recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Tachibana Muneshige maalauksessa.
**Tachibana Muneshige** (jap. 立花 宗茂, 18. joulukuuta 1567 – 15. marraskuuta 1643 oli japanilainen daimio eli lääninherra, joka hallitsi Yanagawan linnaa Kyūshūn saarella.

Muneshige palveli sotilasdiktaattori Toyotomi Hideyoshia, ja osallistui tämän kahteen Korean kampanjaan. Kun Hideyoshi menehtyi, hänen nimittämässään sijaishallitsijoiden neuvostossa syntyi pian erimielisyyksiä. Daimiot jakaantuivat kahteen leiriin Ishida Mitsunarin ja Tokugawa Ieyasun ympärille. Muneshige siirtyi Mitsunarin palvelukseen. Osapuolet kohtasivat Sekigaharan taistelussa, joka päättyi Ieyasun voittoon ja Mitsunarin teloitukseen. Muneshige ei itse ollut osallistunut taisteluun, koska oli samana päivänä valtaamassa Ōtsun linnaa Kyōgoku Takatsugulta.

Kuultuaan Mitsunarin kuolemasta Muneshige palasi Kyūshūlle, missä Kuroda Yoshitaka, Nabeshima Katsushige ja Katō Kiyomasa olivat alkaneet vallata saarta Ieyasun alaisuuteen. Myös Yanagawa oli joutunut hyökkäysten kohteeksi, mutta sen puolustukset olivat kestäneet. Linnan puolustamiseen olivat osallistuneet sotilaiden lisäksi Muneshigen entisen vaimon, Tachibana Ginchiyon, aseistamat nunnat. Kiyomasa ja Yoshitaka kehottivat Muneshigea antautumaan, ja liittymään sotaan Mitsunarin puolella taistellutta Shimazua vastaan. Muneshige suostui, mutta Ieyasu keskeytti kampanjan, koska ei halunnut sotaa Kyūshūlle. Lisäksi hän armahti Muneshigen, mutta vei tämän läänityksen.

Vuosina 1637–1638 Muneshige osallistui Shimabaran kapinan aikaiseen Haran piirtykseen, jossa shōgunaatin joukot lähetettiin kukistamaan verotuksesta ja kristittyjen vainoista vihastuneet kapinalliset. Shōgunaatin armeija koostui pääasiassa nuoremmista komentajista, jotka halusivat taistelun voitosta kunniaa pitkällä sodattomalla kaudella. Muneshige esitti että armeijan ei tulisi lähteä suoraan hyökkäykseen, vaan ainoastaan katkaista puolustajien huoltotiet, mutta tätä suunnitelmaa pidettiin raukkamaisena. Shōgunaatin joukot yrittivät vallata linnan useaan otteeseen, ja lopulta onnistuivat tässä Matsudaira Nobutsunan alaisuudessa. Piirityksen päätteeksi joukot olivat kuitenkin menettäneet jopa 13 prosenttia sotilaistaan harkitsemattomien hyökkäysten takia.

Lähteet
-------

* Clements, Jonathan: *The Samurai: A New History of the Warrior Elite*. Constable & Robinson, 2010. ISBN 978-1-84529-947-7.
* Turnbull, Stephen R.: *Samurai Women 1184-1877*. Osprey Publishing, 2010. ISBN 978-1-846039-51-5.

### Viitteet

1. 1 2 3  Samurai Women, s. 50.
2. ↑  Samurai Women, s. 51.
3. ↑  Clements, s. 236.
4. ↑  Clements, s. 237.
5. ↑  Clements, s. 239.
6. ↑  Clements, s. 240.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Japani

 |

 |
**Christian Ferras** (17. kesäkuuta 1933 Touquet – 14. syyskuuta 1982 Pariisi) oli ranskalainen viulisti, joka esiintyi jo teini-iästä lähtien monessa maassa. 

Ferras opiskeli ensin Charles Bistesin johdolla Nizzan konservatoriossa ja teki kaupungissa myös debyyttinsä orkesterin solistina 1942. Hän jatkoi opintojaan Pariisin konservatoriossa opettajinaan viulunsoitossa René Benedetti ja kamarimusiikissa Joseph Calvet. Valmistumisvuonnaan 1946 hän antoi 13-vuotiaana ensikonserttinsa Pariisissa. Vuonna 1949 hän opiskeli vielä George Enescun johdolla ja voitti teini-ikäisenä toisen palkinnon Pariisin Long-Thibaud-kilpailussa, jossa hän esiintyi pianistinaan Pierre Barbizet. Siitä alkoi hänen menestyksekäs solistiuransa, johon sisältyi sekä orkesteriteoksia että kamarimusiikkia etenkin Barbizet’n kanssa. Lisäksi Ferras toimi vuodesta 1975 professorina Pariisin konservatoriossa.

Ferras’n ohjelmistoon kuului varsinkin romanttisia konserttoja kuten hänen Herbert von Karajanin johdolla levyttämänsä Sibeliuksen viulukonsertto.

Ferras lopetti konsertoinnin vuonna 1975, mutta antoi vielä yhden soolokonsertin elokuussa 1982. Kaksikymmentä päivää myöhemmin hän teki itsemurhan 49 vuoden iässä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Christian Ferras, Legendary Violinists -sivusto. Alkuperäinen lähde: "Christian Ferras." Baker's Biographical Dictionary Of Musicians, Centennial Edition. Toim. Nicolas Slonimsky. Schirmer, 2001.
2. ↑  Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 8449
3. 1 2  The intense, searing performance of violinist Christian Ferras in works by Franck and Stravinsky. Medici-tv-sivusto. Viitattu 26.2.2016.
4. ↑  *Factum, osa 2*, s. 158. Espoo: Weilin & Göös, 2003. ISBN 951-35-6641-2.
5. ↑  WSOY:n Iso Tietosanakirja, osa 2 vuodelta 1995, s. 384


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Mykoplasmat** (*Mycoplasma*), joita on aiemmin nimitetty myös PPLO:ksi (engl. *pleuropneumonia-like organisms*, pleuropneumoniankaltaiset organismit), ovat pieniä pallomaisia soluseinättömiä esitumaisia bakteereja. Ne ovat usein pienikokoisia, läpimitaltaan noin 0,25 mikrometriä ja yleensä loisia. Mykoplasmat kuuluvat *Mollicutes*-heimoon: niillä on pieni genomi, 9,58–1,38 miljoonaa emäsparia.*lähde?*

Mykoplasmat näyttävät 16S-ribosomin rakenteen perusteella olevan sukua *Clostridium*-bakteereille tai *Lactobacillus*-bakteereille ja ovat siten kehittyneet grampositiivisista bakteereista. Soluseinän puuttumisesta huolimatta myös mykoplasmat ovat grampositiviisia bakteereita.

Jotkut mykoplasmat, kuten keuhkokuumetta aiheuttava *Mycoplasma pneumoniae*, aiheuttavat ihmisille sairauksia. Soluseinän puuttumisen takia harvat antibiootit tehoavat mykoplasmoihin. Yleinen lääkitys on doksisykliini, mutta lieväoireisille ei yleensä anneta lääkitystä.

Koska *Mycoplasma pneumoniae* kasvaa hitaasti, sitä ei normaalissa bakteeri-viljelyssä löydetä. Suurentunut Mycoplasman IgG-luokan vasta-aine kertoo lähinnä joskus kohdatusta infektiosta ja IgM-luokan vasta-aine aktiivisesta tai äskettäisestä (6 kk) infektiosta. Uusintainfektiossa IgM ei yleensä ole positiivinen. IgG:tä pyritään tulkitsemaan lähinnä pariseeruminäytteiden avulla. CRP-arvo voi olla normaali vaikka kyseessä on bakteeri. Infektio voi aiheuttaa myös hankalia keskushermosto-, iho- ja limakalvo-oireita. Tartunnan saaneista jopa neljäsosalla on oireita muualla kuin hengitysteissä ja osalla ei ole hengitystieoireita ollenkaan. Valtaosalle tauti on vähäoireinen, mutta esim. yskä voi kestää kuukausia. Taudin selkeä toteaminen voi olla vaikeaa.

Katso myös
----------

* Rickettsia

Lähteet
-------

1. ↑  Principles of Modern Microbiology, Mark L. Wheelis, University Of California, ISBN 978-0-7637-1075-0, sivu 48
2. ↑  Ursula Pieper, Geeta Kapadia, Peng-Peng Zhu, Alan Peterkofsky and Osnat Herzberg: Structural evidence for the evolutionary divergence of mycoplasma from Gram-positive bacteria: the histidine-containing phosphocarrier protein *Structure, Volume 3, Issue 8, 781-790*.  1 August 1995. Elsevier Science Ltd. Viitattu 26.7.2009.
3. ↑  Duodecim 21/2012 *Mycoplasma pneumoniae* -infektiot

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Mycoplasma
* Mykoplasma Terveyden ja hyvinvoinnin laitos
* National Center for Biotechnology Information (NCBI): Mycoplasma, taxonomy (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q210975
* Wikispecies: Mycoplasma
* CoL: 5W5S
* EoL: 83503
* EPPO: 1MYPLG
* GBIF: 3225939
* iNaturalist: 356727
* IRMNG: 1029199
* ITIS: 957646
* LPSN: mycoplasma.html
* NCBI: 2093
* NZOR: dedd2c32-4343-43f0-a9b6-14e90f1edf3b
* WoRMS: 567367

 |

 |
**Kangashäkki** on kylä Uuraisten kunnassa, Keski-Suomessa. Kangashäkissä on noin 870 asukasta. Kangashäkin postinumero on 41290. Kangashäkki on Uuraisten kunnan itäisin kylä ja rajoittuu idässä valtatiehen 4. Kangashäkin naapurikylät ovat Äänekoskella sijaitsevat Honkola (pohjoisessa) ja Koivistonkylä (idässä) ja Laukaan puolella Vehniä (etelässä). Kangashäkin osia ovat muun muassa Kangashäkki, Savimaa, Visala, Rantala, Vellilä, Hirvaskylä ja Puntavuori.*lähde?*

Sijainti ja etäisyydet
----------------------

Kangashäkki on Uuraisten kunnan itäisin kyläkunta ja on siten Uuraisten, Äänekosken ja Laukaan rajalla. Kangashäkistä on matkaa Uuraisten kirkonkylälle noin 15 kilometriä, Äänekoskelle 10 km, Jyväskylän lentoasemalle 13 km ja Jyväskylään 30 km. Helsinkiin ja Ouluun matkaa kertyy kumpaankin noin 300 km.

Kulkuyhteydet
-------------

Kulkuyhteydet joukkoliikenteellä ovat hyvät, johtuen sijainnista nelostien varrella. Valtatien Hirvaskankaan liittymän pysäkiltä pääsee Jyväskylään ja Äänekoskelle arkena ja sunnuntaina noin 20 kertaa päivässä, Jyväskylän lentoasemalle noin 5 kertaa päivässä, Suolahteen 3 kertaa päivässä, Uuraisille (kirkonkylälle) 2 kertaa päivässä ja Haapamäelle kerran päivässä. Lisäksi yhteyksiä Helsinkiin ja Ouluun on useita kertoja päivässä ja Rovaniemelle kerran päivässä. Liikenteen hoitaa pääasiassa Jyväskylän liikenne, Keski-Suomen liikenne, Pohjolan matka ja Eskelisen Lapin linjat.*lähde?*

Palvelut
--------

Kangashäkissä palvelee päiväkoti sekä Hirvasen koulu, joka kattaa esiopetuksen ja luokat 1–6. Yläasteen opiskelijat kuljetetaan yhtenäiskouluun Uuraisten koulukeskukseen Uuraisten kirkonkylälle. Kylällä on Parma-betonitehdas. Siellä sijaitsee myös huutokauppias Aki Palsanmäen ja hänen Heli-vaimonsa huutokauppakamari.

Lähteet
-------

1. ↑  Kangashäkki (myös MML:n Nimistön tietokortti: Kangashäkki) *Asutusnimihakemisto*. Kotimaisten kielten keskus, kotus.fi. Viitattu 17.8.2021.
2. ↑  Hirvaskangas *hirvaskangas.info*.  Arkistoitu 17.8.2019.
3. ↑  Tuukka Lukinmaa: Ehtivät toimia vain kaksi vuotta: Touhula lopettaa päiväkotinsa Äänekoskella ja Uuraisilla  18.6.2021. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 18.8.2021.
4. ↑  Päiväkoti Hirvanen Uuraisten kunta, uurainen.fi. Viitattu 18.8.2021.
5. ↑  Koulut Uuraisten kunta, uurainen.fi. Viitattu 18.8.2021.
6. ↑  Parma Oy Uurainen *finder.fi*. Viitattu 18.8.2021.
7. ↑  Hirvaskankaan Kauppahuone Oy *finder.fi*. Viitattu 18.8.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Jyväskylän seutu - asuinaluekuvaukset - Kangashäkki ja Hirvasen alue (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kangashäkin kylä
**Henrik (Heikki) Niskanen** (13. heinäkuuta 1873 Pielavesi – 4. tammikuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä, kiinteistönvälittäjä ja Maalaisliiton kansanedustaja.

Niskasen vanhemmat olivat talollinen Henrik Niskanen ja Ebba Sofia Tissari. Hän kävi kansakoulun ja sen jälkeen kansanopiston 1897 ja maamieskoulun 1902. Niskanen oli maanviljelijänä Kuopion maalaiskunnassa, Lapinlahdella, Ristiinassa ja Leppävirralla vuosina 1905–1940. Vuodesta 1940 lähtien hän oli kiinteistönvälittäjänä Helsingissä. Niskanen toimi myös lautamiehenä ja osuuskassan kirjanpitäjänä.

Niskanen oli kansanedustajana 1919–1924 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Hän oli myös Lapinlahden kunnallislautakunnan jäsenenä ja kuului Kuopion läänin maanviljelysseuran ja Suomen metsänhoitoyhdistys Tapion johtokuntiin.

Henrík Niskanen oli naimisissa vuodesta 1905 Inkeri Jauhiaisen kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  .aspx Henrik Niskanen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Riitta "Ritu" Ylipahkala** (s. 1948) on Helsingin Saalem-seurakunnan evankelista ja nuorisotyöntekijä. *lähde?*

Ylipahkala toimi 1999–2003 kansanedustaja Marja-Liisa Tykkyläisen eduskunta-avustajana. Markku Vuorinen on kirjoittanut hänen elämästään muistelmakirjan nimeltä *Ritu – Riitta Ylipahkalan tarina* (Vantaa 1983, RV-kirjat). 

Hän on elänyt rajun nuoruuden, johon kuului muun muassa huumeiden käyttöä. Uskoon tulonsa jälkeen Ylipahkala on panostanut nuorten auttamiseen, kertonut huumeiden vaaroista Suomessa ja ulkomailla sekä pyrkinyt perustamaan syrjäytymisuhassa oleville ihmisille muuta toimintaa, esimerkiksi osallistumalla entisten rikollisten kuoron ja alkoholisteille ja narkomaaneille tarkoitetun Karisma-kodin perustamiseen. Ylipahkala on kirjoittanut elämästään kirjan *Pettävä pilvi*.

Ylipahkala kiertää edelleen Suomessa, eri seurakunnissa, levittäen evankeliumin sanomaa ja johdattaen ihmisiä Kristukselle.

Ylipahkala on myös tehnyt TV7:lle hengellisiä, Jeesuksesta Kristuksesta ja Häneen turvautumisesta eli käytännön kristillisyydestä kertovia ohjelmia.

Tuotanto
--------

* Pettävä pilvi, 1993 Vantaa : RV-kirjat ISBN 951-606-344-6 (yhdessä Jukka Mäkelän kanssa)
* Ritun stoori, äänite, 2006

Kirjallisuutta
--------------

* Markku Vuorinen: *Ritu*. Kuvaa Riitta Ylipahkalan (o. s. Jurva) elämää. - 1. p. 1983. Vantaa: RV-kirjat, 1984. ISBN 951-605-819-1.
* Markku Vuorinen: *Ritu : Riitta Ylipahkalan tarina*. Vantaa: RV-kirjat, 1992. ISBN 951-606-293-8.
* Maija Hurri: *Ritustellen*. Vantaa: Aika, 2001. ISBN 951-606-575-9.
* Jukka Mäkinen: *Ritu Ylipahkala : Ritun stoori jatkuu*. Aikamedia, 2009. ISBN 978-951-606-889-6.

Lähteet
-------

1. ↑  "Rakastan eniten päähän potkittuja" *Vantaan Lauri*.  2001. Viitattu 3.11.2012.
2. ↑  Telvis
3. ↑  Pettävä pilvi Google Books

Aiheesta muualla
----------------

* *Kanssanne Ritu Ylipahkala* TV-sarjan jaksot TV7:n arkistossa
**Heikki Peura** (29. kesäkuuta 1882 Jurva – 5. toukokuuta 1949 Jurva) oli suomalainen poliitikko. Peura toimi Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1920–1922 edustaen Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä. Peura nousi eduskuntaan kesken vaalikauden kuolleen Mikko Luopajärven tilalle. Kunnallispolitiikassa Peura toimi Jurvan kunnanvaltuuston puheenjohtajana.

Peuran koulutus oli kansanopisto. Politiikan ulkopuolella Peura toimi maanviljelijänä Jurvassa, Jurvan osuuskaupan väliaikaisena johtajana 1907–1908, Kestin osuuskaupan johtajana noin kymmenen vuotta sekä Jurvan säästöpankin johtajana 1929–1948.

Lähteet
-------

1. 1 2  .aspx Heikki Peura *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Vaasan läänin eteläisen vaalipiirin kansanedustajat 1919–1922 |
| --- |
|  |
| Kansanedustajat (12) | 
* Alkio
* Estlander
* Hannunen (1920–1922)
* Helenelund
* Kujala
* Kärki
* Lanne
* Luopajärvi (1919–1920†)
* Nix
* Peura (1920–1922)
* Valavaara (1919–1920)
* von Wendt
* Virkkunen
* Åkerblom

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
Vapaaherra, kenraaliluutnantti Johan Balthasar von Campenhausen
**Johan Balthasar von Campenhausen**(ven.Иван Иванович фон Кампенгаузен,*Ivan Ivanovits fon Kampenhauzen);* (30. heinäkuuta 1689 Tukholma – 28. tammikuuta 1758 Pietari) oli kenraali ja venäläisten nimittämä Suomen kenraalikuvernööri pikkuvihan aikana 1742–1743. 

Von Campenhausenin vanhemmat olivat Pohjanmaan rykmentin eversti Johan Herman von Campenhausen ja Agnes Margareta Gyldenhoff, joilla oli yksitoista lasta, joista kuusi poikaa ja sisko kuolivat jo lapsina. Kahdeksas sisarus, veli, kaatui suuressa Pohjan sodassa. Isä Johan Herman von Campenhausen oli toiminut Riian ruotsalaisena varakomendanttina. 

Hän tuli 1708 kuningas Kaarle XII:n drabanttijoukkoihin, joutui Puolassa vangiksi 1710 ja siirtyi ensin puolalaisten ja 1711 venäläisten palvelukseen. Everstiksi hänet ylennettiin 1717 ja myöhemmin kenraalimajuriksi. Kun Suomi joutui hattujen sodassa venäläisten miehittämäksi, von Campenhausen nimitettiin syksyllä 1742 Suomen kenraalikuvernööriksi ja hän sai hoitoonsa taloudelliset, oikeudelliset ja kirkolliset asiat. Ylimpiin hallintovirkoihin nimitettiin hänen esityksestään virolaisia ja liivinmaalaisia henkilöitä ja suomalaisia taas alempiin. Turun rauhan jälkeen 1743 syksyllä von Campenhausen palasi Venäjälle, missä hän sai tehtäväkseen laatia esityksen Viipurin läänin hallintoa varten. Vapaaherraksi hänet korotettiin 1744 ja myöhemmin kenraaliluutnantiksi.

Von Campenhausenin ensimmäinen puoliso vuodesta 1712 oli Margareta Lilliegren (k. 1733), joka oli aikaisemmin naimisissa Peipsijärven laivaston komentajan C.G. Löschern von Hertzfeldin kanssa, ja toinen vuodesta 1736 Helena Juliana von Straelborn (k. 1775).

Lähteet
-------

* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivu 104.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen kenraalikuvernöörit |
| --- |
|  |
| Ruotsin aika(1595–1809) | 
* K. Fleming (1595–1597)
* Bielke (1623–1631)
* Oxenstierna (1631–1633)
* Brahe (1637–1641 ja 1648–1654)
* H. Fleming (1664–1669)
* Nieroth (1710–1712)
* Douglas (1717–1721)
* von Campenhausen (1742–1743)
* von Rosen (1747–1753)

 | Kenraalikuvernöörin vaakuna vuodesta 1809. |
|  |
| Suomen suuriruhtinaskunta(1809–1917) | 
* Sprengtporten (1808–1809)
* Barclay de Tolly (1809–1810)
* vt. Armfelt (1812–1813)
* Steinheil (1810–1823)
* Zakrevski (1824–1831)
* Menšikov (1831–1855)
* vt. Thesleff (1833–1847)
* von Berg (1855–1861)
* Rokassovski (1861–1866)
* Adlerberg (1866–1881)
* Heiden (1881–1897)
* vt. Gontšarov (1897–1898)
* Bobrikov (1898–1904)
* vt. Turbin (1904)
* Obolenski (1904–1905)
* Gerard (1905–1908)
* von Boeckmann (1908–1909)
* Seyn (1909–1917)
* vt. Lipski (1917)
* Stahovitš (1917)
* Nekrasov (1917)

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Biografiasampo

 |

 |
| Lentopalloolympialaisissa 2024LentopalloRantalentopallo |
| --- |
| Lentopallo |
| Miehet  Naiset |
| Rantalentopallo |
| Miehet  Naiset |
| 

---

|  |  |
| --- | --- |
| < 2020 | 2028 > |

 |

**Lentopallossa** kilpaillaan **Pariisin 2024 kesäolympialaisissa** 16:tta kertaa. Lentopallossa kilpaillaan kahdessa eri muodossa: sisällä pelattavassa lentopallossa ja rantalentopallossa. Olympialaisissa on omat turnaukset naisille ja miehille. Sisälentopalloturnauksiin osallistuu 12 joukkuetta ja rantalentopalloon 24 joukkuetta. Paris Expo Porte de Versailles isännöi sisälentopallo-ottelut, ja rantalentopallo-ottelut järjestetään Marskentällä. Ottelut pelataan 27. heinäkuuta – 11. elokuuta 2024. 

Paris Expo Porte de Versailles.

Mitaliyhteenveto
----------------

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Miehet (sisä)*tiedot* |  |  |  |
| Naiset (sisä)*tiedot* |  |  |  |
| Miehet (ranta)*tiedot* |  |  |  |
| Naiset (ranta)*tiedot* |  |  |  |

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

LentopalloLentopallo olympialaisissa
1896–1960 •
1964 •
1968 •
1972 •
1976 •
1980 •
1984 •
1988 •
1992 •
1996 •
2000 •
2004 •
2008 •
2012 •
2016 •
2020 •
*2024*

Kesäolympialaisten 2024 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Breakdance | Golf | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Kiipeily | Koripallo | Käsipallo | Lainelautailu | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Pöytätennis | Ratsastus | Rugby | Rullalautailu | Soutu | Sulkapallo | Taekwondo | Taitouinti | Tennis | Triathlon | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
**Deepolis** on 3D-selainpeli, jonka julkaisija on Bigpoint. Deepolis julkistettiin joulukuussa 2008. Peli on saatavilla tällä hetkellä 20 eri kielellä.

Peli voitti Red Dot -designpalkinnon (Communication Design) 2009 kategoriassa "Digitaalipelit". Deepolis on saanut maininnan saksalaisilta ryhmästä "Paras selainpeli vuonna 2009"

Pelin ohjeistus
---------------

Deepoliksessa pelaaja toimii sukellusveneen komentajana ja hänen tehtävänään on upottaa toisten pelaajien aluksia ja suorittaa tehtäviä. Tästä saa kokemuspisteitä (KP), jotka takaavat etenemisen pelin eri tasoille. Pelaajilla on käytettävissään kolme erilaista vedenalaista maailmaa.

Pelaajat voivat muodostaa klaanin taistellakseen tietokoneen ohjaamia hahmoja tai muita klaaneja vastaan. Yksittäisen pelaajan on myös mahdollista nostaa omaa tasoaan.

Pelin päätarkoitus on voittaa *jackpot*, joka parhaimmassa tapauksessa voi olla jopa 10000 euroa. Kaikki tähän taisteluun osallistuvat taistelevat toisiaan vastaan yhdellä tähän tarkoitukseen olevalla kartalla. Euroja saa kerättyä merenpohjasta löytyvistä esineistä. Jos pelaaja ei saa kerättyä koko summaa, niin hänellä on kuitenkin mahdollisuus voittaa se summa, jonka olet siihen mennessä saanut kerättyä.

Kustannukset
------------

Peli on maksuton, mutta pelaajat voivat ostaa erilaisia aluksia, aseita, varusteita tai ammuksia "helixillä". Helix on pelivaluuttaa, jota voi ostaa oikealla rahalla. Helixä voi hankkia myös keräämällä, suorittamalla erikoistehtäviä tai upottamalla muita aluksia. Ostotapoja on esim. puhelin, tekstiviesti, tilisiirto, luottokortti jne.

Pelissä on käytössä myös toinen pelivaluuttaa "cel". Myös sitä voi saada upottamalla muita aluksia tai keräämäällä. Cel-valuuttaa voi käyttää pelissä olevassa huutokaupassa.

Tekniikka
---------

Deepolis perustuu täysin Adobe Flashiin. Tämän tuloksena sinä voit pelata peliä ihan millä tahansa käyttävissä olevalla WWW-selaimella.

Aiheesta muualla
----------------

* Pelin kotisivut
* Pelin julkaisija (Arkistoitu – Internet Archive)

Lähteet
-------

1. ↑  Artikkeli pelin ansaitusta voitosta
2. ↑  Artikkeli pelin ehdottamisesta Saksalaisen kehityksen palkinnon saajaksi
3. ↑  Artikkeli pelin ehdottamisesta KGC:n palkinnon saajaksi 2009
Jaakko Seppänen
**Jaakko Leonard (J. L.) Seppänen** (8. elokuuta 1881 Oulu – 28. helmikuuta 1938 Oulu) oli suomalainen kirkkoherra, rovasti ja Maalaisliiton kansanedustaja.

Seppäsen vanhemmat olivat merimies Jakob Seppänen ja Maria Joutsen (Borggård). Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1901 ja suoritti Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon 1906. Seppänen vihittiin papiksi 1906. 

Seppänen oli saarnaajana Inkerinmaalla Kupanitsan seurakunnassa 1903–1904 ja Vilppulan kirkkoherran apulaisena 1906–1910. Hän toimi Kivijärven vt. kirkkoherrana 1910–1912 ja oli Haapajärven kappalaisena 1912–1925 ja Rovaniemen kirkkoherrana 1925–1938. Seppänen oli myös maanviljelijänä. Hän sai rovastin arvon 1933. 

Seppänen oli kansanedustajana 1922–1927 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli myös Haapajärven kunnanvaltuuston puheenjohtajana. 

Jaakko Seppänen oli naimisissa vuodesta 1906 Frans Petter Krankin tyttären Laina Maria Krankin kanssa. Yksi heidän lapsistaan oli Pentti Seppänen.

Teoksia
-------

* *Miten pääsen taivaaseen?* ; kirj. J. L. S. Rovaniemi 1929
* *Pahoja sanoja* ; kirj. J. L. S. Rovaniemen seurakunta, Rovaniemi 1929
* *Hengelliset matkalaulut : neliäänisiä nuottia uskovaisten kristittyjen lauluihin* ; koonneet J. L. Seppänen ja P. A. Heideman. Kokoojat, Kuopio 1930
* *Guds insegel och vilddjurets märke* ; av J. L. S. Skandinaviska förlagsexpeditionen, Stockholm 1931
* *Hengelliset matkalaulut : uskovaisten kristittyjen kokouksia, pyhäkouluja ja yksityistarvetta varten* ; kokooja J. L. Seppänen. Kustannus oy Rauha, Oulu 1935

Toimitustöitä
-------------

* *Rovaniemen seurakunnan 300-vuotismuisto sekä juhlien ohjelma 16-17. VII. 1932* ; toimituskunta J. L. Seppänen, Valo Nuotio, P. A. Jokela. Rovaniemen seurakunta, Rovaniemi 1932, näköispainos 1979

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  .aspx Jaakko Seppänen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
2. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1900–1907


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
Peter Pilz
**Peter Pilz** (s. 22. tammikuuta 1954 Kapfenberg) on itävaltalainen journalisti ja poliitikko. Hän oli parlamentissa 31 vuotta Vihreiden edustajana ja puolueen johdossakin.

Pilz väitteli kansantalouden tohtoriksi Wienin yliopistosta 1979.

Pilzin lista
------------

Pilz jätettiin kesäkuussa 2017 valitsematta vihreiden ehdokkaaksi tulevissa parlamenttivaaleissa. Tämän jälkeen Pilz muodosti oman itsenäisen *Pilzin listan*, joka lopulta päihitti vihreät mielipidemittauksissa. Varsinaisissa vaaleissa vihreät jäi äänikynnyksen alle pudoten parlamentista, kun taas Pilzin listan onnistui ylittää neljän prosentin äänikynnys.

Marraskuussa 2017 Pilz jätti paikkansa perustamansa puolueen johdossa eikä myöskään ottanut paikkaansa parlamentissa vastaan, kun *Falter*-lehdessä oli väitetty hänen seksuaalisesti ahdistelleen erästä Euroopan kansanpuolueen naisjäsentä konferenssissa neljä vuotta aiemmin. Myös eräs vihreiden jäsen syytti tämän jälkeen Pilziä ahdistelusta. Pilz otti parlamenttipaikkansa vastaan toukokuussa 2018, kun syyttäjä oli päättänyt tutkimuksensa väitteisiin liittyen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografie von Dr. Peter Pilz *parlament.gv.at*.
2. ↑  Cornwell, Andrew: Prospect of Pilz List troubles Austrian Greens *European Polling*.  7.7.2017.  Arkistoitu 28.12.2019. Viitattu 28.12.2019. (englanniksi)
3. ↑  Austrian elections: Sebastian Kurz becomes youngest leader *dw.com*.  15.10.2017. DW. Viitattu 28.12.2019. (englanniksi)
4. ↑  Austrian MP Peter Pilz resigns amid sexual harassment allegations *dw.com*.  4.11.2017. DW. Viitattu 28.12.2019. (englanniksi)
5. ↑  Ermittlungen gegen Peter Pilz eingestellt *Nachrichten*.  22.5.2018. Viitattu 28.12.2019. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Peter Pilz** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Julija Anatolijivna Svyrydenko** (ukr. Юлія Анатоліївна Свириденко; s. 25. joulukuuta 1985) on ukrainalainen poliitikko, joka on toiminut Ukrainan 1. varapääministerinä ja talousministerinä marraskuusta 2021 lähtien.

Svyrydenko syntyi Tšernihivissä. Hän opiskeli Kiovan kansallisessa kauppa- ja talousyliopistossa monopolienvastaisen toiminnan johtamista ja valmistui maisteriksi vuonna 2008. Vuonna 2015 hänet nimitettiin Tšernihivin alueen päämiehen Valeri Kulitšin neuvonantajaksi sekä Tšernihivin aluehallinnon taloudellisen kehityksen osaston johtajaksi. Saman vuoden paikallisvaaleissa hän oli ehdolla Tšernihivin kaupunginvaltuustoon. Syyskuussa 2017 hänestä tuli Tšernivin aluehallinnon virkaa toimittava 1. varapäämies, ja toukokuussa 2018 hänet nimitettiin alueen 1. varapäämieheksi. Heinäkuusta marraskuuhun 2018 hän toimi Tšernihivin alueen virkaa toimittavaksi päämieheksi. Syyskuussa 2019 hänet nimitettiin Ukrainan talouskehitys-, kauppa- ja maatalousasioiden varaministeriksi. Joulukuussa 2020 hänet nimitettiin presidentin kanslian varajohtajaksi. Marraskuussa 2021 hänet nimitettiin Ukrainan 1. varapääministeriksi ja talousministeriksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Свириденко Юлія Анатоліївна *kmu.gov.ua*.  Arkistoitu 20.2.2023. Viitattu 20.2.2023. (ukrainaksi)
2. ↑  Свириденко Юлія Анатоліївна *LB.ua*.  Arkistoitu 20.2.2023. Viitattu 20.2.2023. (ukrainaksi)
3. ↑  Свириденко Юлія Анатоліївна *ПолітХаб*.  Arkistoitu 20.2.2023. Viitattu 20.2.2023. (ukrainaksi)
**Johan Adolf (Janne, J. A.) Ihamuotila** (7. lokakuuta 1868 Maaria – 21. tammikuuta 1929 Ylöjärvi) oli suomalainen maanviljelijä, kunnallisneuvos ja kokoomuksen sekä myöhemmin maalaisliiton kansanedustaja.

Ihamuotilan vanhemmat olivat rusthollari Johan August Michelsson ja Matilda Henrika Matintytär. Hän kävi kansakoulun ja vuonna 1897 maamieskoulun. Ihamuotila toimi kartanon hoitajana Kemiössä 1897–1904 ja Pirkkalassa 1904–1914 sekä tilanomistajana Ylöjärvellä 1914–1929. 

Ihamuotila oli kokoomuksen kansanedustajana 1919–1922 ja maalaisliiton kansanedustajana 1924–1929 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän kuoli kesken edustajakautensa tammikuussa 1929 ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli maalaisliiton Eino Aaltio. Ihamuotila oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaaleissa. Hän toimi Ylöjärven kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja kunnallislautakunnan varapuheenjohtajana. Hän kuului MTK:n liittoneuvostoon ja valtuuskuntaan. 

Janne Ihamuotila oli naimisissa vuodesta 1901 Matilda Aleksandra Kosken kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  .aspx Janne Ihamuotila *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1919–1922 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(28) | 
* Alanen
* Alfthan (1922)
* Arajärvi
* M. Erich
* R. Erich
* Gebhard
* Hallsten
* Hannula
* Heikinheimo (1921–1922)
* A. Hiidenheimo
* E. Hiidenheimo
* Holma
* Homén
* Hultin
* Ihamuotila
* Jaskari (1920–1922)
* Kaila
* Koivisto (1919–1921†)
* Lanne
* Malmivaara (1919–1920)
* Nevanlinna
* Nikkanen
* Nyberg
* Puumala
* Setälä
* Snellman
* Suolahti
* Typpö
* A. Virkkunen (1919–1922)
* P. Virkkunen

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Toll Global Forwarding** on yksi viidestä Toll Group:n divisioonasta. Muita Toll Group:n divisioonia ovat Global Logistics, Global Express, Global Resources & Government Logistics sekä Domestic Forwarding. 

Toll Group on alun perin australialainen logistiikka- ja huolinta-alan yritys, jonka omistaa nykyään Japan Post. 

TGF Finland on osa Toll Global Forwarding:ia ja tarjoaa kansainvälistä lento- ja merirahtia, maantiekuljetuksia sekä huolinta- ja logistiikkapalveluita.

Historia
--------

Toll Group:n perusti Albert F. Toll Newcastlessa Australiassa vuonna 1888. Alkujaan toiminta perustui hiilen kuljetukseen hevoskärryillä. 1960-luvulla Toll yhdistyi Peko Wallsend Groupin kanssa ja erikoistui kaivostoiminnassa käytettävien tavaroiden kuljetukseen. 

Tollin toimitusjohtaja Paul Little ja hallituksen puheenjohtaja Peter Rowsthorn ostivat yrityksen 1986. Toll listattiin pörssiin 1993 Australian Stock Exchangeen. 

Tollin liikevaihto on nykyään 8 700 miljoonaa Australian dollaria (n. 6.5 miljardia euroa) ja yhtiö työllistää yli 40 000 henkilöä 55 eri maassa (2011). 

Toll Group siirtyi Japan Post:n omistukseen yrityskaupan myötä vuonna 2015.

Lähteet
-------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 

### Viitteet

1. ↑  Toll Group *About Japan Post*.  Arkistoitu 23.6.2016. Viitattu 21.6.2016.
Curt Lincoln
Curt Lincoln 1950-luvulla
**Curt Richard "Curre" Lincoln** (8. lokakuuta 1918 Tukholma, Ruotsi – 28. elokuuta 2005 Espoo) oli suomalainen rata-autoilija. Hän ajoi 400 kilpailussa noin 200 voittoa. Hän voitti Eläintarhan ajot kaikkiaan 14 kertaa vuosina 1951–1962 Formula Juniorin ja F3-luokassa. Muista saavutuksista mainittakoon Angolan GP:n voitto 1959 ja kaksi luokkavoittoa Kristianstadin 1 000 kilometrillä Ruotsissa 1957. Lincoln oli puuhamiehenä Keimolan moottoriradan rakentamisessa, ja hän ajoi siellä viimeisen kilpailunsa 50-vuotiaana 1968.

Lincoln kilpaili myös tennispelaajana. Hän edusti Suomea kerran Davis Cupissa ja voitti nelinpelissä kolme Suomen mestaruutta. Hänen poikansa Lars Lincoln voitti tenniksen nelinpelissä kaksi Suomen mestaruutta.

Curt Lincolnin tytär Nina oli naimisissa muun muassa edesmenneen Formula 1 -maailmanmestarin Jochen Rindtin kanssa.

Irwin Goodman mainitsi Lincolnin kappaleessaan *Kuin Ferrari*: "Viivoille saa tulla vaikka Curt Lincolnkin".

Lähteet
-------

1. ↑  Curt Lincoln *500race.org*.  Arkistoitu 17.5.2009. Viitattu 7.4.2010.
2. 1 2  Suomen Hall of Fame – Curt Lincoln Suomen urheilumuseosäätiö. Viitattu 7.4.2010.
3. ↑  Curt Lincoln *Daviscup.com*. Davis Cup. Viitattu 16.10.2009.
4. ↑  Who? – Jochen Rindt *forix.com*. Viitattu 7.4.2010. (englanniksi)
5. ↑

Kirjallisuutta
--------------

* Kärkkäinen, Juha: "Lincoln, Curt (1918–2005)", *Suomen kansallisbiografia, osa 6*, s. 155–156. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005. ISBN 951-746-447-9. / Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Curt Lincolnin muistokirjoitus *Helsingin Sanomissa*.
* Curt Lincoln, Eläintarhan suomalaisvoittaja. Ylen Elävä arkisto.
* Lincoln, Curt hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Kurt Kreüger** (22. joulukuuta 1913 Tukholma – 22. helmikuuta 2005) oli ruotsalainen nyrkkeilyn Euroopan mestari vuonna 1947.

Amatööriura
-----------

Kurt "Kryckan" Kreüger aloitti nyrkkeilyuransa vuonna 1927 tukholmalaisen Djurgården IF:n riveissä. Vuonna 1930 hän siirtyi Linnéan riveihin. Hänen veljistään Stigistä tuli myös nyrkkeilyssä Ruotsin mestari.

Kreüger oli kuusinkertainen Ruotsin höyhensarjan mestari vuosina 1938–1939 ja 1941–1944. Hän edusti Ruotsia maaotteluissa 10 kertaa, joista voitti seitsemän ja hävisi kolme ottelua. Hän edusti kerran Eurooppaa höyhensarjassa (alle 57,2 kg) Yhdysvallat-Eurooppa -ottelussa Chicagossa vuonna 1947.

Suomalaisia vastaan Kreüger otteli maaotteluissa kuusi kertaa eli vuonna 1939 Viljo Salmista, 1943 Unto Raskia, 1944 Yrjö Anttilaa, 1945 Hannes Orasta ja 1946 Aulis Harjua ja 1947 Kalevi Alannetta vastaan. Niistä hän voitti viisi, mutta koki Hannes Orakselle tyrmäystappion.

Maailmansodan jälkeen vuonna 1947 käydyissä EM-kisoissa Dublinissa hän eteni loppuotteluun voitoilla Espanjan Gonzalo Perezistä, Puolan Aleksy Antkiewiczista ja Unkarin Lajos Feheristä. Loppuottelussa hän otti pistevoiton ja samalla höyhensarjan Euroopan mestaruuden Irlannin Pete Maguiresta.

Ammattilaisena
--------------

Amatöörien EM-kisojen jälkeen hän siirtyi ammattilaiseksi syyskuusta 1947 lähtien. Hänen uransa jäi lyhyeksi, sillä hän otteli viimeisen ottelunsa huhtikuussa 1949. Hän otteli kuusi ottelua, joista hän voitti viisi.

Uran jälkeen
------------

Kurt siirtyi nyrkeilyuransa jälkeeen perheen yhteiseen solnalaisyritykseen, jossa hän toimi asentajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kurt Kreüger Allers Samlaserie - Svenska Idrottsstjärnor. Viitattu 31.3.2023 (ruotsiksi).
2. ↑  1931 Djurgårdens IF Boxing. Viitattu 31.3.2023 (ruotsiksi).
3. 1 2  Kurt Kreüger RINGSIDE. Viitattu 31.3.2023 (ruotsiksi).
4. ↑  7.European Championships National Stadium, Dublin, Ireland - May 12-17, 1947. Viitattu 31.3.2023 (englanniksi).
**Richard "Dick" Alexander Richardson** (1. kesäkuuta 1934 Newport, Wales, Iso-Britannia – 15. heinäkuuta 1999 Surrey, Englanti, Iso-Britannia) oli walesiläinen nyrkkeilijä. Hän hallitsi ammattinyrkkeilyn Euroopan raskaansarjan titteliä maaliskuusta 1960 kesäkuuhun 1962. 

Dick Ricardson otteli muutaman amatööriottelun ennen kuin hänet kutsuttiin armeijan palvelukseen vuonna 1953. Armeijassa ollessaan hänestä tuli armeijan raskaansarjan nyrkkeilymestari voitettuaan yksiköiden välisissä nyrkkeilymestaruuskilpailuissa Brian Londonin, josta tuli myöhemmin brittiläinen raskaansarjan nyrkkeilymestari.

Erottuaan armeijasta Richardson työskenteli muurarina ja terästehdastyöläisenä. Vuoden 1954 aikana hän teki nyrkkeilyn ammattilaissopimuksen. Ensimmäinen vastustaja syyskuussa 1954 oli Henry Cooperin kaksosveli Jim Cooper, jolle hän hävisi pistein. Sen jälkeen tulikin yhdeksän tappiotonta ottelua. Niiden joukossa uusinta Jim Cooperia vastaan, jonka hän voitti keskeytyksellä 2. erässä. Kesäkuussa 1955 hän koki tappion maanmiehelleen Hugh Fernsille. Sen jälkeen tulikin jälleen yhdeksän tappiotonta ottelua, kunnes toukokuussa 1956 Richardson koki pistetappion Joe Erskinelle. Tässä vaiheessa Richardson oli noteerattu 10 parhaimman eurooppalaisen raskaansarjan nyrkkeilijä joukkoon, ja vastustajat olivatkin tässä vaiheessa eurooppalaisia kärkinimiä ja myös muutama amerikkalainen. Richardson hävisi amerikkalaisille Ezzard Charlesille, Willie Pastranolle ja Bob Bakerille. Toukokuussa 1957 hän otteli Jamaikan Joe Bygravesia vastaan Kansainyhteisön mestaruudesta. Ottelu päättyi ratkaisemattomana, ja näin Bygraves säilytti tittelinsä. Seuraavissa otteluissa Vastaan tuli saksalaisista Hans Kalbfell ja Hans Friedrich, jotka Richardson voitti. Tappio tuli syyskuussa 1958 maanmiehelle Henry Cooperille keskeytyksellä 5. erässä.

Ruotsin Ingemar Johansson oli luopunut vuonna 1959 raskaansarjan EM-tittelistään oteltuaan MM-tittelistä. Avoimesta EM-tittelistä järjestettiin maaliskuussa 1960 Saksan Dortmundissa ottelu Kalbfellin ja Richardsonin välillä, jonka Richardson voitti keskeytyksellä 13. erässä. Sen jälkeen Richardson puolusti EM-titteliään kaksi kertaa. Ensimmäisen kerran hän otteli EM-tittelistä helmikuussa 1962 ja tyrmäsi Saksan Karl Mildenbergerin 1. erässä. Kesäkuussa 1962 vastaan tuli Ruotsin entinen tittelin haltija Ingemar "Ingo" Johansson, jonka Richardson kohtasi Ruotsin Göteborgissa kesäkuussa 1962. "Ingo" tyrmäsi Richardsonin 8.erässä, ja näin Richardson menetti EM-tittelinsä reilun kahden vuoden jälkeen. Richardson otteli vielä kerran ammattilaiskehässä maaliskuussa 1963 Lontoon Webleyllä Britannian ja Kansainyhteisön tittelistä vastustajanaan maanmies Henry Cooper, jolle hän hävisi tyrmäyksellä 5. erässä.

Näin Richardson jäi eläkkeelle ammattinyrkkeilystä varsin varhain eli 28-vuotiaana. Sen jälkeen hänellä oli pieni lihakauppaketju Surreyssa, jonka johtajana hän toimi kuolemaansa eli 65-vuotiaaksi asti.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bob Mee: Obituary: Dick Richardson *Independent*.  15.9.1999. Viitattu 12.5.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Dick Richardson *sportenote.com*. Viitattu 12.5.2023. (italiaksi)
**Damatría** (kreik. Δαματρία) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Ródoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ródoksen kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 633 (vuonna 2011).

Damatrían kylän keskusaukio.
Damatrían kylä sijaitsee Ródoksen pohjoisosissa noin 24 kilometriä länsilounaaseen Ródoksen kaupungista, Ródoksen kansainvälisen lentoaseman eteläpuolella. Kylän paikalla on ollut asutusta viimeistään noin 1000-luvulla eaa. ja sen nimen uskotaan tulevan siellä olleesta Demeterille omistetusta pyhäköstä. Toisen maailmansodan aikana italialaisten Ródoksen esikunta oli sijoitettu Damatríaan.

Damatría muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Δαματρίας, *Topikí Koinótita Damatrías*), johon kuuluu varsinaisen Damatrían kylän lisäksi Káto Kalamónasin kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 641. Aiemmin kylä kuului Petaloúdesin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ródoksen kunnan Petaloúdesin kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Damatria *Visit Rhodes*. Viitattu 4.9.2023.
3. ↑  Damatria *Rhodes Guide*. Viitattu 4.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Damatría** Wikimedia Commonsissa
Nykyistä Vaitolahtea ja sen majakka
**Vaitolahti** (ven. Ва́йда-Губа́, *Vaida-Guba*, koltansaameksi *Âiʹddvuõnn**lähde?*) on Petsamon kaupunkikuntaan kuuluva kylä Petsamon piirissä, Murmanskin alueella Venäjällä. Kylä sijaitsee Kalastajasaarennon pohjoispäässä Majakkaniemellä. Vuosina 1920–1940 kylän länsiosa kuului Suomelle osana Petsamon kuntaa.

Jaettu kylä
-----------

Alkuperäinen kylä jakaantui vuonna 1920 Tarton rauhassa kahtia. Kylän länsiosa oli pohjoisin Kalastajasaarennolla sijainneista Suomelle kuuluneista Petsamon kalastajakylistä, mutta ei Suomen pohjoisin kylä, joka silloinkin oli Nuorgam Utsjoella. 

Kylän itäinen osa kuului Neuvostoliitolle. Valtakunnan raja oli siis hyvin lähellä. Se kulki jopa rakennusten läpi. Raja-Tuovilan talosta osa oli rajan keskiviivan itäpuolella. Ensimmäisinä vuosina kylänosien yhteydet pystyttiin pitämään, mutta 1930-luvun loppupuolella raja sulkeutui ja yhteydet katkesivat.

Vaitolahti kuului Petsamon ensimmäisestä koulupiirijaosta vuodelta 1921 lähtien Pummangin koulupiiriin. Pummanki sijaitsi Keskisaarennon pohjoisrannalla, eikä sinne ollut tieyhteyttä. Vaitolahden oma koulupiiri ja supistettu kansakoulu perustettiin vuonna 1923. Vaitolahden koulupiirin kuului myös Vaitolahden eteläpuolella sijainnut Kervannon kylä. Vaitolahden koulun ongelmia olivat tilanahtaus ja kervantolaisten vaikea koulumatka tunturin yli Vaitolahteen. Koska Nuorgamissa ei vielä ollut koulua, Vaitolahdessa oli Suomen pohjoisin kansakoulu, joka sijaitsi vain muutaman sadan metrin päässä rajasta samassa rakennuksessa rajavartioston kanssa.

Väestö
------

Vuoden 1929 henkikirjoituksen mukaan Suomen Vaitolahdessa oli 126 asukasta, jotka kaikki olivat suomalaisia. Vuonna 1918 kylä oli miltei kokonaan suomalainen ja kylä käsitti noin 30 taloa (savua).*lähde?*

Asukasluvun kehitys:

* 116 (1921)
* 107 (1925)
* 126 (1929)
* 125 (1930)
* 138 (1935)
* 141 (1939)

Katso myös
----------

* Kuolansuomalaiset

Lähteet
-------

* Onnela Samuli & Vahtola Jouko (toim.): *Turjanmeren maa, Petsamon historia 1920–1944*. Rovaniemi: Petsamo-Seura r.y. 1999. ISBN 952-91-0873-7.

### Viitteet

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Rahkola Hilkka: *Petsamon kansakoulut*, s. 381. Teoksessa: Vahtola Jouko & Onnela Samuli (toim.) *Turjanmeren maa, Petsamon historia 1920–1944*. Rovaniemi: Petsamo-seura, 1999. ISBN 952-91-0873-7.
3. 1 2  Kuusikko Kirsi: *Petsamolainen yhteiskunta*, s. 125-126. Teoksessa: Vahtola Jouko & Onnela Samuli (toim.) *Turjanmeren maa, Petsamon historia 1920–1944*. Rovaniemi: Petsamo-seura, 1999. ISBN 952-91-0873-7.
4. 1 2 3 4 5  Onnela 1999, s. 107–108

Aiheesta muualla
----------------

* Livekalan pyyntipaikoilta, Suomen Kuvalehti, 01.12.1928, nro 49, s. 31, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Transdev** on monikansallinen joukkoliikenneyhtiö, jonka pääkonttori sijaitsee Pariisissa, Ranskassa. Veolia Transdev muodostui vuonna 2011, kun ranskalaisen pörssiyhtiö Veolia Environnementin omistama Veolia Transport ja Transdev fuusioituivat Veolia Transdeviksi. Transdev on valtiollisen Caisse des Dépôts et Consignationsin ja saksalaisen Rethmann Groupin yhteisyritys. Maaliskuussa 2013 yhtiön nimi lyheni muotoon Transdev. Veolia Environnement myi osuutensa Rethmann Groupille vuonna 2019.

Vuonna 2015 Transdevin liikevaihto oli 6,6 miljardia euroa ja nettovoitto 82 miljoonaa euroa. Konserniyhtiön palveluksessa oli kaikkiaan 83 000 työntekijää. Yhtiö toimi 19 maassa. Käytössä oli 43 000 kulkuneuvoa ja lisäksi yhtiön operoitavana oli 22 raideverkkoa. Yhtiön liikennevälineillä tehtiin vuodessa 3,5 miljardia matkaa (kuljetetut matkustajat 2015).

Transdevilla on Euroopassa liiketoimintaa Ruotsissa, Tšekissä, Saksassa, Alankomaissa, Ranskassa, Espanjassa, Isossa-Britanniassa, Irlannissa, sekä muualla maailmassa muun muassa Australiassa, Yhdysvalloissa, Kolumbiassa ja Uudessa Kaledoniassa. Chilessä ja Argentiinassa Transdev toimii nimellä Redbus. Yhtiö liikennöi linja-autojen lisäksi muun muassa junia, metroja, pikaraitiotievaunuja, monoraileja ja laivoja.

Suomessa
--------

*Pääartikkeli: Transdev Finland*
Vuoden 2019 loppuun asti Transdevilla oli toimintaa myös Suomessa. Suurin osa Transdevin liikenteestä koostui pääkaupunkiseudun kaupunki- ja seutubussilinjoista.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Company Overview of Transdev S.A. (myös muut välilehdet) bloomberg.com. Viitattu 29.3.2016. (englanniksi)
2. 1 2  History veolia.com. Viitattu 29.3.2016. (englanniksi)
3. 1 2  Transdev 2019 annual results, a year of portfolio reshuffling and business development  24.3.2020. transdev.com. Viitattu 27.12.2020. (englanniksi)
4. 1 2 3 4  Arkistoitu kopio2015: a year of consolidation, Transdev turns resolutely to the future transdev.com.  Arkistoitu 10.4.2016. Viitattu 29.3.2016. (englanniksi)
5. ↑  Veolia out of transport as Rethmann acquires Transdev stake *railwaygazette.com*.  11.1.2019. Viitattu 14.1.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Transdev** Wikimedia Commonsissa

* Transdevin kotisivut (englanniksi, ranskaksi)
**Paska kaupunki** on Kauko Röyhkä & Narttu -yhtyeen EP-levy vuodelta 1986.

Riku Mattila erosi Kauko Röyhkän & Nartun riveistä Maa on voimaa -levyn jälkeen. Uudeksi kitaristiksi tuli Jarmo Heikkinen joka oli soittanut jo Uusia tansseja -levyllä.

EP:n nimikappaleen on usein luultu kertovan Röyhkän kasvukaupungista Oulusta, mutta Röyhkä itse on sanonut, ettei hänellä ole mitään tarvetta haistatella kotikaupungilleen ja "biisissä on kysymys nuorten jätkien turhautumisesta ja tapahtumapaikkana voisi olla mikä tahansa kaupunki.". Sitä on esitetty monesti keikoilla viimeisenä kappaleena.

EP:n kappaleista "Kovat pojat" julkaistiin myöhemmin Pikku enkeli -albumilla.

Kappaleet
---------

Sävellykset ja sanoitukset Kauko Röyhkä, paitsi A1-säv. Röyhkä ja Jari Paulamäki.
Sovitukset Kauko Röyhkä & Narttu.

A-puoli
1. Paska kaupunki – 4.30

B-puoli
1. 
2. Kovat pojat – 3.27
3. Tuhlausta – 3.57

Kokoonpano
----------

* Kauko Röyhkä – laulu
* Jarmo Heikkinen – kitarat, taustalaulu
* Jari Paulamäki – basso
* Heikki Tikka – rummut, taustalaulu

### Tuotanto

* Juha Heininen – äänittäjä, miksaaja
* Jani – kansi

Lähteet
-------

1. ↑  Röyhkä, Kauko & Vikkula, Timo: Nuottikirja, 2004
**Sohon Torwet ry** on Turun yliopistossa toimiva opiskelijapuhallinorkesteri. 

Orkesteri perustettiin vuonna 1951 Turun yliopiston Satakuntalais-Hämäläisen Osakunnan torviseitsikoksi. Vuosien varrella se on laajentunut varsinaiseksi puhallinorkesteriksi, joka esiintyy aktiivisesti niin opiskelijayhdistysten kuin yksityisten tilaajienkin erilaisissa tilaisuuksissa. Orkesteri harjoittelee aktiivisesti Yo-talo B:n Osakuntasalissa.

Sohon Torwien ohjelmisto koostuu enimmäkseen tanssimusiikista eri vuosikymmeniltä, joka kattaa tyylilajeja perinteisistä lavatansseista nykymusiikin hitteihin saakka. Orkesterin vuosi huipentuu kevätkonserttiin, joka sisältää sekä klassista että kevyempää musiikkia.

Sohon Torwien laulusolistina on esiintynyt muun muassa M. A. Numminen, ja orkesteri on ollut mukana monilla Nummisen levytyksillä.

Diskografia
-----------

* 1991: *40-vuotisjuhlalevy*
* 1995: *Suuri solistilevy*
* 1999: *Ruusutarha*
* 2003: *Yön ääniä*

Lähteet
-------

1. ↑  Orkesterin esittely (Arkistoitu – Internet Archive), Sohon Torwet. Viitattu 25.5.2015.
2. ↑  Kokoelmat (Arkistoitu – Internet Archive), M. A. Numminen. Viitattu 25.5.2015.

Kirjallisuutta
--------------

* Niinikoski, Matti: *Torwien väkevä henki  : Opus iv, 2001–2011*. Turku 2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Sohon Torwien kotisivut