recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**M/S Kong Harald** on norjalaisen Hurtigruten Group ASA -varustamon omistama Saksassa vuonna 1993 valmistettu autolautta.

Rakentaminen
------------

Alus tilattiin Volswerft GmbH:lta Stralsundista Saksasta. Sen köli laskettiin telakkanumerolla 101 ja alus laskettiin vesille 28. marraskuuta 1992. Alus luovutettiin 25. kesäkuuta 1993 Tromssaan Norjaan rekisteröidylle Troms Fylkes Dampskipsselskap A/S:lle. Alus kastettiin luovutettaessa *Kong Harladiksi* kumminaan Herdis Opseth.

Käyttöhistoria
--------------

Alus lähti luovutuksen jälkeen Trondheimiin. Se sijoitettiin 6. heinäkuuta Hurtigrutenille välille Bergen-Kirkenes. Alukselle asennettiin Bremerhavenissa ylimääräinen azimuutti moottori. Alus rekisteröitiin maaliskuussa 2006 Narvikiin rekisteröidylle Hurtigruten Group ASA:lle.

Alus vuokrattiin vuonna 2006 lyhyeksi aikaa Norsk Hydrolle majoituskäyttöön, minkä jälkeen se palasi liikenteeseen. Alus oli marraskuusta 2010 maaliskuuhun 2011 Odense Steel Shipyard telakalla Odensessa Tanskassa.

Alus ajoi 4. maaliskuuta 2013 Trollfjordin suulla Hadselissa, jolloin sen keula vaurioitui lievästi. Se poistettiin liikenteestä ja alus siirrettiin korjattavaksi Fiskestrand Verftille Ålesundiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  faktaomfartyg.se

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **M/S Kong Harald**.
* M/S Kong Harald Hurtigruten ASA.  Arkistoitu 29.1.2012. Viitattu 25.1.2012. (englanniksi)
*Tämä artikkeli kuvaa Britannian kuninkaallisen laivaston Carnatic-luokan kolmannen luokan linjalaivaa. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Aboukir** oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Carnatic-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Carnatic-luokka*
Alus tilattiin 16. elokuuta 1800 tai 24. marraskuuta 1802 Josiah & Thomas Brindleyltä Frindsburystä, missä köli laskettiin kesäkuussa 1804. Alus laskettiin vesille 18. marraskuuta 1807 ja valmistui 7. heinäkuuta 1808 Chathamissa. Aluksen valmistajalle maksettiin 41 430 puntaa ja lisäksi Chathamin telakalle 9 022 puntaa. Takilointi ja varustaminen maksoi lisäksi 22 417 puntaa.

Palvelus
--------

Alus otettiin palvelukseen toukokuussa 1808 Kanaalin laivueeseen päällikkönään George Parker. Se osallistui 1810 Scheldtin alueen operaatioihin ja alus partioi Texelin edustalla 1810-1811. Kesällä 1812 alus oli Itämerellä päällikkönään Thomas Browne kontra-amiraali Sir Thomas Byam Martinin lippulaivana. Kesällä 1813 aluksen päällikkönä oli jälleen Parker ja se lähti 19. kesäkuuta 1813 Välimerelle, jossa aluksen päällikkyyden vastaanotti syyskuussa Norburn Thompson. Alus oli vuonna 1814 Genovassa.

Alus oli 1817-1838 Chathamin reservissä. Se varustettiin heinäkuusta 1823 kesäkuuhun 1824 Chathamissa vastaanottoalukseksi, mikä maksoi 3 834 puntaa. Se muutettiin kesäkuussa 1831 Chathamissa edelleen sairaalalaivaksi. Alus myytiin 16. elokuuta 1838 romutettavaksi J. Lachlanille 4 250 punnalla.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1793-1817 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2005. ISBN 978-1-84415-717-4. (englanniksi)
* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1817-1863 - Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2014. ISBN 978-1-84832-169-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Winfield, Rif s. 76

*Carnatic*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *HMS Carnatic* – *HMS Colossus* – *HMS Leviathan* – *HMS Minotaur* – *HMS Aboukir* – *HMS Bombay* – *HMS Blake* – *HMS San Domingo* |
| Edeltäjä: Alfred-luokka *– Seuraaja: Ganges-luokka* |
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Acheron-luokan hävittäjästä. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Acheron** (viirinumerot H00 (6.12.1914-1.1.1918), H02 (1918-1919) ja H05) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Acheron-luokan hävittäjä.

Rakentaminen
------------

Alus tilattiin John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista osana vuosien 1910-1911 laivasto-ohjelmaa. Sen köli laskettiin 30. syyskuuta 1910 ja alus laskettiin vesille 27. kesäkuuta 1911. Alus valmistui vielä samana vuonna marraskuussa.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa *Acheron* liitettiin 1. hävittäjälaivueeseen, jonka mukana se liitettiin 1914 Suureen laivastoon ensimmäisen maailmansodan puhjetessa. Alus osallistui *HMS Fearlessin* alaisuudessa laivueensa mukana Heligolandin taisteluun 28. elokuuta 1914 ja 24. tammikuuta 1915 *HMS Auroran* johdolla Doggermatalikon taisteluun. Alus osallistui laivueensa mukana Skagerrakin taisteluun 31. toukokuuta 1916.

Alus osallistui 10. maaliskuuta 1915 *HMS Attackin* ja *HMS Arielin* kanssa Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen *SM U-12* upottamiseen. Alus siirrettiin 1917 3. taistelulaivalaivueen mukana Välimerelle.

Alus myytiin 9. toukokuuta 1921 Wardille romutettavaksi ja se myytiin edelleen 20. syyskuuta 1923 J. J. Kingille.

Lähteet
-------

* Cocker, Maurice: *Destroyers of the Royal Navy, 1893-1981*. Englanti: Ian Allan, 1982. ISBN 0-7110-1075-7. (englanniksi)
* Friedman, Norman: *British Destroyers - From Earliest Days to the Second World War*. Yorkshire, Englanti: Seaforth Publishing, 2009. ISBN 978-1-84832-049-9. (englanniksi)
* Smith, Peter C.: *Into the Minefields - British Destroyer Minelaying 1916-1960*. Barnsley: Pen & Sword Maritime, 2005. ISBN 1-84415-271-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Friedman, Norman s. 306

*Acheron*-luokan hävittäjät

|  |
| --- |
| *HMS Defender* - *HMS Druid* - *HMS Ferret* - *HMS Forester* - *HMS Goshawk* - *HMS Hind* - *HMS Hornet* - *HMS Hydra* - *HMS Jackal* - *HMS Lapwing* - *HMS Lizard* - *HMS Phoenix* - *HMS Sandfly* - *HMS Tigress* - *HMS Acheron* - *HMS Archer* - *HMS Ariel* - *HMS Attack* - *HMS Badger* - *HMS Beaver* - *HMS Firedrake* - *HMS Lurcher* - *HMS Oak* |
| Edeltäjät: Acorn-luokka – Seuraaja: Acasta-luokka |
Ivan Zotov (vasemmalla) Neuvostoliiton ja Latvian ystävyys- ja avunantosopimuksen allekirjoitustilaisuudessa vuonna 1939.
**Ivan Stepanovitš Zotov** (ven. Ива́н Степа́нович Зо́тов, 1903–1963) oli neuvostoliittolainen diplomaatti, joka toimi maansa suurlähettiläänä Suomessa talvi- ja jatkosodan välillä.

Moskovan vieraiden kielten pedagogisessa instituutissa työskennellyt Ivan Zotov komennettiin Neuvostoliiton ulkoasiain kansankomissariaattiin vuonna 1937. Hän toimi maansa täysivaltaisena edustajana Latviassa vuosina 1937–1939. Zotov oli Neuvostoliiton täysivaltainen edustaja Suomessa huhtikuusta 1940 huhtikuuhun 1941 ja johti sen jälkeen ulkoasiain kansankomissariaatin Skandinavian osastoa. Elokuussa 1941 hänet määrättiin Neuvostoliiton ulkomaisten kulttuurisuhteiden seuran VOKS:in palvelukseen. Zotov päätti virkauransa vieraiden kielten instituutin rehtorina.

Lähteet
-------

1. 1 2  Posly SSSR i Rossii v Finljandii *Posolstvo Rossijskoi Federatsii v Finljansii*. Viitattu 29.7.2021.
2. 1 2  Zotov Ivan Stepanovitš *Pribaltika 1939–1941*. Viitattu 29.7.2021.
Ivan Vicelich vuonna 2015.
**Ivan Vicelich** (s. 3. syyskuuta 1976 Auckland) on uusiseelantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja ja keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 193-senttimetrinen. Hän pelasi urallaan kotimaansa lisäksi 7,5 vuotta Alankomaissa ja puoli vuotta Kiinassa. Hän pelasi Uuden-Seelannin maajoukkueessa 88 maaottelua ja on eniten miesten jalkapallomaaotteluita pelannut uusiseelantilainen.

Vicelich edusti kotimaassaan Waitakere Cityä, Central Unitedia, Football Kingziä ja uransa loppupuolella Auckland Cityä. Hän siirtyi tammikuussa 2001 Alankomaihin Roda JC:n joukkueeseen, jossa hän pelasi 129 Eredivisien ottelua ja teki niissä 14 maalia. Kaudet 2006–2008 hän edusti RKC Waalwijkia ja niistä ensimmäisen kauden Eredivisiessä, jossa hän pelasi 19 ottelua. Kesällä 2008 hän palasi Uuteen-Seelantiin mutta pelasi vielä syksyn 2010 Kiinassa Shenzhen Rubyn joukkueessa.

Vicelich pelasi Uuden-Seelannin maajoukkueessa 88 maaottelua ja teki niissä kuusi maalia vuosina 1995–2013. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2010 avauskokoonpanossa joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa, joissa Uusi-Seelanti pelasi tasan Slovakiaa, Italiaa ja Paraguayta vastaan. Maanosaliittojen cupissa hän pelasi vuosina 1999, 2003 ja 2009. Oseanian-mestaruutta OFC Nations Cupissa hän oli voittamassa vuosina 1998, 2002 ja 2008. Vuoden 2002 turnauksessa hän teki kolme maalia ja vuoden 2008 turnauksessa hän ei päässyt kentälle. MM-karsinnoissa hän teki kaksi maalia ja ystävyysotteluissa yhden.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ivan Vicelich Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Mamrud, Roberto: New Zealand - Record International Players  20.12.2019. RSSSF. Viitattu 31.8.2020. (englanniksi)
3. 1 2  Mamrud, Roberto: Ivan Robert Vicelich - International Appearances  6.2.2014. RSSSF. Viitattu 31.8.2020. (englanniksi)

  

Uuden-Seelannin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Paston |
2 Moss |
3 Bannatyne |
4 Nelsen |
5 Vicelich |
6 Sigmund |
7 Reid |
8 Smith |
9 Lochhead |
10 Boyens |
11 Elliott |
12 Brown |
13 Bertos |
14 McGlinchey |
15 Clapham |
16 Mulligan |
17 Brockie |
18 Barron |
19 Christie |
20 Killen |
21 Smeltz |
22 Wood |
23 Fallon |
Valmentaja Herbert
**Ilunga** on eräs yleinen sukunimi Kongon demokraattisessa tasavallassa.

"Maailman vaikeimmin käännettävä sana"
--------------------------------------

Vuonna 2004 brittiläinen käännöstoimisto Today Translations raportoi, että *ilunga* on myös luluanlubankielinen sana, joka tarkoittaa "henkilöä, joka on valmis antamaan anteeksi solvauksen ensimmäisellä kerralla, sietämään sitä toisella kerralla mutta ei koskaan kolmatta kertaa". Käännöstoimiston järjestämässä kyselyssä maailman vaikeimmin käännettävästä sanasta *ilunga* oli noussut listan kärkeen. Kyseinen sananselitys on sittemmin levinnyt laajalle, muun muassa lukuisiin blogeihin sekä kirjaan *The Meaning of Tingo: And Other Extraordinary Words from Around the World* (suom. *Tingon tarkoitus ja muita merkillisiä sanoja maailmalta*), jonka tiedot on kerätty muun muassa internetistä.

Vuonna 2006 *The Times Online*, jossa alkuperäinen uutinen oli julkaistu, totesi että uudempien tutkimusten mukaan kyseistä sanaa "ei ehkä olekaan" luban kielessä (*Subsequent investigations suggested that the word may not exist in Tshiluba*). Mbuji-Mayin yliopiston CIYÈM-tutkimuskeskuksen ylläpitämä luban kielen online-sanakirja tuntee sanan *ilunga* erisnimenä, mutta ei tunne Today Translationsin väittämää merkitystä.

Lähteet
-------

1. ↑  Most untranslatable word  2004. Today Translations.  Arkistoitu 3.8.2009. Viitattu 26.10.2009. (englanniksi)
2. ↑  Ben Macintyre: Why do Koreans say 'a biscuit would be nice' instead of 'I want a biscuit'? *The Times Online*.  2004. Viitattu 26.10.2009. (englanniksi)
3. ↑  Conway, Oliver: Congo word 'most untranslatable'  22.6.2004. BBC News. Viitattu 26.10.2009. (englanniksi)
4. ↑  Adam Jacot de Boinod: *The Meaning of Tingo: And Other Extraordinary Words from Around the World*. Takakannen sisäsivu. Penguin Press, 2006. (englanniksi)
5. ↑  Ben Macintyre: We're all speaking Geek *The Times Online*.  2006. Viitattu 26.10.2009. (englanniksi)
6. ↑  Cilubà - French Dictionary (hakusana *ilunga*) CIYÈM. Viitattu 26.10.2009. (ranskaksi)
**Iluro** oli antiikin aikainen kaupunki Hispaniassa nykyisen Espanjan alueella. Se sijaitsi nykyisen Áloran kaupungin paikalla.

Iluro sijaitsi Hispania Baeticassa Hispanian eteleäosassa. Se oli rakennettu kukkulalle. Iluro oli merkittävimmillään ensimmäisellä vuosisadalla. Tuolloin sillä oli *municipiumin* asema, ja siihen viitataan nimellä *Municipium Iluritanum*. Kaupungin mainitsee hispanialaissyntyinen Columella, jonka mukaan se kukoisti seudun maataloustuotteiden, kuten viljan, hunajan, oliiviöljyn ja viinin kaupan ansiosta. Iluro löi omaa rahaa. Vandaalit valloittivat kaupungin 400-luvulla.

Hispania Baetican Iluroa ei tule sekoittaa toiseen Iluroon, joka sijaitsi Hispania Tarraconensiksessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Smith, William: "Iluro (1)", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Iluro *Pleiades*. Viitattu 3.4.2023.
3. ↑  "26 F5 Iluro", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
4. ↑  Álora *Andalucía*. Viitattu 3.4.2023.
**Xak II: The Rising of the Red Moon** (jap. サークII) on vuonna 1990 julkaistu toimintaroolipeli, jonka kehitti japanilainen ohjelmistovalmistaja MicroCabin. Peli on *Xak*-sarjan toinen osa ja suoraa jatkoa *Xak: The Art of Visual Stagelle*. Vuonna 1992 Telenet Japan julkaisi *Xak II*:n edeltäjänsä kanssa nimeä *Xak I & II* kantavassa yhteisjulkaisussa, jonka alustana oli PC Engine.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Ensimmäisessä *Xak*-pelissä Latok Kart haastoi ihmisiä manipuloivan
Badu-demonin, joka oli aiemmin kärsinyt tappion otellessaan sodan jumala Duelin vastaan. Latok voitti Badun lopullisesti, mutta Necromangerin, joka kuului Badua palvelleisiin demoneihin, onnistui paeta Latokin ulottuvilta. Kolmen vuoden kuluttua Necromanger ja kolme demonivaltiasta suorittavat synkän rituaalin, jonka avulla he kutsuvat luokseen Zamu Gospelin, demonien legendaarisen sotapäällikön. 

Aiemmin Zekisiksen demonimaailmaan sinetöidyn Gospelin saapuessa Xakiin eli ihmisten maailmaan, Latok Kart on 19 vuoden iässä. Banuwan kylässä on liikkunut huhuja hänen kadonneen isänsä Dork Kartin olinpaikasta, ja Pixie-keijun avustamana Latok lähtee etsimään isäänsä Banuwan lähistöltä. Tehtävä kuitenkin vaikeutuu, kun he joutuvat tekemisiin Zamu Gospelin käskyläisten kanssa. 

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Pelaaminen
----------

*Xak II* noudattaa edeltäjänsä mukaista etenemisperiaatetta. Ohjaamalla Latok Kartia, tarinan päähenkilöä, pelaaja liikkuu kaupungista ja luolastosta toiseen suorittaen NPC-hahmojen antamia tehtäviä. Luolastoissa ollessaan pelaajan on oteltava etenemistään estävää päävastusta vastaan, jonka päihitettyään hän voi taas jatkaa kulkuaan ja saattaa juonen tapahtumia eteenpäin. Kaupungeissa voidaan puolestaan hankkia tietoa paikallisilta asukkailta ja ostaa taisteluissa hyödynnettäviä miekkoja, haarniskoja sekä kilpiä.

Koska pelin taistelut käydään reaaliajassa, luolastoissa liikkuvat hirviöt havaitaan jo pelihahmon liikkuma-alueella. Taistelun aikana Latok voi puolustautua vastapuolen iskuilta parhaiten, kun hänen miekkansa on tupessa ja hän voi käyttää kilpeä. Pelaajan halutessa hyökätä Latokin miekka on vedettävä esille ja iskettävä tiettyä toimintanäppäintä painamalla. Taistelu voitetaan, kun vihollisen osumapisteet ovat pelihahmon suorittamien hyökkäysten ansiosta huvenneet. Latokin vahvuuden määrää varusteiden lisäksi hänen tasonsa, joka kohotessaan yhteenotoista kerättyjen kokemuspisteiden myötä parantaa hänen fyysisiä ominaisuuksiaan.

Aiheesta muualla
----------------

* *Xak II: Rising of the Redmoon* MobyGamesissa (englanniksi)
* XyZ: A Tribute to the *Xak*, *Ys* and *Zelda* Series (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

*Xak* -pelisarja

|  |  |
| --- | --- |
| Pääsarja | 
* Xak: The Art of Visual Stage
* Xak II: The Rising of the Red Moon
* Xak III: The Eternal Recurrence

 |
| Spin-offit | 
* Fray in Magical Adventure
* Xak: The Tower of Gazzel
* The Tower of Cabin

 |
| Muut | 
* Xak I & II

 |
**Justin Jefferson** (16. kesäkuuta 1999, St. Rose, Louisiana) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on laitahyökkääjä. Jefferson edustaa Minnesota Vikingsia, joka varasi Jeffersonin ensimmäisellä kierroksella varaustilaisuuden 22. pelaajana vuoden 2020 varaustilaisuudessa.

Ura
---

### Yliopistoura

Jefferson edusti yliopistourallaan Louisianan osavaltionyliopistoa. Hän pelasi LSU:ssa vuodet 2017–2019. Hän pelasi tulokaskaudellaan vain kaksi ottelua eikä vastaanottanut yhtään syöttöä. Kahtena seuraava kautena hän pelasi 28 ottelua, joissa vastaanotti 2415 jaardia ja teki 24 touchdownia.

### Ammattilaisura

Minnesota Vikings varasi Jeffersonin NFL:n vuoden 2020 varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella 22. pelaajana. Tulokaskaudellaan Jefferson pelasi kaikki 16 runkosarjaottelua. Hän vastaanotti näissä 1400 jaardia ja teki seitsemän touchdownia. Jeffersonin 1400 jaardia rikkoi Anquan Boldinin vanhan ennätyksen NFL-tulokkaan vastaanottojaardeissa. Hänet valittiin kauden päätteeksi Pro Bowliin.

Tilastot
--------

Lähde:

### Runkosarja

| Kausi | Joukkue | Ottelut | Vastaanotto | Juoksu | Rähmäykset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vastaanotot | Jaardit | TD | Juoksut | Jaardit | TD | Kaikki | Menetykset |
| 2020 | Vikings | 16 | 88 | 1400 | 7 | 1 | 2 | 0 | 1 | 0 |
| 2021 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Yhteensä | 16 | 88 | 1400 | 7 | 1 | 2 | 0 | 1 |  |
|

### Pudotuspelit

*Ei pelattuja pudotuspeliotteluita*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Justin Jefferson Pro Football Reference. Viitattu 9.9.2021. (englanniksi)
2. ↑  Justin Jefferson Sports Reference / College Football. Viitattu 9.9.2021. (englanniksi)
3. ↑  2020 NFL Draft Pro Football Reference. Viitattu 9.9.2021. (englanniksi)
4. ↑  Courtney Cronin: Minnesota Vikings WR Justin Jefferson records most receiving yards for rookie in Super Bowl era  3. tammikuuta 2021. ESPN. Viitattu 9.9.2021. (englanniksi)
5. ↑  Justin Jefferson NFL. Viitattu 9.9.2021. (englanniksi)
**Liquid Liquid** oli New Yorkissa vuonna 1980 perustettu post punk -yhtye. Yhtyeen perustivat rumpali Scott Hartley, basisti Richard McGuire, laulaja Salvatore Principato ja perkussionisti Dennis Young. Monet yhtyeen kappaleista ovat päätyneet sampleiksi hiphop- ja rap-yhtyeiden kappaleisiin. Yhtyeen Optimo EP:n kappale 'Cavern' samplattiin Melle Melin 'White Lines' -kappaleeseen luvatta. Asiasta seurannut oikeudenkäynti vei konkurssiin Liquid Liquidin levy-yhtiön 99 Recordsin. Myös yhtye lopetti toimintansa vuonna 1983. Levy-yhtiöt Grand Royal ja Mo' Wax julkaisivat uudelleen kaikki Liquid Liquidin EP:t vuonna 1997 ja Domino Records vuonna 2008.

Diskografia
-----------

* *Liquid Liquid* 12" EP (1981)
* *Successive Reflexes* 12" EP (1981)
* "Bellhead"/"Push" 7" single (1981)
* *Optimo* 12" EP(1983)
* "Dig We Must" 12" (1984)
* *Liquid Liquid* 2xLP/CD (Mo Wax/Grand Royal, 1997)
* *Slip In And Out Of Phenomenon* 3xLP/CD (Domino Records, 2008)

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtyeen kotisivut
Andonyaman kofun.
**Kofun** (jap. 古墳) tarkoittaa 200–600-luvuilla rakennettuja megaliittisia hautoja tai tumuluksia Japanissa. Ne ovat antaneet nimen Japanin historian Kofun-kaudelle. Suurin osa kofuneista on avaimenreiän muotoisia kumpuja, lähes ainutlaatuisia muinaiselle Japanille.
Kofuneiden päälle ja ympärille asetettiin niitä suojaamaan ja rajamaan haniwa-terrakottaveistoksia.

Historiaa
---------

Kofunit olivat Japanin Yamato-kauden ylimystön hautoja. Kofuneita tehtiin erityisen paljon Kofun-kaudella 300–552. Kofunien rakentaminen aloitettiin jo hieman aiemmin. Vanhimman japanilaisen kofunin on sanottu olevan Hokenoyaman kofun Sakuraissa 200-luvulta. Avaimenreiän muotoisten kofuneiden rakentaminen levisi koko maan alueelle Yamatosta (Tōhokua lukuun ottamatta) 400-luvulla. 
Kofuneiden leviämisen uskotaan todistavan Yamaton hovin vallan laajenemisesta. Mutta joidenkin mukaan se liittyy yksinkertaisesti kulttuurin leviämiseen. Tällöin sillä olisi juuri poliittista merkitystä. Kofuneita rakennettiin myös 400-luvulla Gayassa Korean eteläosassa.

Kofunien ominaisuudet
---------------------

Yleisin kofun-tyyppi muistuttaa ylhäältä katsoen avaimenreikää. Niitä kutsutaan japanissa nimellä *zempō-kōen-fun*.
Mutta kofun voi olla myös ylhäältä katsoen pyöreä (*empun*), neliömäinen (*hōfun*) tai kahden suorakaiteen yhdistelmä (*zempō-kōhō-fun*).

Kofuneiden koot vaihtelevat muutamien metrien kokoisista kummuista yli 400 metriin. Suurin kofun on Daisen kofun Sakaissa Osakan prefektuurissa. Sen on sanottu olevan keisari Nintokun hauta. Vuonna 1972 Asukasta löydetty ryöstämätön Takamatsuzukan kofun paljasti joitakin yksityiskohtia. Kofunin sisälle oli maalattu värikkäitä kuvia, jotka esittävät hovia tai tähtikuvioita. Kiviarkku oli laitettu hautakammioon ja esineitä, miekkoja ja pronssipeilejä, asetettu siihen ja sen ulkopuolelle.

Erilaisa kofuneja
-----------------

  

* Kondagobyōyaman kofun, joka on tumulus. Se on avaimenreikätyyppiä.Kondagobyōyaman kofun, joka on tumulus. Se on avaimenreikätyyppiä.
* Shogunyama Kofun.Shogunyama Kofun.
* Ishibutain kofun, joka on megaliitti. Ishibutain kofun, joka on megaliitti.
* Pieni, pyöreä kofun.Pieni, pyöreä kofun.
* Kivistä tehty kofun.Kivistä tehty kofun.
* Mibu-Kurumazuka Kofun. Mibu-Kurumazuka Kofun.
* Shionjiyama Kofunin malli.Shionjiyama Kofunin malli.
* Atagozuka Kofun sisältä.Atagozuka Kofun sisältä.
* Kiviarkku eräässä kofunissa.Kiviarkku eräässä kofunissa.
* Imashirozukan kofunin haniwa-patsaita.Imashirozukan kofunin haniwa-patsaita.
* Kamiishizu misanzai kofun ilmastaKamiishizu misanzai kofun ilmasta
* Kamiishizu misanzai kofun vallihaudan reunalta.Kamiishizu misanzai kofun vallihaudan reunalta.
* Sakin kofun-ryhmä ja Heijō-palatsin alue Narassa.Sakin kofun-ryhmä ja Heijō-palatsin alue Narassa.
* Ishibutain kofun, Soga no Umakon hauta Asukassa.Ishibutain kofun, Soga no Umakon hauta Asukassa.
* Danpusan kofunin 3-ulotteinen malli.Danpusan kofunin 3-ulotteinen malli.

  

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Kofun
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Cressy-luokan panssariristeilijästä. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Aboukir** oli Britannian kuninkaallisen laivaston Cressy-luokan panssariristeilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Cressy-luokka*
Alus tilattiin Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista, missä köli laskettiin 9. marraskuuta 1898. Alus laskettiin vesille 16. toukokuuta 1900 ja valmistui 3. huhtikuuta 1902.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Välimeren laivastoon. Se oli maaliskuuhun 1907 huollettavana Chathamin telakalla, josta palvelukseen palatessaan se liitettiin Välimeren laivaston 3. risteilijälaivueeseen. Alus poistettiin palveluksesta maaliskuussa 1909 Devonportissa ja se palasi palvelukseen heinäkuussa liitettynä Välimeren laivaston 6. risteilijälaivueeseen. Alus siirrettiin joulukuussa 1912 Kotilaivaston 4. risteilijälaivueeseen, josta se siirrettiin 1913 6. risteilijälaivueeseen ja edelleen saman vuoden lopulla 7. risteilijälaivueeseen.

Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus oli sijoitettuna reserviin ja se palautettiin palvelukseen miehitettynä reserviläisillä. Alus liitettiin Cressy-luokan aluksista muodostettuun kontra-amiraali Henry H. Campbellin 7. risteilijälaivueeseen. Laivue liitettiin osaksi Harwichiin sijoitettuja laivastovoimia osaksi Pohjanmeren valvontajoukkojen risteilijäosasto C:tä valvomaan Pohjanmeren eteläosaa.

Alus oli kahden sisaraluksensa tulossa 22. syyskuuta satamaan tankatakseen. Osasto matkasi jonossa kymmenen solmun nopeudella, kun Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen *SM U-9*:n päällikkö luutnantti Otto Weddigen havaitsi alukset. Sukellusveneestä laukaistiin torpedo *Aboukiriin*, jonka köli katkesi. Alus upposi 20 minuutissa, jolloin 527 miestä sai surmansa. *HMS Cressy* ja *HMS Hogue* luulivat aluksi aluksen osuneen miinaan aloittaessaan pelastustyöt. Sukellusvene laukaisi kaksi torpedoa *Hogueen* ja kaksi *Cressyyn* upottaen kummatkin.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Wragg, David: *Royal Navy Handbook 1914–1918*. Gloucestershire: Sutton Publishing Ltd, 2006. ISBN 0-7509-4203-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert 1860-1905 s. 68
2. ↑  Gardiner, Robert 2002 s. 69
3. 1 2  Gardiner, Robert 1985 s. 11
4. ↑  Wragg, David s. 72-74

*Cressy*-luokan panssariristeilijät

|  |
| --- |
| *HMS Cressy* –
*HMS Sutlej* –
*HMS Aboukir* –
*HMS Hogue* –
*HMS Bacchante* –
*HMS Euryalus* |
| Edeltäjä: *Diadem*-luokka – Seuraaja: *Drake*-luokka |
**Okarennokit** (*Tribulus*) on mehikorvakasvien heimoon kuuluva ruohosuku.

Tuntomerkit
-----------

Okarennokit ovat yksi- tai monivuotisia, pystykasvuisia tai maanmyötäisiä ja ainakin jossain määrin karvaisia ruohoja. Lehtiasento on vastakkainen tai vuorottainen, mikä johtuu vastakkaisista lehdistä toisen katoamisesta. Lehdet ovat parilehdykkäisiä ja korvakkeellisia. Lehdyköitä on 3–10 vastakkaista paria, ja ne ovat lyhytruotisia tai ruodittomia, vinoja, pitkänomaisia tai soikeita. Kukat sijaitsevat yksittäin lehtien hangoissa (ainakin näennäisesti) ja ovat perällisiä, säteittäisiä, väriltään keltaisia tai harvoin valkoisia. Pohjuskehrä on rengasmainen, mehevä ja kymmenliuskainen. Verholehtiä on viisi, ja ne ovat erillisiä, karvaisia ja karisevia tai pysyviä. Terälehtiäkin on viisi erillistä, vastapuikeaa ja lyhytikäistä. Kahdessa hedekiehkurassa on tavallisesti kymmenen, harvemmin viisi hedettä kiinnittyneinä kehrän tyveen; verhovastaiset viisi hedettä ovat terävastaisia lyhyempiä. Palhot ovat lisäkkeettömiä, ponnet pitkänomaisia. Emilehtiä on viisi ja ne muodostavat munanmuotoisen tai pallomaisen ja pitkäkarvaisen sikiäimen, joka on viisilokeroinen. Kussakin lokerossa on 2–10 vinosti riippuvaa siemenaihetta aksiletyyppisessä istukassa. Vartalo on tukeva ja viisisärmäinen, luotti viisisäteinen. Hedelmä on lohkohedelmämäinen, siivellinen tai piikkinen, karvainen ja avautuu liiteluomaisesti viideksi, kolmikulmaiseksi ja avautumattomaksi hedelmykseksi eli merikarpiksi. Siemenet ovat endospermittömiä.

Levinneisyys
------------

Okarennokit kasvavat pääasiassa trooppisilla ja subtrooppisilla seuduilla.

Luokittelu
----------

Okarennokkien suvussa on noin 20 lajia, joista tunnetuin on okarennokki (*Tribulus terrestris*).

Muita lajeja ovat *Tribulus bimucronatus*, *Tribulus cistoides*, *Tribulus echinops*, *Tribulus excrucians*, *Tribulus macropterus*, *Tribulus mollis*, *Tribulus parvispinus*, *Tribulus pentandrus*, *Tribulus pterophorus*, *Tribulus rajasthanensis* ja *Tribulus zeyheri*.

* Tribulus lanuginosus = T. terrestris.*Tribulus lanuginosus* = *T. terrestris*.
* Okarennokki (Tribulus terrestris).Okarennokki (*Tribulus terrestris*).

Lähteet
-------

1. 1 2 3
2. ↑  Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: *Tribulus* – okarennokit
3. ↑
4. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1017217
* Wikispecies: Tribulus
* APDB: 195574
* APNI: 60410
* BioLib: 3548
* CoL: 7YZT
* eFloraSA: Tribulus
* EoL: 70990
* EPPO: 1TRBG
* FloraBase: 21637
* FoAO2: Tribulus
* FoC: 133396
* GBIF: 3189918
* GRIN: 12285
* iNaturalist: 64278
* IPNI: 41747-1
* IRMNG: 1343239
* ITIS: 29055
* NBN: NHMSYS0000464539
* NCBI: 66647
* NZOR: 6ed86209-3d0c-40fe-942f-c49872225e08
* Open Tree of Life: 462602
* PLANTS: TRIBU
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:41747-1
* Tropicos: 40017058
* VASCAN: 1777
* VicFlora: b16b41fd-39c9-40cc-9f77-a17e4c5413fb
* WFO: wfo-4000038898

 |

 |
*Hakusana "Pohjoisen liitto" ohjaa tänne. Italialaisesta puolueesta kerrotaan artikkelissa Pohjoisen liitto (Italia).*
**Pohjoinen liitto** eli **Yhdistynyt islamilainen rintama Afganistanin pelastamiseksi** (pers. ‏جبهه متحد اسلامی ملی برای نجات افغانستان‎, *Jabha-yi Muttahid-i Islami-yi Milli bara-yi Nijat-i Afghanistan*) oli sotilaallis-poliittinen sateenvarjojärjestö, jonka Afganistanin islamilainen valtio loi vuonna 1996.

Järjestö yhdisti useita afganistanilaisia ryhmiä, jotka aiemmin taistelivat keskenään, taistelemaan yhdessä Talibania vastaan. Sen nimellinen johtaja oli syrjäytetty Afganistanin islamilaisen valtion presidentti Burhanuddin Rabbani. Rabbani oli Afganistanin presidentti vuosina 1992–1996 kunnes Taliban miehitti Kabulin, mutta sen jälkeenkin YK ja useat maat tunnustivat hänet Afganistanin presidentiksi. Sotajoukkojen komentaja oli Ahmad Shah Massoud, joka murhattiin syyskuussa 2001. Hänen tilalleen nousi Mohammed Fahim Ahmad Shah Massoudin kuoleman jälkeen. Hän oli aiemmin toiminut Pohjoisen liiton tiedustelupäällikkönä.

Pohjoinen liitto oli ryhmittymä, johon kuului lähinnä muita kansallisuuksia kuin pataaneita eli afgaaneja: tadžikkeja, uzbekkeja ja hazaroita. Heitä yhdisti lähinnä afgaaneja edustaneiden talibanien vastustaminen. Armeijan ytimessä toimi noin 15 000 miehen joukko.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Who are the Northern Alliance? *BBC News*.  13.11.2001. Viitattu 18.3.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Afganistanin oppositio saattoi johtajansa hautaan *Yle Uutiset*.  16.9.2001. Viitattu 18.3.2020.
* Keiden käsissä on Afganistanin tulevaisuus? *Yle Uutiset*.  5.12.2001. Viitattu 18.3.2020.
* Mitä Taliban-hallinnon jälkeen? *Yle Uutiset*.  15.10.2001. Viitattu 18.3.2020.
* Afganistanin valtatyhjiötä yritetään täyttää *Yle Uutiset*.  19.11.2001. Viitattu 18.3.2020.
Georg Elfvengrén
**Karjalan 1. rykmentti** oli valkoisten itäarmeijan Karjalan armeijakuntaan kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Rykmentin komentaja oli Georg Elfvengren.

Rykmentti muodostettiin 14. maaliskuuta 1918 Kiviniemen rintamalla olleista Karjalan suojeluskuntien yksiköistä sekä palvelukseen saapuneista alokkaista.[1] Rykmentti nimettiin syksyllä 1918 Itä-Suomen Jalkaväkirykmentiksi ja puolisen vuotta myöhemmin maaliskuussa 1919 Pohjois-Savon rykmentiksi. Se oli aluksi sijoitettuna Joensuuhun ja Mikkeliin, kunnes se koottiin Kuopioon.

Joukko-osastot
--------------

* **Karjalan 1. rykmentin 1. pataljoona**

Komentaja: Urho Sihvonen.

* **Karjalan 1. rykmentin 2. pataljoona**

Komentaja: jääkäriluutnantti Kalle Kuokkanen  (1. maaliskuuta 1918 alkaen, siirrettiin 15. maaliskuuta 1918 Karjalan 3. rykmentin virkaatekeväksi komentajaksi), jääkäriluutnantti Evert Ekman (14. maaliskuuta – 30. maaliskuuta 1918, jolloin siirrettiin 11. jääkäripataljoonan komentajaksi), jääkäriluutnantti Valter Aschan (17. maaliskuuta 1918 alkaen), luutnantti Emil Pekkanen ja Johan Mättö.

* **Karjalan 1. rykmentin 3. pataljoona**

Komentaja: Henrik Lindberg ja Weikko Läheniemi.

* **Konekivääriosasto**

Päällikkö:

Joukkueenjohtajat: varavääpeli Väinö Hyvärinen (toimi aikaisemmin joukkueenjohtajana Karjalan armeijakunnan 4. pataljoonassa)

Rykmentissä palvelleet Saksan jääkärit
--------------------------------------

Jääkärivänrikki Eino Pietiläinen.

Lähteet
-------

* Toim. Ignatius, Theslöf, Palmén, Grotenfelt, Nordenstreng ja Soikkeli, Suomen vapaussota 1918 osat V ja VI, Otava Helsinki 1924-1925.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.

### Viitteet

1. ↑  Sotahistoriallinen aikakauskirja 8: Sampo Ahdon artikkeli
**Karjalaiset liuskealueet** ovat 2500-1900 miljoonaa vuotta sitten syntyneiden poimuvuorten myötä muodostuneista metamorfoituneista kivistä koostuvia kallioalueita. Noin 2450 miljoonaa vuotta sitten kallioperään syntyi repeämä, jolloin maan kuoresta purkautui kivisulaa. Tämän jälkeen 2100 miljoonaa vuotta sitten alueella oli Valtameri, jonka rannikolle kerääntyi hiekkaa, soraa ja savea. Karjalaiset liuskealueet sisältävät metemorfoituneita vulkaniitteja ja sedimenttikiviä. Näitä alueita on Kainuussa, Pohjois-Karjalassa, Savossa ja Pohjois-Pohjanmaalla.

Liuskealueiden muodostumisessa oli neljä vaihetta. Ensin oli kaksi plastista vaihetta ja myöhemmin kaksi hauraampien muodostumien vaihetta. Ensin kallioperä poimuttui ylityöntövoiman työntäessä kohti koillista. Toisessa vaiheessa poimutusta tapahtui entistä pystysuorempaan suuntaan. Kolmannessa vaiheessa tapahtui kallioon kohdistunutta vääntöä pohjois-eteläsuunnassa ja neljännessä vaiheessa vääntöä tapahtui lounaasta koilliseen ja luoteesta kaakkoon.

Karjalaisten liuskealueiden aluieta on vähintäänkin neljä. Sumi-Sariolassa on Sumin laavaa ja Sariolan maasälpä ja graniittimuodostumat. Lisäksi on Kainuun sarja ja Jatuli, jotka molemmat sisältävät hiekkakvartseja. Lisäksi on Kalevan alue, joka joskus jaetaan Ala- ja Ylä-kalevaan. Ala-Kalevassa on monenlaisia koglomeraatteja, kiille- ja mustaliuskeita sekä rautaesiintymiä.
Ylä-Kaleva koostuu metagrauvakoista ja fylliiteistä.

Katso myös
----------

* Svekofenniset liuskealueet
* Svekokarelidit

Lähteet
-------

1. ↑  Mikko Turunen: Suomen kallioperä *geologia.fi*.  25.4.2018. Viitattu 18.11.2022.
2. ↑  Kauko Laajoki: Mantereen ikivanha kivipeite *Karjalaiset liuskealueet*. Viitattu 18.11.2022.
**Samuel Gottlieb Gmelin** (4. heinäkuuta 1744 Tübingen – 27. kesäkuuta 1774 Achmetkend) oli saksalainen lääkäri, kasvitieteilijä, ornitologi ja tutkimusmatkailija.

Samuel Gmelin syntyi 1744 Tübingenissä kuuluisaan luonnontutkijasukuun. Hänen isänsä Johann Conrad Gmelin oli apteekkari ja kirurgi. Hänen setänä Johann Georg Gmelin oli kasvi- ja maantieteilijä. 

Gmelin sai 19-vuotiaana tutkimuksella *Arzneygelahrtheit* tohtorin arvon Leidenin yliopistossa. Asuessaan Hollannissa Gmelin kiinnostui levistä.

Katariina suuri kutsui Gmelinin vuonna 1766 kasvitieteen professorin virkaan Pietariin. Seuraavana vuonna hän lähti ensimmäiselle tutkimusretkelle Venäjän luonnonhistoriaa tutkimaan. Hän kartoitti Volgan ja Donin sekä Kaspianmeren länsi- ja itärannat. Toisella tutkimusmatkalla sinne hän jäi 1774 tsaitakien vangiksi ja kuoli samana vuonna.

Vuonna 1768 Gmelin julkaisi ensimmäisen meribiologiaa käsittelevän teoksen *Historia Fucorum*, jossa hän paneutui etenkin leviin ja niiden nimeämiseen Linnén luoman binominimijärjestelmän perusteella. Kirja sisältää yksityiskohtaisia kuvia muun muassa merilevästä. Gmelinin luomat levien nimet eivät kuitenkaan ole enää nykyisin käytössä (Dixon & Irvine, 1970). Hänen retkiensä tulokset on julkaistu *Reise durch Russland zur untersuchung der drey natur-reiche* teoksessa (1770–1784, 4 osaa). Peter Simon Pallas kustansi sarjan viimeisen osan.

Vaikka Gmelin oli kasvitieteilijä, hän nimesi ja kuvaili myös lintuja, muun muassa arosuohaukan, mustaleppälinnun, kiinankottaraisen ja taigasirkun.

Gmelin nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liittettävää auktorilyhennettä **S.G.Gmel.**.

Toisella tutkimusmatkallaan Kaukasuksella Gmelin joutui Khan Amir Hamsan vangiksi ja kuoli Achmetkendissä epäinhimillisen kohtelun takia 29-vuotiaana.

Gmelin muistomerkki on Dagestanissa Kajakent-nimisessä kylässä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Schloss Warthausen und Richard von Koenig-Warthausen. *Schloss Warthausen bei Biberach und Bibliothek mit Bűchern von Naturkunde und Vogelkunde*.  Arkistoitu 25.6.2013. Viitattu 12.10.2020. (englanniksi)
2. ↑  Gmelin, Samuel Gottlieb (1744-1774) *International Plant Names Index – IPNI*. Viitattu 12.10.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index
* CiNii
* Mathematics Genealogy Project

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Valkoisilla persialaisilla on joko siniset tai oranssit silmät. Joillakin kissoilla on eriväriset silmät.
**Valkoinen persialainen** on persialaisen kissarodun muunnos ja lähes yhtä suosittu kuin musta persialainen. Tälläkin rodulla on muunnoksia: sinisilmäinen ja oranssisilmäinen. Turkki on muiden persialaisten tavoin pitkä ja tuuhea, ja se vaatii harjausta päivittäin.

Historia
--------

Tämä persialaisen muunnos on kehitetty 1500-luvun puhtaanvalkoisista angorakissoista Euroopassa. Useimmiten sanotaan, että persialaisen alkuperämaa on Persia, mutta tämä ei pidä paikkaansa kaikkien muunnosten kohdalla. Tämä muunnos on englantilainen muunnos, ja se esiteltiin 1903 Lontoossa. Rotu sai suuren suosion, ja on nykyäänkin suosittu varsinkin Yhdysvalloissa.

Rakenne
-------

* Vartalo on persialaisten tyypillinen lyhyt ja tukeva.
* Häntä on lyhyt ja pörheä.
* Jalat ovat tanakat, lyhyet ja melko paksut.
* Käpälät ovat isot ja pyöreät, vaaleanpunaiset polkuanturat.
* Pää on pyöreä ja leveä, nenä lyhyt ja litteä. Nenänpää vaaleanpunainen.
* Korvat ovat matalalla ja kaukana toisistaan sijaitsevat. Pienet ja pyöreäkärkiset korvat, joiden päissä korvatupsut.
* Silmät ovat suuret, pyöreät ja avoimet. Väri loistavan sininen tai oranssinkuparinen. Kumpikin silmä yhtä tumma.
* Turkki on runsas ja silkkinen sekä muodostaa muhkean kaulurin. Väri hohtava, puhdas valkoinen ilman hopean sävyjä.

Luonne
------

Valkoiset persialaiset ovat pikkutarkkoja kissoja, jotka pitävät hyvää huolta ulkonäöstään pesemällä ja sukimalla turkkiaan säännöllisesti. Ne ovat rauhallisia ja ystävällisiä ja sopivat parhaiten sisällä viihtyjien lemmikeiksi - siis täydellisiä salonkikissoja.

Muunnokset
----------

Muunnokset erotellaan silmien värin perusteella: sinisilmäiset, oranssisilmäiset tai erivärisilmäiset. Sinisilmäiset valkoiset kissat ovat yleensä kuuroja, johtuen geeneettisistä taipumuksista. Jos silmät ovat eriväriset, sinisen silmän puoleinen korva on todennäköisesti kuuro.
**Valkoinen norsu** on sanonta, jolla tarkoitetaan näennäisen arvokasta, mutta todellisuudessa vain kuluja aiheuttavaa kohdetta. 

Maalaus valkoisesta norsusta *(Thai art 19. century)*
Sanonta on peräisin Kaakkois-Aasiasta. Täysvalkoinen albiinonorsu on harvinainen ja arvostettu, ja se on ollut Kaakkois-Aasiassa hallitsijoiden statussymboli, jonka uskottiin tuovan vaurautta ja onnea koko kansalle. 
Tradition mukaan Buddhan äiti näki unessa valkoisen norsun tuovan hänelle lootuksenkukan, joka on viisauden ja puhtauden symboli. Koska eläintä pidettiin pyhänä eikä sitä saanut käyttää mihinkään työntekoon, valkoisen norsun saaminen lahjana hallitsijalta oli samalla sekä siunaus että kirous: siunaus koska eläin oli pyhä ja osoitus hallitsijan mielisuosiosta; kirous, norsustahan oli vain kuluja, koska sillä ei ollut mitään varsinaista käyttöä.

Lähteet
-------

1. ↑  Circle of Asia: Elephant - National Symbol of Thailand, haettu 19.1.2009
2. ↑  Buddhan syntymä ja valkoinen norsu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Galaktoserebrosidi on esimerkki serebrosideista
**Serebrosidit** ovat sfingolipideihin kuuluvia glykolipidejä. Serebrosideja esiintyy useissa eliöissä, muun muassa eläimissä ja kasveissa. Niillä on tärkeä tehtävä muun muassa hermokudoksessa.

Rakenne ja ominaisuudet
-----------------------

Serebrosidit ovat yksinkertaisimpia sfingolipidejä. Niiden rakenne koostuu sfingosiinista, rasvahappo-osasta ja glukoosista tai galaktoosista. Eliöt syntetisoivat serebrosideja seramideista ja UDP-glukoosista tai UDP-galaktoosista. Eläimissä suurin osa serebrosideista sisältää sokeriosana galaktoosin ja pienempi osa glukoosin. Kasvit tuottavat pääosin glukoosia sisältäviä serebrosideja. Eläimissä rasvahappo-osa on tyypillisesti rasvahappo, joka koostuu 24 hiiliatomista. Rasvahappo voi olla tyydyttynyt tai tyydyttymätön. Tyypillisiä eläinten serebrosidien sisältämiä rasvahappoja ovat lignoseriinihappo (serasiinissa), serebroniinihappo (serebronissa), nervonihappo (nervonissa) ja oksinervonihappo (oksinervonissa).

Galaktoosia sisältäviä serebrosideja esiintyy erityisesti myeliinissä. Glukoosia sisältävien serebrosidien tehtävä on toimia gangliosidien synteesin esiasteina. Sulfotransferaasit sulfonoivat serebrosideja ja tuotteina muodostuvat lipidit ovat sulfatideja.

Serebrosidit ovat kiteisiä värittömiä aineita, joiden sulamispiste on rasvahappo-osasta riippuen 126–157 °C. Tyydyttymättömiä rasvahappoja sisältävien serebrosidien sulamispisteet ovat tyydyttyneita rasvahappoja sisältäviä lipidejä matalampia. Serebrosidit liukenevat veteen ja poolisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, pyridiiniin ja kloroformiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Jeremy M. Berg, John L. Tymoczko & Lubert Stryer: *Biochemistry, 7th Edition*. W. H. Freeman and Company, 2012. ISBN 978-0-7167-8724-2. (englanniksi)
2. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 196. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
3. 1 2  Stanislav Reinis,Jerome Goldman: *The Chemistry of Behavior*, s. 34–36. Springer, 1982. ISBN 978-0-306-41161-8. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 24.4.2016). (englanniksi)
**Kauna 2** (engl. *The Grudge 2*) on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut Takashi Shimizun ohjaama kauhuelokuva. Elokuva on jatko-osa vuoden 2004 *Kaunalle*, joka perustuu japanilaiseen *Ju-On: The Grudge* -elokuvaan. Elokuvan pääosissa esiintyvät Sarah Michelle Gellar ja Amber Tamblyn.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Karenin polttamasta Kayakon talosta kiertää huhu elävistä kuolleista. Koululaiset Vanessa ja Miyuki päättävät kiusata uutta koulutoveriaan Allisonia johtamalla tämän Kayakon taloon ja sulkemalla kaappiin, josta pääsee ullakolle. Kun Allison huutaa ja itkee, Vanessa ja Miyuki aikovat avata kaapin ja ottaa pelokkaasta Allisonista valokuvan, mutta ovi ei aukea. Kayako ryömii kohti Allisonia ullakolta, jolloin Allison panikoituu, riuhtoo oven auki ja pakenee.

Karenin äiti huolestuu kuullessaan tyttärensä olevan sairas ja lähettää tämän siskon Aubreyn hakemaan Karenin sairaalasta. Karen väittää Aubreylle, että hänen polttamassaan talossa on jotain todella pelottavaa, mutta kukaan ei usko häntä. Aubrey tapaa Eason-nimisen toimittajan, joka on kiinnostunut Kayakon riivaamasta talosta. Kayako ilmestyy Karenin luokse sairaalaan ja pudottaa tämän katolta. Aubrey ja Eason näkevät, kun Karen putoaa kadulle. Eason näkee Kayakon Karenin päällä, mutta Aubrey ei, sillä tämä ei ole käynyt "murhatalossa". Aubrey päättää saada selville kaiken talosta, ja ottaa Easonin avukseen. 

Allison, Vanessa ja Miyuki käyvät koulukuraattorilla, koska Allison on kertonut kuraattorille tapahtumista. Kayako ja Toshio pelottelevat tyttöjä. Tyttöjen pukuhuoneen suihkukopissa Vanessa näkee outoja mustia hiuksia ja pukutilassa Kayakon. Miyuki taas on poikaystävänsä kanssa hotellihuoneessa, jonne Kayako ilmestyy tappamaan Miyukin. Poikaystävä ei huomaa mitään ja sanoo kaikille Miyukin vain kadonneen. Kayako tappaa myös Vanessan. Allison muuttaa pelon vallassa pois. 

Aubrey ja Eason selvittävät Kayakon menneisyyttä tämän äitiä apuna käyttäen. Eason ja Kayakon äiti kuolevat. Aubrey menee Kayakon taloon ja huutaa tälle. Kayako näyttää hänelle Karenin joka menee yläkertaan etsimään jo kuollutta Dougia. Kayako laittaa Aubreyn kuolemaan samalla tavalla kuin hän itse, miehensä käsiin.

Allisonin uudessa asuinympäristössä asuu utelias poika, joka ihmettelee oudosti käyttäytyvää valkohuppuista naapuriaan. Kayako vainoaa yhä Allisonia. Eräänä yönä poika kuulee outoja ääniä naapurista ja menee käytävälle ja kohtaa Allisonin, jota hän yrittää rauhoitella. Allisonin hupusta ilmestyvät Kayakon kädet, jotka imaisevat tytön tyhjyyteen.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Amber Tamblyn  | … |  Aubrey Davis
  |
|  Edison Chen  | … |  Eason
  |
|  Sarah Michelle Gellar  | … |  Karen Davis
  |
|  Arielle Kebbel  | … |  Allison 
  |
|  Teresa Palmer  | … |  Vanessa
  |
|  Misako Uno  | … |  Miyuki
  |
|  Ryo Ishibashi  | … |  Nakagawa
  |
|  Matthew Knight  | … |  Jake
  |
|  Jennifer Beals  | … |  Trish
  |
|  Eve Gordon  | … |  Prinicpal Dale
  |
|  Shaun Sipos  | … |  Michael
  |
|  Takako Fuji  | … |  Kayako Saeki
  |
|  Paul Jarrett  | … |  John Flemingared
  |
|  Jenna Dewan  | … |   Sally
  |
Kaunasin vanha kaupungintalo.
**Kaunasin vanha kaupungintalo** sijaitsee Kaunasin vanhassakaupungissa raatihuoneentorin (kaupungintalontorin) keskellä. Se on suunniteltu ja rakennettu 1700-luvun lopulla.

Kaunasin avioliittotoimisto
---------------------------

Raatihuoneen kellarissa on Kaunasin keramiikkamuseo ja yläkerrassa, entisessä kaupunginraadin (kaupunginvaltuuston) salissa on Suomen maistraattia vastaava avioliittojen vihkimis- ja rekisteröimistoimisto, joka oli samassa paikassa jo Liettuan sosialistisen neuvostotasavallan aikana. Liettuassa uskonnollisilla yhteisöillä ei ole oikeutta oman vihkitoimituksensa yhteydessä vahvistaa avioliittoa oikeudelliseksi valtiossa sitovaksi Suomen evankelis-luterilaisen kirkon tai Suomen ortodoksisen kirkon tapaan. Uskonnollinen vihkiminen on siten viranomaisen vahvistettava erikseen oikeudelliseksi sitovaksi sopimukseksi. Toisen tai molempien vihittävistä on oltava Kaunasista, jotta vihkiminen voidaan suorittaa vanhassa kaupungintalossa. Vihkitoimitukseen on varauslista, jota hoitaa yksityinen yritys, ja yhden avioparin vihkimiseen varataan kymmenen minuuttia aikaa.

Kaunasin keramiikkamuseo
------------------------

Vanhan kaupungintalon kellarissa on Kaunasin keramiikkamuseo, jossa on keramiikkaa, esimerkiksi ruukkuja 1400-luvulta, mutta myös nykyaikaista keramiikkataidetta.

Raatihuoneentori
----------------

Raatihuoneentorin ympärillä on muun muassa jesuiittakirkko, Mainoriksen museo ja Kaunasin viestintämuseo. Kaupungintalon itäpuolella on kaupungin järjestämä avoin langaton lähiverkko. Raatihuoneen itäseinän ja kadun välissä on telttakatoksinen ulkoilmaravintola, johon tarjoillaan kadun ylitse liettualaisravintolasta. Alueella on myös maksullisia pysäköintipaikkoja, johon avoin langaton lähiverkko ulottuu.
Kaunasin vanhakaupunki talvella.
**Kaunasin vanhakaupunki** sijaitsee Niemen- ja Nemumasjoen yhtymiskohtaan rakennetun Kaunasin linnoituksen ympärillä. Lännessä ja etelässä rajana on joki, kun taas muut rakennukset on rakennettu linnoituksen itäpuolelle. Kaupungin perustana on vanha linnoitus, jota kunnostetaan myös Euroopan unionin rakennerahastojen tuella.

Kirkot
------

Kaunasin linnoituksen vieressä on fransiskaaneille kuuluva Pyhän Yrjön kirkko, joka oli Liettuan sosialistisen neuvostotasavallan aikana varastorakennuksena. Kirkon täydellisen entisöinnin arvoksi on arvioitu noin 10 miljoonaa euroa. Kirkossa on jumalanpalveluksia varten punaisista tiilistä tehty tilapäinen alttari ja tuoleina toimivat retkeilytuolit.

Museot
------

### Keramiikkamuseo

Kaunasin vanhassakaupungissa on useita museoita, kuten Kaunasin keramiikkamuseo, jonka vanhimmat ruukut ovat 1400-luvulta. Näyttelyssä on myös koristetiiliä ja tiiliä, joihin on sinetöity hallitsijoiden kuvia. Osa keramiikkamuseon näyttelystä on ulkomailta saatua, kuten yhdysvaltalainen tilapäiskokoelma.

Osa keramiikkamuseon Kaunasin vanhan kaupungintalon kellarissa olevista tiloista on ollut aikoinaan vankiselleinä. Yksi huoneista on eristysselli, karsseri.

### Viestintämuseo

Kaunasin viestintämuseossa on lyhyt esittely postilaitoksesta Liettuan suuriruhtinaskunnassa ja myös Liettuan tasavallassa vuoteen 1939. Viestintämuseon merkittävin osa liittyy puhelin-, radio- ja televisiotekniikkaan. Kaunasissa on ollut alaan liittyvää elektroniikkateollisuutta. Erilaiset puhelimet, radiovastaanottimet kuin myös Nokian ja Benefonin matkapuhelimet ovat edustettuina, samoin myös kaapelit paperieristeisistä kuparikaapelista ajanmukaisiin valokaapeleihin.
**Hratšja Hakobi Atšarjan** (arm. Հրաչյա Հակոբի Աճառյան; 8. maaliskuuta 1876 — 16. huhtikuuta 1953) oli armenialainen kielentutkija, polyglotti ja Armenian SNT:n tiedeakatemian kantajäsen (1943). Hän oli tunnettu varsinkin armenian kielen murteita, etymologiaa ja historiaa käsittelevistä tutkimuksistaan.

Atšarjan hallitsi monta kieltä: armeniaa (nykyaikaista ja klassista; hänen äidinkielensä oli länsiarmenian murre), ranskaa, englantia, kriekkaa, persiaa, arabiaa, turkkia, hepreaa, venäjää, saksaa, italiaa, latinaa, kurdia, sanskrittia, kaldean (uusaramean) kieltä, avestania, lazia, georgiaa sekä keskipersian (pahlavien) kieltä.

Lähteet
-------

1. ↑   (Tekijä: J. R. Russell)
2. ↑  Bolšaja sovetskaja entsiklopedija
3. ↑   (Suuri venäjän tiedosanakirja) - arkistosivu:
4. ↑  Baloyan, Hrachya (2016). "Ականավոր հայագետը (Հրաչյա Աճառյանի ծննդյան 140-ամյակի առթիվ) [The Eminent Armenologist (on the 140th birth anniversary of Hrachya Acharyan)] [Hrachia Acharian]". Patma-Banasirakan Handes (2): 32–47.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |