recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**USS Midway** (CVB, CVA, CV-41) on syyskuussa 1945 palvelukseen otettu Yhdysvaltain laivaston Midway-luokan lentotukialus. Se ei ehtinyt osallistua toiseen maailmansotaan.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Midway-luokka*
Alus tilattiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 27. lokakuuta 1943. Alus laskettiin vesille 20. maaliskuuta 1945 kumminaan Bradford William Ripley Jr:n puoliso ja otettiin palvelukseen 10. syyskuuta 1945 ensimmäisenä päällikkönään Joseph F. Bolger.

Palvelus
--------

Karibialla pidetyn koeajon päätyttyä alus siirtyi Norfolkiin, jossa se liittyi Atlantin laivastoon koulutusta varten. Alus oli 20. helmikuuta 1946 alkaen 1. lentotukialusviirikön lippulaiva ja maaliskuussa se oli kylmän alueen järjestelmätesteissä Pohjois-Atlantilla. Yhdysvaltain itärannikon ja Karibian koulutusjakson kruunasi operaatio Sandy, jossa sen lentokannelta laukaistiin syyskuussa 1947 saksalainen V-2 ohjus.

Elokuussa 1991 alus lähti Jokosukasta Pearl Harboriin Havaijille, jossa se luovutti tehtävänsä Jokosukassa *USS Independencelle*. *Midway* jatkoi tehtävänvaihdon päätyttyä matkaansa San Diegoon, jossa se poistettiin palveluksesta 11. huhtikuuta 1992 North Islandin laivaston lentotukikohdassa. Alus poistettiin laivaston alusluettelosta 17. maaliskuuta 1997 ja se sijoitettiin laivaston käytöstäpoistettujen alusten osastoon (engl. *Navy Inactive Ship Maintenance Facility*) Bremertoniin Washingtoniin, jossa sitä pidettiin museoksi tai muistomerkiksi siirrettävänä.

Käytöstä poistettu lentotukialus ankkuroitiin 10. tammikuuta 2004 laivastonlaituriin San Diegossa.

Lähteet
-------

1. ↑  US Carriers USS Midway Info
2. 1 2 3 4  US Carriers USS Midway History
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **USS Midway (CVB-41)**.
* 
* 

*Midway*-luokan lentotukialukset

|  |
| --- |
| *USS Midway* –
*USS Franklin D. Roosevelt* –
*USS Coral Sea* –
CVB-44 –
CVB-56 –
CVB-57 |
| Edeltäjä: Essex-luokka – Seuraaja: Forrestal-luokka |
**USS Franklin D. Roosevelt** (runkonumerot CV-42, CVB-42 ja CVA-42) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1945 valmistunut Midway-luokan lentotukialus, joka nimettiin vuonna 1945 kuolleen pitkäaikaisen Yhdysvaltain presidentin mukaan. Aluksen miehistö antoi sille lempinimet: *"Swanky Franky"*, *"Foo-De-Roo"*, sekä *"Rosie"*. Alus oli suuren osan urastaan Yhdysvaltain 6. laivastossa Välimerellä. Se romutettiin pian vuonna 1977 tapahtuneen palveluksesta poistamisen jälkeen.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Midway-luokka*
Alus tilattiin nimellä *Coral Sea* New Yorkin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1. joulukuuta 1943. Alus laskettiin vesille 29. huhtikuuta 1945 kumminaan Tyynenmeren laivaston apulaiskomentajan John H. Towersin puoliso. Yhdysvaltain presidentin kuoltua alus nimettiin 8. toukokuuta uudelleen *USS Franklin D. Rooseveltiksi*. Alus otettiin palvelukseen 27. lokakuuta ensimmäisenä päällikkönään A. Soucek.

Palvelus
--------

Alus kolaroi 12. tammikuuta 1977 Messinansalmessa Liberian lipun alla purjehtineen rahtialuksen *Oceanuksen* kanssa. Kumpikin alus pääsi satamaan omin voimin. Alus poistettiin palveluksesta 30. syyskuuta ja poistettiin alusluettelosta seuraavana päivänä. Alus myytiin 1. huhtikuuta 1978 romutettavaksi.

Lähteet
-------

* Chesneau, Roger: *Aircraft Carriers of the World, 1914 to the Present – an illustrated encyclopedia*. Bristol: Brockhampton Press, 1998. ISBN 1-86019-87-5-9. (englanniksi)
* navsource.org

### Viitteet

1. ↑  DANFS - Coral Sea (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Chesneau, Roger s. 255
3. 1 2  US Carriers

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **USS Franklin D. Roosevelt**.
* ussfranklindroosevelt.com
William Steinway
**William Steinway** (s. 5. maaliskuuta 1835 Seesen, Braunschweigin herttuakunta – k. 30. marraskuuta 1896 New York City, Yhdysvallat) oli saksalais-yhdysvaltalainen liike-elämän vaikuttaja. Steinway oli yksi pianojen ja flyygelien valmistamiseen erikoistuneen Steinway & Sons -perheyhtiön omistajista.

Pianoliiketoiminnan lisäksi Steinwaylla oli huomattava rooli New Yorkin Queensin alueen kehityksessä. Steonway osti vuonna noin 160 hehtaarin kokoisen tilan Queensin alueelta liiketoimintaansa varten ja osallistui tämän myötä aktiivisesti alueen kehittämiseen. Steinway rakennutti alueelle muun muassa kymmeniä asuinrakennuksia, jotka ovat säilyneet käytössä 2000-luvulle saakka. Steniway rakensi alueelle myös raitiovaunujärjestelmän, jota varten kaivettiin nykyisin New Yorkin metron käytössä oleva, East Riverin alittava Steinway-tunneli.

Liiketoimiensa ohella Steinway piti vuosina 1861–1896 päiväkirjaa, josta on myöhemmin muodostunut merkittävä aikalaislähde 1800-luvun jälkipuoliskolta. Steinwayn jälkeläiset luovuttivat 2 500 sivuisen päiväkirjan Smithsonian-instituutille vuonna 1996.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Diana Shaman: If You're Thinking of Living In/Steinway, Queens; By Any Name, Residents Find It Friendly *New York Times*.  2.3.2003. Viitattu 4.12.2023.
4. ↑  Nadine Brozan: Chronicle *New York Times*.  29.5.1996. Viitattu 4.12.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Steinway Diary William Steinwayn päiväkirjojen digitalisoitu versio. Smithsonian-instituutti. (englanniksi)
**Sven III Grathe** (1125 – 23. lokakuuta 1157) oli Tanskan kuningas 1146–1157. Hän oli kuningas Eerik II Emunen ja tämän vaimon Thunnan poika.

Kun kuningas Erik Emune kuoli vuonna 1137, Sven oli vielä liian nuori seuratakseen isäänsä valtaistuimella. Hänet lähetettiin Saksan kuninkaan Konrad III:n hoviin kasvatettavaksi. Siellä hän tutustui myös tulevaan Saksan kuninkaaseen, Fredrik I Barbarossaan.

Taistelu valtaistuimesta
------------------------

Kun Eerik III Lam luopui kruunusta vuonna 1146, Sven Grathe valittiin Seelannin ja Skanian kuninkaaksi, mutta Jyllannin asukkaat valitsivat kuninkaaksi Knuut Maununpojan, joka oli kuningas Niilo Sveninpojan pojan, Ruotsin kuningas Maunu Niilonpoika Vahvan poika. Sven ja Knuut alkoivat taistella vallasta. Kumpikin haki tukea Saksasta, ja vuonna 1152 Saksan valtaistuimelle noussut Fredrik I Barbarossa myönsi Sven Grathelle koko Tanskan herruuden. Vastineeksi kuninkuudesta Svenin tuli antaa Knuut Maununpojalle sopivia läänityksiä kuningaskunnassa, ja lisäksi prinssi Knud Lavardin poika Valdemar saisi puolestaan isänsä herttuakunnan Schleswigissä.

