recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Jean S. esiintymässä kiihdytyskisoissa vuonna 2008
**Jean S.** on vuonna 1991 perustettu suomalainen yhtye. Yhtye perustettiin alun perin Sibelius-Akatemian hallinnoiman klubin housebändiksi.

Jean S. esittää pääasiassa suomenkielisiä cover-kappaleita, mutta on levyttänyt myös omaa musiikkiaan. Yhtyeen jäsenten esiintymisasu on yleensä smokki ja polvihousut.

Vuodesta 2008 lähtien Jean S. on toiminut kesäisin musiikkiteatteri UIT:n taustaorkesterina.

Kesällä 2017 toinen yhtyeen perustajajäsenistä Timo Kärkkäinen ilmoitti eroavansa yhtyeestä vuoden 2017 lopussa. Hänen jäähyväiskeikkansa pidettiin 20. marraskuuta 2017 Kulttuuritalossa Helsingissä. Syyskuun alussa samana vuonna bändi julkisti tiedon jonka mukaan Kärkkäisen korvaajaksi tuli Taikapeilistä tuttu Nina Tapio.

Marraskuussa 2018 Antti Paavilainen päätti erota Jean S. -yhtyeestä ja kokoonpanoon tuli muutoksia yhtyeen jatkaessaan toimintaa UIT:n bändinä. Erika Vikman, Sami Hintsanen ja Mikael Saari liittyivät yhtyeen solisteiksi. Antti Paavilainen ja Nina Tapio jatkoivat keikkailua uuden kokoonpanon kanssa 

Yhtyeen albumeita on myyty yli 200 000 kappaletta ja se on tehnyt yli 3 000 keikkaa. Lisäksi yhtyeellä on ollut kaksi tv-showta (tiedot kesältä 2017).

Yhtyeen levy-yhtiö on AXR Music, aiemmin oli Edel Records Finland.

Julkaisut
---------

* Fuffaffida (1996)
* Pojat on tyttöjä (1999)
* Live S. (2000) (Live)
* Kesämie S. (2002)
* Sammakkoprinssi (2003)
* Hullu Poro Areena Live 2003 (2003) (Live-DVD)
* Venus (2004)
* Avojaloin (2006)
* Keskiyön aikaan (2009)
* NaaraS (2012)

Kokoonpano
----------

* Timo S. Kärkkäinen (laulu, marraskuuhun 2017 asti)
* Antti Lipponen (laulu)
* Iina Salin (laulu)
* Mikael Saari (laulu)
* Janne Halonen (kitara, laulu)
* Jussi Koskinen (basso)
* Jukka S. Tiirikainen (trumpetti, laulu)
* William Suvanne (saksofonit, huilut)
* Robert Löflund (saksofonit)
* Mikko Haanpää (pasuuna, laulu)
* Niklas Tilli (rummut)
* Antti Ikola (koskettimet, laulu)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Faktat (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Anna Hopi: Jean S. -yhtyeen yllätysveto! Solisteiksi Erika Vikman, Mikael Saari ja Sami Hintsanen *iltalehti.fi*.  12.12.2018. Viitattu 3.9.2019.
3. ↑  Bilebändi Jean S. jatkaa sittenkin keikkailua samalla nimellä: taustalla kimurantti kuvio – solistit vaihtuvat *IS.fi*.  5.12.2018. Viitattu 19.5.2019.
4. ↑  Jean S:n jättävä Timo Kärkkäinen: "Poikia jää ihan mahdoton ikävä" *iltalehti.fi*. Viitattu 11.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut
*Tämä artikkeli käsittelee tietokoneverkkoa. Kykladit tunnetaan joissakin kielissä nimellä Cyclades.*
**Cyclades** oli ranskalainen tietokoneverkko, joka otti vaikutteita ARPANETistä ja vaikutti myös TCP/IP:n ja internetin kehitykseen. Vint Cerf on maininnut Louis Pouzinin työn Cyclades-verkon kanssa yhdeksi tärkeimmistä vaikutteistaan TCP/IP-protokollan suunnittelussa. Verkkoa kehitettiin 1970-luvun alkupuolella. Pouzin tutki myös Donald Daviesin NPL-verkkoa.

Projekti alkoi vuonna 1972 Ranskan valtion tuella. Vuonna 1975 verkossa oli kytkettynä 14 tietokonetta (19 suunniteltu) ja verkko oli yhdistetty Lontoon alueella olevaan NPL-verkkoon.

Pouzinin tavoitteena oli kehittää yksinkertaisempi pakettikytkentäinen verkko kuin ARPANET. Pouzin siirsi reititykseen tarvittavat tiedot *datagram*-viestin osaksi, jolloin reitittävien osien ei tarvinnut pitää yllä tietoa aikaisemmasta tiedonsiirrosta. Tämä yksinkertaisti ja nopeutti verkon toimintaa sekä mahdollisesti sen laajentumisen.

Cyclades-verkossa siihen kytketyillä tietokoneilla oli osatehtävänsä, joita ilman sen aliverkko Cigale ei voinut toimia.

Lähteet
-------

1. ↑  Louis Pouzin Internet Hall of Fame. Viitattu 17.6.2018.
2. 1 2 3 4  James Pelkey: Cyclades Network and Louis Pouzin 1971–1972 *historyofcomputercommunications.info*.  Arkistoitu 17.6.2021. Viitattu 17.6.2018.
3. ↑  Say Bonjour to the Internet’s Long-Lost French Uncle  7.1.2013. Internet Hall of Fame. Viitattu 17.6.2018.
4. ↑  Louis Pouzin: Cigale, The Packet Switching Machine of The Cyclades Computer Network *rogerdmoore.ca*.  elokuu 1974.  Arkistoitu 1.3.2021. Viitattu 17.6.2018.
5. ↑  Louis Pouzin: The Cyclades Network – Present State And Development Trends *rogerdmoore.ca*.  1975.  Arkistoitu 24.2.2021. Viitattu 17.6.2018.
6. 1 2  Cade Metz: Say Bonjour to the Internet's Long-Lost French Uncle  1.3.2013. Wired. Viitattu 6.1.2019.
7. ↑  Lawrence G. Roberts: The Evolution of Packet Switching *packet.cc*.  marraskuu 1978.  Arkistoitu 4.4.2020. Viitattu 17.6.2018.
**Luke Glendening** (s. 28. huhtikuuta 1989) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Tampa Bay Lightningissa.

Ura
---

### Amatööriura

Glendening aloitti jääkiekon pelaamisen kotikaupunkinsa joukkueessa East Grand Rapidsissa. Hän pelasi East Grand Rapidsin lukiossa neljä vuotta ollen kaksi kertaa joukkueen paras pistemies. Sen jälkeen hän siirtyi Michiganin yliopistoon, jossa pelasi neljän kauden ajan vuosina 2008–2012 NCAA -kiekkoa Michigan Wolverinesissa.

Toisena vuotenaan Glendening oli joukkueen varakapteeni. 45 pelissä hän teki seitsemän maalia ja sai 14 maaliin johtanutta syöttöä.

Glendening oli yhdessä Carl Hagelinin kanssa Michiganin kapteeni. Hän pelasi joukkueen kaikissa 44 pelissä, joissa teki kahdeksan maalia ja syötti kymmenen. 

Viimeisenä vuotenaan Glendening oli edelleen joukkueen kapteeni ja teki uransa parhaat pisteet 10+11 41 pelissä.

### Ammattilaisura

19. kesäkuuta 2012 AHL:ssä pelaava Grand Rapids Griffins poimi Glendeningin vapaiden pelaajien markkinoilta vuoden mittaisella sopimuksella. Kaudella 2012–2013 Glendening pelais 51 pelissä Griffinsissä. Lisäksi hän pelasi yhtä sarjatasoa alempana ECHL:ssä Griffinsin yhteistyöseura Toledo Walleyessa, jossa hänet valittiin ECHL:n vuoden 2013 tähdistöotteluun, johon hän ei kuitenkaan voinut osallistui AHL:ään nostamisensa takia. Glendening pelasi 24 pudotuspeliottelua Grand Rapidsissa ja teki 16 pistettä, kun joukkue voitti Calder Cup -mestaruuden.

5. heinäkuuta 2013 Detroit Red Wings teki Glendeningin kanssa yhden vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen. 12. lokakuuta 2013 Glendening teki NHL-debyyttinsä Philadelphia Flyersia vastaan. 5. huhtikuuta 2014 Red Wings kiinnitti hänet kolme vuotta kestävällä jatkosopimuksella. Uransa ensimmäisen NHL-maalin hän teki laukoessaan kiekon ohi Montreal Canadiensin maalivahti Carey Pricen. Glendeningista tuli eniten otteluita ilman maalia pelannut tulokas hänen onnistuessaan maalinteossa ensimmäisen kerran vasta 52. ottelussaan. Edellinen ennätyksen haltija oli Cummy Burton, joka pelasi Detroitissa 43 ottelua ennen ensimmäistä maaliaan.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Luke Glendening
*Tämä artikkeli käsittelee tesselaatioita tietokonegrafiikassa. Tessellaatiosta yleisempänä geometrisena ja kuvataiteellisena käsitteenä on eri artikkeli.*
**Tesselaatio** tai **tesselöinti** kolmiulotteisessa tietokonegrafiikassa tarkoittaa kappaleen pinnan jakamista pienempiin renderöitäviin *primitiiveihin*.

Eräitä polygoneja ei teknisistä syistä sallita suoraan, mutta apukirjastoilla kuten OpenGL:n GLU (OpenGL Utility Library) kappaleet voidaan muuttaa sallittuihin muotoihin.

Renderöinti ei salli polygoneja, joissa ääriviivat leikkaavat toisiaan, ovat koveria tai joissa on reikiä. Tesselaatioalgoritmilla nämä voidaan pilkkoa pienemmiksi renderöitäviksi polygoneiksi (*subdivision*).

Toinen tapaus tesselaatiolle on pinnan kaarevuuden parantaminen: lisäämällä primitiivejä (jakamalla yksittäisen polygonin koko) saadaan pinta näyttämään kaarevammalta. Polygonimalliin lisätään kaarevuuden ja yksityiskohtaisuuden mukaan lisää primitiivejä.

Yksinkertainen tesselaatio, joka renderöi pallon karkeasta kuutiomaisesta verteksijoukosta.
OpenGL 4.0:n määrittely kuvaa menetelmää seuraavasti: Tesselaatio on menetelmä joka lukee primitiivit ja tuottaa uusia primitiivejä liukuhihnan myöhempien vaiheiden käyttöön. Vastaava menetelmä on Direct3D 11:ssä. Nykyaikaiset grafiikkaprosessorit tukevat laitteistolla tehtävää tesselaatiota.

Lähteet
-------

* Woo, Mason & Neider, Jackie & Davis, Tom & Shreiner, Dave: *OpenGL Programming Guide*. Third Edition. Addison-Wesley, 1999. ISBN 0201604582.

### Viitteet

1. ↑  OpenGL 3 & DirectX 11: The War Is Over  16.9.2008. Tom's Hardware. Viitattu 15.12.2017.
2. ↑  Segal, Mark & Akeley, Kurt: The OpenGL Graphics System: A Specification (Version 4.0 (Core Profile) - March 11, 2010) (PDF) *khronos.org*.  11.3.2010. Viitattu 15.12.2017.
3. ↑  Tessellation Stages Microsoft. Viitattu 15.12.2017.
4. ↑  Pelaajan pensselit - Kolmen eri budjetin näytönohjaimet  2.12.2009. Pelit. Viitattu 15.12.2017.
**Anti-imperialismi** on poliittinen liike, joka vastustaa imperialismia ja uuskolonialismia. Tämän liikkeen näkemys on, että imperialismi on este vapaudelle ja että se johtaa militarismiin. Anti-imperialismi sai saanut jalan sijaa Yhdysvalloissa 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa, mistä se levisi Filippiineille. Anti-imperialismi sai kannatusta 1920-luvulla Uzbekistanin ja Venäjän syrjäseuduilla, missä se yhdistettiin sosialistisiin aatteisiin. 1960-luvulla anti-imperialismi alkoi vaikuttaa Kuubassa, missä otettiin kantaa Vietnamin sotaan ja imperialismiin Afrikassa. Anti-imperialistisia ja antikolonialistisia näkemyksiä on esitetty myös islamilaisessa maailmassa, muun muassa Egyptiläisessä Veljesjärjestössä. Antikolonialismi on yhdistynyt joihinkin islamilaisiin liikkeisiin arabien keskuudessa ja Etelä-Aasian alueella.

Lähteet
-------

1. ↑  Paul Halsall: Modern History Sourcebook, American Anti-Imperialist League, 1899 *WaypackMachine*.  8-1997. Fordham University. Viitattu 6.2.2024. (englanniksi)
2. ↑  The Cess Blog *WaypackMachine*. Cess. Viitattu 6.2.2024. (englanniksi)
3. ↑  Message to the Tricontinental *Guevara Works Archive*.  1999. Executive Secretariat of the Organisation of the Solidarity of the Peoples of Africa, Asia and Latin America. Viitattu 6.2.2024. (englanniksi)
4. ↑  Jasmine K. Gani: Anti-colonial connectivity between Islamicate movements in the Middle East and South Asia: the Muslim Brotherhood and Jamati Islam  21.10.2022. Taylor & Francis Online. Viitattu 6.2.2024. (englanniksi)
Henrik Zilliacus vuonna 1907.
**Henrik Johan Wilhelm Zilliacus** (18. kesäkuuta 1857 Helsinki – 10. heinäkuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, sairaalanjohtaja ja sortokausien ajan aktivisti. 

Zilliacuksen vanhemmat olivat senaattori Henrik Wilhelm Johan Zilliacus ja Ida Charlotta Söderhjelm. Hän pääsi ylioppilaaksi 1874 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1878, filosofian maisteriksi 1882, lääketieteen kandidaatiksi 1880, lääketieteen lisensiaatiksi 1885 ja lääketieteen tohtoriksi 1907. Hän erikoistui ensimmäisenä Suomessa nenä-, kurkku- ja korvatauteihin.

Zilliacus oli Helsingin yliopiston korva-, nenä- ja kurkkutautiopin dosentti vuodesta 1907 ja oli alan suomalaisia uranuurtajia sekä tieteelliseltä että käytännölliseltä kannalta. Hän oli perustamassa Eiran yksityissairaalaa ja toimi sen johtajana vuoteen 1917. Hän oli porvarissäädyssä Helsingin edustaja valtiopäivillä 1905–1906. Zilliacus oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1910. Routavuosien aikaan hän oli kagaalin johtokunnassa ja kuului passiivisen vastarinnan johtajiin. Hän oli mukana jääkäriliikkeen toiminnassa jo syksystä 1914 alkaen ja tuki jääkäriliikettä rahoittamalla sitä. Zilliacus vastasi myös itsenäisyysliikkeen raha-asioiden hoitamisesta.

Zilliacus oli naimisissa vuodesta 1889 Gertrud Charlotta Lönnbladin kanssa. Heidän poikiaan olivat kamreeri Henrik Fabian Zilliacus (s. 1891) ja jääkärieversti, Sotakorkeakoulun johtaja sekä suojeluskuntain ylipäällikkö Per Zilliacus.  Henrik Johan Wilhelm Zilliacuksen veli oli sortovuosien aktivistijohtaja Konni Zilliacus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Zilliacus Henrik Johan Wilhelm. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
2. 1 2 3  Tohtori H. J. W. Zilliacus, Uuden Suomen Iltalehti 12.07.1919, nro 155, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Zilliacus, Henrik hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
4. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 364–365. Helsinki: Otava, 1921.
5. ↑  *Otavan Iso tietosanakirja*, osa 10, p. 510. Otava 1967.
6. ↑  Vem och vad? Biografisk handbok 1967 : Henrik Fabian Zilliacus
7. ↑  Kotivuori, Yrjö: Henrik Vilhelm Johan Zilliacus. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Hippie trail
**Hippie trail** on reitti joka sai alkunsa 1950-luvun puolivälissä jolloin omatoimimatkustajat suuntasivat sitä kautta maasto- tai pakettiautoilla seikkailemaan, kiipeilemään vuorille tai suorittamaan tieteellisiä tutkimuksia. Tuohon aikaan lentomatkailusta ei ollut tullut vielä yleistä ja se oli kohtuuttoman kallista ja lentoreittejä ei juurikaan ollut. Sen vuoksi matkailu reitillä lisääntyi.

Ensimmäiset hippiliikkeeseen kuuluvat tulivat reitille vuoden 1967 jälkeen ja kun Beatlesit ja Yoko Ono vierailivat Intiassa vuonna 1968 kasvoi reitin suosio ja kesti 1970-luvun lopulle asti. Reitti alkoi Euroopasta ja kulki useimmiten Iranin, Afghanistanin, Pakistanin, Intian ja Nepalin halki, päättyen yleensä Goalle, Kathmanduun tai Bangkokiin.

Hipit suosivat reitillä mahdollisimman halpaa matkustamista ja yöpyivät majataloissa jotka olivat matkaa tekevien länsimaalaisten suosiossa. Reitin varrella oli myös kahviloita ja ravintoloita joissa hipit verkostoituivat keskenään. Hipit olivat läheisemmässä suhteessa paikallisväestön kanssa kuin tavalliset turistit.

Hippie trail lakkasi olemasta 1970-luvun lopussa, kun Iranin vallankumouksen ja Afganistanin sodan vuoksi länsimaalaiset eivät enää voineet matkustaa reittiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Gregory, Richard: A Brief History of the Hippie Trail – Overland from Europe to Asia in search of Hashish *RichardGregory.org.uk*.  Arkistoitu 11.11.2020. Viitattu 20.12.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hippie trail**.
* The rise and fall of the Hippie Trail *Open Skies*. Viitattu 20.12.2020. (englanniksi)
* Friedman, Mitchell: The Hippie Trail *The Agenda by Tablet Hotels*.  9.8.2019. Viitattu 20.12.2020. (englanniksi)
* Day, Meagan: The 1970s Hippie Trail: drugs, danger, and a magical pudding shop in Asia *Timeline.com*.  20.10.2016.  Arkistoitu 22.5.2023. Viitattu 20.12.2020. (englanniksi)
**Maunu Aukusti Sakari Aarniala** (vuoteen 1935 **Andelin**, 7. tammikuuta 1914 Helsinki – 3. elokuuta 1986) oli suomalainen pika- ja keskimatkojen juoksija ja toimitusjohtaja.

Urheilu-ura
-----------

Sakari Aarniala voitti 800 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuosina 1942 ja 1944. Hän voitti matkalla myös hopeaa vuonna 1943 ja 1945. 400 metrillä Aarniala ei voittanut mestaruuksia, mutta oli SM-hopealla vuosina 1938, 1940 ja 1942 sekä pronssilla 1937. 

400 metrin ennätyksensä 49,7 Aarniala juoksi Viipurissa vuonna 1937 ja 800 metrillä 1.54,2 Helsingissä vuonna 1942. Seuratasolla hän edusti Helsingin Kisa-Veikkoja. Aarnialalla oli myös maaotteluedustuksia. Myöhemmin hän toimi muun muassa Helsingin olympiakisojen yleisurheilun olympiatoimikunnan sihteerinä.

Aarnialalle myönnettiin vuonna 1974 kultainen Pro Helsinki -ansiomerkki numero 28.

Työelämä
--------

Urheilu-uransa jälkeen Aarniala työskenteli Huopalahden kunnan taksoitussihteerinä vuosina 1940–1942 ja Helsingin kaupungin veroviraston apulaissihteerinä 1942–1947. 1948 hän toimi Kauppapuutarhaliiton asiamiehenä ja 1949–1950 Oy Ullrich Ab:n ostopäällikkönä. 1950 hänet nimitettiin Oy Ri-Ma Ab:n toimitusjohtajaksi, jossa tehtävässä hän toimi vuoteen 1955. Tämän jälkeen hän toimi vuodet 1955–1976 Suomen Sähkötuonti Oy:n toimitusjohtajana. Koulutukseltaan hän oli lainopin kandidaatti.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuka kukin on (Aikalaiskirja) : Who's who in Finland 1978 *runeberg.org*. Viitattu 29.10.2016.
2. 1 2  Sakari Aarniala Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
3. ↑  M. A. Sakari Aarniala *BillionGraves*. Viitattu 18.11.2020. (englanniksi)
4. ↑  Helsingin olympialaiset 1952 – Kansakunnan voimannäyttö Eliittikisat 2012. Viitattu 4.9.2012. [vanhentunut linkki]
5. ↑    3.12.2004. Helka. Viitattu 4.9.2012.
Musta litteä sähköpistoke jossa kaksi rinnakkaista, metallikärkistä tankoaEuropistotulppa
**Europistotulppa** eli **europistoke** on litteä, kaksinapainen vaihtovirran kytkemiseen tarkoitettu pistotulppamalli. Europistotulppa on tarkoitettu alle 2,5 A suojaeristettyjen laitteiden kytkemiseen sisätiloissa, eikä siinä ole suojamaadoitusta. Liitinjohto valetaan kiinni europistotulppaan, eikä pistotulppaan kiinnitetty johto ole näin vaihdettavissa pistotulppaa rikkomatta.

Europistotulppa on määritelty useissa kansainvälisissä ja kansallisissa standardeissa. Ensimmäisen kerran se mainittiin vuonna 1963 osana CEE 7 -standardia. Myöhemmin europistotulppa on määritelty mm. Cenelecin EN 50075:ssä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Liitäntä- ja jatkojohtojen korjaus  17.3.2018. STEK.  Arkistoitu 2.4.2023. Viitattu 2.4.2023.
2. 1 2  EVS-EN 50075:2002 *Flat non-rewirable two-pole plugs, 2,5 A 250 V, with cord, for the connection of class II-equipment for household and similar purposes*. Eesti Standardikeskus (EVS).  Standardin verkkoversio (PDF) (viitattu 2.4.2023). (englanniksi)
3. ↑  Europlugs and similar 2-pin plugs *Digital Museum of Plugs and Sockets*. Viitattu 2.4.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* IECEE CEE-7:1963
**Oliivihaukiankerias** (*Muraenesox bagio*) on suurikokoinen käärmemäinen ankeriaskala. Se on yöaktiivinen ja saalistaa pohjakaloja ja äyriäisiä. Laji on arvostettu sekä virkistys- että ammattikalastajien keskuudessa, ja sitä pyydetään mielellään. Se on hyvin aggressiivinen, ja sen purema voi olla hyvinkin vakava.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Oliivihaukiankerias voi kasvaa lähes kaksimetriseksi ja 28–30 kilogramman painoiseksi. Lajin pääväri on oliivinruskea, selän puolella tummempi väritys vaalentuu vatsaa kohti. Leuat ovat suuret ja haukimaiset.

Levinneisyys
------------

Oliivihaukiankeriasta esiintyy Indopasifisella merialueella, joka ulottuu Afrikan itärannikolta Filippiineille ja Japaniin, Uuden-Guinean ympäristöön, Australian pohjoisrannikolle, Uuteen-Kaledoniaan ja Fidžisaarille. Se elää rannikon matalissa vesissä ja toisinaan jokisuiden murtovesissä.

Lisääntyminen
-------------

Naaras laskee mätimunansa lähelle rannikkoa ja poikaset kuoriutuvat 9–10 viikossa. Naaras voi laskea kerralla jopa neljä miljoonaa mätimunaa.

Lähteet
-------

* Vida, Antal & Kótai, Tamás: *365 kalaa*. H. F. Ullmann, 2006. ISBN 978-3-8331-2547-8.

### Viitteet

1. 1 2  Australian rannikolle ajautui terävähampainen kummajainen: "Mikä hitto se on?" *Ilta-Sanomat*.  16.2.2016.  Arkistoitu 17.2.2016. Viitattu 17.2.2016.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q979827
* AFD: Muraenesox\_bagio
* BOLD: 258790
* CoL: 44L7R
* FishBase: 5514
* GBIF: 2405368
* iNaturalist: 194669
* IRMNG: 10570667
* ITIS: 636199
* IUCN: 199341
* NCBI: 118162
* OBIS: 220037
* WoRMS: 220037

 |

 |
**Reino Helkesalo** (17. toukokuuta 1931 – 21. tammikuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen elokuva- ja televisiolavastaja. Hän lavasti muun muassa elokuvat *Pojat (1962), Juokse kuin varas* (1964), *Rakkaus alkaa aamuyöstä* (1966). ja viihderyhmä Kivikasvojen televisioelokuvan *Lepakkolinna* (1980).

Helkesalo aloitti elokuvauransa vuonna 1947 Oy Suomen Filmiteollisuuden studioapulaisena, siirtyi sitten yhtiön laboratorioon ja vuonna 1959 lavastajaksi. SF:n lopetettua Helkesalo siirtyi lavastajaksi Mainostelevisioon. Siellä hän lavasti muun muassa monia MTV-teatterin televisionäytelmiä.

Helkesalo on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Uusitalo, Kari & Huhtamo, Erkki: "Riveistä vuonna 1993 poistuneet", *Elävän kuvan vuosikirja 1994*, s. 103. Suomen elokuvasäätiö. ISBN 951-37-1245-1.
2. ↑  Reino Helkesalo Elonetissä.
3. ↑  Sajakorpi, Ismo: *Kivikasvot ja mä – 50 vuotta viihteellä*, s. 142. Lepakkolinna-vampyyrioperetti. Jyväskylä: Docendo, 2015. ISBN 978-952-291-159-9.
4. ↑  Reino Helkesalo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
5. ↑  Reino Ilmari Helkesalo 1931-1993 *Hautahaku*.  Arkistoitu 8.3.2023. Viitattu 28.5.2023.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
Neoliittisen paaluvarustuksen ennallistus.
**Paaluvarustus** eli **palisadi** on puolustustarkoitukseen rakennettu paaluaita. Nimitys tulee ranskan sanasta *palissade*, alun perin latinan sanasta *palus*, tolppa tai paalu. Suomessa paaluvarustuksesta on käytetty myös nimitystä **hakuli**.

Paaluvarustus rakennetaan yleensä 15–30 senttiä paksuista ja 2–4 metriä pitkistä, yläosastaan teroitetuista puunrungoista, jotka isketään vieri viereen maahan.Paaluvarustuksen etuna on, että se voidaan rakentaa nopeasti helposti saatavilla olevista materiaaleista. Se ei kuitenkaan kestä piirityskoneita, ja paaluvarustus voidaan myös helposti polttaa.

Muinaisina aikoina paaluvarustukset olivat yleisiä, ja esimerkiksi roomalaisten sotilasleirien ympärille rakennettiin aina paaluvarustus. Puurakenteista paaluvarustusta käytettiin sekä kaupunkien että sotilaslinnoitusten suojana muun muassa antiikin Kreikassa ja Roomassa sekä Pohjois-Amerikan Mississippin alueen alkuperäisväestön kulttuurissa. Usein paaluvarustus saatettiin rakentaa maavallin päälle tai palisadia ympäröi vallihauta. Paaluvarustus saatettiin rakentaa myös vallihautaan tai rantaveteen estämään aluksia pääsemästä rantaan. Keskiajalla linnojen suojaksi rakennettiin aluksi väliaikainen paaluvarustus, joka korvattiin vähitellen kivimuurilla.

Lähteet
-------

* Annukka Aikio ja Rauni Vornanen: Uusi sivistyssanakirja. Kustannusosakeyhtiö Otava 1993. ISBN 951-1-11365-8.
* Paavo Castrén ja Leena Pietilä-Castrén: Antiikin käsikirja. Otava 2000. ISBN 951-1-12387-4.

### Viitteet

1. 1 2  Paaluvarustus *Pieni Tietosanakirja / III. Masku - Sanomalehti /573-574*. Project Runeberg. Viitattu 10.6.2022.
2. ↑  Palisade Definition Merriam-Webster. Viitattu 10.6.2022.
3. 1 2  Aikio ja Vornanen 1992, s. 458
4. 1 2 3  Palisadi *Tieteen termipankki*. Viitattu 10.6.2022.
5. ↑  Castrén ja Pietilä-Castrén 2000, s. 96
**L&T Biowatti** on suomalainen, Lassila & Tikanoja (L&T) -konserniin kuuluva bioenergia-alan yhtiö.

Historia
--------

L&T Biowatti on aloittanut toimintansa vuoden 1994 alussa Metsäliiton tytäryhtiönä. Vuoden 2005 alusta alkaen yhtiö siirtyi kokonaan toimivan johdon omistukseen ja 31.1.2007 alkaen yhtiö siirtyi tehdyillä osakekaupoilla L&T:n tytäryhtiöksi.

Liiketoiminta
-------------

L&T Biowatin toiminta-ajatuksena on hankkia, markkinoida ja toimittaa bioenergiaa ja teollisuuden raaka-aineita asiakkailleen. Tuotteina ovat metsä- ja puunjalostusteollisuuden sivutuotteet sekä metsäpolttoaineet. L&T Biowatin keskeiset toimialat ovat puupolttoaineiden toimitukset lämpö- ja voimalaitoksille, raaka-ainetoimitukset levy- ja selluteollisuudelle ja pellettitehtaille, toimitukset ja palvelut ympäristö- ja viherrakentamiseen, kompostointiin ja kuivikemarkkinoille sekä valtakunnalliset metsäpalvelut metsänomistajille.

Metsänomistajille suunnatut metsäpalvelut ovat merkittävä osa L&T Biowatin liiketoimintaa. Metsäpalvelujen keskeisimpiä toimintoja ovat nuoriin kasvatusmetsiin tehtävät energiaharvennukset, ensiharvennukset sekä päätehakkuualueiden latvusmassan kerääminen, kantojen nostaminen ja maanmuokkaus.

2022 L&T Biowatti ja Neova Oy:n energiapuuliiketoiminnat yhdistettiin ja uuden yrityksen nimeksi tuli Laania Oy.

Aiheesta muualla
----------------

* L&T Biowatin kotisivut
Hietasen päätyö, vuonna 1918 kuolleiden punaisten muistomerkki Tampereen Kalevankankaan hautausmaalla.
**Elis Johannes "Jussi" Hietanen** (29. maaliskuuta 1903 Tampere – 19. elokuuta 1941 Kiestinki, Neuvostoliitto) oli suomalainen kuvanveistäjä, jonka päätyö on Tampereen Kalevankankaan hautausmaalla sijaitseva punaisten hautamuistomerkki.

Elämä ja ura
------------

Hietasen isä oli tehdastyöläinen. Hietanen oli Suomen sisällissodan aikana vain 14-vuotiaana punakaartin Punaisen ristin juoksupoikana Tampereella. Hänet vangittiin Tampereen taistelun jälkeen kaupunginhotellista ja vietiin Tampereen vankileirille. Valtiorikosoikeus hylkäsi lokakuussa 1918 häntä vastaan nostetun syytteen avunannosta valtiopetokseen.

Hietanen opiskeli kuvanveistoa vuodesta 1923 Väinö Richard Rautalinin ja vuosina 1924–1926 Evert Porilan johdolla. Hänen teoksiaan oli ensi kertaa esillä näyttelyssä vuonna 1923 Tampereella. Vuosina 1934–1935 hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa.

Syksyllä 1940 Tampereen työväenjärjestöjen muistomerkkitoimikunta tilasi Hietaselta suunnitelmat Kalevankankaalle pystytettävään punaisten muistomerkkiin, joka paljastettiin helatorstaina toukokuussa 1941. Hänen muita töitään ovat Ikaalisten sankaripatsas sekä Messukylän vuonna 1918 kaatuneiden muistomerkki, jonka Viljo Savikurki valmisti hänen luonnostensa pohjalta vuonna 1945.

Hietanen kaatui jatkosodan hyökkäysvaiheessa Kiestingissä, ja hänet on myös itse haudattu Kalevankankaan hautausmaalle. Jussi Hietasen poika oli useita patsaita Tampereelle toteuttanut kuvanveistäjä Unto Hietanen.

Lähteet
-------

1. 1 2  HIETANEN, ELIS JOHANNES Suomen sodissa 1939-1945 menehtyneet.  Arkistoitu 7.12.2019. Viitattu 8.5.2016.
2. 1 2 3  Valtiorikosoikeuden akti 52/1276 Kansallisarkisto. Viitattu 21.1.2024.
3. 1 2  Suvi Ahola: Pienet sotasyylliset (tilaajille) Helsingin Sanomat 1.4.2021. Viitattu 21.1.2024.
4. ↑  Pekkalainen, Tuulikki: *Lapset sodassa 1918*, s. 69. Helsinki: Tammi, 2014. ISBN 978-951-31693-9-8.
5. 1 2  Jussi Hietanen Tampereen taidemuseon Julkiset veistokset ja monumentit -tietokanta. Viitattu 4.5.2013.
6. ↑  Unto Hietanen Tampereen taidemuseon Julkiset veistokset ja monumentit -tietokanta. Viitattu 4.5.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Jussi Hietanen taiteilijamatrikkelissa
Mallinukke
**Mallinukke** on yleensä muovista, puusta tai (osittain) posliinista valmistettu nukke, joka voidaan sijoittaa myymälän sisätiloihin tai näyteikkunaan. Mallinukeilla on merkittävä rooli muodissa, sillä niitä käytetään vaatteiden, kenkien ja asusteiden mainosvälineenä. Mallinuket on usein suunniteltu nukeiksi, joiden osat voidaan irrottaa.

Mallinukkejen materiaali
------------------------

Nykyaikaiset mallinuket on valmistettu erilaisista materiaaleista, joista tärkeimpiä ovat vaha ja muovi. Vahanuket ovat yleensä kalliimpia kuin muoviset, eivätkä ne ole kovin kestäviä, mutta ovat huomattavasti vaikuttavampia ja realistisempia. Muoviset mallinuket ovat toisaalta mannekiinikentän suhteellisen uusi innovaatio.

Käyttö
------

Mallinukkeja käytetään yleensä mainosvälineenä, jolle puetaan vaatteet. Niitä käytetään myös museoissa, joissa yleensä nukke on puettu historialliseksi hahmoksi.

### Kaupallinen käyttö

Mallinukkeja
Mallinukkeja käytetään pääasiassa vaatekaupoissa ja vähittäiskaupoissa myymäläkäyttöön tai ikkunoitten koristeluun.

### Lääketieteellinen käyttö

Lääketieteelliseen käyttöön tarkoitettu nukke
Mallinukkeja voidaan käyttää myös lääketieteellisessä tarkoituksessa: niillä voidaan esimerkiksi harjoitella elvytystä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bianca Bumpres: Of What Are Mannequins Made? *Classroom*.  2017. Viitattu 24.12.2018. (englanniksi)
2. ↑  What are Mannequins ? - Purpose and its Importance in Retail Industry *Managementstudyguide*. Viitattu 24.12.2018. (englanniksi)
3. 1 2  The Mannequin Guide *Theshopcompany*. Viitattu 24.12.2018. (englanniksi)
4. ↑  Mannequins in museums — their present use, aesthetic reactions and history *Museion.ku.dk*.  2012.  Arkistoitu 24.12.2018. Viitattu 24.12.2018. (englanniksi)
5. ↑  First Aid Training Manikin *Laerdal*.  Arkistoitu 24.12.2018. Viitattu 24.12.2018. (englanniksi)
6. ↑  Edwin Kee: Augmented Reality Increase Realism Of Medical Mannequins *Ubergizmo*.  25.5.2014. Viitattu 24.12.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mallinukke** Wikimedia Commonsissa
**Arthur Emil von Weissenberg** (25. tammikuuta 1863 Viipuri – 15. helmikuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen hovioikeudenneuvos, sotaylioikeuden puheenjohtaja ja kansanedustaja.

Von Weissenbergin vanhemmat olivat prokuraattori Alexander von Weissenberg ja Constance Maria Åkerman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1881, suoritti yleisen oikeustutkinnon 1886 ja sai varatuomarin arvon 1889. Arthur von Weissenberg oli naimisissa vuodesta 1896 taiteilija Ester Irene Kumlinin kanssa.

Uransa alussa von Weissenberg toimi asianajajana Viipurissa ja oli Viipurin raastuvanoikeuden ja maistraatin oikeusneuvosmiehenä. Hän oli Viipurin hovioikeudessa kanslistina 1895–1897, reistraattorina 1897–1898, ylimääräisenä viskaalina 1898, notaarina 1898–1900, varakanneviskaalina 1900–1901, asessorina 1901–1904 ja hovioikeudenneuvoksena 1904–1909. Viimeksi von Weissenberg toimi Ilomantsin tuomiokunnan tuomarina 1909–1920 ja sotaylioikeuden puheenjohtajana 1920–1933. Hän toimi myös valtiorikosylioikeuden puheenjohtajana.

Von Weissenberg oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja säätyvaltiopäivillä 1899. Hän oli suomalaisen puolueen kansanedustajana 1914–1917 edustaen Kuopion läänin itäistä vaalipiiriä. Weissenberg oli myös Joensuun kaupunginvaltuuston puheenjohtaja vuodesta 1917 ja toimi Viipurin rahatoimikamarin sihteerinä 1897–1898.

Lähteet
-------

* .aspx Arthur von Weissenberg *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
* Aikalaiskirja 1934 (Projekt Runeberg)
* VON WEISSENBERG Arthur Emil. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomalaisen puolueen kansanedustajat 1914–1917 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(38) | 
* Ala-Kulju
* Cornér
* Danielson-Kalmari
* Grönvall
* Hallsten
* Halonen
* Hiidenheimo
* Iipponen
* Ikonen
* Ingman
* Jaskari
* Kilpeläinen
* Koivisto
* Listo
* Malmivaara
* Mannermaa
* Peurakoski
* Pullinen
* Rannikko
* Rauanheimo
* Retulainen
* Saari
* Saha
* Sjöstedt-Jussila
* Särkilahti
* Tulenheimo
* Tuomela
* Typpö
* Vaarala
* Vahe
* Valkama
* A. Virkkunen
* P. Virkkunen
* Vänniä
* Warvikko
* von Weissenberg
* I. Yrjö-Koskinen
* S. Yrjö-Koskinen

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Emil Frithiof Andersin** (9. toukokuuta 1843 Iisalmi – 16. elokuuta 1906 Rantasalmi) oli suomalainen senaattori, valtiopäivämies, laamanni ja kihlakunnantuomari.

Andersinin vanhemmat olivat nimismies Karl August Andersin (1816–1863) ja Johanna Amalia Liljander. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1862 Kuopion lukiosta ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1865. Andersin sai varatuomarin arvon 1868 ja laamannin arvon 1893. Andersin oli Kuopion läänin varalääninkamreerina 1873–1879, Kuopion pormestarina 1879–1883, Kuopion tuomiokunnan tuomarina 1883–1890 ja Liperin tuomiokunnan tuomarina 1890–1900. Hän oli Suomen senaatin oikeusosastolla senaattorina 1900–1905.

Andersin oli säätyvaltiopäivillä talonpoikaissäädyssä Rantasalmen tuomiokunnan edustaja 1872. Porvarissäädyssä hän oli valtiopäivillä Kuopion edustaja 1882, 1885, 1888 ja Joensuun edustaja 1899 ja 1900. Andersin toimi lisäksi talonpoikaissäädyn sihteerinä valtiopäivillä 1891. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston puheenjohtaja 1884, Kuopion kaupunginvaltuuston jäsen 1884–1889 ja Joensuun kaupunginvaltuuston jäsen 1896–1899.

Andersin oli naimisissa vuodesta 1868 Selina Aurora Pontánin kanssa. Heidän poikiaan olivat senaattori, oikeusneuvos ja kansanedustaja Walter August Andersin ja lääkintöneuvos Einar Emil Anttinen (vuoteen 1906 Andersin, 1876–1962).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Harjumäki, 2018, Liite 3 Annikki Harjumäki: Demokratisoitumiskehitys Tampereella, Oulussa ja Kuopiossa porvarissäädyn valtiopäivävaalien kautta tarkasteltuna. Lisensiaattitutkielma, Tampereen yliopisto, 2018. Viitattu 19.2.2021.
2. ↑  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 13–14. Helsinki: Otava, 1926.
3. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 10–11. Helsinki: Otava, 1921.
4. ↑  Emil Frithiof Andersin. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
5. ↑  Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1961
6. ↑  Kuka kukin on 1954 : Einar Anttinen (Projekt Runeberg)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Tukholman Suurkirkon Pyhä Yrjö -patsasryhmän prinsessan uskotaan esittävän Ingeborgia.
**Ingeborg Aakentytär Tott** (1440-luku Tanska – 1507 Hämeen linna) oli ruotsalainen aatelisnainen ja Ruotsin valtionhoitajan Sten Sture vanhemman puoliso. Sturen hallitsijakausien aikana (1470–1497 ja 1501–1503) Ingeborgia pidettiin de facto Ruotsin kuningattarena, vaikka virallista asemaa hänellä ei ollutkaan. Hän oli myös ainoa nainen joka toimi Hämeen linnan päällikkönä keskiajalla (1504–1507).

Varhaiset vuodet
----------------

Ingeborg Tott syntyi Tanskassa. Hänen vanhempansa olivat ritari ja Tanskan valtaneuvos Åke Axelsson (Tott) ja ruotsalainen aatelisnainen Märta Bengtsdotter, joka kuului Vinstorpa-sukuun. Ingeborg kihlattiin 1464 norjalaiselle aatelismiehelle, Hans Sigurdsenille, joka kuitenkin kuoli ennen häitä. Vuonna 1467 Ingeborg avioitui Sten Sture vanhemman kanssa.

Vuodet valtionhoitajan puolisona
--------------------------------

Ingeborg oli erittäin kiinnostunut tieteistä ja teologiasta ja oli osaltaan vaikuttamassa Uppsalan yliopiston perustamiseen vuonna 1477. Ingeborg kustansi kirjoja omista varoistaan sekä rahoitti eri kirjastojen toimintaa. Hän perusti myös Ruotsin ensimmäisen kartusiaaniluostarin vuonna 1493.

Vuonna 1497 Sten Sture joutui luopumaan vallasta ja pariskunta lähettiin Suomeen. Sture sai koko maan läänityksekseen ja alkoi pitää hovia Hämeen linnassa. Vuoden 1501 kapinan jälkeen Sturesta tuli jälleen Ruotsin valtionhoitaja kuolemaansa vuoteen 1503 saakka.

Viimeiset vuodet
----------------

Sturen kuoleman jälkeen hänen omistuksensa Suomessa päätyivät takaisin Ruotsin kuninkaalle. Ingeborg sai kuitenkin haltuunsa leskeneläkkeenä Hämeen linnan sekä Kokemäenkartanon. Hän palasikin Hämeen linnaan vuoden 1504 lopulla ja vietti viimeiset vuotensa sen päällikkönä. Vuonna 1505 ruotsalainen aatelismies, Ingeborgin veljen vävy Folke Gregerinpoika matkusti Hämeeseen vaatien linnaa hallintaansa. Ingerborgilla oli kuitenkin takanaan sekä linnan väen että paikallisen aatelin tuki eikä yritys onnistunut.

Ingeborg Tott kuoli Hämeen linnassa vuonna 1507.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hämeen linnan valtiatar Hämeen liitto.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 8.3.2016.
2. 1 2  Anteckningar om svenska qvinnor *Runeberg.org*. Viitattu 8.3.2016. (ruotsiksi)

Kirjallisuutta
--------------

* Hockman, Tuula: *Kolmen polven perilliset. Ingeborg Aakentytär (Tott) ja hänen sukunsa (n. 1460–1507)*. Helsinki: Suomen Kirjallisuuden Seura, 2006. ISBN 951-746-835-0.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon

 |

 |
**Hiukkassäteily** koostuu subatomisista hiukkasista, joilla on massa ja liike-energiaa. Hiukkassäteily syntyy yleeensä radioaktiivisen hajoamisen seurauksena atomin ytimessä. Se voi koostua esimerkiksi alfasäteilystä, beetasäteilystä, neutroneista, positroneista tai neutriinoista. Alfasäteilyssä säteilyhiukkaset ovat alfahiukkasia ja beetasäteilyssä beetahiukkasia. Beetahiukkaset ovat alfahiukkasia kevyempiä ja läpäisykykyisempiä. Esimerkiksi aurinkotuuli on Auringosta Maahan saapuvaa hiukkassäteilyä. Hiukkassäteily vaikuttaa sähköisiin palveluihin ja maan päällä eläviin olentoihin. koska hiukkassäteily on useimmiten atomien radioaktiivista säteilyä aiheuttavien hajoamisten seurausta, se on yleensä radioaktiivista, kuten gammasäteily. Hiukkassäteily on samalla yleensä myös ionisoivaa, ja tällaista säteilyä voidaan käyttää joidenkin sairauksien toteamisen apuna ja sairauksien hoitoon.

Alfasäteilyä aiheuttavat alfahiukkaset muodostuvat kahdesta protonista ja kahdesta neutronista. Beetasäteilyä aiheuttavat beetahiukkaset taas koostuvat elektroneista.

Lähteet
-------

1. ↑  Dennis Marchiori: *Clinical Imaging: With Skeletal, Chest, & Abdominal Pattern Differentials*, s. 2. Elsevier Health Sciences, 2014. ISBN 9780323261944. (englanniksi)
2. ↑  ydinvomasta/sateily/sateililylajit.html Säteilylajit Teollisuuden voima Oyj. Viitattu 19.10.2023.
3. ↑  Hiukkassäteily Peda.net, kotkansaaren koulu. Viitattu 19.10.2023.
4. ↑  Mitä on säteily? Mitkä ovat säteilytyypit? *Eurooppalainen syöväntorjuntaohjeisto*. International Acency for Researc on Cancer. Viitattu 19.10.2023.
5. ↑  Alfasäteily *Terveyskirjasto*. Kustannus Oy Duodecim. Viitattu 19.10.2023.
6. ↑  Beetasäteily *Terveyskirjasto*. Kustannus Oy Duodecim. Viitattu 19.10.2023.
**Henrik Daniel Sjölund** (s. 22. huhtikuuta 1983 Finström) on suomalainen uransa päättänyt jalkapalloilija, joka edusti viimeksi Veikkausliigassa pelaavaa IFK Mariehamnia. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Sjölund pelasi vuosien varrella eri ikäkausimaajoukkueissa ja myös Suomen A-maajoukkueessa. Hän aloitti Veikkausliiga-uransa vasta keväällä 2019 pelattuaan sitä ennen maajoukkueen lisäksi Englannissa ja yli 10 vuotta Ruotsissa. Sjölund päätti uransa kauden 2019 päätteeksi.

16-vuotiaana IF Finströms Kamraternan kasvatteja oleva Sjölund siirtyi Englannin Valioliigan West Hamiin ruotsalaisesta IF Brommapojkarnasta. Tätä ennen hän oli edustanut myös IFK Mariehamnia. Vuonna 2000 Sjölund siirtyi miljoonan punnan siirtosummalla West Hamista Liverpooliin. Kaupassa siirtyi rahan lisäksi myös puolustaja Rigobert Song Liverpoolista West Hamiin.

Sjölund ei kuitenkaan Liverpoolissa päässyt murtautumaan ykkösjoukkueeseen vaan jumittui reserveihin. Vuonna 2003 hänet lainattiinkin tukholmalaiseen Djurgårdens IF:iin, jolloin seura voitti Ruotsin mestaruuden. Vuotta myöhemmin laina muuttui pysyväksi sopimukseksi Djurgårdeniin. Sjölundin läpimurto joukkueessa tapahtui kuitenkin vasta kaudella 2005. Hän teki seitsemän maalia Allsvenskanissa. Myös joukkueella meni hyvin, sillä Djurgården voitti Ruotsissa tuplamestaruuden. Sjölund nousi myös Jyrki Heliskosken maajoukkueeseen, vaikkakin hänen maajoukkuedebyyttinsä oli tapahtunut jo toukokuussa 2003 Norjaa vastaan. Tammikuussa 2010 Sjölund solmi Djurgårdenin kanssa kolmen vuoden jatkosopimuksen. Syksyllä 2012 Djurgården ja Sjölund purkivat kuitenkin sopimuksen ennen kolmatta sopimuskautta. Näin Sjölund oli pelannut Djurgårdenissa kaikkiaan 10 Allsvenskan-kautta ja yli 200 ottelua. Sjölund siirtyikin keväällä 2013 toiseen Allsvenskan-seuraan Åtvidabergs FF:ään, jossa pelasi seuraavat kaksi kautta siirtyen kuitenkin kesken kautta 2014 toiseen Allsvenskanin seuraan IFK Norrköping. Siellä Sjölund pelasi syksyyn 2018 asti. Sen jälkeen hän siirtyi kotiseutunsa Veikkausliigaseuraan IFK Mariehamn. 

Sjölundin äidinkieli on ruotsi, eikä hän puhu juurikaan suomea. Esimerkiksi pelatessaan Liverpoolissa Sjölund keskusteli Sami Hyypiän kanssa englanniksi, koska Hyypiä ei vastaavasti puhu ruotsia. Hänen sisarensa Annica Sjölund edustaa myös jalkapalloilijana Suomea maajoukkuetasolla.

Saavutuksia
-----------

* Suomen paras poikapelaaja 1999, 2000 ja 2001
* Ruotsin mestaruus 2003, 2005, 2015
* Ruotsin cupin mestaruus 2004, 2005

Lähteet
-------

1. ↑  FC Honka nappasi viimeisen Eurooppa-liigan karsintapaikan – Daniel Sjölundin komea ura päättyi tappioon *yle.fi*. Viitattu 3.11.2019.
2. ↑
3. ↑  Daniel Sjölund och DIF går skilda vägar, Marraskuu 2012
4. ↑  Åtvidabergs FF: Daniel Sjölund nästa nyförvärv, Helmikuu 2013
5. ↑  nt.se: IFK Norrköping värvar från ÅFF, Heinäkuu 2014
6. ↑  fotbollskanalen.se: Daniel Sjölund klar för sydsvenskan.se: Sjölunds osannolika mål kan betyda SM-guld, Marraskuu 2018
7. ↑  fotbollskanalen.se: Daniel Sjölund klar för IFK Mariehamn: "Har varit en illa dold hemlighet", Joulukuu 2018
8. ↑
**Holokaustin uhrien muistopäivä** on kansainvälinen vuosipäivä, jolla kunnioitetaan Euroopan juutalaisten kansanmurhan eli holokaustin sekä muiden toisen maailmansodan ajan joukkomurhien uhrien muistoa.

Muistopäivää vietetään länsimaissa yleisimmin 27. tammikuuta, jona päivämääränä vuonna 1945 puna-armeija vapautti Auschwitzin keskitys- ja tuhoamisleirin. Myös suomalaisessa almanakassa muistopäiväksi on valtioneuvoston kanslian vuonna 2002 tekemällä päätöksellä säädetty 27. tammikuuta. Vuoteen 2023 asti muistopäivä oli Suomessa kansainvälisestä käytännöstä poiketen nimeltään vainojen uhrien muistopäivä. Päivä ei ole liputuspäivä eikä vapaapäivä.

Muistopäivän vietto alkoi Euroopan parlamentin vuonna 1995 antamasta suosituksesta, että jokaisessa Euroopan unionin jäsenmaassa tulee viettää holokaustin muistopäivää. Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokous antoi vuonna 2005 julistuksen, jonka perusteella YK:n sivistysohjelma on julistanut 27. tammikuuta *kansainväliseksi holokaustissa menehtyneiden muistopäiväksi.* Julistuksessa jäsenmaita kehotetaan luomaan opetusohjelmia, joiden avulla tulevat kansanmurhat voitaisiin estää. Julistuksessa myös torjutaan holokaustin kiistäminen, kiitetään holokaustin tekopaikkojen museoijia sekä tuomitaan kaikenlainen uskonnollinen ja etninen suvaitsemattomuus ja väkivalta. Muistopäivänä holokaustin uhreja muistetaan seremonioiden, elokuvien ja muiden aktiviteettien kautta.

Katso myös
----------

* Stalinismin ja natsismin uhrien eurooppalainen muistopäivä

Lähteet
-------

1. 1 2  Vainojen uhrien muistopäivä 27.1. – Viettämisen tapoja kouluihin Opetushallitus. Viitattu 31.10.2023.
2. 1 2  Muistopäivätietoa Holokaustin uhrien muisto ry.
3. ↑  Vainojen uhrien muistopäivän nimi muutetaan holokaustin uhrien muistopäiväksi *Valtioneuvosto*.  25.1.2024. Viitattu 25.1.2024.
4. ↑  Liputus ja juhlapäivät – Suomen kalenterin merkkipäivät Yliopiston almanakkatoimisto, Helsingin yliopisto.
5. 1 2  Kansainvälinen holokaustissa menehtyneiden muistopäivä YKLiitto.fi.
6. ↑  Resolution adopted by the General Assembly on 1 November 2005: 60/7. Holocaust remembrance  1.11.2005. Yhdistyneet kansakunnat. Viitattu 31.10.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Holokaustin uhrien muistopäivä** Wikimedia Commonsissa
**Melilla** (arab. مليلية‎‎, tarifitiksi *Mlilt*) on Espanjalle kuuluva itsehallinnollinen kaupunki Pohjois-Afrikassa Marokon rannikolla. Kaupungin pinta-ala on 12,3 neliökilometriä ja väkiluku 87 076 (2020).

Melilla on yksi viidestä Espanjan erillisalueesta Pohjois-Afrikassa, joita kaikkia Marokko on vaatinut itselleen.

Historia
--------

Melilla kartalla.
Espanjalaiset valtasivat kaupungin 1497 ja ovat hallinneet sitä siitä lähtien. Kaupunki on kuitenkin joutunut useaan otteeseen historiansa aikana Rif-vuorten heimoarmeijoiden ja Marokon sulttaanien hyökkäysten kohteeksi. Vasta 1780 solmitussa Aranjuezin sopimuksessa Marokko hyväksyi Espanjan herruuden Melillassa. 

Espanjan sisällissodan alussa 1936 Melilla oli ensimmäinen kaupunki, jossa oikeisto nousi kapinaan hallitusta vastaan.

Maaliskuussa 1983 Marokko julisti Ceutan ja Melillan saartoon. Taloudellinen yhteistyösopimus Marokon ja Espanjan välillä 1988 paransi kuitenkin suhteita.

Vuonna 1998 espanjalaiset rakensivat kaupungin ympärille 20 kilometriä pitkän raja-aidan estämään laitonta maahanmuuttoa.

Väestö
------

Enemmistö asukkaista on espanjalaisia, mutta kaupungissa on kasvava marokkolainen arabivähemmistö sekä noin 800 juutalaista.

Vuonna 2019 kaupungin asukkaista muslimeja oli lähes 45 000, mikä tarkoittaa noin 52 prosenttia väkiluvusta. Suurin osa heistä on kansalaisuudeltaan espanjalaisia.

Talous
------

Melilla oli vapaasatama ennen liittymistään EU:hun.

Liikenne
--------

Melillalla on lentoasema (**IATA**: *MLN*, **OACI**: *GEML*), josta lähtee lentoja muualle Espanjaan. Manner-Espanjaan on myös laivayhteys. Marokon puolelle pääsee rajanylityspaikkojen kautta.

Kuvia
-----

* MelillaMelilla
* Melillan satamaMelillan satama
* Melillan vanhakaupunkiMelillan vanhakaupunki
* Melillan paikallishallintoMelillan paikallishallinto
* Melillan ja Marokon välinen raja-aitaMelillan ja Marokon välinen raja-aita

Lähteet
-------

1. ↑  PIB de Melilla 2019 *datosmacro.com*. Viitattu 14.3.2021. (espanjaksi)
2. ↑  Sub-national HDI 2019 Global Data Lab. Viitattu 14.3.2021. (englanniksi)
3. ↑  Población por comunidades y ciudades autónomas y sexo Instituto Nacional de Estadística. Viitattu 14.3.2021. (espanjaksi)
4. ↑  Melilla: Arriving & Departing Tripadvisor. Viitattu 14.3.2021. (englanniksi)
5. ↑  Maija Salmi: Eurooppaan pyrkivät saavat Marokossa kovan vastaanoton.  *Aamulehti*, 4.8.2013, s. A09.
6. ↑  Number of Muslims in Melilla in 2019, by nationality Statista. Viitattu 14.3.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Melilla** Wikimedia Commonsissa

* Melillan kaupungin verkkosivut

EspanjaEspanjan alueet Pohjois-Afrikassa

* Ceuta
* Islas Chafarinas
* Melilla
* Peñón de Alhucemas
* Peñón de Vélez de la Gomera
*Pariksen tuomio,* Peter Paul Rubens, n. 1636.
*Pariksen tuomio,* Enrique Simonet, 1904.
**Pariksen tuomio** viittaa kreikkalaisessa mytologiassa tarinaan, joka kertoo Troijan sotaan johtaneista tapahtumista.

Tapahtumat saivat alkunsa Peleuksen ja Thetiin häistä, joissa Zeus järjesti juhla-aterian kutsuen lähes kaikki jumalat osallistumaan. Eris, epäsovun jumala, oli kuitenkin jätetty kutsumatta, koska hänen tiedettiin aiheuttavan eripuraa. Tästä raivostuneena Eris saapui kuitenkin paikalle ja heitti osallistujen keskelle kultaisen omenan, johon oli kaiverrettu sana "Kauneimmalle". 

Kolme jumalatarta ilmoitti vaativansa omenaa: Hera, Pallas Athene ja Afrodite. He pyysivät Zeusta ratkaisemaan, kenelle omena kuuluisi, mutta koska hän ei halunnut suosia ketään ehdokkaista, hän määräsi, että Paris, kuolevainen Fryygiasta, saisi ratkaista asian, koska Troijan prinssi oli osoittanut hiljattain esimerkillistä arvostelukykyä ja tasapuolisuutta asettamalla epäröimättä härän muotoon muuttuneen Areen oman palkintohärkänsä edelle kilpailussa.

Niin sitten tapahtui, että Hermes heidän oppaanaan kaikki kolme ehdokasta ilmestyivät Parikselle vuorella. Kylvettyään vuoristolähteessä kaikki kolme kokeilivat voimiaan lahjoakseen Pariksen: Hera ehdotti tekevänsä tästä Euroopan ja Aasian hallitsijan, Pallas Athene antaisi viisautta ja taitoa sodankäyntiä varten, kun taas Afrodite, jolla oli khariittinsa mukanaan, tarjosi tälle maailman kauneimman naisen rakkautta. Tämä nainen ei ollut kukaan muu kuin Spartan Helena, kuningas Menelaoksen puoliso. Paris hyväksyi Afroditen tarjouksen ja ojensi omenan tälle ja sai niin paitsi Helenan rakkauden myös kreikkalaisten ja ennen kaikkea Pallas Athenen ja Heran vihat niskoilleen. That's Cap 🧢🧢🧢🧢🧢🧢

Tarun mukaan Troijan sota syttyi siitä, kun kreikkalaiset lähtivät hakemaan Helenaa takaisin Troijasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Hyginus, *Fabulae xcii* (engl. käännös).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pariksen tuomio** Wikimedia Commonsissa