recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ségala** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kayesin piirissä Malissa. Se sijaitsee Krigoujoen varrella 60 kilometriä Kayesista itään. Kunnassa on 25 800 ja keskuskylässä 2 500 asukasta (vuonna 2009).

Ségalan kunta rajoittuu lounaassa Kayesin alueen Diamoun, luoteessa Colimbinén, Maréna Diombougoun ja Séro Diamanoun, koillisessa Marintoumanian ja Kouniakaryn sekä kaakossa Bafoulabén piirin Tomoran, Sidibélan ja Bafoulabén kuntiin. Se on pinnanmuodostukseltaan tasankoa. Väliaikaisia jokia ovat Kirgou, Bodedji, Kanako ja Bagoré-kollé ja tulvajärviä Goundoumbé, Djoungo ja Djinkoulou. Ainoa pysyvä järvi on Magui. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.

Kuntaan kuuluu 20 kylää. Asukkaat ovat soninkeja, fulbeja, khasonkoja ja bambaroita.

Ségalan kautta kulkee Kayesin ja Bamakon välinen maantie RN1. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maissi, durra, maapähkinä, maissi, lehmänpapu, okra, bataatti ja vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat ja vuohet. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 17.2.2018.
2. ↑  Mali - Région de Kayes: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 17.2.2018.
3. 1 2 3  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Ségala 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*.  2006. Viitattu 17.2.2018. [vanhentunut linkki]
**Gabriel Gråå** (noin 1660 – toukokuussa 1715 Piitime, Ruotsi) oli suomalainen notaari, Oulun pormestari ja valtiopäivämies.

Gråån vanhemmat olivat Oulun ja Kajaanin linnojen komendantti Henrik Gråå (k. 1698) ja tämän ensimmäinen puoliso. Hän pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1676.

Gråå toimi Turun tuomiokapitulin notaarina vuodesta 1688 ja Oulun pormestarina vuodesta 1689. Gråå oli edustajana valtiopäivillä 1693 ja 1697. Hän kuoli isonvihan aikana ollessaan sotaa paossa Ruotsin Piitimessä.

Gabriel Gråå oli naimisissa vuodesta 1689 Anna Lundin (k. 1740) kanssa tämän toisessa avioliitossa. Lund oli ollut aiemmin naimisissa Oulun pormestarin ja lainlukijan Jöran Zadlerin kanssa. Gabriel Gråån poika oli Kristinehamnin koulumestari Gabriel Gråå (1693–1743).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kotivuori, Yrjö: Gabriel Gråå. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 9.4.2016.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Robertsin oireyhtymä** on erittäin harvinainen oireyhtymä, joka aiheuttaa hidastuneen pituuskasvun ja erilaisia epämuodostumia. Lähes puolilla oireyhtymään kuuluu myös kehitysvamma.

Robertsin oireyhtymän yhteydessä esiintyviä epämuodostumia pään ja kaulan alueella ovat mikrokefalia, poskiluun ja nenän vajaakehittyneisyys, silmien ulospäin pullistuminen ja etäinen sijainti toisistaan, kaihi, leuan ja korvien pienuus sekä huuli- ja suulakihalkio. Mikrokefalia on usein ollut vaikea-asteisempi oireyhtymästä kärsivillä pojilla kuin saman diagnoosin saaneilla tytöillä. Myös raajoissa esiintyy poikkeavuuksia, joista oleellisin on fokomelia, jossa raajat jäävät hyvin lyhyiksi. Etenkin kädet voivat olla molemminpuolisesti surkastuneet; sormissa ja varpaissa voi esiintyä erilaisia poikkeavuuksia, kuten peukaloiden alikehittyneisyys tai puuttuminen. Robertsin oireyhtymään liittyy lisäksi sydämen epämuodostumia, munuaisten kystisyyttä, ihon hemangioomia ja peniksen tai klitoriksen poikkeuksellinen suurikokoisuus.

Robertsin oireyhtymä periytyy peittyvästi autosomissa ja johtuu kromosomin 8 ESCO2-geenin mutaatiosta. Oireyhtymän hoito on oireenmukaista ja voi sisältää esimerkiksi kirurgiaa sekä fysio-, puhe- ja toimintaterapiaa. Oireyhtymään liittyy usein huono ennuste. Osa potilaista kuolee jo varhain sydämen ja munuaisten epämuodostumien johdosta, mutta lievemmästä taudinkuvasta kärsivät voivat saavuttaa aikuisuuden. Robertsin oireyhtymän kuvasi ensimmäisenä vuonna 1919 John Bingham Roberts. Oireiston taustalla oleva geenimuutos saatiin selville vuonna 1995. Tapauksia on maailmanlaajuisesti tullut tietoon vähemmän kuin 150 (2023).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Johanna Rintahaka, Robertsin oireyhtymä Tukiliitto 6.3.2023, viitattu 25.6.2023
**George Wolfgang Cleve** (8. heinäkuuta 1936 Wien – 27. elokuuta 2015 Berkeley) oli itävaltalaissyntyinen, yhdysvaltalaistunut kapellimestari.

Cleve varttui New Yorkissa, johon hänen perheensä pakeni natsihallintoa. Hän opiskeli Leonard Bernsteinin, George Szellin, Pierre Monteux'n ja Franco Ferraran johdolla. Cleve johti orkestereita Islannissa ja Winnipegissä ennen asettumistaan Berkeleyyn vuonna 1970.

Cleve johti San Josen sinfoniaorkesteria vuosina 1972–1992 ja oli mukana perustamassa Midsummer Mozart Festivalia vuonna 1974. Vierailevana kapellimestarina hän johti muiden muassa Los Angelesin filharmonikkoja, New Yorkin filharmonikkoja, Philadelphian orkesteria ja Royal Philharmonic Orchestraa. Cleve tuli tunnetuksi erityisesti Wolfgang Amadeus Mozartin ohjelmiston johtamisesta. Hän juonsi klassisen musiikin show'ta KPFA-radioasemalla.

Vuonna 1978 Cleve sai vakavia palovammoja tulipalossa ja oli kuukausien ajan sairaalahoidossa. Hän meni vuonna 1986 naimisiin huilisti Maria Tamburrinon kanssa. Elokuussa 2015 hän kuoli 79-vuotiaana sairastettuaan maksasyöpää. Clevellä oli poika.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  George Cleve dies at 79; conductor who channeled Mozart Los Angeles Times
2. 1 2  San Jose Conductor George Cleve Has Died The Violin Channel


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Sélingué** on Nigerin sivujoen Sankaranin muodostama tekojärvi Sikasson alueen Yanfolilan piirissä Malissa.

Sélinguén vesivoimalaitos valmistui vuonna 1982. Voimala, jonka kapasiteetti on 44 megawattia ja tuotanto noin 230 gigawattituntia, kaksinkertaisti Malin sähköntuotannon ja turvasi Bamakon sähkönjakelun. Sen 23 metriä korkea ja 2 600 metriä pitkä säännöstelypato muodostaa 34,2 neliökilometrin laajuisen tekojärven, jonka varastointikyky on 2,2 kuutiokilometriä. Pato mahdollistaa noin 60 000 hehtaarin laajuisen alueen keinokastelun, mutta toistaiseksi siitä on käytössä vain 1 350 hehtaaria.

Säännöstelypadon entisen metsäsavannin paikalle muodostama järvi syntyi vuonna 1980.
Haarukanmuotoisen järven keskisyvyys on 5,3 metriä, mutta vuodenajasta riippuen vesi voi olla kolme metriä keskiarvon ylä- tai alapuolella. Järvi täyttyy heinä-syyskuussa ja on alimmillaan tammi-kesäkuussa.

Tekojärven alta joutui muuttamaan pois 13 500 ihmistä 30 kylästä. Sen alle jäivät myös asukkaille tärkeät hedelmätarhat, paljon metsää ja suuri osa karjan laidunmaasta. Alueen väestö on sittemmin kasvanut huomattavasti ja sinne on muuttanut uusia kalastajia ja riisinviljelijöitä. Vuosittainen kalansaalis on kasvanut yli 4 000 tonniin, josta 70 % viedään myytäväksi Bamakoon. Noin 1 600 maanviljelijää vuokraa puolen hehtaarin keinokasteltuja riisipeltoja, joiden vuosituotanto on yhteensä 6 000–7 500 tonnia. Alueesta on tullut myös tärkeä vesilintujen asuinympäristö.

Lähteet
-------

* *The Niger, a lifeline: Effective water management in the Upper Niger Basin*. Lelystad, Sévare, Amsterdam, Veenwouden: Rijkswaterstaat, Wetlands International, Institute for Environmental studies, Altenburg & Wymenga ecological consultants, 2005. ISBN 90-807150-6-9. Teoksen verkkoversio.

### Viitteet

1. ↑  Bagnéres, Jacques: L’ aménagement de Sélingué au Mali *encyclopedie-energie.org*.  2015.  Arkistoitu 16.8.2016. Viitattu 13.7.2016.
2. ↑  The Niger, s. 23–24.
3. ↑  The Niger, s. 180–181.
4. ↑  The Niger, s. 179–187.
**Roberto Soriano** (s. 8. helmikuuta 1991 Darmstadt, Saksa) on saksalaissyntyinen italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Bolognaa. Pelipaikaltaan molempijalkainen Soriano on keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut myös Italian jalkapallomaajoukkueessa.

Seurajoukkueura
---------------

Saksassa syntynyt Soriano aloitti jalkapallon Bayern Münchenissä, jonka juniorijoukkueita hän edusti vuoteen 2009 asti. Vuonna 2009 hän siirtyi Italiaan ja Sampdorian riveihin. Kauden 2010–2011 Soriano oli lainalla Serie B:n Empolissa, jossa hän teki 27 ottelussa kaksi maalia.

Debyytti Sampdorian paidassa tapahtui Serie B:n ottelussa lokakuussa 2011 Hellas Veronaa vastaan. Avausmaali syntyi sarjan viimeisellä kierroksella, toukokuussa 2012 AS Varesea vastaan. Kaudeksi 2012–2013 Sampdoria nousi Serie A:han ja Soriano teki pääsarjadebyyttinsä elokuussa 2012 AC Milania vastaan. Ensimmäisen pääsarjamaalinsa hän teki toisella pääsarjakaudellaan, marraskuussa 2013 SS Laziota vastaan. Hän oli seuran avainpelaajia, kunnes siirtyi kesällä 2016 espanjalaisseura Villarrealiin.

Maajoukkueura
-------------

Soriano on pelannut monissa Italian nuorten maajoukkueissa. Hän olisi voinut edustaa maajoukkuetasolla myös Saksaa, mutta valitsi Italian. Debyytti Italian A-maajoukkueessa tapahtui marraskuussa 2014 EM-karsintaottelussa Kroatiaa vastaan. Hän pelasi kahdeksan maaottelua vuosina 2014–2015.

Muuta
-----

Soriano syntyi Darmstadtissa, Saksassa vanhemmille, jotka olivat kotoisin Italian Avellinosta. Näin ollen Soriano sai valita maajoukkueensa Italian ja Saksan väliltä. Myös Sorianon isoveli, Elia Soriano, on ammattilaisjalkapalloilija.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. 1 2 3 4
4. ↑
5. ↑
**Embedded Platform for Industrial Computing** (EPIC) on teollisuustietokoneisiin suunniteltu yhden piirilevyn tietokoneen emolevymuoto (engl. *form-factor*). EPIC sijoittuu EBX:n ja PC/104:n väliin.

Se on suunnattu lähinnä sulautettuihin järjestelmiin ja sallii tehokkaammat suorittimet kuin aikaisemmat standardit ja mahdollistaa PCI Express -väylän käytön.

EPIC-standardi on luotu viiden lähinnä yhdysvaltalaisen tietotekniikka-alan yrityksen – WinSystems, Ver-saLogic, Octagon Systems, Micro/sys ja Ampro – yhteistyönä. EPIC on avoin standardi, josta ei tarvitse maksaa lisenssimaksuja.

Mitat
-----

EPIC on kooltaan 115 mm × 165 mm (4.5" × 6.5"). EPIC tukee myös PC/104:n kaltaisia kerroksittaisia moduuleja.

Katso myös
----------

* Tietokoneen kotelo

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Introduction to EPIC: Embedded Platform for Industrial Computing *rtcmagazine.com*.  heinäkuu 2004.  Arkistoitu. Viitattu 30.9.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Nuoren naisen muotokuva** on renessanssiaikainen italialainen öljymaalaus. Maalaus on noin vuodelta 1465 ja sijaitsee Berliinin Gemäldegaleriessa. Sen tekijäksi on oletettu Antonio del Pollaiuolo, mutta osa taidehistorioitsijoista on veikannut Piero della Francescaa tai tuntematonta taiteilijaa.

Gemäldegalerie osti maalauksen lontoolaiselta taidekauppiaalta vuonna 1897, jolloin sitä pidettiin Piero della Francescan maalauksena. Wilhelm von Bode piti sitä Domenico Venezianon työnä, ja tämä tieto oli museon luetteloissa vuoteen 1972, mutta nykyään sitä pidetään virheellisenä. Antonio del Pollaiuoloa ehdotti tekijäksi ensimmäisenä Adolfo Venturi vuonna 1911. Gemäldegalerien nykyisen tulkinnan mukaan tekijä olisi kuitenkin hänen veljensä Piero del Pollaiuolo.

Lähteet
-------

1. ↑  Profile Portrait of a Young Lady Google Cultural Institute. Viitattu 4.8.2019.
2. ↑  Erich Schleier: Profilbildnis einer jungen Frau (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi) SMB-digital-tietokanta, Berliinin valtionmuseot. Viitattu 4.8.2019.
EMS VCS 3
**EMS VCS 3** on Electronic Music Studiosin tuottama analoginen, kannettava syntetisaattori, joka julkaistiin vuonna 1969. Kyseisessä syntetisaattorissa ei ole lainkaan koskettimia, vaan joystick, jonka avulla pystyy luomaan erilaisia ääniefektejä.

EMS VCS 3 oli aikoinaan suosittu malli erityisesti progressiivista rockia esittäneiden yhtyeiden keskuudessa. Sitä ovat käyttäneet muun muassa The Alan Parsons Project, Jean Michel Jarre, Hawkwind, Brian Eno, Roxy Music, King Crimson, The Who, Gong ja Pink Floyd. Hectorin albumilla *Herra Mirandos* on käytetty VCS 3:a.

VCS 3:ssa on kolme oskillaattoria. Äänenväri luodaan kuten modulaarisissa syntetisaattoreissa, mutta yksiköitä yhdistävien kaapeleiden sijaan instrumentissa on matriisi ja siihen erityiset liitintapit. Lisäksi siinä on kohinageneraattori ja kehämodulaattori.

Muokkausta varten ovat jänniteohjattu alipäästösuodin, verhokäyrägeneraattori sekä jänniteohjattu jousikaikulaite.
Syntetisaattorissa on kaksi liitäntää ulkopuoliselle lähteelle ja kaksi tasoltaan säädettävää ulostuloa stereoääntä varten. Siihen oli saatavana duofoninen koskettimisto DK 2 tai monofoninen DK 1, joissa on mukana VCO ja VCA. Koskettimisto reagoi soiton voimakkuuteen. Instrumentissa ei ole erillistä LFO - generaattoria, vaan oskillaattoria voidaan käyttää tähän tarvittaessa.

Rakenteeltaan VCS - 3 syntetisaattoriin pohjautuvia versioita ovat kantokoteloon valmistettu Synthi A ja niin ikään koteloon rakennettu AKS johon kuului koskettimisto. Synthi Keyboard 1 - versioon kuului 29 - näppäiminen minikoskettimisto. Alkuperäinen VCS 3, A ja AKS- mallit oli tarkoitettu myös opetuskäyttöön, joten niissä on sisäänrakennettu kaiutinpari. Kaikissa malleissa on lisäksi kuulokeliitäntä.

Synthi 100 on periaatteessa kolme yhteen liitettyä VCS 3 - syntetisaattoria. Sekä AKS - että Synthi 100 - mallissa on 256 - askelinen digitaalinen sekvensseri ollen pioneereja tämän käytössä tuohon aikaan yleisempien analogisten sekvensserien sijaan.

Tammikuussa 2021 Behringer julkaisi VCS 3-mallisen syntetisaattorin prototyypin. Siinä on alkuperäisen keskeisiä ominaisuuksia kuten aito puukotelo, 3 oskillaattoria, matriisikytkentä-taulu, joystick-kontrolli, 24 Db alipäästösuodatin ja ulkoisten instrumenttien liitäntä. Se on suunniteltu nykyaikaisin komponentein ja valmistusmenetelmiin ja siinä on Midi-liitännät, minkä lisäksi siinä on varsinainen LFO- generaattori.

Lähteet
-------

1. 1 2  Buckley, David: *David Bowie*, s. 316. Jyväskylä: Gummerus Kirjapaino Oy, 2005. ISBN 952-471-673-9.
2. ↑  Hector - Herra Mirandos CD - lehti, Warner Music Finland 2008
3. 1 2  vcs3 *vintagesynth.com*.
4. ↑  Putney *musicradar.com*.
5. ↑  Synthi *vintagesynth.com*.
6. ↑  Behringer VCS *synthtopia.com*. Viitattu 19.01.2021.
**Konserttihovi** on Imatralla sijaitseva, Suomen ainoa yksityisessä omistuksessa oleva konserttitalo. Sen rakensi 1970-luvun loppupuolella harrastajaviulisti ja kenkäkauppias Martti Räsänen Imatran Viraskorpeen 1950-luvulla kesken jääneen nuorisoseurantalon perustuksille lähes omin käsin.

Noin 700 neliömetrin kokoisessa rakennuksessa on konserttisalin lisäksi kellarikerroksen sauna- ja seurustelutilat ja yläkerrassa asuintiloja. Seitsemän metrin korkuinen konserttisali on paneloitu mänty- ja kuusilaudalla, ja näyttämön takaseinää koristavat Savitaipaleen kirkon vanhat urkupillit.

Akustiikaltaan erityisesti kamarimuusikkojen arvostamasta Imatran Konserttihovista on konserttitoiminnan ohella tullut myös suosittu äänitteiden tekopaikka meluttoman sijaintinsa ja yläkerran majoitustilojen ansiosta.

Musiikkineuvoksen arvonimen saanut Martti Räsänen kuoli vuonna 1995, ja talon konserttitoiminta keskeytyi kolmeksi vuodeksi kunnes talon ostivat ja kunnostivat sen nykyiset omistajat Juha ja Oili Räisänen. Vuonna 2016 heille myönnettiin 10 000 euron Etelä-Karjalan rahaston kulttuuripalkinto.

Konserttihovilla on vuonna 2000 perustettu kannatusyhdistys Konserttihovin Tuki Konsa ry.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ikävalko, Katri: Maalaismaiseman palkittu helmi — Konserttihovin isäntäparille Etelä-Karjalan rahaston tämän vuoden kulttuuripalkinto *Uutisvuoksi*.  19.5.2016. Viitattu 21.8.2018.
2. 1 2  Käyhty, Aila: Talo joka soi.  *Helsingin Sanomat*, 17.3.1979, s. 21. Näköislehden aukeama (tilaajille).
3. 1 2 3  Pihlaja, Riitta: Maankuulu kamarimusiikin pyhättö nousi nuorisoseurantalon perustuksille *Yle Uutiset*.  22.1.2014. Viitattu 21.8.2018.
4. ↑  Värtö, Petteri: Traktorikuski häiritsi Jorma Hynnisen levytystä Imatran Konserttihovissa — hyvin soiva sali on säännöllisesti käytetty äänitysstudio *Etelä-Saimaa*.  19.10.2017. Viitattu 21.8.2018.
5. ↑  Konserttihovin Tuki Konsa ry Konserttihovi. Viitattu 21.8.2018.
**Jormasjärvi** on Itä-Suomessa, Kainuun Sotkamossa sijaitseva järvi. Se kuuluu Oulujoen vesistöön ja laskee pohjoispäästään Jormasjokea Nuasjärven Jormaslahteen. Nuasjärvi laskee edelleen Oulunjärven ja Oulujoen kautta Perämereen. Kolmisoppi laskee Tuhkajokea pitkin Jormasjärveen.

Jormasjärven pinta-ala on 20,5 neliökilometriä. Suurin syvyys 28 metriä ja keskisyvyys 5,8 metriä. Vesi on tummaa. Suurimmat saaret ovat Sääskinen ja Honkinen.

Talvivaaran kaivos on pilannut Jormasjärven vettä. Kainuun ELY-keskuksen tutkimustulosten (2018) perusteella virkistyskäytölle, kuten uimiselle, veden käytölle pesu- tai löylyvetenä tai kalastukselle ja kalojen elintarvikekäytölle ei kuitenkaan ole estettä Jormasjärven, Rehjan, Nuasjärven ja Laakajärven tai niiden alapuolisten vesistöjen osalta. Eviran yleisten suositusten mukaisesti suurimpien petokalayksilöiden syöntiä tulisi rajoittaa elohopeapitoisuuksien vuoksi, kuten kaikkialla Suomessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Karttapaikka (Jormasjoki) Maanmittauslaitos. Viitattu 11.7.2014.
2. 1 2  Jormasjärvi Järviwikissä Ympäristöhallinto. Viitattu 11.7.2014.
3. ↑  Karttapaikka (Tuhkajoki) Maanmittauslaitos. Viitattu 25.4.2015.
4. ↑  Talvivaaran lähijärvien puhdistaminen kestää vuosia; YLE 20.9.2012
5. ↑  Terrafamen alapuolisten vesistöjen tila - veden laatu kohentunut useissa joissa ja järvissä (Kainuu)  2018. Kainuun ELY-keskus. Viitattu 02.12.2021.
**EMP**, koko nimeltään **EMP Merchandising Handelsgesellschaft mbH**, on vuonna 1986 perustettu saksalainen postimyyntiyritys. Yrityksen perusti Felix Lethmate, joka on myös yrityksen toimitusjohtaja. EMP on erikoistunut yhtyeiden fanituotteisiin. Valikoimassa on yksinoikeudella monien suurien yhtyeiden tuotteita. Bändituotteiden lisäksi yrityksen tuotevalikoimaan kuuluu vaatteita, koruja, julisteita, sekä hupi- ja elämäntyylituotteita.

EMP:llä on oma toimipiste yhdeksässä Euroopan maassa (Saksa, Suomi, Ruotsi, Tanska, Alankomaat, Iso-Britannia, Ranska, Espanja ja Italia). Alankomaissa EMP toimii nimellä Large Popmerchandising ja Ruotsissa nimellä Sweden Rock Shop. Yritys julkaisee kaikissa mainituissa maissa tuotekuvastoa kunkin maan omalla kielellä. Kuvasto sisältää tuote-esittelyjen lisäksi myös raskaampaan musiikkiin liittyviä artikkeleita. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Lingenissä, Saksassa, josta käsin yritys hoitaa myös tilausten postittamisen asiakkailleen ympäri Eurooppaa. Yritys työllistää kaiken kaikkiaan yli 300 ihmistä.

EMP:n Suomen toimipiste avattiin 2006 ja se sijaitsee Joensuussa, josta käsin hoidetaan Suomen asiakaspalvelu sekä yrityksen markkinointi. 

Vuonna 2007 EMP:lle myönnettiin Echo-palkinto kategoriassa "Handelspartner des Jahres". Echo-palkinto on Saksan suurin*lähde?* musiikkialan palkintogaala, jossa palkitaan edellisen vuoden menestyneimmät ja suurimmat yhtyeet ja musiikkialan toimijat.

Vuonna 2005 EMP osti hip hop -postimyynnin nimeltään MZEE.com. Hip hop -tuotteiden jakelu tapahtuu erillisen verkkosivuston, MZEE.com, kautta.

Lähteet
-------

1. ↑  Die Preisträger: ECHO 2007 Deutscher Musikpreis *echopop.de*. Viitattu 4.5.2011. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* EMP:n suomalaiset verkkosivut
**Dámaso Berenguer y Fusté, kreivi de Xauen** (4. elokuuta 1873 Kuuba – 19. toukokuuta 1953 Madrid) oli espanjalainen kenraali ja poliitikko, joka toimi Espanjan pääministerinä vuosina 1930–1931. Hänen hallintoaan pidettiin puolidiktatorisena ja luonnehdittiin termillä *dictablanda*.

Berenguer liittyi Espanjan armeijaan vuonna 1889 ja palveli muun muassa Kuubassa sekä Marokossa. Hänet ylennettiin kenraalikuntaan vuonna 1909. Hän toimi vuonna 1918 Espanjan sotaministerinä. Noihin aikoihin armeijan johto alkoi sekaantua politiikkaan. Berenguer oli jonkin aikaa Espanjan korkeana edustajana Espanjan Marokossa ja toimi espanjalaisten joukkojen komentajana Rifin sodan alkuvaiheessa. Espanjalaisten kärsittyä tappion Annualin taistelussa vuonna 1921 häntä pidettiin vastuullisena ja hänet siirrettiin pois aktiivisesta palveluksesta. Kenraali Miguel Primo de Riveran sotilasdiktatuurin aikana Berenguer kuitenkin nimitettiin vuonna 1924 kuninkaan henkilökohtaisen sotakanslian päälliköksi.

Primo de Riveran jouduttua eroamaan tammikuussa 1930 kuningas Alfonso XIII nimitti Berenguerin uudeksi pääministeriksi toivoen tämän kykenevän johdattamaan Espanjan takaisin perustuslailliseen hallintoon. Tämä osoittautui kuitenkin mahdottomaksi, sillä laaja tasavaltalainen ja vasemmistolainen oppositio vaati myös kuninkaan eroa. Jacan kaupungissa puhkesi joulukuussa 1930 pieni sotilaskapina, ja Berenguer päätti erota pääministerin tehtävistä helmikuussa 1931. Hän kuitenkin toimi sotaministerinä seuraajakseen nimitetyn Juan Bautista Aznar-Cabañasin hallituksessa. Myöhemmin samana keväänä kuningas Alfonso pakeni maasta ja Espanja julistettiin tasavallaksi. Diktatuurihallintoon yhdistetty Berenguer oli vangittuna suuren osan toisen tasavallan ajasta. Hän julkaisi vuonna 1946 muistelmateoksen, jossa puolusteli omaa hallintoaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Dámaso Berenguer, count de Xauen (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 28.10.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kovajärvi** on ylänköjärvi Kuusamon länsiosassa Pohjois-Pohjanmaalla. Sen pinta-ala on 3,5 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 188 kilometriä itäkoilliseen. Järvi sijaitsee Kurkijärven pohjoispuolella ja se on laajin Kuusamon viidestä Kovajärvestä.

Maantiede
---------

Kovajärven ulottuvuus kaakosta luoteeseen on 3,5 kilometriä. Järven luoteisosaa jakaa noin puolentoista kilometrin pituinen kohti kaakkoa kapeneva Kovaniemi, jonka eteläpuolella sijaitsee Pitkälahti ja pohjoispuolella Kovalahti. Itärannalla on useita samansuuntaisia, mutta huomattavasti pienempiä niemiä (Kallioniemi, Sänkiniemi, Murtoniemi). Pääaltaasta erottuu järven kaakkoisosan muodostava matala Niskalahti. Kovajärven ainoa kymmeneen metriin sukeltava kohta sijaitsee altaan koillisosassa. Järven keskiosassa on lähes kymmenen metriä syviä kohtia. Kallioniemen eteläpuolinen järvenosa on melkein kauttaaltaan alle kuusi metriä syvä.

Kartan perusteella Kovajärven itärannan tuntumassa on joitakin vähäisiä luotoja. Kovajärven ranta-alue on metsä- ja suomaata. Ainoa nimetty tulouoma on järven koillisosan Hietalahden pohjukkaan laskeva Murtopuro.

Kovajärven vesitilavuus on 11 784 000 kuutiometriä.

Kovajärvi (61.663.1.012) kuuluu Kurkijärven valuma-alueeseen (61.663), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Iijoen vesistössä (61). Toinen jakovaihe on Kurkijoen valuma-alue (61.66) ja ensimmäinen jakovaihe on Kostonjoen valuma-alue (61.6). Kovajärvi on toiseksi laajin Kurkijärven valuma-alueen 34:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Kurkijärvi ja kolmanneksi laajin on Jormua.

Kuusamon Kostonjoen valuma-alueen Kovajärvi on toiseksi laajin Suomen kolmestatoista Kovajärvestä. Laajin on Suomussalmen Kovajärvi. Suomussalmella sijaitsee myös kaksi pienempää Kovajärveä. Kuusamossa sijaitsee neljä pienempää Kovajärveä ja Posiolla kaksi. Muut Kovajärvet sijaitsevat Sallassa, Enontekiöllä ja Taivalkoskella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kovajärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 1.6.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 1.6.2023.
3. ↑  Kovajärvi (61.663.1.012) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 1.6.2023.
4. ↑  Kurkijärven valuma-alue (61.663) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 1.6.2023.
5. ↑  Kovajärvi. Järviwiki. Viitattu 1.6.2023.
*Tämä artikkeli kertoo vuonna 1890 vesille lasketusta laivasta. Vuonna 1914 vesille lasketusta laivasta katso RMS Majestic (1914)*

**RMS Majestic** oli White Star Line- laivayhtiön omistama höyrylaiva, joka valmistui vuonna 1890. 

Majestic tilattiin Harland & Wolffin telakalta 1889. Sen kölinlasku suoritettiin maaliskuussa 1890. Majesticin neitsytmatka Liverpoolista New Yorkiin alkoi 2. huhtikuuta 1890 ja se kesti kuusi päivää.

White Star Line halusi palauttaa yhtiölleen arvostetun Sininen nauha -palkinnon Atlantin nopeimmasta ylittämisestä. Majestetic ei kuitenkaan saavuttanut tavoitteitaan neitsytmatkallaan. Vuonna 1891 Majestetic lopulta voitti palkinnon keskimääräisellä nopeudella. Palkinto säilyi Majesteticin nimissä vain kaksi viikkoa, sillä toinen alus, RMS Teutonic voitti Sinisen nauhan nopeammalla ajalla.

Vuonna 1895 Majesticin kapteeniksi tuli Edward Smith, joka toimi Majesticin kapteenina yhdeksän vuotta. Myöhemmin hänestä tuli Titanicin kapteeni. 

Vuosina 1902–1903 aluksella tehtiin uudelleenkäsittely, johon sisältyi esimerkiksi kattiloiden uusiminen. Kaksi vuotta peruskorjauksen jälkeen Majestic kärsi tulipalosta, mutta vahingot jäivät vähäisiksi. 

Vuonna 1911 Majestic myytiin Dominion Line -yhtiölle, jonka omistamana se lähti viimeiselle matkalleen tammikuussa 1914. Pian tämän jälkeen se myytiin romutettavaksi Thos. W. Wardin laivaromuttamolle Morecambessa.

Matkat
------

24-vuotisen toimintansa aikana Majestic ehti kuljettaa yhteensä yli 250 000 matkustajaa Atlantin yli.

Lähteet
-------

* Historialliset tiedot *Majesticista*
* 

### Viitteet

1. ↑  Myllyniemi, Timo: Titanicin kapteeni oli juhlimassa jäävuori­varoituksen saapuessa – oliko hän syypää uppoamiseen vai sittenkin sankari?  15.4.2022. Sanoma Media Finland. Viitattu 20.7.2022.
**Kovajärvi** on järvi Suomussalmen kunnassa Kainuun koillisosassa. Sen pinta-ala on 4,2 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 100 kilometriä pohjoiskoilliseen.

Maantiede
---------

Etäisyys Kovajärven lounaisrannalta koilliselle vastarannalle on noin kolme kilometriä. Järven leveys vaihtelee kahden kilometrin molemmin puolin. Saaria ei ole. Rantaviiva on mutkaisinta luoteessa (Hakolahti, Hoikkalahti, Mustikkalahti). Järvessä on kaksi vähintään kymmenen metriä syvää vyöhykettä. Niiden välissä järven keskiosassa on matalampi vyöhyke. Järven syvin kohta, 27 metriä, sijaitsee jonkin verran järven keskiosasta koilliseen. Kovajärven itäinen rantavesi on muita rantoja syvempää ja myös maasto kohoaa jyrkemmin kuin muilla rannoilla.

Kovajärveen virtaa vettä pohjoisesta Pirttijärveltä, joka on samantasoinen Kovajärven kanssa. Järvien välisen kannaksen muodostaa Mustikkaniemi ja Salmenniemi, joiden välistä kulkee kapea Kovasalmi. Niemillä on suhteellisen paljon pientaloja. Myös Kovajärven etelärannalla on runsaasti pientaloja. Kovajärvi laskee Alajärven etelään kautta Kiantajärveen (199,3 metriä mpy).

Kovajärven vesitilavuus on 27 832 000 kuutiometriä.

Kovajärvi (59.551.1.002) kuuluu Alajärven-Kovajärven alueeseen (59.551), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Pirttijärven valuma-alue (59.55) ja ensimmäinen on Kiantajärven reitin valuma-alue (59.5). Alajärven-Kovajärven alueeseen kuuluu Kovajärven lisäksi Alajärvi.

Suomussalmen Kovajärvi on laajin Suomen kolmestatoista Kovajärvestä. Suomussalmella sijaitsee myös kaksi pienempää Kovajärveä. Kuusamossa sijaitsee viisi Kovajärveä ja Posiolla kaksi. Muut Kovajärvet sijaitsevat Sallassa, Enontekiöllä ja Taivalkoskella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kovajärvi, vakavesi, Suomussalmi
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 29.9.2021.
3. ↑  Kovajärvi. Järviwiki. Viitattu 29.9.2021.
4. ↑  Alajärven - Kovajärven alue (59.551). Järviwiki. Viitattu 29.9.2021.
5. ↑  Kovajärvi. Järviwiki. Viitattu 29.9.2021.
Silfversvan vuonna 1878
**Gustaf Johan Silfversvan** (18. lokakuuta 1819 Ruotsi – 14. helmikuuta 1888 Kemiö) oli suomalainen valtiopäivämies ja maanviljelijä.

Silfversvanin vanhemmat olivat Carl Gustaf Silfversvan ja Catharina Sofia Gadell ja puoliso vuodesta 1843 Charlotte Olivecreutz (k. 1896). Silfversvan oli Ruotsissa upseerina vuodesta 1839 vuoteen 1842, jolloin hän siirtyi Suomeen Kemiön Västankärrin tilalle. Hän harjoitti karjanjalostusta ja vuoroviljelyä ja oli tuolloin Suomen merkittävimpiä maanviljelijöitä. Hän oli valtiopäivillä 1863–1864, 1867 ja 1877–1878 aatelissäädyn jäsen. Silfversvan toimi 1860-luvulla myös usean vuoden ajan Suomen talousseuran esimiehenä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Blomstedt, Kaarlo, ym. (toim.): *Kansallinen elämäkerrasto, V osa: Saari–Ö*, s. 111–112. Porvoo: WSOY, 1934.
2. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 7 p. 1432

Aiheesta muualla
----------------

* / Gustaf Johan Silfversvan *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Ihmisen RNA-polymeraasin alayksikkö.
**RNA-polymeraasi** (engl. *RNA polymerase*) on polymeraasientsyymi, joka syntetisoi RNA:ta. Se liittää nukleotideja yhteen polymeeriksi, RNA-molekyyliksi. Uuden RNA-molekyylin se muodostaa olemassa olevan DNA- tai RNA-molekyylin pohjalta emäspariperiaatteen mukaisesti eli kopioi emäsjärjestyksen.

Kaikissa soluissa tapahtuvaa DNA:n kopioimista RNA:ksi kutsutaan transkriptioksi. Solun RNA-polymeraasi osaa purkaa DNA:n kaksoiskierteen transkriptiota varten.

Aitotumallisilla soluilla on useita RNA-polymeraaseja. 

* RNA-polymeraasi I syntetisoi lähinnä ribosomaalista RNA:ta (rRNA)
* RNA-polymeraasi II valmistaa lähetti-RNA:ta (mRNA) ja snRNA:ta ja on tutkituin RNA-polymeraasityyppi
* RNA-polymeraasi III syntetisoi siirtäjä-RNA:ta (tRNA), rRNA:n 5S-alayksikköä ja muita pieniä RNA-molekyylejä.

Bakteerisoluilla on yksi RNA-polymeraasityyppi, joka syntetisoi kolmentyyppistä RNA:ta (mRNA, tRNA ja rRNA). Bakteerien RNA-polymeraasi on suurehko molekyyli (n. 400 kDa), joka koostuu viidestä alayksiköstä: α, α, β, β' ja ω.

Historia
--------

RNA-polymeraasin löysivät samanaikaisesti vuonna 1960 toisistaan riippumatta Sam Weiss ja Jerard Hurwitz. Yhdysvaltalainen biokemisti Roger Kornberg teki vuosien ajan tutkimustyötä transkription ja RNA-polymeraasin kanssa, mistä hänelle myönnettiin Nobelin kemianpalkinto vuonna 2006.
**Jornal do Brasil**, usein **JB**, on päivittäin ilmestyvä brasilialainen sanomalehti, jota julkaisee Rio de Janeirossa Editora JB. Lehti on perustettu 1891, ja se on kolmanneksi vanhin ilmestyvä brasilialainen sanomalehti *Diário de Pernambucon* ja *O Estado de São Paulon* jälkeen. Siitä tuli 1950-luvulla keskusta-vasemmistolainen keskiluokan lehti, johon kirjoittivat merkittävät brasilialaiset toimittajat ja kirjailijat. Se oli Brasilian diktatuurin vastustaja, joka kuitenkin välttyi lakkauttamiselta vaikka kävi lähellä konkurssia. Toistuvasti se pilkkasi sensuuria julkaisemalla sensuroitujen uutisten tilalla kakkureseptejä, ilmiselviä valheita ja vuosikymmenten takaisia uutisia.

Vuonna 2002 lehden osti liikemies Nelson Tanure, mutta se säilytti edelleen vasemmistolaisen asenteen verrattuna pääkilpailijaansa *O Globoon*.

Lehden kooksi muutettiin 2000-luvun alun uudistuksissa berliner-koko, ja sen irtonumeromyynti nousi yli neljänneksen vuonna 2007.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jornal do Brasil**.
* Lehden sivusto (portugaliksi)
* Lehden verkkoversio (Arkistoitu – Internet Archive) (portugaliksi)
Jorma Weneskoski esiintymässä vuonna 1964. Pianon ääressä äiti Gerda Weneskoski.
**Jorma Weneskoski** (15. lokakuuta 1929 Helsinki – 15. elokuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen jazzmuusikko ja manageri.

Weneskoski syntyi musikaaliseen perheeseen: hänen isänsä Ilmari Weneskoski oli kapellimestari ja äiti Gerda Weneskoski pianisti-säestäjä. Hän perusti ensimmäisen tanssiorkesterinsa 15-vuotiaana, opiskeli bassonsoittoa Sibelius-Akatemiassa ja otti yksityistunteja sellonsoitossa. 1950-luvun alussa hän valmistui ekonomiksi ja hyödynsi opintojaan perustaessaan oman ohjelmatoimiston, Weneskoski-tuotannon.

Weneskosken mukaan nimettiin 1960-luvun suosittu yhtye Jormas, jonka managerina Weneskoski toimi. Jormasin lisäksi hänen manageritalliinsa kuuluivat 1960-luvun huippunimet Topmost, Roosters, Anita Hirvonen, Anneli Sari ja Koivistolaiset. 1960-luvulla hänen tanssiyhtyeeseensä kuuluivat muiden muassa saksofonisti Paavo Partti, pianisti Christer Sandell ja rumpali Matti Oiling.

Itse Weneskoski soitti lähinnä jazzia kontrabassolla, ja suunnitteli keikkoja vielä kesäksi 2006. Hän kuoli pitkälliseen sairauteen 76-vuotiaana Helsingissä. Weneskosken viimeinen leposija on Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lilja, Esa: Muistot: Jorma Weneskoski. *Helsingin Sanomat*.  15.8.2006. Viitattu 29.7.2020.
2. ↑  Jorma Weneskoski on poissa. *Iltalehti*.  16.8.2006. Viitattu 22.3.2015.
3. ↑  Taiteilijainmäki V21A. (PDF) Helsingin seurakuntayhtymä. Viitattu 25.4.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Talviviisiottelu** järjestettiin näytöslajina **vuoden 1948 talviolympialaisissa** Sankt Moritzissa, Sveitsissä 31. tammikuuta – 4. helmikuuta. Tapahtumia oli vain yksi, joka järjestettiin ainoastaan miehille. Tämä oli ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 14 osanottajaa viidestä eri maasta. Viisi osaottelua olivat maastohiihto, ammunta, syöksylasku, miekkailu ja ratsastus.

Tulokset
--------

1. Ruotsi Gustaf Lindh
2. Ruotsi William Grut
3. Ruotsi Bertil Haase
4. Sveitsi Vincenzo Somazzi
5. Sveitsi Hans Rumpf
6. Yhdistynyt kuningaskunta Derek Allhusen
7. Itävalta Griessler
8. Sveitsi Schriber
9. Yhdistynyt kuningaskunta Walker
10. Yhdistynyt kuningaskunta Charles Legard
11. Yhdistynyt kuningaskunta Maurice Willoughby
12. Ruotsi Claes Egnell
13. Suomi Viktor Platan
14. Sveitsi J. Vollmeir

Lähteet
-------

* Rapport Général sur les Ves Jeux Olympiques d'Hiver St-Moritz 1948, sivut 72–74 (ranskaksi)

  

1948 talviolympialaisten kilpailulajit
Alppihiihto |
Jääkiekko |
Maastohiihto | 
Mäkihyppy | 
Pikaluistelu |
Rattikelkkailu |
Skeleton |
Taitoluistelu |
Yhdistetty  

Näytöslajit: *Sotilaspartiohiihto* |
*Talviviisiottelu*
**RN Alberico da Barbiano** (ital. *Regia Nave Alberico da Barbiano*) oli Italian kuninkaallisen laivaston Giussano-luokan kevyt risteilijä toisessa maailmansodassa. Alus upotettiin 13. joulukuuta 1941 Cape Bonin taistelussa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Giussano-luokka*
Alus tilattiin Genovasta Ansaldolta, missä köli laskettiin 16. huhtikuuta 1928. Alus laskettiin vesille 23. elokuuta 1930 ja valmistui 9. kesäkuuta 1931.

Palvelus
--------

*Alberto da Barbiano* osallistui laivaston mukana Espanjan rannikon valvontaan. Vuoden 1940 alussa se kuului 3. risteilijäviirikköön, mistä se siirrettiin 2. risteilijälaivueeseen. Alus siirrettiin 10. kesäkuuta 4. risteilijäviirikköön.

Heinäkuussa alus osallistui Calabrian taisteluun, jonka alussa se lähetti ilmaan Ro.43-lentokoneensa. Se suojasi kuukauden lopulla saattueen Napolista Bengasiin. Alus lähti 1. syyskuuta Polaan telakalle, jossa se oli tarkoitus muuttaa koululaivaksi. Alus siirrettiin Triesteen muutostöiden saattamiseksi loppuun. Se palasi palvelukseen koululaivana 1. maaliskuuta 1941, mistä tehtävästä se palasi joulukuussa laivaston esikunnan alaista erikoistehtävää varten 4. risteilijäviirikköön lippulaivana. Aluksen tuli kuljettaa täydennyksiä Libyaan.

*Alberto da Barbiano* lähti 12. joulukuuta Palermosta *Alberto di Giussanon* kanssa suojanaan torpedovene *Cigno* kuormattuna polttoaineella ja ammuksilla kohti Libyaa. Operaatio kuitenkin paljastui Britannian kuninkaalliselle laivastolle. Seuraavana päivänä osasto kohtasi Cape Bonin edustalla kuninkaallisen laivaston hävittäjät *HMS Sikhin*, *HMS Legionin*, *HMS Maorin* ja Alankomaiden laivaston hävittäjän *Hr. Ms. Isaac Sweersin*. Hävittäjät laukaisivat torpedonsa ja avasivat tulen tykeillään, jolloin *Alberico da Barbianoon* osui kolme *Sikhin* laukaisemaa torpedoa. Alus upposi nopeasti vieden mukanaan suuren osan miehistöstään.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **RN Alberico da Barbiano (1930)**.
* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two – an international encyclopedia*. Lontoo, Englanti: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Greene, Jack & Massignani, Alessandro: *The Naval War in the Mediterranean 1940–1943*. Lontoo, Englanti: Chatham Publishing, 2002. ISBN 1-86176-190-2. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Whitley, s. 131
2. ↑  Greene & Massignani, s. 71–73
3. 1 2  Greene & Massignani, s. 198–199

*Giussano*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *Alberico da Barbiano* –
*Alberto da Giussano* - *Bartolomeo Colleoni* –
*Giovanni dalle Bande Nere* |
| Edeltäjä: *Zara-luokka* – Seuraaja: *Cadorna* -luokka |
*Tämä artikkeli kertoo White Star Linen 1899 vesille lasketusta aluksesta. Muita samoin nimettyjä aluksia on täsmennyssivulla.*

**RMS Oceanic** oli White Star Line -laivayhtiön Atlantin liikenteeseen tarkoitettu valtamerialus, joka teki neitsytmatkansa vuonna 1899. Ensimmäisen maailmansodan alkaessa 1914 siitä tuli Britannian kuninkaallisen laivaston aseistettu kauppalaiva eli apuristeilijä.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Harland and Wolffilta Belfastista. Laiva laskettiin vesille 1897 ja oli rakennettu sen omistajan Thomas Ismayn johdolla. Ismay omisti silloisen Oceanic Steam Navigation Companyn (White Star Linen), jonka mukaan alus nimettiin.

Palvelus
--------

Alus lähti 26. elokuuta 1899 Belfastista Liverpooliin, jossa se esiteltiin lehdistölle ja yleisölle 30. elokuuta. Se lähti 6. syyskuuta neitsytmatkalleen New Yorkiin päällikkönään kapteeni John G. Cameron. Matka kesti kuusi päivää kaksi tuntia ja 37 minuuttia, joten aluksen keskinopeudeksi saatiin 19,57 solmua.

Alus teki useita matkoja Atlantin yli ilman suurempia uutisia. Se teki viimeiseksi jääneen Atlantin ylityksensä Southamptonista New Yorkiin 22. heinäkuuta 1914.

### HMS Oceanic

Ensimmäisen maailmansodan alettua *Oceanic* sai 8. elokuuta 1914 määräyksen liittyä Kuninkaalliseen laivastoon. Alukselle asennettiin kuusitoista 4,7 tuuman tykkiä ja se liitettiin 10. risteilijälaivueeseen apuristeilijänä nimettynä *HMS Oceaniciksi*. Alus lähti 27. elokuuta Southamptonista ensimmäiselle matkalleen länsirannikkoa pohjoiseen vieraillen Scapa Flowssa. Sen tehtävänä oli partioida Färsaarten ja Skotlannin välistä merialuetta tehtävänään tarkistaa kaikki alueella tavatut alukset.

Alus oli 7. syyskuuta Foulan länsipuolella. Seuraavana päivänä se ajoi karille Shaaldissa kolmisen kilometriä Foulan itäpuolella merkitsemättömällä riutalla. Hinaajat *HMS Forward* ja *HMS Alsatian* yrittivät 11. syyskuuta tuloksetta irrottaa alusta riutalta. Tuloksettomasti päättyi myös taistelulaiva *HMS Hannibalin* yritys irrottaa alus, minkä jälkeen troolari *HMS Glenogil* pelasti aluksella olleet 400 henkeä.

Kahden viikon ajan alus oli karilla aaltojen armoilla. Laivaston pelastusalus *HMS Lyons* pelasti alukselta kaiken mahdollisen kuten tykit ja tarvikkeet. Voimakas tuuli aiheutti lopulta vuodon ja irrotti aluksen karilta, jolloin se upposi. Amiraliteetti myi 1920-luvulla hylyn Scapa Flowssa toimineelle pelastusyritykselle 200 punnalla. Aluksesta oli maaliskuuhun 1924 mennessä purettu lähes kaikki vedenpäälliset osat. Voimakas virtaus osoittautui vedenalaisten osien purkamisen esteeksi, mistä siten luovuttiin. Vuosien 1973 ja 1979 välillä Simon Martin ja Alec Crawford nostivat aluksesta runsaasti metallia ja muun muassa kaksi 29 tonnin potkuria.

Lähteet
-------

* de Kerbrech, Richard: *Ships of the White Star Line*. Hersham, Surrey, UK: Ian Allan Publishing Ltd. 2009. ISBN 978-0-7110-3366-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  de Kerbrech, Richard s.83
2. 1 2 3  de Kerbrech, Richard s.85
3. ↑  de Kerbrech, Richard s. 86

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **RMS Oceanic (1899)** Wikimedia Commonsissa
**Augusta Elisabeth Stenius-Aarneenkallio** (o.s. Gripenberg; 18. joulukuuta 1847 Kurkijoki – 27. tammikuuta 1924 Inkeroinen) vaikutti 1800-luvun loppupuolen Kuopiossa naisasialiikkeen syntyyn. Hän oli Kuopion naisyhdistyksen puheenjohtaja 1888–1891 ja 1894–1916 sekä Kuopion talouskoulun johtokunnan ensimmäinen puheenjohtaja 1892–1893.

Elisabeth Gripenberg oli vapaaherra, senaattori J. U. S. Gripenbergin tytär. Sisar Aleksandra Gripenberg oli myös tunnettu suffragetti ja kirjoittaja sekä ensimmäisiä naiskansanedustajia. Elisabeth kävi Pietarissa Smolnan instituutin, jossa opiskeltiin ranskaksi ja venäjäksi. 

1873 Elisabeth Gripenberg avioitui pankinkassööri J. R. Steniuksen kanssa ja muutti Kuopioon, jossa hän toimi kieltenopettajana. Hän kuului miehensä kanssa suomenmieliseen ryhmään, jossa vaikuttivat myös Minna Canth, Selma Backlund ja Elisabeth Järnefelt. Elisabeth Stenius kirjoitti naisten asemasta ahkerasti sanoma- ja aikakauslehtiin sekä käänsi kirjallisuutta.

Kuopion naisyhdistys
--------------------

Vuonna 1884 syntyi Helsingissä Suomen naisyhdistys, jonka ensimmäinen paikallisosasto perustettiin Kuopioon 1886. Yhdistys pyrki vaikuttamaan naisten taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen asemaan. Nainen ei isän tai aviomiehen holhouksen alaisena ollut taloudellisesti ja moraalisesti riippumaton, itsenäinen ja vastuullinen yksilö. Ratkaisuksi naisyhdistys näki koulutuksen ja työn järjestämisen naisille sekä yhteiskunnallisen tasa-arvon tavoittelemisen. Vuonna 1888 yhdistys perusti koulun, jossa palvelijattarille annettiin alkeisopetusta sunnuntaisin. Vuonna 1892 perustettiin Kuopion talouskoulu, jonka ylläpitäjänä naisyhdistys toimi, sekä Kuopion yhteiskoulu, joka on Suomen toiseksi vanhin suomenkielinen yhteiskoulu.

Kuopion naisyhdistyksen aloitteesta tehtiin porvarissäädyssä esitys yleisestä ja yhtäläisestä äänioikeudesta jo vuoden 1897 valtiopäivillä. Esitys toteutui 1906.

Muistomerkki
------------

Kuopiossa sijaitsevaan Aarneenkallion puistoon pystytettiin 1991 Anu Matilaisen veistämä Elisabeth Stenius-Aarneenkallion reliefi.

Katso myös
----------

* Stenius suku

Kirjallisuutta
--------------

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Elisabeth Stenius*** 

* Virva Ohtonen: *Elisabeth Stenius-Aarneenkallio, Kuopiolainen naisasianainen*. 1987. Snellman-instituutti, B-sarja 10.

Lähteet
-------

* Elisabeth Stenius SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)

Aiheesta muualla
----------------

* Venla Sainio: / Stenius, Elisabeth (1847–1924) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  4.5.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
* Menneen Jäljillä: Elisabeth Stenius-Aarneenkallio (Kantti.net, MP3)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Arthur Greiser lokakuussa 1939.
**Arthur Greiser** (22. tammikuuta 1897 – 14. heinäkuuta 1946) oli saksalainen natsipoliitikko ja SS-Obergruppenführer.

Hän syntyi Schrodassa Posenin provinsissa Saksan keisarikunnassa. Vuonna 1903 hän meni kuninkaallis-humanistiseen kymnaasiin, jossa oppi puhumaan puolaa. Elokuussa 1914 hän liittyi Saksan laivastoon, mutta 1917 hänet nimitettiin ilmavoimiin länsirintamalle. Lentäjänä hän ansaitsi ensimmäisen ja toisen luokan rautaristin ja useita muita kunniamerkkejä. Sodan jälkeen Greiserin kotimaan jouduttua Puolalle, hänestä tuli rasisti, joka vihasi puolalaisia. Vuodet 1919–1921 hän kuului Freikorpsiin ja taisteli Baltiassa puna-armeijaa vastaan. Greiser oli Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen varhainen jäsen (numerolla 166 635). Hän liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen ja Sturmabteilungiin 1. marraskuuta 1929 sekä SS:ään 30. kesäkuuta 1931. Hän sai palveluksistaan puolueen kultaisen ansiomerkin.

Hän oli senaatin presidentti ja Danzigin vapaakaupungin (nyt Gdańsk) päämies vuosina 1935–1939, Warthelandin gauleiter vuodet 1939–1945. Hänet tunnettiin kuumapäisenä poliitikkona ja toisen natsipoliitikko Albert Forsterin kilpailijana. Toisen maailmansodan aikana Greiser syyllistyi sotarikoksiin. Gauleiterina hän muun muassa siirrätti 60 000 juutalaista Łódźin ghettoon ja järjesti puolalaisten siviilien joukkomurhia. Hänen lempinimekseen tuli kansan keskuudessa "toinen Stalin". Sodan jälkeen hän antautui liittoutuneille Itävallassa, josta hänet siirrettiin Puolaan vastaamaan sotarikossyytteisiin. Hänet tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin Puolan viimeisessä julkisessa teloituksessa vuonna 1946.

Aiheesta muualla
----------------

* 

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Arthur Greiser**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |