recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Carl Johan Tawaststjerna** (17. joulukuuta 1812 Tukholma – 18. huhtikuuta 1874 Mikkelin maalaiskunta) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Carl Johan Tawaststjernan vanhemmat olivat Ruotsin armeijan insinöörijoukkojen majuri Jakob Johan Tawaststjerna ja Magdalena Christina Cairenius ja puolisot vuodesta 1846 Charlotta Wilhelmina Elisabet Hising, senaattori Carl Gerhard Hisingn tytär (k. 1857), vuodesta 1858 Catarina Fredrika Granfelt (k. 1868) ja sitten Maria Charlotta Schlüter. Kenraali Frithiof Alarik Tawaststjerna oli hänen veljensä.

Carl Johan Tawaststjerna tuli 1835 nuoremmaksi aliupseeriksi Henkivartioväen Suomen tarkk’ampujapataljoonaan. Hänet ylennettiin porte-épée-vänrikiksi 1836, vänrikiksi 1839, aliluutnantiksi 1840, luutnantiksi 1841, alikapteeniksi 1846 ja kapteeniksi 1851. Everstiluutnantiksi ylennettynä hänet määrättiin heinäkuussa 1854 Henkivartioväen Suomen tarkk’ampujapataljoonan ja Suomen krenatööritarkk’ampujapataljoonan reservikomppanioiden päälliköksi, mistä tehtävästä hänet siirrettiin joulukuussa 5. Mikkelin ruotujakoisen tarkk’ampujapataljoonan päälliköksi. Tawaststjerna ylennettiin everstiksi 1863. Hän toimi aatelissäädyssä edustajana valtiopäivillä 1863–1864 ja 1867. Eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina kesäkuussa 1868.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Carl Johan Tawaststjerna *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 1.5.2020.
2. ↑  Ridderskapets och Adelns medlemmar vid Landtagen in Helsingfors 1867. Protokoll fördt hos Högl. Ridderskapet och adeln å Landtdagen i Helsingfors År 1867. Första häftet. Helsingfors: Hufvudstadsbladets Tryckeri, 1871, ss. 1-4.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit

 |

 |
**Nils Grotenfelt**, vuoteen 1676 **Groth** (20. joulukuuta 1631 – 6. huhtikuuta 1703 Joroinen) oli suomalainen eversti, joka aateloitiin sodissa saavuttamistaan ansioista ja josta tuli Grotenfelt -suvun kantaisä.

Grothin isä oli liiviläinen ratsumies Per Groth. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1660 oli Elisabet von Göben (k. noin 1686) ja toinen vuodesta 1688 Märta Zelov (k. 1702). Groth pestautui vain 16-vuotiaana rakuunaksi Fabian Berendesin johtamaan rakuunarykmenttiin 30-vuotisen sodan loppuvaiheessa. Sen jälkeen hän osallistui Kaarle X Kustaan käymän Pohjan sodan alkuun Puolassa ja hänet korotettiin urhoollisuutensa takia vänrikiksi. Suomeen täydennysmiehistöä värväämään lähetetty Groth joutui venäläisiä vastaan käytyihin taisteluihin, joissa haavoittui, mutta yleni luutnantiksi. Liivinmaalle palattuaan hänestä tuli ratsumestari 1658. Seuraavana vuonna hän sai läänityksenä Paajalan Joroisten Kotkatlahden kylästä ja asettui ensimmäisen vaimonsa kanssa ilmeisesti juuri sinne sodan päätyttyä 1660. Viiden vuoden kuluttua hän astui uudelleen palvelukseen ratsumestarina. Vuonna 1668 hänestä tuli majuri Karjalan rakuunarykmenttiin, jota johti eversti Herman von Burghausen. Skoonen sodassa, joka alkoi Tanskaa vastaan 1675, Groth haavoittui vaikeasti, mutta jäi henkiin. Hänet aateloitiin 1677 Grotenfelt -nimellä ja ylennettiin seuraavana vuonna everstiluutnantiksi. Palveluksesta hän erosi 1680, mutta 1686 hän sai luvan värvätä Savosta oman rakuunarykmentin ja hänet ylennettiin sen päällikkönä everstiksi. Vielä lähes 70-vuotiaana Grotenfelt lähti Suureen Pohjan sotaan komentaen rykmenttiään, mutta joutui onnettomuuden takia keskeyttämään sotaretkensä. Hän laajensi Kotkatlahden tiluksia ja sai 1674 vielä Joroisten Järvikylän perinnölliseksi rälssiksi. Joroisten nykyistä kirkkoa edeltäneeseen vanhempaan kirkkoon Grotenfelt teki huomattavia lahjoituksia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Syrjö, Veli-Matti: "Nils Grotenfelt (eversti)", *Suomen kansallisbiografia, osa 3*, s. 313-314. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004. ISBN 951-746-444-4. / Teoksen verkkoversio.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia

 |

 |
Merkurius
Merkurius Messengerin kuvaamana
Kiinteänä ja suhteellisen lähellä olevana planeettana **Merkuriusta** on ehdotettu yhdeksi mahdolliseksi tulevaisuuden **asutuskohteeksi**. Pysyvien siirtokuntien pitäisi olla planeetan napa-alueilla planeetan muiden osien todella kuumien lämpötilojen takia. Planeetan muita osia voisi asuttaa vain hitaan maankaltaistusprosessin avulla.

Hyödyt
------

On arvioitu, että Merkuriuksen maaperässä olisi paljon helium-3:a, joka voi olla tärkeä aine ydinfuusion hyötykäytössä. Kuitenkin Merkuriuksen magneettikenttä on voinut estää helium-3:n maanpinnan saavuttamista.

Toisten arvioiden mukaan Merkurius voisi olla myös rauta- ja magnesiumsilikaattien lähde.

### Aurinkovoima

Aurinkoa lähimpänä planeettana Merkuriuksesta saisi todella paljon aurinkovoimaa. Sen aurinkovakio on 9,13 kW/m², eli 6,5 kertaa Maan tai Kuun määrä. Akselin kallistumisen takia korkeat paikat navoilla kohdistuisivat Aurinkoon kaiken aikaa.

Ongelmat
--------

Sopivan ilmakehän puuttuminen, sijainti lähellä Aurinkoa ja 59:ää Maan vuorokautta vastaavat vuorokaudet aiheuttaisivat mahdolliselle asutukselle ongelmia. Pysyvien siirtokuntien pitäisi sijaita napa-alueilla, mutta myös päiväntasaajan alueilla voisi olla väliaikaista asutusta planeetan pitkien öiden aikana.

Katso myös
----------

* Kuun asuttaminen
* Marsin asuttaminen

Lähteet
-------

1. ↑  Colonization of Mercury *en.wikipedia.org*. Viitattu 1.4.2014.
2. ↑  Stephen L. Gillett, "Mining the Moon". Analog, Marraskuu 1983
3. ↑  Mercury Fact Sheet
**Carl Dwayne Kilpatrick** (s. 16. toukokuuta 1956 Bastrop, Louisiana) on aktiiviuransa lopettanut yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi sentterinä.

Pelaajaura ja elämä
-------------------

Louisianan yliopistossa (Monroe) vuosina 1975–1978 pelannut Kilpatrick varattiin 158. vuorolla NBA:n vuoden 1978 varaustilaisuudessa. Varaajaseura oli New Orleans Jazz, joka muutti kaudeksi 1979–1980 Salt Lake Cityyn ja vaihtoi nimensä Utah Jazziksi. Kilpatrick pelasi Jazzissa kyseisellä kaudella kahdessa ottelussa 1,5 pisteen ja 2,0 levypallon ottelukohtaisilla keskiarvoilla. 28. heinäkuuta 1980 Jazz luopui Kilpatrickista.

Kilpatrick pelasi kaudella 1980–1981 Suomen pääsarjassa edustaen Tampereen Pyrintöä. Hän pelasi runkosarjassa 15 ottelussa 19,3 pisteen ja 8,7 levypallon ottelukohtaisilla keskiarvoilla. Pyrintö voitti runkosarjan länsilohkon ja selviytyi suoraan välieriin. Välierissä Pyrintö voitti Helsingin NMKY:n otteluvoitoin 3–1, mutta loppuottelusarjassa tamperelaiset hävisivät Torpan Pojille voitoin 0–3. Pyrintö ja Kilpatrick saivat näin ollen SM-hopeaa.

Yhdysvaltoihin palattuaan Kilpatrick joutui polvileikkaukseen ja pelasi tämän jälkeen Los Angelesin kesäammattilaisliigaa New York Knicksissä. Hän sai jälleen polvivamman, joka päätti hänen kilpauransa lopullisesti. Kilpatrick on tämän jälkeen asunut Utahissa ja Washingtonissa. Hänellä on kolme lasta, joista ainakin kaksi on pelannut koripalloa yliopistotasolla.

Saavutukset
-----------

* SM-hopeaa 1981

Lähteet
-------

* Carl Kilpatrick (Arkistoitu – Internet Archive) baskethotel.com
* Carl Kilpatrick NBA & ABA Stats Basketball-Reference.com (englanniksi)
* Carl Kilpatrick Stats College Basketball at Sports-Reference.com (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2
2. ↑  Carl Kilpatrick Stats
3. ↑  Carl Kilpatrick NBA & ABA Stats
4. ↑
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)
**Nils Henrik Agaton Weckman** (8. kesäkuuta 1850 Mikkeli – 30. syyskuuta 1906 Savonlinna) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Weckmanin vanhemmat olivat kruununvouti Henrik Weckman ja Sofia Elisabet Hjelmman ja puoliso vuodesta 1875 Alma Lönneström. Weckman tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1861 ja määrättiin sieltä 1868 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen Izmailovon rykmenttiin Pietariin. Vuonna 1871 hänet ylennettiin aliluutnantiksi, vuosina 1872–1874 hän suoritti Sotilasinsinööriakatemian kurssin Pietarissa yleten sen aikana luutnantiksi. Kurssin jälkeen 1874 Weckman siirrettiin alikapteenina 1. Kaukasian, H.K.K. Suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitš vanhemman sapööripataljoonaan. Seuraavana vuonna Weckman vakinaistettiin sotilasinsinöörikuntaan, kapteeniksi hän yleni 1876. Weckman osallistui Turkin sotaan sapööripataljoonassaan. Vuonna 1882 hänet määrättiin Sorokin sotilasinsinöörialueen päälliköksi Bessarabian kuvernementtiin. Everstiksi hänet ylennettiin 1885 ja siirrettiin 1887 Mihailovskin linnoitusinsinöörikuntaan. Vuodesta 1892 Weckman toimi erityistehtävissä yleisesikuntaupseerina Venäjän armeijan insinöörijoukkojen pääesikunnassa. Hänet määrättiin Ivangorodin linnoituksen insinöörikunnan päälliköksi Inkerinmaalle 1893 ja ylennettiin kenraalimajuriksi 1895. Vuonna 1901 Weckman määrättiin Varsovan insinöörihallinnon apulaispäälliköksi, missä tehtävässä hän palveli kuolemaansa saakka.

Vuonna 1900 valmistunut Rauhalinna Savonlinnassa on Weckmanin vaimolleen hopehääpäivälahjaksi rakennuttama koristeellinen puuhuvila.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nils Henrik Agaton Weckman *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 3.5.2020)
2. ↑  Kierikka, Pekka: *Rauhalinna*. Savonlinnan Kylpylä, 1974.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee vuonna 1696 syntynyttä henkilöä. Muita samannimisiä löytyy Junnelius-sivulta.*
**Pehr (Matts Junnan poika) Junnelius** (1696 Tervola – 27. huhtikuuta 1753 Oulu) oli suomalainen laivanvarustaja ja kauppias.

Elämä
-----

### Lapsuus

Pehr Junnelius syntyi 4-lapsiseen perheeseen. Pehr vietti lapsuutensa Junnan tilalla, joka sijaitsee Tervolassa Kemijoen Kirkkosuvannon kohdalla. Pehr Junneliuksen isä oli tervolalainen Matts Junna ja äiti Brita o.s. Sotisaari. Pehr Junnelius tuli Tervolasta Ouluun veljensä Johan Junneliuksen kehotuksesta vuonna 1737.

### Perhe

Ouluun tultuaan Junnelius avioitui porvariperheeseen kuuluneen kauppias Jacob Hoffrénin tyttären Marian kanssa. Heille syntyi kolme lasta, joista nuorin poika sai kasteessa isänsä nimen Pehr Junnelius. Oulussa heitä puhuteltiin yleisesti myös nimillä Petteri vanhempi ja Petteri nuorempi. Perhe asusti Oulun IV kaupunginosassa tontilla 25, jossa he harjoittivat kaupankäynnin lisäksi maanviljelystä. Tilaan kuului useita talousrakennuksia sekä peltoja kaupungin ulkopuolelta.

### Ura

Junneliuksen alkuperäiseksi ammatiksi oli vuonna 1727 merkitty lukkari. Hän sai kauppaporvarin oikeudet Oulussa vuonna 1737. Hän aloitti suvun yritystoiminnan, joka on kantanut 2000-luvulle asti. Junneliuksesta käytettiin Oulussa nimitystä Lapin-kauppias. Oulun maistraatti oli asettanut Junneliukselle ehdoksi kauppaporvarin oikeudelle, että tämän tuli naida porvaristoon kuuluvasta perheestä tytär tai leski. Ehdon mukaan hänen tuli myös harjoittaa kauppaa Lapissa. Tämän vuoksi Junnelius joutui perustamaan Oulun lisäksi Kemiin kauppaliikkeensä varastot.  Hän oli edesauttamassa ja osakkaana nuorimman poikansa Pehrin laivahankinnoissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3   Jounela, Aarno I.: *Pohjois-Pohjalainen Junnelius-Suku*, s. 61. Pohjoinen, 1983. ID 60983.
2. ↑   Eero Kojonen: *Sursillin-Suku*. 6187. Helsinki: Weilin+Göös, 1971.
3. ↑   A. Brenner: *Oulun kaupungin perunkirjoitukset 1653-1800*, s. 211. .
4. ↑   Aimo Halila: *Oulun kaupungin historia II*, s. 210. Kirjola Oy, 1953.
5. ↑   P. W. Snellman: *Oulun Kauppaseuran ja Kauppiaiden eläkelaitoksen toim.kertomus 1771-1939*, s. 146. Kaleva kustannus, 1939.
**Carl Johan Gabriel af Forselles** (23. joulukuuta 1858 Helsinki – 30. kesäkuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraaliluutnantti.

Af Forsellesin vanhemmat olivat everstiluutnantti, tilanomistaja Theodor Ulrik af Forselles ja Selma Sofia Alexandra Gabriella Cronstedt ja puolisot 1881–1893 Vera Sergejevna Juganova ja vuodesta 1897 Tyra Frigga Margareta Sofia af Forselles. Carl Johan Gabriel af Forselles tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1871. Hän valmistui koulusta priimuksena 1878, jolloin hänet ylennettiin vänrikiksi ja määrättiin Henkivartioväen Preobraženskojen rykmenttiin. Aliluutnantiksi hänet ylennettiin 1878 ja luutnantiksi 1883. Af Forselles suoritti Nikolain yleisesikunta-akatemian kurssin 1883–1885, jonka jälkeen hänet ylennettiin alikapteeniksi ja määrättiin vanhemmaksi adjutantiksi 29. jalkaväkidivisioonaan. Vuonna 1886 hänet ylennettiin kapteeniksi ja määrättiin vanhemmaksi adjutantiksi 3. krenatööridivisioonan esikuntaan. Af Forselles siirtyi yleisesikuntaupseeriksi Moskovan sotilaspiirin esikuntaan 1889. Seuraavana vuonna hänet ylennettiin everstiluutnantiksi ja vuonna 1894 everstiksi. Vuonna 1899 hänestä tuli 29. jalkaväkidivisioonan esikuntapäällikkö ja 114. Novotoržkin jalkaväkirykmentin komentaja vuonna 1901. Ylennyksen kenraalimajuriksi af Forselles sai 1904 ja hänet määrättiin Vilnan sotilaspiirin esikuntaan. Sieltä hänet siirrettiin 45. jalkaväkidivisioonan 2. prikaatin komentajaksi vuonna 1907. Tästä tehtävästä ja samalla sotapalveluksesta hän sai eron kenraaliluutnanttina marraskuussa 1912. Helsingin kaupungin asuntolautakunnan majoitusmestariksi hänet nimitettiin 1914.

Lähteet
-------

1. 1 2  Carl Johan Gabriel af Forselles *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 23.1.2020)
Fakiiri Kronblom vuonna 1963. Ikkunasta kurkistaa tirehtööri Orvo Kontio.
**Nils Hedengren** (16. lokakuuta 1913 Helsinki – 16. kesäkuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi 1960-luvun lastenohjelman *Sirkus Papukaijan* taikatemppuja tekevänä fakiiri Kronblomina. Murtaen suomea puhuva fakiiri Kronblom esiintyi lastenohjelmissa vielä myöhemminkin. Fakiiri Kronblomin tunnettu lausahdus oli "Suolaa, suolaa, enemmän suolaa" – hän levytti vuonna 1965 myös samannimisen singlen yhdessä Juha "Watt" Vainion kanssa. Rooli oli enemmän ilveilijän kuin vakavasti otettavan taikurin, saati fakiirin.

Pirkka-Pekka Petelius parodioi fakiiri Kronblomia sketsisarjassa *Velipuolikuu*.

Esiintyminen oli Nils Hedengrenille vain harrastus. Päätoiminen työ hänellä oli Svenska Byggmästare- och Ingenjörsförbundet YH i Finlandin liittosihteerinä 1957–1977.

Lähteet
-------

1. ↑  Nils Hedengren Elonetissä.
2. ↑  Suomen äänitearkiston tietokanta vuosilta 1901–1999. Suomen Äänitearkisto.  Arkistoitu 20.12.2016. Viitattu 13.8.2008.
3. ↑  *50 år med byggare: Festskrift utgiven i anledning av SBIF:s 50 års jubileum.* Formato Oy, Borgå 2002.

Aiheesta muualla
----------------

* Nils Hedengren Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
Carl Johan Hartman
**Carl Johan Hartman** (3. kesäkuuta 1838 Vähäkyrö – 26. syyskuuta 1917 Vaasa) oli suomalainen kauppias ja yrittäjä, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Hartmanin vanhemmat olivat kauppias Carl Fredrik Hartman ja Maria Elisabet Jernström ja puoliso vuodesta 1863 Maria Elisabet Malmberg. Yritysjohtaja Erik Hartman oli heidän poikansa. Carl Johan Hartman kävi ala- ja yläalkeiskoulun Vaasassa ja kauppakoulun Pietarsaaressa. Hän oli harjoittelija Nils Petter Åbergin liikkeessä Vaasassa 1851–1855 ja saatuaan porvarinoikeudet Vaasassa 1862 omisti siellä C. J. Hartmanin Siirtomaatavarakaupan, sittemmin C. J. Hartmanin Rautapuodin 1862–1910. Hartman oli rautakaupan edelläkävijöitä Suomessa. Hän oli myös Lahden Olutpanimon omistaja ja Wasa–Nordsjö Ångbåts -yhtiön osakas. Hän oli Vaasan kaupunginvanhin 1865–1875 ja Vaasan kaupunginvaltuuston jäsen 1876–1902. Kauppaneuvoksen arvonimen Hartman sai 1889.

Lähteet
-------

1. 1 2  Carl Johan Hartman *Biografiasampo*. Viitattu 13.7.2022.
2. ↑  C. J. Hartman.  *Rautakauppojen uutiset: rautakauppojen ammatti- ja myyntipalvelulehti*, 1.0.1936, nro 2, s. 16. Kansalliskirjasto. Viitattu 13.7.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Nils Christian Alarik Elfving** (30. syyskuuta 1925 Helsinki – 9. huhtikuuta 2022) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Elfvingin vanhemmat olivat kauppaneuvos Hemming Elfving ja Ingeborg Kristina Mathiasen. Hänen puolisonsa 1953–1967 oli kirjeenvaihtaja Inger Möller, vuonna 1972 hän avioitui fysioterapeutti Solveig Linnea Hartmanin kanssa. Elfving tuli ylioppilaaksi Nya svenska läroverketistä 1945 ja valmistui diplomiekonomiksi Svenska handelshögskolanista 1948. ASLA-Fulbright-stipendiaattina hän oli Yhdysvalloissa 1964. Elfving oli Suomen Gummitehdas -yhtiön apulaisvientipäällikkö 1948, Fin-Fisk A/S:n myyntipäällikkö 1948–1950, H. A. Elfving Oy:n, vuodesta 1971 Oy Elfving Ab, myyntipäällikkö 1949–1953, toimitusjohtaja 1954–1986 ja hallituksen puheenjohtaja 1948–1989. Hän oli myös Oy Agroforst Ab:n toimitusjohtaja vuodesta 1951, Suomen Säilyke Oy:n toimitusjohtaja 1953–1955, Elkuva Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1961, Meriforelli Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1967 ja Turvalaite Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1975. Elfvingillä oli lisäksi useita kotimaisia ja kansainvälisiä liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin kersantti. Kauppaneuvoksen arvonimen Elfving sai 1976.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus. *Hufvudstadsbladet* 24.4.2022, s. 36.
2. 1 2  Kotilainen, Sofia: Kauppaneuvos Nils Elfving (1925–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 17.11.2022.
3. ↑  Lämna arbetet i tid, uppmanar glad pensionär.  *Hufvudstadsbladet*, 28.9.1995, nro 262, s. 20. Kansalliskirjasto. Viitattu 17.11.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
**Ahmadu Séku** (21. kesäkuuta 1836 – 1898, tunnettu myös nimillä **Ahmadu Sefu**, **Ahmadu ibn Umar Tal**) oli Toucouleurin kuningaskunnan perustajan Umar Talin poika ja kuningaskunnan viimeinen hallitsija. Hänen valtakaudellaan Ranska valtasi Toucouleurin alueet osaksi omaa siirtomaaimperiumiaan. Séku kuoli syrjäytettynä Sokoton valtakunnassa.

Elämäkerta
----------

Ahmadun palatsi Ségoussa.
Ahmadu Sékun äiti oli hausaorja ja hänen isänsä Umar Tal oli perustanut Toucouleurin kuningaskunnan Senegal- ja Nigerjokien yläjuoksulle 1850-luvun loppupuolella. Umar Tallin valtakaudella maata ravistelivat useat kapinat ja Umar kuoli yrittäessään kukistaa yhtä näistä Macinassa vuonna 1864. Ahmadu oli yksi Umarin 50:tä lapsesta ja peri isänsä aseman katkeran valtataistelun jälkeen. Kuningaskunnan sisäiset ongelmat jatkuivat Ahmadun valtakaudella ja 1870-luvulla Ranskan laajeneva siirtomaaimperiumi muodostui myös uhaksi. Vuonna 1887 Ahmadu ja Ranska muodostivat väliaikaisen liiton Toucouleurin ja Ranskan yhteisiä vihollisia vastaan, mutta kahden vuoden jälkeen Ranska alkoi ottaa haltuunsa Toucouleurin entisiä alueita liittäen ne Ranskan Länsi-Afrikkaan. Ahmadu teki vastarintaa, mutta ylivoimaiset ranskalaiset kukistivat hänen joukkonsa vuoteen 1893 mennessä. Ahmadu vietti tämän jälkeen jonkin aikaa siirtyen paikasta toiseen, asettuen lopulta äitinsä kotimaahan Sokoton valtakuntaan, jossa hän kuoli vuonna 1898.

Lähteet
-------

1. ↑  R. Hunt Davis, Jr.: *Encyclopedia of African History and Culture*, s. 14-15. Volume IV. Facts on File. ISBN 0-8160-5199-2. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Pehr Cerelius Rettig** (14. elokuuta 1811 Gävle, Ruotsi – 21. elokuuta 1871 Hampuri, Saksan keisarikunta) oli ruotsalaissyntyinen, Suomessa vaikuttanut tupakkatehtailija ja kauppaneuvos.

Elämä
-----

Pehr Cerelius Rettig syntyi Gävlessä vuonna 1811. Hän opiskeli kauppakoulussa Göteborgissa ja harjoitteli kaupankäyntiä sekä Ruotsissa että ulkomailla. Vuonna 1845 hän muutti Turkuun johtamaan sukunsa perustamaa tupakkatehdasta. Liiketoimintansa ohella hän harjoitti useiden tuon ajan porvarien tapaan runsaasti hyväntekeväisyyttä. Rettig muun muassa rakennutti Turkuun Samppalinnan ravintolapaviljongin ja sen ympärille puistoalueen, jotka hän lahjoitti Turun kaupungille vuonna 1866. Samana vuonna hänelle myös myönnettiin kauppaneuvoksen arvo.

Koska Rettigillä ei ollut lapsia, suvun tupakkatehtaan seuraavaksi johtajaksi Turkuun tuli hänen veljenpoikansa Fredric von Rettig.

Lähteet
-------

* Kauranen, Kaisa: / Rettig, Per Cerelius (1811 - 1871) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu*.  9.10.2006. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 29.3.2022.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Biografiasampo

 |

 |
Merkonomien tunnuksena on ammattilakissa oleva Merkuriuksen sauva.
**Merkonomi** (lyhenne merkon.), liiketoiminnan perustutkinto (ent. liiketalouden perustutkinto), (120 ov 1.8.2015 saakka; 180 osp 1.8.2015 alkaen) on toisen asteen kaupan ja hallinnon alan perustutkinto. Koulutusta järjestetään seuraavissa koulutusohjelmissa/osaamisaloissa:

* Asiakaspalvelun ja myynnin ko./oa.
* Informaatio- ja kirjastopalvelujen ko./oa.
* Talous- ja toimistopalvelujen ko./oa.

Alan tutkinnon suorittaneet henkilöt työskentelevät kaikilla elinkeinoelämän aloilla liiketaloudellista ja kaupallista osaamista vaativissa tehtävissä. Niitä ovat esimerkiksi eri alojen asiakaspalvelu, myynti- ja markkinointitehtävät (myös ulkomaankaupan alalla), taloushallinto, kirjasto- ja informaatiopalvelut, rahoitus ja vakuutusalan tehtävät.

Liiketoiminnan perustutkinnon suorittaneella henkilöllä on yleinen jatko-opintokelpoisuus. Sen mukaan hän voi pyrkiä ammattikorkeakouluihin tai yliopistoon. Luontevia jatkokoulutusmahdollisuuksia ovat liiketalouden ammattikorkeakoulututkinto, tradenomi tai kauppatieteiden kandidaatin (alempi korkeakoulututkinto) sekä kauppatieteiden maisterin (ylempi korkeakoulututkinto) tutkinnot.

Aiemmin merkonomi oli opistotasoinen tutkinto, johon kuitenkin pääsi peruskoulupohjalta ja ennen peruskoulun tuloa joko keskikoulu- tai kauppakoulupohjalta. Ylioppilaspohjaiselta linjalta valmistuneita kutsuttiin epävirallisesti **yo-merkonomeiksi**.

Joissakin kaupan alan kouluissa on mahdollisuus myös kaksoistutkintoon, jossa voi suorittaa samanaikaisesti sekä merkonomitutkinnon että ylioppilastutkinnon. Tämän pystyy suorittamaan kolmessa vuodessa. Nykyisin tosin on todennäköistä, että kaksoistutkinto suoritetaan 4 vuodessa.

Liiketoiminnan perustutkinnon voi suorittaa myös näyttötutkintona, joita toteutetaan aikuiskoulutusta järjestävissä oppilaitoksissa. Uudet liiketoiminnan perustutkinnon perusteet astuivat voimaan 1.8.2009.

Lähteet
-------

1. ↑  Lyhenneluettelo: M Kielitoimiston ohjepankki. Viitattu 3.7.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Liiketoiminnan perustutkinto, merkonomi (Rastor-instituutti ent. Markkinointi-instituutti)
**Maanviljelyskoulu** oli aiemmin Suomessa toiminut maatalousalan oppilaitos.

Maanviljelyskoulu 1930-luvun Suomessa
-------------------------------------

Maanviljelyskoulun tarkoituksena oli antaa itsenäisiksi maanviljelijöiksi ja työnjohtajiksi aikoville henkilöille maataloudellista ammattiopetusta ja käytännöllistä harjaantumista maataloudessa. Maanviljelyskoulu voitiin sijoittaa vain valtion omistamalle tilalle.

Maanviljelyskoulu oli maataloushallituksen valvonnan alainen ja sen toimintaa valvoi paikallinen johtokunta, johon asianomainen maanviljelys- tai talousseura ja maataloushallitus valitsivat kumpikin yhden jäsenen ja yhden varajäsenen kolmeksi vuodeksi kerrallaan ja johon kolmantena jäsenenä kuului koulun johtaja.

### Opetus

Maanviljelyskoulun oppikausi kesti kaksi vuotta, ja se jakaantui harjoittelujaksoon sekä tietopuoliseen jaksoon harjoitteluineen.

#### Harjoittelujakso

Harjoittelujaksolla, joka kesti yhden vuoden, tuli oppilaiden suorittaa kaikkia tilalla esiintyviä töitä sekä saada tietopuolista alkeisopetusta kuutena talvikuukautena keskimäärin kaksi tuntia päivää kohti seuraavissa aineissa: 

 äidinkieli ja kirjoitus, laskento, alkeispiirustus ja mittausoppi,
 luonnontieteiden alkeet ja terveysoppi sekä maataloudellisten ammattiaineiden perusteet.
Tämän lisäksi oppilaille annettiin kesäkauden kuluessa sopivina aikoina ammattiopetusta selittelyjen muodossa tai retkeilyjen yhteydessä.

#### Tietopuolinen oppijakso

Tietopuolisella oppijaksolla annettiin opetusta seuraavissa aineissa:

 maanviljelysoppi, maanviljelyksen talousoppi ja maatalouskirjanpito,
 kotieläinhoito-oppi, maitotalousoppi, metsäoppi, puutarhaoppi, rakennusoppi,
 yhteiskuntaoppi, kansantalous, maatalouspolitiikka, terveysoppi,
 luonnontieteet, laskento ja mittausoppi sekä kenttämittaus ja vaakitus,
 piirustus ja äidinkieli.
Opetukseen voitiin sisällyttää muitakin yleistä kansalaissivistystä kohottavia aineita.

### Pääsyvaatimukset

Päästäkseen oppilaaksi kouluun tuli hakijan olla 18 vuotta täyttänyt ja esittää seuraavat todistukset:

* todistus siitä, että hän on hyvämaineinen;
* todistus, ettei häntä vaivaa tarttuva tauti ja että hänellä muutenkin on hyvä terveys;
* todistus siitä, että hän on suorittanut ylemmän kansakoulun oppikurssin
* holhoojan suostumus, jos hän on vajaavaltainen;
* todistus, että hän on vähintään yhden vuoden ajan ottanut osaa maataloustöihin.

Koulun tietopuoliselle jaksolle voitiin ottaa lisäoppilaaksi henkilöitä, jotka olivat suorittaneet vähintään yhden kesäkauden valvonnanalaisen harjoittelun sekä pääsytutkinnon niissä aineissa, joita harjoittelujaksolla oli luettu.

Katso myös
----------

* Maamiesopisto
* Maatalousoppilaitokset Suomessa

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Hakkila, Esko (toim.): "Maanviljelyskoulu", *Lakiasiain käsikirja*, s. 610. Porvoo: Werner Söderström Oy, 1938.

### Lakiviitteet

1. ↑  Asetus maanviljelyskouluista (30.12.1927).
Pehr G. Gyllenhammar
**Pehr Gustaf Gyllenhammar** (s. 28. huhtikuuta 1935 Göteborg) on yksi Ruotsin kuuluisimmista yritysjohtajista. Hän toimi AB Volvon toimitusjohtajana 1971–1983, Volvo-konsernin johtajana 1971–1990 ja hallituksen puheenjohtajana 1983–1993.

Gyllenhammar opiskeli oikeustiedettä ja aloitti uransa vakuutusalalla ennen kuin seurasi isäänsä Skandian toimitusjohtajana vuonna 1970.

Gyllenhammar on European Round Table of Industrialists -eturyhmän (lyh. ERT, suom. Euroopan teollisuusjohdon pyöreä pöytä) pääperustajia ja toimi sen puheenjohtajana 1983–1988.

Vuodesta 2003 Gyllenhammar oli Rothschild Europen (N M Rothschild & Sons Limited) varapuheenjohtaja.

Gyllenhammarista tehtiin Ordre National du Mériten komentaja Ranskassa 1980 ja Legion of Honourin komentaja Ranskassa 1987. Gyllenhammarista tuli kunniamestari Honorary Master of the Bench of the Inner Temple Lontoossa 2001.

Yksityiselämä
-------------

Gyllenhammer on naimisissa kolmatta kertaa, nyt kanadalaissyntyisen Lee Welton Crollin kanssa ja heille syntyi tytär, pariskunnan ensimmäinen yhteinen lapsi, tammikuussa 2016. Aikaisemmat vaimot olivat Christina Engellau, vuodesta 1959 vaimon kuolemaan 2008 saakka ja urheilutoimittaja Christel Behrman (2010-2012). Yhteensä Gyllenhammerilla on viisi lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pehr G Gyllenhammar *Nationalencyklopedin*. Viitattu 26.9.2015. (ruotsiksi)
2. ↑  About ERT European Round Table of Industrialists. Viitattu 26.9.2015.
3. ↑  Gyllenhammar joins Rothschild as European vice chairman  2003. Financial News. Viitattu 2.2.2014.
4. ↑  Pehr Gyllenhammar EFR. Viitattu 26.9.2015. (englanniksi)
5. ↑  Volvo-pomo Gyllenhammar, 81, tuli taas isäksi *www.iltalehti.fi*. Viitattu 29.4.2016. fi-FI

Aiheesta muualla
----------------

* Thurnberg, Karin: "Jag ljög om mitt efternamn" *Svenska Dabbladet*.  3.4.2004.  (ruotsiksi)
* Gyllenhammar Dagens Industrin sivuilla[vanhentunut linkki]

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä** on vähintään kahden EU-valtiossa sijaitsevan yrityksen tai luonnollisen henkilön yhteistoimintaansa varten perustama yhtymä. Etuyhtymän lyhenne on suomeksi *ETEY*, ruotsiksi ja englanniksi *EEIG*.

Etuyhtymän tarkoitus on helpottaa ja kehittää jäsentensä taloudellista toimintaa mutta ei tuottaa itselleen voittoa. Sen tarkoitus on edesauttaa valtioiden rajojen yli ulottuvaa yhteistoimintaa. Etuyhtymässä voi olla korkeintaan 500 työntekijää. 

Etuyhtymän kotipaikan on sijaittava EU:ssa. Etuyhtymän voi perustaa ilman pääomaa. Se ei voi ottaa vastaan sijoituksia yleisöltä. 

Etuyhtymän suomenkielisessä nimessä on oltava sanat *eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä* tai lyhenne *ETEY*. Ruotsiksi vastaavat nimitykset ovat *europeisk ekonomisk intressegruppering* ja *EEIG*.

Etuyhtymää verotetaan Suomessa kuten muitakin yhtymiä.

Etuyhtymä on Suomessa harvinainen. Kaupparekisterissä oli vuonna 2014 yksi eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä (*BONUS-Baltic Organisations Network for Funding Science ETEY*) sekä yksi sellaisen sivuliike (*Emmerce EEIG*).

Lähteet
-------

* Ulkomainen yhtymä ja eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä Viitattu 11.10.2014
* Eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä (ETEY) Neuvoston asetus (ETY) N:o 2137/85, tiivistelmä

### Viitteet

1. ↑  Neuvoston asetus (ETY) N:o 2137/85, artikla 5, kohta a
2. ↑  PRH: Yritysten lukumäärät kaupparekisterissä Viitattu 11.10.2014


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Eurooppalaiset yhtiömuodot |
| --- |
|  |
|  ·  *Eurooppayhtiö* (SE)  ·  *Yksityinen eurooppayhtiö* (SPE; ehdotettu)  ·  *Eurooppaosuuskunta* (SCE)  ·  *Yhdenmiehen rajavastuuyhtiö* (SUP; ehdotettu)  · *Eurooppalainen säätiö* (FE; ehdotettu)  · *Eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä* (ETEY)  ·  *Eurooppayhdistys* (ehdotettu)  ·  *Eurooppalainen keskinäinen yhtiö* (ME; ehdotettu, lyhemmin: keskinäinen eurooppayhtiö) |

 |
Maantierosvo
**Maantierosvo** on rikollinen, joka anastaa maantiellä liikkuvilta ihmisiltä omaisuutta tai rahaa. Maantierosvot käyttivät usein rikoksessaan apuna väkivaltaa tai sillä uhkaamista. Maantierosvous oli esimodernina aikana yleistä, mutta 1700-luvun jälkeen rikollisuuden laji on vähentynyt. Nykyään kehittyneissä maissa maantierosvousta ei juuri esiinny. 

Maantierosvot liikkuivat joko ratsastaen tai jalan. Jalan liikkuvat rosvot (engl. *footpad*) olivat tyypillisesti osa ainakin jollain tapaa organisoitunutta ryhmää. Usein he kohdistivat ryöstönsä jalan kulkeviin uhreihin, ja he saattoivat käyttää ryöstönsä tukena rajuakin väkivaltaa. Hevosella liikkuvat maantierosvot (engl. *highwayman*) toimivat useammin yksin tai pieninä ryhminä, ja hyökkäsivät myös kärryillä tai ratsastaen liikkuvien uhrien kimppuun. Hevosella liikkuvat rosvot luottivat jalan riikkuvia rosvojoukkoja useammin uhkauksen voimaan, jolloin rikoksen uhrin tappaminen ei ollut välttämätöntä.

Maantierosvous oli yleistä esimodernina aikana. 1700-luvun loppupuolelta alkaen maantierosvous alkoi kuitenkin vähenemään. Syinä tähän on ainakin se, että maanteitä valvovien viranomaisten määrä lisääntyi, maantierosvoja majoittaville majataloille alettiin asettamaan sanktioita, kaupungistuminen johti asumattomien maantieosuuksien harvenemiseen ja pankkijärjestelmän kehittyminen vähensi matkalaisten tarvetta kuljettaa käteistä rahaa.

Maantierosvous (Qat' al-Tariq) on islamissa yksi vakavimmista rikoksista, ja se on Koraanissa määrätyn rangaistuksen (hudud) alainen. Rangaistus on mestaus tai ristiinnaulitseminen jos ryöstöön liittyy murha ja käsien tai jalkojen amputaatio ilman sitä.

Katso myös
----------

* Merirosvous
* Nurmijärven rosvot
* Ryövärinkuopan luonnonsuojelualue
* Virttaankangas

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Highway robbery in the 18th century - Nature of crimes – WJEC - GCSE History Revision - WJEC *BBC Bitesize*. Viitattu 17.7.2022. (englanniksi)
2. ↑  Comparative Criminal Law and Enforcement: Islam - Highway Robbery (qat'al-tariq) *law.jrank.org*. Viitattu 17.7.2022. (englanniksi)
**Baihan** (arab. بيحان‎, *Bayḥān*; myös muodoissa **Bayhan** tai **Beihan**) on kaupunki Jemenin Šabwan maakunnassa. Kaupunki oli aikanaan Baihanin emiraatin keskus.

Maantiede
---------

Baihania valokuvassa vuodelta 1967.
Baihan sijaitsee Jemenin eteläosassa Šabwan maakunnassa noin 240 kilometriä Adenin kaupungista koilliseen. Baihanin länsipuolella sijaitsee Haribin kaupunki ja eteläpuolella al-Baydha. Alueen läpi kulkee Wadi Baihan.

Historia
--------

Antiikinaikoina nykyisen Baihanin aluetta hallitsi Qatabanin kuningaskunta. Kauan myöhemmin se oli osa Baihanin emiraattia. Emiraatin hallitsijat olivat sukua hašemiiteille. Baihanin emiraatista tuli brittiläinenprotektoraatti 1900-luvun alussa. Brittivallan päättyessä Baihan oli aluksi osa lyhytikäiseksi jäänyttä Etelä-Arabian federaatiota ja myöhemmin osa Etelä-Jemeniä.

Jemenin sisällissodan aikana lähialueella käytiin taisteluja Jemenin kansainvälisesti tunnustetun hallituksen ja huthien välillä. Huthien onnistui vallata Baihan vuonna 2021.

Väestö
------

Baihanin asukkaat ovat pääasiassa sunnalaisia muslimeja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Michael Izady: Yemen Ethnic and Religious Composition (detailed) (png) *The Gulf/2000 Project*. Columbia University,. Viitattu 5.11.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Robert D. Burrowes: "Bayhan/Beihan", *Historical dictionary of Yemen*. The Scarecrow Press, 1995. ISBN 0-8108-2987-8. (englanniksi)
3. ↑  Jacob Alsufyani: The Downfall of Beihan into the Hands of the Houthis, Causes and Results *South24*. Viitattu 5.11.2021. (englanniksi)
Casino da Póvoa
**Casino da Póvoa** sijaitsee Póvoa de Varzimin keskustassa, meren rannalla, 28 kilometriä Portosta pohjoiseen, Portugalissa. Kasino on auki joka päivä (paitsi jouluaattona ja joulupäivänä).

Historia
--------

Kasinon rakennustyöt aloitettiin vuonna 1930 ja se avattiin vuonna 1934.

Toimilupa
---------

Portugalissa kasinotoiminta on yksityisten yritysten liiketoimintaa ja se on tarkkaan lailla rajoitettua. Portugali on jaettu 10 alueeseen, jossa kasinotoimintaa voi harjoittaa. Toimiluvista käydään julkinen tarjouskilpailu. Valtio myöntää kasinoiden toimiluvat näille alueille määräajaksi korvausta vastaan.

Varzim Sol yhtiöllä on ollut toimilupa Casino da Póvoaan vuodesta 1975 lähtien. Varzim Sol yhtiön pääomistaja on Estoril Sol ryhmittymä, jolla on myös toimiluvat Casino Estoriliin ja Casino Lisboaan. Varzim Sol sai vuonna 2001 toimiluvan jatkon vuoteen 2023 sakka. Vuoden 2001 toimilupa maksoi 58 miljoonaa euroa. Kertakorvauksen lisäksi Varzim Sol maksaa vuosimaksua, jonka suuruus on 50% kasinon pelitoiminnan tuotosta.

Pelitoiminta
------------

Kasinossa on 650 peliautomaattia ja useita pelipöytiä, joissa pelataan rulettia, blackjackiä ja muita pelejä.

Vuonna 2007 kasinolla oli töissä 305 työntekijää.

Muuta toimintaa
---------------

Kasinossa järjestetään myös konsertteja ja erilaisia gaalatilaisuuksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Casino da Póvoan kotisivu *casino-povoa.com*. Viitattu 16.4.2009. (englanniksi)
2. ↑  Study of Gambling Services in EU *ec.europa.eu*. Viitattu 29.3.2009. (englanniksi)
3. 1 2  Estoril Sol, Relatório e contas 2007 *estoril-solsgps.com*.  Arkistoitu 14.7.2014. Viitattu 30.3.2009. (portugaliksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kasinon kotisivut (portugaliksi) ja (englanniksi)
* Estoril Sol yhtiön kotisivut (portugaliksi)
Maximilianeum, jossa Baijerin maapäivät kokoontuvat.
Baijerin maapäivien nykyinen koostumus puolueittain.
**Baijerin maapäivät** (saks. *Bayerischer Landtag*) on Saksan osavaltion Baijerin yksikamarinen kansanedustuslaitos. Maapäivät kokoontuu Maximilianeumissa Münchenissä. Vuoden 2018 vaaleista lähtien Baijerin maapäivillä on ollut 205 edustajaa.

Maapäivävaalit pidetään joka viides vuosi, ja ne on pidettävä sunnuntaina tai pyhäpäivänä. Seuraavat vaalit on pidettävä aikaisintaan 59 kuukautta ja viimeistään 62 kuukauden kuluttua edellisestä vaalista, ellei maapäivät ennen sitä hajota itseään.

Historia
--------

Baijerin maapäivät perustettiin Baijerin kuningaskunnassa vuonna 1818. Ensimmäinen yleiskokous pidettiin 4. helmikuuta 1819. Sen alkuperäinen nimi oli *Ständeversammlung*, ja se jaettiin ylempään huoneeseen (*Kammer der Reichsräte*) ja alahuoneeseen (*Kammer der Abgeordneten*). Vuonna 1834 Ständeversammlung sai nimekseen Landtag eli maapäivät.

Vuonna 1919 säädetyn niin sanotun Bambergin perustuslain nojalla maapäivien ylähuone lakkautettiin ja sen alahuoneesta tuli yksikamarinen demokraattisesti valittu osavaltion parlamentti, jollaisena se toimi Weimarin tasavallan ajan. Natsi-Saksassa maapäivät kärsivät gleichschaltungista eli yhtenäistämispolitiikasta. Ne lakkautettiin 30. tammikuuta 1934.

Toisen maailmansodan jälkeen Baijerin uusi perustuslaki hyväksyttiin ja ensimmäiset uudet maapäivävaalit pidettiin 1. joulukuuta 1946. Vuosien 1946 ja 1999 välillä maapäivillä oli jälleen ylähuone, Baijerin senaatti, kunnes sen jälkeen siirryttiin jälleen yksikamariseen järjestelmään.

Vaalitapa
---------

Baijerin osavaltion maapäivät valitaan suhteellisella vaalitavalla joka viides vuosi. Äänestäjillä on kaksi ääntä: "ensimmäinen ääni" ehdokkaille kussakin yksittäisessä vaalipiirissä ja "toinen ääni" puoluelistalle. Yhden edustajan vaalipiirejä on 90 ja loput ehdokkaat valitaan puoluelistoilta. Baijerin seitsemän hallintopiiriä toimivat "vaalialueina". Yhden edustajan vaalipiirin ehdokkaat ovat yleensä myös puolueensa listan ehdokkaita ja voivat siten saada tarpeeksi ääniä voidakseen päästä maapäiville puoluelistan kautta, vaikka he eivät olisi voittaneet omaa vaalipiiriänsä.

Aiheesta muualla
----------------

* Maapäivien viralliset sivut (saksaksi)

Saksa Saksan osavaltioparlamentit

* Ala-Saksin maapäivät
* Baden-Württembergin maapäivät
* Baijerin maapäivät
* Berliinin edustajainhuone
* Brandenburgin maapäivät
* Bremische Bürgerschaft
* Hamburgische Bürgerschaft
* Hessenin maapäivät
* Mecklenburg-Etu-Pommerin maapäivät
* Nordrhein-Westfalenin maapäivät
* Rheinland-Pfalzin maapäivät
* Saarlandin maapäivät
* Saksin maapäivät
* Saksi-Anhaltin maapäivät
* Schleswig-Holsteinin maapäivät
* Thüringenin maapäivät


Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Landtag of Bavaria
Casinon sisäänkäynti vuoden 1957 paikkeilla.
**Casino** oli vuosina 1913–1957 Turun Yliopistonkadulla toiminut elokuvateatteri, jossa järjestettiin myös teatteri- ja operettiesityksiä. Rakennuksen oli suunnitellut arkkitehti Alexander Nyström. Se purettiin vuonna 1957 ja tilalle rakennettiin kahdeksankerroksinen liike- ja asuinrakennus.

Casinon rakennuttaja oli turkulainen varatuomari Gustaf Plathin. Se oli yksi Turun hienoimmista elokuvateattereissa, rakennuksen edustalla sijaitsi pieni terassi puistikkoineen. Näyttämön taakse rakennettiin suuret pukuhuoneet teatteri-esitysten ja operettien esiintyjiä varten. Katsomopaikkoja Casinossa oli noin 600 ja salissa oli myös parveke. 

Casinon alkuaikojen vetonaulana oli amerikkalainen sähköpiano, ja teatterin mykkäelokuvien vakiosäestäjänä toimi Esko Nuorvan kvintetti, johon kuuluivat klarinetti, viulu, alttoviulu, sello ja piano. 1920-luvun alkuvuosina Casinossa oli joka kolmas ilta operettiohjelmistoa, jossa lauloivat muiden muassa Rafael Ramstedt, Matti Jurva ja J. Alfred Tanner. Näytelmien ja operettien esittäminen loppui kuitenkin pian, ja sen jälkeen Casino toimi pelkästään elokuvateatterina.

Vuonna 1929 Casinossa esitettiin maailman ensimmäinen äänielokuva *Jazzlaulaja* niin, että kuva esitettiin tavanomaisella "mykkäprojektorilla" ja ääni tuli kuvan kanssa epätahtiin kulkevalta gramofonilevyltä. Vuonna 1931 Casinoon ja toiseen turkulaisteatteriin Scalaan tulivat kaupungin ensimmäiset valoäänellä eli optisella äänellä varustetut projektorit, joilla tuoreeltaan esitettiin muun muassa ensimmäistä suomalaista äänielokuvaa *Sano se suomeksi*.

Varatuomari Plathinin jälkeen Casinon omistajana toimi muun muassa elokuvatuottaja August Sorjanen, joka omisti myös lukuisia muita elokuvateattereita eri puolilla Suomea. Yliopistonkadulla sijainneen Casinon purkamisen jälkeen sen omistaja Nil-Kinot Oy avasi Kauppiaskadulle toisen samannimisen elokuvateatterin, joka oli toiminnassa vuoteen 1987 saakka.

Lähteet
-------

* Casino (vanha) 1913-1957 (Arkistoitu – Internet Archive) Turun elokuvateattereiden Historia 1905–2005.

### Viitteet

1. 1 2  Maskula, Tapani: "Turkulaisia eläviä kuvia", *Studio 7, Elokuvan vuosikirja 1961–1962*, s. 78–96. Turkulaisen elokuva-alan pioneerin Eino Näreen haastattelu. Suomen Elokuva-arkisto, 1963.
2. ↑  Casino (uusi) 1958-1987 (Arkistoitu – Internet Archive) Turun elokuvateattereiden Historia 1905–2005. Viitattu 22.6.2014.
*Hakusana "*Invasion of the Body Snatchers*" ohjaa tänne. Samannimisestä vuoden 1978 elokuvasta katso artikkeli Ihmispaholaiset.*

**Ruumiinryöstäjät**, myös nimellä **Varastetut ihmiset**, (*Invasion of the Body Snatchers*) on Don Siegelin ohjaama yhdysvaltalainen tieteis- ja kauhuelokuvan klassikko vuodelta 1956. Se perustuu Jack Finneyn tieteisromaaniin vuodelta 1955. Pääosissa ovat Kevin McCarthy ja Dana Wynter.

Perusjuonena on vieraan ulkoavaruuden elämänmuodon yritys vallata maapallo. Elämänmuoto kaappaa ihmisiä ja korvaa heidät kopiolla. Kopiot ovat kylmän tunteettomia ja loogisia, ja niillä on yhteinen mieli. Yksilöllisyyttä ei suvaita eikä ulkonäöstä voi päätellä, onko joku oma itsensä vai kopio. Elokuvaa pidetäänkin esimerkkinä 1950-luvun kylmän sodan kommunistipelon sävyttämistä töistä.

Roolit
------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Kevin McCarthy  | … |  Dr. Miles J. Bennell
  |
|  Dana Wynter  | … |  Becky Driscoll
  |
|  Larry Gates  | … |  lääkäri Dan 'Danny' Kauffman
  |
|  King Donovan  | … |  Jack Belicec
  |
|  Carolyn Jones  | … |  Theodora 'Teddy' Belicec
  |
|  Jean Willes  | … |  hoitaja Sally Withers
  |
|  Ralph Dumke  | … |  poliisipäällikkö Nick Grivett
  |
|  Virginia Christine  | … |  Wilma Lentz
  |
|  Tom Fadden  | … |  Uncle Ira Lentz
  |
|  Kenneth Patterson  | … |  Stanley Driscoll
  |
|  Guy Way  | … |  Officer Sam Janzek
  |
|  Eileen Stevens  | … |  Anne Grimaldi
  |
|  Beatrice Maude  | … |  Grandma Grimaldi
  |
|  Jean Andren  | … |  Eleda Lentz
  |
|  Bobby Clark  | … |  Jimmy Grimaldi  |

Uudemmat versiot
----------------

Vuonna 1978 valmistui uudelleenfilmatisointi *Ihmispaholaiset* ohjaajanaan Philip Kaufman. Pääosissa ovat Donald Sutherland, Jeff Goldblum, Veronica Cartwright ja Leonard Nimoy.

Teemaa muunnettiin ympäristötietoisemmaksi 1993 valmistuneessa versiossa, jonka nimenä on *Body Snatchers – hyökkäys jatkuu*. Version ohjasi Abel Ferrara, ja pääosissa ovat Gabrielle Anwar, Billy Wirth, Terry Kinney, R. Lee Ermey, Forest Whitaker ja Meg Tilly.

Vuonna 2007 tehtiin uusi versio nimeltä *Invasion – tunkeutujat*. Ohjaajana toimi Oliver Hirschbiegel sekä nimettömästi James McTeigue. Pääosissa ovat Nicole Kidman ja Daniel Craig.

Aiheen kulttuurillisia viitteitä
--------------------------------

Ralf Örnin säveltämä hittikappale "Herneenpalot" on *Ruumiinryöstäjien* inspiroima.

Vastaanotto
-----------

*Ilta-Sanomissa* Timo Malmi kirjoitti *Ruumiinryöstäjien* olevan "harvinaisen aikuinen scifi-leffa". "Ohi aikansa tämä kalifornialaisen pikkukaupungin kuvaus on hallittu ja jännittävä näkemys peloista, jotka tutun ympäristön muuttuminen voi aiheuttaa", hän kirjoitti elokuvan televisioesityksestä vuonna 2010.

Lähteet
-------

* Deming, Mark: Invasion of the Body Snatchers – Overview *AllMovie.com*. Viitattu 12.4.2010. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Deming
2. ↑  Harto Hänninen, Marko Latvanen: *Verikekkerit – kauhun käsikirja* Otava 1992, 1996 s. 320
3. ↑  Malmi, Timo: Elokuvat.  *Ilta-Sanomat*, x, nro 28.7.2010, s. 38.
**Helkama Kuningaskulkuri** on Helkaman valmistama 18-vaihteinen retkipyörä. Pyörä oli pitkään poissa valmistajan mallistosta, kunnes otettiin tuotantoon vuonna 2012. Tämä pyörä tosin poikkesi alkuperäisestä Kuningaskulkurista muun muassa runkomateriaalinsa osalta.

Historia
--------

Alun perin Kuningaskulkuri oli 12-vaihteinen harjoituskilpapyörä, jonka silloiset tuntomerkit olivat avorenkaat, alle 103 cm akseliväli, mahdollisuus lokasuojien ja tavaratelineen kiinnittämiseen ja alle 11 kg paino ilman näitä. Sen valmistus päättyi 1980-luvulla.

*Tekniikan Maailma* -lehden urheilupyörätestissä Kuningaskulkuri sai täyden viisi tähteä. Kiitosta pyörä sai suurista heijastimista ja ajo-ominaisuuksista, joita kehuttiin vertailupyöristä parhaimmiksi. Moitteita tuli kokoamistyöstä ja takajarrun venymisestä.

Kuningaskulkuria valmistettiin 610 mm ja 565 mm:n korkuisena. 610 mm:n korkuisessa mallissa akseliväli on 1000 mm. Runko on hitsattu sisäpuolisin vahvikkein Reynolds 531 - putkesta, paitsi vuonna 2012 markkinoille tulleessa uudemmassa Kuningaskulkurissa, jossa runko on halvempaa Cromo-terästä. Takahaarukka on Rautaruukin teräksestä ja etuhaarukka Tangen terästä. Kuningaskulkurin komponenteista kammet, etu- ja takavaihtaja, viistoputkessa olevat vaihdevivut, ohjaintangossa olevat jarrukahvat sekä pikalukoin varustetut sivuvetojarrut ovat malliltaan Shimano 600 EX. Edessä on 42- ja 52-hampaiset ketjurattaat ja takana kuusirattainen Shimano-ratasto, jossa seuraavilla hammasmäärillä varustetut ketjurattaat: 13-15-17-19-21-23. Kiekot ovat pikalukollisia matalalaippaisia Shimano-napoja, Weinmann-kevytmetallivanteita, kokoa 20–622 olevia Wolber-renkaita, Presta-tyyppistä venttiiliä käyttävien sisäkumeja ja 36 metallipinnaa käyttäen. Pyörän satula on mallia San Marco Concor. Istuinkannatin, ohjainkannatin ja ohjaustanko ovat japanilaisen Sakaen valmistamat. Ohjaustangon leveys on 415 mm ja ulottuma 100 mm.

Vuosimallin 1982 pääväri oli metallinhohtosininen. *Tekniikan Maailma* -lehden numeron 8/1982 urheilupyörätestissä 610 mm kokoinen Kuningaskulkuri painoi 11,2 kg ja sen silloinen hinta oli 2 590 suomen markkaa. Varusteina paketissa oli pumppu, pulloteline, pullo ja 6 mm kuusiokoloavain.

Lähteet
-------

1. ↑  Helkama, Kuningaskulkuri (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3 4 5 6  Tekniikan Maailma 8/1982
Jaak Joala, 1994
**Jaak Joala** (26. kesäkuuta 1950 Viljandi – 25. syyskuuta 2014 Tallinna) oli virolainen laulaja ja musiikkipedagogi.

Joala syntyi musikaaliseen perheeseen ja opetteli soittamaan huilua ja pianoa. 1960-luvun jälkipuoliskolla Joala oli monissa yhtyeissä basisti-laulajana. Hän nousi Neuvostoliitossa suureen suosioon vuonna 1979 musikaalielokuvan *31. kesäkuuta* myötä laulaen elokuvassa muutamia kappaleita. 1970- ja 1980-luvuilla Joala teki paljon omia keikkoja Viron lisäksi muualla Neuvostoliitossa sekä Etelä- ja Keski-Euroopan sosialistisissa maissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Bio *Lyhyt biografia* Viitattu 24.1.2012 (venäjäksi)
2. ↑  Suri legendaarne laulja ja muusikapedagoog Jaak Joala *Elu24*.  26.9.2014. Viitattu 26.9.2014. (viroksi)
3. ↑  Elämäkerta *Popsa.info* Viitattu 24.1.2012 (venäjäksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |