recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gouanan** on maalaiskunta Sikasson alueen Yanfolilan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Yorobougoula sijaitsee 50 kilometriä Yanfolilasta kaakkoon. Kunnassa on 25 100 ja keskuskylässä 2 400 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).

Gouananin kunta rajoittuu pohjoisessa Yanfolilan piirin Wassoulou-Ballén ja Djiguiya De Kolonin, lännessä Gouandiakan ja etelässä Koussanin sekä idässä Bougounin piirin Garalon ja Yinindougoun kuntiin. Alueella virtaavat Sankaranin sivujoki Wassoulou Ballé ja Banin alkujoki Baoulé. Vuotuinen sademäärä on yli 1 200 millimetriä, ja kasvillisuus on runsasta.

Kuntaan kuuluu 35 kylää. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja. Lisäksi on bozoja, somonoja, dogoneja, mandinkoja ja miniankoja.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, pienimuotoinen kaupankäynti ja perinteisin menetelmin tapahtuva kullankaivuu. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, riisi ja durra. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 30.3.2018.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 30.3.2018.
3. 1 2 3  Amadou Sidibé: Savoir-faire locaux au niveau des observatoires du Mali *oss-online.org*.  2017.  Arkistoitu 30.3.2018. Viitattu 30.3.2018.
4. 1 2  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de Gouanan 2006-2010 *csa-mali.org*.  2006.  Arkistoitu 5.6.2012. Viitattu 30.3.2018.
*Tämä artikkeli käsittelee saarta. Muista samannimisestä katso täsmennyssivu Tanna.*
Tanna

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
TafeaVanuatu |
| Saariryhmä | 
Uudet Hebridit |
| Vesialue | 
Korallimeri |
| Korkein kohta | 
Mount Tukosmera, 1 084 m |
| Pinta-ala | 
549 km²  |

Väestö| Asukasluku | 
32 427 |
| Suurin kaupunki | 
Lenakel |
| Asutuskeskukset | 
Isangel |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Tanna** on saari Vanuatussa Tyynellämerellä. Se kuuluu Tafean maakuntaan. Saaren pituus on 40 kilometriä ja leveys 19 kilometriä. Pinta-alaltaan Tanna on 549 neliökilometriä. Vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan saarella asui 32 427 asukasta. Saaren pääkaupunki on länsirannikolla sijaitseva Isangel ja suurin kaupunki Isangelin lähellä sijaitseva Lenakel. Tannan kaakkoisrannikolla sijaitsee toimiva tulivuori Mount Yasur, joka on 361 metriä korkea. Saaren korkein kohta on kuitenkin Mount Tukosmera, joka on 1 084 metriä korkea. Tannalla tuotetaan kahvia, kopraa ja karjaa. Saarella puhutaan muun muassa tannan kieltä, mutta useimmat asukkaat ymmärtävät myös bislamaa.*lähde?*

Tannalla harjoitetaan muun muassa lastikulttiuskontoa, jota kannattaa noin viidennes saaren väestöstä. Uskonnossa palvotaan John Frum -hahmoa (Jon from America). Monet sen kannattajista uskovat John Frumin hengen elävän Mount Yasur -tulivuoden uumenissa.

Ensimmäisenä eurooppalaisena saarelle saapui James Cook vuonna 1774.

Saarelle sijoittuvat vuonna 2015 ensi-iltansa saaneen samannimisen elokuvan tapahtumat. Elokuva oli Australian Oscar-ehdokas. *Helsingin Sanomien* Nyt-liitteen toimittaja Harri Römpötti pitää elokuvaa ulkokohtaisena ja romantisoivana ja näkee ongelman juuri siinä, että se on näytelmäelokuva, joka on tekijöidensä puheenvuoro, eikä dokumentti, joka suoraan myöntäisi tarkastelevansa aihetta ulkopuolelta. Vanuatun matkailutoimisto kuitenkin esittelee elokuvaa markkinoinnissaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tanna Encuclopaedia Britannica. Viitattu 3.4.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Vanuatu: Provinces and Islands *citypopulation.de*. Viitattu 3.4.2020. (englanniksi)
3. ↑  tanna Highlights *Vanuatu Tourism*. Viitattu 3.4.2020. (englanniksi)
4. 1 2  Tanna Island Holidays & Travel Guide *travelonline.com*. Viitattu 3.4.2020. (englanniksi)
5. ↑  Mercer, Phill: Cargo cult lives on in South Pacific  17.2.2007. BBC.  (englanniksi)
6. ↑  Harri Römpötti: Valitako rauha vai rakkaus?.  *Nyt*, 16.8.2019, s. 12.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tanna** Wikimedia Commonsissa
**Michael Goolaerts** (24. heinäkuuta 1994 Lier, Belgia – 8. huhtikuuta 2018 Lille, Ranska) oli belgialainen rata- ja maantiepyöräilijä.

Goolaerts edusti amatöörinä Ovyta-Eijssen-Acrog Cycling Teamia alkuvuoden 2013. Elokuusta alkaen hän kilpaili harjoittelijana Veranda's Willems -joukkueessa, jossa ajoi vuoden 2014 ammattilaisena. Seuraavat kaksi kautta hän kilpaili Lotto Soudalin alle 23-vuotiaiden joukkueessa, paitsi loppuvuoden 2016 ykkösjoukkueessa harjoittelijana. Kausilla 2017–2018 hän edusti ammattilaistalli Veranda's Willems-Crelania.

Goolaerts sijoittui MM-kilpailujen 2011 junioreiden aika-ajossa 13:nneksi. Hän voitti ratapyöräilyssä junioreiden Belgian-mestaruuden joukkuesprintissä ja joukkuetakaa-ajossa 2012. Hän voitti Tour du Loir-Et-Cher Edmond Provost -kilpailun ensimmäisen etapin 2016. Hän voitti samana vuonna joukkueaika-ajon Belgian-mestaruuden.

Goolaerts sai sydänkohtauksen ajaessaan vuoden 2018 Pariisi–Roubaix-klassikkoa, ja kuoli vammoihinsa samana iltana lilleläisessä sairaalassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Michael Goolaerts *cyclingarchives.com*. Viitattu 8.1.2019. (englanniksi)
2. ↑  Michael Goolaerts *procyclingstats.com*. Viitattu 8.1.2019. (englanniksi)
3. ↑  "Pohjoisen helvetti" vaati raskaimman veronsa – Belgialaispyöräilijä Michael Goolaerts on kuollut *yle.fi*.  9.4.2018. Viitattu 8.1.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Kuopion satama, taustalla näkyy Puijon torni.
Risteilyalus m/s Koski Kuopion matkustajasatamassa.
Nykyisin ravintolalaivana toimiva m/s Ukko, kuvassa vielä risteilyaluksena Kuopion matkustajasatamassa.
**Kuopion satama** (LOCODE: FI KUO) viittaa yleensä Kuopion Vahtivuoren kaupunginosassa toimivan **Kuopion matkustajasataman** ja satama-alueen seudun palvelujen yhteisnimitykseen. Rahtilaivaliikenne Kuopioon tapahtuu Haapaniemen kaupunginosassa sijaitsevan **Kuopion rahtisataman** eli Kumpusaaren syväsataman kautta; rahtisatama sijaitsee matkustajasatamasta noin kaksi kilometriä lounaaseen. Laajassa merkityksessään Kuopion satama viittaa sekä matkustaja- että rahtisatamiin oheistoimintoineen. 

Kuopion matkustajasatama on henkilöliikenteessä Vuoksen vesistön ja Järvi-Suomen vilkkain satama. Siellä toimii monta risteily-yritystä ja ravintolaa. Lisäksi satamatorilla on myyntikojuja. Kuopion viinijuhlat järjestetään tällä torilla.

Matkustjasataman seutu on eräs kesäisen Kuopion matkailutoiminnan keskuksia Kuopion torin ohella. Satama täyttyy usein Kallavettä ihailevista kävelijöistä, torikauppiaista, terassilla ruokailijoista sekä risteilylle menijöistä.

Risteily-yritykset
------------------

* Ahtijahti Oy
* Koski-Laiva Oy
* Roll Risteilyt Oy
* Saimaan Laivamatkat Oy

Ravintolat
----------

* Ravintola Wanha Satama
* Albatrossi
* Sataman Helmi
* Cafe Satama

Lähteet
-------

1. ↑  United Nations Code for Trade and Transport Locations (UN/LOCODE)- (FI) Finland (YK:n koodi kauppa- ja liikennepaikoille (UN/LOCODE) – Suomi) unece.org. Viitattu 14.7.2020. (englanniksi)
2. ↑  Kuopion satama (matkustajasatama) ympäristöineen Kuopion karttapalvelu, kartta.kuopio.fi. Viitattu 14.7.2020.
3. ↑  Rahtisatamat Kuopion kaupunki, kuopio.fi. Viitattu 14.7.2020. (suomeksi)
4. ↑  Kuopion rahtisatama (Kumpusaaren syväsatama) ympäristöineen Kuopion karttapalvelu, kartta.kuopio.fi. Viitattu 14.7.2020.
5. 1 2  Matkustajasatama Kuopion kaupunki, kuopio.fi. Viitattu 14.7.2020. (suomeksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kotimaan vesiliikennetilasto 2018 (vuosijulkaisu, pdf - mm. rahtiliikenteen tonnimäärä satamittain) (traficom.fi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Kuopion satama (Q11873588)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | sisävesisatama |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Kuopio |
|  |
| koordinaatit | 62°53′34″N 27°41′50″E﻿ / ﻿62.892817°N 27.697193°E﻿ / 62.892817; 27.697193 |
|  |
|  |

 |
**Kuopion suomalainen tyttökoulu** oli vuosina 1879-1928 Kuopiossa toiminut, Suomen neljänneksi vanhin (Jyväskylä 1864, Helsinki 1869 ja Hämeenlinna 1878) suomenkielinen tyttökoulu. Koulu toimi ensin yksityiskouluna (1879–1886) ja oli syyskaudesta 1886 lähtien valtion omistuksessa.

Magnus Schjerfbeckin suunnittelemassa koulurakennuksessa (1924). Nykyisin Kallaveden lukion käyttämää rakennusta korotettiin 1950-luvulla.
Syyskuun alussa 1928 tyttökoulu muutettiin Kuopion tyttölyseoksi. Koulun perinteitä jatkoi vuodesta 1973 Kallaveden yhteislyseo ja vuodesta 1975 lähtien Kallaveden yläaste ja Kallaveden lukio. Nykyisin Kallaveden lukion ja Kuopion aikuslukion käytössä oleva, arkkitehti Magnus Schjerfbeckin suunnittelema, alkujaan nelikerroksinen punatiilinen koulurakennus valmistui Piispanpuiston pohjoislaidalle (Maaherrankatu 2) vuonna 1924.

Perustaminen
------------

Koulun perustamislupa saatiin 19. kesäkuuta 1879. Hakijoina olivat kuvernööri Karl von Kraemer ja tuomiorovasti A. G. Borg ja koulu toimi aluksi yksityisin varoin. Koulu siirtyi valtion omistukseen 27. marraskuuta 1885 annetun asetuksen perusteella 31. elokuuta 1886, mikä oli koulun perustajien tavoitteenakin.

Rahoitus
--------

Kuopion suomalainen tyttökoulu turvasi toimintansa muiden suomalaisten tyttökoulujen tavoin alkuvuosinaan vahvasti alueella kiertäneeseen kolehtiin. Valtiollistaminen vuonna 1886 vakiinnutti sen talouden.
Snellmanilaisessa sivistyshengessä toiminut koulu sai alkuvuosina tukea myös paikalliselta Kalevala-seuralta.

Rehtorit
--------

* 1879–1880 Hanna Schwartzberg
* 1879–1886 Elisabeth "Betty" Ingman

Lisäksi opettajistoon kuului muun muassa Hilda Asp.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kallaveden lukion historiaa Kallaveden lukio, kallavedenlukio.fi. Viitattu 22.9.2018.
2. 1 2 3 4 5  Kuopion suomalainen tyttökoulu 1879-1886 *Suomen yksityisten oppikoulujen digitaalinen matrikkeli*. Viitattu 20.4.2009.
3. ↑  5. Piispanpuisto ympäristöineen (pdf) (koulurakennuksesta (Kallaveden lukiosta) s. 34) *Kuopion kulttuuriympäristöstrategia*.  22.10.2007. Kuopion kaupunki.  Arkistoitu 22.9.2018. Viitattu 22.9.2018.
4. 1 2  Salminen, Jari: Alamainen sivistysprojekti, tasa-arvo ja edistys - Suomen yksityisten oppikoulujen rakenteellinen kehitys 1872-1920 (pdf) (väitöskirja)  2002. Helsingin yliopisto.  Arkistoitu 9.7.2007. Viitattu 20.4.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Kouluvuosi 1923, Martta Kokkosen todistus ja luokkakuva (Arkistoitu – Internet Archive)
**Abraham Ehnroos** (15. elokuuta 1785 Lohja – 30. syyskuuta 1863 Mäntsälä) oli Mäntsälän seurakunnan kirkkoherra. Hän oli perustamassa Mäntsälään kansankirjastoa ja hänen testamenttinsa mahdollisti Mäntsälän ensimmäisen kansakoulun (Ehnroosin koulu) perustamisen.

Ehnroos syntyi Lohjan Paksalon kylän Äijälän rusthollissa 15. elokuuta 1785. Hänen vanhempansa olivat rusthollari Kaarle Kaarlenpoika ja vaimonsa Maria Juhontytär. Ehnroos pääsi ylioppilaaksi Turussa 1809. Hän työskenteli opettajana, ja hänet nimitettiin Loviisan kouluun kollegaksi 1813. Sieltä hän siirtyi ylemmäksi kollegaksi Kuopioon 1819. Pappisvihkimyksen Ehnroos sai 1823, ja 1827 hänestä tuli Mäntsälän kirkkoherra. Rovastin arvo hänelle myönnettiin 1838.

Hän kuoli 30. syyskuuta 1863. Avioliitto Johanna Ottelinin kanssa oli jäänyt lapsettomaksi. Ehnroos lahjoitti Mäntsälän kansakoulun pohjarahastoksi 12 000 hopearuplaa. Koulu tunnetaan nykyään nimellä Ehnroosin koulu.

Lähteet
-------

* Biografinen nimikirja - Elämäkertoja Suomen entisiltä ja nykyajoilta

### Viitteet

1. ↑  Kotivuori, Yrjö: Abraham Ehnroos. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
2. ↑  Jokinen, Marjut & Mäkelä, Sirkku: Historia  27.4.2016. Mäntsälän kunta.  Arkistoitu 25.4.2019. Viitattu 14.6.2019.
3. ↑  Kotimaalta – Kaunis lahja.  *Tähti*, 23.10.1863, nro 31, s. 1. Turku: Historiallinen sanomalehtikirjasto.
4. ↑  Kotimaalta – Helsingistä.  *Otawa*, 23.10.1863, nro 43, s. 7. Viipuri: Historiallinen sanomalehtikirjasto.
Kuopion uimahalli keväällä 2012.
**Kuopion uimahalli** oli Kuopion Hatsalan kaupunginosassa vuosina 1969–2020 sijainnut uimahalli. Se rakennetiin vuonna 1969, suunnittelijoina Seppo Ruotsalainen ja Esa Malmivaara. Halli oli valmistuessaan Suomen suurin uimahalli, kokonaistilavuudeltaan 36 100 kuutiometriä. Hallissa oli kuusiratainen 50 metrin allas, joka oli mahdollista jakaa välisillalla 12:ksi 25 metrin radaksi, sekä opetusallas. Hallissa oli kolmen metrin ponnahduslauta sekä kerroshyppyjä varten 3, 5, 7,5 ja 10 metrin hyppytasot.

Uimahallissa tehtiin maailmanennätyksiä, muun muassa Kuopion Uimaseura 24 tunnin uinnissa. Suomen ensimmäisen maailmanennätyksen teki Jani Sievinen 200 metrin sekauinnissa lyhyellä altaan mitalla (25 m).

Hallin yleisökapasiteetti oli noin 950 henkilöä. Täysi katsomo saavutettiin monesti pellehyppynäytöksissä ja muutamassa vesipallon miesten SM-sarjaottelussa.

Halli kävi sittemmin liian pieneksi kilpailutoimintaan ja rapistui huonokuntoiseksi, joten sen lähistölle suunniteltiin uusi halli. Uusi Kuntolaakson uimahalli rakennettiin Niiralan Montun tontille jäähallin viereen, ja otettiin käyttöön elokuussa 2020. Kuopion vanha uimahalli purettiin saman vuoden lopulla. Ennen uimahallin purkua siellä järjestettiin katutaidefestivaali, jossa koko rakennus maalattiin täyteen graffiteja.

Katso myös
----------

* Kuntolaakson uimahalli

Lähteet
-------

1. ↑  Kuopion uimahalli *Savon sähköinen arkkitehtuuriopas 2014*. Savon Arkkitehdit SAFA.  Arkistoitu 6.6.2021. Viitattu 6.6.2021.
2. ↑  Kuopiolainen uinti paikallisena ja kansallisena kansalaistoiminnan ilmiönä, Tero Matkaniemi, s.80, 169
3. ↑  Varpaallinen vettä jokaiselle suomalaiselle. Sadalla miljoonalla tehty 41 uimahallia.  *Helsingin Sanomat*, 24.5.1970, s. 35.
4. ↑  Sievisen viimeinenkin ME meni *mtv3.fi*.  26.3.2004. Viitattu 15.1.2021 (linkin päivitys).
5. ↑  ss.fi 9.12.2011, Museovirasto saattaa suojella Kuopion uimahallin[vanhentunut linkki]
6. ↑  ss.fi 9.12.2011, Kuopio menetti SM-kisat liian pienen hallin vuoksi[vanhentunut linkki]
7. ↑  Jukka Eskanen: Kuopion uusi uimahalli kelluu huippusuosiossa – tällä vauhdilla kävijöitä kertyisi jopa 450 000 vuodessa *yle.fi*.  18.12.2020. Viitattu 15.1.2021.
8. ↑  Kuntolaakson uimahalli *liikkuvakuopio.fi*. Viitattu 16.1.2021.
9. ↑  Vielä ehdit nähdä Kuopion vanhan uimahallin jäänteet – tältä purkutyömaalla näyttää nyt (maksumuuri, tilaajille) *savonsanomat.fi*.  20.11.2020. Viitattu 17.1.2021.
10. ↑  Vanhan betonikolossi maalattiin täyteen graffiteja Kuopiossa – katso kuvat purettavan uimahallin spreijatusta ulkoasusta *Yle Uutiset*.  25.8.2020. Viitattu 19.5.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Reino Holopainen (2020) Kuopion vanhan uimahallin purku (suomeksi) (youtube.com)
Mediakirjasto marraskuussa 2012
**Myllypuron mediakirjasto** on Helsingin kaupunginkirjaston ja Helmet-kirjastojen toimipiste Myllypurossa, keskellä Myllypuron Ostaria osoitteessa Kiviparintie 2. Kirjaston palvelut saa käyttöönsä Helmet-kirjastokortilla.

Palvelut
--------

Myllypuron mediakirjaston aineistot ja palvelut poikkeavat tyypillisestä kirjastosta. Palveluiden painopiste on tietoteknisessä ja viestinnällisessä opastuksessa ja neuvonnassa, ja eräs merkittävä osa-alue on seniorien tutustuttaminen arkiseen tietotekniikkaan. Perinteistä kirja-aineistoa on erityisen vähän. Mediakirjastossa voi kuitenkin lainata, palauttaa sekä varata aineistoa muista kirjastoista, ja asiakkaiden käyttöön on tietokoneita, studio ja digitointivälineet.

### Opastus ja neuvonta

Mediakirjasto järjestää henkilökohtaista opastusta, koulutuksia ja infotilaisuuksia. Starttitunti on tunnin mittainen henkilökohtainen opastus asiakkaan valitsemasta tietotekniikan osa-alueesta. Studion käyttöön on mahdollista saada mediatyöntekijän apua maanantaisin ja perjantaisin. Studio, digitointitila, opastukset ja starttitunnit toimivat ajanvarauksella.

Mediakirjasto huolehtii asukastalo Myllärin salin esitystekniikasta ja antaa apua ja opetusta sen käyttöön salin varanneille.

### Tilat

Mediakirjasto koostuu lehtilukusalista, erikseen ilmastoidusta studiohuoneesta ja pienestä monitoimitilasta. Asiakkaiden käytössä on myös paviljonkirakennuksen aula ja varauksella myös kokoushuone ja suuri kahtiajaettava sali, joita hallinnoi Myllypuron asukastalo Mylläri.

### Lainattava aineisto

Mediakirjastosta on Helmet-kirjastokortilla lainattavissa

* videokameroita ja e-kirjalukulaitteita
* sykemittareita, askelmittareita ja kompasseja
* pieni kokoelma uutuuskirjoja kahden viikon laina-ajalla
* elokuvia DVD- ja BluRay-formaateissa
* noin 90 lehden kuluvan vuoden vanhat numerot (uusin on luettavissa kirjastossa)

### Välineet

Mediakirjastolla on tiloissaan asiakkaiden käytettävissä

* kaksi pöytätietokonetta, seitsemän kannettavaa tietokonetta ja kolme tablet-tietokonetta
* studio varusteineen äänen ja kuvan käsittelyyn (käytössä mm. Adobe Creative Suite 5 Master Collection -ohjelmistopaketti, Ableton Live, Nuendo)
* A4-värilasertulostin ja A3-kopiokone, jolla voi tulostaa USB-tikulta
* PlayStation 3 -pelikonsoli
* useita eri puhelin- ja tablet-latureita
* neljä tablet-tietokonetta e-lehtikokoelman lukemiseen

Historia
--------

Myllypuron mediakirjasto ja asukastalo Mylläri avattiin 14.12.2011 klo 12 Myllypuron uuden ostoskeskuksen yhteyteen keskelle toria pyöreään paviljonkirakennukseen. Kaupunginosaa aiemmin palvelleen lehtisalin henkilökunta ja toiminnot siirtyivät mediakirjastoon.

Lähteet
-------

* Helmet-kirjastot: Myllypuron mediakirjasto

Aiheesta muualla
----------------

* Helmet-kirjastot: Myllypuron mediakirjasto
* Facebook: Myllypuron mediakirjasto
**Abraham Häggman** (28. marraskuuta 1733 Kruunupyy – 20. marraskuuta 1810 Tampere) oli suomalainen kupariseppä ja tehtailija, jota pidetään Tampereen teollisuuden uranuurtajana. Häggman oli ensimmäinen, joka tajusi Tammerkosken vesivoiman teollisuudelle tarjoamat mahdollisuudet.

Kotiseudullaan Kruunupyyssä seppänä toiminut Häggman muutti Tampereelle vuonna 1780. Hän osti tontin Tammerkosken länsirannalta aikoen käyttää hyväksi Tammerkosken vesivoimaa useissa eri tehdaslaitoksissaan. Tunnetuin näistä oli vuonna 1783 toimintansa aloittanut lumppuja raaka-aineena käyttänyt paperitehdas, mutta Häggman harjoitti myös tekstiili- ja kuparituotteiden valmistusta ja valmisti myös tiiliä ja saviruukkuja. Häggmanin laitokset olivat kuitenkin kooltaan pieniä, ja enimmillään hänellä oli palveluksessaan 15 henkilöä vuonna 1790. Parhaiten menestyi paperitehdas, jonka vuosittainen tuotanto oli 1800-luvun alussa noin tuhat riisiä erilaisia paperilaatuja. 

Häggman myi paperitehtaan vuonna 1808 Hatanpään kartanon omistaneelle maisteri Lars Gustaf Lefrénille. Tehtaan omistajiksi tulivat 1832 Johan ja Frans Frenckell, ja sen toiminta jatkui Frenckellin paperitehtaan nimellä vuoteen 1928 saakka.

Lähteet
-------

* Biografiskt lexikon för Finland – Abraham Häggman

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Biografiasampo

 |

 |
**Myllymäen koulu** oli Vantaan Myyrmäen suuralueen Vantaanlaakson kaupunginosassa vuosina 1965–2008 toiminut koulu. Kouluun kuului suurempi päärakennus ja koulupihan länsilaidan (Hämeenlinnanväylän puoleinen) pienempi koulurakennus. Myllymäen koulu lopetti toimintansa kesällä 2008. Tiloista luovuttiin Ylästön koulun valmistuttua kesällä 2008 ja yläkouluikäiset oppilaat sijoitettiin Vantaankosken yhtenäiskoulun tiloihin.

Koulussa voitiin valita yleisen linjan lisäksi kielilinja tai matemaattis-luonnontieteellinen linja. Näillä linjoilla oppilaalla oli mahdollisuus painottaa opiskeluansa vieraisiin kieliin tai vaihtoehtoisesti matemaattis-luonnontieteellisiin aineisiin. Koulussa oli oppilaita 205.*milloin?*

Väistötilana muille kouluille, purku
------------------------------------

Koulun tiloja käytettiin muiden vantaalaiskoulujen väistötilana vuoteen 2012 saakka. Kun Uomarinteen koulussa aloitettiin peruskorjaus kesällä 2008, Uomarinteen oppilaat siirtyivät Myllymäkeen. Uomarinteen koululaiset poistuivat koulusta helmikuussa 2010, kun Martinlaakson koulu siirtyi Myllymäen koululle remontin vuoksi..

Vuonna 2014 uutisoitiin kaupungin aikeista purkaa koulu ja rakentaa tilalle toimitiloja. Koulun päärakennus oli tässä vaiheessa asetettu käyttökieltoon kosteusongelmien vuoksi. Vielä tammikuussa 2015 Vantaan kaupunki käytti koulun tlavaksi luonnehdittua teknisen työn luokkaa Vantaankosken koulun 7-luokkalaisten teknisten töiden opetustilana.

Koulu purettiin alkuvuodesta 2017.

Lähteet
-------

1. 1 2  kartta.vantaa.fi (Haku hakusanalla *Martinkyläntie 5*. Valinnat: Aluejaot: *Suuralueet*, *Kaupunginosat* ja *Postinumerot*) Vantaan kaupunki, vantaa.fi. Viitattu 5.5.2016.
2. 1 2 3  Luumu Jokelainen: Tämäkö parannus? – Vantaa siirsi oppilaat Myllymäen purettavan homekoulun sivurakennukseenArkistoitu kopio  20.1.2015. vantaansanomat.fi.  Arkistoitu 4.6.2016. Viitattu 5.5.2016.
3. 1 2  Myllymäen koulu halutaan purkaa – tilalle toimitilojaArkistoitu kopio  8.1.2014. vantaansanomat.fi.  Arkistoitu 4.6.2016. Viitattu 5.5.2016.
4. ↑  Opetuslautakunnan uutiset 15.4.2008Luettu 7.5.2011 (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Vantaan kaupungin tiedotussivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Fazıl Say
**Fazıl Say** (s. 14. tammikuuta 1970 Ankara) on turkkilainen säveltäjä ja pianisti.

Say aloitti pianotunneilla käymisen vuonna 1973 Alfred Cortot'n johdolla opiskelleen Mithat Fenmenin johdolla. Vuosina 1983–1987 hän opiskeli Ankaran valtionkonservatoriossa pianonsoittoa Kâmuran Gündemirin ja sävellystä İlhan Baranin johdolla. Tämän jälkeen hän opiskeli vuoteen 1991 Düsseldorfin Robert Schumann -yliopistossa pianonsoittoa opettajanaan David Levine. Vuosina 1991–1995 Say asui Berliinissä, jossa hänen sinfonisia teoksiaan esitettiin ensimmäisen kerran. Hän myös opetti tänä aikana kamarimusiikkia Berliinin taideyliopistossa.

Vuonna 1995 Say tuli palkituksi New Yorkin Young Concert Artists -kilpailussa. Hän muutti samana vuonna New Yorkiin ja vuonna 2002 Istanbuliin. Vuonna 2001 kantaesitettiin hänen oratorionsa *Nâzım*, Turkin kulttuuriministeriön tilaustyö. Myöhempiä teoksia ovat olleet muiden muassa viulukonsertto *1001 Nights in the Harem* (2008), *Istanbul Symphony* (2010), trumpettikonsertto (2010), klarinettikonsertto *Khayyam* (2011), sinfoniat nro 2 (*Mesopotamia*, 2012) ja nro 3 (*Universe*, 2012), pianokonsertto *Water (Su)* (2013) sekä kaksoispianokonsertto *Gezi Park 1* (2013). *Istanbul Symphony* toi Saylle vuonna 2013 Echo Klassikin erikoispalkinnon.

Say on toiminut esimerkiksi Radio Francen nimikkotaiteilijana, Montreux Jazz Festivalin tuomariston puheenjohtajana ja Euroopan unionin Kulttuurienvälisen vuoropuhelun lähettiläänä. Sayn saamien palkintojen joukossa ovat olleet London International Award ja Cannesin pronssileijona.

Jumalanpilkkatapaus
-------------------

Say sai vuonna 2013 kymmenen kuukauden ehdollisen tuomion jumalanpilkasta, sillä hän oli julkaissut Twitterissä otteita Omar Khayyamin runoista. Otteissa muun muassa viitattiin paratiisiin, jossa virtasi viini ja kysyttiin, onko mahdollisesti kyse juomaravintolasta. Sayn jumalanpilkkatapaus eteni Turkin korkeimpaan oikeuteen, jossa Say sai vuonna 2015 vapauttavan tuomion, sillä hänen toimintansa todettiin kuuluneen ilmaisunvapauden piiriin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Fazil Say: Composer Brochure[vanhentunut linkki] Schott Music
2. ↑  Top appeals court reverses blasphemy decision against Turkish pianist Say[vanhentunut linkki] Hurriyet Daily News

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)
* AllMusic: Fazil Say (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Talo sisältä.
**Kiseleffin talo** (ruots. *Kiseleffska huset*) on Helsingin Kruununhaassa Senaatintorilla osoitteessa Unioninkatu 27 – Aleksanterinkatu 28 sijaitseva rakennus. Rakennus kuuluu Sarvikuonon kortteliin. Siinä toimi aikoinaan ensimmäinen Stockmann-tavaratalo. Rakennuksen Senaatintorinpuoleisen osan rakennutti Johan Sederholm jo vuosina 1772–1778, mutta nykyinen ulkoasu on Carl Ludvig Engelin käsialaa vuodelta 1818, jolloin valmistui myös Unioninkadun puoleinen siipi pääjulkisivuineen. Alun perin rakennuksessa oli harjakatto ja se oli nykyiseen tapaan kolmikerroksinen. Talossa toimi Bernhard Manecken vuonna 1806 perustama sokerinpuhdistamo, jota kauppias Feodor Kiseleff jatkoi vuodesta 1812. Se kuitenkin siirtyi Töölöön tulipalovaaran takia vuonna 1821. Stockmann osti talon vuonna 1879 ja Lars Sonck suunnitteli sen myymälähallin vuosina 1911–1912. Tavaratalo toimi rakennuksessa vuoteen 1930 saakka, kunnes nykyinen Stockmannin tavaratalo valmistui. Myöhemmin Kiseleffin talo on ollut poliisilaitoksen käytössä.

Rakennus peruskorjattiin kauppiastavarataloksi vuosina 1984–1985. Korjauksen suunnittelivat Timo ja Tuomo Suomalainen. Rakennukseen liitettiin Stockmannin tavaratalon toiminta-aikana myös Sofiankadun puolelle valmistunut jugendtalo, joka on nykyään Helsingin kaupunginmuseon käytössä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kaija Ollila & Kirsti Torppari: *Puhvelista Punatulkkuun: Helsingin vanhoja kortteleita*, s. 52. Helsingin Sanomat, 1975. ISBN 951-9134-69-7.
2. 1 2  Arvi Ilonen: *Helsinki, Espoo, Kauniainen, Vantaa: Arkkitehtuuriopas*, s. 28. Otava, 2000. ISBN 951-1-16699-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kiseleffin talo** Wikimedia Commonsissa
WikibooksWikibooks 
Wikikirjastossa on aihe: **Preussilainen peli**. 
*Tässä artikkelissa käytetään algebrallista merkintätapaa kuvailemaan shakkisiirtoja.*

**Preussilainen peli** on shakkiavaus, joka alkaa siirroilla:

`1.e4 e5 2.Rf3 Rc6 3.Lc4 Rf6`
Preussilainen peli eli kaksiratsupuolustus (Two knights defence) on italialaistyyppisestä alusta syntyvä muunnelma.

Muunnelmia
----------

### Pääjatko

`4.Rg5!? d5 5.exd5 Ra5 6.Lb5+ c6 7.dxc6 bxc6. 8.Le2 h6 9.Rf3 e4`
Musta on käytännöllisesti katsoen pakotettu vastaamaan siirtoon 4.Rg5 siirrolla 4...d5 uhraten sotilaan. Valkoisella sotilaan etu, mutta mustalla parempi upseeripeli.

**Traxlerin gambiitti**

`4.Rg5 Lc5!?` 
on erittäin terävä jatko siirtoon 4.Rg5. 

**Ulvestad-muunnelma**

`4.Rg5 d5 5.exd5 b5!?`
on myös hyvin terävä variantti. Aloittelevat pelaajat saattavat pelata mustan viidennen siirron 5...Rxd5?! ja peli voi jatkua esimerkiksi seuraavasti:

`5...Rxd5?! 6.Rxf7 Kxf7 7.Df3+`
Valkoisella on lupaava jatko siirrossa 6. Rxf7, mutta 6...Kxf7 saa vastaukseksi 7.Df3+, jolloin kuningas joutuu puolustamaan tuplahyökättyä ratsua. Valkoisella on vaarallinen asema.

**Paistettu maksa -hyökkäys**

`4.Rg5 d5 5.exd5 Rxd5 6.Rxf7 Kxf7 7.Df3+`
Valkoinen uhraa ratsunsa saaden samalla vaarallisen hyökkäyksen. Mustan d5-ratsu on tuplahyökätty, joten musta on käytännöllisesti katsoen pakotettu tuomaan kuninkaansa keskemmälle lautaa puolustamaan ratsua. Tyypillinen jatko voisi olla siis

`7.Df3+ Ke6 8.Rc3 Rcb4 9.De4 c6`
Valkoinen lisää painetta d5-ratsuun mustan yrittäessä lisätä puolustusta. Nykyteorian valossa siirrolla 6.d4!? on saavutettu vieläkin parempia tuloksia.

Lähteet
-------

* Two Knights Defense: See the Wood, Not the Trees! (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Preussilainen peli ChessGames.comissa
**Preševo** (serb. Прешево) tai **Presheva** (alb. *Preshevë*) on kunta Pčinjan piirissä Etelä-Serbiassa. Se on Preševon laakson maantieteellisen alueen suurin kunta.

Preševo on Serbian albaanien kulttuurillinen keskus, ja albaanit ovat kunnan suurin etninen ryhmä.

Historia
--------

Serbit saapuivat Preševon alueelle 6. vuosisadalla saapuessaan Balkanille. Keskiajalla Preševon alue oli osa Serbian Kuningaskuntaa.

Vuosina 1887–1913 Preševo oli osa Osmanien valtakunnan Kosovon vilayettia. Ensimmäisen Balkanin sodan jälkeen alue palasi Serbian haltuun.

Vuosina 1929–1941 Preševo oli osa Vardarin banovinaa. Jugoslavian valtauksen jälkeen 20 huhtikuuta Bulgaria miehitti osan Jugoslaviasta, johon kuului Preševo. Syyskuussa 1944 Bulgaria antoi alueen natsi-Saksalle.

Vuodesta 1945 vuoteen 1992 Preševo oli osa Jugoslavian sosialistista liittotasavaltaa.

Vuonna 1992 alueen albaanit äänestivät alueen Preševon, Medveđan ja Bujanovacin liittämisestä Kosovoon. 

Jugoslavian hajoamisen ja Kosovon sodan seurauksena albaanien separatistijärjestö UÇPMB alkoi taistella Serbiaa vastaan tavoitteenaan liittää Preševo, Medveđa ja Bujanovac Kosovoon.
Preševon konflikti päättyi vuonna 2001 separatistien häviöön.

7 maaliskuuta 2017 Albanian presidentti vieraili Preševossa ja Bujanovacissa, joissa albaanit muodostavat enemmistön.

Väestö
------

Monet Preševon ja Bujanovacin albaaneista boikotoivat vuoden 2011 väestönlaskentaa. Vuoden 2002 väestönlaskennassa albaanit muodostivat väestöstä 90 % ja loput olivat pääasiassa serbejä.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Preševo
| "Pretty Vacant"Sex Pistols |
| --- |
| Singlen "Pretty Vacant" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Never Mind the Bollocks, Here’s the Sex Pistols* |
|  Julkaistu | 2 Heinäkuuta 1977 (UK)27. lokakuuta 1977 (US) |
|  Tuottaja(t) | Chris Thomas, Bill Price |
|  Tyylilaji | punk rock |
|  Kesto | 03.15 |
|  Levy-yhtiö | Virgin (UK)Warner Bros. (US) |
| Sex Pistolsin muut singlet |
| "God Save the Queen"1977 | "Pretty Vacant"1977 | "Holidays in the Sun"1977 |

**Pretty Vacant** on brittiläisen punkyhtye Sex Pistolsin vuonna 1977 julkaistu single. Se julkaistiin 2. kesäkuuta Britanniassa ja 27. lokakuuta Yhdysvalloissa. Kappale ilmestyi myös samana vuonna yhtyeen albumilla *Never Mind the Bollocks, Here's the Sex Pistols*. Singlen B-puoli oli cover-versio The Stooges -yhtyeen kappaleesta "No Fun". Kappaleen kitarariffin keksi yhtyeen basisti Glen Matlock kuullessaan radiosta ABBA -yhtyeen kappaleen "S.O.S.".

Kappale oli vuonna 1981 Ralph Bakshin ohjaamassa elokuvassa *American Pop*.

"Pretty Vacant" kappale oli sijalla 26 vuonna 2005 Q-lehden kategoriassa "100 parasta kitarakappaletta".

Eteläafrikkalainen popyhtye Shikisha versioi kappaleen vuonna 1996.

Kappaleet
---------

1. Pretty Vacant – 3.18
2. No Fun – 6.26

Kokoonpano
----------

* Johnny Rotten – laulu
* Steve Jones – kitara, basso
* Paul Cook – rummut

Lähteet
-------

1. ↑  Rocklist.net...Q Magazine Lists.. *rocklist.net*. Viitattu 30.3.2016.
Otto Wuorio (vas.) sekä muoto­kuva­maalari Erkki Kulovesi vuonna 1958.
**Otto Wilhelm Wuorio** (vuoteen 1906 **Nyqvist**; 7. huhtikuuta 1887 Nurmijärvi – 14. helmikuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen rakennus- ja jääkiekkoalojen vaikuttaja sekä teollisuusneuvos. Hänen perustamansa Otto Wuorio Oy oli aikanaan Suomen merkittävimpiä rakennusliikkeitä.

Wuorio oli nurmijärveläisen mäkitupalaisen poika. Hän hankki ensin muurarin ammattitaidon ja valmistui sitten 1909 Helsingin teollisuuskoulusta rakennusmestariksi. Hän toimi ylirakennusmestarina Helsingin Puu-Käpylän kaupunginosan rakennustyömaalla vuosina 1916–1919. Vuonna 1919 Wuorio perusti oman rakennusliikkeen, josta vuonna 1951 tuli osakeyhtiö Otto Wuorio Oy. Se rakennutti Helsinkiin 1920-luvulta alkaen asuintaloja ja 1930-luvulta alkaen eräitä keskeisiä liiketaloja ja julkisia rakennuksia. Yritys oli tuolloin jo maan suurimpia talonrakennusurakoitsijoita. Wuorio oli yrityksensä toimitusjohtajana vuoteen 1957 ja sen jälkeen vielä hallituksen puheenjohtajana kuolemaansa asti. Hän sai 1948 teollisuusneuvoksen arvonimen. Wuorio oli myös 1941–1945 ja 1948–1950 Suomen Rakennusmestariliiton puheenjohtaja.

Jääkiekon seuratasolla Wuorio oli yksi helsinkiläisen, 13 kautena pääsarjassa pelanneen Karhu-Kissojen perustajajäsenistä ja seuran puheenjohtaja vuosina 1938–1942. Vuosina 1942–1947 hän oli Suomen Jääkiekkoliiton puheenjohtaja, järjestyksessä toisena Kauko Karvosen jälkeen. Wuorio on myös valittu Jääkiekkoliiton kunniajäseneksi.

Wuorio omisti vuodesta 1929 Koikkalan kartanon Vihdissä.

Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Wuorion Suomen Jääkiekkoleijonaksi vuonna 1986 numerolla 37.

Otto Wuorio Oy siirtyi 1985 osaksi YIT-yhtymää.

Lähteet
-------

* Mennander, Ari – Mennander, Pasi: *Leijonien tarina*. Gummerus, 2003. ISBN 951-20-6455-3.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Hoffman, Kai: "Wuorio, Otto (1887–1964)", *Suomen kansallisbiografia, osa 10*, s. 734–735. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 978-951-746-451-2. / Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Otto Wuorio. *Suomen Jääkiekkomuseo – Leijonatiedot*.  Arkistoitu 17.6.2010. Viitattu 1.10.2020.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Suur-Göteborgin kunnat vuodesta 2005 lähtien.
Suur-Göteborgin kunnat vuoteen 2004 asti.
**Suur-Göteborg** (ruots. *Storgöteborg*) tarkoittaa Göteborgin ympärillä Länsi-Ruotsissa sijaitsevaa suurkaupunkialuetta (ruots. *storstadsområde*). Muita suurkaupunkialueita Ruotsissa ovat Suur-Malmö ja Suur-Tukholma. Vuoden 2011 lopussa Suur-Göteborgissa oli 938 580 asukasta.

Suur-Göteborg on Statistiska centralbyrånin määrittelemä tilastollinen käsite, joka on peräisin 1960-luvulta. Aluejako uusittiin 1970-luvulla kuntauudistuksen vuoksi. Vuoden 2005 alusta Suur-Göteborgiin ovat kuuluneet myös Alingsåsin ja Lilla Edetin kunnat. Suurkaupunkialueeseen kuuluu siten 13 kuntaa.

Suur-Göteborgiin kuuluvat kunnat ovat:

* Kungsbackan kunta
* Härrydan kunta
* Partillen kunta
* Öckerön kunta
* Stenungsundin kunta
* Tjörnin kunta
* Alen kunta
* Lerumin kunta
* Lilla Edetin kunta
* Göteborgin kunta
* Mölndalin kunta
* Kungälvin kunta
* Alingsåsin kunta

Näistä Kungsbackan kunta kuuluu Hallandin lääniin ja kaikki muut kunnat kuuluvat Länsi-Götanmaan lääniin.

Katso myös
----------

* Suur-Malmö
* Suur-Tukholma

Lähteet
-------

1. ↑  Folkmängden efter region, civilstånd, ålder och kön. År 1968-2011 Statistiska centralbyrån. Viitattu 23.11.2012. (ruotsiksi)
2. ↑  Geografin i statistiken – regionala indelningar i Sverige (PDF) *Meddelanden i samordningsfrågor 2:2005*. Statistiska centralbyrån. Viitattu 23.11.2012. (ruotsiksi)
3. ↑  Regionala indelningar i Sverige den 1 januari 2011 (PDF) *Meddelanden i samordningsfrågor 1:2011*. Statistiska centralbyrån. Viitattu 23.11.2012. (ruotsiksi)
Taiteellinen johtaja Ğabdulla Kariev (1886-1920).
**Säyär** (Сәйяр, ven. Сайяр: *Saijar*) oli 1906-1907 aikana perustettu ensimmäinen ammatillinen tataarilainen teatteriryhmä, josta lopulta muodostui nykyinen Galiaskar Kamalin akateeminen tataariteatteri.

Historia
--------

Säyär sai varsinaisen alkunsa vuonna 1907. Silloin vielä eri nimeä käyttävä ryhmä esitti Orenburgissa Aleksandr Ostrovskin näytelmän, Ilyasbek Kudashev-Ashkazarskyn vetämänä. Saman vuoden kesäkuussa ryhmä kiersi Volgan alueen kaupunkeja. Näihin aikoihin muun muassa Säxipcamal Ğizzätullina-Volzhskaja liittyi mukaan.

Ğabdulla Kariev korvasi Kudashev-Ashkazarskyn tämän lähdettyään ryhmästä. Hänen johtamana Säyär esitti vuoden 1908 tammikuussa Ğaliäsgar Qamalin näytelmän Uralskissa, joka oli suuri menestys. Kevät-kesä aikana ryhmä kiersi Krimin aluetta ja Pohjois-Kaukasiaa. Nižni Novgorodissa he esiintyivät menestyksekkäästi azerilaisen näyttelijän Hüseyn Ərəblinskin kanssa. 

Säyär lopulta asettui Kazaniin. Sieltä he lähtivät kiertueelle ja esiintyivät viikoittain. 

Helmikuun vallankumouksen jälkeen, vapauduttuaan sensuurilaeista, Säyär esitti oman ennätysmäärän esityksiä.

Karievin kuoltua vuonna 1920, johtajuus siirtyi hetkellisesti Kärim Tinçurinille, kunnes hän meni muualle; Tinçurin aloitti työt kazanilaisessa teatterissa, joka nykyään tunnetaan Galiaskar Kamalin akateemisena tataariteatterina. Teatteri muodostui Säyär-ryhmän jäsenistä, joita Tinçurin otti mukaansa työskentelemään vuonna 1922.

Säyär toimi inspiraationa muillekin ryhmille. Vuonna 1912, Ğizzätullina-Volzhskaja perusti *Nur-ryhmän* Ufassa ja vuonna 1915 Wäliulla Mortazin-Imansky perusti Orenburgissa ryhmän *Şirqät*.

Lähteet
-------

* Театральная энциклопедия (в 6 томах). Т. 4: Нежин — Сярев. — 1965.
* Илялова И. Театр им. Камала. Очерк истории: Исследование. Казань. Татар кн. изд-во, 1986. 328 с.

Katso myös
----------

* Säxipcamal Ğizzätullina-Volzhskaja
* Sitdıyq Aydarov
* Ğaliyäbanu
* Ğaliäsgar Qamal
* Kärim Tinçurin
**Jopi Nyman** (s. 16. kesäkuuta 1966, Joensuu) on ollut Itä-Suomen yliopiston englannin kielen professori vuodesta 2007. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1992 ja lisensiaatiksi vuonna 1993, ja vuonna 1996 hän väitteli tohtoriksi. Nyman oli Joensuun yliopiston englannin kielen assistentti vuosina 1994–1999 ja yliassistentti vuosina 1999–2007. Hän on ollut Oulun yliopiston englantilaisen filologian dosentti vuodesta 1998 ja Turun yliopiston englanninkielisen kirjallisuuden dosentti vuodesta 2002. Vuosina 2003–2008 hän oli Suomen Yhdysvaltain tutkimuksen seuran (FASA) ja vuosina 2007–2009 Nordic Association of American Studiesin puheenjohtaja. Hän on kansainvälisen MESEA: Multi-Ethnic Studies: Europe and the Americas -järjestön johtokunnan jäsen ja ohjelmakoordinaattori (2012–2016).

Hän väitteli vuonna 1996 englannin kielen ja kulttuurin alalta aiheena *Men Alone: Masculinity, Individualism and Hard-Boiled Fiction*. Hän jatkoi samaa tutkimuslinjaa teoksessa *Hard-Boiled Fiction and Dark Romanticism*. Toinen väitöskirja *Imagining Englishness: Essays on the Representation of National Identity in Modern British Culture* on sosiologian alalta ja vuodelta 2005.

Julkaisut (valikoima)
---------------------

* Men Alone: Masculinity, Individualism, and Hard-Boiled Fiction. (Costerus New Series 111). Amsterdam & Atlanta, Georgia: Rodopi, 1997.
* Hard-Boiled Fiction and Dark Romanticism. (Studien zur englischen und amerikanischen Literatur 19). Frankfurt am Main and New York: Peter Lang, 1998.
* Under English Eyes: Constructions of Europe in Early Twentieth-Century British Fiction. (Costerus New Series 129). Amsterdam & Atlanta, Georgia: Rodopi, 2000.
* Postcolonial Animal Tale from Kipling to Coetzee. New Delhi: Atlantic Publishers and Distributors, 2003.
* Imagining Englishness: Essays on the Representation of National Identity in Modern British Culture. (Joensuun yliopisto. Yhteiskuntatieteellisiä tutkimuksia 73). Joensuu: Joensuun yliopisto, 2005.
* Home, Identity, and Mobility in Contemporary Diasporic Fiction. Amsterdam & New York: Rodopi, 2009.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuka kukin on 2011, s. 689
2. ↑  Jopi Nyman, Itä-Suomen yliopisto (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kisaragi** (jap. 如月, *helmikuu*) oli Keisarillisen Japanin laivaston Mutsuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Mutsuki-luokka*
Alus tilattiin Maizurun laivastontelakalta, missä köli laskettiin 3. kesäkuuta 1924. Se laskettiin vesille 5. kesäkuuta 1925 ja otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 21. joulukuuta.

Palvelus
--------

Alus lähti 29. marraskuuta 1941 Japanin 4. laivaston 6. hävittäjälaivueen 30. hävittäjäviirikön, jonka muut alukset olivat *Mutsuki*, *Yayoi* ja *Mochizuki*, mukana Trukilta Kwajaleiniin, jonne se saapui 3. joulukuuta. Kwajaleinilta jatkettiin matkaa 8. joulukuuta Wakelle. Osastoon kuuluivat 30. hävittäjäviirikön lisäksi 18. risteilijäviirikkö, 29. hävittäjäviirikkö, kaksi kuljetusaluksiksi muutettua hävittäjää, sukellusveneiden emälaiva *Jingei*, apuristeilijä *Kongōmaru* ja kuljetusalus *Kinriymaru*.

Waken taistelun ensimmäinen vaihe 11. joulukuuta 1941
Alus tulitti Pealen ja Wilkesin saaria, mutta rannikkotykistön osuttua *Yayoihin* viirikkö vetäytyi. Ilmahyökkäysten ja rannikkotykistön tulen vuoksi maihinnousuosaston komentaja Kaijoka keskeytti maihinnousun ja määräsi osaston vetäytymään kauemmas. Yhdysvaltain merijalkaväen lentokoneiden hyökätessä 11. joulukuuta *Kisaragia* vastaan alukseen osui kello 05.37 pommi, joka tuhosi pääosan komentosillasta. Muutamaa minuuttia myöhemmin kello 05.42 alus upposi vieden mukanaan 156 miestä mukaan lukien aluksen päällikön Yoichiro Ogawan.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. London: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – an international encyclopedia*. London: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Jentschura, Hansgeorg; Jung, Dieter & Mickel, Peter: *Warships of the Imperial Japanese Navy, 1869-1945*. London: Arms & Armour Press, 1977. ISBN 0-85368-151-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Whitley, M. J. s. 191
2. 1 2  combined fleet

*Mutsuki*-luokan hävittäjä
*Mutsuki* – *Kisaragi* – *Yayoi* – *Uzuki* – *Satsuki* – *Minazuki* – *Fumizuki* – *Nagatsuki* – *Kikuzuki* – *Mikazuki* – *Mochizuki* – *Yūzuki*

|  |
| --- |
| Edeltäjä: Kamikaze-luokka – Seuraaja: Fubuki-luokka |
Paavi **Nikolaus II** (n. 990–27. heinäkuuta 1061) oli paavina joulukuusta 1058 – 27. heinäkuuta 1061. Hänen oikea nimensä oli Gerard Burgundilainen. Kun hänet valittiin paaviksi, hän oli Firenzen piispa.

Hänen valintansa takana olivat Hildebrand (myöhemmin paavi Pyhä Gregorius VII), Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna Agnes de Poitou ja Lothringenin herttua Godfrey, jotka vastustivat Rooman aatelisten ehdokas Benedictus X:tä. Nikolaus kruunattiin Roomassa 24. tammikuuta 1059, kun Benedit oli karkotettu. Hänen aikanaan paavina kirkkoa uudistavat Clunyn liikkeen muutokset jatkuivat.

Varmistaakseen asemansa hän loi välittömästi yhteydet normanneihin, jotka olivat saaneet vakaan jalansijan Etelä-Italiasta. Uusi liitto vahvistettiin Melfissä, jossa Nikolaus II seuranaan Hildebrand, kardinaali Humbert ja Monte Cassinon apotti Desiderius myönsivät Robert Guiscardille Apulian, Calabarian ja Sisilian kreivikunnat sekä Rikhard Aversalaiselle Capuan ruhtinaskunnan vastineeksi valasta puolustaa kirkon oikeuksia.

Sopimuksen ensimmäinen seuraus oli vastapaavi Benedictus X:n pakopaikan, Galeran kaupungin, valtaaminen normannien avulla ja paavin riippuvuuden lopettaminen roomalaisista aatelisista.

Samaan aikaan paavi oli lähettänyt Peter Damianin ja Luccan piispa Anselmin Milanoon selvittämään selibaattia vaatineiden patariinien erimielisyyksiä arkkipiispan ja papiston kanssa. Tapaaminen oli voitto Nikolaukselle, kun Arkkipiispa Widon oli pakko hyväksyä lähettiläiden ehdot, joihin kuului Milanon alistaminen Roomalle. Tässä kirkolliskokouksessa tiukennettiin kirkonmiesten kuria ja ennen kaikkea siellä julistettiin, ettei maallisilla johtajilla ole oikeutta osallistua paavin valintaan (ks. investituurariita).

Lähteet
-------

* Jussi Hanska: *Kristuksen sijaiset maan päällä?*. Paaviuden historiaa apostoli Paavalista Johannes Paavali toiseen. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Vammala 2005. ISBN 951-746-719-2.

### Viitteet

1. ↑  Hanska 2005: 320.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nikolaus II** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Stefanus X** | **Paavi** | Seuraaja:**Aleksanteri II** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
	+ 3
* VIAF
	+ 2
	+ 3
	+ 4
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Minerva pitelee pientä pöllöä kädessään. 100-luku, entistetty 1700-luvulla.
**Minervan pöllö** (*Athenen pöllö*) on pöllö, joka roomalaisessa mytologiassa kulkee Minervan, viisauden jumalattaren, mukana. Kreikkalaisessa mytologiassa Minervaa vastasi Athene. Minervan pöllö on viisauden tunnus ja filosofian vertauskuva. Pöllöä on perinteisesti pidetty viisaana. G. W. F. Hegelin sanojen mukaan "Minervan pöllö lähtee lentoon vasta hämärän laskeutuessa". Hegel viittasi tällä filosofian luonteeseen asioita jälkikäteen tarkastelevana ja ymmärtävänä toimintana.

Hegel ja Minervan pöllö
-----------------------

G. W. F. Hegel kirjoitti filosofiaan viitaten teoksessaan *Oikeusfilosofian pääpiirteet* (1821) Minervan pöllöstä: "Minervan pöllö lähtee lentoon vasta hämärän laskeutuessa" ja tarkoitti sillä, että filosofia ymmärtää elämää vasta, kun se kulkee ohi, todellisuutta vasta, kun asiat ovat jo tapahtuneet, ja aikakauden tarkoituksen ja olemuksen vasta sen lähetessä loppuaan. Filosofia ei voi olla ennalta määräävää eli määrätä millainen todellisuuden tulisi olla, koska se ymmärtää asioita vasta jälkiviisaasti.

Pöllö antiikin kreikkalaisessa kolikossa.

> »Vielä muutama sana sen *opettamisesta*, miten maailman pitäisi olla. Siihen filosofia näet ilmaantuu joka tapauksessa aina liian myöhään. Maailman *ajatuksena* filosofia ilmenee vasta aikana, jolloin todellisuus on päättänyt muodostumisprosessinsa ja saattanut itsensä valmiiksi – – Kun filosofia maalaa harmaansa harmaalle, silloin on eräs elämän hahmo tullut vanhaksi, ja harmaalla harmaassa sitä ei saata nuorentaa, vaan vain tiedostaa; Minervan pöllö lähtee lentoon vasta hämärän laskeutuessa.» 
> 
> 

"Harmaalla harmaassa" Hegel tarkoitti filosofian teoriaa vanhenevan maailmanmuodon taustamaalauksena. Filosofi voi tiedostaa tämän maailmanmuodon olemuksen ja saattaa sen muiden tietoisuuteen, mutta ei voi muuttaa sitä muuksi ainakaan välittömän käytännöllisesti.

Muissa yhteyksissä
------------------

*Minervan pöllö* on muun muassa Georg Henrik von Wrightin teoksen sekä Helsingin yliopiston filosofian opiskelijoiden ainejärjestön Dilemman lehden nimi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Singer, Peter: "Owl of Minerva", teoksessa Honderich, Ted (toim.): *The Oxford Companion to Philosophy. New edition*. New York: Oxford University Press, 2005. ISBN 0-19-926479-1. (englanniksi)
2. 1 2  Von Wright, Georg Henrik: *Minervan pöllö*, s. 7. Helsinki: Otava, 1992. ISBN 951-1-12470-6.
3. ↑  Hegel, G. W. F.: *Oikeusfilosofian pääpiirteet eli luonnonoikeuden ja valtiotieteen perusteet*, s. 65. (Grundlinien der Philosophie des Rechts, oder, Naturrecht und Staatswissenschaft im Grundrisse, 1821.) Johdannon laatineet Juha Manninen ja Markus Wahlberg. Suomentanut ja selityksin varustanut Markus Wahlberg. Prometheus. Oulu: Pohjoinen, 1994. ISBN 951-749-188-3.
4. ↑  Hegel 1994, s. 277.
5. ↑  *Minervan pöllö*. Helsinki: Dilemma ry, 1979–. ISSN ISSN 1239-254.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Minervan pöllö** Wikimedia Commonsissa