recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lejaren Hiller** (23. helmikuuta 1924 New York – 26. tammikuuta 1994 Buffalo) oli yhdysvaltalainen säveltäjä ja kemisti. Hän oli tyylillisesti avantgardisti ja sävelsi ensimmäisenä huomattavana tietokoneella luotuna teoksena pidetyn *Illiac Suiten* (1956).

Hiller opiskeli kemiaa Princetonin yliopistossa, jossa sai myös sävellysopetusta Milton Babbittilta ja Roger Sessionsilta. Hän työskenteli kemiantutkimuksessa 1940-luvun lopussa ja liittyi Illinoisin yliopiston luonnontieteiden tiedekuntaan vuonna 1952. Tässä asemassa hänellä oli käyttöoikeus yliopiston huoneenkokoiseen ILLIAC I -tietokoneeseen. 1950-luvun puolessavälissä Hiller ja Leonard Isaacson aloittivat tämän tietokoneen tarjoamien musiikillisten mahdollisuuksien selvittämisen. *Illiac Suite* jousikvartetille luotiin tämän yhteistyön tuloksena. Tietokoneen annettiin tehdä teokseen musiikillisia ratkaisuja.

Hiller johti vuoteen 1968 Illinoisin yliopiston elektronisen musiikin studiota. Sieltä hän lähti State University of New Yorkin, Buffalon palvelukseen. Juuri ennen tätä hän teki yhteistyötä John Cagen kanssa teoksessa *HPSCHD*. Hiller sävelsi elektronisen musiikin ohella perinteisiä akustisia teoksia. Hänen tuotantoonsa kuuluu kuusi pianosonaattia, seitsemän jousikvartettoa, satiirinen musiikkiteatteriteos *Avalanche* (1968) sekä orkesteri- ja vokaaliteoksia. *Computer Cantata* -sävellystä varten Hiller kehitti MUSICOMP-tietokonesävellyskielen.

Hiller kirjoitti kolme kirjaa: *Experimental Music* (Leonard Isaacsonin kanssa, 1959), *Principles of Chemistry* (Rolfe H. Herberin kanssa, 1960) ja *Informationstheorie und Computermusik* (1964). Hillerillä oli vaimo ja kaksi lasta. Hän kuoli 69-vuotiaana hoitokodissa Buffalossa kärsittyään Alzheimerin taudista.

Hillerin johdolla opiskeli islantilaissäveltäjä Þorkell Sigurbjörnsson.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Lejaren Hiller, 69, First Composer To Write Music With a Computer The New York Times
2. ↑  EMS – History – Lejaren Hiller University of Illinois at Urbana-Champaign, School of Music
3. ↑  Þorkell Sigurbjörnsson Iceland Music Information Centre


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Adolph Frederik "Dolf" van der Scheer** (18. huhtikuuta 1909 Zutphen – 31. elokuuta 1966 Rotterdam) oli alankomaalainen pikaluistelija.

Dolf van der Scheer esiintyi ensimmäisen kerran kansainvälisillä areenoilla vuoden 1928 EM-kisoissa Oslossa, jossa ei vielä tullusta menestystä. Seuraavana vuonna hän voitti ensimmäisen maansa mestaruuden yhteispisteissä. Samana vuonna hän saavutti neljännen sijan yhteispisteissä Davosin EM-kilpailuissa. Vuodesta 1930 tuli van der Scheerin paras vuosi, sillä hän saavutti pronssia Oslon MM-kisoissa ja oli jälleen 4. EM-kisoissa. MM-kisojen pras matka oli hänellä 1 500 metriä, jolla matkalla hän sijoittui 3. samoin kuin EM-kisoissakin. Vuosi 1931 oli myös saman tasoinen kuin edllinenkin. Tällä kertaa Tukholman EM-kisoista tuli pronssia kahden 4-sijan jälkeen sekä MM-kisoissa 5. sija. EM-kisojen 500 ja 1 500 metrillä hän sijoittui toiseksi.

Seuraavat vuodet eivät olleet van der Scheerille enää yhtä menestyksekkäät. Toinen Alankomaiden mestaruus tuli vuonna 1933. Vuonna 1933 hän kilpaili Davosissa ja teki ennätyksensä niin 1 500:lla, 3 000:lla kuin 5 000 metrillä. Seuraavan kerran hän oli kansainvälisissä koitoksissa Garmisch-Partenkirchenin olympialaisissa helmikuussa 1936, joissa hän osallistui kaikille neljälle matkalle parhaan matkan ollessa 1 500 metriä, jossa sijoitus oli 9. Saman vuoden EM- ja MM-kisoissa sijoitukset olivat 13. ja 16. Hän oli mukana vielä sotavuosina 1940 ja 1941 maansa mestaruuskisoissa.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 500 m: 44,3, 25. tammikuuta 1936, Oslo
* 1 000 m: 1.33,8, 10. tammikuuta 1930, Davos
* 1 500 m: 2.18,9, 21. tammikuuta 1933, Davos
* 3 000 m: 4.59,8, 21. tammikuuta 1933, Davos
* 5 000 m: 8.34,6, 22. helmikuuta 1933, Davos
* 10 000 m: 18.04,9, 6. helmikuuta 1936, Garmisch-Partenkirchen

Lähteet
-------

1. ↑  Dolf van der Scheer SpeedSkatingstats-tietokannassa speedskatingstats. Viitattu 1.4.2020. (englanniksi)
2. ↑  Dolf van der Scheer ja olympiasijoitukset sports-reference.  Arkistoitu 15.12.2012. Viitattu 1.4.2020. (englanniksi)
3. ↑  ATHLETE DATA OF ADOLF VAN DER SCHEER speedskatingnews.info. Viitattu 1.4.2020. (englanniksi)
Kleinin pullo piirrettynä kolmeen ulottuvuuteen. "Kaulan" ei tarvitsisi kulkea "reunan" läpi neljässä ulottuvuudessa.
**Kleinin pullo** on topologinen avaruus, ajateltu pinta, jolla ei ole reunaa, jossa pinta loppuisi äkisti, kuten esimerkiksi juomalasissa on. Samoin sillä ei ole "sisäpuolta" ja "ulkopuolta", kuten olisi esimerkiksi tavallisella suljetulla pullolla.

Kleinin pullo on läheistä sukua Möbiuksen nauhalle, mutta ei mahdu kolmiulotteiseen avaruuteen. Teoreettisesti se voidaan kuitenkin ajatella rakennettavaksi liimaamalla kahden Möbiuksen nauhan reunat vastakkain.

Kleinin pullon lasimalli.
Kappaleen esitti ensimmäisenä vuonna 1882 saksalainen matemaatikko Felix Klein. Nimi oli alun perin "Kleinsche Fläche", Kleinin pinta, mutta se tulkittiin väärin Kleinin pulloksi, "Kleinsche Flasche". Väärä tulkinta kuitenkin säilyi ja korvasi alkuperäisen nimen myös saksassa.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Bergamini, David: *Life -tietokirjat: Lukujen maailma*, s. 182–183. Suomentanut Pertti Jotuni. Sanoma Oy, 1972.
2. ↑  Väisälä, Jussi: *Topologia II*, s. 33. Limes ry, 1981. ISBN 951-745-082-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kleinin pullo** Wikimedia Commonsissa
**Aston Martin V8 Vantage** on brittiläisen Aston Martinin kaksipaikkainen auto. Se on merkin pienin ja edullisin malli*lähde?*. Siitä valmistetaan sekä kovakattoista Coupe-mallia että Roadster-avomallia.

Yleistä
-------

Auton prototyyppi (AM V8) esiteltiin ensimmäisen kerran Detroitissa vuonna 2003. Varsinainen tuotantomalli oli nähtävillä Genevessä keväällä 2005. Kori on valmistettu alumiinista, teräksestä ja erilaisista komposiittimateriaaleista. Näin on pyritty pitämään painopiste mahdollisimman lähellä tienpintaa. Marraskuussa 2006 esiteltiin Los Angelesin autonäyttelyssä myös avoversio V8 Vantage Roadster. Roadsterissa käytetään kolmikerroksista kangaskattoa, joka liikkuu sähköisesti asennosta toiseen 18 sekunnissa. Ensimmäiset Roadsterit tulevat asiakkaille alkukesästä 2007.

Auton valmistus tapahtuu uudehkossa tehtaassa, Ison-Britannian Gaydonissa. Moottorit valmistetaan Fordin Kölnissä, Saksassa, sijaitsevassa tehtaassa.

Tekniikkaa
----------

Moottori on mallinimen mukaisesti V8 ja sen iskutilavuus on 4,3 litraa. Se on alun perin Jaguarin 4,2 l moottori, joka myöhemmin viritetään ja suurennetaan 4,3 litraan Aston Martinin tehtaalla Saksassa. Moottori on edessä, mutta painojakauman vuoksi sijoitettu mahdollisimman taakse, lähes keskelle autoa. Vaihdelaatikko (6-vaihteinen manuaali tai Sportshift-automaatti) on puolestaan sijoitettu lähelle taka-akselia.

* **4.3 V8**, 4282 cm3, 283 kW (385 hv) @ 7000 r/min, 410 Nm @ 5000 r/min

Suorituskyky
------------

Molemmille malleille valmistaja ilmoittaa samat suorituskykylukemat.

* Huippunopeus: 280 km/h
* Kiihtyvyys 0-100 km/h: 5,0 s

Mitat
-----

|  | Coupe | Roadster |
| --- | --- | --- |
| **Pituus** | 4380 mm | 4380 mm |
| **Leveys** | 1865 mm | 1865/2025 mm |
| **Korkeus** | 1255 mm | 1265 mm |
| **Akseliväli** | 2600 mm | 2600 mm |
| **Raideleveys (e/t)** |  |  |
| **Omamassa** | 1630 kg | 1710 kg |
| **Polttoainesäiliö** |  | 80 l |
| **Tavaratila** |  | 144 l |

Lähteet
-------

1. ↑  2005 Geneva Motor Show Debut: 2006 Aston Martin V8 Vantage Photo Gallery *Motor Trend*.  2.3.2005. Viitattu 24.7.2019. (englanniksi)

 *Tämä artikkeli tai sen osa perustuu Autowikin artikkeliin, ja siitä saattavat puuttua lähdemerkinnät tai lähdemerkinnät tarvitsevat tarkistamista. Voit auttaa Wikipediaa etsimällä sopivat lähteet tai tarkistamalla lähteet.*
**Lillian Gertrud Asplund** (21. lokakuuta 1906 – 6. toukokuuta 2006) oli kuollessaan viimeinen RMS Titanicilta hengissä selvinnyt yhdysvaltalainen. Hän oli myös viimeinen eloonjäänyt, jolla oli omia muistikuvia uppoamisesta. Titanicilta hengissä selviytyneistä oli Asplundin kuoleman jälkeen elossa enää vuonna 2007 kuollut Barbara West ja 31. toukokuuta 2009 kuollut Millvina Dean.*lähde?*

Asplund oli sukutaustaltaan ruotsalainen, mutta hän syntyi ja kuoli Massachusettsissa Yhdysvalloissa.*lähde?*

Asplund oli viisivuotias, kun hän oli palaamassa Titanicilla vierailulta Ruotsista. Hän ja hänen äitinsä Selma selviytyivät onnettomuuslaivalta, mutta isä ja kolme veljeä kuolivat. Worcesterin kaupunki järjesti pelastuneille perheenjäsenille tukikonsertin ja rahankeräyksen, joka tuotti 2 000 dollaria.

Äiti ei koskaan päässyt tapahtuneesta yli ja kuoli katastrofin vuosipäivänä 1964. Asplundin veljistä Felix selvisi laivalta ja kuoli keuhkokuumeeseen 1983.*tarvitaan parempi lähde*

Asplund työskenteli sihteerinä Massachusettsissa ja jäi varhain eläkkeelle huolehtimaan äidistään. Hän kuoli kotonaan Shrewsburyssa, Massachusettsissa 99-vuotiaana vuonna 2006.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Last US Titanic survivor is dead *BBC News* 7.5.2005. Viitattu 1.6.2009.
2. ↑  Lillian Gertrud Asplund, 99, Who Survived the Titanic's Sinking, Is Dead *nytimes.com*. Viitattu 2.10.2018. (englanniksi)
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Recalling the Last Titanic Survivor
* Final American survivor of Titanic disaster dies (artikkelissa myös Asplundin valokuva)
**Kleitomakhos** (m.kreik. Κλειτόμαχος, alun perin **Hasdrubal**) (187–109 eaa.) oli antiikin kreikkalainen Platonin Akatemiaan kuulunut filosofi.

Kleitomakhos oli kotoisin Karthagosta. Hän tuli Ateenaan noin vuonna 146 eaa. opiskelemaan filosofiaa. Hän oli Karneadeen oppilas, ja seurasi tätä Akatemian johdossa vuonna 126 eaa. Hän omaksui tältä skeptisyyden. Akatemian lisäksi hän vaikutti myös sekä peripateettisessa että stoalaisessa koulussa.

Diogenes Laertios kertoo hänen kirjoittaneen yli 400 kirjaa. Yksikään näistä ei ole säilynyt nykypäiviin. Suurin osa näistä teoksista pyrki tallentamaan ja selventämään Karneadeen näkemyksiä, joka ei itse kirjoittanut yhtään teosta. Näiden lisäksi hän kirjoitti johdannon ateenalaiseen filosofiaan, sekä kirjeen maanmiehilleen Karthagon kaaduttua kolmannen puunilaissodan lopussa. Kirjeessä hän selvittää filosofian onnettomuuksien aikana tuomaa lohtua.

Cicero arvosti suuresti Kleitomakhoksen töitä, ja perusti osan teoksistaan *Jumalten luonteesta* (*De natura deorum*), *De divinatione* ja *De fato* tämän kirjoittamaan teokseen, josta hän käyttää nimeä *De sustinendis offensionibus* ("Myöntymyksen epäämisestä").

Kaksi Kleitomakhoksen töistä tiedetään omistetuksi merkittäville roomalaisille, toinen runoilija Gaius Luciliukselle ja toinen konsuli Lucius Marcius Censorinukselle. Myös tästä voidaan päätellä, että hänen teoksensa olivat arvostettuja Roomassa.

Lähteet
-------

* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*, s. 159 (IV.10), 496. Suomennos ja selitykset Marke Ahonen. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Summa, 2003. ISBN 952-5418-07-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Diogenes Laertios: Kleitomakhoksen elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Diogenes Laertios: Kleitomakhoksen elämäkerta (kreikaksi)

Antiikin filosofia – Platonismi

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Akatemia | 

|  |  |
| --- | --- |
|  Vanha: | Platon · Speusippos · Ksenokrates · Menedemos · Eudoksos · Filippos · Polemon · Krantor · Krates |
|  Keskimmäinen: | Arkesilaos · Lakydes · Euandros · Telekles · Hegesinos |
|  Uusi: | Karneades · Kleitomakhos · Kharmadas · Metrodoros Stratonikeialainen · Filon Larissalainen |

 |
| Keskiplatonismi | Antiokhos Askalonlainen · Aristos Askalonlainen · Eudoros Aleksandrialainen · Theomnestos · Filon Aleksandrialainen · Plutarkhos Khaironeialainen · Onasandros · Albinos · Alkinoos · Maksimos Tyroslainen · Apuleius · Attikos · Numenios · Kassios Longinos · Origenes Pakana |
| Uusplatonismi | Ammonios Sakkas · Plotinos · Amelios · Porfyrios · Iamblikhos · Marius Victorinus · Sopatros · Sosipatra · Aidesios · Deksippos · Khrysanthios · Salustios · Maksimos · Eusebios · Plutarkhos Ateenalainen · Hypatia · Macrobius · Hierokles · Syrianos · Hermias · Aidesia · Proklos · Marinos · Asklepigenia · Asklepiodotos · Isidoros · Ammonios Hermias · Kalkidios · Damaskios · Simplikios · Priskianos · Eulalios · Olympiodoros |
John Everett Millais, *A Jersey Lily*, muotokuva Lillie Langtrysta, 1878.
Mrs. Langtry, valokuva, 1899.
**Lillie Langtry**, oik. *Emilie Charlotte Le Breton* (13. lokakuuta 1853 Jersey – 12. helmikuuta 1929 Monte Carlo) oli brittiläinen näyttelijä. 

Emilie Charlotte Le Breton oli seitsenlapsisen perheen toiseksi nuorin lapsi. Emilie oli ainoa tyttö; hänellä oli kaikkiaan kuusi veljeä, jotka olivat Francis Corbet (1843–1872), William Inglis (1846–1931), Trevor Alexander (1847–1870), Maurice Vavasour (1849–1881), Clement Martin (1851–1927) ja Reginald Le Breton (1855–1876). Kaikki lapset elivät aikuisikään, mutta suurin osa Langtryn veljistä menehtyi 20-30-vuotiaina.

Langtry sai nimen *Jersey Lily* synnyinpaikkansa mukaan, ja aito amaryllis kantaa joskus hänen nimeään. Häntä pidettiin yhtenä ajan kauneimmista naisista. Brittiläinen taiteilija John Everett Millais maalasi hänestä vuonna 1878 tunnetun muotokuvan "A Jersey Lily". Hänen isänsä William Corbet Le Breton oli kirkkoherra Jerseyn saarella. 

Kuuluisimpia Langtryn ihailijoita oli "tuomari" Roy Bean joka jopa nimesi rakentamansa saluunan Jersey Lilyksi, ja saluunassa hänellä oli kuvakopio Millaissin kuulusta taulusta. Tiettävästi Roy Bean ei kuitenkaan ollut koskaan nähnyt/kuullut Langtryn esiintyvän.

Hän avioitui vuonna 1874 Edward Langtryn kanssa pikaisesti aamutuimaan, ennen vuoroveden nousua. Sairastuttuaan samana kesänä lavantautiin hän meni toipumaan Lontooseen, missä hän kauneutensa ansiosta pääsi seurapiireihin. Hänen tyttärensä Jeanne Marie syntyi 1881. Hän muutti Yhdysvaltoihin 1896, sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden ja erosi miehestään. Hänen miehensä kuoli 1897. 1899 hän avioitui sir Hugo de Bathen kanssa. Viimeiset vuotensa hän asui Monacossa, ja hänet haudattiin kotisaaren Jerseyn hautausmaalle. Langtry oli myös Walesin prinssin, myöhemmin kuningas Edvard VII, rakastajatar vuosina 1877–1880.

Näyttämöurallaan Langtry teki ensiesiintymisensä Lontoossa 1881. Hänen suurin menestyksensä oli Rosalindin rooli William Shakespeare näytelmässä *Miten haluatte*. 

Langtryn elämästä on tehty 1978 televisiosarja *Lillie*, jossa Francesca Annis näytteli pääosaa Lillie Langtryna. Häntä on käytetty henkilöhahmona William Wylerin ohjaamassa elokuvassa *Lännen mies*.

Lähteet
-------

1. ↑  Lillie Langtry

Aiheesta muualla
----------------

* Lillie Langtry Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lillie Langtry**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Lillholmenin silta** (Lillholmens bro) sijaitsee maantiellä 12029 (Tervsundintie) Paraisilla Varsinais-Suomessa. Siltapaikka on Kirkkoselällä Lillholmenin saaren ja Skräbbölen kaupunginosan välissä Paraisten keskustan läheisyydessä. Sillan ali kulkee 2,1 metrin syvyinen veneväylä. 

Lillholmenin vanha läppäsilta valmistui vuonna 1982, eikä sitä voitu enää peruskorjata. 

Uusi läppäsilta on rakennettu vanhan paikalle vuosina 2021–2022. Samassa yhteydessä vanha meripenger on purettu. Uuden läppäsillan alikulkukorkeus on 6,0 metriä ja kokonaispituus 254 metriä. Tyypiltään se on jännitetty betoninen jatkuva palkkisilta.  

Uusi läppäsilta on avattu liikenteelle 25. elokuuta 2022.

Lähteet
-------

1. ↑  Maanmittauslaitos: Kansalaisen karttapaikka Maanmittauslaitos. Viitattu 2021.
2. ↑  Mt 12029 Lillholmenin silta Väylävirasto. Viitattu 2021.
3. 1 2  Lillholmenin silta Paraisilla avataan ajoneuvoliikenteelle 25.8.2022 klo 12.00 | Varsinais-Suomen ELY-keskus *www.sttinfo.fi*. Viitattu 2.12.2022.
**Leitha** (unk. *Lajta* tai *Lajtha*) on joki eteläisessä Keski-Euroopassa. Se on Tonavan sivujoki ja pituudeltaan 121 kilometriä (168,5 km jos mukaan lasketaan sen lähdejoki Schwarza). Sen valuma-alue on 2138 km2.

Kyltti Leithan alkulähteillä.

Maantiede
---------

Leitha saa alkunsa Ala-Itävallassa Lanzenkirchenin kaupungin luona, missä pohjoisilta Kalkki-Alpeilta virtaavat purot ja pikkujoet, tärkeimpinä Schwarza ja Pitten, yhtyvät. Se on osan matkaa Ala-Itävallan ja Burgenlandin rajajokena. Joenvarren kaupungeista tärkeimpiä ovat Wiener Neustadt, Bruck an der Leitha ja Mosonmagyaróvár.

Suuri osa Leithan vedestä ohjataan Wiener Neustadtin kanavaan, Wienin juomavedenottamoihin ja lukuisiin pienempiin kastelukanaviin ja vesivoimaloihin. Tämän takia pitkät osuudet Leithan uomasta ovat kuivia tai lähes kuivia, paitsi milloin virtaama yläjuoksulla on poikkeuksellisen suuri.

Leithan kuivaa uomaa Bad Erlachin lähellä.

Historia
--------

Ensimmäinen maininta Leithasta on *Lithaha*n nimellä Itä-Frankian hallitsijan Ludvig Saksalaisen vuonna 833 antamassa lainhuudossa. Muinaisyläsaksalainen nimi *lît* tarkoittaa luultavasti "mutaa".

Unkarilaisten valloitettua Karpaattien altaan 800-luvun lopulla, he jatkoivat hyökkäilyä frankkien maille, kunnes Otto Suuri kukisti heidät Lechfeldin taistelussa. Leithasta tuli Itävallan markin ja unkarilaisten asuttaman Pannonian rajajoki, ja se jäi lähes tuhanneksi vuodeksi Unkarin ja Itävallan rajaksi. Itävalta-Unkarin kompromississa 1867, joka korvasi Habsburgien keisarikunnan Itävalta-Unkarilla, valtakunta jaettiin epävirallisesti *Cisleithaniaan* ("Leithan tämänpuoliset maat") ja *Transleithaniaan* ("Leithan takaiset maat"). Leitha ei kuitenkaan muodostanut koko rajaa Itävallan ja Unkarin välillä.

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Trianonin rauha v. 1920 määräsi Lajtabánságin (Leithan baanaati) alueen Itävallalle, jolloin siitä muodostettiin Burgenlandin osavaltio, ja joesta tuli Itävallan sisäinen osavaltioraja.

Lähteet
-------

1. ↑  Flächenverzeichnis der Flussgebiete: Leitha-, Rabnitz- und Raabgebiet *Beiträge zur Hydrografie Österreichs Heft 63*.  joulukuu 2014. Viitattu 30.6.2022. (saksaksi)
2. ↑  Franz-Reiner Erkens: Ludwigs des Frommen Urkunde vom 28. Juni 823 für Passau (BM2 778).  *Deutsches Archiv für Erforschung des Mittelalters*, 1986. vsk, nro 42, s. 87. Artikkelin verkkoversio.  (saksaksi)
3. ↑  "Burgenland", *Otavan iso Fokus, 1. osa (A–El)*, s. 432. Otava, 1973. ISBN 951-1-00273-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Leitha** Wikimedia Commonsissa
**Zazie – Pariisin päiviä** (*Zazie dans le métro*) on ranskalainen komediaelokuva vuodelta 1960. Sen ohjasi Louis Malle ja se pohjautuu Raymond Queneaun samannimiseen romaaniin. Värikäs ja vauhdikas slapstick-tyylinen farssi oli Mallen täydellinen tyylinvaihdos hänen sitä edeltäneistä mustavalkoisista draamoistaan *Hissillä mestauslavalle* ja *Yö kuuluu rakkaudelle*.

Juoni
-----

Rääväsuinen villikkotyttö Zazie (Catherine Demongeot) saapuu Pariisiin ja laitetaan sukulaistensa hoitoon, jotta hänen äitinsä saisi aikaa tavata rakastajaansa. Hänen eksentrinen setänsä Gabriel (Philippe Noiret) – nykykielellä drag queen – yrittää esitellä hänelle kaupungin nähtävyyksiä, mutta Zazieta kiinnostaisi vain ajella metrolla. Maanalaisen työntekijät ovat kuitenkin lakossa, ja tyttö karkaa omille teilleen, joilla törmää toinen toistaan erikoisempiin tyyppeihin sarjakuvamaisen värikkäässä nopeutettua kuvaa, hyppyleikkauksia ja muita visuaalisia vitsejä vilisevässä tarinassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Zazie – Pariisin päiviä (1960) *Elokuvauutiset.fi*.  8.5.2010.  Arkistoitu 6.1.2015. Viitattu 6.1.2015.
2. ↑  Engebretson, Russell: Zazie dans le metro (Blu-ray) Criterion Collection (Arkistoitu – Internet Archive). DVD Verdict. Viitattu 13.3.2104. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Vesa Skaffari: Zazie – Pariisin päiviä (Arkistoitu – Internet Archive). Smackthejack.net 5.11.2013.
**Pohjois-Hämeen rykmentin 2. pataljoona** oli valkoisten Itäarmeijan Pohjois-Hämeen rykmenttiin kuulunut joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli ratsumestari Oskar Wilkman ja myöhemmin kapteeni K. Mikkola.
Pataljoona kokoonpantiin Eväjärvellä jääkäri Vilho Kortteen johtamasta jyväskyläläisestä vartiokomppaniasta ja Matti Laurilan komennossa olleista kahdesta lapualaiskomppaniasta. Alkuvaiheessa pataljoona oli ilman konekiväärikomppaniaa. Pataljoonan komentaja Oskar Wilkman saapui pataljoonaan Seinäjoen värvätyn pataljoonan komppanianpäällikön tehtävistä.

Joukko-osastot
--------------

* **1. komppania**

Päällikkö: ylioppilas J. Laurila myöhemmin V. Lybeck.

* **2. komppania**

Päällikkö: jääkärivänriki Matti Laurila (toimi myös pataljoonan varakomentajana, haavoittui 3. huhtikuuta 1918 ja siirrettiin Pohjois-Hämeen rykmentin 3. pataljoonan komentajaksi 5. toukokuuta alkaen) myöhemmin J. Malkamäki.

Joukkueenjohtajat: jääkäri Heikki Yrjö Peurala
* **3. komppania**

Päällikkö: jääkärivänrikki Vilho Korte.

* **konekiväärikomppania**

Päällikkö: E. Viitala.

Lähteet
-------

* Toim. Ignatius, Theslöf, Palmén, Grotenfelt, Nordenstreng ja Soikkeli, Suomen vapaussota 1918 osat V ja VI, Otava Helsinki 1924-1925.
* Toim. Donner, Svedlin ja Nurmio: Suomen vapaussota IV, Gummerus Jyväskylä 1920-25
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
**Pohjois-Karjala** oli Joensuussa vuosina 1899–1906 ilmestynyt sanomalehti.

Paikalliset liikemiehet perustivat *Pohjois-Karjalan* vanhasuomalaiseksi muuttuneen *Karjalattaren* kilpailijaksi. Sortovuosina se oli avoimesti perustuslaillinen joutuen kahdesti lakkautetuksi. Vuoden 1905 suurlakon jälkeen lehti kääntyi kuitenkin vanhasuomalaisten linjalle. Seuraavana vuonna nuorsuomalaiset hankkivat itselleen *Pohjois-Karjalaa* julkaisseen kirjapainon osake-enemmistön ja perustivat sen tilalle *Karjalan Sanomat*.

Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli enimmillään yli 2000 kappaletta. Sen päätoimittajina työskentelivät Akseli Järnefelt (näytenumerot), Erik Enberg (Katajavaara, 1900), Esa Eetu Takala (1901), August (Aku) Andberg (Airanne, 1901–1904), Pekka Puhakka (1904–1905) ja Tahvo Könönen (1905–1906).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suomen lehdistön historia 6: Hakuteos Kotokulma – Savon Lehti*, s. 247–248. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-240-5.

Aiheesta muualla
----------------

* *Pohjois-Karjala* digitoituna kansalliskirjastossa
**Zbigniew Marcin Bródka** (s. 8. lokakuuta 1984 Głowno) on puolalainen pikaluistelun olympiavoittaja.

Bródka voitti Sotšin olympialaisissa 2014 kultaa 1 500 metrillä ajalla 1.45,006. Hän kukisti toiseksi sijoittuneen Alankomaiden Koen Verweij'n vain 0,003 sekunnilla. Joukkuetakaa-ajossa hän kuului Puolan pronssijoukkueeseen. 1 000 metrillä hän oli neljästoista.

Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa Bródka sai pronssia joukkuetakaa-ajossa Sotšissa 2013. Hän oli samoissa kilpailuissa viides 1 000 ja kuudes 1 500 metrillä. Heerenveenissä 2015 hän oli 1 500 metrillä kuudes ja 2012 yhdeksäs. Yleisluistelun MM-kilpailuissa hän sijoittui kahdeksanneksi Hamarissa 2013 ja yhdeksänneksi Calgaryssa 2015.

Bródka saavutti matkakohtaisissa EM-kilpailuissa pronssia joukkuetakaa-ajossa Kolomnassa 2018. Samojen kisojen 1 500 metrillä hän oli kymmenes. Yleisluistelun EM-kilpailuissa hän on sijoittunut yhdeksänneksi Heerenveenissä 2013 sekä kymmenenneksi Hamarissa 2014 ja Minskissä 2016.

Bródka voitti 1 500 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2012–2013. Hän on voittanut 1 500 metrillä yhden maailmancupin osakilpailun, ollut kolme kertaa toinen ja kolme kertaa kolmas.

Ennätykset
----------

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **500 m** | 35,75 | Calgary | 28. helmikuuta 2015 |
| **1 000 m**  | 1.07,87 | Calgary | 19. tammikuuta 2013 |
| **1 500 m** | 1.42,89 | Salt Lake City | 15. marraskuuta 2013 |
| **3 000 m** | 3.44,08 | Calgary | 28. helmikuuta 2015 |
| **5 000 m** | 6.27,79 | Calgary | 7. maaliskuuta 2015 |
| **10 000 m** | 14.09,29 | Hamar | 17. helmikuuta 2013 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Zbigniew Bródka *SchaatsStatistieken.nl*. Viitattu 13.1.2018. (hollanniksi)
2. ↑  Pikaluistelun voitto Puolaan kolmen tuhannesosasekunnin erolla - katso video *Yle.fi*.  15.2.2014.  Arkistoitu 4.3.2014. Viitattu 4.3.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola

 |

 |
**Iulis** (m.kreik. Ἰουλίς, *Iūlis* tai *Ioulis*, lat. *Iulis*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Keoksen eli nykyisen Kéan saarella Kykladeilla Kreikassa. Se sijaitsi saaren pohjoisissa keskiosissa nykyisen Ioulídan kylän paikalla.

Historia
--------

Iulis oli Keoksen merkittävin kaupunki. Se oli varhaisella klassisella kaudella osa Keoksen tetrapolista eli neljän kaupungin liittoa, johon kuuluivat sen lisäksi myös Karthaia, Koressia ja Poieessa. Strabonin aikaan ajanlaskun alun tienoilla Iulis oli liittänyt itseensä Koressian ja Karthaia Poieessan, joten kaupunkeja oli vain kaksi. Koressia toimi Iuliin satamana.

Kaupungin, samoin kuin koko saaren, asukkaat olivat joonialaisia. Persialaissodissa kaupungin asukkaat taistelivat kreikkalaisten puolella ja osallistuivat muun muassa Artemisionin ja Salamiin taisteluihin.

Iuliin leijona.
Iuliista olivat kotoisin lyyriset runoilijat Simonides ja Bakkhylides, sofisti Prodikos, lääkäri ja luonnontutkija Erasistratos sekä peripateettisen koulukunnan filosofi Ariston.

Iulis oli antiikin aikana kuuluisa hyvistä laeistaan, jotka kytkeytyivät ihmisten moraaliin ja elämäntapaan. Toisaalta eräs laki velvoitti kaikki 60 vuotta täyttäneet päättämään elämänsä myrkyllä. Tähän esitettiin kaksi syytä: että elantoa riittäisi kaikille ja ettei kenenkään tarvitsisi kärsiä vanhana sairauksista ja heikkoudesta.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Iulis sijaitsi saaren pohjoisosassa noin 25 stadioninmitan päässä merestä. Sen akropoliina eli linnavuorena toimi kukkula, joka sijaitsee nykyisen Ioulídan kylän pohjoisosassa.

Kaupungista on löydetty joitakin jäänteitä, kuten muureja, rakennusten ja veistosten osia sekä piirtokirjoituksia. Tunnetuimpiin löydöksiin kuuluu suurikokoinen leijonaveistos, niin kutsuttu Iuliin leijona. Se on veistetty arkaaisella kaudella 500-luvun eaa. alkupuolella. Veistoksen pituus on noin yhdeksän metriä ja se esittää makaavaa leijonaa. Se sijaitsee noin kilometrin koilliseen kaupungin alueesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "491 Ioulis", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2 3 4  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "Keos, Cyclades, Greece", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2 3 4 5 6 7  Smith, William: "Ceos", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Cohen, Getzel M.: *The Hellenistic Settlements in Europe, the Islands, and Asia Minor*, s. 138. Hellenistic Culture and Society 17. University of California Press, 1996. ISBN 0520914082. Teoksen verkkoversio.
5. ↑  Ioulis *Pleiades*. Viitattu 4.9.2017.
6. ↑  Archaeological Site of Ancient Ioulis *Greek Travel Pages*. Viitattu 4.9.2017.
**Antti Nordin** (s. 1960 Pietarsaari) on suomalainen kuvanveistäjä ja kitaristi. Hän opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa (Ateneum) vuosina 1979–1984.

Nordinin tuotantoa on Äänekosken Liikuntatalon ulkoseinässä oleva "Urheiluhullut"-reliefi, joka valmistui Äänekosken juhlavuonna 1982. Teoksellaan Antti Nordin voitti Liikuntatalon julkisivun reliefikilpailun.

Nordinin ensimmäinen yksityisnäyttely pidettiin Helsingissä Kaivopuiston galleriassa 1984. Hän teoksiaan oli esillä vuonna 1990 Orivedellä Taidekeskus Purnun näyttelyssä. Nordin on työskennellyt Helsingissä Myllypuron taiteilijakylässä. 

Nordin oli naimisissa lavastaja Metti Nordinin kanssa, ja heidän lapsiaan ovat Reino Nordin ja Siiri Nordin. Siboné Orozan kanssa Nordinilla on lapset Boris Oroza ja Franka Oroza.

Valokuvia julkisista teoksista
------------------------------

* Yhdessä, Mikkeli, 1992.*Yhdessä*, Mikkeli, 1992.
* Georg Malmstenin muistolaatta, Helsinki, 2010.*Georg Malmstenin muistolaatta*, Helsinki, 2010.

Lähteet
-------

1. ↑  Antti Nordin CV *Kuvataiteilijamatrikkeli*. Viitattu 17.3.2021.
2. 1 2  Nousussa 16/2010: Muusikkoperheen folkvesat *Rumba*.  2010. Viitattu 17.3.2021.
3. ↑  Urheiluhullut kaipaisi uutta maalipintaa, arvioi taiteilija *Äksä*.  2013. Viitattu 17.3.2021.
4. ↑  Korhonen, Iida: Reino Nordin avaa lapsuuttaan taiteilijaperheessä: Lämmintä ruokaa ei ollut aina pöydässä *MTV Uutiset*.  5.11.2016. Viitattu 21.10.2022.
**Pohjois-Karjalan ammattiopisto Valtimo** oli ammattioppilaitos Valtimon kirkonkylällä, Nurmeksella Pohjois-Karjalan maakunnassa. Opiston alana oli metsätalous. Oppilaitos koulutti metsäkoneenkuljettajia ja harvesterinkuljettajia. Aikaisemmin koulun nimi oli Valtimon metsäkonekoulu. Oppilaitos oli osa Pohjois-Karjalan koulutuskuntayhtymää. 

Vuoden 2018 alussa ammattiopisto Valtimo lakkasi itsenäisenä ammattioppilaitoksena, kun se liitettiin osaksi Riveria-oppilaitosta.

Opintolinjat
------------

Metsäkoneenkuljettajan tutkinnon suuntautumisvaihtoehdot: 

* Metsäkoneenkuljettaja
* Puutavara-autonkuljettaja
* Asentaja / metsäkoneasentaja

Opiskelu
--------

Opiskelu on käytännönläheistä. Työssäoppimisjaksoilla saa jo opiskeluaikana tuntuman oikeaan työelämään. Oppilaitos tarjoaa opiskelijoiden käyttöön laajan ja ajanmukaisen metsäkone- ja simulaattori-valikoiman. Koululla on myös simulaattoreita puutavara-auton kuljetukseen. Koululle tuli uusi Valmet-simulaattori syksyllä 2006, ja vuonna 2016 koululle tuli uusi Komatsu-simulaattori. Simulaattorissa on muun muassa kolmen videoprojektorin muodostama kuva, joka visualisoi ympäröivän keinomaailman ajajalle kolmelta eri suunnalta eli edestä ja sivuilta. 

Kaikki kolmevuotiset tutkinnot tuottavat opinnot päättävälle yleisen jatkokoulutuskelpoisuuden.

Ponsse-asentajakoulutuksessa erikoistutaan Ponsse-metsäkoneasentajaksi.

Metsäkoneenkuljettajan ammattitutkinnon ohessa voi opiskella kaksoistutkintona myös ylioppilastutkinnon Nurmeksen lukiossa. Kaksoistutkinnon voi suorittaa noin neljässä vuodessa.

Aiheesta muualla
----------------

* Pohjois-Karjalan Ammattiopisto Valtimo Pohjois-Karjalan Koulutuskuntayhtymä.  Arkistoitu 3.1.2014. Viitattu 15.12.2014.
Itä-Suomen yliopisto toteutti **Seurakunnalliset mobiiliteknologiat -projektin** aikana 1.2.2013–31.1.2015. Yhtäältä se tuotti digitaalisia sovelluksia sekä seurakuntalaisten henkilökohtaista hengellistä elämää että kirkollista viestintää varten. Toisaalta se tutki tuotettujen sovellusten käyttöä.

Pari kirkolliseen yhteyteen sopivaa mobiilipalvelua oli jo ennen kyseistä hanketta, esimerkiksi tiekirkkoja paikantava sovellus ja mobiililaitteiden kautta luettavissa oleva virsikirja. Kaiken kaikkiaan tällaisia oli hyvin vähän. Seurakunnilla oli puute hengelliseen tarkoitukseen suunnatuista sovelluksista. Luonnollisesti Suomen evankelis-luterilainen kirkko oli siis yksi hankkeen päärahoittajista, Euroopan sosiaalirahaston lisäksi.

Tuotteiden valmistus tapahtui yhteistyönä niiden kohderyhmän, siis niiden käyttäjien kanssa. Ideointi- ja kokeiluvaiheessa oli mukana eri seura- ja kirkkokuntia. Sovelluksia testattiin ainakin rippikouluissa. Eräs niissä testattu sovellus on Ulkoläksyt sekaisin -peli, jossa opetellaan uskontunnustus, Isä meidän -rukous ja Herran siunaus.

Kehitellyt sovellukset eivät ole suunnattu pelkästään rippikoulun käyttöyhteyteen. Risti 2048 -peli tutustuttaa kristilliseen kuvalliseen symboliikkaan. Jubiili-sovellus avustaa jumalanpalveluksiin osallistumisessa. Hetki-sovellus on yhtäältä julkaisualusta uskonnollisten yhteisöjen tuottamalle hengelliselle sisällölle, toisaalta väline henkilökohtaisiin hartaushetkiin. Sovellusten käyttöalustoina toimivat älypuhelimet ja tablettitietokoneet.

Projektiin osallistuminen ei ollut vain kirkkokuntien rajat ylittävää, vaan myös kansainvälistä. Itä-Suomen yliopisto teki yhteistyötä muun muassa Oxfordin ja Durhamin yliopistojen kanssa. Hankkeen loputtua kansainvälisen digitaalisen teologian tutkimusverkoston toiminta jatkui. Tämän aikaansaamisessa Seurakunnalliset mobiiliteknologiat -hanke oli oleellinen tekijä.

Projektissa oli mukana väkeä niin teologian kuin tietojenkäsittelyn laitoksilta. Niinpä tutkimuskysymyksiä- ja vastauksiakin oli monenlaisia. Teologisen tutkimuksen aiheena oli se miten mobiiliteknologiaa hyödynnetään kirkollisessa toiminnassa ja henkilökohtaisessa uskonnon harjoittamisessa.

Rippikoulujen järjestäjät ovat aiemmin suhtautuneet torjuvasti älypuhelimien ja tablettitietokoneiden käyttöön opetuksen aikana. Projektin aikana rippikoulut kuitenkin saivat kokeiltavakseen mobiiliteknologiaa. Verkossa julkaistujen artikkelien ja haastattelujen mukaan näistä saadut kokemukset eivät olleet ainakaan kielteisiä.

Kun mobiili- ja digitaaliteknologia ovat yhä yleistyneet, niin kirkko on joutunut kriittisesti arvioimaan toimintansa välineitä. Teknologia on myös haaste. Projektin yhteydessä ideoitiin ja tuotettiin teknisiä välineitä esimerkiksi jumalanpalveluksen yhteydessä käytettäväksi, mutta toisaalta tiedostettiin asiaan liittyvät kulttuuriset ongelmat. Puhelimen käyttäminen kirkonpenkissä jumalanpalveluksen aikana vaikuttaa vielä sopimattomalta. Uuden ilmaisuvälineen tuominen kontekstiin, jossa vaalitaan vanhoja keinoja, on hankalaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5
2. ↑
3. 1 2
4. 1 2
5. ↑
6. ↑
**Christian Pfannberger** (s. 9. joulukuuta 1979 Judenburg) on entinen itävaltalainen maantiepyöräilijä.

Pfannberger voitti sotilaiden maantieajon maailmanmestaruuden vuonna 1999 ja GP ZTS Dubnica nad Vahom -kilpailun 2001. Hän sijoittui Rheinland-Pfalzin ympäriajossa toiseksi 2002 ja Saksin ympäriajossa kolmanneksi 2004.

Vuonna 2006 Pfannberger voitti Itävallan mäkiajon mestaruuden. Itävallan ympäriajossa hän voitti kolmannen etapin ja sijoittui kokonaiskilpailussa kolmanneksi. Seuraavana vuonna hän voitti Itävallan maantieajomestaruuden ja Itävallan ympäriajon mäkikilpailun sekä sijoittui toiseksi Coppa Agostoni -kilpailussa.

Pfannberger voitti vuonna 2008 Giro del Capo -kilpailun ensimmäisen etapin ja kokonaiskilpailun. Huhtikuun lopulla hän saavutti viikon sisällä kolme huippusijoitusta pyöräilyn suurklassikoissa oltuaan kuudes Amstel Gold Racessa, yhdeksäs La Flèche Wallonnessa ja viides Liège–Bastogne–Liègessä. Kesäkuussa hän voitti toistamiseen maansa maantieajomestaruuden. MM-kilpailujen maantieajossa Pfannberger oli kahdeksas.

Pfannberger sai kahden vuoden kilpailukiellon jäätyään kiinni EPO:n käytöstä 2004. Toukokuussa 2009 hänen Katjuša-tallinsa kertoi Pfannbergerin jääneen toistamiseen kiinni dopingista. Hän sai elinikäisen kilpailukiellon.

Lähteet
-------

* Christian Pfannberger trap-friis.dk-tietokannassa (englanniksi)
* Pfannberger cyclingarchives.com-tietokannassa (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Giro d'Italia - Katusha ace suspended[vanhentunut linkki] Eurosport.yahoo.com 6. toukokuuta 2009 Viitattu 6. toukokuuta 2009 (englanniksi)
2. ↑  Elinikäisessä kilpailukiellossa oleva pyöräilijä joutuu lisäsyyniin *hs.fi*.  20.4.2010. Helsingin Sanomat.  Arkistoitu 22.4.2010. Viitattu 23.4.2010.
Väinö Oja: *Seurakunta* (2010-luku). Veistosryhmä oli esillä Someron kirkon luona vuosina 2015–2021.
Väinö Oja: *Kolme juoruämmää* (2010-luku). Osa veistosryhmästä *Seurakunta* Someron kirkon luona elokuussa 2020.
**Seurakunta** on suomalaisen ITE-taiteilijan Väinö Ojan luoma puuveistoskokonaisuus. Veistosryhmä oli vuosina 2015–2021 esillä Someron kirkon pääsisäänkäynnin edustalla Someron Kirkonmäellä.

Veistosryhmä koostuu kolmesta osasta: "Piispa Kantola" (2005), "Körttimummo" (2010-luku) ja "Kolme juoruämmää" (2010-luku). Ensimmäisen kerran teokset olivat esillä ITE-taiteen näyttelyssä Parkanossa vuonna 2013. Somerolla veistokset olivat näytteillä ensin Someron kaupungintalon luona kesällä 2014. Syksyllä 2014 Someron seurakunta hankki teokset omistukseensa, ja talvella 2014-2015 teosryhmä oli sijoitettuna Someron kirkon eteiseen. Keväällä 2015 patsaat sijoitettiin kirkon portille. Syksyllä 2021 patsaat poistettiin niiden huonon kunnon ja ilkivallan takia.

Paimiolainen Väinö Oja (s. 1930) työstää teoksiaan moottorisahalla ja tekee viimeistelyn laikkakoneella. Ojan teoksia on ollut esillä sekä Suomessa että muualla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Riihikoski, Ida: Ovatko patsaat tulleet jäädäkseen.  *Paikallislehti Somero*, 4.9.2015, 90. vsk, nro 69, s. 2. Lehden verkkoversio Lehtiluukku-palvelussa (maksullinen). Viitattu 17.8.2020.
2. 1 2 3 4  Esittelyteksti Someron seurakunnan ilmoitustaululla teosten luona. Luettu 15.8.2020.
3. ↑  Lehto, Maarit: Väinö Ojan juoruämmillä debyytti Parkanossa.  *Ylä-Satakunta*, 18.6.2013, 81. vsk, nro 46, s. 1. Artikkelin esikatselu Lehtiluukku-palvelussa. Viitattu 12.4.2023.
4. ↑  Haveri, Minna: Oja, Väinö *ITE-net*. Maaseudun sivistysliitto. Viitattu 27.8.2020.
**Isännöitsijäntodistus** on asiakirja, joka sisältää tietoa asunto-osakeyhtiölaissa tarkoitetusta osakehuoneistosta ja asunto-osakeyhtiöstä. Se on tärkeä dokumentti asuntokaupassa, mutta siitä on hyötyä myös asuntoa vuokrattaessa ja asuntolainaa haettaessa. Isännöitsijäntodistuksesta säädetään asunto-osakeyhtiölain 1. luvun 13 §:ssä ja tarkemmin 7. luvun 27 §:ssä sekä myös *Valtioneuvoston asetuksessa osakehuoneistojen pinta-alan mittaustavasta ja isännöitsijäntodistuksesta*.

Laissa on määritelty, kenelle isännöitsijäntodistus saadaan antaa ja mitä tietoja siihen tulee merkitä. Isännöitsijäntodistus on maksullinen, koska isännöitsijä käyttää sen laatimiseen useita työtunteja, päivittää muuttuneet tiedot ja myös vastaa todistuksen sisällön oikeellisuudesta. Isännöitsijä ja asunto-osakeyhtiön hallitus ovat sopineet todistuksen hinnasta.

Asunto-osakeyhtiön isännöitsijä on velvollinen antamaan isännöitsijäntodistuksen. Jos yhtiössä ei ole isännöitsijää, todistuksen antovelvollisuus on asunto-osakeyhtiön hallituksen puheenjohtajalla.

Isännöitsijäntodistus sisältää tiedon muun muassa yhtiön taloudellisesta tilasta, yhtiön rakennuksista ja niiden kunnosta sekä yhtiössä jo tehdyistä ja suunnitelluista korjaustoimenpiteistä. Isännöitsijäntodistuksessa kerrotaan myös, onko yhtiöjärjestyksessä niin sanottu lunastuslauseke. Todistuksessa on yksilöidyt tiedot huoneistosta ja sen kuntoon liittyvistä asioista sekä kaikista niistä rasitteista ja rajoituksista, jotka kohdistuvat kyseisen huoneiston hallintaan tai huoneistoon.

Isännöitsijäntodistuksen liitteenä annettu rakennuksen energiatodistus on voimassa vuoden 2014 loppuun*selvennä*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Asunto-osakeyhtiölaki Finlex-tietokanta:  Oikeusministeriö ja Edita Publishing Oy. Viitattu 16.12.2012.
2. ↑  Valtioneuvoston asetus osakehuoneistojen pinta-alan mittaustavasta ja isännöitsijäntodistuksesta Finlex-tietokanta:  Oikeusministeriö ja Edita Publishing Oy. Viitattu 16.12.2012.
3. ↑  Liitto: Satasen maksava isännöitsijäntodistus ei ole rahastusta.  *Rakennuslehti*, 31.8.2011.  Suomen Rakennuslehti Oy. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 16.12.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Isännöitsijäntodistus Suomen Isännöintiliiton www-sivuilla
* Tulosta Isännöitsijätodistus Omataloyhtio.fi sivuilta
M75-käsikranaatti kuljetuspakkauksineen.
**M75** (serbokroaatiksi *кашикара, kašikara*) on jugoslavialainen käsikranaatti, joka on suunniteltu käytettäväksi rajoitetuilla alueilla kuten juoksuhaudoissa, metsissä ja bunkkereissa. Kranaatti koostuu rungosta, räjähdyspanoksesta ja mekaanisesta hidastuspanoksesta, sekä muovisesta kuljetuspakkauksesta. Kranaatin runko on vuorattu 3000 teräspallolla, joista jokainen on halkaisijaltaan 2,5–2,9 mm. Tehokas tapposäde on 12 metriä ja haavoitussäde 30–54 metriä. Panos sisältää 36–38 grammaa muoviräjähdysainetta ja nallin laukaisuaika on 3–4,4 sekuntia. Samaa kranaattia valmistettiin Makedoniassa nimellä M93. Kranaatin nimi tulee turkin kielen lusikkaa tarkoittavasta sanasta *kaşık*.

