupissa kahdessa osakilpailussa.

Ura
---

Stahl aloitti uransa vuonna 1988 kartingista. Vuonna 2004 hän voitti Saksan SEAT León Supercopan mestaruuden. Tuo mestaruus on hänen uransa ainoa kaikki luokat mukaan lukien. Huhtikuussa 2006 hän osallistui kahteen A1 Grand Prixin kilpailuun Saksan joukkueessa Shanghai International Circuitilla Kiinassa ollen 15:s ja 18:s. Marraskuussa 2014 Stahl osallistui kahteen SEAT León Supercupin kilpailuun Circuit de Catalunyalla ollen molemmissa 11:s.

Muuta
-----

Stahl esiintyi itsenään saksalaisen tv-ohjelman *Unter unsin* yhdessä jaksossa vuonna 2010. 

Stahlin piti olla mukana Germanwingsin kohtalokkaalla lennolla 9525, mutta hän palasikin PR-kuvauksista Barcelonasta kotiin päivää aikaisemmin.

Yksityiselämä
-------------

Stahlin äiti Barbara Stahl on nykyisin yhdessä Rolf Schumacherin kanssa. Rolf Schumacherin poikia, eli näin ollen Stahlin velipuolia, ovat Formula 1 -sarjan seitsenkertainen maailmanmestari Michael Schumacher ja samassa sarjassa kuusi osakilpailuvoittoa saavuttanut Ralf Schumacher.

Lähteet
-------

1. 1 2 3
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Sijaiskumppaniterapia** on terapeuttinen harjoitus, jonka päämäärä on edistää potilaan intiimiin kanssakäymiseen tarvittavia taitoja, edistää kehon ymmärrystä sekä auttaa potilasta tuntemaan olonsa mukavaksi yhdynnässä. Tavanomaisessa seksuaaliterapiassa ei ole mahdollisuutta fyysiseen läheisyyteen, mutta sijaiskumppaniterapiassa se on mahdollista. On "summittaista näyttöä" siitä, että sijaiskumppaniterapia voi olla tehokas osa seksuaaliterapiaa, mutta julkaistuja tutkimuksia on hyvin rajallisesti. Yksi sijaiskumppaniterapian ongelmista on se, että se on kiistanalainen ja yleisesti väärin ymmärretty terapiamuoto. Sijaiskumppaniaterapia ei ole sama asia kuin prostituutio, sillä prostituoidut keskittyvät nimenomaan seksuaalisen tyydytyksen antamiseen asiakkaalle, kun taas sijaiskumppaniterapiassa päämääränä on auttaa potilasta ylittämään läheisyyteen ja yhdyntään liittyvät ongelmat. Nämä ongelmat voivat olla joko sosiaalisia, fyysisiä tai henkisiä.

Lähteet
-------

1. ↑  What Is Sexual Surrogacy?  4.12.2022. WebMD. Viitattu 6.1.2024. (englanniksi)

Huomautukset
------------

1. ↑  Termi on suora käännös englanninkieliselle termille; "surrogate partner therapy".

Aiheesta muualla
----------------

* Kansainvälisen ammatillisen sijaiskumppaneiden yhdistyksen kotisivut (englanniksi)
Temppeliaukion kirkon alttaritekstiilejä.
**Martta Tellervo Strömmer** (o.s. Mäkinen, 2. heinäkuuta 1926 Vanaja – 18. kesäkuuta 2017) oli suomalainen tekstiilitaiteilija ja kuvataiteen opettaja.

Tellervo Strömmer tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan tyttölyseosta vuonna 1946 ja valmistui kuvaamataidonopettajaksi
Taideteollisuuskeskuskoulusta vuonna 1949. Hän täydensi opintojaan piirustustaidon alalla ja suorittamalla useita approbatur‐arvosanoja Helsingin yliopistossa. Hän työskenteli opettajana Aitoon kotiteollisuuskeskikoulussa vuosina 1950–1952, Etelä‐Hämeen keskusammattikoulussa vuosina 1956–1958 ja Hämeenlinnan tyttölyseossa vuosina 1956–1959. Tellervo Strömmer tuli kuvaamataidon opettajaksi Fredrika Wetterhoffin Kotiteollisuusopistoon vuonna 1958. Hän toimi oppilaitoksen varajohtajana ja vararehtorina vuosina 1960–1975 sekä rehtorina vuodesta 1975 vuoteen 1981.

