**Heksis** (m.kreik. ἕξις; lat. *habitus*) on antiikin filosofian termi, joka tarkoittaa dispositiota, taipumusta tai toiminnallista valmiutta. Termi on merkittävä Aristoteleen ajattelussa. Sen on tulkittu merkitsevän samaa kuin toinen potentiaalisuus.

Aristoteles
-----------

Termin *heksis* lähtökohtana on kreikan kielen verbi *ekhein*, joka viittaa jonkin omistamiseen tai jossain tilassa olemiseen. Termi käännetään usein "valmiudeksi", "toimintavalmiudeksi" tai "tilaksi".

Aristoteles määrittelee *heksiksen* hieman eri tavalla eri teoksissaan. Teoksessa *Metafysiikka* *heksis* määritellään kolmella tavalla: 1) omistamisen tilana tai toimintana; 2) dispositiona, osien tietynlaisena järjestäytymisenä; sekä 3) tällaisen disposition osana:

> »Tilaksi (*heksis*) sanotaan yhdellä tavalla sitä, mikä vallitsee jollakin olevan ja sen, jolla jotakin on, välillä ikään kuin se olisi jotakin toimintaa tai liikettä. Kun joku tekee jotakin ja jokin tulee tehdyksi, välissä on tekeminen. Samoin vaatteen omistajan ja omistetun vaatteen välillä on jokin olemisen tila (*heksis*) [...] Toisessa mielessä tilalla tarkoitetaan dispositiota (*diathesis*), jonka perusteella jollakin tavoin järjestäytynyt on hyvin tai huonosti järjestäytynyt itsessään tai suhteessa johonkin muuhun; esimerkiksi terveys on eräs tila, koska se on tällainen dispositio. Edelleen tilalla tarkoitetaan myös tällaisen disposition osaa. Niinpä jonkin osien erinomaisuus (*arete*) on eräänlainen tila.» 
> 
> 

Heksis on Aristoteleen mukaan siis eräänlainen dispositio (*diathesis*), jonka hän kuvaa samassa yhteydessä seuraavasti:

> »Dispositioksi sanotaan sen järjestystä, jolla on osia, suhteessa paikkaan (*topos*), kykyyn (*dynamis*) tai muotoon (*eidos*). Sen täytyy olla jonkinlainen asettautuminen, kuten termi 'dispositio' osoittaa.» 
> 
> 

Kyseessä on erityisesti sen tyyppinen dispositio, minkä perusteella se jolla dispositio on, on valmiudessa johonkin hyvin tai huonosti, ja joko itsenäisesti tai suhteessa johonkin muuhun. Aristoteleelle *heksis* on näin osien järjestäytymistä; siten, että ne oikein järjestäytyneinä voivat toimia hyvin, vaikka ne voivat olla myös huonosti järjestäytyneitä. Hyvästä järjestäytymisestä hän käyttää esimerkkinä terveyttä, joka on ruumiin hyvä *heksis*; sairaus puolestaan on ruumiin huono *heksis*.

Tilana *heksis* erotetaan Aristoteleen metafysiikassa toiseksi potentiaalisuudeksi, erotukseksi ensimmäisestä potentiaalisuudesta (*dynamis*). Esimerkiksi ihminen on luonnostaan oppiva, jolloin hänellä on ensimmäinen potentiaalisuus (*dynamis*) oppia jotain; kun hän on oppinut, hänellä on toinen potentiaalisuus (*heksis*) käyttää oppimaansa.

*Kategorioissa* Aristoteles asettaa *heksiksen* toisenlaisia dispositioita (*diathesis*) vastaan siinä, että se on luonteeltaan niitä pysyvämpää. Esimerkkinä annetaan tieto (*episteme*).

Eettisissä teoksissaan Aristoteles puolestaan tarkoittaa termillä luonteenpiirrettä. Hän asettaa *heksiksen* toista aktuaalisuutta eli *energeiaa* (toiminnan merkityksessä) vastaan käsitellessään *eudaimoniaa*, ihmisen elämän oikeaa päämäärää. Tämä käännetään yleensä "onnellisuudeksi". *Heksiksen* vastakohdaksi asetetaan *energeia* samalla, kun Aristoteles pyrkii osoittamaan *eudaimonian* määritelmänsä — onnellisuus on hyveen mukaista toimintaa (*energeia*) — oikeaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sihvola, Juha: Selitykset teokseen Aristoteles: *Sielusta*, s. 210. *Teokset V*. Suomennos Kati Näätsaari. Helsinki: Gaudeamus, 2006.
2. ↑  Käännösesimerkkejä: "valmius": *Sielusta* 430a15-16; "toimintavalmius": *Nikomakhoksen etiikka* 1098b33-34; "tila": *Metafysiikka* 1022b4.
3. ↑  Aristoteles: *Metafysiikka* 1022b4.
4. ↑  Aristoteles: *Kategoriat* II.8.
5. ↑  Aristoteles: *Nikomakhoksen etiikka* I.8.1098b33; *Eudemoksen etiikka* II.1.1218b.