recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Johan Dreyer
**Johan Ludvig Emil Dreyer** (1852–1926) oli tanskalais-brittiläinen tähtitieteilijä, jonka erikoisaloja olivat tähtitieteen historia sekä tähtisumut ja tähtijoukot. Vuosina 1882–1916 hän oli tähtitornin johtaja Armaghissa Irlannissa (nykyisessä Pohjois-Irlannissa). Hänen päätyönsä on galaksien ja tähtiparvien luettelo *New General Catalogue of Nebulae and Clusters of Stars* (1888) ja sen lisäykset *Index Catalogue* (1896 ja 1908), joissa on lueteltu 13 266 kohdetta. Tähtitieteen historiasta hän kirjoitti kirjan *A History of the Planetary System from Thales to Kepler*. Myös Tyko Brahen kootut teokset hän julkaisi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Factum, osa 2 vuodelta 2003, s. 29
2. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, osa 2 vuodelta 1961, palsta 561
3. ↑  Spectrum tietokeskus, osa 14 vuodelta 1981, s. 273
4. ↑  Iso tietosanakirja, osa 2 vuodelta 1931, palsta 1260

Aiheesta muualla
----------------

* Karttunen, Hannu: *Vanhin tiede – Tähtitiedettä kivikaudesta kuulentoihin*, s. 417. "John Ludvig Emil Dreyer (1852–1926)". Helsinki: Ursa, 2003. ISBN 978-952-5329-26-1.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Irlanti
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Johan Edvard Heikel** (8. elokuuta 1834 Oulu – 27. helmikuuta 1917 Helsinki) oli suomalainen senaattori ja hovioikeudenneuvos.

Heikelin vanhemmat olivat laamanni Carl Johan Heikel ja Kristina Elisabet Dobbin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1854 Vaasan lukiosta ja suoritti Helsingin yliopistossa kameraalitutkinnon ja tuomarintutkinnon 1857. Heikel sai varatuomarin arvon 1859.

Heikel oli Vaasan hovioikeudessa kanslistina 1861–1863, aktuaarina 1863–1864, ylimääräisenä viskaalina 1864, notaarina 1864–1869, varakanneviskaalina 1869–1871, sihteerinä 1871–1872, asessorina 1872 ja hovioikeudenneuvoksena 1882–1900. Hän oli Suomen senaatin oikeusosastolla senaattorina 1900–1901.

Heikel oli Vaasan kaupunginvaltuuston jäsenenä 1875-1900 ja kirkolliskokouksen jäsenenä 1876 ja 1893.

Lähteet
-------

1. ↑  HEIKEL Johan Edvard. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
2. ↑  Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1961


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Tampereen Urheilun Edistämissäätiö** on säätiö, joka toimii nimensä mukaisesti tamperelaisen urheilun hyväksi. Säätiö jakaa vuosittain apurahoja tamperelaisten nuorten valmennuksessa ja ohjauksessa ansioituneille henkilöille seurojen esitysten perusteella.

Se perustettiin vuonna 1946 nimellä Tampereen Urheilutalo-Säätiö. Perustamisen taustalla oli jo 1900-luvun alkupuolella tamperelaisen urheiluväen keskuudessa herännyt ajatus oman urheilutalon saamisesta. Urheilutalohanke oli esillä useaan otteeseen ja erilaisia toimikuntia perustettiin. Lopulta vuonna 1946 syntyi tamperelaisten urheilujärjestöjen muodostama yhtymä, Tampereen Urheilutalo-Säätiö.

Toiminta
--------

Sen päätavoitteena oli liikunnan tarpeita palvelevan urheilutalon saaminen Tampereelle, mutta säätiö toimi myös muun urheilutoiminnan ja -rakentamisen edistämiseksi Tampereella. Vaikka Tampereelle ei koskaan valmistunut säätiön alkuperäisten ajatusten mukaista urheilutaloa, oli säätiö voimakkaasti myötävaikuttamassa urheilupaikkojen, kuten Ratinan stadionin ja Pyynikin uimahallin, rakentamiseen Tampereelle.

Säätiöön kuuluvat kaikki tamperelaiset urheiluseurat ja -järjestöt, jotka ovat ilmoittaneet edustajansa säätiön edustajistoon. Kaksi kertaa vuodessa kokoontuva edustajisto valitsee säätiön hallituksen, joka päättää apurahojen saajista. Vuonna 2009 säätiöön kuuluu 60 tamperelaista urheilujärjestöä. Parhaimmillaan jäseniä on ollut vuonna 1989, jolloin mukana oli peräti 86 jäsenjärjestöä. Yhteensä historian saatossa toiminnassa on ollut mukana noin 150 eri tamperelaista urheilujärjestöä.

Säätiön varainhankinnassa merkittävimmässä asemassa olivat Tammelantorin Tempauksina tunnetut kansanjuhlat, jotka laadukkaalla ohjelmistollaan keräsivät vuodesta 1946 vuoteen 1963 vuosittain 6800-16000 osallistujaa.

### Puheenjohtajat

* Hallituksen puheenjohtaja: Kari Kaitasuo
* Edustajiston puheenjohtaja: Harri Moilanen

Aiheesta muualla
----------------

* Tampereen Urheilun Edistämissäätiön kotisivut[vanhentunut linkki]
**Liliyana Natsir** (9. syyskuuta 1985 Manado) on indonesialainen entinen sulkapalloilija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.

Natsir kilpaili urallaan kolmissa olympialaisissa. Pekingin olympialaiset 2008 olivat hänen ensimmäiset olympialaiset. Hän pelasi tuolloin sekä sekanelinpelissä että naisten nelinpelissä. Naisten nelinpeliin hän osallistui Vita Marissan parina, mutta he hävisivät ensimmäisellä kierroksella kiinalaisparille Yang Wei-Zhang Jiewenille erin 2–0. Sekanelinpeliin hän osallistui Nova Widianton kanssa. He voittivat ensimmäisellä kierroksella eteläkorealaiset Han Sang-hoonin ja Hwang Yu-min ja puolivälierissä thaimaalaiset Sudket Prapakamolin ja Saralee Thoungthongkamin. Välierissä he kohtasivat kiinalaisparin He Hanbin-Yu Yangin, jotka he voittivat erin 2–1. Loppuottelussa Natsir ja Widianto hävisivät eteläkorelaisille Lee Yong-daelle ja Lee Hyo-jungille saavuttaen lopulta olympiahopeaa. Lontoon olympialaisten sekanelinpeliin Natsir osallistui Tontowi Ahmadin kanssa. He voittivat alkulohkonsa kaikki kolme ottelua. Puolivälierissä he voittivat saksalaiset Michael Fuchsin ja Birgit Michelsin, mutta he hävisivät seuraavat kaksi ottelua: välierissä kiinalaispari Xu Chen-Ma Jin oli parempi erin 2–1 ja pronssiottelussa tanskalaispari Joachim Fischer Nielsen-Christinna Pedersen voitti indonesialaiset 2–0. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Natsir pelasi jälleen Ahmadin parina. He voittivat alkulohkonsa kaikki kolme ottelua. Puolivälierissä he kohtasivat indonesialaiset Praveen Jordanin ja Debby Susanton, jotka he voittivat erin 2–0. Välierissä he voittivat kiinalaiset Zhang Nanin ja Zhao Yunlein sekä loppuottelussa malesialaiset Chan Peng Soonin ja Goh Liu Yingin.

Natsir voitti urallaan neljästi maailmanmestaruuden sekanelinpelissä. Hänellä on myös MM-hopeaa ja kaksi MM-pronssia sekanelinpelistä. Natsir on myös moninkertainen Aasian mestari.

Natsir ilmoitti tammikuussa 2019 lopettavansa ammattilaisuransa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Liliyana Natsir Sports Reference.  Arkistoitu 25.3.2010. Viitattu 17.4.2020. (englanniksi)
2. ↑  Liliyana Natsir Badminton Famly. Viitattu 17.4.2020. (englanniksi)
3. ↑  Tournament Results BWF. Viitattu 17.4.2020. (englanniksi)
4. ↑  Niken Prathivi: After badminton, Liliyana Natsir embraces new role as civil servant *The Jakarta Post*.  30. tammikuuta 2019. Viitattu 17.4.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Liliyana Natsir** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Alankomaat

 |

 |
Senecan käännetty lause on monen koulun tunnuslauseena. Kuva Bremenistä Saksasta.
**Non scholae sed vitae discimus** on latinankielinen lause, joka tarkoittaa 'emme opiskele koulua vaan elämää varten'. Lausetta käytti käännetyssä muodossa filosofi Seneca ( 4 eaa. – 65 jaa.), joka kirjeessä Luciliukselle pahoitteli, että koulussa opiskellaan tarpeettomia asioita. Hän moitti kouluopetusta siitä, että "jopa opinnoissamme kärsimme hillittömyydestä, kuten kaikissa muissakin asioissa". Sen takia kouluissa opitaan elämälle vieraita asioita: "non vitae sed scholae discimus" eli koulussa "emme opi elämää vaan koulua varten". 

Lausetta käytetään, kun halutaan korostaa, että opetuksessa on tähdättävä oppilaiden kasvatukseen ennemmin kuin koulun välittömien tavoitteiden saavuttamiseen.

Lähteet
-------

* Kivimäki, Arto: *Carpe Diem! Hauskaa ja hyödyllistä latinaa*. Karisto, 2008. ISBN 978-951-23-4118-4.

### Viitteet

1. ↑  Kivimäki 2008, s. 191
2. ↑  Seneca: Epistulum 106 *L. annaei. Senecae. Epistularum moralium ad Lucilium liber septimvs decimvs et octavvs decimvs*. Viitattu 15.12.2021.
3. ↑  Non scholae sed vitae discimus *Treccani. Vocabulario on line*. Viitattu 20.2.2022.
**Lilinkotisäätiö** on yhteiskunnallinen, voittoa tavoittelematon toimija, jonka tarkoituksena on parantaa psyykkisesti pitkäaikaissairaiden asemaa yhteiskunnassa. Lilinkotisäätiön palvelutalotuotanto aloitettiin vuonna 2002 Niemikotiyhdistyksen nimellä, mutta yhdistys muutettiin vuonna 2004 säätiömuotoiseksi.

Tarkoituksensa toteuttamiseksi säätiö tuottaa asumispalveluja mielenterveystoipujille sekä kuntouttavaa avointa toimintaa mielenterveys- ja päihdetoipujille. Lilinkotisäätiöllä on Suomalaisen Työn Liiton myöntämä Yhteiskunnallinen yritys -merkki.

Lilinkotisäätiöllä on kuusi palveluasumista ja tehostettua palveluasumista tarjoavaa palvelutaloa eri puolilla Helsinkiä. Lisäksi Lilinkotisäätiö tarjoaa tuettua asumista yksiöissä ja kaksioissa, jotka sijaitsevat hajasijoitettuna Helsingissä yleisen asuntokannan seassa. Asukkaita säätiöllä on kaikkineen noin 320 ja työntekijöitä noin 170. Asumispalvelujen lisäksi Lilinkotisäätiö tarjoaa mielenterveys- ja päihdetoipujille kuntouttavaa avointa toimintaa. Säätiön hallinto ja avoin toiminta sijaitsevat Långin talolla Malmilla.

Palvelutalot tarjoavat asukkaille turvallisen, kodikkaan ja toimintakykyä ylläpitävän asumismuodon sekä mahdollisuuden liittyä yhteisöön. Henkilökunta on paikalla tehostettua palveluasumista tarjoavissa taloissa ympäri vuorokauden ja palveluasumista tarjoavissa taloissa 8-20. Toiminta perustuu toipumisorientaation periaatteisiin, joissa korostuvat jokaisen ihmisen yksilöllinen tarina ja päätöksentekovalta omassa elämässä. Lisäksi Lilinkotisäätiö toimii vihreän hoivan eli green care -toimintaperiaatteiden mukaisesti edistäen ihmisten hyvinvointia ja elämänlaatua osallisuuden, kokemuksellisuuden ja luonnon elvyttävyyden keinoin.

Aiheesta muualla
----------------

* Säätiön kotisivut
**Simo Kavanne**, vuoteen 1944 **Kavander** (6. marraskuuta 1917 Maaria – 19. elokuuta 1990 Espoo) oli suomalainen teollisuusneuvos, kirjapainoalan ammattilainen ja ylijohtaja.

Kavanteen vanhemmat olivat ammattiopettaja Ilmari Kavanne, aiemmin Kavander, ja Alina Koskinen ja puoliso vuodesta 1942 Lillian Linnea Lindroos. 1930-luvulla kirjapainon juoksupoikana aloittanut Kavanne eteni Valtion painatuskeskuksen ylijohtajaksi, mistä tehtävästä hän jäi eläkkeelle 1981. Kavanne opiskeli työnsä ohessa Helsingin kirjapainokoulussa 1935–1937. Oikolukijasta latojaksi päässyt Kavanne tuli 1939 *Helsingin Sanomia* painaneen Helsingin Uusi Kirjapaino -yhtiön palvelukseen, jossa myös hänen isänsä ja veljensä Risto Kavanne sittemmin työskentelivät. Simo Kavanne yleni painotalossa faktoriksi ja ylifaktoriksi, käytyään työnsä ohessa faktorikoulun ja suoritettuaan myös ylioppilastutkinnon 1948. Vuonna 1956 Kavanne siirtyi Jyväskylään Gummeruksen tuotantolaitosten johtajaksi, mutta palasi sieltä Helsinkiin Valtioneuvoston kirjapainon johtajaksi. Valtion painatuskeskuksen tultua perustetuksi 1967 hänestä tuli sen johtaja, joka kehitti merkittävästi painatuskeskuksen toimintaa liikelaitoksena. Valtion painatuskeskuksen ylijohtajana Kavanne toimi 1974–1981. Hän sai teollisuusneuvoksen arvonimen 1968.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografia-sampo: Simo Kavanne Viitattu 23.8.2021.
2. ↑  Viisikymmentä vuotta kirjapainoalalla... Ihmiset. Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 19.8.1990. (Tilaajille) Viitattu 23.8.2021.
Sapporon metron 5000-sarjan juna
Sapporon metron 9000-sarjan juna
**Sapporon metro** (jap. 札幌市営地下鉄, *Sapporo-shiei chikatetsu*) on Japanin Hokkaidōn saarella sijaitsevaa Sapporon kaupunkia palveleva metrojärjestelmä. Sitä hallinnoi Sapporon kaupungin liikennelaitos (jap. 札幌市交通局, *Sapporo-shi kōtsūkyoku*). Järjestelmään kuuluu kolme linjaa, Nanboku-linja, Tōzai-linja ja Tōhō-linja, joiden yhteispituus on 48,0 kilometriä ja joilla on 49 asemaa. Vuonna 2015 Sapporon metro kuljetti noin 220,6 miljoonaa matkustajaa.

Historia
--------

1950-luvulta lähtien Sapporo kasvoi voimakkaasti, ja syntyi tarve tehokkaalle joukkoliikenneratkaisulle. Kaupunkiin päätettiin rakentaa metro, sillä se toimisi hyvin myös Hokkaidōn vaativissa ilmasto-olosuhteissa. Rakennustyöt aloitettiin maaliskuussa 1969 ja ensimmäinen, 12,1 kilometrin mittainen Nanboku-linjan osuus avattiin liikenteelle vuoden 1971 joulukuussa vain muutamaa kuukautta ennen Sapporon talviolympialaisia. Sapporon metro oli neljäs Japanissa avattu metro. Tōzai-linjan ensimmäinen osa valmistui vuonna 1976, Tōhō-linjan vuonna 1988. Toistaiseksi viimeinen laajennus valmistui Tōzai-linjalle vuonna 1999.

Sapporon metro on kumipyörämetro, jossa juna julkee kumirenkailla maahan asennettua ohjauskiskoa pitkin. Se oli ensimmäinen vastaavanlaista tekniikkaa laajamittaisesti käyttöön ottanut metro. Metrossa hyödynnettiin myös laajalti uutta tietokoneavusteista teknologiaa.

Linjat
------

Sapporon metroon kuuluu kolme linjaa. Nanboku- ja Tōhō-linjat ovat pohjois–eteläsuuntaisia linjoja, jotka kulkevat rinnakkain kaupungin keskustan ja Sapporon rautatieaseman kautta. Tōzai-linja on itä–länsisuuntainen linja, joka risteää Nanboku- ja Tōhō-linjojen kanssa Ōdōrin metroasemalla. Sieltä on vaihtoyhteys myös Sapporon raitiolinjalle.

| Väri | Kirjain | No. | Linja | Japaniksi | Reitti | Pituus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vihreä |  | N | 1 | Nanboku-linja | 南北線 | Asabu–Makomanai | 14,3 km |
| Oranssi |  | T | 2 | Tōzai-linja | 東西線 | Miyanosawa–Shin-Sapporo | 20,1 km |
| Sininen |  | H | 3 | Tōhō-linja | 東豊線 | Sakaemachi–Fukuzumi | 13,6 km |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  札幌市営地下鉄 日本地下鉄協会. Viitattu 11.11.2018.
2. 1 2 3 4  地下鉄（高速電車）の概要 City of Sapporo. Viitattu 11.11.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sapporon metro** Wikimedia Commonsissa

* Sapporon kaupungin liikennelaitos (japaniksi) (englanniksi) (kiinaksi) (koreaksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Japanin metrojärjestelmät |
| --- |
|  |
| Julkinen palvelu | Fukuokan metro · Jokohaman metro · Kioton metro · Kōben metro · Nagoyan metro · Sapporon metro · Sendain metro · Toei-metro (Tokio) |
|  |
| Yksityinen yritys | Hiroshiman pikaliikenne · Jokohama-pikarautatie · Osakan metro · Saitama-pikarautatie · Tōkyō metro (Tokio) · Tōkyō rinkai -pikarautatie · Tōyō-pikarautatie |

 |
**Todo bitšig** ("selkeä kirjoitus") on oiraattilaisen buddhalaismunkin Zaja-Panditan vuonna 1648 laatima mongolin kielen kirjoitusjärjestelmä.

Todo bitšig perustuu klassiseen mongolialaiseen kirjaimistoon, joka puolestaan on laadittu uiguurilaisen aakkoston pohjalta. Uuden kirjaimiston tavoitteena oli korjata aikaisemman kirjoitusjärjestelmän puutteet vokaalien merkinnässä ja päästä eroon kirjainten monimerkityksisyydestä. Oiraattien puhumaan länsimongoliin sovellettu kirjaimisto sai foneettisen tarkkuutensa ansiosta nimen "selkeä kirjoitus".

Oiraatit ja heidän naapureinaan asuneet mongolit käyttivät todo bitšigiä etenkin 1600–1700-lukujen vaihteessa. Sillä luotiin buddhalaista käännöskirjallisuutta ja alkuperäisiä teoksia. Kalmukin kielessä kirjaimisto oli käytössä vuoteen 1924 saakka, jolloin se korvattiin kyrillisellä aakkostolla. Kiinassa Xinjiangin alueella asuvat oiraatit käyttävät kirjaimistoa ilmeisesti jonkin verran vielä nykyisinkin.

Kirjainten järjestys on ylhäältä alas ja rivien vasemmalta oikealle. Useimmista kirjaimista on kolme varianttia, jotka riippuvat merkin asemasta sanan alussa, keskellä tai lopussa. Kirjaimistolla on oma aakkosjärjestys, joka poikkeaa mongolialaisesta.

Kirjaimisto
-----------

vokaalit| Todo bitšig | kyrillinen | latinalainen |
| --- | --- | --- |
| ᠠ | А | A |
| ᡄ | Э | E |
| ᡅ | И | I |
| ᡆ | О | O |
| ᡇ | У | U |
| ᡈ | Ө | Ö |
| ᡉ | Ү | Ü |
|

Alkuperäiset konsonantit| Todo bitšig | kyrillinen | latinalainen |
| --- | --- | --- |
| ᡋ | Б | B |
| ᡌ | П | P |
| ᡏ | М | M |
| ᠯ | Л | L |
| ᠰ | С | S |
| ᠱ | Ш | Sh |
| ᠨ | Н | N |
| ᡍ | Х | X |
| ᡎ | Һ | Q |
| ᡐ | Т | T |
| ᡑ | Д | D |
| ᡔ | Ц | C |
| ᡒ | Ч | Ch |
| ᠴ | З | Z |
| ᡓ | Ж | J |
| ᡕ | Й | Y |
| ᠷ | Р | R |
| ᡊ | Ң | Ng |
|

Vierassanoissa käytetyt kirjaimet| Todo bitšig | kyrillinen | latinalainen |
| --- | --- | --- |
| ᡙ | Г | H |
| ᡘ | К | K |
| ᡗ | Қ | Kh |
| ᡚ | Җ | J |
| ᡛ |  |  |
| ᡜ |  |  |
| ᢘ |  |  |
| ᢙ |  |  |
| ᡖ | В | W |
|

Tekstinäyte
-----------

  
Isä meidän -rukous

Aiheesta muualla
----------------

* Omniglot: Kalmyk-Oirat Clear Script (englanniksi)
**Matkun rautatieasema** (lyh. Mk) oli Suomen rataverkon liikennepaikka rataosalla Turku–Toijala ratakilometrillä 179,3. Liikennepaikka sijaitsi Forssan kaupungin alueella, kuitenkin vuosina 1923–1969 Koijärven kunnan alueella Matkun kylässä, nykyisten Humppilan ja Urjalan liikennepaikkojen välillä. 

Liikennepaikka otettiin käyttöön rataosan valmistuessa 1876 rautatien ja Urjalan ja Forssan välisen maantien risteyksessä silloisen Urjalan kunnan alueella. Liikennepaikka oli IV luokan asema samalla rataosalla olevien läheisten Urjalan ja Humppilan asemien ohella. Aluksi liikennepaikan nimenä oli Forssa, mutta se muutettiin kylän nimen mukaiseksi 1890-luvun lopulla Jokioisten rautatien valmistuttua. Aseman läheisyyteen perustettiin höyrysaha, jonne rakennettiin asemalta sivuraide.

Osista Urjalan ja Tammelan kuntia muodostettiin vuonna 1923 Koijärven kunta, jonka alueeseen Matkun kylä kuului. Vaikka Matkun merkitys tavaraliikennepaikkana oli vähentynyt Jokioisten radan valmistuttua, asemanseutu muodostui Koijärven kunnan tärkeimmäksi asutuskeskukseksi. Harvaan asuttu Koijärven kunta lakkautettiin vuoden 1969 alussa, jolloin osa siitä liitettiin takaisin Urjalaan ja osa Forssaan.

Matkun asema muutettiin miehittämättömäksi liikennepaikaksi vuonna 1982, ja samaan aikaan purettiin höyrysahan sivuraide. Matkustajajunien pysähdykset Matkussa lopetettiin 27. toukokuuta 1990, ja liikennepaikka poistui lopullisesti liikennepaikkojen luettelosta sähköistyksen valmistumisen myötä 2000, kun pääraiteen vaihteet purettiin.

Matkun IV luokan asemarakennus oli todennäköisesti Valtionrautateiden rakennussuunnittelijan Knut Nylanderin käsialaa, kuten muutkin rataosan liikennepaikkarakennukset. Matkun aseman piirustuksia ei kuitenkaan ole signeerattu. Asemaa laajennettiin 1908, ja laajennussuunnitelmat piirsi Bruno Granholm. Aseman tavarasuoja purettiin vuonna 1999 ja itse asemarakennus vuonna 2001 sen huonokuntoisuuteen ja pääraidetta liian läheiseen sijaintiin vedoten.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jussi Iltanen: *Radan varrella: Suomen rautatieliikennepaikat* (2. painos), s. 101. Helsinki: Karttakeskus, 2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Vaunut.org: kuvia Matkun asemalta
**Siviilikriisinhallinta** (engl. *Civilian Crisis Management*) tähtää ei-sotilaalliseen konfliktien ehkäisemiseen sekä rauhan ja yhteiskunnan vakauden palauttamiseen kriisin puhjettua. Kriisinhallinta kokonaisuutena käsittää sekä sotilaallista kriisinhallintaa eli rauhanturvajoukkojen lähettämistä kriisialueelle että siviilikriisinhallintaa, jolloin paikalle lähetetään ulkopuolista asiantuntija-apua, kuten poliiseja, oikeusalan asiantuntijoita tai projektinhallinnan ammattilaisia. 

Siviilikriisinhallinnalla pyritään yhteiskunnan toimintaedellytysten palauttamiseen neuvomalla ja kouluttamalla paikallisväestöä infrastruktuurin rakentamisessa hallinnon ja perusturvan luomiseksi.

Siviilikriisinhallinta Suomessa
-------------------------------

Suomessa siviilikriisinhallinnan kansallinen strategia ja siviilikriisinhallintalaki ohjaavat maan osallistumista kansainväliseen siviilikriisinhallintayhteistyöhön. Kansallisina siviilikriisinhallinnan toimijoina Suomessa toimivat ulkoministeriö, joka vastaa siviilikriisinhallinnan poliittisesta ohjauksesta, ja sisäministeriö, jonka vastuualueena on kansallisten valmiuksien ylläpitäminen. Näiden valmiuksien operatiivisesta puolesta on vastuussa sisäministeriön hallinnon yhteydessä itsenäisenä keskuksenaan toimiva Kriisinhallintakeskus. 

Maailmalla työskentelee vuosittain noin 120 suomalaista Kriisinhallintakeskuksen rekrytoimaa siviilikriisinhallinnan asiantuntijaa. Asiantuntijoita lähetetään eniten Euroopan unionin (EU), Yhdistyneiden Kansakuntien (YK), Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön (Etyj) sekä Euroopan neuvoston koordinoimiin kriisioperaatioihin.

Aiheesta muualla
----------------

* Sisäministeriö
* Ulkoministeriö
* Kriisinhallintakeskus
* Crisis Management Initiative
* ZIF Peace Operations Worldwide
* Folke Bernadotte Academy
* Euroopan unioni
* Yhdistyneet Kansakunnat
**Pertti Tapani Mikola** (s. 17. kesäkuuta 1950 Karjala) on suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka on saanut viestintäneuvoksen arvonimen.

Mikolan vanhemmat olivat Yrjö Alpertti Mikola ja Aila Kaarina Alikouhila. Hänen puolisonsa vuodesta 1973 on Annukka (Anu) Liisa Kaila. Mikola tuli ylioppilaaksi Mynämäen yhteiskoulusta 1969 ja valmistui insinööriksi Riihimäen teknillisestä oppilaitoksesta 1973. Hän suoritti myös ylioppilasmerkonomin tutkinnon Raision kauppaopiston iltakoulussa 1982. Mikola oli Posti- ja lennätinlaitoksen suunnitteluinsinööri 1973–1975 ja sitten Raision Puhelinosuuskunnan, vuodesta 1983 Varsinais-Suomen Puhelinosuuskunta, vuodesta 1990 Varsinais-Suomen Teleosuuskunta ja vuodesta 1993 Lännen Puhelin Oy, teknillinen johtaja ja toimitusjohtaja 1975–2007. Hänellä oli ammattiuransa aikana myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Viestintäneuvoksen arvonimen Mikola sai vuonna 2005. Hän on sotilasarvoltaan reservin luutnantti.

Lähteet
-------

1. 1 2  Annastiina Henttinen: Viestintäneuvos Tapani Mikola (1950–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 19.6.2022.
**Nomofylakes** (monikko, m.kreik. νομοφύλακες, "lakien vartijat"; yksikössä νομοφύλαξ, *nomofylaks*) olivat antiikin Kreikassa virkamiehiä, joiden tehtävänä oli valvoa ehdotettujen lakien perustuslainmukaisuutta sekä rangaista niitä, jotka toimivat perustuslain vastaisesti. Heidän tehtäviinsä kuului myös huolehtia lakien ja muiden säädösten säilyttämisestä arkistoissa. Näin voidaan sanoa, että nomofylaks-virkamiesten päätehtävänä oli ylläpitää valtion vakiintunutta järjestystä liian hätäisiä muutoksia vastaan. Virka tunnetaan ennen kaikkea Ateenasta.

Ateenassa tehtävä oli alun perin kuulunut areiopagille. Kun Efialtes vei areiopagilta sen valtaoikeudet, tuli tarpeelliseksi perustaa uusi lakien suojelijoiden virka liian nopeaa ja valtiolle haitallista lainsäädäntöä vastaan. Nomofylaks-virkamiehiä oli seitsemän, ja heidät valittiin arpomalla vuoden mittaisiksi kausiksi. Virkamiehet istuivat bulen ja ekklesian kokouksissa puheenjohtajien rinnalla. Virka lakkautettiin Eukleideen arkonttikaudella vuonna 403/402 eaa. kun areiopagi sai osan vanhoista valtaoikeuksistaan takaisin, mutta se perustettiin uudelleen Demetrios Faleronlaisen aikana. Nomofylaksien merkitys oli ilmeisesti aina suhteellisen pieni, sillä käytännössä samaa tehtävää hoidettiin *grafē paranomōn* -syytteillä. Siksi viranhoitajat mainitaan antiikin lähteissä vain harvoin.

Ateenan lisäksi virka tunnetaan muun muassa Abderasta, Khalkedonista, Korkyrasta, Mylasasta ja Spartasta. Joissakin kaupungeissa samanlainen virka tunnetaan hieman eri nimellä, kuten *nomodeiktai* (νομοδεῖκται) Andaniassa ja *thesmofylakes* (θεσμοφύλακες) Eliissä. Spartassa nomofylakseja oli viisi, ja näiden ohella toimi lakien arkistoinnista vastannut *grammatofylaks* (γραμματοφύλαξ), joka luettiin kuudenneksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: νομοφύλαξ, ὁ *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
2. 1 2 3  Smith, William & Wayte, William & Marindin, G. E.: "Nomophylaces", *A Dictionary of Greek and Roman Antiquities*. Boston: Little, Brown and Company, 1890. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Ksenofon: *Talouden taito* 9, 14; Cicero: *Laeista* 3.2.0, 3.2.46.
Kuvassa näkyy selvästi sydämen seinämän paksuin osa, myokardium.
**Myokardium** (lat. *myocardium*) eli **sydänlihas** on sydämen seinämän keskimmäinen ja paksuin osa. Vasemman kammion seinämä on noin 12 mm paksu; oikean kammion seinämä on ohuempi, noin 5 mm. Sisäpuolelta sydänlihasta verhoaa endokardium ja ulkopuolelta sydänlihaspussi, jonka sisempi lehti on tiiviisti kiinnittyneenä myokardiumiin ja ulompi kiinnittää sydämen ympäröiviin kudoksiin.

Myokardium koostuu haaroittuneista sydänlihassoluista, jotka liittyvät toisiinsa kytkylevyjen avulla. Kytkylevyissä olevat aukkoliitokset mahdollistavat depolarisaation leviämisen sydänlihassoluihin erittäin nopeasti. Myokardiumille tuovat runsashappista verta sepelvaltimot ja niukkahappisen veren vievät pois sydänlaskimot, jotka yhtyvät sydämen takana sepelpoukamaksi.

Sydänlihaksen hapenkulutus on levossa noin 10 % elimistön kokonaiskulutuksesta, vaikka sen massa on vain noin 0,5 % koko ruumiin massasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hiltunen, 
Holmberg, Jyväsjärvi, Kaikkonen, Lindblom-Ylänne, Nienstedt, Wähälä: *Galenos -* 
Johdanto lääketieteen opintoihin*, s. 316-317. Helsinki: WSOYpro, 2010. ISBN 978-951-0-33085-2.*
**Tapani Kärkkäinen** (s. 1962) on suomalainen kääntäjä, toimittaja ja kustannustoimittaja, joka on perehtynyt erityisesti Puolan kulttuuriin ja kirjallisuuteen. Hän toimii myös av-kääntäjänä ja kouluttajana.

Kärkkäinen on suomentanut muun muassa Ryszard Kapuścińskin, Bruno Schulzin, Andrzej Sapkowskin, Hanna Krallin, Witold Szabłowskin ja Olga Tokarczukin teoksia.

Vuonna 2008 Kärkkäinen sai Erkki Reenpää -palkinnon "taitavasta puolalaisen kirjallisuuden suomennostyöstä". Samana vuonna hän sai Puolan kulttuuriministeriltä ansiomerkin Puolan kulttuurin edistämisestä. Vuonna 2011 Puolan presidentti myönsi Kärkkäiselle Puolan tasavallan ansiomerkkiritarikunnan ritarimerkin. Vuonna 2013 Kärkkäinen palkittiin Mikael Agricola -palkinnolla Tokarczukin *Vaeltajat*-romaanin suomennoksesta. Hänelle myönnettiin 2021 valtion viisivuotinen taiteilijaprofessoriapuraha.

Lähteet
-------

1. 1 2  Simes, Ilona Iida: Kirjallisuus kukoistaa, vaikka äärioikeisto hallitsee Puolaa *Voima.fi*.  6.10.2020. Viitattu 7.1.2022.
2. ↑  Ahola, Suvi: Koivisto ja Kärkkäinen palkittiin *HS.fi*.  2.4.2008. Viitattu 7.1.2022.
3. ↑  Kuka olen?: Palkinnot *Kärkkäisen kotisivut*.  Arkistoitu 7.1.2022. Viitattu 7.1.2022.
4. ↑  Mikael Agricola -palkinto Tapani Kärkkäiselle  10.4.2013. Suomen kääntäjien ja tulkkien liitto. Viitattu 1.12.2013.
5. ↑  Valtion taiteilija-apuraha 311 taiteilijalle  16.7.2021. Helsinki:  Taiteen edistämiskeskus.  Arkistoitu 16.7.2021. Viitattu 17.7.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Tapani Kärkkäisen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola

 |

 |
Merkittävän uudistajan Shang Yangin patsas.
**Shang Yang** (noin 390 – 338 eaa.) oli kiinalainen filosofi ja valtiomies, joka organisoi Qin-valtion hallintoa menestyksekkäästi tehden osaltaan mahdolliseksi Kiinan yhdistymisen Qin-dynastian valtakaudella. Shang Yangin mukaan valtio voidaan pitää yhtenäisenä vain, jos se on riittävän vahva, ja vahvuuden takaavat suuri armeija ja täydet viljavarastot.

Shang Yang on Kiinan historian kiistellyimpiä hahmoja. Kungfutselaisten mielestä hän oli brutaali öykkäri, ja yksi pahimmista legalisteista (joita kungfutselaiset eivät arvostaneet), liberaalien mielestä taas laillisuuden puolustaja.

Shang Yang toimi Qin-valtion herttuan Xiaon palveluksessa. Hän korvasi feodalistisen järjestelmän keskusjohdon nimittämillä kuvernööreillä. Hän loi pakollisen asepalveluksen, uudisti verotuksen ja maanomistuksen ja standardisoi paino-, tilavuus- ja pituusmitat.

Lähteet
-------

1. 1 2  Shang Yang *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 2.11.2018. (englanniksi)
2. ↑  Lord Shang (died 338 BC) *Hong Kong University*. Viitattu 2.11.2018. (englanniksi)
***Fria Tider*** on ruotsinkielinen, vuonna 2009 perustettu verkkomedia. Ruotsinkielisyydestään huolimatta sivuston kotipaikka on Tallinnassa. Fria Tider on profiloitunut erityisesti maahanmuuttoa ja islamia vastustavana sivustona. Sivusto on erityisesti ruotsidemokraattien kannattajien suosima. Fria Tider oli internet-sivustojen kävijämääriä mittaavan Similarweb -yrityksen rankingin mukaan kesäkuussa 2022 Ruotsin 156. suosituin verkkosivusto.

Fria Tideria on syytetty usein harhaanjohtavien ja valheellisten tietojen naamioimisesta uutisiksi. Esimerkiksi Oxfordin yliopiston alaisen Oxford Internet Instituten vuoden 2018 vaalien alla tekemässä tutkimuksessa Fria Tideria kuvailtiin "roskauutisia" ("junk news") levittäväksi sivustoksi. Samojen vaalien aikaan Ruotsin puolustusministeriön puolustustutkimuslaitos (ruots. *Totalförsvarets forskningsinstitut*) totesi omassa raportissaan, että vaalikeskusteluun Twitterissä osallistuneet bottitunnukset jakoivat Fria Tiderin ja toisen maahanmuuttokriittisen verkkomedian Samhallsnyttin artikkeleita enemmän kuin Twitterin oikeat ihmiskäyttäjät. New York Times taas on kuvannut Fria Tideria yhdeksi Ruotsin "Kreml-ystävällisimmistä sivustoista", sillä sivusto muun muassa jakaa aktiivisesti Venäjän propagandakanavana pidetyn Sputnik News -uutistoimiston juttuja.

Lähteet
-------

1. 1 2  friatider.se *similarweb.com*. Viitattu 27.6.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3  Exclusive: Right-wing sites swamp Sweden with 'junk news' in tight election race *Reuters*. Viitattu 27.9.2019. (englanniksi)
3. ↑
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Fria Tiderin verkkosivut (ruotsiksi)
Kuvan it-tykki modernisoitu vuoden 1988 standardiin. Aluksi se oli 35Itk58.
**Tampereen Ilmatorjuntapatteristo** (TampItPsto) oli Suomen Puolustusvoimien joukkoyksikkö. Sen tunnuslipun keskeisin ja erottava tekijä oli ilves-figuuri. Toisen maailmansodan jälkeinen koulutusyksikkö koulutti varusmiehiä vuoteen 1980, jolloin muutti Ouluun, ja patteriston uudeksi nimeksi muodostui Oulun Ilmatorjuntapatteristo. Ilmatorjuntapatteristo käytti keskiraskaita ilmatorjunnan tykkiaseita, näitä ovat olleet 35 mm Oerlikon -konetykki sekä 57 mm ilmatorjuntakanuuna. Ainakin osa aseistuksesta on ollut tutkalla ohjattuja tykkiaseita.

Aikanaan ilmatorjuntajoukot kuuluivat ilmavoimiin. Ainakin ZSU-57-2 ilmatorjuntapanssarivaunuilla (Itpsv 57-2) toteutettiin varusmiesten koulutusta TampItPsto:ssa, vuosina 1960–1966.

Kangasalan Vatialaan sijoittunut armeijan asevoimien koulutusyksikkö ei käyttänyt ohjusaseita. Pariisin rauhansopimus ei sellaista vielä sallinut. Mahdollisesti vielä joitain *Rämäpää* -liikanimellä kutsuttuja Rheinmetall Borsig:in 88 mm tykkejä on voitu käyttää, nämä kykenivät myöskin maastoammuntaan eli tasasuuntaukseen. Pieksämäen Naarajärvellä nämä tykit ovat asetyyppinä vaikuttaneet, ja joka on sodan jälkeinen joukko-osasto niin ikään (perustettu 1945).

Rovaniemen Ilmatorjuntapatteristo jatkaa edelleen Tampereen ilmatorjuntapatteriston perinteitä. Nämä vaikuttavat yhä vielä edelleen, esimerkiksi marssilauluissa sekä joukko-osaston lipuissa sekä baneereissa eli viireissä.

Lähteet
-------

* *MMM1979, Mitä-Missä-Milloin, Kansalaisen vuosikirja 1979*. Otava, Helsinki-Keuruu, 1978: s. 207–208.
* Villanen, Auvo: *Vatialan 30 vuotta Tampereen ilmatorjuntapatteriston historiikki*. Kangasala: , 1980. ISBN 951-99263-4-8.
* 

### Viitteet

1. ↑  MMM1979: s. 207
2. ↑   Viitattu 4.11.2019.
Labbett *The Chase*n amerikkalaisessa versiossa 2014
**Mark Labbett** (s. 15. elokuuta 1965) on englantilainen tietokilpailija, joka tunnetaan yhtenä "jahtaajista" (engl. *chaser*) brittiläisessä *The Chase* -visailuohjelmassa. Hän on "jahtaajana" myös ohjelman australialaisessa versiossa ja oli aiemmin myös sen yhdysvaltalaisessa versiossa. Labbett on osallistunut myös useisiin muihin visailuohjelmiin ja tietokilpailuihin. Hän myös työskentelee Redtooth-nimisen tietokilpailuyrityksen kysymyksenlaatijana. Aiemmin hän työskenteli matematiikan opettajana sekä tutkijana Oxfordin yliopistossa.

*The Chase* -ohjelman muut "jahtaajat" ovat Shaun Wallace, Anne Hegerty, Paul Sinha, Jenny Ryan ja Darragh Ennis. Labbettin lempinimi ohjelmassa on "The Beast" (suom. *Peto*), joka johtuu hänen isosta koostaan (noin 198cm) sekä siitä, että hänen sukunimensä kuulostaa ranskan kielen sanalta *la bête*, joka tarkoittaa petoa.

Vuonna 2012 Labbett tuli 81. sijalle Tietokilpailun maailmanmestaruuskilpailuissa.

Visailuohjelmat
---------------

* *Mastermind* (1999, 2000) – kilpailija
* *Countdown* (2000) – kilpailija
* *BrainTeaser* (2004) – kilpailija
* *SUDO-Q* (2005) – kilpailija
* *University Challenge* – kilpailija
* *Haluatko miljonääriksi?* (brittiläinen versio) – kilpailija
* *The National Lottery People's Quiz* (2007) – kilpailija
* *Only Connect* (2009) – kilpailija
* *The Chase* (2009–) – jahtaaja
* *The Chase USA* (2013–2015) – jahtaaja
* *Sugar Free Farm* (2016) – osallistuja
* *The Chase Australia* (2016–) – jahtaaja

Yksityiselämä
-------------

Mark Labbett syntyi Tivertonissa, Devonissa, Englannissa. Labbett meni naimisiin itseään 27 vuotta nuoremman Katie-vaimonsa kanssa lokakuussa 2014. Labbettilla on kaksi pikkuveljeä: Paul ja Philip.

Lähteet
-------

1. ↑  Morris, Lauren: The Chase introduces new Chaser: Who is Darragh Ennis? *Radio Times*.  17.4.2020.  Arkistoitu 1.12.2020. Viitattu 13.12.2020. (englanniksi)
2. ↑  The Chase game show star Mark 'Beast' Labbett marries girl less than half his age *Daily Mirror*.  11.10.2014. Viitattu 8.3.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Mark Labbett Twitterissä
**Mark William Lamb** (s. 3. elokuuta 1964) on kanadalainen entinen ammattijääkiekkoilija ja nykyinen*milloin?* Western Hockey Leaguen (WHL) Prince George Cougarsin päävalmentaja ja päävalmentaja. Lamb toimi aiemmin American Hockey Leaguen (AHL) Tucson Roadrunnersin ja WHL:n Swift Current Broncosin päävalmentajana. Lamb syntyi Ponteixissa Saskatchewanissa, mutta varttui Swift Currentissä, Saskatchewanissa.*lähde?*

Pelaajan ura
------------

Calgary Flames valitsi Lambin NHL:n vuoden 1982 ennakkovarauksessa 72. sijalla. Lamb pelasi vain yhden ottelun Flamesissa ennen kun teki sopimuksen Detroit Red Wingsin kanssa vuonna 1986. Yhden kauden aikana Detroitissa Lamb pelasi 22 runkosarjapeliä. Edmonton Oilers otti Lambin omistukseensa vuonna 1987, jossa hän vietti yhteensä viisi kautta ja voitti heidän kanssaan Stanley Cupin vuonna 1990. Ottawa Senators valitsi Lambin sitten vuoden 1992 NHL:n laajennusluonnoksessa, ja hän toimi joukkueen varakapteenina Brad Shaw'n rinnalla NHL-kaudella 1993–1994. 5. maaliskuuta 1994 Lamb vaihdettiin Philadelphia Flyersiin Flyersin vuoden 1988 ensimmäisen kierroksen valintaan Claude Boivin ja alaliigan maalivahti Kirk Daubenspeck. Hän pelasi vain 27 peliä Flyersissä ennen kuin hänet vaihdettiin käteisellä Montreal Canadiensiin. Hän päätti uransa neljällä kautta International Hockey Leaguessa Houston Erosissa ja yhdellä Deutsche Eishockey Ligassa Saksassa Landshut EV :ssä. Yhteensä Lamb pelasi 403 runkosarjapeliä National Hockey Leaguessa tehden 46 maalia ja 100 syöttöä 146 pisteessä.*lähde?*

Valmentajan ja managerin ura
----------------------------

Lamb jäi eläkkeelle pelaajana vuonna 2000. Vuotta myöhemmin hän palasi Edmontoniin apuvalmentajana. Vuonna 2002 Lamb siirtyi Dallas Starsiin samassa roolissa. Kauden jälkeen, jolloin Stars putosi pudotuspeleistä ennätyksillä 36–35–11, Lamb oli tuolloin Western Hockey Leaguen Swift Current Broncosin päävalmentaja ja toimitusjohtaja.*lähde?*

21. kesäkuuta 2016 Lamb nimitettiin Tucson Roadrunnersin, Arizona Coyotesin American Hockey Leaguen tytäryhtiön, päävalmentajaksi.  Hänet vapautettiin tehtävistä yhden kauden jälkeen*lähde?*.

Vuonna 2018 hänet palkattiin Prince George Cougarsin pääjohtajaksi WHL:ssä.

Palkinnot ja saavutukset
------------------------

* WHL East First All-Star Team – 1984
* Stanley Cupin mestaruus 1990 ( Edmonton ).

Lähteet
-------

1. ↑  Coyotes Hire Lamb as Head Coach of Tucson Roadrunners *coyotes.nhl.com*. Viitattu 22.6.2016. (englanniksi)
2. ↑  Lamb new GM in Prince George *SwiftCurrentOnline.com*.  19.6.2018.  (englanniksi)
**Jouni Valter Tapani Luukkainen** (28. helmikuuta 1929 Sortavala – 18. syyskuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen professori ja lääkäri. Hän kehitti hormonikierukan 1970- ja 1980-luvuilla. Hormonikierukka tuli aluksi myyntiin Pohjoismaissa nimellä Levonova, myöhemmin myös muissa maissa nimellä Mirena.

Luukkaisen vanhemmat olivat asemapäällikkö Johan Valter Luukkainen ja Helmi Ada Helena Korhonen ja puoliso vuodesta 1952 lääkäri Inka-Taina Takki. Luukkainen kirjoitti ylioppilaaksi Vaasan lyseosta ja opiskeli lääketiedettä Helsingin yliopistossa. Hän väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi vuonna 1958. 1960-luvun alussa Luukkainen toimi tutkijana muun muassa Rockefeller-yliopistossa ja National Institutes of Healthissa Yhdysvalloissa. Hän oli Helsingin kätilöopiston sairaalan ylilääkäri vuosina 1975–1992 ja johtava ylilääkäri 1984–1992.

Luukkainen sai Matti Äyräpään palkinnon vuonna 1992. Hän oli perhesuunnittelun asiantuntijana kansainvälisesti tunnettu. Luukkainen kutsuttiin toisena suomalaisena Royal College of Obstetrics and Gynecology -seuraan. Häneltä ilmestyi uransa aikana yli 300 tieteellistä julkaisua ja hän ohjasi 16 väitöskirjaa. Luukkainen oli Maailman terveysjärjestö WHO:n asiantuntija ja Population Councilin konsultti sekä International Committee for Contraception Research -verkoston (ICCR) perustajajäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pettersson, Tom & Gräsbeck, Ralph: Luukkainen, Tapani *Uppslagsverket Finland*.  Arkistoitu 28.9.2015. Viitattu 28.9.2015. (ruotsiksi)
2. 1 2 3  Lähteenmäki, Pekka & Nilsson, Carl Gustaf: Muistot: Tapani Luukkainen *HS.fi*.  26.9.2015. Viitattu 28.9.2015.
3. ↑  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 376. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.
4. ↑  Lähteenmäki, Pekka: Matti Äyräpään palkinto: Tapani Luukkainen.  *Lääketieteellinen Aikakauskirja Duodecim*, 1992, nro 23. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 28.9.2015.
5. ↑  Hallamaa, Teemu: Hormonikierukan kehittäjä Tapani Luukkainen on kuollut *Yle Uutiset*.  2.12.2016. Viitattu 2.12.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Ensimmäisissä e-pillereissä oli norsunannos hormoneja ja haittavaikutuksia Yle Elävä arkisto. 8.12.2011.
* Vuoden 1970 aborttilaki huomioi myös elämänolot Yle Elävä arkisto. 31.1.2014.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Tapani Mustonen** (s. 1961 Turku) on suomalainen arkkitehti (SAFA).

Mustonen on kotoisin Karhulasta. Hän on valmistunut Tampereen teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1993. Hän on perehtynyt Alvar Aallon arkkitehtuuriin ja suunnittelee paljon korjaustöitä. Hän toimi pääsuunnittelijana Viipurin kirjaston korjauksessa.

Tapani Mustonen on saanut vuonna 2014 arkkitehtuurin valtionpalkinnon.

Arkkitehti Tapani Mustonen on perustanut Arkkitehdit Mustonen Oy:n, arkkitehtitoimiston osakkaina ovat arkkitehdit Tapani Mustonen, Olli Helasvuo, Tuulikki Tanskanen ja Niina Svartström. Toimiston vahvuus on 10 henkeä, 9 arkkitehtia ja filosofian maisteri. Toimiston erikoisalaa on rakennusperinnön vaaliminen, restaurointi-, korjaus- ja muutossuunnittelu. Arkkitehdit Mustonen on laatinut laajan kirjon arvokohteiden rakennushistoriaselvityksiä, alueselvityksiä sekä asiantuntijalausuntoja rakennushistorian alalta.

Toimiston restaurointitöitä
---------------------------

* Viipurin kirjasto
* Ravintola Savoy
* Hvitträsk
* Villa Skeppet
* Valtiontalo, Jyväskylä
* Töölön kirjasto
* Villa Aalto, Riihitie 2, Alvar Aallon kotitalo
* Villa Tammekann
* Seinäjoen Aaltokirjasto
* Lozzi ja Lyhty, Jyväskylän yliopisto
* Otaniemen Saha
* Ahvenanmaan merenkulkumuseo, Maarianhamina, laajennus ja vanhan osan korjaus yhdessä Vuorinen & Kangas arkkitehtien kanssa

Lähteet
-------

1. 1 2  Tapani Mustonen sai vuoden 2014 arkkitehtuurin valtionpalkinnon  14.11.2014. Rakennuslehti. Viitattu 22.12.2017.
2. 1 2  Päivi Taussi: Arkkitehti Tapani Mustonen kehuu Sunilaa, Kymen Sanomat 19.10.2017
3. ↑  Arkkitehdit Mustonen Oy, CV 09.01.2016 *arkkitehditmustonen.fi*.  Arkistoitu 29.12.2017. Viitattu 28.12.2017.
4. ↑  Henkilöstö, Arkkitehdit Mustonen (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Arkkitehdit Mustonen


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Tapani Karhu** (27. heinäkuuta 1943 Kotka – 29. toukokuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen toimittaja.

Vuonna 1965 Karhu aloitti sanskritin opiskelun Helsingin yliopistossa, mutta alkoi pian työskennellä toimittajana. Hän työskenteli Ylen nuorten radion avustajana, kunnes siirtyi tekemään nuorille suunnattuja musiikkiohjelmia televisioon. Hän teki muun muassa ohjelmia *Poppis* (1965–1966) ja *Valmiina, pyörii* (1967). Myöhemmin hän oli mukana Ilkka Sysimetsän päätoimittamassa Stump-nuorisolehdessä ja kirjoitti erilaisista aiheista myös Me Naiset -lehteen. Karhu toimitti myös keittokirjan yhdessä Kati Napan kanssa.

Karhu tutustui uransa aikana moniin suosittuihin artisteihin ja yhtyeisiin kuten Cliff Richard, Spencer Davis, The Hollies ja Tom Jones.

Vuonna 2011 Karhulle myönnettiin opetusministeriön ylimääräinen sanomalehtimieseläke.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hyvönen, Timo & Saares, Kimmo: Muistot: Tapani Karhu *HS.fi*.  4.7.2013.  Arkistoitu 8.3.2016. Viitattu 17.2.2016.
2. ↑  Valtion journalistipalkinnot neljälle toimittajalle *Yle Uutiset*.  22.6.2011. Viitattu 19.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Tapani Karhu ja 1960-luvun poptähdet Yle Elävä arkisto.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Tapani Kalervo Kurkela** (s. 13. huhtikuuta 1945 Kemi) on suomalainen diplomi-insinööri ja yritysjohtaja, joka on saanut energianeuvoksen arvonimen.

Kurkelan vanhemmat olivat maanviljelysneuvoja Eino Kurkela ja Helvi Lemmitty Kulmala. Hänen puolisonsa vuodesta 1967 on merkonomi Terttu Anneli Saario. Kurkela tuli ylioppilaaksi Kemin lyseosta 1964 ja valmistui diplomi-insinööriksi Oulun yliopistosta 1970. Hän oli Pohjolan Voiman suunnitteluinsinööri 1970–1971, Mikkelin sähkölaitoksen käyttöosaston osastopäällikkö 1971–1972, Imatran Seudun Sähkön rakennus- ja käyttöpäällikkö 1972–1974, Keravan sähkölaitoksen johtaja 1974–1976, Strömbergin, vuodesta 1983 Kymi-Strömberg, myyntipäällikkö 1976–1982 ja markkinointipäällikkö 1982–1984, Pohjois-Karjalan Sähkön kenttäjohtaja 1984–1990 ja Oulun kaupungin energialaitoksen, vuodesta 1996 Oulun Energia, johtaja ja toimitusjohtaja 1990–2010. Kurkela oli myös Kuuman Voiman toimitusjohtaja 1986–1990 ja Oulun Sähkönmyynnin toimitusjohtaja 2001–2010. Hänellä oli ammattiuransa aikana useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kurkela sai energianeuvoksen arvonimen vuonna 2007. Hän on sotilasarvoltaan reservin luutnantti.

Lähteet
-------

1. 1 2  Harri Turunen: Energianeuvos Tapani Kurkela (1945–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 29.8.2014. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 14.6.2022.
2. ↑  Visionääri jaksaa yrittää. Kirjastolinkit. Viitattu 14.6.2022.
**Tapani Koivula** (s. 22. heinäkuuta 1946) on suomalainen ufotutkija ja -kirjailija.

Ammattiura
----------

Koivula on koulutukseltaan arkkitehti ja teki valtaosan työurastaan Helsingin kaupungin palveluksessa. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2011.

Ufo- ja parapsykologian tutkija
-------------------------------

Koivula on sekä kirjoittanut itse että toimittanut ja kääntänyt ufo- ja paranormaalien ilmiöiden kirjallisuutta sekä romaaneja henkisestä kehityksestä ja ollut tekemässä tv-ohjelmia ja lehtijuttuja. 

Koivulan mukaan on riittävästi todisteita sille, että osa ufoista ja olentohavainnoista on todellisia ja että keskuudessamme käy ulkoavaruuden vieraita. Koivulan mukaan ufot viestivät kontaktihenkilöilleen huolta maapallon saastumisesta. Koivula uskoo, että osa viljapeltokuvioista ei ole ihmisen tekemiä. Lisäksi hänen mielestään ilmiöt kuten kaukokatselu, ruumiista poistumiskokemus, rajatilakokemukset ja mediumismi ovat riittävästi todistaneet, että elämä jatkuu kuoleman jälkeen.

Kirjallista tuotantoa
---------------------

* *Ufojen kosminen viesti*. WSOY, 1988. ISBN 951-0-15079-7.
* *Viestejä*. Unio Mystica, 1996. ISBN 952-9586-47-7.
* *Sininen huivi*, Mediapinta 2006 ISBN 952-464-429-0
* "Kampin enkeli ja salaiset tehtävät", KustannusHD, 2013
* "Elannon portilla. Kertomus virkamiehen valaistumisesta." KustannusHD, 2014
* "Aamutähti. Unikuvia nykyhetkestä, arjesta ja universumista" KustannusHD, 2016
* (toim.): Uforaportti 11–14 (Suomen Ufotutkijat 2004–2008)
* (toim.): Uforaportti 15–16 (Suomen Ufotutkijat 2009)
* *Kosminen kosketus*. Ufo Finland, 2013. ISBN 978-952-67713-2-8.

Lähteet
-------

1. ↑  Haastattelussa Tapani Koivula Suomen Ufotutkijoista, osa 1 *paranormaaliblogi.net*. Viitattu 19.12.2017.
2. ↑  Haastattelussa Tapani Koivula Suomen Ufotutkijoista, osa 2 *paranormaaliblogi.net*. Viitattu 19.12.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola

 |

 |
**Tee se itse** -ohje (joskus käytetään lyhennettä **DIY** sanoista *do it yourself*) on informatiivinen, usein lyhyt kuvaus jonkun asian suorittamiseksi tai rakentamiseksi itse. *Tee se itse* tarkoittaa sananmukaisesti asian tai esineen tekemistä omatoimisesti. Ohje on yleensä tarkoitettu maallikoille, ja siitä on jätetty pois yksityiskohtia, jotka ovat tarpeellisia vain ammattilaisille. Tee se itse -ohjeessa on usein paljon kuvia ja selityksiä, jotka helpottavat aiheeseen perehtymistä.

Tee se itse -ohje sisältää usein listan tarvikkeista, joita tarvitaan jonkin asian suorittamiseksi ja rakentamiseksi. Rakennusohje vaatii tekijältään sorminäppäryyttä ja hoksaavaisuutta. Ohje on pyritty tekemään mahdollisimman yksinkertaiseksi, ja siinä on vältetty käyttämästä vaikeita ammattilaisille suunnattuja sanoja. Ohje on suunnattu henkilölle, joka ensimmäistä kertaa tekee asiaa.

Tee se itse -konseptilla voidaan korvata esimerkiksi jokin teollisesti valmistettu tuote tai menetelmä ja sen sijaan käyttää omia tarvikkeita ja itse kehiteltyjä menetelmiä. Termillä voidaan myös ilmaista se, että jokin tuote ostetaan kyllä kaupasta, mutta eri osaset yhdistellään myöhemmin itse. DIY-periaatteella ei välttämättä pyritä säästämään kustannuksissa, vaan toiminta voi olla harrastusluonteista ja pyrkimystä yksilöllisiin ratkaisuihin.

Katso myös
----------

* Circuit bending