recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kustaa Kiipula** (16. huhtikuuta tai maaliskuuta 1847 Hattula – 11. kesäkuuta 1918 Janakkala) oli suomalainen maanviljelijä ja moninkertainen valtiopäivämies. 

Kiipulan vanhemmat olivat ratsutilallinen Kustaa Retulainen ja Ulla Kustaantytär. Kiipulasta tuli isäntä hänen vaimonsa Miina Kiipulan (k. 1936) kotitilalle Janakkalan Kiipulaan jo 21-vuotiaana. Hän perehtyi tilanhoitoon, uusiin viljelytapoihin ja karjatalouteen sekä pyrki parantamaan maatalouden työväestön oloja. Kiipulan tilasta muodostui tunnettu retkeilytila ja se sai kultamitalin vuoden 1906 Kuopion maatalousnäyttelyssä. Tilasta sai alkunsa myös Kiipulan koulutus- ja kuntoutuskeskus. Kustaa Kiipula oli yksi perustajia vuonna 1874 toimintansa aloittaneessa Etelä-Hämeen maatalousseurassa, samoin kuin Hämeen läänin maanviljelysseuran sihteeri vuodesta 1894 ja esimies vuodesta 1906. Kunnallisten luottamustoimien ohella hän oli Janakkalan tuomiokunnan edustaja talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1885, 1888, 1891, 1894, 1897, 1899 ja 1900. Kiipulalle myönnettiin ansioistaan kunnallisneuvoksen arvo.

Lähteet
-------

1. 1 2  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 122–124. Helsinki: Otava, 1926.
2. 1 2  Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*, s. 383. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.
**Yhdysvaltain puolustusministeriö** (engl. *United States Department of Defense*, lyh. *DoD*, *USDOD* tai *DOD*) on yksi Yhdysvaltain ministeriöistä. Se on Yhdysvaltain suurin työnantaja.

Yleisessä kielenkäytössä puolustusministeriöön viitataan usein sen päärakennuksella Pentagonilla.

Yhdysvaltain puolustusministeriö tekee ja soveltaa standardeja muun muassa materiaalien, tilojen ja suunnittelun käyttöön.

Budjetti
--------

Puolustushallinon budjetti oli vuonna 2022 740,5 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Henkilöstöä sekä sotilashenkilöstöä toimialalla on 2,91 miljoonaa. Yhdysvaltain puolustushallinto toimii kaikilla mantereilla yhteensä yli 160 maassa ja noin 4 800 toimipaikassa.

Asevoimat
---------

Yhdysvaltain puolustusministeriön rakenne
Yhdysvaltain asevoimat koostuu seuraavista puolustushaaroista: maavoimat, ilmavoimat, merijalkaväki, laivasto, rannikkovartiosto ja avaruusvoimat.

Sotatoimialueet
---------------

Yhdysvaltain puolustusministeriön alaisuudessa toimii eri sotatoimialueita, joiden vastuulla on sotilasoperaatiot ja muun muassa yhteistyö eri valtioiden kanssa eri alueella.

|  |  |
| --- | --- |
| **Sotatoimialue** | **Päämaja** |
| Afrikka | Africa Command (USAFRICOM) |
| Erikoisoperaatiot | Special Operations Command (USSOCOM) |
| Eteläinen | Southern Command USSOUTHCOM |
| Eurooppa | European Command (USEUCOM) |
| Keskinen | Central Command (USCENTCOM) |
| Kuljetus | Transportation Command (USTRANSCOM) |
| Kyberturvallisuus | Cyber Command (USCYBERCOM) |
| Pohjoinen | Northern Command (USNORTHCOM) |
| Strategia | Strategic Command (USSTRATCOM) |
| Tyynimeri | Indo-Pacific Command (USPACOM) |

Lähteet
-------

1. ↑  US Department of Defense (DoD) *ihsmarkit.com*. Viitattu 18.3.2022. (englanniksi)
2. ↑  Our Story Yhdysvaltain puolustusministeriö. Viitattu 14.3.2022. (englanniksi)
3. ↑  Combatant Commands Yhdysvaltain puolustusministeriö. Viitattu 14.3.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yhdysvaltain puolustusministeriö** Wikimedia Commonsissa

* Yhdysvaltain puolustusministeriön verkkosivut (englanniksi)
**Polykso** oli kreikkalaisessa mytologiassa usean eri naishahmon nimi:

Danauksen puoliso
-----------------

Polykso oli Niilin najadi ja yksi Danaoksen useista puolisoista. Hän synnytti miehelleen kaksitoista tytärtä: Autonoen, Theanon, Elektran, Kleopatran, Eurydiken, Glaukippen, Antheleian, Kleodoren, Euippen, Eraton, Stygnen ja Bryken. Nämä puolestaan menivät naimisiin Aigyptoksen kahdentoista pojan kanssa, mutta murhasivat nämä heti hääyönään isänsä käskystä.[1]

Tlepolemoksen puoliso
---------------------

Polykso oli Tlepolemoksen puoliso ja syntyjään Argoksesta. Kun hänen miehensä joutui jättämään Argoksen kuninkuuden ja pakenemaan Rodokselle, hän seurasi miehensä mukana. Tlepolemoksen kuoltua Troijan sodassa, Polykso jäi yksi suremaan poikansa kanssa. Katkeroituneena miehensä kuolemasta Polykso halusi kostaa Helenalle, joka sodan jälkeen jäi hänen armoilleen. Niin hän lähetti palvelijattariaan fuurioiksi pukeutuneena Helenan luo tämän ollessa kylvyssä, ja nämä ottivat Helenan kiinni ja hirttivät hänet puuhun.[2]

Hyadi
-----

Polykso oli yksi seitsemästä hyadista.[3]

Nykteuksen puoliso
------------------

Polykso oli Nykteuksen puoliso, joka synnytti miehelleen Antiopen.[4]

Hypsipylen hoitaja
------------------

Polykso oli Lemnoksen kuningatar Hypsipylen hoitaja.[5] Hän oli myös Apollonin papitar, jota kunnioitettiin ennustustaitonsa vuoksi.[6][7]

Lähteet
-------

1. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.1.5 (engl. käännös).
2. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 3.19.10 (engl. käännös).
3. ↑  Hyginus: *Fabulae* cxcii (engl. käännös).
4. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.10.1 (engl. käännös).
5. ↑  Apollonios Rhodios: *Argonautica* 1.667–696 (engl. käännös).
6. ↑  Valerius Flaccus: *Argonautica* ii.311–325 (engl. käännös).
7. ↑  Hyginus: *Fabulae* xv (engl. käännös).
**Lissabonin laivastotukikohta** (port. *Base Naval de Lisboa*) on Portugalin laivaston päätukikohta, joka sijaitsee entisen Alfeiten alueella Tagusjoen estuaarin etelärannalla lähellä Almeidaa. Tukikohdasta käytetään toisinaan nimeä **Alfeiten laivastotukikohta**.

Pääosa laivaston aluksista on sijoitettu Alfeiteen samoin kuin useat huolto-, esikunta- ja koulutuslaitokset. Tukikohdan läheisyydessä sijaitsee myös merisotakoulu, laivaston tekninen koulu, Arsenal do Alfeite, merijalkaväentukikohta ja muita merivoimien yksiköitä.

Historia
--------

Lissabon ja sen lähistöllä sijaitseva Tagusjoen estuaari ovat jo 1100-luvulta alkaen olleet Portugalin suurimmat ja merkittävimmät laivastotukikohdat. Löytöretkien aikaan 1400- ja 1500-luvuilla alueesta muodostui maailman merkittävin satama-alue.

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen alueella ei ollut vain yhtä yhtenäistä tukikohtaa, vaan joukko pienempiä tukikohtia Taguksen kummallakin rannalla. Näitä olivat muun muassa Lissabonin laivastoarsenaali, Doca de Belémin sukellusvenetukikohta, Bom Sucesson merilentokonetukikohta, Vila Franca de Xiran hävittäjätukikohta, Vale do Zebron torpedoveneiden tukikohta, Alcántaran merivoimienkasarmit ja Doca da Marinhan laiturialue.

Muutamat ylemmistä upseereista esittivät 1800-luvun lopulta alkaen laivaston yksiköiden keskittämistä Lissaboniin ja Taguksen alueelle yhteen tukikohtaan. Uuden laivastoarsenaalin rakennustyöt alkoivat 1928 ja valmistuivat 1937. Arsenal do Alfeitea pidettiin yhtenä maailman suurimmista ja parhaiten varusteltuna. Tukikohtaan sijoitettiin pääosa laivaston aluksista, henkilöstöstä ja palveluista.

Alfeiten hallintoesikunta (port. *Intendência de Marinha do Alfeite*) nimettiin 3. joulukuuta 1958 Lissabonin laivastotukikohdaksi.

Portugalin puolustusministeriö antoi 5. helmikuuta 2009 määräyksen 33/2009, jonka mukaan telakka-alue yksityistetään. Telakka liitettiin osaksi Empordef, SGPS:ää yhtiötä, joka hallinnoi muitakin Portugalin valtion puolustusteollisuuden yhtiöitä. Telakkayhtiö aloitti toimintansa 1. syyskuuta. Yhtiön alue kattaa noin 36 hehtaaria laivastotukikohdan alueesta.

Lähteet
-------

1. ↑  arsenal-alfeite.pt

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Lisbon Naval Base
**Mazda Demio** (マツダ・デミオ, Matsuda Demio) on B-Segmenttiin kuuluva pikkuauto, jota Mazda valmisti vuosina 1996–2019. Vaikka Demio-nimeä käytettiin Japanin kotimarkkinoilla neljässä sukupolvessa, sitä käytettiin harvoin Japanin ulkopuolella, jossa sitä kutsuttiin yleensä **Mazda2**:ksi. Demio-nimi poistui käytöstä 2019, kun Mazda ryhtyi käyttämään Mazda2-nimeä myös Japanissa.

Demio on rakennettu Mazda D -alustalle, ja sitä edelsi kaksi muuta samaan alustaan perustuvaa autoa: Ford Festiva sekä Autozam Revue. Nimi "Demio" on johdettu latinan sanasta "Meus", joka tarkoittaa omistamista.

Kolmannen sukupolven Demio ansaitsi 2008 World Car of the Year -palkinnon, kun taas neljäs sukupolvi palkittiin 2014–2015 "Vuoden japanilaisella autolla".

Ensimmäinen sukupolvi (1996-2002)
---------------------------------

Ensimmäisen sukupolven Demion myynti alkoi heinäkuussa 1996 (Nimellä Mazda 121 Japanin ja Euroopan ulkopuolella). Auto sai kasvojenkohotuksen 1999, jolloin muotoilua ja matkustamon ilmansuodatusta muutettiin. Samalla autoon lisättiin automaattivaihteisto sekä ajonvakautusjärjestelmä.

### Galleria

* Mazda Demio 1996-1999Mazda Demio 1996-1999
* Mazda Demio 1999-2001Mazda Demio 1999-2001

Toisesta neljänteen sukupolveen (2002–2019)
-------------------------------------------

*Pääartikkeli: Mazda2*
Vuoden 2002 toisen sukupolven Demiosta alkaen vientimallit saivat "Mazda2" -nimen. Kolmas sukupolvi ilmestyi alkuvuodesta 2007, jota seurasi neljäs sukupolvi syyskuussa 2014. Mazda kutsui autoa edelleen Demioksi Japanissa, kunnes nimi vaihtui kansainväliseen Mazda2 vuonna 2019.

### Galleria

* Toisen sukupolven Mazda Demio Toisen sukupolven Mazda Demio
* Kolmannen sukupolven Mazda Demio Kolmannen sukupolven Mazda Demio
* Neljännen sukupolven Mazda Demio Neljännen sukupolven Mazda Demio

Lähteet
-------

1. ↑  WORLD CAR OF THE YEAR AWARDS: 2008 Award Photos *WORLD CAR OF THE YEAR*.  2008.  Arkistoitu 17.3.2018. Viitattu 19.12.2021.
2. ↑  De Guzman, Marcus: All-new Mazda2/Demio wins the Japanese Car of The Year award *autoindustriya.com*.  13.10.2014. Viitattu 19.12.2021.
3. ↑  The World Says Goodbye to the Mazda Demio *carguide.ph*.  18.7.2018. Viitattu 19.12.2021.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Mazda Demio
**William West Anderson** eli **Adam West** (19. syyskuuta 1928 Walla Walla, Washington – 9. kesäkuuta 2017 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan niin sanottuna "vanhan ajan" Batmanina eli Lepakkomiehenä.

Elämäkerta
----------

West syntyi Walla Wallassa, Washingtonissa. Hänen vanhempansa olivat Otto West Anderson ja Audrey V. Speer. Sarjakuvakiinnostus alkoi Westillä kymmenvuotiaana, ja erityisen suuren vaikutuksen häneen teki Batman, jota hän sai myöhemmin esittää *Batman*-televisiosarjassa. West kävi koulua Lakeside-koulussa, jonka jälkeen hän siirtyi Whitmanin yliopistoon, josta hän sai arvosanat kirjallisuudesta ja psykologiasta. West meni viimeisenä lukuvuotenaan myös naimisiin Billie Lou Yeagerin kanssa. Kuusi vuotta myöhemmin he kuitenkin erosivat. Vuosi tämän jälkeen West meni naimisiin tahitilaisen Ngatokoruaimatauaia Frisbie Dawsonin kanssa, josta hän puolestaan erosi vuonna 1962. West oli naimisissa kolmannen vaimonsa Marcelle Learin kanssa vuodesta 1970 lähtien kuolemaansa saakka.

### Ura

Ennen näyttelijäuraansa West työskenteli DJ:nä paikallisella radioasemalla. Tullessaan Hollywoodiin hän otti taiteilijanimekseen Adam West ja teki useita vierailevia rooleja koko 1950-luvun. Myös 1960-luvun alussa hän esitti pieniä rooleja sellaisissa sarjoissa kuin *Bronco*, *Colt .45*, *77 Sunset Strip*, *Maverick*, *Bonanza* ja *Vaimoni on noita*. Muutaman vuoden jälkeen hän vuonna 1966 sai tunnetuimman ja samalla suosikkiroolinsa Batmanina *Batman*-televisiosarjassa. Sarja kesti aina vuoteen 1968, ja siitä lähtien West on muistettu Batmanina huolimatta siitä, että hän on esiintynyt yli 60 elokuvassa ja televisiosarjoissa.

West toimi myös ääninäyttelijänä ja teki rooleja muun muassa animaatioihin *Family Guy*, *The Batman*, *Batman* ja videopeleihin. Cameoroolit West teki yhdessä *Batman*-televisiosarjassa vastanäyttelijänä toimineen Burt Wardin kanssa animaatiosarjoissa *Simpsonit* ja *Paavo Pesusieni*.

Lähteet
-------

1. ↑  Barnes, Mike: Adam West, Straight-Faced Star of TV's 'Batman,' Dies at 88 *The Hollywood Reporter*.  10.6.2017. Viitattu 10.6.2017. (englanniksi)
2. ↑
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* TV.com (Arkistoitu – Internet Archive)
* Adam Westin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee Totuuden Torvi -nimistä lehteä. Samannimistä romaania käsittelee artikkeli Totuuden torvi (romaani).*
*Totuuden Torven* numero vuodelta 1948.
**Totuuden Torvi** oli suomalainen sensaatiouutisiin painottunut sanomalehti, joka ilmestyi vuosina 1928–1933, 1945–1946, 1947, 1948–1951 ja 1954–1958. Lehden perustaja oli omintakeinen populistipoliitikko Ernesti Hentunen, joka toimi päätoimittajana kuolemaansa (1951) saakka. Vuodesta 1945 alkaen *Totuuden Torvi* oli hänen perustamansa Radikaalisen Kansanpuolueen äänenkannattaja. Lehteä myytiin irtonumeroina suoraan kadulla, ja Hentunen itsekin myi sitä Helsingin keskustassa rautatieaseman luona. 

Lehti julkaisi suorasukaisia kannanottoja vallanpitäjistä ja joutui sen vuoksi usein hankauksiin. Vuonna 1933 Hentunen joutui poistumaan Suomesta ulkomaille välttääkseen eräästä lehden jutusta saamansa vankeustuomion ja lehden ilmestyminen keskeytyi 12 vuodeksi.

Vuonna 1945 *Totuuden Torvi* alkoi taas ilmestyä. Pian sen räväkkä uutisointi alkoi kohdistua etenkin kommunisteja, YYA-sopimusta ja Neuvostoliittoa vastaan. Hentunen sai 1949 sakkoja lehden Neuvostoliiton-vastaisesta kirjoittelusta. Hentusen suorasukaista kohtelua saivat osakseen myös kansanedustajat. Kun hän kirjoitti lehdessään: "Puolet kansanedustajista on hulluja", asiaan vaadittiin oikaisua, ja seuraavassa numerossa Hentunen korjasi väitteen: "Puolet kansanedustajista ei ole hulluja."*lähde?*

Lehteä julkaisi vielä jonkin aikaa Hentusen kuoleman jälkeen hänen perikuntansa mutta lähinnä poliittisena pilalehtenä.

Lähteet
-------

* Nummelin, Juri: Ernesti Hentunen. 8.12.2006.

Kirjallisuutta
--------------

* Uola, Mikko: *Ernesti Hentunen – tasavallan hovinarri: Suomalaisen populismin juurilla.* Turun yliopiston poliittisen historian tutkimuksia 7. Turku 1997.
* Salminen, Esko: *Aselevosta kaappaushankkeeseen: Sensuuri ja itsesensuuri Suomen lehdistössä 1944–48.*
**Adam Whitney Savage** (s. 15. heinäkuuta 1967 New York, New York) on yhdysvaltalainen elokuva-alan monitoimimies ja televisiosarja Myytinmurtajien toinen juontaja. Hän asuu San Franciscossa vaimonsa Julian ja kaksoispoikiensa kanssa.
Adam on tullut myös kuuluisaksi aktiivisena skeptikkona.

Elämäkerta
----------

Adam Savage varttui Westchesterin piirikunnassa, New Yorkin osavaltiossa. Hänen isänsä oli animaattori ja ohjaaja ja Adam esiintyi jo lapsena TV-sarjoissa, mainoksissa ja musiikkivideoissa.

Ennen Myytinmurtajia Savage työskenteli kymmenen vuotta erikoistehosteiden parissa sellaisten yritysten kuten Industrial Light & Magicin, Warner Bros.:in ja Disneyn palveluksessa. Hän on toiminut aiemmin myös animaattorina, graafikkona, puuseppänä, lavastajana ja lelusuunnittelijana.

Myytinmurtajat
--------------

Myytinmurtajissa Savage on tunnettu hullunkurisesta käytöksestään. Hän yleensä kokeilee asioita nopeasti ilman sen kummempaa suunnittelua. Tässä mielessä hän on täydellinen vastakohta rauhalliseen ja harkitsevaan juontajapariinsa Jamie Hynemaniin verrattuna.
Adamin kenties tunnetuin lausahdus Myytinmurtajissa on "*I reject your reality and substitute my own*" (suom. *Hylkään todellisuutenne ja korvaan sen omallani.*), joka on lainaus elokuvasta The Dungeonmaster vuodelta 1984.

Cameoroolit
-----------

Savage on tehnyt cameoroolin CSI:n jaksossa "The Theory of Everything" ja Simpsonit-jaksossa "The Daughter Also Rises" juontajaparinsa Jamie Hynemanin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Adam Savage** Wikimedia Commonsissa

* Adam Savagen kotisivut
* Adam Savage Twitterissä

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Totuudenkantaja** tarkoittaa filosofiassa sellaista entiteettiä, joka voi olla tosi tai epätosi eikä mitään muuta. Totuudenkantajat ovat niitä totuuksia, joita totuudentekijät tekevät todeksi. Mahdollisia totuudenkantajia ovat esimerkiksi väittämät, ideat, uskomukset, teoriat, intuitiot, arvostelmat, lauseet ja puhetoimitukset.

Filosofit ovat kuitenkin erimielisiä siitä, mitkä näistä luetaan totuudenkantajien joukkoon, tai onko niitä lainkaan olemassa, tai ovatko ne totta vain johdetussa merkityksessä. Esimerkiksi koska sellainen lause kuin "X on totta" riippuu lauseen "X" olemassaolosta, sitä voidaan pitää totena vain johdetussa merkityksessä. D. M. Armstrongin mukaan väittämät ovat keskeisimpiä totuudenkantajia, ja muut ehdotetut vaihtoehdot ovat totuudenkantajia vain siksi, että niillä on joku suhde joihinkin väittämiin.

Armstrongin kannan mukaan totuudet ovat siis tosia väittämiä ja epätotuudet epätosia väittämiä. Mentaaliselta kannalta väittämät ovat uskomusten ja ajatusten intentionaalisia objekteja ja kielelliseltä kannalta lausumien intentionaalisia objekteja. Väittämä on abstraktio jostain uskomuksista sekä uskomuksen sisältö, joka tekee uskomuksesta sen tietyn uskomuksen, joka se on.

