recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Björn Goop** (s.1976) on ruotsalainen raviohjastaja ja -valmentaja. Hänellä on yhdessä isänsä kanssa yli 130 hevosen valmennustalli Kilin kunnassa Karlstadin pohjoispuolella. Björn Goopin isä Olle Goop on poikansa tavoin yksi kaikkien aikojen menestyneimpiä ruotsalaisia raviurheilijoita. 

Björn Goop aloitti uransa vuonna 1994 vain 17-vuotiaana. Sen jälkeen hän on voittanut yli 5 500 lähtöä.  Goopilla on hallussaan myös Ruotsin yhden kauden voittoennätys. Vuonna 2006 hän saavutti yhteensä 501 voittoa. Samana vuonna Björn rikkoi Stig H Johanssonin 40 miljoonan vuositienestit johon ei ollut vielä silloin pystynyt kukaan.  Samana vuonna Goop ajoi Conny Nobellin voittoon Elitloppetissa, joka on yksi maailman arvostetuimmista ravikilpailuista.

Björn Goop on voittanut vuonna 2014 mm. Prix de Francen hevosenaan Noras Bean. Copenhagen Cupin Caballionin rattailla. Suomessa Björn Goop voitti Kymi Grand Prix 2014 hevosenaan Timoko. Samalla hevosella Björn voitti myös Elitloppetin. Goop voitti myös Norjassa suurkilpailun Klosterkogenin ajokkinaan Oasis Bi. 

Ruotsin Derbyn Goop on voittanut kerran, Kriteriumin kahdesti sekä Elitloppetin kolmasti. Vuonna 2018 hän voitti lajin arvostetuimpiin kilpailuihin kuuluvan Prix d’Amériquen ensimmäisen kerran. Lisäksi hän on saavuttanut useita suurkilpailuvoittoja muissa Pohjoismaissa sekä Keski-Euroopassa. Suomessa Goop on ohjastanut ykkössijat Kymi Grand Prixissä Timokolla ja Finlandia-ajossa vuosina 2010 Quarcio du Chenellä ja 2012 Sebastian K.

Lähteet
-------

* Stall Goopin kotisivut
* Svensk Travsport

### Viitteet

1. ↑  Familjen Goop över 10 000 segrar  13. toukokuuta 2009. Göteborgs-Posten. Viitattu 27.5.2012.
2. ↑  Alla missade 4.000:e segern  7. lokakuuta 2010. Travronden. Viitattu 27.5.2012.
3. ↑  Björn Goop vann sin 500:e seger  29. joulukuuta 2006. Sveriges Television. Viitattu 27.5.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Björn Goop** Wikimedia Commonsissa
**Länsi-Uudenmaan pataljoona** oli Suomen sisällissodan aikana toiminut valkoisten osasto, joka liikkui Uudenmaan ja Varsinais-Suomen pitäjissä huhti-toukokuussa 1918 puhdistamassa seutuja punaisista. Pataljoona koostui Pellingin taistelussa helmikuussa 1918 vangiksi jääneistä suojeluskuntalaisista, jotka oli Helsingin valtauksen jälkeen vapautettu sotavankeudesta.

Länsi-Uudenmaan pataljoona suoritti muun muassa Vihdin teloitukset, Västankvarnin teloitukset sekä Perttulan teloitukset. Osastoa komensi vänrikki Edvard Ward ja komppanianpäälliköitä olivat Ivar Ståhle ja Ivar Hast. Länsi-Uudenmaan pataljoona syyllistyi tekoihin, jotka ovat nykykäsityksen mukaan selkeästi sotarikoksia. Se ampui muun muassa Tekla Åhl- ja Hilja Heino -nimiset naiset Västankvarnissa sotatuomari Erik Grotenfeltin käskystä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tukkinen, Tauno: *Teloittajien edessä : ihmiskohtaloita Karjalohjalla, Sammatissa, Nummella, Pusulassa, Nurmijärvellä, Vihdissä ja Inkoossa 1918*. Karjalohja: tekijä, 1999. ISBN 978-951-98363-0-0.
2. 1 2  Paavilainen, Marko: Esitelmä Suomen Sotahistoriallisessa Seurassa 14.9.2016 (PDF)  14.9.2019. Suomen Sotahistoriallinen Seura. Viitattu 11.2.2022.
**Somaattinen harjoittelu** herättää ja vahvistaa kykyä tuntea ja korjata itseämme – ei vain automaattisesti – vaan myös tahdonalaisesti. Somatiikassa annetaan opetuksen kautta suuret mahdollisuudet löytää itsestään paranemiseen liittyviä voimavaroja. Perustana käytetään sensomotorista oppimista eli opitaan tuntemaan miten motoriikka kehossa toimii. 

Somatiikka on saanut jalansijaa terveydenhoidon maailmassa. Siksi on tärkeää, että sitä ei sotketa fysioterapiaan tai hierontamuotoihin, vaan se on erillinen osa-alue, jolla on omat periaatteensa. Tavoite on sama kuin monilla terveydenhoidon aloilla eli kohentaa ihmisen terveydentilaa, säilyttää riippumattomuus liikuntakykyä ylläpitäen. Jos liikkumiskyky on häiriintynyt, tavoitteena on korjata se ennalleen opettamalla ihminen hallitsemaan omaa soomaansa, omaa kehoaan.

Somaattinen työskentely on vahvasti mielen läsnäoloa vaativaa kehollista harjoittelua. Siihen kuuluu hyvin tarkka aistimus omasta itsestä sekä tuntemus kehon toiminnan muuttumisesta, ei vain kaavamainen liikkeiden toisto mallin mukaan. Harjoittelu on prosessi, jonka myötä luovutaan virheellisistä liikemalleista ohjaajan avustamana.

Somaattisen harjoittelun edut: Somaattisella harjoittelulla saavutetaan itsenäisen osaamisen harjoittelu. Siinä opitaan rakentamaan oman ruumiin tuntemusta ja sen käyttöä. Sen avulla riippuvuus ulkopuolisesta ohjauksesta vähenee ja saavutetaan itsenäinen ruumiinhallinnan. Samalla ulkoisten tekijöiden vaikutus toimintoihin pienenee, itsetuntemus kasvaa ja luottamus omaan tekemiseen paranee merkittävästi.

Somaattisiin harjoitusmenetelmiin luetaan muun muassa pilates, Method Putkisto, Feldenkrais-menetelmä, Alexander-tekniikka, Franklin-metodi sekä Somatics.
**Björn Leví Gunnarsson** (s. 1. kesäkuuta 1976) on islantilainen piraattipuolueen poliitikko, joka on istunut kansanedustajana Alltingissä vuodesta 2016 lähtien ja toiminut sen 5. varapuhemiehenä vuosina 2020–2021 ja uudelleen vuodesta 2021 lähtien.

Björn syntyi Reykjavíkissä. Hän suoritti vuonna 2008 tietotekniikan kandidaatintutkinnon Islannin yliopistossa ja vuonna 2010 maisterintutkinnon Brandeisin yliopistossa Yhdysvalloissa. Vuosina 1996–1999 hän työskenteli päiväkodissa. Vuosina 2000–2003 hän työskenteli Hugvit-ohjelmistoyrityksessä. Vuosina 2003–2005 hän toimi opettajan peruskoulussa. Vuosina 2006–2008 hän työskenteli laadunvalvonnassa CCP Games -peliyrityksessä. Vuosina 2013–2014 hän toimi ohjelmistospesialistina Meniga-ohjelmistoyhtiössä ja vuosina 2014–2016 opetuslaitoksella.

Björn valittiin Alltingiin vuoden 2016 vaaleissa Reykjavíkurkjördæmi norður -vaalipiiristä ja seuraavan vuoden vaaleissa Reykjavíkurkjördæmi suður -vaalipiiristä. Vuosina 2018–2019 hän toimi piraattipuolueen puheenjohtajana. Vuosina 2020–2021 hän toimi Alltingin 5. varapuhemiehenä, johon virkaan hänet valittiin uudelleen vuonna 2021.

Lähteet
-------

1. 1 2  Björn Leví Gunnarsson *Æviágrip þingmanna frá 1845*. Alþingi.  Arkistoitu 11.6.2022. Viitattu 11.6.2022. (islanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
M107-sirpalekranaatteja.
**M107** on yhdysvaltalainen kenttätykistön 155 mm sirpalekranaatti. Kranaattia voidaan ampua NATO-standardin mukaisilla 155 mm kenttätykeillä.

Kehitys
-------

M107 on kehitetty aiemmasta 155 mm sirpalekranaatista mallia M102. M102 puolestaan suunniteltiin ranskalaisen 155 mm m/1917-haupitsin sirpalekranaatin pohjalta. Merkittävin ero M102:n ja M107:n välillä on se, että M107:n johtorengas on leveämpi.

Kranaatti modifioitiin vuonna 1944 herätesytyttimille sopivaksi poraamalla räjähdyspanoksen yläosasta pieni määrä räjähdysainetta pois. Porauksen tuoma lisätila ei ole enää nykyisten herätesytyttimien aiempaa pienemmän koon takia tarpeellinen. Tämän takia poraukseen on asetettu 136 gramman TNT-lisäpanos.

Ominaisuudet
------------

Kranaatin ontto teräksinen runko on ladattu joko TNT:llä tai heksotolilla. Maalausmerkinnät on tehty keltaisella värillä. Sytytintilassa on kuljetusta varten teräksinen nostorengas, joka kierretään irti ja korvataan sytyttimellä ennen kranaatin ampumista. Kranaatin kokonaispaino on 43,2 kg, josta räjähdysainetäytteen osuus on 15 %. Kranaatti ladataan erillään ruutipanoksesta. Räjähtäessään kranaatti tuottaa noin 1950 sirpaletta.

Tekniset tiedot
---------------

* Paino ampumakunnossa: 43,88 kg
* Räjähdyspanos:
	+ Heksotolilla ladattuna: 6,985 kg sekä 0,136 kg TNT-lisäpanos.
	+ TNT:llä: 6,62 kg sekä 0,136 kg TNT-lisäpanos.
* Pituus (ilman sytytintä): 605,3 mm
* Rungon halkaisija: 154,89 mm
* Johtorenkaan halkaisija: 157,98 mm
* Sytyttimet (lisäpanoksella varustetuille kranaateille):
	+ Kärki-iskusytytin M51A5, M728-sarja, M557, M572, M739, M564, M577, M582, M732
* Sytyttimet (ilman lisäpanosta oleville kranaateille):
	+ M728
* Valmistaja: American Ordnance LLC ja Scranton Army Ammunition Plant
**Barre** on liikuntamuoto, jota harrastetaan yleensä ryhmäliikuntatunneilla. Se erottuu muista ryhmäliikuntalajeista siten, että liikkeiden tukena käytetään balettitankoa eli "barrea" pohjautuen klassiseen balettiin. Barre on myös saanut vaikutteita muun muassa joogasta ja pilateksesta.

Barren tekniikka keskittyy pieniin joustaviin liikkeisiin painottaen ryhtiä ja syviä lihaksia. Harjoituksessa pidetään muu vartalo paikallaan, kun aktivoidaan tiettyjä kohdennettuja lihaksia. Toistojen määrä on yleensä suuri ja liikealue pieni. Barren tavoitteena on kehittää alavartalon ja syvien vatsalihasten voimaa ja joustavuutta, ja liikkeet kohdistuvatkin etenkin pohkeisiin, polviin, reisiin, pakaralihaksiin ja vatsaan.

Lajin kehitti ballerina Lotte Berk Lontoossa vuonna 1959 loukattuaan selkänsä. Berk sai idean yhdistää balettituntien barreharjoittelun kuntouttavaan terapiaan. Vuonna 1959 hän avasi The Lotte Berk -studion West Endissä omassa kellarissaan. Vuonna 1971 Lydia Bach toi barren Yhdysvaltoihin. Hän avasi Lotte Berk Method -studion New Yorkissa, jossa se toimi vuoteen 2005 asti. Barren suosio kasvoi nopeasti 2010-luvulla. Vuoteen 2015 mennessä pelkästään Pure Barre -ketjulla oli Yhdysvalloissa lähes 300 studiota ja The Bar Methodilla yli 80.

Lähteet
-------

1. ↑  We Tried This: Body-Busting Barre *Time*.  19.10.2012. Viitattu 8.5.2023. (englanniksi)
2. ↑  Mikä on barre? *Barre*. Viitattu 8.5.2023.
3. ↑  Why Barre Class Is So Good for Your Body *Time*.  15.5.2017. Viitattu 8.5.2023. (englanniksi)
4. ↑  WTF Are Barre Workouts and Are They Actually Worth Doing? *Greatist*.  26.2.2015. Viitattu 8.5.2023. (englanniksi)
5. ↑  The Down and Dirty History of Barre Fitness *gxunited.com*.  8.6.2021. Viitattu 8.5.2023. (englanniksi)
**Jouni Antero Waldén** (s. 9. tammikuuta 1982 Kuopio) on suomalainen diplomi-insinööri ja entinen kiekonheittäjä. 

Hän aloitti yleisurheilu-uransa Kuopion NMKY:n riveissä, josta siirtyi edustamaan Ikaalisten Urheilijoita vuonna 2005. Vuosina 2002–2013 häntä valmensi Anssi Mäkinen ja vuodesta 2013 lähtien hän on valmentanut itse itseään.

Aikuisten SM-kisoista hän on saavuttanut kultaa Kalevan kisoissa 2013 ja hopeaa 2011, 2012, 2014 ja 2015 sekä pronssia 2009. Alle 23-vuotiaiden SM-kisoista Waldén on voittanut kultaa 2003 ja hopeaa 2004.

Hänen ennätyksensä 61,95 m on vuodelta 2014.

Siviilitöinään Waldén toimii Kangasalla rakennusliike Tikirak Oy:n toimitusjohtajana ja osaomistajana. Aiemmin hän toimi rakennusliike Visura Oy:n varatoimitusjohtajana.

Lähteet
-------

1. ↑  Jouni Waldén Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Jouni Walden siirtyy Visurasta Tikirakin toimitusjohtajaksi *Rakennuslehti*.  4.8.2015. Viitattu 11.7.2020.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Dragon Ball Z: Ressurection 'F'**(japaniksi. ( Doragon Bōru Zetto: Fukkatsu no 'Efu') on japanilainen animaatioelokuva. Elokuva sai ensi-iltansa Japanissa ja Yhdysvalloissa 19. huhtikuuta 2015. Elokuva perustuu Akira Toriyaman luomaan Dragon Ball Z- maailmaan. Se on jatkoa vuonna 2013 ilmestyneelle Dragon Ball Z: Battle of Godsille.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Sorbetin johtama armeija on matkalla maahan etsimässä kaikkia lohikäärmekuulia yhdessä lordi Pilafin jengin kanssa. Sorbetilla on aikomus toivoa heidän valtias Freezan takaisin henkiin. Pilaf kutsuu Shenronin ja Sorbet käyttää ensimmäisen toiveen: Herätä Freeza takaisin henkiin. Shenron varoittaa, että Freezan ruumis on mennyt palasiksi, koska Trunks tappoi hänet. Tästä huolimatta Sorbet toivoo Freezan takaisin henkiin, koska he pystyvät uuden parannuskapselin avulla kokoamaan Freezan ruumiinosat yhteen. Shenron paljastaa, että he voivat käyttää toisenkin toiveen. Sorbet yritti toivoa Kuningas Coldin henkiin, mutta Shu ehti toivoa rahaa. Muualla Piccolo ja Gohan aistivat, että jotain pahaa on tiedossa. Freeza saadaan koottuaan takaisin yhteen ja tämä muistaa edelleen, kuinka tämä joutui alakynteen Gokun toimesta. Freeza aikoo kehittää omaa voimaansa ja vasta kuukausien päästä Freeza hyökkää maahan ja onnistuu houkuttelemaan Z-soturit paikalle, paitsi Gokun ja Vegetan, jotka harjoittelevat Wishin kanssa. Z-soturit onnistuvat voittamaan Freezan kätyrit. Ensimmäiseen muotoon palannut Freeza tyrmää Gohanin yhdellä iskulla ja pian Goku ilmestyy paikalle. Freeza muuttaa muotoaan, mutta suoraan viimeiseen muotoon. Goku ja Freeza aloittavat kiihkeän kaksintaistelun. Freezalla ei ole mitään mahdollisutta voittaa Goku. Freeza paljastaa, että hänellä on yksi muoto, joka on Golden Freeza. Goku joutuu alakynteen, mutta onnistuu horjuttamaan Freezan. Juuri, kun Goku oli voittamassa, Sorbet haavoittaa Gokun tämän lasersäteen avulla. Freeza vahingoittaa Gokun, mutta ei tapa häntä. Freeza antaa kunnian Vegetalle, mutta Vegeta päättää taistella Freezaa vastaan. Vegeta hakkaa Freezan ja tämä muuttuu takaisin viimeiseen muotoon. Freeza päättää räjäyttää maapallon, ennen kuin Vegeta ehti tappaa hänet. Maapallo räjähtää ja Wishin toimesta muut soturit ehtivät pelastautua, paitsi Vegeta. Wish paljastaa, että hän voi kerran siirtää aikaa taaksepäin. Wish kelaa aikaa taaksepäin ja Goku ehtii tappaa Freezan ennen, kuin tämä ehti räjäyttää maan. Goku onnistuu voittamaan Freezan, joka joutui taas helvettiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Leydon, Joe: Film Review: ‘Dragon Ball Z: Resurrection F’ *Reviews*.  12.8.2015. The Variety. Viitattu 20.7.2019. (englanniksi)
2. ↑  Solomon, Charles: Review: Slam-bang ‘Dragon Ball Z: Resurrection "F" ’ will please franchise’s fans *Entertainment*.  3.8.2015. The Los Angeles Times. Viitattu 20.7.2019. (englanniksi)
**Somalian bantut** ovat perinteisesti Etelä-Somaliassa asuva banturyhmä. Monet bantut ovat sulautuneet somaleihin. Monet ovat myös Somalian sisällissodan myötä paenneet muualle.

Historia
--------

1800-luvulla kovan kysynnän jälkeen Sansibarin sulttaanikunta alkoi myydä Somaliaan orjia, jotka tuotiin lähinnä Mosambikista ja Malawista. Vuosien 1800–1890 välillä on arvioitu että n. 25 000 – 50 000 orjaa oli myyty Somaliaan. Somalit työstivät bantuorjia plantaaseilla pitkin Shebelle ja Jubba jokia. Heidän esi-isiinsä kuuluvat muun muassa *Makua*, *Ngindo*, *Nyasa* ja *Yao*-heimot Tansaniassa ja Mosambikissa. Osa heistä pakeni Jubbajoen alueelle. Heidät tunnetaan nimellä *Wagosha*, eli "metsän ihmiset". 1800-luvulla Egypti, Iso-Britannia, Italia ja Sansibar tunnustivat Jubbajoen alueen bantut itsenäisenä alueena. Vasta 1900-luvulla Italia lakkautti orjuuden mutta vain nimellisesti, sillä pitkälle 1930-luvulle saakka maasta löytyi orjia omistavia somaleita. Italia on hyödyntänyt bantujen huonoa asemaa ja orjuuden lakkauttamisen jälkeen otti heidät pakkotyöhön omille plantaaseilleen. Myöhemmin monet bantut ovat pyrkineet sulautumaan paikalliseen somalialaiseen klaanijärjestelmään, mutta vain huomataakseen että heitä ei tulla koskaan hyväksymään somaleina.

Nykypäivä
---------

Nykyisin Somaliassa on arviolta 900 000 – 600 000 bantua, joista tosin vain pieni osa on säilyttänyt alkuperäisen identiteettinsä. Bantut erottuvat selkeästi somaleista ja simiinpistävimmät erot ovat mm. ulkonäkö ja fyysiset erot. Somalian itsenäistymisen jälkeen Somalian hallitus on yrittänyt antaa virheellistä kuvaa Somaliasta etnisesti yhtenäisenä maana. Bantuja syrjitään ja he eivät muun muassa voi mennä naimisiin somalien kanssa. Monet bantut ovat lähteneet pakolaisiksi ja esimerkiksi Yhdysvalloissa oli vuonna 2005 arviolta 13 000 Somalian bantua. Somalian bantuja on pakolaisina myös Tansaniassa, jossa heitä on arviolta 3 000.

Lähteet
-------

1. ↑  Following Freedom’s Trail *National Somali Bantu Organization*. Viitattu 24.11.2010. (englanniksi)
2. 1 2  Somali Bantu Center for Applied Linguistics.  Arkistoitu 6.2.2007. Viitattu 24.11.2010. (englanniksi)
3. 1 2  Tanzania accepts Somali Bantus *BBC NEWS*. Viitattu 24.11.2010. (englanniksi)
4. ↑  Don Barnett: Somali Bantu and the Paradigm - Shift in Refugee Resettlement Center for Immigration Studies. Viitattu 24.11.2010. (englanniksi)
**Siina Rinne** eli **Momman Siina** (oik. **Josefiina Eufrosyne "Siina" Savijoki**, 19. lokakuuta 1859 Huittinen – 15. huhtikuuta 1940 Huittinen) oli suomalainen kankuri ja runoilija. Hänet tunnetaan 40 vuoden aikana kutomistaan kankaista sekä lukuisista erilaisista virkkaus- ja kudonnaistöitä, kuten esimerkiksi ryijyistä, villahameista ja myssyistä. Momman Siinan tuotantoa on muun muassa Kansallismuseon sekä Huittisten museon kokoelmissa.

Elämä
-----

Momman Siina syntyi vuonna 1859 Lauttakylässä renki Juho Matinpojan ja tämän vaimon Anna Elisabeth Tuomontyttären neljäntenä tyttärenä. Noin kymmeneen ikävuoteen saakka hänet tunnettiin ainoastaan nimellä Siina, kunnes perhe muutti Huhkolan kylän Savijoen torppaan ja alkoi käyttämään sitä myös sukunimenään. Torppaa oli aikaisemmin kutsuttu Momman torpaksi, jonka mukaan Momman Siina sai nykyisin tunnetuimman nimensä. Sukunimen Rinne hän otti käyttöön vuonna 1901. Momman Siina elätti itsensä talosta taloon kiertävänä kankurina vuodesta 1879 lähtien, jolloin uusi elinkeinolaki poisti rajoituksen käsityöammateista. Hän joutui luopumaan ammatistaan 1930-luvulle tultaessa sokeutumisen johdosta. Momman Siina oli poikkeuksellinen myös jo nuorena oppimansa luku- ja kirjoitustaidon ansiosta. Kirkonkirjojen mukaan hän osasi lukea jo ripille päästessään vuonna 1874. Tiedossa ei ole, mistä rengin tytär oli lukutaitonsa hankkinut.

Momman Siina kirjoitti myös runoja, joita hän sisällytti valmistamiinsa tekstiileihin. Niitä ei tosin ole juurikaan säilynyt, koska Siina poltti välillä runovihkojaan liian maallistumisen pelossa. Valmistamiinsa kankaisiin hän kirjaili usein eksoottisia eläimiä, kuten virtahepoja, krokotiileja ja kameleita. Niiden kuvia Siina oli ilmeisesti tavannut kirjoissa, joita hän pääsi lukemaan kiertäesään kankurina varakkaiden perheiden taloissa. Hänen tiedetään kuvanneen tekstiileissään myös auton jo ennen kuin sellaisia oli Siinan kotiseudulla tai edes Suomessa. Hänen tunnetuimpia töitään ovat Siinan omista hiuksistaan kutoma hame, jota hän teki peräti 16 vuoden ajan. Nykyään se on Helsingissä Kansallismuseon kokoelmissa, kuten myös virkattu peite, johon sisältyy runovihko. Vuonna 1886 valmistuneessa peitteessä on mielikuvituksellisia kuvioita, jotka kaikki on selitetty 141-säkeisessä runovihkossa. Kuviot symbolisoivat muun muassa Raamatun tapahtumia sekä erilaisia eläimiä, kuten jääkarhuja, käärmeitä ja elefantteja.

Lähteet
-------

1. ↑  Kankuri Siina Rinne 1859-1940 Huittisten kaupunki. Viitattu 7.12.0214.
2. ↑  Kuukauden esine - Syyskuu 2008: Virkattu peite Huittisista Museovirasto. Viitattu 7.12.2014.
**Ptolemaios IX Soter II** (m.kreik. Πτολεμαίος Σωτήρ Λάθυρος, kuoli vuonna 80 eaa.) lisänimeltään **Lathyros** ("kikherne") oli Egyptin faarao vuosina 116–107 eaa. ja 88–81 eaa. Hän oli Ptolemaiosten hallitsijasuvun jäsen. Hänen isänsä oli Ptolemaios VIII ja hänen äitinsä oli Kleopatra III.

Ennen kuolemaansa Ptolemaios VIII toivoi, että Kleopatra III hallitsisi yhdessä jonkun heidän poikansa kanssa. Kleopatra III olisi halunnut valita Ptolemaios X Aleksanterin, mutta joutui etupäässä aleksandrialaisten painostuksesta valitsemaan Ptolemaioksen hallitsijakumppanikseen. Ptolemaios IX nai siskonsa Kleopatra IV:n, mutta Kleopatra III pakotti heidät eroamaan ja järjesti uuden avioliiton Ptolemaioksen ja tämän nuoremman siskon Kleopatra Selene I:n kanssa.

Noin vuonna 107 eaa. Kleopatra III syrjäytti poikansa ja väitti, että tämä oli aikonut murhata hänet. Ptolemaios pakeni Kyprokselle. Samalla Ptolemaios Aleksanteri palasi Egyptiin hallitsemaan äitinsä kanssa. Kleopatran kuoleman jälkeen – eräiden lähteiden mukaan Ptolemaios Aleksanterin murhattua hänet – aleksandrialaiset syrjäyttivät Ptolemaios Aleksanterin ja Ptolemaios IX sai palata Egyptiin. Ptolemaios IX hallitsi Egyptiä kuolemaansa asti vuonna 80 eaa. Ptolemaioksen jälkeen Egyptiä hallitsi kuukauden ajan hänen tyttärensä Berenike III. Ptolemaios X Aleksanterin poika Ptolemaios XI Aleksanteri II, murhasi kuitenkin pian Bereniken.

Lähteet
-------

* The House of Ptolemy by E. R. Bevan (1927) – Ptolemy VIII Soter II and Ptolemy IX Alexander I (englanniksi)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Ptolemaios VIII** | **Egyptin faarao**Ptolemaiosten hallitsijasuku | Seuraaja:**Berenike III** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Salomonsaarten historia** kertoo Salomonsaarten historiasta. Salomonsaarten seudulla Bougainvillen saarella sijaitsevasta Kilun luolasta on löytynyt merkkejä, että saarella on asuttu 30 000 vuotta sitten. Guanalcalin saarella sijaitsevista luolista, Pohan ja Vatulumi Posovin luolista on löydetty merkkejä ihmisasutuksesta 2500 vuoden takaa. Esihistoriallisina aikoina Salomonsaarille tuli asutusta pienissä ihmisryhmissä ja joskus on ollut muuttoaaltoja. Tuolloin saarilla elettiin kalastuksella ja kaskiviljelyllä. Ensimmäisiä saaristossa käyneitä eurooppalaisia olivat espanjalaiset, jotka purjehtivat saarille 1500-luvulla. Myöhemmin 1700-luvulla saarille saapui brittiläisiä ja ranskalaisia löytöretkeilijöitä. Hieman myöhemmin alueelle tuli valaanpyytäjiä Australiasta, Pohjois-Amerikasta ja Iso-Britanniasta. Eurooppalaiset perustivat saarille kauppa-asemia 1800-luvulla. Tuolloin suosittuja kauppatavaroita olivat santelipuu ja kookospähkinöistä saatava kopra. 1880-luvulla saariston pohjoisosa joutui Saksan hallintaan ja eteläinen osa Iso-Britannian hallintaan. 1900 alkaen koko saariston alue oli Iso-Britannian hallinnassa. Toisen maailmansodan aikana Japani valloitti Salomonsaaret, jolloin siellä oli Japanin tukikohtia. 1942-43 Yhdysvallat hyökkäsi Japania vastaan, jonka myötä Japani vetäytyi Salomonsaarilta. Tämän jälkeen Salomonsaaret palautuivat Iso-Britannialle. 1950-luvulla saarilla alkoi kapinointi Iso-Britanniaa vastaan. Salomonsaarilla oli itsehallinto 1960-luvulta lähtien, jota lisättiin vähitellen. Salomonsaaret itsenäistyi 1978. Salomonsaarten eri etnisten ryhmien välillä syntyi riitoja, jotka johtivat 1990-luvulla sisällissotaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Salomonsaaret *Globalis*.  27.9.2022. Suomen YK-liitto. Viitattu 19.7.2023.
**Salomo (Salomon) Savolainen** (30. syyskuuta 1883 Maaninka – 9. kesäkuuta 1964 Kuopio) oli suomalainen varastonhoitaja ja Sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustaja.

Savolaisen vanhemmat olivat maatyömies David Savolainen ja Anna Liisa Erholtz. Hän kävi kansakoulun ja oli kauppa-apulaisena Kuopiossa 1899–1918 ja Osuusliike Kallan keskusvaraston hoitajana Kuopiossa 1920–1950. Savolainen oli vankilassa poliittisista syistä 1918–1921.

Savolainen oli Sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustajana 1927–1929 edustaen Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä. Savolainen oli myös Kuopion kaupunginvaltuuston ja Vakuutusyhtiö Kansan hallintoneuvoston jäsenenä.

Savolainen oli naimisissa vuodesta 1910 Johanna Fredrika Kuhasen kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  .aspx Salomo Savolainen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Työväen ja pienviljelijäin eduskuntaryhmän kansanedustajat 1927–1929 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(20) | 
* Asikainen
* Enne (1927–1928)
* Hämäläinen
* Isaksson
* Kulmala
* Latva (1927–1928)
* Lehtonen (1927)
* Lehtinen (1927–1929)
* Liedes
* Myllymäki
* Pekkala
* Perälä (1928–1929)
* Ramstedt
* Riihimäki
* Rosenberg
* Savenius
* Savolainen
* Strengell (1928–1929)
* Tabell
* Tanner
* Turunen
* Urpilainen
* Virta

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Aufklärungsgeschwader 51 "Immelmann"** (AG 51), oli Saksan ilmavoimien vuonna 1959 perustettu ja 1993 lakkautettu taktinen tiedustelulennosto, joka oli nimetty ensimmäisen maailmansodan lentäjä-ässän Max Immelmannin mukaan.

Historia
--------

Lennosto perustettiin 1. huhtikuuta 1959 Erdingin lentotukikohdassa kalustonaan Republic RF-84F Thunderflash ja Saksan ilmavoimien komentaja asetti sen valmiuteen 7. heinäkuuta ensimmäisenä komentajanaan everstiluutnantti Walter Grasemann. Lennosto siirtyi 5. toukokuuta 1960 Manchingin lentotukikohtaan lähelle Ingolstadtia.

Lennoston nimeen liitettiin 21. huhtikuuta 1961 kunnianimi *Immelmann* ensimmäisen maailmansodan lentäjän Max Immelmannin kunniaksi. Lennosto kelpuutettiin 1. elokuuta Naton alaisuuteen, jolloin se liitettiin 4. taktisiin ilma-armeijaan (engl. *4th Allied Tactical Air Force, 4 ATAF*). Lennosto vastaanotti ensimmäiset Lockheed RF-104G Starfighterit marraskuussa 1963 ja se oli täysin kalustettu kesäkuussa 1965.

Lennosto siirrettiin 15. huhtikuuta 1969 Baumgartenin lentotukikohtaan lähelle Freiburgia, jossa se vastaanotti ensimmäiset RF-4E Phantom II -koneet 20. tammikuuta 1971. Kaluston vaihto saatiin päätökseen vuoden 1972 puolivälissä. Lennosto lakkautettiin 31. maaliskuuta 1993 ilmavoimien uudelleen organisoinnin seurauksena.

Komentajat
----------

Lennoston komentajina olivat:

* eversti Walter Grasemann 7. heinäkuuta 1959 - 4. joulukuuta 1962
* eversti Bruno Loosen 4. joulukuuta 1962 - 31. maaliskuuta 1969
* eversti Wolfgang Sauer 1. huhtikuuta 1969 - 30. syyskuuta 1972
* eversti Fritz Schade 1. lokakuuta 1972 - 27. maaliskuuta 1977
* eversti Hermann Adam 28. maaliskuuta 1977 - 31. maaliskuuta 1980
* eversti Karl-Heinz Koch 1. huhtikuuta 1980 - 15. lokakuuta 1981
* eversti Manfred Purucker 16. lokakuuta 1981 - 31. joulukuuta 1984
* eversti Eckart Wienss 1. tammikuuta 1985 - 24. maaliskuuta 1988
* eversti Gerhard Back 25. maaliskuuta 1988 - 30. toukokuuta 1990
* eversti Uwe Focke 31. toukokuuta 1990 - 1993

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Aufklärungsgeschwader 51 "Immelmann" (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aufklärungsgeschwader 51 (1959–1993)** Wikimedia Commonsissa
**Nordic Master Programme -hanke** alkoi vuonna 2007 Pohjoismaiden ministerineuvoston aloitteesta. Sen tavoitteena on edistää korkeakoulutusta Pohjoismaissa. Hankkeelle on suunniteltu pysyvää rahoitusta vuodesta 2015 lähtien.

Hankkeen piirissä on perustettu useita kaksivuotisia maisteriohjelmia (laajuudeltaan 120 ECTS), joita yliopistot järjestävät konsortioina. Ohjelmat tarjoavat niihin hyväksytyille opiskelijoille mahdollisuuden opiskella ja asua vähintään kahdessa Pohjoismaassa ohjelman aikana. Hankkeen kehittämisessä on hyödynnetty opiskelijakyselyä, jonka toteutti Oxford Research vuonna 2012.

Suomessa Nordic Master Programme -ohjelmia kuuluu esimerkiksi Aalto-yliopiston tarjontaan.

Nordic Master -ohjelmat Aalto-yliopistossa
------------------------------------------

**Insinööritieteiden korkeakoulu**

* Nordic Master Programme in Environmental Engineering (Arkistoitu – Internet Archive)
* Nordic Master Programme in Innovative and Sustainable Energy Engineering (Arkistoitu – Internet Archive)
* Nordic Master Programme in Maritime Engineering (Arkistoitu – Internet Archive)

**Taiteiden ja suunnittelun korkeakoulu**

* Nordic Master Programme in Sustainable Urban Transitions (Arkistoitu – Internet Archive)

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) Nordic Master -tietoa Norden-sivustolla
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) What the students think of the Nordic Master Programme (opiskelijakysely 2012)
3. ↑   Kansainvälinen yhteistutkinto antaa lentävän lähdön työelämään (7.1.2014)

Aiheesta muualla
----------------

* Kansainväliset kaksoistutkinto-ohjelmat (Arkistoitu – Internet Archive)
**Salomo Pirilä** (7. marraskuuta 1865 Ilmajoki – 10. helmikuuta 1928 Ilmajoki) oli suomalainen maanviljelijä, virkamies ja päätoimittaja.

Henkilöhistoria
---------------

Salomo Pirilän vanhemmat olivat Jaakko Alapirilä ja Hedvig Sofia Ollila ja puolisot vuodesta 1888 Amanda Västi (k. 1897), vuodesta 1899 Aino Kala (k. 1910), vuodesta 1911 Hanna Koskinen (k. 1912) ja vuodesta 1917 Lydia Saarinen. Pirilä kävi neljä luokkaa Vaasan suomalaista lyseota 1880–1884 ja toimi maanviljelijänä 1888–1910 ja vuodesta 1914. Hän toimitti Evankelisten ystävien *Sanomia Armosta* -lehteä, myöhemmin *Armon Sanomia*, vuodesta 1905 alkaen vastaavana toimittajana yli viidentoista vuoden ajan. Ilmajoen kunnankirjurina Pirilä toimi vuodesta 1918, minkä lisäksi hänellä oli useita luottamustoimia. Pirilä työskenteli useita vuosia myös Evankelisen kustannusliikkeen ja sen kirjapainon johtajana Tampereella.

Julkaisuja
----------

* *Vettä korvessa: evankelisia kirjoituksia janooville sieluille*, 1906 (2. painos 1913)

Lähteet
-------

1. 1 2  *Aikalaiskirja. Henkilötietoja nykypolven suomalaisista*, s. 355. Helsinki: Tietosanakirja-Osakeyhtiö, 1920.
2. 1 2  Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 14.2.1928, s. 3.
Nordic Optical Telescope
**Nordic Optical Telescope** (Pohjoismainen Optinen Teleskooppi) eli **NOT** on tähtitieteellinen teleskooppi joka sijaitsee 2382 metrin korkeudella Roque de los Muchachosin observatoriossa, La Palmalla Kanarian saarilla. Teleskooppi perustettiin Tanskan, Ruotsin, Islannin, Norjan ja Suomen yhteishankkeena ja se vihittiin käyttöön vuonna 1989 säännöllisten tutkimusten alkaessa vuonna 1990. Sisäänpääsy on sallittu kaikille tähtitieteilijöille kansallisuudesta riippumatta.

NOT oli ensimmäinen suuri teleskooppi, joka suunniteltiin käyttämään aktiivista optiikkaa korjaamaan ohuen ja kevyen pääpeilin muotoa. Pääpeili on halkaisijaltaan 2,56 metriä, paksuudeltaan 190,3 millimetriä ja painaa 1925 kilogrammaa.

Nordic Optical Telescopen mukaan on nimetty pikkuplaneetta 2857 NOT.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Oja, Heikki: *Sibeliuksesta Tuonelaan. Aurinkokuntamme kiehtova nimistö*, s. 76, 104. Helsinki: Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 2003. ISBN 952-5329-25-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nordic Optical Telescope** Wikimedia Commonsissa
**Grace Audrey Louisa St. John Mildmay** (19. joulukuuta 1900 Hurstmonceaux, Sussex – 31. toukokuuta 1953 Glyndebourne) oli brittiläinen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.

Mildmay oli kolmekuukautinen, kun hänen isänsä sai töitä Englannin kirkon vikaarina Pentictonissa, Kanadan Brittiläisessä Kolumbiassa. Mildmay esiintyi julkisesti ensimmäistä kertaa lasten operetissa, jonka esitti Vancouverin naisten musiikkikerho. Vuonna 1924 Mildmay lähti Lontooseen opiskelemaan Walter Johnstone-Douglasin johdolla, ja vuosina 1927–28 hän kiersi Pohjois-Amerikassa *Kerjäläisoopperan* esityksissä. Hän liittyi Royal Carl Rosa -oopperayhtiöön, jonka palveluksessa hän tulkitsi muiden muassa Musettan, Kertun, Micaëlan ja Neddan roolit.

Mildmay meni vuonna 1931 naimisiin John Christien kanssa. Pariskunta perusti yhdessä Glyndebournen oopperafestivaalin, jonka ensimmäinen tilaisuus järjestettiin 28. toukokuuta 1934. Tuolloin Mildmay esiintyi Susannan roolissa *Figaron häissä*. 1930-luvun aikana sopraanoa kuultiin useissa eurooppalaisissa keskuksissa. Toisen maailmansodan puhjettua hän muutti Kanadaan kahden lapsensa kanssa ja pysyi siellä vuoteen 1944 saakka. Viimeiset esiintymisensä oopperassa hän teki toukokuussa 1943 Montrealissa Susannan roolissa. Englantiin palaamisen jälkeen Mildmayn terveys alkoi heiketä. Hän kuitenkin ryhtyi järjestämään Rudolf Bingin kanssa ensimmäistä Edinburghin festivaalia (1947).

Mildmayn ääntä kuullaan *Don Giovannin*, *Figaron häiden* ja *Kerjäläisoopperan* levytyksissä 1930–40-luvuilta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Canadian Encyclopedia: Audrey Mildmay


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Gibanica
**Gibanica** on serbialainen leivonnainen, joka on suosittu laajalti Balkanin alueella. Gibanicat ovat Filo-taikinasta valmistettuja juustolla täytettyjä kääröjä. Gibanicat voivat olla suolaisia tai makeita, yksinkertaisia tai hyvinkin juhlallisia rakenteeltaan.

Historia
--------

Ensimmäiset havainnot sanasta *gibanica* ovat 1600-luvulta. Tuolloin sitä käytettiin suku- tai lempinimenä. Filologi ja kielitieteilijä Vuk Stefanović Karadžić lisäsi sanan gìbanica/гѝбаница laatimaansa serbian sanakirjaan vuonna 1818. Karadžić matkusteli laajalti Balkanilla ja keräsi havaintojaan serbialaisesta kulttuurista ja tavoista.

Toisen maailmansodan aikana serbialaiset Četnikit valmistivat maanviljelijöiltä saamistaan raaka-aineista *Četnikkien gibanicoja*. Jugoslavian partisaanien komentajan Josip Broz Titon ja Četnikkien johtajan Draža Mihailovićin tavatessa Ravna Gorassa vuonna 1941, he nauttivat muun muassa gibanicoja.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gibanica** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Gibanica
**Audrey Santo** (19. joulukuuta 1983 Worcester, Massachusetts, Yhdysvallat – 14. huhtikuuta 2007) oli yhdysvaltalainen tyttö, joka vammautui kolmivuotiaana vakavasti loppuiäkseen. Hänet tunnetaan myös nimellä *Little Audrey*. 

9. elokuuta 1987 Santo oli vähällä hukkua uima-altaaseen. Hän selvisi hengissä, mutta hänet jouduttiin välittömästi kuljettamaan sairaalaan. Siellä lääkäri kuitenkin antoi hänelle liikaa fenobarbitaalia, minkä vuoksi hän joutui kolmeksi viikoksi koomaan. Lisäksi fysioterapeutti tuli aiheuttaneeksi hänelle vakavia säärivammoja ja sai hänen hartiansa sijoiltaan. Tästä hän ei koskaan toipunut, vaan hän kärsi akineettisestä mutismista lopun ikäänsä, toisin sanoen hän ei kyennyt puhumaan ja hänen liikuntakykynsäkin olivat hyvin rajoittuneet. Hänet kuitenkin palautettiin sairaalasta kotiin neljän kuukauden kuluttua onnettomuudesta.

Audrey Santon vanhemmat ovat hyvin uskonnollisia katolilaisia. Siitä lähtien, kun hänet tuotiin sairaalaan, sadat ihmiset ryhtyivät rukoilemaan hänen puolestaan. 

Siitä asti pyhimysten kuvat ovat täyttäneet Audreyn huoneen ja häntä pidetään kärsimyspyhimyksenä. Kuvien on väitetty vuotavan öljyä, jonka Audreyn äiti uskoo olevan todiste Jumalan olemassaolosta.

1998 amerikkalainen Washington Post lehti testasi öljyn mikrobiologian laboratoriossa Pittsburghissa ja testien mukaan öljy sisälsi 80% kasviöljyä ja 20% kanan rasvaa.*lähde?*

Audrey Santo on ehdotettu julistettavaksi pyhimykseksi.

Lähteet
-------

* Little Audrey's Story Little Audrey Santo Foundation.  Arkistoitu 7.12.2011. Viitattu 22.12.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Little Audrey (säätiön viralliset sivut) Little Audrey Santo Foundation.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 22.12.2011.
Helsingin suurlakkokomitea 1905. Salomon Hellsten takarivissä viides oikealta.
**Salomon Hellsten** (7. toukokuuta 1864 Virrat - 4. kesäkuuta 1922 Helsinki) oli suomalainen kirvesmies ja ammattiyhdistysvaikuttaja.

Hellsten oli vuonna 1895 toimintansa aloittaneen Helsingin Työväenyhdistyksen (HTY) kirvesmiesten ammattiosaston perustajajäseniä. Vuonna 1899 Hellsten oli perustamassa Suomen Kirvesmiesten Liittoa ja 1906 sen seuraajaa Suomen Puutyöntekijäin Liittoa, jonka varapuheenjohtajana hän toimi vuoteen 1919 saakka. Suurlakon aikana Hellsten kuului Helsingin suurlakkokomiteaan ja myöhemmin Suomen Ammattijärjestön liittotoimikuntaan.

Sisällissodan jälkeen Hellsten oli uudelleenkäynnistämässä työväenliikkeen toimintaa. Hän oli HTY:n puheenjohtaja vuonna 1919 ja Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen sosialidemokraattien edustajana 1918-1922. Hellsten kuoli vatsasyöpään Marian sairaalassa 58-vuotiaana kesäkuussa 1922. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Salomon Hellsten kuollut.  *Suomen Sosialidemokraatti*, 6.6.1922, nro 127, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 28.12.2022.
2. ↑  Salomon Hellsten kuollut.  *Suomen Työmies*, 6.6.1922, nro 127, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 28.12.2022.
3. ↑  Salomon Hellsten †.  *Lastu*, 1922, nro 6, s. 51–52. Kansalliskirjasto. Viitattu 28.12.2022.
4. ↑  Salomon Hellstenin hautaus.  *Uusi Aika*, 14.6.1922, nro 132, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 28.12.2022.
Sisäkuva synagogasta.
**Gibraltarin Pieni synagoga** (Esnoga Chica tai Ets Hayim) on Gibraltarilla toimiva synagoga eli juutalaisten kokous-, rukous- ja kouluhuone.

Vuonna 1724 Gibraltarin kuvernööri William Hargrave antoi kauppias Isaac Nettolle tontin, johon nousi Gibraltarin Suuri synagoga. Sitä hallitsivat pohjoisesta tulleet sefardijuutalaiset, jotka olivat olleet pitkään kontaktissa kristittyjen kanssa ja siten tottuneet melko muodollisiin jumalanpalveluksiin. Osa Gibraltarin juutalaisista oli kuitenkin kotoisin islaminuskoisesta Marokosta, missä juutalaiset olivat joutuneet kokoontumaan kodeissa ja vastaavissa epävirallisissa tiloissa. Heidän rukouskulttuurinsa oli kehittynyt epämuodolliseksi, ja he karsastivat "hollantilaisiksi" kutsumiaan Suuren synagogan menoja. Niinpä marokkolaistaustaiset alkoivat kokoontua Netton perustamassa talmud-koulussa torin varrella. Tämä muutettiin myöhemmin synagogaksi. Sitä kututaan nykyisin joko talmud-koulun nimellä Ets Hayim tai yksinkertaisesti Pieneksi synagogaksi (*Esnoga Chica*).

Rakennus vaurioitui pahoin espanjalaisten tulituksessa vuosien 1779–1783 piirityksen aikana, ja rakennettiin sen jälkeen uudelleen. Sen osoite on Irish Town 91.

Lähteet
-------

1. ↑  Tito Benady: The synagogues of Gibraltar (s. 14-15) *Rock Talk*. Friends of Gibraltar.  Arkistoitu 16.4.2014. Viitattu 16.10.2012. (englanniksi)
2. 1 2  Synagogues *Jewish Gibraltar*.  Arkistoitu 25.7.2012. Viitattu 16.10.2012.
John Mackintoshin aukio 1830-luvun maalauksessa. Päävartiotalo oikealla, sotilaat sen edessä vartiossa.
**Gibraltarin Päävartio** (*Main Guard*) on vanha rakennus Gibraltarin keskustassa, John Mackintoshin aukiolla Parlamenttitalon ja Kaupungintalon välissä. Se rakennettiin varuskunnan tarpeisiin 1700-luvulla, mutta sitä käytettiin myöhemmin paloasemana, kylpylänä ja valtion virastotalona. Nykyisin talossa toimii Gibraltar Heritage Trust -perinnesäätiö.

Varhaisin maininta talosta on vuodelta 1748. Se näkyy myös vuosina 1750 ja 1753 tehdyissä piirustuksissa, joissa sen edessä on sotilaita vartiossa. Talo vaurioitui melko varmasti Gibraltarin piirityksessä vuosina 1779–1783. Se sijaitsi lähellä King's Bastionia, joka oli yksi pommitusten pääkohteista. Piirityksen jälkeen taloa kunnostettiin ja siihen lisättiin toinen kerros, joka näkyy myös vuonna 1830 tehdyissä piirustuksissa. Ranskalainen taiteilija Henri Regnault teki rakennuksesta 1860-luvulla kolme maalausta, jotka olivat pitkään siellä esillä. Varuskunta lopetti päävartion käytön alkuperäiseen tarkoitukseensa joskus vuosien 1896 ja 1911 välillä. Maailmansotien välisenä aikana siellä toimi paloasema. Toisen maailmansodan jälkeen se oli hetken yleinen kylpylä ennen kuin siitä tehtiin virastotalo.

Nykyisin talossa toimii Gibraltar Heritage Trust -perinnesäätiö. Se on remontoinut talon alakertaan pienen kaupan ja näyttelytilan, joissa voi järjestää myös erilaisia tapahtumia.

Lähteet
-------

1. ↑  The Main Guard The Friends of Gibraltar.  Arkistoitu 31.7.2016. Viitattu 2.9.2012. (englanniksi)
2. 1 2  Report on Trust activities, The Main Guard, historical notes (PDF) (s. 4–5, 14–15)  2009. Gibraltar Heritage Trust.  Arkistoitu 2.8.2010. Viitattu 10.11.2012.
Salomo Pulkkinen luultavasti 1920-luvun alussa
**Matti Salomo Pulkkinen** (15. marraskuuta 1873 Ristijärvi – 2. joulukuuta 1952 Ristijärvi) oli suomalainen maanviljelijä, Maalaisliiton kansanedustaja ja kansankirjailija.

Pulkkisen vanhemmat olivat mäkitupalainen Johan Pulkkinen ja Saara Tolonen. Hän työskenteli metsätyömiehenä Ristijärvellä 1890–1901 ja oli sitten torpparina 1898–1919 ja itsenäisenä maanviljelijänä 1919–1952. Pulkkinen toimi myös Ristijärven osuuskaupan hoitajana 1904 sekä oli sanomalehden kirjeenvaihtaja ja avustaja vuonna 1899.

Pulkkinen oli Maalaisliiton kansanedustajana 1911–1917 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli myös Ristijärven kunnanvaltuuston jäsen ja kirkkoneuvoston jäsen, kirkolliskokouksen jäsen vuosina 1923 ja 1928, Maalaisliiton Kainuun piiritoimikunnan puheenjohtaja ja Kajaanin maanviljelysseuran johtokunnan jäsen vuodesta 1912 ja varaesimies vuodesta 1927. Lisäksi hän toimi Osuusliike Maakunnan ja Kainuun Sanomien hallitusten jäsenenä.

Salomo Pulkkinen oli naimisissa vuodesta 1896 Elsa Liisa Kinnusen kanssa, kunnes hänen vaimonsa kuoli vuonna 1938. Pariskunta sai kahdeksan lasta.

Teoksia
-------

* *Tervanpolttajat ynnä muita kertomuksia pohjan periltä*. WSOY 1904
* *Ristijärven muistoja ja kuvauksia*. Akateeminen kirjakauppa, Helsinki 1912, 2. laajennettu painos toim. Paavo Romppainen, Ristijärven kunta 1998

Lähteet
-------

* Salomo Pulkkinen SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)

### Viitteet

1. 1 2 3  L. Arvi P. Poijärvi, Ilmari Havu, Mauno Jääskeläinen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1950*, s. 583. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1949.
2. 1 2 3  .aspx Salomo Pulkkinen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

Maalaisliiton kansanedustajat

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Maalaisliiton kansanedustajat 1911–1914 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(16) | 
* Alkio
* Hatva
* Junes
* Kallio
* Karhi
* Kiuru
* Lahdensuo
* Latvala
* Leinola
* Lohi
* Oranen
* Poutiainen
* Pulkkinen
* Pykälä
* Relander
* Saalasti

 |

 |

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Maalaisliiton kansanedustajat 1914–1917 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(18) | 
* Jäykkä
* Kallio
* Kiuru
* Kokko
* Lahdensuo
* Latvala
* Lohi
* Luopajärvi
* Leinonen
* Nurmela
* Partanen
* Pehkonen
* Poutiainen
* Pulkkinen
* Pykälä (1914–1915†)
* Saalasti
* Saarelainen
* Tulikoura

 |

 |



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Eduskunta

 |

 |
**Gibraltarin genovalaiset** ovat historiallisesti muodostaneet tärkeän osan Gibraltarin asukkaista, ja suuri osa nykyisistä gibraltarilaisista on genovalaistaustaisia, mutta he ovat pitkälti sulautuneet alueen muuhun väestöön.

Historia
--------

Catalan Bayn kalastajakylä Gibraltarissa. Sukunimistä arvioiden genovalaistaustaiset muodostavat edelleen Catalan Bayn asukkaista suurimman osan.
Italialaisia ja erityisesti genovalaisia on asunut Cádizin provinssissa jo 1500-luvulta lähtien, jolloin heillä oli merkittäviä taloudellisia etuoikeuksia muuhun väestöön nähden. Ensimmäiset Gibraltarille muuttaneet genovalaiset olivat kalastajia ja heidän perheitään. Heitä seurasivat viini- ja ruokakauppiaat. Halpatyövoimaa tuli muualta Italiasta. Ensimmäinen väestönlaskenta Gibraltarin valloituksen ja Britanniaan liittämisen jälkeen tehtiin vuonna 1721, jolloin laskettiin alueen asekuntoinen väestö. Tuolloin 310 lasketusta oli genovalaisia 169. Vuonna 1753 tehdyssä ensimmäisessä täydessä väestönlaskennassa Gibraltarin 1 816 asukkaasta oli genovalaisia 597. Myöhemmin väestönlaskennoissa alettiin laskea etnisen taustan sijasta asukkaiden uskontoa.

Gibraltarille muutti suuria määriä genovalaisia sen jälkeen, kun Napoleon I valloitti Genovan kaupungin. Tulijat välttelivät pakollista asepalvelusta. Vuoteen 1871 mennessä Gibraltarin väkiluku oli kohonnut jo 18 695:een, ja brittiviranomaiset alkoivat rajoittaa maahanmuuttoa alueelle. Tämä ei kuitenkaan estänyt uusien genovalaisten ja muiden kansalaisuuksien muuttoa alueelle. Genovan murretta puhuttiin Gibraltarilla 1900−luvun alkuun saakka. Genovalaisten puhuma kieli jätti myös joitakin lainoja Gibraltarilla edelleen puhuttuun yanitoon. Nykyisin Gibraltarin genovalaisista polveutuvat suvut muodostavat merkittävän osan alueen yläluokasta. Genovalaistaustaiset muodostavat alueen nykyisestä väestöstä noin 20 prosenttia ja Catalan Bayn väestöstä vielä suuremman osan.

Lähteet
-------

* David Levey: *Language Change and Variation in Gibraltar*. John Benjamins Publishing Company, 2008. ISBN 9789027218629. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Archer, E. G.: *Gibraltar, Identity and Empire*, s. 37. Routledge, 2006. ISBN 0415347963. (englanniksi)
2. ↑  Levey 2008, s. 18
3. ↑  Levey 2008, s. 19
4. ↑  Levey 2008, s. 24
5. ↑  Levey 2008, s. 25
6. ↑  Levey 2008, s. 26
7. ↑  Levey 2008, s. 151
8. ↑  Levey 2008, s. 1
9. ↑  Melvin ja Carol M. Ember: *Countries and Their Cultures – Vol.2*, s. 882. Macmillan Reference USA, 2001. ISBN 0-02-864948-6. (englanniksi)
**Letecké Muzeum** on Kbelyssä 8 km koilliseen Prahasta sijaitseva ilmailumuseo.

Kbelyn lentokentän historia
---------------------------

Kbely oli Tšekkoslovakian ensimmäinen sotilaslentokenttä, jossa järjestettiin 1920- ja 1930-luvuilla useita kansainvälisiä ilmailunäyttelyitä. Tšekin kansallinen lentoyhtiö CSA alkoi reittilentonsa Kbelystä käsin lokakuussa 1923. Lentokenttä on edelleen Tšekin ilmavoimien tukikohta, jossa toimii koelentoyksiköitä.

Ilmailumuseon perustaminen
--------------------------

1960-luvun lopussa Prahan sotilasmuseo päätti pelastaa historialliset lentokoneet tuholta ja lopulta tuoda ne Kbelyyn näyttelyyn, jossa koneita alettiin varastoida 1920-luvun Wagner-tyyppiseen hangaariin. Tulevalle museoalueella pystytettiin Picha-tyyppinen hangaari. Museo perustettiin vuonna 1968.

Näyttelykoneet
--------------

CSAn Tupolev Tu-104A OK-LDA toukokuussa 2008.
Kbelyssä on nyt 275 lentokonetta, joista noin 110 on yleisön nähtävänä Museon arvokkaimmat artikkelit ovat Tšekkoslovakian 1920- ja 1930-luvun lentokoneet. Museo omistaa useita uniikkeja lentokoneita, muun muassa Avia BH-11C L-BONK, ja harvinaisia: esim. Iljushin Il-2 Sturmovik ja Supermarine Spitfire LF.IX.

Mraz M-1C Sokol
Museossa on suuri määrä Neuvostoliiton suihkukoneita, joista osa valmistettiin Tšekkoslovakiassa lisenssillä.

Kun Tšekkoslovakia muuntui Tšekin tasavallaksi ja Slovakian tasavallaksi 1. tammikuuta 1993, osa lentokoneista siirrettiin Slovakialle. Museon konekanta on muuttunut viime vuosina museon vaihtaessa koneitaan Yhdysvaltojen, Englannin ja Tšekin kanssa.

Lähteet
-------

* Ogden|, Bob, Aviation Museums and Collections of Mainland Europe, 2006, Air Britain, ISBN 0-85130-375-7
* Hunt, Leslie,Veteran and Vintage Aircraft, 1974,The Garnstone Press Ltd, ISBN 0-85511-240-9

### Viitteet

1. 1 2  Ogden, sivu 48
2. ↑   The Aviation Museum Kbely – Basic informations
3. ↑  Hunt, sivu 94
4. ↑  Ogden, sivu 49

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Letecké muzeum**.
* Museon sivusto
* Valokuvia Kbelystä vuonna 2002 (Arkistoitu – Internet Archive)