Strömmer on tunnettu ryijyjen ja kirkkotekstiilitien suunnittelija. Hän suunnitteli 1970‐luvun loppupuolella
tekstiilisarjoja moneen kirkkoon, näkyvimpänä niistä Temppeliaukion kirkon tekstiilit.  Hän suunnitteli myös useita Wetterhoffin ryijymallistoon kuuluvia ryijyjä.

Lähteet
-------

1. ↑  Hämeenlinnan seurakuntayhtymä, Martta Tellervo Strömmer, Ahveniston hautausmaa, osasto 43, paikkanumero 2830, viitattu 2021-07-16
2. ↑  Oulun ev.lut. seurakunnat: Rauhan Tervehdys, 110. vuosikerta, numero 20, sivu 14 *rauhantervehdys.fi*.  6.7.2017.  Arkistoitu 16.7.2021. Viitattu 16.7.2021.
3. 1 2  Wetterhoffin värikkäät vuodet osa 3. Eila Anttila, Fredrika Wetterhoffin säätiö. PDF. Sivut 31–32. Viitattu 5.4.2018.
4. 1 2 3  Wetterhoffin suunnittelijat. Fredrika Wetterhoffin säätiö. Viitattu 5.4.2018.
5. ↑  Wetterhoffin värikkäät vuodet osa 2. Eila Anttila, Fredrika Wetterhoffin säätiö. PDF. Sivu 4. Viitattu 5.4.2018.
**Tenean kuros** on antiikin kreikkalainen kuros-veistos, joka on tehty arkaaisella kaudella noin vuonna 560 eaa. Se on saanut nimensä löytöpaikastaan Teneasta. Nykyisin veistos on esillä Münchenin Glyptothekissä (esine 168).

Tenean kuros sivulta.
Kuros-veistos toimi alun perin hautamuistomerkkinä, ja mahdollisesti esittää vainajaa itseään. Toisaalta vastaavanlaiset veistokset on usein nähty Apollon-jumalan kuvina. Veistos löytyi Korintin lähellä sijainneen antiikin Tenean kaupungin alueelta vuonna 1846.

Veistos esittää kuroksille tyypilliseen tapaan alastonta nuorta miestä, joka seisoo frontaaliasennossa vasen jalka hieman eteenpäin astuneena. Veistos on tehty paroslaisesta marmorista. Kuroksen korkeus on 1,53 metriä ja näin se on hieman luonnollista kokoa pienempi, mutta se antaa silti monumentaaliveistoksen vaikutelman. Vartalo on kuvattu osin realistisesti ja osin idealisoituna. Kädet ovat suorina lähellä vartaloa, ja kasvoilla on arkaainen hymy.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ancient Masterpieces: Kouros of Tenea *Antike am Königsplatz*.  Arkistoitu 20.2.2020. Viitattu 10.2.2020.
2. 1 2  "Apollo" of Tenea *Museum of Classical Archaeology Databases*. University of Cambridge. Viitattu 10.2.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tenean kuros** Wikimedia Commonsissa
**Rex Joseph Walheim** (s. 10. lokakuuta 1962) on Yhdysvaltain ilmavoimien upseeri ja NASAn astronautti. 

Hän on osallistunut avaruussukkulalennoille STS-110 (2002), STS-122 (2008) ja STS-135 (2011). Walheim on syntynyt Redwood Cityssä, Kaliforniassa, mutta pitää Kalifornian San Carlosia kotikaupunkinaan.

Koulutus
--------

* San Carlos High School, 1980
* bachelor of science, koneenrakennus, Kalifornian yliopisto (Berkeley), 1984
* master of science, tuotantotalous, Houstonin yliopisto, 1989

Sotilasura
----------

Walheim liittyi ilmavoimiin vänrikkinä toukokuussa 1984. 1985 hän työskenteli Cavalier Air Force Stationssa, Pohjois-Dakotassa ohjusvaroitusryhmän komentajana. Lokakuussa 1986 hänet sijoitettiin Johnsonin avaruuskeskukseen Houstoniin, Texasiin, missä hän työskenteli mekaanisten järjestelmien lennonvalvojana ja avaruussukkulan laskupyörien, jarrujen ja kiitotien hätäpysäytysesteen johtavana operaatioinsinöörinä.

Walheimin seuraava komennus oli Air Force Space Commandin päämaja Colorado Springsissä, Coloradossa elokuussa 1989, missä hän toimi ohjusvaroitusjärjestelmän tutkien päivityksen johdossa. Hänet valittiin ilmavoimien koelentokouluun 1991, ja suoritti kurssin Edwards Air Force Basessa Kaliforniassa 1992. Hän työskenteli F-16:n koelentojen parissa Edwardsissa projektijohtajana ja myöhemmin avioniikan ja aseistuksen lentojen komentajana. Tammikuusta 1996 Walheim toimi kouluttajana ilmavoimien koelentokoulussa, missä hän työskenteli ennen valintaansa astronauttikoulutukseen.

Ura NASAssa
-----------

Walheim harjoittelee lennon STS-135 avaruuskävelyä varten vesialtaassa.
Walheim valittiin NASAn astronauttikandidaatiksi maaliskuussa 1996 ja aloitti kaksi vuotta kestävän koulutuksen ja arvioinnin sukkulalentojen tehtäväspesialistina Johnsonin avaruuskeskuksessa elokuussa 1996. Hän on osallistunut kahdelle sukkulalennolle: STS-110 (8.–19.4.2002) ja STS-122 (7.–20.2.2008). Walheim on viettänyt 566 tuntia avaruudessa, joista 36 tuntia viidellä avaruuskävelyllä. Walheim osallistui heinäkuussa 2011 viimeiselle sukkulalennolle STS-135 tehtäväspesialistina.

Hän on naimisissa Margie Dotsonin kanssa. Heillä on kaksi lasta.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rex Walheim** Wikimedia Commonsissa

* Walheimin NASAn elämäkerta (englanniksi)
* Walheimin Spacefacts.de:n elämäkerta (englanniksi)
* Walheim Twitterissä
* Lentoa STS-135 edeltävä haastattelu (3.6.2011) (englanniksi)
* Lentoa STS-122 edeltävä haastattelu (16.11.2007) (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Rex J. Walheim
Paavo Nuotio Salpausselän kisoissa 1932.
**Paavo Ferdinand Nuotio** (13. maaliskuuta 1901 Heinola – 14. marraskuuta 1968 Lahti) oli suomalainen mäkihyppääjä, yhdistetyn urheilija ja pesäpalloilija.

Paavo Nuotio voitti mäkihypyn SM-kultaa 1925–1927 ja 1932, Salpausselällä vuosina 1925, 1927 ja 1932, Ounasvaaralla 1928 ja 1930, olympiakatsastukset 1928 ja ikämiesten Suomen mestaruuden vuosina 1938 ja 1939. St. Moritzin talviolympialaisissa 1928 hän oli parhaana suomalaisena 12:s, ja vuotta myöhemmin hän sai voiton St. Moritzin kansainvälisissä kilpailuissa ja toisen sijan Davosissa.

Yhdistetyssä Nuotio saavutti 1928 olympiakatsastusten toisen sijan (Esko Järvinen voitti) ja parhaana suomalaisena neljännen sijan St. Moritzin talvikisoissa (Norjan kolmoisvoitto). Holmenkollenilla hän oli parhaimmillaan kolmas.

Paavo Nuotion urheilumenestystä täydensi pesäpallo, jossa hän voitti Lahden Mailaveikkojen joukkueessa SM-kultaa 1925 (suojeluskunnan nimissä) ja 1929–1932. Hän julkaisi vuonna 1933 yhdessä Lauri Valosen kanssa kirjan *Mäenlaskun opas*.

Saavutukset
-----------

### Pesäpalloilijana

* 5 SM-kultaa: 1925, 1929, 1930, 1931, 1932
* 2 SM-hopeaa: 1927, 1933
* 2 SM-pronssia: 1934, 1935

Lähteet
-------

* Urheilumme Kasvot, osa 1 - Talviurheilu, sivu 774
* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 227. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.
* 
* 
* 
* 

### Viitteet

1. 1 2 3  Siukonen, s. 227
2. 1 2 3  Pesäpallon SM-mitalistit Pesäpalloliitto.  Arkistoitu 2.7.2018. Viitattu 14.4.2018.
**RheinEnergieStadion**, tunnettu myös nimellä *Müngersdorfer Stadion*, on jalkapallostadion Kölnissä, Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksassa. Saksan Bundesliigassa pelaava 1. FC Köln pelaa kotiottelunsa stadionilla, ja siellä pelattiin myös otteluita jalkapallon MM-kilpailuissa 2006.

RheinEnergieStadion. Kuva vuodelta 2005.
Alkuperäinen Müngersdorfer Stadion valmistui vuonna 1923 peräti 80 000 katsojaa vetäväksi, ollen tuolloin Saksan suurin stadion. Vuoden 1974 jalkapallon MM-kilpailuja varten paikalle oli määrä rakentaa täysin uusi stadion, mikä ei kuitenkaan suurten kustannusten vuoksi onnistunut, eikä Köln siitä syystä saanut lainkaan otteluita järjestettäväkseen. Vanha stadion päätettiin kuitenkin päivittää tuolloisia vaatimuksia paremmin vastaaviksi. Kunnostustyöt valmistuivat vuonna 1975, ja niiden myötä Müngersdorfer Stadionista tuli ensimmäinen katsojapaikoiltaan (61 000) täysin katettu stadion Saksassa.

Saksan saatua jalkapallon MM-kilpailut uudelleen järjestettäväkseen ei Köln halunnut jäädä jälleen ilman otteluita, ja kunnostustöiden sijaan paikalle päätettiin rakentaa uusi stadion, tällä kertaa ilman juoksuratoja ja 51 000 katsojaa varten. Rakennus- ja purkamistyöt tapahtuivat limittäin, mikä mahdollisti 1. FC Kölnin otteluiden pelaamisen Kölnissä myös rakennustöiden aikana. Uusi 2003 valmistunut stadion tuli maksamaan kaikkiaan 117,5 miljoonaa euroa, ja rahoitusta järjestettiin muun muassa vuokraamalla nimioikeudet RheinEnergie AG:lle. Kansainvälinen olympiakomitea palkitsi stadionin vuonna 2005 pronssisella mitalilla yhtenä maailman parhaimmista urheilun tapahtumapaikoista.

Vuoden 2006 jalkapallon MM-kilpailuissa siellä pelattiin viisi ottelua. Neljä alkusarjan ottelua ja yksi ensimmäisen pudotuspelikierroksen ottelu.

Lähteet
-------

1. ↑  1. FC Köln | About the stadium *fc.de*. Viitattu 5.1.2023. (saksaksi)

Bundesliigan stadionit
Allianz Arena • BayArena • Borussia-Park • Deutsche Bank Park • Europa-Park Stadion • Merck-Stadion am Böllenfalltor • Mewa Arena • MHPArena • PreZero Arena • Red Bull Arena • RheinEnergieStadion • Signal Iduna Park • Stadion An der Alten Försterei • Voith-Arena • Volkswagen Arena • Vonovia Ruhrstadion • Wohninvest Weserstadion • WWK Arena
**Johnny Dutch** (s. 20. tammikuuta 1989 Raleigh, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen aitajuoksija, joka kilpailee pääosin 400 metrin aitajuoksussa. 180 senttimetriä pitkän Dutchin valmentajana toimii Curtis Frye.

Ura urheilijana
---------------

Dutch on kilpaillut sekä 110 metrin että 400 metrin aitajuoksussa. Vuonna 2008 hän voitti 400 metrin aitajuoksusta hopeaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuista. Seuraavana vuonna hän oli mukana MM-kilpailuissa Berliinissä, mutta jäi välieriin 400 metrin aidoissa. Dutch on voittanut urallaan kolme Timanttiliigan osakilpailua 400 metrin aidoissa, yhden vuonna 2013 ja kaksi vuonna 2015.

Ura elokuvantekijänä
--------------------

Dutch on kirjoittanut tarinoita elokuviin 16-vuotiaasta lähtien. Nykyisin hän toimii itsenäisenä elokuvantekijänä. Dutch ohjasi, käsikirjoitti ja tuotti vuonna 2014 ilmestyneen lyhytelokuvan *Dead Day*.

Ennätykset
----------

**Ulkoradoilla**

* 400 metrin aidat: 47,63 (Chapel Hill 2010)
* 110 metrin aidat: 13,50 (Des Moines 2010)

**Sisäradoilla**

* 60 metrin aidat: 7,71 (College Station 2009)

Lähteet
-------

1. 1 2  Johnny Dutch Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑  *Johnny Dutch* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
3. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Seija-Leena Nevala** (s. 1966 Jurva) on suomalainen historiantutkija, joka on erikoistunut tutkimuksissaan erityisesti sukupuoli- ja perhehistoriaan sekä suomalaiseen yhteiskuntaan 1920–1950-luvuilla.

Nevala opiskeli historiaa Tampereella ja suunnitteli jatko-opintoja, kun Jurvan kotiseutumuseon johtaja Airi Vainionpää pyysi vuonna 1996 tätä järjestämään Lotta Svärd -paikallisosaston arkiston, joka oli löydetty muutamaa vuotta aiemmin. Tutkimuksen kautta hän päätyi tekemään myös väitöskirjansa Lotta Svärd -järjestöstä. Vuonna 2012 valmistunutta väitöskirjaa ohjasi ensin professori Pertti Haapala ja loppuvaiheessa professori Irma Sulkunen.

Minerva Kustannus oli jo vuonna 2007 julkaissut Nevalan tutkimuksen pikkulotista ja sotilaspojista. Kirjassa *Lottatytöt ja sotilaspojat* Nevala tuo esille erityisesti tyttöjen ja poikien omia kokemuksia. Pukeutumisen historiaa käsittelevään teokseen *Säädyllistä ja säädytöntä* Nevala on kirjoittanut artikkelin lottapuvuista.

Nevala ja Tampereen yliopiston tutkijakollega Marko Tikka julkaisivat vuonna 2020 sotavuosien tanssikieltoa käsitelleen kirjan *Kielletyt leikit*, joka palkittiin tietokirjallisuuden Finlandia-palkinnolla. Tanssikielto oli tullut esillä kummankin tutkijan aiemmissa tutkimuksissa, ja kirjaprojekti oli ollut heillä mielessä jo pitkään.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tutkimus tanssikiellosta toi tietokirjallisuuden Finlandia-palkinnon *Länsi-Suomi*.  25.11.2020. Marva Media Oy. Viitattu 2.12.2020.
2. 1 2  Seija-Leena Nevala Atena Kustannus Oy. Viitattu 2.12.2020.
3. ↑  Nevala-Nurmi, Seija-Leena: *Perhe maanpuolustajana*. Esipuhe. Tampere: Tampere University Press, 2012. ISBN 978-951-44-8744-6. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 2.12.2020).
4. ↑  Lottatytöt ja sotilaspojat.  *Helsingin Reservin Sanomat*, 16.11.2007, 39. vsk, nro 9, s. 6.  Helsingin Reserviupseeripiiri & Helsingin Seudun Reserviläispiiri. Artikkelin verkkoversio (PDF). Viitattu 2.12.2020.  (Arkistoitu – Internet Archive)
**Richard Alan "Rick" Mastracchio** (s. 11. helmikuuta 1960) on yhdysvaltalainen insinööri ja astronautti. Hän on kotoisin Waterburysta, Connecticutin osavaltiosta.

Koulutus
--------

Mastracchio suoritti alemman korkeakoulututkinnon Connecticutin yliopistossa vuonna 1982 pääaineenaan sähkötekniikka ja tietojenkäsittelytiede. Hänellä on kaksi ylempää luonnontieteellistä korkeakoulututkintoa. Sähkötekniikan pääaineopinnot hän suoritti 
Rensselaerin teknillisessä instituutissa vuonna 1987. Lisäksi hän valmistui Houstonin yliopistosta vuonna 1991 luonnontieteet pääaineenaan.

Astronauttiura
--------------

Mastracchio valittiin astronautiksi vuonna 1996. Sitä ennen hän työskenteli Johnsonin avaruuskeskuksessa insinöörinä kehittäen muun muassa sukkulalento-ohjelmistoja. Lisäksi hän on toiminut sukkulalentoavustajana ja lennonvalvojana 17 tehtävässä.

Ensimmäisen sukkulalentonsa Mastracchio lensi Atlantiksen kyydissä vuonna 2000 (STS-106). Tuolla lennolla hänen toimenkuvaansa tehtäväspesialistina kuuluivat toiminta sukkulan laskeutumisinsinöörinä, robottikäden ohjaajana sekä lastin siirtäjänä sukkulasta Kansainväliselle avaruusasemalle. Avaruudessa Mastracchio on viettänyt 283 tuntia ennen lentoa STS-131. STS-118 -sukkulalennolla Mastracchio toimii toisena tehtäväspesialistina. Hänet laukaistiin 5. huhtikuuta 2010 lennolle STS-131.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Richard Mastracchio**.
* NASA:n elämäkertasivut
* Mastracchion sukkulalentoa STS-131 edeltänyt haastattelu (8.3.2010) (englanniksi)
* Mastracchion sukkulalentoa STS-118 edeltänyt haastattelu (11.7.2007) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Tommi Matias Vatanen** on suomalainen mikrobiologi. Hän johtaa Helsingin yliopistossa laskennallisen mikrobiologian ryhmää, joka kehittää ja käyttää koneoppimista ja tietokonemalleja apuna ymmärtääkseen, miten ihmisessä, varsinkin suolistossa, elävien mikrobiyhteisöt toimivat ja miten se vaikuttaa ihmisen kehitykseen, terveyteen ja hyvinvointiin.

Vatanen kuuluu yliopiston terveys- ja lääketieteen alan viitatuimpiin tutkijoihin.

Vatanen väitteli Aalto-yliopiston tietotekniikan laitokselta väitöskirjalla *Metagenomic analyses of the human gut microbiome reveal connections to the immune system*. Väitöskirjassa tutkittiin suolistomikrobiston yhteyttä terveyteen käyttäen DNA:n sekvensointiiin perustuvia menetelmiä, keskittyen erityisesti varhaislapsuuden autoimmuunisairauksiin kuten tyypin 1 diabetekseen. Väitöskirja palkittiin lääketieteellisen tiedekunnan vuoden parhaana vuonna 2017.

Lähteet
-------

1. ↑  Tommi Matias Vatanen *researchportal.helsinki.fi*. Viitattu 8.1.2024.
2. ↑  Vatanen Lab *Helsingin yliopisto*. Viitattu 9.12.2023.
3. ↑  Siteeratuimmat tutkijat *Helsingin Yliopisto*. Viitattu 9.12.2023.
4. ↑  School of Science - Vatanen Tommi, Doctoral thesis *Aalto*.  2017. Viitattu 9.12.2023.
5. ↑  The Best PhD Thesis in 2017 - Tiedekunnan yhteiset (Lääketieteellinen tiedekunta)CAMM - Research Program for Clinical and Molecular Metabolism *researchportal.helsinki.fi*. Viitattu 9.12.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalaistutkimus: Vauvojen suolistosta löytyi yhteys lapsuuden diabeteksen puhkeamiseen (uutinen Vatasen väitöskirjan tuloksista) Yle 2017
* Äidin suolistomikrobeilla on tärkeä ja pitkäaikainen vaikutus lapsen terveyteen ja kehitykseen (Vatasen ryhmän tuloksia) *STT Info*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Tieteilijät Muokkaa Wikidatassa | 
* Google Scholar
* ORCID
* ResearcherID
* Scopus

 |

 |
**Apostoli Barnabaan luostari** (kreik. Μονή Αποστόλου Βαρνάβα, *Moní Apostólou Varnáva*, myös *Pyhän Barnabaan luostari*) on entinen ortodoksinen luostari Kyproksen saarella. Se sijaitsee Égkomin ja Ágios Sérgioksen kylien välillä Pohjois-Kyproksen puolella. Luostari on omistettu apostoli Barnabaalle ja sitä pidetään tämän hautapaikkana.

Historia
--------

Luostari sijaitsee lähellä antiikin Salamiin arkeologista aluetta ja kuninkaallisia hautoja. Se on perustettu Salamiista kotoisin olleen, Kyproksella lähetystyötä tehneen ja Kyproksen kirkon perustajana pidetyn Barnabaan perimätiedon mukaiselle hautapaikalle. Hauta löydettiin ja tunnistettiin vuonna 477, ja sen ansiosta Kyproksen kirkko sai keisarilta autokefalian eli itsenäisen aseman. Ensimmäinen kirkko ja luostari rakennettiin paikalle heti tämän jälkeen. Se tuhoutui arabien hyökkäyksessä 600-luvulla. Nykyiset rakennukset ovat peräisin vuodelta 1756. Luostari säilyi asuttuna vuoteen 1976.

Luostari on suosittu pyhiinvaelluskohde. Se juhlii Barnabaan muistopäivänä 11. kesäkuuta.

* Luostarikirkon ikonostaasi.Luostarikirkon ikonostaasi.
* Apostoli Barnabaan hauta.Apostoli Barnabaan hauta.

Museo
-----

Luostarirakennuksissa toimii vuodesta 1991 arkeologinen ja ikonimuseo. Sen kokoelmiin kuuluu arkeologisia löytöjä neoliittiselta ja pronssikaudelta sekä antiikin ajalta, ja ikoneja kristilliseltä ajalta, kattaen yhteensä noin 9000 vuotta Kyproksen historiaa.

* Pronssikautista keramiikkaa, n. 2300–2075 eaa.Pronssikautista keramiikkaa, n. 2300–2075 eaa.
* Arkaaista keramiikkaa, n. 750–600 eaa.Arkaaista keramiikkaa, n. 750–600 eaa.
* Pienten patsaiden päitä, 475–325 eaa.Pienten patsaiden päitä, 475–325 eaa.
* Ikonimuseota.Ikonimuseota.
* Kristus-ikoni.Kristus-ikoni.
* Pyhän Barnabaan ikoni.Pyhän Barnabaan ikoni.
* Pyhän Yrjön ikoni.Pyhän Yrjön ikoni.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  St Barnabas' Monastery and Icon Museum. Near Salamis, Famagusta, North Cyprus *What's on North Cyprus*. Viitattu 14.5.2018.
2. 1 2 3  Saint Barnabas Monastery & Museum *North Cyprus*. Viitattu 14.5.2018.
3. ↑  St. Barnabas Monastery *Visit North Cyprus*. Viitattu 14.5.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Apostoli Barnabaan luostari** Wikimedia Commonsissa
**Arvo August Sotavalta**, vuoteen 1900 **Richter**, (7. tammikuuta 1889 Lempäälä – 21. helmikuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä.

Sotavallan vanhemmat olivat tilanomistaja Johan August Sotavalta ja Emma Sofia Suomi. Hän oli naimisissa vuosina 1917–1927 Evi Marguerita Hjeltin kanssa, jonka isä oli valtioneuvos Edvard Hjelt.

Koulutus
--------

Sotavalta pääsi ylioppilaaksi 1908 Tampereen Reaalilyseosta. Hän valmistui filosofian maisteriksi 1914 ja filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1923 Helsingin yliopistosta. Tampereen Reaalilyseon ylioppilasluokalla 1908 olivat myös Lauri Pohjanpää ja F. E. Sillanpää, jotka olivat Arvo Sotavallan ystäviä sekä koulu- ja opiskelutovereita.

Ura
---

Sotavalta tutki suomalais-ugrilaisia kieliä. Arvo Sotavalta oli G. J. Ramstedtin apulaisena tämän tutkimusmatkalla Mongoliaan 1912. Se oli Ramstedtin seitsemästä idänretkestä viimeinen. Matkalle lähdettiin keväällä 1912 matkustamalla junalla Pietariin ja sieltä edelleen Urgaan Pohjois-Mongoliaan. Sieltä lähdettiin kymmenen hevosen karavaanilla tutkimusmatkalle, joka ulottui aina Selengajoen varrella olevaan Baibalykiin asti. Matkan tarkoitus oli tutkia muinaisen Tyrk-kansan ja sitä seuranneiden uigurien historiaa sekä tutustua mongolien nykykieleen. Matkalaiset palasivat kotimaahan joulun alla 1912. Arvo Sotavalta toi matkalta muun muassa mongolien asusteita, jotka hän lahjoitti Kansallismuseoon.

Sotavalta toimi Helsingin yliopiston lainopillisen tiedekunnan suomen kielen opettajana 1924–1950, foneettisen laitoksen amanuenssina 1928–1950 sekä fonetiikan dosenttina 1940–1950. Hän oli myös Suomalaisen kirjallisuuden edistämirahaston sihteerinä 1922–1933, Helsingin suomalaisen lyseon tunti- ja sijaisopettajana 1924–1929 ja kauppakorkeakoulun opettajana 1929–1931.

Sotavallan sisar oli tekstiilitaiteilija Impi Sotavalta.

Teoksia
-------

* *Zur Konsonanztheorie*. 1923 (väitöskirja)
* *Die Phonetik und ihre Beziehungen zu den Grenzwissenschaften:Abgrenzung und Analyse des Untersuchungsgebietes*, Suomalaisen Tiedeakatemian toimituksia, B;XXXI 3.
* *Zur Theorie der Lautveränderungen*. 1938
* *Über die Struktur der Laute*. 1940
* *Westlamutische Materialen / Aufgezeichnet von Arvo Sotavalta. Bearbeitet und heausgegeben Harry Halén*. Suomalais-ugrilainen Seura 1978

Lähteet
-------

* HY:n virkamiehet
* Kuka kukin oli (Wikiaineisto)