Rikollinen käyttö
-----------------

Jugoslavian hajoamissodista ylijääneitä M75-käsikranaatteja (sekä M93) on salakuljetettu muun muassa Ruotsiin ja Englantiin. Ruotsissa rikollisryhmät käyttävät käsikranaatteja iskuissa, joiden kohteina ovat olleet autot, rakennukset ja poliisilaitokset. Manchesterissa, Englannissa, käsikranaattia käytettiin kahden poliisin hengen vaatineessa iskussa vuonna 2012.

Katso myös
----------

* Aseväkivalta Ruotsissa

Lähteet
-------

1. ↑  The M75 hand grenades *www.balkanwarhistory.com*.  17.6.2016.  Arkistoitu 15.2.2017. Viitattu 2.9.2022. (englanniksi)
2. ↑  Hand Grenade BR-M75 (PDF) *www.tara-aerospace.com*.  19.10.2019. TARA Aerospace AD.  Arkistoitu 2.9.2022. Viitattu 2.9.2022. (englanniksi)
3. ↑  Sturup, Joakim; Rostami, Amir; Gerell, Manne: Explosive violence: A near-repeat study of hand grenade detonations and shootings in urban Sweden.  *European Journal of Criminology*, 3.1.2019, 2020. vsk, nro 17/5, s. 661 - 677.  SAGE Publications. doi:10.1177/1477370818820656.   (englanniksi)
4. ↑  Dale Cregan's grenades stashed in Oldham drain *www.bbc.com*.  13.7.2013. British Broadcasting Corporation.  Arkistoitu 18.3.2017. Viitattu 2.9.2022. (englanniksi)
**Seulontamenettely** (ruots. *sållningsförfarande*) oli Suomessa aiemmin käytössä ollut valitusten eriyttämismenettely, jossa hovioikeus kykeni tietyin edellytyksin päättämään, oliko sinne alioikeudesta saapunut valitus otettava enempään tutkintaan vai voitiinko valituksen tutkiminen hovioikeudessa päättää ja asian käsittely lopettaa.

Seulontamenettely otettiin hovioikeuksissa käyttöön 1. lokakuuta 2003, ja se päättyi 1. tammikuuta 2011, jolloin sen korvasi jatkokäsittelylupa (ruots. *tillstånd till fortsatt handläggning*), josta säädetään oikeudenkäymiskaaren 25 a luvussa.

Seulonnan ehdot
---------------

Valituksen tutkimista ei jatkettu, jos hovioikeus yksimielisesti totesi olevan selvää, että:

1. asiassa ei ole [lain] nojalla toimitettava pääkäsittelyä;
2. käräjäoikeuden ratkaisu tai siellä noudatettu menettely ei ollut virheellinen; eikä
3. asianosaisen oikeusturva asian laatu huomioon ottaen muustakaan syystä edellyttänyt valituksen käsittelyn jatkamista.

Päätös siitä, että valituksen tutkimista ei jatketa, voitiin tehdä myös myöhemmin valmistelun aikana ja se voi koskea myös valituksen osaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jokela, Antti: *Rikosprosessi*, s. 705–713. Helsinki: Talentum, 2006. ISBN 978-952-14-1294-3.
2. ↑  Laki oikeudenkäymiskaaren muuttamisesta (381/2003) *Finlex®*.  23.5.2003. Helsinki:  Oikeusministeriö ja Edita Publishing Oy. Viitattu 22.4.2012.
**Chopping Mall** on yhdysvaltalainen kauhu-/sci-fi-elokuva, jonka ensi-ilta oli 21. maaliskuuta 1986, ja sitä näytettiin nimellä **Killbots**.

Kun elokuva näytettiin ensi kertaa, se ei ollut menestys. Vähän ajan päästä se näytettiin uudestaan nimellä *Chopping Mall*, ja se sai paremman vastaanoton. Elokuva kertoo tappajaroboteista jotka ottavat ostoskeskuksen valtaansa ja murhaavat teini-ikäisiä työntekijöitä.

Elokuvan ohjasi Jim Wynorski ja kirjoittivat Wynorski ja Steve Mitchell. Sitä kuvattiin enimmäkseen Sherman Oaks Galleriassa. Elokuvana pääosissa olivat Kelli Maroney (joka oli myös elokuvassa *Night of the Comet*) sekä Tony O'Dell. Sen tuotti elokuvantekijä Roger Corman vaimonsa Julien kanssa. Paul Bartel ja Mary Woronov näyttelivät uudestaan Paul ja Mary Blandia, joita esittivät elokuvassa *Paistinpannumurhaajat*.

Juonitiivistelmä
----------------

Park Plaza Mall on juuri asentanut uuden turvajärjestelmän, johon kuuluu kolme huipputekniikalla varustettua turvarobottia.

Neljä nuorta paria päättää pitää elämänsä suurimmat juhlat. He kaikki jäävät ostoskeskukseen sulkemisajan jälkeen juomaan, juhlimaan ja huoraamaan. Ainoa huono puoli juhlissa on se, että juuri sinä yönä turvajärjestelmässä on vikaa, ja roboteista tulee tappajarobotteja, ja ne hyörivät ympäri ostoskeskusta tappamassa juhlijoita. Jokaisen murhansa jälkeen robotit sanovat: "Have a nice day." (*Hyvää päivänjatkoa.*)

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Kelli Maroney  | … |  Alison Parks
  |
|  Tony O'Dell  | … |  Ferdy Meisel
  |
|  Russell Todd  | … |  Rick Stanton
  |
|  Karrie Emerson  | … |  Linda Stanton
  |
|  Barbara Crampton  | … |  Suzie Lynn
  |
|  Nick Segal  | … |  Greg Williams
  |
|  John Terlesky  | … |  Mike Brennan
  |
|  Suzee Slater  | … |  Leslie Todd
  |
|  Paul Bartel  | … |  Paul Bland
  |
|  Mary Woronov  | … |  Mary Bland
  |
|  Dick Miller  | … |  Walter Paisley
  |
|  Gerrit Graham  | … |  Teknikko Nessler
  |
|  Paul Coufos  | … |  Tohtori Simon
  |
|  Robert Winley  | … |  Herra Todd
  |

Paul Bartel ja Mary Woronov uusivat Paistinpannumurhaajat-elokuvan roolihahmonsa.

Lähteet
-------

1. ↑  IMDB - *Chopping Mall*
2. ↑  IMDB - Trivia - *Chopping Mall*
3. ↑  Allmovie - *Chopping Mall* - Overview

Aiheesta muualla
----------------

* Bleeding Skull - *Chopping Mall* DVD Review (Arkistoitu – Internet Archive)
* Terror Trap - *Chopping Mall* Review