recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rally Príncipe de Asturias** on Espanjassa, Asturian provinssissa järjestettävä rallikilpailu. Kilpailun järjestämisestä vastaa Automóvil Club Principado de Asturias (ACPA). Kilpailun alkuvuosina se tunnettiin myös nimellä *Rally de la Ciudad de Oviedo*, provinssin pääkaupunki Oviedon mukaan.

Ralli ajettiin ensimmäisen kerran vuonna 1964, joten se on Espanjan vanhin ja tunnetuin autourheilutapahtuma. Ralli on jätetty ajamatta vuoden 1964 jälkeen ainoastaan vuonna 1976. Lisäksi vuosina 1973 ja 2002 kilpailu ei kuulunut Espanjan kansalliseen mestaruussarjaan. Vuodesta 1982 vuoteen 1998 ralli oli osa rallin EM-sarjaa. Vuosina 2004-2007 ralli kuului Länsi-Euroopan Ralli Cupiin kertoimella 10. Vuosina 2008 ja 2009 ralli oli osa Eurosportin organisoimaa Intercontinental Rally Challenge (IRC)-sarjaa.

Vuonna 2012 kilpailun yhteydessä sattui onnettomuus, jossa tšekkiläisen Antonin Tlustakin ohjaama ralliauto osui katsojaan EK8:lla sillä seurauksella että kyseinen katsoja menehtyi. Kilpailu keskeytettiin ja suurimmalle osalle autokunnista annettiin kyseiseltä erikoiskokeelta laskennallinen aika. 

Kilpailun menestynein kuljettaja on viidellä voitollaan espanjalainen Jesús Puras. Paras ulkomaalainen on kilpailun kahdesti voittanut ranskalainen Bernard Tramont

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Rallye Príncipe de Asturias Roll of Honour – Internet Archive
Al Capp vuonna 1966.
**Alfred Gerard Caplin**, taiteilijanimi **Al Capp** (28. syyskuuta 1909 New Haven, Connecticut – 5. marraskuuta 1979 New Haven, Connecticut) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä. Hänet tunnetaan parhaiten strippisarjakuvasta *Li’l Abner*, jota hän piirsi vuosina 1934–1977.

Capp opiskeli maisema-arkkitehtuuria Bostonin taidemuseon koulussa ja Philadelphian Pennsylvanian kuvataideakatemiassa. Hänestä tuli vuonna 1933 *Joe Palooka* -sarjakuvastaan tunnetun Ham Fisherin avustaja. Capp alkoi piirtää omaa sarjakuvaansa *Li’l Abneria* vuonna 1934 *The New York Mirroriin*. Hän jatkoi sarjan tekemistä vuoteen 1977, jolloin jäi eläkkeelle. Hän käsikirjoitti myös joitain muita sarjoja. Capp sai National Cartoonists Societyn Reuben-palkinnon vuonna 1947.

Lähteet
-------

1. 1 2  Al Capp (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 31.12.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Kongon tasavalta rajoittuu luoteessa Kameruniin, pohjoisessa Keski-Afrikan tasavaltaan, idässä ja etelässä Kongon demokraattiseen tasavaltaan, lounaassa Cabindaan ja lännessä Gaboniin. Gabonin rajan eteläpuolella on 160 kilometriä pitkä rantaviiva Atlantin valtamereen.

Korkein vuori on Mont Nabemba, jonka korkeus on 1 019 metriä. Muita vuoria ovat muun muuassa Mont Lithoumbou (819 m), Mont Bamba (800 m) ja Bouloukombo (808 m).

Kongon tasavallan ilmasto on trooppinen. Maassa esiintyy runsaasti sateita, ja ilma on lämmintä ja kosteaa. Päiväntasaaja ylittää maan Lirangan pohjoispuolella. Pohjoisessa kuiva kausi kestää marraskuusta maaliskuuhun ja sadekausi huhtikuusta lokakuuhun, kun taas etelässä päinvastoin.

Vuotuinen sademäärä on runsas koko maassa, mutta eri se vaihtelee paljon eri vuodenaikoina. Sademäärä on keskimäärin yli 1200 mm vuodessa, mutta se ylittää harvoin 2000 mm.

Lämpötilat ovat suhteellisen vakaita, ja vuodenaikojen välillä on vähän vaihtelua. Päivän ja yön välillä esiintyy enemmän vaihtelua, kun korkeimpien ja alin keskiarvojen ero on noin 15 °C. Keskimääräinen päivittäinen kosteus on noin 80 prosenttia.

Trooppiset sademetsät peittävät suuren osan valtion pinta-alasta. Tiheä puusto muodostaa ikivihreän latvuston, jonka varjossa kasvaa harvaa aluskasvillisuutta ja köynnöksiä. Kookospalmuja, mangrovemetsiä sekä korkeaa ruohoa ja ruokoa kasvaa rannikkoalueilla ja maan itäosissa. Tasangot ja Niarin laakso ovat ruohojen ja hajallaan olevien lehtipuiden peitossa.

Kongon läpi kulkee Afrikan toiseksi pisin joki Kongo.

Lähteet
-------

1. ↑  Republic of the Congo | History, Flag, Map, Population, Capital, Language, & Facts | Britannica *www.britannica.com*.  3.7.2023. Viitattu 14.7.2023. (englanniksi)
2. ↑  peakery.com/region/republic-of-the-congo-mountains/ *peakery.com*. Viitattu 14.7.2023.
3. ↑  Mont Nabeba - Peakbagger.com *www.peakbagger.com*. Viitattu 14.7.2023.
4. ↑  Poznaj nieznane: Kongo - TOP 10 *poznaj nieznane*.  13.6.2019. Viitattu 14.7.2023. (puolaksi)
5. ↑  Mount Bamba | mountain, Republic of the Congo | Britannica *www.britannica.com*. Viitattu 14.7.2023. (englanniksi)
6. ↑  peakery.com/bouloukombo-republic-of-the-congo/ *peakery.com*. Viitattu 14.7.2023.
7. 1 2 3 4  Republic of the Congo - Tropical, Rainforest, Humid | Britannica *www.britannica.com*. Viitattu 14.7.2023. (englanniksi)
8. ↑  Congo River | Africa’s 2nd Longest River, Wildlife & History | Britannica *www.britannica.com*. Viitattu 14.7.2023. (englanniksi)
**Sabiaceae** on pieni tropiikin kasviheimo koppisiemenisten Proteales-lahkossa.

Tuntomerkit
-----------

Heimon kasvit ovat pääasiassa ainavihantia, joskus kausivihantia puita tai liaaneja, joissa on eräitä triterpenoideja, tanniineja ja alkaloideja, ja joiden silmut ovat suomullisia tai suomuttomia. Lehdet sijaitsevat kierteisesti tai kahdessa rivissä ja ovat yksinkertaisia tai pääteparisia; laitahampaat ovat piikkimäisiä tai puuttuvat. Kukat ovat pieniä, säteittäisiä tai vinosti vastakohtaisia, 3–5-lukuisia. Verho-, terä- ja hedelehdet sijaitsevat kaikki kohdakkain. Hetiö on tyvestään kiinnittynyt teriöön tai heteistä on kaksi toimivaa ja kaksi tai kolme toimimatonta tai heteitä on viisi. Mesiäinen on ohut ja vaihtelevassa määrässä liuskainen kehrä. Yhdislehtinen sikiäin koostuu kahdesta tai kolmesta emilehdestä. Vartaloita on monta, luotti pieni. Kussakin emilehdessä on yksi tai kaksi luokkimaista siemenaihetta. Hedelmä on enemmän tai vähemmän luumarjamainen tai vaihtelevassa määrässä kuiva ja avautuva.

Levinneisyys
------------

Sabiaceae kasvaa Kaakkois-Aasiassa, Malaijien saaristossa ja trooppisessa Amerikassa.

Luokittelu
----------

Heimossa on ainoastaan kolme sukua ja 100 lajia. *Meliosma*-suvussa on lajeista 70. Muut suvut ovat *Sabia* ja *Ophiocaryon*.

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. (2001–). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, heinäkuu 2012 [and more or less continuously updated since]. .

### Viitteet

1. 1 2 3  Stevens 2001–, viittaus 27.2.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Levinneisyyskartta:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q581490
* Wikispecies: Sabiaceae
* APNI: 134508
* CoL: FV6
* EoL: 4378
* EPPO: 1SABF
* FoC: 10783
* Fossilworks: 54698
* GBIF: 2409
* GRIN: 981
* iNaturalist: 71615
* IPNI: 77126575-1
* IRMNG: 113080
* ITIS: 18876
* NCBI: 22910
* Open Tree of Life: 931917
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77126575-1
* Tropicos: 42000036
* Watson & Dallwitz: sabiacea
* WFO: wfo-7000000538

 |

 |
**Andreas Žampa** (s. 13. elokuuta 1993 Kežmarok) on slovakialainen alppihiihtäjä.

Žampa kuului Slovakian joukkueeseen, joka saavutti joukkuekilpailun MM-hopeaa Sankt Moritzissa 2017. Henkilökohtaisissa lajeissa hän on sijoittunut MM-kilpailuissa parhaimmillaan 20:nneksi pujottelussa Cortina d’Ampezzossa 2021. Olympialaisissa hän on ollut parhaimmillaan 16:s suurpujottelussa Pekingissä 2022, jolloin hän hävisi isoveljelleen Adam Žampalle 0,4 sekuntia ja yhden sijan. Nuorten MM-kilpailuissa hän sijoittui alppiyhdistetyssä yhdeksänneksi 2013 ja kymmenenneksi 2012.

Žampa kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Beaver Creekin suurpujottelussa joulukuussa 2012. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 23:s Kitzbühelin alppiyhdistetyssä tammikuussa 2016. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 18:nneksi Adelbodenin suurpujottelussa tammikuussa 2018.

Myös hänen veljensä Adam Žampa on alppihiihtäjä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Andreas Žampa *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Andreas Žampa Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
3. ↑  ALPINE TEAM EVENT *fis.ski.com*. Viitattu 17.11.2017. (englanniksi)
4. ↑  Adam Zampa *Olympics.com*. IOC.  Arkistoitu 12.2.2022. Viitattu 13.2.2022.
**Yläislannin kieli (Háfrónska)** on keinotekoinen kieli, jonka on luonut belgialainen Jozef Braekmans. Hänen tavoitteenaan oli poistaa lainasanat modernista islannin kielestä. Kielen kehittäjä kuvaa yläislannin sanastoa *"ultrapuristiseksi"* kokoelmaksi olemassa olevia islanninkielisiä sekä Braekmansin itsensä luomia neologismeja. Yläislannilla ei ole Islannissa virallista asemaa ja se on lähinnä yhteinen projekti pienelle joukolle henkilöitä, joita kutsutaan nimellä "nýyrðaskáld". Harrastajien tarkoituksena on luoda islannin muoto, jossa ei ole lainkaan ulkopuolisia vaikutteita. Kieli on saavuttanut jonkun verran huomiota ja julkisuutta Islannissa.

Nimi ja symbolismi
------------------

Kieli nimettiin uusnorjan (nynorsk) pohjalta kehitetyn, konservatiivisen ylänorjan (høgnorsk) kielen mukaan. Kielen nimen toinen osa, *"frónska"*, on johdettu sanasta *"frón"*, joka on runoudessa Islannin nimi. Edda-runossa frón on yksi maapalloon viittaavista nimistä. Braekmans mainitsi nimen ensimmäisen kerran is.islenska-uutisryhmässä 23. marraskuuta 2003. Ennen sitä hän käytti kehittämästään kielestä nimiä *"frónska"* tai *"hyperislanti"*.

Ultrapurismi
------------

Yläislannin keskeinen periaate on "málgjörhreinsun" (ultrapurismi), joka on lingvistisen purismin äärimmäisin muoto. Tämäkin termi on Braekmansin kehittämä. Termillä pyritään kuvaamaan ajatusta siitä, että kaikkea puhetta voidaan tutkia puristiselta kannalta, mukaan lukien erisnimiä, maantieteellisiä nimiä tai kemikaalien nimiä. Braekmansin mukaan ultrapurismin ensiaskeleet otti jo 1800-luvulla neologistinen ryhmä Fjölnismenn. Heidän Skírnir-julkaisussaan muun muassa erisnimet Robert Peel ja John Russell käännettiin muotoon Hróbjartur Píll ja Jón Hrísill. Myös maantieteelliset nimet käännettiin: Góðviðra (Buenos Aires), Sigurborg (Kairo) sekä Slettumannaland (Puola). Nykypäivän Islannin kielipolitiikasta poiketen yläislannin kehittäjien tärkeimpänä tavoitteena on poistaa latinismit ja germanismit kielestä.

Medianäkyvyys
-------------

Projekti on saanut jonkun verran huomiota Islannissa. Kieltä on käsitelty islantilaisessa lehdistössä. DV-lehdessä oli Braekmansin koko sivun haastattelu vuonna 1999. Projektia käsiteltiin lyhyesti marraskuussa 2005 Islannin television Stöð 2 -kanavalla. Islantilaisella Rás 2 -radiokanavalla on viikoittainen ohjelma, jossa esitellään epätavallisia islannin sanoja. Ohjelmassa on silloin tällöin esitelty myös yläislannin sanoja eräänlaisen arvauspelin muodossa.

Aiheesta muualla
----------------

* Yläislannin kielikeskus.
* Yläislantia symboloivien "vuorten lasten" Internet-sivusto. (Arkistoitu – Internet Archive)

Keinotekoiset kielet
afrihili | babm | basic english | borduuri | budinos | dothraki | dunia | ekspreso | esperanto | esperanto II | europanto | fasala | gestuno | glosa | hutt | ido | interlingua | interlingue | interslaavi | ithkuil | klingon | kotava | latino sine flexione | lingua franca nova | loglan | lojban | loxian | mondlango | neo | novial | pandunia | quenya | sindar | slovio | solresol | sona | syldaavi | talossa | toki pona | uuskieli | volapük kansainvälinen apukieli – taidekieli – suunnitelmakieli – luettelo keinotekoisista kielistä
Rakennuksia Teiskontien varrella Kalevan kaupunginosassa.
**Teiskontie** on valtatie, joka suuntautuu Tampereelta kohti Teiskoa, vuonna 1972 Tampereeseen liitettyä entistä kuntaa. Hervannan valtaväylän risteyksen itäpuolella se on osa valtatietä 12.

Teiskontie alkaa Itsenäisyydenkadun, Kalevan puistotien ja Sammonkadun risteyksestä Liisankallion kaupunginosasta. Se kulkee Kalevan alueen läpi leveänä puistokatuna, jonka keskellä on nurmipintainen raitiotie. Idempänä Teiskontie kulkee useiden kaupunginosien välistä: pohjoispuolelle rajautuvat Kauppi ja Niihama, eteläpuolelle Kissanmaa, Ruotula, Takahuhti ja Pappila.

Historiaa
---------

Teiskontietä Kalevan tornien edustalla vuonna 1960.
Kalevan alueen suunnittelusta järjestettiin vuonna 1922 kilpailu, jossa jaetulle toiselle sijalle ylti Helsingin asemakaava-arkkitehti Birger Brunila. Brunilan ehdotuksessa oli jo näkyvissä Teiskontien ja Sammonkadun nykyinen linjaus. Brunila teki Kalevaan yleiskaavan vuonna 1924, ja myöhemmin alueen suunnittelua jatkoi Tampereen ensimmäinen asemakaava-arkkitehti Elis Kaalamo. *Teiskonkatu* merkittiin asemakaavaan vuonna 1940, ja kadun rakentaminen alkoi 1940-luvun lopussa. Nimi vaihdettiin *Teiskontieksi* vuonna 1953.

Lähteet
-------

1. ↑  Louhivaara, Maija: *Tampereen kadunnimet*, s. 98, 271. Tampere: Tampereen museot, 1999. ISBN 951-609-105-9.
2. ↑  Tampereen ajantasa-asemakaava *avoindata.fi*.  28.8.2019. Tampere:  Tampereen kaupunki.  Arkistoitu 9.10.2018. Viitattu 28.8.2019.
3. ↑  Tampereen keskustan rakennettu kulttuuriympäristö 2012 (PDF)  s. 60. Tampere:  Tampereen kaupunki & A-Insinöörit Suunnittelu Oy, 2012. Viitattu 28.8.2019.
4. ↑  Kalevan kirkko ja kaupunginosa *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*.  22.12.2009. Helsinki:  Museovirasto. Viitattu 28.8.2019.
5. ↑  Mäkinen, Petteri: Katso kuvat: Kaksi tärkeää ratikkakatua ovat nyt valmiit – Nurmirataa valmiina kolme kilometriä *Tamperelainen*.  11.11.2019. Viitattu 29.5.2021.
6. ↑  Helen, Olli & Seppänen, Jouko: *Tampere kartalla*, s. 119. Tampere: Tampere-Seura, 2015. ISBN 978-952-5558-23-4.
7. ↑  Louhivaara 1999, s. 98.
8. ↑  Kalevan RKY-alue: Selvitys rakennetusta kulttuuriympäristöstä ja rakentamistapaohje (PDF)  dia 10. Tampere:  Arkkitehtitoimisto Hanna Lyytinen & Arkkitehdit MY, 14.1.2015. Viitattu 2.8.2018.
9. ↑  Aaltonen, Salla: Kalevan alueen rajojen määrittely *Koskesta voimaa*.  2002. Viitattu 31.3.2020.
Ben Hogan
**William Ben Hogan** (13. elokuuta 1912 – 25. heinäkuuta 1997) oli yhdysvaltalainen golfaaja. 

Hogan syntyi Teksasissa ja oli 9-vuotias isänsä tehdessä itsemurhan. Hän aloitti uransa ammattilaisena vuonna 1931 ja voitti vähintään kerran kaikki neljä Majoria: The Masters Tournamentin (1951, 1953), U.S. Openin (1948, 1950, 1951, 1953), British Openin (1953) ja PGA Championshipin (1946, 1948). 

Hoganin uran keskeytti tilapäisesti vakava liikenneonnettomuus, johon hän ja hänen vaimonsa Valerie joutuivat 1. helmikuuta 1949. Hän pääsi sairaalasta vasta 1. huhtikuuta.

Hogan jatkoi menestyksellä uraansa toipumisensa jälkeen. Hänelle myönnettiin vuonna 1974 paikka World Golf Hall of Famesta ja vuonna 1976 Bob Jones -palkinto. Vuonna 2000 *Golf Digest* -lehti nimesi hänet lajin kaikkien aikojen toiseksi suurimmaksi pelaajaksi. Hogan jakaa Tiger Woodsin kanssa yhden kauden major ennätystä, kolme Majoria samalla kaudella.

Hogan kuoli luonnollisesti kotonaan Fort Worthissa 25. heinäkuuta 1997, jolloin hän oli 84 vuoden ikäinen. Valerie-leski kuoli 87 vuoden ikäisenä 1999.

Glenn Ford esitti Hogania hänen elämästään tehdyssä elokuvassa *Follow the Sun* (1951), ja lisäksi hän on perustanut mailoja tekevän firman, Ben Hoganin, jonka hän nimesi itsensä mukaan.

Lähteet
-------

1. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Mercedes-Benz W163** on Mercedes-Benz M-sarjan ensimmäisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1997–2005. Sen seuraajaksi tuli W164.

Mercedes-Benz W163 (1997–2005)
------------------------------

1990-luvun alussa Mercedes-Benz suunnitteli silloin 11 vuotta tuotannossa olleen G-sarjan korvaamista uudella mallilla, ja aloitti vuoden 1991 alussa yhteistyön Mitsubishin kanssa auton kehittämiseksi. Keväällä 1992 hanke kuitenkin päättyi teknisten vaikeuksien vuoksi, jolloin Mercedes-Benz alkoi itsenäisesti kehittää uutta automalliaan ja suunnitella sen valmistusta varten uuden tehtaan rakentamista Yhdysvaltoihin. Kehitystyön lopputuloksena syntyi M-sarja, joka esiteltiin Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 1997. Sitä valmistettiin edellisenä vuonna valmistuneella tehtaalla Yhdysvaltojen Alabamassa sekä myös G-sarjan kanssa samalla, Magna Steyrin omistamalla tehtaalla Itävallan Grazissa. M-sarja ei kuitenkaan alustavista suunnitelmista poiketen korvannut G-sarjaa, vaan malleja on valmistettu rinnakkain.

Vuoden 2002 Euro NCAP -kolaritestistä W163 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.

Facelift-mallin Mercedes-Benz W163.
Vuonna 2001 malli koki kasvojenkohotuksen, jossa se sai muun muassa uudet puskurit ja kirkaslasiset ajovalot. Sivuvilkut siirtyivät lokasuojista sivupeileihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Mercedes-Benz M-sarja 2002 Euro NCAP. Viitattu 16.6.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mercedes-Benz M-sarja (W163)** Wikimedia Commonsissa
**Mercedes-Benz R129** on Mercedes-Benz SL-sarjan neljännen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1989–2001. Se korvasi edeltäneen W107-mallin ja seuraajaksi tuli R230.

Mercedes-Benz R129 (1989–2001)
------------------------------

Mercedes-Benz R129 esiteltiin Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 1989. Se perustuu lyhennetylle E-sarjan (W124) alustalle. Autossa on sähkötoimisesti avautuva ja sulkeutuva kangaskatto. Lisäksi mukana tuli korinvärinen kovakatto, jonka voi tarvittaessa asentaa käsin. Turvavarusteena on automaattisesti esiin nouseva ympäriajosuoja.

Facelift-mallin (1995) Mercedes-Benz R129.
Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 1995 esiteltiin pienen kasvojenkohotuksen kokenut malli. Näkyvin ulkonäöllinen muutos tuli etupyörän takana olevaan ilmanottoaukkoon. V8- ja V12-moottorisiin malleihin tuli uusi viisiportainen automaattivaihteisto, joka korvasi edeltäneen neliportaisen. Se tuli myöhemmin myös pienempien moottorien yhteyteen. Turvavarustelua täydennettiin sivuturvatyynyillä, lisäksi SL 600 sai vakiovarusteeksi ESP-ajonvakautusjärjestelmän ja xenon-ajovalot.

Facelift-mallin (1998) Mercedes-Benz R129.
Toinen kasvojenkohotus tuli keväällä 1998. Tällöin auto sai muun muassa uudelleenmuotoillut takavalojen lasit, uudenmallisen ohjauspyörän ja muita pienempiä uudistuksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Mercedes-Benz SL-klassik­ko­mal­li­sarja R 129 täytti 30 vuotta – vuonna 1989 esitellyssä mallissa oli ohjaamoon integroitu automaattinen turvakaari *Auto Bild Suomi*.  13.5.2019. Viitattu 1.7.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mercedes-Benz SL-sarja (R129)** Wikimedia Commonsissa
Perämerenkaaren sijainti Ruotsissa ja Suomessa.
**Perämerenkaari** (ruots. *Bottenviksbågen*, engl. *Bothnian Arc*) on Pohjolan rajayhteistyöorganisaatio, joka kattaa nimensä mukaisesti Perämeren rannikon alueet Ruotsissa ja Suomessa. Organisaatioon kuuluu seitsemän kuntaa Ruotsista sekä neljä seutukuntaa, yksi kaupunki ja yksi maakunta Suomesta.

Organisaation tavoitteena on sen jäsenten taloudellisen edun edistäminen yhteiskunnallisten, elinkeinon, ympäristön, tutkimuksen ja markkinoinnin palveluita tarjoamalla.

Jäsenet
-------

Suomessa:

* Kemi-Tornion seutukunta
* Oulunkaaren seutukunta
* Oulun seutukunta
* Raahen kaupunki
* Ylivieskan seutukunta
* Keski-Pohjanmaan maakuntaliitto

Ruotsissa:

* Haaparannan kunta
* Kalixin kunta
* Bodenin kunta
* Luulajan kunta
* Piitimen kunta
* Skellefteån kunta

Katso myös
----------

* Tornionlaakson Neuvosto
* Merenkurkun neuvosto
* Barentsin alue

Aiheesta muualla
----------------

* Perämerenkaaren verkkosivusto

Lähteet
-------

* Perämerenkaari | Bothnianarc *web.archive.org*.  3.4.2015.  Arkistoitu 3.4.2015. Viitattu 22.4.2021.

### Viitteet

1. ↑  Perämerenkaari | Bothnianarc *web.archive.org*.  11.8.2015.  Arkistoitu 11.8.2015. Viitattu 22.4.2021.
**Mercedes-Benz SLK R170** on Mercedes-Benz SLK-sarjan vuonna 1996 Torinon autonäyttelyssä esitelty ensimmäinen sukupolvi. Euroopassa auto tuli myyntiin syyskuussa 1996 ja ensimmäinen auto valmistui tuotantolinjalta tammikuussa 1997. R170:n seuraajaksi tuli Mercedes-Benz R171 vuonna 2004.

Yleistä
-------

Ensimmäisenä täytenä valmistusvuonna autoa valmistettiin yli 48 000 kappaletta – noin puolet alun perin suunniteltua enemmän. Autoja valmistettiin sekä Saksassa että Etelä-Afrikassa. Ensimmäisen sukupolven viimeinen auto valmistettiin huhtikuussa 2004 ja myytyjä autoja laskettiin yhteensä yli 311 000 kappaletta.

Mercedes-Benz SLK 32 AMG
Maaliskuussa 2000 esiteltiin facelift-malli. Vakiovarusteiksi tulivat muun muassa ajonvakautusjärjestelmä, kuusivaihteinen manuaalivaihteisto, sivuturvatyynyt sekä ilmastointi. Ulkonäkömuutoksina auton sivuvilkut siirrettiin Mercedeksen muiden mallien esimerkin tavoin ovipeileihin ja puskuriin lisättiin sumuvalot. Myös tavaratilan avaukahvan avausnappi vaihtui avauskahvaksi. Samalla esiteltiin 200 Kompressor ja 320 -moottorit. Lisäksi 230K-moottori sai neljä lisähevosvoimaa.

Keväällä 2001 esiteltiin suorituskykyinen SLK 32 AMG-malli.

Ennen valmistuksen lopettamista, esiteltiin vielä keväällä 2003 Final Edition -erikoismalli, jossa oli muun muassa 16-tuumaiset alumiinivanteet, nappanahkasisustus ja krominen jäähdyttäjänsäleikkö.

Vuoden 2002 Euro NCAP -kolaritestistä R170 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.

Moottorivaihtoehdot
-------------------

* **200**, R4, 1 998 cm3, 100 kW (136 hv), 190 Nm (1996–2000)
* **200 Kompressor**, R4, 1 998 cm3, 120 kW (163 hv) @5 300 r/min, 230 Nm @2500-4800 r/min (2000–2004)
* **230 Kompressor**, R4, 2 295 cm3, 142 kW (193 hv), 280 Nm (1996–2000)
* **230 Kompressor**, R4, 2 295 cm3, 145 kW (197 hv), (2000–2004)
* **320**, V6, 3 199 cm3, 160 kW (218 hv), (2000–2004)
* **32 AMG Kompressor**, V6, 3 199 cm3, 260 kW (354 hv)

Suorituskyky
------------

* **200**: 208 km/h, 9,3 s
* **200K**: 223 km/h, 8,2 s
* **230K (193 hv)**: 231 km/h, 7,6 s, 8,8 l/100 km
* **230K (197 hv)**: 240 km/h
* **320**: 245 km/h
* **32 AMG**: 250 km/h, 5,2 s

Mitat
-----

* Pituus: 4 010 mm
* Leveys: 1 712 mm
* Korkeus: 1 274 mm
* Akseliväli: 2 400 mm
* Omamassa: 1 365 kg

Muuta
-----

* Vuodesta 2003 alkaen valmistettu Chrysler Crossfire perustui teknisesti R170-sukupolveen.

Palkintoja
----------

* Bild am Sonntag palkitsi mallin marraskuussa 1996 *Kultainen ohjauspyörä* -palkinnolla.
* Auto Motor und Sport -lehden lukijat valitsivat auton parhaaksi avoautoksi vuonna 1997.

Lähteet
-------

1. ↑  Mercedes-Benz SLK-sarja 2002 Euro NCAP. Viitattu 16.3.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mercedes-Benz SLK-sarja (R170)** Wikimedia Commonsissa

 *Tämä artikkeli tai sen osa perustuu Autowikin artikkeliin, ja siitä saattavat puuttua lähdemerkinnät tai lähdemerkinnät tarvitsevat tarkistamista. Voit auttaa Wikipediaa etsimällä sopivat lähteet tai tarkistamalla lähteet.*
**Caroline Garcia** (s 16. lokakuuta 1993 Saint-Germain-en-Laye) on ranskalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut naisten maailmanlistalla kaksinpelissä neljäntenä syyskuussa 2018 ja nelinpelissä toisena lokakuussa 2016. Hän on voittanut urallaan kuusi WTA-turnausta kaksinpelissä ja kuusi nelinpelissä. Vuonna 2016 hän voitti Ranskan avoimissa nelinpelimestaruuden ja ylsi Yhdysvaltain avoimissa nelinpelin loppuotteluun.

Tennisura
---------

### 2011–2012

Grand Slam -turnauksen pääsarjassa Garcia pelasi ensimmäisen kerran Australian avoimissa 2011, jossa hän selviytyi toiselle kierrokselle. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti maailmanlistan sijalla 76 olleen Varvara Lepchenkon, mutta hävisi toisella kierroksella kaksi sijaa paremmin olleelle Ayumi Moritalle. Ranskan avoimissa 2011 hän voitti ensimmäisellä kierroksella Zuzana Ondráškován. Toisella kierroksella hän pelasi kolmieräisen kamppailun Marija Šarapovaa vastaan. Šarapova voitti ottelun lopulta luvuin 3–6, 6–4, 6–0. Ranskan avoimissa 2012 Garcia hävisi ensimmäisellä kierroksella Dinah Pfizenmaierille.

### 2013–2014

Australian avoimissa 2013 Garcia hävisi avauskierroksella Jelena Vesninalle. Ranskan avoimissa 2013 Garcia eteni toiselle kierrokselle voitettuaan Julija Beigelzimerin. Toisella kierroksella hän hävisi ykköseksi sijoitetulle Serena Williamsille. Wimbledonissa 2013 hän voitti ensimmäisellä kierroksella Zheng Jien, mutta hävisi toisella kierroksella jälleen Serena Williamsille. Yhdysvaltain avoimissa 2013 Garcia voitti Shelby Rogersin avauskierroksella, mutta hävisi toisella kierroksella Laura Robsonille.

Vuoden 2014 Australian avoimissa Garcia hävisi avauskierroksella Alla Kudrjavtševalle. Helmikuussa pelatussa Acapulcon WTA-turnauksessa Garcia eteni välieriin voitettuaan maailmanlistan sijalla 19 olleen Eugenie Bouchardin. Välierässä hän hävisi Christina McHalelle. Ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa Garcia saavutti Bogotán turnauksessa huhtikuussa 2014, kun hän voitti turnauksen loppuottelussa maailmanlistan sijalla yhdeksän olleen Jelena Jankovićin. Toukokuussa Garcia pääsi puolivälieriin Madridissa. Puolivälierässään hän hävisi kolmieräisen ottelun Agnieszka Radwańskaa vastaan. Myös Nürnbergissä hän pääsi puolivälieriin, mutta hävisi tällä kertaa Karin Knappille. Ranskan avoimissa 2014 Garcia hävisi avauskierroksella Ana Ivanovićille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Caroline Garcia *wtatennis.com*. WTA. Viitattu 28.1.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Caroline Garcia** Wikimedia Commonsissa

* Caroline Garcia WTA:n sivuilla (englanniksi)
**Teiskon seurakunta** oli Tampereella toiminut evankelis-luterilainen seurakunta. Seurakunta kuului Tampereen seurakuntayhtymään. Teiskon seurakunnassa oli vuoden 2013 alussa 2 615 jäsentä.

Teiskon seurakunnan alueeseen kuului Tampereen pohjoisosa eli Teisko. Alueella sijaitsevat muun muassa Kämmenniemi, Viitapohja, Terälahti, Velaatta ja Kaanaa.

Teiskon seurakunnan vt. kirkkoherrana toimi seurakunnan loppuvuosina Tero Matilainen.

Historia
--------

Teiskon seurakunta perustettiin Messukylän seurakuntaan kuuluvana rukoushuonekuntana vuonna 1621. Vuonna 1636 se muutettiin kappeli­seura­kunnaksi ja vuonna 1905 itsenäiseksi seura­kunnaksi.

Teiskon kunta liittyi vuonna 1972 Tampereeseen ja samalla Teiskon seurakunta tuli osaksi Tampereen seurakuntayhtymää. Seurakunta lakkautettiin 7. tammikuuta 2014 ja samalla perustettiin uusi Tampereen Messukylän seurakunta, joka koostuu aiemmista Aitolahden, Messukylän ja Teiskon seurakunta seurakunnista.

Kirkko ja muut tilat
--------------------

**Teiskon kirkko** on puukirkko, joka se sijaitsee Kirkkojärven rannalla. Teiskon kirkko on Tampereen toiseksi vanhin rakennus, se on valmistunut vuonna 1788. Osoite on Teiskon kirkkotie 114, 34260 Terälahti. Kirkkoon mahtuu 770 henkeä.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Kaisu-Maija Nenonen: *Historian suursanakirja*, s. 525, art. Teisko. WSOY, 1998. ISBN 951-0-22044-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Panoraamakuvia Teiskon kirkolta - Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com
Tulostettava ja perinteinen elektroniikka ovat toisiaan täydentäviä teknologioita
**Tulostettava elektroniikka** on sähkömagneettisesti, optisesti ja elektromekaanisesti toiminnallisten rakenteiden muodostamista tulostus- ja painoteknisillä menetelmillä. Tulostettavasta elektroniikasta käytetään myös termiä **painettava elektroniikka**, jolloin viitataan painoteknisiin menetelmiin joilla painolevy tai painolevyssä oleva muste-materiaali koskettaa ja tarttuu alustaan vettymisilmiön seurauksena. Puhuttaessa tulostusteknologioista joissa materiaali saadaan siirrettyä pintaa koskettamatta alustalle, esimerkiksi mustesuihku, käytetään termiä tulostettava elektroniikka.

Tulostettava elektroniikka yhdistää laaja-alaisesti osaamista usealta liiketoiminta-alueelta kuten kemia-, elektroniikka-, ja tulostus-, ja tulostuslaiteteollisuudesta. Johtuen tulostettavan elektroniikan valmistusprosessien erilaisuudesta verrattuna perinteisiin elektroniikan valmistusprosesseihin odotetaan sen muuttavan elektroniikkatuotteen suunnittelu-, valmistus- ja arvoketjua. 

Sähköisesti toiminnallisia, yleisemmin nestemäisiä materiaaleja, on saatavilla laaja kirjo sähköisesti johtavien, eristävien, puolijohtavien, optisten ja sensorirakenteiden luomiseen. 
Tulostettavassa elektroniikassa pääasiallisena materiaalin prosessointimuotona ovat erilaiset pintakäsittely-, sekä materiaalia lisäävät tulostus-, kuivatus-, kovetus- ja sintrausprosessit.

Tulostettavassa elektroniikassa käytettävät tulostettavat materiaalit koostuvat toiminallisesta osasta, sekä prosessin aikana poistuvista aineosista. Esimerkiksi sähköisesti johtavan rakenteen muodostamiseen käytettävät musteet voivat sisältää pieniä metallisia nanopartikkeleita, niiden ympärille kiinnitettyjä ennenaikaiselta yhteensulautumiselta suojaavia aineosia, sekä liuottimia.
Sintrausprosesseissa näistä metallinanopartikkeleista muodostuu yhtenäisiä metallikerroksia sekä metallinanopartikkeleita suojaavat aineosat joko poistuvat tai muodostavat muita toiminnallisia ominaisuuksia. Poistuvia aineosia ovat myös painonesteissä käytettävät liuottimet.

Aiheesta muualla
----------------

* Transistoreja kotitulostimella[vanhentunut linkki] Yle.fi Oulu 4.12.2009.
**170. jalkaväkidivisioona** (saks. *170. Infanterie-Division*) oli Saksan maavoimienn jalkaväkiyhtymä toisessa maailmansodassa.

Perustaminen
------------

Wherkreis X perusti divisioonan 1. joulukuuta 1939 Münsterin sotaharjoitusalueella. Siihen liitettiin tammikuussa 1940 kenttätäydennyspataljoonat 28 ja 30, jotta sen miesvahvuus saataisiin täydennettyä.

Historia
--------

Divisioona sai tulikasteensa Tanskan valtauksessa, mistä se siirrettiin heinäkuussa 1940 16. armeijan XXXII armeijakuntaan Lilleen ja edelleen armeijakunnan mukana 9. armeijaan elokuussa. Marraskuussa divisioona siirrettiin saman armeijan XXXXIII armeijakuntaan.

Divisioona siirrettiin toukokuussa 1941 Ploestiin, josta se aloitti operaatio Barbarossan alkaessa Etelän armeijaryhmään liitetyn 11. armeijan LIV armeijakunnan osana etenemisen Neuvostoliittoon.

Komentajat
----------

* kenraaliluutnantti Walter Wittke 1. joulukuuta 1939 - 8. tammikuuta 1942
* kenraaliluutnantti Erwin Sander 8. tammikuuta 1942 - 15. helmikuuta 1943
* kenraaliluutnantti Walther Krause 15. helmikuuta 1943 - 15. helmikuuta 1944
* kenraalimajuri Franz Griesbach 15.-16. helmikuuta 1944
* kenraalluutnantti Siegfried Hass 16. helmikuuta 1944 -

Lähteet
-------

1. ↑  lexikon-der-wehrmacht
**Eero Juho Järvinen** (26. kesäkuuta 1860 Nurmijärvi – 16. elokuuta 1927 Rovaniemi) oli suomalainen kirjailija ja lehtimies.

Henkilöhistoria
---------------

Eero Järvinen kävi jonkin aikaa alkeisopistoa Helsingissä ja työskenteli lehtialalla, mutta myös puhujana ja poliisina sekä julkaisi kirjoitelmia ja teoksia. Järvinen kuului Suomen kristillisen työväen liiton perustajiin ja oli toimittajana puolueen lehdissä. Hän oli ensin vuodesta 1907 Veljeys-lehden päätoimittajana Helsingissä ja kun tämä lehti lakkasi ilmestymästä hän oli päätoimittajana perustamassaan *Uusi Aika*-lehdessä ja sen jälkeen Työkansa-lehden vastaavana toimittajana Tampereella. Järvinen oli lisäksi mukana raittiustyössä pitäen esitelmiä ja julkaisten lehtikirjoituksia.

Järvinen toimi sanomalehtimiehenä muun muassa Helsingissä ja Tampereella. Hän oli myös useiden lehtien ja aikakauskirjojen avustajana ja kirjeenvaihtajana. Nuorena hän julkaisi joitakin kaunokirjallisia teoksia. 1920-luvulla Järvinen toimi herätyspuhujana ja tuli laajalti tunnetuksi uskonnollisista kirjoituksistaan. Järvinen asui viimeksi syntymäpitäjässään Nurmijärvellä. Hän kuoli elokuussa 1927 sydänkohtaukseen ollessaan vierailulla poikansa luona Rovaniemellä.

Teoksia
-------

* *Sotaisia tarinoita 1808-1809 : 1 osa* ; kirj. Eero J. Tekijä, Helsinki 1889
* *Kertomuksia* ; kirj. Eero J-nen. Porilaisen kirjapaino, Pori 1893
* *Lehtiviidan torppari : nykyajan kuvaus*. Porilaisen kirjapaino, Pori 1893
* *Kuloniemen torppa : erään poliisimiehen päiväkirjasta*. Suomalais-amerikkalainen kustannusyhtiö, Brooklyn, New York 1898
* *Totuutta rikkaille ja köyhille*. Kristillisen työväen kirjasia 1. Osuuskunta Veljeys, Helsinki 1907
* *Orjia ja orjattaria* ; kirjoitti E. J. Uuden ajan julkaisu n:o 1. Hanko 1912
* *Jeesus ja raha*. Uurtajan julkaisuja 1. Uurtaja, Tampere 1913
* *Suuren mestarin seurassa* ; kirjoitti E. J. Tekijä, Tampere 1917

Aiheesta muualla
----------------

* Vapaasti ladattavia Eero Järvisen e-kirjoja Projekti Lönnrotilta ja Project Gutenbergiltä

Lähteet
-------

1. 1 2  *Kuka kukin on 1909. Julkisuudessa esiintyvien kansalaisten elämäkertoja*, s. 151. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Kansa, 1908.
2. ↑  Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 19.8.1927, s. 1.
3. 1 2  Eero Järvinen, Helsingin Sanomat, 19.08.1927, nro 222, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Kuolleita, Helsingin Sanomat, 18.08.1927, nro 221, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Perälaatikko** (en. Headbox) on paperikoneen märänpään eli alkuosan ensimmäinen osa, jonka tehtävänä on sekoittaa massaa ja syöttää se sopivan turbulenssin saattelemana tasaiseksi rainaksi paperikoneen viiraosalle.

Perälaatikkotyypit
------------------

Perälaatikoita on periaatteessa kahta eri perustyyppiä eli *reikätelaperälaatikko* ja *hydrauliperälaatikko*. Niiden ero on massan sekoitus- ja turbulenssin luomistavassa. Reikätelaperälaatikko toimii siten, että massa virtaa laatikkoon, jossa reiällinen sihdin mallinen tela pyörii kovalla nopeudella sekoittaen massaa ja erottaen kuitukimppuja. Hydrauliperälaatikossa ei sen sijaan ole erillisiä turbulenssielimiä, vaan turbulenssi muodostetaan suppenevan virtauskanavan avulla. Reikätelaperälaatikoita käytetään nykyisin vain vanhoissa hidaskäyntisissä koneissa hienopaperin tai kartongin valmistuksessa.

Perälaatikon toiminta
---------------------

Perälaatikkoon syötetään oikeaan suhteeseen laimennettua paperimassaa perän pumpun ja neliömassaventtilin kautta, jolla säädetään paperin lopullinen oikea neliömassa. Kun massa pääsee perälaatikkoon, sitä sekoitetaan voimakkaasti, jotta syntyneet kuitukimput saadaan erotettua toisistaan ja massasta saadaan mahdollisimman tasaista. Tämän jälkeen perälaatikko tuottaa mahdollisimman tasaisen, oikeassa suihkusuhteessa (yleensä negatiivinen koneen nopeuteen nähden) olevan suihkun massaa viiralle kahden, "spindeleillä" säädettävän "huuliaukon" (rainan poikkipinnan tasaisuuden säätö) välistä poikkipinnaltaan ja virtaukseltaan mahdollisimman tasaisen massavirtauksen ja luo viiraosan alkuun turbulenssia, jotta raina syntyisi mahdollisimman tasaiseksi ja kuidut suuntautuisivat rainan kulkusuunnan suuntaisesti.
**Robert Philip** ("Rob") **Piltch** (s. 25. joulukuuta 1956) on kanadalainen kitaristi ja säveltäjä. Hän opiskeli kitaransoittoa Eli Kassnerin, Tony Bradanin, Hank Monisin sekä Robert Hamiltonin johdolla, pianonsoittoa Darwyn Aitkenin ja sävellystä Gordon Delamontin sekä Sam Dolinin johdolla.

Piltch työskenteli jazzklubeilla Ted Mosesin ja muiden kanssa. Hän myös kiersi Kanadassa ja Yhdysvalloissa vuosina 1979–1980 David Clayton-Thomasin ja Blood, Sweat and Tearsin kanssa. Tämän jälkeen hän asettui työskentelemään Torontossa, jossa hän on soittanut nykyjazzia, fuusiomusiikkia ja klassista musiikkia. Hän on johtanut omia kvartetteja ja tehnyt yhteistyötä sellaisten henkilöiden kuin Hagood Hardyn, Ron Collierin, Lorne Lofskyn, Hugh Marshin sekä Don W. Thompsonin kanssa.

Robert Piltchin isä on Bernie ja veli David Piltch.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Canadian Encyclopedia: Rob Piltch


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF
* WorldCat

 |

 |
Sitko saa taikinan kim­moi­sak­si ja ve­ny­vä­ksi jon­ka an­si­os­ta piz­za­lei­pu­ri voi pyö­rit­tää tai­ki­naa ilman että se hajoaa.
**Sitko** on leipävehnän proteiinia eli gluteenia, jota saadaan leipävehnän taikinasta sitkonpesulla. Sitko on rakenteeltaan elastista massaa, joka erottuu vehnätaikinasta mekaanisella vesipesulla.

Sitkopitoisuutta käytetään laatumittarina esimerkiksi myllyjen sisäisessä vehnän ja jauhon laadunvalvonnassa, mutta sitä ei pidetä viljakaupassa hinnoittelutekijänä. Taikinan sitko muodostaa vesipesun jälkeen venyvän ja taipuisan kalvoston, joka pidättää hiivan tuottamaa hiilidioksidia.

Historia
--------

Sitkon löytäjä oli italialainen kemisti, Bolognan yliopiston professori Jacopo Bartolomeo Beccari (25. heinäkuuta 1682 Bologna, Italia – 18. tammikuuta 1766 Bologna, Italia), joka kuvaili ensimmäisenä sitkoproteiinin pesua vehnätaikinasta. Hän sai veden avulla eroteltua liimamaisen massan tärkkelysmäisestä massasta.

Liimamaista massaa hän kutsui *glutinofum*iksi ja tärkkelysmäistä massaa *amylaceum*iksi.

Beccari esitteli havaintojaan vuonna 1728 Bolognan akatemiassa ja kirjoitti aiheesta latinaksi vuonna 1745 valmistuneessa kirjassaan *De frumento*.
Kirja käännettiin myöhemmin italiaksi vuonna 1766.

Katso myös
----------

* Seitan

Lähteet
-------

1. ↑  Tietoa leivästä *Leipätiedotus.fi*. Viitattu 31.8.2020.
**Robert Pintarič** (s. 25. maaliskuuta 1965 Ljubljana) on slovenialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena slovenialaisessa KRKA - Telekom Slovenije -joukkueessa 1998–1999.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats

1988
Jadranska Magistrala, kokonaiskilpailun voitto
1995
Slovakian ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
Slovenian ympäriajo, etappien 1 ja 2a voitto
1996
Slovenian ympäriajo, etapin 3a voitto
Olympialaiset, aika-ajossa 32:s, maantieajossa 70:s
Slovakian ympäriajo, etapin 2 voitto
1997
Kroatian ympäriajo, prologin voitto
Slovakian ympäriajo, etapin 9 (aika-ajo) voitto
1998
Serbian ympäriajo, kokonaiskilpailun sekä 2. ja 5. etapin voitto

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Robert Pintarič *sports-reference.com*.  Arkistoitu 1.2.2010. Viitattu 3.3.2016. (englanniksi)
2. 1 2  Robert Pintaric *cyclingarchives.com*. Viitattu 3.3.2016. (englanniksi)
3. ↑  Robert Pintaric *procyclingstats.com*. Viitattu 3.3.2016. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Saksan 2. jalkaväkidivisioona** (saks. *2. Infanterie-Division*) oli Saksan armeijan divisioona ennen toista maailmansotaa, joka nimettiin lokakuussa 1937 2. motorisoiduksi jalkaväkidivisioonaksi. Divisioonasta muodostettiin tammikuussa 1941 12. panssaridivisioona.

Perustaminnen
-------------

Wehrkreis II muodosti 1. lokakuuta 1934 Stettinissä divisioona peitenimellä Artillerieführer II, jonka nimi vaihdettiin 15. lokakuuta 1935 Saksan irtautuessa Versailles'n rauhan rajoituksista 2. jalkaväkidivisioonaksi. Sen yksiköt muodostettiin Reichswehrin 2. divisioonan 4. ja 5. preussilaisen jalkaväkirykmentistä (saks. *4. Preußisches Infanterie-Regiment ja 5.Preußisches Infanterie-Regiment*). Divisioonan esikunta oli sijoitettu Pommeriin.

Divisioona uudelleen organisoitiin 12. lokakuuta 1937 2. motorisoiduksi jalkaväkidivisioonaksi.

Palvelus
--------

Divisioona asetettiin liikekannalle 18. elokuuta 1939 ja se liitettiin Puolaan tehtävää hyökkäystä varten XIX armeijakuntaan. Taisteluiden päätyttyä divisioona siirrettiin lokakuussa länteen Saarin alueelle.

Divisioona liitettiin 12. armeijaan, jonka mukana se osallistui Belgian ja Ranskan valtaukseen edeten aina Kanaalin rannikolle, jossa divisioona osallistui Abbevillen ja Amiensin taisteluihin. Operaatio punaisessa divisioona taisteli Sommessa ja ylitti Seinen. Se taisteli Dieppessä ja St. Valeryssä Bretagnen rannikkoa edeten aina Brestiin. Taisteluiden päätyttyä divisioona jäi miehitysjoukkona Ranskaan. Divisioona määrättiin 5. lokakuuta 1940 muutettavaksi 12. panssaridivisioonaksi ja se oli valmis 10. tammikuuta 1941, jolloin sen nimi virallisesti muutettiin 12. panssaridivisioonaksi.

Organisaatio
------------

|  |
| --- |
| **Organisaatio 1937** |
| Infanterie-Regiment 5Infanterie-Regiment 25Infanterie-Regiment 92Artillerie-Regiment 2I./Artillerie-Regiment 38Beobachtung-Abteilung 2Panzer-Abwehr-Abteilung 2Pionier-Bataillon 32Nachrichten-Abteilung 2Aufklärung-Abteilung 2 |

Komentajat
----------

Divisioonankomentajina olivat

* kenraaliluutnantti Hubert Gercke perustaminen - 31. maaliskuuta 1937
* kenraaliluutnantti Paul Bader 1. huhtikuuta 1937 - 4. lokakuuta 1940
* kenraalimajuri Josef Harpe 5. lokakuuta 1940 - uudelleen nimeämiseen

Lähteet
-------

* Mitcham, Samuel W. Jr: *German Order of Battle Volume One: 1st-290th Infantry Divisions in WWII*. Stackpole Books, 2007. ISBN 978-0-8117-3416-5. (englanniksi)
* Mitcham, Samuel W. Jr.: *German Order of Battle Volume Three: Panzer, Panzer Grenadier, and Waffen SS Divisions in WWII*. Mechanicsburg, Pennsylvania: Stackpole Books, 2007. ISBN 978-0-8117-3438-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Lexikon der Wehrmacht

Aiheesta muualla
----------------

* Lexikon der Wehrmacht (saksaksi)
* Feldgrau.com (englanniksi)
Eelco van Kleffens 1945
**Eelco Nicolaas van Kleffens** (17. marraskuuta 1894 – 17. kesäkuuta 1983) oli hollantilainen poliitikko ja diplomaatti.

Eelco van Kleffens tausta oli vanhasta friisiläisestä perheestä. Hän oli Henricus Cato ja Jeannette Frésine (Veenhoven) van Kleffensin poika. Hänen nuorempi veli Adrianus van Kleffens tuli myöhemmin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomari. Eelco avioitui Margaret Helen Horstmanin kanssa 4. huhtikuuta 1935.

Suoritettuan oikeustieteen tutkinnon Leidenin yliopistosta Van Kleffens työskenteli Kansainliiton sihteeristössä. Hänestä tuli Royal Dutch Petroleumin osaston sihteeri 1920. Hänet nimitettiin Alankomaiden ulkoasiainministeriön oikeudellisen osaston apulaisjohtajaksi vuonna 1922 ja diplomaattisen osaston apulaisjohtajaksi vuonna 1927, josta hänestä tuli johtaja vuonna 1929. 1930-luvun alussa hän oli myös Haagin kansainvälisen oikeuden akatemian pääsihteeri.

Van Kleffens nimitettiin ulkoministeriksi vuonna 1939, viikkoa ennen toisen maailmansodan alkua, ja se oli osa Alankomaiden maanpaossa olevaa hallitusta Sodan aikana hän otti kirjoitti Juggernaut over Holland -lehteen, jota levitettiin miehitetyllä alueella, ja hän oli myös yksi Benelux-maiden unionin alkuperäisistä allekirjoittajista.

Van Kleffens toimi ulkoministerinä Schermerhornin ja Dreesin hallituksissa vuoteen 1946 asti. Sen jälkeen, kun hän oli erosi ministeriöstä (mutta ei hallituksesta) ja tuli Alankomaiden edustaja Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvostossa ja vuonna 1947 nimitettiin Yhdysvaltain suurlähettiläs. Vuonna 1950 hänestä tuli Portugalin suurlähettiläs, ja hänelle annettiin valtionministerin titteli.

Vuonna 1954 Van Kleffens nimitettiin Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen puheenjohtajaksi kyseisen elimen yhdeksännelle istunnolle.

Van Kleffens oli Hollannin edustajana Natossa ja OECD:ssä vuodesta 1956 vuoteen 1958 ja Euroopan hiili- ja teräsyhteisössä vuodesta 1958 vuoteen 1967, jonka jälkeen Van Kleffens jäi eläkkeelle Portugaliin, jossa hän kuoli 17. kesäkuuta 1983.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Australia
* Alankomaat
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kuvaa Britannian kuninkaallisen laivaston Canopus-luokan toisen luokan linjalaivaa. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Thunderer** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1831 vesillelaskettu Canopus-luokan 84-tykkinen toisen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Canopus-luokka (linjalaiva)*
Alus tilattiin 23. tammikuuta 1817 Woolwichin telakalta, missä köli laskettiin huhtikuussa 1823. Alus laskettiin vesille 22. syyskuuta 1831 ja valmistui 8. maaliskuuta 1833, jolloin se sijoitettiin reserviin. Alus varustettiin meripalvelukseen Sheernessissä 24. tammikuuta 1834.

Palvelus
--------

Alus osallistui 1840 Syyrian retkeen, jossa se osallistui Sidonin taisteluun. Se suojattiin 1863 panssarilevyin testattaessa uusia panssariammuksia ja siirrettiin vielä samana vuonna maalilaivaksi Portsmouthiin. Alus nimettiin 1869 *HMS Cometiksi* ja edelleen 1870 *HMS Nettleksi*. Alus myytiin joulukuussa 1901 Messrs. King & Companylle Garstoniin romutettavaksi.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1817-1863 - Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2014. ISBN 978-1-84832-169-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Winfield, Rif s. 30

*Canopus*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *HMS Formidable* – *HMS Ganges* – *HMS Asia* – *HMS Vengeance* – *HMS Powerful* – *HMS Clarence* – *HMS Bombay* – *HMS Thunderer* – *HMS Monarch* |
| Edeltäjä: *HMS Cambridge* – Seuraaja: *HMS Boscawen* |
**HMS Tireless** (viirinumero S88) on Britannian kuninkaallisen laivaston Trafalgar-luokan ydinsukellusvene.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Trafalgar-luokka (sukellusvene)*
Alus tilattiin 5. heinäkuuta 1979 Vickers Shipbuilding and Engineeringiltä Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 6. kesäkuuta 1981. Se laskettiin vesille 17. maaliskuuta 1984 kumminaan rouva Sue Squires ja otettiin palvelukseen 5. lokakuuta 1985.

Palvelus
--------

Palvelukseen otosta alkaen alus teki ensimmäisten kuuden vuoden aikana lukuisia purjehduksia maailman merillä. Alus oli ensimmäisen kerran modernisoitavana ja polttoaineen vaihdossa 1996, mistä se palautettiin palvelukseen 1999. Aluksen ydinreaktorin jäähdytysjärjestelmässä oli vuoto toukokuussa 2000, mutta radioaktiivista materiaali ei päässyt ympäristöön. Alus pääsi apukoneella Gibraltarille, jossa vika todettiin luultua suuremmaksi. Se joutui viipymään 7. toukokuuta 2001 asti korjattavana Gibraltarin telakalla. Aluksen olo Gibraltarilla aiheutti poliittisen kriisin Espanjan kanssa.

Alus kohtasi 19. huhtikuuta 2004 *USS Hamptonin* napajään alla, jonka jälkeen alukset nousivat jään läpi pohjoisnavalle. Alus suututti uudelleen espanjalaiset 2004, kun se vieraili Gibraltarilla 9.-15. heinäkuuta.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 532

*Trafalgar*-luokan sukellusveneet

|  |
| --- |
| *HMS Trafalgar* - *HMS Turbulent* - *HMS Tireless* - *HMS Torbay* - *HMS Trenchant* - *HMS Talent* - *HMS Triumph* |
| Edeltäjät: *Swiftsure*-luokka – Seuraaja: *Upholder*-luokka |