Nykyaikaisessa filosofisessa keskustelussa *totuudenkantajaa* ei koskaan sovelleta henkilöön tai joukkoon henkilöitä. Sen sijaan termiä sovelletaan edellä mainittuihin entiteetteihin, koska niiden katsotaan olevan tarpeeksi täsmällisiä, jotta niitä voidaan analysoida lähemmin siltä osin, ovatko ne totta vai eivät. Fiktionaaliset ilmaisut luetaan yleensä epätosiksi, jos ne tulkitaan kirjaimellisesti, mutta niiden voidaan sanoa kantavan totuutta omalla tavallaan, jos ne tulkitaan sopivasti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Armstrong, D. M.: *Truth and truthmakers*, s. 12–16. Cambridge: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-54723-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Rojszczak, Artur & Smith, Barry: Truthmakers, Truthbearers and the Objectivity of Truth (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Truthbearer
**John Landrum Cooper** (s. 7. huhtikuuta 1975) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän on laulaja ja basisti perustamassaan yhtyeessä Skillet. Hän on myös ollut kahdesti Grammy-ehdokkaana Skilletin albumeista Comatose ja Awake.

Ura
---

John aloitti soittajan uransa yhtyeessä Seraph. Vuonna 1996 Cooper aloitti bändin nimeltä Skillet yhdessä kitaristi Ken Steortsin ja rumpali Trey McClurkinin kanssa.

John on sanoittanut kappaleen *Best I Can* Decyfer Down -yhtyeelle. Hän oli solistina Tobymacin albumin *Tonight* nimikkokappaleessa.

Yksityiselämä
-------------

Cooper on naimisissa Korey Cooperin kanssa, joka on Skillet-bändin kitaristi. Kummallakin on tatuoitu hääsormus. Heillä on kaksi lasta: Alexandria (2002) ja Xavier (2005).

Lähteet
-------

1. ↑  Skillet *all music guide*. Viitattu 1.5.2013.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Kapitan Dranitsyn** on matalakulkuinen polaarijäänmurtaja, joka suunniteltiin toimimaan Pohjois-Siperian jokien matalilla suistoalueilla. Sen sisaraluksia ovat Kapitan Sorokin (1977), Kapitan Nikolaev (1978) ja Kapitan Khlebnikov (1981). Murtajan kastoi telakan laiturissa Neuvostoliiton Suomen suurlähettiläs V. M. Sobolev.

Uusi murtaja suunniteltiin olemaan pitkiä ajanjaksoja merellä. Siksi miehistön viihtyvyyteen kiinnitettiin erityistä huomiota. Miehistö sijoitettiin yhden hengen hytteihin, joissa jokaisessa oli oma kylpyhuone. Laivaan rakennettiin myös oma 54 hengen elokuvateatteri, sauna, uima-allas, kuntosali, kirjasto, valokuvalaboratorio ja sairasosasto, jossa oli myös leikkaussali. Aluksen tilasi V/O Sudoimport ja myöhemmin sen omistajaksi tuli Murmansk Shipping Company.

Kapitan Dranitsyn varusteltiin keväällä 1994 Turun korjaustelakalla risteilykäyttöön. Murtaja tekee tutkimusmatkoja ja risteilyjä pohjoisille napa-alueille ja Etelämantereelle. Turussa laivan hyttien varustelutasoa parannettiin ja rakennettiin yli sadan hengen ravintolatilat ja 50 hengen baari. Lisäksi kunnostettiin luentosalia, saunaa, lämmitettävää uima-allasta ja keittiötiloja. Murtajassa on 49 hyttiä sadalle matkustajalle. Hyteissä on tilava kylpyhuone, pöytä ja kaksi vuodetta.

Koneisto
--------

Pääteho saadaan kuudesta Wärtsilän Vaasan tehtaan rakentamasta Wärtsilä-Sulzer 9ZL40/48 -dieselmoottorista. Koneteho on yhteensä 18 271 kilowattia. Kukin moottori on kytketty omaan 3 800 kW tehoiseen Strömberg-vaihtovirtageneraattoriin. Kolme potkurimoottoria ovat tasavirtatyyppisiä ja niitä syötetään dioditasasuuntimien välityksellä. Kokonaisakseliteho on 16 200 kW. Kukin kolmesta peräpotkurista on kiinteäsiipinen. Aputeho tuotetaan viidellä Wärtsilä 624 TS -dieselmoottorilla, joista kunkin teho on 810 kW. Lisäksi ilmapuhallusjärjestelmän kompressoreja käyttää kaksi Wärtsilä 624 TS -dieselmoottoria.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia
* Kuvia
* Kuvia

Lähteet
-------

* Helsingin Sanomat 16.6.1994 s. B11
* Navigator 1981:1 s. 48 ja 1981:2 s. 12 ja 14
* Suomen merenkulku 1981:1 s. 19

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kapitan Dranitsyn**.
**Karl Gustaf Alexander (Alex) Alfthan** (17. marraskuuta 1865 Hausjärvi – 3. heinäkuuta 1922 Riihimäki) oli suomalainen tilanomistaja, pankinjohtaja ja kokoomuksen kansanedustaja.

Alfthanin vanhemmat olivat maanviljelijä Gustaf Alfthan ja Agneta Sofia Ahlroth. Hän oli maanvilijelijänä kotitilallaan ja toimi liikealalla Helsingissä 1884–1890. Alfthan oli sitten Hausjärvellä maanviljelijänä 1890–1906 ja sekatavarakauppiaana 1906–1913. Tämä jälkeen hän oli tilanomistajana Akaassa 1913–1916 ja toimi Tampereen Osake-Pankin Toijalan konttorin johtajana 1915–1916 ja Riihimäen konttorin johtajana 1916–1922. 

Alfthan oli kokoomuksen kansanedustajana helmikuusta syyskuulle 1922 edustaen Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan sairauden takia edustajantoimesta vapautuksen saaneen Artturi Virkkusen tilalle. Alfthan oli Hausjärven kuntakokouksen puheenjohtaja ja kunnanvaltuuston jäsen sekä Suomen maakauppiasliiton puheenjohtaja.

Lähteet
-------

1. ↑  .aspx Alex Alfthan *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1919–1922 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(28) | 
* Alanen
* Alfthan (1922)
* Arajärvi
* M. Erich
* R. Erich
* Gebhard
* Hallsten
* Hannula
* Heikinheimo (1921–1922)
* A. Hiidenheimo
* E. Hiidenheimo
* Holma
* Homén
* Hultin
* Ihamuotila
* Jaskari (1920–1922)
* Kaila
* Koivisto (1919–1921†)
* Lanne
* Malmivaara (1919–1920)
* Nevanlinna
* Nikkanen
* Nyberg
* Puumala
* Setälä
* Snellman
* Suolahti
* Typpö
* A. Virkkunen (1919–1922)
* P. Virkkunen

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
*Ash-e anar*, iranilainen granaattiomenakeitto.
**Iranilainen keittiö** tunnetaan erityisesti maitotaloustuotteistaan sekä hapanta ja makeaa yhdistelevistä ruokalajeistaan. Jogurtti tuli muualla maailmassa tunnetuksi Iranin kautta, ja myös jäätelön ja halvan on arveltu olevan iranilaista alkuperää. Iranin ruokakulttuuri on saanut maan sijainnin vuoksi runsaasti vaikutteita etenkin idästä kuten Keski-Aasiasta, Intiasta ja Kiinasta.

Iranin tavallisimpia maitotuotteita ovat tuore jogurtti, tuorejuusto, vedellä laimennettu jogurttijuoma *abdogh* sekä kuivattu jogurtti *kashk*. Keitot ovat Iranissa suosittuja. Peruskeitto *ash* on sakeaa ja ruokaisaa, ja sitä tehdään palkokasveista ja yrteistä tai linsseistä. Vanhimpia iranilaisia keittoja on etenkin aamiaisena suosittu *gipa*, johon käytetään lampaan pää, mahalaukku ja sorkat. Nuudelikeittoa (*ashe reshta*) syödään joissain uskonnollisissa yhteyksissä sekä uuden vuoden alkaessa: siinä on nuudelien lisäksi papuja, kuivattua jogurttia ja mausteita.

Iranilaiset syövät lihansa yleensä keitettynä ja tuoreiden tai kuivattujen hedelmien tai pähkinöiden kera. Lihapataa syödään makean riisin, jogurtin, kerman, manteleiden tai pähkinöiden kera. Riisi on muutenkin suosittua ruokaa etenkin Iranin pohjoisosissa, ja sitä tarjoillaan etelässäkin erityisesti vieraille. Suosittu riisiruoka on *pilav*, johon lisätään vihanneksia, hedelmiä, lintua, lihaa tai pähkinöitä ja joka nautitaan voisulan ja mausteiden kanssa.

Iranilainen ruoka ei ole erityisen tulista. Perusmausteina käytetään suolaa, pippuria, kurkumaa, tomaattipyreetä, kanelia ja ruusuvettä sekä myös korianteria, persiljaa, tilliä ja sarviapilaa. Granaattiomenan mehua ja siemeniä käytetään paljon ruoanlaitossa. Pohjois-Iranissa syödään paljon kalaa, etenkin isoa merisiikaa. Hapanta makua ruokiin saadaan esimerkiksi sitruunasta, limetistä, jogurtista, etikasta, pomeranssista, sumakista tai hedelmämehuista.

Iranilainen aamiainen koostuu yksinkertaisimmillaan teestä, leivästä ja hedelmistä, mutta myös lampaanpäästä voidaan valmistaa aamiaista. Aterialla ei ole alku-, pää- ja jälkiruokia, vaan kaikki ruoat tarjoillaan yhtä aikaa. Lounaaseen kuuluu yleensä *cholav*-riisiruokaa sekä pataa tai kastiketta (*khoresht*), jossa on usein yrttejä ja lihaa sekä vuodenajasta riippuen vihanneksia tai hedelmiä. Papuja ja jogurttia käytetään runsaasti eri ruoissa. Yleinen illallisruoka on munakas *kuku*.

Juomaksi Iranissa nautitaan yleensä teetä; kahvia juodaan vain hautajaisissa ja vainajien muistojuhlissa. Viiniä Iranissa ei islamin ruokasäännösten johdosta käytetä.

Makeat ruoat, kuten halva, keltainen vanukas *shole zard*, jäädytetyt hedelmät, serbetit, hedelmäsiirapit, jäätelö ja siirapin kanssa syötävät nuudelit ovat Iranissa suosittuja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Hallenberg, Helena & Perho, Irmeli: *Ruokakulttuuri islamin maissa*, s. 288–296. Helsinki: Gaudeamus, 2010. ISBN 978-952-495-165-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Iranilainen keittiö** Wikimedia Commonsissa
Emmy Köhler noin vuonna 1885.
**Emmy Kristina Köhler** (omaa sukua *Welin*; 22. toukokuuta 1858 Tukholma – 2. helmikuuta 1925 Fresta, Tukholman lääni) oli ruotsalainen opettaja, kirjailija ja säveltäjä.

Elämäkerta
----------

Emmy Köhler oli hovikamreeri Armand Welinin ja vapaaherratar Wilhelmina Rappen tytär. Isä oli ensimmäisiä aktiiveja Evankelisessä isänmaansäätiössä (Evangeliska fosterlandsstiftelsen). Emmy Welin kävi tätinsä johtamaa sisäoppilaitosta. Hän toimi kotiopettajana Smålannissa, Ryssbyssä Köhlerin perheessä. Hän solmi avioliiton vuonna 1891 perheen Sven-pojan kanssa.

Köhler toimi opettajana hovissa ja opetti muun muassa prinssi Erikin, Kustaa V:n nuorimman pojan, lukemaan ja kirjoittamaan. 

Köhler kirjoitti joululaulun "Nyt syttyy valot tuhannet", joka julkaistiin ensimmäisen kerran Lina Sandellin toimittamassa Korsblomman-kalenterissa ja jonka teksti ja sävel ovat vuoden 1986 Ruotsin kirkon virsikirjassa "Nu tändas tusen juleljus". Se on Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 116 "Nyt jouluvalot syttyvät". 

Monissa hänen lauluistaan oli alkuaan Elsa Beskowin piirtämät kuvat. Emmy Köhler kirjoitti myös muun muassa teoksen *Gunnars och Ingas roliga bok. Sagor och visor*. Sen kuvitti Ellie Westley (1855–1942), ja se julkaistiin vuosina 1898 ja 1907. 

Emmy Köhler oli naimisissa Ruotsin valtiovarainministeriön kanslianeuvoksen Sven Köhlerin kanssa ja asui Norrsätra gårdissa Sollentunassa. Hänet on haudattu Frestan hautausmaalle Upplands Väsbyn kuntaan.

Lauluja ja virsiä
-----------------

* Nyt syttyy valot tuhannet (Nu tändas tusen juleljus), julkaistu Evankelisen isänmaansäätiön *Korsblomman-*kalenterissa vuonna 1898. Vuoden 1986 Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 116 "Nyt jouluvalot syttyvät"
* Reippahasti käypi askeleet ("Liten julvisa" Raska fötter springa tripp, tripp, tripp) vuodelta 1901, sanat Sigrid Sköldberg-Pettersson, säv. Emmy Köhler

Lähteet
-------

* Joululehti Norrsken, sivu 17, 112. vuosikerta 2016/Blå Bandet nro 5, vuosikerta 134, 2016.

### Viitteet

1. ↑  Tukholman kaupunginarkisto, Frestan kirkkoarkisto, osa I C:8 (kuolleita ja haudattuja 1895-1929), s. 52
2. 1 2  Oscar Lövgren: *Psalm- och sånglexikon*, s. 355. Gummesons bokförlag, Stockholm, 1964. (ruotsiksi)
3. ↑  Reippahasti käypi askeleet *joululauluja.fi*. Viitattu 28.3.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Crommesteven** tai **cromsteven**, myös **crompster**, **cromster** or **crumster** (*crom* = taivutettu, kovera; *steven* = varsi) oli pieni sotalaivatyyppi, jota käytettiin Alankomaiden tasavallan laivastossa sekä myöhemmin Britannian kuninkaallisessa laivastossa. Matalapohjaisena se oli suunniteltu pärjäämään Hollannin edustan matalikoilla. Crommesteven oli ketsi; sen spriipurje oli takiloitu isomastoon ja latinalaispurje pieneen mesaanimastoon. Britanniassa sen alustyyppi oli *hoy*, sluupin tapaan takiloitu pieni laiva. Kuningatar Elisabet I:n kuollessa hänen laivastonsa ilmoitettiin käsittävän 31 great ships-tyypin alusta, mukaan lukien kaljuunat ja crompsterit, vaikkakin crommestevenit olivat selvästi pienempiä kuin kaljuunat.

Kokoonsa nähden crommestevenit olivat raskaasti aseistettuja ja kykeneviä toimimaan rannan läheisyydessä, missä ominaisuudessa se osallistui sotatoimiin Espanjan armadaa vastaan 1588.

Lähteet
-------

1. ↑  Robert Gardiner, Brian Lavery: *The Line of Battle: The Sailing Warship 1650-1840*, Conway Maritime 2004. s.67. ISBN 0-85177-954-9.
2. ↑  L. E. Harris: *The Two Netherlanders Humphrey Bradlay and Cornelis Drebbel*. Brill Archive, s.96
3. ↑  Corbett, Julian Stafford: *The successors of Drake*, London : Longmans, Green 1900. s.411
**Jihaz al-Mukhabarat al-Amma** eli lyhyemmin **Mukhabarat** (arab. مخابرات‎, "tiedustelu") oli Irakin tiedustelupalvelu Irakin sotaan saakka. Termi tarkoittaa arabiaksi yleensäkin tiedustelua. Mukhabarat on yleisnimitys arabimaiden turvallisuuspoliiseille. Samalla nimellä toimivat tiedustelupalvelut Syyriassa, Jordaniassa, Irakissa ja Egyptissä. 

Mukhabaratin edeltäjän, *Jihaz al Khas*in, joka vastasi Irakin tiedustelusta ja sisäisestä turvallisuudesta, johtoon nimitettiin 1960-luvun puolessa välissä Saddam Hussein. Baath-puolueen syrjäytettyä Irakin hallitsijan 17. heinäkuuta 1968, Saddam alkoi laajentaa *Jihaz al Khas*ia, kunnes 1973 epäonnistuneen vallankaappausyrityksen jälkeen se muutettiin *Da'irat al Mukhabarat al Amah*iksi.

Mukhabarat koostui kahdesta pääosastosta, jotka kattoivat sisäisen ja ulkoisen tiedustelun. Persianlahden sodan jälkeen ulkoisesta tiedustelusta vastaavan osaston koko kutistui alle puoleen ennen sotaa edeltävästä vahvuudestaan, kun taas sisäisen tiedustelun osaston koko kasvoi.

Organisaatio toimi myös Irakin salaisena palveluna, jonka vastuualueina oli muun muassa muiden valtion instituuttien valvonta, vakoilu ja vastavakoilu, salamurhat, sabotaasit ja propaganda.

Pääjohtajat
-----------

* Barzan Ibrahim al-Tikriti (1975–?)
* Fadhil al-Barak (1984–1989)
* Sabawi Ibrahim al-Tikriti (1989–1995)
* Ali Hasan al-Majid (1995–2003)

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Irakin tiedustelupalvelu
* Jihaz al-Mukhabarat al-Amma (Arkistoitu – Internet Archive)
**Johan Alfred Halonen** (30. heinäkuuta 1879 Kokkola – 26. maaliskuuta 1922 Rauma) oli suomalainen opettaja ja kirjallisuuden suomentaja. Hän käytti nimimerkkiä *A. H.*.

Halosen vanhemmat olivat merimies, suolamestari Sefanias Halonen ja Anna Maria Orjala. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1899 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1905 ja maisteriksi 1910.

Halonen toimi Rauman lyseon venäjän ja historian (ruotsin) opettajana vuodesta 1905 ja hän oli koulun johtaja vuodesta 1915.

Halonen oli naimisissa vuodesta 1907 Olga Amanda Virtasen kanssa.

Suomennoksia
------------

* Arkadij Avertshenko : *Iloisia juttuja* ; alkutekstin kolmannestatoista painoksesta suomentanut A. H. Karisto 1912
* Nikolai Gogol : *Taras Bulba : kertomus kasakkavallan mahtavuuden ajoilta*. Karisto 1913

Lähteet
-------

* J. A. Halonen SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* HALONEN Johan Alfred. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
J. A. F. Sariola vuonna 1947.
**Johan Adolf Fredrik "Jaffu" Sariola** (vuoteen 1918 **Grönroos**; 4. marraskuuta 1886 Helsinki – 23. huhtikuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen tivolinjohtaja, elokuvanäytösten järjestäjä ja elokuvateatterien omistaja. Hän kuului Sariolan sirkus- ja tivolisukuun ja johti Sariolan tivolia.

Sariolan isä J. A. W. Grönroos oli aloittanut tivolitoiminnaan Keravalla jo vuonna 1888. Sariolasta tuli isänsä perustaman Suomen Tivolin johtaja kun hänen isänsä pidätettiin vuonna 1905 syytettynä venäläisvastaisesta toiminnasta. Hän piti elokuvanäytöksiä ja perusti myös kiinteitä elokuvateattereita. Hänellä oli parhaimmillaan yli kymmenen elokuvateatteria joista parhaiten menestyivät Terijoella sijainneet teatterit. Sariola muutti itsekin Terijoelle 1911 ja asui siellä kymmenen vuoden ajan. Sota-aika teki kuitenkin lopun Terijoen teattereiden toiminnasta ja Sariola luopui elokuvateattereista 1920-luvulla niin että viimeinen suljettiin 1928. Hän keskittyi tästä lähtien tivolitoimintaan.

Vuonna 1921 Sariola osti Keravalla sijainneen Sariolanmäen alueen josta tuli suvun sirkus- ja tivolitoiminnan keskuspaikka ja Sariolan perheen koti. Vuonna 1930 Sariolan tivoli oli kasvanut niin suureksi että se jaettiin kahteen erikseen Suomea kiertävään osastoon. Enimmillään 1930-luvulla oli neljä erillistä Sariolan tivolia yhtäaikaa toiminnassa, ne olivat kuitenkin kaikki Sariolan johdon alaisia. Sariola oli vuosina 1929–1933 yhteistyössä Kenraali Mannerheimin lastensuojeluliiton kanssa.

Jatkosodan aikana 1942–1944 toimi Itä-Karjalassa, Karhumäen kaupungissa lomavuorossa olleille sotilaille tarkoitettu Suomen Tivolin Karhumäen osasto eli Karhumäen Tivoli jota johtivat J. A. F. Sariola sekä hänen poikansa luutnantti Unto Sariola.

Sodan jälkeen Sariola laajensi tivolitoimintaa myös sirkusesitysten puolelle ja Sirkus Sariola aloitti toimintansa 1949. Sariolanmäen alue jouduttiin kuitenkin myymään talousvaikeuksien takia vuonna 1953 ja alueella olleet rakennukset purettiin sen jälkeen. Sariolan tivolit kiersivät Suomea erillisinä osastoina joita johtivat Sariolan pojat Toivo, Unto ja Matti sekä tytär Sinikka Sariola. Vuodesta 1958 alkaen tivolit toimivat itsenäisinä yrityksinä nimillä *Tivoli Toivo Sariola*, *Tivoli Unto Sariola* ja *Tivoli Matti Sariola*. Nykyinen Suomen Tivoli jatkaa Tivoli Unto Sariolan toimintaa ja Tivoli Sariola jatkaa Tivoli Matti Sariolan toimintaa. Toivo Sariolan tivoli lopetti toimintansa 1968 mutta toiminta jatkui vielä jonkin aikaa Sirkus Sariolan nimellä.

J. A. F. Sariola kuoli liikenneonnettomuudessa vuonna 1967.

Lähteet
-------

1. ↑  J. A. F. Sariolan muistokirjoitus *Helsingin Sanomissa* 26.4.1967. (Maksullinen linkki.)
2. 1 2 3 4 5 6  Sariolan tivolisuku. Huvipuisto.net.
3. 1 2  Sariola 130 vuotta. Sirkusteltta-blogi 15.6.2018.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Frank Sinatra oli yksi tunnetuimmista croonereista.
**Crooner** on Yhdysvalloissa 1920-luvun lopulla syntynyt nimitys populaarimusiikin mieslaulajille, jotka omaksuivat mikrofonin mahdollistamana pehmeän ja tunteellisen laulutavan. Laulutyyli soveltui hyvin radiosta ja gramofonilevyiltä kuunneltavaksi ja uuden äänenvahvistustekniikan ansiosta onnistui myös konsertti- ja tanssisaleissa jopa suuren orkesterin säestämänä. Nimitys oli alun perin ironinen: monet 1930-luvun alun musiikkikriitikot pitivät laulutyyliä ohimenevänä muoti-ilmiönä eivätkä monet crooner-tyylin laulajat koskaan hyväksyneet sitä kuvaamaan itseään. Englannin kielen verbi *croon* tarkoittaa hyräillä tai laulaa hiljaa, kuin vauvalle tuutulaulua.

Ensimmäisenä croonerina mainitaan yleensä Rudy Vallée, ja muita varhaisia croonereita olivat Bing Crosby, Gene Austin, Russ Columbo ja Will Osborne. Termiä käytetään yleensä jazzstandardeja big bandin, pienemmän yhtyeen tai pianon säestyksellä laulavista mieslaulajista, mutta myös joidenkin naislaulajien kuten Annette Hanshaw’n, Mildred Baileyn (uransa alussa) ja Helen Rowlandin laulutyylistä. Naislaulajille muodostui 1920–1930-luvulla mikrofonivahvistuksen ansiosta oma intiimi laulutapansa ja -ohjelmistonsa, usein onnetonta rakkautta kuvaava *torch song*.

Erittäin tunnetuksi crooner-laulajaksi nousi Frank Sinatra, ja monet muutkin amerikanitalialaiset mieslaulajat kuten Dean Martin, Jimmy Roselli, Jerry Vale ja Johnny Desmond nousivat suosioon samankaltaisella laulutyylillä.

1950-luvun puolivälissä crooner-laulutyyliä alkoivat syrjäyttää muut tyylilajit, erityisesti rock and roll. Silloisia croonereita olivat muun muassa Perry Como ja Matt Monro, joiden musiikkityyliä alettiin kutsua termeillä *easy listening* tai *adult contemporary*. Sittemmin crooner-laulutapaa ovat pitäneet yllä muun muassa Nat King Cole, Tony Bennett, Barry Manilow, Harry Connick, Jr. Frank Ocean, Engelbert Humperdinck ja Michael Bublé.

Lähteet
-------

1. ↑  Croon, Collins Dictionary, viitattu 18.4.2015.
2. ↑  Croon (Arkistoitu – Internet Archive), Oxford Dictionaries, viitattu 18.4.2015.
3. ↑  Väkevä, Lauri: Amerikkalainen populaarimusiikki 2: Croonerit ja radiotähdet (Arkistoitu – Internet Archive), Oulun yliopisto, musiikkikasvatus 1999, viitattu 18.4.2015.
4. ↑  Salo, Jari: Italocroonerit Roselli, Desmond ja LaRosa (Arkistoitu – Internet Archive), Jazzrytmit 27.8.2011, viitattu 18.4.2015.

Aiheesta muualla
----------------

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Crooner
Krokotiili Gena ja Muksis neuvostoliittolaisessa postimerkissä
**Muksis** (ven. Чебурашка, *Tšeburaška* ru-Cheburashka.ogg kuuntele ääntämys**(ohje)** ) on venäläisen lastenkirjailijan Eduard Uspenskin luoma satuhahmo.

Muksis on pieni, pyöreä ja karvainen ja sillä on suuret pyöreät korvat. Se ystävystyy pian Krokotiili Genan kanssa. Gena on vanha arvokas krokotiili, joka on eläintarhassa töissä krokotiilina. Muksis ja Gena esiintyivät useissa animaatioelokuvissa ja saavuttivat kuuluisuutta myös itäblokin ulkopuolella, esimerkiksi Japanissa. Sen mukaan on nimetty Tšeburaška-auto, lentokone, jopa virvoitusjuoma, ja se on muun muassa useiden venäläisten vitsien päähenkilö.

Muksis oli Venäjän olympiajoukkueen maskotti vuoden 2004 kesäkisoissa Kreikassa. Muksis-pehmolelu oli myös Ville Haapasalon ja Niki Juuselan matkassa, kun nämä esittelivät vuoden 2014 talviolympialaisten isäntäkaupunkia Sotšia Ylen tv-sarjassa, jota esitettiin olympialaisten aikaan.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Ensimmäisen kerran Muksis esiintyi Uspenskin lastenkirjassa *Krokotiili Gena ja hänen ystävänsä* (Крокодил Гена и его друзья). Muksis on tiheässä tropiikin metsässä asustava eläin, jota tiede ei tunne. Se koostuu niin erilaisista osista, että on mahdotonta sanoa onko se jänis, koira, kissa vai kenguru. Kun Muksis kerran on kävelyllä hengittämässä raitista ilmaa, se joutuu vahingossa appelsiinilaatikkoon ja sen mukana sivistyneeseen maailmaan. Kun se perillä nostetaan ulos laatikosta, ovat sen käpälät niin puutuneet että se muksahtaa ensin pöydältä tuolille, sitten lattialle. Tämän mukaan (venäjää: чебурахнуться, pudota kömpelösti) se nimetään Muksikseksi.

Aiheesta muualla
----------------

* Venäläinen Tšeburaška-sivu (venäjäksi)
* Japanilainen Tšeburaška-sivu (japaniksi)
* Tšeburaška ja Krokotiili Gena - kuvia (Arkistoitu – Internet Archive)
**E! Entertainment Television** (tai lyhyemmin **E!**) on yhdysvaltalainen kaapeli- ja satelliittikanava, joka aloitti lähetyksensä nimellä *Movie Time* 31. heinäkuuta 1987. Vuonna 1990 Movie Time nimettiin uudelleen E! Entertainment Televisioniksi.

Historia
--------

Kanavan perusti entinen MSNBC:n ja CNN -kanavan johtaja Rick Kaplan vuonna 1987, kanavan nimeksi tuli **Movie Time**, ja se esitti lähinnä elokuvien trailereita ja haastatteluja. Kolme vuotta myöhemmin kesäkuussa 1990 kanavan nimeksi tuli **E! Entertainment Television**. Nykyisin kanava esittää muun muassa tv-sarjoja, lifestyle -ohjelmia, palkintogaaloja sekä uutisia Hollywoodista. Lokakuussa 2006 Comcast osti Walt Disney Companyn 39,5 % osuuden E!:stä 1,23 miljardilla dollarilla ja kanava siirtyi Comcastin omistukseen.

Yhdysvalloissa E! tavoittaa parhaimmillaan noin 88 miljoonaa kaapeli- ja satelliittikatsojaa, ja maailmanlaajuisesti noin 600 miljoonaa katsojaa. E!:n sisarkanavia ovat muotikanava Style Network ja G4.

E! Suomessa
-----------

E! Entertainment on saatavilla Suomessa kokonaan Viasatin kautta satelliitin avulla. Myös Sub on esittänyt joitakin kanavan ohjelmia.

Aiheesta muualla
----------------

* E! Online (englanniksi)
* E! Onlinen kansainvälinen kotisivu (englanniksi)
**Kiialan kartano** (ruots. *Kiala gård*) sijaitsee noin 3 kilometriä Porvoon keskustasta pohjoiseen. Kartanoon kuuluu nykyään 400 hehtaaria peltoa ja se on ollut 1920-luvulta saakka vuorineuvos Göran J. Ehrnroothin perheen hallussa. Kartano oli myös taiteilija Albert Edelfeltin syntymäkoti. 

Kiialan kartanon historia ulottuu keskiajalle ja se oli Stålarm-suvun kantatilana 1300-luvulta 1600-luvulle. Kartanon vuodelta 1796 peräisin olevan kaksikerroksisen puisen päärakennuksen rakennutti kenraali Carl Johan Adlercreutz. Alun perin rokokootyylinen päärakennus muutettiin 1830-luvulla empiretyyliseksi ja sen nykyinen ulkoasu on peräisin 1880-luvulta. Carl Axel Lewin perusti 1880-luvulla kartanoon viinatehtaan, jonka rakennukset toimivat nykyisin juhla- ja kokoustiloina. Kartanoon johtaa Porvoon suunnalta pitkä puukujanne.

Kiialan kartano oli 2000-luvun alussa Suomen suurin sokerijuurikkaan viljelijä ja siellä kasvatetaan myös heinää hevosia varten.

Lähteet
-------

* Valtakunnallisesti merkittävät kulttuurihistorialliset ympäristöt 1993 -luettelo: Porvoonjokilaakson kulttuurimaisema

Aiheesta muualla
----------------

* Kiialan kartanon sivut
**Kettil Cedercreutz** (s. 1959) on suomalainen tutkija, joka on työskennellyt professorina Yhdysvalloissa. Hän toimi Cincinnatin yliopistossa (UC) varaprovostina ja dekaanina ja johti vuosina 2001–2017 kokeellista oppimista. Tuona aikana yliopistoa mainostettiin opinahjonaksi, jossa käytäntö ja teoria kohtaavat jarjestelmällisesti.*kenen mukaan?* Opiskelijoiden tulot kooperatiivisissa opetusohjelmissa kasvoivat vastaavana aikana 25 miljoonasta dollarista 64 miljoonaan dollariin, samalla kuin kokonaisopiskelijamäärä kasvoi 30 000:sta 45 000:een.*lähde?* Vuodesta 2019 Cedercreutz on toiminut startup-toimitusjohtajana Chicagossa.

Cedercreutz valmistui Teknillisesta korkeakoulusta diplomi-insinööriksi 1984. Hänen väitoskirjansa käsitteli oppimisen mittaamista käytännön työtehtävissä. Hän oli mukana rakentamassa Yrkeshögskolan Arcadaa 1990-luvun alussa, mikä loi suhteet Cincinnatin yliopistoon.

Kettil Cedercreutz on sirkuksesta innostuneen Haminan sairaalan ylilääkärin Claes Cedercreutzin poika.

Vuonna 1976 Cedercreutz kiersi vastaperustetun Sirkus Finlandian mukana kuukauden taikurina.

Lähteet
-------

1. ↑  Taikuri-kirurgin poika Kettil Cedercreutz: Sirkus loi pohjan uralle kokeellisen oppimisen parissa *Sydän*.  2014. Viitattu 21.5.2020.
2. ↑  Muisti: Erikoisen kirurgin sirkus *Yle*. Viitattu 21.5.2020.

Aiheesta muualla
----------------

*
Kakiá Skálan rannikkoa.
Nykyisiä maanteitä Kakiá Skálan kohdalla.
**Kakiá Skála** (kreik. Κακιά Σκάλα), antiikin **Skironin kalliot** (m.kreik. Σκιρωνίδες πέτραι, *Skirōnides petrai*), on jyrkkä kalliorinne Saroninlahden pohjoisrannikolla Länsi-Attikassa Kreikassa.

Kakiá Skálan kalliot ovat osa Geráneia-vuoren eteläisimpiä ulokkeita. Paikka on ollut antiikin ajasta saakka tärkein luonnoneste Ateenan ja Peloponnesoksen väliselle liikenteelle. Antiikin aikana se sijaitsi Megariin alueella Korintista Megaraan ja edelleen Ateenaan kulkeneella tiellä, ja sen kohdalla kulki kapea ja hankala kulkuväylä. Kreikkalaisessa mytologiassa paikka yhdistettiin pahantekijä Skironiin, joka potkaisi siinä ohikulkijoita mereen. Theseus surmasi Skironin ja vapautti matkalaiset tämän kiusanteosta.

Nykyisin A8-moottoritie ja Ateena–Kórinthos-rautatie kulkevat kapeassa kohdassa osin tunnelissa ylhäällä vuorenrinteessä. Moottoritiessä on Kakiá Skálan kohdalla viisi tunneliosuutta. Alempana kulkevat vanha, mutkainen vuorenrinnettä seuraileva EO8-kansallistie sekä vanha käytöstä poistettu rautatie.

Lähteet
-------

1. 1 2  Skironian rocks (Korinthia) 28 Kakia Skala - Σκιρωνίδες πέτραι *ToposText*. Viitattu 11.2.2019.
2. ↑  Theseus *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 11.2.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kakiá Skála** Wikimedia Commonsissa
Katalonialaisen kuvanveistäjän Eduard Batiste Alentornin suunnittelema Barcelonassa sijaitseva suihkulähde vuodelta 1884, kuvaa kettua ja kurkea.
**Kettu ja haikara**, tunnetaan myös nimellä *kettu ja kurki*, on yksi Aisopoksen faabeleista eli eläinsaduista. Sen numero Perryn indeksissä on 426.

Tarina on seuraava: Kettu kutsuu haikaran päivälliselle ja tarjoaa velliä matalasta astiasta, josta haikara ei onnistu suipolla nokallaan syömään mitään. Sitten haikara vuorostaan kutsuu ketun kylään. Ruoka on nyt pitkä- ja kapeakaulaisessa pullossa – eikä kettu kykene siitä syömään.

Tarinan opetus on kultainen sääntö, älä tee toisille sellaista, mitä et haluaisi itsellesi.

Lähteet
-------

1. ↑  Kettu ja haikara *Kirjasampo.fi*. Viitattu 18.4.2017.
2. 1 2 3  Henrikson A. & Törngren, D. & Hansson, L. & Tiainen J. (toim.): *Suuri tarukirja*, s. 203. Suom. Hannu Hiilos, Antti Nuuttila, Kari Nenonen. Koko Kansan Kirjakerho, 1983. ISBN 951-864-014-9.
3. ↑  The Fox and the Stork *Aesopica: Aesop's Fables in English, Latin & Greek*. Viitattu 30.5.2022. (englanniksi)

Kirjallisuutta
--------------

* Aisopos: "256. Kettu ja kattohaikara", *Faabelit: täydellinen kokoelma moraaleineen*, s. 194. Valikoinut ja suomentanut Jari Tammi. Pikku-idis, 2010. ISBN 978-952-9589-40-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kettu ja haikara** Wikimedia Commonsissa