recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Şəkin piiri Azerbaidžanin kartalla.
**Şəkin piirikunta** (azer. *Şəki rayonu*, ven. Шеки́нский райо́н, *Šekinski raion*) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 2 432,75 neliökilometriä. Asukkaita on 171 800 henkeä (vuonna 2010).

Şəkin piiri sijaitsee Azerbaidžanin luoteisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Venäjään kuuluvaan Dagestaniin, idässä Oğuzin ja Qəbələn, etelässä Ağdaşin ja Yevlaxin sekä lännessä Qaxin piirikuntiin.

Piirin keskus on Şəkin kaupunki, joka ei kuitenkaan kuulu itse piiriin vaan on hallinnollisesti erillinen yksikkönsä. Toinen suurempi keskus on Turanin taajama. Kuntia on yhteensä 66 ja kyliä 69. Kaupunkiväestön osuus on 38,2 % (vuonna 2010). Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista 95,5 % on azereja ja 4,2 % lezgejä.

Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut silkin, viljan, tupakan, vihannesten ja rehukasvien viljelyyn sekä karjanhoitoon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Azərbaycan Respublikası Dövlət Statistika Komitəsi: Azərbaycanın regionları *azstat.org*. Viitattu 26.12.2010. (azeriksi)
2. ↑  Ethnic composition of Azerbaijan 2009 *pop-stat.mashke.org*. Viitattu 23.3.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Şəkin piirikunta**.
* Şəkin piirikunnan sivusto (azeriksi)
* Azerbaidjan: Territorial and administrative units (azeriksi), (englanniksi), (venäjäksi)

Azerbaidžanin piirikunnat ja kaupungit

|  |  |
| --- | --- |
| Piirikunnat | Ağcabədi • Ağdam • Ağdaş • Ağstafa • Ağsu • Apšeron • Astara • Babək\* • Balakən • Bərdə • Beyləqan • Biləsuvar • Cəbrayıl • Cəlilabad • Culfa\* • Daşkəsən • Füzuli • Gədəbəy • Goranboy • Göyçay • Göygöl • Hacıqabul • İmişli • İsmayıllı • Kəlbəcər • Kəngərli\* • Kürdəmir • Laçın • Lənkəran • Lerik • Masallı • Neftçala • Oğuz • Ordubad\* • Qax • Qazax • Qəbələ • Qobustan • Qubadlı • Quba • Qusar • Saatlı • Sabirabad • Şabran • Şahbuz\* • Salyan • Şamaxı • Samux • Sədərək\* • Şəki • Şəmkir • Şərur\* • Siyəzən • Şuşa • Tərtər • Tovuz • Ucar • Xaçmaz • Xızı • Xocalı • Xocavənd • Yardımlı • Yevlax • Zaqatala • Zəngilan • Zərdab |
| Kaupungit | Baku • Gəncə • Lənkəran • Mingəçevir • Naftalan • Nahitševan\* • Şəki • Şirvan • Sumqayıt • Xankəndi • Yevlax |

Tähdellä \* merkityt piirikunnat ja kaupungit kuuluvat Nahitševanin autonomiseen tasavaltaan.
**Seututie 194** eli **Y-tie** on tie, joka kulkee Mynämäen Pyheeltä Uudenkaupungin Lokalahdelle. Tie on laadultaan seututieksi erittäin suoraa ja loivamutkaista tietä, ja sen pituus on 19 kilometriä.

Y-tietä reunustavat pellot ja lukuisat metsäsaarekkeet, ja Himoisten kohdalta on näkymä Vehmassalmi-nimiselle merenlahdelle. Nimitys Y-tie tulee siitä, että seututie 196 haarautuu Uudenkaupungin suunnasta tultaessa tähän tiehen ja Taivassaloon kulkevaan, samaa numerointia jatkavaan tieosuuteen.

Historia
--------

Alkuperäisten 1950-luvun suunnitelmien mukaan tien oli tarkoitus kulkea Uudenkaupungin rataa sivuten, mutta tielinjauksesta ei aikoinaan päästy sopuun. Tien tarvetta perusteltiin paikallisella kivi- ja kemianteollisuudella ja maalaisten asioinnilla Uudessakaupungissa.

Lopulta Y-tie kuitenkin valmistui nykyisen linjauksensa mukaisesti vuonna 1972. Se korvasi Vehmaan pääväylänä aiemman, Mynämäen kirkonkylän kautta kiertäneen reitin, joka oli ollut osa Suurta Postitietä. Y-tie paransi uusikaupunkilaisten ja lokalahtelaisten liikenneyhteyksiä Turkuun huomattavasti, sillä enää ei tarvinnut kiertää mutkaisten sivuteiden kautta.

Tien kulku
----------

Y-tie alkaa Pyheeltä Kustavintien risteyksestä, minkä jälkeen se jatkuu lähes viivasuorana noin viisi kilometriä. Näiden jälkeen tie sivuaa Vehmaan kuntakeskuksen asuinalueita. Kuntakeskuksen jälkeen Y-tie kohtaa yhdystien 1953 risteyksen, minkä jälkeen se ohittaa yhdystien 1954 ja *Kirkkotien* risteyksen. Tie ohittaa tämän jälkeen Kirkkojärven ja Himoisten alueet. Himoisissa tie ohittaa yhdystien 1955 risteyksen ja jatkuu noin neljä ja puoli kilometriä. Tämän osuuden päätyttyä Y-tie saapuu lopuksi seututien 196 risteykseen Lokalahden keskustan läheisyyteen.

Lähteet
-------

1. ↑  Y-tie *Kansalaisen karttapaikka*. Maanmittauslaitos. Viitattu 6.4.2013.
2. ↑  Härjämäki, Kimmo & Pakkanen, Tuuli: *Maatalousalueiden luonnon monimuotoisuuden yleissuunnitelma. Vehmaa ja Taivassalo*. Turku: Lounais-Suomen ympäristökeskus, 2006. Teoksen verkkoversio (viitattu 6.4.2013).
3. 1 2 3  Jalonen, Timo: *Liikennetarpeen muuttuminen Rauman ja Uudenkaupungin seuduilla 1860-luvulta 1970-luvulle*, s. 258, 259. Turun yliopisto, Suomen historia, 1999. Julkaisematon lisensiaatintyö.
4. 1 2  Nallinmaa-Luoto, Terhi & Alifrosti, Kari: *Kalannin historia*, s. 551, 552. Uudenkaupungin kaupunki, 1999. ISBN 951-97324-5-4.
5. ↑  Y-tien eteläosa *Kansalaisen karttapaikka*. Maanmittauslaitos. Viitattu 6.5.2013.
6. ↑  Y-tien pohjoisosa *Kansalaisen karttapaikka*. Maanmittauslaitos. Viitattu 6.4.2013.
Oğuzin piiri Azerbaidžanin kartalla.
**Oğuzin piirikunta** (azer. *Oğuz rayonu*, ven. Огузский район, *Oguzski raion*) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1216 neliökilometriä. Asukkaita on 40 500 henkeä (vuonna 2010).

Oğuzin piiri sijaitsee Azerbaidžanin pohjoisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Venäjään kuuluvaan Dagestaniin, idässä Qəbələn, etelässä Ağdaşin ja lännessä Şəkin piirikuntiin.

Piirin keskus on Oğuzin kaupunki (vuoteen 1991 saakka Vartaşen). Lisäksi siihen kuuluu 30 maalaiskuntaa. Kyliä on yhteensä 31. Kaupunkiväestön osuus on 17,2 % (vuonna 2010).

Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista 85,1 % on azereja, 12,0 % lezgejä ja 2,0 % turkkilaisia. Lisäksi on muun muassa udeja ja juutalaisia. Aikaisemmin seudulla oli myös huomattava armenialaisvähemmistö (12,1 % vuonna 1959).

Oğuzin kautta kulkee Qaraməryəmin ja Balakənin välinen maantie. Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on keskittynyt viljan, perunan, vihannesten ja hedelmien viljelyyn sekä karjanhoitoon.

Paikallislehtenä ilmestyy *Oğuz Yurdu*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Azərbaycan Respublikası Dövlət Statistika Komitəsi: Azərbaycanın regionları *azstat.org*. Viitattu 26.12.2010. (azeriksi)
2. ↑  Ethnic composition of Azerbaijan 2009 *pop-stat.mashke.org*. Viitattu 23.3.2012. (englanniksi)
3. ↑  Etno-Kavkaz: Naselenije Azerbaidžana *ethno-kavkaz.narod.ru*. Viitattu 30.6.2011. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Oğuzin piirikunta**.
* Oğuzin piirin sivusto (azeriksi)
* Azerbaidjan: Territorial and administrative units (azeriksi), (englanniksi), (venäjäksi)

Azerbaidžanin piirikunnat ja kaupungit

|  |  |
| --- | --- |
| Piirikunnat | Ağcabədi • Ağdam • Ağdaş • Ağstafa • Ağsu • Apšeron • Astara • Babək\* • Balakən • Bərdə • Beyləqan • Biləsuvar • Cəbrayıl • Cəlilabad • Culfa\* • Daşkəsən • Füzuli • Gədəbəy • Goranboy • Göyçay • Göygöl • Hacıqabul • İmişli • İsmayıllı • Kəlbəcər • Kəngərli\* • Kürdəmir • Laçın • Lənkəran • Lerik • Masallı • Neftçala • Oğuz • Ordubad\* • Qax • Qazax • Qəbələ • Qobustan • Qubadlı • Quba • Qusar • Saatlı • Sabirabad • Şabran • Şahbuz\* • Salyan • Şamaxı • Samux • Sədərək\* • Şəki • Şəmkir • Şərur\* • Siyəzən • Şuşa • Tərtər • Tovuz • Ucar • Xaçmaz • Xızı • Xocalı • Xocavənd • Yardımlı • Yevlax • Zaqatala • Zəngilan • Zərdab |
| Kaupungit | Baku • Gəncə • Lənkəran • Mingəçevir • Naftalan • Nahitševan\* • Şəki • Şirvan • Sumqayıt • Xankəndi • Yevlax |

Tähdellä \* merkityt piirikunnat ja kaupungit kuuluvat Nahitševanin autonomiseen tasavaltaan.
Şahbuz
Şahbuzin piiri Azerbaidžanin kartalla.
**Şahbuzin piirikunta** (azer. *Şahbuz rayonu*, ven. Шахбузский район, *Šahbuzski raion*) on paikallishallintoalue Azerbaidžanin tasavaltaan kuuluvassa Nahitševanin autonomisessa tasavallassa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 815 neliökilometriä. Asukkaita on 22 900 henkeä (vuonna 2010).

Şahbuzin piiri sijaitsee Nahitševan keskiosassa. Se rajoittuu pohjoisessa ja idässä Armeniaan, etelässä Culfan ja lännessä Babəkin piireihin.

Piirin keskus on Şahbuzin kaupunki. Toinen huomattavampi paikkakunta on Badamlın taajama. Kuntia on yhteensä 25 ja kyliä 23.

Seudun pääelinkeino on karjanhoito. Lisäksi kasvatetaan viljaa, rehukasveja, vihanneksia, perunaa ja hedelmiä, harjoitetaan mehiläisten hoitoa sekä tuotetaan kivennäisvesiä. Şahbuzista on maantieyhteys Nahitševanin kaupunkiin.

Alueella sijaitsee vuonna 2003 perustettu Şahbuzin luonnonpuisto. Paikallislehtenä ilmestyy *Oğuz səsi* ("Oguusin ääni").

Lähteet
-------

1. ↑  Azərbaycan Respublikası Dövlət Statistika Komitəsi: Azərbaycanın regionları *azstat.org*. Viitattu 27.12.2010. (azeriksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Azerbaidjan: Territorial and administrative units (azeriksi), (englanniksi), (venäjäksi)

Azerbaidžanin piirikunnat ja kaupungit

|  |  |
| --- | --- |
| Piirikunnat | Ağcabədi • Ağdam • Ağdaş • Ağstafa • Ağsu • Apšeron • Astara • Babək\* • Balakən • Bərdə • Beyləqan • Biləsuvar • Cəbrayıl • Cəlilabad • Culfa\* • Daşkəsən • Füzuli • Gədəbəy • Goranboy • Göyçay • Göygöl • Hacıqabul • İmişli • İsmayıllı • Kəlbəcər • Kəngərli\* • Kürdəmir • Laçın • Lənkəran • Lerik • Masallı • Neftçala • Oğuz • Ordubad\* • Qax • Qazax • Qəbələ • Qobustan • Qubadlı • Quba • Qusar • Saatlı • Sabirabad • Şabran • Şahbuz\* • Salyan • Şamaxı • Samux • Sədərək\* • Şəki • Şəmkir • Şərur\* • Siyəzən • Şuşa • Tərtər • Tovuz • Ucar • Xaçmaz • Xızı • Xocalı • Xocavənd • Yardımlı • Yevlax • Zaqatala • Zəngilan • Zərdab |
| Kaupungit | Baku • Gəncə • Lənkəran • Mingəçevir • Naftalan • Nahitševan\* • Şəki • Şirvan • Sumqayıt • Xankəndi • Yevlax |

Tähdellä \* merkityt piirikunnat ja kaupungit kuuluvat Nahitševanin autonomiseen tasavaltaan.
Freddy Fender vuonna 1977.
**Baldemar Huerta** eli **Freddy Fender** (4. kesäkuuta 1937 – 14. lokakuuta 2006) oli yhdysvaltalainen laulaja ja kitaristi. Hän yhdisti countryyn ja rockmusiikkiin meksikolaisia vaikutteita ja lauloi sekä englanniksi että espanjaksi.

Fender syntyi San Benitossa, Teksasissa. Vuonna 1959 levytetty bluesballadi "Wasted Days and Wasted Nights" oli menestys, mutta lupaavasti alkaneen uran keskeytti toukokuussa 1960 tapahtunut pidätys marihuanan hallussapidosta Louisianassa. Lähes kolme vuotta vankeudessa vietettyään hän sai silloisen kuvernööri Jimmie Davisin armahduksen.

1960-luvun lopulla Fender asui Teksasissa, jossa hän opintojensa ohella työskenteli mekaanikkona. Hän oli tuolloin vain sivutoiminen muusikko.

Ura
---

Fenderin vuonna 1974 levyttämä laulu "Before The Next Teardrop Falls" nousi listaykköseksi. Sitä seurasi joukko uusia hittejä, joista eräitä olivat "Secret Love", "You'll Lose a Good Thing", "Since I Met You Baby", "Vaya Con Dios", "Livin' It Down" ja "The Rains Came". 

Vuonna 1989 Fender liittyi tejano-superyhtye Texas Tornadosiin. Sen kokoonpanoon kuuluivat hänen lisäkseen Doug Sahm, Flaco Jiménez ja Augie Meyers. Yhtye julkaisi neljä albumia ja voitti vuonna 1990 Grammy-palkinnon laulusta "Soy de San Luis". 

Myöhemmällä urallaan Fender kuului toiseen superyhtyeeseen, niin ikään Grammy-palkittuun Los Super Seveniin. Hänen viimeinen studiolevytyksensä on vuodelta 2001. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.

Viimeiset vaiheet
-----------------

Ikääntyvän Fenderin terveys rapistui vähitellen. Hänelle suoritettiin vuonna 2002 munuaisen- ja vuonna 2004 maksansiirto. Hän teki viimeisen esiintymisensä 31. joulukuuta 2005. Fender toipui kahdesta elinsiirrosta, mutta pian hänellä havaittiin keuhkosyöpä, joka ei hoidoista huolimatta parantunut. Hän kuoli 69 vuoden ikäisenä lokakuussa 2006.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
Järjestötalon Mäkelinin- ja Pakkahuoneenkadun puoleiset, 1950-luvulla rakennetut siipirakennukset purettiin vuonna 2018 ja korvattiin asuinkerrostaloina.
**Oulun järjestötalo** (tunnetaan myös nimillä **Kansan Tahdon talo** ja **Oulun Gibraltar**) on Oulun Vaaran kaupunginosassa Pakkahuoneenkadun ja Mäkelininkadun kulmauksessa sijaitseva asuin-, liike- ja toimistorakennus. Kulttuurihistoriallisesti merkittävän jugendtyylisen rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Harald Andersin, sanomalehti Kansan Tahdon toimitusta, kirjapainoa ja kirjakauppaa varten. Järjestötalon rakentaminen aloitettiin vuonna 1912 ja se valmistui vuonna 1913. Oulun Järjestöyhdistys osti rakennuksen vuonna 1956, jolloin rakennus nimettiin järjestötaloksi. Rakennuksessa toimi Kansan Tahto-lehden toimitus, Pohjois-Pohjanmaan Vasemmiston ja Pohjois-Pohjanmaan Vasemmistonuorten piiritoimisto.

Järjestötalon vuosina 1956–1957 rakennetuissa ja vuonna 2018 puretuissa lisäsiipirakennuksissa on toiminut muun muassa elokuvateatteri Adams, Oulun yliopiston luentosali, ravintola Foxia ja Nightclub Tähti. Siipirakennukset korvattiin asuinkerrostaloilla.

Taidemaalari Tapio Tapiovaaran (1908–1982) vuonna 1964 paljastettu, kalkkilaastipinnalle tekemä seinämaalaus eli seccomaalaus *Sukupolvien saatto* sijaitsi Pakkahuoneenkadun puoleisessa rakennuksessa, joka purettiin vuonna 2018. Maalaus oli peitettynä viihderavintoloiden toimiessa tiloissa.

Oulun Järjestöyhdistys myi järjestötalon ja sen siipirakennukset vuonna 2017 rakennus- ja kiinteistöalan konserni Lehto Groupin tytäryhtiölle Rakennuskartio Oy:lle. Kauppaan ei kuulunut järjestötalon tonttia, joka pysyy Järjestöyhdistyksen hallinnassa.

Vuonna 2018 aloitetussa peruskorjauksessa järjestötalon vanhin, jugendtyylinen osa peruskorjattiin ja rakennuskorkeus nostettiin alkuperäiseen viiteen kerrokseen, jossa 1950-luvulla tapahtuneessa tulipalossa tuhoutunut mansardikatto palautettiin peruskorjauksen yhteydessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kaikko, Tero: Oulun Järjestötalo myydään ja remontoidaan – Kansan Tahto ja kumppanit evakkoon *Kansan Tahto*.  20.2.2017. Kustannusosakeyhtiö Kansan Tahto. Viitattu 15.2.2018.
2. ↑  Rättilä, Markku: Foxia sai jatkoajan *Kaleva*.  7.9.2006. Kaleva Oy. Viitattu 15.2.2018.
3. 1 2  Laukka, Petri: Yökerho peittää Sukupolvien saaton *Kaleva*.  20.2.2008. Kaleva Oy. Viitattu 15.2.2018.
4. ↑  Murtovaara, Helge: Oulun Järjestötalon kätköissä ollut Sukupolvien saatto viimeisen kerran livenä – "Tänne ei ole enää asiaa" *Kaleva*.  12.1.2018. Kaleva Oy. Viitattu 15.2.2018.
5. ↑  Eksymä, Susanna: Kansan Tahdon talo alkuperäiseen korkeuteensa *Oulu-Lehti*.  20.2.2017. Uutisoulu Oy. Viitattu 15.2.2018.
Muhammad Tahir-Ul-Qadri Davosissa, Sveitsissä 2019
**Mohammad Tahir ul-Qadri** (urduksi ‏محمد طاہر القادری‎) on pakistanilainen poliitikko ja vaikutusvaltainen islamilainen uskonoppinut. Tahir-ul-Qadri tuki entisen sotilasjohtajan Pervez Musharrafin nousua valtaan vallankaappauksen jälkeen vuonna 1999. Tahir-ul-Qadri osallistui kansalliskokouksen toimintaan ennen muuttoaan Kanadaan vuonna 2006, jossa hän johti hyväntekeväisyysjärjestöä. Palattuaan kotimaahansa Tahir-ul-Qadri järjesti tammikuussa 2013 tuhansien seuraajiensa kanssa mielenosoituksen korruptiota vastaan maan pääkaupungissa Islamabadissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Khan, Ilyas: Tahirul Qadri - Pakistan's latest political 'drone'?  12.1.2013. BBC News. Viitattu 16.1.2013.
2. ↑  Pakistani anti-corruption march reaches Islamabad  14.1.2013. BBC News. Viitattu 16.1.2013.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mohammad Tahir-ul-Qadri**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Tamma** on naaraspuolinen hevoseläin..

Tamma on kiimassa vain noin puolet vuodesta. Kiiman pituus voi vaihdella yksilöiden välillä jopa kymmenen vuorokautta. Kiimojen välillä on yleensä 14–16 vuorokautta. Kiiman alkaminen riippuu muun muassa päivän pituudesta, lämpötilasta ja ruokinnasta.

Munasolun irrottua vuorokausi ennen kiiman loppua tamma osoittaa kiinnostusta oriista ja voi olla levoton ja aggressiivinen sekä seistä jalat harallaan ja häntä koholla.

Tamman kohtu on kaksihaarainen. Molempiin sarviin liittyvät munanjohtimet ja munasarjat, joissa on tuhansia munasoluja.

Tamma kantaa keskimäärin 340 vuorokauden ajan.

Lähteet
-------

1. ↑  *tamma.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.
2. 1 2 3  Tamman kiima Hevostietokeskus.  Arkistoitu 1.12.2020. Viitattu 6.1.2020.
3. ↑  Tamman kantoaika Hevostietokeskus.  Arkistoitu 1.12.2020. Viitattu 6.1.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tamma** Wikimedia Commonsissa
**Nicole Frances Parker** (21. helmikuuta 1978 Irvine, Kalifornia) on Emmy-palkittu yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten FOXin sketsikomediasarja MadTV:n näyttelijäkaartilaisena. Hän on pisimpään sarjassa ollut naisnäyttelijä vuodesta 2003. Tällä hetkellä hän esittää Elphabaa Tony-palkitussa Wicked-musikaalissa.

Elämäkerta
----------

Kotikaupungissaan Irvinessä, Kaliforniassa, hän esiintyi South Coast Repertoryssa ja Laguna Playhousessa. Hän opiskeli myös teatteria ja laulua Indianan yliopistossa ja esiintyi improvisaatioseurueessa nimeltä The Original Full Frontal Comedy. Yliopiston jälkeen Parker esiintyi Edinburgh Fringe-festivaaleilla Second Cityssä, Chicagossa, Bloemendaalissa, Unhinged Academyssa ja Groningenissa. Lisäksi hän ja muutama hänen yliopistotoverinsa perustivat teatteriryhmän nimeltä Waterwell Productions. Parker muutti Amsterdamiin kahdeksi vuodeksi, jossa hän esiintyi komediashow Boom Chicagossa Ike Barinholtzin ja Jordan Peelen kanssa. Molemmat herrat ovat myös olleet MadTV:ssä.

*MadTV*
-------

Parker liittyi MadTV:n näyttelijäkastiin vuonna 2003 tunnusmaiseksi esiintyjäksi yhdeksännelle tuotantokaudelle. Hänet liitettiin myöhemmin varsinaiseen näyttelijäkaartiin seuraavalle kaudelle. Parkerin huomattavimmat roolit sisältävät Inside Looking Out-emäntä Pat-Beth LaMontrose ja huoleton sekä lapsellinen Disney-tyttö. Hänellä on suunnaton lista julkimoimitaatioista, usein imitaatioita poptähdistä musiikkivideoparodioissa.

Vuonna 2008, kuudentena MadTV-vuotenaan, Nicole Parker jätti shown marraskuun ensimmäisellä viikolla, mutta esiintyy ainoastaan esikuvatuissa sketseissä MadTV:n sarjan finaalissa vuonna 2009. 

### Hahmot (nähty MadTV:ssä)

* Annetta Bussley (*The Lillian Verner Show*)
* Beth (*Sean the Floor Leader*)
* Candy Matsumoto (*Hello Hollywood/Iraq, Hello!*)
* Charlene (*Baby Joey*)
* Disney Girl
* Pat-Beth LaMontrose (*Inside Looking Out*)
* Tori McLachlan, laulaja/lauluntekijä, joka laulaa masentavia lauluja
* Toni Horse (*Fashion Surprise*)
* Elisssa (Girlicious)
* Amy Little (Nice White Lady)
* Sharon (Teller Conference)

### Muistettavat imitaatiot

* Britney Spears
* Ellen DeGeneres
* Paula Abdul
* Kathy Griffin
* Ashlee Simpson
* Jessica Simpson
* Hillary Rodham Clinton
* Joy Behar

Aiheesta muualla
----------------

* Official *MADtv* website (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Charles Mathiesen** (12. helmikuuta 1911 Drammen – 7. marraskuuta 1994 Drammen) oli norjalainen pikaluistelija, jonka pikaluistelu-ura kesti 18 vuotta (1930–1948). Maailmansota rikkoi merkittävästi hänen luistelu-uransa loppuvaihetta. Hän osallistui vielä vuonna 1947 MM-kisoihin, mutta hän keskeytti kisan. 
Samoin kävi seuraavan vuoden St.Moritzin talviolympialaisten 5 000 metrillä, jonka hän keskeytti. 

Charles Mathiesenin kansainvälinen debyytti tapahtui vuonna 1933, jolloin hän sijoittui MM-kisoissa yhteispisteissä kahdeksanneksi. Seuraavana vuonna eli 1934 Mathiesen sijoittui viidenneksi EM-kisojen ja kuudenneksi MM-kisojen yhteispisteissä. Mathiesenia voi sanoa "ikuiseksi kakkoseksi" siinä mielessä, että hän ei saavuttanut yhtään Norjan mestaruutta yhteispisteissä, sillä parempia oli eri vuosina Ivar Ballangrud, Michael Staksrud, Hans Engnestangen ja muutama muu. Hopealle Mathiesen sijoittui peräti kuusi kertaa. 

Kaudella 1936 tapahtui kuitenkin kansainvälinen onnistuminen, kun Mathiesen saavutti vuoden 1936 talviolympialaisissa Garmisch-Partenkirchenissä 1 500 metrillä kultaa. Tämä matka oli ainoa pikaluistelulaji, jossa joku voitti kisojen luistelukuninkaan eli Mathisenin maanmiehen Ivar Ballangrudin. Ballangrud voitti kaikki muut kolme matkaa.  Saman talven EM-kisoissa hän sijoittui yhteispisteissä hopealle Ballangrudin jäljessä. 

Mathiesenin menestys kansainvälisellä tasolla vakiintui 1930-luvun lopulla. Tosin vuonna 1937 hän jäi niin EM:ssä kuin MM:ssä ilman mitalia sijoittuen molemmissa kisoissa neljänneksi. Vuodet 1938 ja 1939 olivat sitten menestysvuosia, sillä kaudella 1938 EM:ssä tuli kultaa ja MM:ssä pronssia sekä kaudella 1939 EM:ssä hopeaa ja MM:ssä pronssia. Osoituksena hyvästä kunnosta hän teki maaliskuussa 1940 10 000 metrin matkalla ME:n, joka säilyi aina vuoteen 1949. ,

Parhaat matkakohtaiset tulokset
-------------------------------

* 500 m – 43,2
* 1000 m – 1.32,0
* 1500 m – 2.15,6
* 3000 m – 4.50,6
* 5000 m – 8.18,7
* 10 000 m – 17.01,5

### Lähteet

* Charles Mathiesenin olympiasijoitukset Sports Reference LLC.  Arkistoitu 14.11.2012. Viitattu 9.3.2013. (englanniksi)
* Charles Mathiesen SpeedSkatingStats-tietokannassa SpeedSkatingStats. Viitattu 9.3.2013. (englanniksi)
* 100 år siden Charles Mathiesen ble født Sköytesport. Viitattu 9.3.2013. (norjaksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  SpeedSkatingStats
2. 1 2  Sports Reference LLC
3. ↑  Sköytesport


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo tšuvassilaisesta kansanvalistajasta. Wikipediassa on myös artikkeli samannimisestä rehtorista.*
Ivan Jakovlev.
**Ivan Jakovlevitš Jakovlev** (ven. Ива́н Я́ковлевич Я́ковлев; 25. huhtikuuta 1848 nykyisen Tatarstanin Tetjušin piirin Koški-Novotimbajevon kylä – 23. lokakuuta 1930 Moskova) oli tšuvassilainen kansanvalistaja, kulttuurihenkilö ja kirjailija.

Ivan Jakovlev syntyi talonpojan perheeseen. Lukiossa opiskellessaan vuonna 1868 hän perusti Leninin isän Ilja Uljanovin tuella Simbirskiin tšuvassinkielisen koulun, josta myöhemmin tuli opettajaopisto ja tšuvassien kulttuurin keskus. Vuonna 1875 Jakovlev valmistui Kazanin yliopiston historiallis-kielitieteellisestä tiedekunnasta, minkä jälkeen hän toimi Kazanin piirin tšuvassinkielisten koulujen tarkastajana ja opettajaopiston johtajana. Hän edisti kansallisten koulujen perustamista ja kehitti niiden opetusmenetelmiä Konstantin Ušinskin oppien pohjalta.

1870-luvun alussa Jakovlev loi tšuvassia varten uuden kirjaimiston, laati aapisia ja oppikirjoja, joissa käytettiin laajasti suullisen kansanperinteen aineksia. Jakovlevin valistuskirjaset ja venäjästä tekemät käännökset edistivät tšuvassin kirjakielen kehitystä.

Tšuvassian pedagoginen yliopisto kantaa Ivan Jakovlevin nimeä. Koški-Novotimbajevossa, Uljanovskissa ja Tšeboksaryssa on hänelle omistetut museot.

Lähteet
-------

* *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 30*, s. 485. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1978.
Ljudmila Zykina
**Ljudmila Georgijevna Zykina** (ven. Людмила Георгиевна Зыкина, 10. kesäkuuta 1929 Moskova, Neuvostoliitto – 1. heinäkuuta 2009) oli venäläinen kansanlaulaja.

Zykina syntyi työläisperheeseen, isä oli leipomotyöntekijä, äiti työskenteli sairaalassa sanitäärina. Vuodesta 1942 eli kaksitoistavuotiaasta Zykina kuului vapaaehtoisena toisen maailmansodan sanitäärijoukkoihin.

Zykina aloitti laulu-uransa Pjatnitskovon kansankuorossa 1947. Hän oli menestynyt yleisvenäläisessä nuorten kykyjen etsintäkilpailussa tätä ennen. Zykinan laulut ovat aiheeltaan kansallisia ja isänmaallisia. Osa kertoo sodan vaiheista, osa rauhanajasta, mutta kaikissa heijastuu sodanjälkeisen maailman toivo ja positiivisuus. 

Zykina levytti paljon ja konsertoi myös ulkomailla; kuulijoina on ollut muun muassa Intian ja Ranskan huippujohtajia, Egyptin presidentti Nasser, Saksan liittokansleri Kohl sekä Suomen presidentti Kekkonen. Muusikoista häneen tutustuivat muun muassa Charles Chaplin, Frank Sinatra, Charles Aznavour, Marcel Marceau, Mireille Mathieu, Jean-Paul Belmondo sekä muutamat The Beatles- ja Boney M. -yhtyeiden jäsenet.

Palkinnot ja tunnustukset
-------------------------

* Neuvostoliiton kansantaiteilija 1973
* Leninin kunniamerkki 1979
* Sosialistisen työn sankari 1987.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ljudmila Zykina**.
* Официальный сайт Людмилы Зыкиной
* Zykinasta venäjäksi

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Jacob Roschier** (12. toukokuuta 1787 Viipuri – 11. syyskuuta 1838 Lemi) oli suomalainen kirkkoherra ja virsikirjasuomentaja.

Roschierin vanhemmat olivat Mikkelin pitäjän kappalainen Erik Johan Roschier ja Juliana Starck. Perhe muutti vuonna 1793 Saarijärvelle kun Erik Johan Roschier nimitettiin Saarijärven kirkkoherraksi. Jacob kävi triviaalikoulua Vaasassa ja pääsi ylioppilaaksi 1804. Hän opiskeli sitten Turun Akatemiassa ja hänet vihitiin papiksi 1811. Roschier toimi sitten kirkkoherran apulaisena Viitasaarella vuodesta 1811. 

Roschier oli Lemin kirkkoherrana 1822–1838 ja hän kirjoitti 1823 kuvauksen pitäjän taloudellisista oloista. Vuonna 1829 Roschier ehdotti pitäjänkokouksessa että pitäjään hankittaisiin köyhäinkassan varoilla suomenkielisiä kirjoja joita sitten lainattaisiin lukijoille maksua vastaan. Lainausmaksuilla voisi sitten hankkia lisää kirjoja. Lemiläiset suhtautuivat ajatukseen periaatteessa myönteisesti mutta kirjojen hankintaa päätettiin lykätä koska lemiläisten käsityksen mukaan pari vuotta aiemmin sattunut Turun palo oli nostanut kirjojen hinnat niin korkealle ettei niitä vielä kannattanut hankkia. Rroschier edisti Lemillä myös tehokkaasti perunanviljelyn leviämistä.

Roschier käänsi suomeksi ruotsalaisen ns. Wallinin virsikirjan. Hän osallistui tällä käännöksellä suomalaisen virsikirjakomitean 1829 julistamaan kilpailuun. Komitea pyysi kirjailija G. A. Avellanilta arvostelua käännöksestä ja tämä arvosteli Roschieria liiallisesta murteellisuuksien käytöstä. Arvostelusta huolimatta Roschier julkaisi virsikirjasuomennoksensa nimellä *Psalmi-Kirja. Ruotsista Suomeksi käätty* vuonna 1836. Roschier nimitettiin samana vuonna myös virsikirjakomitean jäseneksi ja vuonna 1885 hyväksytyssä uudessa suomenkielisessä virsikirjassa onkin vaikutteita Roschierin käännöstyöstä.

Jacob Roschier oli naimisissa edeltäjänsä tyttären Katarina Elisabet Lundanin kanssa ja heillä oli seitsemän lasta. Kaksi lapsista kuoli jo pienenä ja loput viisi lasta sekä Roschier itse menehtyivät syksyllä 1838 raivonneessa punatautiepidemiassa.

Teoksia
-------

* *Om hushållningen i Klemis socken*. Suomen Talousseura 1826
* *Psalmi-Kirja. Ruotsista Suomeksi käätty*. Turku 1836

Lähteet
-------

* Suomen kirjailijat tietokanta[vanhentunut linkki]
* Kotivuori, Yrjö: Jacob Roschier. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
* Marjatta Okko – Pirkko Okko: Varhainen kansankirjastoaloite Lemillä: Jacob Roschier 1787–1838. Kirjastotiede ja informatiikka 5 (4): 126—130, 1986

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Niilo Piiponniemi** (s. 11. heinäkuuta 1991 Haapajärvi)*lähde?* on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Sotkamon Jymyä. Ulkopelipaikaltaan Piiponniemi on koppari, ja hänen sisäpeliroolinsa on etenijä tai vaihtaja. Piiponniemen sopimus Sotkamon Jymyn kanssa on voimassa toistaiseksi.

Piiponniemen ura aikuisten sarjoissa alkoi kotiseurassaan Haapajärven Pesä-Kiiloissa vuonna 2007. Tuolloin sarjatasona oli Ykköspesis. Kausina 2008-2009 Piiponniemi pelasi vaihtelevasti Ykköspesistä, sekä  Suomensarjaa Haapajärven, Reisjärven ja Toholammin joukkuiessa. Kausilla 2010-2011 Piiponniemi pelasi Pesä-Kiilojen Ykköspesis- joukkeessa, sekä muutamia otteluita farmijoukkue Sotkamon Jymyn Superpesis- joukkeessa. Kaudeksi 2012 Piiponniemi siirtyi Sotkamon Jymyyn, jossa hän on pelannut siitä lähtien. Alkukaudesta 2013 Piiponniemi pelasi 20 ottelun ajan lainalla Alajärven Ankkureissa, mutta palasi loppukaudeksi takaisin Sotkamon Jymyn riveihin. Piiponniemi on voittanut pesäpallon Suomenmestaruuden viisi kertaa (2012, 2013, 2014, 2015 ja 2020).

Superpesiksessä Piiponniemi on pelannut 277 runkosarjan ottelua, joissa hän on lyönyt 25+31 juoksua, tuonut 485 juoksua ja kerännyt 1273 kärkilyöntiä. Ylemmissä pudotuspeleissä Piiponniemi on pelannut 108 ottelua, joissa hän on lyönyt 4+3 juoksua, tuonut 135 juoksua ja kerännyt 433 kärkilyöntiä.

Ykköspesiksessä Piiponniemi on pelannut 70 runkosarjan ottelua, joissa hän on lyönyt 9+16 juoksua, tuonut 111 juoksua ja kerännyt 322 kärkilyöntiä. Ylemmissä pudotuspeleissä hän on pelannut yhden ottelun, jossa hän on tuonut kaksi juoksua ja kerännyt viisi kärkilyöntiä. Alemmissa pudotuspeleissä hän on pelannut neljä ottelua, joissa hän on lyönyt 0+2 juoksua, tuonut 5 juoksua ja kerännyt 18 kärkilyöntiä. Tilastot päivitetty 15.9.2022.

Saavutukset
-----------

### Pelaajana

* 6 SM-kultaa: 2012, 2013, 2014, 2015, 2020, 2023
* 3 SM-hopeaa: 2016, 2017, 2019
* 1 SM-pronssi: 2010
* 2 Itä–Länsi-ottelua: 2015, 2019
* Superpesiksen etenijäkuningas (1): 2016
* Ykköspesiksen kuukauden pelaaja: toukokuu 2012
* Ykköspesiksen etenijäkuningas (1): 2010

Lähteet
-------

1. ↑  Haapasalo, Antti: Niilo Piiponniemi takaisin Jymy-paitaan *superjymy.fi*.  19.7.2013. SuperJymy Oy. Viitattu 19.7.2013.
2. 1 2 3  Pesäpallon SM-mitalistit Pesäpalloliitto.  Arkistoitu 2.7.2018. Viitattu 14.4.2018.
3. ↑  Parhaat etenijät kausittain Pesäpalloliitto.  Arkistoitu 17.8.2018. Viitattu 13.4.2018.
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Niilo Piiponniemi** Wikimedia Commonsissa

* Niilo Piiponniemi Pesiksen Maailma -sivustolla

Sotkamon Jymy – Miesten Superpesis
 S. Hakkarainen |
J J. Kemppainen |
L T. Kohonen |
S A. Korhonen |
K J. Korhonen |
P N. Korhonen |
J R. Korhonen |  

P T. Korhonen |
P A. Kiiskinen |
L R. Niemi |
P M. Litmanen |
J N. Piiponniemi |
S M. Tuikka |
J J. Vikström |
J L. Rönkkö |  

Pj. J. Komulainen |
GKOS-aakkoset
**GKOS-näppäimistö** on yhdistelmänäppäimistö, jolla voi korvata qwerty-näppäimistön pienissä laitteissa, joissa suurelle määrälle näppäimiä ei ole riittävästi tilaa. Nimi tulee sanoista Global Keyboard Open Standard ja kirjaimet G, K, O ja S esiintyvät myös itse menetelmässä kahden näppäimen yhdistelminä, joilla muiden painikkeiden merkitys muuttuu kirjaimista toisiin.

Kuudella näppäimellä saa aikaan 63 eri yhdistelmää, jotka GKOS:issa vastaavat PC-näppäimistön kirjaimia, numeroita ja muita toimintoja. Koska painikkeet on jaettu kahteen kolmen ryhmään, on yhtä kättä kohden yhdistelmävaihtoehtoja vain neljä plus kolme yksittäistä painallusta.

Toteutus
--------

GKOS-näppäimistö Android- ja iPhone-puhelimen näytöllä.
Käytännössä GKOS voi joko muodostua kuudesta fyysisestä näppäimestä laitteen takaosassa tai se voi olla virtuaalinen peukaloilla käytettävä näppäimistö kosketusnäytön molemmilla laidoilla laitteen etupuolella. Kosketusnäytöllä tarvitaan lisäpainikkeita, jotta peukalolla saa painettua kaikki neljä kolmen näppäimen yhdistelmää.

Vaikka menetelmä on kohtalaisen selkeä ja perustuu aakkosjärjestykseen, se vaatii opettelua ennen kuin siitä on hyötyä käytännössä. Nykyiset kosketusnäytöt ovat sikäli avuksi, että niissä voi muuttaa näppäinmerkintöjä sen mukaan mitä muita näppäimiä painetaan ja kirjoittamisen voi aloittaa heti ilman ohjekuvaa tms.

Historia
--------

Menetelmä kehitettiin Suomessa vuonna 1999/2000 ja se julkaistiin 5. lokakuuta vuonna 2000. Sitä esitettiin ITU-R-työryhmässä standardiksi ja se listattiin yhtenä mahdollisena uutena teknologiana tuolloin tulossa olleeseen 3G-matkaviestinjärjestelmään. Se ei kuitenkaan ole ollut kaupallisessa käytössä kuin yksittäistapauksissa. Vuonna 2010 sekä iPhonelle että Androidille kuitenkin ilmestyi GKOS-näppäimistösovellus, samoin MeeGo Harmattanille syksyllä 2011 ja Windows Phone 7:lle helmikuussa 2012. Myöhemmin GKOS-menetelmää on kehitetty kosketusnäyttöisille älypuhelimille paremmin sopivaksi nimellä ComboKey, jota yltää käyttämään laitteen ollessa pystyasennossa myös yhdellä kädellä.

Aiheesta muualla
----------------

*
**Aurélie Vaneck** (15. syyskuuta 1982) on ranskalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Ninon Chaumettena tv-sarjasta Mistralin tuulet, ranskaksi *Plus belle la vie*.

Elämä ja ura
------------

### Lapsuus ja koulutus

Aurélie on näyttelijä Pierre Vaneckin lapsenlapsi ja Thibaud Vaneckin sisar, joka näyttelee myös tv-sarjassa Mistralin tuulet, Nathania. Aurélie ja Thibaud kasvoivat Bergeracissa Dordognessa. Aurélie päätti jo viisitoistavuotiaana, että hänestä tulisi näyttelijä ja meni Bordeaux'n näyttelijälukioon. Aurélie sai tyttölapsen 17. tammikuuta 2009.

### Rooli Mistralin tuulissa

Aurélie sai uransa tärkeimmän roolin, kun pääsi Mistralin tuuliin vuonna 2004. Hän on Ninon Chaumette, Vincent Chaumetten tytär, joka työskentelee Marseillen lehdessä.

Filmografia
-----------

### Elokuvat

* 2002 : Ben et Thomas
* 2004 : L'Audition

### Televisioroolit

* 2004 : Le Tuteur
* 2004 : Blandine l'insoumise
* 2004- Mistralin tuulet : Ninon Chaumette (kaudet 1, 2, 3, 4 ja 5)
* 2008 : Une maman pour un cœur: Myriam

### Teatteriroolit

* 1999 : Chroniques
* 2000 : Prunus
* 2000 : Ubu Roi
* 2000 : La Mastication des morts
* 2001 : Chambre
* 2004 : Vues de Koltes
* 2009 : La vadrouille des enfants

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivu (ranskaksi)
* Aurèlie Vaneck Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |

 |
**Evan David Taubenfeld** (s. 27. kesäkuuta 1983 Baltimore, Maryland, Yhdysvallat) on amerikkalainen laulaja-lauluntekijä. Evan aloitti uransa 2002-2004 Avril Lavignen soolokitaristina. Parivaljakko on kirjoittanut yhdessä useita lauluja. Tunnetuimpia näitä ovat Lavignen hitit "Don't Tell Me" (2004) ja "Hot" (2007), sekä balladi "Innocence", joka nousi useille listoille ilman singleksi julkaisua. Warner Brothers julkaisee Taubenfeldin esikoisalbumin Welcome to the Black List Clubin syyskuussa 2009. Ensimmäinen single "Boy Meets Girl" julkaistiin 31. maaliskuuta 2009. Kitaransoiton, laulamisen ja laulunkirjoittamisen lisäksi Evan on työskennellyt musiikin parissa myös tuottajana ja rumpalina.

Aiheesta muualla
----------------

* Evan Taubenfeldin viralliset kotisivut (englanniksi)
* Evan Taubenfeld myspacessa
* Black List Club Suomi - Evanista suomeksi (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Richard David Vivian Llewellyn Lloyd**, kirjailijanimi **Richard Llewellyn** (8. joulukuuta 1906 Hendon, Lontoo, Britannia – 30. marraskuuta 1983), oli brittiläinen prosaisti.

Llewellynin vanhemmat olivat walesilaisia. Vasta hänen kuolemansa jälkeen selvisi, että hänen väitteensä, että hän olisi syntynyt St. Davidsissa Länsi-Walesissa, ei pitänyt paikkaansa, joskin hänen sukujuurensa olivat Walesissa. 

Monet hänen romaaninsa käsittelevät walesilaisia aiheita, kuten *Vihreä oli laaksoni* (*How Green Was My Valley*, 1939), joka sai kiitosta ulkomaita myöten ja josta tehtiin maineikas elokuva *Vihreä oli laaksoni*. Teos kuvaa eteläwalesilaista elämää hiilikaivosyhteisössä, jossa Llewellyn vietti jonkin aikaa isoisänsä luona. Sille syntyi kolme jatko-osaa. 

Hän vietti kiertelevää elämää ja matkusteli koko ikänsä laajalti. Ennen toista maailmansotaa hän työskenteli hotelleissa, kirjoitti näytelmän, oli työssä hiilikaivoksessa ja kirjoitti tunnetuimman teoksensa. Sodan jälkeen hän työskenteli toimittajana ja kirjoitti muun muassa Nürnbergin oikeudenkäynnistä, ja sen jälkeen MGM:n käsikirjoittajana. Vanhoilla päivillään hän asui Eilatissa Israelissa.

Hänen teoksissaan toistuvasti esiintyvä henkilö on uuden henkilöllisyyden omaksuva henkilö, joka siirtyy vieraaseen kulttuuriin. Useissa teoksissa esiintyy vakoilijaseikkailija Edmund Trothe.

Llewellyn avioitui kahdesti. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli Nona Sonstenby, (1952–1968), ja toisen kerran hän avioitui 1974 Susan Heimannin kanssa.

Teokset
-------

* *Vihreä oli laaksoni* (*How Green Was My Valley*, 1939)
* *None but the Lonely Heart*, 1943
* *A Few Flowers for Shiner*, 1950
* *A Flame for Doubting Thomas*, 1954
* *Sweet Witch*, 1955
* *Mr. Hamish Gleave*, 1956
* *The Flame of Hercules*, 1957
* *Warden of the Smoke and Bells*, 1958
* *Chez Pavan*, 1959
* *Up into the Singing Mountain*, 1960
* *A Man in a Mirror*, 1964
* *Sweet Morn of Judas' Day*, 1965
* *Down Where the Moon is Small*, 1966
* *Bride of Israel My Love*, 1973
* *Hill of Many Dreams*, 1974
* *Green, Green My Valley Now*, 1975
* *At Sunrise, the Rough Music*, 1976
* *Tell Me Now and Again*, 1977
* *A Night of Bright Stars*, 1979
* *I Stand on a Quiet Shore*, 1982

Edmund Trothe -sarja

* *End of the Rug*, 1969
* *But We Didn't Get the Fox*, 1970
* *White Horse to Banbury Cross*, 1972
* *The Night is a Child*, 1974

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Île aux GruesÎle aux Grues sijaitsee Saint Lawrencessa.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Saint-Antoine-de-l'Isle-aux-GruesMontmagny, Chaudière-Appalaches, QuebecKanada |
| Saariryhmä | 
Île aux Grues |
| Vesialue | 
Saint Lawrence |
| Pinta-ala | 
14 km² |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Île aux Grues** (suomeksi ’kurkisaari’) on pysyvästi asuttu saari Saint Lawrencen estuaarissa Québecissä. Se kuuluu samannimiseen saaristoon, joka sijaitsee Montmagnyn kunnan edustalla, noin 60 kilometriä Québecin kaupungista koilliseen. Sen yhdistää vieressä sijaitsevaan Île aux Oiesin saareen kannas, joka jää nousuveden aikana kokonaan veden alle. Yksinään Île aux Grues on 7 kilometriä pitkä ja 2 kilometriä leveä, mutta yhdessä naapurisaarensa kanssa se muodostaa maa-alueen, jonka pituus on 10 kilometriä ja leveys enimmillään 4 kilometriä.

Île aux Gruesin ranta-alueilla on laajoja heinikoita, joiden ansiosta karjatalous on ollut historiallisesti sen tärkein elinkeino. Vielä nykyäänkin saarella on kymmenen maatilaa, jotka työllistävät yli kaksisataa ihmistä. Metsästyskauden aikana saarella vierailee myös paljon matkailijoita.

Vuonna 1646 Île aux Grues myönnettiin osana Rivière-du-Sudin läänitystä Charles Huault de Montmagnylle, ja 25 vuotta myöhemmin se siirtyi Pierre Bécart de Granvillen omistukseen. Saaren ensimmäiset asukkaat erehtyivät pitämään saarella eläviä amerikanharmaahaikaroita kurkina (ransk. *grue*) ja nimi jäi elämään.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Île aux Grues Commission de toponymie Québec. Viitattu 25.1.2011. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Île aux Grues** Wikimedia Commonsissa
**Sukkulamerietana** (*Limapontia depressa*) on pieni, merivedessä elävä kuoreton kotilolaji. Se kuuluu pussikielikotiloiden lahkoon ja on yksi kolmesta Suomessa esiintyvästä merietanalajista.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Pieni, korkeintaan 8 mm:n pituiseksi kasvava sileäpintainen nilviäinen. Yksilöt ovat tavallisesti alle 4 mm:n pituisia. Ruumis on enimmäkseen ruskea tai mustanruskea, mutta pään sivuilla ja joskus selkäpuolella on vaaleat laikut. Silmät erottuvat pään sivuilla ja niiden välissä on kaksi harjannemaista uloketta. Peräaukko on eläimen selkäpuolella takaosassa.

Levinneisyys
------------

Sukkulamerietanaa tavataan Pohjois-Atlantin Euroopan-puoleisella rannikolla ja Itämeressä sen sisäosiin asti. Suomessa lajia tavataan Merenkurkusta Haminaan.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Sukkulamerietana elää matalan rantaveden sekä vuorovesilammikoiden runsaissa leväkasvustoissa ja käyttää ravinnokseen rihmamaisia viherleviä.

Laji on muiden nilviäisten tapaan hermafrodiitti ja eläin munii leväkasvustoihin satoja munia sisältäviä pyöreitä tai pitkänomaisia munarykelmiä. Yksilön elinaika on noin vuosi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sukkulamerietana – *Limapontia depressa* laji.fi - Suomen Lajitietokeskus (2023)
2. ↑  Kirsi Hutri & Tiina Mattila: Kotilo- ja simpukkaharrastajan opas. Tammi 1991 ISBN 951-30-9696-3 s. 114–115
3. ↑  Laji.fi: Sukkulamerietanan havaintokartta (2023)
4. ↑  J. D. Fish & S. Fish: "A Student's Guide to the Seashore". Cambridge University Press 2011. ISBN 978-0521720595 s. 241

Aiheesta muualla
----------------

* Smith, I. F. (2021) *Limapontia depressa* Alder & Hancock, 1862. Identification and Biology. (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q3804617
* BOLD: 904140
* CoL: 6PZDQ
* EUNIS: 60230
* GBIF: 2298918
* iNaturalist: 482692
* IRMNG: 10598819
* ITIS: 205214
* NBN: NBNSYS0000176144
* NCBI: 1522349
* SeaLifeBase: 1349
* WoRMS: 140230

 |

 |
**Michael Renault Mageau** on toinen niistä kahdesta henkilöstä, jotka selvisivät hengissä San Franciscossa vaikuttaneen sarjamurhaaja Zodiac Killerin suorittamista aseellisista hyökkäyksistä. Useita luoteja vartaloonsa saanut Mageau pystyi jälkeenpäin antamaan tuntomerkkejä ampujasta, mutta havainnot eivät riittäneet tappajan löytymiseen.

Keskiyöllä 4. heinäkuuta 1969 19-vuotias Mageau ja häntä kolme vuotta vanhempi **Darlene Ferrin** olivat pysäyttäneet auton Blue Rock Springs Parkin parkkipaikalle Vallejon kaupungin laitamilla Kaliforniassa. Muutaman metrin päähän heidän autostaan seisahtui toinen auto, mahdollisesti Ford Mustang tai Chevrolet Corvair. Autosta astui mies, jota Ferrin ja Mageau luulivat poliisiksi. He nousivat autostaan. Tulija asteli heidän luokseen ja avasi varoittamatta tulen. Ammuttuaan viidesti mies poistui, mutta Mageaun valitus sai hänet palaamaan ja ampumaan uudelleen puolustuskyvyttömiä uhrejaan.

Tajuissaan pysytellyt Mageau onnistui laittamaan auton vilkkuvalot päälle, ja hälyttämään apua. Poliisin saapuminen ei ehtinyt pelastaa Ferriniä, joka menehtyi matkalla sairaalaan. Teosta epäiltiin aluksi hänen aviomiestään Deania, jolla kuitenkin oli alibi. Myös Ferrinin aikaisempaa aviomiestä kuulusteltiin, mutta hänet todettiin syyttömäksi.

Myöhemmin tappaja lähetti kolmelle eri sanomalehdelle tietoja murhista ja kertoi yksityiskohtia, jotka vain murhaaja saattoi tietää. Zodiacin nimellä tunnettuna hän jatkoi mahdollisesti jo vuonna 1963 alkaneita veritöitään, ja lisäsi kirjeenvaihtoaan lehdistön kanssa antamalla outoja johtolankoja ja koodeja, joita ei pystytty selvittämään.

Heinäkuussa 1992 Mageau tunnisti ampujan Arthur Leigh Alleniksi, jonka kuvaa Vallejon poliisi sattui näyttämään hänelle. Poliisi halusi tietää, miksi Mageau ei ollut tunnistanut Allenia 20 vuotta aiemmin, jolloin mies oli ollut pidätettynä pääepäiltynä Zodiaciksi. Mageau väitti, ettei hänelle ollut koskaan näytetty ainuttakaan epäillyn kuvaa. Jos tämä pitää paikkansa, kyseessä on yksi pahimmista Yhdysvaltain rikoshistorian kömmähdyksistä nykyaikana. Asia ei ratkennut koskaan, sillä Allen kuoli elokuussa 1992.

Vuonna 2002 tehtyjen DNA-testien tulokset osoittivat Allenin olleen todennäköisesti syytön Zodiac-murhiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Definite Zodiac Victims: Darlene Ferrin and Mike Mageau *Zodiackiller.com*. Viitattu 21.1.2011. (englanniksi)
2. ↑  Darlene Ferrin & Mike Mageau *Angelfire.com*. Viitattu 25.1.2011. (englanniksi)
3. ↑  Arthur Leigh Allen *Olesin.50megs.com*. Viitattu 26.1.2011. (englanniksi)
**Guirane N’Daw** (s. 24. huhtikuuta 1984 Rufisque, Senegal) on senegalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Zaragozaa, jossa hän on lainalla ranskalaisesta Saint-Étiennesta. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura
---------------

N’Daw aloitti uransa Sochauxista, pelaten aluksi seuran juniorijoukkueissa ja nousten sieltä edustusjoukkueeseen. Hän pelasi yhteensä yli 120 sarjaottelua kuuden pelaamansa kauden aikana joukkueessa. Vuonna 2008 N’Daw teki sopimuksen Nantesin kanssa.

Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi lainasopimuksella Saint-Étienneen, johon sisältyi myös osto-optio kauden jälkeen. Lopulta hyvin sujuneen lainakauden jälkeen N’Daw siirtyi pysyvällä siirrolla joukkueeseen.

24. tammikuuta 2011 N’Daw siirtyi loppukauden kestävällä lainasopimuksella espanjalaisseura Zaragozaan.

Lähteet
-------

1. ↑  N'Daw zu St. Etienne transfermarkt.de. Viitattu 26.1.2011. (saksaksi)
2. ↑  Guirane N'Daw: "Me parezco a Patrick Vieira" Marca. Viitattu 26.1.2011. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* N'Dawn esittely Playerhistory.com-sivustolla (englanniksi)
Keisarillinen vaakuna
**Saksan keisari** (saks. *Deutscher Kaiser*) oli Saksan keisarikunnan valtionpäämies ja hallitsija. Saksan keisarikunnalla ehti olla kolme hallitsijaa sen olemassaolon 1871–1918 aikana.

Vilhelm I julistettiin keisariksi Versailles’n palatsissa Saksan-Ranskan sodan aikana 18. tammikuuta 1871. Aikaisempi Preussin kuningas nousi Otto von Bismarckin yhdistämän maan keulakuvaksi. Vilhelm I toimi keisarina kuolemaansa 9. maaliskuuta 1888 asti.

Fredrik III oli Vilhelm I:n poika ja seurasi isäänsä valtaistuimelle. Hän oli jo tuolloin vakavasti sairas ja hänen valtakautensa kesti vain 99 päivää. Hän kuoli jo 15. kesäkuuta 1888.

Vilhelm II oli taas Fredrik III:n poika. Kun hänen isänsä ja isoisänsä olivat molemmat hallinneet samana vuonna Vilhelm II:n lisäksi, ruvettiin vuotta 1888 kutsumaan kolmen keisarin vuodeksi. Vilhelm II luopui kruunustaan 9. marraskuuta 1918 Saksan hävittyä ensimmäisen maailmansodan, jolloin keisarikunnasta tuli nopeasti tasavalta.

Luettelo Saksan keisareista
---------------------------

| Keisari | Syntynyt | Kuollut | Valtakausi | Kruununperimys | Dynastia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Wilhelm I | 22. maaliskuuta 1797  Kronprinzenpalais, Berliini, Preussin kuningaskunta | 9. maaliskuuta 1888 (90 vuotta)  Charlottenburgin linna, Berliini, Saksan keisarikunta | 18. tammikuuta 1871 – 9. maaliskuuta 1888 | Saksan ensimmäinen keisari | Hohenzollern |
|  | Fredrik III | 18. lokakuuta 1831  Neues Palais, Potsdam, Preussin kuningaskunta | 15. kesäkuuta 1888 (56 vuotta)  Neues Palais, Potsdam, Saksan keisarikunta | 9. maaliskuuta 1888 – 15. kesäkuuta 1888 | Wilhelm I:n poika | Hohenzollern |
|  | Wilhelm II | 27. tammikuuta 1859  Kronprinzenpalais, Berliini, Preussin kuningaskunta | 4. kesäkuuta 1941 (82 vuotta)  Huis Doorn, Doorn, Alankomaat | 15. kesäkuuta 1888 – 28. marraskuuta 1918  (luopui kruunusta) | Wilhelm I:n pojanpoika  Fredrik III:n poika | Hohenzollern |

Lähteet
-------

1. ↑  The House of Hohenzollern today (History of Prussia) Official Website of the House of Hohenzollern.  Arkistoitu 14.2.2014. Viitattu 18.6.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saksan keisari** Wikimedia Commonsissa