recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**West Side Boys**, joka tunnettiin myös nimeltä **West Side Niggaz** tai **West Side Junglers**, oli aseistautunut ryhmä Sierra Leonessa. Ryhmää kuvaillaan joskus Armed Forces Revolutionary Council -puolueen pienemmäksi ryhmittymäksi. 

West Side Boys kaappasi ja piti rauhanturvaajia Yhdistyneiden kansakuntien operaatiosta Sierra Leonessa panttivankeina ja sieppasi brittisotilaita Royal Irish Regiment -rykmentistä elokuussa 2000. Ryhmä sai vaikutteita yhdysvaltalaisesta rap- ja gangsta rap -musiikista, eritoten Tupac Shakurista, ja musiikissa kuvatusta *gangsta*-kulttuurista. Koska termiä "West Side Niggaz" ei oltaisi voitu näyttää jatkuvasti ryhmittymästä kertovassa mediassa, muutettiin nimi harmittomaksi muotoon "West Side Boys". Ennen tuhoutumistaan ryhmässä arvioitiin olevan noin 600 jäsentä.

Suuri osa West Side Boysin jäsenistä oli lapsisotilaita, jotka oltiin kaapattu vanhemmiltaan sen jälkeen kun "värvääjät" olivat tappaneet heidät. Osa näistä lapsista pakotettiin osallistumaan vanhempiensa kiduttamiseen kuoliaaksi raaistaakseen ja epäinhimillistäkseen heidät. West Side Boysin jäsenet olivat poyon (kotitekoisen palmuviinin), kannabiksen ja veritimantein ostetun heroiinin suurkuluttajia. Veritimanteilla ostettiin myös suuri osa heidän aseistaan, joiden mukaan kuului muun muassa FN FAL -kiväärejä, AK-47-kiväärejä, RPG-7-kevytsinkoja kuin myös L16 81 mm -mörssärejä sekä ZPU-2-ilmatorjunta-aseita. Suuri osa ryhmän ajoneuvoista varastettiin Yhdistyneiden kansakuntien ruokasaattueista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Caught with their guard down *Telegraph*.  3.9.2000. Viitattu 6.9.2017. (englanniksi)
Ulrich von Coler
*Tämä artikkeli kuvaa sisällissodan valkoisten yhtymää. Jatkosodan yhtymästä on erillinen artikkeli 2. jääkäriprikaati (jatkosota).*
**2. jääkäriprikaati** oli valkoisten itäarmeijaan kuuluva ryhmittymä Suomen sisällissodassa. Prikaatin komentaja oli Ulrich von Coler.

Joukko-osastot
--------------

* **3. jääkärirykmentti**

Komentaja: jääkärimajuri Karl Rainer Wolfgang Mandelin.

* **4. jääkärirykmentti**

Komentaja: jääkärimajuri Nils Ero Gadolin.

Prikaatissa palvelleet Saksan jääkärit
--------------------------------------

Prikaatin esikunnassa adjutanttina jääkärikapteeni Hans Helmer Harald Hedengren (siirrettiin 28. huhtikuuta 9. jääkäripataljoonaan komppanianpäälliköksi), lähettiupseerina jääkärivänrikki Ivar Johannes Heinrich Alexander Hinz, prikaatin lähettiupseerina jääkärivänrikki Eino Ilmari Järvinen (siirrettiin 14. huhtikuuta joukkueenjohtajaksi 18. jääkäripataljoonaan), viestiupseerina jääkärivänrikki Gunnar Isak Lindqvist, prikaatin intendenttinä jääkäriluutnantti Harald Mikael Nervanne (siirrettiin 1. toukokuuta sotaministeriöön), lähettiupseerina jääkäriluutnantti Theodor (Teuvo) Kosti Wartiovaara, adjutanttina jääkärikapteeni Claës Bertel Napoleon Winell.

Lähteet
-------

* Toim. Ignatius, Theslöf, Palmén, Grotenfelt, Nordenstreng ja Soikkeli: *Suomen vapaussota 1918 osat V ja VI*. Helsinki: Otava, 1924-1925.
* *Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975*. Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV. Vaasa: , 1975. ISBN 951-99046-8-9.
* *Suomen jääkärien elämäkerrasto*. Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV. Porvoo: WSOY, 1938.
**Kymmensormijärjestelmäksi** kutsutaan konekirjoitustapaa, jossa molempien käsien kaikkia sormia käytetään kirjoittamiseen. Tällöin kukin sormi vastaa tietyistä näppäimistä. Järjestelmä on tehokas tapa kirjoittaa tieto- tai kirjoituskoneella.

Kymmensormijärjestelmän tuomia hyötyjä ovat kirjoitusnopeuden ja kirjoitustarkkuuden paraneminen sekä muun muassa ergonomia ja silmien rasituksen väheneminen. Eräs tärkeä etu on siinä, ettei näppäimistöä tarvitse katsoa samalla kun kirjoittaa.

Järjestelmän käyttö vaatii harjoitusta, mutta perustekniikan oppii oikeanlaisilla harjoituksilla melko nopeasti. Järjestelmän käyttöä voi harjoitella muun muassa erilaisilla tietokoneohjelmilla, sekä tekstinkäsittelyn oppikirjojen avulla. Kymmensormijärjestelmäkin on muuttunut, sillä näppäinjärjestys on erilainen nykyisissä tietokoneissa kuin vanhoissa kirjoituskoneissa.

Sormien paikat QWERTY-näppäimistöllä
------------------------------------

Sormien sijoittuminen englanninkielisellä Qwerty-näppäimistöllä. Lähde: KTouch
SFS 5966 -standardin mukainen suomalainen monikielinen näppäimistöasettelu.
Suomenkielinen QWERTY-näppäimistö:

|  |  |
| --- | --- |
| **Sormi** | **Näppäimet** |
| vasen etusormi: | **f**, g, r, t, v, b, 4, 5 |
| vasen keskisormi: | **d**, e, c, 3 |
| vasen nimetön: | **s**, w, x, 2 |
| vasen pikkusormi: | **a**, z, q, 1 |
| oikea etusormi: | **j**, h, u, y, m, n,7,6 |
| oikea keskisormi: | **k**, i, 8 |
| oikea nimetön: | **l**, o, 9 |
| oikea pikkusormi: | **ö**, **ä**, å, p, 0 |
| peukalot: | välilyönti |

Lihavoidut kirjaimet kuuluvat ns. perusriville.
Muista, että välilyöntiä tulisi painaa aina samalla peukalolla.

Ohjeita harjoitteluun
---------------------

Kymmensormijärjestelmää harjoitellessa kannattaa pyrkiä minimoimaan liikkeet. Voi esimerkiksi keskittyä siihen, että liikuttaa näppäimistöllä vain vuorossa olevaa sormea. Vaikka kirjoittaminen voi tuntua tällä tavoin aluksi hankalalta, uuden tavan opittuaan kirjoitus nopeutuu ja helpottuu. Vaikka liikkeiden minimoiminen on tärkeää, sitä ei tulisi tehdä "jäykistämällä käsiä".*lähde?*

Katso myös
----------

* NäppisTaituri

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Aija Hakala: Kirjoita kymmenellä sormella  4.4.2015. Kielikukka. Viitattu 26.6.2017. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kymmensormijärjestelmä - tärkeä taito Kymmensormijärjestelmä.fi.  Arkistoitu 5.8.2013. Viitattu 26.6.2012.
* Ilmainen ohjelma kymmensormijärjestelmän harjoitteluun (Arkistoitu – Internet Archive) ja lisätietoa kymmensormijärjestelmästä (Arkistoitu – Internet Archive)
* Suomenkielinen ilmainen kymmensormijärjestelmän opetusohjelma
* Kymmensormijärjestelmä verkkopalvelu 10fastfingers
Pleistoseenin puisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Nižnekolymskin piiriVenäjä |
| Pinta-ala | 
16,0 km2View and modify data on Wikidata  |

Hallinto| Nimi alkuperäiskielellä | 
Плейстоценовый паркView and modify data on Wikidata  |
| Tyyppi | 
Venäjän federaation valtiolliset luonnonsuojelualueetView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
1996View and modify data on Wikidata  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Pleistoseenin puisto** (ven. Плейстоценовый парк) on Venäjällä Siperiassa sijaitseva luonnonpuisto, jossa pyritään jäljittelemään jääkautisen aron oloja. Puisto sijaitsee Tšerskistä etelään Kolymajoen laaksossa. Puistoprojektia johtaa venäläinen tutkija Sergei Zimov, jonka mukaan jääkautiset eläimet elivät kylmällä subarktisella arolla.

Pleistoseenin puiston ruohikkoa.
Vuonna 1996 aidattiin 50 hehtaarin alue, jonne laitettiin kymmeniä jakutianhevosia. Ensimmäisistä 40 hevosesta 15 päätyi petojen saaliiksi ja 12 kuoli myrkyllisiin kasveihin. Lisää hevosia tuotiin aitaukseen. Ne sopeutuivat uuteen ympäristöön, ja vuonna 2006 aitauksessa oli 20 hevosta. Hevosten luku alkoi kasvaa luonnostaan, ja vuonna 2013 hevosia oli 30. Osalle hevosista tuotiin talvella ruokaa. Mammuttien ja visenttien tallausvaikutusta jäljiteltiin koneella. Kasvillisuus muuttui sammaleisesta pajupensaikosta ruohikoksi, ja maaperä tiivistyi.

2000-luvulla aitausta laajennettiin 16 neliökilometrin alalle. Vuonna 2010 puistoon tuotiin muutamia myskihärkiä, ja vuonna 2011 vapiteja ja visenttejä. Kaksi kuudesta Wrangelinsaaren myskihärästä kuoli muutamassa kuukaudessa. Vapitit karkasivat hyppäämällä yli aidasta vuonna 2012. Tarkoitus*selvennä* on tuoda alueelle hirviä ja muita lehdensyöjäeläimiä, ja vasta sitten kiangeja ja muita ruohonsyöjiä.*päivitettävä*

Katso myös
----------

* villiinnytys

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pleistoseenin puisto** Wikimedia Commonsissa

* Kotisivu: www.pleistocenepark.ru/
* The Pleistocene Park Foundation: "Pleistocene Park: an ice-age ecosystem to save the world." Kickstarter crowdfunding campaign, active 10 March – 9 April 2017.
**Haazarethin Kolme** on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä demonikolmikko, joka antoi Tohtori Doomille tämän uuden haarniskan ja valtavan määrän taikavoimaa. Demonit esiintyivät ensimmäisen kerran amerikkalaisen *Fantastic Four* -lehden numerossa 67 (2003). Hahmot loivat Mark Waid, Mike Wieringo ja Karl Kesel.

Historia
--------

Tohtori Doom, kyllästyneenä jatkuviin tappioihinsa Ihmenelosten kanssa, tajusi asettaneensa tieteet liiaksi hallitsemansa taikavoimien edelle. Doom janosi lisää tietoa ja taitoa magiassa ja myi nuoruutensa rakastetun Valerian sielun Haazarethin demonikolmikolle vastapalveluksena mahtavimmista voimista. Haazarethin Kolme piti Valerian sielua tyydyttävänä ja antoi Doomille osan voimistaan.

Uusilla voimillaan Doom sabotoi verivihollisensa Herra Fantastisen laitteen, jonka serauksena Franklin Richards sinkoutui elävänä helvettiin. Demonit löysivät pian helvetissä harhailevan Franklinin ja kiduttivat tätä julmasti.

Myöhemmin Tohtori Outo auttoi Herra Fantastista löytämään lapsensa Franklinin olinpaikan. Doom iski Ihmenelosten kimppuun, mutta Herra Fantastisen onnistui manipuloimaan Doomin ylimieliseksi. Doom totesi, ettei ole velkaa kenellekään, jolloin Haazarethin kolmikko murtautui normaalitodellisuuteen ja repi Tohtori Doomin mukanaan helvettiin.

Liekki, Näkymätön Nainen ja Herra Fantastinen syöksyivät demonien avaaman väylän mukana helvettiin pelastamaan Franklinia. Pelastettuaan lapsen Tohtori Outo palautti sankarit takaisin kotiinsa. Doom jäi Haazarethin raivostuneiden demonien vangiksi, mutta onnistui sitä ennen arpeuttamaan Herra Fantastisen kasvot.

Haazarethin Kolme kiduttivat Doomia julmasti ja yrittivät saada hänet kumartamaan herraansa Mefistoa. Doom kieltäytyi ja yllättäen Herra Fantastinen pelasti Doomin Haazarethin kynsistä.

Voimat ja varusteet
-------------------

Haazarethin kolmikko omaa valtavat maagiset voimat, jotka toimivat eräänlaisessa yhteiskäytössä demonien kesken. Demonit kykenevät matkustamaan ulottuvuuksien välillä muinaisten rituaalien avulla. Demonit kykenevät myös hallitsemaan vähäisempiä demoneita ja helvetintulta. Haazarethit kykenevät "lainaamaan" voimiaan muille olennoille – usein maksua vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Fantastic Four #67-69. Marvel Comics.

Aiheesta muualla
----------------

* Marvunapp.com -sivuston esittely Haazarethin Kolmesta (englanniksi)
**Lisäyslajittelu** (insertion sort) on hidas (*O(n2)*) ja vakaa lajittelualgoritmi, joka toimii 'paikallaan' (eli ei vaadi lisämuistia). Lisäyslajittelun asymptoottinen suoritusaika on yhtä suuri kuin kuplalajittelulla, mutta käytännössä sen ajoaika on kuitenkin usein huomattavasti tätä pienempi. Yksinkertaisuutensa vuoksi se onkin usein nopein vaihtoehto lajittelualgoritmiksi hyvin pienillä taulukoilla. 

Algoritmi toimii pitämällä taulukon alkuosan koko ajan järjestyksessä lisäämällä yksitellen jokaisen alkion käsittelemättömästä loppuosasta oikealle paikalleen alkuosaan.

Ohessa lisäyslajittelun pseudokielinen toteutus: 

```
algoritmi Lisäyslajittelu(taulukko t)
  
   n := taulukon t alkioiden lukumäärä
   
   // Käydään taulukon jokainen  (paitsi ensimmäinen) alkio läpi  
 
   for i = 2 to n
 
      j := i
 
    // Siirretään alkio oikealle paikalleen järjestettyyn alkuosaan
   
      while(t[j] < t[j-1] ja j > 1)
 
         Vaihda alkioiden t[j] ja t[j-1] arvot keskenään
         j := j - 1
 
      end while
 
   end for
```

Esimerkkitoteutus C-kielellä
----------------------------

```
void insertionsort(void \*tab, int ts, int vs, int (\*cmp)(void \*a, void \*b))
{
 int i;
 int j;
 char \*ctab;

 if (tab != NULL && ts > 1 && vs > 0)
 {
 i = 0;
 ctab = (char \*)tab;
 while (++i < ts)
 {
 j = i + 1;
 while (--j > 0 && (\*cmp)(ctab + (j - 1) \* vs, ctab + j \* vs) > 0)
 swap(ctab + (j - 1) \* vs, ctab + j \* vs, vs);
 }
 }
}

void swap(void \*a, void \*b, int vs)
{
 char c;
 int i;

 if (a != b)
 {
 i = -1;
 while (++i < vs)
 {
 c = \*((char \*)a + i);
 \*((char \*)a + i) = \*((char \*)b + i);
 \*((char \*)b + i) = c;
 }
 }
}

```
**Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1984** käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Göteborgissa 1984.

Suomen seitsemästä miesurheilijasta koostunut joukkue jäi ilman mitalia. Lähimmäksi mitalisijaa pääsi sisäratojen EM-kisojen kestomenestyjä Antti Loikkanen 1 500 metrin neljännellä sijallaan.

Joukkue
-------

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **60 metriä** | Jouko Hassi | alkuerässään viides (6,82) |
| **200 metriä** | Jouko Hassi | alkuerässään kolmas (22,11) |
| **1 500 metriä** | Antti Loikkanen | loppukilpailussa neljäs (3.42,42) |
| **60 metrin aidat** | Reijo Byman | loppukilpailussa kahdeksas (8,03) |
| **korkeushyppy** | Mikko Levola | 12. (215) |
| **seiväshyppy** | Kimmo Pallonen | 11. (530) |
| Asko Peltoniemi | 14. (520) |
| **kolmiloikka** | Markku Rokala | kymmenes (16,18) |

Lähteet
-------

* Martiskainen, Seppo (toim.): *Suomi voittoon – kansa liikkumaan. Suomen yleisurheilun 100 vuotta*, s. 431. Yleisurheilun tukisäätiö, 2006. ISBN 951-98952-2-1.

Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa
1967 • 
1969 • 
1970 • 
1971 • 
1972 • 
1973 • 
1974 • 
1975 • 
1976 • 
1977 • 
1978 • 
1979 • 
1980 • 
1981 • 
1982 • 
1983 • 
1984 • 
1985 • 
1986 • 
1987 • 
1988 • 
1989 • 
1990 • 
1992 • 
1994 • 
1996 • 
1998 • 
2000 • 
2002 • 
2005 • 
2007 • 
2009 • 
2011 • 
2013 • 
2015 • 
2017 •
2019
**David Vickerman Bedford** (4. elokuuta 1937 – 1. lokakuuta 2011) oli brittiläinen säveltäjä.

Bedford opiskeli Lennox Berkeleyn ja Luigi Nonon johdolla sekä elektronisen musiikin studiossa Milanossa. Bedford sävelsi teoksia orkestereille, erilaisille soitinyhtyeille, lauluäänille ja soittimille. Lisäksi hän teki lauluja sekä kuoro- ja pianoteoksia. Hän sävelsi myös helposti soitettavaa pedagogista musiikkia sekä toimi opettajana.

Myöhemmin urallaan hän lähestyi popmusiikkia ja teki paljon yhteistyötä useiden popyhtyeiden kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Media Musiikki*. Helsinki: Tammi, 1983. ISBN 951-30-5437-3.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* IdRef

 |

 |
**Johan Gustaf Hammardahl** (4. syyskuuta 1817 Karlshamn – 5. maaliskuuta 1849 Turku) oli ruotsalaissyntyinen apteekkari ja toimittaja.

Hammardahl oli opiskellut farmaseutiksi Ruotsissa. Hän oli julkaissut siellä talouslehti *Svenska Patriotenia* vuosina 1843–1844 ja osallistunut sanomalehti *Svenska Bietin* toimittamiseen. Hammardahl siirtyi Suomeen vuonna 1844 ja otti Suomen kansalaisuuden kolme vuotta myöhemmin. Hän työskenteli Turun sunnuntaikoulun opettajana ja julkaisi vuonna 1847 kemian oppikirjan.

Hammardahl toimitti Turussa ilmestynyttä *Teknologen*-lehteä vuosina 1845–1848. Sen lakattua hän julkaisi N. H. Pinellon kanssa *Tidning för Landtbrukare och Näringsidkare* -lehteä. Vuosina 1846–1847 Hammardahl toimi myös *Åbo Tidningarin* avustajana. Vuonna 1848 hänet mainitaan Suomen Talousseuran notaarina.

Hammardahl nimitettiin vuonna 1849 Vaasaan perustetun teknillisen reaalikoulun johtajaksi, mutta hän kuoli vain 31-vuotiaana ennen kuin ehti ottaa tehtävän vastaan.

Teoksia
-------

* *De första grunderna uti kemien, jemte några korta uppgifter på de allmännast förekommande tekniska beredningar*. Åbo, 1847.
* *Något om bomullskrutet*. Åbo, 1847.

Lähteet
-------

1. ↑  Död utrikes.  *Aftonbladet*, 30.3.1849, s. 1. Artikkelin verkkoversio.
2. 1 2 3 4  Åbo.  *Åbo Underrättelser*, 9.3.1849, s. 2. Artikkelin verkkoversio.
3. 1 2 3 4  Hugo E. Pipping: Äldre ekonomisk tidskriftslitteratur i Finland.  *Mercator*, 50/1931, s. 1302–1304.
4. ↑  Svenska Patrioten *Sveriges periodiska litteratur*. Viitattu 11.2.2020.
**Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1989** käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Haagissa 1989.

Suomen yhdeksästä miehestä ja kolmesta naisesta koostunut joukkue saavutti kaksi pronssimitalia, jotka molemmat olivat naisten tuomia. Ringa Ropo-Junnilan pituushypyssä ja Sisko Hanhijoen 60 metrillä saavuttamat mitalit ovat edelleen vuoteen 2013 mennessä ainoat suomalaisnaisten palkintokorokesijat EM-halleista. Hanhijoki ylsi myös 200 metrillä loppukilpailuun, jossa hän sijoittui kuudenneksi. Saman sijan saavutti myös Jarmo Kärnä pituushypyssä. Kahdeksanneksi sijoittuivat Juha Kivi pituushypyssä ja Janne Ronkainen kuulantyönnössä.

Mitalistit
----------

| Mitali | Nimi | Laji |
| --- | --- | --- |
| **Pronssia** | Sisko Hanhijoki | 60 metrin juoksu |
| **Pronssia** | Ringa Ropo-Junnila | pituushyppy |

Joukkue
-------

### Miehet

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **60 metriä** | Jouni Myllymäki | välierässään kahdeksas (6,79) |
| **60 metrin aidat** | Kai Kyllönen | alkuerässään kuudes (8,01) |
| Harri Rouhiainen | alkuerässään kuudes (8,03) |
| **seiväshyppy** | Harri Palola | 12. (540) |
| Asko Peltoniemi | ilman tulosta |
| **pituushyppy** | Jarmo Kärnä | kuudes (794) |
| Juha Kivi | kahdeksas (778) |
| Juha Plosila | 11. (765) |
| **kuulantyöntö** | Janne Ronkainen | kahdeksas (19,31) |

### Naiset

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **60 metriä** | Sisko Hanhijoki | loppukilpailussa kolmas (7,23) |
| **200 metriä** | Sisko Hanhijoki | loppukilpailussa kuudes (24,04) |
| **korkeushyppy**  | Marita Pakarinen | kymmenes (180) |
| **pituushyppy** | Ringa Ropo-Junnila | kolmas (662) |

Lähteet
-------

* Martiskainen, Seppo (toim.): *Suomi voittoon – kansa liikkumaan. Suomen yleisurheilun 100 vuotta*, s. 432. Yleisurheilun tukisäätiö, 2006. ISBN 951-98952-2-1.

Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa
1967 • 
1969 • 
1970 • 
1971 • 
1972 • 
1973 • 
1974 • 
1975 • 
1976 • 
1977 • 
1978 • 
1979 • 
1980 • 
1981 • 
1982 • 
1983 • 
1984 • 
1985 • 
1986 • 
1987 • 
1988 • 
1989 • 
1990 • 
1992 • 
1994 • 
1996 • 
1998 • 
2000 • 
2002 • 
2005 • 
2007 • 
2009 • 
2011 • 
2013 • 
2015 • 
2017 •
2019
Lukas von Bredan maalaus Johan Gabriel Sparwenfeldista vuodelta 1722.
**Johan Gabriel Sparwenfeld** (1655-1727) oli ruotsalainen kielitieteilijä. Hän opiskeli venäjää Moskovassa vuosina 1684–1687 Ruotsin kuninkaalta saadun apurahan turvin ja kirjoitti kokemuksistaan päiväkirjan otsikolla *Giornale d’un Viaggio di Moscouia.* Se on julkaistu vuonna 2002. Matkalta palattuaan Sparwenfeld toimi seremoniamestarin apulaisena ja seremoniamestarina Ruotsin hovissa. Päivätyönsä ohessa hän saattoi jatkaa tutkimuksiaan. Hänen pääteoksensa on Upsalan yliopiston kirjastoon luovutettu neliosainen slaavilais-latinalainen sanakirja *Lexicon Slavonicum*.

Lähteet
-------

1. ↑  Tarkiainen, Kari: *Moskovalainen. Ruotsi, Suomi ja Venäjä 1478-1721*, s. 176-178. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2022. ISBN 978-951-858-576-6.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1990** käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Glasgowssa 1990.

Suomen joukkueeseen nimettiin kahdeksan urheilijaa, joista kuitenkin seiväshyppääjä Jari Holttinen ja korkeushyppääjä Katja Kilpi eivät loukkaantumisten vuoksi osallistuneet kisoihin. Urheilijoista parhaiten sijoittui Sisko Hanhijoki, joka oli 60 metrin juoksussa viides. Jarmo Kärnä sijoittui EM-hallien pituushypyssä kuudenneksi jo neljäntenä vuonna peräkkäin.

Joukkue
-------

### Miehet

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **60 metriä** | Jouni Myllymäki | välierässään kuudes (6,81) |
| **800 metriä** | Esko Parpala | keskeytti alkuerässään |
| **seiväshyppy** | Asko Peltoniemi | 9. (540) |
| **pituushyppy** | Jarmo Kärnä | kuudes (783) |

### Naiset

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **60 metriä** | Sisko Hanhijoki | loppukilpailussa viides (7,23) |
| **200 metriä** | Sisko Hanhijoki | välierässään viides (24,30) |
| **pituushyppy** | Ragne Kytölä | 15. (427) |

Lähteet
-------

* Martiskainen, Seppo (toim.): *Suomi voittoon – kansa liikkumaan. Suomen yleisurheilun 100 vuotta*, s. 432. Yleisurheilun tukisäätiö, 2006. ISBN 951-98952-2-1.

Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa
1967 • 
1969 • 
1970 • 
1971 • 
1972 • 
1973 • 
1974 • 
1975 • 
1976 • 
1977 • 
1978 • 
1979 • 
1980 • 
1981 • 
1982 • 
1983 • 
1984 • 
1985 • 
1986 • 
1987 • 
1988 • 
1989 • 
1990 • 
1992 • 
1994 • 
1996 • 
1998 • 
2000 • 
2002 • 
2005 • 
2007 • 
2009 • 
2011 • 
2013 • 
2015 • 
2017 •
2019
**Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1988** käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Budapestissa 1988.

Suomen yhdeksästä urheilijasta koostunut joukkue saavutti yhden mitalin ja kaksi kuudetta sijaa. Ainoa mitali olikin kultainen, kun edellisissä kisoissa 800 metrillä pronssille sijoittunut Ari Suhonen juoksi voittoon hidasvauhtisessa 1 500 metrin kilpailussa. Alun perin hänen ei pitänyt kilpailla lainkaan 1 500 metrillä, mutta pudottuaan 800 metrillä alkuerissä Suhonen päätti osallistua myös pidemmälle matkalle. Jarmo Kärnä sijoittui edellisvuoden tapaan pituushypyssä kuudenneksi, jonka sijan hän oli saavuttanut myös edellisissä Budapestissa järjestetyissä EM-halleissa 1983. Naisten parhaan sijoituksen saavutti Ringa Ropo, joka oli niin ikään kuudes pituushypyssä.

Mitalistit
----------

| Mitali | Nimi | Laji |
| --- | --- | --- |
| **Kultaa** | Ari Suhonen | 1 500 metrin juoksu |

Joukkue
-------

### Miehet

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **800 metriä** | Ari Suhonen | alkuerässään viides (1.51,19) |
| **1 500 metriä** | Ari Suhonen | loppukilpailussa ensimmäinen (3.45,72) |
| **seiväshyppy** | Harri Palola | 12. (540) |
| **pituushyppy** | Jarmo Kärnä | kuudes (772) |
| Juha Plosila | 12. (756) |

### Naiset

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **60 metriä** | Sisko Hanhijoki | alkuerässään neljäs (7,44) |
| **200 metriä** | Sisko Hanhijoki | alkuerässään kolmas (24,10) |
| Tarja Leveelahti | alkuerässään viides (24,11) |
| **3 000 metrin kävely** | Sari Essayah | yhdeksäs (13.19,02) |
| **pituushyppy** | Ringa Ropo | kuudes (654) |
| **kuulantyöntö** | Asta Hovi | kahdeksas (17,40) |

Lähteet
-------

* Martiskainen, Seppo (toim.): *Suomi voittoon – kansa liikkumaan. Suomen yleisurheilun 100 vuotta*, s. 431-432. Yleisurheilun tukisäätiö, 2006. ISBN 951-98952-2-1.

### Viitteet

1. ↑  Yleisurheilun kuvalehti

Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa
1967 • 
1969 • 
1970 • 
1971 • 
1972 • 
1973 • 
1974 • 
1975 • 
1976 • 
1977 • 
1978 • 
1979 • 
1980 • 
1981 • 
1982 • 
1983 • 
1984 • 
1985 • 
1986 • 
1987 • 
1988 • 
1989 • 
1990 • 
1992 • 
1994 • 
1996 • 
1998 • 
2000 • 
2002 • 
2005 • 
2007 • 
2009 • 
2011 • 
2013 • 
2015 • 
2017 •
2019
**Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1980** käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Sindelfingenissä 1980.

Suomen kuuden urheilijan joukkueessa ei ollut mukana vuosien 1978 ja 1979 mitalisteja ja Suomi jäikin ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1971 ilman mitalia. EM-halleista viisi mitalia kahminut Antti Kalliomäki jäi viimeisissä sisäratojen mestaruuskisoissaan kuudenneksi.

Joukkue
-------

### Miehet

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **korkeushyppy** | Harri Sundell | 25. (205) |
| **seiväshyppy** | Antti Kalliomäki | kuudes (540) |
| Tapani Haapakoski | ilman tulosta |
| **pituus** | Olli Pousi | 13. (719) |
| **kolmiloikka** | Olli Pousi | kahdeksas (16,31) |

### Naiset

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **60 metriä** | Helinä Laihorinne | loppukilpailussa kuudes (7,37) |
| **60 metrin aidat** | Lena Spoof | alkuerässään viides (8,48) |

Lähteet
-------

* Martiskainen, Seppo (toim.): *Suomi voittoon – kansa liikkumaan. Suomen yleisurheilun 100 vuotta*, s. 430. Yleisurheilun tukisäätiö, 2006. ISBN 951-98952-2-1.

Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa
1967 • 
1969 • 
1970 • 
1971 • 
1972 • 
1973 • 
1974 • 
1975 • 
1976 • 
1977 • 
1978 • 
1979 • 
1980 • 
1981 • 
1982 • 
1983 • 
1984 • 
1985 • 
1986 • 
1987 • 
1988 • 
1989 • 
1990 • 
1992 • 
1994 • 
1996 • 
1998 • 
2000 • 
2002 • 
2005 • 
2007 • 
2009 • 
2011 • 
2013 • 
2015 • 
2017 •
2019
*Tämä artikkeli kertoo Puolan merivoimien Warszawa-luokan monitorista. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**ORP Warszawa** (suom. *Varsova*) oli Puolan laivaston Warszawa-luokan jokimonitoritoisen maailmansodan alussa ennen uppoamistaan.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Warszawa-luokka*
Alus tilattiin 1920 kolmen sisaraluksensa kanssa Gdańskin telakalta, missä köli laskettiin vielä samana vuonna. Alus laskettiin vesille 30. huhtikuuta nimellä *ORP Warszawa* ja otettiin palvelukseen 13. elokuuta.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettiin alus liitettiin Veikselin laivueen ensimmäiseen viirikköön. Se siirrettiin 1922 yhdessä sisaraluksensa *ORP Mazurin* kanssa Pinskin laivueeseen, josta seuraavana vuonna laivueen uudelleen järjestelyjen yhteydessä alus liitettiin taisteluosastoon. Vuosina 1925–1928 aluksen toinen 100 millimetrin haupitsi korvattiin kahdella 75 millimetrin kanuunalla. Seuraavan kerran aluksen aseistusta muutettiin 1930, jolloin siitä poistettiin raskaan konekiväärin kasematti vasemmalta laidalta sekä vahvennettiin muiden pesäkkeiden suojaa.

Aluksen kantavuutta parannettiin 1935–1937 kellukkein, kun aiemmissa muutostöissä lisääntynyttä uppoumaa pyrittiin pienentämään. Aluksen konehuoneen modernisointityöt aloitettiin jo vuotta aiemmin, mutta niitä ei todennäköisesti saatu valmiiksi ennen toisen maailmansodan alkua.

Alus osallistui toiseen maailmansotaan. Sen oma miehistö upotti aluksen 18. syyskuuta 1939. Aluetta hallinneet neuvostojoukot nostivat ja kunnostivat aluksen, minkä jälkeen se liitettiin Neuvostoliiton Dnieprin laivueeseen nimellä *Vitebsk*. Aluksen aseistuksena oli kolme 76,2 millimetrin tykkiä sekä neljä raskasta konekivääriä. Saksan ilmavoimat upottivat syyskuussa 1941 aluksen Kiovan lähistöllä.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 420
**Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1969** käsittelee Suomen joukkuetta epävirallisissa yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Belgradissa 1969.

Suomen joukkue koostui kahdesta miesurheilijasta, joista paremmin sijoittui Mauri Myllymäki, joka oli pituushyppykilpailussa kuudes.

Joukkue
-------

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **korkeushyppy** | Reijo Vähälä | 11. (205) |
| **pituushyppy** | Mauri Myllymäki | kuudes (742) |

Lähteet
-------

* Martiskainen, Seppo (toim.): *Suomi voittoon – kansa liikkumaan. Suomen yleisurheilun 100 vuotta*, s. 427. Yleisurheilun tukisäätiö, 2006. ISBN 951-98952-2-1.

Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa
1967 • 
1969 • 
1970 • 
1971 • 
1972 • 
1973 • 
1974 • 
1975 • 
1976 • 
1977 • 
1978 • 
1979 • 
1980 • 
1981 • 
1982 • 
1983 • 
1984 • 
1985 • 
1986 • 
1987 • 
1988 • 
1989 • 
1990 • 
1992 • 
1994 • 
1996 • 
1998 • 
2000 • 
2002 • 
2005 • 
2007 • 
2009 • 
2011 • 
2013 • 
2015 • 
2017 •
2019
*Tämä artikkeli kertoo oikeustermistä. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*
**In absentia** (lat. *poissaolevana*) on oikeustermi, joka tarkoittaa oikeudenkäynnin järjestämistä ilman syytetyn läsnäoloa. Se rikkoo periaatteessa jo roomalaisesta oikeudesta peräisin olevaa *audi alteram partem* ("*kuultakoon toistakin osapuolta*") -periaatetta, jonka mukaan syytetyllä on oikeus olla läsnä hänen asiaansa käsiteltäessä ja puolustaa itseään. Joissain oikeusjärjestelmissä in absentia -oikeudenkäynnit ovat silti mahdollisia, ja niitä järjestetään yhä muun muassa Italiassa. Menettelyä on sovellettu yleensä tilanteissa, joissa syytetty on lähtenyt maanpakoon tai hänen sijaintinsa ei ole tiedossa, eikä tavoittaminen lähiaikana ole tuntunut todennäköiseltä. Mahdollisesti langetettu tuomio on yleensä tarkoitus panna täytäntöön, mikäli tuomittu tavattaisiin ja saataisiin kiinni.

Esimerkiksi Nürnbergin oikeudenkäynnin yhteydessä järjestettiin in absentia -oikeudenkäynti Martin Bormannille, jonka olinpaikka oli tuolloin tuntematon, sillä hänen kuolemastaan jo toukokuussa 1945 ei vielä tiedetty. Bormann tuomittiin poissaolevana kuolemaan. Vastaavasti Vichyn hallitus oli vuonna 1940 järjestänyt Ranskassa oikeudenkäynnin, jossa Charles de Gaulle tuomittiin poissaolevana kuolemaan maanpetoksesta. Tuomiota ei koskaan pantu täytäntöön.

Suomessa syytetty voidaan tuomita rangaistukseen poissaolostaan huolimatta, jos hänen läsnäolonsa asian selvittämiseksi ei ole tarpeen ja hänet on sellaisella uhalla kutsuttu tuomioistuimeen. Tällöin voidaan tuomita rikesakko, sakkorangaistus tai enintään kolmen kuukauden vankeusrangaistus ja enintään 10 000 euron suuruinen menettämisseuraamus. Jos syytetty on suostunut asian käsittelyyn poissaolostaan huolimatta, poissa oleva syytetty voidaan tuomita enintään yhdeksän kuukauden vankeusrangaistukseen.

Lähteet
-------

1. ↑  S. Kumar, Compulsory Licensing Provision... (Arkistoitu – Internet Archive). Viitattu 3.9.2011
2. ↑  Laki oikeudenkäynnistä rikosasioissa 8 luku 11 ja 12 § Viitattu 25.2.2020.
**Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1981** käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Grenoblessa 1981.

Suomen kahdeksasta miehestä ja kahdesta naisesta koostunut joukkue saavutti kaksi kultamitalia. Aiemmista kisoista hopealle ja pronssille yltänyt Arto Bryggare voitti ensimmäisen sisäratojen mestaruutensa, kun taas Reijo Ståhlbergille mestaruus oli peräti kolmas. Näiden kisojen jälkeen Ståhlberg ei EM-halleissa enää kilpaillutkaan.

Mitalistit
----------

| Mitali | Nimi | Laji |
| --- | --- | --- |
| **Kultaa** | Arto Bryggare | 50 metrin aitajuoksu |
| **Kultaa** | Reijo Ståhlberg | kuulantyöntö |

Joukkue
-------

### Miehet

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **50 metrin aidat** | Arto Bryggare | loppukilpailussa ensimmäinen (6,47) |
| **korkeushyppy** | Juha Porkka | 18. (210) |
| **seiväshyppy** | Rauli Pudas | 12. (535) |
| Tapani Haapakoski | 15. (525) |
| Ilkka Pekkala | ilman tulosta |
| **kuulantyöntö** | Reijo Ståhlberg | ensimmäinen (19,88) |
| Markku Tuokko | kymmenes (18,38) |
| Aulis Akonniemi | 13. (17,60) |

### Naiset

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **50 metriä** | Helinä Laihorinne | välierässään neljäs (6,28) |
| **kuulantyöntö** | Tuula Kivi | seitsemäs (16,77) |

Lähteet
-------

* Martiskainen, Seppo (toim.): *Suomi voittoon – kansa liikkumaan. Suomen yleisurheilun 100 vuotta*, s. 430. Yleisurheilun tukisäätiö, 2006. ISBN 951-98952-2-1.

  

Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa
1967 • 
1969 • 
1970 • 
1971 • 
1972 • 
1973 • 
1974 • 
1975 • 
1976 • 
1977 • 
1978 • 
1979 • 
1980 • 
1981 • 
1982 • 
1983 • 
1984 • 
1985 • 
1986 • 
1987 • 
1988 • 
1989 • 
1990 • 
1992 • 
1994 • 
1996 • 
1998 • 
2000 • 
2002 • 
2005 • 
2007 • 
2009 • 
2011 • 
2013 • 
2015 • 
2017 •
2019
**Tatsuhiko Kubo** (s. 18. kesäkuuta 1976 Fukuoka, Japani) on japanilainen entinen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1998-2006.

Tilastot
--------

| Japanin jalkapallomaajoukkue |
| --- |
| Vuodet | ottelut | maalit |
| 1998 | 1 | 0 |
| 1999 | 1 | 0 |
| 2000 | 5 | 0 |
| 2001 | 2 | 0 |
| 2002 | 5 | 0 |
| 2003 | 3 | 2 |
| 2004 | 9 | 6 |
| 2005 | 0 | 0 |
| 2006 | 6 | 3 |
| Yhteensä | 32 | 11 |

Aiheesta muualla
----------------

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database

Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2000
1 Kawaguchi |
3 Matsuda |
4 Morioka |
6 Hattori |
8 Mochizuki |
9 Nishizawa |
10 Nanami |
11 Miura |
12 Morishima |
13 Yanagisawa |
14 Nakamura |
15 Oku |
17 Inamoto |
19 Kubo |
20 Takakuwa |
21 Shimoda |
22 Nakazawa |
24 Myōjin |
26 Kaimoto |
27 Kitajima |
29 Takahara |
30 Ono |
Valmentaja Troussier

Japanin joukkue – Maanosaliittojen cup 2001
1 Kawaguchi |
2 Uemura |
3 Matsuda |
4 Morioka |
5 Inamoto |
6 Hattori |
7 H. Nakata |
8 Morishima |
9 Nishizawa |
10 Miura |
11 Nakayama |
12 Narazaki |
13 Yamashita |
14 Itō |
15 Fujita |
16 K. Nakata |
17 Myōjin |
18 Toda |
19 Kubo |
20 Hato |
21 Ono |
22 Suzuki |
23 Tsuzuki |
Valmentaja Troussier
*Tämä artikkeli kertoo Puolan merivoimien FM-luokan miinanraivaajasta. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

***ORP Rybitwa*** (vuoteen 1920 *SMS FM 31*) oli Puolan merivoimien Tanskasta ostama FM-luokan miinanraivaaja *Finlandia IV*, joka oli alkujaan Saksan keisarikunnan laivaston miinanraivaaja.

Valmistus
---------

Saksan keisarikunnan laivasto tilasi FM-luokan miinanraivaajat, jonka ensimmäisen ryhmän aluksena *SMS FM 31* (saks. *Flachgehende Minensucher*) tilattiin. Alusluokka oli pienennetty versio vuoden 1916 avomeriraivaajista. Aluksen aseistuksena oli yksi 8,8 cm KL/30 -tykki.

Palvelus
--------

Saksa myi aluksen Tanskalle, joka myi sen 24. syyskuuta 1920 edelleen Puolalle. Alus saapui Puolaan nimettynä *Finlandia IV*:ksi ja se nimettiin laivastoon liitettäessä *ORP Rybitwaksi*. Puolassa aluksen aseistukseksi muutettiin yksi 47 millimetrin tykki, kaksi konekivääriä sekä 20 miinaa ja kaksi erilaista miinanraivainta.

Alus poistettiin palveluksesta 1930-luvun alussa ja se myytiin siviilikäyttöön.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert 1906-1921 s. 187
2. ↑  Gardiner, Robert 1906-1921 s. 420
**Liberia Broadcasting System** (LBS) on Liberian kansallinen yleisradioyhtiö.

Liberian yleisradiotoiminta sai alkunsa yhdysvaltalaisen lääkärin John B. Westin vuoden 1947 tienoilla perustamasta ELBC-radioasemasta. West palasi Yhdysvaltoihin vuonna 1955, mutta seuraavana vuonna paikalliset radioamatöörit perustivat uuden aseman ELRS:n. Sitä ennen vuonna 1954 toimintansa oli aloittanut myös kristillinen radioasema ELWA.

Maan hallitus perusti vuonna 1959 brittiläisen Rediffusion-yhtiön kanssa Liberian Broadcasting Corporationin, joka aloitti lähetykset vanhalla ELBC-tunnuksella seuraavan vuoden alussa. Aseman omistus siirtyi vuonna 1963 valtiolle, joka otti sen toiminnan vastuulleen vuonna 1968. Televisioasema ELTV perustettiin vuonna 1964. Vuonna 1979 siirryttiin värilähetyksiin ja samalla otettiin käyttöön japanilaisrahoituksella rakennettu radio- ja tv-talo.

Vuoden 1980 vallankaappauksen jälkeen ELBC ja ELTV yhdistettiin Liberian Broadcasting System -nimiseksi julkisen palvelun yhtiöksi. 1980-luvun puolivälissä LBS:llä oli kansallinen radioasema keski- ja lyhytaalloilla, ULA-asema sekä televisioasema alilähettimineen. Yhdysvaltojen tuella rakennettiin kolmen maaseuturadion verkko Liberian Rural Communications Network.

LBS:n kalusto tuhoutui vuonna 2003 päättyneessä Liberian sisällissodassa. Vuonna 2007 sillä oli vain yksi ULA-asema eikä televisio ollut toiminut yli kymmeneen vuoteen. Toimintaa on käynnistetty uudelleen Kiinan tuella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Berg, Jerry: Sewell T. Brewer, EL2S and Early Broadcasting in Liberia *ontheshortwaves.com*. Viitattu 3.8.2019.
2. 1 2  About LBS *LBS Online*.  Arkistoitu 22.8.2018. Viitattu 3.8.2019.
3. ↑  *World Radio TV Handbook, volume 39 (1985)*, s. 162, 407. New York: Billboard, 1984. ISBN 0-902285-10-6.
4. ↑  Bourgault, Louise M.: *Mass Media in Sub-Saharan Africa*, s. 92–99. Bloomington & Indianapolis: Indiana University Press, 1995. ISBN 0-253-31250-7.
5. ↑  Strengthening Liberia’s media: A review of media support in the post-conflict transitional period and recommmendations for future actions *International Media Support*.  2007. Viitattu 3.8.2019.
6. ↑  Fu Jijun says China and Liberia have valuable media relations *Political Analysis*. Viitattu 3.8.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Liberia Broadcasting System (englanniksi)
**Tatra T5B6** oli kokeellinen raitiovaunu, jonka ČKD Tatra valmisti vuonna 1976.

Historia
--------

Koska Tatran aiemmat tuotteet olivat menestyneet laajasti Neuvostoliitossa, valmistajan oli tarkoitus kehittää uusi uudistettu raitiovaunujen sukupolvi asiakkailleen. Ensimmäisten Tatran tehtaalla suoritettujen koeajojen jälkeen kaksi koekappaletta toimitettiin Mostiin arvioitavaksi, ja ne olivat siellä vuoden. Mostin liikenteen viranomaiset eivät halunneet maksaa T5B6:sta korkeampaa hintaa kuin T3SU:sta eikä enempää tilauksia toimitettu. Alkuperäinen koekappale on yhä Mostissa, mutta sitä ei käytetä säännöllisessä liikenteessä, vaan se on jätetty museoraitiovaunuksi.

Katso myös
----------

* Tatra T5A5
* Tatra T5C5

Lähteet
-------

1. ↑  Tatra T5B6 *Strassenbahnen-Online*. Viitattu 9.12.2007.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Tatran raitiovaunut |
| --- |
|  |
| Standardi (T) | 
* T1
* T2
* T3 (T3R
* T3RF)
* T4
* T5 (T5A5
* T5B6
* T5C5)
* T6 (T6A2
* T6A5
* T6B5
* T6C5)
* T7 (T7B5)

 |
|  |
| Nivel (KT, RT) | 
* K1
* K2
* KT4
* K5
* KT8D5 (KT8D5N)
* RT6 (RT6N1
* RT6S)
* RT8D5

 |
|  |
| Perävaunut (B) | 
* B3
* B4
* B6A2

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Tatra T5B6
**Sanna Saarinen** (s. 4. syyskuuta 1991) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa naisten Liigassa pelaavaa PK-35 Vantaata. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja.

Ensimmäisen naisten maaottelunsa Saarinen pelasi maaliskuussa 2014. Vuoden 2016 loppuun mennessä hän on pelannut 17 maaottelua. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki kesäkuussa 2014 MM-karsintaottelussa Bulgariaa vastaan, toisen elokuussa 2014 vierasottelussa samaa joukkuetta vastaan ja kolmannen huhtikuussa 2016 EM-karsintaottelussa Montenegroa vastaan.

PK-35 Vantaan liigajoukkueessa Saarinen teki ensiesiintymisensä vuonna 2010. Hän on pelannut myös Yhdysvaltain yliopistosarjoissa Tennesseen yliopiston joukkueessa. Hän on ennen kauden 2022 alkua pelannut Suomen Liigassa 208 ottelua ja tehnyt niissä 80 maalia. Maaleistaan 20 hän teki kaudella 2014. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden kausina 2010, 2011, 2012, 2014, 2015, 2016 ja 2018 sekä Suomen Cupin kausina 2012, 2013 ja 2016.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sanna Saarinen Suomen Palloliitto.  Arkistoitu 4.4.2016. Viitattu 20.12.2016.
2. ↑  Suomi murskavoittoon Bulgariassa  21.8.2014. Suomen Palloliitto.  Arkistoitu 5.4.2015. Viitattu 18.9.2014.
3. ↑  Helmarit murskavoittoon Montenegrosta  12.4.2016. Suomen Palloliitto. Viitattu 20.12.2014. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Sanna Saarinen jatkaa PK-35 Vantaan paidassa  7.12.2012. Suomen Palloliitto.  Arkistoitu 15.4.2014. Viitattu 14.4.2014.
5. ↑  Sanna Saarinen CBS Interactive.  Arkistoitu 15.4.2014. Viitattu 14.4.2014. (englanniksi)
6. ↑  S. Saarinen *Soccerway*. Viitattu 17.5.2022. (englanniksi)
**Sanna Valkonen** (s. 12. joulukuuta 1977, Hyvinkää) on suomalainen jalkapalloilija. Hän pelaa puolustuksen keskellä ja on toiminut Suomen maajoukkueen kapteenina. Valkonen pelasi kaudella 2010 Ruotsin mestaruussarjassa, Damallsvenskanissa, KIF Örebrossa. Hän lopetti uransa seurajoukkueissa kauden 2010 jälkeen.

Ensimmäisen maaottelunsa Valkonen pelasi 30. elokuuta 1995 Ruotsia vastaan. Hän pelasi 120 maaottelua, joissa hän teki yhteensä 7 maalia. Valkonen edusti Suomea 2005 ja 2009 EM-kisoissa. Hän lopetti maajoukkueuransa vuoden 2009 kisojen jälkeen.

Valkonen valittiin suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen syyskuussa 2022.

Seurat
------

|  |  |
| --- | --- |
| ? | HyPS, Hyvinkää |
| 1994 | Kontulan Urheilijat, Helsinki |
| 1995-96 | Puistolan Urheilijat, Helsinki |
| 1997 | Malmin Palloseura, Helsinki |
| 1998-2002 | Helsingin Jalkapalloklubi |
| 2002 | Boston Renegades, Yhdysvallat |
| 2002-2005 | Umeå IK, Ruotsi |
| 2006-2007 | AIK, Ruotsi |
| 2008-2010 | KIF Örebro, Ruotsi |

Saavutukset
-----------

Sanna Valkonen KIF Örebrossa 2009.
* UEFA Cupin mestaruus 2003 ja 2004
* Vuoden naispelaaja Suomessa 2001 ja 2002
* U-21 PM-pronssia 2001
* W-league Pohjois-Amerikan mestaruus 2002
* Suomen mestaruus 1994, 1998, 1999, 2000 ja 2001
* Suomen cup 1996, 1997, 1998, 1999, 2000 ja 2002
* Ruotsin mestaruus 2002, 2005
* Ruotsin cup 2002 ja 2003

Lähteet
-------

1. ↑  Huipulle porras kerrallaan  21.8.2009. Aamulehti.  Arkistoitu 23.9.2009. Viitattu 7.7.2010.
2. 1 2  Sanna Valkonen Suomen Palloliitto.  Arkistoitu 27.4.2003. Viitattu 7.7.2010.
3. ↑  Futisnaisia lopettaa, Österberg-Kalmari jatkaa  10.9.2009. YLE Urheilu. Viitattu 7.7.2010. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Sanna Valkonen Hall of Fameen

Suomen joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2005
1 Kunnas |
2 Vaelma |
3 Julin |
4 Valkonen |
5 Salmén |
6 Sarapää |
7 Mäkinen |
8 Mustonen |
9 Kalmari |
10 Rantanen |
11 Kackur |
12 Junkkari |
13 Thorn |
14 Ahonen |
15 Malaska |
16 Uusi-Luomalahti |
17 Lindqvist |
18 Talonen |
19 Lindström |
20 Matikainen |
Valmentaja Käld

Suomen joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2009
1 Meriluoto |
2 Vaelma |
3 Julin |
4 Valkonen |
5 Niemi |
6 Salmén |
7 Mäkinen |
8 Nokso-Koivisto |
9 Österberg Kalmari |
10 Rantanen |
11 Lehtinen |
12 Häkkinen |
13 Hyyrynen |
14 Korpela |
15 Malaska |
16 Westerlund |
17 Hirvonen |
18 Sällström |
19 Sainio |
20 Sjölund |
21 Talonen |
22 Saari |
Valmentaja Käld
Yhdysvaltain merijalkaväen sotilas tarkastelee tienpientareelle surmattuja irakilaissiviilejä Hadithan lähistöllä 19. marraskuuta 2005.
**Hadithan verilöylyssä** ryhmä Yhdysvaltain merijalkaväen sotilaita 19. marraskuuta 2005 surmasi 24 irakilaista siviiliä; miehiä, naisia ja lapsia. Haditha (حديثة) on irakilainen piirikunta ja kaupunki Anbarin maakunnassa, Bagdadista noin 240 kilometriä luoteeseen. Piirikunnassa asuu noin 90 000 henkeä. Alkuperäisen tiedon mukaan surmansa saaneet olisivat kuolleet pommiin tai taistelussa, mutta toukokuussa 2006 on tullut ilmi tietoja, joiden mukaan sotilaat olisivat teloittaneet siviilit. Tekoa verrattiin Yhdysvalloissa ja muuallakin maailmassa Vietnamin sodan aikana vuonna 1968 tapahtuneeseen My Lain verilöylyyn.

Juridiset seuraukset
--------------------

Tarkoituksellinen siviilinen tappaminen on kielletty YK:n peruskirjan sotalaissa, Haagin sopimuksessa (1899 ja 1907) ja Geneven sopimuksissa. Mitkään näistä eivät koske Yhdysvaltain armeijaa. Merijalkaväen sotilaisiin voidaan soveltaa vain Yhdysvaltain sotilaslakia (Uniform Code of Military Justice).

21.6. 2006 Yhdysvaltain armeija nosti syytteet kahdeksaa sotilasta vastaan. Frank Wutericha, Sanick de la Cruzia, Justin Sharrattia ja Stephen Tatumia syytettiin tapoista (unpremeditated murder). Pataljoonan komentajaa Jeffrey Chessania syytettiin sääntörikkeistä ja välinpitämättömyydestä. Ensimmäisen luokan luutnantti Andrew Graysonia syytettiin oikeuden häirinnästä, velvollisuuksien laiminlyönnistä ja väärästä valasta. Kapteeni Randy Stonea ja kapteeni Lucas McConnellia syytettiin velvollisuuksien laiminlyönnistä.

Kahdeksasta syytetystä kuuden syytteet hylättiin, ja yksi vapautettiin syytteistä. 

Merijalkaväen yksikön johtaja ylikersantti Frank Wuterich sai lopulta tammikuussa 2012 90 vuorokautta vankeutta, jota ei kuitenkaan pantu täytäntöön pidätysajan vuoksi. Lisäksi hän sai arvonalennuksen sotamieheksi. Tulonmenetykseen häntä ei kuitenkaan tuomittu.

Lähteet
-------

1. ↑  *U.S. military mourns 'tragic' Haditha deaths (Arkistoitu – Internet Archive)*, CNN.
2. ↑  *Collateral Damage or Civilian Massacre in Haditha? (Arkistoitu – Internet Archive)*
3. ↑   Mitä-Missä-Milloin, Kansalaisen vuosikirja 2007, s. 111. Helsinki: Otava, 2006. ISBN 978-951-1-21080-1.
4. ↑
**Tiina Boman** (s. 18. helmikuuta 1977 Joroinen) on suomalainen triathlonisti. Hän edustaa Joroisten Sporttiklubia ja häntä valmentaa puolisonsa Antti Hagqvist.

Boman harrasti nuorempana hiihtoa, minkä vuoksi aloitti opinnot Sotkamon urheilulukiossa. Laji oli kuitenkin vaihtunut triathloniin hänen kirjoittaessaan ylioppilaaksi keväällä 1996. Vuonna 2002 hän aloitti täysmatkan huipulle tähtäävän harjoittelun.

Boman sijoittui vuonna 2004 pitkän matkan MM-kilpailuissa viidenneksi. Ensimmäisessä täyden matkan kilpailussaan UPC Holland Triathlonissa hän oli kolmas ja puolimatkan Saksan avoimissa mestaruuskilpailuissa toinen. Seuraavana vuonna hän sai MM-pronssia pitkällä matkalla ja sijoittui neljänneksi Lanzarote Ironman -kilpailussa. Vuonna 2006 hän oli Lanzarote Ironmanissa toinen, Havaijin Ironman -kilpailussa 18. ja voitti puolimatkan Suomen-mestaruuden.

Boman voitti vuonna 2007 Lanzaroten Ironman -kilpailun ja puolimatkan Suomen-mestaruuden. Lisäksi hän oli Volcano-triathlonissa kolmas ja Antwerp 70.3. -kilpailussa kuudes. Seuraavana vuonna hän sijoittui pitkän matkan MM-kilpailuissa kuudenneksi ja Havaijin Ironmanissa jalkavaivaisena 32:nneksi. Lisäksi hän voitti Linzin kilpailun ja Nathan triathlonin sekä Nokian ja Joroisten kilpailut. Ironman Coeur d'Alene -kilpailussa hän oli kolmas. Vuonna 2009 Boman sijoittui toiseksi Volcano triathlonissa, Saksan ja Andalusian kilpailuissa sekä sprintin ja puolimatkan SM-kilpailuissa. Challenge Kraichgau -kilpailussa hän oli neljäs ja Saksan Ironmanissa viides. Havaijilla hän joutui keskeyttämään.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tiina Boman Faktat *realsport.net*. Viitattu 10.11.2009.
2. 1 2  Tiina Boman Kilpailut & leirit *realsport.net*. Viitattu 10.11.2009.