recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ivar Emil Vind-Röj** (s. 5. tammikuuta 1921 Everdrup, Tanska – k. 11. helmikuuta 1977 Davinde, Tanska) oli tanskalainen yleisurheilija, urheilujohtaja ja sukujuuriltaan vanhaa tanskalaista Vindin aatelissukua.

Elämäkerta
----------

Ivar Vind oli Tanskan hovin kamariherra Ove Vindin poika. Hän valmistui ylioppilaaksi 1941 ja Tanskan henkikaartin luutnantti vuonna 1945. Vind avioitui vuonna 1951 Tanskan kuningashuonesukuun kuuluvan kreivitär Alexandra av Rosenborgin kanssa. Asuinpaikkana heillä oli Odensen lähellä sijaitseva Sanderumgård vuosina 1950-1974. Siellä Vind suurmaanomistajana keskittyi maatalouden tehokkaisiin viljelymenetelmiin.

Ivar Vind oli nuoruudessaan sodan jälkeen tunnettu tanskalaisyleisurheilija. Hän oli neljä kertaa Tanskan mestari korkeushypyssä vuosina 1943, 1945, 1946 ja 1947. Paras kansainvälinen sijoitus oli vuoden 1946 Oslon EM-kisojen korkeushypyn yhdeksäs sija tuloksella 1,90 cm. Vuonna 1947 Vind opiskeli Englannissa Cambridgen yliopistossa. Hän osallistui samana vuonna Ylioppilaiden maailmankisoihin Pariisissa ja voitti siellä korkeushypyn. Hänen Tanskan korkeushyppyennätyksensä on vuodelta 1947 tuloksella 1,95 cm. Ennätys rikottiin vasta vuonna 1962.

Uransa jälkeen hänet valittiin Kansainvälisen olympiakomitean (KOK) tanskalaisjäseneksi vuosiksi 1958-1977. Prinssi Axelin KOK-kauden jälkeen Vind oli merkittävin tanskalainen urheilujohtaja. Ivar Vindin puoliso kreivitär Alexandra av Rosenborg oli prinssi Axelin veljen Erik av Rosenborgin tytär. Vind toimi KOK:ssa sen ydinorganisaation eli toimeenpanevan komitean jäsenenä vuosina 1963-1967. Hän oli innokas urheilun amatööriaatteen ja olympia-aatteen kannattaja. Niinpä hänestä tuli vuonna 1967 perustetun KOK:n Kulttuuti- ja olympia-aatteen koulutuskomitean ensimmäinen puheenjohtaja. Häntä pidettiin 1960-luvulla jopa mahdollisena seuraajaehdokkaana silloiselle KOK:n puheenjohtajalle Avery Brundagelle. Hän oli Tanskan olympiakomitean puheenjohtaja vuosina 1973-1977.

Lähteet
-------

1. ↑  Genealogy of the Royal Family of Denmark - HRH Prince Valdemar and his descendants *oocities.org*. Viitattu 31.5.2015. (englanniksi)
2. ↑  Ivar Vind *Gyldendal - den store danske*. Viitattu 31.5.2015. (tanskaksi)
3. ↑  Farewell to Ivar Emil Vind *International Olympic Organization*.  Helmikuu 1977. Viitattu 31.5.2015. (englanniksi)
**Operaatio Aamunkoitto 5** (*Val-Fajr 5*) oli Iranin tekemä valtava hyökkäys Irakin–Iranin sodassa. Hyökkäys eteni alussa hyvin, mutta kilpistyi Irakin raskaiden aseiden tuleen.

Helmikuussa 1984 Iran aloitti operaation Aamunkoitto V, jonka tarkoitus oli jakaa kahtia Irakin joukot Basran lähellä. Noin 500 000 Pasdaranin ja Basijin miestä siirtyi jalkaisin tai veneillä Basraa ja Bagdadnia yhdistävän Shatt al-Arabin vesiväylän lähelle. Iranin joukot pyrkivät katksaisemaan Basran ja Bagdadin välisen tien lähellä Kutia, mutta Irak teki vastaiskun ja ajoi Iranin joukot lähelle Dehlorania.

Iranilaiset eivät juurikaan hyötyneet uhrauksistaan. Iran käytti ensimmäisen kerran tavallisen armeijan yksikköä (92 panssaridivisioona) Soiden taistelussa muutamaa viikkoa myöhemmin.

Operaatioissa Aamunkoitto 5 ja 6 Iran sai kuitenkin haltuunsa Majnoonin saaret, joilla on öljyä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Iran-Iraq War 1980–1988 Iran Chamber Society. Viitattu 4.10.2012.
2. ↑  Kaveh Farrokh: *Iran at War: 1500–1988*. , 2011. Google books (viitattu 3.10.2012).
3. ↑  Rubin B: *Conflict and Insurgency in the contemporary middle east*, s. 56–57. Routledge. ISBN 9781134048977. Google books (viitattu 22.3.2013).
**Järvenkylä** (joskus muodossa **Järvi**) (ven. Пендиково, *Pendikovo*) oli inkeriläinen kylä entisessä Järvisaaren luterilaisessa seurakunnassa Inkerissä. Kylän paikka sijaitsee nykyään Leningradin alueen Tusinan piirissä Venäjällä.

Kylä sijaitsi Pentikäisenjärven pohjoispuolella, Hattula–Tusinan -maantien eteläpuolella. Se lienee sama kuin 1600-luvulla mainittu Oseran kylä (ven. ozero, "järvi"). Kylän myöhempi venäläinen nimi Pendikovo saattaisi olla peräisin Oserassa asuneelta Pentikäisen suvulta. Suuren Pohjan sodan jälkeen monet kylän asukkaat pakenivat muualle, niiden joukossa mainitaan Sihvo Pentikäistä, joka kuoli vuonna 1733 Kuopion Murtolahdessa. Uudet suomalaiset asukkaat saapuivat kylään 1700-luvulla. Järvenkylä ilmestyy venäläisille kartoille ensi kerran vuonna 1770. Perimätiedon mukaan Särki-suku tuli kylään Kanttilasta, josta Nikolai I:n aikana olisi tullut mies hovinherran kirvesmieheksi kylään välttääkseen 25-vuotisen sotapalveluksen. Järvenkylässä suomalaiset muodostivat enemmistön, mutta siellä asui myös venäläisiä, jotka kuuluivat Hattulan ortodoksiseen seurakuntaan. Vuonna 1838 kylässä asui 49 ihmistä (21 miestä, 28 naista), vuonna 1856 siellä oli seitsemän taloa ja 16 sielua (miestä), vuonna 1862 taloja oli 11 ja asukkaita 39 (miehiä 15, naisia 24). 1900-luvun alusta kylässä toimi kansankoulu, mutta opetus oli vain venäjän kielellä. Kuitenkin perimätiedon mukaan Järvenkylän venäläiset ja suomalaiset osasivat niin hyvin toistensa kieliä, että kylään saapuneen vieraan oli mahdotonta sanoa, oliko kylän asukas venäläinen vai suomalainen.

Vuonna 1926 kylässä oli 46 taloa ja 129 asukasta, joista 77 inkeriläistä.

Isäntien sukunimet 1900-luvulla: Kekkonen, Kvist (peräisin Artjärvestä), Miettinen (Jaakkimasta), Särki, Virkki, Tiainen (Suomesta).

Toisen maailmansodan aikana kylä oli miehitetty saksalaisjoukoilla. Inkeriläisiä oli viety vuosina 1943-1944 Viron kautta Suomeen. Sodan jälkeen osa niistä jäi Suomeen, jotkut pakenivat Ruotsiin. Neuvostoliittoon palanneet eivät vastoin lupauksia päässeet kotikylälle, vaan heidät karkotettiin eri puolille Venäjää. Kylän paikalla on nyt metsästysmaja.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Robin Easton: Järvisaaren Suomalaiset 1702–1943 Inkerin kulttuuriseura, 2013.
2. ↑  Inkeriläisten asuttujen paikkojen luettelo vuosien 1926–1928 Leningradin alueen väenlaskun ainehiston mukaan *scribd.com*.
**Järvelän VPK** on Päijät-Hämeen pelastuslaitoksen sopimuspalokunta, jota ylläpitää 10. tammikuuta 1949 rekisteröity Järvelän Vapaa Palokunta r.y. 

Järvelän VPK:n perustamiseen antoi ajatuksen Lahden kaupungin palolaitoksen Eino Koski, kun Järvelän asemalla oli sammutettu palamaan syttynyt tavaravaunu. Vapaapalokunnan perustamiskokous pidettiin Kärkölän kunnantalolla 31. elokuuta 1947. Helmikuussa 1948 pidettiin Kärkölän kunnan palolautakunnan kokous, jossa päätettiin, että vapaapalokunta noudattaa palolakia ja kunnan palojärjestystä. Näin vapaapalokunnan asema virallistui kuntaan nähden. 

Järvelän vapaaehtoinen palokunta hankki 1949 Fargo-kuorma-auton, jonka lavalle asennettiin kahdentuhannen litran vesisäiliö Jehu-pumpun kanssa. 1952 vapaapalokunta perusti poikaosaston ja hankki 1955 Austin-paloauton, jossa oli 3000 litran vesisäiliö. 1962 rakennettiin uusi paloasema, ja 1970 kunta hankki National-merkkisen paloauton, jonka varusteli Kiitokori. Autossa oli 3000 litran vesisäiliö ja 2 600 litraa minuutissa pumppaava Paltor NP 3000 -nokkapumppu. 1974 Kärkölän kunta hankki vaihtolavaisen Kontio-Sisun, joka rekisteröitiin paloautoksi. Siinä oli kaksi 5500 litran vesisäiliötä, jotka saatettiin ottaa käyttöön vaihtolavalla. 1976 tämä vaihdettiin uuteen Karhu-Sisuun. 1990 hankittiin paloautoksi Mercedes-Benz, jossa oli sammutusvedelle 9000 litran säiliö. 1992 Järvelän VPK muutti uudelle paloasemalle.

Kärkölän kunnassa on toiminut myös 5. syyskuuta 1947 rekisteröity Lappilan vapaaehtoinen Palokunta ry. , jonka toiminta on hiipunut eikä sillä enää ole ollut sopimusta pelastuslaitoksen kanssa. Yksittäisiä sammutusmiehiä on siirtynyt Lappilasta Järvelän VPK:hon.*lähde?*

| Järvelän VPK:n ajoneuvot |
| --- |
| tunnus | tarkoitus | merkki ja malli | vuosi |
| PH031 | henkilöauto | Ford | 2015 |
| PH311 | sammutus | Scania | 2010 |
| PH3112 | sammutus | Renault Midlum 220 | 2003  |
| PH313 | säiliöauto | Scania | 2009 |
| PH317 | miehistöauto | Mercedes-Benz | 2011 |

| Vapaaehtoisen palokunnan paloasemat Kärkölän kunnan alueella |
| --- |
| nimitys | tunnus | nimi | rekisteröinti | toiminnan alku |
| Järvelän VPK | PH31 | Järvelän Vapaa Palokunta r.y. | 1949-01-10 | 1947 |
| Lappilan VPK |  | Lappilan vapaaehtoinen Palokunta ry | 1947-09-05 | 1947 |

| Tulipaloja ja muita onnettomuuksia Kärkölässä |
| --- |
| kohde | aika | vahinkoja |
| Kalle Mäkelän talli Marttilassa | 1951 | hevonen, neljä lammasta, talviajokalut, 3000 kg siemenperunaa talviajokalut, työkaluja |
| Kauko Haakin huvila Koukussa | 1960 | huvila perustuksiaan myöden muurinhalkeamasta |
| Lappilan tiilitehdas | 1965 | tiilitehdas |
| öljyjunan suistuminen kiskoilta | 1972 |  |
| Koskisen sahan palo | 1976 | sahapalo perustuksia myöden |
| Koskisen Oy:n lautatarhan palo | 1996 | lautatarhan palo 213 sammuttajalla |

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑  PRH
3. ↑
*Tämä artikkeli käsittelee adjektiivista, adverbiaalista ja finiittistä verbimuotoa. Infiniittisestä verbimuodosta kertoo artikkeli Gerundi.*
**Gerundiivi** on kielitieteessä käytettävä käsite, joka tarkoittaa eri kielissä erityyppisiä verbimuotoja: se on verbaaliadjektiivi, verbaalinen adverbi tai finiittinen verbi. Läheskään kaikissa kielissä ei ole gerundiivia.

Latinassa
---------

Latinan kielessä gerundiivi on verbaaliadjektiivi, joka ilmaisee, että nomini ansaitsee olla tai sen tulee olla toiminnan objektina. Tästä verbimuodosta käytetään myös nimitystä **partisiipin passiivin futuuri**. Esimerkiksi suomen kielen lause *Kissa on ruokittava* vastaa gerundiivia merkitykseltään.

### Esimerkkejä latinan gerundiivista

* Roomalaisella senaattorilla Cato vanhemmalla oli tapana päättää puheensa toteamukseen *"Ceterum censeo Carthaginem **delendam** esse"*. Sananmukaisesti tämä tarkoittaa: *"Muuten esitän päätettäväksi, että Karthago on **hävitettävä**"*. Tavallisempi suomennos on: *"Muuten olen sitä mieltä, että Karthago on hävitettävä"*.
* Harry Potter -kirjasarjassa Tylypahkan koulun motto on *"Draco dormiens numquam **titillandus**"* (sananmukaisesti: *"Lohikäärme nukkuva ei koskaan **kutitettava**"*), joka on suomeksi: *"Älä koskaan kutita nukkuvaa lohikäärmettä!"*.
* Naisen etunimi Amanda on feminiinimuoto sanasta *amandus*, joka taas on verbin *amare* 'rakastaa' gerundiivimuoto. Nimi on siis suomeksi yksinkertaisesti *rakastettava*. Vastaavasti on muodostettu nimi Miranda, joka on verbin *mirari* 'ihailla' gerundiivin feminiinimuoto: suomeksi siis *ihailtava*.

Muinaiskreikassa
----------------

Muinaiskreikassa gerundiivi on samankaltainen adjektiiviverbi kuin latinassa.

Tigrinjassa
-----------

Tigrinjan kielessä gerundiivi ei ole adjektiiviverbi eikä verbaalinen adverbi, vaan finiittinen verbi. Se viittaa loppuun suoritettuun toimintaan, jonka vaikutus kestää edelleen. Gerundiivia voidaan käyttää yksinään, mutta se voidaan myös ketjuttaa toisen gerundiivin kanssa; jälkimmäisessä tilanteessa se on joissakin tapauksissa käännettävissä lauseenvastikkeella: *Bitri **hidju** **kheydu*** (sananmukaisesti: *Sauvaan **hän-tarttui** **hän-alkoi-kävellä***, mikä tarkoittaa: *Pitäessään sauvaa hän kävelee* eli käytännössä: *Hän kantaa sauvaa*).

Katso myös
----------

* Gerundi

Aiheesta muualla
----------------

### Latinan gerundiivista

* Oxford Dictionaries (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Merriam Webster (englanniksi)
* American Heritage Dictionary (englanniksi)
* The Ohio State University (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

### Tigrinjan gerundiivista

* Department of Linguistics, University of California (englanniksi)
**Jerkkaus** (engl. *jerk*; nykäys, nykiminen) on heittokalastusta uintilevyttömällä vaapulla, jossa ei ole omaa uintiliikettä. Jerkkikalastuksessa vavan painalluksilla tai kelausrytmin muutoksilla tai näiden yhdistelyllä jerkkiin voidaan luoda uintiliikkeitä, jotka saaliskalat huomaavat. Jerkkauksen tehokkuus perustuu jerkin uittamiseen ja sitä käytetään erityisesti isojen haukien kalastamiseen.

Hauen jerkkikalastus alkoi yleistyä Suomessa vuosien 2003–2004 vaiheilla ja on nykyään varsin suosittua varsinkin etelärannikolla. Pikkuhiljaa jerkkaus on saanut suosiota myös sisävesillä. Haukijerkit ovat usein varsin kookkaita, pituudeltaan noin 10–20-senttisiä ja painoltaan noin 30–150-grammaisia. Näin ollen niiden kanssa tulee käyttää verrattain paksua ja vetolujaa punottua siimaa ja jäykkää jerkkivapaa sekä mielellään hyrräkelaa. Siiman tulee olla paksua, koska siiman sotkeutuessa välineisiin painava viehe katkaisee nykäysherkän punottun siiman helposti poikki ja se tietää arvokkaan uistimen ennätyslentoa sekä vajoamista pohjaan lopullisesti. Siiman tulee olla punottua, koska uittamisessa tärkeintä on tunnokkuus uistimeen ja tähän venyvä monofiilisiima ei kelpaa. Jerkkaus on lähtöisin Amerikasta*lähde?*, jossa sitä on harrastettu jo kymmeniä vuosia. Suomeen jerkkaus rantautui Ruotsista*lähde?*.

Suomessa Jerk-vaappuja valmistaa mm. Riihimäellä Korkiakosken Uistin sekä useat muut pienvalmistajat. Jerkkien valmistaminen on hyvin tarkkuutta vaativaa, sillä valmistuksessa tulee ottaa huomioon uistimen vajoamisnopeus, vajoamisasento sekä painotuksen sijoitus oikeisiin paikkoihin. Jo grammojen painoero voi pilata uinnin muuten identtiseen uistimeen verrattuna. Johtuen tarkasta työstämisestä ja korkealaatuisesta käsityöstä kotimaiset jerkit ovat arvokkaita. Myös esim. amerikasta tuotavat klassikkouistimet ovat usein kalliita, huolimatta niiden surkeasta kestävyydestä. Pienemmällä budjetilla kalastavaille on tarjolla edullisia kiinalaisia muovivieheitä.

Lähteet
-------

1. ↑  Jerkkaus Maalareiden kalakerho.  Arkistoitu 15.10.2011. Viitattu 30.5.2012.

  

Vieheet

|  |  |
| --- | --- |
| Uistimet | Jigi | 
Lippauistin | 
Ruohosuojattu lippauistin | 
Lusikkauistin | 
Ruohosuojattu lusikkauistin | 
Vaappu-uistin | 
Jerkkaus |  |
| Perhosyötti |  |  |
| Pilkkiminen | Pystypilkki | 
Tasapainopilkki | 
Mormuska | 
Madepilkki |  |
**Lapin metsämuseo** sijaitsee Pöykkölän kaupunginosassa Rovaniemellä noin 3,5 kilometriä kaupungin keskustasta kaakkoon. Lapin metsämuseon toiminnasta vastaa Lapin Metsämuseoyhdistys ry.

Lapin metsämuseon alueelle on siirretty 1960-luvulta lähtien eri puolilta Lappia useita metsähistoriaan liittyviä rakennuksia ja rakennelmia. Vanhimmat rakennukset ovat 1900-luvun alusta, uusimmat 1950-luvulta. Museo esittelee savotta- ja uittoelämää eri aikoina.

Metsähistorian erikoismuseona Lapin metsämuseo tallentaa Lapin metsien käytön historiaan, metsäkulttuuriin ja -perinteeseen liittyvää aineistoa. Museon perustehtäviin kuuluvat esineiden, valokuvien, arkistoaineistojen ja niihin liittyen tietojen tallentaminen ja säilyttäminen. 
Lapin metsämuseon kokoelmat ovat karttuneet jo viidenkymmenen vuoden ajan. Museon kokoelmissa on 2010-luvulle tultaessa noin 3000 esinettä, 43 000 valokuvaa ja jonkin verran arkistoaineistoa.

Kantapuu-tietokanta
-------------------

Kantapuu-tietokanta on Luston, Lapin metsämuseon, Pielisen museon, Nurmeksen museon, Möhkön ruukkimuseon, Verlan tehdasmuseon ja Suomen Metsästysmuseon yhteinen digitaalinen kokoelmatietokanta, josta voi hakea museoiden kokoelmatietoa sekä tilata kuvia. Kantapuussa voi myös antaa palautetta ja lisätietoja aineistosta museolle. Kantapuussa olevien kokoelmien tekijänoikeudet kuuluvat aineistoa säilyttävälle museolle.

Kantapuu-tietokanta sisältää jo kymmeniä tuhansia valokuvia, esineitä ja kirjallisuutta, joista suurin osa liittyy metsäkulttuuriin. Tietokanta kasvaa nopeasti digitoinnin edetessä. Kantapuun aineistoon voi tutustua myös Finnassa.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lapin metsämuseo** Wikimedia Commonsissa

* Lapin metsämuseo
* www.kantapuu.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
* Lapin metsämuseon kokoelmia Finnassa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Lapin metsämuseo (Q11874616)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | paikallismuseo, museo, erikoismuseo, metsämuseo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Rovaniemi |
|  |
| sijainti | Pöykkölä |
|  |
| katuosoite | Metsämuseontie 7, 96460 Rovaniemi |
|  |
| koordinaatit | 66°28′40″N 25°45′26″E﻿ / ﻿66.47768°N 25.7571°E﻿ / 66.47768; 25.7571 |
|  |
|  |

 |

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
**Lapin kirkko** on Lapin kappeliseurakunnan kirkko Raumalla, entisen Lapin kunnan kirkonkylässä. Punainen puukirkko on vuodelta 1760. Kellotapuli on rakennettu kirkkomaan ulkopuolelle pienelle mäelle ja se on vuodelta 1806. Kirkossa on noin 500 istumapaikkaa.

Lapin kirkon rakentajiksi mainitaan Jaakko Simonpoika, Martti Jaakonpoika (luultavasti), Mikko Mikonpoika ja Matti tai Martti Iisakinpoika. Rakentajien puumerkit löytyvät hirsiseinistä, mutta niissä on tulkinnan varaa. Lisäksi tiedetään, että seurakunnan lukkari Job Höckert, joka oli myös kuuluisa kirkonrakentaja, suunnitteli kirkkoon sipulikattoisen tornin. Tornia ei enää ole.

Kirkon ulkomuoto muuttui 1800-luvun alussa, kun ruotsalaisviranomaiset määräsivät kirkon muutettavaksi empiretyyliseksi, samassa yhteydessä rakennettiin erillinen kellotapuli. Kirkkoa on korjailtu runsaasti. Viimeisimpänä suurena työnä oli kahden sakaran välissä olevan sakariston rakentaminen uudelleen vuonna 1998. Kirkon sisätilojen maalaus on samalta vuodelta ja ulkopuoli on maalattu vuotta myöhemmin.

Kirkossa ei ole alttaritaulua, vaan alttarin taustana on ikkuna ja siinä arkkitehti Ilmari Launiksen lasimaalaus vuodelta 1926. Saarnastuoli on peräisin kirkon rakentamisvuodelta.

* Kellotapuli on vuodelta 1806.Kellotapuli on vuodelta 1806.
* Lasimaalaus alttarin taustaikkunassa.Lasimaalaus alttarin taustaikkunassa.
* Kirkon sakaristo.Kirkon sakaristo.
* Puuleikkauksia vuorilaudoissa.Puuleikkauksia vuorilaudoissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lapin kirkko Rauman seurakunta. Viitattu 16.11.2018.
2. 1 2 3 4  Lapin Kirkko Raumasivut. Viitattu 16.11.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lapin kirkko** Wikimedia Commonsissa

* Lapin kirkko Rauman seurakunnan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Lekåstoj-juontajakolmikosta Emmi ja Emil. Valokuvissa Sanna ja Iina.
**Oppåner å hitådit** oli Yleisradion FST5:n vuosina 2004–2008 esitetty ruotsinkielinen makasiinityyppinen lastenohjelma, joka oli tarkoitettu alle kouluikäisille. Noin puolituntisessa ohjelmassa kouluikäiset juontajat puhuivat lapsia kiinnostavista aiheista ja esittivät lyhyitä näytelmiä ja lauluja. Kriitikoidenkin pitämä ohjelma sai arvostettuja palkintoja televisiofestivaaleilla.

Ohjelman kulku
--------------

Oppåner å hitåditiä esitettiin torstaisin TV1:ssä, myöhemmin FST5:llä, *BUU-klubben*-ohjelmassa. Noin puolituntisessa ohjelmassa kolme kouluikäistä juontajaa puhuivat lapsia kiinnostavista aiheista ja esittivät lyhyitä näytelmiä ja lauluja. Aiheina oli esimerkiksi eläimet, kivet ja vihaisuus. Lisäksi ohjelmassa nähtiin pieniä kentällä tehtyjä juttuja, jotka liittyivät viikon aiheeseen.

Jaksot oli käsikirjoitettu juontajakolmikon kanssa yhteistyössä. Kolmikko ideoi ja improvisoi ohjelman sisällön lasten itse valitsemien yksinkertaisten aiheiden pohjalta. Muutama juontajakolmikko vuorotteli juontotehtävissä viikoittain ja kolmikkojen kokoonpanoja vaihdeltiin vuosittain. Uusia esiintyjiä etsittiin koekuvauksilla Vaasan kouluista. Esiintyjien kiitellyn luontevuuden varmistamiseksi uudet juontajat tutustuivat vanhoihin tarkoitusta varten järjestetyllä kesäleirillä.

Historia
--------

Vaasassa kuvattu, Yleisradion FST:n lasten- ja nuortenohjelmien toimituksen tuottama Oppåner å hitådit esitettiin ensimmäisen kerran 14. tammikuuta 1999 TV1:ssä. Ohjelmasta tuli menestys, ja sillä on ollut parhaimmillaan lähes 60 000 katsojaa, yltäen puoleen Pikku Kakkosen katsojamäärästä. Sarjalla onkin ollut suurin budjetti FST:n lastenohjelmista. Oppåner å hitåditin viimeinen jakso lähetettiin 6. maaliskuuta 2008, ja sarjaa ehdittiin kuvata kymmenen kautta 224 jakson verran.

Myös televisiokriitikot pitivät sarjasta. 
Sarja voitti vuonna 2001 sekä pääpalkinnon että alle 10-vuotiaiden sarjan Euroopan merkittävimmällä lasten- ja nuortenohjelmien festivaaleilla nimeltä *Prix Danube* Slovakiassa. Voittaneen jakson ohjasi Hans-Ove Lundqvist. Vuonna 2003 sarja sai Tanskassa Ebeltoftissa järjestetyillä televisiofestivaaleilla *Nordisk Barne-TV Festival* aikuisraadin palkinnon makasiiniohjelmien sarjassa. Ann-Catrin Virkaman ohjaaman jakson aiheena oli miten lapset tulevat toimeen sisarustensa kanssa.

Juontajakolmikot
----------------

### 2004 syyskausi

* Kristian, Matilda, Dominique
* Patricia, Sanna, Matilda

### 2005 kevätkausi

* Lina, Simon, Sanna
* Madde, Matilda, Tobias
* Emmi, Michelle, Emil

### 2005 syyskausi

* Johanna, Lina, Simon
* Madde, Matilda, Tobias
* Emmi, MIchelle, Emil

### 2006 kevätkausi

* Fanny, Victoria, Alex
* Annika, Madde, Nadja
* Michelle, Hannes, Oliver

### 2006 syyskausi

* Michelle, Hannes, Oliver
* Annika, Madde, Nadja
* Sanna, Emil, Alexandra

### 2007 ja 2008

* Ellen, Hannes, Isabel
* Matilda, Alex, Ronja
* Sofia, Hanna, Sara

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑  Oppåner å hitådit, Yle TV1, 10. toukokuuta 2007.
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Ohjelman sivusto
* Näyte Ylen sivustolla
**Pintamojärvi** on osin kulttuurimaiseman reunustama säännöstelty järvi Pudasjärvellä Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Järven pinta-ala on 3,4 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 113 kilometriä itäkoilliseen.

Maantiede
---------

Pintamojärven ulottuvuus lounaasta koilliseen on noin 3,2 kilometriä. Saaria ei ole. Järvi kaartuu lounaasta koilliseen ja siitä työntyy pohjoiseen leveä lahti. Pintamon kylä sijaitsee järven länsirannalla ja myös muut rannat ovat asuttuja. Pintamojärven pohjoispuoliskolla sijaitsee laaja vähintään kymmenen metriä syvä vyöhyke, lounaisosan Honganlahti on sitä vastoin matala.

Pintamojärveen virtaa Itäoja idästä ja laskuoja koillisesta Latvajärveltä (172,9 metriä mpy). Pintamojärven luoteiskolkasta alkaa Pintamo-oja, joka virtaa luoteeseen Iinattijärveen (132,1 metriä mpy). Pintamojärven ja Iinattijärven välinen etäisyys on runsaat viisi kilometriä.

Pintamojärvi (61.254.1.002) kuuluu Pintamo-ojan valuma-alueeseen (61.254), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Iijoen vesistössä (61). Toinen jakovaihe on Naamanganjoen valuma-alue (61.25) ja ensimmäinen on Iijoen keskiosan alue (61.2). Pintamojärvi on laajin Pintamo-ojan valuma-alueen 15:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraa Latvajärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pintamojärvi, vakavesi, Pudasjärvi
2. 1 2 3 4 5  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 10.4.2022.
3. ↑  Pintamojärvi *docplayer.fi*. Viitattu 10.4.2022.
4. ↑  Pintamojärvi. Järviwiki. Viitattu 10.4.2022.
5. ↑  Pintamo-ojan valuma-alue (61.254). Järviwiki. Viitattu 10.4.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Pajunen, Hannu: *Järvisedimentit kuiva-aineen ja hiilen varastona*. Tutkimusraportti 160. Espoo: Geologinen tutkimuskeskus, 2004. ISBN 951-690-894-2. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 29.10.2022).
**Pintandwefall** on helsinkiläis-vantaalainen vuonna 2006 perustettu neljän nuoren naisen garagerock-yhtye, joka voitti Ääni ja vimma -yhtyekilpailun keväällä 2007. Yhtyeen esikoisalbumi *Wow! What Was That, Baby?* julkaistiin lokakuussa 2007. Yhtyeen tyyliin kuuluvat Spice Girls -tyyliset taiteilijanimet sekä esiintymisasuina käytettävät zorro-naamiot.

Jäsenet
-------

* Dumb Pint – laulu, kitara
* Cute Pint – laulu, koskettimet, lyömäsoittimet
* Crazy Pint – basso, laulu
* Tough Pint – rummut, laulu

Jäsenet vaihtelevat paljon soittimia keskenään.

Historia
--------

Taiteilijanimeä Dumb Pint käyttävä Ninni Luhtasaari perusti yhtyeen keväällä 2006. Hän halusi perustaa tyttöbändin esiintymään koulunsa Vaskivuoren lukion bändimaratoniin, ja värväsi ystävänsä Iiti Yli-Harjan (Tough Pint), Ringa Mannerin (Cute Pint) sekä Sanna Komin (Crazy Pint) mukaan yhtyeeseen. Sääntönä oli, että kaikki tarttuivat soittimeen, jota eivät olleet aiemmin soittaneet. Pintandwefall esitti keikalla vain kaksi kappaletta, ja tarkoitus oli sen jälkeen hajota musiikillisiin erimielisyyksiin. Yhtye valittiin kuitenkin esiintymään myös saman koulun kesäfestivaalille, joten sen piti tehdä lisää kappaleita ja alkaa treenata tosissaan. Vielä vuoden 2006 aikana bändi ehti myös julkaista ensimmäiset demonsa *Uuh Aah, Baby* sekä *Milkbar, baby?*.

Vuonna 2007 Pintandwefall osallistui Ääni ja vimma -kilpailuun ja voitti sen, vaikka olikin soittanut ensimmäisen keikkansa vasta reilua vuotta aiemmin. Kesällä 2007 tamperelainen aloitteleva levy-yhtiö GAEA Records otti Pintandwefallin talliinsa, ja ensimmäinen pitkäsoitto *Wow! What Was That, Baby?* äänitettiin elokuussa. Levyn äänitti ja tuotti Tigerbombs-yhtyeen Pepe Trouble, ja se julkaistiin 17. lokakuuta 2007. Kappale "Somewhere I'd Be Worshipped" soi YleX-radiokanavan viikon tehobiisinä viikolla 36, ja siitä kuvattiin myös yhtyeen ensimmäinen musiikkivideo. Joulukuussa 2007 Pintandwefall esiintyi ensimmäisen kerran ulkomailla soittaessaan Pietarin Club Revolutionissa.

Vuonna 2010 yhtye kiinnitettiin saksalaiselle Viva Hate Recordsille, joka julkaisi yhtyeen albumin maaliskuussa 2010 Saksassa, Itävallassa ja Sveitsissä.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Wow! What Was That, Baby?*  (2007)
* *Hong Kong, Baby*  (2009)
* *Time Is Right for Romans, Baby*  (2011)
* *Be My Baby*  (2013)
* *Red and Blue Baby*  (2017)
* *Your Stories Baby*  (2020)
* *Seventh Baby*  (2022)

### Muut julkaisut

* *Uuh Aah, Baby*  (2006, demo)
* *Milkbar, Baby?*  (2006, demo)
* *Maxi Baby*  (2008, maxi-single)

Lähteet
-------

1. 1 2  Meteli.net – Wow! What Was That, Baby?
2. 1 2  Yhtyeen kotisivut
3. ↑  Pintandwefall julkaisee Euroopassa

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtyeen kotisivut (englanniksi)
* Yhtye Viva Hate Recordsin sivuilla (saksaksi)
* Pintandwefall Myspacessa (englanniksi)
Veneen soodapuhallusta.
**Soodapuhallus** on menetelmä, jolla käsiteltävältä pinnalta voidaan poistaa likaa, vanhoja pintakäsittelyaineita sekä lähes mitä tahansa muita kerroksia ja kerrostumia. Soodapuhalluslaitteella ruiskutetaan natriumbikarbonaattikiteitä eli ruokasoodaa, puhdistettavalle pinnalle. Menetelmä on hellävarainen, eikä vahingoita puhdistettavaa pintaa. Tämä perustuu soodakiteen pehmeään rakenteeseen, mm. Mohsin kovuuteen perustuvaan luokitteluun, jossa soodan arvo on 2,4. Tämä mahdollistaa soodapuhalluksen käytön myös pinnoilla, joita hiominen voisi vahingoittaa. Esimerkiksi alumiini, ruostumaton teräs, tiili, kivi, lasi, lasikuitu, puu, muovit, laakerit ja tiivisteet voidaan käsitellä soodapuhaltamalla. Soodapuhalluksella ei ole materiaalista riippuen ollenkaan tai juurikaan vaikutusta metallurgiseen rakenteeseen. Tällöin voidaan puhaltaa ohuitakin kappaleita eikä kappaleessa tapahdu kylmämuovautumista.
Soodakiteet suihkutetaan käsiteltävään pintaan paineilman avulla. Soodakiteet räjähtävät iskeytyessään kappaleen pintaan ja tästä syntyvä energia irrottaa halutut kerrokset.*lähde?*

Soodapuhalluksessa voidaan käyttää vettä apuaineena. Vesi rajoittaa soodan pölyämistä puhallustapahtumassa. Soodapuhalluksessa käytettävän natriumbikarbonaatin vesiliuos on heikko emäs.

Lähteet
-------

1. ↑  ICSC 1044 - NATRIUMBIKARBONAATTI *Kemikaalikortit*.  2004. Työterveyslaitos. Viitattu 04.07.2019.
**Polyyppi** on toinen polttiaiseläinten (*Cnidaria*) kahdesta erilaisesta yksilötyypistä tai elämänvaiheesta. Toinen yksilötyyppi on **meduusa**. Polyyppi on alustaan kiinnittynyt (sessiili), kun taas usein sen kanssa elinkierrossa vuorotteleva meduusa on pelaginen, toisin sanottuna vapaana uiva. Tämän lisäksi elinkierrossa voi olla uivia toukkavaiheita (planula-toukka).

Polyypin perusmuoto on yksinkertainen: ontelovatsaa ympäröivä liereä runko-osa, joka on toisesta päästään kiinnittynyt alustaan jalka- eli tyvilevyllä, ja joka toisessa päässä päättyy suuaukkoon, jota reunustaa säteittäisten pyyntilonkeroiden kehä. Runko voi olla pitkä ja kapea tai se voi olla lyhyt ja leveä (kuten merivuokolla). Lonkerot voivat olla lyhyitä tai pitkiä, niitä voi olla lukuisia tai vain muutama. Lonkerot toimivat tunto- ja pyyntieliminä. Niissä olevat polttiaissolut lamauttavat saaliin.

Korallipolyypin kaavakuva. Suuta ympäröivät pyyntilonkerot niiden alla näkyvät ontelovatsa; jalkalevy; nematokysti eli poltinrakko; *septum* eli väliseinä; ruoansulatussäie sekä polyyppejä yhdistävä keenosarkki.
Polyypeilla (ja meduusoilla) on kaksi solukerrosta, ulkoinen ektodermi ja sisäinen endodermi, sekä niiden välinen hyytelömäinen *mesoglea*, joka sisältää muun muassa kollageenisäikeitä. 

Tietyissä eläinryhmissä polyypit esiintyvät erillisinä yksilöinä (esimerkiksi *Hydra*, merivuokot), toisissa ne taas muodostavat runkokuntia jossa polyypit kasvavat toistensa päällä, putkimaisilla stoloni-varsilla toisiinsa kiinnittyneinä (esimerkiksi runkopolyyppi *Cordylophora*, korallit). Yksilöiden ruoansulatusontelot yhdistyvät toisiinsa *keenosarkki*-putkistolla. Runkokunnan polyypit voivat olla erilaistuneet eri tehtäviin kuten ravinnonottoon, puolustukseen ja lisääntymiseen.

