recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Grönlanninlokin muna.
**Grönlanninlokki** (*Larus glaucoides*) on Suomessa harvinainen lokki.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on 52–60 cm, siipien kärkiväli 140–150 cm ja paino 720–1100 g. Aikuinen grönlanninlokki on kauttaaltaan vaalea, selkäpuolelta harmahtava, ja niiltä puuttuvat mustat siipikuviot. Nuoret yksilöt ovat vaaleanruskean kirjavia ja niiden nokka on tumma. Sukupuolet ovat samanvärisiä.

Esiintyminen
------------

Grönlanninlokki pesii Kanadan arktisissa osissa ja Grönlannin rannikoilla. Lajin elinympäristön ala on 100 000–1 000 000 neliökilometriä ja maailman populaation koko on 190 000–400 000 yksilöä. Se talvehtii etelämpänä Atlantilla, muun muassa Islannissa ja Ison-Britannian saarilla sekä Yhdysvaltain itärannikolla ja Suurten järvien alueella. Suomessa laji on tavattu noin 28 kertaa.

Elinympäristö
-------------

Lajin pesimäympäristöä ovat jyrkät, kallioiset rannat 100–200 m merenpinnan yläpuolella, joskus 800 m saakka. Pesii toisinaan matalilla riutoilla ja kallioluodoilla. Esiintyy yleensä pikkukajavayhdyskunnissa. Pesimäajan ulkopuolella laji kiertelee rannikoita ja oleskelee paljon ulkomerellä, istuskellen jäälautoilla.

Lisääntyminen
-------------

Grönlanninlokkinaaras munii kaksi tai kolme munaa maassa olevaan pesään. Todennäköisesti molemmat vanhemmat hautovat munia ja ruokkivat poikasia vaikka munimisen pituus ja poikasten lentoikä eivät ole tunnettuja.

Ravinto
-------

Grönlanninlokki on kaikkiruokainen. Pääasiassa se syö kalaa mutta myös nilviäisiä ja muita selkärangattomia, raatoja sekä linnunmunia ja -poikasia. Se saalistaa joko syöksysukeltamalla kuten tiirat tai noukkimalla ruoan veden pinnasta.

Lähteet
-------

* Cramp, Stanley (päätoim.) 1985: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. – Oxford University Press. Hongkong.

1. ↑  BirdLife International: *Larus glaucoides* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2022-2*.  2019. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 3.1.2023. (englanniksi)
2. ↑  Rariteettikomitea (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Iceland Gull *Audubon*.  13.11.2014. Viitattu 2.4.2021. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q174232
* Wikispecies: Larus glaucoides
* ABA: icegul
* ADW: Larus\_glaucoides
* ARKive: larus-glaucoides
* Avibase: 12D5BA6CB1F71DCD
* BioLib: 8700
* BirdLife: 22694346
* BTO: bob5980
* CoL: 3SBQC
* BOW: y00478
* eBird: y00478
* EUNIS: 1110
* Euring: 5980
* Fauna Europaea: 96942
* Fauna Europaea (new): 28360382-207f-4d0b-85bc-777d0ac65311
* GBIF: 2481156
* GNAB: iceland-gull
* IBC: iceland-gull-larus-glaucoides
* iNaturalist: 4361
* IRMNG: 10839636
* ITIS: 176811
* IUCN: 22729877
* NatureServe: 2.1009435
* NBN: NBNSYS0000000355
* NCBI: 118194
* Neotropical: y00478
* ODNR: iceland-gull
* SeaLifeBase: 75056
* WoRMS: 137144
* Xeno-canto: Larus-glaucoides

 |

 |
Vuoden **2005 Yhdysvaltain avoin tennisturnaus** eli **US Open** alkoi 28. elokuuta ja päättyi 10. syyskuuta 2005. Kilpailu oli järjestyksessään 125:s.

Seniorit
--------

### Miesten kaksinpeli

Sveitsi **Roger Federer** - Yhdysvallat Andre Agassi, 6-3, 2-6, 7-6(1), 6-1

### Naisten kaksinpeli

Belgia **Kim Clijsters** - Ranska Mary Pierce, 6-3 6-1

### Miesten nelinpeli

Yhdysvallat **Bob Bryan** / Yhdysvallat **Mike Bryan** - Ruotsi Jonas Björkman / Valko-Venäjä Maks Mirny, 6-1, 6-4

### Naisten nelinpeli

Yhdysvallat **Lisa Raymond** / Australia **Samantha Stosur** - Venäjä Jelena Dementjeva / Italia Flavia Pennetta, 6-2, 5-7, 6-3

### Sekanelinpeli

Slovakia **Daniela Hantuchová** / Intia **Mahesh Bhupathi** - Slovenia Katarina Srebotnik / Serbia ja Montenegro Nenad Zimonjić, 6-4, 6-2

Juniorit
--------

### Poikien kaksinpeli

Bahama **Ryan Sweeting** - Ranska Jérémy Chardy, 6–4, 6–4

### Tyttöjen kaksinpeli

Valko-Venäjä **Viktoryja Azarenka** - Yhdysvallat Alexa Glatch, 6–3, 6–4

### Poikien nelinpeli

Yhdysvallat **Alex Clayton** / Yhdysvallat **Donald Young** - Australia Carsten Ball / Alankomaat Thiemo de Bakker, 7–6(3), 4–6, 7–5

### Tyttöjen nelinpeli

Tšekki **Nikola Franková** / Venäjä **Alisa Klejbanova** - Yhdysvallat Alexa Glatch / Yhdysvallat Vania King, 7–5, 7–6(3)

Lähteet
-------

* Tulokset kisojen virallisilla sivuilla

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yhdysvaltain avoin tennisturnaus 2005**.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Yhdysvaltain avoimet tennisturnaukset |
| --- |
|  |
| Avoimet | * 1968
* 1969
* 1970
* 1971
* 1972
* 1973
* 1974
* 1975
* 1976
* 1977
* 1978
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019
* 2020
* 2021
* 2022
* 2023
 |

 |
Wikibooks 
Wikikirjastossa on aihe: **Grünfeldin puolustus**. 

*Tässä artikkelissa käytetään algebrallista merkintätapaa kuvailemaan shakkisiirtoja.*

**Grünfeldin puolustus** on shakkiavaus, joka alkaa tyypillisesti siirroilla

`1. d4 Rf6 2. c4 g6 3. Rc3 d5`
Avaus on nimetty Ernst Grünfeldin mukaan, joka pelasi puolustuksen ensimmäisenä 1920-luvulla. Puolustus on sittemmin ollut monien tunnettujen pelaajien, kuten Vasili Smyslovin, Bobby Fischerin, Viktor Kortšnoin ja Pjotr Svidlerin käytössä. Garri Kasparov on myös usein käyttänyt puolustusta maailmanmestaruusotteluissa Anatoli Karpovia vastaan vuosina 1986, 1987 ja 1990 ja Vladimir Kramnikia vastaan vuonna 2000.

Muunnelmia
----------

**Vaihtomuunnelma**

`4. cxd5 Rxd5 5. e4` (*ECO D85-D89*)
Tämä on Grünfeldin päämuunnelma

**4.Lf4 muunnelma**

`4. Lf4 Lg7 5. e3 c5 6. dxc5 Da5`
Muunnelma sopii pelaajille, jotka eivät halua joutua vaihtomuunnelman sekavuuksiin. Se jatkuu melkein aina Grünfeldin gambiittina.

**Grünfeldin gambiitti**

`4. Lf4 Lg7 5. e3 0-0` (*ECO D83*)
Valkea voi ottaa gambiitin vastaan pelaamalla

`6. cxd5 Rxd5 7. Rxd5 Dxd5 8. Lxc7`
tai hylätä sen siirroilla 6. Db3 tai 6. Tc1 mihin musta vastaa siirrolla 6...c5.

**Taimanov muunnelma**

`4. Lg5` (*ECO D80*)
**Venäläinen muunnelma**

`4. Rf3 Lg7 5. Db3` (*ECO D96*)
**Hidas muunnelma**

`4. Rf3 Lg7 5. e3` (*ECO D94*)
**Neo-Grünfeldin puolustus**

`3. f3 d5` (*ECO D70-D79*)
`3. g3 d5`
Tämä muunnelma poikkeaa edellisistä siten, että valkea viivyttää kuningatarratsun kehittämistä ruutuun c3 siirtämällä kolmantena siirtonaan joko 3.f3 tai 3.g3, joista jälkimmäinen on yleisempi.

Aiheesta muualla
----------------

* Online Guide to the Grünfeld (englanniksi)
* Chessgames: Grünfeld Gambit (englanniksi)
* Chessgames: Neo-Grünfeld 3.f3 (englanniksi)
* Chessgames: Neo-Grünfeld 3.g3 (englanniksi)
**Malawin historia** käsittelee Malawin historiaan liittyviä asioita. Joistakin paikoista nykyisen Malawin alueelta on löytynyt merkkejä ihmisasutuksesta 50 000 vuotta sitten. suurin piirtein 100-luvun tienoilla Malawin alueelle tuli bantuja. Heillä oli jo tuolloin raudanvalmistustaito ja he viljelivät maata. 1400-luvulla alueelle saapui maraweja. Maraweilla oli 1700-luvulla valtakunta eteläisessä ja keskisessä Malawissa. Laajimmillaan tämä valtakunta ulottui nykyiseen Sambiaan ja Mosambikiin saakka. 1700- ja 1800-lukujen vaihteessa Malawin alueella alkoi vaikuttaa orjakauppa, jonka myötä entiset elinkeinot menettivät asemansa ja maan oma talous köyhtyi. 1800-luvulla Malawin alueelle tuli Isosta-Britanniasta lähetyssaarnaajia ja kauppiaita Njassajärven seudulle. 1891 Malawin alueesta tehtiin Iso-Britannian protektoraatti. 1907 alueen nimeksi tuli Njassamaa. Alue itsenäistyi 1964, jolloin sen nimeksi tuli Malawi. Kun maasta tehtiin tasavalta 1966, ensimmäiseksi presidentiksi tuli Hastings Banda, joka julistettiin elinikäiseksi presidentiksi 1971. Kuitenkin hänet syrjäytettiin 1992. 1994 maassa pidettiin ensimmäiset vapaat vaalit.

Lähteet
-------

1. ↑  Malawi *Globalis*.  6.2.2022. Suomen YK-liitto. Viitattu 22.7.2023.
2. ↑  Detlef Wienecke-Janz: *Maailmalla, Afrikka ja Oseania*, s. 196. Suomentanut Elina Eichhorn, Arto Häilä, Eija Kämäräinen, Riitta Virkkunen. Weilin+Göös, 2009. ISBN 978-951-0-33477-5.
**Malborkin piirikunta** (puol. *powiat malborski*) on yksi Pommerin voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 63 470. Siihen kuuluvat viisi kuntaa ovat Lichnowy, Malbork, Miłoradz, Nowy Staw ja Stare Pole.

Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Malborkin piirikunnan asukkaista 51,3 prosenttia oli naispuolisia ja 48,7 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 18,3 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,5 prosenttia ja eläkeikäiset 21,2 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,5 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 582 lasta. Malborkin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 52 977 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Powiat malborski w liczbach *Polska w liczbach*. Viitattu 3.9.2020. (puolaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Pommerin piirikunnat |
| --- |
|  |
| Kaupunkipiirikunnat | 
* Gdańsk (hallintokeskus)
* Gdynia
* Słupsk
* Sopot

 |
|  |
| Piirikunnat | 
* Bytów
* Chojnice
* Człuchów
* Gdańsk
* Kartuzy
* Kościerzyna
* Kwidzyn
* Lębork
* Malbork
* Nowy Dwór
* Puck
* Słupsk
* Starogard
* Sztum
* Tczew
* Wejherowo

 |

 |
**Yhdysvaltain avoin tennisturnaus**, Yhdysvaltain avoimet tennismestaruuskilpailut (**U.S. Open**), on tenniskauden neljäs ja viimeinen Grand Slam -turnaus. Se järjestetään vuosittain elo-syyskuussa ja siinä on viisi sarjaa: miesten ja naisten kaksinpeli, miesten ja naisten nelinpeli sekä sekanelinpeli. Lisäksi pelataan juniorien ja seniorien turnaukset. Vuodesta 1978 alkaen turnaus on järjestetty USTA National Tennis Centerissä Flushing Meadowsissa Queensissä, New Yorkissa.

Vuonna 2017 turnauksessa jaettiin rahapalkintoina yhteensä 50,4 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Kaksinpelien voittajat saivat kumpikin 3,7 miljoonaa dollaria.

Historiaa
---------

Tapahtuma järjestettiin ensimmäisen kerran elokuussa 1881, jolloin pelattiin vain miesten kaksinpeliturnaus. Pelipaikkana oli Newport Casino Newportissa, Rhode Islandilla. Vain USNLTA:n (United States National Lawn Tennis Association) jäsenseurat saivat osallistua. Miesten mestaruusturnaus nelinpelissä järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1900.

Naisten kaksinpelin mestaruusturnaus järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1887 ja nelinpelin vuonna 1889. Sekanelinpelin mestaruusturnaus pelattiin samaan aikaan naisten kaksinpelin ja nelinpelin kanssa. Pelipaikkana oli Philadelphia Cricket Club.

Kaikki viisi turnausta yhdistettiin uudelle nimelle, Yhdysvaltain avoin tennisturnaus, vuonna 1968. Samalla sallittiin ensimmäisen kerran ammattilaisten osallistuminen. Pelipaikkana oli West Siden tennisklubi (West Side Tennis Club) Forest Hillsissä, Queensissä, New Yorkissa. Tapahtuma siirrettiin vuonna 1978 nykyiseen pitopaikkaansa Flushing Meadowsiin.

Keskuskenttänä on 23 000 -paikkainen Arthur Ashe -stadion (Arthur Ashe Stadium), joka on nimetty menestyksekkään afroamerikkalaisen tennispelaajan Arthur Ashen mukaan. Tämä voitti turnauksen vuonna 1968.

Yhdysvaltain avoimissa parhaiten menestyneitä pelaajia ovat avoimella aikakaudella olleet miehissä Pete Sampras, Jimmy Connors ja Roger Federer (viisi voittoa). Heistä Federer on ainut, joka on voittanut turnauksen viidesti peräkkäin. Naisissa eniten voittoja on saavuttanut Chris Evert ja Serena Williams (kuusi voittoa).

Katso myös
----------

* Yhdysvaltain avointen miesten kaksinpelin voittajat
* Yhdysvaltain avointen naisten kaksinpelin voittajat

Lähteet
-------

1. ↑  2017 US Open prize money to top $50 Million usopen.org. Viitattu 28.2.2018. (englanniksi)
2. ↑  2017 US Open prize money to top $50 Million *USOpen.org*. Viitattu 28.2.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yhdysvaltain avoin tennisturnaus**.
* USopen.org

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Yhdysvaltain avoimet tennisturnaukset |
| --- |
|  |
| Avoimet | * 1968
* 1969
* 1970
* 1971
* 1972
* 1973
* 1974
* 1975
* 1976
* 1977
* 1978
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019
* 2020
* 2021
* 2022
* 2023
 |

 |
Malcolm Forsyth vuonna 2005.
**Malcolm Denis Forsyth** (8. joulukuuta 1936 Pietermaritzburg – 5. heinäkuuta 2011 Edmonton) oli eteläafrikkalaissyntyinen, vuonna 1974 Kanadan kansalaisuuden saanut säveltäjä, pasunisti, kapellimestari ja pedagogi. Hän sai musiikin kandidaatin (1963), maisterin (1966) ja tohtorin (1972) arvot Kapkaupungissa. Hänen opettajiensa joukossa olivat Stefans Grové ja Georg Tintner.

Forsyth soitti 1960-luvulla pasuunaa Kapkaupungin filharmonisessa orkesterissa ja opetti sekä yksityisesti että Kapkaupungin yliopistossa ennen muuttamistaan Kanadaan vuonna 1968. Hän liittyi Albertan yliopiston henkilökuntaan opettamaan teoriaa, sävellystä ja pasuunansoittoa. Hän toimi yliopiston musiikkilaitoksen taiteellisena johtajana 1980-luvun lopussa. Hän oli Edmontonin sinfoniaorkesterin ensipasunisti vuodesta 1973 vuoteen 1980. Vuonna 1973 hän aloitti pasuunansoiton opettamisen Banff Centre for the Artsissa. Vuosina 1969–73 hän oli Goliard-vaskikvintetin jäsen ja vuosina 1974–83 perustamansa Malcolm Forsyth -pasuunayhtyeen johtaja. Hän toimi myös kapellimestarina ja johtajana West Wind -kamariyhtyeessä (1981–83) ja Albertan yliopiston vaskikvintetissä (1975–81). Forsyth johti muitakin Albertan yliopiston kokoonpanoja, kuten vuosina 1991–2002 sen sinfoniaorkesteria.

Forsythin sävellystuotannossa kuuluvat Etelä-Afrikan mustien, eritoten zulujen musiikkiperinteiden, ja myös Pohjois-Amerikan alkuperäiskansojen kulttuurien vaikutteet. Hänen teoksiaan on esitetty laajalti sekä Kanadassa että ulkomailla. Teosten joukossa on sellokonsertto *Electra Rising*, jonka säveltäjä omisti tyttärelleen Amanda Forsythille, joka myös kantaesitti teoksen vuonna 1995 Calgaryn filharmonikkojen kanssa. Forsyth sai parhaan klassisen sävellyksen juno-palkinnon teoksesta *Atayoskewin* (1987), ja vuonna 1988 Kanadan musiikkineuvosto nimitti hänet vuoden säveltäjäksi. Vuonna 1996 hänet nimitettiin Albertan yliopiston nimikkosäveltäjäksi. Hän vetäytyi opetustehtävistään vuonna 2002. Forsyth ylennettiin Kanadan ritarikuntaan. Hänen viimeinen sävellyksensä, *A Ballad of Canada*, kantaesitettiin Pinchas Zukermanin johdolla vain viikkoja ennen säveltäjän kuolemaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Canadian Encyclopedia: Malcolm Forsyth[vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Eudemoksen gymnasion**, tutkimuksessa myös *Hellenistinen gymnasion*, oli antiikin aikainen gymnasion eli urheilupaikka Miletoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa.

Eudemoksen gymnasion rakennettiin hellenistisellä kaudella 100-luvun eaa. ensimmäisellä puoliskolla. Sen rakennutti miletoslainen Eudemos, josta rakennus on saanut nimensä.

Gymnasion sijaitsi kaupungin keskustassa itään Pohjoisesta agorasta. Gymnasionin sisäänkäyntinä toimi sen eteläsivulla ollut propylon-pylväikkö, jonka julkisivussa oli neljä pylvästä ja sivuilla kaksi pylvästä. Se oli rakennettu viisiportaiselle krepidomalle. Rakennuksen keskiössä oli palaistra, jonka koko oli noin 19 × 35 metriä. Sitä ympäröi pylväikkö, joka edusti doorilaista tyyliä.

Palaistran pohjoispuolella sijaitsi rivissä joukko huoneita, joiden edessä oli rivi joonialaisia pylväitä. Keskellä sijainnut suurin huone oli efebeion eli nuorukaisten kouluhuone. Muut tilat olivat apodyterion, aleipterion ja kylpyhuone.

Gymnasionin länsipuolella Pyhän tien laidalla sijaitsi niin kutsuttu Joonialainen stoa. Gymnasionin pohjoispuolella sijaitsi siihen liittynyt Capiton kylpylä ja eteläpuolella Nymfaion ja Eteläinen agora.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hellenistic Gymnasium of Eudemus *A walk through ancient Miletus*. Foundation of the Hellenic World. Viitattu 4.11.2019.
Säveltäjä Samuel Scheidt.
**Samuel Scheidt** (kastettu 3. lokakuuta 1587 Halle – k. 24. maaliskuuta 1654) oli saksalainen säveltäjä, urkuri ja opettaja barokin ajan alussa.

Samuel Scheidt syntyi Hallessa mutta muutti musiikinopintojen jälkeen Amsterdamiin opiskelemaan säveltäjä Jan Pieterszoon Sweelinckin johdolla. Palattuaan Halleen hän ryhtyi hoviurkuriksi ja myöhemmin kapellimestariksi Brandenburgiin. Toisin kuin monet muut saksalaiset muusikot hän jäi kolmikymmenvuotisen sodan ajaksi Saksaan. Hän tuli toimeen opettajan tehtävissä ja tekemällä muita tilapäistöitä, kunnes tilanne rauhoittui ja hän pääsi palaamaan kapellimestariksi.

Scheidt oli ensimmäinen merkittävä saksalainen barokkisäveltäjä ja -urkuri. Hänen myötään alkoi kehittyä tyypillinen pohjoissaksalainen tyyli, johon uskonpuhdistus merkittävästi vaikutti. Etelä-Saksassa ja eräissä muissa Euroopan valtioissa Roomasta tulevat vaikutteet olivat yhä vahvoja, joten suurin osa musiikista noudatti Italian mallia. Juuri Rooman vaikutuksen alta irtautuneet protestanttiset alueet sen sijaan loivat uutta ja kehittivät erilaisia tyylittelyjä kuin naapurinsa.

Scheidtin musiikin voi jakaa kahteen osaan: soitinmusiikkiin, lähinnä urkumusiikkiin, ja laulumusiikkiin, jota esitetään joko *a cappella* tai basso continuon tai muun ajalle ominaisen soittimen säestyksellä. Hänen urkumusiikkiaan arvostettiin tuohon aikaan hyvin paljon, vaikka se nykyisin on Johann Sebastian Bachin teosten varjossa. Suurimman osan soitinmusiikistaan hän sävelsi uruille.

Kirjallisuutta
--------------

* Koch, Klaus-Peter: *Samuel-Scheidt-Kompendium*. Beeskow: Ortus Musikverlag, 2012. ISBN 978-3-937788-20-3.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Pimeää keskellä päivää** (engl. *Darkness at Noon*, saks. *Sonnenfinsternis*) on Arthur Koestlerin romaani vuodelta 1940. Sen on suomentanut englanninkielisestä käännöksestä Tauno Tainio, ja suomennoksen on julkaissut vuonna 1958 Tammi.

Teoksen saksankielinen käsikirjoitus oli kateissa vuoteen 2015. Teoksen ensimmäinen julkaistu versio oli englanninkielinen käännös. Käännökset muihin kieliin, myös saksankielinen versio, jonka Koestler teki itse, ovat perustuneet englanninkieliseen käännökseen, jonka taas teki vuonna 1940 Koestlerin kumppani, kuvanveistäjä Daphne Hardy. Alkuperäiskäsikirjoituksen luultiin kadonneen, kun Koestler ja Hardy pakenivat toukokuussa 1940 Pariisista, jossa he asuivat tuolloin. Alkuperäiskäsikirjoituksen löysi vuonna 2015 eräs väitöskirjantekijä Zürichin keskuskirjastosta. Se poikkeaa hyvin paljon siitä versiosta, jonka Koesler teki. Hän oli siirtynyt kirjoittamaan englanniksi ja vieraantunut saksan kielestä, ja kustantaja joutui tarkentamaan monia kohtia, mutta käsikirjoitusta muokkasi myös Koestlerin saksankielinen ystävä. Myös teoksen *Die Gladiatoren* alkuperäiskäsikirjoitus on löytynyt, nimittäin eräästä venäläisestä arkistosta, josta löytäjä, brittiläinen kirjailija ja kääntäjä Michael Scammell, ei kuitenkaan saanut kopioida sitä.

Alkuperäiskäsikirjoitukseen perustuva saksankielinen teos ilmestyy syksyllä 2017. Siihen on alkusanat kirjoittanut Michael Scammell ja jälkisanat käsikirjoituksen löytäjä Matthias Weßel.

Teos kertoo vanhasta bolsevikista Rubašovista, joka pidätetään, joutuu vankilaan ja tuomitaan maanpetoksesta. Sen tapahtuma-aika on 1938, jolloin Neuvostoliitossa olivat meneillään Stalinin puhdistukset. Kirjassa ei mainita todellisia nimiä, vaan ihmisistä ja kaikesta muustakin käytetään kiertoilmaisuja. Teos on trilogian toinen osa, jonka muut osat ovat *Die Gladiatoren* (ei suomennettu) ja *Tuomion päivä*.

Saska Saarikoski kirjoittaa kolumnissaan, että Koestler esittää kirjassa teorian ihmiskunnan kehityksestä. Kehitys menee eteenpäin kuin jokilaiva kanavassa sulku kerrallaan. Demokratia vahvistuu tasaisina aikoina, mutta kun sulut aukeavat tekniikan harppauksissa, tulee mullistus. Tätä hän käyttää kuvaamaan kolumninsa kirjoitushetken maailmantilaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  A Different ‘Darkness at Noon’ *The New York Review of Books*.  7.4.2016. Viitattu 15.10.2017.
2. ↑  Elsinor Verlag (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Saska Saarikoski: Maailma ei ole hullu vaan hiukan sekaisin.  *Helsingin Sanomat*, 15.10.2017, s. A 5. (toistaiseksi vapaasti luettava) Artikkelin verkkoversio. Viitattu 15.10.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Petri Liukkonen: Arthur Koestler, Authors Calendar (englanniksi)
**Karan** on kaupunkikunta ja sen ainoa taajama Koulikoron alueen Kangaban piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen laaksossa maanteitse 45 kilometriä Kangabasta luoteeseen. Kunnassa on 6 400 asukasta (vuonna 2009).

Kunnan pinta-ala on 138,12 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Narénan, idässä Bancoumanan, etelässä Minidianin ja lännessä Benkadin maalaiskuntiin. Valtaosa asukkaista on malinkeja.

Karanin status kaupunkikuntana on seurausta riidasta naapurikylän Kéniéban kanssa, joka oli aikaisemmin ollut alueen keskuspaikka. Karan jäi riidassa lopulta yksin ja alueen muut kylät liittyivät Kéniéban ympärille perustettuun Benkadin kuntaan.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus ja käsityöammatit. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa, maapähkinöitä, banaaneja, mangoja ja appelsiineja. Nuoriso hakeutuu kausitöihin 95 kilometrin päässä sijaitsevaan Bamakoon. Palveluihin kuuluu 11 alakoulua, yksi keskikoulu ja terveyskeskus.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 5.7.2018.
2. 1 2  Plan de Securite Alimentaire: Commune Urbaine de Karan 2008–2012 *fsg.afre.msu.edu*.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 30.8.2014. (ranskaksi)
3. ↑  Camara, S.: "Terre, pouvoir et décentralisation au Manden", *Décentralisation et pouvoirs en Afrique: en contrepoint, modèles territoriaux français*, s. 145–163. Paris & Bamako: IRD, ISH, 2006. ISBN 2-7099-1607-X. Teoksen verkkoversio.
**Eugamon** (joskus *Eugammon*; m.kreik. Εὐγάμων/Εὐγάμμων ὁ Κυρηναῖος, *Eugamōn/Eugammōn ho Kyrēnaios*; 500-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen eeppinen runoilija, joka oli kotoisin Kyrenestä. Hän oli yksi kyklisistä runoilijoista, ja hänen nimiinsä on laitettu eepos *Telegoneia*.

Eugamon toimi arkaaisella kaudella ainakin noin vuoden 568 eaa. tienoilla. Hänen eepoksensa *Telegoneia* oli tarkoitettu Homeroksen *Odysseian* jatkoksi. Se kertoi, mitä Odysseukselle tapahtui sen jälkeen kun hän oli voittanut Penelopen kilpakosijat, aina hänen kuolemaansa saakka. Koska eepos oli kirjoitettu niinkin myöhään, Eugamon todennäköisesti hyödynsi paljon aiempien runoilijoiden töitä. Klemens Aleksandrialainen sanoo, että Eugamon olisi upottanut teokseensa kokonaisen Musaioksen eepoksen, nimeltään *Thesprotis*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Smith, William: "Eugamon", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio.
**Supertaça Cândido de Oliveira** (tunnetaan myös nimellä **Portugalin supercup**) on portugalilainen jalkapallokilpailu, jossa kohtaavat edelliskauden maan mestari ja Portugalin cupin voittaja. Mikäli sama joukkue on voittanut kummatkin kilpailut, vastaan tulee cupissa toiseksi sijoittunut eli loppuottelun hävinnyt osapuoli. Perinteikkäästi ottelu on tapana pelata juuri ennen kauden alkua. Turnaus on nimetty entisen Portugalin maajoukkuevalmentaja Cândido de Oliveiran kunniaksi.

Historia
--------

Ottelu mestarin ja cup-voittajan välillä pelattiin ensimmäisen kerran kaudella 1943–1944, jonka jälkeen se kuitenkin lakkautettiin reiluksi 30 vuodeksi. Seuraavan kerran kilpailu otettiin epävirallisesti käyttöön kaudella 1978–1979 ja kaksi vuotta myöhemmin siitä tuli jälleen virallinen kilpailu. Kaudesta 1979–1980 kauteen 1999–2000 kilpailu käytiin kaksiosaisena. Kumpikin osanottaja pelasi yhden koti- ja vierasottelun, jonka jälkeen muodostettiin yhteistulos ja mikäli tuloksen ollessa tasan pelattiin vielä yksi uusinta ottelu, josta voittaja lopulta saatiin selville.

Mestarit
--------

* Porto (22): 1981, 1983, 1984, 1986, 1990, 1991, 1993, 1994, 1996, 1998, 1999, 2001, 2003, 2004, 2006, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2018, 2020
* Sporting CP (8): 1982, 1987, 1995, 2000, 2002, 2007, 2008, 2015
* Benfica (8): 1980, 1985, 1989, 2005, 2014, 2016, 2017, 2019
* Boavista (3): 1979, 1992, 1997
* Vitória Guimarães (1): 1988
**Ruusuvesi** (lat. *aqua rosae*) on ruusuöljyn ja veden seos. Sitä valmistettiin aiemmin tislaamalla vesihöyryllä tuoreita ruusun terälehtiä ja sittemmin sekoittamalla ruusuöljyä ja tislattua vettä. Yksinkertainen ruusuveden valmistustapa on lisätä neljä tippaa ruusuöljyä litraan tislattua vettä ja sekoittaa ravistamalla. Ruusuvesi sisältää pääosan kukkalehdistä irtoavasta vesiliukoisesta fenyylietyylialkoholista. Ruusuvettä käytetään kauneudenhoidossa parfyymina ja kasvovetenä sekä tuoksua antavana ja makua parantavana aineena makeisteollisuudessa. Sillä on myös käyttöä esimerkiksi marsipaanin ja yrttiliköörien valmistuksessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Grönros, Eija-Riitta (päätoim.): *Kielitoimiston sanakirja*. Osa 2, s. 723, hakusana ruusuvesi. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2007. ISBN 978-952-5446-20-3. Kirjan verkkoversio (viitattu 31.1.2019).
2. ↑  *Uusi tietosanakirja*. Osa 17, palsta 500, hakusana ruusuvesi. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1964.
3. ↑  *Otavan iso tietosanakirja*. Osa 7, palsta 776, hakusana ruusuvesi. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1964.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ruusuvesi** Wikimedia Commonsissa
**Sinisen meren tarina** (ven. Сказка синего моря, *Skazka sinego morja*) on vuonna 1916 valmistunut venäläinen mykkäelokuva. Jevgeni Bauerin ohjaaman lyyrisen draaman pääosia esittivät Zoja Barantsevitš, Vladimir Striževski ja Konstantin Džemarov. Elokuva ei ole säilynyt.

Juoni
-----

Merenrannan kalastajakylässä elävät Jeva ja Anton, jotka rakastavat toisiaan. Kerran Jevan odottaessa Antonia hän tapaa ylempänä sijaitsevaan huvilaan saapuneen taiteilija Borisin. Jeva rakastuu Borisiin ja Anton pyytää turhaan tätä luopumaan hetken huvistaan. Anton lähtee merelle unohtaakseen Jevan eikä koskaan palaa.

Jevan onni päättyy, kun Boris saa sähkeen vanhalta rakastajattareltaan. Sinä iltana Boris lähtee pois, mutta lupaa tulevansa pian takaisin. Kuluu monta päivää. Jeva istuu yksinään rannalla ja tuijottaa apeana kaukaisuuteen. Hän hokee miehen vielä palaavan, mutta ei itsekään usko sanojaan.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Zoja Barantsevitš  | … |  Jeva, viininviljelijän tytär
  |
|  Vladimir Striževski  | … |  Anton, kalastaja
  |
|  Konstantin Džemarov  | … |  Boris, taiteilija
  |
|  Lina Bauer  | … |  Jelena
  |
|  Ivan Perestiani  | … |  Pavel
  |

Tuotanto ja vastaanotto
-----------------------

Aleksandr Hanžonkovin yhtiön tuottama *Sinisen meren tarina* on yksi monista ohjaaja Jevgeni Bauerin Krimin ja Kaukasian rannikolla tekemistä elokuvista. Niissä kuvattiin kalastajakyliä ja hienoja huviloita, ylhäisön lomaseikkailuja ja traagisia kohtaloita meren aalloissa. Tapahtumien taustana toimivat kauniit merimaisemat. Aikalaisarvion mukaan *Sinisen meren tarina* oli täynnä "puhdasta ja kaunista runollisuutta, hiljaista surua ja haaveita".

"Kinorunoelmaksi" määritelty elokuva sai Suomen ensi-iltansa helsinkiläisessä Olympia-teatterissa joulukuussa 1916. Sen runomuotoisen tekstin oli suomentanut Iisakki Lattu. Ruotsinnoksesta lienee vastannut *Fyrenin* toimittaja Rafael Lindqvist.

Lähteet
-------

1. 1 2  Elokuvan ohjelmalehtinen.
2. 1 2  Višnevski, Ven.: *Hudožestvennyje filmy dorevoljutsionnoi Rossii (filmografitšeskoje opisanije)*, s. 114. Moskva: Goskinoizdat, 1945.
3. ↑  Ustjugova, V. V.: Stil modern v rannem russkom kinematografe (na primere tvortšestva Je. F. Bauera).  *Vestnik Permskogo universiteta*, 2005, vypusk 5, s. 133–150. Artikkelin verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Olympia-elokuvateatterin mainos.  *Helsingin Sanomat*, 10.12.1916, s. 3. Artikkelin verkkoversio.
5. ↑  Flanör: Olympia.  *Fyren*, 15.12.1916 (no 46–48), s. 32.

Aiheesta muualla
----------------

* *Sinisen meren tarina* Elonetissä.
**Samuelin Poloneesi** on kansanmusiikkitapahtuma, joka kiertää vuosittain eri paikkakunnilla. 
Se on Suomen Kansanmusiikkiliiton vuosittainen päätapahtuma ja talvikauden suurin kansanmusiikkitapahtuma Suomessa. 

Samuelin Poloneesiin osallistuu sekä alan harrastajia että ammattilaisia. Ohjelmisto pyritään rakentamaan mahdollisimman monipuoliseksi. Järjestävällä paikkakunnalla konsertteja pidetään kouluissa, päiväkodeissa, kauppakeskuksissa, sairaaloissa, pubeissa ja konserttisaleissa.

Tapahtuma on järjestetty vuodesta 1972 alkaen, kymmenenä ensimmäisenä vuonna Finlandia-talossa. Helsingissä se järjestetään edelleen noin joka kolmas vuosi.

Uusimmat tapahtumat
-------------------

Poloneesi järjestettiin vuonna

* 2004 Salossa
* 2005 Helsingissä
* 2006 Joensuussa
* 2007 Rovaniemellä
* 2008 Porissa
* 2009 Helsingissä
* 2010 Kaustisella
* 2011 Savonlinnassa
* 2012 Helsingissä
* 2013 Haminassa
* 2014 Raumalla
* 2015 Helsingissä

Aiheesta muualla
----------------

Samuelin Poloneesin kotisivu
**Eugen Gripenberg** (s. 7. syyskuuta 1859 Simbirskin kuvernementti Venäjä – ?) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri.

Eugen Gripenbergin vanhemmat olivat eversti, valtioneuvos Carl August Edvard Gripenberg ja Eudoxia Lunina ja puolisot 1886–1890 Elisabet Henriette Maria Natalia Sofia Baumgarten ja vuodesta 1895 Helena Paulovna Šumeikova. Gripenberg valmistui keisarin paašikoulusta, ylennettiin aliluutnantiksi ja määrättiin Henkivartioväen 3. krenatööritykistöprikaatiin 1880. Vänrikkinä hänet siirrettiin Henkivartioväen 2. tykistöprikaatiin seuraavana vuonna, ylennettiin aliluutnantiksi 1884 ja luutnantiksi 1885. Hänet komennettiin 2. reservitykistöprikaatin 5. henkivartioväen patteriin 1891, ylennettiin alikapteeniksi 1893 ja kapteeniksi 1895. Samana vuonna hän myös tuli Henkivartioväen 3. tykistöprikaatin palvelukseen, mutta siirrettiin 1897 Henkivartioväen 2. tykistöprikaatiin. Hänet nimitettiin 1900 Henkivartioväen 3. tykistöprikaatin 2. patterin päälliköksi ja ylennettiin samana vuonna everstiksi. Gripenberg osallistui Venäjän–Japanin sotaan 1904–1905. Vuonna 1907 hänet määrättiin Henkivartioväen 2. tykistöprikaatin komentajaksi ja ylennettiin kenraalimajuriksi. Hän erosi sotapalveluksesta 1910, mutta palasi ensimmäisen maailmansodan aikana palvelukseen, toimien 2. tykistöprikaatin esikuntapäällikkönä 1914–1915.

Lähteet
-------

1. 1 2  Eugen Gripenberg *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 1.2.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit

 |

 |
**Coupé Cloué** (oik. *Jean Gesner Henri*; 10. toukokuuta 1925 Léogâne – 29. tammikuuta 1998 Port-au-Prince) oli haitilainen laulaja, kitaristi ja jalkapalloilija.

Cloué pelasi jalkapalloa useissa haitilaisjoukkueissa, kuten Aigle Noir AC:ssa. Jalkapallouransa jälkeen hän perusti 1950-luvulla kuubalaisvaikutteisen Trio Select -kokoonpanon. Vaikka Cloué käytti haitilaisia rytmejä, hän säilytti musiikissaan aina kuubalaisen sävyn. Lisäksi hänen musiikkinsa oli voimakkaasti afrikkalaistyylistä. Clouén musiikkityylistä on käytetty nimitystä *kompa mamba*. Trio Selectin ensimmäinen albumi julkaistiin vuonna 1960. 1960-luvun alkupuolella yhtyettä laajennettiin, ja sen uudeksi nimeksi tuli Ensemble Select Coupé Cloué. Albumeita ilmestyi kaikkiaan yli kaksikymmentä.

Cloué piti vuonna 1973 ensimmäisen konserttinsa Haitin ulkopuolella. Hän saavutti menestystä New Yorkin haitilaisyhteisössä ja myös laajan suosion Länsi-Afrikassa tehtyään ensimmäisen monista konserttikiertueistaan siellä vuonna 1975. Cloué ei oman ilmoituksensa mukaan ollut afrikkalaistyylistä huolimatta kuullut afrikkalaista musiikkia ennen tätä matkaa.

Clouélla oli seitsemän lasta. Hän kuoli kotonaan kärsittyään diabeteksesta ja kohonneesta verenpaineesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Coupé Cloué *Artists*. AllMusic. Viitattu 1.4.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Hall, Michael R.: "H: Henri, Jean Gesner", *Historical Dictionary of Haiti*, s. 130. Scarecrow Press, 2012. ISBN 978-081-087-810-5. Google-kirjat (viitattu 1.4.2021). (englanniksi)
3. ↑  Musical Great Dies.  *Jet*, 23.2.1998, 93. vsk, nro 13, s. 40.  Johnson Publishing Company. ISSN 0021-5996. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 1.4.2021.  (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
	+ 2
	+ 3
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
	+ 2

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Karakul** on lammasrotu, jota kasvatetaan etenkin sen kiharan turkin vuoksi.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Karakulit ovat keskikokoisia lampaita, uuhi painaa 45–70 kg ja pässi 80–100 kg. Niiden vartalo on pitkä, kapea ja korkea. Pää on pitkä ja kapea ja hiukan kuopalla silmien välistä. Kaula on pitkä ja korvat roikkuvat alaspäin. Uuhella ei ole sarvia, pässien sarvet ovat vaihtelevan muotoisia pienistä tapeista ulospäin kaartuviin kierteisiin. Karakul on rasvahäntälammas, sen paksu häntä toimii samalla tavalla kuin kamelin kyttyrä: lammas varastoi siihen ravintoa.

Useimmat karitsat syntyvät pikimustina, vanhenevan lampaan turkki muuttuu ruskeanharmaaksi. Turkin väritys ja laatu vaihtelee paljon. Monilla aikuisilla on erikseen pohjavilla ja karkeampi pintakarva.

Alkuperä ja levinneisyys
------------------------

Karakul on kotoisin Keski-Aasiasta, mutta niitä kasvatetaan monissa maissa. 1800-luvun alussa niitä vietiin Afrikan eteäosiin, missä rotua kutsutaan nimellä **swakara**. Niitä kasvatetaan myös Turkissa, Venäjällä ja Yhdysvalloissa.

Käyttö
------

Hamid Karzai karakul-lakissaan.
Krimiturkista eli astrakaania kääntöturkissa 1920-luvulta.
Arkeologisista löydöistä on päätelty, että karakulia on kasvatettu ainakin 1400-luvulta eaa. Turkin lisäksi siitä on saatu maitoa, lihaa, talia sekä pitkäkuituista villaa joka sopii mattojen kutomiseen.

Karakul-lampaan vastasyntyneistä tai vielä syntymättömistä karitsoista saatua pienikiharaista turkista kutsutaan krimiturkiksi. Tästä turkiksesta valmistetut hatut ovat olleet suosittuja eräillä alueilla, mutta eläinsuojelujärjestöt vastustavat niiden julmaa tuotantotapaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Breeds of Livestock - Karakul Sheep *Oklahoma State University's Division of Agricultural Sciences and Natural Resources*. Viitattu 19.4.2020.
2. ↑  Karakul sheep and its association with the fashion industry *Farm 4 trade*. Viitattu 19.4.2020.
3. ↑  Mitä tekemistä krimiturkilla on Krimin kanssa? *Kirjastot*. Viitattu 19.4.2020.
4. ↑  Eläinperäiset materiaalit vaatetuksessa *Oikeutta eläimille*. Viitattu 19.4.2020.
5. ↑  Karzai heads for hat trouble *BBC News*.  2002. Viitattu 19.4.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Karakul (lammas)** Wikimedia Commonsissa
**Custódio Miguel Dias de Castro**, yleensä vain **Custódio** (s. 24. toukokuuta 1983 Guimarães, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa turkkilaista Akhisar Belediyesporia ja on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura
---------------

Custódio edusti vuodet 2001–2007 Sporting Clube de Portugalia. Kauden 2006–2007 hän toimi joukkueen kapteenina. Hänen peliaikansa kauden aikana kuitenkin putosi huomattavasti edellisistä ja lopulta seuraavana kesänä 2007 hän siirtyi venäläisseura Dynamo Moskovaan.

Portugaliin Custódio palasi tammikuussa 2009 ja siirtyi junioriajoiltaan tuttuun Vitória Guimarãesiin. 31. elokuuta 2010 hän teki sopimuksen naapuriseura Sporting de Bragan kanssa.

Ensimmäisellä kaudellaan 2010–2011 joukkueessa hän taisteli peliajasta brasiliaisten Leandro Salinon ja Vandinhon kanssa. Kiivaasta taistelusta hän pelasi kauden aikana yhteensä lähes 25 ottelua. 5. helmikuuta 2011 hän iski vierasottelussa Marítimoa vastaan joukkueensa 2–1-voittomaalin. 5. toukokuuta 2011 Custódio teki yhden pelaajauransa tärkeimmistä maaleista, kun hän onnistui upottamaan pallon verkkoon Benficaa vastaan Eurooppa-liigan toisessa välieräottelussa, josta Braga matkasi lopulta finaaliin vierasmaalisäännön turvin.

Kauden 2011–2012 ensimmäisen puoliskon Custódio joutui olemaan sivussa polvivamman takia.

Lähteet
-------

1. ↑  Braga bateu Trofense, mas Custódio lesionou-se Público. Viitattu 17.5.2012. (portugaliksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Custódion tilastot Footballzz-sivustolla (englanniksi)

Portugalin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2012
1 Eduardo |
2 Alves |
3 Pepe |
4 Veloso |
5 Coentrão |
6 Custódio |
7 Ronaldo |
8 Moutinho |
9 Almeida |
10 Quaresma |
11 Oliveira |
12 Patrício |
13 Costa |
14 Rolando |
15 Rúben Micael |
16 Meireles |
17 Nani |
18 Varela |
19 Lopes |
20 Viana |
21 Pereira |
22 Beto |
23 Postiga |
Valmentaja Bento
**Karangana** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Yorosson piirissä Malissa. Se sijaitsee Koutialan ja Burkina Fason välisen maantien varrella 33 kilometriä Yorossosta lounaaseen. Kunnassa on 17 000 ja kylässä 4 000 asukasta (vuonna 2009).

Karanganan kunnan pinta-ala on noin 216 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Yorosson ja Kiffosso I:n, idässä Kouryn, etelässä Ourikélan sekä lännessä Koutialan piirin Nafangan ja pohjoisessa Zébalan kuntiin. Seutu kuuluu Sudanin ilmastovyöhykkeeseen.

Kuntaan kuuluu yhdeksän kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kaupankäynti ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, durra, hirssi ja maissi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Teollisuus käsittää puuvillankäsittelylaitoksen ja myllyn.

Kunnassa toimii kymmenen alakoulua, kolme koulutus- ja kehittämiskeskusta (CED), yläkoulu ja koraanikoulu. Karanganassa on terveyskeskus.

Paikallisia nähtävyyksiä ovat muinaiset raudantuotannon jäänteet, pyhät puut ja lammet krokotiileineen ja pyhine kaloineen, Noupinésson luolat sekä miniankojen perinteinen kulttuuri.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 24.12.2016.
2. 1 2 3 4 5 6  Commune rurale de Karangana: Monographie de la commune *karangana-blog.africaciel.com*.  Arkistoitu 25.12.2016. Viitattu 25.12.2016.
3. 1 2  Plan de securite alimentaire de la commune rurale de Karangana *fsg.afre.msu.edu*. Viitattu 25.12.2016. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Karanganan kunnalle omistettu blogi (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
**Ruutanan työväentalo** oli Kiuruveden kaupungin Ruutanan kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Ruutanan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907. Vuonna 1916 yhdistys lakkasi toimimasta, mutta se perustettiin sittemmin uudelleen. Talo rakennettiin yhdistyksen omistamalle tontille vuonna 1922. Vuonna 1926 yhdistys sai luvan kerätä rahaa rakennusrahastoonsa arpajaisilla, eli taloa luultavasti korjattiin ja/tai laajennettiin 1920-luvun lopulla.

Ruutanan yhdistys sai pääosin jatkaa toimintaansa ja pitää talonsa myös 1930-luvun alun Lapuanliikkeen ja kommunistilakien aikaan. Marraskuussa 1930 talo kuitenkin määrättiin suljettavaksi neljän kuukauden ajaksi, eli yhdistystä kiellettiin tuona aikana järjestämästä siellä huveja. Yhdistyksen toimintaa tutkittiin tuolloin, eikä lakkautukselle löytynyt syitä, sillä yhdistys oli sosialidemokraattinen. Lisäksi syksyllä 1933 työväentalon ikkunat särjettiin yöllä iltamien jälkeen. Syyllisiä ei ilmeisesti saatu selville. Vuonna 1934 kerrottiin yhdistyksen toimineen säännöllisesti kyseisen vuoden ajan ja toiminnan kehittyneen. Yhdistys aikoi Marianpäivänä järjestää talollaan iltamat.

Myöhemmin yhdistyksen toiminta kävi kannattamattomaksi ja se purkautui. Talo päätyi Kuopion sosialidemokraattiselle piirille, joka myi sen kone- ja hevoshalliksi vuonna 1975. Vuonna 1988 rakennus oli edelleen siinä käytössä.

Rakennus
--------

Talo oli hirsirakenteinen, yksikerroksinen, noin viisi metriä korkea ja pinta-alaltaan 200 neliömetriä. Salissa oli istumapaikat 108 hengelle. Talossa oli puulämmitys kahdella uunilla. Vuonna 1949 talo sähköistettiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hyvönen, Onni: *Pohjois-Savon Työväentalot*. Kuopio: Pohjois-Savon Sos.dem. Kulttuurityöntekijät ry. 1988. ISBN 951-99956-5-X.
2. ↑  Työmies *digi.kansalliskirjasto.fi*.  8.1.1916, no 6. Viitattu 27.9.2022.
3. ↑  Pohjois-Savo *digi.kansalliskirjasto.fi*.  16.12.1926, no 142. Viitattu 27.9.2022.
4. ↑  Pohjois-Savo *digi.kansalliskirjasto.fi*.  11.11.1930, no 127. Viitattu 27.9.2022.
5. ↑  Savon Työmies *digi.kansalliskirjasto.fi*.  31.5.1934, no 59. Viitattu 27.9.2022.
6. ↑  Iisalmen Sanomat 26.9.1933, no 107 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 28.9.2022.
7. ↑  Kansan Työ *digi.kansalliskirjasto.fi*.  22.3.1934, no 67. Viitattu 27.9.2022.
**Kirkon koulutuskeskus** on Kirkkohallituksen koulutuksen ja kehittämisen asiantuntijayksikkö, joka palvelee seurakuntia järjestämällä ja koordinoimalla henkilöstökoulutusta sekä osallistumalla kirkon alan koulutuksen kehittämiseen. Vuonna 1970 perustettu koulutuskeskus sijaitsee Järvenpään keskustan eteläpuolella sijaitsevassa Lepolan kaupunginosassa Tuusulanjärven rannalla. Koulutustoiminnan tavoitteena on tukea kirkon ja seurakuntien henkilöstön ammatillista osaamista. Kirkon koulutuskeskuksen koulutukseen osallistuu vuosittain yli 1 000 kirkon työntekijää eri puolilta maata. Koulutukset ovat usein pitkäkestoisia koulutusprosesseja, joissa lähijaksot ja seurakuntatyö vuorottelevat.

Kirkon koulutuskeskus toimii samalla kampuksella Seurakuntaopiston ja Diakonia-ammattikorkeakoulun kanssa Järvenpäässä.

Kirkon koulutuskeskuksen johtajina ovat olleet mm. myöhemmin eri hiippakuntien piispoina toimineet Kalevi Toiviainen, Olavi Rimpiläinen, Juha Pihkala ja Simo Peura. Kirkon koulutuskeskuksen nykyinen johtaja on Kari Kopperi.

Kirkon koulutuskeskuksen koulutusalat
-------------------------------------

* Pastoraalitutkinnot
* Raamattuteologia ja raamattutyö
* Jumalanpalveluselämä
* Kirkkomusiikki
* Sielunhoito
* Diakonia ja yhteiskuntatyö
* Kristillinen kasvatus
* Työnohjaus ja muu ohjaajakoulutus
* Johtaminen ja konsulttivalmennus
* Taloudellis-hallinnollinen ala

Kirkon koulutuskeskuksen kurssitarjonta julkaistaan edeltävän vuoden elokuussa ilmestyvässä Kirkon henkilöstökoulutuskalenterissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kirkon koulutuskeskuksen tehtävät ja toiminta Kirkon keskushallinto.  Arkistoitu 14.3.2012. Viitattu 19.9.2010.
Gillian Whitehead vuonna 2008
**Gillian Whitehead** (s. 1941 Hamilton) on uusiseelantilainen säveltäjä. Hän opiskeli Aucklandin yliopistossa vuosina 1959–1962 ja Wellingtonin Victoria-yliopistossa vuonna 1963. Hän sai musiikin kandidaatin arvon vuonna 1964 ja jatkoi sitten sävellysopintoja Peter Sculthorpen johdolla Sydneyn yliopistossa, josta sai musiikin maisterin arvon vuonna 1966. Samana vuonna Whitehad osallistui Peter Maxwell Daviesin Adelaidessa pitämälle sävellyskurssille, ja vuonna 1967 hän matkusti Englantiin jatkaakseen opintojaan hänen johdollaan. Hän jäi työskentelemään Lontooseen kahden vuodeksi ajaksi säveltäjänä ja musiikin kopioijana. Vuosina 1969–1970 hän työskenteli New Zealand Arts Councilin stipendin avulla Portugalissa ja Italiassa.

Whitehead palasi toimimaan vapaana säveltäjänä ensisijaisesti Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja oli vuosina 1978–1980 Newcastlen yliopiston Northern Arts -nimikkosäveltäjä. Vuodesta 1981 hän opetti sävellystä Sydneyn musiikkikonservatoriossa, ja neljän vuoden ajan hän toimi siellä sävellysjaoksen johdossa, kunnes jäi varhaiselle eläkkeelle vuonna 1996. Sittemmin hän on jakanut aikansa vapaana säveltäjänä Sydneyn ja Dunedinin välillä. Vuonna 1999 hän sai oopperallaan *Outrageous Fortune* SOUNZ:n *Contemporary Awardin* ja hänet otettiin Uuden-Seelannin ansioritarikunnan jäseneksi. Vuonna 2008 hänestä tuli tämän ritarikunnan *Distinguished Companion*, ja vuonna 2009 hän sai arvonimen *Dame*.

Vuonna 2000 Whiteheadista tuli yksi New Zealand Arts Foundationin ensimmäisistä laureaateista. Myöhemmin hän pääsi organisaation kuvernööriksi. Vuosina 2000 ja 2001 hän oli Aucklandin Philharmonia-orkesterin nimikkosäveltäjä, ja hänen tänä aikana säveltämänsä orkesteriteos toi hänelle jälleen SOUNZ:n vuoden 2001 *Contemporary Awardin*. Kolmanteen otteeseen säveltäjä sai saman palkinnon *Alice*-teoksellaan mezzosopraanolle ja orkesterille vuonna 2003. Vuosina 1998–2003 Whitehead toimi Uuden-Seelannin säveltäjäliiton puheenjohtajana.

Whiteheadin levytettyjen teosten joukossa ovat ooppera *Outrageous Fortune* ja Wai-te-ata Pressin levyllä soitetut kamarimusiikkityöt. Hänen nuottinsa ovat tarjolla Australian ja Uuden-Seelannin musiikkikeskusten kautta. Whitehead sai vuonna 2003 Wellingtonin Victoria-yliopiston kunniatohtorin arvon ja vuonna 2007 Uuden-Seelannin säveltäjäliiton KBB-kunniamaininnan palveluksistaan Uuden-Seelannin musiikkielämässä. Vuonna 2018 hänelle myönnettiin elinikäinen Arts Icon -palkinnon, joka voi olla vain kahdellakymmenellä saajalla kerrallaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  SOUNZ – Centre for New Zealand Music: Gillian Whitehead


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |