recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ursula Ledóchowska
**Ursula Ledóchowska** (17. huhtikuuta 1865 – 29. toukokuuta 1939), kastenimeltään *Julia Maria Ledóchowska*, oli itävaltalais-puolalainen sääntökunnan perustaja ja katolisen kirkon pyhimys.

Ursula Ledóchowska toimi ennen ensimmäistä maailmansotaa Kaakkois-Suomessa. Hän perusti Karjalan kannakselle "Merentähti" -nimisen tyttöjen sisäoppilaitoksen, joka aloitti toimintansa 1910.

Yhdessä isä Adolf Carlingin kanssa äiti Ursula toimitti ensimmäisen suomenkielisen katolisen rukouskirjan "Terve Meren tähti, rukouskirja Suomen katholiselle kansalle", joka julkaistiin Roomassa vuonna 1910. Myöhemmin Puolassa äiti Ursula perusti uuden ursuliinisääntökunnan haaran, ns. harmaat ursuliinit. Vuonna 1983 paavi Johannes Paavali II julisti hänet autuaaksi, ja vuonna 2003 pyhäksi. Vuonna 1989 hänen hämmästyttävän hyvin säilynyt ruumiinsa siirrettiin Roomasta Puolan Pniewyyn.
 Hänen muistopäivänsä pyhimyskalenterissa on 29. toukokuuta.

Pyhän Ursulan katolinen seurakunta Kouvolassa on nimetty hänen mukaansa ja hänen kirjoitustensa pohjalta hartausteksteiksi koottu novenarukous on käännetty suomeksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Pyhä Ursula 1865 – 1939 Pyhän Ursulan seurakunta
2. ↑  Emil Anton: Ursula Ledóchowska: Suomessa toiminut pyhimys Hyviä uutisia, 2015
3. ↑  The sanctuary of Saint Ursula Ledóchowska
4. ↑  Saint Ursula Ledóchowska CatholicSaints.Info
5. ↑  Liturginen kalenteri Katolinen.fi

Kirjallisuutta
--------------

* Ursula Ledochowska: *Testamentti*. Ursuliinisisaret 2003 ISBN 9529158149
* Vappu Sorri - Kaisu Vuolio: *Autuas äiti Ursula Ledóchowska.* Kouvola 1996
* Monika Wronska - Juho Kyntäjä: *Epätavallisen naisen tavallinen elämä : Ursula Ledóchowska.* 2003 ISBN 952-91-6013-5

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ursula Ledóchowska** Wikimedia Commonsissa

* Novena Pyhän Ursulan esirukousten kautta
* The sanctuary of Saint Ursula Ledóchowska (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Näkymä Kaukolanharjulta luoteeseen Kaukolanharjun näkötornista. Sama näkymä on kuvattuna Albert Edelfeltin maalauksessa *Kaukolanharju auringonlaskun aikaan* (1889–1890). 
**Kaukolanharju** on Tammelassa Kanta-Hämeessä sijaitseva harjumuodostuma ja näköalapaikka. Se on osa harjujaksoa, joka ulottuu osin katkonaisena Perämeren rannikolta Kolmannelle Salpausselälle Lopelle. Harju jää Tammelan Pyhäjärven ja Kuivajärven väliin ja muodostaa kauniin maiseman.

Kaukolanharju kuuluu Natura 2000 -ohjelmaan ja valtakunnalliseen harjujensuojeluohjelmaan. Se on myös osa Mustialan–Portaan–Kaukolanharjun valtakunnallisesti arvokasta maisema-aluetta ja osa Saaren kartanon ja kansanpuiston valtakunnallisesti merkittävää rakennettua ympäristöä. Jo aiemmin osa Kaukolanharjua oli rauhoitettu luonnonsuojelualueena, joka rajoittuu Tammelan Saaren kartanon maille yleiseksi virkistys- ja vapaa-ajanviettopaikaksi vuonna 1932 perustettuun Saaren kansanpuistoon.

Harjulla on vuonna 1926 valmistunut Kaukolanharjun näkötorni ja sen vieressä vuonna 1953 pystytetty muistokivi paikalla, jossa läheisessä Saaren kartanossa kesiään viettänyt taiteilija Albert Edelfelt maalasi tunnetun maalauksensa *Kaukolanharju auringonlaskun aikaan* (1889–1890). Jo tätä ennen harjun maisemia olivat käyttäneet maalaustensa aiheina 1840-luvulla Magnus von Wright ja 1870-luvun alussa Robert Wilhelm Ekman.

Katso myös
----------

* Haralanharju

Lähteet
-------

1. ↑  Geokartta Geologian tutkimuskeskus.  Arkistoitu 27.9.2007. Viitattu 8.10.2008.
2. ↑  Kaukolanharju Hämeen ympäristökeskus. Viitattu 10.10.2008.
3. ↑  Mustiala–Porras–Kaukolanharju Hämeen liitto. Viitattu 10.10.2008. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Tammela. Saari–Kaukola kulttuurimaisema Museovirasto. Viitattu 10.10.2008.
5. ↑  Saaren kartano ja kansanpuisto *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*. Museovirasto.
6. ↑  Saaren kansanpuisto Tammelan kunta.  Arkistoitu 7.10.2007. Viitattu 10.10.2008.
7. ↑  Kaukolanharjun näkötorni Tammelan kunta.  Arkistoitu 28.9.2007. Viitattu 10.10.2008.
8. ↑  Edelfelt, Albert: Kaukolanharju auringonlaskun aikaan, 1889–1890 Valtion taidemuseo. Viitattu 25.5.2013. [vanhentunut linkki]
9. ↑  Klemelä, Päivi & Mahlanen, Soili: *Tammelan kylät taiteilijoiden silmin*, s. 17–21. Tammela: Tammelan kunta, 2009. ISBN 978-951-96587-3-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kaukolanharju** Wikimedia Commonsissa

* Kaukolanharju Hämeen ympäristökeskuksen sivuilla
* Mustialan–Portaan–Kaukolanharjun valtakunnallisesti arvokas maisema-alue Hämeen liiton sivuilla[vanhentunut linkki]
* Saari–Kaukola-kulttuurimaisema Museoviraston sivuilla
* Kaukolanharjun esittelyä Tammelan kunnan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
François Ravaillac. Crispin de Passen kaiverrus noin vuodelta 1610. Teos kuuluu nykyään Ranskan kansalliskirjaston kokoelmiin.
**François Ravaillac** (1578 Angoulême – 27. toukokuuta 1610) oli Ranskan kuningas Henrik IV:n murhaaja.

Ravaillac syntyi koulutettuun perheeseen; hänen isoisänsä François Ravaillac oli syyttäjänä Angoulêmessa, ja kaksi hänen äitinsä setää oli Angoulêmen katedraalin kaniikkeja. Hänen isänsä Jean Ravaillac oli väkivaltainen mies, jonka monet pahat teot aiheuttivat julkisen skandaalin ja johtivat vaikeuksiin lain edessä; hänen äitinsä Françoise Dubreuil oli tunnettu katolisesta hurskaudestaan. 

Hän aloitti työuransa palvelijana ja ryhtyi myöhemmin koulun opettajaksi. Hän oli pakkomielle uskontoon ja hän haki askeettiseen Feuillants-veljeskunnan jäsenyyttä, mutta lyhyen koeajan jälkeen hänet erotettiin, koska hän oli "altis näyille". Hän pyrki vuonna 1606 jesuiittaveljestön jäseneksi, mutta ei tullut hyväksytyksi. 

Henrik IV:n murha, Gaspar Bouttatsin kaiverrus
François Ravaillac ilmoitti nähneensä vuonna 1609 ilmestyksen, jossa hänelle annettiin kehotus vaatia kuningasta käännyttämään hugenotit katolilaisuuteen. Hän ei kuitenkaan päässyt tapaamaan kuningasta. Ravaillac tulkitsi Henrikin päätöksen valloittaa Alankomaat aluksi sodalle paavia vastaan. Hän puukotti kuninkaan kuoliaaksi Pariisissa 14. toukokuuta 1610, kun tämän vaunut olivat pysähtyneet liikenteessä. 

Ravaillacin teloitus
Ravaillacilta yritettiin kiduttamalla saada tietoja rikoskumppaneista, joita hänellä uskottiin olevan. Hän itse ilmoitti, ettei kukaan ollut johdatellut häntä salamurhaan. Ravaillac teloitettiin 27. toukokuuta 1610 repimällä hänet neljän hevosen avulla kappaleiksi, mikä oli rangaistus kuninkaanmurhasta. Tämän jälkeen hänen vanhempansa määrättiin maanpakoon, ja sukulaisia kiellettiin käyttämästä "Ravaillac" -nimeä. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Arvo Paasivuori
**Arvo Kullervo Paasivuori** (vuoteen 1906 **Hälleberg**; 4. huhtikuuta 1905 Helsinki – 30. toukokuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja kansanedustaja, joka toimi vuosina 1949–1966 Valtion elokuvatarkastamon puheenjohtajana.

Arvo Paasivuoren isä oli merkittävä sosiaalidemokraattinen poliitikko Matti Paasivuori ja äiti Maria Elisabet Lindgren. Paasivuori kirjoitti ylioppilaaksi 1925 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1939. Hän työskenteli Helsingin kaupungin kunnalliskodin konttoristina 1934–1940, kunnalliskodin ja kaupungin työlaitoksen apulaisjohtajana 1940–1951 sekä kaupungin vanhustenhuoltolaitoksen johtajana 1952–1972. Hän oli myös SDP:n kansanedustajana Uudenmaan läänin vaalipiiristä yhden kauden 1945–1948.

Elokuvatarkastamon johtamisen ohella Paasivuori kuului Valtion elokuvalautakuntaan ja kirjallisuuslautakuntaan sekä Elannon edustajistoon. Lisäksi hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1951–1952.

Arvo Paasivuoren vaimo oli vuodesta 1934 Tyyne Paasivuori (o.s. Kallio), joka toimi myöhemmin myös kansanedustajana. Heillä oli neljä lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  .aspx Arvo Paasivuori *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
2. 1 2 3  *Kuka kukin on 1954*, s. 606 Runebgerg.org.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo puutavarayksiköstä. Normimallista, katso standardi.*
**Standartti** (josta on käytetty myös nimitystä **standardi** tai **standertti**) on aiemmin varsinkin laivauksessa käytetty puutavaran tilavuusyksikkö. Yksikön nimi pohjautuu englannin sanaan *standard*; sen lyhenne on **std** ja monikossa joskus **stds**.

Tavallisesti käytettiin niin sanottua *Pietarin standarttia*, joka vastasi sahattua puutavaraa 165 englantilaista kuutiojalkaa eli 4,67203 m3, veistettyä puutavaraa 150 kuutiojalkaa eli 4,24730 m3 tai pyöreää puutavaraa 120 kuutiojalkaa eli 3,398 m3. Eri laatuisille puutavaroille standartti oli määritelty siten, että laivassa yksi Pietarin standartti mitä puutavaraa tahansa vei aina suunnilleen saman verran tilaa.

Kaivos- ja ratapölkkyjen mittaamisessa käytettiin myös niin sanottua *Gööteporin standarttia*, joka käsitti puutavaraa 180 englantilaista kuutiojalkaa eli 5,097 pinokuutiometriä.

Lähteet
-------

1. 1 2  "Standertti", *Pieni tietosanakirja, 4. osa (San Remo-Öölanti)*, s. 301. Otava, 1928. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3 4 5  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1964, osa 8, palsta 116, hakusana standartti.
3. ↑  Suomen Standardoimisliitto: SI-opas (myös painettuna, ISBN 952-5420-93-0) (PDF) (Sivu 28.) *SFS-oppaat*.  04.11.2002. Suomen Standardoimisliitto.  Arkistoitu 31.8.2012. Viitattu 10.12.2013.
**L'Hydroptère** on ranskalaisen Alain Thébaultin suunnittelema kantosiipialus, jolla hän kilpaili 2000-luvun alussa purjealusten nopeusennätyksestä. Ja onnistui myös rikkomaan niitä.

Ennen maaliskuuta 2007 purjelautailijat olivat pitäneet hallussaan meripeninkulman nopeusennätystä vuodesta 2003. Huhtikuussa 20007 Thébaultin vene kellotti keskinopeudeksi 41,69 solmua Quiberonin lahdella Ranskassa ja teki uuden maailmanennätyksen. Hän paransi sitä kolme kertaa ja vuonna 2009 ennätys oli 50,17 solmua.

500 metrin ennätys oli ollut myös 1986–1993 ja 2004–2008 purjelautailijoiden hallussa. Mutta vuonna 2008 tämä ennätys siirtyi leijalautailijoiden haltuun. Thébault onnistui vuonna 2009 Hydropterellään uuteen maailmanennätykseen 51,36 solmua, mutta jo seuraavana vuonna ranskalainen leijalautailija Alexandre Caizergues onnistui riistämään ennätyksen Thébaultilta. Samoilla Namibian vesillä Luderitzissä yhdysvaltalainen leijalautailija Rob Douglas teki maailmanennätysnopeudeksi 55,65 kts.

Sekä Thébaultin että Douglasin ennätykset lyötiin vuonna 2012, kun australialaisen Paul Larsenin purjevene Vestas Sailrocket 2 selvitti Namibiaan tyynellä Walvis Bayllä 1 852 metriä keskinopeudella 55,32 solmua ja 500 metriä keskinopeudella 59,23 solmua.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nautical Mile Records WSSRC. Viitattu 22.1.2024.
2. 1 2  500 Metre Records WSSRC. Viitattu 22.1.2024.
Nenäinniemen rantaa kuvattuna Päijänteeltä.
**Nenäinniemi** on noin 2 km pitkä niemi Jyväskylässä, Päijänteen Pohjanlahden ja Hämeenlahden rannalla. Nenäinniemeen kuuluu useita pikkuniemiä, muun muassa Huhtaniemi, Kuivaniemi ja Naattiansaari.

Nenäinniemessä on asutusta ja jätevedenpuhdistamo, jossa puhdistetaan yli 100 000 ihmisen jätevedet. Niemi kuuluu suurimmaksi osaksi samannimiseen kaupunginosaan, lukuun ottamatta Hämeenlahteen kuuluvaa Kuivanientä niemen itäosassa.

Luontoarvot
-----------

Nimetön lampi niemen keskellä.
Niemen itärannalla on 4,3 hehtaarin kokoinen luonnonsuojelualue. Alue on suurimmaksi osaksi koivuvaltaista lehtimetsää, kasvillisuuteen kuuluu myös muun muassa kevätlinnunherne ja konnanmarja. Alue muodostaa muiden Kuokkalan suuralueen lehtimetsiköiden kanssa yhden Suomen tärkeistä lintualueista eli FINIBA-kohteista. Linnustoon kuuluu ainakin pikkutikka.

Niemen keskiosassa on pieni lampi, jonka vedet laskevat Päijänteen Pohjanlahteen.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nenäinniemi (niemi)**.
1. 1 2  Nenäinniemi, Jyväskylä (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 2.2.2024.
2. 1 2  Jyväskylän karttapalvelu (kts. Aluejaot > Kaupunginosat) *kartta.jkl.fi*.  Arkistoitu 22.11.2020. Viitattu 14.10.2023.
3. ↑  Nenäinniemen puhdistamo
4. ↑  Suomen suurimmassa typpipäästäjässä iso remontti – vesistöjen kuormitusta laitetaan kuriin 30 miljoonalla eurolla Yle, 2017
5. ↑  Päivi Pietarinen, Heikki Sihvonen: Jyväskylän merkittävät luontokohteet  x.10.2007. Jyväskylän kaupunki.  Arkistoitu 26.6.2015. Viitattu 2.2.2024.
**Esirukous** on rukous toisen ihmisen, ihmisryhmän tai asian puolesta. Kristillisten kirkkojen jumalanpalveluksissa on kirkon alkuajoista lähtien luettu esirukouksia kirkon, seurakunnan, papiston, valtakunnan ja sen hallitsijan, köyhien, sairaiden, leskien, orpojen, maailmanrauhan, sadon ja suotuisten ilmojen puolesta.

Raamatussa jo Abraham rukoili kuningas Abimelekin puolesta ja Jumala päästi tämän kirouksesta. Vanhassa testamentissa esirukous oli etenkin profeettojen tehtävä. Uudessa testamentissa kehotetaan pitämään esirukouksia kaikkien ihmisten ja kaikkien vallanpitäjien puolesta, jotta tyyni ja rauhallinen elämä mahdollistuisi.

Eri kirkkojen jumalanpalveluksiin liittyy yleensä esirukous. Sen paikka jumalanpalveluksessa sekä nimitys vaihtelee. Läntisen perinteen mukaisissa kirkoissa esirukous rukoillaan yleensä saarnan jälkeen messun sanaosan lopussa, ennen ehtoollis-osaa. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkkokäsikirjassa sen nimenä on "Yhteinen esirukous". ja Ruotsin kirkon käsikirjassa "Kirkon esirukous". Katolinen kirkko Suomessa käyttää siitä nimitystä "Yleiset esirukoukset"  Ortodoksisessa kirkossa vastaava rukous on nimeltään "Ektenia".

Kirkkokäsikirjoissa on myös useita valmiita esirukouksia, joita voidaan käyttää sellaisenaan tai muokata esimerkiksi liittämällä siihen ajankohtaisia aiheita. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkkokäsikirjassa on ohjeita siitä, mitä yleiseen esirukouikseen voidaan liittää. Se tulisi valmistella yhderssä seurakuntalaisten kanssa erikseen kutakin jumalanpalvelusta varten.Esirukouksessa tulisi rukoilla kirkon ja seurakunan puolesta, esivallan julkisen vallankäytön ja rauhan puolesta. vaikeuksissa olevien ja ajankohtaisten asioiden puolesta. Erityisiä esirukouksen muotoja ovat Pyhä Jumala -rukous (Trishagion) ja litania, joka kuuluu paastonaikaan. Ruotsin kirkon käsikirjassa on ohje, että esirukouksen tulee liittyä seurakunnan tarpeisiin ja tilanteeseen. Sen laatii jumalanpalvelusta johtava pappi yhdessä seurakuntaisten kanssa, jotka voivat myös valmistella rukouksen yksin.

Lähteet
-------

1. ↑  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966.
2. ↑  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965.
3. ↑  Ensimmäinen Mooseksen kirja 20:17.
4. ↑  *Iso Raamatun tietosanakirja,* Raamatun tietokirja 1988, ISBN 951-606-040-4.
5. ↑  Ensimmäinen kirje Timoteukselle 2:1.
6. 1 2  Messu ja sanajumalanpalvelus *kirkkokasikirja.fi*. Viitattu 13.1.2023.
7. 1 2  *Ruotsin kirkon käsikirja suomenkielisiä jumalanpalveluksia varten. Osa I*, s. 12. Verbum, 2005. ISBN 91-526-5657-8.
8. ↑  Pyhä messu suomeksi *katolinen.fi*. Viitattu 13.1. 2023.
9. ↑  Arkkimandriitta Arseni: *Ortodoksinen sanasto*, s. 72. Otava, 1999. ISBN 951-1-15657-8.
10. 1 2  Esirukous *evl.fi*. Viitattu 14.1.2023.
**Alexandre Bilodeau** (s. 8. syyskuuta 1987) on kanadalainen freestylehiihtäjä, lajinaan kumparelasku. Hän on voittanut kaksi olympiakultaa, kolme maailmanmestaruutta, kaksi MM-hopeaa, maailmancupin kokonaiskilpailun, kumparelaskun maailmancupin ja 19 maailmancupin osakilpailua. Maailmancupissa Bilodeau kisasi ensimmäisen kerran joulukuussa 2005.

Ensimmäisissä olympiakisoissaan Torinossa 2006 Bilodeau oli kumparelaskussa 11:s. Vancouverissa vuonna 2010 Bilodeau voitti kultaa Cypress Mountainilla lasketussa kisassa. Kultamitali oli Kanadan ensimmäinen omalla maaperällä saavutettu olympiavoitto, sillä vuoden 1976 Montrealin kesäolympialaisissa ja vuoden 1988 Calgaryn talviolympialaisissa Kanada oli jäänyt ilman kultamitaleita. Hän uusi kullan Sotšin olympialaisissa 2014. Bilodeau oli ensimmäinen kumparelaskija, joka onnistui voittamaan olympiakultaa kaksissa peräkkäisissä olympialaisissa.

Ensimmäisen maailmanmestaruutensa Bilodeau voitti vuonna 2009 Inawashirossa lasketussa parikumparelaskussa. Toinen maailmanmestaruus tuli parikumpareista Deer Valleyssa 2011. Samoissa kisoissa hän voitti hopeaa kumparelaskussa. Vossin MM-kilpailuissa 2013 hän voitti jälleen parikumpareiden maailmanmestaruuden ja sai hopeaa kumparelaskussa.

Bilodeau voitti maailmancupin kokonaiskilpailun ja kumparelaskun maailmancupin kaudella 2008–2009. Hän sijoittui kokonaiskilpailussa toiseksi kausilla 2012–2013 ja 2013–2014 sekä kolmanneksi 2010–2011. Kumparelaskun cupissa hän on ollut toinen 2005–2006, 2010–2011, 2012–2013 ja 2013–2014 sekä kolmas 2006–2007.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Alexandre Bilodeau Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  Bilodeau räjäytti kotiyleisön riemuun *YLE Urheilu*. Yleisradio. Viitattu 15.2.2010.
3. ↑  Halme, Panu: Kanadan Alex Bilodeau nappasi kultaa miesten kumparelaskussa  10.2.2014. Yle Urheilu.  Arkistoitu 25.2.2014. Viitattu 11.2.2014.
4. ↑  Alex Bilodeau is first freestyle skier to win consecutive Winter Olympic titles  10.2.2014. The Guardian. Viitattu 11.2.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alexandre Bilodeau** Wikimedia Commonsissa
**Outi Walli** (s. 1943) on sarjakuvien suomentaja. Hän on suomentanut enemmistön Asterix-sarjakuvista ja eräitä muita, pääosin ranskankielisiä sarjoja.

Walli on suomentanut 22 Asterix-albumia, alkaen vuonna 1969 julkaistusta albumista *Asterix ja Kleopatra*, joka oli ensimmäinen suomennettu Asterix-tarina. Lisäksi hän on suomentanut eräitä muita Asterix-kuvakirjoja, kuten Idefix-kirjat. Toinen aktiivinen Asterix-suomentaja oli Jorma Kapari, joka suomensi 13 albumia. 1980-luvun alkupuolelta saakka Walli oli pitkään Asterixin ainoa suomentaja murrealbumeita lukuun ottamatta. Asterixin ohella hän on suomentanut 1970-luvulta alkaen myös useita Alix- ja Ahmed Ahne -albumeja, Aku Ankka -kokoelmia sekä joitain muita sarjakuvia. Walli oli *Aku Ankka* -lehden toimitussihteeri vuosina 1968–1970.

Wallin isä oli kirjallisuudentutkija Aarre M. Peltonen. *Aku Ankan* päätoimittaja Alli Peltonen oli Wallin täti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tekijähaku nimellä "Outi Walli"[vanhentunut linkki] Fennica-tietokanta. Viitattu 25.4.2017.
2. ↑  Teoshaku sanalla "Asterix"[vanhentunut linkki] Fennica-tietokanta. Viitattu 254.4.2017.
3. ↑  Jukka Heiskanen: "Disney-sarjakuvat Suomessa", s. 533 teoksessa *Suomennoskirjallisuuden historia I*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2007.
4. ↑  *Kuka kukin on 1978*, s. 712 Runeberg.org. Viitattu 24.4.2017.
5. ↑  *Kuka kukin on 1954*, s. 631 Runeberg.org. Viitattu 3.3.2018.
6. ↑  Essi Turvala: *"Tähän rivitaloon tulee melkein kaikille Aku Ankka" – Aku Ankka -lehden fanius 1960- ja 1970-lukujen Suomessa*, s. 17. Historian pro gradu -tutkielma, Tampereen yliopisto 2017. (lainaus: "oli Peltoselle läheistä sukua")


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |
**Nidda** (hepr. ‏נדה‎, *nida*) on hepreankielinen käsite, joka sananmukaisesti tarkoittaa erottautumista. Juutalaisuudessa sanaa käytetään naisten kuukautisiin liittyvistä säännöistä. Toinen nimi näille säännöille on *taharat hamishpacha*, eli perhepuhtauslait. Sana voi tarkoittaa myös naista, jolla on ollut kuukautiset, mutta joka ei ole suorittanut mikvessä upottautumisen rituaalia. 

Toora kieltää 3. Mooseksen kirjassa sukupuolisuhteet naisen kanssa, joka on nidda (3. Moos. 18:19). Tooran mukaan nainen ja mies, jotka harrastavat seksiä, kun nainen on niddah, saavat molemmat rangaistukseksi karetin (3. Moos. 20:19). Toorassa on myös muita kuukautisiin liittyviä kieltoja, joita ei nykyjuutalaisuudessa noudateta. Nykyään ortodoksijuutalaisuudessa noudatettavien sääntöjen mukaan naisesta tulee nidda, kun hänen kuukautisensa alkavat tai hän näkee verta, joka tulee ulos hänen kehostaan.  Kuukautisten päättymisen jälkeen naisen tulee laskea seitsemän päivää, joita kutsutaan seitsemäksi puhtaaksi päiväksi. Niiden aikana naisen tulee tehdä sisäisiä tutkimuksia, joilla hän tarkistaa valkoisen kangaspalan avulla, että kuukautisvuoto on päättynyt. Näiden seitsemän päivän jälkeen hänen tulee puhdistautua ja sen jälkeen upottautua mikveen. Mikvessä upottautumista edeltää aina peseytyminen ja puhdistautuminen, koska halachan mukaan veden ja ihmisen välissä ei tule olla mitään, esimerkiksi likaa, vaatteita tai koruja. Mikvessä upottautumisen yhteydessä lausutaan siunaus tähän mitsvaan liittyen. Yleensä mikvessä upottautumisen aikana paikalla on toinen nainen, joka tarkistaa että pää ja hiukset ovat veden alla, eikä nainen koske mikven reunoihin. 
Vain näiden vaatimusten täyttyessä upottautuminen on halachisesti pätevä. 

Naisen kuukautisen alkamisen ja mikvessä upottautumisen välisen ajan hän on nidda, ja aviomiehen ja vaimon on kiellettyä harrastaa seksiä. Tähän aikaan liittyy myös muita sääntöjä, joita vaihtelevasti noudatetaan ortodoksijuutalaisten ja konservatiivijuutalaisten keskuudessa. Ortodoksijuutalaisuudessa aviomiehen ja vaimon on kielletty koskea toisiaan, kun vaimo on nidda. Monet ortodoksijuutalaiset avioparit muun muassa välttävät antamasta tavaroita toisilleen tai näkemästä toisiaan vähäpukeisena nidda-ajan aikana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Channa Bob: A Detailed Explanation of Niddah, or "Family Purity" Laws *My Jewish Learning*.  (englanniksi)
2. ↑  Shower before Mikvah *dinonline.org*.  (englanniksi)
Taivalkosken kirkko
Enon kellotapuli
**Kauno Sankari Kallio** (31. heinäkuuta 1877 Ruovesi, Suomi – 29. kesäkuuta 1966 Helsinki, Suomi) oli suomalainen arkkitehti, joka on suunnitellut muun muassa kirkkoja ja hautamuistomerkkejä. Hän oli Oiva Kallion veli ja työskenteli veljensä kanssa.

Kallion vanhemmat olivat kirkkoherra, lääninrovasti Pietari Antero Kallio (entinen Öst) ja Lydia Charlotta Durchman. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1896 ja hän valmistui arkkitehdiksi Polyteknillisestä opistosta vuonna 1900. Hän työskenteli aluksi arkkitehti Gustaf Nyströmin toimistossa sekä Nyström-Petrelius-Penttilän arkkitehtitoimistossa kunnes hän perusti 1903 yhteisen toimiston arkkitehti Werner von Essenin ja rakennusmestari E. Ikäläisen kanssa. Tämä toimisto suunnitteli useita asuintaloja Helsinkiin. Kallio perusti oman toimistonsa 1913 ja hänen ensimmäinen merkittävä työnsä oli samana vuonna valmistunut Tampereen teatteri.

Kallio osallistui veljensä Oiva Kallion kanssa 1910- ja 1920-luvuilla useisiin arkkitehtikilpailuihin ja he suunnittelivat kilpailuehdotustensa pohjalta muun muassa Imatran voimalaitoksen julkisivut. Kauno S. Kallio suunnitteli myös kymmenen Kansallis-Osake-Pankin haarakonttorirakennusta vuosien 1920–1937 välillä. Kallio erikoistui sitten kirkkorakennusten suunnitteluun ja uudisrakennusten lisäksi hän suunnitteli myös kirkkojen korjauksia ja entisöintejä.

Suunnittelutöitä
----------------

* Hartmanin talo, Vaasan kauppatori (1913)
* Tampereen teatteri (1913)
* Alavuden kirkko (1914)
* Jyväskylän pappila (1928)
* Vihdin kirkon korjaus (1928–1929)
* Jämsän kirkko (1929)
* Taivalkosken kirkko (1932)
* Selinin talon laajennusosa, Tampere (1934)
* Kuopion taidemuseo
* Pohjaslahden kirkko, Mänttä-Vilppula
* Hiidenheimojen hautamuistomerkki
* Kitinojan kyläkirkko, Seinäjoki (1952)
* Enon kellotapuli, Joensuu (1957)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Suomen rakennustaiteen museo – Kauno S. Kallio (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 1. elokuuta 2010.
2. ↑  KALLIO Kauno Sankari. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
3. ↑  Hartmanin talo *YSO – Yleinen suomalainen ontologia*. Viitattu 1.10.2017.
4. ↑  Tampere (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Finnica (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Vilppulan seurakunta (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑  Arno Forsius (Arkistoitu – Internet Archive)
8. ↑  Evankelisluterilaiset kirkot Enossa Enon seurakunta.  Arkistoitu 29.9.2007. Viitattu 12.10.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kauno Kallio** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Sophie Wilhelmina Marianne Henrietta** (9. heinäkuuta 1836 – 30. joulukuuta 1913) oli Nassaun herttuan Vilhelmin tytär. Hän meni 6. kesäkuuta 1857 naimisiin tulevan Ruotsin kuningas Oskar II:n kanssa, ja kuningattarena hänet tunnettiin nimellä Sofia.

Kruununprinssiparille syntyi neljä poikaa: Vanhimmasta Oscar Gustaf Adolfista tuli kuningas Kustaa V (1858–1950). Toiseksi vanhin poika, Oscar Bernadotte (1859–1953) luopui kruununperimysoikeudesta vuonna 1888. Muut pojat olivat prinssi, Länsi-Götanmaan herttua Carl (1861–1951) ja Närken herttua Eugén (1865–1947), joka oli tunnettu taidemaalarina. Sofia ja Oskar kruunattiin vuonna 1873 sekä Ruotsin että Norjan kuningaspariksi, mutta valtioliiton purkautumisen takia he luopuivat Norjan kruunuista vuonna 1905. Sofia jäi leskeksi vuonna 1907.

Nuori prinsessa sai huolellisen kasvatuksen, ja opiskeli etenkin kieliä, musiikkia ja historiaa. Myöhemmällä iällään hän oli hyvin uskonnollinen ja perusti monia hyväntekeväisyysjärjestöjä.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Nordisk familjebok*, s. 253. Nordisk familjebok, 1917. Runeberg-palvelussa (viitattu 3.4.2018).

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sofia (Ruotsin kuningatar)**.
* Sofia av Nassau (1836–1913) (Arkistoitu – Internet Archive) *Kungahuset*

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |

 |
Yksinkertainen pajupilli. Soitin on käyttövalmis, kun kuori pujotetaan paikoilleen.
**Pajupilli** on pajusta, yleensä vuolemalla, valmistettu yksinkertainen soitin. Pajupillejä on kaksi perusmallia: huilua läheisesti muistuttava, jossa ilmapatsaan kokoa ja samalla sävelen korkeutta säädetään sormilla peitettävillä rei'illä, ja toinen jossa ilmapatsasta säädellään pillin sisällä vapaasti liikkuvalla "männällä".

Pajun soveltuvuus pillin tekoon johtuu siitä, että tuoreen pajunoksan kuoren voi irrottaa hieman (esimerkiksi puukalikalla) naputtelemalla, jolloin kuoresta voidaan tehdä ontto putkilo. Kotipihlaja soveltuu myös pillin tekemiseen ja on joissakin paikoissa pajua helpompi löytää.

Yksinkertainen pajupilli valmistetaan muotoilemalla oksanpätkän pää suuhun sopivaksi ja leikkaamalla kuoreen pieni lovi muutaman senttimetrin päähän tästä päästä. Sen jälkeen kuoresta irrotetaan halutun mittainen pätkä tekemällä oksan ympäri viilto ja naputtelemalla kuorta esimerkiksi puukon kahvalla. Kuoren pitäisi tämän jälkeen irrota kevyesti kääntämällä, ja sen voi vetää erilleen. Sitten lovea suurennetaan puukolla ja veistetään oksaa hiukan ohuemmaksi loven ja soittopään välistä. Kun kuori nyt pujotetaan takaisin paikalleen, kuoren ja oksan väliin jää ohut ilmakanava. Ääni syntyy, kun puhalluksen aiheuttama ilmapatsas värähtelee lovessa. 

Vaikka pilli onkin periaatteessa yksiääninen, säveltasoa voi muunnella vaihtelemalla ilmanpainetta ja sulkemalla putken päätä sormenpäällä. Kolmantena keinona vaihdella sävelkorkeutta on sulkea pilli kouran sisään ja vaihdella sekä ilmanpainetta että kouran tilavuutta (pillin on oltava riittävän pieni). Kyllin pitkäksi rakennettu pajupilli voi toimia yläsävelhuilun tapaan (engl. overtone flute). Tällaisesta soittimesta on käytetty Suomessa myös nimitystä pitkähuilu.

Katso myös
----------

* Kärjennoukka
* Pitkähuilu
* Piisku

Lähteet
-------

1. ↑  Leisiö, Timo: *Suomen ja Karjalan vanhakantaiset torvi- ja pillisoittimet*, s. 64-65, 108. Kaustinen: Kansanmusiikki-instituutti, 1983.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pajupilli**.
* Pajupillin valmistusohje (Kuvallinen, vaiheittain etenevä ohje pajupillin rakentamiseen.) *nba.fi*. Viitattu 5.10.2010.
* Kettumäki, Antti: Pajupillin tekeminen on mukavaa puuhaa – näillä ohjeilla onnistut *yle.fi*. Viitattu 5.6.2017.
* Erilaisten pajupillien tuottamaa ääntä *schizoaffective.org*. Viitattu 5.10.2010. (englanniksi)
**Sisä-Savon kansalaisopisto** toimii Suonenjoen, Rautalammin, Tervon, Vesannon ja Leppävirran kuntien alueella. Sen järjestämille kursseille voivat osallistua kaikki alueen asukkaat kuntarajoista riippumatta. Kurssien opetustoiminta vaihtelee harrastamisesta ja yleissivistävästä opetuksesta projektimaiseen toimintaan ja ammattimaiseen opetukseen.

Historia
--------

1947 Suonenjoen Iisveden kylällä perustettiin Iisveden työväenopisto ja myöhemmin Sisä-Savon kansalaisopisto syntyi sen pohjalta. Koska sota-aikana järjestötoiminta oli puuttunut, sotien jälkeen kaikkea järjestötoimintaa arvostettiin. Sotien jälkeen kaivattiin myös koulutusta sisältävää järjestötoimintaa. Ajasta, jolloin Iisveden työväenopisto perustettiin siihen, kun Sisä-Savon kansalaisopisto sai lopullisen muotonsa, opisto ehti toimia monella nimellä. Leppävirta liittyi opiston alueeseen vuonna 2018.

Lähteet
-------

1. ↑  Sisä-Savon kansalaisopisto *Suonenjoki*. Suonenjoen kaupunki. Viitattu 14.1.2023.
2. ↑  Tietoa opistosta *Suonenjoki*. Suonenjoen kaupunki. Viitattu 14.1.2023.
Herman Hurmevaara 1910-luvulla.
**Herman Hurmevaara** (vuoteen 1906 **Pietikäinen**; 19. helmikuuta 1886 Kiuruvesi – 16. helmikuuta 1938 Petroskoi, Neuvostoliitto) oli suomalainen muurari ja sosialidemokraattien piirisihteeri ja kansanedustaja.

Hurmevaaran vanhemmat olivat tilallinen Abram Vilhelm Pietikäinen ja Saara Kokkonen. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli muurarina Oulussa ja Helsingissä. Vuosina 1910–1918 Hurmevaara oli Helsingin sos.dem. kunnallisjärjestön sihteerinä sekä Uudenmaan läänin vaalipiirin sos.dem. piirisihteerinä ja rahastonhoitajana. Hän oli SDP:n kansanedustajana vuonna 1917 edustaen edellä mainittua vaalipiiriä.

Suomen sisällissodan aikana Hurmevaara toimi Uudenmaan lääninhallituksen ja telefoonilaitoksen komissaarina ja Suomen kansanvaltuuskunnan raha-asiainosaston kamreerina. Sodan jälkeen hän siirtyi Venäjälle ja sieltä edelleen Ruotsiin lokakuussa 1918. Hurmevaara oli Ruotsissa Suomi-komitean sihteerinä ja *Viesti*-lehden toimittajana. Vuonna 1921 hän toimi Suomen punaisen kaartin Ruotsin pataljoonan esikunnan taloudenhoitajana, vuosina 1923–1924 Karjalan Sosialistisen Neuvostotasavallan kauppavaltuutettuna Ruotsissa, vuonna 1926 tehtailija Oscar Larssonin kirjanpitäjänä, ja viimeksi Hurmevaara oli *Politiken*-lehden arkistonhoitajana 1929–1930.

Hurmevaara karkotettiin Ruotsista 1930, ja hän siirtyi perheineen Neuvostoliittoon. Hurmevaara toimi 1930–1932 Moskovassa MOPR:n komiteassa esittelijänä, ja vuonna 1933 hän oli Kominternin suomalaisjaoston kassanhoitajana. Hän siirtyi Edvard Gyllingin suosituksella Petroskoihin 1933 ja työskenteli siellä ensin tilastovirastossa ja vuodesta 1936 Kirja-kustantamon oikolukijana. 

Hurmevaara vangittiin 23. joulukuuta 1937 syytettynä vastavallankumouksellisesta vakoilutoiminnasta. Hänet tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin ampumalla 16. helmikuuta 1938 Petroskoin lähistöllä. Hänen maineensa palautettiin 1956.

Hurmevaara oli naimisissa vuodesta 1914 Anna Sigrid Paunulan kanssa. Heillä oli kaksi tytärtä.

Viitteet
--------

1. ↑  Oleskelulupahakemus 18.12.1918. Tukholman kaupunginarkisto.

Lähteet
-------

* .aspx Herman Hurmevaara *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
* KASNT:n NKVD:n vuosina 1937–1938 rankaisemien Suomen Eduskunnan entisten jäsenten luettelo. *Valtioelinten virallinen palvelin*.  2.12.1998. Petroskoi:  Karjalan tasavalta. Viitattu 13.1.2009.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
***Sargentodoxa cuneata*** on akebiakasvien (Lardizabalaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se on sukunsa ainoa laji, joskin sukuun on aikoinaan kuvattu kuuluvaksi toinenkin laji, *Sargentodoxa simplicifolia*, mutta sen on sittemmin todettu olevan samaa lajia kuin *Sargentodoxa cuneata*.

Ulkonäkö
--------

*Sargentodoxa cuneata* on köynnöstävä ja kausivihanta liaani, jonka varret voivat kasvaa 7,5 metriä pitkiksi. Laji on kaksikotinen ja sen kukat ovat tuoksuvia.

Elinympäristö ja levinneisyys
-----------------------------

*Sargentodoxa cuneata* kasvaa luontaisena subtrooppisilla alueilla eteläisessä Kiinassa sekä paikoitellen Laosissa ja Vietnamissa. Laji kasvaa avoimissa vuoristometsissä sekä jokirotkojen rinteillä paikoissa, joissa maaperä on ravinteikasta.

Käyttö ja kasvatus
------------------

*Sargentodoxa cuneata* -lajia on kerätty luonnosta lääkinnällisiin tarkoituksiin sekä hyönteismyrkyksi ja toisinaan lajia on myös kasvatettu koristekasvina. Lajin varsi tunnetaan kiinaksi nimellä *Da Xue Teng* ja sitä on käytetty perinteisessä kiinalaisessa lääketieteessä yli 900 vuoden ajan rohtona erilaisiin vaivoihin.

Kasvatettuna *Sargentodoxa cuneata* menestyy hyvin vettä läpäisevällä maaperällä, joskin se suosii runsasravinteista sekä hyvin kosteutta imevää maaperää. Laji ei ole erityisen kylmänkestävä, mutta se voi kestää lyhyitä aikoja noin -5°C:n pakkasta. Kasvin leikkaus kannattaa suorittaa kasvin kukinnan päätyttyä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Zhang, W. Sun, C. Zhou, S. Zhao, W. Wang, L. Sheng, L. Yi, J. Liu, T. Yan, J. Ma, X. & Fang, B.: Recent advances in chemistry and bioactivity of *Sargentodoxa cuneata*.  *Journal of Ethnopharmacology*, 25.1.2021. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 31.1.2024.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Sargentodoxa cuneata *Useful Tropical Plants*. Viitattu 31.1.2024. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Trees and Shrubs Online: *Sargentodoxa cuneata* (englanniksi)
* Flora of China: *Sargentodoxa cuneata* (englanniksi)
Walter Eucken nähdään yhtenä keskeisimmistä ordoliberalismin teoreetikoista. 
**Ordoliberalismi** on länsisaksalainen muunnelma taloudellisesta liberalismista, joka korostaa hallituksen tarvetta erityisesti varmistaa, että vapaat markkinat tuottavat hyviä tuloksia lähellä sen teoreettista potentiaalia, mutta luopumatta kuitenkaan hyvinvointivaltiosta.

Ordoliberaalisista opeista ja ihanteista tuli perusta toisen maailmansodan jälkeisen Länsi-Saksan sosiaalisen markkinatalouden ja sitä seuranneen *Wirtschaftswunderin* luomiselle. Ordoliberaalit näkivät taloudellisen vallan keskittymisen mahdollistaneen natsien valtaannousun. Tämän takia julkisen vallan pitäisi huolehtia riittävästä markkinakilpailusta ja estää vallan keskittyminen.

Sanan "ordoliberalismi" (saks. *Ordoliberalismus*) loi Hero Moeller vuonna 1950, ja se arvellaan viitaavan akateemiseen aikakauslehteen *ORDO*.

Lähteet
-------

1. ↑  Helsingin Yliopisto: Lain valta : ordoliberalismi ja eurooppalaisen talouskonstituution juuret (PDF)
2. 1 2  Saksalainen ordoliberalismi vs. amerikkalainen pragmatismi Kalevi Sorsa Säätiö. Viitattu 5.6.2022.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Ordoliberalism
Christer Fuglesang.
**Christer Fuglesang** (s. 18. maaliskuuta 1957 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen Euroopan avaruusjärjestön astronautti, jonka ensilento STS-116 Discovery-sukkulalla alkoi 10. joulukuuta 2006 kello 3.47 Suomen aikaa. Lennon oli määrä alkaa 8. joulukuuta, mutta sitä jouduttiin lykkäämään huonon sään vuoksi. Onnistuneen lähdön jälkeen Fuglesangista tuli ensimmäinen ruotsalainen ja pohjoismaalainen avaruudessa.

Taustaa
-------

Fuglesangin äiti on ruotsalainen ja isä norjalainen. Hän alkoi opiskella fysiikkaa Tukholman teknillisessä korkeakoulussa 1975 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1981. Hän jatkoi opintojansa kokeellisen hiukkasfysiikan alalla Tukholman yliopistossa ja väitteli tohtoriksi 1987. Väiteltyään hän toimi tutkijana muun muassa CERNissä.

Vuonna 1992 Fuglesang valittiin ESAn astronauttiryhmään. Sen jälkeen hän on saanut astronauttikoulutusta EACissa, Venäjällä Tähtikaupungissa ja NASAlla.

Fuglesang oli mukana Venäjän avaruusjärjestön ja ESAn yhteisessä Euromir 95 -projektissa vuonna 1993. Vuonna 1995 hän oli Mir-lennon varamiehistössä. Hänelle opetettiin tällöin muun muassa Sojuz-avaruusaluksen ohjaamista.

Vuodesta 1996 lähtien Fuglesang on ollut sukkulakoulutuksessa NASAn Johnsonin avaruuskeskuksessa Houstonissa. Valinta vuoden 2006 lennolle tehtiin vuonna 2002. Koska 12-päiväiseen ISS-lentoon kuului avaruuskävely, hän on saanut tähän liittyvän koulutuksen. Fuglesang osallistui STS-116-lennolla kolmelle avaruuskävelylle ja lennolla STS-128 kahdelle. Avaruuskävelyjen kokonaispituus oli 18 tuntia 15 minuuttia. Lennon nimi Celsius liittyy Ruotsiin: ruotsalainen Anders Celsius kehitti celsius-asteikon.

Fuglesang pääsi myös toistamiseen avaruuteen sukkulalla. 15. heinäkuuta 2008 hänet valittiin 29. elokuuta 2009 laukaistulle Kansainvälisen avaruusaseman kokoonpanolennolle STS-128 tehtäväspesialistiksi.

Lähteet
-------

1. ↑  ESA astronaut Christer Fuglesang well prepared for Alissé ESA. Viitattu 15.8.2009. (englanniksi)
2. ↑  Name And Logo Unveiled For Christer Fuglesang Mission To The ISS *Space Travel*.  5.8.2009. Viitattu 15.8.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Christer Fuglesang**.
* Elämäkerta ESAn sivulla (englanniksi)
* Fuglesangin avaruussukkulalentoa STS-128 edeltävä haastattelu (13.8.2009) (englanniksi)
* Iltasanomat.fi
* Kaikki avaruudesta, Ursa (doc)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* ORCID

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo 500-luvulla eläneestä irlantilaisesta munkista. Myöhemmästä, 600-luvulla kuolleesta munkista kertoo Columbanus.*
Pyhä Columba
**Columba** (n. 530-597) oli irlantilainen munkki. Hänet tunnetaan myös nimillä **Colmcille**, **Colum Cille** ja **Calum Cille**. 

Columba matkusti vuonna 563 Skotlantiin Ionan saarelle ja perusti sinne luostarin, josta tuli tärkeä kirkollinen keskus. Hänet on haudattu Downpatrickiin Pohjois-Irlannissa.

Columban kerrotaan nähneen Loch Nessissä hirviön, ja hirviöstä kerrottiin vuosisatojen kuluessa satunnaisesti tarinoita, joiden taustalla saattaa olla skottilainen kansantarina vesissä elävistä olennoista. Kun 1930-luvulla kerrottiin järvessä nähdystä valasmaisesta oliosta, toimittaja Evan Barron nimesi sen "hirviöksi", ja tästä syntyi moderni myytti Loch Nessin hirviöstä.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Pieni tietosanakirja*, palsta 565. Helsinki: Otava, 1926. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Allan Morrow: *Nothern Ireland Visitor Guide*. Belfast: Nothern Ireland Tourist Board, 2008. ISBN 978-1-86193-210-3.
3. ↑  Loch Ness Monster may be a giant eel, say scientists *BBC News*.  5.9.2019. Viitattu 8.10.2022. (englanniksi)
4. ↑  Amy Tikkanen: Loch Ness monster *britannica.com*. Viitattu 8.10.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
	+ 3
	+ 4
	+ 5
	+ 6
	+ 7
	+ 8

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
	+ 2
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Irlanti
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Christian Hillborg** (s. 16. maaliskuuta 1978) on ruotsalainen näyttelijä.

Hillborg aloitti näyttelijänuransa vuonna 2006, kun hän sai pienen roolin *Hombres*-sarjasta. Vuonna 2011 hän sai vakituisen roolin *Silta*-sarjasta. 

Hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa tuli samana vuonna, kun hän oli tähtenä elokuvassa *Easy Money*.

Netflixin Englannin historiasta kertovassa sarjassa *Last Kingdom* Hillborg esitti Erikiä, Sigefridin veljeä. Amazonin BBC Digitalille tuottamassa mustassa komediassa *Fleabag* hän esitti Clairen suomalaista poikaystävää Klarea kahden jakson verran.

Hillborg on suosittu sosiaalisessa mediassa.

Esiintymisiä televisiosarjoissa
-------------------------------

* *Silta* (2011)
* *The Last Kingdom* (2017)
* *Maria Wern* (2018)
* *Fleabag* (2019)
* *Top Dog* (2020)
* *Agatha Christie's Sven Hjerson* (2021)

Lähteet
-------

1. 1 2  Who is Christian Hillborg? *Express*. Viitattu 21.3.2021.
2. ↑  Christian Hillborg *Olivia Bell Management*. Viitattu 21.3.2021. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

Christian Hillborg Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Juutinrauman silta** (tanskaksi *Øresundsbroen*, ruotsiksi *Öresundsbron*; siltayhtiö käyttää yhdistelmänimeä *Øresundsbron*) on yhdistetty rautatie- ja maantiesilta Juutinrauman salmen yli. Silta- ja tunneliyhteys yhdistää kaksi metropolialuetta, Tanskan pääkaupungin Kööpenhaminan ja Ruotsin kolmanneksi suurimman kaupungin Malmön.

Juutinrauman sillan pituus on 7 845 metriä ja suurin jänneväli 490 metriä. Silta on maailman pisin yhdistetyssä rautatie- ja maantieliikenteen käytössä oleva vinoköysisilta. Sillan ylemmällä kannella kulkee nelikaistainen moottoritie E20, alemmalla kaksiraiteinen rautatie. Sillan pylonit kurottuvat 204 metrin korkeuteen.

Tanskan puolelta yhteys lähtee Amagerista neljän kilometrin matkalle merenalaiseen tunneliin, joka johtaa keskellä Juutinraumaa sijaitsevalle neljän kilometrin pituiselle Peberholmin tekosaarelle. Tunnelissa rautatie ja maantie kulkevat samassa tasossa, Peberholmista ne nousevat sillan eri tasoille. 

Koska Ruotsin ja Tanskan rautateillä käytetään eri sähköistys- ja opastinjärjestelmää, sillan yli liikennöivät junat ovat kaksijärjestelmätoimisia. Järjestelmien rajakohta sijaitsee valtioiden rajalla.

Ruotsin ja Tanskan yhdistävän silta- ja tunneliyhteyden kokonaispituus on 16 kilometriä, ja se otettiin käyttöön 1. heinäkuuta 2000. Molemmilla puolilla salmea tehtyine maatöineen yhteys maksoi 30,1 miljardia Tanskan kruunua (vuoden 2000 rahassa). 

Silta joudutaan aika ajoin sulkemaan myrskysäällä, kuten marraskuun lopulla 2011.

Televisiosarja *Silta* sijoittuu Malmöhön ja Kööpenhaminaan, jotka Juutinrauman silta yhdistää.

Kuvia
-----

* IlmakuvaIlmakuva
* SillallaSillalla
* TunnelissaTunnelissa

Katso myös
----------

* Ison-Beltin silta

Lähteet
-------

1. ↑  Ruotsiin iski rajua myrsky – Juutinrauman silta suljettu.  Yle Uutiset 27.11.2011

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Juutinrauman silta** Wikimedia Commonsissa

* Siltayhtiön sivut (tanskaksi) (ruotsiksi) (englanniksi) (saksaksi)
* Siltayhtiön julkaisu "Vägen över Öresund" (ruotsiksi)
Alice Liddell Lewis Carrollin kuvaamana heinäkuussa 1860.
**Alice Hargreaves,** o.s. **Liddell** (4. toukokuuta 1852 – 16. marraskuuta 1934) on *Liisan seikkailut ihmemaassa* -kirjan päähenkilön esikuva. Hänen isänsä oli Henry George Liddell, Oxfordin yliopiston dekaani Christ Churchissä.

Charles Lutwidge Dodgson, joka tunnettiin kirjailijanimellä Lewis Carroll, oli Alicen isän kollega ja ystävä, joka kertoi lapsille tarinoita. Alicella oli kaksi siskoa, Lorina ja Edith. Dodgson kertoi heille tarinan Liisasta Ihmemaassa ensimmäisen kerran 4. heinäkuuta 1862 ja päähenkilö sai nimen Alice Liddellin mukaan. Dodgson kirjoitti Alicen kannustamana tarinan muistiin ja lopulta se julkaistiin kirjana marraskuussa 1864. Dodgson lahjoitti kirjan ensimmäisen käsikirjoituksen Alicelle.

Alice harrasti ja opiskeli taidetta. Hän toimi mallina valokuvaaja Julia Margaret Cameronille.

Syyskuussa 1880 Alice meni naimisiin Reginald Hargreavesin kanssa. He saivat yhdessä kolme poikaa: Alan (s.1881), Leopold (s.1883) ja Caryl (s.1887). Perhe asui Hampshiressä.

Vuonna 1928 Alice joutui rahaongelmiin ja joutui myymään Dodgsonin hänelle antaman alkuperäisen Liisan seikkailut Ihmemaassa -kirjan käsikirjoituksen. Tuohon aikaan hän oli jo leski ja hän oli menettänyt kaksi poikaansa ensimmäisessä maailmansodassa. Hän myi kirjan Yhdysvaltoihin ja matkusti sinne itse vuonna 1932. Hän sai kunniatohtorin arvonimen Columbian yliopistolta.

Alice Hargreaves kuoli marraskuussa 1934.

Vuonna 1948 alkuperäinen käsikirja palautettiin Yhdysvalloista Britanniaan kiitoksena yhteistyöstä toisessa maailmansodassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Liisan esikuvana Alice Liddell *tunturisusi.com*. Viitattu 26.4.2021.
2. 1 2  Alice Liddell *www.lib.umd.edu*. Viitattu 26.4.2021. [vanhentunut linkki]
3. 1 2 3 4 5 6  The real Alice in Wonderland *Victoria and Albert Museum*. Viitattu 26.4.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |