recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Veijo-Lassi Aukusti Holopainen** (26. kesäkuuta 1921 Kuopio – 8. tammikuuta 2006 Pori) oli suomalainen maahockeypelaaja, pesäpalloilija ja urheilutoimittaja.

Holopainen pelasi Suomen maahockeymaajoukkueen maalivahtina vuosina 1950–1954 ja edusti Suomea Helsingin 1952 olympialaisissa. Torpan Poikien joukkueessa hän saavutti maahockeyn SM-hopeaa vuosina 1951 ja 1952.

Pesäpallon SM-sarjassa Holopainen pelasi vuosina 1946–1957 ja saavutti Jyväskylän Kirin joukkueessa SM-hopeaa vuonna 1949. Itä–Länsi-otteluun hänet valittiin vuonna 1956. Hän kilpaili myös keilailussa ja golfissa.

Nimimerkkiä "Veho" käyttänyt Holopainen teki pitkän työuran urheilutoimittajana. Hän aloitti jyväskyläläisen Sisä-Suomen palkkalistoilla vuonna 1945, ja Urheilun, Ilta-Sanomien, Helsingin Sanomien ja Urheilun Valokeilan kautta hän päätyi Satakunnan Kansaan, jonka urheiluosaston päällikkö hän oli vuodet 1956–1986. Hän oli Porin Urheilutoimittajien Kerhon perustajajäsen sekä ensimmäinen puheenjohtaja vuosina 1964–1967 ja 1970–1971.

Heinäkuussa 1953 Holopainen päätyi itse lehtijuttujen aiheeksi, kun hän toimittajaystävänsä Jussi Suomalaisen kanssa ui Porkkalan vuokra-alueelle ja joutui neuvostoliittolaisten vangitsemaksi. Heidät vapautettiin vasta neljä päivää myöhemmin.

Saavutukset
-----------

### Pelaajana

* 2 Itä-Länsi-ottelua: 1949, 1956

Julkaisuja
----------

* Rosenlewin Urheilijat -38:n 25-vuotishistoriikki (1963)
* Porin Golfkerhon 50-vuotishistoriikki (1989)
* Porin Narukerän 30-vuotishistoriikki (1995)
* Meklari Elias (1989)
* Enkä ollut vakooja (1995)
* Urheilutoimittaja – kirotun viehättävä ammatti (2001)

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 70. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.

### Viitteet

1. ↑  Muistokirjoitus, Helsingin Sanomat, Artikkelin verkkoversio[vanhentunut linkki]
2. 1 2 3  Vesa-Matti Peltola: Yhtä ja toista Urheilukunniamme puolustajista, osa 10.  *Urheilutietäjän kesä*, 2006, s. 40.
3. ↑  Raevuori, Antero; Arponen, Antti O. & Hannus, Matti: *Urheilu 2000 – 1. osa*, s. 353. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19377-1.
4. ↑  Hakalax, Jari: Mitä tapahtui urheilussa 1953 Suomen urheilutietäjät. Viitattu 10.1.2008.
5. ↑  Itä-Länsi-pelaajat joukkueittain, miehet Rasilainen, Matti. Viitattu 22.4.2018.
6. ↑  Vesa-Matti Peltola: Yhtä ja toista Urheilukunniamme puolustajista, osa 2.  *Urheilutietäjän kesä*, 2002, s. 21.
7. ↑  Peltola, Vesa-Matti (toim.): Suomalaisia urheilukirjoja vuodelta 2001 Suomen urheilutietäjät. Viitattu 10.1.2008.

  

Suomen joukkue – Maahockey kesäolympialaisissa 1952
Kaarlo Einiö |
Pentti Elo |
Erkki Heikkilä |
Veijo-Lassi Holopainen |
Helge Korhonen |
Keijo Kuusela |
Risto Lamppu |
Reino Lindroos |
Esko Salminen |
Toivo Salminen |
Esko Silvennoinen |
Tauno Timoska |
Varamiehet: Esko Kiviaho |
Keijo Lehtonen |
Pentti Paasonen



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
| "Beautiful"Christina Aguilera |
| --- |
| Singlen "Beautiful" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Stripped* |
|  Julkaistu | 16. marraskuuta 2002 |
|  Formaatti | CD |
|  Tyylilaji | pop |
|  Levy-yhtiö | RCA Records |
| Christina Aguileran muut singlet |
| "Dirrty"2002 | "Beautiful"2002 | "Fighter"2003 |

**Beautiful** on yhdysvaltalaisen laulajan Christina Aguileran kappale, jonka kirjoitti ja tuotti Linda Perry. Se julkaistiin Aguileran *Stripped*-albumin toisena singlenä 16. marraskuuta 2002. Kappale on balladi, jonka sanat kertovat sisäisestä kauneudesta ja itsetunnosta.

"Beautiful" sai hyviä arvosteluja kriitikoilta, ja se menestyi myös kaupallisesti. Se nousi singlelistoilla viiden parhaan joukkoon muun muassa Saksassa, Itävallassa, Alankomaissa, Ruotsissa ja Australiassa. Yhdysvalloissa se oli parhaimmillaan Billboard Hot 100 -listan kakkosena ja Britanniassa singlelistan ykkösenä. Kappale voitti vuoden 2004 Grammy-gaalassa parhaan naisesittäjän pop-kappaleen palkinnon (Best female pop vocal performance).

Kappaleen musiikkivideon ohjasi Jonas Åkerlund. Gay & Lesbian Alliance Against Defamation (GLAAD) antoi Aguileralle tunnustuksen videon homo- ja transteemoista. Videolla nähdään muun muassa kaksi miestä suutelemassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Christina Aguilera - Beautiful (Chanson) *lescharts.com*. Viitattu 21.4.2016. (ranskaksi)
2. ↑  Official Singles Chart Top 100 - 02 March 2003 - 08 March 2003 *Officialcharts.com*. The Official UK Charts Company. Viitattu 21.4.2016. (englanniksi)
3. ↑  Grammys 2004: The main winners *BBC News*.  9.2.2004. Viitattu 21.4.2016. (englanniksi)
4. ↑  Christina Aguilera to be Honored at 14th Annual GLAAD Media Awards Presented by Absolut Vodka in Los Angeles (Arkistoitu linkki) *Glaad.org*.  28.2.2003.  Arkistoitu 18.8.2003. Viitattu 21.4.2016. (englanniksi)
**Beaune** on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 45 kilometriä Dijonin kaupungista etelään. Kaupungissa on departementin aliprefektuuri.

Beaune on vanha keskiaikainen kaupunki. Vuonna 1452 kansleri Nicolas Rolin avasi kaupunkiin vaimonsa Guigone de Salinsin kanssa köyhien sairaalan. Alkuperäinen sairaalarakennus, Hôtel-Dieu (tai *Hospices de Beaune*), on rakennettu goottilaiseen tyyliin, ja sen kattoon on käytetty seudulle tyypillistä burgundilaista lasitettua kattotiiltä erittäin näyttävästi.

Beaunen vanhankaupungin katujen varsilla on runsaasti keskiaikaisia rakennuksia. Huomattavimpia ovat 1100-luvulta oleva basilika *Notre-Dame de Beaune* sekä 1400-luvulta oleva Burgundin herttuoiden talo, jossa toimii nykyään Burgundin viinimuseo, *Musée du vin de Bourgogne*. Vanhaakaupunkia ympäröi 1100-1400-luvuilla rakennetut kaupunginmuurit.

Viinintuotanto
--------------

Beaunea pidetään burgundiviinien pääkaupunkina. Sen ympäristössä olevalla Côte de Beaunen viinintuotantoalueella tuotetaan laadukkaita ja kalliita punaviinejä. Hôtel-Dieu pitää vuosittain maailman suurimman viinihuutokaupan marraskuun kolmantena viikonloppuna. Huutokaupalla on rahoitettu sairaalan toimintaa.

  

* Notre-Dame de Beaunen basilikaNotre-Dame de Beaunen basilika
* Burgundin herttuoiden talo (Hôtel des ducs de Bourgogne)Burgundin herttuoiden talo (*Hôtel des ducs de Bourgogne*)
* Beaunen viinitarhojaBeaunen viinitarhoja

Tunnettuja kuntalaisia
----------------------

* Nicolas Rolin (1376-1462), kansleri, Hôtel-Dieun perustaja
* Gaspard Monge (1746-1818), matemaatikko
* Étienne-Jules Marey (1830-1904), tutkija, elokuvan keksijä

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 11.1.2022. (ranskaksi)
2. 1 2 3  Son histoire Mairie de Beaune. Viitattu 12.1.2022. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Beaune** Wikimedia Commonsissa
**Musashi** (jap. 武蔵) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1886 vesillelaskettu puurunkoinen kolmimastoinen parkkitakiloitu Katsuragi-luokan korvetti. Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1928, ja se romutettiin vuonna 1935.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Katsuragi-luokka*
Alus tilattiin Yokosukan laivastontelakalta osana vuoden 1883 hankintoja ja sen köli laskettiin 1. lokakuuta 1884. Alus laskettiin vesille 30. maaliskuuta 1886 ja se valmistui 9. helmikuuta 1888.

Palvelus
--------

Alus osallistui ensimmäiseen Kiinan–Japanin sotaan partioiden Korean, Dairenin ja Weihaiwein välillä. Se osallistui läntisen osaston reservialuksena Jalujoen taisteluun. Alus luokiteltiin 21. maaliskuuta 1898 3. luokan tykkiveneeksi, minkä jälkeen se oli lähinnä rannikontutkimus- ja valvontatehtävissä.

Alus ajoi karille 30. huhtikuuta 1902 lähellä Nemoroa, mutta se irrotettiin karilta ja kunnostettiin. Venäjän–Japanin sodassa alus oli Hakodaten sataman vartioaluksena. Se luokiteltiin toisen luokan rannikonvalvonta-alukseksi 28. elokuuta 1912, mutta se palveli lähinnä koulutusaluksena. *Musashi* luokiteltiin virallisesti tutkimusalukseksi 1. huhtikuuta 1922, ja sen aseistus vaihdettiin kahdeksi kahdeksan tuuman tykiksi. Alus poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1928, ja se siirrettiin reserviin. Alus myytiin vuonna 1935 romutettavaksi.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Japanese corvette Musashi

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Nishida, Hiroshi: Katsuragi class Corvettes *homepage2.nifty.com*.  Arkistoitu 8.12.2012. Viitattu 15.9.2016. (englanniksi)
2. ↑  Gardiner 2002, s. 233.
**Leprous** on norjalainen yhtye, joka soittaa progressiivista metallia. Yhtye soittaa sekä itsenäisesti että black metal -yhtye Emperorista tunnetun Ihsahnin soolouran taustayhtyeenä. Leprouksen ensimmäinen levy-yhtiön kautta julkaistu albumi oli *Tall Poppy Syndrome*, joka ilmestyi vuonna 2009. Yhtye oli myös tehnyt sitä aiemmin omakustanteena täysipitkän levyn *Aeolia* vuonna 2006.

Historia
--------

Leprouksen perustivat Einar ja Tor Oddmund vuonna 2001, ollessaan noin 15-vuotiaita. Yhtyeeseen tuli lisää jäseniä ja musiikillinen suunta kehittyi vuoteen 2004 asti, jolloin Leprous levytti ensimmäisen demonsa *Silent Waters*. Kaksi vuotta myöhemmin yhtye äänitti demo-CD:n *Aeolia*. Yhtye ei vielä halunnut etsiä levy-yhtiötä, sillä se halusi säveltää vielä parempaa musiikkia ennen levytyssopimusta.

Leprous äänitti toisen levynsä *Tall Poppy Syndrome* elokuussa 2008. Tällä kertaa Leprous lähetti levyn useille levy-yhtiöille, joista neljä osoitti kiinnostusta yhtyeen musiikkiin. Leprous päätti, että Sensory Records sopisi yhtyeelle parhaiten, ja solmi levytyssopimuksen. Maaliskuussa 2009 *Tall Poppy Syndrome* julkaistiin virallisesti. Levyn julkaisun myötä Leprous soitti muun muassa kuukauden mittaisella euroopankiertueella ruotsalaisyhte Therionin kanssa.

Joulukuussa 2010 yhtye ilmoitti, että basisti Halvor Strand on jättänyt yhtyeen muiden projektien viedessä hänen aikansa. Leprous ilmoitti löytäneensä saman tien uudeksi basistiksi Rein Blomquistin. Leprous aloitti äänittämään seuraavaa albumiaan uuden kokoonpanon kera seuraavana tammikuuna. Uusi albumi *Bilateral* julkaistiin elokuussa 2011.

Jäsenet
-------

* Einar Solberg – kosketinsoittimet, laulu (2001-)
* Tor Oddmund Suhrke – kitara (2001-)
* Robin Ognedal – kitara (2017-)
* Baard Kolstad – rummut (2014-)
* Simen Børven – basso (2015-)

### Entiset jäsenet

* Stian Lonar – basso (2001-2002)
* Esben Meyer Khristensen – kitara (2001-2003)
* Kenneth Solberg – kitara (2002-2003, 2003-2004)
* Truls Vennman – rummut (2001-2005)
* Tor Stian Borhaug – rummut (2005-2007)
* Halvor Strand – basso (2002-2010)
* Rein Blomquist – basso (2010-2013)
* Tobias Ørnes Andersen – rummut (2007-2013)
* Martin Skrebergene – basso (2013-2014)
* Øystein Landsverk – kitara (2004-2017)

Julkaisut
---------

|  |  |
| --- | --- |
| Studioalbumit
* *Tall Poppy Syndrome*  (2009)
* *Bilateral*  (2011)
* *Coal*  (2013)
* *The Congregation*  (2015)
* *Malina*  (2017)
* *Pitfalls*  (2019)
* *Aphelion*  (2021)

 | Livealbumit
* *Live at Rockefeller Music Hall*  (2016)

Demot
* *Silent Waters*  (2004)
* *Aeolia*  (2006)

 |

Lähteet
-------

* Leprous – News *leprous.net*. Viitattu 23.12.2010. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Band Biography *leprous.net*.  Arkistoitu 3.11.2013. Viitattu 26.10.2010. (englanniksi)
2. 1 2 3  Leprous Interview *heavymetal.about.com*.  19. toukokuuta 2009.  Arkistoitu 12.1.2011. Viitattu 26.10.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut
* Leprous Myspacessa (englanniksi)
* Leprous Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
* Leprous Last.fm:ssä (englanniksi)
* Tuotanto ruodinnassa: Leprous KaaosZine.
**Esmorga** on galicialaisen kirjailija Eduardo Blanco Amorin romaani vuodelta 1959.
Se kertoo Cibrán-nimisen henkilön ryyppäysreissusta Aurian kaupungissa, joka muistuttaa tosielämän Ourensea. Cibrán kertoo tarinaansa poliisille ja pitkittää kertomustaan koettaen esittää yksityiskohdat itselleen mahdollisimman myönteisessä valossa. Romaanin tapahtumat sijoittuvat 24 tunnin jaksolle, joiden aikana juhlitaan, tapellaan, sytytetään tulipalo ja käydään ilotalossa. Päivä päättyy ennennäkemättömään väkivaltaan.

Blanco Amor kirjoitti teoksen asuessaan Argentiinassa. Hän lähetti sen julkaistavaksi kotiseudullaan Galiciassa, mutta Francon aikakauden sensuuri esti sen ilmestymisen. Niinpä kirja julkaistiin Buenos Airesissa.

Kirjan pohjalta on tehty kaksi elokuvaa: vuonna 1977 Gonzalo Suárezin ohjauksen nimi on "Parranda" kun taas Ignacio Vilarin ohjaus vuodelta 2014 on saman niminen kuin kirjakin.

Lähteet
-------

1. 1 2  On a bender *Mundo Andiante*. Viitattu 21.6.2015.
2. ↑  Bieito Iglesias: Blanco Amor - O fillo da florista (s. 16-19) Asosiacion Escritores en Lingua Galega. Viitattu 21.6.2015.
3. ↑  ´A Esmorga´, de Ignacio Vilar, se estrenará en el Festival de Cine de Ourense Faro de Vigo. Viitattu 21.6.2015.
4. ↑  'A esmorga': Film Review - A tale of self-destruction in northern Spain, based on a classic Galician novel Hollywood Reporter. Viitattu 21.6.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* On A Bender book launch (Arkistoitu – Internet Archive) (mukana kääntäjän haastattelu)
Kauppakeskuksen Kaisaniemenkadun puoleinen sisäänkäynti kesällä 2006.
**Kauppakeskus Kaisa** oli Helsingin Kaisaniemenkadun varrella 1990–2000-luvulla sijainnut kauppakeskus. Kauppakeskus Kaisa toimi konkurssin tehneen Pukevan tavaratalon tiloissa, kunnes se lopetettiin helmikuussa 2010. Rakennus purettiin ja sen tilalle rakennettiin Helsingin yliopiston uusi kirjastorakennus, Kaisa-talo, joka aloitti toimintansa vuonna 2012.

Kauppakeskuksesta oli yhteys Kaisaniemen metroasemalle (nyk. Helsingin yliopiston metroasema) ja sen suurimpia liikkeitä olivat Kodin Ykkönen ja K-Market Kaisa.

Historia
--------

Kaisaniemenkatu 5:n paikalla sijaitsi alun perin Helsingin kaupungin teurastamo, joka rakennettiin 1700-luvulla terveyssyistä silloisen rakennetun kaupunkialueen ulkopuolelle lähelle Kluuvinlahden rantaa. Rakennus purettiin 1927. Paikalle valmistui seuraavana vuonna Martti Välikankaan suunnittelema punatiilinen asuintalo. Kauppaneuvos Ruben Jaarin 1930-luvulla perustama, vaatekauppaan erikoistunut Pukeva (alun perin Kappa-Keskus) toimi paikalla perustamisestaan aina 1990-luvun laman aikana tapahtuneeseen konkurssiinsa asti.

Kaisaniemenkatu 5:n talo purettiin 1970 ja sen tilalle valmistui Toivo Korhosen suunnittelema Pukevan uusi rakennus 1973. Siinä ei alun perin ollut lainkaan varsinaista julkisivua, ainoastaan rakennuksen korkuinen alumiinisäleikkö, johon kiinnitettiin mainoksia. Kokonaisuuteen kuului myös korttelin vastakkaisella puolella Fabianinkadulla ollut pysäköintitalo. Se valmistui myös 1973. Pukevaa laajennettiin purkamalla 1980-luvun alussa sen vieressä osoitteessa Vuorikatu 7 sijainnut, Väinö Leinon suunnittelema ja 1911 valmistunut jugend-talo. Korhosen suunnittelema laajennusosa valmistui 1984. Pukevan konkurssin jälkeen Eläke-Sampo osti kiinteistön, johon asettui Kauppakeskus Kaisa. Arkkitehti Martti Parpala suunnitteli Kaisaniemenkadun ja Vuorikadun taloille 1990-luvun puolivälissä uuden, yhtenäisen julkisivun. Kaikki kolme rakennusta purettiin 2010.

Lähteet
-------

1. ↑  Anne Viljamaa: Kaisa-talon kirjasto avaa ovensa Oma kaupunki, Helsingin Sanomat.  Arkistoitu 6.9.2012. Viitattu 4.9.2012.
2. ↑  150-vuotiasta Helsinkiä, Suomen Kuvalehti, 08.01.1927, nro 2, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2 3 4  Antti Manninen: *Puretut talot: 100 tarinaa Helsingistä*, s. 36. Helsingin Sanomat, Helsinki 2004.
4. ↑  Fabianinkatu 30 (Arkistoitu – Internet Archive) Korttelit.fi. Viitattu 9.9.2012.
5. ↑  Kaisaniemenkatu 5 – Vuorikatu 7 (Arkistoitu – Internet Archive) Korttelit.fi. Viitattu 9.9.2012.
**Lepsimandos** (m.kreik. Ληψίμανδος, *Lēpsimandos*; lat. *Lepsimandus*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) samannimisellä saarella (nyk. Kalólimnos) Kreikassa.

Lepsimandoksen saari luettiin antiikin aikana osaksi Vähän-Aasian puolella sijainnutta Kaariaa. Nykyisin Kalólimnoksen saari on Kreikan Dodekanesiaa. Lepsimandoksen kaupunkivaltion haltuun kuului koko saari, eikä sillä ollut muita poliksia. Näin sen alue oli suhteellisen pienikokoinen.

Lepsimandoksen historiasta ei tiedetä juuri mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Tulkinta perustuu lähinnä siihen, että Lepsimandos kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 453/452–440/439 eaa. sekä vielä vuonna 425/424 eaa.

Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä *Lēpsimanios* (Ληψιμάνιος), *Lēpsimandeus* (Ληψιμανδεύς) ja *Lēpsyandeus* (Ληψυανδεύς).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "911 Lepsimandos", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Lepsimandos? Ins. *Pleiades*. Viitattu 2.11.2020.
Lapinkylän kyläraittia yhdystie 1130:n varrella.
**Lapinkylä** (ruots. *Lappböle*) on Kirkkonummen pohjoisosassa Veikkolan eteläpuolella Tampaja-järven etelärannalla sijaitseva kylä. Vuonna 2011 kylässä oli 1 109 asukasta.

Kylän läpi kulkevat Espoosta Siuntioon johtava Evitskogintie sekä Hämeenlinnasta Veikkolan kautta Espoonlahden pohjukkaan vievä, alkujaan keskiaikainen Lapinkyläntie. Kumpikin mainituista teistä on määritelty kulttuurihistoriallisesti arvokkaaksi.

Lapinkylän varsinainen keskus on kyläkauppa, joka lopetti toimintansa vuonna 2016, mutta avautui uudelleen vuonna 2017. Palveluihin lukeutuvat myös parturi-kampaamo, ratsastustalli, leipomo-kahvila, vanhan tavaran liike ja puuseppä. 

Lapinkylässä sijaitsee myös Alisgårdenin kotiseutumuseo. Alisgården on 1700-luvulta peräisin oleva kersantin puustelli, joka on siirretty Kirkkonummen Evitskogista museoksi Lapinkylään. Museossa voi tutustua talonpoikaisesineistöön. Museo on Kyrkslätt hembygdsföreningin ylläpitämä ja avoinna kesäisin.

Lapinkylässä sijaitseva Lapinkylänjärvi kuuluu valtakunnalliseen lintuvesien suojeluohjelmaan. Kylässä toimii vesiosuuskunta Lapvok. Saatavilla on myös valokuitu.

Lapinkylän uusi jalankulku- ja pyörätie (yhdystien 1130 vieressä) on valmistunut nykyiseen mittaansa vuonna 2018. Lapinkyläntie on kokonaisuudessaan osa seudullisen pääpyöräilyverkon tavoiteverkkoa, jota on ELY-keskuksen tarveselvityksissä suunniteltu jatkettavaksi Espoonkartanolle saakka. Hankkeen toteutuessa myös Lapinkyläntie tulee liittymään pääkaupunkiseudun pyöräteiden pääväyliin.

Lähteet
-------

1. ↑  Kunnan väestö suuralueittain ja tilastoalueittain (2011) *Kirkkonummi*.  Arkistoitu 25.6.2017. Viitattu 14.6.2016.
2. ↑  Uudenmaan kulttuurihistoriallisesti arvokkaat tiet ja reitit *uudenmaanliitto.fi*.
3. ↑  Mikko Lautala, Ville Voltti ja Aleksi Krankka: Uudenmaan ELY-keskuksen
kevyen liikenteen tarveselvitys.  *Uudenmaan ELY-keskuksen*
kevyen liikenteen tarveselvitys*, 5.7.2016, nro 2. doi:10.23994/lk.58881. ISSN 2343-399X. Artikkelin verkkoversio.*
**Lapinkangas** on kylä Limingan kunnassa. Kylä sijaitsee valtatien 8 ja kantatien 86 läheisyydessä. Limingan kirkonkylältä on matkaa noin viisi kilometriä.

Kylän nimi tulee Liminganjoen vieressä olevasta korkeasta mäestä, joka muuttuu tasaisesta vaihtelevaksi metsä- ja suomaastoksi, kun kankaan yli siirrytään etelän- ja lounaissivuille. Toinen luonteva selitys kylän nimelle olisi aikoinaan tapahtunut lappalaisten ja rannikon muiden asukkaiden kohtaaminen, jossa talonpoikaiselämää ja eränkäyntiä harjoittavat asukkaat nimesivät mahdollisesti lappalaisväestöön asuttaman kankaan.

Näyttelijä Leo Lastumäki (1927–2012) oli syntyjään Lapinkankaalta.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuorilehto, Markku: Limingan asutuksen synty keskiajalta 1600-luvulle (pdf) *jultika.oulu.fi*. Viitattu 18.1.2022.
2. ↑  Kiuru, Arto: Leo Lastumäki palasi Putkinotkoon *Kaleva*.  2.8.2008. Viitattu 2.7.2012.

Liminka

|  |  |
| --- | --- |
| Kylät ja alueet | Ala-Temmes · Heinijärvi · Kedonperä · Ketunmaa · Lapinkangas · Limingan kirkonkylä · Rantakylä · Tikkaperä · Tupos · Virkkula |
| Vesistöt | Liminganjoki · Liminganjärvi · Temmesjoki · Ängeslevänjoki · Valkiaisjärvi |
| Muuta Liminkaan liittyvää | Escurial · Hannu Krankka · Kirkko · Jäähalli · Liminganlahti · Limingan lakeus · Limingan musiikkiviikot · Liminganportti · Linnukkapatsas · Museoalue · Rantakylän kappeli · Rautatieasema |
Aidanpäänniemen veneenlaskupaikka Lepäisten saaren eteläisimmässä kärjessä.
**Lepäinen** on Uudenkaupungin edustalla sijaitseva saari ja kylä. Noin 2,7 neliökilometrin suuruinen saari sijaitsee Uudenkaupungin saaristossa viiden kilometrin päässä mantereesta. Lepäinen tunnetaan muun muassa saaressa toimineista kivilouhoksista. Lepäisten kautta kulkee niin sanottu Velhoveden rengastie ja saaressa on myös aikaisemmin Tampereen kaupungille kuulunut Ihalan leirikeskus, jossa vuodesta 2014 lähtien on toiminut yksityinen leirintäalue Ihala Camping.

Historiaa
---------

Vanhimmat tiedot Lepäisten kylän asutuksesta ovat 1400-luvun alkupuolelta. 1900-luvun alussa Suomen Kiviteollisuus perusti saareen kivilouhoksia, joista louhittiin "Uudenkaupungin harmaaksi" kutsuttua graniittia. Lepäisten graniitista on rakennettu muun muassa Kansallismuseo, Kansallisteatteri, Kallion kirkko, Tampereen tuomiokirkko ja Kultaranta. Kiveä toimitettiin myös ulkomaille. Toisen maailmansodan aikana Uudenkaupungin graniittia vietiin Saksaan, jossa sitä käytettiin natsien monumentaalisiin rakennushankkeisiin. Saaressa toimi kiviveistämö vuoteen 1927, jolloin se siirrettiin Vehmaan Vinkkilään. Lepäisten viimeinen kivilouhos suljettiin 1967.

Lepäisiin johtaa mantereelta Vohdensaaresta alkava noin 10 kilometrin pituinen maantie ja saaresta on tieyhteys myös pohjoiseen Lyökkiin. Lepäinen sai maantieyhteyden 1960-luvun lopussa, kun Uudenkaupungin makeavesialtaan patorakennelmat valmistuivat vuonna 1965. Lepäinen yhdistettiin pengerpadoilla Uuluodon ja Katavaisen saariin.

Kirjallisuutta
--------------

* Liukkonen, Kaarina: *Tie vie Lepäisille*. Uusikaupunki: Uudenkaupungin merihistoriallinen yhdistys, 2017. ISBN 978-952-68917-0-5.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lepäisten kivilouhokset *Velhoveden kierros*. Uudenkaupungin kaupunki. Viitattu 11.8.2022.
2. ↑  Velhoveden rengastie Uudenkaupungin kaupunki. Viitattu 11.8.2022.
3. ↑  Huovinen, Jorma: Tampereen omistaman Ihalan leirialueen myynti nousi jälleen esille – nykyinen vuokraaja ei jatka (vain tilaajille)  22.8.2021. Aamulehti. Viitattu 11.8.2022.
4. ↑  Aidanpäänniemi *Velhoveden kierros*. Uudenkaupungin kaupunki. Viitattu 11.8.2022.
5. 1 2  Lepäistentie *Uudenkaupungin kadut*.  4.11.2019. Blogspot.com. Viitattu 11.8.2022.
6. ↑  Selonen, Olavi ym.: *The Uusikaupunki granite – a corner stone in the Finnish national romantic architecture of the early 20th century*, s. 7-9. Geotechnical report 3. Helsinki: The Finnish Natural Stone Association, 2016. ISBN 978-952-68554-1-7. Teoksen verkkoversio (PDF).

Aiheesta muualla
----------------

* Lepäisten saaristotie (Mainostelevision *Rannikolta rannikolle* -sarjan jakso vuodelta 1967) *Elävä muisti*. Kansallinen audiovisuaalinen instituutti.

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lepäinen** Wikimedia Commonsissa
Id al-fitr -rukous Iranin "suuressa musallassa" (avoin kenttä) 
**Musalla** (arab. مصلى‎, *muṣallā*) tarkoittaa islamissa rukouspaikkaa. Se voi olla jopa ulkotila, kuten moskeijan piha. Muslimien rukoustilat, jotka sijaitsevat esimerkiksi kerrostalossa tai joissa on vaikka luentosali, eivät nekään täytä kaikkein tiukimpia moskeijalle asetettuja ehtoja. Sen takia niistäkin voidaan käyttää nimeä *musalla*, joka voidaan suomentaa "rukoushuoneeksi". 

Muslimien tavallisessa kielenkäytössä rajanveto moskeijan ja musallan välillä ei ole ehdoton. Muslimit kutsuvat "moskeijoiksi" myös tiloja, jotka tarkasti ottaen ovat vain rukoushuoneita. Väljä käsitys moskeijasta johtuu siitä, että muslimi voi rukoilla missä tahansa, minne rukousmaton levittää. Muhammedin kerrotaankin lausuneen: "koko maailma on moskeija".

Lähteet
-------

1. ↑  Abu Aaliyah Abdullah ibn Dwight Battle: The Difference between a Masjid and a Musalla *The Abu Aaliyah Gazette*.  15.3.2016. Viitattu 12.9.2020.
2. ↑  Moskeijoita Suomessa *Islamopas*. Viitattu 13.9.2020.
3. ↑  Helena Hallenberg: *Miten elää muslimina. Teoksessa: Islamilainen kulttuuri (toim. Heikki Palva ja Irmeli Perho*, s. 61. Otava, 2016.
4. ↑  Kati Leskinen ja Juha Rissanen: Missä on lähin moskeija? *Yle Uutiset*.  25.10.2013.
5. ↑  Mitä on islam Suomen Islamilainen Diyanet Yhdyskunta. Viitattu 20.5.2022.
**Kansojen kauppasopimus** (esp. *Tratado de Comercio de los Pueblos*, TCP) on nimitys kolmen vasemmistolaisen Latinalaisen Amerikan maan 29. huhtikuuta 2006 solmimalle vapaakauppasopimukselle. Sopimuksen solmivat keskenään Kuuba, Venezuela ja Bolivia, joiden presidentit allekirjoittivat sen Kuuban pääkaupungissa Havannassa.

Sopimuksen päämäärät
--------------------

Sopimuksen tarkoitus on lähentää näitä kolmea vasemmistolaisten hallitusten johtamaa maata toisiinsa ja lisätä niiden taloudellista ja poliittista itsenäisyyttä Yhdysvalloista. Se toimii vastavoimana Yhdysvaltain ajamalle Yhteisamerikkalaiselle vapaakauppa-alueelle (FTAA/ALCA; "Amerikkojen vapaakauppa-alue"), johon Yhdysvallat on pyrkinyt saamaan mukaan kaikkia Amerikan maita. Etelä-Amerikan ja muunkin Latinalaisen Amerikan siirtyessä viime vuosina yhä enemmän vasemmalle, kauemmas Yhdysvaltain suosimasta oikeistolaisesta politiikasta, ovat uudet vasemmistohallitukset halunneet riippumattomuutta ja itsemääräämisoikeutta kauppapolitiikkaansa. Amerikan maiden huippukokouksessa marraskuussa 2005 olivat Brasilia ja La Platan maat eli Argentiina, Uruguay ja Paraguay, hylänneet Venezuelan johdolla Yhdysvaltain esittämän Yhteisamerikkalaisen vapaakauppasopimuksen, koska pitivät sitä liian rajoittavana itselleen. Kun Yhdysvallat sitten lähestyi Andien maita Perua ja Kolumbiaa tarjouksilla erilaisten tuotteiden kuten soijan tuontituista, katsoi Venezuela tämän olevan suunnattu juuri vasemmistolaisen presidentin valinnutta Boliviaa vastaan.

Keväällä 2005 olivat Kuuba ja Venezuela solmineet keskenään kauppasopimuksen nimeltä Alternativa Bolivariana para las Américas eli *Bolivarilainen vaihtoehto*, joka kulkee espanjankielisellä lyhenteellä ALBA. Alba tarkoittaa myös aamunkoittoa ja Simón Bolívar oli eteläamerikkalainen itsenäisyystaistelija. Sopimus kuvasti Kuuban ja Venezuelan presidenttien Fidel Castron ja Hugo Chavezin lähentymistä, ja nämä halusivat mukaan muitakin vasemmistojohtajia. Bolivian uusi presidentti Evo Morales paransi välittömästi virkaan noustuaan suhteita kumpaankin maahan, ja uusi yhteinen sopimus vahvistaa tätä vasemmiston liittoumaa. Köyhän Bolivian katsotaan hyötyvän kohtuullisen vauraiden Kuuban ja Venezuelan kauppakumppanuudesta.

Aiheesta muualla
----------------

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Tratado de Comercio de Pueblos*** 

* Latinalaisen Amerikan kauppasopimus Helsingin Sanomat
* Leftist American pact BBC (englanniksi)
**Kansliakieli** eli *kuriaalikieli*, josta käytetään myös nimityksiä *kansliatyyli* ja *virastotyyli*, on kaavamaisuutensa, koukeroisuutensa, mutkikkaan lauserakenteensa ja vanhentuneen sanastonsa vuoksi yleiskielestä eroava kirjakielen muoto. Kansliakieltä käytettiin aiemmin etenkin virallisissa asiakirjoissa ja kuulutuksissa.

Saksan kansliakieli kehittyi maan kanslioissa 1300-luvulta lähtien. Se perustui saksilaismurteeseen ja se oli Saksan kirjakielen muoto, jota Martti Luther käytti kääntäessään Raamattua. Tämän kielen pohjalta muotoutui myös uusyläsaksalainen kirjakieli.

Suomessa ja Ruotsissa nimityksellä tarkoitetaan erityisesti Ruotsissa Kustaa Vaasan aikana kehittynyttä tyyliä, joka vaikutti myös suomenkieliseen kansliatyyliin. Tyylille on ominaista esimerkiksi ilmausten "edellä mainittu" ja "kysymyksessä oleva" runsas käyttö. Vuosiluku kirjoitettiin hyvin harvoin numeroin. Sen sijaan kirjoitettiin "parhaillaan kuluvasta" tai "viimeksi kuluneesta vuodesta". Myös pitkävirkkeisyys oli tyylille hyvin ominaista.

Lähteet
-------

* Otavan iso tietosanakirja, Otava 1962
* Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1962
* Encyclopædia iuridica fennica, Suomalainen lakimiesyhdistys 1997, ISBN 951-855-135-9, osa V palsta 876
**Hirvensalon työväentalo Sorto** sijaitsi Hirvensalossa, silloisen Maarian kunnan alueella. Työväentalo tuhoutui tulipalossa marraskuussa 1951.

Historiaa
---------

Työväenyhdistys Sorto perustettiin vuonna 1906, ja yhdistys liittyi Sosialidemokraattiseen puolueeseen seuraavana vuonna. Yhdistyksessä oli 16 maksavaa jäsentä, joista yksi oli nainen. Työväenyhdistys osti Syvälahden maatilan torpparilta hirsirakenteisen talon, jota laajennettiin rakentamalla taloon juhlasali. Laajennusosa tehtiin lautarakenteisena. Juhlasalin yhteydessä oli näyttämö ja pukuhuone. Talo valmistui vuonna 1907.

Yhdistyksen toiminta kiellettiin vuonna 1924 ja kaksi vuotta myöhemmin yhdistys lakkautettiin, koska sen katsottiin kuuluvan Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen. Yhdistyksen toiminta jatkui Urheiluseura Sorron Veikkojen jatkajan Urheiluseura Heiton kautta. Työväentalo takavarikoitiin vuonna 1931, ja se palautettiin SKDL:n Hirvensalon yhdistykselle vuonna 1944.

Toimintaa talolla
-----------------

Työväentalon yhteydessä toimi urheiluseura Sorron Veikot, vuodesta 1926 urheiluseura Hirvensalon Heitto. Hirvensalon nuorisoseura oli suunnitellut talon rakentamista monta vuotta, mutta ei ollut saanut sellaista aikaiseksi. Ennen sisällissotaa nuorisoseura käyttikin työväentaloa omien tapahtumiensa järjestämiseen, ja yhteistyötä tehtiin muun muassa näytelmän lavasteiden hankkimisessa. Myös kunta ja seurakunta käyttivät taloa tilaisuuksien tapahtumapaikkana, ja suojeluskuntakin piti talolla kokouksen.

Kun talo oli saatu takaisin vuonna 1944, toiminta jatkui vilkkaana. Talolla harjoittelivat Urheiluseura Heiton voimistelijat, ja siellä kokoontuivat opinto- sekä näytelmäkerhot. Yhdistys järjesti iltamia ja tansseja varojen keräämiseksi. Toiminta jatkui aina vuoden 1951 marraskuuhun, jolloin talo tuhoutui tulipalossa. Rakennuksen vanhempi hirsinen osa säilyi tulipalossa, mutta juhlasalin käsittänyt uudempi puoli purettiin kokonaan. Hirsirakennus myytiin yksityisomistukseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Matti Turkia, toimittaja: SDP:n puoluetilasto 1908  1909. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 25.8.2022.
2. 1 2 3 4  Hirvensalon Sorto: "Sorron" talon vaiheet *meriturku.vas.fi*. Viitattu 25.8.2022.
3. 1 2  Willner, Margareta: *Varsinais-Suomen työväentalot*. Turun kaupungin historiallinen museo, 1978.
4. ↑  Uusi Aura 21.4.1910 no 90A *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 25.8.2022.
**Hirvenliha** on hirvestä saatavaa lihaa. Aikuisesta hirvestä saadaan keskimäärin 180 kilogrammaa lihaa, puolitoistavuotiaasta noin 150 kiloa ja vasasta 80 kiloa. Hirvenliha on mureaa, karkeasyistä ja väriltään tummaa. Sen "riistanmaku" on melko mieto.

Hirvenlihasta saadaan keskimäärin 470 kJ (112 kcal) sataa lihagrammaa kohti. Energiasta 24 % on peräisin rasvasta, 76 % proteiineista. Hirvenliha on vähärasvaista verrattuna keskimääräiseen sianlihaan (817 kJ (195 kcal) josta 61 % rasvasta) ja jopa vähärasvaiseen naudanlihaan (507 kJ (121 kcal), josta 29 % rasvasta).

Toinen tapa tarkastella rasvapitoisuutta on rasvan osuus koko lihan painosta: hirvenlihassa 5 grammaa, naudanlihassa 8,4 grammaa. Hirven rasvahapoista suurempi osa on tyydyttymättömiä rasvahappoja kuin naudan rasvassa. Hirvessä on enemmän tiettyjä kivennäisaineita, kuten seleeniä, piitä ja kuparia.

Hirvenlihaan, varsinkin maksaan, kertyy sen elinympäristöstä ympäristömyrkkyjä. Siksi hirven maksan laajamittaista käyttöä ravintona on suositeltu välttämään.

Lähteet
-------

1. ↑  Hirvi *Riista*. Viitattu 1.5.2018.
2. ↑  Hirvittävän hyvät hirvireseptit *K-ruoka*.  Arkistoitu 1.5.2018. Viitattu 1.5.2018.
3. ↑  Hirvenliha *Fineli*. Viitattu 1.5.2018.
4. ↑  Sianliha, keskiarvo *Fineli*. Viitattu 1.5.2018.
5. ↑  Naudanliha, vähärasvainen, keskiarvo *Fineli*. Viitattu 1.5.2018.
6. ↑  Hirvi päihittää naudan niin maussa kuin terveellisyydessäkin *Ruokatieto*.  1999.  Arkistoitu 1.5.2018. Viitattu 1.5.2018.
7. ↑  Hirvieläimen maksa kerää luonnon ympäristömyrkyt – runsasta käyttöä syytä välttää *Yle*.  2014. Viitattu 1.5.2018.
**Musan kenttä** on Porissa Musan kaupunginosassa sijaitseva jalkapallokenttä. Se toimii Musan Salaman joukkueiden kotikenttänä. Kentällä pelaavat ottelunsa muun muassa Ykkösessä pelaava miesten edustusjoukkue ja Naisten Kakkosessa pelaava naisten joukkue. Musan kenttä on saanut lempinimekseen "Wembley" lontoolaisen esikuvansa mukaan.

Musan kenttä on valmistunut 1960, samana vuonna kuin Musan Salama on perustettu. Sen tekivät talkootyönä seuran aktiivit. Kenttä jäädytettiin talvisin aina 1970-luvuun alkuun asti, jolloin myös jääkiekko oli seuran ohjelmassa. Vuonna 1977 tehtiin suuri remontti, ja kenttä laajennettiin nykyisiin mittoihinsa. Remontin yhteydessä valmistuivat myös pukuhuoneet sekä kentän ja kadun välissä oleva korkea aita.

Stadionin yleisöennätys, 2 136 katsojaa, tehtiin 13.10.2018, kun MuSa voitti nousukarsintaottelun Kokkolan GBK:ta vastaan ja nousi Ykköseen. Aiempi ennätys 2 049 oli peräisin 8. kesäkuuta 2018 pelatusta paikallisottelusta MuSa – FC Jazz.

Musan kentällä on pukuhuoneiden lisäksi kahvikioski sekä keskiolutoikeuksin varustettu terassi. Puurakenteisessa katsomossa on istumapaikkoja noin 500 hengelle.

Anssi & The Golden Tears -yhtye teki 2009 Musan kentälle ja MuSalle kappaleen "Meidän Wembleyllä". Kappale on soinut MuSan edustusjoukkueen peleissä.

Lähteet
-------

* Musan Salaman kausikirja 2010
* Porin kaupunki/Nurmipintaiset kentät  (Arkistoitu – Internet Archive)
* Anssi & The Golden Tears - Meidän Wembleyllä

### Viitteet

1. ↑  Musan Salama huudatti kotiyleisöä nousujuhlissa – porilaisseura nousi miesten jalkapallon ykköseen *Yle Uutiset*. Viitattu 13.10.2018.
2. ↑  Liuhala, Juhani: MuSa nappasi paikallisvaltikan ennätysyleisön edessä: "Nyt voi mennä ensi viikolla normaalisti töihin" *Satakunnankansa.fi*.  8.6.2018.  Arkistoitu 12.6.2018. Viitattu 9.6.2018.
**Kansk** (ven. Канск) on kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Jenisein sivujoen Kanin varrella 247 kilometriä Krasnojarskista itään. Kaupunki on Kanskin piirin hallinnollinen keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Kanskin kautta kulkee Siperian rata (Kansk-Jeniseiskin asema) sekä Novosibirskin ja Irkutskin välinen M53-valtatie. Asukkaita on 97 300 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunta on saanut alkunsa Jenisein Komarovkan koskien viereen vuonna 1628 rakennetusta pienestä linnoituksesta. Seudun alkuperäisiä asukkaita olivat kotit ja kamassit. Vuonna 1640 linnoitus siirrettiin 43 kilometriä ylemmäs kaupungin nykyiselle paikalle, missä burjaatit tuhosivat sen kahteen kertaan. Vakituinen venäläisasutus syntyi vasta vuonna 1717. 1700-luvun puolivälistä lähtien Kansk oli huomattava kaupan välittäjä. Vuonna 1782 siitä tuli Tobolskin läänin Tomskin alueeseen kuulunut kihlakuntakaupunki. Vuodesta 1823 lähtien se oli Jeniseiskin lääniin kuuluneen piirikunnan keskus.

Nykyään Kanskissa on mm. kemian tehdas, puunjalostus- ja koneenrakennusteollisuutta, tekstiilitehdas ja viinatehdas. Kaupungissa toimii teatteri ja vuonna 1912 avattu kotiseutumuseo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 179. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 13.8.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kansk** Wikimedia Commonsissa

* Kanskin kaupungin sivusto (venäjäksi)

Krasnojarskin alueen vaakuna**Krasnojarskin aluepiirin kaupungit**
**Hallinnollinen keskus: Krasnojarsk**  

Artjomovsk |
Atšinsk |
Bogotol |
Borodino |
Divnogorsk |
Dudinka |
Igarka |
Ilanski |
Jeniseisk |
Kansk |
Kodinsk |
Lesosibirsk |
Minusinsk |
Nazarovo |
Norilsk |
Šarypovo |
Sosnovoborsk |
Ujar |
Užur |
Zaozjornyi |
Zelenogorsk |
Železnogorsk

Krasnojarskin aluepiirin piirijako
**Kaupunkipiirit:**
  

Atšinsk •
Bogotol
Borodino •
Divnogorsk •
Jeniseisk •
Kansk •
Kedrovyi •
Krasnojarsk •
Lesosibirsk •
Minusinsk •
Nazarovo •
Norilsk •
Šarypovo •
Solnetšnyi •
Sosnovoborsk •
Zelenogorsk •
Železnogorsk

**Piirit:**
  

Aban •
Atšinsk •
Balahta •
Berjozovka •
Biriljussy •
Bogotol •
Bogutšany •
Bolšaja Murta •
Bolšoi Upui •
Dzeržinskoje •
Evenkia •
Idrinskoje •
Ilanski •
Irbeiskojen •
Jemeljanovo •
Jeniseisk •
Jermakovskoje •
Kansk •
Kazatšinskojen piiri •
Karatuzkoje •
Kežma •
Kozulka •
Krasnoturansk •
Kuragino •
Mana •
Minusinsk •
Motygino •
Nazarovo •
Nižni Ingaš •
Novosjolovo •
Partizanskoje •
Pirovskoje •
Rybnoje •
Sajan •
Šarypovo •
Severo-Jeniseiski •
Suhobuzimskoje •
Šušenskoje •
Taimyr •
Tasejevo •
Turuhansk •
Tjuhtet •
Ujar •
Užur
**Julkisen hallinnon digitaalisen turvallisuuden johtoryhmä (VAHTI)**, aikaisemmin myös **Valtionhallinnon tietoturvallisuuden johtoryhmä** ja **Valtionhallinnon tieto- ja kyberturvallisuuden johtoryhmä**, on Suomen valtiovarainministeriön asettama hallinnon tietoturvallisuuden kehittämiseen tähtäävä elin.

Suomen valtionhallinto on määritellyt tietoturvan tärkeäksi keinoksi, jonka avulla kansalaiset ja yritykset saadaan luottamaan tietoyhteiskuntaan.

Tietoturvakeskustelua vauhditti Soneran tapaus, jossa yhtiön työntekijöitä jäi kiinni teletunnistetietojen urkinnasta. Uusilla laeilla pyrittiin estämään tapauksen toistuminen. Lisäksi luotiin kansallinen tietoturvastrategia lain soveltamiseksi, kansallisen kilpailukyvyn edistämiseksi ja suomalaisten tieto- ja viestintäalan yritysten toimintamahdollisuuksien parantamiseksi. Kaikki valtionhallinnon toimet eivät olleet tavoitteiden kanssa ristiriidattomia. Valtio tuki samaan aikaan tietoturvan kannalta ongelmallisia suljetun lähdekoodin ohjelmia julkishallinnossa ja kannatti ohjelmistopatentointia, mikä heikensi ohjelmistoyritysten toimintamahdollisuuksia.

VAHTI-tietoturvaohjeet
----------------------

Valtionhallinnossa on luotu VAHTI-tietoturvaohjeet, joita hyödynnetään valtionhallinnon lisäksi kunnallishallinnossa, elinkeinoelämässä ja kansainvälisessä tietoturvayhteistyössä. VAHTI:n mukaan tietoturvariskin suuruusluokka määräytyy sen mukaan, miten vakava riski on ja kuinka todennäköisenä sen toteutumista pidetään. Tämän luokituksen mukaan esimerkiksi suljetun lähdekoodin ohjelmat aiheuttavat ohjelmavirheineen sietämättömän riskin. Network Associatesin teettämän selvityksen mukaan yritykset menettävät ohjelmavirheiden mahdollistamien virusten takia yhteensä noin 22 miljardia euroa vuosittain.  Valtionhallinnon ohjeet edellyttäisivät tällöin, että 

1. näin riskialtista toimintaa ei pitäisi aloittaa
2. riski on poistettava ja toimenpiteet aloitettava välittömästi
3. riskialtis toiminta pitää keskeyttää, kunnes riski on poistettu.

Kehittämistoimet
----------------

Tietoturvallisuuden kehittämistoimet on jaettu VAHTI:ssa seuraavaan kahdeksaan osa-alueeseen.

Neljä ulointa kerrosta ovat:

* hallinnollinen tietoturva
* henkilöstöturvallisuus
* fyysinen turvallisuus
* tietoliikenneturvallisuus.

Näiden neljän kerroksen suojaamana ovat sisimpänä:

* ohjelmistoturvallisuus
* tietoaineistoturvallisuus
* käyttöturvallisuus
* laitteistoturvallisuus.

Lähteet
-------

1. ↑  VAHTI-toiminnan organisointi Valtiovarainministeriö.  Arkistoitu 7.4.2019. Viitattu 11.3.2019.
2. ↑  Valtionhallinnon tietoturvallisuuden johtoryhmä VAHTI Suomen Valtiovarainministeriö. Viitattu 17.8.2011.
3. ↑  *Kansallinen tietoturvallisuusasioiden neuvottelukunnan toimintasuunnitelma*. Valtioneuvosto, Helsinki, 16. maaliskuuta 2004. "
4. ↑  Karvonen, Tuomas: Viruksista kova hinta eurooppalaisille pienyrityksille (IT-viikon uutinen)  29.3.2004. IT-viikko. Viitattu 1.8.2007. suomi
**Kymenkartanon läänin ja Lappeen kihlakunnan tuomiokunta** oli Turun hovioikeuspiiriin kuulunut kihlakunnantuomarin virka-alue. Alueen tuomiokuntajaossa tapahtui 1600-luvulla sellaiset muutokset, että Kymenkartanon läänin itäosa eli Vehkalahti ja Virolahti oli 1646–1652 omana tuomiokuntanaan. Vuonna 1653 muodostettiin Kymenkartanon tuomiokunta osista Porvoon tuomiokuntaa ja Lappeen tuomiokuntaa.

Kymenkartanon lääni koostui ennen vuotta 1680 seuraavista pitäjistä:

* Elimäki
* osa Lapinjärven pitäjää; pitäjän muut osat kuuluivat Porvoon lääniin
* Pyhtää
* Valkeala
* Vehkalahti
* Virolahti

Kymenkartanon lääniin yhdistettiin 1680 myös Lappeen kihlakunta. Yhdistämisen tuloksena muodostuneeseen uuteen tuomiokuntaan kuului kahdeksan pitäjää:

* Elimäki; se siirrettiin 1681 toiseen tuomiokuntaan
* Kymi
* Lapinjärvi
* Lemi
* Pyhtää
* Valkeala
* Vehkalahti
* Virolahti

Isonvihan (1713–1721) aikana tuomiokunnassa pidettiin viimeiset käräjät ennen keskeytystä kesällä 1712 ja oikeudenkäyntitoiminta aloitettiin uudelleen helmikuun lopulla 1722. Vuonna 1721 solmitussa rauhansopimuksessa tuomiokunta menetti vain pienen osan alueestaan Venäjälle. Kesäkuussa 1722 Turun hovioikeus määräsi tuomiokunnan tuomarin pitämään huolta myös Säkkijärven oikeudenhoidosta. Seuraavan vuoden alusta alkaen Säkkijärvi liitettiin tuomiokuntaan Lappeen–Joutsenon käräjäkunnan osana. Pikkuvihan (1742–1743) aikana ei käräjiä ilmeisesti järjestetty tai sitten näiden vuosien tuomiokirjat ovat tuhoutuneet, sillä niitä ei ole säilynyt nykypäiviin saakka. Vuoden 1743 rauhansopimuksen perusteella osa tuomiokunnan alueesta luovutettiin Venäjälle. Jäljelle jäänyt osa yhdistettiin Porvoon läänin kanssa uudeksi tuomiokunnaksi 1750 ja näin muodostui Porvoon ja Kymin kihlakuntien tuomiokunta.

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1965, osa 9, palsta 141, hakusana tuomiokunta.
2. ↑  Holmberg, Håkon et al.: *Suomen tuomiokunnat ja kihlakunnantuomarit,* Suomen kihlakunnantuomarien yhdistys 1959, sivut 8–9.
3. 1 2  Holmberg s. 36–37.
Edith Head noin 1955.
**Edith Head** (28. lokakuuta 1897 – 24. lokakuuta 1981) oli yhdysvaltalainen muotisuunnittelija ja elokuvapuvustaja. Hän sai urallaan peräti kahdeksan Oscar-palkintoa eli enemmän kuin kukaan toinen nainen palkinnon historiassa. Hän oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi kaikkiaan 35 kertaa. Viisi vuosikymmentä kestäneellä urallaan hän toimi puvustajana yli 400 elokuvassa.

Edith Head oli uransa aikana lukuisten kuuluisien naisnäyttelijöiden puvustajana, muun muassa Grace Kellyn Alfred Hitchcockin ohjaamiin elokuviin *Takaikkuna* ja *Varkaitten paratiisi*, Audrey Hepburnin puvustajana elokuvassa *Loma Roomassa* ja Elizabeth Taylorin puvustajana elokuvassa *Paikka auringossa*. Edith Head on saanut urastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.

Näyttelijä Paulette Goddard Edith Headin suunnittelemassa puvussa 1941.
Steve Martin ja Carl Reiner omistivat elokuvansa *Kuollut mies ei palttoota kaipaa* (1982) juuri ennen elokuvan valmistumista kuolleen Edith Headin muistolle.

Oscar-palkinnot
---------------

* *Perijätär* (*The Heiress*, 1949)
* *Simson ja Delila* (*Samson and Delilah*, 1949)
* *Kaikki Eevasta* (*All About Eve*, 1950)
* *Paikka auringossa* (*Place in the Sun*, 1951)
* *Loma Roomassa* (*Roman Holiday*, 1953)
* *Kaunis Sabrina* (*Sabrina*, 1954)
* *Kommelluksia kerrakseen* (*The Facts of Life*, 1960)
* *Puhallus* (*The Sting*, 1973)

Lähteet
-------

1. ↑  Radon, Lisa: Edith Head *Papierdoll Digital Fashion Magazine*.  1.3.2006.  Arkistoitu 5.7.2010.  (englanniksi)
2. ↑  Edith Head IMDb.com. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Edith Head Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Edith Head Elonetissä.
* Edith Head NNDB:ssä

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Edith Louise Borroff** (2. elokuuta 1925 New York – 9. tai 10. maaliskuuta 2019 Durham, Pohjois-Carolina) oli yhdysvaltalainen säveltäjä sekä musiikkitieteilijä ja -kirjailija. Hän oli laulaja Ramon Borroffin ja konserttipianisti Marie Bergerson Borroffin tytär. Hänen siskonsa Marie Borroff oli runoilija, kielenkääntäjä ja englannin professori.

Borroff sai musiikin kandidaatin (1946) ja maisterin (1948) arvot American Conservatory of Musicista. Lisäksi hän suoritti opintoja Oberlin-konservatoriossa Filosofian tohtoriksi hän pääsi vuonna 1958 väitöskirjallaan säveltäjä Jean-Joseph de Mondonvillen tuotannosta opiskeltuaan Louis Cuyleratin johdolla Michiganin yliopistossa, Ann Arborissa.

Borroff työskenteli vuosina 1973–92 New Yorkin osavaltionyliopistossa, Binghamtonissa. Hänen muita opetuspaikkojaan olivat Hillsdale College, Wisconsinin yliopisto (Milwaukee) ja Itä-Michiganin yliopisto, joista viimeksi mainitussa hänestä tuli professori vuonna 1966. Hänen tutkimusaiheitaan olivat Ranskan 1600-luvun kamarimusiikki, yhdysvaltalainen ja nykyaikainen musiikki, musiikkikasvatus sekä esihistoria. Borroffin julkaistuun kirjalliseen tuotantoon kuuluu muun muassa ensimmäinen musiikin historian kirja, johon sisältyy afroamerikkalaisten säveltäjien käsittelyä. Vuonna 1986 julkaistiin hänen kirjansa *Three American Composers*, joka tarkastelee säveltäjien koulutuksen painopisteen muuttumista Yhdysvalloissa 1900-luvulla ja etenkin sen vaikutusta kolmen yhdysvaltalaissäveltäjän (Irwin Fischer, Ross Lee Finney, George Crumb) kohdalla.

Borroffin sävellystuotantoon kuuluvat muiden muassa naiskuorolle sävelletyt teokset sekä konsertto marimballe ja pienelle orkesterille, joka kantaesitettiin vuonna 1981.

Borroff kirjoitti useisiin lehtiin, kuten nykymusiikkikriitikkona *Ann Arbor Newsiin* vuodesta 1966.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  American Composers Alliance: Edith Borroff
2. 1 2 3 4 5 6  Memorial Solutions: In Memory of Edith L. Borroff
3. 1 2 3  AllMusic: Edith Borroff


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |