recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Qalqiliya** tai **Qalqilya** on kaupunki Palestiinan Länsirannalla. Sen asukasluku oli vuoden 2016 arvion mukaan 51 969.

Maantiede
---------

Marttyyrien muistomerkki.
Qalqilya sijaitsee Qalqilyan kuvernoraatissa lähellä Israelin vastaista vihreää linjaa. Qalqiliya on oman kuvernoraattinsa ainut hallinnollinen kaupunki. Sen naapuripaikkakuntia ovat Arab ar Ramadin al Janub ja Arab Abu Farda idässä, Habla ja Wadi ar Rasha etelässä, sekä Arab ar Ramadin ash Shamali pohjoisessa. Kaupunkia ympäröi lähes kokonaan Israelin rakennuttama Länsirannan turva-aita.

Historia
--------

Qalqiliyan nimen alkuperästä on useampia eri versioita. Yhden mukaan nimi tulee kanaanilaisten paikannimestä *Jaljalat*. *Jaljal* on viitannut pyöreisiin kiviin. Vaihtoehtoisen teorian mukaan nimi on juonnettu siestaan viitaavasta sanasta *qaylula*. Mahdollisesti paikka olisi ollut pysähdyspiste matkalaisille. Alueelta on kulkenut karavaanireittejä Syyrian ja Egyptin välillä, minkä lisäksi siellä on vesilähteitä.

Itse kaupungin perustivat Baqat al-Hatabista saapuneet muuttajat vuonna 1893. Oman kunnanvaltuustonsa Qalqiliya sai vuonna 1906. Israelin itsenäistyessä vuonna 1948 kaupunkiin saapui pakolaisia Israeliin liitetyiltä alueilta.

Väestö
------

Qalqiliyan asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen vuoden 2016 arvion mukaan 51 969.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Qalqiliya City Profile *Palestinian Localities Study*. The Applied Research Institute – Jerusalem. Viitattu 23.10.2019. (englanniksi)
2. ↑  Silvia Boarini: Skate culture in Qalqilya *Al JAzeera*. Viitattu 23.10.2019. (englanniksi)
3. ↑  Localities in Qalqiliya Governorate by Type of Locality and Population Estimates, 2007-2016 (pdf) Palestnian Central Bureau of Statistics. Viitattu 23.10.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Qalqiliya** Wikimedia Commonsissa
**Kukkia Algernonille** (*Flowers for Algernon*) on yhdysvaltalaisen Daniel Keyesin kirjoittama novelli, joka julkaistiin vuonna 1959 *The Magazine of Fantasy & Science Fiction* -lehdessä ja myöhemmin romaaniksi laajennettuna vuonna 1966. Novelli sai Hugo-palkinnon vuonna 1960 ja romaani Nebula-palkinnon 1966. Suomeksi kirja julkaistiin 1985 Hilkka Pekkasen kääntämänä ja WSOY:n kustantamana.

Kirja koostuu edistymisraporteista, jotka on kirjoittanut Charlie Gordon. Charlien älykkyysosamäärä on 68, mutta hänelle tehdyn kokeellisen leikkauksen seurauksena se nousee nopeasti 185:een ja hän ohittaa älykkyydessä kaikki läheisensä, jopa hänelle leikkauksen tehneet tiedemiehet. Charlie on ensimmäinen ihminen, jolle leikkaus on tehty, mutta ennen häntä leikkaus on tehty Algernon-hiirelle. Kun Charlie huomaa Algernonin taantuvan, hän ymmärtää saman tapahtuvan pian myös hänelle itselleen.

Elokuva-, radio, ja näyttämösovitukset
--------------------------------------

*Kukkia Algernonille* -teoksesta on tehty useita elokuva-, radio ja näyttämösovituksia. Vuonna 1961 esitettiin televisionäytelmä *The Two Worlds of Charlie Gordon*, jonka pääroolissa oli Cliff Robertson. Vuonna 1968 valmistui elokuva *Charly*, jonka pääosassa oli myös Cliff Robertson. Roolistaan hän sai parhaan miespääosan Oscar-palkinnon. Kanadalainen televisioelokuva *Kukkia Algernonille*, pääosassaan Matthew Modine, valmistui vuonna 2000.

Radiossa *Kukkia Algernonille* on esitetty ainakin Irlannissa, Tšekkoslovakiassa ja Suomessa. Suomalainen versio valmistui 1986 ja sen ohjasi Outi Valle ja pääroolissa oli Ismo Saario.

Näytelmä- ja musikaaliversioita on tehty muun muassa Yhdysvalloissa, Ranskassa, Japanissa ja Australiassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Lawler, Kelly: 'Flowers for Algernon' author Daniel Keyes dies *usatoday.com*.  16.6.2014. Viitattu 21.12.2014. (englanniksi)
2. ↑  Kukkia Algernonille *kirjasampo.fi*. Viitattu 21.12.2014.
3. ↑  Flowers for Algernon writer Daniel Keyes dies at 86  18.6.2014. BBC. Viitattu 21.12.2014. (englanniksi)
4. 1 2 3  Flowers for Algernon Daniel Keysin viralliset kotisivut. Viitattu 21.12.2014. (englanniksi)
5. ↑  Kukkia Algernonille  30.10.2010. Keskisuomalainen.  Arkistoitu 29.12.2014. Viitattu 21.12.2014.
6. 1 2  Kukkia Algernonille : monologikuunnelma vuodelta 1986 Finna.  Arkistoitu 21.12.2014. Viitattu 21.12.2014.
**Saunakallio** on Järvenpään 3. kaupunginosa. Vuoden 2014 lopussa kaupunginosassa asui 1 400 ihmistä.

Saunakallio on pientalovaltainen kaupunginosa. Myös Järvenpään yleiskaavassa 2020  se on säilytetty pientaloalueena. Alueen kasvureserviksi on osoitettu nykyisen alueen länsipuoliset osat Eriknäsinojasta alkaen.

Sijainti
--------

Saunakallio sijaitsee keskustasta luoteeseen päärata rajautuen sen länsipuolella ja luetaan kuuluvaksi kaupungin läntisiin kaupunginosiin. Saunakallion nykyinen asutus rajautuu etelässä Loutin kaupunginosaan ja lännessä Eriksnäsinojaan ja peltoihin ja Tuusulan kunnanrajaan. Pohjoisessa alueen asutus päättyy noin 300 metriä Saunakallion aseman pohjoispuolella ns. Hiihtomajan metsään. Naapurikaupunginosia pääradan itäpuolella ovat Sorto ja Jamppa.

Liikenne
--------

Saunakallion rautatieasema sijaitsee Jäppilänkadun ja Wärtsilänkadun risteyksen vieressä, kaksi kilometriä Järvenpään rautatieasemasta pohjoiseen, 39 kilometrin päässä Helsingin päärautatieasemalta. Saunakallion asemalla pysähtyvät R- ja T-junat. Asemalla on neljä raidetta. Asema oli vuosina 2007–2011 liikennöineen G-junan pääteasema.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tilastotietoja Järvenpäästä 2014 (xls (Excel-tiedosto)) (Tiedoston välilehti Väestö ja väestömuutokset, Taulukko 3.4. Väestö kaupunginosittain iän mukaan 31.12.2014) Järvenpään kaupunki.  Arkistoitu 31.5.2019. Viitattu 20.7.2017.
2. 1 2  Järvenpään karttapalvelu (Layer list -valikosta "Kaupunginosat") Järvenpään kaupunki, Paikkatietopalvelut. Viitattu 20.7.2017.
3. ↑  Järvenpää (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Saunakallion asukasyhdistys (Arkistoitu – Internet Archive)

Järvenpään kaupunginosat

* Haarajoki
* Isokytö
* Jamppa
* Kaakkola
* Keskus
* Kinnari
* Kyrölä
* Lepola
* Loutti
* Mikonkorpi
* Mylly
* Nummenkylä
* Pajala
* Peltola
* Pietilä
* Pöytäalho
* Ristinummi
* Satukallio
* Satumetsä
* Saunakallio
* Sorto
* Terhola
* Terioja
* Vanhakylä
* Wärtsilä
**Saunalahti** (ven. Залив Банный, *Zaliv Bannij*) on Viipurissa sijaitseva vesialue ja samanniminen entinen suomalainen kaupunginosa.

Vesialue
--------

Saunalahden lahti erottaa toisistaan keskustan länsipuolella sijaitsevat Linnasaaren ja Sorvalin saaret. Kapeaa, osittain umpeen kasvanutta merenlahtea voidaan myös pitää salmena. Sen pohjoisosassa on saaret yhdistävä vanha kivisilta, jonka läheisyyteen valmistui Pietarin radan rakentamisen yhteydessä vuonna 1870 pengeretty rautatiesilta. Kivisilta on antanut nimensä Sorvalin saaren ja mantereen väliselle Kivisillansalmelle. Vuonna 1868 otettiin käyttöön lahden eteläosassa sijaitseva maantiesilta, joka on edelleen käytössä. Se yhdistää Sorvalin ja Linnasaaren Neitsytniemen kaupunginosan.

Saunalahden kaupunginosa
------------------------

Saunalahden kaupunginosa (nykyiseltä venäläiseltä nimeltään *Severnij*, Северный) sijaitsee Linnasaaressa merenlahden pohjoispuolella. Sen varsinainen rakentaminen aloitettiin Monrepos'n kartanon entisille maille Pietarin radan valmistumisen jälkeen 1870-luvulla. Saunalahden kautta oli vanhastaan kulkenut Viipurin ja Turun välinen Suuri rantatie. Alun perin Viipurin maalaiskuntaan kuulunut kaupunginosa muodostui kahdesta alueesta, rautatien pohjoispuolta kutsuttiin Likolammeksi ja eteläpuolta Saunalahdeksi. Vuoden 1898 väestölaskennassa niissä oli yhteensä 525 asukasta. Alueet liitettiin Viipurin kaupunkiin vuonna 1933 ja samalla molemmista alettiin käyttämään nimeä Saunalahti. Kaupunginosassa sijaitsi muun muassa vuonna 1868 perustettu Viipurin Diakonissalaitos, jonka uusi päärakennus valmistui 1931. Saunalahti oli suosittua esikaupunkialuetta, jonka vetovoima perustui edullisiin tonttien hintoihin sekä myös läheisen Monrepos'n puiston sijaintiin.

Vuoden 1930 väestönlaskennassa Saunalahden Viipurin kaupunkiin kuuluvassa osassa oli 211 asukasta, joista 181 oli suomenkielisiä, 10 ruotsinkielisiä ja 20 muunkielisiä. Viipurin maalaiskuntaan kuuluneessa osassa oli 810 asukasta, joista 693 oli suomenkielisiä, 10 ruotsinkielisiä ja 107 muunkielisiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Sorvalin kaupunginosa VirtuaaliViipuri 1939. Viitattu 29.10.2014.
2. ↑  Saunalahden kaupunginosa 
VirtuaaliViipuri 1939. Viitattu 29.10.2014.
3. ↑  Viipurin väestölaskenta marraskuun 27 p. 1930: Taululiitteitä (PDF) (sivut 26–27) *Suomen virallinen tilasto 6: Väestötilastoa 71:3*. Kansalliskirjaston julkaisuarkisto Doria:  Tilastollinen päätoimisto. Viitattu 2.11.2014.
**Teuthras** (m.kreik. Τεύθρας) oli kreikkalaisessa mytologiassa Myysian kuningas, jonka mukaan Teuthranian kaupunki on saanut nimensä.[1]

Augen ja Telefoksen kertomuksessa Teuthras useimpien lähteiden mukaan menee naimisiin Augen kanssa ja ottaa Telefoksen kasvattilapsekseen, joka lopulta perii valtaistuimen Teuthraan jälkeen.[2][3][4] Hyginuksen mukaan Teutras tosin luovuttaa vallan Telefokselle palkkioksi tämän kukistettua Idaan, joka puolestaan yritti anastaa kuninkuuden.[5]

Plutarkhos kertoo, että Teuthras oli metsästämässä vuorella, kun hän huomasi Artemiin lemmikkivillisian. Sen pyyntelystä huolimatta hän tappoi sian. Tämä suututti Artemiin, joka löi kuningasta hulluudella. Ainoastaan Teuthraan äidin lukuisat uhrilahjat Artemiille lopulta lepyttivät jumalattaren, ja Teuthras sai järkensä takaisin. Tapahtumien seurauksena hän nimesi vuoren itsensä mukaan.[6]

Muita saman nimisiä henkilöitä
------------------------------

* Teuthras oli myös erään kreikkalaisen soturin nimi, jonka Hektor surmasi Troijan sodassa.[7]

Lähteet
-------

1. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.7.4 ((engl. käännös)).
2. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 8.4.9 (engl. käännös).
3. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.9.1 ((engl. käännös)).
4. ↑  Diodoros Sisilialainen: *Historian kirjasto 4.33.10-12* (engl. käännös).
5. ↑  Hyginus: *Fabulae* c (engl. käännös).
6. ↑  Plutarkhos: *Moralia* vol. 5 (engl. käännös).
7. ↑  Homeros: *Ilias* 5.703–710 (engl. käännös).
**Martti Vihtori Terä** (17. toukokuuta 1902 Pielisensuu – 4. kesäkuuta 1969) oli suomalainen everstiluutnantti ja toimitusjohtaja.

Terä pääsi ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1920. Hänestä tuli reservin vänrikki 1923, vänrikki 1926, luutnantti 1927, kapteeni 1932, majuri 1940 ja everstiluutnantti 1941.

Terä oli talvisodan aikana puolustusministeriön taisteluvälineosaston toimistoesiupseerinä 1939–1940. Jatkosodan aikana hän oli sotatalousesikunnan taisteluvälineosaston toimistoesiupseerinä 1941, Päämajan tykistösaston toimistopäällikkönä 1941–1942, Osasto Pajarin tykistökomentajana Suursaarella 1942, Sotatalousesikunnan taisteluvälineosaston toimistoesiupseerina 1942–1943 sekä viimeksi määrättynä Oy Dahlberg & Hilbert Ab:n sotamateriaaliosaston käyttöön 1943–1944.

Terä oli Jersey & Co:n palveluksessa 1938–1939, Hän oli Oy Kapselo Ab:n perustaja ja yhtiön toimitusjohtaja 1940–1944 sekä Oy Myyntiyhtymän toimitusjohtaja 1941–1944. Sotien jälkeen Terä oli Ab Gegeten palveluksessa Tukholmassa 1947–1954 ja johti toiminimi Martti Terää Helsingissä 1954–1959. Hän oli sitten Oy Emtera Ab:n palveluksessa 1959–1967 sekä viimeksi Suomen keksinnöt ry:n ja Keksintöinstituutin sihteerinä ja toimitusjohtajana 1967–1969.

Teoksia
-------

* *Konekiväärien epäsuorasta ammunnasta ja sen sovellutuksesta meikäläisissä olosuhteissa*. Otava 1933
* *Konekiväärin kaukotulen teho ja konekiväärin käyttömahdollisuudet* ; kirj. M. Terä, R. Ericsson. Otava 1936
* *Epäsuora konekivääriammunta* ; tarkistamisen ja uusimisen suorittanut Ilmari Liikkanen. Otava 1942
* *Tienhaarassa. Syksyn 1940 tapahtumat Barbarossa-suunnitelman taustaa vasten*. Otava 1962
* *Lapuan patruunatehdas 1923-1963*. Lapuan patruunatehdas, Helsinki 1963
* *Kesäkuun kriisi 1944*. Otava 1967
* *Puolustusministeriön historia 1 : puolustushallinnon perustamis- ja rakentamisvuodet 1918-1939* ; kirj. Martti V. Terä, Vilho Tervasmäki. Sotatieteen laitoksen julkaisuja 13. Tammi, Helsinki 1973

Muita julkaisuja
----------------

* *Kenttäarmeijamme jalkaväkiaseistus*. Tiede ja ase 1/1933
* *Hyökkäysvaununtorjunta tulella. Teknilliset perusedellytykset* ; kirj. T. Raatikainen, E. Ahlfors ja M. Terä. Tiede ja ase 4/1936
* *Tulen teho - taktiikka - asetekniikka*. Tiede ja ase 5/1937

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Helsingin kaupunginkirjaston kysymyspalvelu Kysy.fi : Kuka oli Martti V. Terä?  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Viite julkaisuun
3. ↑  Viite julkaisuun
4. ↑  Viite julkaisuun


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
| "When You Say Nothing at All"Ronan Keating |
| --- |
| Singlen "When You Say Nothing at All" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Ronan* |
|  Julkaistu | 1999 |
|  Tuottaja(t) | Stephen Lipson |
|  Tyylilaji | pop |
|  Kesto | 04.18 |
|  Levy-yhtiö | Polydor |
| Ronan Keatingin muut singlet |
|  | "When You Say Nothing at All"1999 | "Life Is a Rollercoaster"2000 |

"**When You Say Nothing at All**" on Paul Overstreetin ja Don Schlitzin kirjoittama musiikkikappale, joka lukeutuu peräti kolmen esittäjän kuuluisimpiin kappaleisiin: Keith Whitleyn versio nousi Billboardin Hot Country Songs -listan huipulle joulukuussa 1988 ja Alison Kraussin versio oli hänen soolouransa ensimmäinen top-10-hitti vuonna 1995. Vuonna 1999 kappaleen versioi irlantilainen laulaja Ronan Keating elokuvan *Notting Hill* soundtrackille. 

"When You Say Nothing at All" julkaistiin Keatingin soolouran ensimmäisenä singlenä 26. heinäkuuta 1999 Britteinsaarilla, missä se meni ykköseksi sekä Britanniassa että Irlannissa. Britanniassa se myi kultaa. Single nousi myös Suomen viralliselle listalle. Kappale on myös Keatingin vuonna 2000 julkaistulla debyyttialbumilla *Ronan*. Vuonna 2003 Keating julkaisi singlestä uuden version duettona Paulina Rubion kanssa Latinalaisen Amerikan markkinoita varten. Siinä yksi säkeistöistä on lauletaan espanjaksi.

Julkaisut
---------

Nämä ovat Keatingin singlen "When You Say Nothing at All" yleisimmät julkaisut. 

**UK CD single versio 1**

1. "When You Say Nothing at All"
2. "This is Your Song"
3. "At the End of a Perfect Day"
4. "I Will Miss You"

**UK CD single versio 2**

1. "When You Say Nothing at All"
2. "When You Say Nothing at All" (akustinen versio)
3. "This is Your Song"
4. "When You Say Nothing at All" musiikkivideo

Lähteet
-------

1. ↑  Ronan Keating: When You Say Nothing At All Musiikkituottajat ry.
**Teukros** (m.kreik. Τεῦκρος, lat. *Teucer*) oli kreikkalaisessa mytologiassa Salamiin kuningas Telamonin ja hänen toisen vaimonsa Hesionen, Troijan kuningas Laomedonin tyttären, poika. Hän taisteli velipuolensa Aiaan rinnalla Troijan sodassa ja on myyttinen Salamiin kaupungin perustaja Kyproksella. Teukros oli Troijan kuninkaan Priamoksen sisarenpoika ja siten Hektorin ja Pariin serkku; nämä kaikki olivat hänen vastapuolellaan Troijan sodassa.

Troijan sodassa Teukros tunnettiin lähinnä suurenmoisena jousiampujana, joka ampui nuoliansa velipuolensa Aiaan suuren kilven suojista. Kun Hektor ajoi akhaijeja takaisin heidän aluksilleen, Teukros toi argoslaisille hieman menestystä tappamalla monia hyökkäävistä troijalaisista, mukaan lukien Hektorin vaunujen ajajan. Kuitenkin joka kerta, kun hän yritti osua Hektoriin, Apollon sai yrityksen epäonnistumaan; ironisesti Apollon oli myöhemmin nimenomaan se, joka ohjasi Pariin nuolen Akhilleuksen kantapäähän.

Raivoissaan Teukroksen menestyksestä Hektor poimi suuren kiven ja heitti sen Teukrosta kohti. Järkäle haavoittikin tätä niin, että tämän piti luopua taisteluista joksikin aikaa. Kun Zeus oli rikkonut Teukroksen jousen, tämä otti keihään aseekseen taisteluihin. Jälleen hän kohtasi Hektorin, ja vältti vai vaivoin tämän keihään taistelussa. Hänet mainitaan myös yhtenä niistä, jotka piiloutuivat Troijan puuhevosen sisään.

Sen jälkeen kun Aias oli surmannut itsensä, heidän isänsä hylkäsi Teukroksen, koska tämä ei ollut pystynyt pelastamaan veljeään. Teukros siirtyi Kyprokselle, jonne hän perusti Salamiin kaupungin kotimaansa mukaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Diktys Kreetalainen, *Troijan sodan kronikka* 5.4 (engl. käännös)
2. 1 2  Homeros, *Ilias* 8.261–334 (engl. käännös)
3. ↑  Homeros, *Ilias* 15.458–483 (engl. käännös)
4. ↑  Homeros, *Ilias* 13.169–205 (engl. käännös)
5. ↑  Diktys Kreetalainen, *Troijan sodan kronikka* 5.2 (engl. käännös)
Saunan kyltti
Sauna Hermannin sisäänkäynti
**Sauna Hermanni** on Helsingin Hermannissa sijaitseva vuonna 1953 rakennettu yleinen sauna. 

Yhdessä Kotiharjun saunan kanssa se edustaa Helsingin vanhoja perinteisiä korttelisaunoja, joita sotavuosien jälkeen oli toiminnassa kymmeniä eri puolilla kaupunkia, kunnes lämmin juokseva vesi yleistyi kodeissa.

Yleistä
-------

Hermanni on ollut perustamisestaan lähtien jatkuvalämmitteinen sähkösauna. Kimmo Helistön mukaan Hermanni edustaa korttelisaunojen toista sukupolvea, joka syntyi ensimmäisen sukupolven puulla lämpiävien kertalämmitteisten saunojen jälkeen.

Hermannin tilat on sisustettu 1950-luvun tyylillä, ja niihin mahtuu mahtuu miesten puolelle 25 ja naisten puolelle 20 henkilöä. Saunan viimeisimpinä vetäjinä ovat toimineet vuodesta 2009 Sielun Veljet yhtyeen Jouko Hohko vaimonsa Jaana Pietilän kanssa, ja vuodesta 2013 Mika Ahonen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tuomas Massinen: Hermannin sauna palaa vahvasti 50-luvulle *Helsingin Uutiset*.  17.1.2013.  Arkistoitu 22.10.2014. Viitattu 27.9.2014.
2. 1 2 3  Helsingissä on auki enää kaksi vanhaa korttelisaunaa ja nyt sähkönhinta kurittaa toista niistä – ensi kesä voi ratkaista sen kohtalon *Yle Uutiset*.  31.12.2022. Viitattu 19.1.2023.
3. ↑  Pajari, Katriina: Sielun Veljien basisti isännöi Hermannin saunaa *Helsingin Sanomat*.  18.2.2009. Viitattu 15.3.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Sauna Hermannin kotisivut
Kauppaneuvos Hallman 85-vuotis­päivänään.
**Oskar Birger Hallman** (28. elokuuta 1851 Heinävesi – 26. joulukuuta 1936 Kuopio) oli suomalainen kauppaneuvos.

Hallman kävi koulunsa Savonlinnassa ja oli sitten kaksi vuotta apteekkioppilaana kunnes hän siirtyi kaupan alalle palvellen eri liikkeissä Kokkolassa ja Kuopiossa. Hallman perusti vuonna 1875 oman vähittäiskaupan Kuopioon. Kaupasta kehittyi ajan myötä yksi Kuopion merkittävimpiä tukkukauppoja ja Hallman laajensi liiketoimiaan myös teollisuuden puolelle. Hänellä oli Kuopiossa 1800-luvun lopulla mylly, sahalaitos ja tulitikkutehdas. Hallman omisti myös useita laivoja jotka liikennöivät Kuopiosta aina Tukholmaan ja Pietariin asti.

Hallman johti yritystään vuoteen 1914 saakka jolloin siitä muodostettiin osakeyhtiö *Birger Hallman Oy*. Hän jatkoi yhtiön johtokunnan puheenjohtajana aina vuoteen 1936 saakka. Hallmanin seuraajaksi yhtiön johtoon tuli 1914 hänen poikansa Lauri Hallman.

Hallmanin yritysryhmään kuuluivat pääyhtiön lisäksi:

* *Oy Suomen Trading Co Ltd* Helsingissä
* *Osakeyhtiö Hallman* (per. 1916) Joensuussa, harjoitti siirtomaa-, kangas- ja lyhyttavaroiden sekä rautakauppatavaroiden tukkukauppaa sekä autojen ja rauta-alan tuotteiden vähittäiskauppaa
* *Osakeyhtiö Lauri Hallman* (per. 1916) Kajaanissa ja vuodesta 1933 Kotkassa, elintarvikealan tukkuliike
* *Osakeyhtiö Savon Konepaja ja Telakka* (per. 1917), harjoitti koneiden ja laivojen rakennus- ja korjaustöitä

Hallman oli Kuopion kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 1887–1889 ja 1902–1907 sekä rahatoimikamarin jäsenenä vuosina 1883–1885. Hän toimi Portugalin varakonsulina Kuopiossa vuosina 1891–1928, ja hän sai kauppaneuvoksen arvon vuonna 1910.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Arkistonmuodostaja: Birger Hallman Oy, kuvailutiedot (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Pulkka Pohjos-Savon muisti: Vaikuttajat: Birger Hallman.

Kirjallisuutta
--------------

* Rahikainen, Eino S.: *Hallman tek' sen!*. Kuopio: Hallman, 1975. ISBN 951-99061-0-X.

Aiheesta muualla
----------------

* Vihola, Teppo: Kauppaneuvos Birger Hallman (1851–1936).. *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2009. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
* Pörssitieto: Kolmen Hallman-yrityksen yhtiöhistoriaa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
Birger Eriksen.
**Birger Kristian Eriksen** (17. marraskuuta 1875 Flakstad – 16. heinäkuuta 1958 Oslo) oli norjalainen rannikkotykistön eversti, jolla oli tärkeä rooli Oslon puolustuksessa Saksan hyökätessä Norjaan toisen maailmansodan aikana huhtikuussa 1940. Oscarsborgin rannikkolinnoituksen komentajana toimineen Eriksenin joukot upottivat raskaan risteilijä *Blücherin* Oslonvuonoon.

Lofooteilla syntynyt Eriksen valmistui upseeriksi Krigsskolen-sotakoulusta vuonna 1896 ja palveli rannikkotykistössä vuodesta 1899. Hän oli vuosina 1915–1931 Trondheiminvuonossa sijainneen Agdenen rannikkolinnoituksen, vuosina 1931–1933 Bergenin linnoitusten ja vuodesta 1933 Oslonvuonoa turvanneen Oscarsborgin linnoituksen komendanttina. Hän sai everstin arvon vuonna 1931.

Vain puolen vuoden päässä eläkeiästä ollut Eriksen joutui tapahtumien polttopisteeseen, kun Saksa aloitti 9. huhtikuuta 1940 vastaisena yönä operaatio Weserübungin eli Tanskan ja Norjan valtauksen. Ilman sodanjulistusta suoritetun yllätyshyökkäyksen ja Norjan tärkeimpien satamakaupunkien valtauksen samanaikaisilla maihinnousuilla oli tarkoitus lamaannuttaa kaikki vastarinta. Osloon lähetetyn eskaaderin oli määrä vangita Norjan kuningas ja hallitus sekä vallata pääkaupungissa olleet asevarastot. Väärin tulkitun käskyn seurauksena Oslonvuonon muut rannikkopatterit antautuivat ilman taistelua, mutta Eriksen päätti tulittaa omalla vastuullaan lähestyviä tuntemattomia aluksia käytössään olleilla kahdella vanhalla tykillä ja torpedopatterilla. Hänen kerrotaan sanoneen: "Joko joudun tästä sotaoikeuteen tai minusta tulee sotasankari. Tulta!" Täysosumat upottivat laivasto-osaston kärjessä olleen risteilijä *Blücherin*, jolloin muut alukset kääntyivät takaisin. Eriksenin toiminta viivytti Oslon valtausta 30 tunnin verran, jolloin kuningas Haakon VII ja hallitus ehtivät paeta ja saattoivat jatkaa vastarintaa. Eriksen luovutti Oscarsborgin saksalaisille aamulla 10. huhtikuuta.

Eriksen kuului Drøbakin kaupunginvaltuustoon vuosina 1948–1952. Hänet on haudattu Oslon Vår Frelsers gravlund -hautausmaalle. Oscarsborgin linnoituksen alueelle pystytettiin hänen patsaansa vuonna 1995.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Birger Eriksen (norjaksi) *Store norske leksikon*. Viitattu 20.4.2022.
2. 1 2 3 4 5  Birger Eriksen (norjaksi) *Norsk biografisk leksikon*. Viitattu 20.4.2022.
3. 1 2 3 4 5  Esben Mønster-Kjær: Taistelu Oslosta: Vastarinta pilasi Saksan suunnitelmat *Historia* 8.4.2022. Viitattu 20.4.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Birger Eriksen** Wikimedia Commonsissa
|  |
| --- |
|  |
| Osa artikkelisarjaa |
| Ekumeenisetkirkolliskokoukset |
| A Renaissance print depicting the Council of TrentKuva Trenton kirkolliskokouksesta. |
| 
300-400-luku |
| 
* Nikea I (325)
* Konstantinopoli I (381)
* Efesos (431)
* Khalkedon (451)

 |
| 
500-800-luku |
| 
* Konstantinopoli II (553)
* Konstantinopoli III (680-681)
* Nikea II (797)
* Konstantinopoli IV (869-870)

 |
| 
1100-1300-luku |
| 
* Lateraani I (1123)
* Lateraani II (1139)
* Lateraani III (1179)
* Lateraani IV (1215)
* Lyon I (1245)
* Lyon II (1274)
* Vienne (1311-1312)

 |
| 
1800-1900-luku |
| 
* Vatikaani I (1869-1870)
* Vatikaani II (1962-1965)

 |
| * n
* k
* m
 |

*Bulla monitorii et declarationis*
**Kahdeksastoista ekumeeninen** eli yleinen, koko "yhdeksi, pyhäksi, katoliseksi ja apostoliseksi" itsensä tunnustaman kirkon piispojen **kirkolliskokous** avattiin vuonna 1512 Rooman Lateraanikirkossa. Sitä kutsutaan myös nimellä *Viides lateraanikonsiili*.

Paavien Julius II ja Leo X ja keisari Maksimilian I:n aikana pidettyyn kokoukseen osallistui 15 kardinaalia ja noin 80 arkkipiispaa ja piispaa. Kokous käsitteli lähinnä kirkkojärjestystä.

Ortodoksinen kirkko ei tunnusta tätä kirkolliskokousta todelliseksi ekumeeniseksi kirkolliskokoukseksi.
**Tunturisulkanen** (*Stenoptilia islandica*) on Euroopan pohjoisimpien seutujen sulkaperhoslaji. Suomen kansallisessa uhanalaisarvioinnissa vuodelta 2010 se on arvioitu erittäin uhanalaiseksi (EN).

Koko ja ulkonäkö
----------------

Pieni, vaaleanharmaa sulkaperhonen. Siipien pohjaväri on rusehtavan harmaa ja etusiiven kärkiliuskojen eroamiskohdassa on laaja tumma kaksoistäplä. Lisäksi etummaisen liuskan kärjessä on tumma pitkittäisviiru ja siiven keskivaiheilla tumma keskitäplä. Siiven tyvessä on tummanruskeita siipisuomuja. Takasiivet ovat yksivärisen ruskeanharmaat. Siipiväli 17–19 mm.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Levinneisyys Euroopassa kattaa paikoittain Skotlannin ja Islannin sekä Ruotsin, Suomen ja Venäjän pohjoisimmat osat. Norjassa sitä tavataan Keski-Norjasta pohjoiseen. Tunturisulkasta tavataan Suomessa ainoastaan Enontekiön Kilpisjärveltä, jossa se elää pienillä alueilla Mallan luonnonpuistossa sekä Saanatunturilla. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena heinäkuun alkupuoliskolla.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Tunturilaji, jonka elinympäristöjä ovat kosteat tunturikankaat ja louhikot. Suomen esiintymät ovat pahtojen alaisilla niityillä ja soraikoilla sekä kalliohyllyillä. Skotlannissa sitä tavataan kosteilla vuoristoalueilla ja soilla. Esiintymispaikat ovat pinta-alallisesti pieniä, mutta laji saattaa olla niillä runsaslukuinen. Perhoset ovat aktiivisimmillaan alkuyöstä, mutta lähtevät helposti lentoon myös päivällä. Toukka on yöaktiivinen piilotellen päivisin lehtien alapinnoilla. Se elää syöden ravintokasvinsa kukintoja, mutta muuten tiedot perhosen kehitysvaiheista ovat puutteelliset.

Ravintokasvi
------------

Toukan ravintokasveja ovat rikot (*Saxifraga*), Suomessa ainakin mätäsrikko (*Saxifraga cespitosa*), mutta esiintymispaikoilla kasvaa myös nuokkurikkoa (*Saxifraga cernua*).

Lähteet
-------

1. ↑  Rassi, P. Hyvärinen, E. Juslén, A. & Mannerkoski, I. (toim.). Suomen lajien uhanalaisuus – Punainen kirja 2010. Ympäristöministeriö & Suomen ympäristökeskus, Helsinki.
2. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3
4. 1 2
5. 1 2 3  Panu Välimäki, Kalle Männistö & Jari-Pekka Kaitila: Katsaus Enontekiön uhanalaisiin tunturiperhoslajeihin ja tunturiperhosseurannan esiintymisaluehavaintoihin vuosina 2008–2011. Baptria, 2011, 36. vsk, nro 3, s. 80–81. Suomen Perhostutkijain Seura.
6. ↑
7. ↑
8. ↑  Panu Välimäki & Jari-Pekka Kaitila: Huomionarvoiset pikkuperhoshavainnot (Micropterigidae-Pyralidae) 2009. Baptria, 2010, 35. vsk, nro 3, s. 90. Suomen Perhostutkijain Seura.

Aiheesta muualla
----------------

* naaraan genitaalit

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q4352009
* Wikispecies: Stenoptilia islandicus
* BOLD: 517525
* CoL: 524K2
* EoL: 165444
* EUNIS: 305346
* Fauna Europaea: 438217
* Fauna Europaea (new): aa064d50-38f9-4544-b970-7102f68a4de2
* GBIF: 1858766
* iNaturalist: 1047463
* IRMNG: 10614382
* LepIndex: 1621
* NBN: NBNSYS0100005592
* NCBI: 1241341

 |

 |
Mahamane Alassane Haïdara vuonna 1966.
**Mahamane Alassane Haïdara** (1910 Timbuktu – 17. lokakuuta 1981 Timbuktu) oli malilainen poliitikko.

Haïdara valmistui Dakarin William Ponty -koulusta ja työskenteli Timbuktun alueella opettajana ja rehtorina. Hän osallistui ammattiyhdistystoimintaan ja vuonna 1945 hänestä tuli Sudanin edistyspuoleen Niafunkén osaston pääsihteeri. Seuraavana vuonna Haïdara liittyi Rassemblement démocratique africain -järjestöön.

Haïdara valittiin Ranskan Sudanin edustajaksi Ranskan senaattiin vuonna 1948 ja uudelleen vuonna 1955. Hän toimi myös Ranskan Sudanin alueneuvoston jäsenenä vuodesta 1952, Sudanin tasavallan väliaikaisen lainsäädäntökokouksen edustajana vuosina 1957–1958, Malin liittovaltion kansalliskokouksen edustajana vuonna 1958 ja itsenäisen Malin kansalliskokouksen puheenjohtajana vuodesta 1960.

Haïdara oli Sudanin liiton politbyroon jäsen ja yksi presidentti Modibo Keïtan hallituksen keskeisistä jäsenistä. Kansalliskokouksen hajottamisen jälkeen vuonna 1968 hänet nimitettiin vallankumouksen puolustuskomitean lainsäädäntövaltuuskunnan johtajaksi.

Haïdara vangittiin Moussa Traorén johtaman sotilasvallankaappauksen yhteydessä marraskuussa 1968. Hänet vapautettiin kesäkuussa 1975, minkä jälkeen hän siirtyi eläkkeelle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Anciens sénateurs IVème République: Haidara Mahamane *Sénat*. Viitattu 30.7.2018.
2. 1 2  Assemblée Nationale du Mali, de 1960 à nos jours: Les présidents qui se sont succédé *Maliweb*.  22.9.2010. Viitattu 30.7.2018.
3. 1 2 3  Imperato, Pascal James: *Historical Dictionary of Mali, third edition*, s. 119. Lanham & London: Scarecrow Press, 1996. ISBN 0-8108-3128-7.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Kartta kaikkien vuoden 2016 hurrikaanien ja myrskyjen radoista, väritettynä Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikon mukaan: punainen 5, tummanoranssi 4, oranssi 3, keltainen 2, vaaleankeltainen 1. Sinisten pallukoiden avulla esitetään trooppinen myrsky.
**Vuoden 2016 Atlantin hurrikaanikausi** käsittää hurrikaanit ja niitä heikommat trooppiset myrskyt, joita nimettiin Atlantilla 1. kesäkuuta – 29. marraskuuta 2016. Matalapaine on trooppinen, jos siinä ei ole keskileveysasteiden matalapaineille tyypillisistä rintamarakennetta ja se on silti aktiivinen yli 24 tuntia ja jos se muodostuu tropiikissa tai subtropiikissa. Sitä sanotaan trooppiseksi myrskyksi, jos sen tuulennopeuden suurin minuutin keskiarvo kymmenen metrin korkeudella on yli 17,5 m/s, ja hurrikaaniksi, jos tuuli ylittää 33 m/s.

Nimet valittiin esiintymisjärjestyksessä etukäteen valitulta listalta.

Kausi alkoi varaslähdöllä, kun hurrikaani Alex muodostui jo tammikuussa. Se oli ensimmäinen tammikuussa havaittu hurrikaani sitten vuoden 1955. Kauden viimeinen myrsky, hurrikaani Otto, siirtyi Tyynenmeren puolelle 25. marraskuuta.

Kaikkiaan 16 myrskyä sai nimen kauden aikana, niistä seitsemän oli hurrikaaneja. Myrskyissä kuoli enemmän ihmisiä kuin kertaakaan vuoden 2005 jälkeen, ja aineelliset vahingot olivat suurimmat vuoden 2012 jälkeen. Vuoden voimakkain ja tuhoisin myrsky oli hurrikaani Matthew.

Myrskyt
-------

**Vuoden 2016 nimetyt myrskyt**| nimi | aktiivinen | luokka |
| --- | --- | --- |
| Hurrikaani Alex | tammikuu |  |
| Trooppinen myrsky Bonnie | toiko-kesäkuu |  |
| Trooppinen myrsky Colin | kesäkuu |  |
| Trooppinen myrsky Danielle | kesäkuu |  |
| Hurrikaani Earl | elokuu | 1 |
| Trooppinen myrsky Fiona | elokuu |  |
| Hurrikaani Gaston | elokuu | 2 |
| Hurrikaani Hermine | elo-syyskuu | 1 |
| Trooppinen myrsky Ian | syyskuu |  |
| Trooppinen myrsky Julia | syyskuu |  |
| Trooppinen myrsky Karl | syyskuu |  |
| Trooppinen myrsky Lisa | syyskuu |  |
| Hurrikaani Matthew | syys-lokakuu | 5 |
| Hurrikaani Nicole | lokakuu | 4 |
| Hurrikaani Otto | marraskuu | 2 |
|

Lähteet
-------

1. ↑  Subject: A5) What is a tropical disturbance, a tropical depression, or a tropical storm ? *FAQ*. NOAA AOML. Viitattu 9.1.2017.
2. ↑  Atlantic names *NOAA*. Viitattu 9.1.2017.
3. ↑  Alex became first January hurricane to occur in Atlantic since 1955 *Accuweather*.  Arkistoitu 9.1.2017. Viitattu 9.1.2017.
4. ↑  Storm Otto kills nine in Costa Rica, moves out to Pacific *Reuters*. Viitattu 9.1.2017.
5. ↑  2016 Atlantic hurricane season ends as the deadliest in more than 10 years *Accuweather*.  6.12.2016. Viitattu 9.1.2017.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Vuoden 2015 Atlantin hurrikaanikausi** | **Hurrikaanit Atlantilla** | Seuraaja:**Vuoden 2017 Atlantin hurrikaanikausi** |
**Mahasaivartajat** (*Gasterophilus*) ovat kiiliäisten heimoon (*Oestridae*) kuuluva hyönteissuku, jonka toukka elää loisena muun muassa hevosen, aasin, muulin, seepran ja elefantin ruoansulatuskanavassa. Mahasaivartajan toukkaa kutsutaan käpymadoksi.

Elämänkierto
------------

Mahasaivartajan elämänkierto munasta aikuiseksi mahasaivartajaksi kestää noin vuoden. Isäntäeläin saa käpymatotartunnan, kun aikuinen mahasaivartaja munii munansa isäntäeläimen karvapeitteeseen. Muutamassa päivässä munista kuoriutuu toukkia, jotka aiheuttavat eläimelle kutinaa, ja kutinan seurauksena eläin nuolee karvapeitettä saaden toukkia suuhunsa. Munimiskohta karvapeitteessä vaihtelee mahasaivartajalajista riippuen. 

Suussa mahasaivartajan toukat tunkeutuvat suun limakalvoon ja kulkeutuvat kohti mahalaukkua. Käpymadot talvehtivat eläimen ruoansulatuskanavassa limakalvoon kiinnittyneinä käyttäen ravintonaan rikkomastaan limakalvosta tihkuvaa kudosnestettä. 10–12 kuukauden jälkeen toukat irrottautuvat limakalvosta ja kulkeutuvat ulosteiden mukana ulos isäntäeläimen elimistöstä. Ympäristöön päästyään toukat koteloituvat 3–5 viikoksi, jonka jälkeen koteloista kuoriutuu aikuisia mahasaivartajia ja elämänkierto voi alkaa uudelleen.

Anatomia
--------

Aikuisella mahasaivartajalla ei ole suuosia, koska se ei syö lainkaan ja elää vain muutaman päivän tarkoituksenaan tuottaa munia. Naaraan erottaa uroksesta siitä, että naaraan takaruumiis kaartuu kohti keskiruumista.

Käpymadot ovat kellertäviä, 11 jaokkeesta muodostuneita toukkia, joiden etupäässä sijaitsevat niiden suuosat ja tarttumiseen tarkoitetut koukut. Jokaisessa jaokkeessa on kitiinipiikkirivi, ja eri mahasaivartajalajeja voidaan tunnistaa toukkien kitiinipiikkirivien rakenteen perusteella.

Sukuun kuuluvia lajeja
----------------------

* *Gasterophilus haemorrhoidalis*
* *Gasterophilus inermis*
* Hevosensuolisaivartaja (*Gasterophilus intestinalis*)
* *Gasterophilus nasalis*
* *Gasterophilus nigricornis*
* *Gasterophilus pecorum*

Lähteet
-------

* Elinympäristönä hevonen - hevosen loiset ja loissairaudet: Seppo Saari & Sven Nikander, Helsinki 2009, Pfizer Oy Animal Health, ISBN 978-952-92-5065-3
* Veterinary Parasitology: M. A. Taylor ym. Blackwell Publishing, 2007, ISBN 978-1-4051-1964-1

Aiheesta muualla
----------------

* ITIS: Gasterophilus (englanniksi)
* UniProt, taxonomy: Gasterophilus (horse bot flies) (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q13553844
* Wikispecies: Gasterophilus
* ADW: Gasterophilus
* AFD: Gasterophilus
* BioLib: 122304
* BOLD: 6505
* BugGuide: 180700
* EoL: 80045
* EPPO: 1GASEG
* Fauna Europaea: 140924
* Fauna Europaea (new): 1cd8c2e7-e91d-4c84-83b2-5d73dc70cd0d
* Fossilworks: 139448
* GBIF: 1587208
* iNaturalist: 376429
* IRMNG: 1091340
* ITIS: 151777
* NBN: NBNSYS0000133320
* NCBI: 84524
* NZOR: 9b8b5024-0ade-47f7-b63b-52a6b8831fc4

 |

 |
**Kaihlamäki** on kylä Kangasniemen kunnassa Etelä-Savossa. Kylä sijaitsee noin kahdeksan kilometriä Kangasniemen kirkonkylältä länteen Toivakan suuntaan.

Kaihlamäellä on ollut asutusta jo 1600-luvulta asti. Kaihlamäen kylän suurin kartano on Nikkilän kartano. Nikkilässä asutusta on ollut jo 1800-luvulta asti. Hännilä on kirjailija ja Suomen kieliopin kirjoittaja Reinhold von Beckerin (1788–1858) lapsuuden koti. Vuonna 1874 Matti Ikonen perusti Hännilään pitäjän ensimmäisen kaupan. Talo oli edelläkulkija seudullaan; sinne hankittiin pitäjän ensimmäinen puhelin, gramofoni, sähkövalo, polkupyörä, moottoripyörä ja auto. Vanha päärakennus kuitenkin paloi. Tilalle nousi vuonna 1914 kaksikerroksinen jugendtyylinen asuinrakennus. Kivinavetta on vuodelta 1936. Yksityiskäytössä oleva Hännilä on rakennushistoriallisten, historiallisten ja maisemallisten arvojensa vuoksi maakunnallisesti merkittävä rakennetun kulttuuriperinnön kohde ja on suojeltu.

Kangasniemen kunnanvaltuusto päätti lakkauttaa Kaihlamäen kyläkoulun vuonna 1999. Vaaleaksi rapattu klassisisia piirteitä sisältävä kaksikerroksinen koulurakennus on vuodelta 1936. Sittemmin koulu on ollut yksityiskäytössä ja tullut julkisuuteen rakennuksessa asuvan ja työskentelevän, Vuoden nuoreksi taiteilijaksi vuonna 2008 valitun kuvataiteilija Samuli Heimosen kotina. Koulu toimi myös hetken aikaa majatalona, kunnes se myytiin yksityisasunnoksi, joka se on nykyään.

Läheinen Äkryn kyläkoulu lakkautettiin vuonna 2021.

Lähteet
-------

1. ↑  Kaihlamäki (myös Asutusnimihakemiston sivulle linkitetty MML:n Nimistön tietokortti: Kaihlamäki) *Asutusnimihakemisto*. Kotimaisten kielten keskus, kotus.fi. Viitattu 22.7.2021.
2. 1 2  Kylät Kangasniemen kunta, kangasniemi.fi. Viitattu 22.7.2021.
3. 1 2 3  Hännilä Etelä-Savon kulttuuriperintötietokanta, esku.fi. Viitattu 22.7.2021.
4. ↑  Kangasniemen kouluasia valtuustossa  12.7.1999. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 22.7.2021.
5. 1 2  Kaihlamäen koulu Etelä-Savon kulttuuriperintötietokanta, esku.fi. Viitattu 22.7.2021.
6. ↑  Vuoden nuorella taiteilijalla ykköstulot  2.11.2009. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 22.7.2021.
7. ↑  Puurunen, Titta: "Meillä on kilometrin päässä järvi, josta voi kalastaa syötäväksi", sanoo opettaja – lakkautettavan kyläkoulun oppilaat ovat käyneet kolme vuotta verkoilla *Yle Uutiset*.  26.3.2021. Viitattu 19.7.2022.
August Bomanin suunnittelema Provianttimakasiini Siltavuorenrannan varrella.
**Siltavuorenranta** (ruots. *Brobergskajen*) on itä–länsi-suuntainen katu Kruununhaassa Helsingin kantakaupungissa. Sen pituus on 375 metriä ja tieluokka alueellinen kokoojakatu. Katu alkaa Pohjoisrannasta, kulkee Hakaniemen sillan ali ja päättyy Unioninkatuun Pitkänsillan eteläpuolella. Katu muodostaa Siltavuorensalmen etelärannan. Kuten Siltavuorensalmi, myös Siltavuorenranta on saanut nimensä Siltavuoren mukaan.

Katu muodostettiin vuonna 1836 nimellä Brobergs Quain (Siltavuorenlaituri). Suomeksi katu on tunnettu aiemmin nimillä Siltavuorenkaji (1866), Siltavuorenkatu (1887) ja Siltavuorenrantakatu (1909). Lopullinen nimi Siltavuorenranta vahvistettiin vuonna 1928.

Siltavuorenranta vuonna 1975.
Kadun varrella sijaitsevat muun muassa Helsingin Väestönsuojelumuseo, elokuvateatteri Union sekä vuonna 1885 valmistunut Provianttimakasiini, jossa ovat toimineet muun muassa Sota-arkisto ja Kansallisarkisto. Suomen sisällissotaan asti Siltavuorenrannassa sijaitsi Maexmontanin viinatehdas.

2020-luvulla Siltavuorenranta rakennetaan osittain uudelleen. Siitä tulee pääkatu, joka yhdistyy uuteen Hakaniemensiltaan liikennevaloliittymällä ja jakaa Sörnäisten rantatien ja Kaisaniemenkadun välistä liikennekuormaa Hakaniemenrannan kanssa. Liikennemäärän arvioidaan kasvavan nykyisestä noin 2 000 ajoneuvosta noin 4 000 ajoneuvoon vuorokaudessa. Katua siirretään etelämmäksi lähelle asuintaloja, ja Kirjanpuisto poistetaan. Uusi rantapuisto rakennetaan Siltavuorensalmen rantaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Alueelliset kokoojakadut *Helsingin karttapalvelu*. Viitattu 28.2.2023.
2. 1 2  Kadut, polut ja aukiot *Helsingin karttapalvelu*. Viitattu 28.2.2023.
3. ↑  Helsingin kadunnimet (PDF) (s. 43, 110)  1981. Helsingin kaupunki. Viitattu 28.2.2023.
4. ↑  Järvenpää, Eeva: Provianttimakasiinilla on ollut monta isäntää (Maksullinen artikkeli) *Helsingin Sanomat*.  11.2.2006. Viitattu 28.2.2023.
5. ↑  Kruununhaka *kruunusillat.fi*. Viitattu 28.2.2023.
6. ↑  Hakaniemensillan, Siltavuorenrannan ja Pohjoisrannan katusuunnitelmaluonnokset (PDF) (s. 2)  11.10.2021. Helsingin kaupunki. Viitattu 28.2.2023.
7. ↑  Paananen, Veera: "Kenen pitää saavuttaa Kruununhaka paremmin?" – Uusi silta uhkaa myllätä Siltavuorenrannan asukkaille epämieluisalla tavalla *Helsingin Sanomat*.  30.8.2021. Viitattu 28.2.2023.
8. ↑  Hakaniemensillan, Siltavuorenrannan ja Pohjoisrannan katusuunnitelmaluonnosten esittely 19.8.2021 *YouTube*.  23.8.2021. Kruunusillat. Viitattu 28.2.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Siltavuorenranta** Wikimedia Commonsissa
Maharishi Mahesh Yogi vuonna 1978.
**Maharishi Mahesh Yogi** (12. tammikuuta 1918 Jabalpur, Brittiläinen Intia – 5. helmikuuta 2008 Vlodrop, Alankomaat) oli intialainen hindulainen guru, joka kehitti transsendenttisen meditaation ja teki opetuskiertueillaan siitä suosittua kautta maailman.

Elämäkerta
----------

Maharishi syntyi Jabalpurissa vuonna 1918 ja sai nimekseen Mahesh Prasad Varma. Hän suoritti fysiikan tutkinnon Allahabadin yliopistosta vuonna 1942. Maharishi oli tavannut opintojensa aikana Brahmananda Saraswatin, ja tästä tuli Maharishin hengellinen opettaja, jonka palveluksessa hän toimi vuoteen 1953 asti. Oppi-isänsä kuoleman jälkeen Maharishi kiersi Intiaa opettamassa. Samalla hän kehitti transsendenttisen meditaation tekniikoita, joita hän kertoi oppineensa Brahmanandalta.

Vuonna 1959 Maharishi aloitti ensimmäisen monista maailmankiertueistaan, jonka aikana hän vietti paljon aikaa Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Hän julkaisi pääteoksensa *Olemisen tiede ja elämisen taito* vuonna 1963. Maharishin opetukset meditoinnista saavuttivat suosiota länsimaisten opiskelijoiden keskuudessa, ja vuonna 1968 suositun englantilaisen popyhtyeen The Beatlesin jäsenet osallistuivat Intiassa Maharishin meditaatioretriitille, mikä toi Maharishille runsaasti julkisuutta lännessä. Neljästä beatlesistä ainoana kiinnostuksensa meditaatioon retriitin jälkeenkin säilytti George Harrison. Sen sijaan John Lennon ilmaisi Maharishin käytöksen ennenaikaisen lähtönsä syyksi.

Maharishi siirsi vuonna 1990 toimitilansa Alankomaihin, missä hän kuoli vuonna 2008. Transsendenttinen meditaatio on säilynyt laajalle levinneenä liikkeenä Maharishin kuoleman jälkeenkin.

Lähteet
-------

1. ↑  Passikuva
2. ↑  Meditaatioguru Maharishi Mahes Yogi on kuollut  6. helmikuuta 2008 klo 2.59. YLE. Viitattu 6. helmikuuta 2008.
3. ↑  Mike Corder: Maharishi Mahesh Yogi Dies Associated Press. Viitattu 6. helmikuuta 2008. (englanniksi)
4. 1 2 3  Romaskiewicz, Peter M. (toim. Zhao, Xiaojian & Park, J. W.): "Maharishi Mahesh Yogi (c. 1917–2008)", *Asian Americans: An Encyclopedia of Social, Cultural, Economic, and Political History*, s. 816. Greenwood, 2014. ISBN 978-1-59884-239-5.
5. ↑  "The Beatles - kaikkien aikojen bändi 50 vuotta", *Ilta-Sanomat*

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maharishi Mahesh Yogi**.
* Maharishi Mahesh Yogin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
* Ylen Elävä arkisto – Yogi Maharishi Suomessa (video) (1973)
* Ylen Elävä arkisto – Hindulaisen meditaatiokuuluisuuden opinahjossa (audio) (1968)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Tunturilaukkaneilikka** (*Armeria scabra*) on laukkaneilikoihin kuuluva lyijykukkakasvilaji. Sitä on pidetty myös monimuotoisen laukkaneilikan eli rusolaukkaneilikan (*Armeria maritima*) alalajina.

Ulkonäkö
--------

Tunturilaukkaneilikka kasvaa 5–20 senttimetriä korkeaksi. Se on mätästävä ja monivartinen ruoho, jonka lehdet kasvavat tiheänä tyviruusukkeena. Ruusukkeen lehdet ovat kolmesta viiteen senttimetriä pitkiä, lyhyempiä kuin muilla laukkaneilikoilla. Kukinto on pyöreähkö ja mykerömäinen, enintään 2 cm leveä, se kasvaa lehdettömän kukintovanan latvassa. Kukinnon varsi on karvaton ja usein nystermin karhea. Kukinto koostuu vaaleanpunaisista tai kalpeanpunaisista kukista, joissa on suppilomainen verhiö ja viisiliuskainen torvimainen teriö. Tunturilaukkaneilikan kukassa teriö on suunnilleen verhiön kanssa saman pituinen, kun rusolaukkaneilikalla teriö on verhiötä pidempi.

Levinneisyys
------------

Tunturilaukkaneilikka esiintyy pohjoisen arktisella alueella. Suomessa se on hyvin harvinainen ja kasvaa yhdellä Enontekiön pohjoisosan tunturiylängön tuntureista. Suomen uhanalaisarvioinnissa 2019 kasvia ei ole luokiteltu lainkaan, edellisessä luettelossa 2010 se on ollut erittäin uhanalainen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.): *Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos*. Helsinki: Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, 1998. ISBN 951-45-8167-9.
2. ↑  Mossberg, B. & Stenberg, L.: *Suuri Pohjolan kasvio*. Suomentanut Vuokko, S. & Väre, H. Helsinki: Tammi, 2005. ISBN 951-31-2924-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Lajitietokeskus: Tunturilaukkaneilikka (*Armeria scabra*)
* Kasviatlas 2021: Tunturilaukkaneilikan (*Armeria scabra*) levinneisyys Suomessa.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q56372816
* Wikispecies: Armeria scabra
* CoL: GSBK
* EUNIS: 178338
* GRIN: 402783
* IPNI: 686404-1
* ITIS: 896900
* NCBI: 395279
* Open Tree of Life: 172896
* Panartic Flora: 400102
* Plant List: tro-25400015
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:686404-1

 |

 |
Handley Page V/1500 - Britannian Kuninkaallisten ilmavoimien raskas pommituskone vuodesta 1918.
**Handley Page V/1500** on brittiläinen raskas kaksitasoinen pommikone. Alun perin se oli yökäyttöön suunniteltu tyyppi eli yöpommittaja. Itse asiassa H.P. V/1500 oli kaikkein ensimmäisin Britannian käyttämistä raskaista nelimoottorisista pommituskoneista, joista Britannia tulikin kuuluksi Toisen maailmansodan aikakaudella - sekä sen jälkeen myöhemminkin, kuten V-pommittajillaan Kylmän sodan aikakaudella. Konetta käytti Britannian Kuninkaalliset ilmavoimat eli RAF. Käytännössä kone valmistui liian myöhään, ehtiäkseen osallistumaan Ensimmäiseen maailmansotaan. Sen ensilento koitti toukokuussa 1918. Koneita valmistettiin vain varsin vähäisessä määrin, 63 koneyksilöä. Niitä ei muunnettu siviilikäyttöön soveltuviksi juurikaan.

Pommikone kykeni 2 090 km toimintamatkaan eli 17 tunnin lentokestoisuuteen. Aseistuksena olivat 3 × 7,7 mm Lewis-konekiväärit omissa erillisampumoissaan (keula, runko, perä) ja enintään 3 400 kg pommeja, joista osa koneen sisäisesti. Huippunopeus oli 159 km/h. Lakikorkeus oli 3 350 metriä. Rolls-Royce Eagle VIII -moottorien teho oli 375 hv kukin (280 kW), moottorit olivat nestejäähdytteisiä V12-moottoreita. Koneen moottorijärjestely oli *push-pull*-tyyppinen, siinä oli kaksi moottoriparia joissa oli veto-työntö.

Kuvassa Handley Page V/1500 siivet taitettuna taaksepäin.

Lähteet
-------

* Munson, Kenneth: *Ensimmäisen maailmansodan pommittajat, sekä partio- ja tiedustelukoneet*. Otava, Helsinki, 1969. Alkuteos englanniksi: *The Pocket Ensyklopedia of World Aircraft in Colour - Bombers, Patrol and Reconnaisance*. Suom. Eero Mänttäri.

### Viitteet

1. ↑   (Viitattu 25.3.2015)

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 
* 
* 
* (venäjäksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Kaidun sinetti eli tamga.
**Kaidu** (s. noin 1235 – k. 1301) oli Tšagatain kaanikunnan *de facto* hallitsija vuosina 1269–1301. Hän oli Tšingis-kaanin pojanpojanpoika ja Ögödei-kaanin pojanpoika. Hän soti 30 vuotta Kublai-kaania vastaan, mutta ei onnistunut syöksemään tätä vallasta. Vuonna 1301 Kaidu kärsi tappion Karakorumin lähellä käydyssä taistelussa, ja hänet surmattiin pakomatkan aikana

Kaidun tytär Khutulun osallistui isänsä mukana taisteluihin ja sai maineen pelottomana soturina. Khutulun on esikuvana lukuisille *Turandot*-tarinoille, joista tunnetuin on Giacomo Puccinin ooppera.

Lähteet
-------

1. ↑  Man, John: *Kublai Khan – The Mongol King Who Remade China*. Bantam Press, 2006. ISBN 978-055-381-718-8. (englanniksi)
2. 1 2  *The New Encyclopædia Britannica, Volume 6*, s. 685. Encyclopædia Britannica Inc. 2002. ISBN 0-85229-787-4. (englanniksi)
3. ↑  Harrison, Dick: Verklighetens Turandot *Svenska Dagbladet*.  26.2.2014. Viitattu 5.7.2016. (ruotsiksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |