recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön rakennusasian osasto** (lyh. **KYMRO**) oli Suomessa vuosina 1941–1949 toiminut virasto, jonka tehtävänä oli säädellä ja valvoa rakentamista ja rakennustarvikemarkkinoita. KYMRO oli 1940-luvulla Suomen vaikutusvaltaisin rakennusviranomainen.

KYMRO perustettiin kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön osaksi vuonna 1941. Osaston vastuulla oli rakennusaineiden säännöstely, valvonta ja rakennusainehuolto. Vuosina 1939–1945 käytyjen sotien vuoksi rakentaminen oli säännösteltyä ja maassa oli yleinen rakennuskielto, rakentaminen vaati poikkeusluvan. KYMRO määritti rakennusainekiintiöt kullekin tuotannon alalle, esimerkiksi puolustusministeriön rakennushankkeisiin ja teollisuuden rakentamiseen.

KYMROn asema Suomen rakennusalan standardisoinnin kehittäjänä oli merkittävä. Osastoon perustettiin vuonna 1942 Standarditoimikunta (joskus *Rakennusstandarditoimikunta*), jonka johtoon valittiin yliarkkitehti Martti Välikangas. Toimikunnan tehtäviin kuului standardisoimistyön virallinen valvonta, ja se toimi yhteistyössä rakennusalan eri järjestöjen, alan asiantuntijoiden ja rakennustuotevalmistajien kanssa. Toimikunta tilasi standardiehdotukset Suomen arkkitehtiliiton Standardisoimislaitokselta.

KYMRO edisti voimakkaasti rakennustuotteiden rinnakkaisvalmisteiden yhteensopivuutta ja suunniteltujen standardien yleistymistä. Osasto määräsi rakennusalan eri teollisuuslaitokset valmistamaan suuria eriä rakennustarvikkeita viraston antamilla yhtenäisillä määrityksillä, jolloin saatiin eri valmistajilta yleisiin vakioituihin rakennetyyppeihin käyviä vaihtoehtoisia tuotteita.

Rakennusteollisuuden sarjavalmistuksen ja standardisoinnin yleistymistä KYMRO tuki myös julkaisemalla vuonna 1944 asutuskeskuksiin tarkoitetun tyyppitalosarjan standardirakenneosilla. Suunnittelijoina käytettiin arkkitehteja Aulis Blomstedt ja Yrjö Lindegren. Mallisto koostui kolmesta ryhmästä: vesi- ja viemäriverkostoon kytketyt ullakkohuoneelliset talot (tyypit Enso 1, Tammisuo 2 ja 3), ullakkohuoneelliset talot ilman vesi- ja viemärijohtoja (tyypit KYMRO 1, 2 ja 3) ja yksikerroksiset talot ilman vesi- ja viemärijohtoja (KYMRO 4, 5 ja 6). Detaljit ja rakenneosat, esimerkiksi kuistit, olivat arkkitehtiliiton Standardisoimisliitokselta tilattuja, RT-kortistossa julkaistuja standardeja.

KYMRO lakkautettiin vuonna 1949, kun rakennusalan säännöstely voitiin purkaa.

Lähteet
-------

* Kummala, Petri: "1 Johdanto, 2.5 KYMRO", *Jälleenrakennuskauden pientalosuunnittelu*. Suomen rakennustaiteen museo, 2004. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 6.1.2009).  (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Kummala 2004
Pääsiäiskynttilöitä Alankomaista.
**Pääsiäiskynttilä** on monissa läntisissä kirkkokunnissa, kuten katolisessa, anglikaanisessa ja joissakin luterilaisissa kirkoissa käytetty kynttilä. Se sytytetään pääsiäisyön messussa. Sen sytyttäminen päättää pitkäperjantain pimeyden, jolloin useimmat kirkon kynttilöistä ja muista valonlähteistä on sammutettu. Se kuvaa ylösnoussutta Kristusta.

Keskiajalla kynttilöistä kehittyi tavallisia kynttilöitä huomattavasti suurempia. Erityisesti katolisessa kirkossa kynttilät voivat olla edelleenkin 1-2 metriä. Salisburyn katedraalissa väitetään olleen 36 jalkaa (noin 10 metriä) korkea kynttilä. Myös kynttilän jalat ovat suuria. Joissakin, erityisesti protestanttisissa kirkoissa kynttilöiden koko on pienentynyt.

Pääsiäiskynttilä heidelbergiläisessä kirkossa vuonna 2011
Pääsiäiskynttilän sytyttäminen, ulkona kirkon ulkopuolella
Kynttilä sytytetään pääsiäisyön messun alussa. Se voidaan sytyttää kirkon ulkopuolella palavasta pääsiäistulesta. Sytyttämisen hoitaa tavallisesti diakoni. Messun aikana kaikki kirkon kynttilät sytyteään pääsiäiskynttilän liekistä. Kynttilöiden koristeluihin kuuluu risti sekä alfa ja omega, kreikkalaiten aakkosten ensimmäinen ja viimeinen kirjain, jotka ovat yleisiä kristillisiä symboleita. Ristin ympärillä on meneillään olevan vuoden vuosiluku ja kynttilään kiinnitetään ennen sen sytyttämistä viisi suitsukepihkan palaa Kristuksen viiden haavan mukaan.

Suomen evankelis-luterialisissa kirkoissa pääsiäiskynttilä palaa lukupulpetin vieressä kaikissa jumalanpalveluksissa pääsiäisestä helluntaipäivän vesperiin saakka. On myös mahdollista sammuttaa pääsiäiskynttilä helatorstaina, evankeliumin lukemisen yhteydessä, kun ylösnoussut Kristus hävisi opetuslasten näkyvistä. Helluntain jälkeen pääsiäiskynttilä siirretään kuorissa lähelle kastemaljaa, ja sitä poltetaan vain kasteen ja hautaan siunaamisen aikana. Kastekynttilä voidaan sytyttää pääsiäiskynttilästä. Pääsiäiskynttilää voidaan käyttää myös pyhäinpäivän iltajumalanpalveluksessa. Paastonajan alkaessa tuhkakeskiviikkona pääsiäiskynttilä viedään pois kirkkosalista ja tuodaan sinne vain kasteitten ajaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pääsiäiskynttilä *Catholic Encyclopedia*.  1911. New York:  Robert Appleton Company.  (englanniksi)
2. ↑  G. Thomas Rayan: *The Sacristy Manual*, s. 64,65. Liturgy Training Publications. Arcdiocese of Chigaco, 1993. ISBN 0-3´929650-92-1. (englanniksi)
3. ↑  Sven-Erik Brodd, Gunnar Weman: *Liturgi i Svenska kyrkan. I ord och bild från då och nu*, s. 129. Artos & Norma bokförlag, 2020. ISBN 978-91-7777-101-2. (ruotsiksi)
4. ↑  Kynttilöiden käyttö jumalanpalveluksessa - Jumalanpalvelus ja musiikki | Sakasti.evl.fi - Suomen ev.lut. kirkko *sakasti.evl.fi*.  Arkistoitu 21.5.2018. Viitattu 20.5.2018.
**Hendrik Krumm** (21. heinäkuuta 1934 Leisi – 12. huhtikuuta 1989 Tallinna) oli virolainen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori.