Polttiaiseläinten pääjaksossa on neljä luokkaa, joista polyyppi- ja meduusavaiheiden vuorottelua elinkierrossa esiintyy varsinaisilla meduusoilla (*Scyphozoa*), kuutiomeduusoilla (*Cubozoa*) sekä polyyppieläimillä (*Hydrozoa*). Monilta polyyppieläimiltä meduusavaihe kuitenkin puuttuu tyystin. Näin on esimerkiksi yleisellä lampipolyypillä (*Hydra*). Myös korallieläimiltä (*Anthozoa*), joihin myös merivuokot (*Actiniaria*) kuuluvat, meduusavaihe puuttuu.

Eläimillä, jotka esiintyvät sekä polyyppeina että meduusoina, polyyppi on suvuttomasti lisääntyvä vaihe, meduusa taas suvullisesti lisääntyvä vaihe. Polyyppi tuottaa silmikoimalla (strobiloimalla) uivia meduusoja, joiden rakenne muistuttaa nurin käännettyä polyyppia. Meduusoilla on sukurauhaset, ja hedelmöityksen tuloksena syntyy vapaasti uivia toukkia, jotka lopulta kiinnittyvät pohjaan ja kehittyvät uusiksi polyypeiksi.

Lähteet
-------

* Maailman eläimet. Selkärangattomat. Tammi 1989. ISBN 951-30-6534-0
**Polýfytos** (kreik. Πολύφυτος eli (Τεχνητή) Λίμνη Πολυφύτου, *(Technití) Límni Polyfýtou*, *Polýfytoksen tekojärvi*) on tekojärvi Makedoniassa Pohjois-Kreikassa. Se on Kreikan toiseksi suurin tekojärvi ja maan kaikista järvistä kolmanneksi suurin. Sen pinta-ala on noin 74 neliökilometriä. Polýfytos on suurimmillaan noin 29,5 kilometriä pitkä ja noin 4,2 kilometriä leveä. Järvi sijaitsee 293 metrin korkeudella merenpinnasta.

Polýfytoksen tekojärveä.
Polýfytoksen tekojärvi sijaitsee Aliákmonas-joessa Kozánin alueyksikön alueella Länsi-Makedoniassa noin 15 kilometriä Kozánin kaupungista kaakkoon. Sen ympäristö kuuluu Sérvia-Velventóksen kuntaan ja Kozánin kuntaan. Järvi syntyi vuosina 1973–1975 Aliákmonaksen patoavan Polýfytoksen vesivoimalapadon rakentamisen myötä.

Järven ympärillä sijaitsevat muun muassa Sérvian ja Velventóksen kaupungit sekä kylät Ímera, Goúles, Kaisareiá, Neráida ja Rýmnio. Järven ylittää sen keskivaiheilla suuri silta, joka kulkee järven eteläpuolen Sérviasta pohjoispuolen Neráidaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Polyfytos Artificial Lake Visit Municipality of Servia-Velventos.  Arkistoitu 7.5.2016. Viitattu 19.9.2016.
2. ↑  Polyfytos lake *Travelfind*. Viitattu 19.9.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Polýfytos** Wikimedia Commonsissa
**Pomakit** ovat etninen ryhmä pääasiassa Bulgariassa, Kreikassa ja Turkissa. Pomakit ovat slaaveja ja he puhuvat bulgarian kielen murretta. Selkeimmin heitä erottaa bulgarialaisista islaminusko.

Asuinalue ja lukumäärä
----------------------

Rodopivuoret kartalla.
Pomakkien asuinalue keskittyy Rodopivuorille Bulgarian kaakkoisosaan ja Kreikan Pohjois-Traakiaan. Huomattavia määriä pomakkeja asuu myös Turkissa, sekä pienemmissä määrin Romaniassa, Pohjois-Makedoniassa ja Albaniassa. Bulgariassa pomakkeja ei tunnusteta erilliseksi etniseksi ryhmäksi ja arviot heidän määrästään maassa vaihtelevat 130 000:sta 250 000:een. Kreikassa heitä asuu noin 30 000 ja Turkissa pomakkeja ja heistä polveutuvia on jopa neljännesmiljoona. Pohjois-Makedoniassa asuvat torbeshit luokitellaan joskus kuuluviksi pomakkeihin.

Historia
--------

Poliittisten syiden takia bulgarialaiset, kreikkalaiset ja turkkilaiset ovat esittäneet hyvin erilaisia teorioita pomakkien alkuperästä. Slaavilaisia kieliä puhuneiden joukkokääntymisiä islaminuskoon tapahtui Rhodopivuorten alueella 1400-luvulta 1600-luulle saakka alueen ollessa Ottomaanien valtakunnan alaisuudessa. Etenkin bulgarialaisten historioitsijoiden mielestä kyseessä oli pakkokäännytys, mutta aikalaislähteet asiasta ovat epäselviä. Kääntyminen islamiin saattoi olla vapaaehtoistakin esimerkiksi siksi, että muihin kuin islaminuskoisiin sovellettiin korkeampaa verotusta ja yhteiskunnallisia rajoituksia. Toisaalta Ottomaanien valtakunnan etu oli alueen asukkaiden käännyttäminen alueen strategisen sijainnin takia lähellä Istanbulia ja Salonikia. Kreikassa on esitetty väitteitä siitä, että pomakit olisivat kreikkalaisia tai kreikkalaistuneita traakialaisia, jotka olisivat sittemmin slaavilaistuneet ja kääntyneet islaminuskoon. Turkkilaiset ovat puolestaan väittäneet pomakkien polveutuvan kumaaneista, arabeista tai turkkilaisista.

Pomakkeja palveli ottomaanien armeijassa ja heitä osallistui esimerkiksi vuoden 1876 kansannousun kukistamiseen Bulgariassa. Vuosina 1877–1878 käydyn Turkin sodan jälkeen pomakit kapinoivat Bulgariaa ja ottomaanien sulttaania vastaan perustaen lyhytikäisen autonomisen alueen. Balkanin sodat 1912–1913 johtivat pomakkien alueiden jakoon Kreikan ja Bulgarian välillä. Molemmissa maissa pomakit joutuivat sittemmin sulauttamiskampanjoiden kohteeksi. Bulgariassa ajatuksella islamista ainoana bulgarialaisista pomakkeja erottavana tekijänä oli jonkin verran kannatusta myös pomakkiyhteisön sisällä. Kommunistien valtakaudella Bulgariassa monet pomakit muuttivat Turkkiin. Kommunistisen järjestelmän kaaduttua pomakkeihin ei ole suhtauduttu Bulgariassa yhtä vihamielisesti kuin ennen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jeffrey E. Cole: *Ethnic groups of Europe : an encyclopedia*, s. 288–290. ABC-CLIO, 2011. ISBN 978-1-59884-302-6. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pomakit** Wikimedia Commonsissa
Málian palatsin polythyronin alaosien jäänteet.
**Polythyron** (m.kreik. πολύθυρον, ’monia ovia’) on minolaiselle arkkitehtuurille tyypillinen oviseinä tai sarjaovi, jota käytettiin erityisesti kulttirakennuksissa ja seremoniallisissa tiloissa.

Polythyron oli väliseinä, joka koostui useammasta vierekkäisestä ovesta. Sen avulla voitiin säätää huonetilan kokoa, valaistusta ja tuuletusta. Usein polythyronit oli sijoitettu kahteen toisensa suorakulmaisesti kohdanneeseen seinään. Polythyroneita esiintyy erityisesti rituaalikylpyammeiden läheisyydessä, ja siksi niiden arvellaan liittyneen jotenkin kulttimenoihin.

Polythyroneiden jäänteitä on löydetty muun muassa Knossoksen, Faistoksen, Kydonian, Málian ja Monastirákin palatseista sekä Amnisoksen niin kutsutusta huvilasta ja Akrotírista.

Lähteet
-------

1. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: πολύθυρος *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
2. 1 2  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Polythyron", *Antiikin käsikirja*, s. 439. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
3. 1 2  Polythyrons *Odyssey - Adventures in Archaeology*. Viitattu 10.6.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **polythyron** Wikimedia Commonsissa
Erään di-isosyanaatin (DMI) ja veden välinen reaktio.
**Polyuretaanisolumuovin** valmistus perustuu isosyanaatin ja polyhydrisen yhdisteen reaktioon kuten muidenkin polyuretaanien tapauksissa. Solumuovin aikaansaamiseksi polymerointiprosessiin yhdistetään jokin kaasua kehittävä prosessi. Yleinen tapa on lisätä reaktioseokseen vettä, joka reagoi isosyanaatin kanssa vapauttaen hiilidioksidia. Vapautuva hiilidioksidi paisuttaa polymeerin ja tekee siitä huokoisen.

Jaottelu
--------

Polyuretaanisolumuovit jaetaan pehmeisiin, puolikoviin ja koviin solumuoveihin. Pehmeissä solumuoveissa solut ovat avoimia, ja niiden lämmönkestävyys on melko huono. Niitä käytetään huonekaluissa, vuodevaatteissa sekä kulkuvälineiden sisustuksessa. Puolikovia solumuoveja käytetään tukevina pehmitteinä mm. autoissa. Kovissa solumuoveissa solut ovat suljettuja, ja niiden käyttölämpötila on varsin laaja: -200 °C:sta +110 °C:een. Kovien solumuovien valmistuksessa käytetään di-isosyanaattia, polyeetteriä, vettä ja katalyyttiä. Kovuus johtuu siitä, että rakenne on runsaasti silloittunut. Silloittuminen puolestaan on sitä suurempaa mitä enemmän hydroksyyliryhmiä polyeetteri sisältää. Polyuretaanimuovien lämmönjohtavuus on välillä 0,02–0,03 W/(m\*K).

Polyuretaanisolumuovit voidaan jakaa myös teknisen suoritustavan mukaan yksi- ja kaksiasteiseen menetelmiin. Yksiasteisessa menetelmässä kaikki valmistusaineet sekoitetaan samalla kerralla. Kaksiasteisessa menetelmässä valmistetaan ensin esipolymeeri, jonka annetaan sitten reagoida veden, katalyyttien ja muiden lisäaineiden kanssa.
**Karl Wiktor (Kalle Vihtori, K. V.) Jäykkä** (ent. **Vähämaa**) (17. elokuuta 1869 Vampula – 8. marraskuuta 1951 Pulkkila) oli suomalainen maanviljelijä ja kansanedustaja 1914–1917.

Kalle Jäykkä työskenteli metsätyönjohtajana Pohjanmaalla sekä maanviljelijänä Jalasjärvellä vuoteen 1903 ja Pulkkilassa vuodesta 1909. Hänet valittiin Maalaisliiton edustajaksi Oulun läänin eteläisestä vaalipiiristä eduskuntavaaleissa 1913. Hän toimi myös Pulkkilan kunnanvaltuuston puheenjohtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  .aspx Kalle Jäykkä *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta. Viitattu 3.10.2015.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Maalaisliiton kansanedustajat 1914–1917 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(18) | 
* Jäykkä
* Kallio
* Kiuru
* Kokko
* Lahdensuo
* Latvala
* Lohi
* Luopajärvi
* Leinonen
* Nurmela
* Partanen
* Pehkonen
* Poutiainen
* Pulkkinen
* Pykälä (1914–1915†)
* Saalasti
* Saarelainen
* Tulikoura

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Kalle Himanen** (10. tammikuuta 1904 Puumala – 31. lokakuuta 1957 Kiuruvesi) oli suomalainen lähetyssaarnaaja, kirkkoherra ja kirjailija.

Himasen vanhemmat olivat tilallinen Otto Wilhelm Himanen ja Anna-Leena Kiljunen (ent. Leinonen). Hän suoritti lähetyssaarnaajatutkinnon Suomen Lähetysseuran lähetyskoulussa 1933 ja teologian erotutkinnon Helsingin yliopistossa 1953. Himanen toimi 1930-luvulla Herättäjä-Yhdistyksen lähetyssaarnaajana Ambomaalla ja hän laati noin vuonna 1940 Ombalantun kuningaskunnan historiaa kuvanneen käsikirjoituksen Shigwedha Alwendon antamien tietojen perusteella. 

Himanen muutti 1951 perheineen Kiuruvedelle ja osallistui muun muassa vuonna 1955 Kiuruvedellä pidetyille herättäjäjuhlille. 

Himanen oli naimisissa vuodesta 1936 filosofian maisteri Fanny Sofia Nordströmin kanssa.

Teoksia
-------

* *Ehistori lj'Ombalantu* : käsikirjoitus. noin 1940
* *Haikkali, Afrikan poika*. Herättäjä-yhdistys, Lapua 1955

Lähteet
-------

* Kalle Himanen SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia (Arkistoitu – Internet Archive)
* The People's Republic of Ombalantu
* Kiuruveden Herättäjäjuhlat 2010-sivusto : Juhlat 1955 - kaipaamme uutta elämää[vanhentunut linkki]
Keskimmäinen ylempi etuhammas
Keskimmäiset ylemmät etuhampaat pysyvinä ja maitohampaina
**Keskimmäiset ylemmät etuhampaat** on ihmisen hampaita yläleuan keskiosassa. Ne ovat yleensä suun näkyvimpiä hampaita. Hampaat sijaitsevat takimmaisten ylempien etuhampaiden edessä. Kuten kaikilla etuhampailla, niiden tehtävänä on irrottaa ruuasta paloja ja pilkkoa niitä pureskelun aikana. Näillä hampailla ei ole myöskään varsinaista purupintaa. Maitohampaina näiden hampaiden muodostuminen alkaa usein 14 viikon ikäisenä.

Keskimmäisten ylempien etuhampaiden maitohammas- ja pysyvien versioiden välillä on joitakin pieniä eroja. Maitohampaan muodostuminen alkaa noin 14 viikon ikäisenä ja se tulee näkyviin keskimäärin 6 kuukauden (joillakin 3-18 kuukauden) ikäisenä. Maitohammas korvautuu pysyvällä hampaalla 7-8 vuoden ikäisenä. Pysyvä hammas on jonkin verran suurempi ja pidempi. Keskimmäiset ylemmät etuhampaat kohtaavat kasvojen keskikohdassa. Kuten muillakin hampailla, näiden hampaiden koko, muoto ja väri vaihtelevat henkilön mukaan.

Hammaslääkärikielessä kaikki keskimmäiset etuhampaat tunnetaan "ykkösinä".

Ihmisen hampaat

|  |  |
| --- | --- |
| Rakenne | 
* Hammaskiille
* Hammasluu
* Pulpa

 |
| Hammastyypit | 
* Maitohampaat
* Pysyvät hampaat
	+ Etuhampaat
	+ Kulmahampaat
	+ Välihampaat
	+ Poskihampaat

 |
| Ylähampaat | 
* 1. etuhammas
* 2. etuhammas
* Kulmahammas
* 1. välihammas
* 2. välihammas
* 1. poskihammas
* 2. poskihammas
* Viisaudenhammas

 |
| Alahampaat | 
* 1. etuhammas
* 2. etuhammas
* Kulmahammas
* 1. välihammas
* 2. välihammas
* 1. poskihammas
* 2. poskihammas
* Viisaudenhammas

 |
R.I.P. hautakivessä
**Requiescat in pace**, tai monikossa **requiescant in pace**, on latinankielinen lentävä lause, joka tarkoittaa suomeksi "levätköön [hän] rauhassa".

Ilmaisun lähtökohtana on Raamatun psalmi 4:9, *"in pace simul requiescam et dormiam"* (suom. *"Rauhassa menen levolle ja nukahdan"*). Lausetta tai sen lyhennettä (**RIP** tai **R.I.P.**) käytetään usein hautakivissä viimeisenä toivotuksena vainajalle. Se esiintyy myös katolisessa rukoushetkessä kuolleiden puolesta luettavassa rukouksessa: *"*

> *Requiem aeternam dona ei (eis), Domine,*
> 
> 
> *et lux perpetua luceat ei (eis).*
> 
> 
> *Requiescat (-ant) in pace.*
> 
> 
> *Amen."*
> 
>

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Requiescat in pace**.
1. 1 2  RIP *Compact Oxford English Dictionary*. Viitattu 19.4.2009. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Requiem aeternam – Eternal Rest Grant unto Them *Thesaurus Precum Latinarum*. Viitattu 12.7.2014. (latinaksi), (englanniksi)
**Reschensee** (ital. *Lago di Resia*) on tekojärvi Pohjois-Italiassa, Graun im Vinschgaun kunnassa, läntisessä Etelä-Tirolissa. Järvi on runsaat kuusi kilometriä pitkä ja leveimmältä kohdaltaan 1,4 kilometrin levyinen. Sen pinta-ala on suurimmillaan 6,8 neliökilometriä ja tilavuus 0,12 kuutiokilometriä. Järven laskujoki on Adige, jonka alkulähde (saks. *Etschquelle*, ital. *Sorgente del'Adige*) on järven pohjoispäässä Reschensolassa.

Solan eteläpuolella oli vuoteen 1950 saakka kolme järveä: Reschensee, Mittersee ja Haidersee, joista Mittersee yhdistyi Reschenseehen tekojärven rakentamisen myötä. Reschenseen veden noustua 22 metriä koko Graunin kylä ja suuri osa Reschenin kylästä jäi veden alle. Nykyisin vanhasta Graunista muistuttaa Reschenseestä pilkottava kirkontorni.

Lähteet
-------

* Der Reschensee in Graun im Vinschgau (Reschenseen esittely Vinschgaun hallintoalueen verkkosivulla) *vinschgau-direkt.com*.  18.2.2019.  (saksaksi)
* National map: swisstopo (Sveitsin valtion julkinen karttapalvelu) *map.geo.admin.ch*. Wabern:  Bundesamt für Landestopografie swisstopo.  (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi), (retoromaaniksi), (englanniksi)
**Metodinen koulukunta** (m.kreik. Μεθοδικοί) oli lääketieteellinen koulukunta antiikin Kreikassa ja Roomassa. Koulukunta syntyi reaktiona kahta muuta tuon ajan koulukuntaa, dogmaattista ja empiiristä koulukuntaa, vastaan. Siinä missä ensin mainittu esitti dogmaattisia teorioita koskien sairauksien syitä ja viimeksi mainittu kielsi kaikki ei-ilmeisiä asioita koskevat teoriat, metodismi valitsi kannan näiden väliltä: se kieltäytyi sen enempää myöntämästä kuin kieltämästäkään ei-ilmeisiä syitä.

Koulukunnan perustajina on pidetty Asklepiades Bithynialaisen oppilaita, ennen kaikkea Themison Laodikealaista, ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Sekstos Empeirikos katsoi koulukunnan ajattelun olevan yhteensopivaa pyrrhonistisen skeptisismin kanssa; samoin omasta empiiriseen koulukuntaan viittaavasta lisänimestään huolimatta hän antaa itse ymmärtää kannattavansa enemmän metodisen koulukunnan näkemyksiä. Sekstoksen mukaan koulukunta seurasi ilmenevää, ja hyväksyi ne ilmenevästä johdetut johtopäätökset, jotka vaikuttivat hyödyllisiltä.

Lähteet
-------

1. ↑  Bury, Robert Gregg: Alaviite *a*, s. 146-147. Teoksessa Sextus Empiricus; Bury, R. G. (toim.): *Outlines of Pyrrhonism*. Loeb Classical Library. Harvard University Press, 1955.
2. ↑  Bury, Robert Gregg: "Introduction", s. xli. Teoksessa Sextus Empiricus 1955.
3. ↑  Sekstos Empeirikos: *Pyrrhonismin pääpiirteet* I.236-237.
**Ludvig Bruun** (24. elokuuta 1814 – 1. marraskuuta 1886 Pietari) oli suomalainen kauppias, liikemies ja Suomen kauppa-asiamies, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Bruunin vanhemmat oli Pietarin postikonttorin sensori Carl Bruun ja Karolina Rehbinder ja puoliso 1843–1880 serkku Catharina Bruun, kauppaneuvos Christian Bruunin tytär. Ludvig Bruunilla oli kauppiaanoikeudet Haminassa, mutta hän oli ennen muuta isänsä perustaman toiminimen Carl Bruun & Co palveluksessa Pietarissa sekä tukkukauppias ja Suomen kauppa-asiamies Pietarissa 1854–1859. Bruun oli myös serkkunsa Jean Bruunin hankkiman Porsaskosken ruukin osakas Pieksämäellä vuodesta 1850 sekä Alexander von Daehnin, Christian Bruunin, Jean Bruunin ja Theodor Bruunin kanssa Saveron lasitehtaan osakas Sippolassa vuodesta 1858. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1856 ja Pyhän Stanislauksen ritarikunnan 3. asteen ansiomerkin 1859. Bruun nimitettiin myös kunniaporvariksi Pietarissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ludvig Bruun *Biografiasampo*. Viitattu 8.7.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
Lähioppositiotilanne. Jos on mustan siirtovuoro, valkealla on oppositio ja hän pääsee mustan kuninkaan ensin väistettyä sivulle tai taakse etenemään omalla kuninkaallaan ja saavuttamaan lopulta voiton korottamalla b-sotilaansa. Jos valkea on siirtovuorossa, mustalla on oppositio ja hän voi pakottaa tasapelin, sillä valkea kuningas ei pääse enää eteenpäin eikä voi tukea sotilaan korotusta.

**Oppositio** tarkoittaa shakissa tilannetta, jossa kuninkaiden väliin jää pariton määrä ruutuja oman siirron jälkeen. Lähioppositiossa kuninkaiden välissä on yksi ruutu, kauko-oppositiossa kolme tai viisi ruutua. Oppositio pätee myös diagonaalisesti.

Oppositiotilanne esiintyy yleisimmin sotilasloppupelissä, jolloin upseereja ei enää ole laudalla. Oppositio hyödyntää sitä sääntöä, että shakissa on pakko siirtää omalla siirtovuorollaan. Jos siirtovuorossa oleva pelaaja on siirtopakossa, eli hänellä on vain omaa asemaa huonontavia siirtoja, hän saattaa joutua luopumaan oppositiosta väistämällä kuninkaallaan huonompaan ruutuun. Tämän jälkeen hänen vastustajansa saa uuden opposition edullisemmassa asemassa. Ilman oppositiota voittaminen sotilasloppupeleissä ei ole monissa tilanteissa lainkaan mahdollista.