recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ljubljana** oli Jugoslavian kuninkaallisen laivaston vuonna 1938 vesillelaskettu Beograd-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Yarrow'n telakalta Kraljevicasta, missä köli laskettiin vuonna 1936. Alus laskettiin vesille 28. kesäkuuta 1938 ja otettiin palvelukseen joulukuussa 1939.

Palvelus
--------

*Ljubljana* ajoi riutalle Sibenikin sataman edustalla 24. tammikuuta 1940, ja sen kylki repeytyi. Alus pyrki satamaan, mutta upposi miehistön uidessa maihin. Ainoastaan yksi miehistönjäsen sai surmansa. Aluksen päällikkö pidätettiin tutkimusten ajaksi.

Akselivallat hyökkäsivät Jugoslaviaan huhtikuussa 1941, ja Italian laivasto valtasi aluksen 17. huhtikuuta sen ollessa edelleen Tivatin varikon telakalla korjattavana. Alus hinattiin Kotorinlahdelle ja edelleen Rijekaan kunnostettavaksi. Sen valonheitin poistettiin ja korvattiin 37 millimetrin tykillä. Myös taaempi tulenjohtolaite poistettiin. Aluksen 40 millimetrin ilmatorjuntatykit korvattiin viidellä Bredan 20 millimetrin 65 pituuskaliiperin Model 35 -tykeillä. Savuhormien hatut leikattiin.

Kunnostettu alus liitettiin loka- tai marraskuussa 1942 Regia Marinaan nimellä *RN Lubiana*. Se oli saattuetehtävissä vuosina 1942–1943 ja vuoden 1943 alusta Tunisian huoltosaattueiden suojana. Alus osallistui 9. helmikuuta – 22. maaliskuuta 1943 joukkojen siirtoihin Pohjois-Afrikan ja Italian välillä. Tehtävästä vapauduttuaan 27. maaliskuuta se suojasi jälleen huoltokuljetuksia, mutta tuhoutui ajettuaan karille Tunisian rannikolla 1. huhtikuuta 1943.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Whitley 1988 s. 312
2. ↑  Examiner
3. 1 2  Whitley 1988 s. 186
Moniteräinen urumi Sri Lankassa.
**Urumi** (malajalamiksi ഉറുമി, sinhaliksi එතුණු කඩුව *ethunu kaduwa*) on alkujaan eteläintialainen ruoskamainen miekka. Se on yksi kalaripayattussa käytettävistä aseista. Nimi *urumi* tarkoittaa 'joustavaa miekkaa'..

Ensimmäiset merkit urumista ovat peräisin 300-luvulta eaa. Miekan uskotaan olevan lähtöisin joko nykyisen Keralan tai Tamil Nadun alueelta. Urumin on sanottu olevan maailman vaarallisin miekka, sillä se on usein vaaraksi myös käyttäjälleen.. Urumia on toisinaan voitu kiertää vyötärön ympärille, jolloin se pysyy piilossa.

Ulkonäkö ja tekniikat
---------------------

Urumi on pitkä ja ohut metallilevystä valmistettu ruoska. Sitä voidaan pitää enemmän ruoskana kuin miekkana, koska urumia ei käytetä samalla lailla kuin miekkaa. Urumissa voi olla joko yksi tai useampi terä.. Yleensä urumin terä on 1,2–1,7 metriä pitkä ja 2,5 cm leveä. Pisimmät urumit ovat joka 3–5 metriä pitkiä.. Terä on teroitettu molemmilta puolilta.

Urumin perustekniikka on heiluttaa asetta siten, että terä leikkaa haavoja tielleen osuvan vastustajan. Käyttö perustuu siihen, että urumilla pidetään mahdollisimman pitkä etäisyys käyttäjän ja vastustajan välillä.. Urumi täytyy pitää jatkuvassa liikkeessä, koska miekan aiheuttama vahinko perustuu liikevoimaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Eric Grundhauser: India’s Deadly, Flexible Whip Sword Takes Years to Master *Atlas Obscura*.  30.9.2016. Viitattu 29.12.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  The Fascinating Story of the World’s Deadliest Sword *Medium*.  8.9.2020.  Arkistoitu 27.11.2020. Viitattu 29.12.2020. (englanniksi)
3. ↑  Kalaripayattu: The First Martial Art  4.2.2016. Digg. Viitattu 30.12.2020. (englanniksi)
4. ↑  An Unnecessarily In-Depth Discussion of Whip Swords  23.5.2018. Skallagrim. Viitattu 30.12.2020. (englanniksi)
5. ↑  Urumi Weapon in Kalaripayattu  2020. keralatourism.org. Viitattu 29.12.2020. (englanniksi)
**Herakleopolis Megale** (m.kreik. Ἡρακλεόπολις Μεγάλη, *Hērakleopolis Megalē* eli Ἡρακλέους πόλις μεγάλη / ἡ ἄνω, *Hērakleūs polis megalē / hē anō*; lat. *Heracleopolis Magna, Herculis oppidum, Heracleo*) eli **Nen(i)-nesut/Hut-nen-nesu** (egypt. *Nn(j)-nswt/Ḥwt-nn-nsw*; kopt. *Ϩⲛⲏⲥ, Ϩⲛⲉⲥ*) oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Keski-Egyptissä eli Heptanomiissa ja kuului Herakleopoliteen nomokseen, jonka pääkaupunki se oli.

Maantiede
---------

Herakleopolis Megale, suomeksi "Suuri Herakleen kaupunki", sijaitsi Niilin länsipuolella joen, "Joosefin kanavan" eli Bahr Yussefin ja toisen kanavan muodostamalla saarella. Kaupunki sijaitsi lähellä Moiris-järveä (nyk. Qarun) ja Faijumin keidasta, mikä oli erityisen hedelmällistä seutua.

Kaupunkia ei tule sekoittaa Niilin suiston Herakleopolis Mikraan (*Heracleopolis Parva*).

Stele Herakleopoliista. Museo Arqueológico Nacional, Madrid.

Historia
--------

Herakleopolis oli keskisemmän Egyptin tärkeimpiä kaupunkeja Memfiin ja Heliopoliin ohella. Se toimi jonkun aikaa koko Egyptin pääkaupunkina sen jälkeen, kun Memfis menetti asemansa ja ennen kuin asema siirtyi Theballe eli Diospolis Megalelle. Manethon luetteossa esiintyy kaksi dynastiaa, 9. dynastia ja 10. dynastia, Herakleopoliista hallinneita faaraoita. Kummassakin on 19 nimeä.

Herakleopolislaisista faaraoista tunnetaan nimeltä vain ensimmäinen, tyrannimainen Akhthoes eli Khety I, joka tuli lopulta hulluksi ja kuoli krokotiilin syömänä. Satoja vuosia myöhemminkin kaupungissa palvottiin krokotiilien vihollista, *ikhneumon*-eläintä (mahdollisesti mangustia), mikä vaikuttaa siltä, että viha krokotiileja kohtaan periytyi kaupungissa.

Kaupunki kukoisti seudun hedelmällisyyden ansiosta. Se otti todennäköisesti merkittävässä määrin osaa seudun rakennushankkeisiin, kuten kanavien ja pengerrysten rakentamiseen. Myöhemmällä roomalaisella kaudella kaupunki kuului Arcadian prefektuuriin.

Lähteet
-------

1. ↑  Schweitzer, Simon D.: Nn-nswt *Ancient Egyptian Dictionary*. Viitattu 19.10.2020.
2. ↑  Salmenkivi, Erja: *Papyrusten aika*, s. 15. Helsinki: Teos, 2019. ISBN 978-951-851-892-4.
3. 1 2 3 4 5  Smith, William: "Heracleopolis Magna", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
4. 1 2  Herakleopolis *Pleiades*. Viitattu 19.10.2020.
5. ↑  Herakleopolis (Ihnasya el-Medina) *Trismegistos*. Viitattu 19.10.2020.
6. ↑  Klaudios Ptolemaios: *Geografia* 4.5.7; Strabon: *Geografika* 17, s. 789, 809, 812; Plinius vanhempi: *Naturalis historia* 5.9.9, 11.
7. ↑  Smith, William: "Heracleopolis Parva", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
8. ↑  Aelianus: *De historia animalium* 10.47.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Herakleopolis Megale** Wikimedia Commonsissa
**Johan Samuel (Janne Samuli) Koivuranta** (20. elokuuta 1885 Rovaniemi – 23. toukokuuta 1967 Rovaniemen maalaiskunta) oli suomalainen maanviljelijä, kunnallisneuvos ja Maalaisliiton kansanedustaja.

Koivurannan vanhemmat olivat talollinen Aaprami Koivuranta ja Johanna Haavikko. Hän kävi kiertokoulun ja kansanopiston ja oli ensin kruununtorpparina vuosina 1900–1905 ja sitten maanviljelijänä Rovaniemen maalaiskunnassa 1905–1967. Koivuranta teki myös tukki- ja uittotöitä ja toimi Rovaniemen Sinetän osuuskassan kirjanpitäjänä 1909–1929. Hän oli myös katolainojen tarkastajana ja hätäaputöiden johtajana sekä vuonna 1924 Pohjolan Sanomain vastaava toimittajana.

Koivuranta oli Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1919–1945 ja 1948–1951 edustaen Oulun läänin pohjoista vaalipiiriä 1919–1939 ja Lapin läänin vaalipiiriä 1939–1945 sekä 1948–1951. Hän oli mukana kunnallispolitiikassa Rovaniemen kunnanvaltuuston varapuheenjohtajana sekä kunnallislautakunnan ja kunnanhallituksen jäsenenä. Koivuranta sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1937. Koivuranta kuului myös valtiontilintarkastajiin ja oli Maalaisliiton keskushallituksen jäsen.

Koivuranta oli naimisissa vuodesta 1907 Edith Johanna Uusitalon kanssa.

Lähteet
-------

* .aspx Janne Koivuranta *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Gilbreathin konjektuuri** on alkulukuihin liittyvä lukuteoriaotaksuma, jonka Norman L. Gilbreath julkaisi vuonna 1958.

Määritelmä
----------

Kirjoitetaan kaikki alkuluvut jonoon:

2, 3, 5, 7, 11, 13, 17, 19, 23, 29, 31, ...
Muodostetaan sitten näin saadusta jonosta kahden peräkkäisen luvun erotuksen itseisarvo ja tehdään näistä uusi jono. Jatkamalla näin saadaan seuraavat jonot:

2, 3, 5, 7, 11, 13, 17, 19, 23, 29, 31, ...  

1, 2, 2, 4, 2, 4, 2, 4, 6, 2, ...  

1, 0, 2, 2, 2, 2, 2, 2, 4, ...  

1, 2, 0, 0, 0, 0, 0, 2, ...  

1, 2, 0, 0, 0, 0, 2, ...  

1, 2, 0, 0, 0, 2, ...  

1, 2, 0, 0, 2, ...  

Yhtäpitävästi olkoon a\_{n} jonon *n*:s alkio ja b\_{n} uuden jonon *n*:s alkio. Nyt

{\displaystyle b\_{n}=|a\_{n}-a\_{n+1}|}.
Gilbreathin konjektuurin mukaan jokaisen jonon ensimmäinen luku on 1, lukuun ottamatta ensimmäistä jonoa. Jokaisen jonon toinen luku on siis oltava 0 tai 2, lukuun ottamatta ensimmäistä jonoa. Otaksuma on varmistettu todeksi lukuun 1013 asti.

Jo ennen Gilbreathia François Proth oli löytänyt ja julkaissut ilmiön vuonna 1878. Proth väitti myös todistaneensa sen, mutta todistus oli virheellinen.

Lähteet
-------

1. ↑  Caldwell, Chris: The Prime Glossary: Gilbreath's conjecture.
**Antti Yrjö Pesonen** (27. joulukuuta 1888 Kauhava – 2. maaliskuuta 1966 Oulu) oli suomalainen poliitikko. Pesonen toimi Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1919–1922 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Pesonen toimi myös Oulujoen kunnanvaltuuston jäsenenä. Politiikan ulkopuolella Pesonen toimi maanviljelijänä Oulujoella, Liitto-lehden toimittajana Oulussa 1930–1935, Pohjois-Suomen keskinäisen vakuutusyhtiön tarkastajana 1935–1950 ja ylitarkastajana Oulussa 1950–1963, katokassojen tarkastajana Pohjois-Suomessa 1924–1925 sekä Maalaisliiton Oulun läänin eteläisen vaalipiirin piirisihteerinä. Pesosen vanhemmat olivat kirkkoherra Erik Pesonen ja Alma Emilia Ottelin. Pesosen puoliso vuodesta 1913 oli Martta Elviira Korhonen. Pesoselle myönnettiin talousneuvoksen arvonimi vuonna 1953.

Lähteet
-------

1. ↑  .aspx Yrjö Pesonen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
Nigerian länsipuolella sijaitsee Benin, pohjoispuolella sijaitsee Niger ja itäpuolella sijaitsee Kamerun. Maan koilliskulmassa on Tšad-järvi, jonka toisella puolella sijaitsee Tšad. Nigerian eteläpuolella on Atlantin valtamereen kuuluva Guineanlahti. Maan pohjoisosassa on ylänkö, jonka luoteispuolella on Sokoton alanko. Maan koillisosassa sijaitsevat Mandaravuoret, hieman etelämpänä sijaitsevat Shebshivuoret ja maan kaakkoisosassa sijaitsevat Gotelvuoret, missä on maan korkein vuori, 2419 metriä korkea Chappal Waddi. Maan pohjoisosassa virtaa useita jokia, jotka yhtyvät Tšad-järveen laskevaan jokeen nimeltä Komadogu. Maan eteläosassa virtaa joki Niger, jonka pisin sivujoki on Adamaouan ylängöltä alkava Benue. Niger laskee Guineanlahteen. Guineanlahden rannikkoa reunustaa tulvatasanko. Talvisin Saharasta virtaa trooppista ilmamassaa ja kesäisin Guineanlahden suunnalta virtaa kosteaa ilmaa, joka aiheuttaa sateita. Maan pohjoisosa kuuluu Sahelin savannialueeseen, missä kasvillisuus on enimmäkseen piikkipensaikkoa. Maan eteläosissa on rehevämpää metsäsavannia. Maan keskiosissa on monin paikoin heinikkoista pensassavannia. Merenrannikon itäosassa on sateisinta, missä vuotuinen sademäärä on enimmillään 2300 mm. Tällä alueella on laajoja magroverämeitä. Merenrannikon länsiosassa vuotuinen keskimääräinen sademäärä on 1600 mm, maan eteläosan metsäsavanneilla se on 800-1400 mm ja maan pohjoisosassa se on 500-800 mm.

Lähteet
-------

1. ↑  Detlef Wienecke-Janz: *Maailmalla, Afrikka ja Oseania*, s. 108-109. Suomentanut Elina Eichhorn, Arto Häilä, Eija Kämäräinen, Riitta Virkkunen. Weilin+Göös, 2009. ISBN 978-951-0-33477-5.
Bjarne Westermarck
**Bjarne Rudolf Alexander Westermarck** (15. tammikuuta 1887 Helsinki – 18. syyskuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen maanviljelysneuvos ja Maalaisliiton kansanedustaja. Hän omisti Järvenpään kartanon ja hän perusti myös Järvenpään taajaman.

Westermarckin vanhemmat olivat metsänhoitaja Anton Walter Westermarck (1860–1929) ja Alfhild Augusta Ehrström. Hän kävi oppikoulua ja opiskeli sitten 1906–1907 Kööpenhaminassa Landbohøjskolen-maatalouskorkeakoulussa.

Westermarck oli isänsä omistaman Tuusulassa sijainneen Järvenpään kartanon maataloudenhoitajana 1908–1924 ja hän omisti Järvenpään kartanon sivutiloineen 1923–1924. Westermarck perusti muun muassa kartanon alueelle vuonna 1918 kasvinjalostuslaitoksen ja otti käyttöön traktoreita maanviljelyssä. Vuonna 1922 Westermarckin tiloilla oli muun muassa oma paviljonki Tampereen maatalousnäyttelyssä ja hän sai kunniapalkinnon tekemistään maataloudellisista uudistuksista. Westermarck oli mukana erilaisissa liiketoimissa ja hän velkaantui pahoin 1920-luvun alkuvuosina. Hän joutui helmikuussa 1923 syytteeseen kavalluksesta mutta oikeudenkäynnissä hänet todettiin syyttömäksi. Eino Nyyssölä julkaisi tapauksesta vuonna 1923 kirjan *Westermarck-asiasta*.

Westermarck joutui kuitenkin myymään suurimman osan omaisuudestaan velkojensa vuoksi ja muun muassa Järvenpään kartanon kantatila siirtyi 1924 valtion omistukseen. Westermarck palstoitti jäljelle jääneen Järvenpään rautatieaseman lähellä omistamansa maa-alueen jolle hän oli teettänyt asemakaavan ja hän kuljetti myös Karjalan kannakselta ostamiaan hylättyjä venäläisten omistamia huvilarakennuksia Järvenpäähän. Näin sai alkunsa Järvenpään taajama josta myöhemmin tuli kauppala.

Westermarck teki konkurssin 1929 ja hänelle jäi vain Nastolasta ostamansa maatila. Hän oli sitten Lantmannabladetin toimittajana 1934–1945 ja toimi maanviljelijänä Nastolassa kuolemaansa saakka 1945. Westermarck sai maanviljelysneuvoksen arvon 1919.

Westermarck oli kansanedustajana 1922–1923 edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän sai vapautuksen edustajantoimesta sairauden takia helmikuussa 1923 ja hänen seuraajakseen tuli maalaisliiton Anshelm Alestalo. Westermarck oli myös Tuusulan kunnanvaltuutettuna ja hän toimi muun muassa Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliiton MTK:n puheenjohtajana.

Bjarne Westermarck oli naimisissa vuodesta 1909 Elvi Ingeborg Cannelinin kanssa. Akateemikko, ministeri ja professori Nils Westermarck oli heidän poikansa. Sosiologi ja professori Edvard Westermarck oli Bjarne Westermarckin setä.

Lähteet
-------

1. ↑  .aspx Bjarne Westermarck *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
2. ↑  Maanviljelysneuvos Bjarne Westermarck ja Järvenpään yhteiskoulu
3. ↑  Kartanoitten katveessa – muistikuvia Järvenpäästä, toimittanut Väinö Kyrölä. Järvenpää-seuran julkaisuja nro 2. Järvenpää 1984

Aiheesta muualla
----------------

* Maanviljelysneuvos Bjarne Westermarck (1887–1945). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Oskari (Oskar) Kontio** (1. heinäkuuta 1884 Kerimäki – 29. maaliskuuta 1940 Inkoo) oli suomalainen maanviljelijä ja Maalaisliiton kansanedustaja.

Kontion vanhemmat olivat maanviljelijä Paavo Kontio ja Anna Maria Naukkarinen. Hän kävi kansakoulun ja käsityökoulun. Kontio oli maanviljelijänä Kerimäellä vuoteen 1923 saakka, Säämingissä 1925 ja Pieksämäellä 1925–1934. Hän toimi sitten asioitsijana Lappeenrannassa 1934–1936 ja maatilanhoitajana Inkoossa 1936–1940. Kontio oli myös Kerimäen Oras-osuuskassan kirjanpitäjänä. 

Kontio oli kansanedustajana 1924–1933 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaalissa ja oli Kerimäen kunnanvaltuuston ja kunnallislautakunnan jäsenenä. Kontio oli Maalaisliiton Itä-Savon piirin puheenjohtajana sekä Maataloustuottajain Itä-Savon liiton piiritoimikunnan ja Osuuskauppa Keski-Saimaan hallintoneuvoston jäsenenä. 

Oskari Kontio oli naimisissa vuodesta 1907 Edit Edla Johanna Happosen kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  .aspx Oskari Kontio *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Myh’ailo Ivanovytš Fomenko** (ukr. Миха́йло Іва́нович Фоме́нко, ven. Михаи́л Ива́нович Фоме́нко, *Mihail Ivanovitš Fomenko*, s. 19. syyskuuta 1948 Mala Rybytsja, Sumyn alue, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen jalkapallovalmentaja. Hän toimii Ukrainan maajoukkueen päävalmentajana.

Omalla pelaajaurallaan puolustajana pelannut Fomenko kuului Valeri Lobanovskyin valmentamaan Dynamo Kiovan joukkueeseen, joka voitti Cup-voittajien cupin ja UEFA-supercupin vuonna 1975. Hän pelasi myös 24 ottelua Neuvostoliiton maajoukkuessa ja oli voittamassa olympiapronssia Montrealissa 1976.

Valmentajaurallaan Fomenko on toiminut Dynamon ohella muun muassa Metalist Harkovan ja Tavrija Simferopolin valmentajana. Joulukuussa 2012 hänet nimettiin Ukrainan maajoukkueen päävalmentajaksi. Fomenko johdatti Ukrainan MM2014-jatkokarsintoihin ja EM2016-lopputurnaukseen. Ukraina kuitenkin hävisi kaikki EM-alkulohkonsa ottelut ja putosi kisoista. Turnauksen jälkeen Fomenko ilmoitti, ettei jatka sopimustaan liiton kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Михаил ФОМЕНКО Сборная России по футболу.  Arkistoitu 29.6.2020. Viitattu 5.3.2014. (venäjäksi)
2. 1 2  Ukraine turn to Fomenko  26.12.2012. UEFA. Viitattu 5.3.2014. (englanniksi)
3. ↑  Ukraine coach Fomenko to quit after troubled Euro 2016 campaign  21.6.2016. The Times of India. Viitattu 12.7.2016. (englanniksi)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Oleh Bloh’in** | **Ukrainan maajoukkueen päävalmentaja**1/2013–6/2016 | Seuraaja:**Andri Ševtšenko** |
Douglas Wilder, jonka mukaan Wilder-efekti on nimitetty.
**Bradley-** (engl. *Bradley-effect*) tai **Wilder-ilmiö** on mielipidetiedustelujen epätarkkuustekijä tapauksissa, joissa Yhdysvaltain politiikassa vaalikampanjassa ovat vastakkain valkoinen ja ei-valkoihoinen ehdokas. On ollut tapauksia, joissa tilastollisesti merkittävä määrä valkoihoisia äänestäjiä kertoo kyselyssä ennen vaaleja, että he ovat joko vilpittömästi epätietoisia tai todennäköisesti äänestävät ei-valkoihoista ehdokasta, mutta nämä äänestäjät muuttavat käyttäytymistään, kun antavat äänensä. 

Valkoiset äänestäjät, jotka sanoivat, että ovat epätietoisia, jakautuvat tilastollisesti suurin luvuin valkoihoisen ehdokkaan taakse, ja useat niistä valkoihoisista äänestäjistä, jotka sanoivat äänestävänsä mustaihoista ehdokasta loppujen lopuksi antavat äänensä valkoihoiselle ehdokkaalle. Tämä haluttomuus antaa tarkkoja kyselyvastauksia on joskus laajentunut myös vaalien jälkeisiin kyselyihin.

Tutkijat ovat teoretisoineet, että jotkut valkoihoiset äänestäjät tuntevat sosiaalista painetta olla antamatta julkisesti tukeaan valkoihoiselle ehdokkaalle, koska he pelkäävät, että se saisi heidät näyttämään rasistilta.

Lähteet
-------

1. ↑  Langer, Gary (1989): "Election Poll Problems: Did Some Voters Lie? (Associated Press). Reddy, Patrick: "Does McCall Have A Chance?" Buffalo News 2002.
2. ↑  Rowland, Ashley: "Impact of race on Ford's defeat debated" Chattanooga Times Free Press 2006.  [vanhentunut linkki]
**Pekka Kankkunen** (21. helmikuuta 1890 Kitee – 1. syyskuuta 1972 Kitee) oli suomalainen poliitikko. Kankkunen toimi Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1927–1929 edustaen Kuopion läänin itäistä vaalipiiriä. Kankkunen toimi myös Kiteen kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Siviiliammatiltaan Kankkunen oli maanviljelijä ja hän toimi viljelijänä Kiteellä. Kankkunen toimi myös Kiteen kunnan rahastonhoitajana, Kiteen osuuskassan kirjanpitäjänä, Kiteen kunnan elintarvikelautakunnan rahastonhoitajana ja kirjanpitäjänä sekä Kiteen Ruppovaaran osuuskaupan hoitajana. Kankkunen toimi presidentin valitsijamiehenä vuosina 1925 ja 1931. Kankkusen vanhemmat olivat maanviljelijä, kansanedustaja Juho Kankkunen ja Iida Hurskainen.

Lähteet
-------

1. ↑  .aspx Pekka Kankkunen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Maalaisliiton kansanedustajat 1927–1929 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(52) | 
* Aaltio (1929)
* Alestalo
* Arffman
* Hahl
* Hannula
* Heikkinen
* Hurme
* Hänninen
* Ihamuotila (1927–1929†)
* Janhonen
* Junes
* Juutilainen
* Kallio
* Kalliokoski
* Kankkunen
* Kariniva
* Kauranen
* Kemppi
* Kirra
* Koivisto
* Koivuranta
* Kontio
* Kopsa
* Kuisma
* Kukkonen
* Lahdensuo
* Lautala
* Leppälä
* Lohi
* Luostarinen
* Mustakallio
* Mäkelä
* Niilekselä
* Niukkanen
* Nurmesniemi
* Paavilainen
* Pilppula
* Pitkänen
* Raatikainen
* Reinikka
* Ryynänen
* Saarelainen
* Saarinen
* Salo
* Tarkkanen
* Torppa
* Tukia
* Tuomivaara
* Vehkaoja
* Vertanen
* Vesterinen

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Anders Johannes (Hannes) Eskola** (24. kesäkuuta 1885 Paavola – 26. huhtikuuta 1951 Raahe) oli suomalainen poliitikko. Eskola toimi Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1930–1933 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Eskola toimi myös Paavolan kunnanvaltuuston jäsenenä. Siviiliammatiltaan Eskola oli maanviljelijä ja hän toimi viljelijänä Paavolassa. Hän toimi myös Paavolan säästöpankin johtajana 1909–1935 sekä Pohjolan Osake-Pankin Raahen konttorin johtajana 1935–1951. Eskolan vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Eskola ja Maria Turunen. Eskolan puoliso vuosina 1906–1941 oli Maria Laru, vuosina 1943–1948 Lyydia Lautiainen sekä vuodesta 1950 Anna Magdaleena Räinä (e. Tapanila). Eskola toimi presidentin valitsijamiehenä vuosina 1937, 1940 ja 1943.

Lähteet
-------

1. ↑  Hautakuva: Eskola Anders Johannes, albumissa Paavolan uusi hautausmaa (A-Knu) (vaatii kirjautumisen) *suomenkirkkojajahautausmaita.fi*. Viitattu 20.10.2022.
2. ↑  .aspx Hannes Eskola *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Juha Eelis Ilmari Aho** (23. syyskuuta 1935 Oulu – 22. huhtikuuta 2020 Ylitornio) oli suomalainen kauppias, yritysjohtaja ja yrittäjä, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Ahon vanhemmat olivat kauppias Hemming Werner Aho ja Helvi Marjatta Lassila ja puoliso vuodesta 1957 Elli-Maija Raja. Aho kävi keskikoulun Ylitornion yhteiskoulussa 1952 ja valmistui merkonomiksi Suomen Liikemiesten Kauppaopistosta 1955. Diplomi-merkonomi hänestä tuli 1956 ja HTM-tilintarkastaja 1968. Aho oli Eino Aho Oy:n Kaulirannan toimipisteen myymäläapulainen vuodesta 1952, varastomies vuodesta 1953, konttoristi 1955, konttoripäällikkö 1957–1970, tukkukonttorin johtaja 1971–1979 ja toimitusjohtaja vuodesta 1979, setänsä kauppaneuvos Akseli O. Ahon jälkeen. Yrityksen hallituksen jäsen hän oli vuodesta 1958. Aho toimi myös Kai Aho Oy:n toimitusjohtajana ja Rovaniemen Kauppa Oy:n hallituksen jäsenenä ja toimitusjohtajana. Hänellä oli lisäksi useita kaupan alan, liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Aho sai 1990.

Lähteet
-------

1. 1 2  Möttönen, Tuomas: Kauppaneuvos Ilmari Aho 1935–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.2.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 15.10.2023.
2. 1 2  Ilmari Ahon muistolle.  *Lapin Kansa*, 13.5.2020, nro 128, s. 29. Kansalliskirjasto. Viitattu 15.10.2023.  (ei-vapaa)
Lauri Kaijalainen pitämässä puhetta Rovaniemen kaupungintalon parvekkeella uuden vuoden yönä 1959-1960, jolloin Rovaniemi muutettiin kauppalasta kaupungiksi.
**Lauri Vihtori Kaijalainen** (21. maaliskuuta 1900 Laukaa – 5. syyskuuta 1965 Rovaniemi) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko, joka toimi Rovaniemen kauppalan- ja kaupunginjohtajana sekä Maalaisliiton kansanedustajana ja ministerinä.

Kaijalaisen vanhemmat olivat ratavartija Vihtori Kaijalainen ja Alma Loviisa Gustafsson. Hän kävi keskikoulun ja työskenteli sitten Pohjolan Sanomain toimittajana 1919–1924, lehden vastaavana toimittajana 1924, Rovaniemi-lehden päätoimittajana vuosina 1924–1927 ja 1940–1944, Kalevan toisena toimitussihteerinä vuosina 1927–1928 sekä Lapin Kansan päätoimittajana vuosina 1928–1940.

Sodan jälkeen Kaijalainen toimi Pohjolan Sanomien Helsingin edustajana vuosina 1945–1948, Valtion tiedotuskeskuksen apulaisjohtajana 1945–1946 sekä Rovaniemen kauppalanjohtajana vuosina 1948–1959 ja kaupunginjohtajana 1960–1963.

Kaijalainen oli Maalaisliiton kansanedustajana Lapin läänin vaalipiiristä vuosina 1930–1948. Hän oli eduskunnan sivistysvaliokunnan puheenjohtajana 1936–1944 ja toimi kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Pekkalan hallituksessa vuosina 1946–1948. Kaijalainen oli mukana kunnallispolitiikassa Rovaniemen kauppalanvaltuuston jäsenenä. Hän oli myös Pohjois-Suomen teollistamistoimikunnan jäsen.

Kaijalainen sai kaupunkineuvoksen arvonimen vuonna 1962.

Aiheesta muualla
----------------

* .aspx Lauri Kaijalainen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
* Valtioneuvoston ministeritietojärjestelmä[vanhentunut linkki]

Lauri Kaijalaisen lehtiartikkeita :

* Nykypäivien Krim, Kansan kuvalehti, 26.05.1934, nro 21, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Rovaniemen vaakuna | Edeltäjä:**Eero Ahmavaara** | **Rovaniemen kaupunginjohtaja**1948–1963 | Seuraaja:**Tuure Salo** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Onni Peltonen** | **Suomen kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri**1946−1948 | Seuraaja:**Onni Peltonen** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Eduskunta
* Valtioneuvosto
* Biografiasampo

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee laulaja-lauluntekijää. Jääkiekkovalmentajasta kertoo artikkeli Lauri Mikkola (jääkiekkovalmentaja).*

**Lauri Mikkola** (s. 1989) on suomalainen laulaja-lauluntekijä. Mikkola tuli tutuksi *The Voice of Finlandin* ensimmäiseltä tuotantokaudelta vuonna 2011, jolloin hän kilpaili Elastisen joukkueessa.
Mikkola osallistui vuonna 2014 Uuden Musiikin Kilpailuun itse säveltämällään ja sanoittamallaan kappaleella "Going Down". Mikkola selviytyi kappaleellaan finaaliin, mutta ei tullut valituksi Euroviisuihin Kööpenhaminaan.

Mikkola esiintyi Helsingin kaupunginteatterin musikaalissa *Kinky Boots* Lolan roolissa vuosina 2018-2020.

Mikkola esiintyi Helsingin kaupunginteatterin musikaalissa Priscilla - Aavikon Kuningatar Tickin roolissa vuosina 2022-2023.

Mikkola lauloi tasavallan presidentin itsenäisyyspäivän vastaanotolla presidentinlinnassa vuonna 2019. 

Mikkola osallistui vuonna 2023 Nelosen Tähdet, tähdet -ohjelman 7. tuotantokaudelle ja selviytyi aina ohjelman finaalijaksoon asti. 

Mikkola on Sydänkesä-yhtyeen laulaja.

Lähteet
-------

* 
* 
* 
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Showmusikaali Kinky Bootsissa pääroolin laulava Lauri "Lola" Mikkola lumoaa dragtaitelijana ja laulajana  2018. mtvuutiset.fi. Viitattu 26.12.2018.
2. ↑  Sydänkesä Facebookissa *facebook.com*. Viitattu 1.6.2023.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee kansanedustajaa. Harmonikkataiteilijasta kertoo Kalle Kämäräinen (harmonikkataiteilija).*
**Kalle Fredrik Kämäräinen** (24. marraskuuta 1892 Kiuruvesi – 25. toukokuuta 1964 Kiuruvesi) oli suomalainen maanviljelijä, kunnallisneuvos ja Maalaisliiton kansanedustaja.

kunnallisneuvos Kalle Kämäräinenkunnallisneuvos Kalle Kämäräinen
Kalle Kämäräinen oli 1600-luvulla perustetun Luupuveden Niemen kantatilan 13. isäntä Kiuruvedellä, Ylä-Savossa. Hänen isänsä oli Pekka Fredrik Kämäräinen (1871–1910) ja äitinsä Olga Sofia Pöksyläinen (1866–1930) ja Kalle oli seitsenlapsisen perheen esikoinen.

Kalle Kämäräinen kävi kansakoulun ja maanmieskoulun. Hän oli perustamassa kotikyläänsä nuorisoseuraa ja toimi sen ensimmäisenä puheenjohtajana. Vuonna 1910 hän sai Niemen isännyyden äidiltään, joka oli hoitanut tilaa miehensä jälkeen vuosina 1902–1910.. Kalle avioitui Hilma Laitisen (1896–1932) kanssa 1917. He saivat viisi lasta. Kalle Kämäräinen avioitui ensimmäisen vaimonsa kuoleman jälkeen Alli Sofia Holländerin (1909–1984) kanssa. Heille syntyi kaksi lasta.

Paikallinen vaikuttaja
----------------------

Kämäräinen toimi Kiuruvedellä lukuisissa luottamustehtävissä kuten kunnanvaltuuston jäsenenä ja puheenjohtajana, kunnanhallituksessa ja Kiuruveden luterilaisen seurakunnan kirkkohallintokunnassa. Hän oli useiden osuuskuntien hallintoneuvostojen jäsenenä sekä maalaisliiton Kiuruveden kunnallistoimikunnan puheenjohtaja (1942–1964). Kunnallisneuvoksen arvonimen Kämäräinen sai vuonna 1961.

Kansanedustaja
--------------

Kämäräinen oli maalaisliiton kansanedustaja 21. lokakuuta 1930 – 5. huhtikuuta 1945 ja uudelleen 29. maaliskuuta 1954 – 19. helmikuuta 1962. Hän oli jäsenenä laki-, laki- ja talous-, maatalous-, puolustusasiain ja sivistysvaliokunnissa sekä suuressa valiokunnassa, työväenasiain-, ulkoasiain- ja valtiovarainvaliokunnissa. Presidentin valitsijamiehenä hän oli vuosina 1937, 1940, 1950, 1956 ja 1962.

Lähteet
-------

* .aspx Kalle Kämäräinen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
* Paikkala, Jarmo: *Kämäräisten suku II: Kämäräiset Savossa, Karjalassa, Kainuussa ja Koillismaalla*. Kämäräisten sukuseura, 2000. ISBN 952-91-2540-2.

### Viitteet

1. 1 2 3  Paikkala 2000, 90
2. 1 2  Paikkala 2000, 19
3. ↑  Paikkala 2000, 90, 19
4. ↑  Paikkala 2000, 89
5. 1 2 3  .aspx Kalle Kämäräinen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Juho (Johan) Emil (J. E.) Lampinen** (o.s. **Härmälä**, 5. lokakuuta 1882 Porvoon maalaiskunta – 14. toukokuuta 1954 Porvoon maalaiskunta) oli suomalainen maanviljelijä, maa- ja metsätalouden kehittäjä sekä Maalaisliiton pitkäaikainen kansanedustaja.

Lampisen vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Härmälä ja Hedda Lovisa Härmälä. Lampisen ensimmäinen puoliso vuodesta 1907 oli Hilja Nieminen (k. 1908) ja toinen vuodesta 1941 Aune Rajava. Lampinen kävi maamieskoulun ja toimi maa- ja metsätaloustyönjohtajana 1903–1913 ja asutusneuvojana 1911–1921. Metsätaloutta hän harjoitti Iitistä 1908 ostamallaan metsätilalla ja maataloutta Porvoon maalaiskunnan Lampilan tilallaan. Lampinen oli Uudenmaan läänin maanviljelysseuran johtokunnan jäsen 1907–1921 ja myöhemmin kunniajäsen, Maataloustuottajien liiton ja Laidunyhdistyksen puheenjohtaja, Etelä-Suomen Osuusteurastamon, Turengin Sokeritehtaan, Metsäliiton ja vakuutusyhtiö Auran hallintoneuvoston jäsen sekä Pellervo-seuran valtuuskunnan jäsen. Lampinen oli kansanedustajana kahteen otteeseen, ensin Maalaisliiton ainoana edustajana Uudeltamaalta 1930–1936 ja sitten vielä 1939–1954. Vuonna 1950 hän toimi presidentin valitsijamiehenä. Kunnallisneuvoksen arvonimi Lampiselle myönnettiin 1942 ja maanviljelysneuvoksen arvonimi 1953.

Lähteet
-------

* .aspx Emil Lampinen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

### Viitteet

1. 1 2  Juho Emil Lampinen *Biografiasampo*. Viitattu 29.4.2022.
2. 1 2  Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*, s. 436. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.

Aiheesta muualla
----------------

* Antti Rantamaa (toim.) 1954. *J.E. Lampinen, talonpoika-aatteen mies - kristitty: esikuvatalonpojan elämäkertatietoja*. Helsinki: Pellervo.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Tulonsiirto** tarkoittaa politiikassa ja kansantaloudessa tulojen siirtoa tulonsaajalta toiselle. Kansantaloudessa valtion tulonsiirrot voidaan käsittää myös negatiivisena verona. Esimerkkeinä tulonsiirroista voidaan mainita eläkkeet, lapsilisät ja opintorahat. Tulonsiirrot ovat osa sosiaaliturvaa, ns. sosiaalinen vakuutus. Keskivertoihminen maksaa tulonsiirtoja yhtä paljon kuin saakin, jolloin hänen voidaan ajatella kustantavan itse oman sosiaaliturvansa. Tulonsiirrot voidaan ajatella myös temporaalisina siirroksina eliniän aikana. Esimerkiksi keskivertoihminen työssäoloaikanaan maksaa verot joilla kustannetaan hänen lapsuutensa lapsilisät, nuoruuden opintotuet, työkatkosten työttömyysturva ja vanhuuden eläkkeet. Ekonomistit erottelevat tulonsiirrot tarkasti muista valtion menoista muun muassa laskiessaan verotaakan rasittavuutta, kun taas tavalliselle kansalaiselle on usein epäselvää mistä verotaakka muodostuu. He saattavat käsittää julkissektorin tuottamien palvelujen nielevän kaikki verotulot, unohtaen tulonsiirrot. Tulonsiirto monimuotoisena käsitteenä voidaan laajentaa kansalaista huomattavasti laajempaankin yksikköön, kuten valtioon.

Katso myös
----------

* Taloudellinen epätasa-arvo
**Kansalliskauppa** oli Kuopiossa 111 vuotta toiminut vähittäiskauppaketju. Sen perustivat kuopiolaiset suutarit vuonna 1890, ja se yhdistettiin Oy Hallmaniin vuonna 2001.

Suutarien perustama kauppa yhtiöitettiin 1897 Kansallis Kauppa-Osakeyhtiöksi. Se kuului Tukon vähittäiskauppaleiriin 1960-luvun lopulle asti, jolloin se vaihtoi Keskoon. Vuonna 1975 Kuopion keskustassa avattu K-Market teki Kansalliskaupasta Kuopion suurimman päivittäistavarakaupan.

1980-luvulla Kansalliskauppa panosti hotelli- ja ravintolatoimintaan niin, että vuonna 1988 siitä kertyi jo 40 prosenttia yrityksen myynnistä. Yrityksen hotelleja oli muun muassa Atlas, ravintoloita taas Antura ja Club 007.

Kansalliskaupan pitkäaikaisena toimitusjohtana tuli tunnetuksi ekonomi Jorma Turunen, joka johti yritystä Armas af Hällströmin jälkeen 1967–1988 ja sai kauppaneuvoksen arvon 1978. Turunen panosti päivittäistavaroihin, hotelleihin ja ravintoloihin, vaihtoi Tukosta Keskoon ja karsi Kansalliskaupan toiminnasta muun muassa pukimon, leipomon, huonekalumyynnin sekä urheilu- ja koneosastot.

Kansalliskaupan kunniaksi pystytettiin Kuopion kaupungintalon viereen vuonna 1990 Väinö Lätin tekemä suutariaiheinen pronssiveistos *Korkoa korolle*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kansalliskauppa Osakeyhtiö, Osakekirja.fi. Viitattu 14.9.2016.
2. ↑  Schecter, Helka: Arkistokuva: Kuopion Kansalliskauppa, *Savon Sanomat* 8.5.2016. Viitattu 14.9.2016.
3. ↑  Kauppaneuvos Jorma Turunen (1918–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
4. ↑  Julkista taidetta Kuopiossa, Kuopion taidemuseo. Viitattu 15.9.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Hietakari, Eero - Väinämö, Aarne: *Kansalliskaupan vuosisata 1890–1990*. 1990.
* Kansalliskauppa Oy Pörssitiedon netissä
**Reijo Matti Lehtonen** (19. lokakuuta 1929 Varkaus – 23. joulukuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Lehtosen vanhemmat olivat kelloseppä Onni Matti Lehtonen ja Iida Maria Heikkilä. Hänen puolisonsa vuodesta 1954 oli Eva Elise Holmström. Lehtonen tuli ylioppilaaksi Töölön yhteiskoulusta 1949 ja valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta ekonomiksi 1953 ja kauppatieteiden kandidaatiksi ja maisteriksi 1958. Keskuskauppakamarin hyväksymä tilintarkastaja hänestä tuli 1976. Lehtonen oli työuransa alussa Oy Airam Ab:n kustannuslaskija 1953–1954.

Valiolla Lehtonen teki pitkän uran. Hän oli Valion valvontatarkastaja 1954–1956, tilasto-osaston hoitaja 1956–1958, pääkonttorin konttoripäällikkö 1958–1967, hallinnollisen osaston osastonjohtaja ja apulaisjohtaja 1967–1976, hallinnollinen johtaja 1976–1988 ja johtokunnan varajäsen vuodesta 1973 ja jäsen 1976–1988. Hän oli myös Meijerien Keskinäisen Vakuutusyhtiön toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1956–1958 ja johtokunnan varapuheenjohtaja 1958–1988 sekä Meijeriväen Eläkekassan toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1956–1958 ja johtokunnan varapuheenjohtaja 1958–1988. Valiolla Lehtosen tehtäviä jatkoi seuraajana Heikki Halkilahti, josta myös tuli kauppaneuvos.

Lehtosella oli työuransa aikana myös useita liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Hän oli hyvin tunnettu tilintarkastajana ja oli mukana kirjoittamassa useita kirjanpitoon, tilinpäätöksiin ja tilintarkastukseen liittyviä kirjoja. Kauppaneuvoksen arvonimen Lehtonen sai 1983.

Julkaisuja
----------

* *Suomen meijeritoiminnasta ja sen maantieteellisestä levinneisyydestä*, 1958
* *Tilintarkastus: lähinnä osuuskuntia silmällä pitäen*, 1962, Erkki Usvan kanssa
* *Kirjanpidon perusteet I–II*, 1965, Erkki Usvan kanssa
* *Elinkeinoverolaki ja tilinpäätös: käytännön ohjeita tilinpäättäjille*, 1968, Esa Hietalan kanssa
* *Tilinpäätös ja verotus: käytännön vero-ohjeita tilinpäättäjille*, 1971, Esa Hietalan kanssa
* *Taloustiedon taloussanasto*, 1984, Juha Heikkisen ja muiden kanssa

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Perko, Touko: Kauppaneuvos Reijo Lehtonen (1929–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 28.10.2023.
2. 1 2 3  Kuolleita.  *Maaseudun Tulevaisuus*, 31.12.1988, nro 152, s. 11. Kansalliskirjasto. Viitattu 28.10.2023.  (ei-vapaa)
*Tämä artikkeli käsittelee kansanedustajaa. Kenraalimajuri Tauno Saukkosesta on eri artikkeli.*
**Tauno Saukkonen** (30. tammikuuta 1902 Parikkala – 23. syyskuuta 1965 Lappeenranta) oli suomalainen poliitikko. Saukkonen toimi Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1939–1948 edustaen ensin Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä ja sitten Kymen läänin itäistä vaalipiiriä. Kunnallispolitiikassa Saukkonen toimi Parikkalan ja Simpeleen kunnanvaltuustojen puheenjohtajana sekä Parikkalan kunnallislautakunnan esimiehenä. Saukkonen toimi presidentin valitsijamiehenä vuosina 1937, 1940 ja 1943. Saukkonen kävi kansakoulun ja maamieskoulun. Politiikan ulkopuolella hän toimi maanviljelijänä Parikkalassa vuoteen 1946 sekä Simpeleellä 1946–1965, julkisena kaupanvahvistajana, Simpeleen manttaalilautakunnan asianhoitajana, Simpeleen osuuskassan johtajana 1928–1940 sekä 1958–1959 ja Simpeleen osuusmeijerin kirjanpitäjänä. Saukkosen vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Saukkonen ja Liisa Poutanen. Saukkosen puoliso vuodesta 1924 oli Hilja Asikainen. Saukkoselle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1949.

Lähteet
-------

1. ↑  .aspx Tauno Saukkonen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Jair Tavares da Silva** (s. 3. elokuuta 1994, Barra de Santo Antônio, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Tällä hetkellä Silva pelaa romanialaisessa FC Petrolul Ploieștissa.

Ura
---

Jair Silva pelasi kotimaassaan Brasiliassa Ituano FC:ssä São Paulon osavaltion mestaruussarjassa.

Jairin pelaajaura Suomessa alkoi, kun hän siirtyi Ituanosta kaudeksi 2016 lainalle Ykkösessä pelanneeseen AC Ouluun. Jair pelasi kaudella 2016 yhteensä 25 Ykkösen ottelua, ja hän teki kauden päätteeksi kahden vuoden jatkosopimuksen AC Oulun kanssa. Jair pelasi kaudella 2017 yhteensä 19 ja kaudella 2018 yhteensä 27 Ykkösen ottelua. Kauden 2018 päätteeksi hänet valittiin Ykkösen parhaaksi keskikenttäpelaajaksi. Jair pelasi kausina 2016–2018 AC Oulussa yhteensä 71 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia.

Jair Silva siirtyi kaudeksi 2019 Veikkausliigassa pelanneeseen Tampereen Ilvekseen. Jair debytoi Veikkausliigassa 7. huhtikuuta 2019 ottelussa KPV–Ilves. Hän pelasi kahdella Ilves-kaudellaan yhteensä 46 liigaottelua. Kauden 2020 jälkeen hän siirtyi mestarijoukkue-HJK:n riveihin.

Huhtikuussa 2021 Silva tuomittiin Oulun käräjäoikeudessa vuonna 2016 tapahtuneesta 12-vuotiaan lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä seitsemän kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen. HJK purki Silvan sopimuksen päättymään välittömästi kuultuaan tuomiosta kesäkuussa 2022.

HJK:n jälkeen Silva solmi kahden vuoden sopimuksen Romanian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Liga II:ssa pelaavan FC Petrolul Ploieștin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  AC Oululle kovia vahvistuksia – Kolme brasilialaispelaajaa liittyy Laivastonsinisiin AC Oulu. Viitattu 7.2.2016.
2. ↑  AC Oululle tukku tärkeitä jatkosopimuksia AC Oulu 4.11.2016.
3. ↑  Pelaajat äänestivät vuoden parhaat Jalkapallon pelaajayhdistys. Viitattu 3.11.2018.
4. ↑  Brassitaituri Jairille kaksivuotinen sopimus Ilves 12.11.2018.
5. ↑  HJK hankki brasilialaispelaajan – "Pystyn pelaamaan ylhäällä ja alhaalla ja myös laidoilla"  13.11.2020. is.fi. Viitattu 12.12.2020.
6. ↑  Taipale, Juuso: HJK:n brassitähdelle tuomio lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä – uhri oli 12-vuotias *Iltalehti*.  13.6.2022. Viitattu 14.6.2022.
7. ↑  Jair Tavares Silvan sopimus on purettu  13.6.2022. HJK. Viitattu 14.6.2022.
8. ↑  Shemeikka, Anssi: HJK:sta rikostuomion vuoksi potkut saanut brassitähti löysi nopeasti uuden seuran *MTV Uutiset*.  18.6.2022. Viitattu 28.6.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Jair Silva Palloliiton sivuilla[vanhentunut linkki]
* Jair Silva Veikkausliigan sivuilla
* Jair Silva Soccerwayn sivuilla
**Pekka Juusti** (25. kesäkuuta 1931 Säkkijärvi – 2. elokuuta 2009 Kouvola)
oli suomalainen juristi. Hän oli Korkeimman hallinto-oikeuden ylimääräinen hallintoneuvos 1981–1986 ja hallintoneuvos 1986–1994.

Juusti tuli ylioppilaaksi Tampereen lyseosta vuonna 1951. Lainopin kandidaatiksi hän valmistui 1956 ja hänestä tuli varatuomari vuonna 1960. Hän toimi päätoimisena apulaisena Ikaalisten tuomiokunnassa vuonna 1956 ja Jalasjärven verolautakunnan puheenjohtajana vuodesta 1957. Verojuridiikan tehtävissä Juusti oli myös Hämeenkyrössä vuodesta 1960 ja Kouvolassa vuodesta 1964. Hän oli Kymen läänin verotoimiston vanhempana verotarkastajana vuodesta 1969. Kymen lääninhallituksessa Juusti oli eri tehtävissä 1970-luvulla.

Juustin vanhemmat olivat Herman Juusti ja Niina Johanna (o.s. Vänskä). Puoliso oli Ritva Leena Sinikka (o.s. Lehto). 
Juusti harrasti suunnistusta. Hän oli SVUL:n Kymenlaakson suunnistusjaoston puheenjohtaja vuosina 1969–1970 ja hänelle myönnettiin SUL:n hopeinen ansiomerkki. Hän sai myös Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan ritarimerkin ja komentajamerkin sekä valtion virka-ansiomerkin. Sotilasarvoltaan Juusti oli luutnantti. Hänen asuinkuntansa oli Kouvola.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus, hallintoneuvos Pekka Juusti, Helsingin Sanomat, 2009, sivu C10, julkaistu 16.8.2009
2. 1 2 3  Juusti, Pekka, Suomen Lakimiehet 1994, Suomen Lakimiesliiton kirjasarja N:o 113, vastaava toimittaja Päivi Kämäräinen, Lakimiesliiton Kustannus, 1994, Gummerus Kirjapaino Oy, Jyväskylä, ISBN 951-640-666-1
3. ↑  Facta 2001, Täydennysosa 1990, WSOY 1990, s. 299
4. ↑  WSOY Iso Tietosanakirja 4. osa, s. 82, WSOY 1997
**Samuli Jalmari Simula** (21. marraskuuta 1891 Laitila – 25. kesäkuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä, talousneuvos ja maalaisliiton kansanedustaja. Hän kirjoitti myös Laitilan murteella pakinoita nimimerkillä *Laitilan vaari* ja toimi osuustoimintajärjestöjen puhujana.

Simula kävi kansakoulun ja 1912 maamieskoulun. Hän toimi maanviljelijänä Laitilassa ja hän oli Laitilan osuuskassan johtaja 1930–1939. Hän sai talousneuvoksen arvon 1951. 

Simula oli kansanedustajana 1945–1951 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1950 ja 1956 presidentinvaaleissa sekä toimi Laitilan kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Hänellä oli myös lukuisia luottamustehtäviä osuustoimintaliikkeessä, Pellervo-seurassa, Maatalousseurojen keskusliitossa ja Metsäliitossa.

Simulan vanhemmat olivat maanviljelijä Samuel Vilhelm Simula ja Maria Vilhelmiina Junnila, ja hän oli naimisissa vuodesta 1916 Tyyne Matilda Lundenin kanssa.

Samuli Simulan tyttären pojanpoika on perussuomalainen kaupunginvaltuutettu Vilhelm Junnila.

Samuli Simulan tyttären Sirkka Kytömäen (o.s. Simula) poika Jussi Kytömäki on Ylöjärven vihreiden kaupunginvaltuutettu, pojantytär on kirjailija ja vuoden 2014 Finlandia-ehdokas Anni Kytömäki.

Teoksia
-------

* *Välilä Miko praakka*. Porvoo: WSOY, 1927
* *Maataloudellisen osuustoiminnan yhtenäisyys: Pellervon päivillä 9.11.1934 pidetty esitelmä*. Helsinki: Pellervo-seura, 1934
* *Laitilan vaarin pakinoita*, toim. Heikki Pilppula ym. Laitila: Laitilan kustannus, 1985

Lähteet
-------

* Samuli Simula SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* .aspx Samuli Simula *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

### Viitteet

1. ↑  Arvaja, Matti: Valtaa hajautettava Naantalissa.  *Turun Sanomat*, 27.01.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* "Laitilan faari" ei olekaan "faari", Seura, 15.09.1937, nro 37, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Eduskunta

 |

 |
**Hugo Sirén** (28. elokuuta 1876 Tampere – 26. heinäkuuta 1938 Tampere) oli suomalainen tehtailija ja Tampereella toimineen *H. Sirénin konepajan* perustaja ja omistaja.

Vuonna 1924 perustettu H. Sirénin konepaja valmisti venemoottoreita, keskipakopuhaltimia ja valimotuotteita. Konepajalla korjattiin myös vene- ja maamoottoreita. 1920-luvulla konepaja sijaitsi Särkänkatu 1:ssä entisessä Mustanlahden Mietojuomatehtaan tehdasrakennuksessa, josta se 1930-luvulla siirtyi Mariankatu 1:een.

Vuosina 1936–1949 H. Sirénin konepaja valmisti pienikokoisia Francis-turbiineja.

25. heinäkuuta 1938 kello 5.30 aamulla Hugo Sirén oli liikkeellä Mariankatu 1:ssä sijainneen konepajansa kolmikerroksisessa tehdasrakennuksessa kun hän kompastui ja vieri alas portaita yhden kerroksen välin loukkaantuen vakavasti. Sirén toimitetttiin Hatanpään sairaalaan, jossa hänen todettiin saaneen kallonpohjan murtuman ja verenvuodon aivoihin. Sirén kuoli tajuihinsa tulematta sairaalassa seuraavana päivänä.

Hugo Sirén oli naimisissa Elin Cecilia Mäkelän kanssa. Heidän tyttärensä oli runoilija, satukirjailija ja suomentaja Elina Vaara (oik. Kerttu Elin Vehmas o.s. Sirén; vuodesta 1926 Viljanen, vuodesta 1930 Virtanen, vuodesta 1937 Vaaskivi, vuodesta 1944 Vehmas).

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus, Aamulehti, 28.07.1938, nro 199, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  H. Sirénin konepaja, Finnish directory of manufacturers, merchants and shippers, 01.01.1935, s. 188, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Ilmoitus, Aamulehti, 08.05.1927, nro 123, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Osakeyhtiö Pyynikin kehitysvaiheita, Liikemaailma : yhteistaloudellinen, tuotantoa, kauppaa, liikennettä, pankki-, raha-, ja vakuutusliikettä ynnä muuta liiketaloutta käsittelevä aik, 28.10.1936, nro 10, s. 44, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. ↑  Turkka Myllykylä : Suomen kulttuurihistoriallisesti arvokkaat sähköä tuottavat vesivoimalaitokset. Inventointi. Museovirasto, Fortum Oyj (IVO Oy) 1995-1999, sivu 11-12
6. ↑  Tapaturma Sirénin konepajalla eilen aamulla, Aamulehti, 26.07.1938, nro 197, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
7. ↑  Johtaja Hugo Sirén kuollut vammoihinsa, Uusi Aura, 28.07.1938, nro 199, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
8. ↑  NVL:n merkkinaisia : Elina Vaara, Nuori voima, 20.04.1934, nro 4, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Aiheesta muualla
----------------

* H. Sirénin konepajan digitoituja pienpainatteita Kansalliskirjastossa