recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Zuzana Čížková, kuva vuodelta 2017
Zuzana Čiżková: *Keisari Rudolf II:n rakastajatar*, Brandýs nad Labem 
**Zuzana Čížková** (s. 10. joulukuuta 1982 Praha) on tšekkiläinen kuvanveistäjä ja taidemaalari.

Čiżková vietti lapsuutensa Brandýs nad Labemin kaupungissa. Hän vietti paljon aikaa isoisänsä, joka oli restauroija, kanssa. Hän opiskeli kuvanveistoa ja kiventyöstämistä Hořicen kaupungin kuvanveisto-oppilaitoksissa. Taideopintojaan hän jatkoi Prahassa Taiteen, Arkkitehtuurin ja Muotoilun akatemiassa Kurt Gebauerin oppilaana. Hän valmistui vuonna 2011. Jo opiskeluaikanaan Čiżková keskittyi perinteisten materiaalien kuten kipsin ja kiven käsittelyyn. Myöhemmin hän erikoistui uudenlaiseen betonitekniikkaan, jonka kehitti yhdessä sementtiä tutkivan instituutin kanssa.

Ranskassa Čiżkován työt herättivät kiinnostusta ja hän osallistui Salon des Artistes Independantsiin vuosina 2006 ja 2007. Hänen töitään on ollut esillä myös Baselissa, Sveitsissä. Iso- Britanniassa hänelle myönnettiin Winton Train Award vuonna 2009. Uransa varrella Čiżková on tehnyt lukuisia julkisia teoksia eri kaupunkeihin. Niitä on Prahassa, Brandýs nad Labemissa ja Poděbradyssa.

Lähteet
-------

* galerietoga.cz: Zuzana Čížková {s. 10.12.1982 Praha)

Aiheesta muualla
----------------

* CV in English

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Karjankäsittely on ollut quarterhevosen tärkeimpiä käyttötarkoituksia
**Quarterhevonen** (engl. *Quarter Horse, American Quarter Horse*, myös QH tai AQH) on yhdysvaltalainen lämminverinen hevosrotu, joka polveutuu muiden muassa mustangista ja englannintäysiverisestä ja juontaa juurensa 1700–1800-luvuille. Rotua käytetään ratsuna (sekä lännenratsastukseen että eurooppalaistyyppiseen ratsastukseen), karjahevosena ja laukkahevosena.

Rodun nimi tulee neljännesmailista (engl. *quarter of a mile*), lyhyestä laukkakilpailumatkasta, jolla nämä hevoset ovat perinteisesti kilpailleet nopeudessa. Lyhyillä matkoilla quarterhevosta pidetäänkin jopa maailman nopeimpana hevosena. Se laukkaa neljännesmailin jopa 88 km/h nopeudella. Quarterhevoset ovat ketteryytensä, nopeutensa ja hyvän tasapainonsa sekä "karjavaistonsa" (engl. *cow sense*) ansiosta erinomaisia karjahevosia, missä käytössä moni amerikkalainen quarterhevonen on edelleenkin.

Suomessa toimii Suomen Quarterhevosyhdistys, joka on AQHA:n (American Quarter Horse Association) alajärjestö.

Ominaisuudet
------------

Quarterin säkäkorkeus on noin 140–160 cm ja hevonen on yksivärinen, eli varsinaista kirjavuutta ei sallita. Tavallisin väri on rautias. Kirjavat quarterit ja quarter-englannintäysiveriristeytykset luetaan omaksi paint-rodukseen. 

Quarterhevosesta on myös ponikokoinen versio (engl. *quarter pony*), ja quarterhevosta on myös risteytetty varsin paljon arabin kanssa, jolloin tuloksena on quarteria kevyempi "quarabi" engl. *quarab*.

Quarterhevonen kuuluu Yhdysvaltojen suosituimpiin hevosrotuihin. Suomessa rotu on uusi tulokas, ja niitä on noin 350.

Lähteet
-------

1. ↑  Tähkämö, S.: Quarterhevonen *hevosmaailma.net*.  Arkistoitu 22.6.2009. Viitattu 20.10.2009.
2. ↑  Quarterhevonen Suomen Quarterhevosyhdistys ry. Viitattu 6.11.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Quarterhevosyhdistys (SQHY) ry
* Quarterhevosjärjestö AQHA, American Quarter Horse Association (englanniksi)
* Quarterhevonen Hevosmaailma.netissä (Arkistoitu – Internet Archive)
* Quarterhevonen lännenratsuna
**Anni Marttinen** (s. 19. tammikuuta 1992 Helsinki) on suomalainen taloustieteilijä, joka työskentelee Suomen sosiaali ja terveys ry Sosten pääekonomistina. Hän aloitti tehtävässä tammikuussa 2022. Hän on työskennellyt aikaisemmin SAK:ssa, Valtiovarainministeriössä, Euroopan keskuspankissa ja Suomen pankissa. Marttinen on valmistunut kauppatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 2016.

Marttinen ajaa feminististä talouspolitiikkaa, jossa ihmisten hyvinvointi arvotetaan talouskasvun edelle. Feministinen taloustiede ottaa huomioon yhteiskunnan eriarvoistavat rakenteet kuten rasismin ja tunnustaa sen, ettei kaikilla ihmisillä ole samoja lähtökohtia. Marttinen on somevaikuttaja, joka kertoo Instagram- ja TikTok-tileillään talouspolitiikasta kansantajuisesti. Marttinen tekee myös Feministinen talous -nimistä podcastia yhdessä filosofi Maria Mäkysen kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Itkonen, Janne: Polttoaineen hinnan nousu vetää muitakin hintoja ylös  12.5.2022. Apu. Viitattu 1.9.2022.
2. ↑  SOSTEn pääekonomistiksi Anni Marttinen *SOSTE*. Viitattu 22.4.2022.
3. ↑  Linkedin *fi.linkedin.com*.  [vanhentunut linkki]
4. 1 2  Mitä Anni tekisi? *HS.fi*. Viitattu 22.4.2022.
5. ↑  Ekonomisti Anni Marttinen on feministi, joka puhuu taloudesta kansan kielellä – ihmisten hyvinvointi ja ympäristö määrittelevät talouskasvun rajat *ts.fi*.  16.10.2021. Viitattu 22.4.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Feministinen talous -podcast
* Instagram: Anni Marttinen
**Prästvike** (myös *Prest vike, Kirikuviik*; ruots. *Prestviik*) on Virossa Vormsin maalaiskunnassa Läänemaalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa
----------

Järvi on Itämeren Väinämeressä sijaitsevan Vormsin saaren suurin järvi noin kilometrin verran saaren etelärannasta. Järven pinta-ala on 38 hehtaaria (ha) ja se on 1,0 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvellä on saaria vain yksi ja sen pinta-ala on 0,11 ha. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 1,0 metriä mpy. Siihen laskee kolme metsäojaa, joista yksi tuo Suurallikkaasta (Suuri lähde) purkautuvaa vettä järven pohjoispäähän. Sen laskuoja on Prestviigi oja, joka laskee 900 metrin pituisena Hullon lahteen. Järven valuma-alueen laajuus on 11,4 neliökilometriä.

Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 0,3 metriä ja suurin syvyys 0,5 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00011 [[Km³|kkuutiometriä]] eli 0,11 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 3,8 kilometriä ja rannat ovat pääasiassa metsää. Hullon kylä sijaitsee järven itäpuolella.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi luokitellaan limnologisesti kasvillisuudeltaan rehevöityneeksi (vir. *makrofüüdijärv tai suurtaimerikas järv*, MF), jolloin sekä pohja- ja rantakasvillisuus että kelluvalehtinen kasvillisuus kukoistaa. Tällaiset järvet ovat yleensä myös matalia.

Lähteet
-------

1. ↑  *Estonian Environmental Register*View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3 4 5  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 31.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3  Keskkonnaregister: Prästvike (vee2045600) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 31.3.2017. (viroksi)
4. ↑  Laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä. Tämä ei ole viranomaisten määrittämä arvo!
**Bécharré** (arab. بشرّي‎, *Bašarrī*; myös **Bšarra** tai **Bšarri**) on kaupunki Libanonin pohjoisosassa. Kaupungin asukkaat ovat maroniitteja. Lähellä sijaitsee Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluva Qadishan laakso ja libanoninsetrimetsät.

Maantiede
---------

Libanoninsetrimetsää.
Talvista maisemaa.
Bécharré sijaitsee Libanonin pohjoisosassa Pohjois-Libanonin hallintoalueella Bécharrén piirikunnassa. Kaupungin korkeus merenpinnasta on noin 1 400 metriä. Lähellä sijaitsee Qadishan laakso. Laakso ja historiallisten libanoninsetrimetsien jäänteet ovat Unescon maailmanperintöluettelon kohde.

Historia
--------

Qadishan laakso tunnetaan hyvin vanhoista erakkoluolistaan ja luostareistaan. Bécharré lukeutuu Pohjois-Libanonin vanhimpiin kyliin. Arabiaksi kirjoittaneet maantieteilijät mainitsevat sen nimillä Jubbat Bšarrijja ja Bšarra. Ristiretkeläiset tunsivat paikan puolestaan nimellä Buissera. Buissera kuului Tripolin kreivikunnan maihin.

Ristiretkien jälkeen Bécharré tunnettiin etenkin maroniittien asuttamana paikkakuntana. Egyptin mamelukkien hallitessa aluetta paikallisena virkamiehenä toimi Kairon hallitsijoiden nimittämä *mukaddam*, joka oli lähes aina maroniitti. Kaupungin historiaan on vaikuttanut myös sen sijainti Tripolin ja Baalbekin välisellä tiellä. Historiallisesti sen kautta saapuivat esimerkiksi maroniitteja ryöstelleet joukot Bekaanlaakson alueelta. Osmanien valtakunnan kaudella Bécharrén maroniitit sotivat myös Tripolin osmanikuvernöörin joukkoja vastaan.

Väestö
------

Jeesuksen patsas.
Bécharrén asukkaiden valtaosa on edelleen maroniitteja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  B. Lewis, Ch. Pellat ja J. Schacht: *Encyclopaedia of Islam, Volume I (A-B)*, s. 1280-1281. Brill, 1960. (englanniksi)
2. 1 2  Ouadi Qadisha (the Holy Valley) and the Forest of the Cedars of God (Horsh Arz el-Rab) *World Heritage Centre*. Unesco. Viitattu 24.12.2021. (englanniksi)
**Zvezda** (ven. Звезда́) oli Venäjällä Pietarissa vuosina 1910–1912 ilmestynyt sosiaalidemokraattinen sanomalehti.

Lehden ensimmäinen numero ilmestyi 29. joulukuuta 1910. Aluksi sitä julkaistiin kerran, myöhemmin kahdesti ja maaliskuusta 1912 lähtien kolmesti viikossa. Painosmäärä oli 7 000–20 000 kappaletta. Suurimmillaan (60 000 kappaletta) se oli Lenajoen joukkomurhaa koskevan kirjoittelun aikana huhtikuussa 1912. Sensuuri takavarikoi 30 lehden yhteensä 69 numerosta.

Syksyyn 1911 saakka Zvezda toimi Venäjän duuman sosiaalidemokraattisen ryhmän äänenkannattajana, jonka toimittamiseen osallistuivat sekä bolševikit että menševikit. Myöhemmin lehdestä tuli bolševikkien äänenkannattaja, jossa julkaistiin noin 50 Leninin artikkelia. Toukokuussa 1912 sen tilalla alkoi ilmestyä *Pravda*.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 9*, s. 412. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1972.
2. 1 2  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 71. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.
**Matkatoimisto Oy Area** oli suomalainen, vuonna 1935 perustettu matkatoimisto. Se oli Finnairin tytäryhtiö. Area ja Suomen Matkatoimisto yhdistyivät 2. joulukuuta 2013, ja uuden yhtiön nimeksi tuli SMT. Uudesta yhtiöstä tuli samalla suurin suomalainen liikematkatoimisto.

Palvelut
--------

Area oli liikematkustukseen erikoistunut matkatoimisto ja osa GlobalStar-matkatoimistoverkostoa. Sillä oli liikematkakeskukset Helsingissä, Hämeenlinnassa, Tampereella, Turussa ja Oulussa, vapaa-ajan matkatoimisto Tampereella, puhelinpalvelukeskus Helsingissä sekä area.fi-verkkokauppa. Asiakaspalvelu toimi ympäri vuorokauden. *lähde?*

Hallinto ja tunnusluvut
-----------------------

Arean toimitusjohtaja oli Taru Keronen. Yrityksessä oli noin 130 työntekijää*milloin?**lähde?*. Vuoden 2011 kokonaismyynti oli 127 miljoonaa euroa*lähde?*. Area oli Suomen ensimmäinen matkatoimisto, jonka koko toiminta oli laatusertifioitu ISO 9001:2000 -laatujärjestelmästandardin mukaisesti.

Lähteet
-------

1. ↑  Area yritystieto Area Oy.  Arkistoitu 18.8.2012. Viitattu 26. heinäkuuta 2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto
* Finnair Oyj
**Alula** oli suomalainen lintulehti, josta ilmestyi 14 vuosikertaa. Lehden viimeinen numero oli 3/2008 (14. vuosikerta). Lehti lopetettiin taloudellisten ongelmien takia. Lehteä julkaisi Alula Oy.

Alulassa julkaistu materiaali keskittyi lintujen määrittämiseen, retkikuvauksiin, lintupaikkojen esittelyihin, huippulaatuisiin valokuviin ja optiikkaesittelyihin. Alusta lähtien lehden linja oli poiketa muista suomalaisista lintulehdistä panostamalla korkeaan laatuun: erinomaiseen painojälkeen, korkealaatuiseen paperiin sekä huolella ja asiantuntemuksella kirjoitettuihin artikkeleihin. Alulassa oli enimmäkseen suomenkielisiä artikkeleita, mutta viime vuosina artikkelit olivat englanninkielisiä ja markkinointi kansainvälistä.

Alulan perustivat suomalaiset lintumiehet Dick Forsman, Hannu Jännes, Matti Kapanen, Pekka Keskinen, Pekka J. Nikander ja Antero Topp, joka toimi päätoimittajana alusta lähtien.

Lähteet
-------

1. ↑  libinfo[vanhentunut linkki]
2. ↑  Optiikka-arvosteluja (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Alula 1/95

Aiheesta muualla
----------------

* Alula lehtien ja artikkeleiden hakemisto (Arkistoitu – Internet Archive)
**Alumiinibromidi** (AlBr3) on alumiinin ja bromin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Sitä käytetään katalyyttinä orgaanisen kemian reaktioissa.

Ominaisuudet
------------

Alumiinibromidi on huoneenlämpötilassa värittömiä tai kellertäviä hygroskooppisia kiteitä. Kidevedettömän muodon lisäksi tunnetaan kidevedellinen heksahydraatti (AlBr3·6H2O). Kiinteänä ja nestemäisessä olomuodossa aluminibromidi esiintyy dimeerinä Al2Br6 ja monomeerinä AlBr3 se esiintyy ainoastaan kaasufaasissa. Yhdiste liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten bentseeniin ja tolueeniin, mutta reagoi veden kanssa muodostaen alumiinihydroksidia ja vetybromidia. Kuumennettaessa alumiinibromidi voi hajota bromiksi ja alumiinioksidiksi.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Alumiinibromidia voidaan valmistaa suoraan alkuaineistaan alumiinista ja bromista kuumentamalla. Näin saadaan erityisesti kidevedetöntä alumiinibromidia. Muita tapoja valmistaa yhdistettä ovat alumiinin ja vetybromidin tai laumiinihydroksidin ja vetybromidin välinen reaktio. Nämä reaktiot tuottavat tyypillisesti alumiinibromidiheksahydraattia.

2 Al + 3 Br2 → 2 AlBr3
2 Al + 6 HBr → 2 AlBr3 + 3 H2
Al(OH)3 + 3 HBr → AlBr3 + 3 H2O
Alumiinibromidia käytetään pääasiassa katalyyttinä orgaanisen kemian reaktioissa. Tällaisia reaktioita ovat muun muassa Friedel–Crafts-alkylointi, Friedel–Crafts-asylointi, alkeenien polymerointi ja hiilivetyjen isomeroitumisreaktiot.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 254. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. 1 2 3  G. W. Grams, B. Conley, T. Shaikh & D. A. Atwood: *Aluminum Halides and Aluminum Nitrate, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2004. Viitattu 7.4.2014
3. 1 2 3  David Yoffe, Ron, Frim, Shmuel D. Ukeles, Michael J. Dagani, Henry J. Barda, Theodore J. Benya & David C. Sanders: *Bromine Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2013. Viitattu 7.4.2014
**Al-Jawf** (arab. ٱلْجَوْف‎, *al-Jawf*), myös **Dūmat al-Jandal** (arab. دومة الجندل‎, *Dūma al-Jandal*) on kaupunki ja keidas Saudi-Arabian luoteisosan al-Jawfin provinssissa. Kaupunki sijaitsee an-Nafūd -aavikon pohjoisreunalla lähellä Wadi as-Sirḥānin alkulähdettä. Keidas katsottiin aiemmin osaksi Jabal Šammarin (Shammar) aluetta. Provinssin pääkaupunki Sakaka on noin 50 kilometriä Al-Jawfin itäpuolella.

Muinainen Välimereltä Intian valtamerelle vievä karavaanireitti kulkee kaupungin kautta. Al-Jawf oli tärkeä levähdyspaikka Syyrian aavikon ja Arabian niemimaan välillä. Kaupunki on maataloustuotantoalueen keskus, alueella viljellään taatelia, leipäviljaa, hedelmiä ja vihanneksia. 

Kaupungin väkiluku on kehittynyt Saudi-Arabian väestönlaskentojen mukaan seuraavasti: 26 179 (2004) ja 32 613 (2010).

Lähteet
-------

1. 1 2  Al-Jawf. Saudi Arabia *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 24.7.2015. (englanniksi)
2. ↑  Dûmat Al-Jandal Historical Oasis in Al-Jawf Region *UNESCO World Heritage Centre*. Viitattu 4.2.2020. (englanniksi)
3. ↑  Brinkhoff, Thomas: Dūmat Al-Jandal (Aineistolähteeksi ilmoitetaan Saudi-Arabian tilastokeskus) citypopulation.de. Viitattu 24.7.2015. (englanniksi)
**Fernando Vázquez Pena** (s. 24. lokakuuta 1954 O Pino, Espanja) on espanjalainen jalkapallovalmentaja.

Valmentajaura
-------------

Vázquez valmensi vuosien 1994–2004 aikana useita eri espanjalaisseuroja, joista suurin osa pelasi maan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa. Kauden 2004–2005 päätteeksi hänen toimiessaan Celta Vigon käskyttäjänä, joukkue nousi pääsarjaan ja jatkoi nousuaan myös kaudella 2005–2006 korkeimmalla sarjatasolla sijoittuen lopulta kuudenneksi, mikä oikeutti UEFA Cup -paikkaan.

Hänet erotettiin vigolaisseuran päävalmentajan paikalta 9. huhtikuuta 2007 paikallisvastustaja Deportivo La Coruñalle hävityn paikallistaiston jälkeen. Valmentaessaan vielä Celtaa, hän otti vastuulleen myös epävirallisen Galician jalkapallomaajoukkueen vetovastuun yhdessä pitkäaikaisen Deportivo-luotsi Arsenio Iglesiasin kanssa.

11. helmikuuta 2013 Vázquez siirtyi Deportivo La Coruñan päävalmentajaksi, oltuaan lähes kuusi vuotta pois seuravalmennustehtävistä. Vázquez korvasi tehtävästä erotetun Domingos Paciêncian ja hänestä tuli näin jo joukkueen kauden kolmas päävalmentaja. Vázquezin johdolla Deportivo sijoittui Segunda Divisiónissa toiseksi ja nousi takaisin pääsarjatasolle. Kauden jälkeen Deportivo teki Vázquezin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.  Hän sai kuitenkin yllättäen potkut heinäkuun alussa.

Lähteet
-------

1. ↑  Arsenio Iglesias: "Nunca se acaba de ser profeta del todo en la tierra propia" (Arkistoitu – Internet Archive) El Correo Gallego. Viitattu 16.3.2013. (espanjaksi)
2. ↑  Fernando Vázquez, nuevo técnico del Dépor Marca. Viitattu 16.3.2013. (espanjaksi)
3. ↑  El ascenso del Deportivo amplía el contrato de Fernando Vázquez
4. ↑  Sacked by Deportivo, coach Vazquez feels 'betrayed' (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Fernando Vázquezin valmentajauran tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Domingos Paciência** | **Deportivo La Coruñan päävalmentaja**2/2013–7/2014 | Seuraaja:**Víctor Fernández** |

Deportivo – Primera División
1 Aranzubia |
2 Manuel Pablo |
3 Evaldo |
4 Álex |
5 Zé Castro |
6 Aythami |
7 Saúl |
8 André Santos |
9 Pizzi |
10 Juan Domínguez |
11 Riki |
12 Pinto |
13 Lux |
14 Aguilar |
15 Laure |
16 Gama |
17 Ayoze |
18 Camuñas |
19 Roderick |
20 Jesús Vázquez |
21 Valerón |
22 Salomão |
23 Bodipo |
24 Marchena |
25 Oliveira |
Valmentaja Oltra
**Under the Ground** on Tapani Rinteen ja Teho Majamäen ambient musiikkialbumi jolla olevan musiikkin on tarkoitus luoda Kehäradan juna-asemille tunnelmaa ja rauhoittaa, samaan tapaan kuten esimerkiksi Brian Enon Music for Airports.

Nauhoittaminen
--------------

Musiikki on äänitetty Kehäradan tunnelistossa rakennustöiden aikana joulukuussa 2014. Äänityspaikkoina ovat olleet muun muassa maan alla sijainneet huoltotunnelit, pumppaamot ja voimansiirtohallit jotka ovat noin 35 metrin syvyydessä. Ne ovat paikkoja joihin ei yleisöä yleensä lasketa. Levyllä Rinne soittaa bassoklarinettia ja altto saksofonia ja Majamäki soittaa muun muassa marimbaa, muoviputkea, udua, kosketinsoitinta, loopperia ja vibrafonia. Levy on jatkoa heidän aiemmin intialaisessa luolassa äänittämälleen levylle *Inside the Temple*.

Äänimaisema
-----------

Under the Ground levyn musiikin on tarkoitettu soimaan Kehäradan kolmella juna-asemalla: Aviapoliksen-, Lentoaseman- ja Kivistön rautatieasemalla. Asemille on haluttu ambientmusiikilla saada äänimaisema joka luo niille tunnelmaa ja rauhoittaa. Vantaan kaupunki halusi kokeilla asemilla uudenlaista tapaa parantaa ihmisten elämisen laatua musiikilla. Tutkimusten mukaan taide ja musiikki tuovat ihmisille turvallisuuden tunnetta julkisissa tiloissa.

Kappalelista
------------

1. Air – 8.49
2. Aviapolis – 7.40
3. Marigold – 5.24
4. Kivistö – 8.47
5. Interlude – 9.34

Lähde:

Lähteet
-------

1. ↑  Ronkanen, Pentti: Rinteeltä ja Majamäeltä Kehärata-tunnelistossa äänitettyä musiikkia *SuomiJazz.com, tiedote*.  14.5.2015. Viitattu 6.1.2021.
2. 1 2 3 4  Mikkola, Jukka: Musiikkia maan alta – Avaruusromua 14.6.2015 *Yle Musiikki*.  12.6.2015. Viitattu 6.1.2021.
3. 1 2 3 4  Under the Ground *RinneMajamaki.com*.  Arkistoitu 6.1.2021. Viitattu 6.1.2021. (englanniksi)
4. ↑  Seppänen, Arttu: Tapani Rinne & Teho Majamäki: Under The Ground *Soundi*.  24.7.2015. Viitattu 6.1.2021.
5. ↑  Maan alta louhittua musiikkia Kehäradalle *Kansan Uutiset*.  16.3.2015. Viitattu 6.1.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Mikkola, Jukka: Musiikkia lentokentille ja kylpyhuoneisiin *Yle Musiikki*.  25.11.2015. Viitattu 6.1.2021.
* Mikkola, Jukka: Näin keksitään uutta musiikkia! *Yle Musiikki*.  1.8.2015. Viitattu 6.1.2021.
* Saarela, Tommi: Haastattelu: Teho Majamäki – äänimaisemien maalari (Julkaistu numerossa 1/2015) *Riffi -lehti*.  26.02.2017. Viitattu 6.1.2021.
Ada Clare
**Ada Clare** (alun perin Jane McElhenney; 1836? Charleston, Etelä-Carolina – 4. maaliskuuta 1874 New York, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, kolumnisti, runoilija, prosaisti ja näyttelijä. Hänen kirjoituksiaan julkaistiin lukuisissa ajan lehdissä, ja hän julkaisi romaanin *Only a Woman's Heart* (1866).

Clare syntyi hyvin toimeentulleeseen perheeseen. Häntä kasvatti noin 11-vuotiaasta lähtien hänen äidinisänsä. Hän muutti omilleen noin 19-vuotiaana ja lähti New Yorkiin, jossa hän elätti itsensä kirjoittamalla. Clare oli tuottelias esseiden, runojen ja novellien kirjoittajana. Hänen kirjoituksiaan seurattiin eri lehdissä, ja hänestä tuli julkisuuden henkilö newyorkilaisissa piireissä. Clare oli suhteessa pianisti, säveltäjä Louis Moreau Gottschalkin kanssa, kunnes matkusti Pariisiin, jossa synnytti vuonna 1857 pojan avioliiton ulkopuolella. Pojan isä oli todennäköisesti Gottschalk. Romaani *Only a Woman's Heart* (1866) käsittelee näitä tapahtumia.

Clare lähetti Pariisista teatteria koskeneita kommentaareja Yhdysvaltoihin. Maaliskuussa 1859 hän oli jälleen New Yorkissa ja esiintyi William Shakespearen näytelmässä *Antonius ja Kleopatra*. Clare kirjoitti kolumneja aiheista, jotka vaihtelivat teatterista politiikkaan. Hän liittyi journalistiseen ja kirjalliseen ryhmään, johon kuuluivat myös muiden muassa Fitz James O'Brien, Charles Farrar Browne, George Arnold ja Adah Isaacs Menken. Clare sai ryhmän sisällä lempinimen "Queen of Bohemia". Ryhmä piti tapaamisiaan Pfaff's Cellarissa Manhattanilla. Clare ystävystyi Pfaff's Cellarissa Walt Whitmanin kanssa. Hän matkusti alkuvuodesta 1864 San Franciscoon, jossa hän jatkoi lehtiin kirjoittamista. *San Francisco Bulletiniin* hän lähetti merkittävän sarjan kirjeistään Havaijin-vierailulta. Joulukuussa 1864 Clare esiintyi *Kamelianaisen* tuotannossa, joka sai kuitenkin huonon vastaanoton. Tämän jälkeen hän palasi New Yorkiin. Clare jatkoi näyttelijänä esiintymistä, kunnes kuoli vuonna 1874 vesikauhuun, johon oli hän sairastunut teatteriagentin omistaman koiran puremasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ada Clare Britannica, viitattu 24.4.2023
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Clare, Ada The Walt Whitman Archive, viitattu 24.4.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Ken Parker**, lempinimeltään **Pitkä Pyssy**, on Giancarlo Berardin ja Ivo Milazzon luoma italialainen villin lännen sarjakuvahahmo ja samaa nimeä kantava sarjakuva.

Historia
--------

Ken Parker esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1974 Italiassa lehtijulkaisussa, ja ensimmäinen varsinainen sarjakuva-albumi julkaistiin 1977. Suomessa pokkareita julkaistiin vuosina 1980-1987 silloisen Semicin kustantamana sekä vuonna 1989 yksi albumi Jalavan kustantamana. Uudelleen, ja uusia, Ken Parkereita alettiin painamaan Egmont Kustannuksen toimesta vuodesta 2007, nyt kahden alkuperäispokkarin kokoisena julkaisuna.

Henkilöhahmo ja tarinat
-----------------------

Ken Parker sai ulkonäkönsä Robert Redfordilta sekä vaikutteita tämän esittämästä roolihahmosta *Jeremiah Johnson* Sydney Pollackin samannimisestä elokuvasta. Henkilöhahmona Parker on hyväntahtoinen, heikompien puolella oleva lännensankari, joka ei kuitenkaan ole erehtymätön tai absoluuttisesti hyväntahtoinen. Ammatiltaan hän on alun perin turkismetsästäjä ja armeijan sotilastiedustelija, jatkossa sheriffi, etsivä ja kirjailija; tarinoiden edetessä hänelle kertyy siis useampi ammattitaito, joskin uutta työtä aloittaessa hän on realistisesti vasta-alkaja.

Ken Parker tarttui 80-luvun teoksissa aiheisiin, johon perinteiset lännensarjat, kuten Tex Willer, eivät olleet koskeneet, kuten homouteen, rasismiin ja väkivaltaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Suomen länkkäriseura, Ken Parker *users.abo.fi*. Viitattu 2.4.2016. (suomeksi)
2. 1 2 3  uBCFumetti.com, Ken Parker encyclopedia *ubcfumetti.com*. Viitattu 2.4.2016. (italiaksi)
3. ↑  Lambiek Comiclopedia, Ivo Milazzo *lambiek.net*. Viitattu 2.4.2016. (englanniksi)
4. ↑  Egmont kustannus, Ken Parker *egmontkustannus.fi*.  Arkistoitu 10.4.2016. Viitattu 2.4.2016. (suomeksi)
5. ↑  Eurocomics, Ken Parker *sarjakuvat.eurocomics.info*. Viitattu 2.4.2016. (suomeksi)
**Kausalan ravirata** sijaitsee Iitin kuntakeskuksessa Kausalassa. Vuonna 1924 valmistunut ravirata kuuluu Suomen Hippoksen rataluokituksessa ns. kesäratoihin. Kausalan raviradalla järjestetään ainoastaan yhdet totoravit vuosittain.

Raviradan sisäkentällä sijaitsevat vuonna 1944 alun perin suojeluskuntataloksi rakennettu Ravilinna, vuonna 1984 sen yhteyteen valmistunut liikuntahalli sekä yleisurheilu/jalkapallo-, pesäpallo- ja tenniskentät. Iitin kunnan omistamassa Ravilinnassa on 300:lle hengelle tarkoitettu juhlatila sekä kuntosali. Liikuntahallia käyttävät muun muassa eri palloilulajien harrastajat.

Historia
--------

Kausalan ravirata rakennettiin vuonna 1920 valmistuneen Iitin kunnan rahoittaman Keskustalo-nimisen seuratalon ympärille. Rakennus siirtyi myöhemmin paikallisen suojeluskunnan omistukseen, kunnes se tuhoutui tulipalossa tapaninpäivänä 1941. Vuonna 1944 vanhan suojeluskuntatalon paikalle valmistui kivirakenteinen arkkitehti Pauli Salomaan suunnittelema rakennus. Marraskuussa 1944 sen omistajaksi tuli Iitin hevosystäväinseura ja suojeluskuntatalo nimettiin uudelleen Ravilinnaksi. Vuonna 1978 rakennus siirtyi Iitin kunnan haltuun.

Iitin hevoskeskus
-----------------

Kausalan raviradan pohjoispuolelle on suunniteltu rakennettavaksi hevoskeskus, johon sijoittuisivat muun muassa harjoitusravirata, ravi- ja ratsastustalleja, maneesi sekä hevoskilinikka. Sen rakentaminen aloitetaan mahdollisesti vuonna 2015, mutta vuonna 2022 mitään edistystä ei ole tapahtunut.

Lähteet
-------

1. ↑  Raviradat.fi (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 16.8.2013.
2. ↑  Iitin kunnan liikuntapaikat- ja tilat (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 16.8.2013.
3. ↑  Ravilinna nousi tuhkasta[vanhentunut linkki] Viitattu 16.8.2013.
4. ↑  Iitin hevoskeskuksen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 16.8.2013.
5. ↑  Iitin hevoskeskuksen kohtalo kiinni kiinnostuneista  5.7.2013. Yle Uutiset. Viitattu 16.8.2013.
**Kauru järv** on Virossa Valgamaalla Otepään kunnan Kaurutootsin kylässä sijaitseva järvi.

Se voidaan lukea kuuluvaksi  Koorasten kylän järvialueeseen (vir. *Kooraste järvestik*), johon kuuluu yhteensä 15 suurempaa luonnollista järveä.

Maantietoa
----------

Järvi on 400 metriä pitkä, 250 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 7,1 hehtaaria. Se sijaitsee kumpuilevassa maastossa (kunnaita) pienessä painaumassa, joka on paikoitellen soistunut. Järvi on matala ja syvin kohta on vain 2,7 metriä. Ylempänä on pienten peltojen ja niittyjen laikuttamaa mestämaata, jonka kautta kulkee kylätie. Järven lähellä sijaitsee kaksi vanhaa tilaa, joiden pelloista on varmaan kyse. Rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä. Rantaan asti ei tule yhtään tietä.

Luontoarvoja ja luokittelu
--------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu (vir. *keskmise karedusega kihistumata veega järv*).

Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että miksotrofiseksi järveksi (vir. *kalgiveeline miksotroofne tai kalgiveeline segatoiteline*, KM). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on joko keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on tällöin rehevöitynyt. Järven vedessä on myös korkea humuspitoisuus.

Aare Mäemets on julkaisussaan *Eesti NSV järved ja nende kaitse* vuodelta 1977 kuvaillut järveä. Hänen mukaansa järven pohja on mutainen ja vedenväri on vihertävänkeltainen tai ruskeankeltainen. Näkösyvyys on 2,1–2,2 metriä. Järvessä on vesikasvillisuutta oli 22 lajia, joista yksi oli pitkälehtivita. Kalaston valtalaji on ruutana.

Vesistösuhteita
---------------

Kauru järv kuuluu Pühäjõen valuma-alueeseen, sillä järven laskuoja laskee Vidrike järveen, joka on Pühäjõen lähdejärvi. Laskuojan nimi on kartoissa myös Pühäjõgi, mutta nimi on kirjoitettu sulkuihin. Kauri järveen tulee neljä lyhyttä metsäojaa. Pühäjõgi on Võhandu jõen sivujoki. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

Huomautuksia
------------

1. 1 2  Kohteen ympäristön kasvillisuutta, asutusta ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Keskkonnaregister: Kauru järv (VEE2120700) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 21.7.2020. (viroksi)
2. 1 2 3  Kauru järv, kalapeedia.ee (viroksi), 1977, viitattu 21.7.2020
3. ↑  Kooraste järvestik, kalapeedia.ee (viroksi), 1977, viitattu 21.7.2020
4. ↑  Kooraste järvestik, Eesti Looduse Infosüsteemis (EELIS), viitattu , (viroksi), viitattu 21.7.2020 (viroksi)
5. 1 2 3  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 21.7.2020). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Kenan Thompson vuonna 2012.
**Kenan Thompson** (s. 10. toukokuuta 1978 Atlanta, Georgia) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Thompsonin ensimmäinen elokuvarooli oli Disneyn *Mestarit 2* -elokuvassa vuonna 1994. Parhaiten hänet tunnetaan *Saturday Night Live* -viihdeohjelman vakionäyttelijänä, jossa hän on toiminut vuodesta 2003 lähtien.

Thompsonilla on ollut myös useita rooleja eri elokuvissa sekä televisiosarjoissa. Lisäksi hän on toiminut ääninäyttelijänä *Smurffit*-elokuvissa.

Aiheesta muualla
----------------

* Kenan Thompson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Sukralfaatin rakenne
**Sukralfaatti** (Suomessa kauppaniminä *Antepsin*, *Alsucral*) on lääkeaine, jota käytetään närästykseen eli vatsan liikahappoisuuteen, esofagiittiin eli ruokatorven tulehdukseen sekä lisälääkkeenä vatsa- ja pohjukaissuolen haavassa. Sukralfaatti on suurimolekyylinen yhdiste. Se ei imeydy ruoansulatuskanavasta verenkiertoon, vaan tarrautuu ruoansulatuskanavan limakalvon tai haavauman pintaan suojaten sitä vatsahapon vaikutuksilta ja vähentäen pepsiinientsyymin aktiivisuutta.

Sukralfaatti on yleisesti hyvin siedetty. Haittavaikutuksina sillä voi olla ummetusta ja suun kuivumista. Munuaisten vajaatoimintaa kärsiville sukralfaatti voi aiheuttaa vakavia haittavaikutuksia sen alumiinia vapauttavan vaikutuksen johdosta. Sukralfaatilla on vuorovaikutuksia muiden lääkeaineiden kuten tetrasykliinien ja fluorokinolonien kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑   Viitattu 2.5.2015.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 2.5.2014.
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 2.5.2015.

Aiheesta muualla
----------------

*
**Kausalan junaturma** tapahtui 21. joulukuuta 1942 kello 19 jälkeen Iitin kunnan Kausalan lähellä, kun veturi törmäsi ylämäkeen pysähtyneen tavarajunan perään. Tavarajunan viimeisessä vaunussa kuljetettiin venäläisiä sotavankeja, joista onnettomuudessa kuoli muutama. Lisäksi turmassa kuoli vankeja vartioinut suomalainen alikersantti ja useita ihmisiä loukkaantui.

Eräs länteen matkalla ollut lisätavarajuna oli sivuuttanut Kausalan rautatieaseman, mutta pysähtynyt läheiseen ylämäkeen. Tavarajunan jäljessä tuli yksittäinen veturi, joka törmäsi junan viimeiseen vaunuun. Tavarajunasta vaurioitui lievästi kolme vaunua, mutta henkilövahingot olivat suuret. Muutama ihminen kuoli, yksi sotavanki loukkaantui ja yksi vartiomies loukkaantui pahoin ja kaksi vartiomiestä sekä junan konduktööri loukkaantuivat lievemmin.

Myös rata vaurioitui törmäyksessä, sillä samalla kohdalla Uudestakylästä lähteneen tavarajunan kolme vaunua suistui kiskoilta. Paikalle lähetettiin nopeasti apujuna rataa aukaisemaan.

Loukkaantuneet kuljetettiin Lahden sairaalaan ja poliisiviranomaiset alkoivat tutkia onnettomuutta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Junaonnettomuus Kausalan lähellä.  *Helsingin Sanomat*, 24.12.1942, nro 347, s. 5. Helsinki:  Sanoma.
**John Braine** (1922 Bradford, Yorkshire, Britannia – 1986 Lontoo, Britannia) oli englantilainen kirjailija. Hänen tunnetuin teoksensa on vuonna 1957 ilmestynyt luokkanousua käsittelevä esikoisromaani *Tilaa huipulla*, joka myös filmatisointiin vuonna 1959 samalla nimellä *Tilaa huipulla*. 

Braine kuului Britanniassa 1950-luvun lopulla vaikuttaneeseen "Nuoret vihaiset miehet" -kirjallisuussuuntaukseen, mutta ei ollut sen keskeisiä henkilöitä.

Brainetyöskenteli sekalaisissa ammateissa ennen kuin ryhtyi 1951 Lontoossa toimittajaksi. Sairastuttuaan tuberkuloosiin hän kirjoitti sairaalassa menestysromaanin *Tilaa huipulla* (*Room at the Top*, 1957). Päähenkilö Joe ryhtyy toimiin noustakseen yhteiskunnassa korkeaan asemaan ja menee naimisiin paikkakunnan rikkaimman naisen kanssa, jolloin hänen rakastettunsa tekee itsemurhan. Näkökulma tarinassa on Joen. Tarina jatkuu teoksessa *Elämää huipulla* (*Life at the Top*, 1962).

Suomennetut teokset
-------------------

* *Tilaa huipulla* 1960 (*Room at the Top*, 1957)
* *Elämää huipulla* 1963 (*Life at the Top*, 1962)
* *Jää luokseni aamuun saakka*, 1971 (*Stay with me till morning*, 1970)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Risto Rantala ja Kaarina Turtia (toim.): "Braine, John", *Otavan kirjallisuustieto*, s. 106. Helsinki: Otava, 1990. ISBN 951-1-09209-X.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**John Cabell Breckinridge** (16. tammikuuta 1821 Lexington, Kentucky – 17. toukokuuta 1875 Lexington, Kentucky) oli yhdysvaltalainen lakimies, poliitikko ja kenraali.

Breckinridge opiskeli nuorena useissa korkeakouluissa, mukaan lukien muun muassa New Jerseyn collegessa eli nykyisessä Princetonin yliopistossa. Lopulta hän valmistui lakimieheksi vuonna 1840, jonka jälkeen hän toimi lakimiehenä kotikaupungissaan Lexingtonissa.

Breckinridge osallistui majurina Meksikon–Yhdysvaltain sotaan 1847-48, jonka jälkeen hän istui demokraattina Kentuckyn osavaltion edustajainhuoneessa 1849 ja Yhdysvaltain edustajainhuoneessa 1851–1855. Presidentti Franklin Pierce nimitti hänet suurlähettilääksi Espanjaan, mutta hän kieltäytyi. Hänestä tuli varapresidentti James Buchananin voitettua presidentinvaalit vuonna 1856. Breckinridgestä tuli 36-vuotiaana maan nuorin varapresidentti.

Breckinridge oli Etelän demokraattien ehdokas presidentiksi 1860, mutta hävisi republikaanien Abraham Lincolnille. Hänet valittiin kuitenkin Kentuckyn edustajaksi Yhdysvaltain senaatissa maaliskuussa 1861 alkaneelle kaudelle. 4. joulukuuta 1861 hänet kuitenkin erotettiin senaatista Konfederaation kapinan tukemisen vuoksi.

Yhdysvaltain sisällissodassa Breckinridge toimi ensin Konfederaation armeijan prikaatikenraalina ja myöhemmin kenraalimajurina. Sodan lopulla tammi-huhtikuussa 1865 hän toimi myös Konfederaation sotaministerinä.

Sisällissodan päätyttyä huhtikuussa 1865 Breckrindridge muutti Eurooppaan, josta hän palasi takaisin Lexingtoniin vuonna 1868. Viimeisinä vuosinaan Breckrinridge palasi lakimieheksi ja osallistui rautatieyhtiöiden toimintaan. Hän kuoli Lexingtonissa 17. toukokuuta 1875.

Breckrinridgen sukuun kuuluu useita yhdysvaltalaisia merkkihenkilöitä. Hänen isoisänsä oli oikeusministeri John Breckinridge ja yksi hänen pojistaan, Clifton R. Breckinridge, Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  BRECKINRIDGE, John Cabell (1821-1875) *Biographical Directory of the United States Congress*. Viitattu 1.7.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Yhdysvaltain varapresidentit |
| --- |
|  |
| Varapresidentin sinetti | 
1. Adams
2. Jefferson
3. Burr
4. Clinton
5. Gerry
6. Tompkins
7. Calhoun
8. Van Buren
9. R. Johnson
10. Tyler
11. Dallas
12. Fillmore
13. King
14. Breckinridge
15. Hamlin
16. A. Johnson
17. Colfax
18. Wilson
19. Wheeler
20. Arthur
21. Hendricks
22. Morton
23. Stevenson
24. Hobart
25. Roosevelt
26. Fairbanks
27. Sherman
28. Marshall
29. Coolidge
30. Dawes
31. Curtis
32. Garner
33. Wallace
34. Truman
35. Barkley
36. Nixon
37. L. Johnson
38. Humphrey
39. Agnew
40. Ford
41. Rockefeller
42. Mondale
43. Bush
44. Quayle
45. Gore
46. Cheney
47. Biden
48. Pence
49. Harris

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
	+ 2

 |

 |
**Carolina Márquez** on kolumbialais-italialainen, Roomassa asuva elektronisen musiikin artisti.

Márquez syntyi Bogotássa, Kolumbiassa. Hän lähti kotimaastaan vuonna 1986 opiskelemaan draamaa Escuela de Arte Dramáticossa Barcelonassa, Espanjassa. Vuonna 1991 hän muutti perheensä kanssa Venetsiaan, missä hän opiskeli moderneja kieliä sekä kirjallisuutta.

Márquezin ensimmäinen merkittävä musiikillinen menestys oli kappale "S.E.X.O.", jonka hän pääsi esittämään Milanossa 80 000 katsojan edessä. Kappaleesta tuli yleiseurooppalainen klubihitti. Tämän menestyksen myötä hän julkaisi ensimmäisen albuminsa, *Más Músican*, Do It Yourself- ja Virgin Italy Records -levy-yhtiöiden kanssa. Albumi sisältää viisitoista hänen sanoittamaansa, esittämäänsä ja tuottamaansa kappaletta.

Vuonna 2004 Márquez julkaisi G. Hermannin "Twisted Nerve" -sävellykseen pohjautuvan "The Killer’s Songin", josta muodostui hänen ensimmäinen kansainvälinen menestyksensä. Vuonna 2005 julkaistiin sen seuraaja "The Killer’s Song Vol II", jonka mukana oli remiksauksia muilta tunnetuilta eurooppalaisilta DJ-artisteilta, kuten The Disco Boysilta. Kappaletta soitettiin paljon Ibizassa. EMI markkinoi kappaletta julkaisun jälkeen Latinalaisessa Amerikassa ja Ultra Records puolestaan Yhdysvalloissa. Seuraajasingle "Pleasure Ground" oli myös menestys Italiassa sekä muutamissa muissa Euroopan valtioissa.

Oltuaan joitakin vuosia tauolla Márquez teki paluun vuonna 2011 kappaleella "Wicked Wow". Vuonna 2012 hän julkaisi singlenä kappaleen "Weekend (Wicked Wow)". Vuonna 2013 hän julkaisi kappaleen "Sing La La La", joka sisältää sampleja Ruki Vverh!:n kappaleesta "Pesenka" sekä ATC:n kappaleesta "Around the World (La La La La La)". Tässä kappaleessa Márquezin kanssa esiintyvät Flo Rida ja Dale Saunders. Siitä tuli jälleen kerran kansainvälinen menestys.

Diskografia
-----------

### Albumit

* 2002: Más Música
* 2007: Angel De Fuego

### Singlet ja EP:t

* 1998: "S.E.X.O."
* 1998: "Amor Erótico"
* 1999: "Cont@cto"
* 2000: "Super DJ"
* 2000: "Bisex Alarm"
* 2001: "Ritmo"
* 2002: "Discomani"
* 2002: "Más Música"
* 2004: "The Killer’s Song" (soundtrackiltä)
* 2005: "The Killer’s Song Vol. 2"
* 2005: "Pleasure Ground"
* 2006: "Angel De Fuego"
* 2011: "Wicked Wow"
* 2012: "Weekend (Wicked Wow)" (Carolina Márquez vs Jay Kay ft. Lil Wayne & Glasses Malone)
* 2013: "Sing La La La"
* 2013: "Get on the floor" (Carolina Márquez ft. Pitbull, Dale Saunders, & Roscoe Umali)

Lähteet
-------

1. 1 2  Carolina Márquez - Music *acharts.us*.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Carolina Márquez
**Carolina cur** on yhdysvaltalainen koirarotu. Sitä ei ole tunnustanut roduksi yksikään merkittävämpi kenneljärjestö, mutta se on National Kennel Clubin ja United States Dog Registryn rekisteröimä.

Ulkonäkö
--------

Carolina cur on ketterä ja hoikkarakenteinen. Kallo on litteä ja hieman kuonoa kohti kapeneva; kuono-osa on kalloa lyhyempi. Silmät ovat joko mustat tai ruskeat. Korvat ovat puolipystyt, keskipituiset, korkealle kiinnittyneet ja tyvestä leveät. Niska on keskipitkä ja hieman kaareutuva. Rintakehä on syvä. Runko on hieman korkeuttaan pidempi; selkä keskipitkä ja tasainen. Vatsaviiva on kohtalaisesti nouseva. Raajat ovat lihaksikkaat, käpälät pyöreät, tiiviit, kaarevat ja joko pienet tai keskikokoiset. Häntä on alas kiinnittynyt ja korkeintaan kolme neljäsosaa normaalista hännänpituudesta – joko synnynnäisen töpöhännän tai typistämisen vuoksi. Säkäkorkeus vaihtelee 30,5–58,5 cm:n ja paino 7–16 kg:n välillä. Karvapeite on lyhyt ja laadultaan joko sileä tai karkea. Kaikki värit ja väriyhdistelmät sallitaan; musta valkoisin merkein on kuitenkin toivotuin.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Carolina cur on hyvin älykäs ja helppo kouluttaa, mutta työskennellessään nopea ja kovaluonteinen. Sen kanssa metsästäminen aloitetaan jo varhaisella iällä, ja sillä on vahva puuhunajamistaipumus. Yleensä se metsästää pää ylhäällä, mutta sillä on myös taipumusta jäljestämiseen. Riistaa jäljittäessä se on hiljainen, mutta käyttää ääntä riistan ollessa puussa.

Alkuperä
--------

Rodun kehitti James Parnell Etelä-Carolinan Hartsvillestä. Hänen päämääränään oli jalostaa koira, joka muistuttaisi stephens curia mutta olisi tätä pienikokoisempi ja luonnostaan töpöhäntäinen. Vuonna 1998 hän risteytti keskenään stephens cur -nartun ja mountain feist -uroksen, ja tuloksena oli nykyinen carolina cur. Rotu kuuluu amerikkalaisiin ns. puuhun ajaviin koiriin (treeing dogs), ja se kehitettiin erityisesti oravien metsästykseen.

Rotu on edelleen harvalukuinen ja sitä tapaa lähinnä Yhdysvaltojen eteläosissa. Sen suosio on kuitenkin kasvamassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Leed, Cory. Parnell's Carolina Cur. Haettu 26.2.2023.
**Caroline Evers-Swindell** (s. 10. lokakuuta 1978 Hastings) on uusiseelantilainen soutaja, kaksinkertainen olympiavoittaja.

Caroline Evers-Swindell on kilpaillut pariairokaksikossa identtisen kaksoissisarensa Georginan kanssa. Sisarukset saavuttivat Luzernin MM-kilpailuissa 2001 hopeaa niin pariairokaksikossa kuin pariaironelosessakin. Seuraavana vuonna he voittivat pariairokaksikon maailmanmestaruuden Sevillassa ja uusivat tittelinsä Milanossa 2003.

Evers-Swindellit voittivat pariairokaksikon olympiakultaa Ateenassa 2004. Seuraavana vuonna he saavuttivat maailmanmestaruuden Gifussa. Etonin MM-kilpailuissa 2006 sisarukset saivat pronssia ja Münchenin MM-kisoissa 2007 hopeaa. Pekingin olympialaisissa 2008 he voittivat toisen kerran pariairokaksikon olympiakultaa. 

Sisarukset ovat voittaneet maailmancupin kilpailun Wienissä 2000, Münchenissä 2002 ja 2004, Luzernissa 2003, 2004, 2006 ja 2007 sekä Poznańissa 2006.

Caroline Evers-Swindell on 178 senttimetriä pitkä.

Lähteet
-------

* Profiili Pekingin olympialaisten virallisella sivustolla (englanniksi)
* Profiili worldrowing.com-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Eero Olavi Kasanen** (s. 25. joulukuuta 1952, Turku) on suomalainen kauppa- ja taloustieteilijä. 

Kasanen syntyi lääketieteen tohtori Antero Kasasen ja Sylvi Järven perheeseen. Hän on suorittanut filosofian kandidaatin tutkinnon Turun yliopistossa vuonna 1974 ja väitellyt kauppatieteiden tohtoriksi Turun kauppakorkeakoulussa vuonna 1982. Lisäksi hän on suorittanut kauppatieteiden tohtorin (Doctor of Business Administration) tutkinnon Harvardin yliopistossa vuonna 1986. Kasanen toimi Helsingin kauppakorkeakoulun (HSE) rehtorina 1996–2009. Vuonna 2010 hän toimi Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun johtavana dekaanina ja vuodesta 2011 alkaen rahoituksen professorina. Ennen valintaansa HSE:n rehtoriksi Kasanen työskenteli useissa opetus- ja tutkimustehtävissä eri yliopistoissa Suomessa ja Suomen Akatemiassa, HSE:n laskentatoimen professori hän oli vuoden 1996 alusta. Kasasen tutkimustyö käsittelee lähinnä rahoitusteoriaa.

Akateemisten tehtäviensä lisäksi Kasanen on toiminut esimerkiksi Keskon, Emil Aaltosen säätiön, Suomen Kansallisteatterin ja Henki-Sammon hallituksissa. Vapaa-ajallaan Kasanen harrastaa purjehdusta ja moottoripyöräilyä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuka kukin on 2007, Otava 2006
2. ↑  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 250-251. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.
3. ↑  Kasasen CV

Aiheesta muualla
----------------

* Kasanen HSE:n verkkosivuilla
* Kasanen Keskon verkkosivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Eero Ikkala** (15. helmikuuta 1931 Vaasa – 26. maaliskuuta 2000 Sodankylä) oli suomalainen lääketieteen ja kirurgian tohtori, joka työskenteli 25 vuotta Helsingin yliopistollisen keskussairaalan sisätautiosaston ylilääkärinä. Hänen oma erikoisalansa oli hematologia. Vuonna 1981 hän sai professorin arvonimen.

Eero Ikkala tuli ylioppilaaksi Helsingin reaalilyseosta vuonna 1949 ja alkoi opiskella lääketiedettä Helsingin yliopistossa. Hän valmistui lääkäriksi 1955 ja sisätautien erikoislääkäriksi 1962. Vuodesta 1957 Ikkala työskenteli Hyksin II sisätautien klinikalla apulaisopettajana ja apulaisylilääkärinä ja sitten vuodet 1971–1996 sisätautien poliklinikan osastonylilääkärinä. Hänestä tuli sisätautien dosentti 1965, professori vuonna 1973 ja professorin arvonimen hän sai 1981. Hän hoiti sijaisena Helsingin yliopiston sisätautien professuuria 1978–1980 ja toimi Suomen Punaisen Ristin Veripalvelun konsultoivana lääkärinä 1958–1996.

Ikkala toimi 15 vuotta Suomen Lääkäriliiton valtuuskunnan puheenjohtajana. Uransa aikana hän toimi myös puheenjohtajana Nuorten lääkärien yhdistyksessä 1962, Suomen Urheilulääkäriyhdistyksessä 1965–1968 ja Suomen hematologiyhdistyksessä 1972–1973 sekä Suomalaisen Lääkäriseuran Duodecimin sihteerinä 1965–1967.
Hän oli myös Instrumentariumin ja Huhtamäki-yhtiön hallintoneuvoston jäsen.

Eero Ikkala kuoli 69-vuotiaana sisätautilääkärien hiihtoretkellä Luostolla maaliskuussa 2000. Hänen isänsä oli hallintoneuvos Artturi Ikkala ja veljensä kansanedustaja Olli Ikkala. Eero Ikkalan puoliso vuodesta 1956 oli ekonomi Leena Ikkala, jonka hän tapasi suunnistusharrastuksen parissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Louhimo, Ilmo: Karismaattinen lääkäri johti ja opetti. (Professori Eero Ikkalan muistokirjoitus.) *Helsingin Sanomat*, 9.4.2000. Artikkelin maksullinen verkkoversio. Viitattu 5.6.2023.
2. ↑  Ikkala Artturi, *Kuka kukin on 1954*.
3. ↑  Leena Ikkala 90 vuotta *Helsingin Suunnistajat*.  10.11.2022. Viitattu 4.6.2023.
4. ↑  Päivästä päivään.  *Helsingin Sanomat*, 16.9.1956, s. 10. Näköislehti (maksullinen).