Krumm valmistui vuonna 1963 Tallinnan valtionkonservatoriosta Aleksander Arderin luokalta ja täydensi opintojaan vuosina 1965–1967 La Scalan laulukoulussa Milanossa Gennaro Barran johdolla. Hän tuli tunnetuksi etenkin italialaisen (kuten Verdin) ja ranskalaisen ohjelmiston tulkitsijana. Hän työskenteli Estonia-teatterin solistina vuodesta 1961 ja teki lukuisia Suomen-vierailuita, esimerkiksi Aarre Merikannon *Juhan* Shemeikkana Savonlinnan oopperajuhlilla (1970–1971) ja Helsingissä (1972). Krumm esiintyi myös muualla Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Japanissa. Oopperan lisäksi hän tulkitsi oratoriorooleja ja esiintyi konserttilaulajana.

Krumm toimi vuodesta 1976 Tallinnan valtionkonservatorion luennoitsijana ja vuodesta 1985 dosenttina. Eesti Telefilm julkaisi hänestä elokuvat *Laulab Hendrik Krumm* (1968) ja *Hendrik Krumm oopperilaval* (1982). Krummille myönnettiin Viron sosialistisen neuvostotasavallan ansioituneen taiteilijan (1968), Viron sosialistisen neuvostotasavallan kansantaiteilijan (1974) ja Neuvostoliiton kansantaiteilijan (1980) arvonimet. Hän sai vuonna 1983 Georg Otsin palkinnon ja vuonna 1988 Muusikateatri aastapreemian.

Krumm oli kahdesti naimisissa: Berta Krummin kanssa ja vuodesta 1974 Katrin Karisman kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Otavan Musiikkitieto A–Ö, uudistetun laitoksen 1. painos (1997), toim. Keijo Virtamo, s. 204
2. 1 2 3  Krumm, Hendrik Eesti Teatriliit
3. ↑  Hendrik Krumm 75. sünniaastapäevale pühendatud näitus Koolielu


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Australia

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Partiovyö** on partiolaisten käyttämä asuste.

Partiovöitä on useampaakin eri mallia. Perinteisin on kaksiosaisella pujotettavalla soljella varustettu, joka on koottu kolmesta nahkahihnan pätkästä. Pätkät on koottu vyöksi sivuilta n. tuuman läpimittaisilla metallirenkailla, joiden alareunassa on karabiinihaka. Vapaat päät päättyvät soljen osiin, joiden yhteydessä on vyön pituuden säätö. Soljen kehyksessä on tunnuslause **"Ole valmis"** ja keskiössä partiosymboli. Symboli oli tuolloin heraldinen lilja jonka päällikkeenä oli virallisen ohjeen mukainen Suomen vaakunaleijona. Solki oli valettua metallia. Näitä vöitä näkee edelleen käytössä, koska monissa partioon jo perinteenä kuuluvissa perheissä ne kulkevat isältä pojalle, joskin määrä vähenee jatkuvasti. 

1960-luvulla tehtiin myös toisenlainen vyö: se oli yhtenäinen nahkahihna, jossa solki oli messinkipeltinen partioliljalla koristettu, läpikulkevaa mallia. Karabiinihaat olivat erillisissä nahkalenkeissä. Tämän vyön solki oli kevytrakenteisempi kuin kolmiosaisen. Partioliljan siteenä on suomalaisen perinteen mukainen yhteenliitetyt kädet -kuvio. 

Partiovyön solki 1960-luvulta, läpikulkeva malli
Näitä kahta mallia käytettiin rinnakkain. Uudempi malli oli suositumpi tukevampien poikien keskuudessa helpon säädettävyytensä vuoksi. Koska vyössä ei ollut kiinteitä sivulenkkejä, se sopi myös housujen vyöksi ja oli siis käytännöllisempi kuin kolmiosainen joka olikin puhtaammin univormuvyö.

Yksiosainen vyö oli myös edullisempi hankkia yksinkertaisemman rakenteensa vuoksi. 

Partiotytöt käyttivät yksinomaan moniosaista vyötä, jossa keskiössä oli tyttöjärjestön apilatunnus. 

Nykyisin partiovyöt ovat pääasiassa yksiosaisia vöitä, joissa käytetään alkuperäisen kolmiosaisen mallista solkea,jossa on myös vyön pituuden säätö. Keskiötunnus on tosin uusittu ja karabiinihaat ovat erillisissä nahkalenkeissä.

Lisäksi on olemassa erillinen *Eräpojan vyö*. Se on kolmiosainen partiovyö, jonka solki on kullattu. Soljen kehyksessä lukee *Eräpoika - aina valmiina* ja keskiössä on eräpoikatunnus eli siivitetty ankkuri, jonka renkaan paikalla on partioliljan yläosa. Eräpojan vyö on muista poiketen suoritettava tunnus. 

Kaikkien vöiden materiaali on aina ollut parkittu mutta värjäämätön luonnonvärinen härännahka. Kangas- tai muovivöitä ei tässä tarkoituksessa ole ainakaan Suomessa käytetty.

Kaikissa partiovöissä on alusta alkaen saanut kantaa metallisia leiri- ja vaellusmerkkejä sekä eri mittaisilla vaellustehtävillä suoritettavia nahkaliljoja.

Lähteet
-------

* Partiolaisen ohjekirja 1966, Puku- ja merkkisääntö PMS
* Partio-Aitta Oy:n kuvasto 2008
Ko Kham

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
หอยเม่น |
| Sijainti | 
Trat Thaimaa |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Ko Kham** on pieni saari Ko Mak -saaren lähellä Ko Changin merikansallispuistossa, Tratin provinssissa, Thaimaassa. 

Ko Kham -saarelle on helppo meloa merikajakilla Ko Mak -saarelta. Sinne on myös mahdollista kävellä alhaisen laskuveden aikaan. Ko Kham -saarella on mukavia snorklauspaikkoja, riippuen tuulensuunnasta. Erityisesti eteläpuolella on ranta, jossa meri on usein rauhallinen, mukava hiekkadyynit, mustia laavakiviä, joihin on kiinnittynyt koko joukko simpukoita. Siellä voi myös nähdä erilaisien rapujen juoksentelevan. Mustien kivien lähellä voi nähdä mustia merisiilejä, joilla on pallomainen keskus, noin 15-30 senttimetriä halkaisijaltaan, ja ohuita piikkejä, noin 30-50 senttimetriä pitkiä. Piikkien päissä on ilmeisesti myrkyllisiä neuloja, jotka voivat katketa ihon sisään. Paikallisten mukaan myrkky on kiusallista ja kivuliasta mutta ei kuolettavaa. Mikäli neuloja saa ihoonsa, pitäisi ne rikkoa esimerkiksi lyömällä sopivan kokoisella kivellä ne pirstaksi ihon sisään. Thain kielellä nimi on *Hoi Ment* (หอยเม่น).

Kuvia
-----

* Ko Khamin ranta ja hiekkasärkkä.Ko Khamin ranta ja hiekkasärkkä.
* Majoja Ko Khamin rannassa.Majoja Ko Khamin rannassa.
* Vulkaanista kiveä Ko Khamin rannassa.Vulkaanista kiveä Ko Khamin rannassa.

Katso myös
----------

* Luettelo Thaimaan saarista
**Kobböle** on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Västanfjärdin pohjoisosassa.

Kobböle sijaitsee Taponjoen varrella, sen tekemän mutkan itä- ja eteläpuolella. Kylän kohdalla joessa on Kobbölenkoski, jossa on vanha myllypato. Kobbölen naapurikylät ovat Tappo, Östanå ja Nivelax. Kylän keskus sijaitsee Kvirvan- ja Kilskullen-nimisten mäkien välisessä laaksossa joen varrella. Kylään kuuluu myös pieni irrallisalue Västanfjärdin itärajalla.

Kobböle on ollut yhden talon muodostama kylä eli yksinäistalo vuoteen 1928 asti, jolloin Kobbölen maatilasta lohkottiin kolme uutta tilaa. Näistä kaksi sijaitsee varsinaisen kyläalueen ulkopuolella Västanfjärdin itäosassa. Myöhemmin kylään on lohkottu vielä kolme asuintilaa, mutta uusinkin rakennuskanta on sotia edeltävältä ajalta.

Lähteet
-------

1. ↑  Kansalaisen karttapaikka Maanmittauslaitos. Viitattu 16.1.2021.
2. 1 2  Turunmaa yhteinen kulttuuriympäristömme Lounaistiedon karttapalvelu. Viitattu 16.1.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Västanfjärd |
| --- |
|  |
| Taajamat | 
* Lammala

 |
|  |
| Rekisterikyliä Västanfjärdissä | 
* Billböle
* Brännboda
* Finsjö
* Galtarby
* Gräggnäs
* Kobböle
* Misskärr
* Nivelax
* Norrlammala
* Pörtsnäs
* Sirnäs
* Söderlammala
* Södersundvik
* Tappo
* Västanfjärd
* Vesterillo
* Östanå

 |

 |
**Koantaus** on järvi Rautjärven pohjoisosassa Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on yksi neliökilometri. Etäisyys Imatralta on 42 kilometriä pohjoiskoilliseen.

Maantiede
---------

Koantauksen mutkaisen rantaviivan pituus on 11 632 metriä. Useat saaret ja niemimaat jakavat järveä. Läntisin osa, Pieni-Koantaus, on vain kapean salmen kautta yhteydessä pääaltaaseen. Noin viidennes Koantauksesta on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin kohta, 19 metriä, sijaitsee järven länsipuoliskolla Karssaaren eteläpuolella.

Koantauksen saariluku on kymmenen. Kaikki saaret ovat yli aarin laajuisia, kaksi saarta (Suursaari ja Ahosaari) on yli hehtaarin laajuisia. Koantauksen rannoilla on pientaloja ja peltotilkkuja. Lounaisrannan Ilomäen korkeustaso on noin 150 metriä merenpinnan yläpuolella. Koantauksen luoteispuolella sijaitsee Sarajärvi ja itäpuolella Pitkäjärvi.

Koantauksen lounaisrannan tuntumassa sijaitsee runsaan kymmenen aarin laajuinen Iivanansaari, joka sai nimensä Isonvihan aikana. Saarella sijaitsee kalterijääkäri Erik Johan Reinikaisen hautakammio.

Koantauksen vesitilavuus on 6 128 000 kuutiometriä.

Koantaus (03.012.1.014) kuuluu Silamusjoen alueeseen (03.012), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Hiitolanjoen päävesistössä (03). Toinen jakovaihe on Hiitolanjoen alue (03.01). Koantaus on toiseksi laajin Silamusjoen alueen 19:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Silamus. Koantausta seuraa Saarilampi, Vihtari ja Suikka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Koantaus, vakavesi, Rautjärvi
2. 1 2 3 4 5 6 7  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 29.10.2021.
3. ↑  Koantaus Järviwikissä. Viitattu 29.10.2021.
4. ↑  Winberg, Vesa; Kosonen, Kari; Schönberg, Kalle: Iivanansaaren hautakammio – "Jottei kalterijääkäreitä unohdettaisi" *Yle.fi*.  31.10.2015. Viitattu 28.10.2021.
5. ↑  Silamusjoen alue (03.012) Järviwikissä. Viitattu 29.10.2021.
**Lima** (lat. *mucus*) on liukasta ja melko sitkeää nestettä, jota erittyy selkärankaisten ja selkärangattomien eläinten limarauhasista ja yksittäisistä limasoluista, kuten pikarisoluista. Tätä kirkasta eritettä on esimerkiksi limakalvojen pinnalla ja monien eläinten iholla. Laajasti ymmärrettynä limaksi nimitetään kaikkia eliöiden tuottamia samankaltaisia eritteitä. Tällainen on esimerkiksi kasvien vaurioituneisiin siiviläputkiin saostuva P-proteiini, joka muuttuu limankaltaiseksi tulpaksi tukkien siiviläputken vuodon.

Lima suojaa osaltaan kudoksia kemiallisia ja mekaanisia vaurioita vastaan. Se koostuu vedestä, suuresta määrästä glykoproteiineja, muidenkin rauhassolujen kuin limarauhasten eritteistä, entsyymeistä, hapoista, emäksistä ja erilaisista myrkyistä. Ihmisen limassa on muun muassa vettä, runsashiilihydraattisia glykoproteiineja (musiinia), epiteelisoluja, valkosoluja ja suoloja.

Katso myös
----------

* Solulima
* Tumalima

Lähteet
-------

1. ↑  Grönros, Eija-Riitta (päätoim.): *Kielitoimiston sanakirja*. Osa 2, s. 76, hakusana lima. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2007. ISBN 978-952-5446-20-3. Kirjan verkkoversio (viitattu 1.5.2020).
2. 1 2  Tirri, Rauno et al.: *Biologian sanakirja*, s. 401. Uudistetun laitoksen 1. painos. Helsinki: Otava, 2001. ISBN 951-1-17618-8.
3. ↑  *Lääketieteen termit*, s. 383. 4. uudistettu painos. Helsinki: Duodecim, 2002. ISBN 951-656-091-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lima (erite)** Wikimedia Commonsissa
**Oskari Kauppi** (12. joulukuuta 1888 Heinolan maalaiskunta – 19. huhtikuuta 1950) oli suomalainen varatuomari ja Suomen Sokeri Oy:n johtokunnan jäsen vuosina 1932–1950.

Elämä
-----

Kaupin vanhemmat olivat maanviljelijä Juhan Kauppi ja Karoliina Mansikkala. Hän valmistui Suomen liikemiesten kauppaopistosta vuonna 1909, kirjoitti ylioppilaaksi 1911, suoritti oikeustutkinnon 1917 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1920. Hän työskenteli Kauppalehden toimittajana ja toimitussihteerinä vuosina 1909–1915. Tämän jälkeen hän oli Kansallis-Osake-Pankin Kallion konttorin varaesimiehenä 1918–1919, Luottotieto Oy:n ja Liikemiesten tiedonantoyhdistyksen toimitusjohtajana 1919–1920, Keskuskauppakamarin lainoppineena sihteerinä 1919–1920, Maakauppiaitten osakeyhtiön toisena johtajana 1920–1930 ja Pohjoismaiden Yhdyspankin Viipurin konttorin johtajana vuonna 1931. Suomen Sokeri Oy:n johtokuntaan hänet nimitettiin vuonna 1932.

Kauppi toimi myös lukuisissa luottamustoimissa. Hän oli Keskuskauppakamarin välityslautakunnan jäsen vuodesta 1920, tilintarkastuslautakunnan puheenjohtaja vuodesta 1943 ja liikekilpailun valvontakomiteassa vuodesta 1947. Hän toimi Helsingin pörssikomitean jäsenenä vuodesta 1932, Suomen liikemiesten yhdistyksen sihteerinä 1921–1925, rahastonhoitajana 1923–1927, varapuheenjohtajana 1928–1930 sekä 1932–1938 ja puheenjohtajana vuodesta 1939. Suomalaisen Työn Liiton hallintoneuvostossa Kauppi toimi vuodesta 1933. Lisäksi hän oli Suomen mainosyhdistyksen puheenjohtaja ja edustaja Nordiskt reklamförbundissa vuosina 1935–1938, Suomen Teollisuusliiton toisena varapuheenjohtajana ja hallituksen valiokunnan jäsenenä vuodesta 1943. Hän toimi myös teollisuuden verokomitean puheenjohtajana sekä teollisuuden työteholautakunnan valtuuskunnan ja teollisuuden rationalisoimislautakunnan jäsenenä.

Kauppi nimitettiin Suomen Leijonan ritarikunnan komentajaksi. Hän oli Turkin kunniapääkonsuli vuodesta 1942.

Kauppi oli naimisissa voimistelunopettaja Lyydi Maria Warpeniuksen kanssa vuodesta 1915. Pariskunnalla oli kolme lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  L. Arvi P. Poijärvi, Ilmari Havu, Mauno Jääskeläinen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1950*, s. 306. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1949.
2. ↑  Salonen, Erkki (toim.): "Kuolleita 1.1. – 30.9.1950", *Mitä Missä Milloin 1951*, s. 31. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1950.
**Abdusalam Mamathanovitš Gadisov**  (ven. Абдусалам Маматханович Гадисов, s. 26. maaliskuuta 1989 Mahatškala, Dagestan) on venäläinen vapaapainija. Hän edustaa TsSKA Moskovaa ja häntä ovat valmentaneet Ali Alijev ja Sagid Murtazalijev..

Gadisov voitti sarjan 97 kg maailmanmestaruuden Taškentissa 2014 kukistettuaan loppuottelussa azerbaidžanilaisen Xetaq Qazyumovin. Las Vegasin MM-kilpailuissa 2015 hän sai hopeaa hävittyyän finaalissa yhdysvaltalaiselle Kyle Snyderille. Herningin MM-kilpailuissa 2009 hän oli 84 kg:n painoluokassa viides. Hän voitti Euroopan-mestaruuden 96-kiloisissa Belgradissa 2012 ja 97-kiloisissa Vantaalla 2014. Hän sai Bakun Euroopan kisoissa 2015 pronssia 97 kg:n sarjassa. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli 96-kiloisissa yhdeksäs.

Gadisov voitti Kazanin universiadeissa 2013 kultaa 96 kg:n painoluokassa. Hän voitti junioreiden maailmanmestaruuden 84-kiloisissa 2008.

Lähteet
-------

1. ↑  Abdusalam Gadisov *sports-reference.com*.  Arkistoitu 13.12.2012. Viitattu 19.6.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3  Gadisov, Abdusalam (RUS) *iat.uni-leipzig.de*. Viitattu 19.6.2015. (englanniksi)
3. ↑  World Championship Freestyle Seniors 2014-09-08 Tashkent (UZB) 97.0 kg Gadisov, Abdusalam (RUS) *iat.uni-leipzig.de*. Viitattu 19.6.2015. (englanniksi)
4. ↑  Freestyle Results - 2015 World Championships *flowrestling.org*.  Arkistoitu 10.9.2015. Viitattu 12.9.2015. (englanniksi)
**Kaarle Oskari Metsola** (4. lokakuuta 1874 Kiikka – 8. elokuuta 1951 Kalajoki) oli suomalainen kanttori, laulun- ja soitonopettaja, kuoronjohtaja ja Keski-Pohjanmaan laulu-maakuntalaulun säveltäjä ja sanoittaja.

Metsolan vanhemmat olivat maanviljelijä, herastuomari Isak Juhonpoika (Prihti) ja Vilhelmiina Erkintytär. Kansakoulun jälkeen hän suoritti asevelvollisuutensa Suomen kaartissa ja opiskeli sitten Emil Sivorin johtamassa Viipurin lukkari-urkurikoulussa josta hän valmistui 1898. Kouluaikanaan hän sovitti kansanlauluja ja johti Viipurin VPK:n mieskuoroa.

Metsola oli aluksi lukkarin viransijaisena ja kiertokoulun opettajana Pälkjärvellä. Vuonna 1900 hänestä tuli Längelmäen vakinainen lukkari. Metsola toimi lisäksi Längelmäellä kunnankirjurina, säästöpankin kamreerina sekä kuntakokouksen puheenjohtajana ja laulu- ja soittokuntien johtajana. Vuonna 1907 hän oli mukana perustamassa Suomen kanttori-urkuriliittoa. Vuonna 1909 Metsola siirtyi lukkariksi Kauvatsalle. Täällä hän oli myös kuntakokouksen ja kunnanvaltuuston sekä Kauvatsan kansakoulujen johtokunnan puheenjohtajana, toimi yhdeksän vuotta postitoimistonhoitajana sekä 19 vuoden ajan Satakunnan nuorisoseurojen liiton musiikinneuvojana. Hän kirjoitti Kauvatsalla muistiin 100 kansansävelmää ja hänestä tuli 1921 Satakunnan nuorisoseurojen liiton kunniajäsen. Metsola sai director cantus-arvonimen vuonna 1920.

Metsola muutti 1921 Kalajoelle jossa hän oli seurakunnan kanttorina ja kunnan palveluksessa 30 vuoden ajan. Hänestä tuli Kalajoen kunnan rahastonhoitaja 1922 ja kunnankirjurina hän oli 1923–1944. Metsola oli Pohjolan Osake-Pankin Kalajoen konttorin johtajana 1944–1946. Talvikausina 1923–1926 Metsola oli virkavapaana ja toimi silloin Hämeenlinnan alakansakoulunopettajaseminaarin soiton- ja laskennonopettajana, Hämeenlinnan tyttökoulun laulunopettajana sekä Hämeenlinnan raittiusseuran sekakuoron johtajana. Kalajoella Metsola toimi laulunopettajana ja johti muun muassa Kalajoen Sekakuoroa. Hän teki sekakuorolle pieniä laulelmia ja kansanlaulusovituksia. Metsolan lauluja julkaistiin muun muassa *Hengellisiä lauluja ja virsiä* ja *Siionin sointuja*-kokoelmissa sekä Kansanvalistusseuran julkaisemassa kokoelmassa *Sekaäänisiä lauluja*. Metsolan säveltämä ja sanoittama Keski-Pohjanmaan maakuntalaulu *"Näät kuinka rannat viljavat…"* sai ensiesityksensä Kalajoen Sekakuoron esittämänä Keski-Pohjanmaan maakuntaliiton perustamiskokouksessa Kalajoella vuonna 1930. Metsola sai vuonna 1944 director musices-arvonimen ja hänelle myönnettiin Suomen Leijonan ritarikunnan ansioristi ja Kansanavun ansioristi.

Oskari Metsola oli naimisissa vuodesta 1905 Anna Impi Lagerbladin (1882–1951) kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Oskari Metsola, Kirjastovirman henkilögalleria (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Oskari Kivivuori** (*Osku*) on Väinö Linnan romaanitrilogiassa *Täällä Pohjantähden alla* torpparipariskunta Otto ja Anna Kivivuoren toinen poika ja keskimmäinen heidän lapsistaan. Oskari osoittaa jo nuorena poikana isänsä kaltaista hulivilimäisyyttä muun muassa käymällä yöjuoksulla piikojen luona. Hänen hartaan uskonnollinen äitinsä Anna paheksuu Oskarin käytöstä vähän väliä. Oskarilla on myös seksisuhde Leppäsen Auneen, joka raskaaksi tullessaan pitää Oskua lapsen isänä, vaikka ehdokkaita löytyy aina pappilan Ilmarista Kankaanpään Eliakseen. Asiasta riideltiin kansalaissodan alkuun asti, ja Oskari oli tyly: hän sanoi että jos oikeuteen mennään hän tuo sinne kaikki muut sulhasehdokkaat ja Aunelle jää vain kulut ja häpeä. Oskari oli taipumaton loppuun asti – ja sitten sota sekoittikin kaiken. 

Oskari ottaa osaa Pentinkulman työväenyhdistyksen toimintaan ja myöhemmin liittyy punakaartiin. Tappion häämöttäessä Oskari pyrkii muiden mukana pakoon Venäjälle ennen valkoisten tuloa. Pakomatkalla hän kaatuu Tuuloksessa käydyssä Syrjäntaan taistelussa puolustaessaan punaisten muodostamaa kolonnaa saksalaisten hyökkäykseltä.

Kun samassa taistelussa mukana ollut Akseli Koskela vapautui ehdonalaisuudestaan ja sai siis poistua pitäjästä, Anna pyysi useitakin kertoja että Akseli lähtisi näyttämään hänelle Oskarin haudan paikan; Akseli kieltäytyi koska sanoi ettei pystyisi osoittamaan mihin joukkohautaan Oskari olisi haudattu. Tosiasiassa hän kammosi ajatustakin palata tuolle tuskien tielle.

Kivivuori jäi Oskarin kaaduttua Jannen ja Elinan perittäväksi, mutta Janne luopuu osuudestaan Kivivuoreen, jolloin se siirtyy kokonaan Elinalle eli käytännössä Akselille. Leppäsen Aune kuitenkin vaati pojalleen Valtulle, jonka isänä Oskaria piti, osuutta Kivivuoresta, mitä tämä ei koskaan saanut.

Lähteet
-------

* Linna, Väinö: *Täällä Pohjantähden alla 1*. 1. painos 1959. Helsinki: WSOY, 2008. ISBN 978-951-03509-5-9.
* Linna, Väinö: *Täällä Pohjantähden alla 2*. 1. painos 1960. Helsinki: WSOY, 2008. ISBN 978-951-03509-6-6.
* Linna, Väinö: *Täällä Pohjantähden alla 3*. 1. painos 1962. Helsinki: WSOY, 2008. ISBN 978-951-03509-7-3.
Oskari Lehtonen Jyväskylän Kalevan kisoissa vuonna 2018.**Oskari Lehtonen** (s. 14. kesäkuuta 1997) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Nurmijärven Yleisurheilua. Lehtosen valmentajana toimii Petteri Jouste. Hänen ennätyksensä sadalla metrillä on 10,41 s ja kahdella sadalla metrillä 20,76 s.

Lehtonen kuului Eskilstunan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 kuudenneksi sijoittuneeseen Suomen joukkueeseen 4 × 100 metrin viestissä. 200 metrillä hän karsiutui alkuerissä. Bydgoszczin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 hän juoksi toisen osuuden Suomen saadessa pikaviestissä pronssia ajalla 39,70. Lisäksi hän eteni 200 metrillä välieriin. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän juoksi kolmannen osuuden Suomen pikaviestijoukkueessa, joka sijoittui kuudenneksi Suomen ennätys -ajalla 38,92. Joukkue oli parantanut maan ennätyksen jo alkuerissä aikaan 39,11. Gävlen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 hän selviytyi 200 metrillä välieriin. Münchenin EM-kilpailuissa 2022 hän kuului alkuerissä karsiutuneeseen Suomen pikaviestijoukkueeseen.

Lehtonen voitti 200 metrin juoksun Suomen-mestaruuden Jyväskylässä 2018 ja sai samalla matkalla SM-hopeaa Joensuussa 2022. Sadalla metrillä hän sijoittui kolmanneksi Tampereella 2021. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa 200 metrillä 2019. Hän sai samalla matkalla hopeaa 2020 sekä pronssia 2021 ja 2022 .

Lehtonen on kilpaillut aikuisten maaotteluissa vuodesta 2018, jolloin hän voitti Suomi–Ruotsi-maaottelussa 200 metrin juoksun.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Oskari Lehtonen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Kobamamidi** eli **adenosyylikobalamiini** (C72H100PN18O17Co) on B12-vitamiinin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Kobamamidi esiintyy koentsyyminä useissa hapetus-pelkistysreaktioita, isomeroitumisia ja radikaalireaktioita katalysoivissa entsyymeissä. Yhdistettä voidaan käyttää anemian hoitoon..
Kobamamidin tunniste anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa on B03BA04.

Ominaisuudet ja rakenne
-----------------------

Huoneenlämpötilassa kobamamidi on oranssinkeltaista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen ja etanoliin, mutta ei esimerkiksi asetoniin. Molekyylissä koboltti esiintyy hapetusluvulla +III. Koboltti on sitoutunut koordinaatiosidoksilla neljään korriinirenkaan typpiatomiin, adenosyyliryhmään ja dimetyylibentsimidatsolirenkaaseen. Adenosyyliryhmä voi korvautua muilla ligandeilla esimerkiksi syanoryhmällä, jolloin muodostuu syanokobalamiinia tai vedellä, jolloin muodostuu hydroksikobalamiinia. Adenosyyliryhmän irrotessa voi myös muodostua radikaali.

Kobamamidi entsyymien koentsyyminä
----------------------------------

Kobamamidi toimii koentsyymeinä entsyymeissä, jotka katalysoivat isomeroitumisia, hapetus-pelkistysreaktioita ja radikaalireaktioita. Esimerkkejä hapetus-pelkistysreaktioita katalysoivista kobamamidista riippuvaisista entsyymeistä ovat glyserolidehydrataasi ja muut diolidehydraasit, jotka muodostavat dioleista hydroksialdehydejä. Useat kobamamidista riippuvaiset entsyymit katalysoivat reaktioita, joissa on radikaalivälivaiheita. Tällaisia ovat esimerkiksi metyylimalonyylikoentsyymi-A-mutaasi, etanoliamiiniammoniakkilyaasi, lysiini-5,6-aminomutaasi sekä eräiden bakteerien ribonukleotidireduktaasi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Gérard Moine, Hans-Peter Hohmann, Roland Kurth, Joachim Paust, Wolfgang Hähnlein, Horst Pauling, Bernd–Jürgen Weimann & Bruno Kaesler: *Vitamins, 6. B Vitamins, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2011. Viitattu 21.3.2017
2. 1 2  John W. Scott: *Vitamin B12, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 21.3.2017
3. 1 2 3  Thomas Scott,Eric Ian Mercer: *Concise encyclopedia biochemistry and molecular biology*, s. 161. Walter de Gruyter, 1997. ISBN 978-3110145359. (englanniksi)
4. ↑  Ronald R. Eitenmiller,W. O. Landen, Jr,Lin Ye: *Vitamin Analysis for the Health and Food Sciences*, s. 513. CRC Press, 2016. ISBN 9781420009750. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 21.3.2017). (englanniksi)
5. 1 2  Perry A. Frey, Robert H. Ables & Adrian D. Hegeman: *Enzymatic reaction mechanisms*, s. 190-199. Oxford University Press, 2007. ISBN 978-0195122589. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 21.3.2017). (englanniksi)
6. 1 2  Lew Mander, Hing-Wen Liu: *Comprehensive Natural Products II*, s. 508-537. Academic Press, 2010. ISBN 9780080453811. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 21.3.2017). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: Cobamamide (englanniksi)
* Human Metabolome Database: Adenosylcobalamin (englanniksi)
* FooDB: Adenosylcobalamin (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Adenosylcobalamin (englanniksi)
* ChemBlink: Cobamamide (englanniksi)
**Soul jazz** on 1960-luvulla yleinen jazz-musiikin tyylisuunta, joka on omaksunut vahvoja vaikutteita soulista, rhythm and bluesista ja gospelista. Kokoonpanot ovat pienehköjä, usein kolme tai neljä soittajaa. Aiemmin jazziin kuulumattomat urut ovat yleinen soitin soul jazzissa.

Tyylille tyypillisiä ovat edeltävää jazzia useammin käytetyt hieman monotoniset, tanssimaiset rytmit ja selkeät melodiat. Soul jazzin lähin sukulainen jazzin kentällä on hard bop, joka on ottanut vaikutteita samoista populaarimusiikin tyyleistä. 

Soul jazz kehittyi 1950-luvun lopussa. Sen syntyä on jäljitetty saksofonisti Cannonball Adderleyn San Franciscossa levyttämään live-albumiin, jonka yhteydessä levy-yhtiö Riverside Records keksi markkinoida artistia (vastoin hänen tahtoaan) soul jazzin edustajana.

Muita tyylisuunnan merkittäviä edustajia ovat esimerkiksi saksofonistit Lou Donaldson, Stanley Turrentine, Eddie Harris ja Gene Ammons, urkurit Jimmy Smith, Lonnie Smith, Jimmy McGriff ja Big John Patton, kitaristit Kenny Burrell ja Grant Green sekä pianistit Horace Silver ja Les McCann.
**Minidian** on maalaiskunta Koulikoron alueen Kangaban piirissä Malissa. Sen keskuskylä Kangaba on myös piirin hallinnollinen keskus. Kangaba sijaitsee Nigerjoen varrella 95 kilometriä Bamakosta maanteitse lounaaseen. Kunnassa on 20 600 asukasta (vuonna 2009).

Minidianin kunnan pinta-ala on 318,28 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Kangaban piirin Maramandougoun, etelässä Kaniogon, lännessä Benkadin ja pohjoisessa Karanin sekä Katin piirin Bancoumanan ja Kourouban kuntiin. Seutu kuuluu Sudanin ja Guinean siirtymävyöhykkeeseen. Pohjoisessa sijaitsevat Mandinguevuoret ja etelässä Nigerjoen tasanko. Kangaban lisäksi kuntaan kuuluu kymmenen kylää ja 28 pikkukylää.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, durra, riisi, maapähkinä ja puuvilla. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Nigerjoella huuhdotaan kultaa.

Kangaban kautta kulkee Bamakon ja Guinean rajan välinen maantie RN26. Nigerillä on jokiliikennettä.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Koulikoro) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 2.11.2014. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Minidian 2008–2012 *fsg.afre.msu.edu*. Viitattu 2.11.2014. (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Mali - Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 2.11.2014. (ranskaksi)
4. ↑  Mali: Carte Routière *reliefweb.int*. Viitattu 2.11.2014. (ranskaksi)
**MiniDVD** tarkoittaa kahta asiaa:[1]

* DVD-levyä, jonka halkaisija on 8 senttimetriä.
* Tallennustekniikkaa.

DVD-levy
--------

MiniDVD-levy.
**MiniDVD** on 8 senttimetriä halkaisijaltaan oleva DVD-levy, johon pystyy kirjoittamaan 1,4 tai 2,8 gigatavua (yksipuolinen/kaksipuolinen levy) dataa tai videoa.

MiniDVD:itä käytetään muun muassa nykyaikaisten videokameroiden tallennusvälineinä. Tallennusajat vaihtelevat 20–60 minuutin välillä riippuen tallennusformaatista.

Tallennustekniikka
------------------

**MiniDVD** (myös **cDVD**) -tallennustekniikalla kirjoitetaan CD-R- tai CD-RW-levylle DVD-Video-formaattia. Levyä voidaan toistaa DVD-soittimessa. Hyvälaatuista MiniDVD-kuvaa mahtuu levylle noin 20 minuuttia.

MiniDVD:n ongelmina nähdään muun muassa se, että kaikki DVD-soittimet eivät tue sitä, ja tallennetulle levylle ei mahdu kuin rajallinen määrä videota. Videon tallentamista CD-levylle suositellaan esimerkiksi Video-CD -formaattiin, joita pystyy toistamaan useimmilla DVD-soittimilla.

Lähteet
-------

1. ↑
Schabowski vuonna 2007
Schabowski puhumassa lehdistötilaisuudessa 9. marraskuussa 1989.
**Günter Schabowski** (4. tammikuuta 1929 – 1. marraskuuta 2015 Berliini) oli saksalainen poliitikko. Hän oli Itä-Saksan kommunistipuolueen politbyroon jäsen (1984–1989) ja Neuvostoliiton Berliinin-miehitysvyöhykkeen puoluejohtaja (1985–1989), joka marraskuussa 1989 ilmoitti vahingossa lehdistötilaisuudessa, että Berliinin muuri avataan. Schabowskin lausunto johti muurin murtumiseen myöhemmin samana päivänä.

Schabowski kuului toisen maailmansodan aikana ryhmäjohtajana Saksan natsipuolueen nuorisojärjestöön, Hitler-nuorisoon. Sodan jälkeen hän liittyi kommunistien johtamien ei-vapaiden ammattiyhdistysten järjestöön, Saksan vapaaseen ammattiyhdistysten liittoon vuonna 1946 sekä kommunistiseen nuorisojärjestöön, Saksan vapaaseen nuorisoon vuonna 1950 ja tuli kommunistipuolueen varsinaiseksi jäseneksi vuonna 1952.

Saksan jälleenyhdistyttyä Schabowski sai kolmen vuoden vankeustuomion osavastuullisena Berliinin muurin ylittäjien ampumiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Ex-SED-Funktionär: Günter Schabowski gestorben *Die Welt*.  1.11.2015. Viitattu 1.11.2015. (saksaksi)
2. ↑  Seppo Ylönen: Tämä herra avasi Berliinin muurin - vahingossa.  *Aamulehti*, 7.11.2014, s. A24.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Günter Schabowski** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Günther Csar** (s. 7. maaliskuuta 1966 Zell am Ziller, Tiroli) on itävaltalainen yhdistetyn kilpailija. Hän edusti Sportclub Mayrhofenia.

Csar kuului Hansjörg Aschenwaldin ja Klaus Sulzenbacherin kanssa Itävallan joukkueeseen, joka saavutti joukkuekilpailussa pronssia Calgaryn olympialaisissa 1988. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän sijoittui Calgaryssa 34:nneksi ja Albertvillen olympialaisissa 1992 32:nneksi. 

Csar voitti Klaus Sulzenbacherin ja Klaus Ofnerin kanssa joukkuekilpailun maailmanmestaruuden Val di Fiemmessä 1991. Hän saavutti nuorten MM-kilpailuissa hopeaa henkilökohtaisessa kilpailussa 1986.

Maailmancupin osakilpailussa Csar oli parhaimmillaan viides Canmoressa joulukuussa 1986 ja Muraussa tammikuussa 1992. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui yhdeksänneksi kaudella 1989–1990.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Günther Csar *sports-reference.com*.  Arkistoitu 28.1.2010. Viitattu 26.4.2016. (englanniksi)
2. 1 2  Günther Csar Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Günther Niethammer** (28. syyskuuta 1908 Waldheim, Saksa – 14. tammikuuta 1974 Morenhoven) oli saksalainen lintutieteilijä.

Niethammer aloitti eläintieteen opinnot Tübingenissä ja jatkoi niitä Leipzigissa 1929–1932. Hänen väitöskirjansa vuonna 1933 käsitteli lintujen anatomiaa ja histologiaa. Hän työskenteli sittemmin sekä Berliinin, Bonnin että Wienin museoissa. Hän kirjoitti yhdessä Erwin Stresemannin kanssa kolmiosaisen *Handbuches der deutschen Vogelkunde* 1937–1942. Yhdessä Urs N. Glutz von Blotzheimin ja Kurt M. Bauerin kanssa Niethammer kirjoitti lintutieteen perusteoksiin kuuluvan 14-osaisen teoksen *Handbuch der Vögel Mitteleuropas* (1966–).

1937 Niethammer liittyi SS-joukkoihin ja 1940 Waffen-SS-joukkoihin yleten Obersturmführeriksi. Hän palveli Auschwitzissa 1940–1942 ja kirjoitti 1942 artikkelin alueen linnustosta *Beobachtungen über die Vogelwelt von Auschwitz*.

Niethammer sai professorin viran Bonnista 1957. Hän oli Saksan lintutieteellisen yhdistyksen (Deutschen Ornithologen-Gesellschaft) puheenjohtaja 1968–1973.

Niethammer nimesi linnuista muun muassa kauluskiitäjän (*Streptoprocne zonaris*) alalajin *kuenzeli*.

Lähteet
-------

1. ↑  ITIS


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Olli Kanervisto** (23. maaliskuuta 1958 Turku – 8. huhtikuuta 1984 Playa del Ingles) oli suomalainen kuulantyöntäjä.

Ura
---

Turun Urheiluliittoa edustanut Kanervisto voitti sisäratojen SM-kultaa vuosina 1983 ja 1984 ja saavutti hopeaa 1978 ja pronssia 1979. Kalevan kisoissa hän saavutti SM-hopeaa 1980 ja -pronssia 1983. EM-hallikisoissa vuonna 1983 Kanervisto sijoittui seitsemänneksi. Hänen ennätyksekseen jäi vuonna 1982 työnnetty 19,24. Hallissa Kanervisto työnsi 19,36 vuonna 1983.

Kuolema
-------

Suomen yleisurheilumaajoukkueen harjoitusleirillä ollut Olli Kanervisto sai surmansa huhtikuussa 1984 Kanarian saarten Playa del Inglesissä siviilipukuisen poliisin ampumana paikallisen ravintolan ulkopuolella. Poliisi sai myöhemmin täyttä ymmärrystä vailla tehdystä taposta 14 kuukauden vankeustuomion.

Lähteet
-------

1. ↑  Olli Kanervisto Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu). Viitattu 20.4.2021.
2. ↑  Salomaa, Tomi: Poliisi ampui maajoukkueurheilija Olli Kanerviston – silminnäkijä palaa IL:n haastattelussa vuoden 1984 tapahtumiin: "Ja sitten paukahti" *Iltalehti*.  17.12.2017. Viitattu 17.12.2017.
3. ↑  Siukonen, Markku & Ahola, Matti: *Urheilun vuosikirja 1984–1985*, s. 159. Jyväskylä: Scandia Kirjat, 1985. ISBN 951-9466-41-X.
**Abel Tendekayi Muzorewa** (14. huhtikuuta 1925 – 8. huhtikuuta 2010) oli Zimbabwen metodistinen piispa, joka toimi Rhodesian pääministerinä maan siirtyessä pois Ian Smithin valkoisesta vähemmistövallasta 1979–1980.

Muzorewa oli keskeinen hahmo UANC:ssä (United African National Council), joka oli brittien ja Smithin välisen sopimuksen myötä sallittu mustan väestön puolue Rhodesiassa vuodesta 1971. Robert Mugaben johtama ZANU ja Joshua Nkomon ZAPU olivat vapautusarmeijoina ja sissisotaa käyvinä kiellettyjä. Länsimaat ja Smith asettivat toivonsa Muzorewan liikkeeseen toivoen välttävänsä maan siirtymisen sosialistiselle tielle Mugaben tai Nkomon johtamina. ZANU ja ZAPU toimivat kuitenkin UANC:n muodollisessa yhteydessä alkuvaiheessa. ZANUn johtohahmoista Ndabaningi Sithole oli pitkään Muzorewan kanssa yhteistyössä.

Sisällissodan päätyttyä vuoden 1980 vaaleissa Mugaben puolue voitti kuitenkin yksinkertaisen enemmistön Zimbabwen parlamenttiin. Muzorewan ryhmä jäi kolmeen paikkaan.

Muzorewa ei kuitenkaan vetäytynyt politiikasta. Hän oli vuoden 1995 presidentinvaaleissa yhä itsevaltaisemmaksi syytetyn Mugaben vastaehdokkaana mutta hävisi selkeästi. Hän myös kirjoitti omaelämäkerran.

Lähteet
-------

1. ↑  Mudambanuki, Tafadzwa & Tanton, Tim: Bishop Abel Muzorewa dies at 84 *Report*.  8.4.2010. The People of the United Methodist Church. Viitattu 27.12.2020. (englanniksi)
2. ↑  Nyaira, Sandra: Bishop Abel Muzorewa, Zimbabwean Transitional Figure of 1970s, Dies in Harare *News*.  9.4.2010. Voice of America.  Arkistoitu 12.4.2010. Viitattu 4.7.2012. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Charles Phillip Ingalls** (10. tammikuuta 1836 Cuba, New York – 8. kesäkuuta 1902 De Smet, Etelä-Dakota) oli kirjailija Laura Ingalls Wilderin isä.

Charles Phillip Ingalls syntyi Lansford ja Laura Ingallsille 10. tammikuuta 1836 Cuban kaupungissa New Yorkin osavaltiossa. Perheeseen kuului hänen lisäkseen kahdeksan lasta. Ingalls perheineen muutti vuonna 1845 Chicagoon, joka tuolloin oli vielä pieni kylä. Ei kulunut kauankaan kun he lähtivät taas taivaltamaan ja päätyivät Concordin kylään, jossa Ingalls vietti lähes koko lapsuutensa. Ingalls oli jo lapsena hyvin kiinnostunut viulunsoitosta.

1. helmikuuta 1860 Ingalls meni naimisiin Caroline Lake Quinerin kanssa, johon hän oli aikaisemmin tutustunut Concordissa. Noin viisi vuotta myöhemmin, 10. tammikuuta 1865, Charles ja Caroline saivat ensimmäisen lapsensa, Maryn. Heti kaksi vuotta myöhemmin Ingallseille syntyi toinen tytär, Laura, joka aikuisiällään kirjoitti *Pieni talo* -kirjasarjan jossa hän kertoo lapsuus- ja nuoruusvuosistaan. Charles ja Caroline saivat vielä kolme lasta: Carrien, Freddien sekä Gracen.

Ingalls kuoli 8. kesäkuuta 1902 De Smetin kaupungissa. Hänet haudattiin De Smetin hautausmaalle, jonne Carolinekin haudattiin myöhemmin.

Ingallsien elämään perustuvassa televisiosarjassa *Pieni talo preerialla* Charles Ingallsia näyttelee Michael Landon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Charles & Caroline Ingalls *kolumbus.fi*. Viitattu 11.5.2020.
2. ↑  Michael Landon *kolumbus.fi*. Viitattu 11.5.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Charles Ingalls** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Charles III** (*Bourbonin Kaarle III* eli *Charles de Bourbon*; 17. helmikuuta 1490 Montpensier – 6. toukokuuta 1527 Rooma) oli ranskalainen Bourbon-sukuun kuulunut konnetaabeli eli valtakunnanmarsalkka. Italialaissodissa hän johti keisari Kaarle V:n joukkoja paavia vastaan ja vei vuonna 1527 joukkonsa Rooman ryöstöön, jonka alkuvaiheessa hän sai itse surmansa.

Bernard Gaillot, *Charles III*, 1835.
Bourbon-suku ei vielä 1500-luvun alussa noussut Ranskan kuningassuvuksi. Charles menestyi upseerinurallaan ja sai konnetaabelin arvon vuonna 1515. Ranskalla oli useita vihollisia, ja vuonna 1521 Englanti liittoutui keisarin kanssa sitä vastaan. Osapuolet taistelivat erityisesti Italian herruudesta. Pavian taistelussa Ranskan kuningas Frans I jäi vihollisten vangiksi ja joutui tekemään paljon myönnytyksiä vapaaksi päästäkseen. Tällöin Charles vaihtoi puolta ja liittyi keisarillisiin joukkoihin. Tämä katsottiin Ranskassa maanpetokseksi, ja Charlesin sukuhaara menetti aatelisarvonsa.

Charles johti keväällä 1527 keisarilliset joukot Rooman edustalle. Hänen armeijansa koostui suurelta osin saksalaisen jalkaväen palkkasotureista (Landsknecht), jotka olivat paavinvastaisia myös kotimaansa katolisuuden vastaisen kiihotuksen takia. Charles päätti tehdä rynnäkön kaupunkiin pitkäaikaisen piirityksen sijasta. Paavia puolustamaan tulleet ranskalaiset joukot myöhästyivät, ja Rooma joutui keisarin joukkojen armoille. Kaupungin puolustuksen murruttua joukot riehaantuivat ja tuhosivat kaupunkia. Charles oli kuitenkin kaatunut jo kaupungin valtauksen aikana, ja yhtenä ryöstelyn syynä on pidetty sitä, ettei valloittajilla ollut johtajaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kjersgaard, Erik; Dahlerup, Troels: *Otavan suuri maailmanhistoria. Osa 9.*, s. 237, 243–249. Suomentanut Eskelinen, Heikki. Helsinki: Otava, 1984. ISBN 951-1-08056-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Charles III (Bourbon)** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Partiopiiri** on useiden maiden partiotoiminnassa käytetty hallinnollinen yksikkö, joka toimii paikallisten lippukuntien yhteistyöelimenä.

Suomen partiopiirit
-------------------

Suomen Partiolaiset – Finlands Scouter ry:llä on 11 partiopiiriä. Ne myötäilevät maakuntien rajoja, pois luettuna Finlands Svenska Scouter r.f. (FiSSc), joka on Suomen ruotsinkielisten lippukuntien valtakunnallinen partiopiiri. Piirissä on lippukuntia, ja lippukuntien määrät vaihtelevat piireissä 11:stä 150:een. Ennen piiriuudistusta piirejä oli 18 - mm. Järvi-Suomen partiolaisten alueella toimi aiemmin viisi itsenäistä partiopiiriä. Partiopiireistä pienin on Pohjois-Savon partiolaiset(PoSaPa) johon kuuluu 2 lippukuntaa. Ennen PoSaPa käsitti kaikki Pohjois-Savon maakunnan lippukunnat.

### Piirit

* Etelä-Karjalan Partiolaiset
* Finlands Svenska Scouter
* Hämeen Partiopiiri
* Järvi-Suomen partiolaiset
* Kymenlaakson Partiopiiri
* Lapin Partiolaiset
* Lounais-Suomen Partiopiiri
* Pohjanmaan Partiolaiset
* Pohjois-Savon Partiolaiset
* Pääkaupunkiseudun Partiolaiset
* Uudenmaan Partiopiiri

Aiheesta muualla
----------------

* Partiopiiri PartioWikin mukaan
**De se** (lat. *itsestä*) on filosofinen termi, joka tarkoittaa uskomusta tulkittuna niin, että se koskee henkilöä itseään. Toisin sanoen, uskomus on *de se* -uskomus, jos sen katsotaan kohdistuvan jonkun sellaisen proposition totuuteen, joka liittyy uskomuksen omaavaan henkilöön itseensä. Tulkinta eroaa tällöin tietyllä tavalla *de dicto* ja *de re* -tulkinnoista. David Kellogg Lewisin mukaan *de se* sisällyttää *de dicton*, mutta ei toisin päin.

Esimerkiksi lause

1a. Pekka uskoo, että hänen housunsa ovat tulessa.
on epämääräinen, ja voidaan tulkita kahdella tavalla:

1b. Pekka sanoo itselleen: "Hänen housunsa ovat tulessa". (*de re*)
1c. Pekka sanoo itselleen: "Minun housuni ovat tulessa". (*de se*)
Lause 1b koskee siis jotain toista henkilöä, lause 1c Pekkaa itseään.

Lähteet
-------

1. ↑  Lewis, David: "Attitudes De Dicto and De Se", *Philosophical Papers Volume I*, s. 133–161(29). Oxford Scholarship Online Monographs, 1983.
2. ↑  Sauerland, Uli: Correlates of the de re and de se Distinction (PDF) The Variables Project, Tubingen University. Workshop on Bound Pronouns, USC, May 3, 2001.  Arkistoitu 13.9.2004. Viitattu 21.1.2008.

Kirjallisuutta
--------------

* Burge, Tyler: "Memory and Persons" *The Philosophical Review*, Vol. 112, No. 3. 2003, ss. 289–337.
* Lewis, David: "Attitudes De Dicto and De Se" *The Philosophical Review*, 88, 1979, ss. 513–543.
* Perry, John: "The Problem of the Essential Indexical" *Noûs* 13, no. 1, 1979, ss. 3–21.