recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ubagan** (ven. Убаган ja kaz. Обаған eli Obaghan) on Kazakstanissa ja hieman myös Venäjällä Objoen vesistöön kuuluva Toboljoen oikeanpuoleinen sivujoki, jonka valuma-alue sijaitsee eteläisen Uralvuoriston itäpuolella aron alueella. Joki on kevättulvan jälkeen kesällä murtovetinen joki.

Maantietoa
----------

Joen lähteet sijaitsevat Qostanayn alueella Kušmurunin järvessä tai siihen laskevien lyhyiden purojen latvoilla. Joki virtaa 376 kilometriä pääasiassa pohjoiseen kuivan ja maaperältään suolaisen aron läpi, kunnes se saapuu lopuksi Venäjän Kurganin alueelle. Joen suistoalueesta kuuluu viisi kilometriä Venäjän puolelle. Siellä se yhtyy Toboljokeen 909 kilometriä  ennen Irtyšjoen yhtymäkohtaa. Irtyšjoki on Pohjoiseen jäämereen laskevan Objoen suuri sivujoki. Joella ei ole mainittavia sivujokia, koska ne ovat suuren osan vuodesta kuivillaan, mutta joen valuma-alue muodostaa 1,7 % koko Objoen valuma-alueesta.

Vuodenajat ja virtaamat
-----------------------

Joki virtaa Länsi-Siperian alangon eteläosissa, joka jää eteläisen Uralvuoriston itäpuolelle. Siellä ilmasto on mannermainen ja pohjoisosia paljon kuivempi. Alueen sateet riippuvat ilmamassojen liikkeistä ja vallitsevana on kaakkoinen kuiva ilmavirtaus. Alueen biotyyppi onkin aroa ja puoliaavikkoa, mikä riippuu siitä, onko aluetta kohdannut kuivuusjakso vai ei. Kuivuusjakson aikana joki ei saa vettä, koska pohjavesi vajoaa liian syvälle. Silloin alueen järvet ja lammet kuivuvat tai jäävät suolaisiksi lammikoiksi. Maaperään on kertynyt suolaa, joka huuhtoutuu jokeen, minkä vuoksi sen vesi on kesäisin hieman suolaista.

Vuodenajat vaikuttavat joen virtaamaan suuresti. Vähät sateet imeytyvät maaperään ja sen pohjavesi ruokkii jokea säästeliäästi. Keskialivirtaama (MNQ) onkin vain 0,04 kuutiometriä sekunnissa (m³/s) eli 40 litraa sekunnissa. Talven lumet sulaavat huhtikuussa, jolloin joen virtaama on 22,2 m³/s ja toukokuussa 8,6 m³/s. Joen vuotuinen keskivirtaama (MQ) on 2,71 m³/s. Joella on mitattu suurimmillaan (HHQ) 166 m³/s.

Vettä kerätään talousvedeksi pieniin tekojärviin. Alueen suurin järvi on Kušmurunin järvi, jonka läpi joki virtaa. Järvi on 43 kilometriä pitkä ja 10 kilometriä leveä. Sen vedenpinta kuitenkin vaihtelee suuresti vuodenajan mukaan.

Huomautukset
------------

1. ↑  Koordinaatit otettu venäjänkielisen wikipedian Убаган-artikkelin tietolaatikosta!

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Venäjän federaation valtiollinen vesistöaluetietokanta: Убаган (venäjäksi), viitattu 2.9.2018
2. 1 2 3 4  Убаган (venäjäksi), Neuvostoliiton suuri ensiklopedia, viitattu 2.9.2018
3. 1 2  R-ArticNET: Ubagan At 5 km nizhe Karangala, 1999
4. ↑  Korjakova, Ludmila & Epimakhov, Andrei: *The Urals and Western Siberia in the Bronze and Iron Ages*, s. 1–7. Cambrodge, Englanti: Cambridge University Press, 2007. ISBN 9781139461658. Teoksen verkkoversio (viitattu 2.9.2018). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: ru:Убаган
**Küçük Hasan Paššan moskeija** (*Kioutsouk Hassanin moskeija*, kreik. Τζαμί του Κιουτσούκ Χασάν, *Tzamí tou Kioutsoúk Chasán*), myös **Gialí Tzamisí** (Γιαλί Τζαμισί, "Rantamoskeija") ja **Janitsaarien moskeija** (Τζαμί των Γενίτσαρων, *Tzamí ton Genítsaron*), on entinen moskeija Chanián kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Chanián venetsialaisen sataman rannassa.

Moskeija mereltä päin nähtynä.
Moskeija on rakennettu vuonna 1645 juhlistamaan Chanián osmanivaltausta. Näin se oli koko Kreetan ensimmäinen moskeija. Rakennus kunnioittaa nimellään Küçük Hasan Paššaa, joka oli kaupungin ensimmäinen turkkilainen sotilashallitsija. Moskeijan toiminta lakkasi vuonna 1923 Kreikan ja Turkin väestönvaihdon myötä. Nykyisin moskeija on Chanián ainoa säilynyt. Rakennusta on käytetty Chanián arkeologisen museon rakennuksena toisen maailmansodan aikaan ja tämän jälkeen muun muassa varastotilana, kansanperinnemuseona, turisti-infopisteenä ja näyttelytilana.

Moskeijan arkkitehtuurissa on voimakkaita arabivaikutteita. Se on pohjakaavaltaan neliönmuotoinen ja siinä on suuri puolipallonmuotoinen kupoli, jota tukevat kivestä tehdyt kaaret. Sen pohjois- ja länsipuolella on pylväskäytävät, joiden päällä on seitsemän pienempää kupolia. Pylväskäytävät olivat alun perin avoimet, mutta suljettiin 1800-luvulla seinillä, joissa on kaarisisäänkäynnit ja -ikkunat. Moskeijaan on kuulunut minareetti, joka purettiin vuonna 1939. Rakennuksen ympärillä oli alun perin puutarhaa, jossa oli osmanipäälliköiden hautoja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Γιαλί Τζαμισί (Τζαμί του Κιουτσούκ Χασάν) *Cretan Beaches*. Viitattu 6.9.2021.
2. 1 2 3  Χανιά, Γιαλί τζαμί *Explore Crete*. Viitattu 6.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Küçük Hasan Paššan moskeija** Wikimedia Commonsissa
**U Ottama** (1897 – 9. syyskuuta 1939) oli burmalainen buddhalainen munkki, jota on pidetty ensimmäisenä merkittävänä burmalaisena kansallisena johtajana. U Ottama sai vaikutteita Intian itsenäisyysliikkeeltä ja Mahatma Gandhin menetelmistä, joita hän alkoi soveltaa Burmassa kirjoitellen lehtiin ja järjestäen poliittisia tapahtumia. Burman brittiviranomaiset pidättivät U Ottaman useampaan otteeseen ja hän kuoli vankeudessa vuonna 1939.

Elämäkerta
----------

U Ottaman puisto Yangonissa.
U Ottama syntyi vuonna 1897. Etniseltä taustaltaan hän oli arakanilainen. Nimeä U Ottama hän käytti todennäköisesti 1880-luvulla toimineen Mingyi-U Ottaman mukaan. Nuoruudessaan U Ottama matkusteli ympäri maailmaa käyden esimerkiksi Ranskassa ja ehkä myös muissa Euroopan maissa. Hän toimi myös paalin kielen opettajana Tokion yliopistossa Japanissa ja opiskeli paikallista buddhalaisuutta Kiotossa. Paalin ja sanskritin opettajana hän oleskeli myös pitkään Kalkutassa Intiassa. Intiassa U Ottama otti osaa politiikkaan ja joidenkin lähteiden mukaan hän oli toiminut myös Hindu Mahasabha -puolueen puheenjohtajana. Intiassa oleskellessaan hän tutustui myös Intian itsenäisyysliikkeen jäseniin ja Mahatma Gandhin menetelmiin.

Palatessaan Burmaan vuonna 1919 U Ottama oli mukana perustamassa buddhalaisia seuroja ja myöhemmin hän perusti isänmaallisen seuran eli *Wuthana Athins*. U Othama kirjoitti Maung Ba Penin ja Maung Hla Penin perustamaan *Thuriya*- eli Aurinko-lehteen, joissa hän ehdotti Intian itsenäisyysliikkeen tapaisia toimia esimerkiksi englantilaisten tuotteiden boikotoimisesta ja jopa veron maksusta kieltäytymistä. Brittejä hän piti esteenä buddhalaisen *nibbanan* eli nirvanan saavuttamiselle. Brittejä hän syytti myös erilaisten turmeluksien, kuten alkoholismin, rikollisuuden ja oopiumin käytön lisääntymisestä. Poliittisissa tilaisuuksissa hän esiintyi munkkikaavussaan ja piti puheita usein hindiksi hinduihin ja muslimeihin vedotakseen.

Burman brittiviranomaiset pidättivät U Ottaman vuonna 1921 ja hän sai 20 kuukauden vankeusrangaistuksen. Hänen kannattajansa järjestivät vastalauseeksi briteille *hartalin* eli eräänlaisen yleislakon. Hartal merkitsi mielenosoituksia, paastoamista ja uskonnollisia seremonioita. Lisäksi buddhalaisten, hindujen ja muslimien uskonnolliset johtajat tuomitsivat brittien toimet Shwdagonin pagodissa järjestetyssä kokouksessa. U Ottama pääsi vapaaksi vuonna 1922, mutta hänelle annettiin toinen, tällä kertaa kolmivuotinen vankeusrangaistus vuonna 1924. Päästyään vapaaksi hänet vangittiin jälleen vuonna 1928. U Ottama kuoli vankeudessa 9. syyskuuta 1939. U Ottamaa on pidetty ensimmäisenä merkittävänä burmalaisten kansallisena johtajana, joka innoitti myös myöhemmin toimineita burmalaisia vaikuttajia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Marja-Leena Heikkilä Horn ja Jukka O. Miettinen: *Kaakkois-Aasia - Historia ja kulttuurit*, s. 163-164. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 2000. ISBN 951-1-15771-X.
2. 1 2 3  Khin Oo Tha: Burmese Independence Leader U Ottama Remembered *The Irrawady*. Viitattu 7.11.2018. (englanniksi)
**Paltanmäen kotiseutumuseo**, joka on perustettu 1930-luvulla, sijaitsee Oriveden keskustassa, Paltanvuorella. Kotiseutumuseossa pääsee tutustumaan elämään Oriveden Paltanmäessä 1800-luvulta aina 1900-luvun puoliväliin saakka. Ulkomuseoalueelle on siirretty 14 vanhaa hirsirakennusta eri puolilta Orivettä ja museoalue koostuu asuinrakennuksista ja aitoista. Alueella on myös tuulimylly ja talli, jotka ovat oivia esimerkkejä aikakautensa rakennustyyleistä ja perinnerakentamisen taidosta. Vanhin rakennuksista on yli 300-vuotias. Kotiseutumuseossa vierailija pääsee tutustuman entisaikojen koteihin ja sisustukseen, käsityötaitoon, maalaiselämään ja perinnerakentamiseen. Rakennusten huoneet on sisustettu runsaasti aikakauden esineillä ja piharakennuksissa on näytillä maatalouteen, sepän ammattiin ja puutöihin liittyvää esineistöä.

Lähteet
-------

1. ↑  Paltanmäen kotiseutumuseo Oriveden kaupunki.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Paltanmäen kotiseutumuseo (Q115730009)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | kotiseutumuseo, ulkomuseo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Orivesi |
|  |
| katuosoite | Museotie 2 A, 35300 Orivesi |
|  |
| koordinaatit | 61°40′58″N 24°21′19″E﻿ / ﻿61.68272°N 24.35534°E﻿ / 61.68272; 24.35534 |
|  |
|  |

 |
**Mestarikustannus Oy** oli vuosina 1973–2004 toiminut kirjankustantamo, joka julkaisi etupäässä kotiin liittyvää tietokirjallisuutta kuten keittokirjoja kirjoina ja kirjasarjoina, aikakauslehtinä sekä myös uudenlaisina, vähitellen ilmestyvinä kortistosarjoina keräilykoteloineen. Tuotteita markkinoitiin etenkin suoramarkkinointia käyttäen postimyyntinä kirjakerhojen tapaan. Mestarikustannus Oy:n edeltäjäksi mainitaan vuonna 1956 perustettu Oy Maestrofon Ab, jonka toiminnasta ei ole tietoja. Nykyisin Mestarikustannus on Oy Apilanlehti/Klöverbladet Ab:n aputoiminimi.

Mestarikustannuksen perusti ruotsalainen, Hemmets Journal -aikakauslehdessä aiemmin työskennellyt Alf Tönneson, joka oli perustanut Ruotsiin samankaltaisen yrityksen Skandinavisk Press. Mestarikustannuksen ensimmäinen menestystuote oli *Mestarikokki*-niminen reseptikorttisarja, joka tuli markkinoille 1973 samaan aikaan kuin samaan ideaan perustuva Sanoma Osakeyhtiön *Kodin Kuvalehden Keittotaitokerho*. Mestarikustannuksen versio menestyi paremmin, ja Sanoma lopetti oman korttisarjansa 1978.

Mestarikustannuksen tietokirjojen aihepiireihin kuuluivat ruoanlaiton lisäksi huonekasvit, neuleet ja muut käsityöt sekä autot ja niiden korjaus. Tietokirjojen lisäksi Mestarikustannus julkaisi myös lastenkirjoja ja sarjakuvia, kuten 1980-luvun puolivälissä kymmeniä belgialaisen sarjakuvapiirtäjä Willy Vandersteenin Anu ja Antti -tarinoita Soile Kaukorannan suomentamina ja Jarkko Uosukaisen tekstaamina.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mestarikustannus Oy, Kauppalehti, viitattu 18.3.2015.
2. ↑  OY Apilanlehti/Klöverbladet AB (Arkistoitu – Internet Archive), YTJ Yritys- ja yhteisötietojärjestelmä, viitattu 18.3.2015.
3. ↑  Kautto, Hannu: hakanmediakronikkaa-blogi 1.2.2012 viitattu 18.3.2015.
4. ↑  Fennica-haku (Arkistoitu – Internet Archive): Mestarikustannus, viitattu 18.3.2015.
5. ↑  Hakutulos: Mestarikustannus (Arkistoitu – Internet Archive), Antikvariaatti.net, viitattu 18.3.2015.
**Koodaus ja modulointi** 

 

audio, video, puhe, tieto

koodausmenetelmät 

kanavanvaraus eli kanavointi 

* FDMA, TDMA, CDMA
* CSMA/CD (Ethernet)
* CSMA/CA (802.11)


modulointi 

* kantoaalto (mm. sähkötys)
* AM (DSB-SC, SSB)
* FM (FSK, GMSK)
* PM (mm. PSK, QAM)
* FHSS, DSSS (eivät tarvitse kanavointia)


siirtotie 

* radio
* kaapeli (koaksiaali, Cat5, valokuitu)


n • k • m

**UWB** (lyhenne sanoista *Ultra Wideband*) on radioteknologia, jossa tieto lähetetään äärimmäisen lyhyinä ja pienitehoisina pulsseina hyvin laajalla taajuuskaistalla (esimerkiksi 1—2 GHz).

Jos pulssit lähetetään pseudosatunnaisin väliajoin, pulssit eivät resonoi ympäröivien rakenteiden kanssa.

Ongelmana UWB-tekniikoissa on lähettäjän ja vastaanottajan synkronoituminen eli kuinka vastaanottaja löytää nanosekuntien tarkkuudella lähetetyt pulssit.

UWB-tekniikkaa ollaan standardoimassa (IEEE 802.15.3a). Lähetysteho on alhainen (-41,25 dBm/MHz). Kantama on maksimissaan 10-20 metriä bittinopeudella 110 Mb/s ja 2-4 metriä nopeudella 480 Mb/s.
**Stig-Erik Leiponen** (30. huhtikuuta 1937 Kemi – 9. marraskuuta 2016) oli suomalainen juristi ja työmarkkinajärjestöjohtaja.

Stig-Erik Leiposen vanhemmat olivat toimittaja Arvo Leiponen ja puhelinvirkailija Saga Häggström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1956 ja valmistui Helsingin yliopistosta lainopin kandidaatiksi 1962. Leiponen sai varatuomarin arvon 1964.

Leiponen oli aluksi Hollolan tuomiokunnan notaarina ja Lahden maistraatin oikeusneuvosmiehenä. Hän tuli Liiketyönantajain keskusliiton LTK:n palvelukseen vuonna 1963. Leiponen oli järjestössä lainopillisena sihteerinä ja asiamiehenä, apulaisjohtajana 1970–1973 ja lopuksi johtajana. Leiponen oli Liiketyönantajien keskusliiton toimitusjohtajan Jarmo Pellikan varamiehenä vuodesta 1984 alkaen. Hän toimi viimeksi työehtoyksikön johtajana ja jäi eläkkeelle vappuna 1997.

Stig-Erik Leiponen oli vuodesta 2002 rekisteröidyssä parisuhteessa Sosiaaliturvan tutkimuslaitoksessa tutkijana ja vs. johtajana toimineen valtiotieteen kandidaatti Heikki Kaitarannan (1941–2017) kanssa. He asuivat keväisin ja syksyisin Kyproksella ja kesäisin Kaitarannan kesäpaikalla Hollolan Vaavialassa. Suomen Kulttuurirahaston yhteydessä toimiva *Stig-Erik Leiposen ja Heikki Kaitarannan rahasto* perustuu heidän testamenttilahjoituksiinsa. Rahasto tukee yleisesti tiedettä ja taidetta. Stig-Erik Leiposen ja Heikki Kaitarannan hauta on Maunulan uurnalehdossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Stig-Erik Leiposen ja Heikki Kaitarannan rahaston rahastoesite
2. ↑  Leiponen lähti torvisoitolla, Helsingin Sanomat 1.5.1997 (Tilaajille)
3. ↑  Billion Graves : Stig-Erik Leiponen

Katso myös
----------

* Tupolevin veljekset
Kahvila on toiminut nykyisellä paikallaan Bulevardi 9:ssä vuodesta 1915. Vieressä on myös Ekbergin leipomomyymälä.
Kahvilan sisätila vuonna 1912.
**Ekbergin kahvila** on Helsingin Bulevardilla sijaitseva kahvila. Helsingin kuuluisimpiin kahvipaikkoihin lukeutuvan Ekbergin kahvilan perusti Fredrik Edvard Ekberg 1852 Helsingissä käytyään opissa Pietarissa ja suoritettuaan mestarikokeensa. Kahvila aloitti toimintansa 3. helmikuuta. Aluksi se sijaitsi Rauhan- ja Mariankatujen kulmassa, myöhemmin Aleksanterinkadulla. Nykyiselle paikalleen se muutti vuonna 1915, kun perhe rakennutti talon. Kahvilassa on 90 asiakaspaikkaa.

Nykyinen omistaja on Otto Ekberg, joka on Fredrik Ekbergin jälkeläinen neljännessä polvessa, ja myös viides polvi työskentelee yrityksessä. 

Kahvilan sisustus uusittiin vuonna 1951 ja remontoitiin vuonna 2016 Hägerström Husellin toimesta.

Leipomon puolen 1900-luvun alusta periytynyt sisustus säilyi pitkään alkuperäisessä muodossaan, kunnes leipomo-myymälä remontoitiin 2017–2018 vuodenvaihteessa. Remontissa mm. massiiviset tammiovet vaihdettiin liukuoviksi ja vanhat puiset tiskit vaihdettiin muovisiksi. Muutosta kutsuttiin "kulttuuriperinnön tärvelemiseksi" ja "kulttuurihistorialliseksi katastrofiksi". Remontin suunnittelivat Bang Interiors Helsinki ja Hägerström Husell, joka tuli mukaan myöhäisessä vaiheessa ja vetäytyi projektista kesken kaiken.

Lähteet
-------

1. ↑  Ekberg, historia Ekberg. Viitattu 24.2.2011.
2. 1 2  Kita Gronow, Kahvilavanhus pitää kiinni perinteistä, Helsingin Sanomat 2.2.2012 sivu A 14
3. 1 2  Legendaarisen Ekbergin konditorian remontti Bulevardilla tyrmistyttää asiakkaita: "Olette antaneet aivan uuden syvyyden käsitteille mauttomuus ja kulttuurihistoriallinen katastrofi" *Helsingin Sanomat*.  9.2.2018. Viitattu 9.2.2018.
4. 1 2 3  Suunnittelija vetäytyi Ekbergin konditorian remontista kesken projektin: "Nyt on tuhottu jotain, mitä ei ikinä saa takaisin" *Helsingin Sanomat*.  9.2.2018. Viitattu 9.2.2018.
5. 1 2  Legendaarisen Ekbergin konditorian remontti Bulevardilla tyrmistyttää asiakkaita: "Olette antaneet aivan uuden syvyyden käsitteille mauttomuus ja kulttuurihistoriallinen katastrofi" *Helsingin Sanomat*.  9.2.2018. Viitattu 9.2.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ekbergin kahvila** Wikimedia Commonsissa

* Ekbergin kahvila
Simpanssi ja mies.
Kysymyksellä, **onko ihmisen lisäksi muilla eläimillä tietoisuutta**, ja tässä tapauksessa minkä tahansa tyyppistä, on merkittävä filosofinen asema etenkin kysymyksessä niiden moraalisesta arvosta. Tämä on kiistanalaista ja kannanotot ovat hyvin erilaisia aina Descartesin näkemyksestä eläimistä tunnottomina ja tiedostamattomina koneina näkemyksiin, joiden mukaan eläinten sielunelämä olisi hyvinkin rikasta. Aihe sai uuden merkityksen 1900-luvun loppupuolella, jolloin tapahtui niin sanottu "kognitiivinen vallankumous". Suoritetut kokeet ovat osoittaneet, että monien eläinlajien sielunelämä on paljon kehittyneempää kuin mitä aiemmin on ajateltu. Yhdeltä tai useammalta lajilta on löydetty laaja joukko kognitiivisia kykyjä, joita on aiemmin pidetty yksinomaan ihmiselle mahdollisena, mukaan lukien työkalujen käyttö, suunnittelu, moraali ja puhuttu kieli.

Kriittinen ero kysymyksessä on tietoisuuden ja itsetietoisuuden välinen ero, jossa jälkimmäisen katsotaan harvemmin kuuluvan eläimille. Itsensä peilistä tunnistavien eläinlajien määrä on kuitenkin jokseenkin suuri, ja tätä saavutusta pidetään yleensä todisteena itsetietoisuudelle.

Lähteet
-------

1. ↑  Choi, Charles Q.: 10 Animals That Use Tools *Live Science*.  14.12.2009. Viitattu 9.8.2020. (englanniksi)
2. ↑  Korpar planerar lika bra som människoapor *Dagens Nyheter*.  13.7.2017. Viitattu 9.8.2020. (ruotsiksi)
3. ↑  Waal, Frans de: Moral behavior in animals *TED Talks*. Viitattu 9.8.2020. (englanniksi)
4. ↑  Smith, Graham: Prairie dogs have a language all of their own and 'can describe what humans look like' *Daily Mail*.  21.1.2011. Viitattu 9.8.2020. (englanniksi)
5. ↑  List of Animals That Have Passed the Mirror Test *Animal Cognition*. Viitattu 9.8.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Eläinten tietoisuus** Wikimedia Commonsissa
**Lopen kunnankirjasto** on Lopen kirjasto. Lopen pääkirjasto toimii Kauppatiellä, minkä lisäksi Lopella kulkee kirjastoauto. Lopen kirjasto on marraskuusta 2020 alkaen kuulunut Ratamo-kirjastoihin, johon kuuluvat myös Hausjärven, Hyvinkään, Nurmijärven ja Riihimäen kirjastot.

Historia
--------

Kun Turussa oli vuonna 1852 näytteillä R. W. Ekmanin maalaama Lopen kirkon uusi alttaritaulu, näyttelystä kertyi 25 ruplaa, jotka Ekman lahjoitti Lopen seurakunnalle ja toivoi, että rahat käytettäisiin kirjojen hankkimiseen vähävaraisia lapsia varten. Lopen pitäjänkokous perusti 14. marraskuuta 1852 Lopelle kirjaston. Lopen kirjasto on Hämeen kolmanneksi vanhin. 

Kirjasto toimi kirkon yhteydessä, ja kun kirkko paloi kahdesti, valtaosa kirjoista tuhoutui 1800-luvun loppuun mennessä.

1930-luvulla kirjasto siirtyi kansakoululle, 1940-luvun lopulla paloasemalle ja vuonna 1964 uuteen kansalaiskoulurakennukseen. Marraskuussa 1988 kirjasto sai oman rakennuksen.

Lähteet
-------

1. ↑  Seutulainaliikenne vilkastui Lopella Ratamo-kirjastoihin liittymisen myötä – kirjastotoimenjohtaja: "Aineiston tehtävä on olla lainassa, eikä hyllyssä" *yle.fi*. Viitattu 30.6.2021.

* Kirjasto Lopen kunta.
**Stiff Upper Lip Tour** oli rockyhtye AC/DC:n maailmankiertue, joka vieraili Suomessa kolme kertaa vuosina 2000-2001. Kiertue alkoi 1. elokuuta 2000 Grand Rapidsistä Michiganista Yhdysvalloissa ja päättyi Kölnissä Saksassa 8. heinäkuuta 2001. Kaiken kaikkiaan yhtye kiersi maailmaa 11 kuukautta ja 8 päivää, minkä aikana he ehtivät soittaa 145 konserttia.

Stiff Upper Lip Tour Suomessa
-----------------------------

Kesällä 2001 AC/DC esiintyi Helsingin Olympiastadionilla yli 30 000 maksaneelle katsojalle. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun AC/DC esiintyi ulkoilmakonsertissa Suomessa. Kiertueen kaksi aiempaa Suomen konserttia järjestettiin vuonna 2000 Helsingissä Hartwall Areenalla ja Turussa Elysé Areenalla.

Olympiastadionilla lämmittelijänä oli George Thorogood & The Destroyers.

### Olympiastadionilla esitetyt kappaleet

* Stiff Upper Lip
* You Shook Me All Night Long
* Problem Child
* Thunderstruck
* Hell Ain’t a Bad Place to Be
* Hard as a Rock
* Shoot to Thrill
* Rock and Roll Ain't Noise Pollution
* What Do You Do for Money Honey
* Bad Boy Boogie
* Hells Bells
* Up to My Neck in You
* The Jack
* Back in Black
* Dirty Deeds Done Dirt Cheap
* Highway to Hell
* Whole Lotta Rosie
* Let There Be Rock
* T.N.T
* For Those About to Rock
Departementti Uruguayn kartalla.
**Maldonado** on yksi Uruguayn departementeista. Sen pääkaupunki on Maldonado.
Departementin pinta-ala on 4 793 km² ja vuonna 2009 arvioitu väkiluku oli 150 780 henkeä.

Maldonado sijaitsee Uruguayn eteläosassa. Se on saanut nimensä luutnantti Francisco Maldonadolta, jonka espanjalaiset jättivät Maldonadonlahdelle vuonna 1530. Montevideon kuvernööri rakennutti alueelle linnoituksia 1700-luvun puolivälissä suojatakseen strategisesti tärkeitä seutuja Portugalin laajentumispyrkimyksiltä.

Departementin pohjoisosassa kasvatetaan karjaa. Länsi- ja eteläosat ovat maanviljelysaluetta, jossa kasvatetaan vehnää, maissia, auringonkukkia, kauraa ja perunaa. Maakunnassa on myös mineraalivaroja, etenkin Lavallejan seudulla. Asutus keskittyy rannikolle, missä käy myös paljon turisteja.

Lähteet
-------

1. ↑  Departments Citypopulation

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maldonado (departementti)** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Uruguayn departementit |
| --- |
|  |
| 
* Artigas
* Canelones
* Cerro Largo
* Colonia
* Durazno
* Flores
* Florida
* Lavalleja
* Maldonado
* Montevideo
* Paysandú
* Río Negro
* Rivera
* Rocha
* Salto
* San José
* Soriano
* Tacuarembó
* Treinta y Tres

 | Uruguay |

 |
**Eino (Eka) Karppanen** (11. toukokuuta 1912 Sakkola – 21. marraskuuta 2010 Vantaa) oli mainos-, elokuva- ja tv-graafikko, kuvittaja.

Karppanen opiskeli 1932–1935 Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulussa, jossa hän löysi alakseen karikatyyripiirustuksen. Myöhemmin 1962 hän suoritti mainoshoitajan tutkinnon. Karppanen teki vuoden 1936 olympialaisten aikana monille lehdille karikatyyrejä urheilijoista. Suomi-Filmille ja Suomen Filmiteollisuudelle hän teki vuosina 1938–1958 elokuvien alkutekstejä ja elokuvajulisteita, ja kuvitti sota-aikaista Korsulukemistoa. Hän työskenteli myös mainostoimistoissa, SEKissä ja Mainosyhtymässä. Veikko Hannuniemen kanssa hän perusti Piirtopainon ja julkaisi varhaista suomalaista sarjakuvalehteä Piirtopaloja, joka ilmestyi 1945.. 1960-luvun loppupuolella Karppanen aloitti Mainos-TV:ssä, jossa hän toimi graafisena suunnittelijana eläkkeelle siirtymiseensä asti vaikka olisi halunnut jatkaa vielä.

Karppanen on kirjannut muistojaan muistelmakirjaan *Nuorukaisena Knut Possen jäljillä* (Karjalan kirjapaino, 1987).

Lähteet
-------

1. 1 2  Muistot, Helsingin Sanomat[vanhentunut linkki], viitattu 12.6.2011
2. 1 2  Juri Nummelin, Sotanovelliprojekti: Korsulukemisto
**Jokiniemen työväentalo** oli Lopen kunnan Jokiniemen kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Jokiniemen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905 Lopen työväenyhdistyksen nimellä. Vuoden loppuun mennessä yhdistyksessä oli 278 jäsentä, mikä teki siitä kolmanneksi suurimman Suomen maatalousvaltaisten paikkakuntien työväenyhdistyksistä. Vuonna 1909 yhdistys sai tontin Jokiniemestä. Talo valmistui tontille seuraavana vuonna, ja yhdistystä alettiin kutsua Jokiniemen työväenyhdistykseksi. Myöhemmin nimi virallistettiin.

Vuonna 1977 perustettiin Lopen Sosialidemokraattinen Yhdistys. Vuonna 2012 se yhdistyi Launosten työväenyhdistykseen, joka puolestaan vaihtoi nimensä Lopen Sosialidemokraattiseksi Työväenyhdistykseksi. Talon vaiheista ei ole tarkempaa tietoa.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Yhdistyksen alaisuudessa toimi alkuaikoina muun muassa ompeluseura, lauluseura, puhujaseura, urheiluseura ja soittokunta. Vuosina 1914–1917 talo oli venäläisten sotilaiden käytössä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lopen sos.dem. työväenyhdistys ry: Lopen sosialidemokraattien historia *loppi.sdp.fi*. Viitattu 23.1.2023.
Hope Sandoval esiintymässä New Yorkissa vuonna 2010
**Hope Sandoval** (s. 24. kesäkuuta 1966) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, joka tunnetaan yhtyeistä Mazzy Star ja Hope Sandoval & the Warm Inventions.

Hope Sandoval varttui Los Angelesissa meksikolais-amerikkalaisessa perheessä. Vuonna 1987 hän alkoi laulaa Opal-yhtyeessä, jonka nimeksi vaihtui myöhemmin Mazzy Star. Yhtye julkaisi 90-luvulla kolme albumia ja yhden vuonna 2013. Vuonna 2001 Sandoval julkaisi ensimmäisen albumin nimellä Hope Sandoval & the Warm Inventions, johon kuuluu Sandovalin lisäksi My Bloody Valentine -yhtyeestä tunnettu Colm O’Ciosoig.

Lähteet
-------

1. 1 2  HopeSandoval.com - bio *Hopesandoval.com*. Viitattu 19.8.2018.
2. ↑  Vaziri, Aldin: Hope Sandoval and the Warm Inventions *Hopesandoval.com*. Viitattu 19.8.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Rousolákos** (kreik. Ρουσολάκος; myös *Roussolákkos*, *Rusolákos*) on minolaisaikaisen kaupungin arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Siteían kunnassa lähellä Chiónan kylää, noin kaksi kilometriä itään Palaíkastron kylästä. Siksi alueeseen viitataan usein myös *Palaíkastron* nimellä. Kummatkin nimet ovat nykyaikaisia. Paikan minolaisaikaista nimeä ei tunneta.

Historia
--------

Rousolákoksen arkeologista aluetta.
Rousolákoksen talojen raunioita.
Rousólakoksen alue on ollut asuttu viimeistään varhaiselta minolaiselta kaudelta (EM II, noin 2900–2300 eaa.) lähtien. Kaupunki itsessään kehittyi keskiminolaisella kaudella (MM IB–MM IIA, noin 1900–1640 eaa.) ja kasvoi edelleen myöhäisminolaiselle kaudelle (LM IA/IB, noin 1600–1425 eaa.) saakka. Kaupunki oli toiseksi suurin tunnettu minolainen asutus Knossoksen jälkeen. Kaupungin ympäristö on ollut hyvää maanviljelysaluetta ja sieltä on ollut hyvä kulkuyhteys saaren sisäosiin. Chiónan lahti muodosti puolestaan suojaisan sataman kaupungin käyttöön. Kaupunkia palveli Petsofáksen vuorenhuippupyhäkkö, joka on yksi lajinsa merkittävimmistä. Káto Zákroksen palatsi sijaitsi noin kaksi kilometriä etelään.

Kaupunki tuhoutui useasti maanjäristyksissä. LM IB -kaudella noin 1480–1425 eaa. se tuhoutui tulipalossa kaikkien muiden minolaisten kohteiden tavoin, mutta paikka säilyi silti asuttuna myös tämän jälkeen.

Alueen järjestelmälliset arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1902–1906 R. Bosanquetin ja R. M. Dawkinsin johdolla sekä vuosina 1962–1963 Hugh Sackettin ja Mervyn Pophamin johdolla. Kaivauksia on suoritettu myös tämän jälkeen. Osa raunioista on nykyisin katettu.

Löydökset
---------

Kaupungilla on ollut selvästi suunniteltu pohjakaava, jossa kaupunki on jaettu kortteleihin. Kaupungin pääkadun pituus on 145 metriä. Siihen risteää kohtisuorasti kolme pienempää katua, joista yksi on 70 metriä pitkä. Tutkimuksessa korttelit on nimetty kirjaimin (kortteli Beta, kortteli Gamma jne.). Suurin kortteli, kortteli Delta, on kooltaan 1 800 neliömetriä. Jokaisessa korttelissa oli 4–5 taloa. Erityisesti pääkadun varrella olevat talot ovat selvästi olleet ylellisiä.

Kaupungissa on löydösten perusteella harjoitettu monipuolista käsityöläisyyttä, kauppaa ja maanviljelyä. Kaupungin läheltä on löydetty paljon muita minolaisaikaisia asutuksia, yksittäisiä taloja sekä hauta-alueita.

Vain pieni osa kaupungista on kaivettu esiin. Jotkut tutkijat ovat arvelleet, että maan alla saattaisi olla jopa palatsin rauniot.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Minoan Crete *minoancrete.com*. Viitattu 7.10.2015.
2. 1 2 3 4 5  Palekastro *Ancient Greece*. Viitattu 7.10.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rousolákos** Wikimedia Commonsissa
**Pantolaktoni** (C6H10O3) on laktoneihin eli rengasrakenteisiin estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa vitamiinien valmistamiseen ja apuaineena orgaanisen kemian synteeseissä.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Pantolaktoni on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdiste liukenee muun muassa veteen, etanoliin, dietyylieetteriin, bentseeniin ja kloorattuihin hiilivetyihin. Pantolaktoni on optisesti aktiivinen yhdiste. R(-)-enantiomeerin kiertokyky vesiliuoksessa on -50 ja S(+)-enantiomeerin kiertokyky vesiliuoksessa on +50. Pantolaktonia muodostuu ihmiselimistössä maksassa pantoteenihapon aineenvaihduntatuotteena.

Pantolaktonin valmistamiseen on useita tapoja. Käytetyin tapa on emäskatalysoitu isobutyraldehydin ja formaldehydin välinen aldoliadditioreaktio. Tässä reaktiossa muodostuu hydroksipivaldehydiä, joka reagoi vetysyanidin kanssa syanohydriiniksi. Tämä syanohydriini syklisoituu happamissa olosuhteissa pantolaktoniksi. Tässä reaktiossa muodostuu pantolaktonin raseeminen seos. Toinen valmistustapa on ketopantolaktonin pelkistys joko vedyttämällä tai bioteknillisesti ja näin voidaan valmistaa tiettyä pantolaktonin enantiomeeria. Ketopantolaktonia valmistetaan 2-okso-3-metyylibutyraattiesterien ja formaldehydin välisellä reaktiolla.

Pantolaktoni reagoi 3-aminopropaanihapon kanssa muodostaen pantoteenihappoa ja 3-aminopropanolin kanssa muodostaen pantenolia. Aineesta valmistetaan myös muita pantoteenihapon johdannaisia. Orgaanisissa synteeseissä pantolaktonia voidaan käyttää kiraalisena lähtöaineena, kiraalisena apuaineena muun muassa Diels–Alder-reaktioissa sekä additioreaktioissa keteeneihin. Pantolaktonia voidaan myös käyttää erotettaessa muiden aineiden enantiomeereja resoluutiolla.

Lähteet
-------

1. ↑  Pantolactone – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 25.9.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 1205. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
3. 1 2  Edward J. J. Grabowski: *(R)‐Pantolactone, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2001. Teoksen verkkoversio Viitattu 25.9.2018.
4. 1 2  Thimma R. Rawalpally: *Pantothenic Acid, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 25.9.2018
5. 1 2  Klaus Kaiser & Bernd de Potzolli: *Vitamins, 8. Pantothenic Acid, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2011. Viitattu 25.9.2018.
**Abdulla Yameen** oli Malediivien presidentti marraskuusta 2013 alkaen marraskuuhun 2018 saakka. Hän on maata lähes 30 vuotta, vuoteen 2008, hallinneen presidentti Maumoon Abdul Gayoomin velipuoli.

Yameen on opiskellut liiketaloutta Libanonissa ja valtiotiedettä Yhdysvalloissa.

Marraskuussa 2018 Ibrahim Mohamed Solih vannoi virkavalansa Malediivien uutena presidenttinä ja Abdulla Yameenin seuraajana. Yameenin valtakaudella vuosina 2013-2018 opposition edustajia oli vangittu ja ajettu maanpakoon. Yameen ei ollut paikalla Solihin virkaanastujaisissa, joissa sen sijaan olivat paikalla Yameenin aikana vankilaan tekaistujen ja poliittisesti motivoituneiden syytteiden takia joutuneet entiset presidentit Maumoon Abdul Gayoon ja Mohamed Nasheed. Paikalla oli myös Intian pääministeri Narindra Modi. Malediivien ja Intian välit olivat viilentyneet presidentti Abdulla Yameenin valtakaudella, sillä Malediivit lähentyi Kiinaa, joka investoi maahan runsaasti. Presidentti Solih sanoi jatkossa Intian olevan taas Malediivien tärkein kumppani.

Marraskuussa 2019 entinen presidentti Abdulla Yameen tuomittiin rahanpesusta viideksi vuodeksi vankeuteen. Syyttäjän mukaan yksityisen yrityksen maksama huomattava summa, joka oli tarkoitettu maan turismi-elinkeinoon, meni Yameenin omalle pankkitilille. Yameen itse kiisti syytteet.

Lähteet
-------

1. ↑  Yameen sworn in as president of the Maldives  17.11.2013. BBC. Viitattu 3.1.2015.
2. ↑  President Abdulla Yameen Abdul Gayoom President's Office.  Arkistoitu 20.9.2015. Viitattu 4.1.2015.
3. ↑  Ibrahim Mohamed Solih sworn in as new Maldives president *www.aljazeera.com*. Viitattu 20.1.2020.
4. ↑  Maldives ex-leader convicted of money laundering *bbc.com*.  28.11.2019. Viitattu 20.1.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Abdulla Yameen** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Puola

 |

 |
**Route nationale 30** eli **RN30** on valtatie Malissa. Se kulkee Koulikorosta Fanan, Dioïlan ja Kolondiéban kautta Norsunluurannikon rajalle Kadianaan. Tie liittyy Fanassa valtatie RN6:een ja Zantiébougoussa RN7:ään. Fanan ja Norsunluurannikon rajan välisen osuuden pituus on 310 kilometriä.

Zantiébougoun ja Norsunluurannikon rajan välinen 140 kilometrin tieosuus on osa suunniteltua Bamakon ja San-Pédron valtamerisataman välistä liikennekäytävää. Sen asfaltointi alkoi marraskuussa 2016. Afrikan kehityspankin tukemaan hankkeeseen liittyy myös Boundialin ja Kanin välisen 135 kilometrin osuuden päällystäminen Norsunluurannikolla. Sen ansiosta matka-aika molemmilla osuuksilla lyhenee kuudesta tunnista kahteen ja puoleen tuntiin. Kokonaisuutena liikennekäytävä muodostaa uuden lyhyemmän reitin Malista Norsunluurannikolle.

Nigerjoen ylitse on rakenteilla 975 metriä pitkä Kayon silta, jonka 24 kilometrin pituinen yhdystie johtaa etelässä Fayan suojelumetsän läpi RN6-valtatielle Zantiguilaan. Pohjoisessa silta liittyy Bamakon ja Koulikoron välille rakennettavaan nelikaistaiseen valtatiehen, jonka pituus on 45 kilometriä.

Lähteet
-------

1. ↑  Project of road upgrading and transport facilitation of the corridor Zantiébougou–Bamako – San Pedro: Summary full resettlement plan *afdb.org*.  2015. Viitattu 13.7.2018.
2. ↑  Mali: Carte Routière *Reliefweb*.  2014. Viitattu 13.7.2018.
3. ↑  Road development and transport facilitation project on the Bamako–Zantiébougou–Boundiali – San Pedro corridor: Appraisal report *gtai.de*. Viitattu 13.7.2018. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Route Zantiebougou–Kolondieba – frontière Cote d’Ivoire: Les travaux lancés par IBK *Maliweb*.  14.11.2016. Viitattu 13.7.2018.
5. ↑  Projet de deseclavement de Koulikoro: Pont de Koulikoro *somafrec.com*.  2006. Viitattu 13.7.2018.
6. ↑  Route Bamako-Koulikoro-Pont de Kayo et ses voies d’accès; approbation de deux avenants de plus de 13 milliards *Niarela*.  Arkistoitu 13.7.2018. Viitattu 13.7.2018.
7. ↑  Pont de Kayo et route Bamako-Koulikoro: Les travaux avancent à la satisfaction générale *Maliactu*.  18.12.2017.  Arkistoitu 13.7.2018. Viitattu 13.7.2018.
**Alexander Munck af Fulkila** (12. syyskuuta 1832 Hämeenlinna – 18. helmikuuta 1892 Kronstadt, Pietarin kuvernementti, Venäjä) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston kontra-amiraali.

Alexander Munck af Fulkilan vanhemmat olivat insinööri, everstiluutnantti August Carl Ludwig Munck af Fulkila ja Sofia Fredrika Thilman ja puoliso vuodesta 1860 Helena Fredrika Catarina Juliana Helmcke. Kenraalimajuri Viktor Ernst Fredrik Munck af Fulkila oli heidän poikansa. Alexander Munck af Fulkila valmistui gardemariniksi Pietarin merikadettikoulusta 1851 ja ylennettiin midshipsmaniksi 22. meriekipaasiin 1853. Krimin sodan aikana hän osallistui Viaporin puolustamiseen linjalaiva Arsisilla ja linjalaiva Andreilla 1854 sekä Helsingin puolustamiseen Jusupovin rannikkopatterin päällikkönä 1855. Vuonna 1857 hän palveli korvetti Knjaz Varshavskilla, joka toimi vahtialuksena Kronstadtin redillä. Seuraavana vuonna Munck palveli höyrylaiva Bystryj'llä, joka teki hydrografisia mittaustöitä Suomenlahdella ja Riianlahdella. Huhtikuussa 1859 hänet siirrettiin kenraaliamiraalin meriekipaasiin Pietariin, luutnantiksi hän yleni huhtikuussa 1860. Vuosina 1861–1862 Munck purjehti linjalaiva Imperator Nikolai I:llä Suomenlahdella, seuraavana vuonna hän toimi potkuritykkivene Astorin päällikkönä Suomenlahden saaristossa.

Munck siirrettiin Aralin laivastoon maaliskuussa 1866, jossa hän toimi barkassi Obrutševin päällikkönä Araljärvellä 1866–1867 ja höyrylaiva Orjolin päällikkönä Syr-Darjan alueella 1868–1869. Hänet siirrettiin Itämeren laivastoon 1869 ja ylennettiin kapteeniluutnantiksi 1870. Munck toimi vanhimpana upseerina höyrylaiva Vladimirilla 1870–1875 ja vuonna 1876 Kronstadtissa päällikkönä kuunari Poljarnaja Zvezdálla. Sen päällikkönä hänet komennettiin vuonna 1877 Arkangelin merikomppaniaan. Munck ylennettiin 2. luokan kapteeniksi 1878 ja hän komensi Poljarnaja Zvezdáa Vienanmeren ja Jäämeren matkoilla 1878–1879. Vuosina 1880–1881 hän toimi tykkivene Burúnin päällikkönä, 1. luokan kapteeniksi hän yleni syksyllä 1882. Itämerellä Munck palveli monitorien Tifon ja Jedinorog päällikkönä 1882–1886, eron sotapalveluksesta hän sai kontra-amiraalina syyskuussa 1887.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Munck af Fulkila, Alexander *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit

 |

 |
| Route de la Baie James |
| --- |
|  |
| Paikka | Km | Lisätiedot |  |
| päätepiste | 620 | ● | yksityistie alkaa |
| liittymä | 617 | ● | Radissoniin 5 km |
| liittymä | 600 | ● | Chisasibiin 90 km |
| liittymä | 589 | ● | Radissonin lentokenttä |
| liittymä | 544 | ● | Route Transtaïga |
| liittymä | 518 | ● | Wemindjiin 96 km |
| hätäpuhelin | 504 | ● |  |
| hätäpuhelin | 444 | ● |  |
| silta | 411 | ● | Opinaca-joki |
| silta | 395 | ● | Eastmain-joki |
| Relais 381 | 381 | ● | huoltoasema, kahvio |
| liittymä | 351 | ● | Eastmainiin 103 km |
| hätäpuhelin | 301 | ● |  |
| liittymä | 275 | ● | Route du North |
| silta | 257 | ● | Rupert-joki |
| hätäpuhelin | 247 | ● |  |
| liittymä | 237 | ● | Waskaganishiin 102 km |
| silta | 232 | ● | Broadback-joki |
| hätäpuhelin | 201 | ● |  |
| hätäpuhelin | 135 | ● |  |
| rekisteritoimisto | 6 | ● |  |
| Matagami | 0 | ● | tien alkukohta |

**Route de la Baie James** (engl. *James Bay Road*) on maantie Québecin länsiosissa Kanadassa. Tie kulkee Kanadan kilven lähes asumattomien erämaiden poikki Jamesinlahden itärannan suuntaisena. Yleiselle liikenteelle avatun tieosuuden pituus on 620 kilometriä, ja se on jatke Québec route 109 -maantielle. Tie alkaa Matagamista ja päättyy Radissoniin.

Tie on koko matkaltaan päällystetty, hyvin hoidettu ja se on avoinna liikenteelle koko vuoden ajan. Vuodesta 2002 lähtien tietä ei ole enää määritelty yhdeksi provinssin valtateistä. Jamesinlahdelle johtava tie on tärkeä yhteyslenkki alueen matkailulle. Tieltä haarautuvat sekä Route Transtaïga että Route du Nord.

Tien varrella ei ole asutuskeskuksia, lukuun ottamatta huoltoasemaa, joka sijaitsee 381 kilometrin päässä Matagamista. Huoltoasema sekä sen yhteydessä sijaitseva kahvila ja yömajoitus ovat avoinna matkailijoille 24 tuntia vuorokaudessa joka päivä.

Koska tie kulkee eristyksissä olevien asumattomien seutujen halki, on Matagamin pohjoispuolella rekisteritoimisto, jossa tienkäyttäjien on ilmoittauduttava. Toimisto on aina auki, ja se toimii myös tienvarren matkailuneuvontana. Turvallisuussyistä tien varrella on kuusi hätäpuhelinta, joilla saa yhteyden rekisteritoimistoon.

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Route de la Baie James**.
**Kytökylä** on Haapaveden kaupungissa sijaitseva kylä. Kytökylä sijaitsee noin seitsemän kilometrin päässä Haapaveden keskustasta kaakkoon ja 20 kilometrin päässä valtatie 4:ltä. Kytökylä muodostaa noin kolmen kilometrin mittaisen nauhamaisen asutuskeskittymän Pyhäjoen pohjoispuolella. Se on muodostunut reilun kilometrin päässä joen myötäisesti kulkevalle harjanteelle. Joen eteläpuolella, mutta ilman siltayhteyttä, sijaitsee Vattukylä. Kylän halkaisee keskuskohdiltaan Pyhäjokeen laskeva Piipsanoja.

Kytökylässä sijaitsee Haapaveden lentokenttä ja Kuopion ortodoksisen seurakunnan rukoushuone eli tsasouna.

Kytökylän kylätalo on maamiesseurantalo Kopsa. Pyhäjoen varressa on kesänviettopaikka ja uimaranta Kesäranta. Kytökylän urheilukenttä sijaitsee entisen Kytökylän koulun kiinteistön yhteydessä, joka on nykyään yksityisomistuksessa.

Kytökylässä on toiminut aikoinaan kaksi koulua, joista viimeisin Kytökylän koulu lakkautettiin vuonna 2007.

Kirjallisuutta
--------------

* Anttila, Katariina: *Kytösavut.*. Haapavesi: Kytökylän maamiesseura, 2004. ISBN ISBN 952-91-7889-1.

Lähteet
-------

1. ↑  Haapavesi *lentopaikat.fi*. Viitattu 5.7.2023.
2. ↑  Neitsyt Marian syntymän rukoushuone, Haapavesi *Suomen ortodoksinen kirkko*. Viitattu 5.7.2023.
3. ↑  Kylätalon Kopsa *kytokyla.com*. Viitattu 5.7.2023.
4. ↑  Tervetuloa Haapaveden Kytökylälle! *kytokyla.com*. Viitattu 5.7.2023.
5. ↑  Siira, Kimmo: Haa­pa­ve­si lak­kaut­taa taas yhden ky­lä­kou­lun *Kaleva*.  21.6.2007. Viitattu 5.7.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kylän kotisivut
**David Wilhelm Frölander-Ulf** (13. elokuuta 1874 Ruotsi - 22. joulukuuta 1947 Helsinki) oli ruotsalaissyntyinen Suomessa vaikuttanut arkkitehti, joka tunnettiin ennen muuta sisustusarkkitehtina. Frölander-Ulf suunnitteli muun muassa ravintolasisustuksia, liikesisustuksia, pankkien ja teollisuusyritysten toimistosaleja sekä johtokunnanhuoneita.

Henkilöhistoria ja ammattiura Suomessa
--------------------------------------

Ruotsissa syntynyt Frölander-Ulf muutti Tukholmasta Suomeen vuonna 1897-1898. Helsingissä hän työskenteli professori Gustaf Nyströmin toimistossa, professori Lars Sonckin toimistossa, Gesellius, Lindgren, Saarisen toimistossa, ja vuodesta 1912 lähtien omassa arkkitehtitoimistossaan.

Frölander-Ulfin puoliso oli Hilma Thérèse Wallgren, heidän pojastaan Torsten Frölander-Ulfista (s. 1907) tuli lääkäri.

Töitä
-----

Frölander-Ulf teki 1900-luvun alkukymmenten aikana käytännöllisesti katsoen kaikkien silloin rakennettujen "parempien" hotellien ja ravintoloiden sisustukset, yhteensä parikymmentä. Joukkoon kuuluvat niin Ekbergin kahvila (ainoa alkuperäisenä säilytetty), Seurahuone (1914–1915) kuin elokuvateatteri Maxim. 1930-luvulla syntyivät English Tea Room ja Mikado. Pörssitalon Adlon on näistä viimeinen ja loistokkain. Se valmistui vuonna 1938. Frölander-Ulfin Adlonin baariin suunnittelemat tuolit olivat vielä hiljattain olleet käytössä ravintola Kynsilaukassa.

### Sisustuksia

* Hotelli Kämpin ravintolasali ja baari
* Fennian kahvila
* Ravintola Gradinin sisustukset
* Ravintola Adlon (nykyisin ravintola Pörssi)
* Ekbergin kahvila

### Rakennuksia

* Thordénin laivanvarustamon päätoimisto
* johtaja Rasmussénin huvila Kulosaaressa
* Maxim, helsinkiläinen elokuvateatteri
* Asunto-osakeyhtiö Nuoranpunojankatu 7, asuintalo Hietalahdessa, osoitteessa Köydenpunojankatu 7 - Kalevankatu 54
* Pohjoisranta 8, asuintalo Kruununhaassa

Lähteet
-------

* Arkkitehtiesittely, David Frölander-Ulf Arkkitehtuurimuseo.  Arkistoitu 23.3.2012. Viitattu 27.5.2012.
* *Upeat salit*. Kauppalehti Optio, 16.12.1999 (Ari Larnemaa, Hannu Lahtonen)

### Viitteet

1. ↑  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 103. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.
2. ↑  Juha-Pekka Raeste: Maxim on osa elokuvan historiaa.  *Helsingin Sanomat*, 9.12.2014, s. A 26.  Sanoma. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 9.12.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
Nautoja maantiellä Sibyssä.
**Route nationale 5** eli **RN5** on valtatie Malissa. Se johtaa maan pääkaupungista Bamakosta Guinean rajalla sijaitsevalle Kourémalén rajanylityspaikalle. Tien pituus on 129 kilometriä.

RN5 on osa Bamakon ja Guinean pääkaupungin Conakryn yhdistävää liikennekäytävää, jonka pituus on 980 kilometriä. Conakry on Bamakoa lähinnä oleva valtamerisatama, mutta sen kautta kulkee vain pari prosenttia Malin ulkomaankaupasta.

1940-luvulla rakennettu Bamakon ja Kankanin välinen 344 kilometrin osuus suoristettiin ja päällystettiin 2000-luvun alussa. Samalla rakennettiin myös Nigerin ja Tinkissojoen ylittävät sillat. 2010-luvun alussa rakennettiin 8,8 kilometrin pituinen nelikaistainen sisääntulotie Bamakoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Mali: Carte Routière *Reliefweb*.  2014. Viitattu 11.7.2018.
2. ↑  Mali: Note sur le secteur des transports *afdb.org*.  2014. Viitattu 11.7.2018.
3. ↑  Rapport d’évaluation: Route Kankan–Kourémalé–Bamako *afdb.org*.  2000. Viitattu 11.7.2018.
4. ↑  A New Road with Modern Facilities at the Service of the Population *Impacting West Africa*.  2014. Viitattu 11.7.2018.
**David Fiegen** (s. 3. syyskuuta 1984 Esch-sur-Alzette, Luxemburg) on luxemburgilainen keskimatkojen juoksija, 800 metrin EM-mitalisti.

Fiegen sijoittui alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Debrecenissä 2001 seitsemänneksi 800 metrillä. Seuraavana vuonna hän oli samalla matkalla kuudes sisäratojen EM-kilpailuissa Wienissä halliennätyksellään 1.47,44 ja saavutti pronssia alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa Kingstonissa ajalla 1.46,66. Vuonna 2003 hän sai hopeaa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailujen 800 metrillä Tampereella.

Fiegen saavutti hopeaa Göteborgin 2006 EM-kilpailujen 800 metrillä ajalla 1.46,59. Hän hävisi kilpailun voittaneelle Bram Somille kolme sadasosasekuntia.

Fiegen on ensimmäinen luxemburgilainen, joka on saanut mitalin yleisurheilun EM-kilpailuissa, alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa ja alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Hänet valittiin Luxemburgin vuoden urheilijaksi 2002. Fiegen on pituudeltaan 187 cm ja hän painaa 72 kg.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* Ulkoradat
	+ 400 m – 47,76 (2006)
	+ 600 m – 1.16,15 (2008)
	+ 800 m – 1.44,81 (2006)
	+ 1 000 m – 2.17,51 (2006)
	+ 1 500 m – 3.39,98 (2004)
* Sisäradat
	+ 800 m – 1.47,44 (2002)
	+ 1 000 m – 2.22,12 (2004)
	+ 1 500 m – 3.43,77 (2005)

Lähteet
-------

* David Fiegen Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Athletics European Championships 2006 at Göteborg (swe) Men: 800 m Sports123.com (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |