recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Argentiinan naisten maahockeymaajoukkue** edustaa Argentiinaa naisten maahockeyn maaotteluissa. Argentiina on saavuttanut neljä olympiamitalia, pronssia vuosilta 2004 ja 2008 sekä hopeaa vuodelta 2000 ja 2012. Kansainvälisen lajiliiton rankingissa Argentiina on sijalla kolme (huhtikuu 2018).

Lajin maailmanmestaruuskilpailut Argentiina on voittanut kahdesti, vuosina 2002 sekä 2010. Hopeamitaleja on neljä (1974, 1976 ja 1994) ja pronssimitaleja kolme (1978 jaettu sijoitus Belgian kanssa, 2006 ja 2014).

Pan-Amerikan kisoissa Argentiina on menestynein valtio. Yhdeksästä turnauksesta Argentiina on voittanut seitsemän, jääden vuosien 2011 ja 2015 kisoissa hopealle hävittyään Yhdysvalloille.

Lähteet
-------

1. ↑  Todor Krastev: Field Hockey Olympic Games Archive *todor66.com/hockey/field*. Todor Krastev. Viitattu 29.7.2012. (englanniksi)
2. ↑  World Ranking – International Hockey Federation *fih.ch/en*.  2018. International Hockey Federation. Viitattu 26.4.2018. (englanniksi)
3. ↑  Todor Krastev: Women Field Hockey World Cup and IFWHA Archive *todor66.com/hockey/field*. Todor Krastev. Viitattu 29.7.2012. (englanniksi)
4. ↑  Pan American Games - Final Standings *panamhockey.org*. The Pan American Hockey Federation (PAHF).  Arkistoitu 2.12.2018. Viitattu 30.6.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Argentiinan naisten maahockeymaajoukkue** Wikimedia Commonsissa
**Thièsin alue** (ransk. *région de Thiès*) on hallintoalue Senegalin länsiosassa. Sen keskus on Thièsin kaupunki. Alueen pinta-ala on 6 601 neliökilometriä. Asukkaita on 2 105 700 (vuonna 2019, arvio).

Thièsin alue sijaitsee Kap Verden niemimaan tyvessä. Se rajoittuu pohjoisessa Lougan, idässä Diourbelin ja etelässä Fatickin alueisiin sekä lännessä Dakarin alueeseen ja Atlantin valtamereen. Alue on pinnanmuodostukseltaan etupäässä tasankoa, jonka yllä kohoavat Thièsin ylänkö ja Diassin massiivi. Luonnonalueita ovat pohjoinen Niayesin rannikkovyöhyke eli *Grande Côte*, eteläinen rannikkovyöhyke eli *Petite Côte* ja keskiosan ylänköalue. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kalkkikivi, basaltti ja fosfaatti.

Alueen sudanilais-sahelilaista ilmastoa leudontaa lännessä valtameri. Vuotuinen sademäärä on 400–600 millimetriä. Luonnonvarainen kasvillisuus on ihmisen toiminnasta kärsinyttä savannia.

Alue jakautuu Mbourin, Thièsin ja Tivaouanen departementteihin. Kuntia on 49. Thiès on Dakarin jälkeen Senegalin kaupungistunein alue ja sen asukastiheys on Dakarin ja Diourbelin alueiden jälkeen kolmanneksi suurin. Kaupunkiväestön osuus on 49 prosenttia. Suurimmat asutuskeskukset ovat kolmeen kuntaan jakautuva Thiès, Mbour, Tivaouane ja Joal. Asukkaat ovat etupäässä wolofeja ja sererejä. Alueella puhutaan myös pieniä cangin-kieliä. Tivaouane on tärkeä tidjaniittien keskus ja etelässä on paljon katolisia.

Alueella on Dakarin läheisyyden ansiosta hyvät liikenneyhteydet. Tärkeimmät elinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, matkailu, käsityöammatit, kaupankäynti ja kaivostyö. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maapähkinä, lehmänpapu, maissi, durra ja maniokki. Myös vihannesten ja hedelmien viljely on laajaa. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, siat ja siipikarja. Perinteisin menetelmin harjoitettu kalastus tuottaa 55 prosenttia Senegalin kalansaaliista. Kaivosteollisuus tuottaa sementtiä ja fosfaattia. Etelärannikon Mbour, Saly ja Toubab Dialaw hotelleineen ja hiekkarantoineen ovat Senegalin tärkeimpiä matkailukohteita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Situation économique et sociale de la région de Thiès 2019 *ANSD*.  2021.  Arkistoitu 19.1.2022. Viitattu 19.1.2022.
2. ↑  Thiès *Sénégal Politique*. Viitattu 19.1.2022.

Senegalin alueet

* Dakar
* Diourbel
* Fatick
* Kaffrine
* Kaolack
* Kédougou
* Kolda
* Louga
* Matam
* Saint-Louis
* Sédhiou
* Tambacounda
* Thiès
* Ziguinchor
**Yhdysvallat Laosin sisällissodassa** eli **Operation Barrel Roll** oli Yhdysvaltain ilmavoimien, laivaston ja CIA:n salainen hanke, jolla tuettiin Laosin kuningashuonetta Laosin sisällissodassa. Laosin sisällissota liittyi kiinteästi Vietnamin sotaan. Yhdysvallat teki alueella lukuisia pommitushyökkäyksiä. Laosiin tehtiin 600 000 pommituslentoa, ja sinne kylvettiin kaikkiaan 2 miljoonaa tonnia räjähteitä, joista 2/3 jäi räjähtämättä.

Laosin sota
-----------

USA:n ilmahyökkäykset Laosissa muuttuivat yhä voimakkaammiksi sodan edetessä. CIA koulutti Laosin kuningashuonetta tukeneita joukkoja, jotka taistelivat kommunisteja vastaan. Laosin kuninkaallinen armeija oli heikko, ja maa joutuikin muiden aseellisten joukkojen jakamaksi. Laosin kommunistinen puolue sai alkunsa 1950. 1962 alkoi Laosin kriisi, Pohjois-Vietnam tuki kommunisteja ja USA Laosissa taistelua kommunisteja vastaan. Itä-Laosia valvoivat kommunistit tulevalla Ho Tši Minhin huoltotien alueella. Laosin pohjoinen osa oli Kiinan miehittämä. Länttä pitivät hallussaan USA:n ja Thaimaan armeijan yksiköt.
Tilanne Laosissa pysyi melko vakaana vuoteen 1968. Yhdysvallat alkoi 1968 pommittaa kahta Laosin aluetta, Ruukkujen tasankoa ja Ho Chi Minhin huoltotietä.

Aluksi CIA tuki ainoastaan paikallisia vuoristoheimoja hmong-kansasta. Kommunistien Pathet Lao -yksiköt eivät olleet tehokkaita taistelijoita. Kun hmong-taistelijoiden tappiot nousivat, tilalle otettiin thaipalkkasotureita, joita johtivat Thaimaan armeijan upseerit ja joille maksoivat palkkaa USA:n säätiöt (ilmeisimmin CIA:n peitejärjestöt). Ruukkujen tasangolla taisteltiin 14 vuotta. Hmong-heimossa oli 300 000 jäsentä, heistä kuoli taisteluissa 30 000.

CIA tuki hmong-heimon johtajaa Vang Paota, jolla oli lopulta käytössään 40 000 miehen armeija. Hän voitti monia taisteluita, mutta myös hävisi. Hänen taistelutaktiikkansa aiheutti valtavia miestappioita. 1968 Pohjois-Vietnam lähetti alueella yhä enemmän tavallisen armeijan yksiköitä, hmong-kyliä vallattiin, ihmisiä evakuoitiin niistä CIA:n ylläpitämille leireille. Vuoden 1968 lopussa Laosissa oli 40 000 Pohjois-Vietnamin sotilasta. Vang Pao valtasi Ruukkujen tasangon takaisin 1969 USA:n ilmavoimien tuella. Pohjois-Vietnamin joukot valtasivat alueen uudestaan vuoden 1970 alkupuolella. Tästä asemasta käsin Pohjois-Vietnamin joukot saartoivat kaksi kertaa Vang Paon Long Tiengissä. Näihin aikoihin Yhdysvallat piti hengissä 170 000 hmong-heimolaista riisin ilmapudotuksilla nimellisen ajan. Taistelut alueella jatkuivat, kunnes Yhdysvaltain tuki lakkasi 1973. Pathet Lao, kommunistit, saivat vallan koko maassa 2. joulukuuta 1975.
**Uno Jakob Oskar Gadd** (4. heinäkuuta 1864 Muolaa – 8. helmikuuta 1944 Helsinki) oli juristi ja pankinjohtaja, joka vangittiin yhdenvertaisuuslain vastustamisesta.

Gaddin vanhemmat olivat piirilääkäri Carl Oskar Gadd ja Sofia Fredrika Lindequist. Hän tuli filosofian kandidaatiksi 1886 ja lakitieteen kandidaatiksi 1891 ja toimi sitten Viipurin hovioikeuden kanslistina vuodesta 1898 ja notaarina vuodesta 1899.

Kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikov erotti hänet virasta 1903. Työskenneltyään Viipurissa Pohjoismaiden Osakepankin konttorissa 1903–1906 hän sai viimeksi mainittuna vuonna takaisin notaarin viran. Samana vuonna hänestä tuli hovioikeuden asessori ja 1909 hovioikeudenneuvos. Gadd erotettiin virasta uudestaan 1913, koska hän vastusti yhdenvertaisuuslakia, ja tuomittiin 8 kuukaudeksi Pietarin Krestyn vankilaan 1915. Vuosina 1914–1915 hän toimi Tampereen Säästöpankin johtajana, 1917 hän oli puoli vuotta jälleen hovioikeuden neuvoksen virassa ja 1916–1934 hän toimi Pohjoismaiden Osakepankin ja myöhemmän Pohjoismaiden Yhdyspankin notariaattiosaston esimiehenä.

Gaddin puoliso oli vuodesta 1900 Ida Maria Jacobson. Heidän poikansa oli kihlakunnantuomari Erik Gadd.

Lähteet
-------

* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivu 220.

Aiheesta muualla
----------------

* GADD Uno Jakob Oskar. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.   Viitattu 13.1.2014.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Milan** oli Ranskan laivaston 1931 vesille laskettu Aigle-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa, kunnes miehistö joutui 8. marraskuuta 1942 ajamaan aluksensa maihin Casablancan taistelussa saatujen vaurioiden vuoksi.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Aigle-luokka (hävittäjä)*
Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1. joulukuuta 1930. Alus laskettiin vesille 13. lokakuuta 1931 ja otettiin palvelukseen 20. huhtikuuta 1934.

Palvelus
--------

*Milan* muodosti sisaraluksensa *Épervier’n* kanssa 11. viirikön. Alus osallistui Norjan taisteluihin. Se lähti Skagerrakiin *Chevalier Paulin*, *Tartun* sekä Britannian kuninkaallisen laivaston *HMS Sikhin* ja *HMS Tartarin* kanssa. Siihen osui 22. toukokuuta lentopommi. Ranskan antauduttua alus palasi Ranskaan, missä se sijoitettiin viirikkönsä mukana Pohjois-Afrikkaan Casablancaan. Alus kohtasi liittoutuneiden maihinnousujoukot marraskuussa 1942. Alus jouduttiin ajamaan matalikolle uppoamisen estämiseksi. Hylky nostettiin 16. lokakuuta 1946 ja romutettiin.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Whitley, M. J. s. 40
**Uno Alarik (Uno A.) Hildén** (4. huhtikuuta 1890 Inkoo – 2. helmikuuta 1951 Inkoo) oli suomalainen Ruotsalainen kansanpuolueen poliitikko.

Uudenmaan läänin vaalipiiriä edustanut Hildén toimi kansanedustajana kahteen otteeseen, lokakuusta 1930 elokuuhun 1933 ja syyskuusta 1936 huhtikuuhun 1945. Hänet valittiin eduskuntaan kolmissa vaaleissa, 1930, 1936 ja 1939. Hän oli jäsenenä eduskunnan maatalousvaliokunnassa ja puolustusasiainvaliokunnassa. Hildén vaikutti poliittisella urallaan myös Inkoon kunnallispolitiikassa ja oli sekä kunnan kuntakokouksen että kunnanvaltuuston puheenjohtaja.

Maanviljelijäperheeseen syntynyt Hildén työskenteli maanviljelijänä Inkoossa vuodesta 1918 ja vuosina 1943–1950 hän toimi Maaseudun keskinäisen palovakuutusyhtiön toimitusjohtajana. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1911 ja valmistui agronomiksi Uppsalan Ultunasta vuonna 1917. Hildénin luottamustehtäviin lukeutuivat Etelä-Suomen agronomiyhdistyksen, Maaseudun keskinäisen palovakuutusyhtiön johtokunnan, Ruotsinkielisten maataloustuottajain keskusliiton (Svenska lantbruksproducenternas centralförbund) hallituksen ja Tammisaaren piirimielisairaalan johtokunnan puheenjohtajuudet.

Hildén oli vuodesta 1917 naimisissa Gertrud Elise Lundqvistin kanssa. Hän kuoli helmikuussa 1951, 60 vuoden iässä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  .aspx Uno Hildén *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1930–1933 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(20) | 
* Björk
* von Born
* Estlander
* von Frenckell
* Furuhjelm
* Haga
* Helenelund
* Hildén
* Hästbacka
* Inborr
* Jacobsson
* Jern
* Molin (1932–1933)
* Nyman
* Palmgren
* Roos
* Rothberg
* Sarlin
* Sergelius
* Westman
* Åkerblom
* Österholm

 |

 |

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsalaisen kansanpuolueen ja ruotsalaisen vasemmiston kansanedustajat 1936–1939 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(21) | 
* Bonsdorff
* von Born
* Colliander (1936–1938†)
* Estlander
* von Frenckell
* Frietsch
* Furuhjelm
* Haga
* Helenelund
* Hildén
* Hästbacka
* Jern
* Kullberg
* Laurén
* Mattsson (1938–1939)
* Nordström
* Sergelius
* Stenwall
* Söderhjelm
* Törngren
* Wickman
* Österholm

 |

 |

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1939–1945 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(18) | 
* Bonsdorff
* von Born
* Estlander
* Frietsch
* Furuhjelm (1939–1944)
* Haga (1939–1944)
* Helenelund
* Hildén
* Holmberg
* Hästbacka
* Jern
* Johansson
* Kullberg
* Mangs
* Nyman (1944–1945)
* Söderhjelm (1944–1945)
* Törngren
* Wickman
* Östenson
* Österholm

 |

 |



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Gongasso** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Sikasson piirissä Malissa. Se sijaitsee 30 kilometriä Sikassosta luoteeseen. Kunnassa on 8 800 ja kylässä 1 600 asukasta (vuonna 2009).

Gongasson kunta rajoittuu pohjoisessa Sikasson piirin Sanzanan, idässä Klélan ja Faman, etelässä Pimpernan ja Natienin sekä lännessä Farakalan, Kapolondougoun ja Doumanaban kuntiin. Maisemaa leimaavat länsiosan ylängöt. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu sudanilais-sahelilaiseen vyöhykkeeseen.

Kuntaan kuuluu 11 kylää.

Gongasson kautta kulkee Sikasson ja Koutialan välinen maantie RN11. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, hirssi, maissi, durra, riisi, lehmänpapu ja maapähkinä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Gongassossa pidetään viikoittaiset markkinat.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 28.5.2018.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 28.5.2018.
3. 1 2  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de Gongasso 2006-2010 *aec.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 14.6.2010. Viitattu 28.5.2018.
**Werner Streib** (13. kesäkuuta 1911 – 15. kesäkuuta 1986) oli saksalainen hävittäjälentäjä toisessa maailmansodassa. Hänestä tuli hävittäjä-ässä yötoiminnassa. Kenraalin arvoisena Streib palveli Länsi-Saksan Luftwaffessa aina vuoteen 1966 saakka. Streibiä on luonnehdittu eräänä yöhävittäjien taistelutoiminnan isänä, yhdessä Wolfgang Falckin kanssa.

Streib toimi NJG 1:n eli yöhävittäjälaivueen komentajana, yleten tuona aikana kapteenista majuriksi. Yötaistelulaivue oli tuolloin tukeutunut Hollannin Venloon. *Nachtjagdgescwader 1* käytti lentokalustonaan tuolloin Messerschmitt Bf 110 -hävittäjiä, jotka olivat raskaita *(Zerstörer)* ja kaksimoottorisia.

Werner Streib sai suoritettua 65 vahvistettua vihollislentokoneen pudotusta, sekä 68 mikäli vahventamattomat lasketaan lisäksi tuohon lukuun. Werner Streib siirrettiin yöhävittäjätoiminnan tarkastajaksi, yleten tuolloin everstin sotilasarvoon. Hän ei voinut siten jatkaa mukana itse aktiivissa hävittäjälentotoiminnassa. Tähän tehtävään hänet oli nimittänyt yöhävittäjälennoston komentaja, kenraali Josef Kammhuber.

Tunnustuksena tekemistään saavutuksista, sai eversti Werner Streib rautaristin ritariristin tammenlehvillä ja miekoilla.

Lähteet
-------

* Scutts, Jerry: Saksalaiset yöhävittäjä-ässät. Helsinki: Koala-kustannus, 2003. ISBN 952-5186-47-4 (s. 11-12, 51-52, 86)

### Viitteet

1. ↑  Scutts: s. 11
2. ↑  Scutts: s. 51-52
3. ↑  Scutts: s. 86

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* (saksaksi)
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
*"Tapa, jolla inkvisition tuomitsemat poltettiin roviolla."* Kuvan tapahtumat sijoittuvat Lissaboniin. Tuntemattoman tekijän kaiverrus 1600-luvulta.
**Ad extirpanda** oli paavi Innocentius IV:n antama bulla, paavillinen käskykirje, joka antoi katolisen kirkon inkvisitiolle luvan hankkia harhaoppisina pidetyiltä tunnustus kiduttamalla. Innocentius antoi bullan 15. toukokuuta 1252. Se oli reaktio Lombardiassa tapahtuneeseen paavin asiamiehen murhaan, josta katolinen kirkko syytti etelä-Ranskan kataareja.

Innocentius IV ei aloittanut itse inkvisitiota, mutta antamansa Ad extirpanda mahdollisti sen satoja vuotta kestäneen kiduttamisen. Innocentius asetti joitakin rajoituksia, kuten kidutus piti lopettaa mikäli uhri oli vaarassa kuolla tai menettää jonkin raajoistaan. Lisäksi kidutusta ei saanut käyttää kuin kerran ja sitä ohjaavan inkvisiittorin tuli olla varma epäilystään. Innocentius halusi, ettei kerettiläisiä kohdeltaisi sen paremmin kuin varkaita tai murhaajia, mutta hän piti tunnustamisen hankkimista tärkeänä, sillä tällöin kidutus olisi hänen mukaansa lainmukaista. Hän kuitenkin lisäsi, että "pakon edessä jokainen laki saa väistyä".

Rajoituksista huolimatta katolisen kirkon inkvisitiolaitos kovensi vuosien varrella otteitaan. Vangittujen omaisuus takavarikoitiin katoliselle kirkolle. Kerettiläisiksi epäillyt, jotka eivät tunnustaneet harhaoppisuuttaan ja väittivät olevansa kristittyjä, vangittiin ja heitettiin tyrmään, jossa he saattoivat virua pitkiä aikoja samalla kun inkvisiittorit keräsivät todisteita heitä vastaan. Esimerkiksi Espanjan inkvisitiolaitos kidutti muun muassa kerettiläisinä pitämiään islamista kristinuskoon kääntyneitä moriskoja herkästi ja välillä myös ilman todisteita. Inkvisiittorit suosivat moriskojen kohdalla kidutusta, koska se näytti olevan ainoa paikka, jossa moriskot sanoivat sen mitä inkvisiittorit halusivat kuulla.

Inkvisition käyttämä strappadon kaltainen kidutuskeino aiheutti usein uhreilleen sijoiltaan menneitä käsivarsia ja murtumia ranteisiin. Toinen paljon käytetty keino oli vesikidutus, jossa penkkiin sidotun uhrin suuhun kaadettiin vettä aiheuttaen tälle tukehtumisen vaaran sekä laajasti turvonneen vatsan. Vaikka kiduttajat pyrkivät välttämään kuolemantuottamista kidutuksen aikana, kidutettavia silti ajoittain kuoli ja lisäksi moni saattoi tehdä itsemurhan joko ennen kidutusta sen pelossa tai jälkeenpäin sen traumatisoimana. Lisäksi monet inkvisition edessä kerettiläisyytensä tunnustaneet teloitettiin valtion toimesta. Teloittamisesta aiheutuneet kustannukset kirkko korvasi valtiolle maksamalla sille osan omaisuudesta, jonka se oli takavarikoinut teloitetulta.

Katolinen kirkko luopui virallisesti kiduttamisesta vasta vuonna 1816.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Christianson, Scott: "Luku: Ad extirpanda", *100 Documents That Changed the World: From Magna Carta to WikiLeaks*. Pavilion Books, 2015. ISBN 1849943583.
2. 1 2  Green, Toby: *Inquisition: The Reign of Fear*, s. 63–74, 168–179. Pan Macmillan, 2009. ISBN 0330507206.
3. ↑   Du Toit, Morn: *Blind Faith*, s. 184. Lulu.com, 2009. ISBN 184799640X.
**Ernest** (**Ernie**) **Paul Bushmiller** (23. elokuuta 1905 New York – 15. elokuuta 1982 Stamford, Connecticut) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä, joka piirsi vuodesta 1925 alkaen strippisarjakuvaa *Ulla* (*Nancy*, alun perin *Fritzi Ritz*).

New Yorkin Bronxista kotoisin ollut Bushmiller työskenteli koulun jälkeen apulaisena *New York World* -lehdessä ja suoritti kursseja National Academy of Designissa. Vuonna 1925 hän alkoi piirtää sarjakuvaa *Fritzi Ritz*, jonka Larry Whittington oli aloittanut kolme vuotta aiemmin, mutta siirtynyt sittemmin toiseen lehteen. Viehättävästä sankarittaresta kertonut sarja lisäsi suosiotaan Bushmillerin kaudella. Vuonna 1933 Bushmiller lisäsi sarjaan uuden hahmon, Fritzi Ritzin siskontyttären Ullan (*Nancy*), joka kohosi muutamassa vuodessa uudeksi päähenkilöksi. Ullan ystävä Pelle (*Sluggo*) ilmaantui sarjaan vuonna 1938, jolloin myös sarjan nimeksi muutettiin *Nancy*. Bushmiller teki *Ullasta* yksinkertaisen vitsisarjan, jonka huumori oli usein visuaalista ja piirrostyyli taloudellisen yksinkertaista.

Bushmiller palkittiin National Cartoonists Societyn Reuben-palkinnolla vuonna 1976. Hän jatkoi *Ullan* piirtämistä 1970-luvun lopulle saakka, jolloin joutui etenevän Parkinsonin taudin vuoksi luovuttamaan piirtämisen Will Johnsonille ja Al Plastinolle. Bushmiller kuitenkin valvoi sarjan tekemistä kuolemaansa asti. Sarjalla on myöhemmin ollut useita piirtäjiä, ja se ilmestyy edelleen.

Vaikka huumorinsa tason suhteen *Ullaa* ei ole pidetty tavanomaisesta poikkeavana sarjakuvana, Bushmiller on saavuttanut maineen "esimerkillisenä" sarjakuvantekijänä, joka edusti taloudellista piirrostyyliä ja kerrontatapaa puhtaimmillaan. On sanottu, että hänen stripeissään ei ole yhtään ylimääräistä viivaa ja jokainen visuaalinen elementti palvelee jollain tavalla vitsiä. Muun muassa sarjakuvataiteilija Art Spiegelman on analysoinut Bushmillerin tapaa piirtää monesti strippien taustalle kolmen kiven kasoja: kaksi kiveä olisi "kivipari", joten kolme on pienin määrä, jolla voidaan ilmaista paikalla olevan kiviä kiinnittämättä niihin epäoleellista huomiota; neljäkin toimisi, mutta Bushmiller ei olisi piirtänyt ylimääräistä kiveä, koska sitä ei tarvittu. Myös Scott McCloud on julistautunut Bushmiller-faniksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  R. C. Harvey: The Lawrence Welk of Cartoonists: Ernie, Nancy, and the Bushmiller Society (englanniksi) The Comics Journal 10.4.2012. Viitattu 3.1.2015.
2. ↑  Onni Mustonen: "Kolme helppoa ruutua", *Sarjainfo* 2/2018, s. 30–33.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Japani
* Korea

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Kurjolampi** on Vihdin kaakkoisosassa läntisellä Uudellamaalla sijaitseva 13 hehtaarin laajuinen järvi. Sen vesi on kirkasta, mutta ruskeaa. Etäisyys Nummelasta on seitsemän kilometriä itäkaakkoon ja Helsingin keskustasta 32 kilometriä luoteeseen.

Maantiede
---------

Kurjolammen pituus on 850 metriä ja leveys 200 metriä. Järvi on saareton ja sen rannat ovat metsäisiä. Itärannalla on rakennuskantaa. Kurjolampeen virtaa laskuoja koillisessa runsaan kilometrin päässä sijaitsevasta Ruuhilammesta, Kurjolammesta lähtee laskuoja Siuntionjokeen. Kurjolammen itäpuolella sijaitsee Saarilampi.

Kurjolampi (22.004.1.005) kuuluu Palojärvenkosken alueeseen (22.004), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Siuntionjoen vesistössä (22). Kurjolampi on Siuntionjoen vesistön koillisia vakavesiä.

Kurjolampi on osa Nuuksion kansallispuistoa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kurjolampi, vakavesi, Vihti
2. 1 2 3 4 5  Kurjolampi. Järviwiki. Viitattu 22.3.2021.
3. 1 2  Kurjolampi *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 30.3.2021.
4. ↑  Siuntio (22). Järviwiki. Viitattu 22.3.2021.
Ernie Johnson Jr. (oikealla) selostuskopissa yhdessä Cal Ripkenin kanssa lokakuussa 2012
**Ernest "Ernie" Johnson Jr.** (s. 7. elokuuta 1956 Milwaukee, Wisconsin) on yhdysvaltalainen urheilutoimittaja, -selostaja ja tv-juontaja. Hän on vuodesta 1989 työskennellyt Turner-yhtymän palveluksessa yhtiön eri kanavilla.

Parhaiten Johnson tunnetaan suositun *Inside the NBA* -koripallostudio-ohjelman juontajana. Hänen kanssaan studiossa ovat vakituisesti entiset huippukoripalloilijat Shaquille O'Neal, Charles Barkley ja Kenny Smith.

Johnsonin isä Ernie Johnson Sr. oli entinen MLB-syöttäjä ja pelasi pääsarjatasolla vuosina 1950–1959. Peliuransa jälkeen hän toimi selostajana baseballotteluissa, ja vuosina 1993–1996 hän selosti Atlanta Bravesin otteluita yhdessä poikansa kanssa. Johnson Sr. kuoli vuonna 2011.

Muuta
-----

Johnsonilla havaittiin vuonna 2003 non-Hodgkinin lymfooma.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Yhdysvaltain 1. panssaridivisioona** (engl. *1st Armored Division* "Old Ironsides") on Yhdysvaltain maavoimien vanhin ja arvostetuin panssaridivisioona. Sen juuret ulottuvat vuoteen 1940.

Perustaminen
------------

Divisioona perustettiin 15. heinäkuuta 1940 Fort Knoxissa.

Palvelus
--------

Divisioona sai tulikasteensa 8. marraskuuta 1942, jolloin liittoutuneet nousivat maihin Pohjois-Afrikassa. Tämä teki siitä myös ensimmäisen taisteluihin osallistuneen yhdysvaltalaisen panssaridivisioonan, joka sittemmin taisteli Tunisiassa kenraali Rommelin joukkoja vastaan aina liittoutuneiden vuonna 1943 saavuttamaan Afrikan sodan voittoon saakka

Syyskuussa 1943 divisioona osallistui Salernon maihinnousuun Italiassa ja kesäkuun 4. päivä 1944 divisioona vapautti Rooman. Se taisteli Pohjois-Italiassa aina sodan loppuun saakka, jonka jälkeen se siirrettiin Saksaan osaksi liittoutuneiden miehitysjoukkoja. Lopulta vuonna 1946 divisioona palasi takaisin Yhdysvaltoihin, jättäen osan yksiköistään edelleen Saksaan. Vielä samana vuonna divisioona lakkautettiin.

Korean sodan takia divisioona saatettiin jälleen aktiiviseksi 7. maaliskuuta 1951. Samalla se sai toistaiseksi ainoana divisioonana käyttöönsä M48 Patton -panssarivaunut. Useiden vaiheiden jälkeen divisioona uudelleenorganisoitiin vuonna 1962 ja saatettiin täyteen vahvuuteen.

Organisaatio
------------

* Divisioonan esikunta
	+ 1. panssariprikaati
	+ 2. jalkaväkiprikaati
	+ 3. panssariprikaati
	+ 4. ilmailuprikaati
	+ Divisioonan tykistö
	+ Pioneeriprikaati
	+ Huoltoprikaati
	+ Divisioonan tukiyksiköt

Lähteet
-------

1. ↑  1st Armored Division (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yhdysvaltain 1. panssaridivisioona**.
* Divisioonan kotisivu (englanniksi)
* Global Security (englanniksi)
Insinööri Ernst Andersin työhuoneessaan Luotsiylihallituksessa 1900-luvun alussa.
**Ernst Fredrik Andersin** (13. syyskuuta 1856 Valkeala – 14. helmikuuta 1926 Viipuri) oli suomalainen insinööri ja merenkulkuneuvos.

Andersin oli mukana rakentamassa yhteensä 11:tä majakkaa, ja hän toimi muun muassa Bengtskärin majakan rakennustöiden johtajana. Useimpien virkamiesten tavoin hän erosi tehtävästään vuonna 1912 vastalauseeksi luotsi- ja majakkalaitoksen venäläistämiselle. Hän sai kuitenkin virkansa takaisin vuonna 1917, ja hänet nimitettiin sittemmin merenkulkuneuvokseksi.

Ernst Andersinin isä oli muun muassa Postihallituksen pääjohtajana toiminut Fredrik Alexander Andersin ja sisar Helsingin tyttölukion rehtori Hanna Andersin.

Lähteet
-------

1. ↑  Ernst Fredrik Andersin (1856–1926) *geni.com*. Viitattu 12.1.2012. (englanniksi)
2. ↑  Wilson, Paula: *Bengtskär*, s. 27. Schildts, 2001. ISBN 978-951-50-1204-3.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Alun perin Hunter S. Thompsonin käyttämä tunnus *Gonzon nyrkki*.
**Gonzo-journalismi** on journalismin muoto, joka on saanut vaikutteita undergroundista. Gonzo-journalismissa kyseenalaistetaan yleisesti hyväksytyt arvot. Tyylillisesti sille on tyypillistä muun muassa liioitellun retorinen kielenkäyttö sekä erikoiset ilmaisut. Gonzo-journalismille on ominaista myös kertojan omien havaintojen korostaminen ja pikkuseikkojen esille tuominen.*lähde?*

Gonzon perustajana pidetään yhdysvaltalaista Hunter S. Thompsonia.*lähde?*

Sanan alkuperä
--------------

Gonzo tarkoittaa cajun-slangiksi samaa kuin "soittaa mielipuolisesti". Journalismissa termiä käytti ensimmäisen kerran *Boston Globe Magazinen* kolumnisti Bill Cardoso vuonna 1968, kun hänen kollegansa Hunter S. Thompson oli soittanut rakastamaansa James Bookerin *Gonzo*-nimistä kappaletta tauotta heidän yhteisessä motellihuoneessaan.

> »Tuona iltana Cardoso nimitteli Hunteria leikillään "Gonzo-äijäksi". Kun Hunter myöhemmin lähetti Cardosolle Kentucky Derby -juttunsa, palautetekstissä luki jotain tyyliin: "Hunter, sehän on puhdasta Gonzo-journalismia!"»   
> ()
> 
> 

Thompsonin kirjoista tunnetuin on *Pelkoa ja inhoa Las Vegasissa* (1971), jossa esiintyy tohtori Gonzo -niminen hahmo.

Suomessa
--------

Suomessa gonzo-journalismiksi on kutsuttu ainakin Mattiesko Hytösen *Helsingin Sanomiin* kirjoittamia kolumneja, Walter de Campin (oik. Kari Lempinen) *City*-lehdessä pitämää *Hienoa elämää* -palstaa, Juho Juntusen kirjaa *Tuuliajolla – Suuri rock and roll -risteily*, Nalle Östermanin blogikirjoituksia *Rumba*-lehden verkkosivuilla, "Tozimiehen kolumneja" *Egorazzi*-lehdessä sekä Ari Lahdenmäen ja Riku Rantalan kirjaa *Isänmaan asialla*.

*Hymy*-lehteen 1960-luvulla kirjoittaneen Veikko Ennalan pakinoita ja lehtijuttuja voidaan pitää yhtenä ensimmäisistä suomalaisista gonzo-journalismin ilmentymistä. Ennala esitteli usein kirjoituksissaan omaa elämäänsä, lapsuuttaan ja perheenjäseniään.

Lähteet
-------

1. ↑  Hosiaisluoma, Yrjö: *Kirjallisuusoppi: aapisesta äänirunoon*, s. 282–283. Avain, 2016. ISBN 978-952-304-107-3.
2. 1 2  Doug Brinkley kertoo termin etymologiasta kirjassa *Gonzo – Hunter S. Thompsonin elämä**lähde tarkemmin?*
Ernst-Happel-Stadion.
**Ernst-Happel-Stadion** Ernst-Happel-Stadion.ogg kuuntele**(ohje)** Wienissä on Itävallan suurin stadion. Rakentaminen aloitettiin vuonna 1929 ja saatiin päätökseen kaksi vuotta myöhemmin. Aikaisemmin nimellä *Praterstadion* tunnettu stadion nimettiin vuonna 1992 uudelleen itävaltalaisen jalkapallosuuruuden Ernst Happelin mukaan. Stadionia laajennettiin jalkapallon vuoden 2008 Euroopan-mestaruuskilpailuihin siten, että yleisökapasiteetiksi tuli 53 008.

Itävallan jalkapallomaajoukkue pelaa suurimman osan kotiotteluistaan stadionilla. Stadion ei ole varsinaisesti minkään seurajoukkueen kotikenttä. Siellä on kuitenkin viime vuosina pelattu joitakin Rapid Wienin ja Austria Wienin välisiä paikallisotteluita. Lisäksi Rapid pelasi syksyllä 2005 Mestarien liigan ottelunsa stadionilla.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ernst-Happel-Stadion**.
* Pictures of the Ernst Happel Stadium in Vienna (Arkistoitu – Internet Archive)

Mestarien liigan loppuottelun järjestäneet stadionit
*1993* Saksa Olympiastadion (München) | *1994* Kreikka Olympiako Stadio (Ateena) | *1995* Itävalta Ernst Happel (Wien) | *1996* Italia Stadio Olimpico (Rooma) | *1997* Saksa Olympiastadion (München) | *1998* Alankomaat ArenA (Amsterdam) | *1999* Espanja Camp Nou (Barcelona) | *2000* Ranska Stade de France (Pariisi) | *2001* Italia San Siro (Milano) | *2002* Skotlanti Hampden Park (Glasgow) | *2003* Englanti Old Trafford (Manchester) | *2004* Saksa Arena AufSchalke (Gelsenkirchen) | *2005* Turkki Atatürk Olimpiyat (Istanbul) | *2006* Ranska Stade de France (Pariisi) | *2007* Kreikka Olympiako Stadio (Ateena) | *2008* Venäjä Lužniki (Moskova) | *2009* Italia Stadio Olimpico (Rooma) | *2010* Espanja Santiago Bernabéu (Madrid) | *2011* Englanti Wembley (Lontoo) | *2012* Saksa Allianz Arena (München) | *2013* Englanti Wembley (Lontoo) | *2014* Portugali Estádio da Luz (Lissabon) | *2015* Saksa Olympiastadion (Berliini) | *2016* Italia
San Siro (Milano) | *2017* Wales Millennium Stadium (Cardiff) | *2018* Ukraina Kiovan olympiastadion (Kiova) | *2019* Espanja Wanda Metropolitano (Madrid) | *2020* Portugali Estádio da Luz (Lissabon)

Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2008

|  |
| --- |
|  Alankomaat •
 Espanja •
 Italia •
 *Itävalta* •
 Kreikka •
 Kroatia •
 Portugali •
 Puola •
 Ranska •
 Romania •
 Ruotsi •
 Saksa •
*Sveitsi* •
 Tšekki •
 Turkki •
 Venäjä |
| 

---

 |
| A-Lohko |  Portugali •
*Sveitsi* •
 Tšekki •
 Turkki |
| 

---

 |
| B-Lohko |  *Itävalta* •
 Kroatia •
 Puola •
 Saksa |
| 

---

 |
| C-Lohko |  Alankomaat •
 Italia •
 Ranska •
 Romania |
| 

---

 |
| D-Lohko |  Espanja •
 Kreikka •
 Ruotsi •
 Venäjä |
| 

---

 |
| **Pudotuspelit** | Puolivälierät •
Välierät •
Loppuottelu |
| 

---

 |
| **Stadionit** | **Itävalta**: 
Tivoli Neu •
Hypo Group Arena •
Wals-Siezenheim Stadion •
Ernst-Happel-Stadion 
**Sveitsi**: 
St. Jakob-Park •
Stade de Suisse •
Stade de Genève •
Letzigrund |
| 

---

 |
|  | Kokoonpanot • 
Maalintekijät •
Karsinnat |
Theo Hutchcraft esiintymässä Hurtsin konsertissa vuonna 2010.
**Theo Hutchcraft** (s. 30. elokuuta 1986 Richmond) on englantilainen laulaja ja lauluntekijä, joka tunnetaan parhaiten Hurtsin laulajana. Hän oli myös mukana laulamassa Calvin Harrisin ja Alesson kappaleessa "Under Control".

Bureau ja Daggers (2005–2008)
-----------------------------

Theo tapasi Adam Andersonin vuoden 2005 lopussa yökerhon pihalla. Heidän ystävänsä tappelivat keskenään, mutta Theo ja Adam olivat omien sanojensa mukaan liian humalassa liittyäkseen mukaan, joten he rupesivat juttelemaan musiikista. He huomasivat pian, että heillä on samanlaiset musiikkimaut, joten seuraavana päivänä he perustivat yhteisen bändin. Muutaman kuukauden sähköpostittelun jälkeen he perustivat Bureaun vuoden 2006 maaliskuussa. Heidän ensimmäinen keikkansa oli saman vuoden toukokuussa, minkä jälkeen heillä oli hetken aikaa levytyssopimus.

Pian Bureaun hajoamisen jälkeen vuonna 2007 Hutchcraft perusti Daggersin Andersonin kanssa. Daggers menestyi jo vähän paremmin kuin Bureau, ja he olivat ehdolla Popjustice Twenty Quid Music Prizeen. Erään huonon konsertin jälkeen Theo ja Adam palasivat Lontoosta Manchesteriin, jotta he voisivat miettiä rauhassa Daggersin tulevaisuutta. He äänittivät yhdessä kappaleen nimeltä "Unspoken" ja ymmärsivät, että he olivat vihdoinkin löytäneet musiikkityylin, jota he halusivat tehdä. Daggersin hajoamisesta ilmoitettiin yhtyeen muille jäsenille ja faneille, minkä jälkeen kaksikko lähti lyhyelle lomalle Italiaan.

Hurts (2009–)
-------------

Hurts kuvasi amatöörimusiikkivideon "Wonderful Life" -nimiselle kappaleelle. Videolle tarvittiin tanssija, joten Theo ja Adam laittoivat ilmoituksen kaupan ikkunaan. Vain yksi tanssija tuli hakemaan paikkaa, joten hän pääsi videolle. Video ladattiin Hurtsin viralliselle Youtube-kanavalle huhtikuussa 2009, ja siitä tuli nopeasti suosittu. Hurts solmi levytysopimuksen Major Labelin kanssa saman vuoden heinäkuussa. Hurts julkaisi ensimmäisen levynsä *Happinessin* syyskuussa 2010. Sitä seurasivat *Exile* maaliskuussa 2013, *Surrender* lokakuussa 2015 ja *Desire* syyskuussa 2017.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Hervé Flandin** (s. 4. kesäkuuta 1965 Modane, Savoie) on ranskalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä. Hän on viestin ja joukkuekilpailun arvokisamitalisti.

Flandin hiihti ankkuriosuuden hopeaa saaneissa Ranskan viestijoukkueissa Kontiolahden MM-kilpailussa 1990 ja Antholzin 1995 MM-kilpailuissa sekä pronssia saaneessa Ranskan viestijoukkueessa Lillehammerin olympialaisissa 1994. Oslossa kisatussa vuoden 1990 MM-joukkuekilpailussa hän sai lisäksi pronssia.

Flandin sijoittui olympialaisten pikakilpailussa (10 km) kahdeksanneksi Lillehammerissa 1994 ja kymmenenneksi Albertvillessä 1992. MM-kilpailujen pikakilpailussa hän oli neljäs Oslossa 1990 ja seitsemäs Antholzissa 1995. Normaalimatkalla (20 km) hän sijoittui 13:nneksi Lake Placidissa 1987.

Flandin sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa parhaimmillaan 12:nneksi kaudella 1993–1994. Hän sijoittui maailmancupin osakilpailuissa kerran toiseksi ja kerran kolmanneksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Hervé Flandin *sports-reference.com*.  Arkistoitu 9.9.2011. Viitattu 24.12.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3  Herve Flanndin *biathlonresults.com*. Viitattu 24.12.2014. (englanniksi)
Brad Harris vuonna 2004.**Brad (Bradford) Harris** (16. heinäkuuta 1933 St. Anthony, Idaho – 7. marraskuuta 2017) oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä.

Kehonrakennusta harrastanut Harris aloitti elokuvauransa sijaisnäyttelijänä Stanley Kubrickin *Spartacuksessa*. 1960-luvun alussa hän esitti päärooleja italialaisissa peplumelokuvissa kuten *Sansone* ("Simson", 1961), *Goliath contro i giganti* ("Goljat vastaan jättiläiset", 1961) ja *La furia di Ercole* ("Herkuleen raivo", 1962). Lajityypin muista muskelimiehistä hän poikkesi vaaleilla hiuksillaan ja kunnollisilla näyttelijänlahjoillaan.

1960-luvun puolivälissä Harris siirtyi italowesterneihin sekä italialais-saksalaisiin vakoilujännäreihin, joista tunnetuin on *Miehemme X* (*Komissar X*) -sarja. 1970-luvulla hän näytteli sekalaisissa viihde-elokuvissa kuten *Formula I – Nell’Inferno del Grand Prix* ("Formula I – Grand Prix -helvetti", 1970), *Zambo - viidakon kuningas* (*Zambo il dominatore della foresta*, 1972) ja *…questa volta ti faccio ricci!* ("Tällä kertaa rikastun", 1974). 1980-luvulla Harris palasi peplumgenreen *Herculeessa* ja *Seitsemässä raivoisassa gladiaattorissa*. Hän esiintyi myös saksalaisissa ja amerikkalaisissa tv-sarjoissa.

Elokuvia
--------

* *Goliath contro i giganti*, 1961
* *Sansone*, 1961
* *La furia di Ercole*, 1962
* *Anno 79 – La distruzione di Ercolano*, 1962
* *Le calde notti di Poppea*, 1969
* *Hercules*, 1983
* *Seitsemän raivoisaa gladiaattoria*, 1983

Lähteet
-------

1. ↑  Rubin, Rebecca: Brad Harris, Actor in Sword-and-Sandal Movies, Dies at 84 *Variety*.  7.11.2017. Viitattu 8.11.2017. (englanniksi)
2. ↑  Lancia, Enrico; Melelli, Fabio: *Dizionario del cinema italiano: Attori stanieri del nostro cinema*, s. 88–89. Roma: Gremese, 2006. ISBN 88-8440-425-8.
3. ↑  Lancia, Enrico; Melelli, Fabio: *Dizionario del cinema italiano: Attori stanieri del nostro cinema*, s. 89. Roma: Gremese, 2006. ISBN 88-8440-425-8.

Aiheesta muualla
----------------

* International Movie Database: Brad Harris (englanniksi)
* Brad Harris at Brian’s Drive-In Theater (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Herusten kylää Herustentien varrella
**Herunen** on taajama Nurmijärven kunnan pohjoisosassa. Vuoden 2011 lopussa tässä kuntarajan yli jatkuvassa taajamassa oli 535 asukasta, joista 531 asui Nurmijärvellä ja 4 Hyvinkäällä. Herunen sijaitsee Lohjanharjulla noin 120 metriä merenpintaa korkeammalla. Taajaman lähellä ovat laskujoettomat Herusten järvet sekä isot sorakuopat, joiden uudelleen käyttöön ottoa on vastustettu. 

Herusten taajamaa kutsutaan puhekielessä joskus *Herkaksi*. Paikallisten keskuudessa Herunen on jaettu kahteen alueeseen, jotka ovat *Ala-Herunen* ja *Ylä-Herunen*. Ala-Herusten alue rajautuu etelässä valtatie 25:n siltaan ja Hyvinkäälle päin mentäessä Hyvämäkeen. Ylä-Herunen rajautuu edellä mainittuun Hyvämäkeen ja pohjoisessa Hyvinkään puolella sijaitsevaan Nopon taajamaan.

Toisen maailmansodan aikaan Herusta pommitettiin, koska se sijaitsee Hanko–Hyvinkää-radan varrella ja läheisellä Rajamäen viinatehtaalla valmistettiin kemikaaleja räjähteisiin. Herusten kylälle on 2000-luvun alussa rakennettu suuri määrä uusia taloja. 

Kylässä ei ole omaa koulua ja päiväkotia, vaan lapset käyvät koulua Rajamäellä. Nurmijärven seurakunta vuokraa Herusten entistä kioskia urheiluseuralta, ja järjestää kioskilla kerhotoimintaa. Kioskin vierestä lähtevät Kiljavannummen urheilualueen vaellusreitistöt. Kioskilta on noin seitsemän kilometrin matka Kytäjällä sijaitsevaan golfkeskukseen.

Kulkuyhteydet Herusista ovat kohtalaisen hyvät. Herustentietä koilliseen Hyvinkäälle päin mennessä tulee vastaan vanha Helsinki–Hämeenlinna-tie eli nykyinen seututie 130. Etelään Rajamäkeen päin mennessä tulee vastaan valtatie 25, jota pitkin pääsee Hankoon ja Hyvinkäälle. Kylän läpi ajaa eri yhtiöiden linja-autoja.

Herusten alueella toimiva Herusten asukasyhdistys. Vuoden 2008 kunnallisvaaleissa Herusten taajamasta valittiin kolme valtuutettua Nurmijärven kunnanvaltuustoon. Ensikertalaisina valtuustoon pääsivät Maiju Tapiolinna (ps.) ja Pirkko Vertti (vas.) sekä konkarina kolmannelle valtuustokaudelle valittu Merja Åstedt (kok.).

Kevään ja kesän 2018 aikana Herusten alueelle valmistui uusi täysimittainen 18-väyläinen frisbeegolfrata, joka otettiin käyttöön syksyllä.

Lähteet
-------

1. ↑  Taajamat väkiluvun ja väestöntiheyden mukaan 31.12.2011  8.2.2013. Tilastokeskus. Viitattu 22.3.2013. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Taajama- ja haja-asutusalueväestö iän ja sukupuolen mukaan kunnittain 31.12.2011  8.2.2013. Tilastokeskus.  Arkistoitu 9.12.2015. Viitattu 22.3.2013.
3. ↑  Jokinen, Riikka: Nurmijärvi sai upouuden frisbeegolfradan – 18-väyläinen rata valmistui Herusiin *Nurmijärven Uutiset*.  20.9.2018. Viitattu 30.9.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Herusten asukasyhdistys (Arkistoitu – Internet Archive)

Nurmijärven kylät

|  |  |
| --- | --- |
| Suuret taajamat | Kirkonkylä • Klaukkala • Rajamäki • Röykkä |
| Pienet taajamat | Herunen • Leppälampi • Lepsämä • Nukari • Palojoki • Perttula |
| Kylät ja haja-asutusalueet | Haikala • Harjula • Järventausta • Kiljava • Korpi • Korven asema • Kuonomäki • Kynnysmäki • Lintumetsä • Luhtajoki • Metsäkylä • Mäntysalo • Numlahti • Nummenpää • Nummimäki • Raala • Ripatti • Suomies • Syrjälä • Uotila • Valkjärvi |
Maryna Gąsienica-Daniel vuonna 2017.
**Maryna Gąsienica-Daniel** (s. 19. helmikuuta 1994) on puolalainen alppihiihtäjä, joka edustaa TS Wisła Zakopanea. Hän on sijoittunut parhaimmillaan maailmanmestaruuskilpailuissa viidenneksi ja olympiakisoissa kahdeksanneksi.

Gąsienica-Daniel sijoittui nuorten MM-kilpailuissa suurpujottelussa viidenneksi 2013. Hän on osallistunut viisiin aikuisten MM-kilpailuihin: Schladmingissa 2013 hän oli suurpujottelussa 34:s, Vailissa / Beaver Creekissä 2015 supersuurpujottelussa 34:s, pujottelussa 35:s ja suurpujottelussa 38:s, Sankt Moritzissa 2017 alppiyhdistetyssä 23:s ja supersuurpujottelussa sekä suurpujottelussa 32:s, Åressa 2019 alppiyhdistetyssä 21:s ja suurpujottelussa 32:s sekä Cortina d'Ampezzossa 2021 suurpujottelussa kuudes, parisuurpujottelussa kahdeksas, alppiyhdistetyssä kahdestoista ja supersuurpujottelussa 27:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli suurpujottelussa 32:s. Pyeongchongin olympialaisissa 2018 hän sijoittui alppiyhdistetyssä 16:nneksi, syöksylaskussa 24:nneksi, supersuurpujottelussa 26:nneksi ja suurpujottelussa 27:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui suurpujottelussa kahdeksanneksi ja spupersuurpujottelussa 26:nneksi. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän oli parisuurpujottelussa viides, suurpujottelussa kymmenes ja alppiyhdistetyssä yhdestoista.

Gąsienica-Daniel kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Lienzin suurpujottelussa joulukuussa 2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Crans-Montanan alppiyhdistetyssä helmikuussa 2017 oltuaan 26:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Lech/Zürsin parisuurpujottelussa marraskuussa 2020. Parhaimmillaan hän on sijoittunut kuudenneksi Courchevelin molemmissa suurpujotteluissa joulukuussa 2021.

Gąsienica-Daniel on voittanut neljä Eurooppa-cupin kilpailua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Maryna Gąsienica-Daniel Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Brad Smyth** (s. 13. joulukuuta 1973, Ottawa, Ontario) on kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija, joka siirtyi kaudeksi 2011–2012 Ranskan HC Morzine-Avoriaz’han. Smyth muistetaan etevänä AHL-pelaajana. Hänet on valittu AHL:ssä kerran arvokkaimmaksi pelaajaksi ja kolme kertaa All-Star-joukkueeseen. Smyth on pelannut lukuisissa NHL-seuroissa vuosina 1995–2003.

Ura
---

Smyth pelasi viimeiset juniorivuotensa OHL-sarjassa kausina 1990–1993 London Knightsin riveissä. NHL:ssä Smyth on pelannut viisi kautta ja hänen suurin pistemäärä yhdellä kaudella on 16 pistettä Los Angeles Kingsissä kaudella 1996–97. Muita Smythin seuroja Kingsin lisäksi olivat NHL:ssä Florida Panthers, Los Angeles Kings, New York Rangers, Nashville Predators ja Ottawa Senators. Vuosi 1996 oli Smythille AHL:ssä menestykäs: hän voitti Les Cunningham- ja John B. Sollenberger Trophy -palkinnon. Lisäksi hän pääsi All-Star-joukkueeseen. 

Vuonna 2000 Smyth voitti joukkueensa Hartford Wolf Packin kanssa AHL:n mestaruuden Calder Cupin. Vuonna 2001 Smyth esiintyi AHL All-Star Classic -tapahtumassa ja pääsi AHL:n tähdistökentälliseen. Vuonna 2002 hän pääsi taas AHL:n tähdistökentälliseen. Kaudeksi 2003–2004 siirtyi Suomeen Kärppiin pelaamaan. Hän keräsi kaudelta tehot 20+18=38 48 ottelussa. Smythin kausi huipentui Kärppien voitettua ensimmäisen Suomen mestaruutensa 23 vuoteen. Kärpistä Smyth siirtyi Saksan DEL-liigan Hamburg Freezersiin. Kaudella 2006–2007 Smyth valittiin DEL-liigan tähdistöotteluun. Hän pelasi hampurilaisjoukkueessa kolme kautta ja siirtyi tämän jälkeen Itävallan pääsarjassa pelaavaan kroatialaiseen KHL Medveščak Zagrebiin.

Smyth pelasi kauden Kroatiassa ja siirtyi lokakuussa 2010 Britannian pääsarjan Belfast Giantsiin. Smyth pelasi Belfastissa noin kaksi kuukautta, vaikka alkujaan hänen piti paikata loukkaantumisia kahden viikon ajan. Pelaamissaan 17 ottelussa hän teki 17 pistettä. Belfastista Smyth siirtyi loppukaudeksi Serie A:n HC Fassaan. Kaudeksi 2011–2012 Smyth vaihtoi Italian Serie A:n Ranskan Ligue Magnusiin, kun hän teki sopimuksen HC Morzine-Avoriaz’n kanssa.

Lähteet
-------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Brad Smyth** Wikimedia Commonsissa

* Brad Smyth The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Kärpille kanadalaishyökkääjä Brad Smyth *MTV3*.  1.10.2003. MTV Oy. Viitattu 21.3.2009.
2. ↑  Mennander, Ari, Mennander, Pasi: *Liigatähdet – jääkiekon SM-liiga 30 vuotta 1975-2005*, s. 326. Ajatus Kirjat, 2004. ISBN 9789512066841.
3. ↑  Stiglo je veliko pojačanje: Brad Smyth u Medveščaku *24sata*.  3.10.2009. Viitattu 25.7.2011. (kroatiaksi)
4. ↑  Giants Add Former NHLer Brad Smyth  6.10.2010. Belfast Giants Limited. Viitattu 25.7.2011. (englanniksi)
5. ↑  Brad Smyth Moves On To Italy  9.12.2010. Belfast Giants Limited. Viitattu 25.7.2011. (englanniksi)
6. ↑  Scott Matzka ne viendra pas, Brad Smyth le remplace ! Hockey Club Morzine Avoriaz. Viitattu 25.7.2011. (ranskaksi)
**Hervannan valtaväylä** on 7 777 metrin pituisena Tampereen pisin katu. Se avattiin käyttöön joulukuussa 1975. Se yhdisti Tampereen keskusta-alueeseen uuden ja nopeasti laajenevan Hervannan alueen, joka sijaitsee noin kymmenen kilometriä Tampereen eteläpuolella. Vuonna 2011 Hervannan valtaväylän liikennemäärä oli lähes 30 000 ajoneuvoa vuorokaudessa.

Tien reitti
-----------

Hervannan valtaväylän ja Sammon valtatien (kuvaussuuntaan) risteys Tampereella huhtikuussa 2009.
Hervannan valtaväylä vie Hervannasta Kalevaan, lähelle Tampereen yliopistollista sairaalaa ja Hakametsän jäähallia. Se ylittää Hervannan kanjonin ja Tampereen itäisen ohitustien, joka on osa valtatie 9:ää. Se johtaa Turtolan kaupunginosan läpi ja sen varrella sijaitsee Turtolan kauppakeskus. Hervannan valtaväylä jatkuu Petsamossa Kekkosentienä, joka on osa valtatie 12:ta.

Lähteet
-------

* Hervannan valtaväylä, Google maps

### Viitteet

1. ↑  Usein kysyttyä: Mikä Tampereen silloista on pisin? Entä kaduista? *Tampere.fi*.  4.10.2011. Tampereen kaupunki. Viitattu 30.5.2013.
2. ↑  Hervantajärven osayleiskaava, Tampereen kaupunki 2006
3. ↑  Itä-Hervannan liikennesuunnitelma, sivu 4; Ramboll[vanhentunut linkki]