recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Valeri Vladimirovitš Medvedev** (ven. Вале́рий Влади́мирович Медве́дев, syntyjään *Valeri Ivanovitš Marinin*; 16. maaliskuuta 1923 Išim – 16. helmikuuta 1997 Moskova) oli venäläinen lastenkirjailija ja näyttelijä.

Valeri Medvedev syntyi puna-armeijalaisen perheeseen. Vanhempien jouduttua Stalinin vainojen uhreiksi hänet adoptoi Tšeljabinskin teatterin näyttelijä Vladimir Medvedev.

Medvedev valmistui teatterikoulu Gitisistä vuonna 1952, työskenteli näyttelijänä ja julkaisi ensimmäisen lastenkirjansa vuonna 1960. Hänet tunnetaan suositusta Barankin-kirjasarjasta, joka sai Venäjän SFNT:n valtionpalkinnon vuonna 1983. Medvedev on kirjoittanut myös humoristisia lauluja ja sketsejä.

Suomennettu teos
----------------

* *Pysy ihmisenä, Barankin!: 36 ihmeellistä tapahtumaa Juri Barankinin elämästä* (*Barankin, bud tšelovekom!*). Suom. Vieno Levänen. Moskova–Petroskoi: Edistys, 1965.

Lähteet
-------

1. ↑  Kratkaja biografitšeskaja spravka *Medvedev Valeri Vladimirovitš*. Viitattu 18.7.2021.
2. 1 2  Valeri Vladimirovitš Medvedev *Laboratorija fantastiki*. Viitattu 18.7.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Wenche Myhre
**Wenche Synnøve Myhre** (s. 15. helmikuuta 1947 Oslo) on norjalainen laulaja ja näyttelijä.

Myhre teki äänilevydebyyttinsä vuonna 1960 ja saavutti läpimurtonsa vuonna 1962 kappaleellaan "Katta vår". Hänestä tuli yksi Norjan 1960-luvun suosituimmista popartisteista monilla hiteillään. Hänen albuminsa *Vi lever* (1983) oli ensimmäinen Norjassa julkaistu CD-levy. Myhre saavutti suosiota myös saksankielisissä maissa ja edusti vuonna 1968 Länsi-Saksaa Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Ein Hoch der Liebe", joka sijoittui kuudenneksi. Myhre pyrki Länsi-Saksan edustajaksi myös Eurovision laulukilpailuun 1983 kappaleella *Wir beide gegen den Wind* ja sijoittui Saksan karsintana toimineessa Ein Lied für München -kilpailussa viidenneksi. Myhre on osallistunut lukuisia kertoja myös Norjan euroviisukarsintana toimivaan Melodi Grand Prix -laulukilpailuun. Vuosina 1966 ja 1967 hän sai Länsi-Saksan suosituimman artistin Bravo Otto -palkinnon. Vuonna 1976 Myhrelle myönnettiin Spellemann-palkinto ja vuonna 2004 Spellemann-kunniapalkinto. Vuosina 2004–2006 Myhre teki Gitte Hænningin ja Siw Malmkvistin kanssa suositun GitteWenckeSiw-kiertueen.

Myhre on tehnyt myös lukuisia esiintymisiä elokuvissa, näyttämöllä ja televisiossa. Elokuvia, joissa Myhrellä on ollut rooleja, ovat olleet muiden muassa *Elskere* (1963), *Operasjon Sjøsprøyt* (1964), *Hjelp – vi får leilighet!* (1965) ja *Mannen som ikke kunne le* (1968). Myhren omaelämäkerta *Dette er show* ilmestyi vuonna 1970, ja toinen omaelämäkerrallinen teos *66* julkaistiin 2012. Myhre sai vuonna 2004 Pyhän Olavin ritarikunnan ensimmäisen luokan ritarinarvon.

Osallistumiset Melodi Grand Prix'iin
------------------------------------

| Vuosi | Kappale | Sijoituskarsinnassa |
| --- | --- | --- |
| 1964 | *God gammel firkantet vals* | 2. |
| *La meg være ung* | 3. |
| 1966 | *Lørdagstripp* | 4. |
| *Vims* | 5. |
| 1992 | *Du skal få din dag i morgen* | 3. |
| 2009 | *Alt har en mening nå* | Karsiutuisemifinaalissa |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Wenche Myhre Store norske leksikon
2. ↑  Germany: Ein Lied für München *eurovisionworld.com*. Viitattu 8.8.2022.
3. ↑  Norway: Melodi Grand Prix 1964 *eurovisionworld.com*. Viitattu 8.8.2022.
4. ↑  Norway: Melodi Grand Prix 1966 *eurovisionworld.com*. Viitattu 8.8.2022.
5. ↑  Norway: Melodi Grand Prix 1992 *eurovisionworld.com*. Viitattu 8.8.2022.
6. ↑  Norway: Melodi Grand Prix 2009 *eurovisionworld.com*. Viitattu 8.8.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Wenche Myhre Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Aleksei Uljukajev** (s. 23. maaliskuuta 1956 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen poliitikko ja talousasiantuntija. Hän oli Venäjän talouskehitysministeri vuoteen 2016.

Uljukajev on toiminut Venäjän johdon neuvonantajana ja avustajana. Hän oli 2000–2010 professorina moskovalaisissa yliopistoissa, ja vuonna 2013 hän työskenteli keskuspankin varajohtajana. Hän on valmistunut Moskovan valtionyliopistosta väitellyt taloustieteen tohtoriksi Ranskassa Pierre Mendès France -yliopistosta.

Uljukajevia vastaan nostettiin marraskuussa 2016 lahjussyyte, hänet pidätettiin ja hänet erotettiin talouskehitysministerin virasta. Julkisuudessa arvioidaan että hän sai syytteen pelotteeksi muille korkeassa asemassa oleville venäläisille. Tapauksen taustalla on öljyalan kauppa. Valtion omistama Rosneft osti valtion ostaman Bašneftin, ja kauppaa sanottiin yksityistämiseksi. Uljukajev vastusta kauppaa aluksi, mutta kääntyi myöhemmin kannattamaan sitä. Tässä yhteydessä Uljukajev olisi saanut huomattavan lahjussumman Rosneftilta. Yritystä vastaan ei ole nostettu syytettä lahjuksen antamisesta. Rosneftin johdossa on Igor Setšin joka on ollut Putinin aikana korkeissa tehtävissä.

Uljukajevin pidätys tapahtui dramaattisesti keskellä yötä, ja hän on vuoden 1991 korkeimmassa asemassa oleva henkilö joka on Venäjällä pidätetty. Kyseessä on myös ensimmäinen kerta, kun venäläinen ministeri pidätetään korruption takia. Kriittisten venäläisten kommentoijien mukaan lahjusten antaminen olisi lavastus.

Lähteet
-------

1. 1 2  Uljukajevin cg Venäjän valtionhallinnon sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3 4  Kerstin Kronvall: Lahjussyytteen saanut Venäjän talouskehitysministeri haettiin kotoaan keskellä yötä, Yle
3. 1 2  Pekka Hakala: Venäjän talouskehitysministerin pidätyksestä syntyi ainutlaatuinen näytelmä, Hs.fi


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Scopus

 |

 |
**Dancerock** on post-discon alalaji, jolla on yhteyksiä myös poprockiin ja post-punkiin. Lisäksi siihen on otettu vaikutteita myös rhythm and bluesista. Lajityyppi sai alkunsa 1970- ja 1980-luvun vaihteessa punkin sekä diskomusiikin suosion hiipuessa. Dancerockin alkuaikojen merkittäviin kappaleisiin lukeutuvat muun muassa Gina X:n "No G.D.M.", Russ Ballardin "On The Rebound". Artisteista tunnetuimpia ovat muun muassa Dinosaur L, Liquid Liquid sekä Polyrock.

"Dancerock" on luonut myös alun kahdelle uudelle musiikkilajityypille, vaihtoehtotanssille ja grebolle.

Lähteet
-------

1. ↑  The Fader, Issues 14-15 *google.com*.
2. ↑  AllMusic Review by Stephen Thomas Erlewine *allmusic.com*.
3. ↑  Repeating Ourselves: American Minimal Music As Cultural Practice *archive.org*.
4. ↑  Dudes on 'ludes: 15 bands named after drugs that aren't weed *avclub.com*.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Dance-rock
| "Dancing Machine"The Jackson 5 |
| --- |
| Singlen "Dancing Machine" kansikuva |
| Saksan painoksen kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *G.I.T.: Get It TogetherDancing Machine* |
|  Äänitetty  | huhti–toukokuu 1973 |
|  Julkaistu | 3. helmikuuta 1974 |
|  Formaatti | 7" single |
|  Tuottaja(t) | Hal Davis |
|  Tyylilaji | disco, funk |
|  Kesto | 03.30 |
|  Levy-yhtiö | Motown |
| The Jackson 5:n muut singlet |
| "Get It Together"1973 | "Dancing Machine"1974 | "Whatever You Got I Want"1974 |

**Dancing Machine** on The Jackson 5 -yhtyeen vuonna 1973 levyttämä kappale, joka julkaistiin singlenä helmikuussa 1974. Se oli yhtyeen ensimmäinen Top 10 -hitti Yhdysvalloissa sitten vuonna 1971 julkaistun "Sugar Daddy" -singlen. Singleä myytiin maailmanlaajuisesti yli kolme miljoonaa kappaletta ja se toi yhtyeelle toisen grammy-ehdokkuuden vuonna 1975. Kappale alun perin levyettiin G.I.T.: Get It Together -albumille. Kappale julkaistiin uudelleen miksattuna yhtyeen seuraavalla studioalbumilla Dancing Machine singlen menestyksen johdosta. Kappaletta esittäessään Michael Jackson popularisoi "robotti" -tanssiliikkeen.

Listasijoitus
-------------

| Lista (1974) | Korkeinsijoitus |
| --- | --- |
| Billboard Hot 100 | 2 |
| US Hot R&B/Hip-Hop Songs | 1 |
|
**Lihasdysmorfia** on mielenterveysongelma, josta kärsivä henkilö on pakkomielteisesti huolestunut siitä, että oma keho ei ole riittävän lihaksikas tai oma keho on liian pieni tai liian laiha. Häiriö luokitellaan dysmorfisen ruumiinkuvan häiriön alatyypiksi mutta usein myös syömishäiriöiden alatyypiksi. Lihasdysmorfiaa esiintyy enimmäkseen miehillä ja urheilijoilla. Useimmissa tapauksissa henkilön kehonrakenne on normaali tai jopa poikkeuksellisen suuri ja lihaksikas jo ennestään. Henkilöllä on häiriintynyt fiksaatio kehonsa massan kasvattamiseen, ja hän toteuttaa sitä kiinnittämällä kohtuuttomasti aikaa ja huomiota treenirutiineihin, ruokavalioon ja ravintolisiin. Anabolisten steroidien käyttö on yleistä. Lihasdysmorfian lisäksi henkilöllä on yleensä myös muita ruuminkuvan häiriöitä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Katharine A Phillips: *Understanding Body Dysmorphic Disorder: An Essential Guide*, s. 50-51. New York: Oxford University Press, 2009. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Lee F Monaghan & Michael Atkinson: *Challenging Myths of Masculinity: Understanding Physical Cultures*, s. 86. Surrey: Ashgate, 2014. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2  Evelyn B Kelly: *The 101 Most Unusual Diseases and Disorders*, s. 67-69. Santa Barbara CA: ABC-CLIO, 2016. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Miesten syömishäiriöt ja tyytymättömyys lihaksistoonsa, Duodecim, 2007
**Kätisyys** on ominaisuus, joka jakaa ihmisen joko oikeakätiseksi tai vasenkätiseksi. Molempikätinen saattaa käyttää kumpaakin kättä melko tasaveroisesti.

Kätisyyden on arveltu johtuvan aivojen epäsymmetriasta. Oikeakätisellä hallitseva on vasen aivopuolisko ja vasenkätisellä oikea.

Suurin osa oikeakätisistä tekee kaiken oikealla kädellään, mutta vasenkätisistä suurin osa käyttää joskus myös oikeaa kättään. Vasenkätiseksi ihminen määritellään usein kirjoituskäden mukaan. Koska oikeakätisiä on enemmän kuin vasenkätisiä, monet esineet on suunniteltu oikeakätisten ehdoilla.

Ihmisistä noin 90 prosenttia on oikeakätisiä. Kätisyys määräytyy varhaisella sikiökaudella ja vakiintuu varhaislapsuudessa. Ihmisen kätisyys on perinnöllistä ja monen geenin summa, mutta siihen vaikuttavat myös ympäristötekijät. Vasenkätisiä on vasenkätisten lapsista erään tutkimuksen mukaan 40 prosenttia, mutta oikeakätisten vanhemmista vasenkätisiä on vain 10 prosenttia. Raskauden tai synnytyksen ongelmat saattavat altistaa vasenkätisyydelle.

Myös kissoilla ja koirilla esiintyy kätisyyttä.

Lähteet
-------

1. ↑  *kätisyys.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.
2. 1 2 3 4 5  Jukka Ruukki: Miksi 90 prosenttia ihmisistä on oikeakätisiä, vaikka biologisesti siitä ei näytä olevan hyötyä? – Testaa, kumpi on vahvempi kätesi *Helsingin Sanomat*.  21.3.2016.  Arkistoitu 24.6.2016. Viitattu 14.6.2016.
**Aleksei Aleksandrovitš Surkov** (ven. Алексе́й Алекса́ндрович Сурко́в, 13. lokakuuta 1899 nykyisen Jaroslavin alueen Rybinskin piirin Serednevon kylä – 14. kesäkuuta 1983 Moskova) oli venäläinen neuvostorunoilija ja kirjallisuusvaikuttaja.

Aleksei Surkov syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän osallistui Venäjän sisällissotaan ja liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen vuonna 1925. Surkov oli yksi Venäjän proletaarikirjailijoiden yhdistyksen johtajista. Hän valmistui Punaprofessorien instituutista vuonna 1934 ja työskenteli Gorkille nimetyn kirjallisuusinstituutin opettajana vuosina 1934–1939.

Surkov osallistui sotakirjeenvaihtajana Puolan itäosien miehitykseen, talvisotaan ja toiseen maailmansotaan. Hän oli *Literaturnaja gazetan* vastaava toimittaja vuosina 1944–1946, *Ogonjokin* vastaava toimittaja vuosina 1945–1953 ja Neuvostoliiton kirjailijaliiton ensimmäinen sihteeri vuosina 1953–1959. Surkov toimi Neuvostoliiton korkeimman neuvoston edustajana vuodesta 1954 ja kirjallisuustietosanakirja *Kratkaja literaturnaja entsiklopedijan* päätoimittajana vuosina 1962–1975.

Surkov julkaisi ensimmäiset runonsa vuonna 1918 ja ensimmäisen kokoelmansa vuonna 1930. Hänen tuotantonsa edustaa tyypillistä sosialistista realismia. Taiteellista arvoa on lähinnä hänen sota-ajan runoillaan, joista monet on sävelletty lauluiksi. Surkov sai Stalin-palkinnon vuosina 1946 ja 1951. Kirjailijaliiton johtajana hän osallistui muun muassa Boris Pasternakin vainoon. Surkoville myönnettiin sosialistisen työn sankarin arvonimi vuonna 1969. Hänet on palkittu neljällä Leninin kunniamerkillä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Surkov Aleksei Aleksandrovitš *Bolšaja rossijskaja entsiklopedija*.  Arkistoitu 26.2.2021. Viitattu 12.7.2021.
2. 1 2 3  Kasack, Wolfgang: *Entsiklopeditšeski slovar russkoi literatury s 1917 goda*, s. 746–747. London: Overseas Publications Interchange, 1988. ISBN 0-903868-73-3.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Itsenäinen Suomi 100 vuotta -juhlarahat** on Rahapajan juhlarahasarja. Sarjaan kuuluu viisi rahaa. Rahat on hyväksytty asetuksella, joka kumotaan yhden rahan epäonnistuneen aihevalinnan vuoksi.

Rahoja ei ole vielä julkaistu, mutta ennakkomarkkinoinnissa huomiota ja paheksuntaa rahoista herätti *Suomi 100 -juhlaraha* kuvavalintansa vuoksi. Rahassa oleva kuva esittää vuonna 1918 teloitettavaa joukkoa teloitusryhmän edessä. Rahassa lukee teksti "Kansalaissota Suomi Finland". Tampereen yliopiston tutkijan Tuomas Hopun mukaan "se ei ole kaikkein onnistunein". Valtiovarainministeri Petteri Orpo hyväksyi alun perin asetuksen mutta ei kiinnittänyt kuvaan huomiota ja pitää sitä mauttomana. Rahan on suunnitellut Ilkka Suppanen.

Sarjasta myös toista rahaa on luonnehdittu kyseenalaiseksi. Rahassa lukee teksti "Globaali oikeudenmukaisuus", ja kuvana on käytetty jo aiemmin huomiota herättänyttä kuvaa, jossa on Välimereen kuolleen lapsen kuva, kun häntä kannetaan pois.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kohu teloitusta esittävästä kuvituksesta oli liikaa  25.4.2017. Yle.fi, uutiset. Viitattu 25.4.2017.
2. ↑  Tutkija juhlarahakohusta: "Kuvavalinta repii vanhoja haavoja auki"  25.4.2017. Yle.fi, uutiset. Viitattu 25.4.2017.
3. ↑  Rahapaja julkaisi teloituksesta juhlarahan  25.4.2017. Yle.fi, uutiset. Viitattu 25.4.2017.
4. ↑  Juhlarahasarjassa toinenkin kyseenalainen kuva *Iltalehti.fi*.  25.4.2017. Viitattu 25.4.2017.
Wendelstein 7-X rakenteilla vuonna 2011.
**Wendelstein 7-X** on stellaraattori-tyyppinen koefuusioreaktori. Se sijaitsee Greifswaldissa, Saksassa. Vuonna 2015 valmistunut laite on maailman suurin stellaraattori-tyyppinen reaktori. 

Rengasmaisen laitteen sisällä olevassa tyhjiössä plasma pidetään voimakkaan magneettikentän avulla irti kammion seinämistä. Plasma sytytetään voimakkaalla mikroaaltopulssilla. Stellaraattori-tyyppinen reaktori voi toimia yhteen menoon, kun taas tokamak-reaktori toimii pulsseina.

Koereaktorin tavoitteena on tutkia pelkästään fuusioplasman hallintaa, ei energian hyötykäyttöä. Vety-kokeet alkoivat 2016 ja neljän vuoden aikana tavoitteena on saada fuusioplasma pysymään hallinnassa jatkuvasti jo puolen tunnin ajan.

Käyttö
------

Laitteiston koekäyttö aloitettiin joulukuussa 2015 heliumplasmalla. Noin miljoona astetta kuuma plasma pysyi koossa sekunnin kymmenyksen. Jatkokokeissa lämpötilaksi saatiin 6 miljoonaa astetta.

Helmikuussa 2016 saatiin tuloksia varsinaisesta vetykäytöstä. Plasman lämpötilaksi saatiin jo 80 miljoonaa astetta.

Reaktorissa vetyplasma on saatu pysymään irti seinistä 100 sekunnin ajan, joka on reaktorityypin ennätys.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Fuusiokoevoimalassa hehkui jo vety 80 miljoonassa asteessa *Tiede*.  5.2.2016. Viitattu 19.3.2017.
2. ↑  Neljä ehdotusta tulevaisuuden fuusioreaktoriksi Tieteen kuvalehti. Viitattu 26.1.2020.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wendelstein 7-X**.
* Fuusiovoiman valjastaminen on askeleen lähempänä (Arkistoitu – Internet Archive)
**Rambo: The Video Game** on Teyonin kehittämä ja Reef Entertainmentin julkaisema ammuntapeli. Peli julkaistiin helmikuussa 2014 Microsoft Windowsille, PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle. Peli perustuu elokuviin *Taistelija* (1982), *Rambo – taistelija 2* (1985) ja *Rambo – taistelija 3* (1988).

Pelaaminen
----------

*Rambo: The Video Game* on valopistooli-/raideräiskintäpeli (engl. *rail shooter*). Pelaajan ohjaama John Rambo liikkuu ruudulla automaattisesti ensimmäisen persoonan kuvakulmassa. Pelaajan tehtävä on taistella vihollisia vastaan ampumalla ja esimerkiksi heittämällä veitsiä. Rambo kykenee suojautumaan erilaisten esineiden ja maastojen taakse väistääkseen vihollistulitusta. Peliä on mahdollista pelata myös kaksinpelinä yhteistyönä.

Kehitys
-------

Elokuussa 2011 Reef Entertainment osti *Rambo*-pelin kehitys- ja julkaisuoikeudet StudioCanalilta. Tuolloin neljä *Rambo*-elokuvaa olivat tuottaneet yhteensä yli 600 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Pelin julkaisuajankohdaksi asetettiin vuosi 2012, mutta lokakuussa pelin ilmoitettiin myöhästyvän. Lopulliset julkaisualustat varmistettiin jo elokuussa 2011. 

Pelin päähahmoja, Ramboa ja Trautmania varten ei hankittu ääninäyttelijöitä, vaan hahmojen äänet otettiin suoraan elokuvista. Vaikka Sylvester Stallone olisi suostunut ääninäyttelemään, Trautmanin ääni ei olisi ollut autenttinen, sillä hahmon näyttelijä Richard Crenna menehtyi vuonna 2003.

Vastaanotto
-----------

*Rambo: The Video Game* on yleisesti ottaen saanut negatiivisia arvosanoja. Peliä on kritisoitu pääasiassa rail shooter -tekniikasta, vanhentuneista grafiikoista ja *quick time event* -kohtauksien suuresta määrästä. Pelin hiiviskely- ja lähitaisteluosuudet toimivat *quick time event* -tekniikalla. Gamereactorin mukaan pelissä on kaksi kokonaista tasoa, jotka läpäistään pelkillä *quick time eventeillä*. Gamereactorin Topias Garsten kritisoi pelin äänimaailmaa, pelirakennetta ja -mekaniikkaa, kerrontaa sekä grafiikoita.

Lähteet
-------

1. ↑  Garsten, Topias: Rambo: The Video Game *gamereactor.fi*.  21.2.2014. gamereactor.fi. Viitattu 25.2.2014.
2. ↑  Rambo: The Video Game *gamerankings.com*. gamerankings.com. Viitattu 25.2.2014. (englanniksi)
3. ↑  Rambo: The Video Game *metacritic.com*. metacritic.com. Viitattu 25.2.2014. (englanniksi)
4. ↑  Garsten, Topias: Rambo: The Video Game *gamereactor.fi*.  21.2.2014. gamereactor.fi. Viitattu 25.2.2014.
5. ↑  Reilly, Luke: Rambo: The Video Game Review *ign.com*.  21.2.2014. ign.com. Viitattu 25.2.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (englanniksi)
**Itsenäisyydentie** on Luumäellä sijaitseva Jurvalan liittymästä Taavettiin johtava tie, jonka varrella on useita historiallisia kohteita, muun muassa P. E. Svinhufvudin kotimuseo Kotkaniemi sekä Salpalinja.. Tiehen liittyviä infotauluja on pystytetty ravintola Kahvi-Pakarin ja Satun Makioiden pihalle. 

Itsenäisyydentie on osa vanhasta Kouvolan ja Lappeenrannan välisestä tiestä. Aikaisemmin se oli osa valtatietä 6, kunnes tien uusi linjaus valmistui moottoriliikennetienä Jurvalan kylän eteläpuolelle ja vanha tie jäi sen rinnakkaistieksi. Nykyisin se on osa yhdystietä 3846. Nimen Itsenäisyydentie sai marraskuussa 2017. Suunnitelmissa on jatkaa sitä tämän nimisenä Kouvolan rajalle asti.

Luumäen Itsenäisyydentie esittelee kohteita ja kertoo tarinoita sekä paikallisesta että koko Suomen historiasta. Vuosisatoja vanhan tien linjaus kertoo hallitsijoiden vaihtumisesta, itsenäistymisen vaikeista alkuvaiheista sekä viime sotien tapahtumista.

Lähteet
-------

1. ↑  Itsenäisyydentie (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Luumäen Lehti
3. ↑  Itsenäisyydentie *Luumäki*.  7.8.2017.  Arkistoitu 3.7.2018. Viitattu 3.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Itsenäisyydentie Luumäen kunta.  Arkistoitu 7.12.2017. Viitattu 7.12.2017.
Wendelin Werner
**Wendelin Werner** (s. 23. syyskuuta 1968 Köln, Länsi-Saksa) on saksalaissyntyinen ranskalainen matemaatikko, joka tutkii satunnaiskulkua Schrammin–Loewnerin evoluutiota sekä aiheisiin liittyvää todennäköisyysteoriaa ja matemaattista fysiikkaa. Vuonna 2006 hän sai 25. Kansainvälisissä matemaatikkokongressissa Madridissa Fieldsin mitalin. Werner työskentelee professorina Pariisin yliopiston Paris-Sudissa Orsayssa ja osa-aikaisena École Normale Supérieuressa.

Werner sai Ranskan kansalaisuuden vuonna 1977. Hän opiskeli École Normale Supérieuressa vuosina 1987–1991. Hän teki väitöskirjansa vuonna 1993 Université Pierre-et-Marie-Curiessa, ja sen ohjasi Jean-François Le Gall. Werner oli tutkimusavustaja CNRSssa vuosina 1991–1997. Samaan aikaan hänelle myönnettiin kaksivuotinen Leibniz Fellowship Cambridgen yliopistoon.

Hänelle on myönnetty myös muita palkintoja, kuten vuonna 2006 SIAM George Pólya -palkinto. Palkinnon saaneeseen tutkimusryhmään kuuluivat myös Gregory Lawler ja Oded Schramm.

Hän on näytellyt vuonna 1982 ranskalaisessa elokuvassa *La Passante du Sans-Souci*.

Lähteet
-------

1. ↑  Wendelin Werner

Aiheesta muualla
----------------

* Henkilökohtainen kotisivu Orsayssa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ansioluettelo (Arkistoitu – Internet Archive)
* Haastattelu Pólya-palkinnosta 2006
* Wendelin Werner, 2006 Fields Medal Winner CNRS lehdistöjulkaisu
* Uutinen (ranskaksi)
* BBC:n haastattelu
* Wendelin Werner Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

**Fieldsin mitalin saajat**
 
1936: Ahlfors • Douglas | 1950: Schwartz • Selberg | 1954: Kodaira • Serre | 1958: Roth • Thom | 1962: Hörmander • Milnor | 1966: Atiyah • Cohen • Grothendieck • Smale | 1970: Baker • Hironaka • Novikov • Thompson | 1974: Bombieri • Mumford | 1978: Deligne • Fefferman • Margulis • Quillen | 1982: Connes • Thurston • Yau | 1986: Donaldson • Faltings • Freedman | 1990: Drinfeld • Jones • Mori • Witten | 1994: Zelmanov • Lions • Bourgain • Yoccoz | 1998: Borcherds • Gowers • Kontsevitš • McMullen | 2002: Lafforgue • Vojevodski | 2006: Okounkov • Perelman • Tao • Werner | 2010: Lindenstrauss • Châu • Smirnov • Villani | 2014: Avila • Bhargava • Hairer •  Mirzakhani | 2018: Birkar • Figalli • Scholze • Venkatesh | 2022: Duminil-Copin • Huh • Maynard • Vjazovska

muokkaa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* DBLP
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Nesar Ahmad Bahave** tai **Nesar Ahmad Bahawi** (pers. ‏نثار احمد بهاوي‎, s. 27. maaliskuuta 1984 Kapisa, Kapisan maakunta) on afganistanilainen taekwondoin. Hän on edustanut kabulilaisseuroja M.A Taekwondo Association ja Haidary Taekwondo Association.

Bahave saavutti Pekingin MM-kilpailuissa 2007 hopeaa alle 72 kg:n painoluokassa. Voitettuaan viisi ottelua hän hävisi loppuottelussa taiwanilaiselle Sung Yu-Chille pistein 0–5. Hän sai Aasian kisoissa pronssia 72 kg:n sarjassa Dohassa 2006 ja hopeaa 80-kiloisissa Kantonissa 2010.

Bahave toimi Afganistanin joukkueen lipunkantajana olympialaisten avajaisissa Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012. Pekingissä 2008 hän hävisi molemmat ottelunsa sijoittuen jaetulle seitsemännelle sijalle. Lontoossa 2012 hän eteni keräilyottelun kautta pronssiotteluun, jonka hävisi italialaiselle Mauro Sarmientolle sijoittuen viidenneksi. Hän voitti olympiakarsintaturnauksen 80 kg:n sarjan Bangkokissa 2011.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nesar Ahmad Bahawi *sports-reference.com*.  Arkistoitu 3.8.2012. Viitattu 25.4.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Bahawi, Nesar Ahmad *taekwondodata.com*. Viitattu 25.4.2015. (englanniksi)
3. ↑  "Afghanistan in hope of gold in Asian Games": official *hazarapeople.com*.  18.10.2010. Viitattu 25.4.2015. (englanniksi)
4. ↑  WELTER Masculino (-80 Kg.) *mastkd.com*. Viitattu 25.4.2015. (englanniksi)
5. ↑  Afghanistan *sports-reference.com*.  Arkistoitu 2.4.2019. Viitattu 25.4.2015. (englanniksi)
**Särkiniemen kaivos** oli Leppävirralla Kotalahden kaivoksen läheisyydessä Arkkuselän ja Särkilahden välisellä kannaksella sijainnut nikkelikaivos, joka oli toiminnassa vuosina 2007–2008. Kaivoksen toiminta päättyi vuoden 2008 lopulla kun nikkelin hinnan romahdus teki toiminnan kannattamattomaksi. Kaivoksen omistanut *Finn Nickel* hakeutui konkurssiin keväällä 2009. *Vulcan Resources Ltd* (myöhemmin *Vulcan Kotalahti*) osti kaivoksen konkurssipesältä, mutta teki itse konkurssin vuonna 2015.