Sven ajautui kuitenkin pian erimielisyyksiin maan muiden mahtimiesten kanssa, ja Valdemar, joka oli aluksi tukenut Sveniä, liittoutui Knuutin kanssa. Molemmat julistautuivat kuninkaaksi vuonna 1154, ja Sven lähti samana vuonna Saksaan hakemaan apua. Sven palasi Tanskaan vuonna 1157 tukenaan muun muassa Henrik Leijonan joukot. Sven, Knuut ja Valdemar tekivät sovinnon, jossa valtakunta jaettiin kolmen kuninkaan kesken: Sven sai Skanian, Knuut Seelannin ja Valdemar Jyllannin.

Roskilden verikilta
-------------------

Kun sovinto oli määrä sinetöidä Roskildessa 9. elokuuta 1157, Sven yritti tappaa kilpailijansa Roskilden verikiltana tunnetun tapahtuman aikana. Knuut sai surmansa, mutta haavoittunut Valdemar onnistui pakenemaan Jyllantiin. Lokakuussa Valdemar voitti Hedessä Svenin, joka tapettiin heti taistelun jälkeen.

Tarujen mukaan Sven Grathe haudattiin sille paikalle, jossa hänet surmattiin, ja paikalle rakennettiin myöhemmin kappeli, joka on sittemmin purettu.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Pajung, Stefan ja Lund, Niels: Svend 3. Grathe *Den Store Danske*. Viitattu 10.12.2023. (tanskaksi)
**Iisalmen yhteiskoulu** oli Iisalmessa vuosina 1896–1913 toiminut yksityinen oppikoulu. Koulu toimi 1896–1906 nimellä **Iisalmen reali- ja porvarikoulu** ja 1906–1913 nimellä **Iisalmen suomalainen yhteiskoulu**.

Syyskuussa 1896 perustetun koulun omisti Iisalmen kaupunki. Koulu oli aluksi viisiluokkainen ja sai luvan laajentua 8-luokkaiseksi vuonna 1903. Viisi alinta luokkaa otettiin valtion haltuun 1913. Lukioluokat jatkoivat yksityisinä jatkoluokkina valtion keskikoulun yhteydessä aina vuoteen 1927 saakka, jolloin nekin otettiin valtion haltuun. Koulu sai ylioppilastutkinto-oikeuden vuonna 1907.

Koulu aloitti toimintansa Regina Leinoselta vuokratussa talossa osoitteessa Kirkkopuistonkatu 17. Syksyllä 1897 koulu siirtyi leskirouva Hiltusen taloon Riistakatu 3:een. Koululle valmistui 1899 oma koulurakennus Pohjolankadulle. Tämä rakennus tuhoutui talvisodan aikana 17. helmikuuta 1940. 

Koulun toimintaa jatkoivat vuodesta 1914 Iisalmen keskikoulu, vuodesta 1927 lukioluokkien yhdistämisen jälkeen Iisalmen yhteislyseo, vuodesta 1949 Iisalmen lyseo, vuodesta 1970 Iisalmen yhteislyseo sekä peruskoulujärjestelmään siirtymisen jälkeen vuodesta 1974 Iisalmen peruskoulun yläaste ja Iisalmen lukio.

Koulun rehtorit
---------------

* 1896–1897 Tilda Mikkola
* 1897–1902 Selim Ljungberg
* 1902–1905 Santeri Lahdensuo
* 1905–1906 K. A. Kylänen
* 1906–1910 Harri Linnaniemi
* 1909–1913 Veikko O. Pakarinen

Kirjallisuutta
--------------

* *Katsaus koulun vaiheisiin*, Iisalmen suomalaisen yhteiskoulun vuosikertomus 1912-1913, Iisalmi 1913
* E. Jylhävaara : *Iisalmen Yhteislyseo 1896-1946*, Iisalmen lyseo, Iisalmi 1947
* *Oppia koulu kaikki, Iisalmen oppikoululaitos 100 vuotta*; toimittanut Merja Ahtiainen, Iisalmen lukion 100-vuotistoimikunta, Iisalmi 1996 ISBN 952-90-7645-2

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Suomen yksityisten oppikoulujen digitaalinen matrikkeli : Iisalmen reali- ja porvarikoulu 1896-1906 Iisalmen suomalainen yhteiskoulu 1906-1913
ÄäninäyteÄänitiedostojen kuunteluohjeet

**Papyruskerttunen** (*Acrocephalus stentoreus*) on kerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on 18–20 cm, siipien kärkiväli 21–24 cm ja paino keskimäärin noin 25 g. Suurikokoinen, rastaskertusen kokoluokkaa oleva kerttunen, jolla on lyhyehköt siivet ja pitkähkö, voimakkaasti pyöristynyt pyrstönkärki. Väritykseltään hieman rastaskerttusta vaaleampi ja hennompinokkainen. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Laulu, jota koiras esittää korkean kaislan tai pensaan latvasta, on voimakasta ja sisältää korkeampia ääniä kuin rastaskerttusen laulu. Matkii runsaasti muita lintuja. Äänet ovat kovia ja karkeita.

Esiintyminen
------------

Laaja esiintymisalue ja monta alalajia. Esiintyy paikoitellen Egyptissä, Lähi-idässä, Arabian niemimaalla, Afganistanissa, Pakistanissa ja Intiassa. Laajempi yhtenäinen esiintymisalue on Kaspianmeren itäpuolella ja toinen Etelä-Kiinassa ja Thaimaassa. Sri Lankassa elää oma alalajinsa. Esiintyy myös Indonesiassa, Uudessa-Guineassa sekä koko Australiassa Tasmania mukaan lukien.

Papyruskerttunen on osassa esiintymisaluetta muuttolintu, osassa paikkalintu. Keski-Aasian kanta talvehtii Intiassa. Australian, Uuden-Guinean ja Kiinan populaatiot ovat pääosin paikkalintuja.

Lajin esiintymisalueen laajuus on noin 10 miljoonaa neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen. Lajia ei ole tavattu Suomessa.

Elinympäristö
-------------

Papyruskerttunen elää nimensä mukaisesti mieluiten papyruskaislakasvustoissa erilaisissa vesistöissä, niin alavilla mailla kuin vuoristossa. Se viihtyy myös järeissä järviruoko- ja osmankäämikasvustoissa sekä pensaikoissa.

Lisääntyminen
-------------

Syvä kuppimainen pesä on rakennettu ruokojen korsista ja lehdistä ja vuorattu hienommilla kasvikuiduilla. Se on kiinnitetty pystykorsiin 0,5–1,2 metriä vedenpinnan tai maan yläpuolelle. Naaras munii 3–6 munaa, jotka ovat saman näköisiä kuin rastaskerttusen munat. Muna painaa noin 2,9 g. Naaras hautoo 13–15 päivää ja molemmat emot huolehtivat poikasista, jotka lähtevät pesästä lentokyvyttöminä 11–13 päivän ikäisinä. Usein 2 pesyettä kesän aikana.

Ravinto
-------

Pääravintoa ovat hyönteiset ja muut pienet selkärangattomat. Syö myös sammakonpoikasia, vesikasvien siemeniä ja marjoja.

Lähteet
-------

1. 1 2  BirdLife International: *Acrocephalus stentoreus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2013. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 27.12.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Cramp, Stanley (toim.) 1992: The Birds of the Western Palearctic. Vol. VI Warblers. - Oxford University Press. Hong Kong.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q74100
* Wikispecies: Acrocephalus stentoreus
* ADW: Acrocephalus\_stentoreus
* ARKive: acrocephalus-stentoreus
* Avibase: 159F28FD2888B7E1
* BirdLife: 22714751
* BOLD: 117315
* CoL: 9L8B
* BOW: clrwar1
* eBird: clrwar1
* Euring: 12520
* GBIF: 5231333
* iNaturalist: 116806
* IRMNG: 10997587
* ITIS: 558431
* IUCN: 219591644
* NCBI: 68485
* TSA: 1145
* Xeno-canto: Acrocephalus-stentoreus

 |

 |
**Ivan Marjanenko** (oikea sukunimi: **Petlišenko**), (9. kesäkuuta 1878 Sotševanivin huuttori, lähellä Marjanivkaa, Jelisavetgradin piiri, Hersonin kuvernementti – 4. marraskuuta 1962 Harkova, Ukrainan SNT) oli ukrainalainen sankariroolien näyttelijä, ohjaaja ja opettaja.

Muistolaatta Ivan Marjanenkon kotitalon seinässä Harkovassa.
Ivan Marjanenkon kotitalo Harkovassa.
Marjanenko kävi koulun Kupjanskissa (1895) ja työskenteli sitten näyttämömestarina ja näyttelijänä setänsä Marko Kropyvnytskyin seurueessa ja Onysym Suslovin seurueessa (1899–1906) ja F. Volykin (1903–1904) seurueessa. Hän oli näyttelijä ja ohjaaja Sadovskyin teatterissa Kiovassa (1906–1914). Hän johti Ukrainan näyttelijöiden yhdistystä (1915–1916) ja Ukrainan kansallisteatteria Kiovassa (1917–1918). Vuonna 1918 hän liittyi valtion draamateatteriin (vuodesta 1919 Ukrainan neuvostotasavallan Ševtšenkon ensimmäinen teatteri). Hän työskenteli Berezilissä (1922–1934) ja Harkovan ukrainalaisessa draamateatterissa (1934–1958). Marjanenko esiintyi lähes 200 roolissa useissa näytelmissä ukrainalaisista kansannäytelmistä maailman klassikoihin. Oltuaan kansanomaisen teatterityylin näyttelijä hän siirtyi Berezilin muodolliseen innovatiiviseen näyttelemistyyliin. Kun Les Kurbasia vastaan hyökättiin Vuonna 1933, Marjanenko puhui hänen puolustuksekseen.

Teatterin ohella hän näytteli myös elokuvissa, muun muassa Ivan Kavaleridzen ohjaamassa, Suomessakin esitetyssä elokuvassa *Prometheus*.. Hän opetti Lysenkon teatteri- ja musiikki-instituutissa Kiovassa (1917–1918) ja Harkovan teatteri-instituutissa (1944–1961). Marjanenko on kirjoittanut teoksen *Mynule ukrajïnskoho teatru* ('Ukrainan teatterin menneisyys', 1953). Hänen elämäkertansa julkaistiin Kiovassa vuosina 1964 ja 1968.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Valerian Revutsky: Marianenko, Ivan *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1993. Viitattu 25.12.2023. (englanniksi)
2. ↑  Prometheus Elonet.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ivan Marjanenko** Wikimedia Commonsissa
**Adele Sauros** (s. 1990) on suomalainen jazzmusiikin puhallinsoittaja ja säveltäjä. Hän soittaa saksofoniperheeseen kuuluvista soittimista sopraano- ja tenorisaksofoneja sekä sen ulkopuolelta huilua. Hänen isänsä on Yrjänä Sauros.

Sauros on opiskellut Pop- ja jazzkonservatoriossa, Metropoliassa ja Prinssi Clausin konservatoriossa Alankomaiden Groningenissa. Kokoonpanoja, joissa hän on toiminut, ovat olleet muiden muassa Adele Sauros Quartet, Katu Kaiku, Tea For Two, Berlin Nun, JAF Trio ja Olavi Louhivuori Superposition. Hän on esittänyt aktiivisesti omia sävellyksiään. Vuonna 2018 hän vieraili Aurora Hentunen Quartetissa ja Laura Annika Quartetissa.

Sauros on esiintynyt monilla jazzfestivaaleilla Euroopan eri maissa. Vuosina 2014–2016 hän emännöi omaa jazzklubiaan Bar Kapsäkissä (entinen Allotria). Vuonna 2014 hän sai Young Nordic Jazz Comets -soolopalkinnon ja vuonna 2015 toistamiseen Young Nordic Jazz Comets -palkinnon, tällä kertaa Katu Kaiku -yhtyeen kanssa. Vuonna 2017 Sauros sai Suomen Saksofoniseuran Åke Forsell -palkinnon ja hänen suomalais-tanskalainen JAF Trionsa We Jazz Rising Star -palkinnon. Vuonna 2012 perustetun Adele Sauros Quartetin debyyttialbumi julkaistiin vuonna 2014. Vuonna 2016 ilmestyi ensimmäinen Saurosin omalla nimellä julkaistu albumi, *My Spontaneous Mind*.

Lähteet
-------

1. ↑  Superposition! FI (Arkistoitu – Internet Archive) Tampereen Musiikkijuhlat
2. 1 2  Adele Sauros: Biografia Jazz Finland
3. ↑  Adele Sauros (Arkistoitu – Internet Archive) Skenet
4. 1 2 3 4  Bio Adele Sauros
5. ↑  Adele Sauros Quartet Helsinki Jazz ry
**Tiffany Lynn Alvord** (s. 11. joulukuuta 1992 Kalifornia) on yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä.

Alvord oppi soittamaan pianoa kuusivuotiaana. Oman musiikin kirjoittamisen hän aloitti 10-vuotiaana, ja oppi kitaransoiton 12-vuotiaana. Huhtikuussa 2008, ollessaan 15-vuotias, hän alkoi lisätä itse tekemiään cover-kappaleita sekä omia kappaleitaan YouTubeen. Hän on julkaissut kaksi albumia, *My Dream* sekä *My Heart Is*. Alvordin YouTube-kanava kuuluu 50 tilatuimman musiikkikanavan joukkoon.

Vuonna 2012 Alvord voitti Nivean järjestämän "This Kiss" -kilpailun, ja pääsi laulamaan Times Squarelle joulukuussa 2012 järjestettyyn "New Year’s Eve" -tapahtumaan.

Diskografia
-----------

* I've Got it Covered (2011)
* My Dream (2011)
* I've Got it Covered Vol. 2 (2012)
* My Heart is (2012)
* I've Got it Covered Vol. 3 (2013)
* Legacy (2014)

Lähteet
-------

1. ↑  About tiffanyalvord.com. Viitattu 9.4.2013. (englanniksi)
2. 1 2  YouTube Starlet Wins NYE Performance in Times Square prweb.com.  Arkistoitu 7.3.2013. Viitattu 9.4.2013. (englanniksi)
3. ↑  Tiffany Alvord Talks New Year's Eve Performance, YouTube Tips for Success billboard.com. Viitattu 9.4.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tiffany Alvordin kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Pellervo Lukumies maalaamassa vuonna 1972.
**Pellervo Eljas Lukumies** (9. huhtikuuta 1935 Toivakka – 28. elokuuta 2018 Toivakka) oli suomalainen taidemaalari, jonka kuuluisimpia töitä ovat vuosina 1972–1973 maalatut Toivakan kirkon kattomaalaukset. 

Pellervo Lukumies syntyi Heiskan koululla Toivakassa, jossa hänen äitinsä oli opettajana. Lukumiehen isä oli Toivakan kirkkoherrana vuosina 1937–1967 toiminut Kalle Lukumies (1901–1980). Maalaaminen kiinnosti Pellervo Lukumiestä jo kansakoulussa. Myöhemmin hän lopetti lukion kesken huonon kielipään takia ja lähti kolmeksi vuodeksi, 1955–1958, opiskelemaan Helsingin Ateneumiin, jossa hänen opettajanaan oli Sam Vanni. Valmistuttuaan Ateneumista 1958 Lukumies palasi Toivakkaan ja ryhtyi vapaaksi taiteilijaksi.

Toivakan kirkkomaalaukset tekivät taiteilijan kuuluisaksi ympäri Suomen. Alkuperäisenä tehtävänä oli vain entistää Alvar Aallon suunnittelemat maalaukset, mutta Lukumies käsitti tarkoituksena olleen tehdä "kuviot vanhalta pohjalta, muuten oman sielun ja persoonan mukaan". Silloinen Toivakan kirkkoherra pahoitti mielensä töistä eikä hetkeen laskenut taiteilijaa kirkkoon.

Myös kirjailija Mauri Sariola esitti oman poikkeavan mielipiteensä näistä maalauksista kirjassaan *Surma surutalossa*, jonka juonenkehittelyyn kuuluu omaleimainen taiteilija maalaamassa erään maalaispitäjän kirkkoon uusia kirkkomaalauksia – tosin kuvaus on äärimmilleen kärjistetty ja liittymäkohtia on ehkä vain joissakin pikku yksityiskohdissa.

Nykyään poptaiteen, Raamatun ja Kalevalan pohjalta luodut maalaukset ovat Toivakan matkailuvaltti. Kirkko onkin tiekirkko, ja monet matkailijat vierailevat katsomassa Lukumiehen maalauksia. 

Muu Lukumiehen tuotanto on monipuolista. Siihen on kuulunut öljyvärimaalauksia, piirroksia, puuleikkauksia, akvarelleja ja metallitöitä. Vaikutteita hän on saanut paljon Kalevalasta, Raamatusta ja egyptiläisestä taiteesta. Vuonna 1982 hän sai valmiiksi suurikokoisen *Atlantis*-maalauksen. Hän on tehnyt myös muotokuvia, mutta ei itse pidä niiden tasoa korkeana, vaan ne ovat olleet hänelle elinkeino.

Lähteet
-------

* Siukonen, Timo: Kirkon kattomaalari etsii myyttejä. *Helsingin Sanomat* 11.7.2008, s. C 5. (Artikkelin maksullinen verkkoversio.)

### Viitteet

1. ↑  Kuvataiteilija Pellervo Lukumies on kuollut *Keskisuomalainen*.  28.8.2018. Viitattu 28.8.2018.
2. 1 2  Siukonen: Kirkon kattomaalari.
3. ↑  Pellervo Lukumies – omaperäinen kirkkotaiteilija ja ajattelija. *Tosimies*-lehti 6/2007.
4. ↑  Otso Kantokorpi: Toivakan kirkon pop-tyyliset maalaukset olivat skandaali, jota käsiteltiin tuomiokapitulia myöten *Kirkko ja kaupunki*.  2.8.2017. Viitattu 20.9.2018.  (Linkissä myös kuvia)

Aiheesta muualla
----------------

* Pellervo Lukumies Taiteilijamatrikkelissa.
* Ihmeellinen Pellervo Lukumies. (Arkistoitu – Internet Archive) Retrospektiivinen näyttely 7.6.–24.8.2008 Keski-Suomen museossa.
* Pellervo Lukumiehen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
**Knuut Maununpoika** (1128 – 9. elokuuta 1157) oli Tanskan kuningas 1146–1157. Hän oli Ruotsin kuningas Maunu Niilonpoika Vahvan ja puolalaisen aatelisen Richizan poika.

Taistelu valtaistuimesta
------------------------

Kun kuningas Eerik III Lam luopui kruunusta vuonna 1146, puhkesi Knuut Maununpojan ja Sven Grathen välille kiista vallasta. Sven Grathe valittiin Sjellannin ja Skånen kuninkaaksi, mutta Jyllannin asukkaat valitsivat kuninkaaksi Knuutin. Tästä käynnistyi kymmenen vuotta kestänyt sisällissota, jonka aikana kumpikin osapuoli haki tukea Saksasta.

Prinssi Knud Lavardin poika Valdemar liittyi vielä kiistaan kolmantena osapuolena, ja vuonna 1152 Knuut Maununpoika, Sven Grathe ja Valdemar jakoivat maan keskenään. Sven pyrki kuitenkin vahvistamaan valtaansa aatelisten ja talonpoikien kustannuksella, mikä teki hänestä epäsuositun. Valdemar päätti tämän jälkeen liittoutua Knuutin kanssa. Liitto sinetöitiin Valdemarin ja Knuutin sisarpuoli Sofian välisellä avioliitolla. Pian tämän jälkeen Knuut ja Valdemar vihittiin kuninkaiksi Viborgissa, ja he asettuivat yhdessä vastustamaan Sveniä, joka joutui pakenemaan Saksaan.

Roskilden verikilta
-------------------

Sven Grathe palasi Tanskaan vasta vuonna 1157. Knuut ja Valdemar olivat valmiita tekemään rauhan ja jakamaan valtakunnan hänen kanssaan. Valdemar saisi Jyllannin, Knuut Funenin, Sjellannin ja ympäröivät saaret, kun taas Sven saisi Skånen maat hallintaansa. Neuvottelujen jälkeen Knuut ja Valdemar kutsuivat Svenin juhliin Roskildeen.

Tämä 9. elokuuta 1157 pidetty juhla tuli sittemmin tunnetuksi Roskilden verikiltana, sillä historioitsija Saxo Grammaticuksen mukaan petollinen Sven yritti murhata kilpailijansa ja nousta yksin kuninkaaksi. Knuut sai surmansa, mutta haavoittunut Valdemar onnistui pakenemaan Jyllantiin. Lokakuussa Valdemar voitti Svenin Grathe Heden taistelussa Viborgin eteläpuolella. Sven surmattiin taistelun jälkeen.

Knuut Maununpoika haudattiin todennäköisesti Roskilden tuomiokirkkoon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Pajung, Stefan & Lund, Niels: Knud 5. Magnussen *Den Store Danske*. Viitattu 11.12.2023. (tanskaksi)
Traoré Fatoumata Nafo
**Traoré Fatoumata Nafo** (s. 10. marraskuuta 1958 Dia) on malilainen lääkäri.

Fatoumata Nafo on valmistunut lääkäriksi Malin lääketieteellisestä korkeakoulusta ja suorittanut tutkinnot kansanterveydestä ja epidemiologiasta Brysselin vapaassa yliopistossa. Hän toimi Malin terveysministerinä vuosina 2000–2002 sekä sosiaalikehitys-, yhteisvastuu- ja vanhusministerinä vuonna 2002.

Nafo on toiminut rokotusjärjestö Gavin hallintoneuvoston jäsenenä, Maailman terveysjärjestön malariaohjelman johtajana sekä terveysjärjestön edustajana Kongon tasavallassa ja Etiopiassa. Hän on työskennellyt myös Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun yhdistysten kansainvälisen liiton Afrikan aluejohtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  En 57 ans d’indépendance: Le Mali a connu 57 femmes ministres *Malizine*. Viitattu 29.11.2019.
2. ↑  Fatoumata Nafo-Traoré *Africle 25*. Viitattu 29.11.2019.
3. ↑  The secretariat of the IFRC *IFRC*. Viitattu 29.11.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Belgia
* Yhdysvallat

 |

 |
**Naton 5. artikla** on Naton perustamissopimuksen artikla, joka määrittää jäsenvaltioiden velvoitteen puolustaa muita jäsenvaltioita.
Naton Viidennen artiklan teksti kokonaisuudessaan:

> »Osapuolet ovat yhtä mieltä siitä, että yhteen tai useampaan osapuoleen kohdistettu aseellinen hyökkäys Euroopassa tai Pohjois-Amerikassa katsotaan hyökkäykseksi kaikkia osapuolia vastaan, ja tämän vuoksi osapuolet sopivat, että jos tällainen aseellinen hyökkäys tehdään, kukin osapuoli käyttää Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan 51 artiklassa tunnustettua oikeutta erilliseen tai yhteiseen puolustautumiseen ja auttaa hyökkäyksen kohteeksi joutunutta yhtä tai useampaa osapuolta ryhtymällä viipymättä erikseen ja yhdessä muiden osapuolten kanssa tarpeelliseksi katsomiinsa toimiin, mukaan lukien aseellisen voiman käyttö, Pohjois-Atlantin alueen turvallisuuden palauttamiseksi ja ylläpitämiseksi.
> 
> Kaikista tällaisista aseellisista hyökkäyksistä ja kaikista toimenpiteistä, joihin niiden vuoksi ryhdytään, ilmoitetaan välittömästi turvallisuusneuvostolle. Kyseiset toimenpiteet lopetetaan, kun turvallisuusneuvosto on ryhtynyt tarvittaviin toimenpiteisiin kansainvälisen rauhan ja turvallisuuden palauttamiseksi ja ylläpitämiseksi.» 
> 
> 

Viides artikla on koko puolustusliiton historiassa aktivoitu ainoastaan kerran, kun terrori-iskut 11. syyskuuta 2001 tuhosivat kaksi World Trade Centerin tornia sekä osan Pentagonia. Artikla 5 ei kuitenkaan johtanut Nato-operaatioon. Yhdysvallat aloitti operaation al-Qaida-verkostoa vastaan Afganistanissa johtamansa 49 valtion koalition voimin.

Katso myös
----------

* Naton sotilasoperaatiot

Lähteet
-------

1. ↑  Pohjois-Atlantin sopimus  20.10.2023. North Atlantic Treaty Organization. Viitattu 11.12.2023.
2. ↑  ?

Aiheesta muualla
----------------

* Naton artiklat (englanniksi)
**NetBurst-mikroarkkitehtuuri** oli Intelin Pentium 4 -suoritinten mikroarkkitehtuuri.

Ensimmäisen kerran arkkitehtuuria käytettiin Willamette-koodinimellisissä suorittimissa, joka julkaistiin vuonna 2000. Suoritinperheitä olivat muun muassa Pentium D, ja Xeon. Myös Pentium 4 -pohjaisissa Celeroneissa käytettiin NetBurst-arkkitehtuuria.

NetBurstin suunnitteluperiaatteena oli mahdollisimman suuri kellotaajuus laskentatehon kasvattamiseen. Tähän pyrittiin pidentämällä suorittimen liukuhihna 28 vaiheeseen, jolloin jokaisesta yksittäisestä liukuhihnan vaiheesta pystyttiin tekemään mahdollisimman lyhyt. 
Pentium 4 hävisi samalla kellotaajuudella Pentium 3:lle ja kilpailija AMD:n 32-bittiselle Athlon XP:lle.

Intelin tavoitteena oli skaalata NetBurst-arkkitehtuuri 5 GHz kellotaajuuteen ja myöhemmin 10 GHz kohti. Tämä kuitenkin epäonnistui täysin. Pentium 4 "Prescott" -malissa Intel nosti liukuhihnan pituuden lähelle 40 vaihetta ja valmistustekniikka uusittiin 90 nanometriin. Prescott saavutti korkeintaan 3,8 GHz:n nopeuden. Tämä vaati 115 watin tehon, josta 35–50 % päätyi vuotovirtoihin. Pitkä liukuhihna hyytyi hyppykäskyihin, jopa vaikka suoritin käytti uutta haarautumisenennustusta. Pentium 4 "Prescott" ja kaksiytiminen "Smithfield "on luettu heikoimmiksi tuotteiksi, jotka Intelillä oli sen kilpailijaan nähden.

Intel palasi Intel Core 2 -suorittimessa heinäkuussa 2006 ja myöhemmässä Intel Core -tuotesarjassa takaisin P6-tyyppiseen suunnittelufilosofiaan ja keskipitkään liukuhihnaan.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
**Afálonas** (kreik. Αφάλωνας) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Lesboksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Mytilínin kuntaan, Lesboksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 482 (vuonna 2011).

Afálonasin kylä sijaitsee Lesboksen itäosissa noin 1,3 kilometriä sisämaahan saaren itärannikosta ja noin seitsemän kilometriä pohjoisluoteeseen saaren keskuksesta Mytilínin kaupungista. Se on rakennettu noin 98 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Afálonas muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Αφάλωνος, *Topikí Koinótita Afálonos*). Kylä on ollut olemassa viimeistään joskus vuosien 1567–1652 välillä. Se kärsi suuria tuhoja vuoden 1867 maanjäristyksessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT). Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Αφάλωνας *Toponymia*. Viitattu 2.11.2023.
Mikko Kivinen (takana) Mäkilänä Pyynikin kesäteatterin *Tuntemattoman sotilaan* dramatisoinnissa vuonna 1997.
**Mäkilä** on kuvitteellinen henkilö Väinö Linnan romaanissa *Tuntematon sotilas*. Hän on alikersantti, joka toimii komppanian talousaliupseerina.

Mäkilän kuvaus Tuntemattomassa sotilaassa
-----------------------------------------

Alikersantti Mäkilä esitellään romaanin ensimmäisen luvun III osassa, jossa hän ajautuu riitaan Hietasen kanssa, koska hän ei kapteeni Kaarnan käskystä huolimatta suostu luovuttamaan uusia saappaita sotamies Saloselle. Mäkilän kerrotaan olevan kotoisin Laihialta suuresta maalaistalosta. Laihialaiseen tapaan hän on hyvin nuuka. Mäkilä on myös romaanin ainoa uskovainen. Kenttähartaudessa hänen kerrotaan laulavan virsiä kauniilla äänellä. Kesällä 1942 Mannerheimin syntymäpäivänä romaanin 10. luvussa puolijoukkue varastaa Mäkilältä keittoastian tehdäkseen kiljua, mitä Mäkilä paheksuu Hietaselle hänen palauttaessaan astian. Mäkilä suostuu kuitenkin antamaan Hietaselle yhden silakan tämän krapulan vuoksi. Mäkilä kaatuu romaanin 14. luvussa viedessään kesällä 1944 ruokaa etulinjaan sotamies Uusitalon sijaan. Hänen viimeiset sanansa on suunnattu hevoselle: "Älä pelkää! Mennähän rauhas. Ei s'oo ihmises. S'oon suuremmas käres."

Analyysi
--------

Ilkka Malmberg näkee *Tuntematonta sotilasta* analysoivassa teoksessaan Mäkilän kuolemassa kristusmaisia piirteitä. Mäkilä kuolee ikään kuin Uusitalon puolesta ja hänen viimeiset sanansa muistuttavat Jeesuksen viimeisiä sanoja. Malmbergin mukaan uskonnollisuus on romaanissa monopolisoitu Mäkilälle.

Mäkilä dramatisoinneissa
------------------------

Edvin Laineen vuonna 1955 ohjaamassa elokuvassa *Tuntematon sotilas* Mäkilää näytteli Vilho Siivola. Rauni Mollbergin vuonna 1985 ohjaamassa uudemmassa filmatisoinnissa hahmoa näytteli Jaakko Kuusisaari.

Elokuvan kolmannessa, Aku Louhimiehen vuoden 2017 filmatisoinnissa Mäkilää ei nähdä kuin viisiosaisessa televisiosarjaversiossa. Häntä näyttelee Mikko Töyssy.

Lähteet
-------

* Linna, Väinö: *Tuntematon sotilas*. Porvoo, Helsinki, Juva: WSOY, 1954
* Malmberg, Ilkka: *Tuntemattomat sotilaat*. Helsinki: Helsingin Sanomat, 2007. ISBN 952-5557-04-9.

### Viitteet

1. ↑   Malmberg 2007, s. 162–167.
2. ↑  Tuntematon sotilas (1955): Tekijätiedot Elonet. Viitattu 24.5.2015.
3. ↑  Tuntematon sotilas (1985): Tekijätiedot Elonet. Viitattu 24.5.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Väinö Linnan *Tuntematon sotilas* |
| --- |
|  |
| Hahmot | 
* Koskela
* Rokka
* Hietanen
* Lammio
* Lehto
* Kariluoto
* Rahikainen
* Vanhala
* Lahtinen
* Määttä
* Honkajoki
* Riitaoja
* Kaarna
* Asumaniemi
* Mäkilä
* Susi
* Korpela

 |
|  |
| Elokuvat | 
* *Tuntematon sotilas* (1955)
* *Tuntematon sotilas* (1985)
* *Tuntematon sotilas* (2017)

 |
|  |
| Muuta | 
* *Sotaromaani*
* *Tuntematon sotilas* (ooppera)
* *Tuntematon sotilas* (radiokuunnelma)
* *Tuntemattomat sotilaat* (tietokirja)
* *Tuntematon Redux*

 |

 |
Utön rukoushuoneen kymmenhaarainen kynttilänjalka, jonka jalkojen poikkiristeihin on kaiverrettu *Park Victoryn* haaksirikossa vuonna 1947 kuolleiden kymmenen henkilön nimet.
**S/S Park Victory** oli yhdysvaltalainen kivihiililastissa ollut höyrylaiva, joka ajautui karille ja upposi 25. joulukuuta 1947 Utön kaakkoispuolella Suomen aluevesillä. Onnettomuudessa menehtyi kymmenen laivan 48 hengen miehistöstä.

S/S *Park Victory* oli rakennettu Kaiser Permanente Metals Companyn telakalla Kalifornian Richmondissa vuonna 1945, ja se kuului toisen maailmansodan aikana vuosina 1943–1945 Yhdysvalloissa rakennettuihin Victory-luokan rahtialuksiin, joita tehtiin kaikkiaan 534 kappaletta. *Park Victoryn* uppouma oli 9 000 tonnia, pituus 139 metriä ja matkanopeus 16,3–19 solmua.

Viimeiseksi jääneellä matkallaan *Park Victory* oli matkalla Virginian Newportista Helsinkiin. Alus ankkuroitui illalla 24. joulukuuta lumimyrskyssä Lillharun lähelle odottamaan myrskyn tyyntymistä ja aamun tuloa, jotta se olisi voinut sivuuttaa turvallisesti Jussarön ja Harmajan välisen Nashorn-miinakentän raivausalueen. Kovassa myrskyssä laivan ankkurit eivät kuitenkaan pitäneet, ja alus ajautui yön aikana kuusi tai seitsemän kertaa karille. Ensimmäisillä kerroilla *Park Victory* onnistui irrottautumaan karilta omien koneidensa voimalla, mutta kello 2.15 yöllä se tarttui karille uudelleen keskilaivan kohdalta ja katkesi upoten noin 20 minuutissa. 

Laivan miehistö pelastautui läheisille kallioluodoille, mutta pelastusveneet Utön rannikkopuolustuslinnakkeelta, luotsiasemalta ja meripelastusasemalta ehtivät paikalle vasta aamulla, ja siihen mennessä kymmenen miehistön jäsentä oli jo kuollut hypotermiaan. Utön rukoushuoneessa on kymmenhaarainen hopeinen kynttelikkö, jossa on lueteltu turmassa menehtyneiden nimet. Siellä on myös miehistön eloonjääneiden jäsenten Utön asukkaille lahjoittama kiitostaulu pelastustyön suorittamisesta.

*Park Victory* on suurin Suomen aluevesillä sijaitseva hylky, ja se makaa 27–36 metrin syvyydessä mastontynkien ulottuessa kahdeksan metrin syvyyteen. Vuosien kuluessa hylystä alkoi valua mereen jonkin verran öljyä, joten Suomen ympäristökeskus keräsi vuosina 1994–2000 hylyssä olevista tankeista 410 kuutiometriä öljyä; tämä operaatio tuli maksamaan yli 21 miljoonaa markkaa. 

Öljynpoistoa varten jouduttiin hylystä nostamaan suuri määrä lastina ollutta kivihiiltä, jotta poistossa tarvittavat höyry- ja pumppausventtiilit saatiin asennettua tankkeihin. Tästä hiilestä huomattava erä päätyi lahjoituksena Jokioisten museorautatielle jonka käyttöön se sopikin erinomaisesti.

Lähteet
-------

* Hylyt.net: Park Victory
* Lehtonen, Juha: SS Park Viktory: Eilispäivän tragedia – huomispäivän katastrofi.  *Tekniikan Maailma*, 4.10.1978, nro 16, s. 104–108.

Aiheesta muualla
----------------

* Utön rukoushuone (Arkistoitu – Internet Archive)
* Elämää Utössa blogi 22.12.2006: Park Victoryn haudalla
* S/S Park Victory Yle Elävässä arkistossa
**Metyylidihydrojasmonaatti** (C13H22O3) on estereihin ja ketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää valmistettaessa hajusteita.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Huoneenlämpötilassa metyylidihydrojasmonaatti on väritöntä tai kellertävää nestettä. Sillä on miellyttävä jasmiininkaltainen tuoksu ja tuoksu on erityisen voimakas cis-metyylidihydrojasmonaattilla eli (R,R)-enantiomeerilla. Yhdistettä esiintyy teepensaissa.

Teollisesti metyylidihydrojasmonaattia tuotetaan raseemisena seoksena. Valmistusprosessin ensimmäisessä vaiheessa syklopentanoni reagoi valeraldehydin kanssa aldolikondensaatiolla muodostaen 2‐pentyyli‐2‐syklopenten‐l‐onia. Seuraavassa vaiheessa tämä yhdiste reagoi dimetyylimalonaatin kanssa Michael-additiolla. Viimeinen vaihe on hydrolyysi ja dekarboksylointi. Yhdisteelle on kehitetty myös selektiivisesti vain yhtä enantiomeeria tuottavia menetelmiä.

Metyylidihydrojasmonaattia käytetään useissa hajusteissa tuomaan niihin jasmiinin kukkien tuoksua. Käyttökohteita ovat muun muassa saippuat, shampoot ja puhdistusaineet .

Katso myös
----------

* Metyylijasmonaatti

Lähteet
-------

1. 1 2 3  J. Scognamiglio, L. Jones, C.S. Letizia & A.M. Api: Fragrance material review on methyl dihydrojasmonate.  *Food and Chemical Toxicology*, 2012, 50. vsk, nro Supplement 3, s. S562-S571. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 12.4.2021.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Johannes Panten & Horst Surburg: *Flavors and Fragrances, 2. Aliphatic Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2015.
3. ↑  Bernd Schaefer: *Natural Products in the Chemical Industry*, s. 91–93. Springer, 2015. ISBN 978-3-642-54460-6. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 12.4.2021). (englanniksi)
**Viljo Veikko Lindroos** (20. elokuuta 1904 Turku – (kuoleman julkistamispäivä 15. tammikuuta) 1974 Turku) oli suomalainen jalkapalloilija. Tukimiehenä pelannut Lindroos edusti urallaan Turun Palloseuraa. Hän voitti seurassa yhden Suomen mestaruuden 1928. Sarjamuotoisessa mestaruussarjassa Lindroos ehti pelata vuosina 1930–1932 yhteensä 22 ottelua. 

Lindroos pelasi maajoukkueessa yhden maaottelun vuonna 1929. Jääpallossa hän pelasi Turun kaupunkijoukkueessa useita vuosia ja TPS:n edustusjoukkueessa vuosina 1923–1937, josta ajasta mestaruussarjassa yhden vuoden.

Lindroos on toiminut TPS:n sihteerinä ja on saanut seuran kultaisen ansiomerkin. Lindroos oli ammatiltaan konttoristi. Hänen kotikuntansa oli Turku.

Lähteet
-------

1. ↑  Döda i stadens finska församlingar, Viljo Veikko Lindroos 69 år, Åbo Underrättelser, 1974, No 9, sivu 14, julkaistu 15.1.1974
2. 1 2 3  Urheilumme Kasvot Osa 3, Lindroos, Viljo Veikko, sivu 195, vastaavat toimittajat Risto Rantala, Markku Siukonen, Seppo Tukiainen, Oy Scandia Kirjat Ab, Keuruu 1978
3. ↑  Kanerva, Juha yms.: *Jalkapallon pikkujättiläinen*, s. 461. WSOY, 2003. ISBN 951-0-27037-7.
4. ↑  Vuorinen, Juha & Kasila, Markku: *Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006*, s. 188. Suomen urheilumuseosäätiö, 2007. ISBN 978-952-99075-9-5.
5. ↑  Soininen, Heidi (toim.): *Jalkapallokirja 2009*. Suomen Palloliitto, 2009. ISSN-0787-7188.
**Spirodiklofeeni** (C21H24Cl2O4) on tyydyttymättömiin laktoneihin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää maataloudessa punkki- ja hyönteismyrkkynä.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Huoneenlämpötilassa spirodiklofeeni on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on monokliininen. Spirodiklofeeni on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee esimerkiksi hiilivetyihin, asetoniin, etyyliasetaattiin ja kloroformiin. Aineella on akarisidisiä ja insektisidisiä ominaisuuksia ja se tehoaa esimerkiksi kehrääjäpunkkeihin ja jauhiaisiin. Vaikutusmekanismi perustuu asetyylikoentsyymi-A-karboksylaasientsyymin estoon, jolloin kohde-eliöt eivät kykene valmistamaan tarvitsemiaan rasvoja. Spirodiklofeeni tehoaa niin täysikasvuisiin yksilöihin kuin muniinkin.

Spirodiklofeenin valmistuksessa sykloheksanonista valmistetaan syanohydriini ja edelleen 1-hydroksisykloheksaanikarboksyylihapon esteri, joka reagoi 2,4-dikloorifenyyliasetyylikloridin kanssa. Syklisaatio vahvan emäksen vaikutuksesta ja reaktio 2,2-dimetylibutyryylikloridin kanssa muodostaa spirodiklofeenia.

Spirodiklofeenia käytetään punkkien ja hyönteisten torjuntaan muun muassa hedelmä- ja koristekasviviljelmillä. Euroopan unionin alueella sen myyntilupa päättyi vuonna 2020.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Franz Müller, Hans Peter Streibert & Saleem Farooq: *Acaricides, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2009.
2. 1 2  Robert L. Metcalf & Abraham Rami Horowitz: *Insect Control, 2. Individual Insecticides, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2014.
3. 1 2  Isaac Ishaaya, A. Rami Horowitz: *Biorational Control of Arthropod Pests*, s. 382-383. Springer, 2009. ISBN 978-90-481-2315-5. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 30.5.2021). (englanniksi)
4. 1 2  Thomas Bretschneider, Jordi Benet-Buchholz, Reiner Fischer & Ralf Nauen: Spirodiclofen and Spiromesifen – Novel Acaricidal and Insecticidal Tetronic Acid Derivatives with a New Mode of Action.  *CHIMIA*, 2003, 57. vsk, nro 11, s. 697-701. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 30.5.2021.  (englanniksi)
5. ↑  Spirodiclofen *EU Pesticides Database*. Euroopan komissio. Viitattu 30.5.2021. (englanniksi)
Sara McLanahan
**Sara Frances McLanahan** (o.s. *Smith*; 27. joulukuuta 1940 Tyler, Texas – 31. joulukuuta 2021 Manhattan, New York, New York) oli yhdysvaltalainen sosiologi.

McLanahan syntyi paikallista öljy-yhtiötä johtaneen Norman Smithin ja kotiäiti Iredell Smithin (o.s. Brown) lapsena. Hän kävi Tylerin Robert E. Lee High Schoolia (sittemmin Tyler Legacy High School). Hän oli myös lahjakas pianisti ja vietti yhden kesän opiskellen Aspenin musiikkijuhlilla Coloradossa. Opiskeltuaan Millbrookin Bennett Junior Collegessa McLanahan eteni Smith Collegeen. Siellä hän vietti vuoden, kunnes keskeytti opintonsa vuonna 1962 ja meni naimisiin Ellery McLanahanin kanssa. Pariskunalle syntyivät lapset Sara, Ellery ja Anna Bell. Perhe muutti Texasin Houstoniin, mutta pariskunta erosi vuonna 1972 ja McLanahanista tuli yksinhuoltaja. Hän palasi opintojen pariin ja valmistui Houstonin yliopistosta kandidaatin arvolla sosiologiassa vuonna 1974. Maisterin ja tohtorin oppiarvonsa sosiologiassa McLanahan suoritti Texasin yliopistossa, Austinissa. Tohtoriohjelman jälkeistä työtä hän teki vuonna 1979 Wisconsinin yliopistossa, johon hän jäi assistant professor -asemassa, kunnes sai siellä täyden professuurin vuonna 1989. McLanahan alkoi keskittyä yksinhuoltajaäitien tutkimiseen. Hän myös tapasi Wisconsinin yliopistossa tutkija Irwin Garfinkelin, jonka kanssa meni naimisiin vuonna 1982.

McLanahan siirtyi vuonna 1990 Princetonin yliopistoon, jossa hän oli perustamassa Bendheim-Thoman Center for Research on Child Wellbeingiä. Hän teki miehensä Irwin Garfinkelin ja Columbian yliopiston tutkija Ron Mincyn kanssa tunnetuimman työnsä, *Fragile Families and Child Wellbeing Study* (1988). McLanahan havaitsi yksinhuoltajuuden yhteyden taloudellisiin ja sosiaalisiin ongelmiin. Hän myös totesi kognitiivisten ja sosiaalisten erojen taustoiltaan eroavien lapsiryhmien välillä olleen suurenemassa. Hän edistikin julkisia mielenterveyspalveluita ja kaikille lapsille saavutettavissa olevaa terveydenhuoltoa. McLanahanin julkaisujen joukossa on myös teos *Growing Up With a Single Parent* (1995). McLanahan tuli vuonna 2019 valituksi Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemian jäseneksi. Hän kuoli keuhkosyöpään 81-vuotiaana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Annabelle Williams, Sara McLanahan, Who Studied Single Motherhood, Dies at 81 The New York Times 19.1.2022, viitattu 7.12.2023
2. ↑  Sara McLanahan American Academy of Arts and Sciences, viitattu 7.12.2023
**Musikaaliartisti** on henkilö, joka näyttelee eli esiintyy musikaalissa. Musikaaliartistin tehtävänä on tanssia, laulaa ja näytellä musikaalin tai musikaalielokuvan kohtauksissa ja musiikkinumeroissa.

Suomessa musiikkiteatterin korkeakoulutason opetusta annetaan TAMKissa Tampereella. Aiemmin musiikkiteatterin koulutusta annettiin myös Lahden Musiikki- ja draamainstituutissa. Suomalaisia musikaaliartisteja on valmistunut myös ulkomaisista oppilaitoksista, kuten kaikista Ruotsin musikaaliartistikoulutuksista eli Göteborgista Balettakademienista, Performing Arts Schoolista sekä Göteborgin yliopistosta, Tukholman Base23:stä ja Uumajan Musikalakademienista, sekä myös Isosta-Britanniasta seuraavista oppilaitoksista: Mountview Academy of Theatre Arts, The Royal Conservatoire of Scotland, Royal Academy of Music ja Royal Welsh College of Music and Drama.

### Tunnettuja musikaaliartisteja

* Peter Jöback
* Helen Sjöholm
* Tommy Körberg
* Annie Billy Elliot Cats

Lähteet
-------

1. ↑  TAMKin Musiikkiteatterikoulutus on hakijoiden suuressa suosiossa | TAMK Musiikki | Tampereen korkeakouluyhteisö *TAMK Musiikki*.  15.2.2022. Viitattu 19.9.2023.
2. ↑  Lahden ammattikorkeakoulu työllistää muusikot 80-prosenttisesti *Etelä-Suomen Sanomat*.  27.5.2015. Viitattu 19.9.2023.
3. ↑  Att bli musikalstjärna gick som en dans *svenska.yle.fi*. Viitattu 19.9.2023. (ruotsiksi)
4. ↑  into-digital: Intervju med Josefin Silén *Svenska Teatern*.  22.11.2021. Viitattu 19.9.2023. (ruotsiksi)
**Tuomas Karhunen** (s. 14. joulukuuta 1981) on suomalainen metallimusiikin kitaristi, joka tunnetaan parhaiten death metal -yhtye Deathchainista, jossa hän on vaikuttanut vuodesta 2007 lähtien. Lisäksi hän soittaa Forgotten Horrorissa ja True Black Dawnissa, ja hänen aiempia yhtyeitään ovat Flame sekä Jess and the Ancient Ones. Hän on myös hoitanut Urnissa keikkakitaristin virkaa.

Karhunen harrastaa vapaaottelua ja pyrkii ammattilaisuralle. Lisäksi hän on aloitteleva kirjailija, pitää blogia sekä toimii kannabiksen ja psykedeelien puolestapuhujana, sekä vuonna 2016 perustamansa Suomen Kannabisliiton puheenjohtajana. Marraskuussa 2015 Savon Sanomat päätyi poistamaan Karhusen blogin kokonaisuudessaan hänen kirjoitettua lehden toimittajan kannabisvastaiselle kirjoitukselle vastineen, joka ehti kerätä kahdessa päivässä 20 000 lukijaa.

Lokakuussa 2017 karhunen esiintyi Ylen Akuutin -ohjelmassa *Hyvä/paha lääkekannabis*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tuomaskarhunen.com: Minä (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Encyclopaedia Metallum: Cult
3. ↑  Tuomaskarhunen.com: Bändit (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Panu Jansson: SAVON SANOMIEN KANNABISSENSUURI EI OLE TÄTÄ PÄIVÄÄ *city.fi*.  19.11.2015. Viitattu 6.12.2016.
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Tuomas Karhunen Twitterissä
* Tuomas Karhunen Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Leena Nio** (s. 1982 Helsinki) on suomalainen, Helsingissä työskentelevä nykytaiteilija.

Elämä ja ura
------------

Leena Nio on valmistunut kuvataiteen maisteriksi Kuvataideakatemian maalaustaiteen osastolta vuonna 2010. Hänellä on myös kuva-artesaanin tutkinto Hyvinkään taidekoulusta vuodelta 2004. Nion työt ovat pääasiassa öljyvärimaalauksia, joiden kerroksellisuus tuottaa kuvatilaan sekä materiaalisia että illusorisia ulottuvuuksia. Nio on toteuttanut myös erilaisia installaatioita.

Lokakuussa 2013 Leena Nio nimettiin Ars Fennica -ehdokkaaksi.

Nion töitä on ollut esillä yksityisnäyttelyissä muun muassa Galerie Forsblomilla ja Forum Boxissa, sekä yhteisnäyttelyissä muun muassa EMMA – Espoon modernin taiteen museossa ja Ars Fennica, Nykytaiteen museo Kiasma (2014).

Palkinnot
---------

* Suomen Taideyhdistyksen dukaattipalkinto 2010

Lähteet
-------

1. ↑  Ars Fennica -palkintoehdokkaat Ars Fennica.  Arkistoitu 10.1.2014. Viitattu 10.1.2014.
2. ↑  Ars Fennica -kuvataidepalkintoehdokkaat julki  23.10.2013. Yle Uutiset. Viitattu 10.1.2014.

Aineesta muualla
----------------

* Leena Nion verkkosivusto
* Leena Nio Kansallisgallerian kokoelmissa
* Leena ja Kalle Nio, taidemuseo Emma
Thanaka-tahnaa levitettynä vauvan iholle.
**Voide** on voitelua varten tehty emulsio, joka koostuu yleensä öljystä tai rasvasta, vedestä ja emulgaattorista. Voiteita käytetään tyypillisesti ihonhoidossa, kosmetiikkatuotteissa tai lääketieteellisessä hoidossa.

Käyttö
------

Voiteesta riippuen käyttötapoja voi olla monia, mutta yleisesti voidetta levitetään iholle halutun lopputuloksen saamiseksi.

### Esimerkkejä erilaisista voiteista ja niiden käytöstä

**Aurinkovoidetta** käytetään suojaamaan auringon haitalliselta UV-säteilyltä. Sitä levitetään iholle kaikkiin niihin paikkoihin, jotka ovat päivän aikana auringon valaisemana. Aurinkorasvaa ei tarvitse levittää kohtiin, jotka ovat vaatteen peittämät.

**Kosteusvoide** ehkäisee ihon kuivumista ja hilseilyä. Sitä levitetään iholle kuiviin tai herkästi kuivuviin kohtiin. Esimerkiksi kämmenille, jalkaterille ja kasvoihin.

**Lääkevoidetta** käytetään pinnallisen kutinan ja ihon tulehduksien hoitoon. Sitä levitetään tulehtuneelle tai kutisevalle kohdalle iholle ja annetaan vaikuttaa. Lääkevoiteita myydään apteekeissa.

**Antibioottivoidetta** käytetään bakteerista aiheutuneen ihotulehduksen hoitoon. Sitä levitetään esimerkiksi haavojen ja naarmujen päälle.

Katso myös
----------

* Perusvoide

Lähteet
-------

1. ↑  Perusvoiteet *Duodecim Terveyskirjasto*. Viitattu 5.6.2023.
2. ↑  Aurinkosuojatuotteet *www.allergia.fi*. Viitattu 5.6.2023.
3. ↑  Nämä edulliset kosteusvoiteet ovat jopa parempia kuin kalliimmat – löytöjä jo alle 10 eurolla *www.iltalehti.fi*. Viitattu 5.6.2023.
4. 1 2  Lääkevoiteet *Itsehoitoapteekki*. Viitattu 5.6.2023.