### Viitteet

1. ↑  *Otavan Iso tietosanakirja*, osa 8, palsta 38. Otava, 1966.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Max Blumenthal heinäkuussa 2019.
**Max Blumenthal** (s. 18. joulukuuta 1977) on yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija. Hän toimii salaliittoteorioita ja disinformaatiota julkaisevan The Grayzone -verkkojulkaisun päätoimittajana.  Hän on kirjoittanut aiemmin muun muassa AlterNet -uutissivustolle, The New York Timesiin, The Guardianiin ja The Huffington Postiin. Blumenthal käsittelee kirjoituksissaan varsinkin maahanmuuttokysymyksiin, Lähi-idän kriisiin, Syyrian sisällissotaan ja islamofobiaan liittyviä aiheita. Hänen kirjoittamansa kirja *Republican Gomorrah* käsittelee Yhdysvaltain republikaanisen puolueen tilaa ja ääriliikkeiden vaikutusta puolueessa. Kirja nousi New York Timesin bestseller-listalla sijalle 15 syyskuussa 2009. Blumenthal juontaa *Moderate Rebels* -podcastia yhdessä toimittaja Ben Nortonin kanssa.

Suomen itsenäisyyspäivänä vuonna 2015 Blumenthal oli Helsingissä ja seurasi 612-marssia. Hän osallistui Suomessa ollessaan puhetilaisuuksiin ja tapahtumiin Helsingissä, Turussa ja Tampereella. 612-marssia käsittelevä dokumentti julkaistiin maaliskuussa 2016.

Max Blumenthalin isä Sidney Blumenthal on toiminut Yhdysvaltain presidentin avustajana Bill Clintonin toimikaudella ja ulkoministerin avustajana Hillary Clintonin virkakaudella.

Teoksia
-------

* *Republican Gomorrah: Inside the Movement that Shattered the Party*. New York: Nation Books, 2009. ISBN 978-1568583983.
* *Goliath: Life and Loathing in Greater Israel*. New York: Nation Books, 2013. ISBN 978-1568586342.
* *The 51 Day War: Ruin and Resistance in Gaza*. New York: Nation Books, 2015. ISBN 978-1568585116.

Lähteet
-------

1. ↑  Useful Idiot - Bruce Bawer, Commentary Magazine *web.archive.org*.  9.3.2022.  Arkistoitu 9.3.2022. Viitattu 7.8.2022.
2. ↑  Mathew Foresta: Meet the Sneakiest Defenders of Putin’s Invasion of Ukraine *The Daily Beast*.  29.4.2022. Viitattu 7.8.2022. (englanniksi)
3. ↑  Best Sellers  *The New York Times*. 27.9.2009.
4. ↑  Moderate Rebels *moderaterebels.com*. Viitattu 14.4.2020.
5. ↑  MaxBlumenthal *Twitter-tili*. 6.12.2015.
6. ↑  Rauhanfoorumi 1.–3.12.2015 *Globaalikasvatus/Kepa ry*.
7. ↑  Independence Day: Neo-Fascists Take Finland *Vimeo*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Max Blumenthal** Wikimedia Commonsissa

* Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Antti Arvo Närhi** (s. 22. elokuuta 1944 Pori) on suomalainen diplomi-insinööri ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.

Närhen vanhemmat olivat vaatturimestari Veikko Närhi ja Ulla Närhi. Hän avioitui 1969 Heli Pautolan kanssa. Närhi tuli ylioppilaaksi Kulmakoulusta Helsingissä 1965 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1971. Närhi loi uransa Outokumpu Oy:n palveluksessa. Hän oli Porin tehtaiden tutkimusinsinööri 1971–1975 ja laadunvalvontapäällikkö 1975, Tornion tehtaiden laatu- ja asiakaspalvelupäällikkö 1976–1980 ja myyntipäällikkö 1980–1981 sekä Outokumpu Svenska Ab:n toimitusjohtaja Göteborgissa 1981–1985. 

Outokumpu Oy:n Tornion tehtaiden myyntijohtaja Närhi oli 1985–1986 ja Valssatut tuotteet -yksikön johtaja 1987–1989, Oy Ja-Ro Ab:n toimitusjohtaja Pietarsaaressa 1990–1991, Outokumpu Steel Oy:n toimitusjohtaja Torniossa 1991–1998, Outokumpu Oyj:n johtaja ja johtokunnan jäsen Helsingissä 1998–2001, Outokumpu Steel Oy:n toimitusjohtaja 2000–2001, AvestaPolarit Oyj:n johtaja 2001–2003 ja Outokumpu Stainless Steel Oy:n johtaja Espoossa 2004–2005. Teollisuusneuvoksen arvonimen Närhi sai 2005.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vuorisjärvi, Esko: Teollisuusneuvos Antti Närhi (1944–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 16.1.2024.