recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Naima Sahlbom
**Naima Sahlbom** (15. toukokuuta 1871 Tukholma – 29. maaliskuuta 1957 Tukholma) oli ruotsalainen kemisti ja pasifisti. Hänen jälkimaineensa perustuu erityisesti hänen työhönsä kansainvälisessä naisasia- ja rauhanliikkeessä. Hän muun muassa vastusti aktiivisesti tieteen valjastamista sodan tarkoitusperään.

Sahlbom oli yksi perheensä viidestä lapsesta. Hän opiskeli aluksi Tukholmassa, sitten Uppsalan yliopistossa, Aachenin teknillisessä korkeakoulussa ja Baselin yliopistossa. Sahlbom väitteli filosofian tohtoriksi Neuchâtelin yliopistosta vuonna 1910. Vuonna 1914 hän perusti Tukholmassa kemiallista analyysiä varten yksityisen laboratorion. Hän johti sitä loppuelämänsä ajan. Sahlbom oli Naisten kansainvälisen rauhan ja vapauden liiton hallituksen jäsen vuosina 1919–1944. Lisäksi hän muun muassa työskenteli Ruotsin luonnonhistoriallisessa museossa ja vuosina 1902–1903 Geologian tutkimuskeskuksessa Helsingissä. Sahlbom valittiin Geologiska Föreningenin jäseneksi Tukholmassa 10. toukokuuta 1894 Helge Bäckströmin ja Arvid Högbomin suosituksesta. Lisäksi hänet valittiin Signe Malmgrenin ohella ensimmäisenä naisena Finska Kemistsamfundetin jäseneksi.

Sahlbom kuului *Nya vägar* -lehden toimituskuntaan vuosina 1922–1929. Vuonna 1946 hänelle myönnettiin Illis quorum -mitali. Sahlbom oli naimaton. Hänet on haudattu Norra begravningsplatseniin Solnaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Naima Sahlbom Svensk Biografiskt Lexikon, viitattu 15.12.2023 (ruotsiksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Anders Lundgren, Naima Sahlbom Svenskt kvinnobiografiskt lexikon 8.3.2018, viitattu 15.12.2023 (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Esimerkki rajakerroksesta
**Rajakerros** on fysiikan, varsinkin virtausdynamiikan termi, joka kuvaa nesteen tai kaasun kerrosta lähimpänä rajapintaa. Virtausnopeus aivan pinnassa on nolla, ja kasvaa siitä rajakerroksessa kohti häiritsemättömän virtauksen nopeutta. Rajakerroksen ominaisuudet riippuvat virtaavan kaasun tai nesteen viskositeetista.

Tunnetuimpia rajakerroksia ovat ohut (alle 0,01 mm) kerros ilmaa lentokoneen siiven pinnassa (ks. ilmanvastus), ja ilmakehän rajakerros, jota meteorologiassa kutsutaan myös *planetaariseksi rajakerrokseksi* tai yksinkertaisesti *rajakerrokseksi*. Meren pintakerros, jossa havaitaan Ekmanin spiraali, on myös rajakerros.

Aerodynaamisen rajakerroksen havaitsi 1900-luvun alussa saksalainen fyysikko Ludwig Prandtl. Se on aerodynamiikan tärkeimpiä keksintöjä, sillä se selittää nesteen seassa uivan tai lentävän kappaleen kokeman vastuksen. Purjekoneiden ja liikennelentokoneiden suunnittelussa kiinnitetään paljon huomiota rajakerroksen optimointiin, jotta vastus saataisiin minimoitua. Ensinnäkin rajakerros lisää kappaleen efektiivistä poikkipinta-alaa ja siten sen kokemaa vastusta. Toisekseen virtauksen shear siiven pinnalla aiheuttaa pintakitkaa.

Reynoldsin luku määrittää rajakerroksen ominaisuuksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Boundary Layer NASA
2. ↑  Planetary Boundary Layer Encyclopedia Britannica
3. ↑  9.2 Ekman Layer at the Sea Surface (Arkistoitu – Internet Archive) Introuction to Physical Oceanography
4. ↑  Viscosity and Boundary Layers *Applied Aerodynamics*

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rajakerros** Wikimedia Commonsissa
René Drucker Colín
**René Raúl Drucker Colín** (15. toukokuuta 1937 México – 17. syyskuuta 2017 México) oli meksikolainen fysiologi ja neurotieteilijä.

Drucker Colín sai kandidaatin arvon psykologiassa Meksikon kansallisesta autonomisesta yliopistosta vuonna 1962 ja maisterin arvon psykofysiologiassa Northern Illinois Universitysta vuonna 1964. Hän väitteli filosofian tohtoriksi fysiologiassa Saskatchewanin yliopiston School of Medicinesta vuonna 1971. Drucker Colín tuli tunnetuksi unen tutkimuksesta; ensimmäisen kerran hän työskenteli unitutkimuksen parissa liityttyään Raúl Hernández-Peónin tutkijaryhmään Méxicon aivotutkimuksen instituutissa vuonna 1964. Drucker Colín teki merkittävää tutkimusta aivojen välittäjäaineiden osuudesta unessa. Hän tutki myös narkolepsiaa. Unitutkimuksen ulkopuolella hän teki tutkimustyötä Parkinsonin taudista.

Drucker Colín oli laitoksen päällikkönä Meksikon kansallisen autonomisen yliopiston neurotieteellisessä solufysiologian instituutissa vuosina 1985–1990. Vuosina 1991–2000 hän johti lääketieteellisessä tiedekunnassa fysiologian laitosta. Vuosina 2000–2002 Drucker Colín oli Meksikon tiedeakatemian puheenjohtaja. Hän jäi eläkkeelle Meksikon kansallisesta autonomisesta yliopistosta emeritusprofessorina vuonna 2005.

Drucker Colín kirjoitti säännöllisesti *La Jornada* -lehteen ja osallistui usein Televisan tiedeohjelmiin. Hän sai vuonna 2011 UNESCO:n Kalinga-palkinnon työstään tieteen kansantajuistamisen hyväksi. Hän sai monia muitakin palkintoja ja tunnustuksia, kuten Guggenheim-stipendin 1980, Kansallisen tiede- ja taidepalkinnon 1987, Meksikon kansallisen autonomisen yliopiston tieteellisen tutkimuspalkinnon 1988, Meksikon terveysjärjestön palkinnon 1995 ja terveysministeriön palkinnon 2000. Venezuelan tasavallan hallitukselta Drucker Colín sai Orden de Andrés Bellon mitalin. Drucker Colín toimi kuolemaansa saakka Méxicon kaupungin hallituksen tiede-, teknologia- ja innovaatioministerinä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mexican specialist wins UNESCO award for popularizing science UN News 3.1.2012, viitattu 15.12.2023 (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Oscar Prospero Garcia, Raúl Aguilar-Roblero, In Memoriam: René Raúl Drucker-Colín (1937–2017) Springer Link 2.11.2017, viitattu 15.12.2023 (englanniksi)
3. 1 2  Derrick Kunz, U of S alumnus receives UNESCO prize for popularization of science University of Saskatchewan 18.1.2012, viitattu 15.12.2023 (englanniksi)
4. 1 2  René Raúl Drucker Colin, Ph.D. Global Union of Scientists for Peace, viitattu 15.12.2023 (englanniksi)
**Ismo Johannes Kiviharju** (s. 17. helmikuuta 1937 Turku) on suomalainen eläköitynyt kenkäalan yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.

Kiviharjun puoliso vuodesta 1958 on myyjä, mannekiini Sirpa Koivu. Kiviharju kävi keskikoulun ja opiskeli kenkäalaa Englannissa. Hän toimi ensin kenkäteollisuuden palveluksessa teknillisenä johtajana ja oli sitten Mäntyharjun Kenkätehdas Oy:n, vuodesta 1988 Askel Oy, toimitusjohtaja 1969–1991 Juho Puttosen jälkeen. Hän oli myös yhtiön hallituksen jäsen ja toimi useiden muiden kenkäalan yritysten hallituksissa. Kiviharjun johtama Askel Oy hakeutui konkurssiin kesällä 1991. Kiviharjulla oli työuransa aikana oman alansa, liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 1987.

Lähteet
-------

1. 1 2  Henttinen, Annastiina: Teollisuusneuvos Ismo Kiviharju (1937–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 30.11.2012. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 16.11.2023.
2. ↑  Punaiset saappaat piristävät ensi talvea.  *Uusi Suomi*, 17.3.1991, nro 74, s. 45. Kansalliskirjasto. Viitattu 16.11.2023.  (ei-vapaa)
Mummolaakso ry:n logo.
**Mummolaakso ry** on valtakunnallinen yhdistys, jonka tavoitteena on edistää ikääntyvien lesbojen, bi- ja transnaisten sekä muiden naisia rakastavien naisten hyvinvointia, yhteisöllistä verkostoitumista ja yhteiskunnallista näkyvyyttä. Yhdistys perustettiin Helsingissä Pride-liikettä edeltäneillä Vapautuspäivillä 13.8.1994 ja rekisteröitiin 19.12.1995. Turussa toimii itsenäinen 1999 perustettu yhdistys Turun Seudun Mummolaakso ry ja Tampereen Sinuiksi ry:n yhteydessä Mummolaakso-ryhmä.

Tavoitteet ja toiminta
----------------------

Yhdistyksen alkuperäisenä tavoitteena oli käynnistää omaa identitettiä kunnioittava vanhainkoti naista rakastaville naisille. Nykyisin toiminnan tarkoituksena on tarjota jäsenille ja laajemmalle lhbt-naisten viiteryhmälle tietoa, virkistystä sekä mahdollisuuksia solmia ja ylläpitää kontakteja toisiin lesbisiin naisiin. Yhteisöllisellä toiminnallaan yhdistys edistää seksuaalivähemmistöön kuuluvien yhteiskunnallista osallisuutta, elämänlaatua ja selviämistä ikääntymiseen liittyvissä haasteissa kuten yksinäisyydessä, sairaudessa tai muissa kriisitilanteissa.

Yhdistys on järjestänyt vuodesta 1995 alkaen Helsingissä Sherrykahvitansseja Pride-viikolla.

Mummolaakso ry liittyi 2008 Setan jäsenjärjestöksi. Seta, Mummolaakso ja homo- ja bi-miesten yhdistys Suomen Karhut ry käynnistivät 2012 *Yhdenvertainen vanhuus* –hankkeen seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen huomioimiseksi vanhustyössä.

Lähteet
-------

1. ↑  Turun Seudun Mummolaakso ry: Yhdistys *turunmummolaakso.net*. Viitattu 21.4.2022.
2. ↑  Mummolaakso. Sinuiksi ry. Viitattu 26.4.2022.
3. ↑  Hakkarainen Kaisa: Pikkuhiljaa Mummolaaksoon Lesboyhdistys petaa vanhainkotia puuhanaistensa ikääntymisen tahtiin *hs.fi*.  28.8.1997. Helsingin Sanomat. Viitattu 21.4.2022.
4. ↑  Mummolaakso ry: Lyhyesti yhdistyksestä *mummolaakso.fi*. Mummolaakso ry. Viitattu 21.4.2022.
5. ↑  Mummolaakson 25 vuotta 1994-2019 Mummolaakso ry. Viitattu 21.4.2022.
6. ↑  Sateenkaariyhteisöt ry: Mummolaakso Setan jäsenjärjestöksi *ranneliike.net*.  4.6.2008. Viitattu 21.4.2022.
7. ↑  Mattila, Marianne ja Ronkainen, Anna: Seksuaalivähemmistön vanhukset eivät saa tasavertaista kohtelua.  20.11.2012. Viitattu 21.4.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Mummolaakso ry:n verkkosivut
Polysykloheksyleenidimetyleenitereftalaatin rakenne
**Polysykloheksyleenidimetyleenitereftalaatti** eli **PCT** on polyestereihin kuuluva polymeeri. Sen monomeerit ovat 1,4-sykloheksaanidimetanoli ja tereftaalihappo. Polysykloheksyleenidimetyleenitereftalaatilla on useita erikoiskäyttökohteita esimerkiksi sähkötekniikassa.

Ominaisuudet
------------

Polysykloheksyleenidimetyleenitereftalaatin ominaisuudet riippuvat huomattavasti sen valmistuksessa käyttettävän 1,4-sykloheksaanidimetanolin cis- ja trans-isomeerien suhteesta. Usein 1,4-sykloheksaanidimetanoli on seos, jossa on 70 % trans-isomeeria ja 30 % cis-isomeeria. Polymeerin sulamispiste on 250–315 °C ja lasisiirtymälämpötila on 87–105 °C. Mitä enemmän polysykloheksyleenidimetyleenitereftalaatissa on trans-1,4-sykloheksaanidimetanolia sitä korkeammat ovat sen sulamispiste ja lasisiirtymälämpötila. Aine käyttäytyy kuumennettaessa termoplastisesti. Polymeeri kestää korkeita lämpötiloja ja useiden kemikaalien vaikutuksia. Se kuitenkin hydrolysoituu emästen vaikutuksesta. Yhdiste luokitellaan puolikiteiseksi tai kiteiseksi polymeeriksi. Polysykloheksyleenidimetyleenitereftalaatin on polyetyleenitereftalaattia kovempaa, mutta hauraampaa. Mekaanisia ominaisuuksia voidaan parantaa tekemällä polymeeristä komposiitti lasikuidun kanssa. Komposiitin tiheys riippuu lasikuidun määrästä ja on 1,3–1,7 g/cm3.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Polysykloheksyleenidimetyleenitereftalaattia valmistetaan 1,4-sykloheksaanidimetanolin ja tereftaalihapon välisellä kondensaatioreaktiolla. Reaktioseokseen voidaan lisätä hieman myös isoftaalihappoa.

Polysykloheksyleenidimetyleenitereftalaatista valmistetaan niin kalvoja, kuituja kuin kappaletuotteitakin ruiskuvalamalla. Polymeerin käyttökohteita ovat esimerkiksi kytkimet, pistokkeet, autojen osat, pakkaukset ja uuninkestävät ruuanlaittoastiat.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Anthony J. East :"Polyesters, Thermoplastic", teoksessa *Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2006.
2. 1 2 3  Erik Gubbels, Thomas Heitz, Motonori Yamamoto, Vinit Chilekar, Sirus Zarbakhsh, Michael Gepraegs, Horst Köpnick, Manfred Schmidt, Wilhelm Brügging, Jörn Rüter & Walter Kaminsky: "Polyesters", teoksessa *Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2018.
3. 1 2 3  George Wypych: *Handbook of Polymers*, s. 346–348. ChemTech Publishing, 2022. ISBN 978-1-927885-96-3. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 23.11.2023). (englanniksi)
4. 1 2 3  Marianne Gilbert: *Brydson's Plastics Materials*, s. 536. Butterworth-Heinemann, 2017. ISBN 978-0-323-35824-8. (englanniksi)
5. ↑  James F. Carley: *Whittington's Dictionary of Plastics*, s. 375. CRC Press, 1993. ISBN 1-56676-090-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 23.11.2023). (englanniksi)
**Sielunhoito** on uskonnollisen yhteisön piirissä harjoitettavaa, psyykkiseen kokemistodellisuuteen kohdistuvaa auttamista. Sielunhoito voi sisältää mm. kuuntelemista ja rukousta. *Sielunhoito* eroaa psykoterapiasta ja ne ovat verrattain epäyhtenäisiä ilmiöitä. Niitä yhdistävät toisiinsa kuitenkin psykologisen tiedon ja menetelmien hyväksikäyttö. Ne poikkeavat toisistaan myös viitekehyksensä ja toimintaympäristönsä suhteen.

Sielunhoitaja
-------------

Sielunhoitaja Erik Ewaldsin mukaan sielunhoitajana voi toimia vain tunnustava kristitty. Ratkaisevaa on henki, jossa asia hoidetaan. Sielunhoitajalta edellytetään tietynlaista "kypsyyttä" kyetäkseen tunnistamaan lähimmäisen heikkouden, hänen pitää kyetä tunnistamaan myös omat heikkoutensa, ristiriitansa ja kompleksinsa.

Sielunhoidollinen keskustelu
----------------------------

Sielunhoito ja terapia käyttävät keskustelua auttavan ja autettavan välillä. Usein autettava on yksinäinen ihminen, joka on rohkaistunut kääntymään lähimmäisen puoleen. Keskustelun tulisi olla avointa ja luottamuksellista. Sielunhoitajan ei tulisi moralisoida. Jos sielunhoitaja kokee tarvetta ottaa kantaa sielunhoitokeskusteluissa ilmenneisiin asioihin tai toimia jopa tuomarina, on hän käsittänyt tehtävänsä täysin väärin. Moralismista luopuminen ei kuitenkaan tarkoita moraalista luopumista, koska sielunhoidossa on tarkoitus saada ihminen toimimaan moraalisesti.

Sielunhoidon tutkimus
---------------------

Sielunhoitoa tutkitaan Suomessa yliopistojen teologisten tiedekuntien käytännöllisen teologian laitoksissa. Pastoraalipsykologia tutkii sielunhoitoa ilmiönä, laatii siitä teoriaa ja antaa sitä koskevaa opetusta.

Pastoraalipsykologian aputieteitä ovat psykologia ja psykiatria. Lisäksi pastoraalipsykologian rajapinnassa on pastoraaliteologia.

Lähteet
-------

* Ewalds, Erik: *Sielunhoito ja terapia*. Helsinki: Karas-Sana, 1990. ISBN 951-655-415-6.

### Viitteet

1. ↑  *Auttava kohtaaminen 1: Sielunhoidon perusteet ja teologia*. Paavo Kettunen.
2. ↑  Sorri, Hannu: Sielunhoito ja psykoterapia Helsinki.fi.  Arkistoitu 18.2.2005. Viitattu 19.7.2007.
3. ↑  Ewalds, s. 28–30
4. ↑  Ewalds, s. 35–37
5. ↑  Ewalds, s. 56

Kirjallisuutta
--------------

* Wybe Zijlstra: *Kohti kokonaista ihmistä – pastoraalipsykologian käsikirja*, Kirjapaja, 1995

Aiheesta muualla
----------------

* Sielunhoidon ja psykoterapian vertailua.
* Suomen Luterilaisen kirkon sielunhoidon määritelmä (Arkistoitu – Internet Archive).
* Suomen Raamattuopiston opetuksia sielunhoidosta (Arkistoitu – Internet Archive).
George Augustus Eliott muistopatsas Gibraltarilla.
**George Augustus Eliott** (1717−1790) oli brittiläinen kenraali ja Gibraltarin kuvernööri.

Eliott syntyi vuonna 1718 Roxburghshiressä. Hän opiskeli Leidenin yliopistossa ja ranskalaisessa sotilasakatemiassa. Aktiivipalveluksensa hän aloitti Preussin armeijassa. Vuonna 1739 hänet kutsuttiin brittiarmeijaan, jossa hän osallistui Itävallan perimyssotaan (1742–1748). Eliott haavoittui 1743. Hän osallistui Havannan valtaukseen vuonna 1762. Hän palveli myös Saksassa ja Länsi-Intiassa, ja hänet ylennettiin kenraaliksi vuonna 1778.

Yhdysvaltain vapaussodan aikana Eliott nimitettiin strategisesti tärkeän Gibraltarin linnoituksen johtoon, ja hän vastasi sen puolustuksesta kun Espanja ja Ranska piirittivät vuosina 1779–1783 Gibraltaria. Eliott palkittiin ansioistaan paronin arvonimellä vuonna 1787. Eliott vietti viimeiset vuotensa Aix-la-Chapellen lähistöllä, missä hän menehtyi vuonna 1790 72-vuotiaana.

Vuonna 1825 Eliottille pystytettiin muistomerkki Lontooseen St. Paulin katedraaliin.

Lähteet
-------

1. 1 2  George Elliott (Arkistoitu – Internet Archive) Probert Encyclopedia
2. 1 2 3  General George Augustus Eliott (later 1st Baron Heathfield) National Army Museum.  Arkistoitu 3.10.2012. Viitattu 27.9.2012.
3. ↑  Lord Heathfield *Grande Arte*. Viitattu 27.9.2012.
4. ↑  Monument to Lord Heathfield A & A Art & Architecture

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **George Augustus Eliott** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Satamarata Eteläsatamassa Kauppatorin kohdalla. Taustalla vasemmalla Hotelli Kleineh, 1907.
**Hotelli Kleineh** oli saksalaissyntyisen Louis Kleineh'n vuonna 1851 Helsinkiin perustama hotelli, jota pidettiin aikoinaan kaupungin hienoimpana. Kleineh johti vielä kymmenen vuotta samanaikaisesti Seurahuonetta mutta keskittyi vuodesta 1861 kadun toisella puolella olleeseen omaan hotelliinsa. Hotelli sijaitsi Kauppatorin varrella Pohjoisesplanadi 9:ssä.

Vuosikymmeniä Helsingin hotelli- ja ravintolaelämässä vaikuttaneen ravintolakuningas Kleineh'n hotellissa vietettiin muun muassa Fredrik Cygnaeuksen 50-vuotispäivää vuonna 1857 ja perustettiin Nyländska Jaktklubben vuonna 1861. Hotellin ravintolassa järjestivät monet yhdistykset kokouksiaan.

Kleineh'n kuoltua vuonna 1874 hotellia piti hänen leskensä, ja vielä 1900-luvun alkupuolella se säilytti maineensa. Hotellin viimeinen omistaja oli latvialainen Heinrich Bitte, joka hoiti yritystä vuoteen 1935, jolloin Helsingin kaupunki osti rakennuksen. Sittemmin hotellirakennukseen sijoittui kaupungin kiinteistövirasto.

Nykyisin rakennus on remontoitu osaksi torikorttelit-kokonaisuutta, ja siinä toimii muun muassa ravintoloita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Järvenpää, Eeva: Kauppiaat rakensivat talonsa Elefantin kortteliin.  *Helsingin Sanomat*, 13.8.2005.  Sanoma News. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 5.5.2013.  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  von Bonsdorff, Bengt & Hirvonen, Maija (käännös): Kleineh, Louis (1808–1874) *Kansallisbiografia*.  15.1.2010. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 23.4.2013.
3. ↑  Goviniuksen taloon liike-, ravintola- ja toimistotiloja (Rakennusviraston tiedote)  16.2.2012. Helsingin kaupunki. Viitattu 5.5.2013. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hotelli Kleineh** Wikimedia Commonsissa
**Puoliaavikko** on alue, joka on hieman kosteampi kuin aavikko. Kuitenkin puoliaavikolla kasvillisuus on hyvin harvaa. Aavikoksi alue määritellään yleensä vuotuisen sademäärän alittaessa 250 mm ja puoliaavikon sademäärä on hieman enemmän. Puoliaavikko on alue, jossa autiolla alueella on kasvillisuusläikkiä. Enimmäkseen autiolla maalla kasvaa ruohoa, piikkipensaita, muita pensaita, mehikasveja tai muuta kuivuutta sietävää kasvillisuutta. Tyypillinen puoliaavikon kasvi on tamariskipensas. Puoliaavikolla kasvaa usein myös suolaa sietävää kasvillisuutta, esimerkiksi marunaa. Puoliaavikkoa on laajalti esimerkiksi Gobissa, Mongoliassa ja Yhdysvaltain etelä- ja lounaisosissa muun muassa Phoenixin ja Tusconin seuduilla Arizonassa. Yhdysvaltain eteläosoien puoliaavikolla kasvaa vastoin yleistä mielikuvaa melko runsaasti puita niillä alueilla joilla on ylimääräistä vettä, muun muassa akaasiaa ja pensasmaisia meskitejä. Yhdysvaltain eteläosien puoliaavikko tuottaa biomassaa 100-500 kg/ha/v ja on arka ylilaiduntamiselle. Puoliaavikolla on liian kuivaa yhtenäiselle kasvillisuudelle. Lauhkella alueella on kuuma kesä ja kylmä talvi. Puoliaavikolla kasvaa esimerkiksi dyynien laella pensaita. Sadetta on vähemmän kuin arolla. Eräs määritelmä puoliaavikolle on 200-300 mm:n sademäärä.*lähde?* Sademäärä Azerbaižanin puoliaavikolla Gobustanissa 150-200 mm, Libyassa 160-300 mm ja itäisellä Snake River-joen tasangolla Yhdysvalloissa 221 mm.*lähde?*

Pensasaavikko
-------------

Pensasaavikko (tai kuiva pensasto) on aavikkoa, ei aroa, sademäärä voi olla alle 100 mm. Yksittäisiä kasveja kasvaa siellä täällä. Se voi olla erittäin kuivaa. Suurin osa Saharasta luokitellaan pensasaavikoksi,*lähde?* mutta Saharassa on laajoja kasvittomia, äärimmäisen kuivia alueita.

Lähteet
-------

1. ↑  Leandro Alegsa: Aavikkoilmasto *Alegsaaonlin.com*.  20. 4.2022. Viitattu 7.8.2023.
2. ↑  Sven Lindmann: "Autiomaat", *Uusi Iso Atlas*, s. 64-65. Gummerus, 1987. ISBN 951-20-4030-1.
3. ↑  Mueller, Brad: Vegetation *Texas Tech University - Natural Resources Management*.  22.10.2022.  Arkistoitu 24.10.2010. Viitattu 22.1.2021. (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee rakennusta Viipurissa. Lallukan taiteilijakoti sijaitsee Helsingissä.*

**Lallukan talo** on Viipurin Repolan kaupunginosassa sijaitseva vuonna 1906 valmistunut liike- ja asuinrakennus, jossa toimii nykyään muun muassa Taidekeskus Salmelan ylläpitämä suomalainen taiteilijaresidenssi. Talon on suunnitellut arkkitehti Allan Schulman. Sitä on sanottu yhdeksi Viipurin kauneimmista rakennuksista.

Rakennus
--------

Tyylisuunnaltaan kansallisromantiikkaa edustava rakennus valmistui Repolankadun (nyk. Vokzalnaja ulitsa) ja silloisen Viskaalinkadun (myöh. Lallukankatu, nyk. Majakovskogo ulitsa) kulmaan kauppaneuvos Juho Lallukan omistaman Häkli, Lallukka ja Kumpp. Oy:n uudeksi toimitaloksi. Arkkitehti Schulmanin lisäksi Lallukan tiedetään itse osallistuneen aktiivisesti talon suunnitteluun. Rakennuksen katutasossa oli yrityksen toimitiloja ja Juho Lallukka asui perheineen toisen kerroksen kulmahuoneistossa.

Pääsisäänkäynnin sekä sisäpihalle vievän portin molempia puolia koristivat kuvanveistäjä Eemil Halosen tekemät ihmisfiguurit ja sisätiloissa puolestaan oli lukuisten suomalaisten taidemaalarien teoksia. Halosen veistokset eivät enää ole paikoillaan, mutta *Viljelijän vaimo* -niminen naishahmo on nykyään sijoitettuna Monrepos’n puistoon Viipurin Linnasaareen.

Taiteilijaresidenssi
--------------------

Vuonna 2006 Lallukan taloon päätettiin perustaa suomalainen taiteilijaresidenssi. Rakennuksen julkisivua entisöitiin aluksi Venäjän kulttuuriministeriön valvonnassa ja vuosina 2008–2010 Lallukan perheen asuinhuoneistossa tehtiin Arkkitehtitoimisto Riitta Vesalan suunnittelema remontointi taiteilijahuoneistoksi. Residenssi sisustettiin suomalaisen Artekin huonekaluilla. Wiipurin taiteilijaresidenssiksi nimetty huoneisto vihittiin käyttöön huhtikuussa 2010. Taidekeskus Salmelan käynnistämää hanketta tuki myös Alfred Kordelinin säätiö.

Lähteet
-------

1. ↑  Viipurin taiteilija-ateljee avautui  22.4.2010. Keski-Pohjanmaa.  Arkistoitu 3.11.2014. Viitattu 3.11.2014.
2. ↑  Juho Lallukan elämäntarina s. 3. Härskeensaaren Haikoset. Viitattu 3.11.2014.
3. ↑  Meurman, Otto-Iivari: "Viipurin arkkitehdit", s. 42. Viipurin Suomalainen Kirjallisuusseura, Lappeenranta 1976. ISBN 951-95402-2-9. Teoksen verkkoversio (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Juho ja Maria Lallukka (Arkistoitu – Internet Archive) Räisälä - pitäjä Karjalan kannaksella. Viitattu 3.11.2014.
5. ↑  Viipurin pitäjäläinen (Arkistoitu – Internet Archive) 1/2014, s. 30. Viitattu 3.11.2014.
6. ↑  Suomalainen taiteilijaresidenssi Viipuriin  1.2.2007. Suomen Kuvalehti. Viitattu 3.11.2014.
7. ↑  Taidekeskus Salmelan Wiipurin ateljee on otettu käyttöön  22.4.2010. Finland Festivals. Viitattu 3.11.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lallukan talo** Wikimedia Commonsissa

* Wiipurin taiteilijaresidenssi (Arkistoitu – Internet Archive) Taidekeskus Salmela
Gilbert Diendéré
**Gilbert Diendéré** (s. 1960 ?) on burkinalainen upseeri. Hän toimi Burkina Fason väliaikaisena valtionpäämiehenä 17.–23. syyskuuta 2015.

Diendéré johti *Kansallisen demokratianeuvoston* nimeä kantavaa sotilasjunttaa, joka kaappasi vallan Burkina Fasossa 17. syyskuuta 2005 ja syrjäytti presidentti Michel Kafandon. Diendéré tunnetaan vuonna 2014 syrjäytetyn presidentti Blaise Compaorén kannattajana.

Vuonna 1987 oli Burkina Fasossa vallankaappaus, joka johti Blaise Compaorén pitkään valtakauteen. Vallankaappauksen yhteydessä surmattiin maan presidentti Thomas Sankara. Diendérén on väitetty olleen keskeisenä tekijänä vallankaappauksessa. Vuodesta 1987 hänet tunnettiin Blaise Compaorén uskollisena tukijana ja hän palveli eliittirykmentin komentajana. Vuonna 2014 Michel Kafandon väliaikaishallitus erotti hänet tehtävistään.

Diendéré on tyrmännyt huhut, joiden mukaan 2014 syrjäytetty Compaoré olisi ollut kaappauksen taustavaikuttaja. Vakituinen armeija ei hyväksynyt Diendérén johtaman presidentin turvakaartin tekemää vallankaappausta eikä myöskään Länsi- Afrikan talousyhteisö ECOWAS. Neuvottelujen jälkeen Diendéré erosi tehtävistään 23. syyskuuta 2015 ja totesi kaappauksen olleen ajan ja resurssien tuhlausta.

Kaappauksen kuivuttua kokoon Burkina Fason hallitus jäädytti Diendérén ja muiden siihen osallistuneiden pankkitilit. Diendéré katsoi viisaammaksi siirtyä Vatikaanin suurlähetystön suojiin. Saatuaan vakuutuksen henkensä säästymisestä hän antautui hallitukselle. 1. lokakuuta 2015.

Lokakuun 2015 kaappaukseen osallistuneet joutuivat oikeudessa vastaamaan syytteisiin. Diendéré joutui vastaamaan kysymyksiin osuudestaan tapahtumiin, jotka johtivat maan entisen presidentin, Thomas Sankaran kuolemaan. Oikeudenkäynnissä Diendérén todettiin suunnitelleen kaappausyrityksen yhdessä vaimonsa kanssa, ja molemmat tuomittiin pitkiin vankeusrangaistuksiin. Diendérén tuomion pituudeksi määrättiin 30 vuotta ja vaimolle 20 vuotta. Heidät todettiin syylliksiksi myös kaappausyrityksen aikaisiin murhiin.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Burkina Faso Burkina Fason valtionpäämiehet |
| --- |
|  |
| Ylä-Volta (1960–1984) | 
* Yaméogo (1960–1966)
* Lamizana (1966–1980)
* Zerbo (1980–1982)
* Ouédraogo (1982–1983)
* Sankara (1983–1984)

 | Burkina Fason presidentin lippu |
|  |
| Burkina Faso (1984–) | 
* Sankara (1984–1987)
* Compaoré (1987–2014)
* Diendéré (2015)
* Kaboré (2015–2022)
* *Damiba* (2022–)

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Arkeeiset muodostumat** ovat arkeeisen aionin aikana noin 4000-2500 miljoonaa vuotta sitten muodostuneita kallioperän osia. Tälläisiä ovat esimerkiksi Pohjois-Suomen 3100-2700 miljoonaa vuotta vanhat liuskealueet, jotka sisältävät felssistä gneissiä ja vihreäkivimuodostumia. Arkeeisista muodostumista on esimerkki myös osa Lapin Lapponia-superryhmästä, josta lötyy vulkaniittisia ja sedimenttisiä kivimuodostumia.

Noin 4000 miljoonaa vuotta sitten maapallolle syntyi paljon meteorikraattereita. Meteori-iskun jälkeen paine maan vaippaosassa laski ja tämän seurauksena vaipasta purkautui magmaa, joka oli emäksistä, joskus ultraemäksistäkin. Tämä laava täytti pian laajojakin kraattereita emäksisillä ja ultraemäksisillä vulkaniiteilla, josta myöhemmin eroosion myötä syntyi sedimenttikiveä. Vulkaniittikerrostumien alakerrokset olivat paineen alaisia ja sulivat tonaliittisiksi granitoideiksi, granodioriiteiksi tai graniitiksi. Niistä Vulkaniiteista, jotka eivät sulaneet, muodostui amfiboliittinen resiitti. 3000-2700 miljoonaa vuotta sitten maapallon kuoren lämpötila oli laskenut huomattavasti maan syntyajoista ja stabiileja eklogiitteja alkoi vajota maan vaippaan, jolloin maankuoren alumiinipitoisuus lisääntyi. Yleensä 3600-2500 miljoonaa vuotta sitten syntyi paljon maankuorta.

Baltian kilven arkeeiset muodostumat jaetaan kahteen gategoriaan perustuen kahteen vuoripoimutukseen. Varhaisarkeeiset muodostumat liitetään saamilaiseen orogeniaan ja myöhäisarkeeiset muodostumat liitetään loppilaiseen orogeniaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Ahti Silvennoinen: Pohjois-Suomen liuskealueet, kerrosintruusiot ja granuliittialue *geologinenseura.fi*. Viitattu 18.11.2022.
2. ↑  Martti Lehtinen, Pekka Nurmi, Tapani Rämö: "Arkeeisen eonin pääpiirteet", *Suomen kallioperä, 3000 vuosimiljoonaa*, s. 107-109. Suomen Geologinen Seura, 1998. ISBN 952-90-9260-1.
Pullo alkuperäistä Tabasco-kastiketta.
**Tabasco** on yhdysvaltalaisen McIlhenny Companyn valmistama tulinen chilikastike. Se valmistetaan kypsistä tulisista Tabasco-chileistä (*Capsicum frutescens* 'Tabasco'), etikasta ja suolasta, ja sitä ikäännytetään jopa kolmen vuoden ajan tammitynnyreissä.

Historia
--------

Tabascon keksi louisianalainen mauste- ja kastikeharrastaja Edmund McIlhenny 1800-luvun puolivälissä. McIlhenny kasvatti chilipaprikoita ja alkoi etsiä menetelmää niiden säilömiseen. Hän keksi jauhaa paprikoiden siemenkotia ja säilöä ne suolalla. Kun tulos oli onnistunut, hän nimesi kastikkeen Tabascoksi kuumaa ja kosteaa tarkoittavan intiaanikielisen sanan mukaan.

Valmistusprosessi
-----------------

Tabascoa kypsymässä tammitynnyreissä
Tabascoa valmistetaan edelleen alkuperäisellä menetelmällä. Chilipaprikat korjataan syyskuun ja joulukuun välisenä aikana. Niiden siemenkodat jauhetaan ja niihin sekoitetaan suolaa. Seoksen annetaan kypsyä tammitynnyreissä kolmen vuoden ajan, jolloin kastike saa täyteläisen mausteisen arominsa. Kypsyttämisen jälkeen seoksesta poistetaan ylimääräinen neste ja siihen lisätään tislattua etikkaa. Sitä sekoitetaan vielä jatkuvasti kuukauden ajan, minkä jälkeen siitä poistetaan jäljelle jääneet kuoret ja siemenet. Lopuksi kastike pullotetaan ja pakataan pahvilaatikoihin.

Versioita
---------

Erilaisia Tabascon versioita. Vasemmalta oikealle Tabasco Green Pepper Sauce, Chipotle Pepper Sauce, Garlic Pepper Sauce, Habanero Sauce ja alkuperäinen Pepper Sauce.
Tabascosta on myös kaksi tulisempaa versiota, Habanero Tabasco ja tulisimpana Scorpion Tabasco. Lisäksi on miedompaa Green Pepper Saucea ja muita muunnelmia, kuten esimerkiksi valkosipulilla maustettua Garlic Pepper Tabascoa, Chipotle Tabascoa, Sweet & Spicy Tabascoa, Buffalo Style Hot Sauce Tabascoa ja Spiced Salt Tabascoa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Iburg, Anne: *Syötävän hyvä maustekirja*, s. 236–238. Suomentanut Aarnio, Juuso. Readme.fi, 2010. ISBN 978-952-220-265-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tabasco** Wikimedia Commonsissa

* Tabascon viralliset kotisivut (englanniksi)
* Tabascon historiaa
**Charles Henry Chester** (s. 27. marraskuuta 1885 Lontoo) oli englantilaissyntyinen Suomeen muuttanut insinööri. Hän käynnisti 1920-luvun lopulla amerikansuomalaisten artistien tekemien äänilevyjen myynnin Suomessa.

Chester opiskeli Kings Collegessa ja Northampton Institutessa Lontoossa ja toimi vuosina 1911–1918 Ruotsissa Graham Brothers-yhtiön sähkömittarikojeiden valmistamon johtajana. Hän oli sitten lyhyen aikaa Venäjällä saman yhtiön palveluksessa kunnes hänes kutsuttiin ensimmäisen maailmansodan loppuvaiheessa Englannin lentokoneteollisuuden palvelukseen. 

Chester muutti 1919 Suomeen ja oli työssä turkulaisessa Hj. Lindbergin insinööritoimistossa perustean sinne sähkökojeiden valmistamon. Toimiston mentyä 1922 konkurssiin Chester työskenteli Oy Gottfrid Strömbergin palveluksessa. Vuonna 1925 hän perusti *Chester Radio-House* nimisen liikkeen, joka myi aluksi *Radioaitta Oy*:n konkurssipesän jäämistöä ja valmisti myös radiovastaanottimia. Chester Radio-House lakkautettiin vuonna 1927 ja Chester perusti sitten yhdessä Jarl A. Wasastjernan ja Elias Hydenin kanssa *Ab Chester Radio Oy*:n, sittemmin *Oy Chester Ab*. Tämä yhtiö jatkoi radiovastaanottimien valmistusta ja edusti *Amplion* ja *Igranic*-yhtiöiden tuotteita. Chester oli yhtiön johdossa vuoteen 1946 saakka. Välirauhan aikana 1940–1941 hän oli myös Englannin Suomen-lähetystön palveluksessa. 

Chester avasi vuonna 1925 radio- ja gramofoniliikkeen Helsinkiin. Hän myi liikkeessä aluksi ruotsalaisia, saksalaisia ja yhdysvaltalaisia äänilevyjä mutta alkoi sitten etsiä paremmin suomalaiseen makuun sopivaa musiikkia. Chester neuvotteli Lontoossa Columbia Records -yhtiön kanssa ja teki sopimuksen amerikansuomalaisten esiintyjien Columbialle tekemien äänilevyjen levittämisestä Suomessa. Chesterin liike myi vuosina 1928–1930 Suomessa kymmeniä tuhansia tälläisiä äänilevyjä. Äänilevyjen joukossa oli muun muassa valssi *Meren aallot*, jonka olivat Columbialle levyttäneet amerikansuomalaiset muusikko Antti Kosola ja laulaja Leo Kauppi (1900–1938). Tätä äänilevyä Chester myi Suomessa 17 000 kappaletta. Chester levitti Suomeen myös Columbialle levytettyä amerikansuomalaista työväenmusiikkia, muun muassa marssit Kansainvälinen, Proletaarit nouskaa ja Vapaa Venäjä sekä balladi Punavangin laulu. Chesterin myymien äänilevyjen ostajakunta Suomessa koostui maalaisväestöstä ja kaupunkien työväestöstä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Suomen Radiohistoriallinen Seura ry - Keskustelufoorumi › Yleistä radiohistoriasta › 20-luvun radiotehtailijat 27.08.2023
2. 1 2 3  Sextioåring, Hufvudstadsbladet, 27.11.1945, nro 321, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2  Helsingin Sanomat 27.11.1955 (Suomen Radiohistoriallinen Seura ry)
4. ↑  Marko Tikka - Sami Suodenjoki : Divided Nation on Records : The Transnational Formation of Finnish Popular Music During the Gramophone Fever, Palgrave Macmillan 2021, chapter 6, sivut 142-147
**Pedro Juan Gutiérrez** (s. 1950 Matanzas) on kuubalainen kirjailija. 

Gutiérrez palkittiin vuonna 2000 arvostetulla espanjalaisella Alfonso García Ramosin palkinnolla romaanistaan Animal tropical, joka ilmestyi suomeksi syksyllä 2003 nimellä Etelän peto. Romaani on muun muassa useita vuosia toimittajana työskennelleen Gutiérrezin neljäs proosateos, jossa hän kuvaa jo tunnusmerkikseen muodostuneella kaihtelemattomalla tyylillä elämää Havannan varjoisemmilla kujilla, kortteleissa joihin turisteilla ei ole tulemista. 

Katu Havannassa Likaisen realismin mestariksi nimetty, Bukowskiin ja Milleriin rinnastettu tekijä ammentaa aiheistonsa omista kokemuksistaan köyhälistöperheen vesana, joka jo 11-vuotiaana kaupitteli jäätelöä ja sanomalehtiä ja elätti itsensä muutamia vuosia myöhemmin Havannaan asetuttuaan sokeriruo'on leikkaajana, uimaopettajana ja palveli myös viisi vuotta armeijan riveissä. Vasta sanomalehtiura sai hänet ryhtymään kirjailijaksi.*lähde?*

Vaikka hänen teoksensa kertovat kaunistelemattomasti nyky-Kuuban tilanteesta, ne eivät ota kantaa poliittisesti, ja Gutiérrez asuukin edelleen Havannassa toisin kuin monet muut kuubalaiset nykytaiteilijat. Kansainväliseen maineeseen hän nousi romaanilla Likainen Havanna -trilogia (Trilogía sucia de La Habana), joka on julkaistu 12 maassa. Kirjoitustyön lomassa Gutiérrez harrastaa myös maalausta.*lähde?*

Gutiérrezia on verrattu Camilo José Celaan ja hänen törkyrealistista tyyliään Celan aloittamaan *tremendismoon*, jolle on ominaista kauheus ja liioittelu.

Teokset
-------

* *Trilogía sucia de La Habana* (1998)
* *El Rey de La Habana* (1999)
* *Melancolía de los leones* (2000)
* *Animal tropical* (2000)
* *El insaciable hombre araña* (2002)
* *Carne de perro* (2003)
* *Nuestro GG in La Habana* (2004)

### Suomennetut teokset

* *Etelän peto* (*Animal tropical*, 2003), suom. Anu Partanen, Helsinki: WSOY 2003 ISBN 951-0-28360-6
* *Likainen Havanna-trilogia* (*Trilogía sucia de la Habana*, 1998), suom. Anu Partanen, Helsinki: WSOY 2005 ISBN 951-0-30798-X

Aiheesta muualla
----------------

* Pedro Juan Gutiérrezin kotisivu
* Haastattelu OVI magazine (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |



1. ↑  Samuli Arkko, Castron kastraatio. Pedro Juan Gutiérrezin proosa castrokommunistisen utopian romuttajana s. 26 Jyväskylä 2016, Jyväskylä Studies in Humanities (väitöskirja)
Pretty Boy Floyd vuonna 2008.
**Pretty Boy Floyd** oli yhdysvaltalainen glam metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1987 Hollywoodissa, Kaliforniassa. Yhtye tunnetaan varmasti parhaiten sen vuonna 1989 julkaistusta debyyttialbumista *Leather Boyz With Electric Toyz*. Pretty Boy Floyd hajosi vuonna 1991, mutta se perustettiin uudelleen vuonna 1995. Yhtye on sittemmin tehnyt useampia uusia julkaisuja.

Historia
--------

Yhtyeen taustalla on hollywoodilainen yhtye nimeltä Doll. Ryhmässä vaikuttivat vokalisti Kerry Doll, kitaristi Aeriel Stiles, basisti Vinnie Chas ja rumpali Kari Kane. Doll levytti demoja, mutta ei yhtään varsinaista albumia. 

Yhtye vaihtoi nimensä Pretty Boy Floydiksi vuonna 1987, kun Kerry Dollin tilalle tuli laulaja Steve "Sex" Summers. Pian kitaristi Aeriel Stiles vaihtui newyorkilaiseen Kristy Majorsiin. Nimensä yhtye sai heidän tuottajaltaan Kim Fowleylta. Yhtyeen rumpali Ben Graves kuoli vuonna 2018 syöpään, mutta yhtye jatkoi silti.

Leather Boyz With Electric Toyz
-------------------------------

Kahdeksan keikan jälkeen Pretty Boy Floyd kiinnitettiin MCA Recordsille. Heidän debyyttialbuminsa *Leather Boyz With Electric Toyz* julkaistiin vuonna 1989, ja sen tuotti Motörheadin tuottaja Howard Benson. Albumi saavutti 130. sijan Yhdysvaltain Billboard-listalla. Valtaosan albumin materiaalista oli tehnyt alkuperäinen kitaristi Aeriel Stiles, mutta Kristy Majors kirjoitti laulun "Rock and Roll (Is Gonna Set the Night on Fire)". 

Albumilta julkaistiin kaksi singleä ja videot kappaleista "Rock and Roll (Is Gonna Set the Night on Fire)" ja "I Wanna Be With You", joista jälkimmäistä esitettiin MTV:llä. Yhtye alkoi saada menestystä myös Euroopassa päästyään rocklehti Kerrang!:n kanteen 16. joulukuuta 1989.

Pretty Boy Floyd joutui myös kiistaan yhtyeen nimestä samannimisen kanadalaisen yhtyeen kanssa. Kanadalaisetkin olivat julkaisseet debyyttialbuminsa *Bullets and Lipstick* samana vuonna. Oikeusistunnon jälkeen kanadalaisryhmä vaihtoi kuitenkin nimensä Tommi Floydiksi, joka oli yhtyeen keulahahmon nimi.

Lähteet
-------

1. ↑  Former Murderdolls Drummer Ben Graves Has Died *Kerrang!*. Viitattu 24.2.2023. (englanniksi)
Hideo Itokawa noin vuonna 1961.
**Hideo Itokawa** (糸川英夫, 20. heinäkuuta 1912 – 21. helmikuuta 1999) oli Japanin avaruustekniikan pioneeri, joka kehitti raketti- ja satelliittitekniikkaa. Japanissa häntä kutsuttiin elinaikanaan *Tohtori Raketiksi*. Häntä pidetään Japanin avaruustoiminnan isänä.

Taustaa
-------

Hideo Itokawa syntyi Tokiossa vuonna 1912. Kouluaikanaan hän pystyi japanilaisessakin koulujärjestelmässä ohittamaan joitakin luokkia. Hän valmistui Tokion keisarillisesta yliopistosta vuonna 1935 lentokoneinsinööriksi.

Lento- ja rakettitekniikka
--------------------------

Toisen maailmansodan ajan Itokawa työskenteli Nakajiman lentokonetehtaassa. Hän oli Nakajima Ki-43 Hayabusan pääsuunnittelija.

Vuonna 1941 hänestä tuli Tokion yliopiston apulaisprofessori. Toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvallat kielsi Japanilta lentokoneiden suunnittelun ja valmistuksen useiksi vuosiksi. Vuonna 1948 Itokawasta tuli Tokion yliopiston professori, josta virasta hän siirtyi eläkkeelle vuonna 1967. Hän perusti tämän jälkeen oman avaruustekniikan instituutin.

Japani ei ollut sodan aikana tehnyt merkittävää rakettitekniikan kehitystä. Se kuitenkin sai 1944–1945 teknologiansiirtoa kolmannesta valtakunnasta. Vuonna 1955 Itokawa alkoi kehittää pieniä *Pencil Rocket* -nimisiä luotainraketteja.

Muuta
-----

Itokawa tutki monia asioita ja kirjoitti kaikkiaan 49 kirjaa. Osa kirjoita oli aikanaan hyvin suosittuja Japanissa suuren yleisön parissa. Hän piti useista urheilunlajeista ja eri soittimien soittamisesta. Asteroidi 25143 Itokawa on nimetty hänen kunniakseen, se on JAXAn Hayabusa-avaruusluotaimen pääkohteita. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Korea
	+ 2

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |

 |
**Vanhuksille ominainen tuoksu** tai **ikäihmisten haju** on vanhuksesta peräisin oleva ominainen kehon tuoksu. Kuten muissakin eläinlajeissa, ihmisen tuoksu kokee vaiheittaisia kemiallisia muutoksia ikääntymisen seurauksena. Tutkimukset osoittavat tämän mahdollistavan ikään ja muihin tekijöihin perustuvaa kumppaninvalintaa.

Tutkimustieto
-------------

2-nonenaalin rakennekaava.
Ikäihmisten tuoksun aiheuttaa erään tutkimuksen mukaan saturoimaton aldehydi 2-nonenaali. Kyseinen yhdiste on tekemisissä ihmisen kehon hajun muutoksien kanssa. Aiheen ympärillä on myös vastakkaisia hypoteeseja; muun muassa toinen tutkimus ei löytänyt yheyttä 2-nonenaaliin lainkaan, mutta löysi vanhemmissa koehenkilöissään huomattavasti korkeampia bentsotiatsolin, metyylisulfonyylimetaanin ja nonanaalin pitoisuuksia.

Muissa kulttuureissa
--------------------

Vanhuksista lähtevä haju tunnetaan Japanissa termillä  (加齢臭, *kareishū*). Maassa on tarjolla saippuoita, joiden tarkoituksena on vähentää juuri vanhempien asiakkaiden kehon hajuja.

Lähteet
-------

1. ↑  Alexandra Sifferlin: ‘Old-Person Smell’ Really Exists, Scientists Say *Time*.  31.5.2012. Viitattu 20.7.2022. (englanniksi)
2. ↑  Mitro, Susanna; Gordon, Amy R.; Olsson, Mats J.; Lundström, Johan N.: The Smell of Age *2012*. Viitattu 20.7.2022.
3. ↑  Shinichiro Haze, Yoko Gozu, Shoji Nakamura, Yoshiyuki Kohno, Kiyohito Sawano, Hideaki Ohta: 2-Nonenal Newly Found in Human Body Odor Tends to Increase with Aging.  *Journal of Investigative Dermatology*, 1.4.2001, 116. vsk, nro 4, s. 520–524. PubMed:11286617. doi:10.1046/j.0022-202x.2001.01287.x. ISSN 0022-202X. Artikkelin verkkoversio.  English
4. ↑  MacMillan, Amanda: Scientists Confirm Existence of 'Old Person Smell' *news.health.com*.
5. ↑  Old person smell.  *Wikipedia*, 1.6.2022. Artikkelin verkkoversio.  en
6. ↑  Tutkimus: "Vanhan ihmisen haju" totta *Studio55.fi*.  2.1.2014. Viitattu 20.7.2022.
7. ↑  Body Odor Number One Worry of Japanese Men *web.archive.org*.  6.9.2015.  Arkistoitu 6.9.2015. Viitattu 20.7.2022.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Old\_person\_smell
**Kymenlaakson Liikunta** (lyh. **Kymli**) on Kymenlaakson alueella toimiva liikunnan aluejärjestö. Järjestön perustehtävä on edistää hyvinvointia Kymenlaakson alueella liikunnan ja urheilun avulla. Lisäksi järjestö tukee liikuntakulttuurin elinvoimaisuutta ja monipuolisuutta paikallisella tasolla. Järjestö edistää Kymenlaakson liikunta- ja urheilutoimijoiden yleistä arvostusta ja toimintaedellytyksiä. Järjestö vaikuttaa myös liikunta- ja urheilukulttuurin kehitykseen Kymenlaaksossa.

Kymenlaakson Liikunta on liikunnan asiantuntija- ja kehittäjäjärjestö. Järjestö kouluttaa lasten kanssa työskenteliviä, seuratoimijoita ja työyhteisöjen ihmisiä. Lisäksi järjestö puhuu liikunnasta päättäjille ja medialle. Järjestö tekee yhteistyötä paikallisesti, maakunnallisesti ja valtakunnallisesti. Aluejärjestö on yksi viidestätoista aluejärjestöstä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kymli *Kymenlaakson Liikunta*. Viitattu 29.11.2023.
2. 1 2  Liikunnan aluejärjestöt *Liikunnan aluejärjestöt*. Viitattu 29.11.2023.
**Keramotí** (kreik. Κεραμωτή) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Náxoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 58 (vuonna 2011).

Pyhän Ristin (*Tímios Stavrós*) kirkko Keramotín Stavróksessa.
Keramotín kylä sijaitsee Náxoksen koillisissa keskiosissa noin 25 kilometriä itään saaren keskuksesta Náxoksen kaupungista eli Chórasta. Kylän pääelinkeino on maanviljely. Keramotín pääkirkko on omistettu Pyhälle Johannes Teologille (*Ágios Ioánnis Theológos*). Kylän lähellä Stavróksessa on merkittävien kyläteiden risteys sekä Pyhälle Ristille (*Tímios Stavrós*) omistettu kirkko. Kylän lähellä sijaitsevat myös kahden joen alkulähteet sekä Routsoúnan vesiputous.

Keramotí muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Κεραμωτής, *Topikí Koinótita Keramotís*). Aiemmin kylä kuului Drymalían kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Náxoksen ja Pienten Kykladien kunnan Drymalían kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT). Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Keramoti *Greeka*. Viitattu 4.9.2023.
3. ↑  Keramoti *Naxos.gr*. Viitattu 4.9.2023.
4. ↑  Keramoti *Naxos.net*. Viitattu 4.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Keramotí** Wikimedia Commonsissa
Veit Stoss.
Krakovan Pyhän Marian kirkon alttarikaappi.
Marian ilmestys, Nürnberg.
Marian kuolema.
**Veit Stoss** (1447 Horb am Neckar, Saksa – 1533 Nürnberg) oli myöhäisgoottisen kauden kuvanveistäjä. Hänen pääasiallinen materiaalinsa oli puu. Stoss oli myös maalari ja kuparipiirtäjä.

Elämä
-----

Vuonna 1477 Stoss kutsuttiin Krakovaan, jossa hän valmisti noin 12 vuoden aikana Neitsyt Marian elämää kuvaavan alttarikaapin Pyhän Marian kirkkoon. Lisäksi hän teki lukuisia tilaustöitä Puolan hoville.

Palattuaan Nürnbergiin Stoss syyllistyi vuonna 1503 asiakirjan väärentämiseen. Hän oli joutunut petoksen uhriksi ja yritti omavaltaisesti korjata tappionsa. Rangaistuksena kaupungin neuvosto kielsi taiteilijaa poistumaan kaupungista*selvennä* ja hänen kasvoihinsa painettiin polttomerkit. Rangaistusta seurasi uusia oikeudenkäyntejä ja vankeusrangaistuksia, koska varakas vastapuoli lahjoi tuomareita. Stoss menetti myös kaiken omaisuutensa. Vuonna 1506 keisari armahti Stossin julkisella armahduskirjeellä, mikä palautti hänen porvarillisen kunniansa, mutta vuosikausia hän sai edelleen kokea epäluuloa.

Bambergin alttari jäi Stossin viimeiseksi työksi. Se kuuluu hänen suurimpiin saavutuksiinsa. Alttaria ei kuitenkaan pystytetty alun perin sovittuun paikkaan, eikä Stoss saanut viimeistellä työtään. Kaupungin neuvosto riitautui jälleen taiteilijan kanssa ja tilaus peruutettiin. Pettynyt ja yksinäinen, lähes sokea Stoss kuoli vuonna 1533.

Myöhemmät huomionosoitukset
---------------------------

Postimerkit
* 
* 
* 
*

Teoksia
-------

* Yksityiskohta Krakovan Pyhän Marian kirkon alttarikaapistaYksityiskohta Krakovan Pyhän Marian kirkon alttarikaapista
* 
* Bambergin alttariBambergin alttari
* 
* 
* 
* 
*

Lähteet
-------

* Georg Popp (toim.): *Hengen jättiläiset – Taiteilijoita, löytöretkeilijöitä, keksijöitä, tiedemiehiä*. Kolumbus-kirjasto 2. WSOY, 1960.

### Viitteet

1. 1 2 3  Popp, s. 406.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Veit Stoss**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee Edge of Sanityn albumia. Sentencedin albumista, katso Crimson.*

**Crimson** on viides studioalbumi ruotsalaiselta death metal -yhtye Edge of Sanitylta. Se on yhtyeen ensimmäinen konseptialbumi, joka sisältää yhden yhtäjaksoisen kappaleen *Crimson*. Levyllä vierailee laulu- ja kitaraosuuksissa Mikael Åkerfeldt ruotsalaisesta Opeth -yhtyeestä. Japanissa julkaistussa versiossa on lisäksi bonuskappale *Murder. Divided.*. Albumin julkaisi vuonna 1996 Black Mark -levy-yhtiö.

Tarina
------

Tasan 40-minuuttinen kappale on eroteltu kymmeneen osioon, eikä siinä tarinamuotoisen kerronnan takia ole kertosäkeitä. Kappaleessa kerrotaan tarinaa kaukaisesta tulevaisuudesta, jossa ihmiskunta on tuhoutumaisillaan, kun ihmiset ovat menettäneet kyvyn lisääntyä.

Kappaleet
---------

1. Crimson – 40.00
2. Murder. Divided. – 3.16 (japaniversion bonusraita)

Kokoonpano
----------

* Dan Swanö − laulu, rytmikitara, akustinen kitara, koskettimet
* Andreas Axelsson − kitara
* Benny Larsson − rummut
* Anders Lindberg − basso
* Sami Nerberg − kitara

### Vierailevat muusikot

* Anders Måreby − sello
* Mikael Åkerfeldt − soolokitara, laulu

Lähteet
-------

* Metal Archives *metal-archives.com*. Viitattu 10.10.2012. englanti