recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
PLAAF:n kone on vailla peräampumoita.
**Xi’an H-6** (Nato-raportointinimi *Badger*) on kiinalaisen Xi’an Aircraft Industrial Corporationin valmistama pommikone, jota voidaan luonnehtia strategiseksi. Se pohjautuu Tupolev Tu-16:een, jota on kehitetty edelleen. Sitä on valmistettu arviolta 230 kappaletta. Koneen ensilento oli 1959 ja esittely 1969. H-6 ja sittemmin kehitysversio H-6K kuuluvat Kiinan ydinasepelotteeseen. Kone voidaan varustaa kahdella 23 mm tykillä, jotka sijaitsevat peräampumossa. Arvioitu normaalikantama on 3 500 km, sekä suurin pommikuorma 9 000 kg.

Xi’an H-6:n kaaviokuva
Koneessa on kaksi 118 kN Solovjov-tyyppistä, alkujaan Mikulin AM-3 Wopan-suihkumoottoria. Enin lentoonlähtöpaino (MTOW) on 95 000 kg. Suurin lentonopeus on 1 050 km/h (650 mph, 570 kn). Matkanopeus on 768 km/h (477 mph, 415 kn) / 0,75 Mach. Käytännöllinen lakikorkeus on 12 800 metriä. Siihen voidaan sijoittaa risteilyohjuksia sekä meritorjuntaohjuksia esimerkiksi Yingji.

Koneita on toimitettu Egyptiille, Irakille ja Indonesialle.

Lähteet
-------

1. ↑   Viitattu 6.10.2021.
2. ↑   Viitattu 6.10.2021.
3. ↑   Viitattu 7.12.2022.
4. ↑   Viitetty 6.10.2021.
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 6.10.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Xi’an H-6** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Xian H-6
Klaas Hanzen Heeroma
**Klaas Hanzen Heeroma** / **Muus Jacobse** (13. lokakuuta 1909 Hoorn, Terschelling, Friisinmaa, Hollanti – 21. marraskuuta 1972 Groningen, Hollanti) oli alankomaalainen runoilija ja kielitieteilijä. Hän käytti kirjailijana pseudonyymiä Muus Jacobse, jonka hän oli ottanut äitinsä puoleisen esi-isänsä mukaan, joka oli ollut kalastaja Markeninsaarella.

Heeroma syntyi Terschellingin saarella. Vuonna 1928 hän alkoi opiskella Leidenissä Hän toimi opettajana Wassenaarissa ja Leidenissä, kunnes nimitettiin vuonna 1936 hollannin kielen kielen sanakirjantyön avustajaksi Leidenissä. 1948 hänet nimettiin hollannin kielen ja kirjallisuuden professoriksi Jakartan yliopistoon Indonesiassa ja 1953 hänet alasaksan kielen ja kirjallisuuden professoriksi Groningenin yliopistoon Vuonna 1952/1953 hänet kutsuttiin mukaan kirjoittamaan uusia säkeistömuotoisia virsiä. Työn tuloksena syntyi paljon uusia sekä käännettyjä virsiä, jotka julkaistiin 1973 ilmestyneessä virsikirjassa *Liedboek voor de Kerken*. Kirjaa käyttivät useat hollantilaiset protestanttiset kirkot ja uskonnolliset yhteisöt. Heeroma oli Huub Oosterhuisin ohella yksin kirjan merkittävimpiä runoilijoita, hän oli kääntänyt kokoelmaan virsiä tanskasta ja saksasta sekä kirjoittanut itse 29 virttä.

Heeroma oli Hollannin kirjallisuusyhdistyksen puheenjohtaja, Alankomaiden kuninkaallisen taiteen ja tieteen akatemian (KNAW) kirjallisuusosaston jäsen ja Flanderin kuninkaallisen akatemian ulkomainen kunniajäsen 

Yksi Heeroman virsi on myös suomeksi. Se on virsi "Midden in de tood" vuodelta 1961. Virsi on kirjoitettu kiirastorstain jumalanpalvelusta varten, joten se on niin ehtollisvirsi kuin kärsimysvirsi, ja sitä sävyttää kirjoitusajan ydinvarusten ja epäoikeudenmukainen pelon ilmapiiri. Se on Anders Frostensonin ruotsintamana Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa virsi 598 "I en värld av död" ja Anna-Maija Raittilan suomentamana Ruotsin kirkon virsikirjassa alkusanoin "Maassa kuoleman elää uskallamme". Virren sävelmä on säveltäjä Tera de Marez Oyensin sävelmä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Muus Jacobse (Klaas Hanzen Heeroma) *hymnary.org*. Viitattu 26.4.2020. (englanniksi)
2. ↑  Registers *liedboek.nl*. Viitattu 26.4.2020. (hollanniksi)
3. 1 2  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg. Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken*
Band 3 Psalmerna 421-651 Liturgiska sånger 652-700.*, s. 419. Wessmans musikförlag AB Visby 2019 ISBN 978-91-877-1068-1, 2019. (ruotsiksi)*


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Belgia
	+ 2
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Töyhtökiislanen** (*Aethia cristatella*) on pienikokoinen ruokkien heimoon kuuluva lintulaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on 18–20 cm, siipien kärkiväli 40–47 cm ja paino keskimäärin 260 g. Sen höyhenpuku on lähes yksivärisen tummanharmaa, silmän värikalvo on valkoinen kuten myös hyvin kapea juova silmän takana; nokka on porkkananpunainen ja otsalla on korkea, eteenpäin kaartuva töyhtö. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuori lintu on tuhkanharmaa, sen nokka on ruskea ja siltä puuttuu töyhtö.

Esiintyminen
------------

Töyhtökiislaset elävät Tyynenmeren pohjoisimmissa osissa ja Beringinmerellä, Tšukotkalla, Kuriilien keskiosissa, sekä Alaskassa Aleuteilla, Kodiakinsaarella ja Shumagininsaarilla. Lajin elinympäristön ala on noin 390 000 neliökilometriä ja populaation koko 8,2 miljoonaa yksilöä. Se on osittain muuttolintu, joka syyskuun aikana muuttaa Tyynenmeren pohjoisille vesille sekä Japanin ja Alaskan merialueille. Osa kannasta jää talveksi sulana pysyville kotivesille, mutta pääosa pesimäkannasta palaa pesimäsaarille toukokuussa. Laji on tavattu Euroopassa ainakin kerran, Islannin pohjoisilla vesillä vuonna 1912.

Elinympäristö
-------------

Lajin pesimäympäristöt ovat louhikkoisia ja kivikkoisia, paikoin vulkaanisten saarten jyrkänteitä ja vuorenrinteitä. Se ruokailee avomerellä, usein kaukana pesäpaikalta, ja sukeltaa saaliinsa jopa 50 metrin syvyydestä.

Lisääntyminen
-------------

Töyhtökiislaset pesivät valtavina, jopa yli miljoonan yksilön yhdyskuntina. Ne ovat yksiavioisia ja palaavat vuodesta toiseen samaan paikkaan pesimään. Ne parittelevat merellä ja pesivät kerran kesässä. Naaras munii yhden munan, jota haudotaan keskimäärin kuukauden. Poikanen pysyttelee pesässä keskimäärin kahden kuukauden ikäiseksi ja molemmat emot ruokkivat ja hoitavat sitä.

Ravinto
-------

Töyhtökiislaset syövät eläinplanktonia, kaloja ja kalmareita.

Lähteet
-------

* Cramp, Stanley (päätoim.) 1985: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. – Oxford University Press. Hongkong.
* Animaldiversity (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Aethia cristatella* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 2.6.2014. (englanniksi)
2. ↑  (Arkistoitu – Internet Archive) BirdLife (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Aethia cristatella | 
* Wikidata: Q1166020
* Wikispecies: Aethia cristatella
* ABA: creauk
* ADW: Aethia\_cristatella
* Avibase: 3DC4EBB85AB96A2A
* BirdLife: 22694915
* BOLD: 10154
* CoL: 65CP2
* BOW: creauk
* eBird: creauk
* EUNIS: 100958
* Euring: 6490
* Fauna Europaea: 96983
* Fauna Europaea (new): adcec11e-9e79-425b-9f55-051543712b60
* Fossilworks: 372773
* GBIF: 2481295
* GNAB: crested-auklet
* iNaturalist: 4542
* IRMNG: 10586927
* ITIS: 177019
* IUCN: 22694915
* NatureServe: 2.101073
* NBN: NHMSYS0020789008
* NCBI: 28685
* SeaLifeBase: 74295
* WoRMS: 344015
* Xeno-canto: Aethia-cristatella

 |
|  |
| Alca cristatella | 
* Wikidata: Q109578001
* GBIF: 9180055

 |

 |
**Tarusjärven retkeilyalue** on Hämeenlinnan kaupungin Padasjoelta hankkima 1 000 hehtaarin laajuinen virkistysalue Padasjoen lounaisosassa. Alueella on useita järviä, joista suurin järvi on Iso-Tarus. 

Alueen pohjoisosan itäpuolella on Suomen pelastusalan keskusjärjestön ja Suomen puolustusvoimien harjoitusalue.

Alueella on paljon erilaista harrastustoimintaa. Siellä sijaitsee myös puolustusvoimien, Padasjoen reserviläisten sekä riistanhoitoyhdistyksen ampuma-alue.

Talvisodan aikaa alueella oli käytössä lentokenttä, josta tehtiin tiedustelulentoja. Kenttä on edelleen hyvin näkyvissä.

Alueen läpi kulkee Päijänne-Ilves vaellusreitti, joka alkaa Padasjoen laivarannasta ja päättyy Evon retkeilyalueeseen.

Järvet
------

* Pirttijärvi, korkeus merenpinnasta 131,4 metriä
* Hakostenjärvi, korkeus merenpinnasta 128,9 metriä
* Telhonjärvi, korkeus merenpinnasta 124,9 metriä, järvi laskee Heinjokeen
* Vähä-Hervo, korkeus merenpinnasta 130,4 metriä
* Takajärvi, korkeus merenpinnasta 130,5 metriä, järvi laskee Iso-Tarukseen
* Iso-Tarus, korkeus merenpinnasta 129,9 metriä
* Vähä-Kelkute, korkeus merenpinnasta 145,8 metriä
* Iso-Kelkute, korkeus merenpinnasta 146,5 metriä
* Koveronjärvi, korkeus merenpinnasta 155,5 metriä

Hämeenlinnan kaupunki on yhteistyökumppaneidensa kanssa kehittänyt alueelle palveluita. Iso-Taruksen pohjoisrannalla on opastuspaikka, pysäköintialue sekä uimaranta. Järven itärannalla on viiden hengen Vonkamieslaavu. Järven etelärannalta alkaa 6,3 kilometrin pituinen Karhulenkki, joka jatkuu etelään Vähä-Kelkutteen rantaan, jossa on Kelkutteen savottakämppä. Lounaassa on Erakkomurjulaavu Koverossa Koveronjärven rannalla. Pohjoisempana on Ukkoherralaavu.

Lähteet
-------

1. ↑  Laavujen vuokrausehtot 2009[vanhentunut linkki]
**Tykkivene Karjala** oli Suomen merivoimien tykkivene vuosina 1918-1953.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Filin-luokka*
Alus tilattiin 1918 Crichton Osakeyhtiön Turun telakalta Venäjän keisarikunnan laivaston Filin-luokan vartioristeilijä *Filininä* (Huuhkaja). Alus joutui keskeneräisenä suomalaisille, liitettiin Suomen laivastoon ja nimettiin *Karjalaksi*.

Palvelus
--------

Alusta ei suunniteltu avomerellä käytävää taistelua silmällä pitäen, ja alusta käytettiin pitkään kadettien kouluttamiseen. Alus sopi tehtävään hyvien majoitustilojen vuoksi ja kadetit ristivätkin aluksen Kurjalaksi.

Talvisodan alkaessa *Karjala* sisaraluksineen määrättiin Kotkan alueelle, jossa sen päätehtävänä oli partiointi Haapasaaren ja Koiviston välisellä merialueella. Se jäi kuitenkin vähäiseksi aluksen ollessa saman aikaisesti moottoritorpedoveneiden emälaivana Kotkassa.

Jatkosodan alkaessa alus suojasi Ahvenanmaan miehitystä, minkä jälkeen se siirrettiin itäiselle Suomenlahdelle. Alus suojasi syyskuussa 1941 rannikkojoukkojen kuljetuksia, kun sitä pommitti saksalainen lentokone. Alus joutui palaamaan lähelle osuneiden pommien aiheuttamien vaurioiden vuoksi satamaan, josta se siirrettiin edelleen telakalle Helsinkiin.

Sotatoimien päätyttyä *Karjala* osallistui miinanraivaukseen. Se poistettiin merivoimien alusluettelosta 1952 ja vuotta myöhemmin alus myytiin romutettavaksi Saksaan.

Lähteet
-------

* Auvinen, Visa (toim.): *Leijonalippu merellä*. Pori: EITA Oy, 1983. ISBN 951-95781-1-0.
* *Suomen laivasto 1918–1969*. Meriupseeriyhdistys, 1968.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo: Conway, 2006. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner 2006, s. 319.
2. 1 2  Auvinen 1983, s. 34.
3. ↑  Auvinen 1983, s. 34–35.
4. ↑  Auvinen 1983, s. 35.

Filin-luokan vartiolaivat

|  |  |
| --- | --- |
| Venäjän keisarikunnan laivasto | *Chirok* - *Filin* - *Gorlitsa* - *Lun* - *Sova* - *Vodorez* |
| Suomen merivoimat | *Karjala* - *Turunmaa* |
| Puolan merivoimat | *ORP Komendant Piłsudski* - *ORP Generał Haller* |

|  |
| --- |
| Edeltäjä: Golub-luokka – Seuraaja: EI |
**Les Amazones d'Afrique** on afrikkalainen maailmanmusiikin superyhtye, joka perustettiin Malissa vuonna 2015. Sen jäseniä ovat Kandia Kouyaté, Angélique Kidjo, Mamani Keïta, Rokia Koné, Mariam Doumbia (tunnettu duosta Amadou & Mariam), Nneka, Mariam Koné, Massan Coulibaly, Madina N'Diaye, Madiaré Dramé, Mouneissa Tandina ja Pamela Badjogo. Yhtyeen nimi viittaa Dahomeyn amatsoneihin, joka oli naispuolinen norsunmetsästysjoukko ja sotilasrykmentti 1600–1800-lukujen Dahomeyssa, nykyisen Beninin alueella.

Les Amazones d'Afrique esiintyi ensimmäisen kerran konsertissa Fiesta des Suds -tapahtumassa Marseillessa lokakuussa 2015. Ensimmäinen julkaistu laulu oli nimeltään "I Play The Kora". Sen sanomana on, että naisten on tehtävä yhteistyötä ja laulettava siitä, että *"on noustava taistelemaan naisiin kohdistuvia väärinkäytöksiä vastaan, koska olemme kaikki tasa-arvoisia*". Kappaleen tuotot ohjattiin Panzi-säätiölle, jota johtaa tri Mukwege Bukavussa Kongon demokraattisessa tasavallassa. Tämä säätiö on auttanut yli 80.000 naista, joista lähes 50.000 on joutunut kokemaan seksuaalista kaltoinkohtelua ja sukuelintensä silpomista. Kora, joka on harpun kaltainen instrumentti Länsi-Afrikassa, toimii tässä metaforana, sillä sen soittaminen oli kauan kiellettyä naisilta, ainoastaan miehet saivat sitä soittaa.

Les Amazones d'Afrique esiintyi Yhdistyneessa kuningaskunnassa WOMAD-tapahtumassa Charlton Parkissa heinäkuussa 2016, minkä jälkeen he saivat levytyssopimuksen Real World Recordsin kanssa. Ensimmäinen albumi, *Republique Amazone*, ilmestyi vuonna 2017.

Diskografia
-----------

* *République Amazone* (2017)

Lähteet
-------

1. ↑  3DFAMILY – Booking, Management & Publishing *3dfamily.org*. Viitattu 7.2.2017. (ranskaksi)
2. ↑  Harri Römpötti: Afrikan voimanaiset käyvät naisten kokemaa väkivaltaa vastaan – nimekäs yhtye esiintyy Helsingissä.  *Helsingin Sanomat*, 15.3.2017, s. B 1–2. Helsinki:  Sanoma Oyj. Artikkelin maksullinen verkkoversio. Viitattu 1.8.2019.
3. ↑  Les Amazones d'Afrique à la Fiesta des Suds.  *France Inter*, 29.9.2015. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 7.2.2017.  (ranskaksi)
4. 1 2  Real World Records *realworldrecords.com*.  7.2.2017. Viitattu 7.2.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Real World Records
* Diplomats of sound: Les Amazones d'Afrique (Arkistoitu – Internet Archive)
**Wayne Carson** (alkuaan Wayne Carson Head; 31. toukokuuta 1943 Denver, Colorado – 20. heinäkuuta 2015 Nashville, Tennessee) oli yhdysvaltalainen countrymuusikko ja tuottaja. Hänen suurimpia menestyskappaleitaan ovat ikivihreäksi yltänyt "Always on My Mind" ja "The Letter".

Lapsuus ja nuoruus
------------------

Wayne Carson tunnetaan myös nimellä Wayne Carson Thompson, sillä hänen vanhempiensa Odie ja Olivia Headin taiteilijanimet olivat Shorty ja Sue Thompson. Wayne Carson alkoi soittaa kitaraa ja kirjoittaa lauluja teini-ikäisenä, hänen esikuvanaan oli Merle Travis. Hän asui tuolloin Springfieldissä Missourin osavaltiossa.

Ura
---

Carson muutti 1962 Nashvilleen kokeilemaan siipiään musiikkiteollisuuden parissa. Hän palasi parin vuoden kuluttua Springfieldiin. Carsonin ensimmäinen menestyskappale oli "Somebody Like Me" (1966). Sen esitti Eddy Arnold, joka kuitenkin piti sitä liian lyhyenä, joten Carson lisäsi siihen kolmannen säkeistön. Carsonin kynästä alkoi syntyä hitti toisensa jälkeen, mukaan lukien "The Letter" ja "Who’s Julie". "The Letter" myi The Box Topsin levyttämänä singlenä yli miljoona kappaletta.

Carsonin suurin menestyskappale on "Always on My Mind", jonka hänen sanotaan luoneen vain kymmenessä minuutissa. Johnny Christopher, Mark James ja tuottaja Chips Moman sävelsivät kappaleeseen sillan yhdistämään säkeistön kertösäkeeseen. Kappaleesta tuli superhitti Elvis Presleyn tulkintana ja sen maine kasvoi edelleen 1980-luvulla Willie Nelsonin ja Pet Shop Boysin levytyksinä. Nelsonin versio palkittiin Grammylla.

"Always on My Mind" -kappaleesta on levytetty noin 360 versiota ja siitä on myös useita käännösversioita. "The Letter" -kappaleesta on noin tehty noin 200 versiota.

Carsonin kirjoittamia sävellyksiä ovat niin ikään "Neon Rainbow" (1967), "I See the Want to in Your Eyes" (1973) ja "She's Actin' Single (I'm Drinkin' Doubles)" (1974).

Carson pääsi Nashville Songwriters Hall of Fameen vuonna 1997.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Inductees : Wayne Carson *Nashvillesongwritersfoundation.com*.  Arkistoitu 16.2.2019. Viitattu 28.3.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  Stephen L. Betts: ‘Always on My Mind’ Songwriter Wayne Carson Dead at 72 *Rolling Stone*.  21.7.2015. Viitattu 28.3.2023. (englanniksi)
3. ↑  Thanki, Juli: 'Always on My Mind' writer Wayne Carson dies at 72 *The Tennessean*. Viitattu 28.3.2023. (englanniksi)
4. 1 2  Artist : Wayne Carson *Secondhandsongs.com*. Viitattu 28.3.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Alchetron: Wayne Carson

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Korea

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Sähkötekniikka** 

**Alahaarat** 

Elektroniikka  
Mittaustekniikka  
Sähkövoimatekniikka  
Säätötekniikka

**Peruskäsitteitä** 

Kolmivaihevirta  
Tasavirta  
Vaihtovirta  
Virtapiiri  
Pätöteho  
Näennäisteho  
Loisteho

**Fysikaalisia käsitteitä** 

Jännite  
Resistanssi  
Sähkövirta  


malline: näytä • keskustele • muokkaa

Vaihtovirtapiireissä **pätöteho** (tunnus *P*) on piirissä todellisuudessa kulutettu teho. Pätöteho on varsinainen työtä tekevä, eli esimerkiksi vastuskuormassa lämmöksi muuttuva teho. Sen SI-yksikkö on watti. Jos vaihtovirran jännite ja virta eivät ole samassa vaiheessa, pätöteho on pienempi kuin näennäisteho. 
Pätötehon ja näennäistehon suhde on tehokerroin.

Sinimuotoisille jännitteille ja virroille pätee


S

2

=

P

2

+

Q

2

,

{\displaystyle S^{2}=P^{2}+Q^{2},}

{\displaystyle S^{2}=P^{2}+Q^{2},}
missä S on piirin näennäisteho, P on sen pätöteho ja Q on sen loisteho.

Pätöteho voidaan myös laskea tehollisen jännitteen {\displaystyle U\_{\rm {rms}}}, tehollisen virran {\displaystyle I\_{\rm {rms}}} ja tehokertoimen {\displaystyle \cos \phi } tulona:



P
=

U

r
m
s

I

r
m
s

cos
⁡
ϕ
.

{\displaystyle P=U\_{\rm {rms}}I\_{\rm {rms}}\cos \phi .}

{\displaystyle P=U_{\rm {rms}}I_{\rm {rms}}\cos \phi .}

Kirjallisuutta
--------------

* Voipio, Erkki: *Virtapiirit ja verkot*. Helsinki: Otatieto, 2001 (1976). ISBN 951-672-082-X.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pätöteho**.
* Loisteho, mitä se on? STEK
**Loistavat Bakerin pojat** (*The Fabulous Baker Boys)* on Steve Klovesin käsi­kirjoittama ja ohjaama yhdys­valta­lainen romant­tinen musiikki­komedia vuodelta 1989. Elokuvassa suosion huipulta alas vajonnut kahden veljeksen muodostama ravintola­pianisti­duo päättää tuoreuttaa tarjontaansa palkkaamalla kolmanneksi jäsenekseen nais­puolisen laulu­solistin. Pääosia esittävät tosi­elämän veljekset Jeff ja Beau Bridges sekä Michelle Pfeiffer, jonka läpi­murto­rooleihin elokuva kuuluu.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Jeff Bridges  | … |  Jack Baker
  |
|  Beau Bridges  | … |  Frank Baker
  |
|  Michelle Pfeiffer  | … |  Susie Diamond
  |
|  Xander Berkeley  | … |  Lloyd
  |
|  Jennifer Tilly  | … |  Blanche "Monica" Moran
  |
|  Dakin Matthews  | … |  Charlie
  |
|  Ken Lerner  | … |  Ray
  |
|  Albert Hall  | … |  Henry
  |
|  Terri Treas  | … |  tyttö sängyssä
  |
|  Gregory Itzin  | … |  Vince Nancy
  |
|  Bradford English  | … |  Earl
  |
|  David Coburn  | … |  poika eläinlääkärillä  |

Tuotanto
--------

Michelle Pfeiffer laulaa elokuvassa itse. Elokuvan tunnetuin kohtaus lienee hänen flyygelin kannella esittämänsä "Makin’ Whoopee". Jeff Bridgesin pianonsoittoa esittää ääni­raidalla elokuvan musiikin säveltäjä, jazz­pianisti Dave Grusin ja Beau Bridgesin soittoa John F. Hammond.

Vaikka tarinan tapahtuma­paikkana on Seattle, *The Fabulous Baker Boys* kuvattiin etu­päässä Los Angelesissa.

Vastaanotto
-----------

Elokuva sai hyviä arvosteluja. Sitä pidettiin tyylikkäänä, aikuiseen makuun vetoavana musiikkiaiheisena komediana.

Elokuva tuotti neljä Oscar-ehdokkuutta: nais­pääosasta (Michelle Pfeiffer), kuvauksesta (Michael Ballhaus), leikkauksesta (William Steinkamp) ja musiikista (Dave Grusin).

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 Kati Sinisalo piti elokuvaa viehättävällä tavalla aikuisena, illuusiottomana nuhruisena komediana. Hän antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "erinomainen".

Lähteet
-------

1. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.  (suomeksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Loistavat Bakerin pojat* Elonetissä.
* *Loistavat Bakerin pojat* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:The Fabulous Baker Boys
**Yognogo** on maalaiskunta Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Famessasso sijaitsee 20 kilometriä Koutialasta koilliseen. Kunnassa on 4 800 ja keskuskylässä 2 000 asukasta (vuonna 2009).

Yognogon kunta rajoittuu pohjoisessa Koutialan piirin Songo-Doubacorén, idässä Sorobasson ja Logouanan, etelässä Sincinan ja lännessä Koutialan kuntiin. Maisemaa leimaavat pohjoisosan tasanko ja etelän suuri tulva-allas. Kasvillisuus on pensas- ja heinäsavannia. Ilmasto on sudanilaistyyppinen.

Kuntaan kuuluu kolme kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja. Lisäksi on fulbeja ja soninkeja.

Famessasson kautta kulkee Koutialan ja Sanin välinen maantie RN13. Seudun pääelinkeino on maatalous. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, hirssi, durra ja maissi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja vähäisessä määrin siat. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 11.3.2018.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 11.3.2018.
3. 1 2 3  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de Yognogo 2006-2008 *fsg.afre.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 2.12.2013. Viitattu 11.3.2018.
Carl Jakob Sundevall
**Karl Jakob Sundevall** (22. lokakuuta 1801, Högestad, Skåne – 2. helmikuuta 1875, Tukholma) oli ruotsalainen eläintieteilijä.

Sundevall opiskeli Lundin yliopistossa vuodesta 1817, ja väitteli siellä filosofian tohtoriksi 1823. Hän matkusteli Itä-Intiassa 1827–1828, minkä jälkeen opiskeli lääketiedettä ja valmistui lääketieteen tohtoriksi 1830.

1833 hänet nimitettiin Tukholman Luonnonhistoriallisen valtionmuseon intendentiksi ja 1836 Lundin yliopiston eläintieteen ja taloustieteen lehtoriksi. Palattuaan 1838 ranskalaisten Huippuvuorille suuntautuneelta tutkimusmatkalta hänet nimitettiin em. museon professoriksi ja intendentiksi, ja hän toimi selkärankaisten osaston professorina 1841–1871.

Sundevall toimi useiden tieteellisten seurojen jäsenenä. Useimmat hänen töistään käsittelivät selkärankaisten systematiikkaa. Merkittävimmät työnsä hän teki ornitologian alalla ja erityisesti lintujen anatomian tutkimuksessa, keskittyen jalkojen ja lantionseudun fylogeniaan. Hän luokitteli suuren joukon tieteelle uusia lintulajeja, erityisesti Johan August Wahlbergin eteläisestä Afrikasta keräämistä näytteistä, muun muassa saharanpussitiaisen. Suomessa tavatuista lajeista hän on luokitellut idänuunilinnun.

Teoksia
-------

* *Lärobok i zoologien (Lehrbuch der Zoologie), 1835*
* *Methodisk öfversigt af idislande djuren (Methodische Übersicht wiederkäuender Tiere), 1844*
* *Svenska foglarne (1856-71)*
* *Conspectus avium picinarum, 1866*
* *Methodi naturalis avium disponendarum tentamen, 1872.*

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
FROG-7 tykistömuseossa
**Tykistöohjus** on epäsuoraa tulta ampuva tykistöase. Se on taktinen ohjus, jonka kantama on muutamia satoja kilometrejä (165–300 km). Tykistöohjuksen tyypillisiä maaleja ovat tavanomaisen tykistön kantaman ulkopuolelle jäävät vihollisen ryhmitysalueet, kauaskantoinen tykistö, sekä muut tärkeät maalit.

Tykistöohjus eroaa tykistöraketista kahdella tapaa. Ensinnäkin ohjuksen moottori toimii lentoradalla kauemmin kuin raketinheittimessä, jolloin saavutetaan suurempi kantama (raketilla korkeintaan noin 70 km). Toiseksi raketinheittimillä pyritään saamaan aikaan suuri hetkellinen tulivaikutus maalialueelle, jolloin raketteja ammutaan samanaikaisesti jopa kymmeniä. Tykistöraketista poiketen tykistöohjus ohjautuu aktiivisesti maaliinsa, yleensä lentoradan loppuvaiheessa.

Tykistöohjuksen taistelukärki voi olla joko varsin tarkka (osuu alle sadan metrin säteellä) räjähdysainekranaatti tai esimerkiksi 13 itseohjautuvaa panssarinläpäisykranaattia.

Tykistöohjus on yleensä sijoitettu liikuteltavalle tela- tai pyörälavetille, jotta ohjuksen tuliasema ei paljastuisi, ja että ohjuksen ampuminen voisi tapahtua nopeasti.

Katso myös
----------

* ATACMS
**Hardline** on vuonna 1991 perustettu yhdysvaltalainen rockyhtye. Yhtyeen perustivat veljekset Johnny ja Joey Gioeli, jotka olivat aikaisemmin soittaneet eri yhtyeissä Gazzarri's-yökerholla Sunset Stripillä West Hollywoodissa. Alkuperäisessä kokoonpanossa soitti veljesten lisäksi kitaristi Neal Schon, basisti Todd Jensen ja rumpali Deen Castronovo, jotka olivat aikaisemmin soittaneet muun muassa superyhtye Bad Englishissä ja yhdessä laulaja Paul Rodgersin kanssa.

Ensimmäisen albumin jälkeen yhtye vietti hiljaiseloa, ja jäsenet olivat mukana studiomuusikoina muun muassa Alice Cooperin, Ozzy Osbournen ja Steve Vain yhtyeissä. Neal Schon lähti yhtyeestä ja päätyi lopulta aikuisrockyhtyeeseen Journey. Basisti Todd Jensen ja rumpali Deen Castronovo lähtivät Hardlinesta ja liittyivät Ozzy Osbournen yhtyeeseen. Ennen yhtyeen toista albumia *II* rumpali Bobby Rock, kosketinsoittaja Michael T. Ross ja Black Sabbathin basisti Geezer Butler liittyivät kokoonpanoon.

23. elokuuta 2008 Hardline ilmoitti MySpace-sivustollaan aloittavansa kolmannen albuminsa tekemisen syyskuussa. Keväällä 2009 ilmestynyt albumi on nimeltään *Leaving the end open*.

Jäsenet
-------

### Nykyiset

* Johnny Gioeli – laulu (1992-)
* Josh Ramos – kitara
* Michael T. Ross – kosketinsoittaja
* Jamie Brown – basisti
* Atma Anur – rummut

### Entiset

* Joey Gioeli  – kitara
* Neal Schon  – kitara
* Joey Tafolla – kitara
* Chris Maloney  – basso
* Todd Jensen – basso
* Geezer Butler  – basso
* Bob Burch – basso
* Dean Castronovo – rummut
* Bobby Rock – rummut

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Double Eclipse* (1992)
* *II* (2002)
* *Live At The Gods Festival 2002* (2002)
* *Leaving the end open* (2009)

### DVD:t

* *Live At The Gods Festival 2002* (2003)

Aiheesta muualla
----------------

* Hardlinen virallinen MySpace sivusto
* Frontiers Records, Live at the GODS Festival 2002
Kansainvälisessä politiikassa **alueellinen suurvalta** tarkoittaa valtiota, joka pystyy käyttämään valtaa maantieteellisen alueen sisällä.

Ominaisuudet
------------

Alueelliset suurvallat määrittelevät maantieteellisen alueen polariteetin. Tyypillisesti alueellisista valtaa käyttävillä valtioilla on alueen kannalta tärkeitä ominaisuuksia, mutta joiden maailmanlaajuinen merkitys on pieni.

Nykyiset alueelliset vallat
---------------------------

  

Alla on lueteltuna ne valtiot, jotka kansainvälisen politiikan tutkijat tai muut asiantuntijat ovat luokitelleet alueellisiksi suurvaltioiksi. Valtiot täyttävät jossain määrin alueellisen vallan kriteerit. Asiantuntijoiden joukossa on kuitenkin eriäviä näkemyksiä.

### Itä-Aasia

* Etelä-Korea
* Japani
* Kiina

### Eurooppa

* Ranska
* Saksa
* Italia
* Venäjä
* Turkki
* Yhdistynyt kuningaskunta

### Latinalainen Amerikka

* Brasilia
* Meksiko

### Länsi-Aasia

* Iran
* Israel
* Saudi-Arabia

### Pohjois-Amerikka

* Yhdysvallat

### Oseania

* Australia

### Etelä-Aasia

* Intia

### Kaakkois-Aasia

* Indonesia

### Pohjois-Afrikka

* Egypti

### Saharan eteläpuolinen Afrikka

* Nigeria
* Etelä-Afrikka

Katso myös
----------

* G20

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Regional power
**Kyrön työväentalo** sijaitsee keskellä Pöytyän (vuoteen 2005 Karinainen) taajamaa. Talo on rakennettu vuonna 1908, ja sen omistaa Kyrön Työväenyhdistys ry.

Historiaa
---------

Kyrön Työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905, ja talo rakennettiin vuonna 1908. Toiminallisesti talo on kokenut monia vaiheita. 2000-luvun alkuvuosina toiminta oli jo varsin vähäistä, ja talo oli huonossa kunnossa. 2010-luvulla talo oli jo huonossa kunnossa. Lämmitys toimi vanhoilla puu-uuneilla, ja talo oli käytännössä jo poissa käytöstä.

2010-luvun jälkipuoliskolla tilanne muuttui. Vuonna 2018 perustetiin Kyrön Työväentalon kannatusyhdistys. Työväenyhdistyksen ja kannatusyhdistyksen kesken on vuokrasopimus, jonka perusteella talon kunnossapidosta, kehittämisestä, ja tapahtumien järjestämisestä vastaa kannatusyhdistys. Kannatusyhdistys sai vuonna 2018 Pöytyän kunnalta 2 000 euron avustuksen Kyrön Työväentalon kunnostuksen aloittamiseksi.

Rakennus
--------

Kyrön työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905, ja talo rakennettiin vuonna 1908. Rakennustarpeiksi ostettiin 2 000 markalla vanha talo. Talo rakennettiin talkootyönä Karl L. Lemströmin piirustusten mukaan.

Vuonna 1924 uusittiin talon näyttämö ja näyttämön viereen rakennettiin pukuhuone. Vuonna 1930 rakennettiin yläkertaan elokuvaprojektorin käyttöhuone ja taloa laajennettiin tilavalla eteisellä. Eteinen rakennettiin kohtisuoraan talon pitkää sivua vasten ja juhlasaliin jäi vain yksi ikkuna. 1950-luvulla rakennus korjattiin ja laajennettiin

Talon käyttö
------------

Talo on alusta lähtien toiminut yhdistyksen toimitiloina. Siellä on harjoitettu näyttämötoimintaa ja esitetty elokuvia jo 1930-luvulla ja vielä 1960-luvullakin. Taloa vuokrataan erilaisiin tilaisuuksiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Turun Sanomat *ts.fi*.  27.8.2005. Viitattu 24.1.2023.
2. ↑  *SDP:n työväentalot. Selvitys 31.12.2018*. TSL, 2018.
3. ↑  Pöytyä *sdppoytya.net*. Viitattu 24.1.2023.
4. ↑  Pöytyän kunta *docplayer.fi*. Viitattu 24.1.2023.
5. 1 2  Willner, Margareta: *Varsinais-Suomen työväentalot*. Suomentanut Riitta Munter. Turun kaupungin historiallinen museo, 1978. ISBN 951-9125-19-1.
6. 1 2  Kulttuurihistoriallinen polku *poytya.fi*. Viitattu 24.1.2023.
**Alttoviulusonaatti** (op. 147) on Dmitri Šostakovitšin viimeiseksi jäänyt sävellys. Hän laati sen alttoviululle ja pianolle. Šostakovitš sävelsi suurimman osan teoksesta kesäkuun ja heinäkuun 1975 aikana; hän kuoli keuhkosyöpään elokuun 9. päivänä.

Šostakovitš konsultoi sävellystyönsä aikana Beethoven-kvartetin alttoviulisti Fjodor Družininia, jolle hän teoksensa omisti. Säveltäjän toivomuksen perusteella Družinin soitti teoksen ensin yksityisesti 25. syyskuuta ja piti sitten sen julkisen kantaesityksen 1. lokakuuta 1975 Leningradin filharmonikkojen pienessä salissa. Šostakovitš sisällytti teokseensa kaksitoistasäveljärjestelmää hyödyntäen laadittuja teemoja. Scherzon kaltaisessa toisessa osassa säveltäjä kierrätti avausmusiikin hylkäämästään toisen maailmansodan aikaisesta Nikolai Gogolin näytelmään pohjautuneesta *Igroki*-oopperahankkeesta.

Alttoviulusonaatin *Adagio finale* -osaan Šostakovitš sisällytti enimmäkseen pianon vasemman käden osuuteen lainoja omasta toisesta viulukonsertostaan ja kaikista viidestätoista sinfoniastaan. Viimeisellä sivulla Šostakovitš myös lainasi pääteemaa varhaisesta *Sarjastaan kahdelle pianolle* (op. 6), jonka silloin 16-vuotias säveltäjä oli omistanut hiljattain edesmennelle isälleen.

Osat
----

1. Moderato
2. Allegretto
3. Adagio finale

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sonata for viola and piano, Op 147 Hyperion Records
**Kyselykieli** on tietokannan tai tietojärjestelmän sisältämien tietojen noutamiseen tarkoitettu täsmäkieli.
Kyselykielet eivät yleensä ole Turing-täydellisiä.

Keskeinen käsite kyselykielissä on tarve toimia osittaisella tiedolla, joka on tallennetun tiedon osajoukko. Edgar F. Coddin esiteltyä relaatiomallin monet havaitsivat että todellisissa sovelluksissa kaikki arvot eivät välttämättä ole olemassa (null-arvot).

Varhaisissa hierarkisen ja verkkomallin tietokannoissa kysely perustui pitkälti proseduraaliseen navigaatioon.

Tunnettuja esimerkkejä kyselykielistä ovat SQL ja XQuery, mutta useat SaaS-sovellukset ovat toteuttaneet omansa.
Verkossa toimiviin sovelluksiin suunnattuja ovat esimerkiksi SPARQL. NoSQL-järjestelmiin on kehitetty omia SQL:stä poikkeavia kyselykieliä kuten Apache Cassandran CQL (*Cassandra Query Language*).

Big data -ympäristöön on kehitetty korkean tason kyselykieliä MapReduce-tekniikan päälle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Leonid Libkin: A Semantics-based Approach to Design of Query Languages for Partial Information (PDF) *homepages.inf.ed.ac.uk*. Viitattu 28.2.2020. (englanniksi)
2. ↑  Matthew Revell: Introduction to NoSQL query *exoscale.com*.  20.6.2016. Viitattu 28.2.2020. (englanniksi)
3. ↑  Charles W. Bachman: The programmer as navigator *dl.acm.org*.  1973. doi:10.1145/355611.362534.   (englanniksi)
4. ↑  Erik Bernhardsson: I don't want to learn your garbage query language *erikbern.com*.  30.8.2018. Viitattu 28.2.2020. (englanniksi)
5. ↑  SPARQL Query Language for RDF *w3.org*. Viitattu 28.2.2020. (englanniksi)
6. ↑  The Cassandra Query Language (CQL) *cassandra.apache.org*. Viitattu 28.2.2020. (englanniksi)
7. ↑  Evaluation of high‑level query languages based on MapReduce in Big Data *journalofbigdata.springeropen.com*.  2018. doi:10.1186/s40537-018-0146-3.  Viitattu 28.2.2020. (englanniksi)
Sijainti Puolan kartalla.
**Wrocławin jäätikköjokilaakso** (puol. *Pradolina Wrocławska*) on fysikaalis-maantieteellinen mesoalue Puolassa ja osa Sleesian alankoa. Se on yli 100 kilometrin mittainen, 10–12 kilometriä leveä ja 1 220 neliökilometrin laajuinen jäätikköjokilaakso. Wrocławin jäätikköjokilaakso sijaitsee Oderin jokilaakson keskikohdassa ja ulottuu siinä sen kapenemiskohdasta Krapkowicen alapuolella Racibórzin laakson rajalla aina Lubiążin ja Malczycen kohdalle Wrocławin alapuolella. Jäätikköjokilaakso koostuu pleistoseenikautisesta alluviaalisesta ja holoseenikautisesta hiekkaisesta jokisedimentistä. Alueelle on perustettu lukuisia luonnonsuojelualueita. Opolen läheisyydessä laaksossa on liitukiveä, jota louhitaan sieltä sementtiteollisuuden tarpeisiin. Oderin jokilaakso on historiallisesti ollut tärkeä kulkureitti, johon syntyi keskiajalla useita kaupunkeja (esimerkiksi Opole, Wrocław, Brzeg, Brzeg Dolny ja Oława).

Lähteet
-------

1. ↑  Kondracki, Jerzy: *Geografia regionalna Polski*. Warszawa: Wydawnictwo Naukowe PWN, 2002. ISBN 83-01-13897-1. (puolaksi)
**Wrigley Field** on baseball-stadion Chicagossa, Illinois'n osavaltiossa Yhdysvalloissa. Baseballjoukkue Chicago Cubs on käyttänyt Wrigley Fieldiä kotistadioninaan vuodesta 1916 lähtien. 

Wrigley Field oli myös NFL-joukkue Chicago Bearsin kotistadion vuodesta 1921 vuoteen 1970. Wrigley Field isännöi NHL:n Winter Classicia Chicago Blackhawksin ja Detroit Red Wingsin välillä tammikuussa 2009.

Historia
--------

Stadion rakennettiin vuonna 1914 ja sen alkuperäinen nimi oli Weeghman Park. Vuosina 1920-1926 stadion tunnettiin Cubs Parkina. Vuonna 1926 stadion nimettiin uudelleen Cubsin silloisen omistajan, purukumitehtailija William Wrigley Juniorin mukaan Wrigley Fieldiksi. 

Wrigley Field on toiseksi vanhin käytössä oleva MLB-stadion Bostoniin vuonna 1912 rakennetun Fenway Parkin jälkeen.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wrigley Field**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Wright R-2600** *Cyclone* (suom. *Sykloni*) on yhdysvaltalainen lentokoneen tähtimoottori. Moottorityyppi kehiteltiin Wright R-1820:sta 1930-luvun lopulla, ja se otettiin käyttöön suurin valmistusmäärin Toisessa maailmansodassa vuoden 1940 paikkeilla. Valmistusmäärä ylti arviolta 50 000 kappaleeseen. Edeltäjästänsä tämän tyypin erotti kaksirivisyys sekä suurempi sylinterien lukumäärä, joita oli 14 kpl.

Tämän mallisia moottoreita käytettiin muutamissa Yhdysvalloissa valmistetussa taistelukoneessa, kuten näistä ehkä merkittävimpinä: Curtiss SB2C Helldiver, Douglas A-20 Havoc, North American B-25 Mitchell, Grumman TBF Avenger ja Vultee A-35 Vengeance. Tyypin kilpailija oli Pratt & Whitney R-2800. Moottorin tehot vaihtelivat 1 600 - 1 900 hevosvoiman välillä. Teholukemat nousivat myöhemmissä versioissa kehitystyön myötä.

Kuvassa Wright R-2600 -mallista tähtimoottoria asennetaan NA B-25 Mitchell -pommikoneeseen Kalifornian Inglewoodissa.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wright R-2600**.
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* 
* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Benediktio** (lat. *benedictio*, sanoista *bene,* hyvin ja *dictio,* lausuminen) tarkoittaa kirkollista siunaustoimitusta. Benediktion kautta osoitetaan Jumalalle pyyntö, että hän antaisi siunauksensa jollekin siunattavalle henkilölle tai esinelle .

Evankelisissa kirkoissa tällaisia toimituksia ovat esimerkiksi avioliittoon vihkiminen ja hautaus.

Katolisessa kirkossa siunaustoimitus voi kohdistua sekä ihmisiin että esineisiin, jotka toimituksen avulla saavat kirkon siunauksen. Siunaustoimituksessa käytetään apuna esimerkiksi rukouskaavaa, käsien päällepanemista, vihkivedellä pirskottamista, suitsutusta tai ristinmerkkiä. Siunaustoimitukset ovat osaltaan sakramentaaleja eli sakramenttien kaltaisia toimituksia, mutta eivät varsinaisia sakramentteja. Toimituksista on laadittu erityisiä käsikirjoja, joista käytetään nimitystä *libri benedictionales* tai *benedictionaria*. Yleisen benediktion antamiseen on oikeus ainoastaan paavilla. Hän suorittaa sen kolmesti vuodessa aloittaen julistuksensa sanoilla *urbi et orbi* eli kaupungille (Roomalle) ja koko maailmalle.

Lähteet
-------

1. ↑  *Suomalainen tietosanakirja,* Weilin+Göös 1989–1993, hakusana benediktio.
2. ↑  Seppo A Teinonen: *Teologian sanakirja*, s. 78. Kiejaneliö, 1975. ISBN 951-600-333-8.
3. ↑  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965, hakusana benediktio.
4. ↑  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966, hakusana benediktio.
**Toinen keltiberisota** käytiin vuosina 154-151 eaa. Hispaniassa (nykyinen Espanja) Rooman tasavallan ja Hispanian keltiberiheimojen välillä.

Sota alkoi vuonna 154 eaa. kun bellien keltiberiheimo alkoi laajentamaan Segedan pääkaupunkiaan naapuriheimojen kustannuksella. Kaupunki ja sen asukasluku kasvoi ja sen ympäristöä alettiin linnoittaa. Rooman senaatti ei hyväksynyt tätä ja käski keltiberejä lopettamaan linnoitustyöt, koska alueen lait kielsivät kaupunkien perustamisen ilman roomalaisten lupaa. Keltiberit vastasivat, että he eivät olleet perustamassa uutta kaupunkia vaan vain laajentamassa sitä. Roomalaiset lähettivät vahvan 30 000 miehen suuruisen konsuliarmeijan Quintus Fulvius Nobiliorin johdolla bellejä vastaan. Armeijaan kuului muun muassa numidialaista ratsuväkeä ja 10 sotanorsua.

Keltiberit pakenivat aluksi, mutta liittoutuivat sitten muiden heimojen muun muassa arevakkien kanssa. Arevakit ottivat kenraalikseen Caruksen ja väijyttivät Nobiliorin armeijan aiheuttaen sille raskaita tappioita. Carus sai kuitenkin surmansa taistelussa, joten arevakit päättivät vetäytyä pääkaupunkiinsa Numantiaan. Nobilior yritti tämän jälkeen hyökätä Numantiaa vastaan, mutta koki täydellisen tappion keltiberejä vastaan kun yksi norsuista haavoittui vihollisen heittoaseista ja joutui pakokauhun valtaan. Pian muutkin norsut pillastuivat ja tallasivat roomalaiset alleen. Tästä rohkaistuneena keltiberit hyökkäsivät ja löivät loputkin roomalaiset. Nobiliorin onnistui paeta.

Vuonna 152 eaa. Marcus Claudius Marcellus valittiin kolmannelle konsulikaudelleen ja lähetettiin Rooman armeijan johtoon. Hän onnistui valtaamaan useita keltiberien kaupunkeja ja lopulta pakotti bellit ja arevakit anomaan rauhaa roomalaisten kanssa. Vaikka rauha oli jo ilmeinen, senaatti päätti kuitenkin lähettää seuraavana vuonna konsuli Lucius Licinius Luculluksen Hispaniaan. Mutta hänen saavuttua Hispaniaan, rauha arevakkien kanssa oli jo solmittu. Lucullus halusi kiihkeästi kunniaa taistelussa ennen kautensa loppua ja hyökkäsi vaccoina tunnetun keltiberiheimon alueelle ja valtasi useita näiden kaupunkeja. Eräässä vaccojen Caucan kaupungissa keltiberit antautuivat roomalaisille ja päästivät nämä vapaasti kaupunkiin. Lucullus antoi kuitenkin surmata kaupungin miesväestön. Tästä Lucullukseen kohdistui paljon suuttumusta hänen palatessaan takaisin Roomaan, mutta häntä ei kuitenkaan rangaistu mitenkään.

Sodan jälkeen
-------------

Sotiminen ei kuitenkaan päättynyt tähän sillä vuonna 143 eaa. arevakit nousivat uudelleen kapinaan roomalaisia vastaan. Heidät kuitenkin kukistettiin vuonna 133 eaa. Numantian piirityksen jälkeen.

Lähteet
-------

* Adrian Goldsworthy: *Rooman puolesta - sotilaat, jotka loivat Rooman valtakunnan*. Ajatus Kirjat, 2006. ISBN 951-20-6951-2.
* Theodor Mommsen: *The History of Rome, Book IV*. Gutenberg-projekti, 2004. Teoksen verkkoversio (viitattu 5.9.2008). (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Mommsen, *The History of Rome, Book IV*, "Celtiberian War"
2. 1 2  Goldsworthy s. 122
3. ↑  Goldsworthy s. 123-124
**Kiinalainen teehuone** on Potsdamissa Sanssoucin palatsin puistossa sijaitseva rokokootyylinen paviljonki.

Paviljonki rakennettiin vuosina 1755–1764 Preussin kuningas Fredrik Suuren määräyksestä noin 700 metrin päähän Sanssoucin palatsista sen lounaispuolelle. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Johann Gottfried Büring. Se oli tarkoitettu ylelliseksi huviretkien viettopaikaksi. Euroopan hoveissa oli 1700-luvun puolivälissä muodissa kaikki näennäisesti kiinalaisuuteen viittaava eli *chinoiserie*. Paviljonki on apilanlehden muotoinen ja sen sisäseiniä koristavat kullatut konsolit. Paviljongin ulkopuolta koristivat Johann Peter Benckertin ja Johann Gottlieb Heimüllerin toteuttamat kullatut veistokset, joiden hahmot eivät tosin näytä erityisen itämaisilta. Katon päällä olevan tampuurin huipulla on päivänvarjoa pitelevää kiinalaista esittävä kullattu patsas. Sisäkatossa on suuri kattomaalaus, joka esittää vallatonta kiinalaista seuruetta. Kiinalaisen teehuoneen alkuperäinen sisustus ei ole säilynyt.

Sanssoucin puistoon rakennettiin seuraavina vuosina eräitä muitakin kiinalaistyylisiä rakennuksia, kuten Büringin suunnittelema keittiörakennus ja Carl von Gontardin 1770-luvun alussa suunnittelema pagodia jäljittelevä lohikäärmetalo.

Lähteet
-------

1. 1 2  Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: *Taide & Arkkitehtuuri: Berliini* (suom. Pirkko Roinila), s. 408–409. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos *Kunst & Architektur Berlin*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kiinalainen teehuone (Potsdam)** Wikimedia Commonsissa
**Lempi Kerttu Irene Hildén**, o.s. **Viinikainen** (11. elokuuta 1917 Jyväskylän maalaiskunta – 7. syyskuuta 2006 Helsinki) oli helsinkiläisen Leipomo Hildén Oy:n toinen perustaja, pitkäaikainen johtaja ja kauppaneuvos.

Hildénin vanhemmat olivat viilari Juho Gabriel Viinanen ja Anna Pelander ja puoliso 1936–1978 toimitusjohtaja Heikki Hildén, joka myöskin sai kauppaneuvoksen arvonimen. Lempi Hildén kävi viisi luokkaa Jyväskylän tyttökoulua, osallistui leipomo- ja ravintola-alan seminaareihin kotimaassa ja ulkomailla ja teki lukuisia opintomatkoja ympäri maailmaa. Hän oli Wilh. Schaumans Fanerfabrik Ab:n rakennussiivooja vuodesta 1929, työskenteli Juho Jussilan fortunapelitehtaalla, oli Keskus Wiener Leipomo Oy:n juoksutyttö, aputyöläinen ja leipuri Helsingissä 1934–1939 ja Colombia Oy:n palveluksessa 1939–1941. Hildén perusti leipomon 1941, oli Leipomo Hildénin osakas 1945–1948, H-Kahvin osakas vuodesta 1948 ja H-Kahvi Oy:n, vuodesta 1974 Leipomo Hildén Oy, perustajaosakas 1959–1974 ja toimitusjohtaja. Hän oli myös Cinderella Oy:n johtaja 1955–1967 ja Matthes Konfekturen osakas vuodesta 1962 ja hänellä oli oman alansa luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvon Lempi Hildén sai 1973.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lempi Hilden *Biografiasampo*. Viitattu 7.11.2022.
2. ↑  Jarl Lundström: Kauppaneuvos Lempi Hildén (Tilaajille) *Helsingin Sanomat, hs.fi*.  29.9.2006. Viitattu 3.3.2020.
**Timo Alarik Pakkanen** (s. 28. elokuuta 1944) on Suomen tunnetuin joulupukki. Hän on esiintynyt joulupukkina vuodesta 1961 lähtien, myös hyvin paljon ulkomailla, esim. Japanissa 14 kertaa sekä ainakin Thaimaassa, Taiwanissa, Singaporessa, Jordaniassa, Georgiassa, Kyproksella, Espanjassa ja Saksassa. Hän toimi mm. Finnairin joulupukkina Japanissa vuodesta 2000 alkaen useiden joulujen ajan.

Pakkanen teki yhteistyötä Joulupukkisäätiön kanssa vuodesta 2001 alkaen. Vuonna 2014 säätiö kuitenkin lopetti yhteistyön ja vaati Pakkasta luopumaan säätiön tunnusmerkkien käytöstä. Syy tähän oli se, että Pakkanen oli esiintynyt olutharrastajien lehdessä. Pakkanen on myös Olutliiton jäsenseuran, vuonna 1978 perustetun Kohtuullisen Hutikan Pyhän Veljeskunnan K.H.P.V. ry:n, pitkäaikainen puheenjohtaja. Pakkasen mukaan hänellä on vapaa-aikanaan oikeus yksityiselämään, myös oluen juontiin. Tätä harrastustaan ja joulupukkina toimimista hän ei ole sekoittanut keskenään. "Jos minä en joulupukkina saa vapaa-ajallani nauttia olutta, pitäisi säätiön irtisanoa myös kaikki muut heidän työntekijänsä, jotka nauttivat alkoholia vapaa-ajallaan," kommentoi Pakkanen jupakkaa *Iltalehdelle*.

Kirjailija Kaija Pakkanen oli Timo Pakkasen äiti, ja kirjailijat Outi Pakkanen ja Jukka Pakkanen ovat hänen sisaruksiaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Armi Kauppila: Timo Pakkanen on esiintynyt rakastettuna Joulupukkina jo lähes 60 vuotta: "En aina muista, minkä ikäinen olen viimeksi sanonut olevani, mutta lapset muistavat aina" *Seura*.  26.8.2019. Viitattu 9.7.2020.
2. 1 2  Iida Kekäle: Irtisanottu joulupukki: "Kyllä joulupukkikin saa juoda olutta" *Iltalehti*.  22.5.2014. Viitattu 9.7.2020.
3. ↑  Anna Takala: Japanissa asti fanitettu joulupukki pitää konttoriaan Kampissa.  *HS Helsinki*, 10.12.2020, s. 16–17. Helsinki:  Sanoma Oyj.
4. ↑  Kari Ylänne: Joulupukkisäätiö katkaisi välit Suomen kuuluisimpaan joulupukkiin - mieltymys olueen syynä! *Ilta-Sanomat*.  21.5.2014. Sanoma Oyj. Viitattu 9.7.2020.
5. ↑  Heikki Kähkönen: Joulupukkisäätiö aloitti noitavainot Suomessa *Uusi Suomi*.  22.5.2014. Viitattu 9.7.2020.