recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lewes** on 16 000 asukkaan kaupunki ja kunta (*civil parish*) East Sussexin kreivikunnassa Kaakkois-Englannissa. Se toimii hallinnollisena keskuksena paitsi kreivikunnalle, myös Lewesin hallintopiirille, jonka alueella on 28 muuta kuntaa ja yhteensä 100 000 asukasta. Kaupunki sijaitsee Ousejoen South Downsin kalkkikiviharjanteeseen puhkaisemassa aukossa, 12 kilometriä Brightonin keskustasta itäkoilliseen.

Lewesiin rakennettiin 1000-luvulla linna, jonka rauniot hallitsevat yhä sen näkymiä. Kaupunki oli tärkeä markkinapaikka ja sillä oli jonkin aikaa myös vilkas jokisatama, kunnes läheisen Newhavenin satamasta tuli tärkeämpi. Vuonna 1264 kaupungin liepeillä käytiin taistelu, jossa Simon de Montfortin johtamat kapinalliset päihittivät kuningas Henrik III:n joukot.

Kuningatar Maria I:n valtakaudella vuosina 1555–57 Lewesissa poltettiin roviolla 17 marttyyria protestanttisen uskonsa vuoksi. Heidän jälkeläisensä järjestävät joka vuosi Guy Fawkesin yönä muistokulkueen, jonka yhteydessä poltetaan kokkoja ja ammutaan ilotulitteita. Kaupungissa on säilynyt muutamia rakennuksia 1500-luvulta, muun muassa Anna Kleveläisen omistama Barbican House ja Southover Grangen maatila.

Lewes on nykyään paitsi hallinnollinen keskus, myös suosittu matkailukaupunki. Sen lähistöllä sijaitsevassa Glyndebournen kartanossa on järjestetty joka kesä vuodesta 1934 lähtien suosittu oopperafestivaali.

Lähteet
-------

1. ↑  Brinkhoff, Thomas: Lewes (East Sussex, South East England, United Kingdom) – Population Statistics, Charts, Map and Location *City Population*. Viitattu 30.3.2024. (englanniksi)
2. ↑  County Hall East Sussex County Council. Viitattu 30.3.2024. (englanniksi)
3. ↑  Visit our offices Lewes and Eastbourne Councils. Viitattu 30.3.2024. (englanniksi)
4. ↑  Brinkhoff, Thomas: Lewes (District, United Kingdom) – Population Statistics, Charts, Map and Location *City Population*. Viitattu 30.3.2024. (englanniksi)
5. 1 2 3 4 5 6  Lewes *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 30.3.2024. (englanniksi)
6. ↑  Swartz, Karl: Great Circle Mapper *gcmap.com*. Viitattu 30.3.2024. (englanniksi)
7. ↑  History of the Memorials Sussex Martyrs Commemoration Council. Viitattu 30.3.2024. (englanniksi)
8. ↑  Introduction to Glyndebourne Glyndebourne. Viitattu 30.3.2024. (englanniksi)
Jounin Kauppa
Kaupan pihassa oleva jättiporo
**Jounin Kauppa** on Kolarin Äkäslompolon kylässä sijaitseva K-Market-ketjuun kuuluva kauppa. 2 000 neliömetrin kokoinen K-Market on pinta-alaltaan Suomen suurin.

Kaupan perusti vuonna 1950 Jouni Kaulanen talonsa alakertaan, jossa se toimi 1980-luvulle saakka. Hän toimi kauppiaana yli 40 vuoden ajan, jonka jälkeen hänen lapsensa ja tämän puoliso jatkoivat kaupan pitoa. Vuodesta 2008 vuoteen 2023 kauppiaana toimi hänen pojanpoikansa Sampo Kaulanen vaimonsa Minttu Kaulasen kanssa. Sampo Kaulanen keräsi kaupalle paljon näkyvyyttä aktiivisella markkinoinnilla sosiaalisessa mediassa.

Keväällä 2023 Kaulanen myi kaupan liiketoiminnan, rakennukset ja maa-alueet Keskolle. Uusina kauppiaina aloittivat 1. toukokuuta 2023 Linda ja Janne Vuollo.

Lähteet
-------

1. ↑  Ylläkselle Suomen Suurin K-Market *Kesko.fi*.  Arkistoitu 17.9.2017. Viitattu 17.9.2017.
2. ↑  Haastattelussa Jounin Kaupan Sampo Kaulanen *Stara.fi*. Viitattu 14.10.2015.
3. ↑  Jounin Kauppa: Kovaa kasvua  9.10.2015. Kauppalehti. Viitattu 30.11.2015.
4. ↑  Kaupan historia (Archive.org) Jounin Kauppa.  Arkistoitu 18.11.2015. Viitattu 30.11.2015.
5. ↑  Varpu Kiviranta, Henkilökuva: Täällä Sampo Kaulanen, Jounin kauppa, Yle.fi uutiset 26.3.2016, viitattu 24.3.2019
6. ↑  Siltanen, Mari: Jounin Kaupan some-menestyksen takana on noin minuutin ajatusprosessi ja 14 miljoonan velat – video *www.yle.fi*.  3.5.2015. Yle. Viitattu 17.3.2024.
7. ↑  Sampo Kaulanen luopuu Jounin kaupasta – Paljastaa nyt, miksi *www.iltalehti.fi*. Viitattu 3.4.2023.
*Tämä artikkeli kuvaa vuonna 1917 käytyä Arrasin taistelua. Muita vastaavasti nimettyjä taisteluita on täsmennyssivulla.*

**Arrasin taistelu** oli ensimmäisessä maailmansodassa Arrasissa Ranskassa 9. huhtikuuta – 16. toukokuuta 1917 käyty taistelu. Arrasissa brittiläinen siirtoarmeija hyökkäsi osana ranskalaisen kenraali Robert Nivellen suunnittelemaa hyökkäystä, jolla saksalaiset piti saada perääntymään Aisnejoen taakse. Koko operaatiota kutsutaan nimillä Aisnen ensimmäinen taistelu ja Nivellen offensiivi.

Taistelun kulku
---------------

Tehtävään määrättiin kolme brittiarmeijaa. Hyökkäyksen kärjessä oli kenraali Edmund Allenbyn 3. armeija. Pohjoisempana kohti Vimyn harjannetta pyrki kenraali Henry Hornen 1. armeija, jossa oli myös kanadalaisia. Kenraali Hubert Goughin oli määrä hyökätä Allenbyn eteläpuolella Bullecourtin ympäristössä. Vastassa olivat Saksan keisarikunnan 6. armeijan sotilaat johtajanaan kenraali Ludwig von Falkenhausen. Operaatio alkoi viisipäiväisellä tykistötulella, jonka jälkeinen ensimmäinen hyökkäyspäivä oli menestyksekäs. Erityisesti kunnostautuivat kanadalaiset, jotka etenivät kuusi kilometriä ja valloittivat Vimyn harjanteen. Gough sen sijaan ei juurikaan menestynyt. Brittilentäjät kärsivät operaatiossa huomattavia menetyksiä. Huhtikuussa 1917 sai surmansa 33 prosenttia brittilentäjistä.

Brittien ylipäällikkö Douglas Haig jatkoi Arrasin taistelua toukokuun puoliväliin asti, ja taistelut keskittyvät Bullecourtiin. Operaation jatkaminen johtui osittain siitä, että sen avulla saksalaiset eivät olisi hyötyneet ranskalaisjoukkoihin levinneestä kapinoinnista ja epäjärjestyksestä.

Tavoitteena ollutta suurta läpimurtoa ei saatu. Vimyn harjanteen taistelussa vallattiin kukkula numero 145. Yksi syy epäonnistumiseen oli panssarivaunujen puute. Hyökkääville brittijoukoille oli luvattu 200 uutta Mark IV -panssaria, mutta vain 45 Mark II -koulutuspanssaria saatiin brittien tueksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Westwell, Ian: *Ensimmäinen maailmansota. Tärkeimmät sotatapahtumat päivä päivältä*, s. 126–127. Alkuteos World War I, Day by Day. Suomentanut Ahola, Veikko ym. Gummerus kustannus, 2004. ISBN 978-951-20-6624-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Arrasin taistelu (1917)** Wikimedia Commonsissa
17-vuotias **Lisa Holm** katosi 7. kesäkuuta 2015 päätettyään työvuoronsa kahvilassa Blombergissä (Götenen kunta), Ruotsissa. Poliisi epäili tapausta sieppaukseksi ja käynnisti laajat etsinnät. Etsintöihin osallistui tuhansia vapaaehtoisia. Holm löydettiin surmattuna kahvilan lähellä sijainneelta maatilalta pieneen vaatekaappiin piilotettuna viisi päivää katoamisen jälkeen.

35-vuotias liettualainen Nerijus Bilevičius todettiin syylliseksi murhaan. Uhrin kuolinsyy oli kuristaminen ja hirttäminen. Bilevičius sai käräjäoikeudesta elinkautisen, joka pidettiin hovioikeudessa voimassa. Tuomitun hakemaa valituslupaa korkeimpaan oikeuteen ei myönnetty. Bilevičius kiisti syyllisyytensä, vaikka esimerkiksi hänen DNA:taan löydettiin uhrin vaatteista. Myös verijälkiä ja siemennestettä käytettiin todisteina häntä vastaan. Helmikuussa 2017 hänen kerrottiin joutuneen tappeluun vankilan kahvilassa toisen vangin kanssa. Hänen kasvoilleen heitettiin kuumaa teevettä. Bilevičius istui Norrtäljen vankilassa, mutta anoi siirtoa Liettuaan, johon hänet vuonna 2017 lähetettiinkin tuomion suorittamista jatkamaan. Siirtoa odottaessaan hän vietti aikansa eristyksessä.

Bilevičius surmattiin vankeutensa aikana elokuussa 2022. Vankilassa Marijampolėssa oli puhjennut riita illalla 3. elokuuta 2022, ja kävelyn aikana toinen vanki puukotti kaulaan Bilevičiusta, joka kuoli matkalla sairaalaan. Teosta alettiin epäillä Robert Raulynia, joka suoritti elinkautista tuomiota raiskattuaan lapsen, murhattuaan äitinsä ja isäpuolensa sekä sytytettyään murhatalon palamaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Lisa Holms mördare dödad i fängelse Aftonbladet
2. ↑  Ruotsalaisen Lisan, 17, murhaaja tapettiin vankilassa Ilta-Sanomat
3. ↑  Lisa Holmin murhaaja haluaa istua tuomionsa kotimaassaan - Ruotsi ei luovuta, jos tuomio alenee Iltalehti
4. 1 2  Så mördades Lisa Holm – här är bevisen Expressen
5. 1 2  Life in prison for man who killed Swedish teen The Local
6. ↑  Lisa Holmin murhasta tuomittu pahoinpideltiin vankilassa Ruotsissa: Kuumaa vettä kasvoille MTV Uutiset
**Amerikanrottaterrieri** (*Rat Terrier*) on amerikkalainen koirarotu, jolla ei ole FCI:n tunnustusta. Suomen Kennelliitto kuitenkin hyväksyi sen viralliseksi roduksi vuonna 2016.

Ulkonäkö
--------

Amerikanrottaterrieri on rakenteeltaan vankka ja tiivis. Ensivaikutelma on urheilullinen, lihaksikas, jäntevä ja tyylikäs. Runko on hieman säkäkorkeutta pidempi. Pää on tylpän kiilan muotoinen, kallo kohtuullisen leveä ja melko litteä. Otsapenger erottuu selkeästi muttei saa olla liioiteltu. Silmät ovat soikeat ja hieman vinoasentoiset, väriltään pähkinänruskeasta tummanruskeaan. Sinisillä yksilöillä sallitaan myös harmaat silmät. Korvat ovat V:n muotoiset, kohtuullisen teräväkärkiset ja kooltaan sopusuhtaiset. Niiden asento vaihtelee: sekä pystyt, puolipystyt että taittokorvat hyväksytään. Kuono on hieman kalloa lyhyempi ja kirsua kohti sulavasti kapeneva. Kirsun väri soveltuu karvapeitteen väriin, muttei saa koskaan olla lihanvärinen. Huulet voivat olla mustat, vaaleanpunaiset tai pilkuttuneet. Purenta on yleensä leikkaava, mutta myös tasapurenta hyväksytään. Runko on vahva, tiivis ja notkea, ylälinja sulavalinjainen. Rintakehä on pitkä ja soikea, selkä tiivis ja tasainen. Alalinja on kevyesti nouseva. Häntä voi olla joko pitkä tai luonnontöpö. Yhdysvalloissa pitkä häntä yleensä typistetään.

* Pystyt korvatPystyt korvat
* Puolipystyt korvatPuolipystyt korvat

Karvapeite on lyhyt, sileä ja kiiltävä. Väritys on aina valkokirjava, jossa mikä tahansa väritys valkoisella pohjalla hyväksytään. Käytännössä mahdolliset väritykset ovat valkoinen keltaisin, sitruunankeltaisin, aprikoosinvärisin, punaisin, suklaanruskein, sinisin tai mustin merkein; myös kolmivärinen sallitaan siten että edellä mainituilla kirjavilla väreillä on lisäksi tan-merkit (sävy vaihtelee kermasta ruosteenruskeaan; myös mäyränharmaat merkit sallitaan). Myös yksivärinen valkoinen sallitaan.

* PunavalkoinenPunavalkoinen
* SinivalkoinenSinivalkoinen
* Black tricolor (kolmivärinen)Black tricolor (kolmivärinen)

Rodusta on kaksi kokomuunnosta: pieni (*miniature*) ja keskikokoinen eli normaalikokoinen (*standard*). Pienen säkäkorkeus on 25,5–33 cm ja keskikokoisen/normaalikokoisen 33–45,5 cm.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Rotu on tarmokas, tottelevainen ja tarkkaavainen. Se kiintyy helposti omistajaansa ja on helposti koulutettavissa. Saattaa suhtautua varautuneesti vieraisiin ihmisiin, mutta tulee normaalisti muiden koirien kanssa hyvin toimeen.

Alkuperä
--------

Amerikanrottaterrieri toimi alun alkaen maatilojen rottakoirana. Sen lisäksi sitä käytettiin vahtikoirana, metsästyskoirana ja kanalan vartiokoirana. Vuonna 2010 American Kennel Club hyväksyi rodun Miscellaneous-luokkaan, josta se siirtyi myöhemmin Terrier-luokkaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Amerikanrottaterrieri. KoiraNet-Jalostustietojärjestelmä. Haettu 6.6.2020.
2. 1 2 3 4  Rat Terrier. American Kennel Club. Haettu 1.2.2019.
3. 1 2 3 4  Amerikanrottaterrieri: Rotumääritelmä. Suomen Kennelliitto. Haettu 1.2.2019.

Katso myös
----------

* Amerikankarvatonterrieri
* Deckerinterrieri
**Valle Yritys** (s. 14. kesäkuuta 1930 Kittilä) on suomalainen näyttelijä. Hän on työskennellyt muun muassa Mikkelin teatterissa ja Seinäjoen kaupunginteatterissa.

Ura
---

Yrityksen vanhemmat olivat maanviljelijäpariskunta Eino ja Augusta Yritys. Ammattimaisen näyttelijän uransa Yritys aloitti vasta keski-iän kynnyksellä. Sitä ennen hän oli työskennellyt muun muassa palkanlaskijana. Yrityksen ensimmäinen näyttelijänkiinnitys oli Savonlinnan Teatteriin 1969–1971. Sitä seurasi Kemin kaupunginteatteri 1971–1975, Mikkelin teatteri 1975–1975, Rovaniemen Teatteri 1979–1981, Kouvolan Teatteri 1981–1985, Joensuun kaupunginteatteri 1985–1987 ja Mikkelin teatteri uudelleen vuodesta 1987. Eläkevuosinaan Yritys näytteli Seinäjoen kaupunginteatterissa.

Yrityksen mittavaan rooliluetteloon kuuluu muun muassa *Nummisuutarien* Topias, *Työmiehen vaimon* Risto ja *Niskavuoren Hetan* Akusti. Hän on näytellyt myös Tevjen roolin musikaalissa *Viulunsoittaja katolla*, Ivan Romanovitš Tšebutykin roolin draamassa *Kolme sisarta* ja Julian isän Capuletin roolin tragediassa *Romeo ja Julia*. 2000-vuosikymmenellä Yritys näytteli Riihimäen Teatterissa muun muassa Maiju Lassilan musiikkinäytelmässä *Nuori Mylläri*.

30-vuotistaiteilijajuhlassaan keväällä 1997 Yritys näytteli antiikkikauppias Gregory Solomonin osan Arthur Millerin näytelmässä *Hinta*. Paikkana oli Seinäjoen kaupunginteatteri.

Valle Yritys teki sivuroolin kunnanjohtaja Röhösenä Timo Koivusalon ohjaamassa elämäkertaelokuvassa *Kulkuri ja Joutsen* (1999). Vuonna 2007 Yrityksellä oli sivuosa television minisarjassa *Maan mitta*.

Yritys näytteli 1990-luvulla vauhdikkaassa televisiomainoksessa "Jaffat tulloo ja helemat paukkuu" yhdessä Salme Jyräksen kanssa.

Lähteet
-------

* Martin, Timo; Niemi, Pertti; Tainio, Ilona: *Suomen teatterit ja teatterintekijät - Yhteisö- ja henkilöhakemisto*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton julkaisu n:o 28, 1974. ISBN 951-30-2505-5.
* Tainio, Ilona (toim.): *Suomen teatterit ja teatterintekijät 1983 - Yhteisö- ja henkilöhakemisto*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton julkaisu, 1983. ISBN 951-30-5727-5.
* Seppälä, Riitta; Tainio, Ilona (toim.): *Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993 - Yhteisö- ja henkilöhakemisto*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliitto ry, 1993. ISBN 951-31-0236-X.

### Viitteet

1. 1 2 3  Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993, s. 492–493
2. 1 2  Valle Yritys pitää taiteilijajuhlan *Helsingin Sanomat*. Sanoma Oy. Viitattu 2.9.2020.
3. ↑  Ilona / Tekijähaku / Yritys Valle *ILONA-tietokanta*. Teatterin tiedotuskeskus (TINFO) ja Teatterimuseo. Viitattu 2.9.2020.
4. ↑  Valle Yritys Elonetissä.
5. ↑  Valle Yritys Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
6. ↑  Suomalaisetko "persjalkaisia"? *Turun Sanomat*. Turun Sanomat Oy. Viitattu 2.9.2020. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Yle Areena: Maan mitta (draamasarja vuodelta 2007)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Miekkavala** oli C. G. E. Mannerheimin Antrean asemalla 23. helmikuuta 1918 luettu päiväkäsky Vaasan senaatin johtamille Suomen virallisille joukoille.

Päiväkäskyssä Mannerheim lausui muun muassa seuraavaa:

"En pane miekkaani tuppeen ennen kuin kaikki linnoitukset ovat meidän käsissämme, ennen kuin laillinen järjestys vallitsee maassa, ennen kuin viimeinen Leninin soturi ja huligaani on karkotettu niin hyvin Suomen kuin Vienan Karjalastakin..."
Mannerheim suunnitteli kansainvälisen retkikunnan kokoamista Pietarin vapauttamiseksi bolševikeistä. Hanke kuitenkin kaatui valtiollisen tuen puutteeseen. Miekkavala nostatti Suur-Suomi- ja heimoaatetta ja rohkaisi suomalaisia heimosotiin.

1920- ja 1930-luvuilla Mannerheim joutui lunastamatta jääneen lupauksensa vuoksi heimoaktivistien ja oikeistoradikaalien arvostelun kohteeksi. Varsinkin IKL:n kansanedustaja Elias Simojoki arvosteli Mannerheimia voimakkaasti.

Jatkosodan aikana vuonna 1941 antamassaan Miekantuppipäiväkäskyssä Mannerheim viittasi tähän puheeseensa. Tällä käskyllään hän halusi vastata arvosteluun ja lupasi toteuttaa Miekkavalassa antamansa lupauksen.

Lähteet
-------

* "Miekkavala", *Suomen historia 6: Romantiikasta modernismiin, rajamaasta tasavallaksi*, s. 333. Weilin + Göös, 1987. ISBN 951-35-2495-7.

### Viitteet

1. ↑  "Miekkavala", *Suomen historia 6: Romantiikasta modernismiin, rajamaasta tasavallaksi*, s. 332. Weilin + Göös, 1987. ISBN 951-35-2495-7.
2. ↑  "Miekkavala", *Suomen historia 6: Romantiikasta modernismiin, rajamaasta tasavallaksi*, s. 333. Weilin + Göös, 1987. ISBN 951-35-2495-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Miekkavala Tampereen yliopiston Suomen itsenäistymisestä käsittelevällä sivulla
**Adrarin maakunta** (arab. ولاية أدرار‎) eli wilaya on hallintoalue Algerian Saharassa. Sen keskus on Adrarin kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 230 186 neliökilometriä. Asukkaita on 352 200 henkeä (vuonna 2021, arvio).

Adrarin maakunta rajoittuu pohjoisessa Timimounin, idässä In Salahin, kaakossa Tamanrassetin, etelässä Bordj Badji Mokhtarin, lännessä Tindoufin ja luoteessa Béni Abbèsin maakuntiin sekä lounaassa Mauritaniaan. Se käsittää Touatin keidasalueen ja osan Tidikeltin keitaista. Niitä ympäröiviä luonnonalueita ovat Tanezrouftin kivinen tasanko, Läntisen Ison ergin ja Erg Chechin hiekka-aavikot sekä Timoktenin ja Boudan suolatasangot.

Alueella vallitsee kuiva aavikkoilmasto. Vuotuinen sademäärä on alle 100 millimetriä. Lämpötila voi nousta kesällä 45 asteeseen ja laskea talvella nollaan. Vesistöjä ei ole, ja luonnonvarainen kasvillisuus on vähäistä. Eläinkuntaa edustavat harjalammas ja gasellit sekä monet matelijat. Elämän keitailla mahdollistaa pohjavesi, jota hyödynnetään perinteisen foggara-keinokastelujärjestelmän ja nykyaikaisten vesipumppujen avulla.

Maakunta jakautuu hallinnollisesti kuuteen piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 16 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Adrar, Aoulef, Fenoughil, Reggane, Tsabit ja Zaouiet Kounta. Adrarin maakunnasta erotetut Bordj Badji Mokhtar ja Timimoune saivat täyden itsehallinnon vuonna 2021.

Adrarin kautta kulkee Malin rajalle Bordj Badji Mokhtariin johtava maantie RN6, josta haarautuu Regganessa Aoulefiin ja In Salahiin johtava RN52. Adrarin lähellä on kansainvälinen lentoasema.

Maakunnan elinkeinoja ovat maatalous, liikenne, kaupankäynti ja matkailu. Maatalous tuottaa vihanneksia, hedelmiä, taateleita, maitoa ja lisääntyvässä määrin viljaa. Teollisuus on keskittynyt tomaattien ja muiden maataloustuotteiden jalostukseen. Käsityöläiset valmistavat keramiikkaa, perinteisiä vaatteita, nahkatavaraa ja koruja. Nähtävyyksiä ovat Saharan maisemat ja luonto sekä keitaiden kylät, niiden arkkitehtuuri ja perinteinen elämäntapa. Adrarissa toimii Ahmed Draian yliopisto.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Monographie Wilaya d’Adrar *Aniref*. Viitattu 13.3.2024.
2. ↑  10 circonscriptions administratives deviennent des wilayas *24h Algérie*.  21.2.2021. Viitattu 13.3.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Adrarin maakunta** Wikimedia Commonsissa

* Adrarin maakunnan sivusto (arabiaksi)

AlgeriaAlgerian maakunnat

* Adrar
* Aïn Defla
* Aïn Témouchent
* Alger
* Annaba
* Batna
* Béchar
* Béjaïa
* Béni Abbès
* Biskra
* Blida
* Bordj Badji Mokhtar
* Bordj Bou Arreridj
* Bouira
* Boumerdès
* Chlef
* Constantine
* Djanet
* Djelfa
* El Bayadh
* El Meghaïer
* El Meniaa
* El Oued
* El Tarf
* Ghardaïa
* Guelma
* Illizi
* In Guezzam
* In Salah
* Jijel
* Khenchela
* Laghouat
* Mascara
* Médéa
* Mila
* Mostaganem
* M’Sila
* Naâma
* Oran
* Ouargla
* Ouled Djellal
* Oum El Bouaghi
* Relizane
* Saïda
* Sétif
* Sidi Bel Abbès
* Skikda
* Souk Ahras
* Tamanrasset
* Tébessa
* Tiaret
* Timimoun
* Tindouf
* Tipaza
* Tissemsilt
* Tizi Ouzou
* Tlemcen
* Touggourt
**Luisa Laschi** (n. 1760 Firenze – n. 1790) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.

Laschi syntyi kahden oopperalaulajan tyttäreksi. Hän teki ensimmäisen tiedossa olevan esiintymisensä vuonna 1782 Bolognassa Domenico Cimarosan oopperassa *Il falegname*, jossa hänen kanssaan esiintyi Stefano Mandini. Laschi teki esiintymisiä muissakin Italian kaupungeissa ennen siirtymistään Wieniin, jossa hän lauloi Burgtheaterissa vuosina 1784–1785. Tehtyään lisää esiintymisiä Italiassa Laschi palasi Wieniin vuonna 1786. Hän loi siellä vuonna 1786 Kreivittären roolin Wolfgang Amadeus Mozartin *Figaron häissä*. Laschi meni samana vuonna naimisiin oopperalaulaja Domenico Mombellin kanssa. Pariskunta lauloi usein yhdessä. Laschi pysyi esiintyjänä Wienissä kauteen 1788–1789 saakka.

Laschi oli kantaesittämässä Vicente Martín y Solerin oopperaa *Una cosa rara* (1786) ja Antonio Salierin oopperaa *Axur, re d'Ormus* (1788). Hän esiintyi Zerlinan roolissa *Don Giovannin* Wienin-ensiesityksessä vuonna 1788. Viimeisen tiedossa olevan esiintymisensä hän teki miehensä kanssa Pietro Alessandro Guglielmin oopperan *Enea e Lavinia* esityksessä Italiassa vuonna 1789. Laschin kuolinajankohtaa ei tiedetä, mutta Domenico Mombelli meni vuonna 1791 uusiin naimisiin tanssija Vincenza Viganòn kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Laschi, Luisa Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 15.3.2024 (englanniksi)
2. 1 2 3  Federico Pirani, Laschi, Luisa Treccani, viitattu 15.3.2024 (italiaksi)
Elin Kallio
**Elin Oihonna Kallio** (o.s. Waenerberg, 23. huhtikuuta 1859 Helsinki – 25. joulukuuta 1927 Helsinki) oli suomalainen voimistelunopettaja jota kunnioitetaan nimillä "Suomen naisvoimistelun äiti" ja "Mamma Kallio". Kallio pyrki ennen kaikkea lisäämään voimistelumahdollisuuksia naisille. 

Kallio kävi Helsingin ruotsalaisen tyttökoulun ja opiskeli Aspin voimistelukurssilla 1875–1876 sekä Tukholman voimistelukeskusopistossa 1879–1881. Hän toimi Helsingin suomalaisen tyttökoulun voimistelunopettajana yli 40 vuotta (1884–1926). Vapaa-aikanaan perusti ensimmäisen suomalaisen naisvoimisteluseuran 1876 ja Suomen Naisten Voimisteluliiton 1896. Hän vaikutti myös siihen että Helsingin yliopistossa alettiin kouluttaa naisia voimistelunopettajiksi.

Kallion syntymän 100-vuotisjuhlavuotena julkaistiin marraskuussa 1959 30 markan arvoinen juhlapostimerkki.

Kallion puoliso oli Aukusti Kallio (1858–1896), joka toimi Helsingin suomalaisen tyttökoulun suomen ja ruotsin kielten opettajana vuodesta 1887. Elin Kallion vanhemmat olivat Gabriel Mauriz Waenerberg ja Agata Aschan.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuka kukin oli (Kallio, Elin Oihonna) Otava. Viitattu 2.5.2012.  (Wikiaineistossa)
2. ↑  Elin Kallio *Suomen Urheilun Hall Of Fame*.  Arkistoitu 20.1.2012. Viitattu 11.5.2012.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
Polyimidien yleinen rakenne
**Polyimidi** on polymeeri, jonka rakenteessa toistuvat imidiryhmät. Niitä valmistetaan useimmiten aromaattisten happoanhydridien ja amiinien reaktiolla. Polyimideillä on useita käyttökohteita erityisesti korkean lämpötilan sovellutuksissa.

Rakenne ja ominaisuudet
-----------------------

Polyimidien rakenteessa imidiryhmä on yleensä heterosyklinen eli rengasrakenteinen. Polyimidien happoanhydridimonomeeri on useimmiten aromaattinen ja amiinimonomeeri on useimmiten aromaattinen, mutta voi olla alifaattinenkin. Ryhmän polymeereissä on usein lisäksi eetteriryhmiä. Esimerkki tästä on polyeetteri-imidi. Polyimidit voivat olla kertamuoveja tai termoplastisia polymeerejä. Luokan yhdisteille on tavanomaista korkeat sulamispisteet (noin 200–400 °C) ja lasisiirtymälämpötilat (myös noin 200–400 °C). Alifaattiset sivuketjut rakenteessa alentavat sulamispistettä ja lasisiirtymälämpötilaa. Polyimidit kestävät hyvin useiden kemikaalien vaikutuksia, mutta hydrolysoituvat emästen vaikutuksesta. Ne liukenevat parhaiten eräisiin poolisiin liuottimiin kuten N-metyylipyrrolidoniin. Polyimidin vetolujuus on suuri ja ne säilyttävät mekaaniset ominaisuutensa hyvin myös korkeissa lämpötiloissa. Ryhmän polymeerit kestävät hyvin myös kulutusta ja säteilyä.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Polyimidejä valmistetaan useimmiten aromaattisten karboksyylihappojen dianhydridien tai happokloridien ja diamiinien välisellä reaktiolla. Amiinin ja dianhydridin reaktiossa muodostuu ensin välivaiheena polyamidihappo. Polyamidihapon karboksyylihapporyhmät reagoivat kuumennettaessa muodostaen imidiryhmiä. Hapot voivat katalysoida reaktiota.

Polyimidejä käytetään muun muassa kappaletuotteina, kalvoina ja kuituina. Käyttökohteita on muun muassa auto-, lentokone- ja avaruusteollisuudessa osien valmistuksessa, sähkötekniikassa eristeenä, joustavan elektroniikan valmistuksessa, suodattimissa ja liimojen ja teippien valmistuksessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jukka Seppälä: *Polymeeriteknologian perusteet*, s. 236–238. 6. painos. Otatieto, 2005. ISBN 978-951-672-348-1.
2. 1 2 3  Fabio Garbassi & Riccardo Po: "Engineering Thermoplastics", teoksessa *Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2001.
3. 1 2 3  Patrick E. Cassidy, Tejraj M. Aminabhavi & V. Sreenivasulu Reddy: "Heat-Resistant Polymers", teoksessa *Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000.
4. 1 2 3  Robert G. Bryant: "Polyimides", teoksessa *Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2014.
5. 1 2  Tony Whelan: *Polymer Technology Dictionary*, s. 328. Chapman & Hall, 1994. ISBN 0-412-58180-9. (englanniksi)
6. 1 2 3  Marianne Gilbert: *Brydson's Plastics Materials*, s. 565–569. Butterworth-Heinemann, 2017. ISBN 978-0-323-35824-8. (englanniksi)
**Luis Javier Suárez Charris** (s. 2. joulukuuta 1997 Santa Marta, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapalloilija. Hän edustaa espanjalaista Almeríaa ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Seurajoukkueura
---------------

Suárez on syntynyt Santa Martan kaupungissa Kolumbiassa. 5. lokakuuta 2015 hän teki ensiesiitymisensä aikuisten tasolla Leonesissa. 1. maaliskuuta 2016 Suárez siirtyi lainasopimuksella Granadaan, joka ulottui kauden 2016–2017 loppuun ja se sisälsi osto-optio. Hän pelasi koko lainakauden ajan seuran reservijoukkueessa.

17. heinäkuuta 2017 Suárezin omistusoikeuksien siirryttyä englantilaisseura Watfordille, hänet laitettiin kaudeksi 2017–2018 Valladolidin reservijoukkueeseen. Seuraavana kesänä Suárez siirtyi yhden kauden kestävällä lainasopimuksella Gimnàstic de Tarragonaan, joka pelasi Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa.

Suárez teki pelasi ensimmäisen ottelunsa ammattilaisena 20. elokuuta 2018 kotiottelussa Tenerifea vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 7. lokakuuta 2018 ottelussa Cádizia vastaan.

21. kesäkuuta 2019 Suárez siirtyi Real Zaragozaan lainasopimuksella. Hän teki kauden aikana 19 maalia ja oli joukkueensa paras maalintekijä.

2. lokakuuta 2020 Suárez palasi takaisin Granadaan viisivuotisella sopimuksella. Hänestä maksettiin arvioilta noin 15 miljoonan euron siirtokorvaus.

Lähteet
-------

1. ↑  Luis Javier Suárez refuerza el filial del Granada Marca. Viitattu 1.8.2021. (espanjaksi)
2. ↑  Aveldaño acude al rescate del Tenerife en el 93' Marca. Viitattu 1.8.2021. (espanjaksi)
3. ↑  Luis Suárez, nuevo jugador del Granada CF por las próximas cinco temporadas Granada CF. Viitattu 1.8.2021. (espanjaksi)
4. ↑  El Granada ya tiene en sus filas a 'su' Luis Suárez Marca. Viitattu 1.8.2021. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Luis Suárezin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
* Luis Suárezin tilastot Soccerway-sivustolla (englanniksi)
Lehti telineessä, jossa se on julkisesti luettavissa, Pyongyangin metroasemalla vuonna 2015
**Rodong Sinmun** (kor. 로동신문; *"Työläisten lehti"*) on Korean demokraattisessa kansantasavallassa ilmestyvä sanomalehti. Lehti on maata hallitsevan Korean työväenpuolueen pää-äänenkannattaja. Lehteä julkaiseen Rodong-uutistoimisto. Lehden ensimmäinen numero ilmestyi 1. marraskuuta 1945 nimellä **Chongro** (*"Oikea tie"*). 1. syyskuuta 1946 lehti sai nykyisen nimensä. 

Rodong Sinmun ilmestyy päivittäin kuusisivuisena. Lehti on rakenteeltaan aina samanlainen; se seuraa seuraavanlaista kaavaa:

* ensimmäinen sivu: pääkirjoitus, artikkeleita Kim Jong-unin toiminnasta
* toinen sivu: artikkeleita, jotka liittyvät Korean demokraattisen kansantasavallan valtiolliseen ideologiaan, juche-aatteeseen
* kolmas sivu: artikkeleita Korean demokraattisen kansantasavallan taloudesta
* neljäs sivu: kotimaan ja ulkomaan uutisia
* viides sivu: propagandaa Korean tasavaltaa vastaan
* kuudes sivu: propagandaa Yhdysvaltoja ja Japania vastaan

Viihteeseen ja vapaa-aikaan liittyviä artikkeleita lehdessä ei ole. Myös kulttuuriin liittyvät artikkelit ovat harvinaisia. Rodong Sinmunin tärkeimpänä osana pidetään ensimmäisen sivun pääkirjoitusta, joka käsittelee politiikkaa ja taloutta Korean työväenpuolueen näkökulmasta. Tärkeät, maan politiikkaan liittyvät muutokset tuodaan usein ensi kertaa esiin Rodong Sinmunin pääkirjoituksessa, samoin pääkirjoituksesta voi päätellä esimerkiksi maan johdon asennetta Yhdysvaltoja ja muita maita kohtaan. 

Rodong Sinmun toimitetaan pääasiassa yhteisiin lukutiloihin, esimerkiksi kirjastoihin, kouluihin, sairaalohin, työpaikoille ja armeijan kasarmeihin. Myös Korean työväenpuolueen paikallistoimistoihin toimitetaan lehti. Vain Korean työväenpuolueen ja Korean demokraattisen kansantasavallan korkeimmat johtajat saavat lehden kotiin toimitettuna.

Lähteet
-------

1. ↑  Teemu Kakko: Pohjois-Korean johtava sanomalehti hehkuttaa Trumpin tekemiä myönnytyksiä: "Vuosisadan tapaaminen" *yle.fi*.  13.6.2018. Yleisradio. Viitattu 13.8.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Rodong Sinmun KCNA:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (koreaksi)
Malline:Andra betydelser**Lasse-Maijan etsivätoimisto** (ruotsiksii Lasse-Majas detektivbyrå) on lastenkirjasarja, jonka on kirjoittanut Martin Widmark ja kuvittanut Helena Willis. Sarja on suunnattu pääasiassa 7-9-vuotiaille lapsille. Vuoteen 2021 mennessä sarjassa oli julkaistu kolmekymmentä kirjaa.

Toiminta ja rakenne
-------------------

Sarja kertoo Maija-tytöstä ja Lasse-pojasta, jotka asuvat Vallebyn pikkukaupungissa. Mysteerit kiinnostavat heitä, joten he perustavat oman etsivätoimiston. Se auttaa usein poliisipäällikköä vaikeissa tapauksissa esimerkiksi selvitellessään varkauksia. Kaikki kirjat sijoittuvat Vallebyyn.

Suomeksi ilmestyneet kirjat
---------------------------

 
1. *Timanttien arvoitus*

*2. Hotellin arvoitus*

3. *Sirkuksen arvoitus*

*4. Kahvilan arvoitus*

*5. Muumion arvoitus*

*6. Kullan arvoitus*

*7. Elokuvateatterin arvoitus*

*8. Sanomalehden arvoitus*

*9. Junan arvoitus*

*10. Koulun arvoitus*

*11. Sahramin arvoitus*

*12. Eläinpuodin arvoitus*

*13. Syntymäpäivän arvoitus*

*14. Uimahallin arvoitus*

*15. Palokunnan arvoitus*

*16. Polkupyörän arvoitus*

*17. Vankilan arvoitus*

*18. Jalkapallon arvoitus*

*19. Linnan arvoitus*

*20. Rakkausarvoitus*

*21. Muodin arvoitus*

*22. Elokuvan arvoitus*

*23. Kirjaston arvoitus*

*24. Sairaalan arvoitus*

25. *Kirkon arvoitus*

*26. Salapoliisin arvoitus*

*27. Musiikin arvoitus*

* 

* 

*

Elokuvasovitukset
-----------------

### Pitkät elokuvat

* 2008 – LasseMajan etsivätoimisto – Kameleontin kosto
* 2013 - LasseMajan etsivätoimisto - von Bromin salaisuus
* 2014 – LasseMajan etsivätoimisto – Shadows over Valleby
* 2015 – LasseMajan etsivätoimisto – Stella Nostra
* 2018 - LasseMajan etsivätoimisto - Ensimmäinen mysteeri
* 2020 - LasseMajan etsivätoimisto - Junaryöstön salaisuus
* 2022 - LasseMajan etsivätoimisto - Skorpionin arvoitus
* 2024 - LasseMajan etsivätoimisto - Kadonnut maskotti

### TV-sarja

Kirjasta tehtiin ensimmäinen filmatisointi SVT:n joulukalenteriin. Vuonna 2006 julkaistun sarjan pääosassa olivat Teodor Runsiö ja Matilda Grahn. 

Vuonna 2015 kirjailija Martin Widmark ja kuvittaja Helena Willis kertoivat haluavansa tehdä kirjoista animoidun tv-sarjan. 

Kirjoihin perustuva tv-sarja julkaistiin Ruotsin TV4: ssä ja Cmoressa joulukuussa 2020. Sarjan toinen tuotantokausi julkaisiin joulukuussa 2021.

Teemapuisto
-----------

 Osa Huddingen Härbreparkenia
Vuonna 2014 Huddingen Härbreparkeniin avattiin Lasse-Maija-aiheinen leikkipaikka.

Vuonna 2023 Lasse-Majas Deckarhus avattiin Linköpingin Gamla Linköping -museossa. 

*

Lähteet
-------

1. ↑  Animerad "Lasse-Maja" på gång *www.aftonbladet.se*. Viitattu 27.8.2022. (ruotsiksi)
2. ↑  LasseMajas Deckarhus *www.lassemajasdeckarhus.se*. Viitattu 1.9.2023. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen nettisivu
**Kauko Salovaara** (28. syyskuuta 1916 Sippola – 17. heinäkuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja koulun- ja järjestöjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Salovaaran vanhemmat olivat maanviljelijä Salomon Erland Salovaara ja Anna Tapola ja puoliso vuodesta 1941 Maire Mirjam Pystynen. Salovaara tuli ylioppilaaksi Inkeroisten yhteiskoulusta vuonna 1939. Sekä talvisotaan että jatkosotaan osallistunut Salovaara valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1947 ja toimi valmistuttuaan Lappeen maamieskoulun maatalouden opettajana ja johtajana vuoteen 1956 asti. Hän oli samalla Länsi-Karjalan maanviljelysseuran konsulentti ja lopulta puheenjohtaja, samoin kuin Etelä-Karjalan maakuntaliiton hallituksen puheenjohtaja. Salovaara oli myös Lappeen kunnanhallituksen jäsen ja kunnanvaltuutettu.

Maatalousseurojen Keskusliiton toiminnanjohtajaksi Salovaara tuli vuonna 1956 ja hoiti tehtävää vuoteen 1969 asti. Suomenkielisten maatalousneuvontajärjestöjen yhdistyttyä hän toimi Maatalouskeskusten Liitoksi nimensä muuttaneen järjestön johtajana 1970–1979. Salovaaralla oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Maatalousneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1971. Sotilasarvoltaan Salovaara oli reservin kapteeni (1966).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kauko Salovaara *Biografiasampo*. Viitattu 11.5.2022.
2. 1 2  Kuka kukin on 1978, s. 863. Viitattu 11.5.2022.
3. 1 2  Ihmiset. Kuolleet. Maanviljelysneuvos Kauko Salovaara. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  26.7.2003. Viitattu 11.5.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
**Berndt Erik Lagerstam** (19. huhtikuuta 1868 Tuusniemi – 18. joulukuuta 1930 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja piirustuksenopettaja.

Lagerstam valmistui arkkitehdiksi 1895. Hän opiskeli Pariisissa, Kööpenhaminassa ja Italiassa ja toimi piirustuksenopettajana Helsingissä, muun muassa Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1904–1914 ja Teknillisessä korkeakoulussa 1903–1930. Lägerstam maalasi muotokuvia sekä maisemia, erityisesti Helsingin satamista.

Lagerstamin puoliso oli Hilda Augusta Ulrika Ahnger, heidän pojastaan Berndt Erik Johannes Lagerstamista (s. 1919) tuli keuhkosairauksiin erikoistunut lääkäri.

Lähteet
-------

1. ↑  Lagerstam, Berndt Erik *Kuvataiteilijamatrikkeli*. Suomen Taiteilijaseura. Viitattu 27.7.2014.
2. ↑  Lagerstam, Berndt Suomen Kansallisgalleria. Viitattu 27.7.2014. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 5, p. 172
4. ↑  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 319. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Matti Edvard Alanko**, vuoteen 1906 **Helander** (17. kesäkuuta 1889 Hämeenlinna – 16. tammikuuta 1963 Hämeenlinna) oli suomalainen lehtiyhtiön toimitusjohtaja ja kunnallisneuvos, joka toimi vuosikymmeniä Hämeenlinnan kunnalliselämässä, mutta myös Hämeenlinnan vt. kaupunginjohtajana.

Alangon vanhemmat olivat räätäli Eemil Helander ja Aliina Sofia Malin ja puoliso vuodesta 1912 Sofia Autere. Alanko kävi kansa- ja ammattikoulun. Latojan koulutuksen saanut Alanko työskenteli kirjapainoalalla Helsingissä ja Hämeenlinnassa ja tuli 1909 töihin uuteen *Hämeen Kansan* kirjapainoon. Sen tekninen johtaja hän oli 1921–1933 ja koko lehtitalon toimitusjohtaja vuodesta 1933 vuoden 1959 alkuun, jolloin hän jäi eläkkeelle. Alanko oli myös *Työväen Toverin* ja *Kullervon* toimittaja 1924 ja 1940. Puoluekannaltaan sosiaalidemokraatti Alanko oli Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1921 vuoteen 1958, jolloin hän siirtyi hoitamaan väliaikaisesti kaupunginjohtajan tehtäviä. Alanko toimi sekä valtuuston varapuheenjohtajana että puheenjohtajana. Kaupunginhallituksen jäsen hän oli 1934–1944. Alangolle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvo vuonna 1949.

Raittiusmiehenä tunnettu Alanko sai nimikkokadun Hämeenlinnan Kaurialaan vuonna 1979.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, s. 29 (Viitattu 15.1.2019)
2. 1 2  Kunnallisneuvos Matti Alanko kuollut. *Helsingin Sanomat*, 17.1.1963, s. 3.
3. ↑  Ahveniston hautausmaan virtuaalipolku Alanko, Matti: Kunnallisneuvos, kieltolain kannattaja 1889–1963. (Viitattu 15.1.2019)
**Schmalkaldenin sota** käytiin 1546–1555 keisari Kaarle V:n ja Saksan protestanttisten ruhtinaiden muodostaman Schmalkaldenin liiton välillä. Sota päättyi Augsburgin valtiopäivillä 1555 solmittuun Augsburgin uskonrauhaan. Schmalkaldenin sota lasketaan yhdeksi varsinaisista uskonsodista, muut olivat Ranskan hugenottisodat, Alankomaiden vapaussota ja kolmikymmenvuotinen sota Saksassa.

Tausta
------

Saksin herttua Morits.
Schmalkaldenin liitto oli perustettu jo vuonna 1531, mutta suora sotilaallinen yhteenotto keisari Kaarle V:n ja liiton välillä vältettiin aina vuoteen 1546 asti. Aikaisemmin italialaissodat ja turkkilaiset olivat Kaarlen suurimmat uhkakuvat, mutta kun 1544 solmittiin Crépyn sopimus Ranskan kuningas Frans I:n kanssa, vapautuivat Kaarlen voimavarat Schmalkaldenin liittoa vastaan. Sopimus myös purki aikaisemman Ranskan ja protestanttien välisen liiton. Myös välirauha turkkilaisten kanssa solmittiin. Lisäksi Kaarlen onnistui solmia salainen liittosopimus protestanttisen Saksin herttua Moritsin kanssa.

Sotatoimet
----------

Sotatoimet alkoivat kesällä 1546, kun Schmalkaldenin liiton armeija operoi Etelä-Saksassa. Syksyyn mennessä keisari kokosi oman armeijansa ja kohtasi liiton armeijan Ingolstadtissa.

Kun liiton armeija operoi etelässä, Morits otti tilaisuudesta vaarin ja hyökkäsi serkkunsa Saksin vaaliruhtinas Juhana Fredrikin maihin. Yllätetty vaaliruhtinas marssi johtamansa liiton armeijan kanssa pohjoiseen lyödäkseen Moritsin ja vallatakseen maansa takaisin. Kaarle V seurasi perässä oman keisarillisen armeijansa kanssa. Keisarin armeija vahvistui nopeasti: ensiksi keisarin veljen arkkiherttua Ferdinandin armeijalla, ja myöhemmin vielä Moritsin armeijalla. Keisari löi liiton armeijan täydellisesti Mühlbergin taistelussa 24. huhtikuuta 1547. Juhana Fredrik jäi vangiksi ja Morits sai tavoittelemansa vaaliruhtinaan arvon ja Juhana Fredrikin maat.

Vaikka Schmalkaldenin liiton armeija olikin murskattu, Kaarle ei saavuttanut lopullista voittoa protestanteista. Protestantit jatkoivat vastarintaa ja Kaarlella ei ollut sotilaallista voimaa tai poliittisia mahdollisuuksia vallata jokaista protestanttien tukikohtaa Saksassa. Augsburgin valtiopäivillä 1548 Kaarle V antoi Augsburgin välituomion kompromissiratkaisuksi. Protestantit eivät osanneet päättää esityksen hyväksymisestä tai hylkäämisestä ja 1552 Morits vaihtoi puolta aloittaessaan Ranskan kuningas Henrik II:n kanssa sodan keisaria vastaan. Keisarin oli 1552 suostuttava Passaun välirauhaan, mutta lopullinen ratkaisu saatiin vasta Augsburgissa 1555.

Rauha
-----

Augsburgin uskonrauhassa 1555 päätettiin periaatteeksi "Cuius regio, eius religio", "kenen maa, sen uskonto" ja protestantit saivat siten pitää asemansa. Reformoitujen asemaa ei käsitelty, ja protestanteiksi kääntyneet saivat pitää katoliselta kirkolta läänityksinä saamansa maat. Asiaa puitiin eteenpäin kolmikymmenvuotisessa sodassa.

Lähteet
-------

* Arnold, Thomas F.: *The Renaissance at War*. Lontoo: Cassell, 2002. ISBN 0-304-36353-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Schmalkaldenin sota** Wikimedia Commonsissa
**Erkki Antero Hakapää**, vuoteen 1942 **Haglund** (16. syyskuuta 1908 Helsinki – 6. helmikuuta 1996 Espoo) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Hakapään vanhemmat olivat pankinjohtaja Anders Viktor Haglund ja Zuleima Maria Tirkkonen ja puolisot 1933–1939 Hilkka Helena Björn ja vuodesta 1939 Eeva Elisabeth Mäkinen, vuorineuvos Eero Mäkisen tytär. Hakapää tuli ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta 1926 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1932.

Hakapää aloitti työuransa tie- ja vesirakennushallituksen ylimääräisenä insinöörinä ja siirtyi sieltä Outokumpu-yhtiön Outokummun kaivoksen apulaiskaivosinsinööriksi 1936. Kaivoksen käyttöinsinööri hänestä tuli 1942, vastaava kaivosinsinööri eli kaivososaston päällikkö 1943 ja kaivoksen isännöitsijä eli kaivosjohtaja 1949. Hakapää vaikutti myös osaltaan siihen, että Outokumpuun perustettiin kaivosammattikoulu 1953 ja kaivosteknikkokoulutus aloitettiin Lappeenrannan teknillisessä koulussa 1957.

Johdettuaan kaivosta kaksikymmentä vuotta Hakapää siirtyi Outokumpu-yhtiön johtokunnan erityistehtäviin Helsinkiin 1969, teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai seuraavana vuonna. Hän jäi eläkkeelle 1971, jolloin hänet nimitettiin Outokumpu-yhtiön kunniakaivosmieheksi. Vuorimiesyhdistyksen jäsen Hakapää oli vuodesta 1943, yhdistyksen hallituksen jäsen 1965–1969 ja hallituksen puheenjohtajana 1967–1969. Yhdistyksen Eero Mäkinen -mitalin hän sai vuonna 1970. Sotilasarvoltaan Hakapää oli reservin vääpeli.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Biografia-sampo: Erkki Hakapää Viitattu 24.10.2021.
2. 1 2 3  Kuka kukin on 1954, 2. 169. Viitattu 24.10.2021.
3. 1 2  Ihmiset. Kuolleita. Teollisuusneuvos Erkki Hakapää. *Helsingin Sanomat*, 14.2.1996. (Tilaajille), Viitattu 24.10.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
**Vammantuottamus** on rikos, jossa syyllinen aiheuttaa huolimattomuudellaan toiselle vakavuudeltaan ei-vähäisen ruumiinvamman tai sairauden. Suomen rikoslain mukaan siitä voi saada sakkoa tai enintään kaksi vuotta vankeutta. Vammantuottamusta kovempi rikos on kuolemantuottamus.

Vammantuottamus Suomen laissa
-----------------------------

Suomen rikoslain 21 luvussa säädetään seuraavasti:

10 § (21.4.1995/578): **Vammantuottamus**

*Joka huolimattomuudellaan aiheuttaa toiselle ruumiinvamman tai sairauden, joka ei ole vähäinen, on tuomittava vammantuottamuksesta sakkoon tai vankeuteen enintään kuudeksi kuukaudeksi.*

11 § (21.4.1995/578) **Törkeä vammantuottamus**

*Jos vammantuottamuksessa ruumiinvamma tai sairaus aiheutetaan törkeällä huolimattomuudella ja rikos on myös kokonaisuutena arvostellen törkeä, rikoksentekijä on tuomittava törkeästä vammantuottamuksesta sakkoon tai vankeuteen enintään kahdeksi vuodeksi.*

Vammantuottamusten määrä Suomessa
---------------------------------

Suomen käräjäoikeudet tekivät vuosina 2009–2012 noin vuosittain 200 ratkaisua (189–229 kpl/vuosi) rikostapauksissa, joista vakavin syyte oli vammantuottamus tai törkeä vammantuottamus. Syytteistä rikosnimike hyväksyttiin vuosittain 164–188 tapauksessa ja hylättiin noin 10 prosentissa tapauksista.

Vuonna 2014 vammantuottamuksesta päärikoksena tuomittiin 357 henkilöä, joista 354 sai sakkorangaistuksen, kaksi ehdollista vankeutta ja yksi ehdotonta vankeutta. Törkeästä vammantuottamuksesta päärikoksena tuomittiin samana vuonna 20 henkilöä, joista neljä sai sakkoa, kahdeksan ehdollista, yksi yhdyskuntapalvelua ja seitsemän ehdotonta vankeutta.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Rikoslaki (19.12.1889/39), 21 luku - Henkeen ja terveyteen kohdistuvista rikoksista, 10 § Vammantuottamus (Arkistoitu – Internet Archive) Ajantasainen lainsäädäntö, Finlex, finlex.fi, viitattu 23.6.2019
5. ↑  Rikoslaki (19.12.1889/39), 21 luku - Henkeen ja terveyteen kohdistuvista rikoksista, 11 § Törkeä vammantuottamus (Arkistoitu – Internet Archive) Ajantasainen lainsäädäntö, Finlex, finlex.fi, viitattu 23.6.2019
6. ↑
7. ↑  Seuraamusjärjestelmä 2015 - kontrollijärjestelmä tilastojen ja tutkimusten valossa *Helsingin yliopisto, valtiotieteellinen tiedekunta, kriminologian ja oikeuspolitiikan instituutti*. Viitattu 23.6.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Henkilövahinkoasiain neuvottelukunnan suosituksia 2011 (Vuoden 2009 oikeuskäytännön mukaisesti, vahingonkorvauslain 5 luvun säännösten nojalla kivusta ja särystä sekä muusta tilapäisestä haitasta, pysyvästä haitasta sekä kärsimyksestä suoritettavien korvausten määriä, pdf-julkaisu) (Arkistoitu – Internet Archive) - Suositus ohjaa käräjäoikeuksien uhrille tuomitsemien vahingonkorvausratkaisujen määrää. (oikeusministerio.fi)
**Kempeleen historia** on vuonna 1982 julkaistu Mauno Hiltusen kirjoittama ja Kempeleen kunnan ja seurakunnan kustantama kirja.

Kirjan sisältö
--------------

Kirja kattaa ajan Kempeleen kylän synnystä 1500-luvulla 1980-luvun alkuun, jolloin Kempeleen kunta eli voimakasta kasvuvaihetta. Kirjailijan mukaan varsin mittavan ajanjakson ja kirjan sivumäärän puitteissa, siinä käsitellään vain olennaisimpia piirteitä ja keskeisimpiä kehityslinjoja. Kirjailija kertoo käyttäneensä kirjan teon alkuvaiheessa pohjana Kempeleen pitkäaikaisen kirkkoherra Kaarlo Ilmari Cajanuksen vuonna 1936 ilmestynyttä kirjaa *Kempeleen seurakunnan vaiheita*, joka käsittelee monipuolisesti Kempeleen seurakunnan historiaa.

Kirja on jaettu yhdeksään elämänalan mukaiseen päälukuun, joka alkaa paikallisista luonnonoloista, joista maankohoamisilmiö, moninaisesti elämään vaikuttanut tekijä on saanut erityistä painotusta. Lisäksi kirjassa käsitellään hallinnollisia yhteyksiä, asutusta ja väestöä, elinkeinoelämää, seurakunnan ja kirkon vaiheita, kunnalliselämää, henkistä kulttuuria ja yhdistystoimintaa, koulutoimia sekä poliittisia tapahtumia.

Kirjailijan mukaan kunnalliselämän osalta käytettävissä oleva lähdeaineiston määrä oli tavattoman runsas ja lähes aukoton, kun taas kirjallisuutta oli perin niukasti käytettävissä. Suureksi osaksi kirja perustuu ennen käyttämättömän alkuperäismateriaalin varaan. Varsin ongelmallinen tekijä kirjan teossa oli Kempeleen viime vuosikymmeninä alkanut ja tuolloin yhäkin jatkuva voimakas kasvukehitys. Kirjassa on myös runsaasti valokuvia historian ajalta.

Kirjan tekijät
--------------

Mauno Hiltusen lisäksi kirjan tekoon osallistuivat Kempeleen kunnan ja seurakunnan edustajista koostuva historiatoimikunta, jotka muun muassa perehtyivät käsikirjoitukseen, selvittivät historiaa sekä avustivat valokuva-aineiston hankinnassa. Kirjailija toteaa, että "Ilman historiatoimikunnan laajaa paikallistuntemusta kulku menneisyyden metsikössä olisi välistä voinut muuttua onnettomaksi harhailuksi.". Lisäksi kirjan teossa ovat olleet mukana professori Aimo Halila, joka tarkasti kirjan käsikirjoituksen sekä Oulun Paikallishistoriallinen toimiston ja Oulun maakunta-arkiston henkilökunta.

Katso myös
----------

* *Kempeleen seurakunnan vaiheita* (K. I. Cajanuksen vuonna 1936 julkaistu kirja)
* *Kempeleen koululaitoksen historia 1882–1982* (Hiltusen vuonna 1983 julkaistu kirja)

Lähteet
-------

* Hiltunen, Mauno: *Kempeleen historia*. Oulu: Kempeleen kunta ja seurakunta, 1982. ISBN 951-99398-1-4.

### Viitteet

1. ↑  Kirjan tiedot Finna.fi -sivustolla *finna.fi*. Viitattu 20.3.2024.
2. 1 2 3 4  Hiltunen 1982, s. 5.
3. ↑  Hiltunen 1982, s. 6.
**Talmikulta** (ransk. *tallois demi-or*) on aiemmin käytetty nimitys, jolla tarkoitettiin eräitä kultaa jäljitteleviä messinkiseoksia. Kauppiaat käyttivät seoksesta merkintätapaa *Tal. mi-or,* joka oli lyhenne Tallois'n puolikullasta. Ranskan *or* on suomeksi kulta. Tallois oli metalliseoksen ensimmäinen valmistaja. Talmikultaa voitiin muovata esimerkiksi pusertamalla ja painamalla. Siitä valmistettiin epäaitoja, usein ohuella kultakerroksella päällystettyjä koruja. Aidoksi talmikullaksi kutsuttiin seosta, joka sisälsi 90 % kuparia, 9 % sinkkiä ja 1 % kultaa. Sitä käytettiin epäaitona lehtikultana ja esimerkiksi kellonvitjojen materiaalina. Tavallisia olivat myös seokset, joissa oli 90 % kuparia ja 10 % sinkkiä tai 86,4 % kuparia, 12,2 % sinkkiä, 1,1 % tinaa ja loppu rautaa.

Lähteet
-------

1. ↑  *Iso tietosanakirja,* WSOY 1995–1997, ISBN 951-0-20153-7.
2. 1 2  *Iso tietosanakirja,* Otava 1931–1939.
3. ↑  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966.

Aiheesta muualla
----------------

* Nordisk familjebok: Talmiguld (ruotsiksi)