Kaivoksesta louhittiin sen toiminnan aikana noin 100 000 tonnia kiveä avolouhoksesta ja maanalaisesta kaivoksesta. Särkiniemen kaivoksen malmia käsiteltiin Hituran kaivoksen rikastamolla ja syntynyt rikastushiekka sijoitettiin Hituran rikastushiekka-altaisiin. Kaivos tuotti 38 000 tonnia sivukiveä josta 25 000 tonnia käytettiin kaivoksen avolouhoksen täyttöön.

Kaivoksen toiminnan päätyttyä avolouhos on täyttynyt vedellä. Louhoslammen pintaveden pH on 3.0 ja lammen pohja on värjäytynyt keltaiseksi rikin ja raskasmetallien vuoksi. Louhoslammella uinti on kielletty. Avolouhokselta on valunut ylivuotovesiä lähimaastoon ja luohoksen reunalla on kuolleita puita. Sivukivialue on peitetty, osa sivukivestä on murskattu ja käytetty maanrakennukseen muun muassa tienpohjiin. Vuonna 2021 Pirkanmaan ely-keskus päätti tehdä kaivosalueen ympäristö- ja terveysriskie selvityksen valtion kustannuksella, koska kaivoksen aiemmat omistajat ovat tehneet konkurssin. Kaivoksen ympäristöhaitoista tärkein on nikkeli ja sen lisäksi kaivosalueelta kulkeutuu sulfaattia alapuolisiin vesistöihin. Kaivosalueen kunnostamisen on arvioitu maksavan noin miljoona euroa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kaivoksien ympäristöongelmat Suomessa-blogi 23.8.2018 : Särkiniemen kaivos
2. 1 2  Kaivoksien ympäristöongelmat Suomessa-blogi 2.8.2019 : Särkiniemen kaivos osa II
3. ↑  Särkiniemen entisellä kaivosalueella tehdään ympäristöselvitys, Yle Uutiset 17.5.2021

Aiheesta muualla
----------------

* Drone-kuvat paljastavat järkyttävän ympäristötuhon Leppävirralla – Miksi kaivosyhtiöitä ei saada vastuuseen vahingoistaan?, Apu-lehti 7.5.2021
* Jere Lahtinen : Särkiniemen vanhan kaivosalueen avolouhoksen veden laatu ja vesienkäsittelyn testaus teollisuuden sivutuotteilla, Savonia-ammattikorkeakoulu, opinnäytetyö 2020
**Kangasvuoren rautatietunneli** on rautatietunneli Jyväskylässä, noin kilometri rautatieasemalta pohjoiseen Jyväskylä–Äänekoski–Saarijärvi–Haapajärvi-rataosalla. Tunneli on valmistunut vuonna 1964, ja sen pituus on 2 735 metriä. Se on Suomen neljänneksi pisin rautatietunneli.

Tunnelin rakentaminen aloitettiin vuonna 1960 rataosan perusparannuksen osana. Ennen tunnelin rakentamita rata kulki Jyväskylästä pohjoiseen Seppälänkankaan kautta. Louhintatyöt saatiin valmiiksi 1962 ja tunneli valmistui kokonaisuudessaan 1964. Suunnittelussa oli otettu huomioon sähköistyksen vaatima tila, ja se rakennettiin korkeammaksi. Valmistuessaan Kangasvuoren tunneli oli Suomen pisin liikennetunneli, mutta myöhemmin valmistuneet Lahdenvuoren tunneli (4 293 m, vuonna 1974) Orivesi–Jyväskylä-rataosalla, Vuosaaren satamaradan Savion tunneli (13,6 km, vuonna 2008) ja Kehäradan tunneli (8,2 km, vuonna 2015) ovat sitä pidempiä.

Kangasvuoren rautatietunneli perusparannettiin vuosina 2016–2017 rataosan sähköistyksen yhteydessä. Työ toteutettiin allianssimallina.

Lähteet
-------

1. ↑  Rautatietunnelit Suomessa *Resiina*. Viitattu 4.8.2020.
2. 1 2 3  Kangasvuoren rautatietunnelin perusparannus allianssimallilla (PDF) (s. 17–19) *Rautatietekniikka 3-2016*. Rautatiealan Teknisten Liitto RTL ry. Viitattu 4.8.2020.
**Neuvostoliiton lait**, myös **Sosialistinen laki**, oli Neuvostoliitossa lokakuun vallankumouksen jälkeen kehitetty lakijärjestelmä. Useat kommunistivaltiot, muun muassa Mongolia, Kiina, Kuuba ja Vietnam sekä useat Varsovan liittoon kuuluneet itä-Euroopan valtiot, ottivat laeista mukailtuja versioita käyttöön toisen maailmansodan jälkeen.

Sosialistinen laki piti lakia politiikan aseena ja oikeusistuimet toimivat hallinnon alaisuudessa. Järjestelmä oli suunniteltu suojelemaan valtiota yksilöltä. Salainen poliisi sai lisäksi huomattavan laajat toimivaltuudet.

Varhainen sosialistinen laki
----------------------------

Vuonna 1917 viranomaiset kumosivat Tsaarinaikaisen lainsäädännön ja muodostivat sosialistisen lainsäädännön. Järjestelmä kumosi länsimaiset lainsäädännön periaatteet, kuten yksilönoikeuden suojaamisen. Länsimaisen oikeusteorian mukaan yksilö on ihmisoikeuksien haltija, joita käytetään hallintoa vastaan. Sosialistisessa laissa tilanne oli päinvastainen. Rikosta ei pidetty lain vastaisena toimintana vaan toimintana, joka saattoi uhata Neuvostoliittoa.

Julkisten oikeudenkäyntien tarkoituksena ei ollut tutkia oliko rikosta tapahtunut vai ei.*lähde?* Tämän olivat puoluevirkamiehet päättäneet jo aiemmin. Oikeudenkäynnit tarjosivat foorumin neuvostopropagandalle. Puolustusasianajajien, joiden piti olla puolueen jäseniä, tuli pitää syytetyn syyllisyyttä itsestäänselvyytenä.

Oikeusistuimet
--------------

Sosialistisessa laissa ei noudatettu akkusatorista menetelmää, jossa kantaja ja vastaaja esittävät näkemyksensä puolueettoman tuomarin edessä. Neuvostoliitossa oikeus koostui tuomarista, prokuraattorista, puolustusasianajajasta ja kahdesta avustajasta. Vuoteen 1956 Neuvostoliitossa oli oikeusministeriö.

Tuomarit pyrkivät pitämään lain tekniset yksityiskohdat mahdollisimman vähäisinä. Oikeuden tehtävänä oli löytää totuus, ei suojata oikeuksia. Muilta osin oikeusjärjestelmä muistutti anglosaksista järjestelmää. Kaikki yksilöt olivat tasavertaisia oikeuden edessä, vastaaja ja kantaja saattoivat valittaa korkeampaan oikeusistuimeen. Järjestelmä takasi vastaajalle oikeuden asianajajaan ja tarjosi oikeuden siihen, että oikeudenkäynti järjestettäisiin vastaajan äidinkielellä tai hän saattoi käyttää tulkkia. Useimmat oikeudenkäynnit olivat julkisia, mutta neuvostohallinto saattoi halutessaan määrätä oikeudenkäynnin järjestettäväksi salaisena.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Law of the Soviet Union
**Agacherin kaistaleen sota** eli **joulusota** oli viisi päivää kestänyt sota Malin ja Burkina Fason välillä Agacherin kaistaleen omistuksesta joulukuussa 1985.

Kiistan kohteena oli Burkina Fason pohjoisrajalla sijaitseva 275 kilometrin pituinen Agacherin kaistale, joka ulottuu Malin Yorosta Nigerin rajalle. Se on tärkeä karjan laidunalue, jossa oletettiin sijaitsevan myös mineraaliesiintymiä. Tarkka rajalinja oli Ranskan siirtomaa-aikana jäänyt määrittelemättä.

Malin ja Ylä-Voltan itsenäistymisestä alkanut rajakiista kärjistyi ensimmäisen kerran vuonna 1974, jolloin maiden armeijoiden välillä käytiin pieniä aseellisia yhteenottoja. Joulusodan kimmokkeena toimi burkinalaisten väestönlaskijoiden saapuminen Malin omanaan pitämälle alueelle. Taustalla olivat myös vuoden 1984 kuivuus sekä maiden presidenttien Moussa Traorén ja Thomas Sankaran hallitusten sisä- ja ulkopoliittiset ongelmat.

Malin ilmavoimat pommittivat joulupäivänä 1985 rajan lähellä sijaitsevia Djiboa ja Ouahigouyaa. Burkina Faso vastasi seuraavana päivänä ilmaiskulla Sikassoon. Malin armeija valtasi osan kiisteltyä aluetta, kun taas burkinalaiset hyökkäsivät Malin ja Norsunluurannikon rajalla sijaitsevaan Zégouaan. Burkina Faso ja Mali suostuivat Länsi-Afrikan maiden esittämään tulitaukoon 27. joulukuuta, mutta se rikkoutui välittömästi. Mali hyökkäsi Sikasson alueen vastaisella rajalla sijaitsevaan Kolokon kylään ja pommitti Dédougoua, Djiboa, Ouahigouyaa ja Tougania. Joulukuun 30. päivänä maat hyväksyivät neljännen tulitaukosopimuksen, joka lopetti vihollisuudet. Tammikuussa 1986 hyväksyttiin Länsi-Afrikan maiden välittämä rauhansopimus ja rajakiista päätettiin jättää Kansainvälisen oikeuden ratkaistavaksi.

Kansainvälinen oikeus antoi ratkaisunsa 22. joulukuuta 1986. Sen mukaan Mali sai kaistaleen länsiosassa sijaitsevan "neljän kylän alueen" ja Burkina Faso itäosassa sijaitsevan "kolmen joen alueen". Molempien maiden presidentit ilmoittivat olevansa tyytyväisiä ratkaisuun.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Salliot, Emmanuel: A review of past security events in the Sahel 1967–2007 *oecd.org*. Viitattu 19.5.2018.
2. 1 2 3 4 5 6  Imperato, Pascal James: *Historical Dictionary of Mali, third edition*, s. 249–251. Lanham & London: Scarecrow Press, 1996. ISBN 0-8108-3128-7.
**Kari Mikko Kuusamo** (21. helmikuuta 1951 Vaasa – 10. maaliskuuta 2020 Vaasa) oli suomalainen viihdemusiikin kapellimestari, pianisti, säveltäjä ja sovittaja. Hänen tunnetuin sävellyksensä on vuoden 1983 Eurovision laulukilpailussa Suomea edustanut "Fantasiaa", jonka lauloi hänen silloinen vaimonsa Ami Aspelund ja sanoitti Kaisu Liuhala.

1970-luvun puolivälissä Kari Kuusamo oli mukana Ami Aspelundin perustamassa lauluyhtyeessä Cascade, jonka muita perustajajäseniä olivat Aimo Jaara ja Marjo-Riitta Kervinen. Vuonna 1978 Kuusamon säveltämiä ja Ami Aspelundin sanoittamia lauluja levytettiin ruotsiksi LP-levylle *Fågel blå* ja suomeksi albumille *Sinilintu*. Nimikappale julkaistiin myös saksankielisenä singlenä "Vogel blau", jonka B-puolen laulu "Der erste Flug" toi avioparille Itä-Saksan Rostockin laulufestivaalin Grand Prix’n vuonna 1981. Vuonna 1986 Aspelund julkaisi Kari Kuusamon säveltämiä ruotsinkielisiä runoja sisältäneen albumin *Fenor och vingar*.

Loppukilpailuun 1983 päässeen "Fantasiaa"-kappaleen lisäksi Kari Kuusamon sävellyksiä on ollut mukana Suomen euroviisukarsinnassa kolmasti: vuonna 1982 "Isä" (es. Ami Aspelund), vuonna 1985 "Lapset maailman" (es. Ami Aspelund ja Riki Sorsa) sekä vuonna 1994 "En dans på livets vågor" (es. Susanne Sonntag).

Kuusamo ja Aspelund tekivät vuosina 1976–1994 ravintolashow-ohjelmia. Kuusamo toimi 1990-luvun alussa TV2:n *Kansanhuvit*-ohjelman kapellimestarina.

Kuusamon sävellyksiä ovat levyttäneet myös muun muassa Kari Tapio ja Tarja Ylitalo sekä Danny

Lähteet
-------

1. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Otavan musiikkitieto: A–Ö*, s. 209. Helsinki: Otava, 1997. ISBN 951-1-14518-5.
2. ↑  Pudas, Mari: Muusikko Kari Kuusamo on kuollut 69-vuotiaana. *Iltalehti*.  10.3.2020. Viitattu 10.3.2020.
3. ↑  Böhling, Ulla (toim.): *Mitä Missä Milloin 2021*, s. 410. Otava, 2020. ISBN 978-951-1-36437-5.
4. ↑  Pälli, Erkki: Ami Aspelund. Pomus.net. Viitattu 9.3.2017.
5. ↑  Kari Kuusamo. Eurovision Wiki. Viitattu 9.3.2017.
6. ↑  Mattlar, Mikko: Pianisti sävelsi Fantasiaa-euroviisun.  *Helsingin Sanomat*, 19.3.2020, s. B 13. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 19.3.2020.
7. ↑  Kari Kuusamo. Allmusic.com. Viitattu 9.3.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Kangasranta** oli yksi Viipurin vanhoista suomalaisista kaupunginosista. Muiden itäisten esikaupunkialueiden tavoin se kuului alun perin Viipurin maalaiskuntaan ja liitettiin kaupunkiin vuonna 1924. 

Kangasrannan asutus alkoi syntymään 1860-luvulla yhtä aikaa läheisten Kelkkalan, Kolikkoinmäen ja Talikkalan esikaupunkialueiden tapaan. Sen rakennuskanta koostui aluksi pienistä ja huonokuntoisista työläisasunnoista, joita rakennettiin tiheästi ilman asemakaavaa. Vastaanvanlaisia työläiskaupunginosia syntyi 1800-luvun jälkipuoliskolla lähes jokaiseen Suomen teollisuuskaupunkiin. Ensimmäinen asemakaava Kangasrantaan saatiin alueliitoksen jälkeen, jonka myötä kaupunginosaan tuli myös sähköistys sekä vesi- ja viemäriverkosto. Myös alueen katuja kunnostettiin.

Koiviston kauppalan vanha kirkko siirrettiin Kangasrantaan vuonna 1911 ja samalla se nimettiin uudestaan Mikaelin kirkoksi. Viipurin sisälähetysseuran hankkima kirkko tuhoutui pommituksissa talvisodan loppuvaiheessa vuonna 1940. Kirkkoa kutsuttiin myös Talikkalan kirkoksi, vaikka varsinaisesti se sijaitsikin Kangasrannan puolella. Vuonna 1927 Kangasrannassa aloitti toimintansa Toukolan kristillinen yhteisö.

Vuoden 1930 väestönlaskennassa Kangasrannassa oli 2 733 asukasta, joista 2 718 oli suomenkielisiä, 1 ruotsinkielinen ja 14 muunkielisiä.

Nykyään entinen Kangasrannan kaupunginosa on muun Viipurin itäisen osan tavoin lähinnä kerrostalolähiötä.

Lähteet
-------

* Kangasrannan kaupunginosa VirtuaaliViipuri 1939

### Viitteet

1. ↑  Saarelaisten seurakunnallinen itsenäisyysliike vuonna 1914 (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Koivisto-Seura ry. Viitattu 9.11.2014.
2. ↑  Viipurin väestölaskenta marraskuun 27 p. 1930: Taululiitteitä (PDF) (sivut 26–27) *Suomen virallinen tilasto 6: Väestötilastoa 71:3*. Kansalliskirjaston julkaisuarkisto Doria:  Tilastollinen päätoimisto. Viitattu 8.11.2014.
**Vaughn** on jääkiekkoon keskittyvä maalivahdinvarustemerkki, joka valmistaa muun muassa kiinniottokäsineitä, mailakäsineitä, polvisuojia, ylävartalosuojia ja housuja. Eniten Vaughn:n varusteiden kehtittämiseen on vaikuttanut Mike Vaughn. Vaughn tekee varusteensa Kanadassa. Vaughn:lla on tehtaat Kanadassa Londonin kaupungissa Ontariossa ja USA:ssa Oxfordin kaupungissa Michiganissa.

Miikka Kiprusoff

Historiaa
---------

Vaughn:n on ollut edelläkävijä kehittäessään maalivahdin varusteita. Vuonna 2001 Vaughn teki ensimmäiset V-tyyliin perustuvat patjat Velocity:n. Nämä poikkesivat silloisista patjoista aika paljon. Remmit oli sijoiteltu eri tavalla, patjoihin tuli "ylimääräiset" reisilevyt, jotka ovat nykyään kielletty NHL:ssä ja suurempi peittopinta-ala V-asennossa.

Vaughn:n käyttäjät
------------------

NHL:ssä Vaughn on suosittu merkki. Monet suomalaiset käyttävät NHL:ssä Vaughn:in varusteita. Muun muassa Kari Lehtonen, Tuukka Rask, Antti Niemi ja Niklas Bäckström luottavat Vaughn:in varusteisiin. Myös kanadalaiset Cam Ward ja Steve Mason käyttävät Vaughn:n varusteita. Amerikkalainen Jonathan Quick käyttää myös Vaughn:n varusteita, ja myös monilla junioreilla on Vaughn:n varusteita.

Vaughn:n mallit
---------------

Vaughn:in mallien lippulaivana pidetään Velocity:ä.  Muita malleja ovat Epic, Ventus, Vision ja Vault. Junioreille on myös oma Super Junior Epic -linja.

Vaughn:n custom-palvelut
------------------------

Yksi osa-alue mikä tekee Vaughn:sta suositun on heidän custom-palvelut. Halutessaan käyttäjä voi "customoida" varusteitaan, eli niitä muokataan varusteet yksilöllisesti käyttäjän haluamalla tavalla. Esimerkiksi patjoihin voi saada pidemmän reisiosan, remmit voidaan sijoitella eri tavalla ja värit saa valita itse.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
8. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
9. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Vaughn
* Goaliepro
**Kari Laukkanen** (s. 14. joulukuuta 1963 Pielavesi) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan maalivahti. 

Laukkanen aloitti uransa vuonna 1982 Kuopion Palloseurassa. Vuonna 1986 Laukkanen vaihtoi belgialaiseen Cercle Bruggeen, jolloin hän pelasi jo Suomen maajoukkueen aloittavana maalivahtina. Hän palasi Kuopioon pelattuaan vain yhden kauden Belgiassa. Pian kuitenkin saksalainen Stuttgarter Kickers palkkasi hänet.

Kickersissä Laukkanen vietti menestyksekästä aikaa, vuonna 1988 hän onnistui joukkueineen nousemaan yhdeksi kaudeksi Bundesliigaan. Laukkanen oli Kickersin ykkösmaalivahti, mutta lopulta hän kuitenkin vaihtoi niin ikään 2. Bundesliigassa pelanneeseen SV Waldhof Mannheimiin. Aluksi hän toimi joukkueen varamaalivahtina, mutta ensimmäisen kauden puolivälin jälkeen hänestä tuli Mannheimin ykkösmaalivahti. Laukkasella on edelleen hallussa yhden kauden aikana päästettyjen maalien ennätys. Kahdeksan vuoden ammattilaisuransa Saksassa jälkeen Laukkanen siirtyi takaisin Suomeen. Hän pelasi Finnairin Palloilijoissa sekä Hangö Idrottsklubbissa ja lopetti uransa 1999 Riihimäen Palloseurassa.

Ammattilaisuransa jälkeen Laukkanen toimi valmennustehtävissä Hongassa. Vuodet 2005–2013 Laukkanen toimi NJS:n valmennuspäällikkönä. Tammikuusta 2014 lähtien Laukkanen on toiminut Kauklahden Pyrinnön valmennuspäällikkönä. Hän on toiminut myös Suomen alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen osatoimisena valmentajana ja joukkueenjohtajana vuodesta 2002.

Laukkasen perheeseen kuuluu vaimo ja kaksi poikaa.

Lähteet
-------

* Veikkausliiga Hall of Fame Veikkausliiga. Viitattu 26.8.2008.
* Kari Laukkanen Fussballdaten. Viitattu 26.8.2008. (saksaksi)
* Finnish Players Abroad 1946-2005 RSSSF. Viitattu 26.8.2008. (englanniksi)
* Seurauutiset KaPy.  Arkistoitu 10.3.2014. Viitattu 27.2.2014.

### Viitteet

1. ↑  Karjalainen, Markus & Huttunen, Jouni: *Kuopion Palloseura 1923–2004*, s. 146–147. Kuopion Palloseura, 2005. ISBN 952-91-8386-0.
2. 1 2 3 4  Karjalainen, Markus: Suomi-poika tulee ja yllättää monet.  *Savon Sanomat*, 5.6.2009, s. 24.
**Linnoituksen Yö** oli vuosittainen kulttuuritapahtuma Lappeenrannassa.

Linnoituksen yötä alettiin suunnitella ensimmäisen kerran vuonna 1991. Lappeenrannan kulttuuritoimisto ryhtyi tapahtuman pääjärjestäjäksi, ajankohdaksi valittiin kaupungin vuosipäivän yhteyteen sijoittuva viikonloppu ja järjestämispaikaksi Linnoitus. Ensimmäinen Linnoituksen Yö –tapahtuma järjestettiin elokuun alussa 1992.

Muutaman sadan hengen tapahtuma kasvoi yleisö- ja ohjelmamäärältään nopeasti. Vuosina 1994-1995 kävijöitä oli 10 000–15 000. Tapahtuma myös levisi Linnoituksen porttien sisältä ympäri Linnoituksen valleja, Pusupuistoa sekä satama-aluetta. Tapahtumassa on aina paljon ohjelmaa myös lapsille ja lapsiperheille. Jo alkuvaiheessa tapahtuman toteuttamisen perusideaksi muodostui ilmaiseksi tarjotut taide-esitykset.

Vuonna 1996 kulttuuritoimisto aloitti Linnoituksen yössä uuden, ja siitä alkaen jokavuotiseksi perinteeksi muodostuneen käytännön. Linnoituksen yössä julistettiin uusi Linnoituksen Isäntä. Ensimmäinen Linnoituksen Isäntä oli ministeri, sosiaalineuvos Mauno Forsman. Linnoituksen Isännäksi valitaan vuosittain lappeenrantalainen tai Lappeenrannasta lähtöisin oleva, omalla alallaan ansioitunut ja kaupungille positiivista mainetta tuonut henkilö.

Linnoituksen Yö-tapahtumaa kokeiltiin kaksipäiväisenä vuonna 1996. Tapahtuma palasi kuitenkin taloudellisten realiteettien myötä takaisin yksipäiväiseksi jo seuraavana vuonna 1997. Tuossa yhteydessä tapahtuman pääajankohta vaihtui perjantaista lauantaille. Vuonna 1999 Lappeenranta täytti 350 vuotta ja Linnoituksen yö oli osa kaupungin virallista syntymäpäiväjuhlaa. Tässä vaiheessa Linnoituksen yön yleisömäärä oli kasvanut kahden päivän tapahtumassa noin 40 000 kävijään.

Vuonna 2010 tapahtumaa vietettiin 19. kerran. Muutamana edellisenä vuonna järjestäjänä on ollut yksityinen taho, mutta vuonna 2010 Linnoituksen yö palasi Lappeenrannan kaupungin kulttuuritoimiston järjestämäksi tapahtumaksi.

Lokakuussa 2013 Lappeenrannan kulttuurilautakunta päätti lopettaa tapahtuman järjestämisen liian kalliina. Vuodesta 2015 alkaen vastaavana ajankohtana on järjestetty Lappeenrannan linnoituksen Vanhankaupungin päivät -niminen tapahtuma.

Lähteet
-------

* Lappeenrannan kaupungin kulttuuritoimisto

* Lappeenrannan kaupunki ei järjestä enää Linnoituksen Yötä *Lappeenrannan Uutiset*.  25.10.2013.  Arkistoitu 2.4.2016. Viitattu 22.7.2017.

* Linnoituksen vanha kaupunki -statusta pönkitetään tapahtumalla *YLE Uutiset*.  27.1.2015.
**Agamedes** (m.kreik. Ἀγαμήδης) oli kreikkalaisessa mytologiassa yleisimmin Orkhomenoksen kuninkaan Erginoksen poika ja Trofonioksen veli. Toisen version mukaan hän oli Stymfaloksen poika, joka meni naimisiin Epikasteen kanssa ollen siten Kerkyonin isä ja Trofonioksen isäpuoli. Kolmannen version mukaan hän olisi ollut joko Apollonin ja Epikasteen, tai Zeuksen ja Iokasteen poika, ja Trofonioksen veli.

Agamedes – kuten Trofonioskin – oli taitava arkkitehti, ja hän rakensi tämän kanssa Apollonin Delfoin temppelin ja kuningas Hyrieuksen aarrekammion; tosin Aristofaneen skoliassa kerrotaan, että veljekset olisivat rakentaneet Augeiaan aarrekammion. Kerrotaan, että Trofonios ja Agamedes tekivät aarrekammioon salaisen sisäänkäynnin, jonka ainoastaan he tunsivat. Kuningas Hyrieus oli ymmällään, kun veljekset tyhjensivät hänen aarteitaan, mutta holvien sinetit pysyivät koskemattomina. Niin kuningas rakensi ansan hopea- ja kulta-astioihinsa, ja seuraavalla ryöstöretkellä Agamedes jäi ansaan tiukasti kiinni. Trofonios katkaisi veljensä pään, jottei häntä voitaisi yhdistää ansaan jääneeseen ruumiiseen, mutta tällöin maa aukeni ja nielaisi Trofonioksen.[1]

Cicero puolestaan kertoo, kuinka veljekset rakennettuaan Apollonin temppelin rukoilivat jumalaa myöntämään heille palkkioksi työstään sen, mikä olisi parasta ihmiselle. Apollon lupasikin tehdä näin kolmen päivän kuluttua, ja päivän saapuessa molemmat veljeksistä löydettiin kuolleina.[2]

Lähteet
-------

1. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 9.37.4–7 (engl. käännös).
2. ↑  Cicero: *Tusculanarum Disputationum* xlvii (engl. käännös).
Viljo Lehtinen.
**Veli Lehto**, oik. **Viljo Leopold Lehtinen** (1. joulukuuta 1904 Turku – 19. heinäkuuta 1965 Turku) oli suomalainen laulaja. Hän on tunnettu Dallapé-yhtyeestä, jonka laulajana hän oli vuosina 1930–1937.

Lehtinen ryhtyi opiskelemaan laulunopettajaksi Helsingin konservatoriossa 1924. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1927. Lehtinen kirjoittautui Helsingin yliopiston humanistiseen tiedekuntaan 1930. Opiskeluja rahoittaakseen hän ryhtyi 1930-luvun alussa Dallapé-orkesterin levylaulajaksi tehden vuosina 1930–1937 orkesterin kanssa ainakin 126 levytystä, näiden joukossa mm. Toivo Kärjen foxtrot *Sulle anteeks annan* (1937, sanoittaja ei tiedossa). Seminola-orkesterin solistina syntyi 18 levytystä. Näissä hän lauloi salanimellä Veli Lehto. Omalla nimellään hän esiintyi Ylioppilaskunnan Laulajat -kuorossa. Kuoro teki Amerikan matkan vuodenvaihteessa 1937–1938, jolloin Viljo Lehtinen oli mukana yhtenä sen kolmesta pääsolistista. Paluumatkallaan Lontoossa YL teki levytyksiä His Master’s Voice -merkille. Yhdellä levypuolella on Lehtisen laulama soolo (Ol' kaunis kesäilta). Laulajanuransa jälkeen hän ryhtyi papiksi ja työskenteli muun muassa Turun tuomiokirkkoseurakunnassa.

Turun Tähtituotanto Oy on julkaissut Veli Lehdon koko äänilevytuotannon.

Valikoitu diskografia
---------------------

* *Petsamo* (1930)
* *Kivikauden mies* (1931)
* *Keltaiset banaanit* (1931)
* *Pikku paratiisi* (1937)
* *Sulle anteeks' annan* (1937)

Lähteet
-------

1. 1 2  Veli Lehto Pomus.netissä. Viitattu 12.1.2014
2. ↑  VLS - Laulajia ja lauluntekijöitä (Kuva; Hautakiveen kirjoitettu syntymäaika on 1.12.1904) *silviisii.com*. Viitattu 29.3.2015.
3. ↑  Kalervo Kärki: *Sydämeni sävel - Toivo Kärki ja hänen musiikkinsa*, s. 53. Tampere: Mediapinta, 2015. ISBN 978-952-235-888-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Lehdon kaikki levytykset www.fiftyrecords.com

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |