recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**American Resource Center** eli **Amerikka-kirjasto** oli Yhdysvaltain Helsingin-suurlähetystön ylläpitämä kirjasto ja tietopalvelu Helsingin yliopiston kirjaston yhteydessä Kaisa-talossa. Amerikka-kirjaston edeltäjän, America Centerin kirjaston juuret ovat toisen maailmansodan jälkeisessä ajassa, jolloin Yhdysvallat perusti pieniä kirjastoja suurlähetystöjensä yhteyteen ympäri maailmaa. Suomessa kirjastopalvelu alkoi vuonna 1946. Tuolloin Kalevankadulla sijainneen kirjaston kokoelma sisälsi n. 2 000 nidettä.

1950-luvun puolivälin jälkeen Amerikka-kirjasto muutti Kaivokadulle vastapäätä rautatieasemaa. Ensimmäisenä vuotenaan Kaivokadulla kirjasto rekisteröi 13 000 uutta lainaajaa. Kokoelmiin tulivat mukaan myös äänilevyt.

Yhdysvaltojen talouden muutokset vaikeuttivat myös Helsingin Amerikka-kirjaston toimintaa. Äänilevyt poistuivat valikoimista ja lahjoitukset vähenivät. 1980-luvun puolivälissä Yhdysvallat ilmoitti Amerikka-kirjaston sulkemispäätöksestä. Helsingissä tämä aiheutti kohua. Helsingin Sanomat ja monet muut lehdet yhtyivät vastalauseisiin. Silloinen ulkoministeri Paavo Väyrynen valitteli USA:n ulkoministeri George Shultzille Helsingin Amerikka-kirjaston lakkauttamispäätöstä vierailullaan Washingtoniin vuonna 1986. Väyrynen korosti erityisesti kirjaston merkitystä opiskelijoille. Helsingin Amerikka-kirjasto säilyi.

Tilanne uusiutui 1990-luvulla, mutta ratkaisuksi löytyi silloin yhteistyösopimus Helsingin yliopiston kanssa. Kirjasto muutti Helsingin yliopiston kirjaston eli Kansalliskirjaston yhteyteen Unioninkadulle. Vuonna 2012 Amerikka-kirjasto muutti uuteen Helsingin yliopiston Kaisa-kirjastoon Fabianinkadulle. Amerikka-kirjaston kokoelma käsitti yli 12 000 kirjaa, noin 100 DVD-levyä, 75 amerikkalaista aikakauslehteä sekä New York Times -sanomalehden.

Amerikka-kirjasto pyrki tarjoamaan luotettavaa ja ajankohtaista tietoa Yhdysvaltojen yhteiskunnasta, politiikasta, taloudesta, kansainvälisistä suhteista ja kulttuurista. Kokoelma oli avoin kaikille.

Yhdysvaltain Helsingin-suurlähetystö ilmoitti sulkevansa kirjaston 7. kesäkuuta 2020. Kokoelma sulautettiin Kaisa-talon olemassa oleviin kokoelmiin.

Lähteet
-------

* Yhdysvaltojen suurlähetystön Amerikka-kirjaston sivut (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  American Resource Center will close on June 7, 2020 *U.S. Embassy in Finland*.  5.6.2020. Viitattu 7.2.2021. (englanniksi)
**SS Pennland** (aikaisempi nimi **SS Pittsburgh**) oli vuonna 1922 käyttöön otettu matkustaja-alus, jonka omisti aluksi White Star Line. Vuonna 1925 alus siirtyi Red Star Linen omistukseen nimellä SS Pennland. Pennland vaurioitui niin voimakkaasti vuonna 1941 Kreetassa saksalaisen ilma-aluksen lennon aikana, että ne oli upotettava.

Rakentaminen
------------

SS Pennland kölinlasketiin marraskuussa 1913 Belfastissa sijaitsevassa Harland & Wolffin telakalla, mutta sodan vuoksi valmistuminen viivästyi. Alus rakennettiin nimellä Pittsburgh American Linelle, joka kuului International Mercantile Marine Companylle.

Ensimmäisen maailmansodan puhkeamisen vuoksi aluksen rakentaminen keskeytettiin elokuussa 1914. Aluksen rakentamista jatkettiini vasta 17. marraskuuta 1920. 175-metrisellä aluksella oli kaksi savupiippua, kaksi mastoa, kolme potkuria ja sen huippunopeus oli 15 solmua (27,8 km / h). Alukselle voitiin ottaa 600 ensimmäisenluokan matkustajaa ja 1800 kolmannenluokan matkustajia.

Käyttöhistoria
--------------

Aluksen neitsytmatka alkoi 6. kesäkuuta 1922, kun alus lähti Liverpoolista Philadelphiaan ja Bostoniin White Star Linen lipun alla. Marraskuussa 1922 alus pelasti italialaisen Monte Grappan miehistön, kun laiva oli uppoamassa. 1. joulukuuta 1922 alus aloitti reitin Bremen - Southampton - Halifax - New York, ja 25. marraskuuta 1923 alus aloitti ensimmäisen kerran Hampuri - Southampton - Halifax - New York reitillä. 20. tammikuuta 1925 alus vuokrattiin Red Star Linelle ja alus aloitti reitin Antwerpen - Southampton - Halifax - New York. Silloin alus nimettiin Pennlandiksi ja aloitti ensimmäisen matkansa tämän nimen alla samalla reitillä 2. huhtikuuta 1926. 

Tammikuussa 1930 laiva varusteltiin turistien- ja kolmannen luokan matkustajien kuljetukseen. Aluksen uusi reitti oli Antwerpen - Havre - Southampton - New York - Havre - Lontoo - Antwerpen, joka alkoi 16. marraskuuta 1934. Alus kunnostettiin Kielissä sen jälkeen alus aloitti Antwerpenin - Southamptonin - New Yorkin reitillä 10. toukokuuta 1935. Aluksen viimeinen matka tällä reitillä alkoi huhtikuussa 1939, jonka jälkeen se myytiin Holland America Linelle. 

Alus jatkoi Antwerpenin - Southamptonin - New Yorkin reitillä kesäkuussa 1939. 10. maaliskuuta 1940 Aluksen viimeinen siviilimatka oli Antwerpenistä Dunkirkin kautta New Yorkiin. Alus otettiin sotilaskuljetuskäyttöön ja saksalaiset lentokoneet pommittivat alusta 25. huhtikuuta 1941 lähellä Ateenan luoteisrannikkoa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pittsburgh / Pennland *Greatships.net*. Viitattu 15.2.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3  Pitssburgh *Theyard.info*. Viitattu 15.2.2019. (englanniksi)
3. 1 2  SHIP DESCRIPTIONS – P-Q *The Ship List*. Viitattu 15.2.2019. (englanniksi)
4. 1 2  D/S Pennland (+1941) *Wrecksite.eu*. Viitattu 15.2.2019. (englanniksi)
5. 1 2  White Star Line SS Pittsburgh *Arnsby.org*. Viitattu 15.2.2019. (englanniksi)
**Amerikkalainen jalkapallo** oli näytöslajina **kesäolympialaisissa 1932** Los Angelesissa ensimmäistä ja toistaiseksi viimeistä kertaa. Pelejä pelattiin vain yksi, 8. elokuuta 1932. Vastakkain olivat Yhdysvaltain länsirannikko ja itärannikko. Länsirannikon joukkue koostui kolmen yliopiston, Stanfordin, Etelä-Kalifornian ja Kalifornian Berkeleyn yliopistojen opiskelijoista. Itärannikon joukkue puolestaan koostui Harvardin, Yalen ja Princetonin yliopistojen opiskelijoista. Ottelu pelattiin Los Angeles Memorial Coliseum'ssa, ja siellä oli mukana 60 000 katsojaa seuraamassa peliä. Länsirannikko voitti ottelun 7–6.

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | **1** | **2** | **3** | **4** | **Tulos** |
| **Länsi** | 0 | 0 | 0 | 7 | **7** |
| Itä | 0 | 0 | 0 | 6 | 6 |

Kesäolympialaisten 1932 lajit ja kilpailutapahtumat
Amerikkalainen jalkapallo (*Näytöslaji*) | Ammunta | Haavipallo (*Näytöslaji*) | Maahockey | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Soutu | *Taidelajit* | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:American football at the 1932 Summer Olympics
**Perille** on Suomen kauko- ja lähiliikenteen sekä Tallinnan lähiliikenteen kokoava matkustamisen hakupalvelu ja reittiopas, jonka avulla matkustaja voi suunnitella matkoja, vertailla hintoja sekä ostaa matkalippuja. Maksuttomalla Perille-sovelluksella ja osoitteessa www.perille.fi toimiva palvelu auttaa matkustajaa löytämään sopivimman reitin, kulkuvälineen ja matkalipun Suomessa sekä suositulla Helsinki–Tallinna-reitillä. Palvelun avulla voi verrata bussien, junien, lentojen, laivojen, lauttojen ja taksien hintoja, matkustusaikoja, matkan kestoa ja matkustustapojen ympäristövaikutuksia. Vaihtoehtoja voi verrata myös omaan autoon. 

Perille-palvelu aloitti toimintansa vuonna 2016. Palvelua ylläpitää ja kehittää suomalainen startup-yritys Perille Mobility Services Oy.

Katso myös
----------

* Helsingin seudun joukkoliikenne
* Tallinnan joukkoliikenne

Lähteet
-------

1. ↑  Moottori.fi: Pikatestissä Perille.fi – reittiopas kaukoliikenteeseen, Helsingin seudulle ja Tallinnaan *moottori.fi*.
2. ↑  Tekniikka & Talous: Reittiopas koko Suomeen valmistui – Vertaa, kannattaako kulkea autolla vai joukkoliikenteellä *tekniikkatalous.fi*.
**Giurgiulești** (ven. Джюрджюлешть, *Džurdžulešti*, ukr. Джурджуле́шти, *Džurdžulešty*) on noin 3 000 asukkaan kylä Moldovan Cahulin piirissä, aivan maan eteläisimmässä nurkassa, Tonavan pohjoisrannalla, sen sivujoen Prutin liittymäkohdassa. Prutin ja Tonavan vastarannalla alkaa Romania. Kylän itäpuolella alkaa puolestaan Ukrainan Odessan alue.

Giurgiuleștin kylän väkiluku on noin 3 000 henkeä.

Vapaasatama ja liikenteen solmupiste
------------------------------------

Giurgiulești on tärkeä logistinen solmupiste ja rajanylityspaikka. Siellä on Moldovan suurin jokisatama, jonne vuonna 2006 valmistui öljyterminaali ja 2009 matkustajaterminaali. Satamaan johtaa 7 metrin syvyinen, meriliikenteen aluksille soveltuva väylä Mustanmeren ääreltä (133,8 km). Satamalla on vapaasataman asema ja se toimii erityistalousalueena (vapaatalousalue) vuoteen 2030 saakka.

Paikkakunnan kautta kulkee valtatie M3 pohjoiseen kohti pääkaupunki Chișinăuta (218 km:n matka) ja ukrainalainen valtatie M15 (osa eurooppatietä **E 87**) itään ja siihen liittyvä rajanylityspaikka Ukrainan Reniin. Giurgiuleștissa on kansainvälinen rajanylityspaikka Romaniaan, lähin kaupunki Galaţi sijaitsee noin 10 kilometriä länteen. Giurgiulești on myös Moldovan rautateiden asemapaikkakunta, jonne johtaa rautatieyhteys pohjoisesta Basarabeascasta kahta kautta. Itäisempi raideyhteys kulkee reittiä Basarabeasca–Gagauzian Comrat–Prut (risteysasema, liityntä Romanian rataverkkoon)–Cahul–Giurgiulești. Suoremmin pohjoisesta saapuva reitti tekee aluksi mutkan Ukrainan Renin kautta. Yksi ratayhteys vie Giurgiuleștistä Prutin yli Romanian puolelle.

Lähteet
-------

1. 1 2  I. V. Kopylova (redaktor): *Atlas avtomobilnyh dorog. Ukraina, Moldova* 1:1 250 000. Minsk, Valko-Venäjä: RUP Belkartografija, 2013.  (venäjäksi)
2. ↑  Population Census 2004 - Demographic, national, language and cultural characteristics (excel-taulukko) (Taulukko 2: Population by area, localities and sex, in territorial aspect) Chisinau, Republic of Moldova:  National Bureau of Statistics of the Republic of Moldova, statistica.md.  (englanniksi)
3. ↑  Giurgiulesti International Free Ports  17.3.2014. Giurgiulesti International Free Ports, gifp.md. Viitattu 21.10.2014. (englanniksi)
4. ↑  *Atlas železnyje dorogi Rossija i sopredelnyje gosudarstva*. Venäjän ja IVY-maiden rautatiekartasto. Omsk: FGUP "Omskaja kartografitšeskaja fabrika", 2010. ISBN 978-5-95230323-3. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Giurgiulești** Wikimedia Commonsissa

* Giurgiulești, Located at river Danube (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (danubeports.info)
* Giurgiulesti Free Economic Zone (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (gfez.md)
* Giurgiulești vapaasataman aluesuunnitelma (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (gfez.md)
**Avon Products, Inc.** NYSE: AVP on yhdysvaltalainen kosmetiikan, hajuvesien ja lelujen valmistaja ja jälleenmyyjä. Vuonna 2006 yrityksen liikevaihto oli 8,6 miljardia Yhdysvaltain dollaria ja liikevoitto verojen jälkeen 478 miljoonaa dollaria. Vuoden 2006 lopussa yrityksen taseen loppusumma oli 5,2 miljardia dollaria ja sillä oli 40 300 työntekijää. Valtaosa Avonin liikevaihdosta muodostuu suorasta myynnistä kuluttajille yli sadassa maassa. Maailmanlaajuisesti Avonin tuotteita markkinoi kaikkiaan yli viisi miljoona itsenäistä edustajaa. Avonin pääjohtajana on vuodesta 1997 toiminut Andrea Jung. 

Suomessa toimivan Avon Cosmetics Finland Oy:n emoyhtiö on Caymansaarille rekisteröity Avon International Holdings Company.

Yrityksen historiaa
-------------------

Avonin edeltäjän, California Perfume Companyn, perusti kirjoja ovelta ovelle kaupannut David McConnell vuonna 1886. Yrityksen liikeideana on alusta alkaen ollut suoramyynti kuluttajille edustajien kautta. Yrityksen nimeksi vaihdettiin Avon Products, Inc vuonna 1939, yrityksen oman ilmoituksen mukaan kunnianosoituksena yrityksen perustajan lempikirjailijan, William Shakespearen, kotikaupungin läpi virtaavan joen Avonin mukaan. New Yorkin pörssiin yhtiö listautui vuonna 1964. 

1960-luvulla Avonin kosmetiikkatuotteita valmisti Suomessa lisenssillä Huhtamäki-yhtymään kuulunut Fincos. Tuotteita ei kuitenkaan myyty kotimyyntinä vaan tuolloin tavalliseen tapaan pienten kemikaliomyymälöiden kautta.

Lähteet
-------

1. ↑   Google Finance: Google Finance – Avon Products, Inc *finance.google.com*. Viitattu 8. elokuuta 2007. englanti
2. ↑  Lampinen, Antti: Nämä yhtiöt toimivat veroparatiiseissa, Taloussanomat 8.4.2016, lähde Dun & Bradstreet.
3. ↑  Avon Products, Inc: The Avon Company History *avoncompany.com*. Viitattu 8. elokuuta 2007. englanti
4. ↑  Vesa Saarto, *Huhtamäki-yhtymän historia,* Helsinki 1980, sivut 430–441.

Aiheesta muualla
----------------

* Avon Products, Inc:n verkkosivut (englanniksi)
* Avonin suomenkieliset verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Giuseppe Amato**Giuseppe Amato** (oikealta nimeltään *Giuseppe Vasaturo*, 24. elokuuta 1899 Napoli – 3. helmikuuta 1964 Rooma) oli italialainen elokuvatuottaja ja -ohjaaja.

Napolin elokuvayhtiöissä työskennellyt Amato kokeilu onneaan Hollywoodissa, mutta palasi vuonna 1932 Italiaan, jossa hän tuotti Mario Bonnardin ohjaustyöt *Cinque a zero* ja *Varastettu ääni* (*Tre uomini in frac*) sekä joukon muita suosittuja komedioita. 1930- ja 1940-lukujen vaihteessa hän tuotti muun muassa Mario Camerinin komedian *I grandi magazzini* (1939) ja Alessandro Blasettiin elokuvan *Quattro passi fra le nuvole* (1942). Toisen maailmansodan jälkeen Amato tuli tunnetuksi erityisesti Vittorio De Sican neorealististen klassikkojen tuottajana. Hänen viimeinen suuri tuotantonsa oli Federico Fellinin *Ihana elämä* vuonna 1960. Amato myös ohjasi joukon elokuvia.

Lähteet
-------

1. ↑  Moliterno, Gino: *Historical Dictionary of Italian Cinema*, s. 5–6. Lanham, Toronto, Plymouth: The Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-6073-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Elonet: Giuseppe Amato
* Internet Movie Database: Giuseppe Amato (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Mélanes** (kreik. Μέλανες) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Náxoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Aiemmin kylä kuului Náxoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Náxoksen ja Pienten Kykladien kunnan Náxoksen kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 414 (vuonna 2011).

Flerión kuros.
Mélanes sijaitsee Náxoksen läntisissä sisäosissa noin kahdeksan kilometriä itään saaren pääkaupungista Náxoksen kaupungista. Kylä on rakennettu rinteeseen noin 63 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylän nimi viittaa mustaan (*melas*) väriin, ja sitä on selitetty muun muassa alueen tummalla maaperällä. Mélaneen paikka on ollut asuttu jo antiikin ajalla, jolta ajalta sieltä on tehty useita rakennus- ja esinelöytöjä. Kylän lähellä sijaitsevat Flerión eli Mélaneksen kurokset. Muita esinelöytöjä on Náxoksen arkeologisessa museossa. Kylän ympäristössä on useita keskiaikaisia torneja. Nykyisin Mélaneen ympäristö on suosittu vaelluskohde.

Mélanes muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Μελάνων, *Topikí Koinótita Melánon*), johon kuuluvat varsinaisen Mélaneen kylän lisäksi kylät Ágios Thalélaios, Kourounochóri ja Mýloi. Koko yhdyskunnan väkiluku on 652.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 25.12.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Melanes *Greeka.com*. Viitattu 3.9.2018.
3. ↑  Melanes *Naxos.net*. Viitattu 3.9.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mélanes** Wikimedia Commonsissa
**SS Yarmouth Castle** on vuonna 1965 Karibianmerellä uponnut risteilylaiva.

Historia
--------

Alkujaan *Yarmouth Castle* oli yhdysvaltalainen laiva nimeltään SS *Evangeline,* joka rakennettiin vuonna 1927 Philadelphiassa. Toisen maailmansodan aikana laiva palveli joukkojenkuljetuslaivana. Vuonna 1954 laiva myytiin liberialaiselle yritykselle, minkä jälkeen se vaihtoi useasti omistajaa. Vuonna 1958 laiva päätyi Panaman lipun alle. Vuonna 1964 laivan omistajaksi tuli Chadade Steamship Company, ja sen nimi muutettiin SS *Yarmouth Castleksi.* Risteilylaivan kotisatama oli Miami, mistä se teki risteilyjä Bahaman pääkaupunkiin Nassauhun.

Onnettomuus
-----------

12. marraskuuta 1965 laiva lähti normaalin aikataulun mukaiselle risteilylle Miamista kohti Nassauta mukanaan 376 matkustajaa ja 176 miehistön jäsentä. Puolenyön jälkeen 13. marraskuuta laivan konehuoneessa havaittiin savua, ja sen lähdettä alettiin etsiä. Savu tuli huoneesta 610 syttyneestä tulipalosta. Tulipaloa yritettiin sammuttaa mutta tuloksetta. Sammutusjärjestelmät eivät toimineet, ja laivalla syntyi sekasorto. Laivaa ryhdyttiin evakuoimaan, mutta sekään ei onnistunut kovin hyvin. Osa pelastusveneistä oli laskettaessa vajaita, ja osaa ei saatu ollenkaan vesille. Laivan lähettyvillä oli suomalainen rahtilaiva M/S *Finnpulp*, josta SS *Yarmouth Castlen* tulipalo havaittiin kiikareilla. *Finnpulpin* kurssi käännettiin välittömästi kohti palavaa laivaa, ja samalla lähetettiin ilmoitus tulipalosta. Pelastuspaikalle *Finnpulp* saapui kello 02.15, ja sen miehistö ryhtyi pelastustoimiin. 10 minuuttia myöhemmin pelastustöihin saapui toinenkin laiva, SS *Bahama Star*. SS *Yarmouth Castle* upposi kello 06.03. Laivan mukana upposi syvyyksiin 85 matkustajaa ja kaksi miehistön jäsentä. Lisäksi kolme matkustajaa kuoli onnettomuudessa.

Lähteet
-------

1. ↑  William Cramp & Sons laivanrakennuksen historia
2. ↑  Onnettomuuden tutkintaraportti
Höyrylaiva **SS Niagara** oli vuonna 1846 vesille laskettu 74,7 metrin pituinen Collingwood Line -varustamon omistama siipiratasalus, niin kutsuttu "palatsihöyry" (engl. *palace steamer*). Alus oli rakennettu Pohjois-Amerikan Suurten järvien henkilö- ja rahtiliikenteeseen.

Onnettomuus
-----------

Alus lähti Sheboyganista Michiganistä 23. syyskuuta 1856 reitilleen Michiganjärven poikki kohti Wisconsinin Port Washingtonia. Aluksella oli kaikkiaan 170 matkustajaa sekä runsaasti lastia. Noin kello kuuden aikaan illalla aluksen konehuoneen lähistöllä havaittiin tulipalo, jonka seurauksena koneet ja siipirattaat pian pysähtyivät. Alus oli tuolloin noin 6–8 kilometrin päässä rannasta, ja se peittyi nopeasti savuun ja liekkeihin. Yritykset palon tukahduttamiseksi eivät onnistuneet.

Matkustajien pyrkiessä pelastusveneisiin aluksella syntyi paniikki, jonka seurauksena kaikki pelastusveneet yhtä lukuun ottamatta kaatuivat. Useita ihmisiä hyppäsi palavalta laivalta kylmään veteen. Useat alueella olleet alukset kiirehtivät onnettomuuspaikalle ja pelastivat vedestä suurimman osan matkustajista. Pelastettujen joukossa olivat myös aluksen päällikkö sekä suurin osa miehistöä, mutta yli 60 henkeä menehtyi yhdessä Wisconsinin historian pahimmista liikenneturmista. Menehtyneiden joukossa oli myös entinen Yhdysvaltain kongressin jäsen John B. Macy.

Palon raportoitiin syttyneen tahallisesti, joko tuhopolttona tai varomattoman tulenkäsittelyn vuoksi. Päällikkö kiisti väitteet, joiden mukaan palo olisi saanut alkunsa konehuoneesta, jota pidettiin paloturvallisena. Sen sijaan hänen mukaansa rahdin joukossa oli helposti itsestään syttyviä aineita. Tulipalon syttymissyytä ei koskaan saatu määriteltyä.

*Niagaran* hylky lepää 16–17 metrin syvyydessä wisconsinilaisen Belgiumin kylän edustalla Michiganjärvessä.

Lähteet
-------

1. ↑  Telegraphic Intelligence.  *The Charleston Mercury*, 27.9.1856, s. 2.
2. ↑  Particulars of the Burning of the Niagara.  *The Daily Ohio Statesman*, 27.9.1856, s. 3.
3. ↑  The Burning of the Steamer Niagara.  *The Daily Ohio Statesman*, 30.9.1856, s. 3.
4. ↑  Dreadful Lake Disaster! 100 Lives Lost!.  *The Daily Ohio Statesman*, 26.9.1856, s. 3.
5. ↑  Burning of Steamer Niagara – One Hundred Lives Lost.  *The Sun (Baltimore, Maryland)*, 26.9.1856.
6. ↑  The Burning of the Streamer Niagara -- Further Particulars.  *The Sun (Baltimore, Maryland)*, 30.9.1856, s. 1.
7. ↑  The Burning of the Niagara -- Fifty or Sixty Lives Lost.  *The Sun (Baltimore, Maryland)*, 27.9.1856, s. 1.
8. ↑  Maritime Trails account of the *Niagara* disaster Wisconsin's Maritime Trails.  Arkistoitu 28.9.2007.
**SS *Raimo-Ragnar*** oli suomalainen 83-metrinen höyrylaiva, joka liikennöi pääasiassa Itämeren hakurahtiliikenteessä. Aluksen omisti Lovisa Ångfartygs Aktiebolaget, jonka pääosakas oli Ragnar Nordström. Yhtiön aluksilla oli nimissään *-Ragnar*-pääte, ja laajimmillaan varustamon lipun alla purjehti parisenkymmentä alusta.

Jatkosodan aikana 3 600 dwt:n rahtilaiva *Raimo-Ragnar* oli osana yli kolmekymmentä alusta käsittäneessä saattueessa, joka matkasi 23. joulukuuta 1943 Haminasta kohti Danzigia. Aluksen lastina oli suuri määrä puisia kaivospölkkyjä.

Saattue jakautui kahteen osaan, joista toisen johdossa purjehti *Raimo-Ragnar*. Alukset purjehtivat miinoittamattomassa, kapeassa väylässä peräkkäin, kunnes Nygrundin saaren kohdalla Suur-Pellingin edustalla *Raimo-Ragnarilta* havaittiin edellä kulkevan laivaosaston viimeisen aluksen tekevän mutkan. Komentosillalla liikettä pidettiin kuitenkin ohjausvirheenä.

Edellä kulkeva alus oli kuitenkin väistänyt väylällä sijaitsevaa salakaria, jota ei ollut merkitty merikarttoihin. Laivalta näytettiin myös lippusignaalia perässä seuraavalle *Raimo-Ragnarille*, mutta sitä ei kaukaa havaittu. Tullessaan karikon kohdalle *Raimo-Ragnar* ajoi karille ja nousi sille koko pituudeltaan.

Yksi alus jäi *Raimo-Ragnarin* avuksi muiden jatkaessa matkaansa. *Raimo-Ragnar* oli saanut vuodon, jota kyettiin hillitsemään laivan omin pumpuin. Samalla aluksen lastia purettiin mereen. Seuraavana päivänä, jouluaattona, alusta yritettiin irrottaa karilta, mutta yritykset epäonnistuivat. *Raimo-Ragnar* upposi karin viereen komentosiltaansa myöten 25. joulukuuta 1943. Alus on myöhemmässä vaiheessa myrskyjen sekä hylyn räjäyttäjien vuoksi uponnut kokonaan karin vierelle.

Lähteet
-------

* Hylkyjä Suomenlahdella ja Saaristomerellä, Vaheri-Hyvärinen-Saari, Karisto Oy, Hämeenlinna 1996*lähde tarkemmin?*
* Rauhan meri, Eka Metsävuori, SUSL*lähde tarkemmin?*
* Vaarallisilla vesillä, Helge Heikkinen, Porvoo 1960*lähde tarkemmin?*
* Navis Fennica, osat I–IV, Erkki Riimala, WSOY, Juva 1993–94*lähde tarkemmin?*
* Taschenbuch der Handelsflotten 1940, Erich Gröner, J. F. Lehmanns Verlag, Munchen 1940

Aiheesta muualla
----------------

* Hylyt.net: Raimo-Ragnar
**Iso Kivijärvi**  on Keski-Suomessa Keuruulla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 190 hehtaaria eli 1,9 neliökilometriä. Se on 2,8 kilometriä pitkä ja 1,4 kilometriä leveä. Järvi on selkeäpiirteinen, mutta sen järvenselän keskellä sijaitsee kaksi suurempaa saarta ja niiden itäpuolella koilliseen päin työntyy Kivisuolle lahti. Järvi kapenee etelään päin, missä sijaitsee Sammakkolahdella järven luusua. Sammakkolahden lounaispuolella kohoaa 300 metriä rannasta Kivimäki, jonka pohjoisrinteet kohoavat 50 metriä vedenpinnan yläpuolelle. Mäki erottuu selvästi järvelle päin.

Järvessä on kartan mukaan 7 saarta, joista nimetyt Isosaari ja Lintusaari ovat suurimmat. Isosaari on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Sen pinta-ala on kartasta mitattuna 1,5 hehtaaria. Lintusaari sijaitsee Isosaaresta 300 metriä etelään. Se on 80 metriä pitkä ja alle 40 metriä leveä. Kaikki saaret ja luodot ovat autiot.

Järven rantaviivan pituus on 10 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Pohjoispäässä on maatila, jonka peltopalsta ulottuu melkein rantaan. Järven lähiympäristössä on kaksi maatilaa. Rannoille on rakennettu yli 20 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet seututieltä 621 Valkeajärvelle kulkevalta tieltä.

Vesistösuhteet
--------------

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Kupanjoen valuma-alueella (35.66), jonka Iso Kivijärven valuma-alueeseen (35.663) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 154,3 metriä mpy. Järven ympäristössä sijaitsee tiheästi ojiteuja soita, joiden johto-oja on johdettu järveen. Näitä ovat Isoniitty, Koninsuo, itärannan Kivisuo ja Ruinunneva.

Järvi saa pääosan vedestään omalta valuma-alueeltaan, sillä se on sen latva-alueita. Ison Kivijärven alueella on 3 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Ne ovat Näsilampi (1 ha), jonka laskuoja Lolionpuro laskee järven pohjoispäähän. Samaa puroa käyttää pieni Lolionlampi. Länsirannan Kivisuolla sijaitsee Kivilampi (4 ha), josta on johdettu oja järven länsirantaan. Samaan länsirantaan laskee vielä Lehmilampi (2 ha) myös kaivettua oja myöten.

Järven laskujoki on Kupanjoki, joka lähtee järven eteläpäästä Raatesalmen nimisenä ja laskee heti Vähään Kivijärveen (14 ha), josta jatkaa nimetön uoma Kupanjärveen (13 ha). Kupanjoki laskee 5,5 kilometrin päässä Lapinjärveen (9 ha), josta se laskettelee seuraavat 7 kilometriä koskien, Kivijärven (11 ha), Alalammen (4 ha), Peräkosken (2 ha) ja Rimmin (3 ha) kautta Keurusselän Kivilahteen Keuruun keskustaajamassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Iso Kivijärvi, Keuruu (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 14.9.2019.
2. 1 2 3 4 5 6 7  Ympäristö- ja paikkatietopalvelu Syke (edellyttää rekisteröitymisen) Helsinki:  Suomen Ympäristökeskus. Viitattu 10.3.2018.
3. ↑  Iso Kivijärvi, Keuruu (sijainti ilmavalokuvassa) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 143.9.2019.
4. 1 2 3  Iso Kivijärvi (35.663.1.001) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 10.3.2018.
**Smithson Tennant** (30. marraskuuta 1761 Selby, Yorkshire, Englanti – 22. helmikuuta 1815 Boulogne-sur-Mer, Ranska) oli englantilainen kemisti. Hänet tunnetaan parhaiten siitä, että vuonna 1803 hän löysi osmiumin ja iridiumin liuottaessaan platinaa kuningasveteen. Hän myös osaltaan edisti ymmärrystä siitä, että timantti ja hiili ovat sama alkuaine.

Elämä ja ura
------------

Tennantin kiinnostus luonnontieteisiin alkoi jo varhain, ja koska hänen isoisänsä oli apteekkari, hän sai käyttöönsä kirjoja ja materiaaleja kemiallisia kokeita varten. Hän kävi Beverley Grammar Schoolia, ja nykyisin koulun sisäänkäynnin yläpuolella on osmiumin ja iridiumin löytäjän muistolaatta.

Tennant aloitti lääketieteen opinnot Edinburghissa vuonna 1781 Joseph Blackin oppilaana, mutta muutaman kuukauden kuluttua hän siirtyi Cambridgen yliopistoon, jossa hän omistautui kasvitieteelle ja kemialle. Hän valmistui lääketieteen tohtoriksi Cambridgesta vuonna 1796 ja osti samoihin aikoihin tilan Cheddarin läheltä, jossa hän teki maatalouskokeita.

Vuonna 1784 hän matkusti 23-vuotiaana Tanskaan ja Ruotsiin, jossa hän tapasi Carl Scheelen ja mineralogi Johan Gottlieb Gahnin. Vuonna 1786 Ranskassa hän tapasi Claude-Louis Berthollet'n ja mahdollisesti Antoine Lavoisier'n. Tennant nimitettiin kemian professoriksi Cambridgeen vuonna 1813, mutta hän ehti pitää vain yhden kurssin, ennen kuin kuoli onnettomuudessa Boulogne-sur-Merin lähellä, kun silta, jonka yli hän oli ratsastamassa, romahti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Smithson Tennant *Encyclopedia Britannica*.  1911. Viitattu 8.12.2021.
2. 1 2 3 4  Bicentenary of Four Platinum Group Metals *Platinum Metals Rev.*.  2004. Viitattu 8.12.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Smithson Tennant** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Siikasaari

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
JyväskyläKeski-SuomiSuomi |
| Vesialue | 
Päijänne |
| Korkein kohta | 
135 m  |
| Pinta-ala | 
78,9 ha  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Siikasaari**  on Päijänteen saari Keski-Suomessa Jyväskylässä ja se sijaitsee Pohjois-Päijänteellä Vuoritsalon itäpuolella.

Maantietoa
----------

Saari on 1,8 kilometriä pitkä, 700 metriä leveä ja sen pinta-ala on 78,9 hehtaaria. Se sijaitsee Vuoritsalon itäpuolisessa salmessa, jonka keskellä Siikasaari on. Vuoritsalon puolelle jää Ruokosalmi ja itäpuolelle Siikasalmi. Ruokosalmi on mantereen puolella ja se on 130–260 metriä leveä kun Siikasalmi on vastaavasti 100–300 metriä leveä. Siikasaaren pohjoispään niemi Sorrinpää kääntää Siikasalmen suun kohti Kylmälahtea. Saaren pohjoiskärjestä on 300 metriä Haapaniemeen. Siikasaaren ja Haapaniemen välistä kulkee vesiväylä.

Saaren huippu sijaitsee saaren pohjoisosassa noin 135 metriä merenpinnan yläpuolella ja se kohoaa 57 metrin korkeuteen Päijänteen vedenpinnasta, joka on 78,3 metriä mpy. Saaren pinnanmuodot ovat eteläosissa alavat ja pohjoisosassa korkeat. Mäen etelärinteillä on kalliomaastoa.

Saaressa on ollut Siikasaaren maatila, jonka maa-alueesta on lohkottu pieniä tontteja. Niille on rakennettu lähes 20 vapaa-ajan asuntoa. Koska saarelle ei tule tietä, liikkuvat asukkaat veneillä. Saaren ylittää Hämeenlahdelta saarien yli kulkeva korkeajännitelinja, joka haarautuu saarella pohjoiseen ja itään päin kulkeviksi linjoiksi.

Luontoarvoja
------------

Saarella on kaksi pienialaista luonnonsuojelualuetta sen pohjoisosan länsirinteillä.

Historiaa
---------

Siikasaaressa on vuonna 1900 rakennettu huvila. Saari kuului ennen kuntainliitosta Jyväskylän maalaiskuntaan.

Huomautukset
------------

1. 1 2  Saaren pinta-ala on otettu saaren ruotsinkielisen Wikipedian artikkelista, jossa sillä on ollut oma lähde.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Siikasaari, Jyväskylä (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 8.9.2019.
2. ↑  Siikasaari, Jyväskylä (sijainti varjokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 8.9.2019.
3. 1 2  Siikasaari, Jyväskylä (sijainti ilmavalokuvassa) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 8.9.2019.
4. ↑  Jyväskylän maalaiskunnan kulttuuriympäristö Keski-Suomen ympäristökeskus. Viitattu 21.8.2009.
5. Paikkatieto: Siikasaari, paikkatietoalusta.fi, viitattu 8.9.2019
**Löytöjoen terva- ja tärpättitehdas** eli **Hallan Ukon tervauuni** oli Hyrynsalmella vuosina 1924–1939 toiminut tervaa ja tärpättiä valmistanut tehdaslaitos. Tehtaan rakensi hyrynsalmelainen maanviljelijä ja valtiopäivämies J. A. Heikkinen eli Hallan Ukko. Tehdas sijaitsi Hallan tilan läheisyydessä Löytöjoen varressa.

Tehtaassa oli kolme metriä korkea retorttiuuni, höyrykoneen käyttämä jäähdytyslaitteisto ja puuhapon tislauskattila. Tehdas valmisti 1930-luvulla tärpätin ja tervan ohella puuhappoa, pikiöljyä ja saapasrasvaa. Tuotannossa syntynyt puuhiili käytettiin pääosin retortin lämmittämiseen. Jäljellejäänyt hiili ja koksi kertyi tehtaan ympäristöön jätekasoiksi. Jatkosodan aikana Hyrynsalmen–Kuusamon kenttärataa rakentaneet saksalaiset purkivat osittain toimintansa lopettaneen tehtaan tervauunin ja vievät alueelta käyttökelpoisen metallin.

Tehtaasta on säilynyt tuotannossa käytettyjen laitteiden sekä rakennusten raunioita ja lisäksi toiminnan aikana syntyneitä maakuoppia ja hiilikasoja. Tehdasalue restauroitiin vuosina 2000–2001 raivaamalla paikalta kasvillisuutta, vahvistamalla sortuneita kivilatomuksia ja rakentamalla puiset suojakatokset raunioiden päälle. Vierailijoita varten tehtiin myös alkuperäisen mallin mukaan miehistökämppä tehtaan toimintaa esitteleväksi näyttelytilaksi sekä rakennettiin Löytöjoen yli silta, joen rannalle tulentekopaikka ja tehdasalueelle opaskylttejä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Museovirasto restauroi : Löytöjoen terva- ja tärpättitehdas, Hyrynsalmi
2. 1 2  Hyrynsalmen kunta : Matkailu : Hallan Ukon terva- ja tärpättitehdas[vanhentunut linkki]
3. ↑  Panu Nykänen : Suomalaisen tervateollisuuden historia, s. 22-27 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Atsipópoulo** (kreik. Ατσιπόπουλο) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Réthymnon kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Nikifóros Fokáksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Réthymnon kunnan Nikifóros Fokáksen kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 1 392 (vuonna 2011).

Atsipópoulon kylä sijaitsee noin seitsemän kilometriä länsilounaaseen Réthymnon kaupungista ja vajaan kilometrin lounaaseen Violí Charákin kaupungista. Se on rakennettu noin 140 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylän ympäristössä on Kreetalle harvinaista tammimetsää. Atsipópoulon nimeä on selitetty monella tavalla. Yleisemmin sen katsotaan viittaavan *atsipádeihin*, jotka olivat mukana Nikeforos Fokaksen armeijassa Bysantin vallattua Kreetan takaisin arabeilta. Osmanit tuhosivat kylän vuonna 1866.

Atsipópoulossa on kymmenen kirkkoa, joista tärkeimmät on omistettu Pyhälle Eleutheriokselle ja Pyhälle Kharalampokselle (*Ágios Elefthérios kai Ágios Charálampos*), Neitsyt Marialle (*Panagía*), Neitsyt Marian Pyhälle vyölle (*Agía Zóni*), Pyhälle Johannes Khrysostomokselle (*Ágios Ioánnis Chrysóstomos*) sekä Pyhälle Antoniokselle (*Ágios Antónios*). Kylästä oli kotoisin näytelmäkirjailija Geórgios Chortátzis.

Atsipópoulo muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Ατσιποπούλου, *Dimotikí Koinótita Atsipopoúlou*), johon kuuluvat varsinaisen Atsipópoulon kylän lisäksi Violí Charákin kaupunki sekä Agnán ja Panóraman kylät. Koko yhdyskunnan väkiluku on 4 947.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 7.1.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2  Atsipopoulo *TerraBook*. Viitattu 20.5.2019.
3. 1 2  Ατσιπόπουλο: Το χωριό μας *Ρεθεμνιώτικα Νέα*. Viitattu 20.5.2019.
**Pakubuwono X** (1866 – 20. helmikuuta 1939) oli Surakartan sulttaanikunnan hallitsija vuodesta 1893 kuolemaansa saakka. Häntä pidetään usein Surakartan suurimpana hallitsijana.

Hallituskautensa aikana Pakubuwono X antoi määräykset muun muassa valtakunnan jaon selkeyttämisestä palatsin vaakunalla varustetuin valkoisin portein, koulun avaamisesta sukunsa lapsille, museon ja huvipuiston perustamisesta ja sähkövalojen asentamisesta kuninkaalliseen palatsiin eli *kratoniin*.

Useimmista muista Surakartan hallitsijoista poiketen Pakubuwono X lihoi huomattavasti hallituskautensa aikana. Hänen kuoltuaan tapana oli, että hänen haudalleen tuotiin hovin puolesta tavallista enemmän uhrilahjoja.

Perinteisestä uskomuksesta, jonka mukaan sulttaani oli myyttisen Nyai Roro Kidulin hahmon aviomies, luovuttiin Pakubuwono X:n noustessa valtaan. Tarinan mukaan Pakubuwono X oli kiipeämässä torniin meditoimaan ja kohtaamaan Nyai Roro Kidulin, mutta hänen jalkansa lipesi, jolloin näkymättömät kädet pelastivat hänet ja kuului huudahdus *"Adhuh, anakku nggèr!"* (suom. *voi, rakas lapseni!*). Pakubuwono X tunnisti äänen Nyai Roro Kidulin ääneksi ja kysyi tältä tämän sanavalinnasta, jolloin kuului vastaus, että sulttaani olisi tästä lähin Nyai Roro Kidulin poika, ei aviomies.

Perhe
-----

Pakubuwono X avioitui Yogyakartan sulttaanikunnan hallitsijan Hamenkubuwono VII:n tyttären kanssa. Hänellä oli vuoteen 1929 mennessä 45 lasta, mutta vaimonsa kanssa hän sai vain yhden tyttären – kaikki muut olivat jalkavaimojen kanssa saatuja.

Lähteet
-------

* Pemberton, John: *On the Subject of "Java"*. Cornell University Press, 1994. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Pemberton 1994, s. 124
2. ↑  Pemberton 1994, s. 116
3. 1 2  Pemberton 1994, s. 114
4. ↑  Pemberton 1994, s. 123
5. ↑  Pemberton 1994, s. 117
6. ↑  Pemberton 1994, s. 122

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pakubuwono X** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Pakubuwono IX** | **Surakartan sulttaani**1893–1939 | Seuraaja:**Pakubuwono XI** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
	+ 2
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kroatian sota** 

 

* Krajinan kapina
* Borovo Selon välikohtaus
* Sodan alku
* Kasarmien taistelu
* Sodan loppuvaihe

Sotilasoperaatioita 

* Osijekin taistelu
* Dubrovnikin piiritys
* Vukovarin piiritys
* Operaatio Myrsky

Kroaattien joukkojen eteneminen Medakin tasku-operaatiossa. Huom. Klikkaa kuvan paikalla olevaa neliötä, jos kuva ei näy.
**Operaatio Medakin tasku** (kroatiaksi *Operacija Medački džep*, engl. *Operation Medak pocket*) oli Kroatian armeijan hyökkäys Kroatian sodassa 9.–17. syyskuuta 1993 Likan alueella sijaitsevan Medakin kylän (lähellä Gospicia) ympärillä olevan pienen alueen valtaamiseksi serbeiltä. Valtauksen onnistumisen jälkeen YK:n rauhanturvaajat määräsivät kroatialaiset perääntymään alkuperäisiin asemiin. Perääntymisen aikana kroatialaiset tulittivat YK:n joukkoja ja tuhosivat serbien asuttamia kyliä.

Tapahtumat
----------

Vallattu alue oli viisi kilometriä pitkä, kuusi kilometriä leveä, ja sillä asui ennen valtausta noin 400 serbisiviiliä. Kroatialaiset Mirko Noracin johtamat joukot valtasivat sen noin kahdessa päivässä. Jugoslavia-tuomioistuimessa 2004 luetun syytekirjelmän mukaan operaation seurauksena alueen kylät tuhottiin asumiskelvottomiksi, ja serbiväestö menetti kotinsa ja elinmahdollisuudet alueella.

16. syyskuuta kanadalaiset rauhanturvaajat pakottivat kroaatit palaamaan alkuperäisiin asemiin. Sitä edeltävinä päivinä YK joukot olivat kokeneet tykistön tulitusta ja kroatialaisten iskuja rynnäkkö- ja konekivääreillä. Kroatian armeijan tappiot olivat 27 kuollutta, YK:lla ei ollut tappioita.

Kroaatit suostuivat YK:n vaatimuksiin vetäytymisestä. He viivyttelivät vetäytyessään, ja päästessään alueelle kanadalaiset huomasivat, että kroaatit olivat pyrkineet hävittämään jäljet etnisestä puhdistuksesta ja tuhoamaan kaiken serbiastuksen alueelta.

Kanadassa tapahtumista kuultiin vasta vuosia myöhemmin. Alueella oli vähän kanadalaisia journalisteja, ja viranomaiset tiedottivat tapahtumista vain erikseen kysyttäessä.

Jugoslavia-tuomioistuimessa vuonna 2004 Kroaattien operaatiokomentajaa Mirko Noraćia ja alempia komentajia Tihomir Oreškovićia ja Stjepan Grandićia syytettiin Gospicin alueen rikoksista, joihin kuuluivat kidutukset, tapot, ryöstöt ja asuntojen tuhoaminnen. Kaikki kolme on tuomittu vankilaan.

Vuonna 2012 kuulusteltiin useita muitakin sotilaita mutta heidät vapautettiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Medak Pocket' Defendant Released *Balkan Insight*.  2012. Viitattu 12.2.2013.
2. 1 2  Mirko Norac Indicted by the ICTY for Crimes Against Humanity and Violations of the Laws or Customs of War *Press release*. ICTY. Viitattu 12.2.2013.
3. 1 2 3  2PPCLI and the Reoccupation of the Medak Pocket-Croatia: 16 Sept 1993 The Loyal Edmonton Regiment Museum. Viitattu 12.2.2013.
4. ↑  Former General, Aides Convicted in Croatian War Crimes Trial *Southeast Europe Times*.  2003. Viitattu 12.2.2013.
5. ↑  World Report 2013 - Croatia Human Rights Watch

Aiheesta muualla
----------------

* ICTY - Indictment of General Rahim Ademi
* ICTY - Indictment of General Janko Bobetko
**Valkeisenrannan työväentalo** oli Leppävirran kunnan Valkeisenrannan kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Valkeisenrannan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1916. Vuonna 1928 yhdistys ilmoitti SDP:n puoluetilastoon, että sillä oli 18 jäsentä. Talo valmistui vuonna 1921 ja toimi 1960-luvulle saakka. Tällöin tulot pienenivät liikaa velkoihin nähden. Talo päätyi sosialidemokraattiselle piirille ja myytiin vuonna 1964 yksityishenkilölle varastotiloiksi.  Talon myöhemmistä vaiheista tai nykytilasta ei ole tietoa.

Rakennus
--------

Talo oli hirsirakenteinen ja lautavuorattu. Sen pinta-ala oli noin 98 neliömetriä ja korkeus 3,5 metriä. Juhlasalissa oli 105 istumapaikkaa. Lisäksi talossa oli keittiö ja ulko-wc. Sähköjä talossa ei ollut.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hyvönen, Onni: *Pohjois-Savon Työväentalot*. Kuopio: Pohjois-Savon Sos.dem. Kulttuurityöntekijät ry. 1988. ISBN 951-99956-5-X.
2. ↑  SDP:n puoluetilasto 1925–1928 Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 7.10.2022.
**Juho Mikkonen** (s. 28. joulukuuta 1990 Kuhmo) on uransa keväällä 2021 lopettanut suomalainen maastohiihtäjä, joka edusti Vuokatti Ski Team Kainuu -seuraa. Hänen henkilökohtainen valmentajansa oli Pekka Vähäsöyrinki.

Mikkonen kilpaili viisissä nuorten arvokilpailuissa. Hinterzartenissa 2010 hän oli neljäs nuorten MM-kilpailujen vapaan hiihtotavan sprintissä ja saavutti hopeaa perinteisen hiihtotavan sprintissä alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Liberecissä 2013. Aikuisten arvokilpailuihin hän osallistui ensimmäisen kerran Sotšin olympialaisissa 2014 ollen vapaan hiihtotavan sprintissä 43:s. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa ja 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 43:nneksi sekä perinteisen hiihtotavan sprintissä 57:nneksi.

Maastohiihdon maailmancupissa Mikkonen kilpaili ensimmäisen kerran Lahdessa maaliskuussa 2009. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan kymmenes Toblachin vapaan hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2014. Se jäi hänen parhaaksi sijoituksekseen yksittäisessä maailmancupkilpailussa. Lillehammerin kolmen päivän kiertueen vapaan hiihtotavan sprintissä hän sijoittui neljänneksi joulukuussa 2014.

Mikkonen saavutti SM-pronssia vapaan hiihtotavan sprintissä 2014. Hän voitti vapaan hiihtotavan sprintin Suomen-mestaruuden 2016. Hän saavutti samana talvena SM-pronssia 7,5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa ja sitä seuranneessa 15 kilometrin vapaan takaa-ajossa sekä SM-hopeaa 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Hän saavutti 2019 SM-hopeaa 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Sitä seuranneessa 15 kilometrin perinteisen takaa-ajossa hän sai pronssia. Hän sai samana talvena SM-hopeaa 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Vuonna 2021 hän saavutti perinteisen hiihtotavan sprintissä SM-hopeaa.

Mikkonen on työskennellyt kersanttina Kainuun prikaatissa. Hän on naimisissa hiihtäjä Kerttu Niskasen kanssa ja he asuvat Vuokatissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Hiihdon maajoukkuemieheltä yllättävä ilmoitus – "Olen saanut hiihdosta sen, mitä on saatavissa" *Ilta-Sanomat*.  17.5.2021. Viitattu 17.5.2021.
2. 1 2 3 4  Juho Mikkonen Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
3. 1 2 3  Juho Mikkonen Suomen olympiakomitea.  Arkistoitu 27.2.2014. Viitattu 5.2.2014 [vanhentunut linkki].
4. ↑  Avopuoliso kertoo Kerttu Niskasen isosta valmentajamuutoksesta: "Tämä on radikaalia" *yle.fi*. Viitattu 28.3.2017.
5. ↑  Olympiasankari Kerttu Niskasen kulta on suksiva kersantti!
6. ↑  Loikkanen, Lotta: Hiihtäjä Kerttu Niskanen meni naimisiin puolisonsa ja valmentajansa Juho Mikkosen kanssa, yhteistä latua takana jo vuosia *Helsingin Sanomat*.  10.8.2020. Viitattu 29.8.2020.
7. ↑  Täällä hiihtäjätähti Kerttu Niskanen rentoutuu – kuva!
**Ktooniset jumalat** (m.kreik. *khthōn*, maa, maaperä) viittaa kreikkalaisessa mytologiassa maaperästä alkunsa saaviin maanalaisiin jumaluuksiin. Ktooniset jumalat liittyvät manalaan ja ennen kaikkea maan hedelmällisyyteen.

Ktooniset ja olympolaiset jumalat
---------------------------------

Jotkut ktooniset kultit harjoittivat rituaaliuhreja. Kun uhrina oli eläin, se sijoitettiin joko kuoppaan (bothros) tai maanalaiseen kammioon (megaron), joskin joissakin kreikkalaisiissa ktoonisissa kulteissa käytettiin myös alttereita (bomos) "altar". Uhreja ei yleensä kulutettu polttamalla loppuun, vaan ne lähinnä kypsennettiin ja jaettiin palvojien kesken. Ktoonisia kultteja oli myös Kreikan ulkopuolella eivätkä ne kaikki harrastaneet rituaalisia uhrimenoja, tai vaihtoehtoisesti uhrasivat patsaita tai hedelmiä.

Vaikka Ktooniset jumalat yhdistettiinkin maaperän hedelmällisyyteen, se ei ollut heidän yksinoikeutensa. Myös olympolaiset jumalat huolehtivat jossakin määrin maan kukoistuksesta. Niinpä Demeter ja Persefone huolehtivat molemmat maan hedelmällisyydestä, mutta Demeteria palvottiin normaalisti olympolaisen kultin mukaisesti, kun taas Persefonella oli ktooninen. Kuitenkin ajoittain molempien palvontamenot olivat samanlaisia, ja jossakin myyteissä Demeteriin viitataan olympolaisena.

Jako näiden kahden kultin välillä ei ollutkaan kovin selvä ja tarkkaan rajattu. Erään olympolaiset jumalat kuten Zeus ja Hermes saivat ajoittain ktoonisia uhrilahjoja. Lisäksi eräitä jumaluuksia palvottiin vaikeasti luokiteltavilla menoilla. Tällainen on esimerkiksi Hekate, jolle uhrattiin teiden risteyksissä koiranpentuja.

Jumaluudet
----------

Ktoonisiksi jumaluuksiksi lasketaan yleensä Hades, Persefone, Gaia, Demeter, Hekate, Iakkhos, Trofonios, Triptolemos, Erinykset sekä kuolleet sankarit.
**Pakubuwono IX** (1830–1893) oli Surakartan sulttaanikunnan hallitsija vuodesta 1861 kuolemaansa saakka.

Pakubuwono IX:n isä oli sulttaani Pakubuwono VI, joka karkotettiin Ambonille vuonna 1830. Pakubuwono IX syntyi hieman tämän jälkeen Surakartassa, jonne hänen äitinsä oli jäänyt.

Surakartan ensimmäisen rautatieaseman rakennustyöt aloitettiin Pakubuwono IX:n valtakaudella 1866 hänen annettuaan Alankomaiden Itä-Intian rautatieyhtiölle luvan rakentaa sulttaanikunnan maille. Samana vuonna syntyi myös hänen poikansa ja perijänsä Pakubuwono X.

Pakubuwono IX:ttä pidettiin luonteeltaan eksentrikkona ja eristäytyvänä. Hän rakennutti käyttöönsä noin viiden kilometrin päähän Surakartasta Langenharjan kylään oman lepopaikkansa (*pesanggrahan*), missä pyrki kohtaamaan myyttisen Nyai Roro Kidulin jumalatarhahmon, joka perinteisesti oli sulttaanin aviopuoliso toisesta maailmasta.

Lähteet
-------

* Pemberton, John: *On the Subject of "Java"*. Cornell University Press, 1994. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
* Dewanto, Wahyu: *Space and myth in Surakarta Kasunanan Palace, Indonesia*. Launceston: University of Tasmania, 1997. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Pemberton 1994, s. 80
2. 1 2 3  Pemberton 1994, s. 123
3. ↑  Pemberton 1994, s. 114
4. ↑  Dewanto 1997, s. 125


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Pakubuwono VIII** | **Surakartan sulttaani**1861–1893 | Seuraaja:**Pakubuwono X** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |