recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Aikakone** (engl. *The Time Machine*) on H. G. Wellsin romaani vuodelta 1895. Sitä on pidetty aikamatkustustarinoiden peruskivenä*kenen mukaan?*. Tarinasta on tehty kaksi elokuvaversiota, vuosina 1960 ja 2002. Elokuvat on kuitenkin pelkistetty seikkailuelokuviksi, eivätkä ne kunnolla vastaa alkuperäistekstiä.

Sisältö
-------

Romaanin kertoja ja päähenkilö Aikamatkaaja matkustaa tekemällään aikakoneella vuoteen 802 701. Siellä hän tapaa suloisen eloi-kansan ja näitä syövät, maan alla asuvat hirvittävät morlokit. Eloi-kansa on taantunut henkisesti; heillä ei ole taidetta tai tiedettä ja he käyttävät aikansa vain yksinkertaisiin huvituksiin, kuten kukkien keräilyyn, tanssiin ja lauluun, ympäristössä, jonka menneet polvet ovat ilmeisesti keinotekoisesti muuttaneet miellyttäväksi. Morlokit ilmeisesti (kertojan teorian mukaan) valmistavat eloiden käyttämät vaatteet ja muut keinotekoiset tarve-esineet.

Romaanin olennaista ainesta on kertojan teoria, jonka mukaan eloit ovat olleen alun perin yhteiskunnan yläluokkaa, joka on pikkuhiljaa vallannut kaiken maanpäällisen tilan ja pakottanut työtätekevät asumaan ja palvelemaan heitä maan alla. Evoluutio on muokannut työläisistä maanalaiseen elämään sopeutuneen uuden ihmislajin. Maanpäälliset ovat puolestaan kehittäneet ympäristönsä niin miellyttäväksi ja helpoksi, että he ovat itse evoluution myötä taantuneet ruumiin- ja hengenvoimiltaan. Lopulta on syntynyt jonkinlainen symbioosi, jossa morlokit ylläpitävät viettiensä mukaisesti eloiden elämää, mutta käyttävät heitä myös ruoaksi. Teos voidaan nähdä vertauskuvana aikansa Britannian luokkaeroista, ja siihen on vaikuttanut H. G. Wellsin sosialistinen aatemaailma.

Suomennokset
------------

* Aikakone, suomennos Lyyli Vihervaara, Gummerus 1917.
* 2.laitos: Yhteislaitos: Aikakone - Maailmojen sota, suomennos Matti Kannosto, Kirjayhtymä 1979.
* 3.laitos: suomennos Tero Valkonen, Desura 2000.

Aiheesta muualla
----------------

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***The Time Machine*** (englanniksi)

* The Time Machine Project Gutenberg
* *The Time Machine* online-kirja englanniksi HTML-muodossa. (Arkistoitu – Internet Archive)
**Charles Edward Smith IV** (s. 29. marraskuuta 1967 Washington) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi pelintekijänä NBA:ssa runsaat 70 ottelua ja saavutti olympialaisissa pronssia.

Smith pelasi yliopistosarjoissa Georgetownin yliopiston joukkueessa. Häntä ei varattu NBA:han mutta Boston Celtics teki hänen kanssaan sopimuksen vuonna 1989. Kausi 1989–1990 jäikin hänen ainoaksi kunnolliseksi NBA-kaudekseen, kun hän pelasi 60 runkosarjaottelua ja kolme pudotuspeliä. Peliaikaa hän sai tuolloinkin melko vähän. Kaudella 1990–1991 hän pelasi Celticsissä enää viisi ottelua, ja palattuaan NBA:han kaudella 1995–1996 hän pelasi Minnesota Timberwolvesissa kahdeksan ottelua. Isomman osan urastaan hän pelasi alemmissa liigoissa ja Euroopassa.

Smith saavutti Yhdysvaltain maajoukkueessa olympiapronssia Soulin kisoissa 1988 joukkueen hävittyä Neuvostoliitolle välierässä, jossa Smith teki 11 pistettä. Alkulohkon avausottelussa Espanjaa vastaan hän teki 12 pistettä.

Smithin peliuraa vaikeutti myös vuonna 1992 saatu vankilatuomio yliajosta ja paikalta pakenemisesta. Vuonna 2010 häntä ammuttiin ja hän joutui leikkaukseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Charles Smith *Basketball Reference*. Viitattu 9.2.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  Charles E. Smith *Olympedia*.  (englanniksi)
3. ↑  Siukonen, Markku & Ahola, Matti: *Urheilun vuosikirja 10*, s. 99. Sporttikustannus Oy, 1989. ISBN 951-8920-07-9.
4. ↑  Report: Ex-Celtic Charles Smith shot  22.10.2010. ESPN. Viitattu 9.2.2020. (englanniksi)
**Maceo Pinkard** (27. kesäkuuta 1897 Bluefield, Länsi-Virginia – 21. heinäkuuta 1962 New York, New York) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä. Hän opiskeli Bluefield Colored Institutessa ja perusti varhaisella urallaan oman orkesterinsa, jota hän kierteli johtamassa. Vuonna 1914 hän perusti teatteriagentuurin Omahaan, Nebraskaan, ja myöhemmin hän perusti Pinkard Publications -kustantamon New Yorkissa.

Pinkard toimi sekä säveltäjänä että sanoittajana. Hänen hittejään ovat "Sugar", "Gimme a Little Kiss, Will Ya Huh?", "At Twilight", "Them There Eyes", "Sweet Georgia Brown", "Here Comes the Show Boat", "Sweet Man", "I'll Be a Friend (With Pleasure)", "Don't Cry Little Girl, Don't Cry", "Congratulations", "Is That Religion?", "Liza", "Lila", "There Must Be Somebody Else", "Okay Baby", "That Wonderful Boy Friend of Mine", "Let's Have a Showdown", "My Old Man" ja "Mammy O' Mine".

Pinkard otettiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1984. Hänen opinahjonsa järjestää hänen kunniakseen viikon kestävän vuosittaisen juhlan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Songwriters Hall of Fame: Maceo Pinkard


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Koha Group** (Kosovo Grupl KOHA SH.p.k) on kosovolainen media-alan yritys. Yhtiön omistaa ja sitä johtaa Flaka Surroi. Koha Groupiin kuuluvat televisioyhtiö Kohavision TV (KTV) (vuodesta 2000) ja uutiskanava Arta TV (Arta News / Arta KTV), sanomalehdet Koha Ditore (1997–) ja Građanski Glasnik (2006–), Koha Print -kirjapaino (1996–), Koha-kustantamo ja Koha Net -internet-palveluntarjoaja.

Historia
--------

Veton Surroi perusti Kohan ja jatkoi yhtiön johdossa vuoteen 2004, jolloin hän perusti oman ORA-puolueen ja siirsi yhtiön omistuksen siskolleen Flaka Surroille.

Lähteet
-------

1. ↑  Koha Ditore *oula.finna.fi*.  Arkistoitu 7.2.2018. Viitattu 13.2.2018.
2. 1 2  Media integrity report: Media ownership and financing in Kosovo *MediaObservatory*.  30.11.2015. Viitattu 13.2.2018. (englanniksi)
3. ↑  Kosovo Communities Profiles 2010 (s. 58 (PDF:n sivu 283))  2010. OSCE - Organization for Security and
Co-operation in Europe.
4. ↑  Shtypshkronja Koha - Gjirafa.biz *Shtypshkronja Koha - Gjirafa.biz*. Viitattu 13.2.2018.
**Unreal Tournament 3** (tai lyhyesti **UT3**), koodinimeltään *Envy* ja entiseltä nimeltään ***Unreal Tournament 2007*** on Epic Gamesin kehittämä FPS-peli, joka on suositun Unreal-pelisarjan viimeisin osa. Sen julkaisi Midway Games. *UT3* julkaistiin Windows-, Linux-, Xbox 360 - ja PlayStation 3 -alustoille ja se hyödyntää Unreal Engine 3 -pelimoottoria.

Pelaaminen
----------

Pelin PS3-versio sisältää näppäimistö- ja hiirituen, joten peliä voi pelata PS3:lla myös hiirellä ja näppäimistöllä. Pelaaja voi myös valita moninpelissä, haluaako hän sallia näppäimistötuen vai pelaavatko kaikki normaalilla PS3-ohjaimella.

Pelin PC-versiossa voi tehdä uusia karttoja sekä muuta sisältöä, mutta ne voi myös jakaa PS3-pelaajille PlayStation Networkin kautta. Tämän ansiosta PS3-pelaajat pääsevät pelaamaan sekä kokeilemaan esimerkiksi uusia kenttiä ja asuja. PC-pelaajilla on siis vapaat kädet luoda sen näköisiä kenttiä kuin itse haluavat. Myös Xbox 360-versioon voi asentaa modeja.

Muihin *Unreal-pelisarjan* peleihin verrattuna *UT3* sisältää uuden pelityypin, *Unreal Warfare*, jonka pääpiirteenä tulee olemaan ajoneuvot ja suuri määrä pelaajia. Pelin pääsuunnittelija Steve Polgen mukaan pelin ei ole tarkoitus olla paranneltu versio *UT2004:stä*, vaan siitä pyritään luomaan täysin uusi peli. Unreal Warfaressa pelaajat liittyvät yhteen kahdeksasta valittavissa olevista joukkueista ja ryhtyvät laajoissa kentissä suorittamaan tehtäviä rajoitetuin varustein. Mitä enemmän joukkue ansaitsee pisteitä, sitä nopeammin se voi valmistaa kalustoa. Warfare yhdistää Unreal Tournament 2004:n Assault- ja Onslaught-pelimuodot, eivätkä ne esiinny Unreal Tournament 3:ssa erillisinä pelimuotoina.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Viralliset Unreal Tournament -sivut (englanniksi)
* Suomenkielinen Unreal-sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)

*Unreal* -pelisarja

|  |  |
| --- | --- |
| Virallinen sarja | 
* Unreal
	+ Return to Na Pali
* Unreal II: The Awakening
	+ eXpanded MultiPlayer

 |
| Unreal Tournament | 
* Unreal Tournament
* Unreal Tournament 2003
* Unreal Tournament 2004
* Unreal Tournament 3

 |
| Unreal Championship | 
* Unreal Championship
* Unreal Championship 2: The Liandri Conflict

 |
| Teknologia | Unreal Engine |
Silmänisku
**Ele** on ihmisten välisessä viestinnässä keino korvata sanallinen viestintä tai vahvistaa tai muuten ohjata sen tulkintaa. Usein ihmiset eivät edes huomaa tekemiään eleitä vaan tekevät ne vaistonvaraisesti, samoin vastapuoli myös useimmiten tulkitsee eleet vaistonvaraisesti. Elekieleen kuuluu ruumiin eri osien asentoja ja liikkeitä. Elekielelle melko rinnasteisia ovat ilmeet ja äänensävyt.

Eleet
-----

Eleet ovat osa retoriikkaa. Eleet ovat osa ilmausta ja toimivat puheen kanssa yhteistyössä. Ne voivat esimerkiksi luoda tilanteeseen sävyjä, joita ei ilmaista pelkkien sanojen avulla.

Elehtiminen on kulttuurisidonnaista: esimerkiksi ranskalaiset ja italialaiset elehtivät huomattavasti enemmän kuin suomalaiset.

Elehtiminen ei ole vain ihmiselle ominaista. Ihminen on tosin ainoa eläin, joka käyttää osoittavia eleitä. Simpanssit, gorillat ja orangit voivat oppia viittomakieltäkin, mutta eivät käytä osoittavia eleitä. Ihmiset taas osoittelevat niin katseella, päällä, silmillä kuin sormillakin.

Autismissa kommunikaatio eleillä ja ilmeillä on poikkeavaa.

Eletyypit
---------

Deiktiset eleet tarkoittavat osoittavia eleitä, joilla opastetaan ja kiinnitetään huomiota esineisiin ja asioihin. Abstraktit deiktiset eleet ovat vertauskuvallisia.

Ikonisilla eleillä jäljitellään asioita, joista juuri puhutaan.

Metaforiset eleet vetävät vastaavuuksia ajattelun ja konkretian välille.

Kohesiiviset eleet tekevät yhteyksiä puheenaiheiden ja puheen osiin.

Syke-eleet korostavat merkittäviä sanoja tai asioita ja ilmenevät esimerkiksi iskuina tai napautuksina sormilla ja käsillä.

Katso myös
----------

* Ruumiinkieli

Lähteet
-------

* Tiede-lehti: Puhe ja ele pelaavat yhteen[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ele** Wikimedia Commonsissa
**Hatlamminmäki** on Riihimäen ja Hausjärven kuntien rajalla sijaitseva mäkialue. Se on geologisesti hyvin muodostunut kalliosydäminen moreenimäki. Geologisten arvojensa takia se on arvokas maisemansuojelualue. Hatlamminmäellä sijaitsee sekä Riihimäen että Hausjärven kunnan korkein kohta. Riihimäen puolella korkein kohta on 165,4 metriä merenpinnasta ja Hausjärven puolella 169 metriä.

Hatlamminmäellä on näkyvillä Yoldiameren aikainen muinaisrantavyöhyke. Se muodostui noin 10 000 vuotta sitten, kun jäätikkö suli ja Baltian jääjärvi muuttui Yoldianmereksi. Mäenrinteessä on myös useita jään kuljettamia siirtolohkareita.

Hatlamminmäen metsä on pääosin tuoretta kangasmetsää, joka suonreunan lähellä on 60-80-vuotiasta. Mäen rinteissä kasvaa ruohokasveista runsaasti oravanmarjaa, metsätähteä, käenkaalia, metsä- ja kangasmaitikkaa, kultapiiskua, lillukkaa, valkovuokkoa ja talvikkeja. Hatlamminmäellä on myös kyiden talvihorrospaikka. Alueen lintutiheys on tavanomainen. Pesivistä lintulajeista Hatlamminmäellä yleisimpinä esiintyvät pajulintu, peippo, metsäkirvinen, punarinta, laulurastas, punakylkirastas, mustarastas, talitiainen, sinitiainen, kuusitiainen, hölmötiainen ja puukiipijä. Harvinaisempina lintulajeina esiintyvät pyrstötiainen, pikkukäpylintu ja pohjansirkku.

Hatlamminmäki liittyy Riihimäen arvokkaimpaan luontokohteeseen Hatlamminsuohon. Valtio omistaa lähes koko Hatlamminmäen metsäalueen sekä yhteensä noin 82 hehtaarin kokoisen alueen Hatlamminsuosta. Hatlamminmäki on SL-merkinnällä varustettu suojelualue.

Katso myös
----------

* Hatlamminsuo

Lähteet
-------

1. 1 2  Riihimäen korkein paikka - Hatlamminmäki, *geogaching.com*, viitattu 10.10.2020.
2. 1 2 3  Hatlamminmäki - Riihimäen kaupunki (Arkistoitu – Internet Archive), *riihimaki.fi*, viitattu 10.10.2020.
RAF Cosworthin ilmailumuseossa vuonna 2007 kuvattu, Red Beard -tyypin taktinen ydinpommi.
**Red Beard** (*OR 1127*, suomeksi *Punaparta*) oli brittiläinen taktinen ydinase. Se oli aluksi, vapaasti putoava lentopommi, myöhemmin viivästys-mekanismila toimiva (Laydown Delivery) sekä räjähdysvoimakkuudeltaan 14 - 25 kilotonnin (kT) vahvuinen. Yli 3,5 metrin pituinen pommi (3,66 m) oli 794 kg (1 750 lbs) painoinen omamassaltaan, ja halkaisija oli 71 cm. Pommityyppi otettiin palveluskäyttöön 1961 ja poistettiin käytöstä 1971. Arviolta 80 tämän tyypin yksilöä valmistettiin, näistä laivaston ilmavoimat (*Fleet Air Arm*) saivat käyttöönsä 30 yksilöä.

Englantilaisten atomiaseen isä oli tohtori William Penney. *Red Beard* noudattaa Ison Britannian laatimassa nimeämiskäytännössään, niin kutsuttua Sateenkaari-koodia (*Rainbow Code*). Erilaisia alatyyppejä kehitettiin 4 versiota, joista 2 eroteltiin nk. Mk.1 (15kT) ja Mk.2 (25kT) -tyypeiksi. Merkittävin ero lienee ns. *Lay Down Delivery* (suom. *matalapommituksen*) -mekanismin kehittely. *Blue Danube* (Sininen Tonava) oli toinen vastaavantyyppinen ilmasta pudotettava atomipommi.

Pommin kuljettamiseen tarvittiin aluksi, niin kutsuttuja V-pommittajia. Nämä olivat: Vickers Valiant, Handley Page Victor, sekä Avro Vulcan. Myös keskiraskas suihkukone, English Electric Canberra soveltui näihin tehtäviin.

Myöhemmin rynnäkkökoneet, kuten Blackburn Buccaneer soveltuivat nekin tähän tehtävään. Osa tähän taktiseen pommitukseen suunnitelluista lentokoneista olivat osoittautuneet epäluotettaviksi aiemmin, eräs näistä oli Supermarine Scimitar.

*Buffalo*-ydinkoesarjan *R1/One Tree* räjäytettiin vuonna 1956 Australian Maralingassa. Testisarjassa koestettiin Red Beard-tyypin taktista ydinpommia, joka on Blue Danubea keveämpi.

Lähteet
-------

1. ↑   Viitattu 1.1.2022.
2. ↑   Viitattu 27.12.2021.
3. ↑   Viitattu 2.1.2022.
4. ↑   Viitattu 20.12.2021.

* 
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Sören Alf Johan Lillkung** (s. 21. kesäkuuta 1962 Pietarsaari) on suomenruotsalainen oopperalaulaja (baritoni), kuoronjohtaja ja valtiotieteilijä, joka on toukokuusta 2018 alkaen työskennellyt Svenska kulturfondenin toimitusjohtajana.

Lillkung valmistui Åbo Akademista yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi vuonna 1989 ja suoritti Sibelius-Akatemiassa lauludiplomin 1993 sekä musiikin kandidaatin tutkinnon 1995. Hän on esiintynyt ooppera- ja oratoriotuotannoissa, johtanut perustamaansa His Master’s Noise -nuorisokuoroa vuosina 1988–1993 ja Wegelius-kuoroa sekä opettanut laulua Teatterikorkeakoulussa ja johtanut Yrkeshögskolan Novian kulttuuriyksikköä.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Vem och vad 1996*, s. 323. Helsingfors 1996. ISBN 951-50-0800-X
2. 1 2  Gestrin-Hager, Maria: Musikalisk eldsjäl tar över som vd för Kulturfonden.  *Hufvudstadsbladet*, 21.12.2017, s. 4–5. Artikkelin verkkoversio.
3. ↑  Lillkung, Sören hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuusi kuvaa oopperalaulaja Sören Lillkungin elämästä, 27.4.2018 Yle Areena

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**BK Himki** (ven. Баскетбольный клуб Химки, *Basketbolnyi klub Himki*) on venäläinen koripalloseura.

Historia
--------

Seura perustettiin vuonna 1997. Se nousi Superliigaan kaudeksi 1999–2000. Vuonna 2003 seura sijoittui maansa sarjassa neljänneksi. Samana kautena Himki pääsi EuroCup Challengessa lohkovaiheesta jatkoon. Seuraavana kautena Himki sai osallistumisoikeuden FIBA Europe Leagueen, jossa seura selviytyi puolivälieriin. Kaudella 2004–2005 seura paransi sijoitustaan Europe Leaguessa ja voitti pronssia. Kaudella 2006–2007 Himki voitti ensimmäisen mitalinsa kotimaassa, sillä se voitti pronssia. Vuoden 2008 Venäjän cupin loppuottelussa Himki kohtasi TsSKA Moskovan. Voitolla Himki varmisti ensimmäisen cup-mestaruutensa. Kaudella 2009–2010 seura debytoi Euroliigassa ja selviytyi kuudentoista parhaan joukkoon.

Kokoonpano
----------

| **Himki BK 2015–2016** |
| --- |
| **Pelaajat** | **Valmentajat** |
| 

| Pai. | # | Kans. | Nimi | Pituus | Paino |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| PG |  | Yhdysvallat/Montenegro | Rice, Tyrese |  |  |
|
| G |  | Venäjä | Šved, Aleksei |  |  |
|
| G/F |  | Slovenia | Dragić, Zoran |  |  |
|
| PF |  | Yhdysvallat | Augustine, James |  |  |
|
| C |  | Venäjä | Patejev, Ruslan |  |  |
|
| PG |  | Suomi | Koponen, Petteri |  |  |
|
| SG |  | Venäjä | Vjaltsev, Jegor |  |  |
|
| F |  | Venäjä | Ilnitski, Stanislav |  |  |
|
| SF |  | Venäjä | Monja, Sergei |  |  |
|
| F/C |  | Montenegro | Todorović, Marco |  |  |
|
| SF |  | Yhdysvallat | Honeycutt, Tyler |  |  |
|
| C |  | Yhdysvallat | Davis, Paul |  |  |
|
| PF |  | Venäjä | Šeleketo, Maksim |  |  |
|

 | Päävalmentaja* Liettua Rimas Kurtinaitis

Apuvalmentaja(t)

---

Selite* **(C)** Joukkueen kapteeni
* (INJ) Loukkaantunut


---

Kokoonpano päivitetty 18. lokakuuta 2015 |

Lähteet
-------

1. ↑  History Himki. Viitattu 12.10.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (englanniksi) (venäjäksi)
* Euroliigan joukkueprofiili (englanniksi)

Euroliiga 2022–2023
**Lohkovaihe**  

Alba Berlin | Anadolu Efes | Barcelona | Bayern München | Cazoo Baskonia | Virtus Bologna | Crvena zvezda | Olimpia Milano | Fenerbahçe Beko | AS Monaco Basket | ASVEL Lyon-Villeurbanne | KK Partizan | Maccabi Tel Aviv | Olympiakos | Panathinaikos | Real Madrid | Valencia BC | Žalgiris
Kaarle I:n patsas Charing Crossilla.
**Charing Cross** on Strand- ja Whitehall-katujen sekä Cockspur Streetin risteyskohta Lontoon keskipisteessä Trafalgar Squaren eteläpuolella. Se on saanut nimensä paikalla sijainneen Eleonooran ristin mukaan. Ristin paikalla on vuodesta 1675 seissyt Kaarle I:n ratsastajapatsas. Uusi risti pystytettiin vuonna 1865 Charing Crossin rautatieaseman eteen.

Liikennemäärät Charing Crossin alueella ovat suuria: esimerkiksi läheisellä Northumberland Avenuella kulkee ruuhka-aikana yli 1 400 ajoneuvoa tunnissa. Charing Cross Road alkaa St Martin-in-the-Fieldsin kohdalta ja jatkuu noin kilometrin päähän Oxford Streetille.

Charing Crossin lähellä on kaksi metroasemaa: Charing Cross ja Embankment.

Lähteet
-------

1. ↑  Where Is The Centre Of London? *BBC*. 24.9.2014 (englanniksi)
2. ↑  Seven Day Traffic Counts in the City of Westminster (PDF) (Taulukot 4.3 ja 4.4)  Huhtikuu 2011. *Colin Buchanan and Partners*. Viitattu 22.7.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Näkymä Charing Crossilta Whitehallille *Google Maps*.
**Emetofilia** (joskus myös **vomitofilia**) on parafilia tai seksuaalinen fetissi oksentamista kohtaan. Emetofiilit fantasioivat joko oksentavansa itse, tai että joku toinen oksentaisi. Jotkut emetofiilit toteuttavat tätä myös käytännössä. Kun emetofiili oksentaa toisen (emetofiilin) päälle, sitä kutsutaan *sateenkaarisuihkuksi* tai *roomalaiseksi suihkuksi*, koska aikoinaan uskottiin että antiikin roomalaisilla oli tapana oksentaa suurten aterioiden yhteydessä.

Emetofiileille oksentamisessa tapahtuvat pahoinvointi, oksentaminen ja sen jälkeinen helpotus ovat eroottisesti latautunutta.

Oksentamista käsittelevällä nettisivulla, Vomiting FAQ:ssa, on arveltu, että "oksentaminen oli emetofiileille luultavasti hyvin inhottavaa tai pelottavaa ennen murrosikää, ja emetofiili muistelee näitä nuoruutensa tuntemuksia saadakseen seksuaalisen tyydytyksen". Näin emetofilia voi olla kytköksissä myös emetofobiaan, oksentamisen pelkoon. Monet emetofobiasta kärsivät emetofiilit kuitenkin jatkavat oksentamisen pelkäämistä siitä huolimatta, että he fantasioivat (toisten ihmisten) oksentamisesta.

Emetofilian muodot
------------------

Vain yksi lääketieteellinen ja psykologinen lehtiartikkeli ehdittiin julkaista, ennen kuin Internetistä tuli yleisin keskustelupaikka emetofiliasta. Suurin osa emetofiileistä on kiinnostunut vain keskustelemaan omasta ja toisten oksentelusta. Toiseksi yleisintä fetississä on sellaisten ääninauhojen, videoiden ja valokuvien keräily, joissa esiintyy oksentavia ihmisiä. Eniten asialleen omistautuneet fetisistit yllyttävät itsensä ja toiset oksentamaan seksuaalisen tyydytyksen vuoksi, ja jotkut heistä myös kuvaavat oksentajia, että muut emetofiilit voisivat katsella heitä. On myös arveltu, että emetofilia voisi olla yksi syy, miksi oksentamista esiintyy nykyään niin paljon televisiossa ja elokuvissa.

Joskus emetofilia on yhdistetty vorarefiliaan. Tällöin emetofiili fantasioi tulevansa syödyksi ja oksennetuksi.

BDSM:ssä domina saattaa pakottaa alistujana olevan emetofiilin oksentamaan, tai oksentaa itse alistujan päälle.

Emetofilian ongelmat
--------------------

Mikäli emetofiili harjoittaa fetissiään aiheuttamalla itse oman oksentamisen, hänelle saattaa tulla samantyyppisiä ongelmia, kuin muillekin usein oksentaville (esimerkiksi bulimikot). Liian usein toistuva oksentaminen saattaa muun muassa vaurioittaa nielua ja hampaita.

Emetofiileillä on myös ollut vaikeuksia saada ääntään kuuluville Internetissä. Monia heille tarkoitettuja nettisivuja on suljettu, kuten maaliskuussa 2007 suljettu *Vomit Online* ja maaliskuussa 2008 suljettu keskustelufoorumi *Emesis - Puke Stories*.

Aiheesta muualla
----------------

* Vomiting FAQ (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Barf-O-Rama (Keskustelua ja tarinoita oksentamisesta) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Keskustelufoorumi emetofiliasta ja emetofobiasta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Robert J. Stoller: Erotic Vomiting. Archives of Sexual Behavior Vol. 11, No. 4, 1982
**Kouniakary** (myös *Koniakary*) on kaupunki Kayesin alueen Kayesin piirissä Malissa. Se sijaitsee Senegalin sivujoen Kirgoun varrella 68 kilometriä Kayesistä itään. Kaupungissa on 8 135 asukasta (vuonna 2009).

Kouniakaryn kunnan pinta-ala on 2,375 neliökilometriä. Sitä rajoittuu idässä Marintoumanian ja lännessä Ségalan maalaiskuntiin. Seutu on pinnanvuodostukseltaan hiekkaista tasankoa. Se kuuluu Sudanin ja Sahelin siirtymävyöhykkeeseen.

Kaupunkikunnan statuksestaan huolimatta Kouniakary on paikkakuntana hyvin maalaismainen. Se jakautuu yhdeksään kortteliin. Niistä seitsemää asuttavat fulbet. Bambaroilla ja khasonkoilla on omat korttelinsa. Vallitseva uskonto on islam.

Kaupungin ohi kulkee Bamakon ja Kayesin välinen valtatie RN1. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, riisi, durra, hirssi, lehmänpapu ja vihannekset. Myytäväksi kasvatetaan kurpitsaa, vesimelonia, puuvillaa, perunaa ja vähemmässä määrin maapähkinää ja okraa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä ja käsityöammatteja sekä jonkin verran kalastusta. Palveluihin kuuluu yksi esikoulu, kaksi alakoulua, yläkoulu, useita koraanikouluja, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED), terveyskeskus, sähkö- ja vesijohtoverkot, posti ja paikallisradio.

Paikallinen nähtävyys on tukuloripäällikkö Umar Tallin vuoden 1855 tienoilla rakennuttama linnoitus, jonka Louis Archinardin johtamat ranskalaiset valtasivat vuonna 1890. Kouniakaryssa järjestetään vuosittain Umar Tallille omistettu uskonnollinen juhla, joka kerää tuhansia kävijöitä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Monographie de Koniakary *developpementlocal-sahel.org*.  Arkistoitu 16.8.2016. Viitattu 12.7.2016.
2. ↑  Resultats provisoires RGPH 2009 (Région de Kayes) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 12.6.2016.
Koundoun linnake rakenteilla.
Baouléjoen ylittävä silta
**Koundou** (myös *Kondou*) on kylä Kayesin alueen Kitan piirin Kassaron kunnassa Malissa. Sen lähellä sijaitsevat ranskalaisten rakentaman linnakkeen rauniot.

Koundoun linnake oli osa ranskalaisten Senegalin yläjuoksulta Nigerjoelle edennyttä Länsi-Sudanin valloitusta. Sen tehtävänä oli suojata Kitan ja Bamakon välistä huoltoreittiä Ahmadu Sékun johtamien tukulorien hyökkäyksiltä. Linnake rakennettiin vuonna 1884 Louis Archinardin johdolla kallioiselle kukkulalle, joka hallitsi tasankoa Koundoun kylän ja Baouléjoen ylittävän sillan välillä. Se käsitti kaksi rakennusta, joita ympäröi muuri ja kaksi bastionia. Linnaketta puolusti kaksi tykkiä ja parikymmentä sotilasta.

Koundouun perustettiin vuonna 1884 yksi Ranskan Sudanin ensimmäisistä kouluista. Vuonna 1888 se oli Fuladugun itäosan käsittäneen hallintopiirin keskus. Koundianin tukulorilinnoituksen hävittämisen jälkeen vuonna 1889 Koundoun linnakkeesta tuli tarpeeton ja se hylättiin. Myöhemmin sen kautta oli tarkoitus rakentaa Kitan ja Bamakon välinen rautatie. Tämä pohjoinen reitti oli kuitenkin mäkinen, köyhä ja harvaan asuttu, ja siksi sen asemasta valittiin huonommin tunnettu mutta lyhyempi eteläinen reitti.

Koundou kuuluu Boucle du Baoulén kansallispuistoon. Kahden kilometrin päässä kylästä sijaitseva linnake on nykyään raunioina. Sen yhteydessä on pieni ranskalainen hautausmaa. Lähistöllä sijaitsee kaksi luolaa kalliomaalauksineen, raudanvalmistusuuneja ja muinainen asuinpaikka.

Lähteet
-------

* Gatelet, Auguste Louis Charles: *Histoire de la conquête du Soudan français*. Paris: Berger-Levrault, 1901. Teoksen verkkoversio.

### Viitteet

1. ↑  Gatelet, s. 55–56.
2. ↑  Bah, Thierno Mouctar: Les forts français et le contrôle de l’espace dans le Haut-Sénégal-Niger (1855-1898).  *Publications de la Société française d’histoire des outre-mers*, 5-6-2/1981, s. 977–995. Artikkelin verkkoversio.
3. ↑  Denise Bouche: Les écoles françaises au Soudan à l'époque de la conquête. 1884-1900.  *Cahiers d’études africaines*, 22/1996, s. 228–267. Artikkelin verkkoversio.
4. ↑  Gatelet, s. 131, 143.
5. ↑  *Le chemin de fer de Thiès au Niger*, s. 14. Gouvernement général de l’Afrique occidentale française, 1931. Teoksen verkkoversio.
6. ↑  Identification de sites archéologiques dans le Parc du Baoulé: Rapport d’étape *Yumpu*.  2005. Viitattu 19.6.2021.
**Koumantou** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Bougounin piirissä Malissa. Se sijaitsee 75 kilometriä Bougounista itään. Kunnassa on 51 200 ja kylässä 10 400 asukasta (vuonna 2009).

Koumantoun kunnan pinta-ala on 1 790 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Bougounin piirin Débélinin, Sanson ja Wolan, lännessä Zantiébougoun, idässä Sikasson piirin Watenin ja Niénan ja etelässä Kolondiéban piirin Kébilan ja Ménan kuntiin. Vesistöjä ovat Bagoé ja sen kaksi Koba-nimistä sivujokea.

Kuntaan kuuluu 37 kylää. Se käsittää Foulalan, Kolabougoun, Niamalabougoun, Siondougoun ja Tiendougoun historialliset alueet. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita. Lisäksi on fulbeja, senufoja, miniankoja ja dogoneja. Vallitseva uskonto on islam, mutta kunnassa on myös animisteja ja kristittyjä.

Koumantoun kautta kulkee Bamakon ja Sikasson välinen maantie RN7. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät vijlelykasvit ovat maissi, durra, hirssi, riisi, maapähkinä, lehmänpapu, jamssi, bataatti, maniokki sekä myytäväksi kasvatettavat puuvilla ja seesami. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Koumantoussa toimii CMDT:n puuvillankäsittelylaitos.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 13.6.2018.
2. 1 2 3 4  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Koumantou 2006-2010 *aec.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 13.6.2010. Viitattu 13.6.2018.
3. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 13.6.2018.
Huonin niemimaa Uuden-Guinean kartalla
Huonin niemimaa satelliittikuvassa
**Huonin niemimaa** on pienehkö, itään päin suuntautuva niemimaa Papua-Uudessa-Guineassa.

Huonin niemimaa sijaitsee Uuden-Guinean saaren koillisosassa ja se on noin 89 km leveä. Niemimaan pohjoispuolella sijaitsee Vitiazinsalmi, itäpuolella Salomonmeri ja eteläpuolella Huoninlahti. Lännessä niemimaa rajautuu Markham-jokeen.

Huonin niemimaan alue kohoaa korkeimmillaan yli 4000 metriä merenpinnan yläpuolelle ja pääosa niemimaan alueesta on tiheää metsää. Alueen vuotuinen sadanta on 4600–4800 mm.

Huonin niemimaalta läheltä Bobongaraa on löydetty merkkejä kivityökaluista ja asutuksesta noin 40000 vuoden takaa, ja ne ovat eräitä vanhimmista asutuksen merkeistä Oseaniassa. Nykyisin niemimaan etelärannikolla sijaitsee Laen kaupunki ja idässä niemimaan kärjessä sijaitsee Finschhafenin kaupunki.

Toisessa maailmansodassa Japanin joukot valloittivat alueen 1942, mutta liittoutuneiden joukot valtasivat niemimaan takaisin vuonna 1943.

Lähteet
-------

* Encyclopædia Britannica: Huon Peninsula (peninsula, Papua New Guinea) (englanniksi)
**Antonio Muñoz Gómez** eli **Toni** (s. 4. helmikuuta 1968 Córdoba, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka pelasi 1990-luvulla vasempana laitapuolustajana Atlético de Madridissa. Pelaajauransa jälkeen hän on toiminut Atléticon ja Getafen urheilutoimenjohtajana.

Seurajoukkueura
---------------

Toni aloitti uransa kotikaupunkinsa seurassa Córdobassa kaudella 1988–1989, mistä siirtyi seuraavaksi kaudeksi pääkaupungin suurseuraan Atlético de Madridiin.

Toni pelasi yhden kauden Atléticon reservijoukkueessa Atlético Madrileñossa, kunnes debytoi edustusjoukkueen mukana Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa 2. syyskuuta 1990 ottelussa Valenciaa vastaan. Tulevina vuosina hän kohosi joukkueen kapteeniksi ja kuului runkopelaajiin Atléticon saavuttaessa tuplamestaruuden (Primera División ja Copa del Rey) kaudella 1995–1996. Hän saavutti seurassa cup-mestaruuden myös kausina 1990–1991 ja 1991–1992.

Vuosituhannen vaihteessa Toni koki myös Atléticon putoamisen Segunda Divisióniin, jossa hän pelasi kauden 2000–2001 ennen pelaajauransa päättämistä. Kaikkiaan hän esiintyi seuran edustusjoukkueessa 251 liigaottelussa 11 kauden aikana.

Pelaajauransa päättämisen jälkeen Toni toimi kaksi kautta Atléticon junioritoimenjohtajana ja kolme kautta urheilutoimenjohtajana. Hän toi seuraan muun muassa Luis Perean, Pablo Ibáñezin ja Sergio Agüeron, mutta jätti seuran kauden 2005–2006 jälkeen sen jäätyä jälleen kansainvälisten kilpailujen ulkopuolelle. Kaudesta 2008–2009 alkaen hän on toiminut naapuriseura Getafen urheilutoimenjohtajana.

Maajoukkueura
-------------

Vakiinnutettuaan asemansa Atléticossa Toni nousi myös Espanjan maajoukkueeseen, jossa hän pelasi kymmenen ottelua vuosina 1992–1993. Debyyttinsä hän teki 11. maaliskuuta 1992 ystävyysottelussa Yhdysvaltoja vastaan. Hän oli mukana kuudessa ottelussa vuoden 1994 MM-kilpailuiden karsinnoissa, mutta ei kuulunut lopputurnausjoukkueeseen.

Saavutukset
-----------

* Primera División: 1995–1996
* Copa del Rey: 1990–1991, 1991–1992, 1995–1996

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jugadores de la selección Fútbol en la Red. Viitattu 29.5.2011. (espanjaksi)
2. ↑  Historial jugador Fútbol en la Red. Viitattu 29.5.2011. (espanjaksi)[vanhentunut linkki]
3. 1 2 3  Player profile BDFutbol. Viitattu 29.5.2011. (englanniksi)
4. ↑  La discreta marcha del capitán  23.6.2011. El País. Viitattu 29.5.2011. (espanjaksi)
5. ↑  Toni Muñoz abandona el Atlético como prometió  19.5.2006. Cadena SER.  Arkistoitu 27.9.2011. Viitattu 29.5.2011. (espanjaksi)
6. ↑  El Getafe presentará a Toni Muñoz como director deportivo  2.6.2008. AS. Viitattu 29.5.2011. (espanjaksi)
7. ↑  FIFA Player Statistics FIFA.  Arkistoitu 24.5.2012. Viitattu 29.5.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tonin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
**Satu Johanna Järvelä** (s. 4. lokakuuta 1977 Helsinki) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen lumilautailija, jonka erikoisalaa oli half-pipe. Hänen saavutuksiinsa kuuluvat ISF-liiton MM-voitto Sveitsin Davosissa 1995, USOpen voitot Yhdysvaltojen Strattonissa 1995 ja 1996 sekä maailmancupin voitto vuonna 2000 Sveitsissä. Järvelä on myös ensimmäinen suomalainen lumilautailun maailmanmestari. Järvelä osallistui myös Naganon olympialaisiin, joissa finaalipaikka jäi saavuttamatta. Lumilautailusta Järvelä kiinnostui jo lapsena. Hän kärsi loukkaantumisista. Sittemmin hän on toiminut kilpailutuomarina sekä muun muassa Enni Rukajärven, Roope Tonterin ja Matti Suur-Hamarin managerina.

Järvelä valittiin kansainvälisen lumilautaliiton (World Snowboard Federation) puheenjohtajaksi vuonna 2018 ja uudelleen vuonna 2022.

Lähteet
-------

1. ↑  Satu Järvelä *Olympedia*. Viitattu 12.3.2022. (englanniksi)
2. ↑  Ari Pusa: Lumilautailija Satu Järvelä menestyy jälleen *Helsingin Sanomat*.  26.1.2000. Viitattu 4.3.2017.
3. ↑  Competition Results and Participants *The XVIII Olympic Winter Games, Official Report Vol III, s. 126*. Viitattu 4.3.2017.
4. ↑  Eläkeläiset: Satu Järvelä (Lehdestä SX 4/12) *Rodeo Magazine*.  2.3.2016. Viitattu 4.3.2017.
5. ↑  Manageri, tuomari ja maailmanmestari – Kansainvälisen lajiliiton puheenjohtajasta Satu Järvelästä on moneksi *Suomen Olympiakomitea*.  18.6.2021. Viitattu 12.3.2022.
6. ↑  Satu Järvelä valittiin uudelleen World Snowboard Federationin presidentiksi *www.epressi.com*.  15.11.2022. Viitattu 8.12.2022.
**Satu Helkama** on perheyritys Helkama Emotor Oy:n toimitusjohtaja ja edustaa sukuyrityksen neljättä polvea. Satu Helkama on ollut Helkama Emotorin johdossa vuodesta 2010 ja pääomistajana päätoimisesti perheyrityksessä vuodesta 2005, jolloin yritys täytti sata vuotta.

Satu Helkama on koulutukseltaan lääkäri. Valmistuttuaan lääkäriksi Saksasta hän lähti erikoistumaan synnytyksiin ja naistentauteihin Helsingin yliopistollisen keskussairaalan Naistenklinikalle. Sadun isän Jukka Helkaman ollessa viimeistä vuottaan töissä Helkamalla, jätti Satu työnsä Naistenklinikalla ja tuli tutustumaan työhön kunnolla isänsä rinnalla. Helkama kokee, että lääkärin taustasta on ollut hyötyä myös yritysjohtajana.

Toimitusjohtajana Satu palautti Jopo-polkupyörien valmistuksen Taiwanista takaisin Hankoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Sari Karjalainen: Lääkäristä tuli polkupyörätehtailija – Kun Satu Helkama nousi perheyrityksen johtoon, hän toi Jopot takaisin Suomeen *Kauppalehti*. Viitattu 19.3.2021.
2. ↑  Satu Helkama *Ålandsbanken*. Viitattu 19.3.2021.
3. ↑  Antti Mikkonen: Jopo-tehtailija Satu Helkama tiputti Taiwanin tarakalta *Talouselämä*. Viitattu 19.3.2021.
**Satu Maarit Halttunen** (s. 11. marraskuuta 1974 Helsinki) on suomalainen tanssitaiteilija.

Henkilöhistoria
---------------

Halttunen opiskeli Teatterikorkeakoulun tanssitaiteen laitoksella Helsingissä (1994–1998) ja The School for New Dance Developmentissa Amsterdamissa (1999). Halttunen kuului Tanssivintin vapaaoppilasluokkaan vuosina 1990–1994. Lisäksi hän on suorittanut lukuisia kursseja, joissa opettajina ovat toimineet muun muassa Ohad Naharin, Wim Vandekeybus, David Zambrano, Ushio Amagatsu, Katie Duck, Anzu Furukawa, Meg Stuart ja Eileen Standley.

Halttusen puoliso on kuvanveistäjä Hans-Christian Berg.

Taiteellinen toiminta
---------------------

Halttunen on tanssinut Tero Saarinen Companyssa vuodesta 1999 vakituisena vierailijana ja toiminut koreografi Tero Saarisen assistenttina teoksissa *Frail Line* (2006), *Next of Kin* (2008), *Double Lives* (2010), *Vox Balaenae* (2011), *Absent Presence* (2011), *MESH* (2014), *VORTEX* (2014) ja *MORPHED* (2014). Vuosina 2000–2010 hän kuului myös Tommi Kitti & Co vakituiseen kokoonpanoon. Lisäksi hän on tanssinut Kirsi Monnin ja Arja Raatikaisen sekä muiden tunnettujen suomalaiskoreografien teoksissa. Halttunen on esiintynyt myös kolmessa israelilaisen Yuval Pickin teoksessa. Vuonna 2005 hän osallistui amerikkalaisen Deborah Hayn soolotanssiprojektiin ja vuonna 2010 Hayn ryhmäteokseen *Lightening*.

Palkinnot ja apurahat
---------------------

Halttunen on saanut Suomen Kulttuurirahastolta yksivuotisen taiteilija-apurahan vuosina 2006 ja 2010. Kriitikko Minna Tawast valitsi Halttusen Vuoden Naistanssijaksi *Dance Europe* -lehden listauksessa vuonna 2003 ja kriitikko Donald Huteran valitsi Halttusen Vuoden naistanssijaksi samaisen lehden listauksessa vuonna 2002. Halttunen edusti Suomea Eurovision nuorten tanssijoiden kilpailun Suomen osakilpailussa vuonna 1993.

Lähteet
-------

1. ↑  *Teatterit ja teatterintekijät 2005,* Teatterin tiedotuskeskus / Like 2005, ISBN 952-471-629-1, sivu 178.
2. 1 2 3  Ihmiset (Satu Halttunen) *Tero Saarinen Company*.  Arkistoitu 7.1.2014. Viitattu 5.9.2013.
3. 1 2  Halttunen, Satu *Tanka – suomalaisen tanssin tietokanta*. Tanssin Tiedotuskeskus. Viitattu 5.9.2013.
4. ↑  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 77-78. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Satu Halttunen Suomalaisen tanssin tietokannassa
* Satu Halttusen esittely Tero Saarinen Companyn sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuningas Klodvig III istuu valtaistuimella vierellään Pipin Heristalilainen, yksi merkittävimmistä major domuksista.
**Major domus** tai **major palatii** oli frankkien valtakunnan kuningaskunnissa käskynhaltijan arvonimi, joka oli käytössä 600–700-luvuilla. Nimitys on latinaa ja tarkoittaa suunnilleen "huoneen korkea-arvoisin". Virka muistutti Pohjolan jaarlien asemaa.

Frankkien valtakunnan merovingisukuiset kuninkaat olivat omaksuneet Rooman valtakunnan suurmaanomistajien tavan palkata laajojen ja usein hajallaan sijainneiden tilustensa valvojaksi tilanhoitajan tai ylitarkastajan, major domuksen. Alun perin major domus oli hovin hallintovirkamies, mutta vähitellen virka muuttui vastaamaan varakuninkaan asemaa. Major domukset olivat virallisesti kuninkaan alaisia, mutta lukuisten lapsikuninkaiden aikana major domusten valta kasvoi ja heistä tuli käytännössä frankkien valtakunnan todellisia hallitsijoita.

Karolingien suku piti 600-luvun alkupuolesta lähtien hallussaan Austrasian kuningaskunnan major domuksen virkaa. Kun Austrasian major domus Pipin Heristalilainen oli lyönyt Neustrian Tertryn taistelussa vuonna 687, frankkien kolme kuningaskuntaa, Austrasia, Neustria ja Burgundi yhdistyivät käytännössä yhden major domuksen alaisuuteen. Pipin Heristalilaisen pojanpoika, major domus Pipin Pieni syrjäytti lopulta viimeisen merovingikuninkaan Kilderik III:n, huudatti itsensä kuninkaaksi ja perusti karolingien kuningashuoneen.

Austrasian major domukset
-------------------------

* Parthemius (vuoteen 548)
* Gogo (noin 567–581)
* Wandalenus (vuodesta 581)
* Gundulf (vuodesta 600)
* Landric (vuoteen 612, Austrasia ja Neustria)
* Warnachar (612–617, Austrasia ja Burgundi)
* Hugh (617–623)
* Pipin I (623–629)
* Adalgisel (633–639)
* Pipin I (639–640)
* Otto (640–643)
* Grimoald I (643–656)
* Wulfoald (656–680), myös Neustrian major domus (673–675)
* Pipin Heristalilainen (Austrasia 680–714, Neustria ja Burgundi 687–695)
* Teudoald (714–715, Austrasia ja Neustria).
* Kaarle Martel (Austrasia 715–741, Neustria ja Burgundi 718–741)
* Karloman (Austrasia: 741–747)
* Pipin Pieni (Neustria ja Burgundi 741–751, Austrasia 747–751)

Neustrian major domukset
------------------------

Kaarle Martelin hauta Saint-Denisin basilikassa. Martelista tuli vuonna 720 koko Frankkien valtakunnan major domus.
* Landric (vuoteen 612, Austrasia ja Neustria)
* Gundoland (613 tai 616–639)
* Aega (639–641, Neustria ja Burgundi)
* Erchinoald (641–658)
* Ebroin (658–673)
* Wulfoald (673–675, Austrasia 656–680)
* Leudesius (675)
* Ebroin (675–680)
* Waratton (680 tai 681–682)
* Gistemar (682)
* Waratton (682–684 tai 686)
* Berthar (686–688 tai 689)
* Pipin Heristalilainen (Austrasia 680–714, Neustria ja Burgundi 687–695)
* Grimoald II (695–714)
* Teudoald (714–715, Austrasia ja Neustria).
* Ragenfrid (715–718)
* Kaarle Martel (Austrasia 715–741, Neustria ja Burgundi 718–741)
* Pipin Pieni (Neustria ja Burgundi 741–751, Austrasia 747–751)

Lähteet
-------

1. 1 2  Britannica, The Editors of Encyclopaedia: Mayor of the palace *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 29.6.2021. (englanniksi)
**Punaposkipeippo** (*Uraeginthus bengalus*) on pieni afrikkalainen varpuslintu.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 12,5–13 cm. Juhlapukuinen koiras on hyvin värikäs: yläpuoli on yhtenäisen ruskea, alapuoli, naama, pyrstö ja yläperä ovat siniset, maha keltainen ja kummallakin poskella on punainen laikku. Naaras on muuten samanlainen mutta siltä puuttuvat punaiset poskilaikut ja puku on himmeämmän värinen.

Esiintyminen
------------

Punaposkipeippo elää Afrikassa Saharan eteläpuolella: lännessä Senegalista itään Etiopiaan ja Eritreaan sekä etelässä Sambiaan ja Tansaniaan. 1960-luvun puolimaissa laji siirrettiin Egyptin pohjoisosiin mutta se ei menestynyt eikä myöhempiä havaintoja ole. Lajin esiintymisalueen laajuus on noin 7,7 miljoonaa neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen. Laji on istutettu myös Havaijille ja se on yleinen lemmikkilintu.

Elinympäristö
-------------

Kuivat savannit ja heinäarot sekä viljelysmaat, esikaupunkien puutarhat ja puistot.

Lisääntyminen
-------------

Pesä on kudottu ruohonkorsista ja lehdistä puun tai pensaan oksalle ja siinä on sisäänkäynti sivulla. Käyttää myös vanhoja *Ploceus*-suvun pesiä. Naaras munii tavallisesti 4 tai 5 valkoista munaa. Haudonta-aika on noin 13 päivää ja poikaset ovat lentokykyisiä noin 20 päivän ikäisinä.

Ravinto
-------

Siemenet ja vilja sekä hyönteiset, erityisesti termiitit.

Lähteet
-------

* Lemmikkisivu

### Viitteet

1. 1 2  BirdLife International: *Uraeginthus bengalus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 24.1.2014. (englanniksi)
2. ↑  Perrins, Christopher M. (toim.) 1994: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. – Oxford University Press. Hong Kong. ISBN 0-19-854679-3
3. ↑  Answers.com
4. ↑  Kenyabirds (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Oiseaux


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1070293
* Wikispecies: Uraeginthus bengalus
* ADW: Uraeginthus\_bengalus
* Avibase: EAE77D9607CB4ACD
* BirdLife: 22719493
* CoL: 7DND5
* BOW: reccor
* eBird: reccor
* EoL: 45511018
* Euring: 16140
* GBIF: 2493723
* iNaturalist: 14027
* IRMNG: 10195557
* ITIS: 179623
* IUCN: 22719493
* NBN: NHMSYS0020789086
* NCBI: 247673
* Xeno-canto: Uraeginthus-bengalus

 |

 |
Käännöstyökalut ja niiden käsittelemät tiedostot kaaviona.
**GNU Autotools** tai **GNU Build System** on GNU-projektin työkalukokoelma tietokoneohjelman kääntämiseen eri alustoilla.

Autotools sisältää:

* GNU Autoconf
* GNU Automake
* GNU Libtool

Autotools tuottaa Makefile-tiedosto(t) make-ohjelmalle, jota käytetään ohjelmointikielen kääntäjän ja linkkeriohjelman kutsumiseen.

Käännösprosessi Autotoolsilla yleensä sisältää:

1. `configure`-komennon ajamisen – tunnistaa kohdejärjestelmän, tarvittavat asetukset, kirjastojen sijainnin ja minne uudet ohjelmat asennetaan
2. `make`-komennon ajamisen – kääntäminen lähdekoodista ajettavaksi ohjelmaksi
3. `make install` – käännetyn ohjelman, kirjaston ja muiden tiedostojen kopiointi järjestelmässä havaittuun sijaintiin

Autoconf tuottaa configure-skriptin configure.ac-tiedoston pohjalta, jossa käytetään M4-kielen syntaksia.

Automake tuottaa Makefile-tiedostot Makefile.am-tiedostossa annettujen tietojen pohjalta, jossa käytetään Makefile-syntaksia.

Käyttö
------

Autotools on käytössä useissa avoimen lähdekoodin projekteissa. 

Muun muassa X.Org-ohjelmisto on lisännyt Autotoolsille vaihtoehtona tuen Meson-käännösjärjestelmälle. GNOME-projektilla on tavoitteena siirtyä Autotoolsista Meson-järjestelmään.
KDE-projekti päätti vuonna 2006 siirtyä vanhenevasta Autotoolsista CMakeen.

Katso myös
----------

* GNU Make
* GCC
* Käännösautomaatio

Lähteet
-------

1. ↑  Introducing the GNU Build System *gnu.org*. Viitattu 19.10.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3  Introduction to GNU Autotools *opensource.com*. Viitattu 19.10.2019. (englanniksi)
3. ↑  The Meson Build System Is Being Fitted For The X.Org Server *phoronix.com*.  27.3.2017. Viitattu 19.10.2019. (englanniksi)
4. ↑  GNOME Goal: Port modules to use Meson build system *wiki.gnome.org*. Viitattu 19.10.2019. (englanniksi)
5. ↑  Why the KDE project switched to CMake -- and how (continued) *lwn.net*.  21.6.2006. Viitattu 17.9.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Learning the GNU development tools (englanniksi)
* Autotools FAQ (englanniksi)
Ethan Peck
**Ethan Gregory Peck** (2. maaliskuuta 1986 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Spockin roolista televisiosarjassa *Star Trek: Strange New Worlds*. Peck esitti Spockia jo vuonna 2017 alkaneessa *Star Trek: Discovery* -televisiosarjassa. Siinä hahmo esiintyi kuitenkin vain toisen kauden muutamassa jaksossa. 

Peck on näytellyt elokuvissa ja televisiosarjoissa lapsesta asti. Jo parikymppisenä vuonna 2009 hän sai pääroolin *10 Things I Hate About You* -sarjasta, joka kuitenkin lopetettiin yhden kauden jälkeen. Elokuvissa hän on ollut pääosissa lähinnä pienen budjetin kauhuelokuvissa.

Yksityiselämä
-------------

Peckin isä Stephen Peck on yksi näyttelijä Gregory Peckin ja amerikansuomalaisen Greta Kukkosen kolmesta lapsesta. Peck samaistuu suomalaisiin juurinsa ja puhuu suomea joitakin sanoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Here's what you need to know about Star Trek: Discovery's Ethan Peck *The Sun*.  18.1.2019. Viitattu 5.10.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Televisio | Uuden Star Trekin tähti on osittain suomalainen ja Hollywood-legendan pojanpoika – HS tapasi Ethan Peckin *Helsingin Sanomat*.  4.10.2022. Viitattu 5.10.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |

 |
**GN-z11** on voimakkaasti punasiirtynyt galaksi, joka sijaitsee Ison karhun tähdistön suunnalla. Se on vanhin ja kaukaisin tunnettu galaksi havaittavassa maailmankaikkeudessa. Galaksin punasiirtymä on 11,09, ja se on ainakin 13,4 miljardin vuoden ikäinen. Se on noin 25 kertaa Linnunrataa pienempi. Galaksi löydettiin Hubble-avaruusteleskoopin avulla, ja tieto löydöstä julkaistiin maaliskuussa 2016.

Galaksi kuvattiin sellaisena, millainen se oli 13,4 miljardia vuotta sitten, sillä valo on kulkenut galaksista Maahan 13,4 miljardin valovuoden matkan. Koska maailmankaikkeus kuitenkin laajenee, galaksin arvioidaan olevan tällä hetkellä todellisuudessa 32 miljardin valovuoden päässä. Sen viralliseksi etäisyydeksi Maasta nimitetään siis 32 miljardia valovuotta, ei 13,4 miljardia valovuotta.

Aiempi kaukaisimman tunnetun galaksin ennätyksen haltija oli EGSY8p7, josta valo oli matkannut maahan 13,2 miljardia valovuotta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hubble Team Breaks Cosmic Distance Record  3.3.2016. HubbleSite. Viitattu 21.3.2016. (englanniksi)
2. ↑  Oesch *et al*.: A Remarkably Luminous Galaxy at z=11.1 Measured with Hubble Space Telescope Grism Spectroscopy (PDF) *arxiv.org*.  3.3.2016. Viitattu 21.3.2016. (englanniksi)
3. 1 2 3  Drake, Nadia: Astronomers Spot Most Distant Galaxy—At Least For Now *National Geographic*.  3.3.2016. Viitattu 21.3.2016. (englanniksi)
4. 1 2  Nummila, Sakari: Hubble rikkoi etäisyysennätyksen – galaksi löytyi 13,4 miljardin valovuoden päästä *Tähdet ja avaruus*.  4.3.2016. Viitattu 21.3.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Niemi, Veikka: Maailmankaikkeuden koko voi saada aivot solmuun – Listasimme universumin massiivisimmat ja kaukaisimmat objektit *Tekniikan Maailma*.  28.1.2018. Viitattu 19.1.2019.