recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ulrica Pasch, Omakuva, noin 1770.
**Ulrika Fredrika Pasch** (10. heinäkuuta 1735 Tukholma – 2. huhtikuuta 1796) oli ruotsalainen taidemaalari, taiteilija Lorens Pasch vanhemman tytär, taiteilija Lorens Pasch nuoremman sisar ja taiteilija Johan Paschin veljentytär. Hänet valittiin ensimmäisenä naisena Kuninkaalliseen taideakatemiaan sen perustamisvuonna 1773.*lähde?*

Vaikka sanotaan Paschin olleen vaatimaton ihminen, joka ei koskaan tuonut esiin omaa työtä, hän on yksi harvoista ammattimaisista naistaiteilijoista Pohjoismaissa ennen 1800-lukua. Useista hakemuksista huolimatta Ruotsin valtiopäivät ei myöntänyt hänelle eläkettä.*lähde?*

Elämän vaiheet
--------------

Pasch kuului suureen taiteilijasukuun. Hänen isoisänsä, isänsä ja veljensä olivat myös taidemaalareita. Äiti, Anna Helena Beckman, oli porvari ja valtiopäivämies Olof Beckmanin tytär. Äidin suvussa oli myös taidekäsityöläisiä, kuten hopeaseppiä.

Paschin äidin kuoltua 1756 perheen lapset hajaantuivat useaksi vuodeksi. Veli Lorentz lähti ulkomaille kartuttamaan taideopintojaan. Ulrika Pasch muutti enonsa luo, johti enon taloutta ja maalasi. Tulot olivat perheelle tärkeitä, koska Pariisissa lanseerattu pastellimaalaus oli vähentänyt isän toimeksiantoja. Pasch elätti isäänsä ja sisartaan kymmenen vuotta, kunnes hänen veljensä palasi Ruotsiin vuonna 1766. Sisarukset, mukaan lukien sisar Hedvig Lovisa, asuivat loppuelämänsä yhdessä. Hedvig Lovisa hoiti talouden, kun sisarukset työskentelivät taidemaalareina.

Taiteellinen ura
----------------

Pasch aloitti maalaamisen 1756, mutta oli jo aiemmin saanut veljensä kanssa opetusta isältään. Hän sai varhain työtilauksia, ensin niin sanottuja hallitsijaluetteloja, myöhemmin muotokuvatilauksia. Pasch alkoi työskennellä yhdessä veljensä Lorentzin kanssa tämän palattua Ruotsiin vuonna 1766. Ulrikan ja Lorentzin yhteistyötä on kuvattu sopusointuiseksi*kenen mukaan?* ja molemmat valittiin Kuninkaalliseen taideakatemiaan 1773.

Paschin ura oli menestyksekäs, ja hän maalasi kuningasperheen ja hovin muotokuvia. 1790-luvulla hänen tyylinsä alkoi kehittyä maalauksellisemmaksi.

Lähteet
-------

* Svenskt biografiskt handlexikon, 1906
* Teoksia valtion taidemuseossa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Valtion taidemuseon elämäkerrat (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2 3  *Ulrica Fredrica Pasch 1753-1796. Nuoren naisen muotokuva. Porträtt av en ung kvinna.*. Ulkomaisen taiteen museo, Museet för utländskt konst, Sinebrychoff, 1992. ISBN 951-47-6454-4.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ulrika Pasch**.
* Ulrika Pasch Europeanassa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Matador** on tanskalainen 24-osainen televisiosarja vuosilta 1978–1982. Lise Nørgaardin ja Erik Ballingin luomassa sarjassa eletään 1930-luvun lama-ajasta vuoteen 1947 kuvitteellisessa Korsbækin maaseutukaupungissa. Sarjan nimi tulee *Monopoly*-lautapelin tanskankielisestä nimestä.

Juoni
-----

Kauppamatkustaja Mads Skjern saapuu poikansa kanssa Korsbæckiin ja päättää asettua kaupunkiin. Hän perustaa naisten vaatetusliikkeen, joka pian ajaa vararikkoon paikkakunnan perinteisen saman alan yrityksen. Skjern laajentaa liiketoimintaansa perustamalla pankin. Sarjassa on monia muitakin henkilöhahmoja ja sivujuonia.

Vastaanotto
-----------

Sarja oli suuri menestys kotimaassaan Tanskassa ja myös Ruotsissa ja Norjassa. Sen uusintaesitysjakso sai vuonna 1986 peräti 3,6 miljoonaa katsojaa, mistä tuli Tanskan kaikkien aikojen ennätys. Sarja julkaistiin myös 12 DVD-levyn pakettina, josta tuli maan suosituin DVD-julkaisu.

Suomessa *Matador* esitettiin ensi kerran vasta 2007 ja uudestaan 2014.

Vuonna 2006 *Matador* valittiin yhtenä kahdestatoista tanskalaiselokuvasta mukaan Tanskan kulttuurikaanoniin.

Lähteet
-------

1. ↑  Tanskalainen tv-sarja Matador - sen tunnusmusiikki (Arkistoitu – Internet Archive), Kysy.fi, Helsingin kaupunginkirjasto 28.4.2014. Viitattu 26.1.2016.
2. ↑  Matador (Arkistoitu – Internet Archive), Yle Areena. Viitattu 26.1.2016.
3. 1 2 3  Virtanen, Leena: Matador valloitti tanskalaiset, Helsingin Sanomat 11.1.2014. Viitattu 26.1.2016.
4. ↑  "Matador", *Kulturkanonen*. København: Kulturministeriet, 2006. Teoksen verkkoversio (viitattu 26.1.2016). (tanskaksi) (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: da:Matador (TV-serie)
**Kromosomistomutaatio** on tapahtuma, jossa kromosomien lukumäärä muuttuu. Kromosomistomutaatiot jaetaan **aneuploidiaan**, polyploidiaan ja haploidiaan.

Aneuploidia
-----------

Aneuploidiassa yksittäisiä kromosomeja on kromosomistossa normaalista poikkeava määrä. Aneuploidian yleisin muoto on trisomia, jossa diploidisella yksilöllä on kromosomistossa yhtä kromosomia kahden sijasta kolme kappaletta. Harvinaisemmassa monosomiassa yksittäisiä kromosomeja on vain yksi. Esimerkiksi Downin syndrooma johtuu kromosomin 21 trisomiasta. Aneuploidiset mutaatiot eivät ole perinnöllisiä vaan ne syntyvät kehityshäiriöiden seurauksena.

Polyploidia
-----------

Kun kokonaisia kromosomistoja on useampia kuin kaksi, kyseessä on polyploidia. Esimerkiksi polyploidisilla kasveilla niiden suurempi alleelivarasto edesauttaa sopeutumista, joten polyploidia on yleistä esimerkiksi arktisten alueiden kasveilla. Eläimillä polyploidia on harvinaista eikä sitä esiinny muilla kuin partenogeneettisesti lisääntyvillä lajeilla.

Polyploidiasta on kaksi tyyppiä: 

1. Autoploidia, jossa sama peruskromosomisto on moninkertaistunut ja
2. Alloploidia tai allopolyploidia, jossa moninkertaistunut kromosomisto on peräisin vähintään kahdelta lajilta.

Haploidia
---------

Kun kromosomistoja on poikkeavasti vain yksi, kyseessä on haploidia.

Lähteet
-------

* Valste, Juha: *Biologia Elämä: Perinnöllisyys ja evoluutio*, s. 224-226. WSOY, 2002. ISBN 951-0-27373-2.

### Viitteet

1. ↑  Tenhunen, Jukka; Ulmanen, Ismo; Ylänne, Jari: *Biologia: Geeni ja biotekniikka*, s. 161. 6. uudistettu painos. Helsinki: WSOY, 2004. ISBN 951-0-28293-6.
2. ↑  Tenhunen, Jukka; Ulmanen, Ismo; Ylänne, Jari: *Biologia: Geeni ja biotekniikka*, s. 160. 6. uudistettu painos. Helsinki: WSOY, 2004. ISBN 951-0-28293-6.
**Kalle Kuosmanen** (s. 10. marraskuuta 2001) on suomalainen pesäpalloilija. Kuosmanen edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Sotkamon Jymyä. Hän pelaa sisäpelissä vaihtajana ja ulkokentällä polttolinjassa. Kuosmanen voitti Jymyn joukkueessa SM-kultaa kaudella 2020 ja 2023. Kaudella 2022 Kuosmanen valittiin uransa ensimmäiseen miesten Itä-Länsi-otteluun.

Kuosmanen on pelannut urallaan 93 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt 3+16=19 juoksua, tuonut 98 juoksua ja kerännyt 396 kärkilyöntiä. Kuosmanen on pelannut urallaan 33 Superpesiksen ylempää pudotuspeliottelua. Näissä hän on lyönyt 1+4=5 juoksua, tuonut 24 juoksua ja kerännyt 126 kärkilyöntiä. Kuosmanen on myös pelannut urallaan Sotkamon Jymyn kakkosjoukkueessa 39 Ykköspesiksen runkosarjaottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt 0+4=4 juoksua, tuonut 23 juoksua ja kerännyt 104 kärkilyöntiä.Tilastot päivitetty 12.11.2023

Myös Kuosmasen isä Mikko Kuosmanen pelasi urallaan Sotkamon Jymyssä ja on uransa jälkeen toiminut joukkueen pelinjohtajana, sekä nykyisin seuran toimitusjohtajana.

### Saavutukset

* 2 SM-kulta: 2020, 2023
* 1 SM-hopea: 2019
* 1 Itä-Länsi-ottelu: 2022

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. 1 2
4. 1 2
5. ↑
6. ↑
7. ↑
**Kärkjärvi** on osin kulttuurimaiseman leimaama, saareton järvi Lappeenrannassa Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 1,5 neliökilometriä. Etäisyys Lappeenrannan keskustasta on 16 kilometriä kaakkoon.

Maantiede
---------

Kärkjärven ulottuvuus kaakosta luoteeseen on 3,9 kilometriä. Järven kaakkoisosan muodostaa pitkä, kapea ja matala Järvenpäänlahti, jota yhdistää pääaltaaseen Hiidensalmi. Järvenpäänlahden länsipuolella sijaitsee matala Jouslahti ja järven luoteisosassa sijaitsee Kipunalahti. Noin viidesosa Kärkjärvestä on enintään metrin syvyinen. Syvin piste, noin yhdeksän metriä, sijaitsee järven keskivaiheilla.

Kärkjärven pohjoispuolella sijaitsee Rapattilan kylä. Jouslahden itäpuolella kohoavan Jouslahdenmäen laki on noin 35 metriä järvenpinnan yläpuolella. Järven luoteisrannalla sijaitsee jyrkkä Kiiskikallio, jonka kohdalla maasto kohoaa noin 25 metriä järvenpinnan yläpuolelle. Kärkjärven itäpuolitse kulkee yhdystie 3902.

Kärkjärveen virtaa tulouomia läheisiltä soilta (Rantasuo, Tönttösuo). Ainoa nimetty tulouoma on Rapattilan peltoalueiden halki virtaava Vesikallionoja. Kärkjärven luusua sijaitsee Järvenpäänlahden pohjukassa, josta alkaa kaakkoon virtaava Kärksillanoja.

Kärkjärven vesitilavuus on 5 639 000 kuutiometriä.

Kärkjärvi (05.002.1.001) kuuluu Kärkjärven valuma-alueeseen (05.002), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Juustilanjoen vesistössä (05). Kärkjärvi on valuma-alueensa ainoa Suomen puolella sijaitseva yli hehtaarin laajuinen vakavesi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kärkjärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 4.3.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 4.3.2023.
3. ↑  Kärkjärvi (05.002.1.001) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 4.3.2023.
4. ↑  Kärkjärven valuma-alue (05.002) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 4.3.2023.
**Katajanokan linja-autoturma** tapahtui illalla 5. helmikuuta 1929 Helsingissä Katajanokan ja Hylkysaaren välillä merenjäällä kun Helsingin keskustan ja Santahaminan välillä liikennöinyt linja-auto ajoi railoon ja upposi meren pohjaan. Linja-autossa oli kuljettajan lisäksi 9 matkustajaa, joista kaksi hukkui auton mukana.

Åke Sirolan omistama ja ohjaama Brockway-merkkinen linja-auto A 6167 lähti illalla kello 19.30 Pohjoissatamasta Aleksanterinkadun päästä kohti Santahaminaa. Autossa oli 9 matkustajaa joista 7 oli sotilaita ja kaksi naishenkilöä. Auto ajoi noin 150 metrin päässä Katajanokan kärjestä Kruunuvuorenselältä Sörnäisten satamaan johtaneeseen railoon ja vajosi nopeasti meren pohjaan. Kuljettaja ja sotilaat onnistuivat pelastumaan mutta auton perällä istuneet kaksi naista hukkuivat auton mukana. Onnettomuuspaikalla veden syvyys oli noin 15 metriä.

Sirola oli saanut luvan aloittaa talviliikenteen harjoittamisen Helsingin ja Santahaminan välillä. Hän oli edellisenä päivänä tarkistanut ajoreitin ja todennut sen turvalliseksi. Onnettomuuspäivänä hän oli ehtinyt suorittaa jo kuusi matkaa Santahaminaan ja takaisin.

Onnettomuuden uhrit saatiin nostettua pinnalle iltapäivällä 6. helmikuuta sukeltajan avulla vaikka kova pakkanen haittasi pelastustöitä. Samana päivänä selvisi että onnettomuusauto oli jo edellisellä vuorollaan Santahaminasta Helsinkiin ollut kello 16 aikaan vähällä vajota jäihin Kruunuvuorenselällä jääpeitteen alettua rakoilla ja särkyä auton alla. Autossa oli tällöin ollut yli 20 matkustajaa. Onnettomuusauto saatiin nostettua meren pohjasta 9. helmikuuta. Auto oli vajonnut pari metriä syvälle pohjaliejuun ja sen ikkunat, katto ja lokasuojat olivat rikkoutuneet pahasti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Santahaminan autobussi syöksyi railoon. Kahdeksan miestä pelastui, kaksi naista hukkui, Helsingin Sanomat, 06.02.1929, nro 36, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  Naaraus onnistui eilen. Autobus-onnettomuuden uhrit nostettu railosta, Helsingin Sanomat, 07.02.1929, nro 37, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Uponnut autobussi nostettiin eilen, Helsingin Sanomat, 10.02.1929, nro 40, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Juki Välipakka Kanneltalossa maaliskuussa 2013
**Juki Välipakka** (s. 22. syyskuuta 1963 Jyväskylä) on suomalainen ammattimuusikko: laulaja, lauluntekijä ja kitaristi. Välipakka aloitti trumpetinsoiton kahdeksanvuotiaana ja kitaransoiton kolmetoistavuotiaana. Vuonna 1992 hän aloitti lauluopinnot Oulunkylän Pop & Jazz konservatoriossa. Hän valmistui keväällä 2001 Stadia AMK:sta pop-jazz-musiikin opettajalinjalta laulunopettajaksi.

Välipakka aloitti esiintymisen rockabilly-yhtye The Aviatorsin laulusolistina 16-vuotiaana, mutta ei kuulunut yhtyeen levyttäneeseen kokoonpanoon. Jazzlaulajana hän debytoi vuonna 1995 Jumo-klubilla Juki's Pack -yhtyeen kanssa. Hän on esiintynyt ja esiintyy sekä kotimaassa että ulkomailla useissa kokoonpanoissa (muun muassa Frim-Fram, Backbone, The Great Helsinki Swing big band, Rooty Toot Toot Band ja Veljet & Siskot) ja eri artistien kanssa.

Välipakka on laulanut Heikki Sarmannon sävellyksiä Eino Leinon ja Pentti Saarikosken runoihin. 

Välipakka on esiintynyt myös teatterissa muun muassa Helsingin Kaupunginteatterin *Evita*-musikaalin kuorossa ja *Piukat paikat* -musikaalissa Jerryn roolissa. Hän on mukana useissa levytyksissä, ja hän on opettanut laulua.

Välipakka on valittu Jazzrytmit-lehden kriitikkoäänestyksessä useita kertoja vuoden miessolistiksi.

Lähteet
-------

1. ↑  The Aviators *finnishrocknroll.com*. Viitattu 11.6.2021.
2. ↑  Suomeksi *frim-fram*. Viitattu 11.6.2021. (englanniksi)
3. ↑  Vuoden 2006 äänestys
4. ↑  Vuoden 2007 äänestys[vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Toivo Kalervo Makkonen** (1. lokakuuta 1909 Vieremä – 20. lokakuuta 1973) oli suomalainen liikennöintialan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai liikenneneuvoksen arvonimen.

Makkosen vanhemmat olivat kauppias, maanviljelijä, liikennöitsijä Vilho (Ville) Makkonen ja Elsa Miina Piippo ja puoliso vuodesta 1933 Elsa Lappalainen. Makkonen aloitti työnsä liikennöintialalla vuonna 1927 isänsä ja veljensä kanssa. Ensimmäisen oman autonsa hän hankki vuonna 1930. Iisalmeen muuttaneesta Makkosesta tuli Pauli Huttusen kanssa vuonna 1936 perustetun Iisalmen Liikenne -yhtiön myötä merkittävä liikennöintsijä Ylä-Savossa. Iisalmen Liikenteen Huttunen ja Makkonen jakoivat vuonna 1945 niin, että Makkoselle jäi yhtiön linja-autoliikenne. Yrityksen nimi vaihtui samalla T. Makkosen Linja-autoliikenteeksi. Makkosen yhtiön ostettua vuonna 1973 A. Mörön sen toiminta laajeni Pohjois-Pohjanmaalle. Makkonen kehitti ja kasvatti yhtiötään, samoin kuin sen ohessa autokorjaamo- ja autokauppaliiketoimintaa. Hänen puolisonsa oli perustanut linja-autoliikkeen rinnalle autokoulun jo vuonna 1952. Liikenneneuvoksen arvonimen Makkonen sai vuonna 1966.

Lähteet
-------

1. 1 2  Toivo Makkonen *Biografiasampo*. Viitattu 5.6.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Biografiasampo

 |

 |
**Natriumboorihydridi**, myös **natriumborohydridi** tai **natriumtetrahydroboraatti** , (NaBH4) on ioniyhdiste, jolla on tärkeä tehtävä useissa orgaanisen synteesin reaktioissa, erityisesti hapetus-pelkistysreaktioissa. Lisäksi aineen käyttämistä polttokennoissa tutkitaan. Natriumboorihydridi liukenee veteen, mutta hajoaa, mikäli liuos ei ole riittävän emäksinen. Aineen itsesyttymislämpötila on noin 225 °C.

Valmistus
---------

Natriumboorihydridiä valmistetaan natriumhydridin ja trimetyyliboraatin reaktiolla 250–270 °C lämpötilassa.

B(OCH3)3 + 4 NaH → NaBH4 + 3 NaOCH3
Lisäksi ainetta voidaan valmistaa antamalla natriumhydridin reagoida borosilikaattilasin kanssa.

Käyttö orgaanisessa synteesissä
-------------------------------

Natriumboorihydridiä käytetään yleisesti muun muassa aldehydien ja ketonien pelkistämiseen. Aine ei yksin pysty pelkistämään estereitä, karboksyylihappoja eikä amiineja. Estereiden pelkistämiseen käytetään yleensä BH3-THF -kompleksia, jota syntyy natriumboorihydridin, jodin ja tetrahydrofuraanin reagoidessa. Kuvassa feksofenadiinin valmistusreaktio natriumboorihydridin avulla.

Feksofenadiinin valmistusreaktio natriumborohydridin avulla.Feksofenadiinin valmistusreaktio natriumborohydridin avulla.

Turvallisuus
------------

Natriumboorihydridi on palavaa, eikä sen sammuttamiseen saa käyttää vettä, jonka kanssa se reagoi. Ihmiselle aine on haitallista imeytyessään ihon läpi tai joutuessaan silmiin tai nieltynä. Ympäristölle aine on suhteellisen haitatonta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Natriumboorihydridin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 29. kesäkuuta 2008
2. 1 2 3  Sicherheitsblatt:Natriumborhydrid Carl Roth.  Arkistoitu 17.12.2010. Viitattu 29. kesäkuuta 2008.
3. 1 2 3  da Costa, Jorge C.S.; Karla C. Pais, Elisa L. Fernandes, Pedro S. M. de Oliveira, Jorge S. Mendonça, Marcus V. N. de Souza, Mônica A. Peralta, and Thatyana R.A. Vasconcelos : Simple reduction of ethyl, isopropyl and benzyl aromatic esters to alcohols using sodium borohydride-methanol system Arcivoc. Viitattu 29. kesäkuuta 2008.
4. ↑  Polttoainejärjestelmä ratkaisee vetyauton yleistymisen Tekniikka & Talous. Viitattu 1.10.2023.
5. 1 2  Banfi, L.; Narisano, E.; Riva, R. "Sodium Borohydride" in Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis (Ed: L. Paquette) 2004 , J. Wiley & Sons, New York. Viitattu 29. kesäkuuta 2008.
**Pohjoisranta BCW** on strategiseen viestintään, vaikuttajaviestintään ja digitaalisiin ratkaisuihin erikoistunut liikkeenjohdon konsulttitoimisto. Pohjoisranta BCW kuuluu kansainväliseen BCW-ketjuun, joka on yksi maailman suurimmista viestintätoimistoketjuista ja osa maailman suurinta markkinointiviestintäyritysten ryhmää, pörssiyhtiö WPP:tä. Pohjoisranta BCW työllistää reilut 20 henkilöä.

Toiminta ja palvelut
--------------------

Pohjoisranta BCW:n palveluita ovat strateginen viestintä, vaikuttajaviestintä, vaikuttajamarkkinointi, kriisiviestintä, data ja analytiikka sekä liikkeenjohdon koulutukset ja valmennukset.

Tunnustukset ja palkinnot
-------------------------

Pohjoisranta BCW arvioitiin Suomen parhaaksi viestintätoimistoksi Taloustutkimus Oy:n tekemässä Viestintätoimistojen imagotutkimuksessa vuonna 2010. Viestinnän ja suhdetoiminnan ammattijulkaisu The Holmes Report nimesi Pohjoisranta BCW:n Pohjoismaiden parhaaksi viestintätoimistoksi vuonna 2012. Suomen, Ruotsin ja Norjan yhdessä muodostama BCW Nordics palkittiin parhaana pohjoismaisena viestinnän konsulttitoimistona EMEA Sabre Awards -tapahtumassa vuosina 2020 ja 2023.

Historia
--------

Pohjoisrannan perustivat Helsingissä vuonna 1995 Jouni Heinonen, Esa Laurila ja Tommi Siikaniva. Yritys lanseerasi Suomessa maineajattelun, jossa yrityksen maine nähdään keskeisenä aineettoman pääoman lähteenä. 

Vuonna 2005 Pohjoisranta osti Viestintä Oy Intercomin tutkimustoiminnan.

Vuonna 2012 kansainvälinen markkinointiviestinnän suuryritys WPP osti enemmistön Pohjoisrannasta. Yrityskaupan myötä Pohjoisranta liittyi osaksi Burson-Marstelleria.

Vuonna 2018 pörssiyhtiö WPP yhdisti Cohn & Wolfe ja Burson-Marsteller -ketjut. Alkuvuodesta 2019 Pohjoisranta Burson-Marstelleristä tuli nimeltään Pohjoisranta BCW.

Vuonna 2021 Pohjoisranta BCW lanseerasi Lobbarikoulun, jonka pyrkimyksenä on antaa yhteiskunnallista vaikuttamista työkseen tekeville valmiuksia ymmärtää ja vaikuttaa yhteiskunnalliseen keskusteluun ja päätöksentekoon. 

Tammikuussa 2024 Pohjoisranta BCW muutti Helsingin Kampista uusiin tiloihin Ludviginkadulle.

Lähteet
-------

1. ↑  Anna Juvonen: Pohjoisranta valittiin vuoden parhaaksi pohjoismaiseksi viestintätoimistoksi  13.2.2012. Markkinointi & Mainonta. Viitattu 10.7.2012.
2. 1 2  Sami Noponen: Pohjoisrannan Heinonen: Jäämme edelleen osakkaiksi  20.1.2012. Taloussanomat. Viitattu 10.7.2012.
3. ↑  Markku Reiss: Pohjoisranta osti vahvistusta tutkimustoimintaansa  24.1.2005. Digitoday.fi. Viitattu 10.7.2012.
**Kaarlo Julius (Kalle) Vuorenmaa**, vuoteen 1905 **Wessman**, sittemmin **Wuorenmaa** (20. tammikuuta 1897 Pori – 20. maaliskuuta 1973 Pori) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Vuorenmaan vanhemmat olivat isännöitsijä Juho Karl Wessman ja Tekla Maria Bergbom ja puolisot vuodesta 1926 Irja Julia Manner ja vuodesta 1955 Anna-Liisa Aini Virta. Vuorenmaa oli lennätinlaitosten palveluksessa 1915–1919, W. Rosenlew & Co. Ab:n palveluksessa 1920–1927, Porin Sähkö, Wuorenmaa ja K:nin toimitusjohtaja vuodesta 1927 ja Vuorenmaa Oy:n perustajaosakas, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1943. Hän oli Porin kaupunginvaltuuston jäsen 1948–1949 ja kaupunginhallituksen jäsen 1948–1949 ja hänellä oli myös useita muita luottamustehtäviä. Talvisotaan ja jatkosotaan osallistunut Vuorenmaa oli sotilasarvoltaan reservin kersantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1965.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kaarlo Vuorenmaa *Biografiasampo*. Viitattu 11.10.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Biografiasampo

 |

 |
Pedersören keräjätalo
**Pedersören käräjätalo** otettiin käyttöön sen valmistuttua vuonna 1787, ja se on ainoa alkuperäisellä paikallaan oleva käräjätalo Suomessa. Käräjätaloa kutsutaan myös nimellä Pietarsaaren käräjätalo. Käräjätalossa pidettiin oikeuden istuntoja vuoteen 1967 asti. 

Rakennuksessa on karoliininen pohjakaava, joka käsittää keskellä olevan käräjähuoneena toimineen salin ja samanlevyisen porstuan, keittiö ja kaksi kamaria. Luoteiskamari toimi nimismiehen huoneena ja koilliskamari Pietarsaaren pitäjän ja maalaiskunnan (Pedersöre) toimistona. Hirsiset sisäseinät on myöhemmin rintapaneloitu alaosasta ja tapetoitu yläosasta. Kattopinnat on maalattu valkoisiksi. Katto on alun perin ollut aumattu. Porstuassa oli käräjäväkeä varten kiinteät penkit. Pääsisäänkäynnin edessä oleva kuisti on rakennettu myöhemmin.

Käräjätalo on Pietarsaarenseudun seurakuntayhtymän omistuksessa, joka ylläpitää taloa sekä sen siustusta. Talon historian vaalimiseksi perustettiin vuonna 2014 yhdistys nimeltä Föreningen Pedersöre tingshusmuseum rf.

Lähteet
-------

1. ↑  Pedersören kirkon tuntumassa oleva oikeustalo on rakennettu 1700-luvun lopulla ja ainoana Suomessa alkuperäisellä paikallaan *pietarsaarensanomat.fi*.  Arkistoitu 6.8.2019. Viitattu 6.8.2019.
2. 1 2 3  Pedersören käräjätalosta museo *lakimiesuutiset.fi*. Viitattu 6.8.2019.
**Maximus Tainio** (s. 24. toukokuuta 2001) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösliigassa pelaavaa SalPaa. Tainio on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Tainio HJK-juniorivuosien jälkeen siirtyi syksyllä Englantiin Tottenhamn Hotspurin organisaatioon, jossa hän kesään 2020 mennessä pelasi alle 18-vuotiaiden sarjaa Tottenhamin joukkueessa 15 ottelussa. Hän kävi kentällä vaihdosta kahdessa ottelussa Tottenhamin kakkosjoukkueessa.

Kesällä 2020 hän palasi Suomeen Veikkausliigassa pelanneen FC Hakan riveihin.

Maximus Tainio on pelannut Suomen eri ikäkausimaajoukkueissa vuoden 2020 loppuun mennessä 18 ottelua.

Yksityiselämä
-------------

Maximus Tainion isä on entinen Suomen maajoukkuepelaaja Teemu Tainio, joka valmentaa myös FC Hakaa kaudesta 2020 lähtien.

Lähteet
-------

1. 1 2  Maximus Tainio Soccerway-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Maximus Tainio Veikkausliigan sivuilla
3. ↑  Maximus Tainio siirtyy isä-Teemun valmennukseen FC Hakaan: "Veikkausliiga tuntuu oikealta askeleelta"  27.5.2020. yle.fi. Viitattu 9.12.2020.
4. ↑  Liimatta, Ville: Teemu Tainion poika sai Tottenhamissa uuden pelipaikan – "Vähän huolestuttaa" *suomifutis.com*.  6.2.2018. Viitattu 9.12.2020.

  

FC Haka – Veikkausliiga
1 Hilander |
2 Kyöstilä |
3 Friberg |
4 Auvinen |
5 De Lucas |
6 Bushue |
7 Hilska |
8 Hussein |
9 Bosnjak |
10 Chidi |
12 Hakala |
13 Huhtala |
15 Purme |
16 Laaksonen |
17 Laine |
18 Saarinen |
19 Tainio |
20 Malundama |
21 Listo |
22 Kohonen |
23 Ojala |
24 Antinaho |
26 Alison |
27 Loen |
77 Yartey |
  Vucenovic |
Valmentaja Tainio
**Karhusjärvi** on suurelta osin kulttuurimaiseman leimaama, rehevä ja mutapohjainen järvi Lappeenrannassa Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 1,25 neliökilometriä. Etäisyys Lappeenrannan keskustasta on yhdeksän kilometriä itäkaakkoon.

Maantiede
---------

Karhusjärvi muodostaa melko selkeäpiirteisen altaan vailla mainittavia niemiä. Saaria ei ole. Rantaviiva on osin epämääräinen. Kaakkoisrannan nimetyt lahdet (Savistonlahti, Korvenlahti, Sotkalahti) ovat suiltaan avoimia. Karhusjärvi on matala ja suhteellisen tasasyvä. Syvin kohta, 2,2 metriä, sijaitsee järven pohjoispuoliskolla.

Karhusjärven itärannalla sijaitsee Karhusjärven kylä. Länsirannan Järventauskallioiden laki on noin 40 metriä järvenpintaa korkeammalla. Luoteisrannalla sijaitsee Kiissuo ja etelärannalla Rantasuo.

Karhusjärven lasku-uoma alkaa järven eteläisimmästä kohdasta ja virtaa etelään. Se yhtyy Mustanjärvenojaan.

Karhusjärven vesitilavuus on 1 675 000 kuutiometriä.

Karhusjärvi (05.002.1.001) kuuluu Mustajoen alueeseen (05.001), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Juustilanjoen vesistössä (05). Karhusjärvi on Mustajoen alueen laajin vakavesi. Sen ohella alueeseen kuuluu Vihtosenjärvi, Säinjärvi, Kuijärvi ja Housulampi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Karhusjärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 10.2.2024.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 10.2.2023.
3. ↑  Karhusjärvi (05.002.1.001) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 10.2.2024.
4. ↑  Mustajoen alue (05.001) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 10.2.2024.
**Pierre-Narcisse Guérin** (13. maaliskuuta 1774 Pariisi – 16. heinäkuuta 1833 Rooma) oli ranskalainen taidemaalari. Hänen tunnetuimmat teoksensa esittävät antiikin mytologiaan ja antiikin Rooman historiaan liittyviä kohtauksia.

Guérinin läpimurtotyö, *Marcus Sextuksen paluu* (1799).
Guérin oli kauppiaan poika, joka pääsi 11-vuotiaana opiskelemaan Académie royale de peinture et de sculpture -taideakatemiaan. Hän voitti vuonna 1797 Prix de Rome -taiteilija-apurahan ja saavutti menestystä joillain varhaisista teoksistaan. *Marcus Sextuksen paluu* herätti vuonna 1799 myönteistä huomiota Pariisin salongissa, samoin myöhemmät melodramaattiset ja yleisön taidemakua kosiskelleet *Faidra ja Hippolytos* (1802) sekä *Andromakhe ja Pyrrhos* (1810). Guérin kehitti tyyliään pidemmälle ja teatraalisempaan suuntaan maalauksissaan *Aeneas kertoo Didolle Troijan tuhosta* (1813) ja *Klytemnestra valmistautuu murhaamaan Agamenmonin* (1817). Hän maalasi myös lähemmäs nykyaikaa sijoittuneen teoksen *Napoleon armahtaa Kairon kapinalliset* (1808). Bourbonien palattua valtaan hän maalasi muun muassa vuonna 1817 ihannoivan muotokuvan Vendéen kapinan rojalistimarttyyrista Henri de la Rochejaqueleinista.

Guérin oli sekä Eugène Delacroix’n että Théodore Géricaultin opettaja. Hänen oppilaisiinsa kuului muitakin nimekkäitä taidemaalareita. Hän oli vuodesta 1815 Ranskan instituutin jäsen ja vuodesta 1816 École royale des beaux-arts -taideakatemian professori. Vuosina 1822–1828 hän toimi Ranskan Rooman-Akatemian johtajana. Guérin sai vuonna 1829 kuningas Kaarle X:ltä paronin arvon. Hän matkusti Roomaan hieman ennen kuolemaansa vuonna 1833.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Pierre-Narcisse, Baron Guérin (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 9.7.2014.
2. 1 2 3 4  Pierre Narcisse, baron Guérin (ranskaksi) *Encyclopédie Larousse*. Viitattu 9.7.2014.
3. 1 2  *Nordisk familjebok* (1909), s. 543–544 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 9.7.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pierre-Narcisse Guérin** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* MusicBrainz
* National Gallery of Canada
* Prado
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Juomapata, Suomen suurin hiidenkirnu.
**Aholanvaaran hiidenkirnut** on hiidenkirnuryhmä, joka sijaitsee Sallan kuntaan kuuluvassa Aholanvaaran kylässä Lapin maakunnassa. Ryhmään kuuluu tiettävästi Suomen suurin hiidenkirnu, jonka paikalliset ovat nimenneet **Juomapadaksi**, sekä kolme pienempää hiidenkirnua.

Vuonna 1996 Geologian tutkimuskeskus yhteistyössä Lapin ympäristökeskuksen kanssa tyhjensi Juomapadan vedestä ja tutki hiidenkirnua. Juomapata on soikea: sen halkaisija vaihtelee kolmestatoista metristä 15,5 metriin. Tarkkaa syvyyttä ei saatu selville, koska kirnun pohjalla oli lohkareikkoa. Lohkareikon reunasta on hiidenkirnun reunalle 9,5 metriä. Geologian tutkimuskeskus arvioi, että kirnun todellinen syvyys voi olla jopa yli 13 metriä. Joka tapauksessa Juomapata on tilavuudeltaan Suomen suurin hiidenkirnu. Se sijoittuu oletettavasti myös hyvin korkealle vertailtaessa maailman suurimpia hiidenkirnuja.

Juomapadan lisäksi Aholanvaarassa on kolme muuta hiidenkirnua, joiden halkaisijat vaihtelevat viidestä metristä kahteentoista metriin.

Lähteet
-------

1. ↑  Kalliovaaran Hiidenkirnut (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Lapin kansan artikkeli 15.06.2003 *Kalliovaaran hiidenkirnut mahtava nähtävyys*
3. ↑  Eräpalvelu Iso-Heiko - Hiidenkirnut (Arkistoitu versio)

Aiheesta muualla
----------------

* Visit Salla: Geologiset kohteet
**A130** on Karjalan tasavallassa Aunuksen kaupungista luoteeseen Sortavalaan johtava 205 km pitkä maantie. Tie erkanee Aunuksessa Pietarin ja Murmanskin välisestä Kuolan valtatiestä (M18), seuraa Laatokan rantaa luoteeseen Sortavalan pohjoispuolelle, jossa se risteytyy tiehen A129, jota pitkin tie jatkuu Sortavalaan tai 52 km pohjoiseen Värtsilän rajanylityspaikalle.

Matkailutienä tunnetun, Petroskoista Värtsilän kautta Skandinaviaan johtavan Sinisen tien reitti seuraa A130-tietä sen läntisellä osuudella Impilahden Leppäsillasta Värtsilään. Valtakunnanrajalla tie liittyy Suomen valtatie 9:ään (Niirala - Kuopio - Turku).

Tiereitti
---------

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| * M18
* Aunus
* Putilitsa
* Riipuskala
* Kapšoila
* Alavoinen
* Bolšakovo
* Eroila
* Kotsila
* Tuulos
 |  | * Vitele
* Rajakontu
* Räimälä
* Salmi
* Uuksu
* Pitkäranta → A131 Suojärvi
* Koirinoja
* Leppäsilta
* Sumeria
* Impilahti
 |  | * Metsäkylä
* Kerisyrjä
* Läskelä
* Rautalahti
* Kirjavalahti
* ←→ A129 Sortavala ja Värtsilä
 |

Lähteet
-------

1. ↑  *Autoilijan kartta* 1:1 600 000. Helsinki: Karttakeskus Oy, 1997.  ISBN 951-593-602-0.  venäjäksi
**A. Ahlström Oy** (maaliskuuhun 2023 **Ahlström Capital Oy**) on perheomisteinen sijoitusyhtiö. Ahlström Capitalin portfolio koostuu teollisuussijoituksista, jotka käsittävät sijoituksia sekä noteerattuihin että noteeraamattomiin yhtiöihin, sekä kiinteistösijoituksista, jotka koostuvat kiinteistö- ja metsäomistuksista. Teollisuussijoituksista merkittävimmät ovat yhtiön omistusosuudet noteeratuissa Detection Technologyssa, Glastonissa ja Suomisessa sekä noteerattomissa Enics AG:ssa ja M&J Recyclingissä. Portfolioon kuuluu lisäksi Ahlström Invest B.V. (jolla on merkittävä omistus Ahlstrom-Munksjössä).

Historia
--------

Sijoitusyhtiö Ahström Capital Oy syntyi vuonna 2001, kun Ahlströmin suvun omistama perheyhtiö jakaantui kolmeen osaan: Ahlström Capitaliin, A. Ahlström Osakeyhtiöön ja sittemmin pörssilistautuneeseen Ahlstromiin (nyk. Ahlstrom-Munksjö). Ahlström Capitalilla on 268 osakkeenomistajaa, joista suurin yksittäinen on *Antti Ahlström Perilliset Oy* (6,2 %) eikä yhdenkään muun osakkeenomistajan omistus ylitä viittä prosenttia.

Kesällä 2014 Ahlström Capital osti Destian Suomen valtiolta. Kuten valtiokin ennen myyntiä, Ahlström Capital omisti Destian kokonaan.

Yhtiön toimitusjohtajana vuodesta 2008 toiminut Panu Routila siirtyi Konecranesin toimitusjohtajaksi loppuvuodesta 2015, ja hänen tilalleen valittiin Rettig Groupin toimitusjohtaja Hans Sohlström. Sohlström siirtyi Ahlstrom-Munksjön toimitusjohtajaksi keväällä 2018, minkä jälkeen hänen seuraajakseen valittiin Tiedon talousjohtaja Lasse Heinonen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Vuosikertomus 2018 (PDF) Ahlström Capital.  Arkistoitu 5.5.2019. Viitattu 5.5.2019. (englanniksi)
2. ↑  YTJ Tietopalvelu *tietopalvelu.ytj.fi*. Viitattu 17.2.2024.
3. ↑  Historia Ahlström Capital.  Arkistoitu 15.1.2018. Viitattu 14.1.2018.
4. ↑  Hallinnointi ja johtaminen Ahlström Capital.  Arkistoitu 12.4.2019. Viitattu 5.5.2019.
5. ↑  Ojanen, Laura: Destia siirtyi Ahlström Capitalin omistukseen *Kauppalehti*.  1.7.2014.  Arkistoitu 9.3.2017. Viitattu 14.1.2018.
6. ↑  Panu Routila nimitetty Konecranes Oyj:n uudeksi toimitusjohtajaksi  29.7.2015. Konecranes Oyj.  Arkistoitu 15.1.2018. Viitattu 14.1.2018.
7. ↑  Rettigin toimitusjohtaja loikkaa Ahlström Capitalin johtoon *Talouselämä*.  18.12.2015. Viitattu 18.2.2018.
8. ↑  Lasse Heinonen nimitetty Ahlström Capitalin toimitusjohtajaksi *is.fi*.  6.3.2018. Taloussanomat. Viitattu 27.10.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* A. Ahlström
Kaarle Filip, muotokuva noin vuodelta 1621.
**Kaarle Filip** (ruots. *Karl Filip*; 22. huhtikuuta 1601 Tallinna, Ruotsin valtakunta – 25. tammikuuta 1622 Narva, Ruotsin valtakunta) oli Ruotsin prinssi, kuningas Kustaa II Aadolfin nuorempi veli, joka oli ehdolla Venäjän tsaariksi niin sanottuna sekasorron aikana vuosina 1611–1613. Hän oli Södermanlandin, Närken ja Värmlannin herttua. Hän oli Ruotsin viimeinen herttua, jolle kuului oikea perinnöllinen herttuakunta.

Kaarle Filipin vanhemmat olivat Ruotsin kuningas Kaarle IX ja tämän puoliso, Holstein-Gottorpin herttuatar Kristiina. Hän syntyi Räävelin linnassa nykyisessä Tallinnassa. Kaarle Filipin ja hänen isoveljensä Kustaa Aadolfin kasvatuksesta huolehti Johan Skytte. Vuonna 1609 Kaarle Filipin läänitykseksi annettiin aiemmin hänen isälleen kuulunut Södermanlandin, Närken ja Värmlannin herttuakunta.

Heinäkuussa 1611 Venäjälle edennyt ruotsalainen sotapäällikkö Jakob De la Gardie pakotti Novgorodin säädyt hyväksymään päätöksen, jonka mukaan ne tukisivat Venäjän tyhjäksi jääneelle valtaistuimelle toista Kaarle IX:n pojista. Kun Kaarle IX kuoli saman vuoden lokakuussa ja Kustaa Aadolfista tuli Ruotsin kuningas, päädyttiin tsaariksi De la Gardien neuvosta tarjoamaan tuolloin 10-vuotiasta Kaarle Filipiä. Leskikuningatar Kristiina pyrki viivyttämään poikansa lähettämistä Venäjälle eikä Kustaa II Aadolfkaan edistänyt hanketta tarmokkaasti, sillä hän ei luottanut venäläisiin. Lopulta Kaarle Filip lähetettiin Viipuriin, jossa oli tarkoitus neuvotella venäläisten kanssa tarkemmista ehdoista. Hänen saapuessaan viimein sinne heinäkuussa 1613 Venäjän säätykokous oli jo valinut uudeksi tsaariksi ruhtinas Mikael Romanovin, joten hanke kariutui.

Kaarle Filip nai vuonna 1620 Elisabet Ribbingin, valtiovarainhoitaja Seved Ribbingin tyttären. Heille syntyi yksi tytär, Elisabet Gyllenhielm. Kaarle Filip osallistui vuonna 1621 Kustaa Aadolfin rinnalla sotaretkeen Puolaa vastaan ja osoitti neuvokkuutensa Riian piirityksen aikana. Hän sairastui paluumatkalla ja kuoli Narvassa vain 20-vuotiaana. Kaarle Filip on haudattu Strängnäsin tuomiokirkkoon Ruotsiin. Hänen mukaansa on nimetty hänen isänsä vuonna 1611 perustama Filipstadin kaupunki.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hans Gillingstam: Karl Filip (ruotsiksi) Svenskt Biografiskt Lexikon (1973–1975). Ruotsin valtionarkisto. Viitattu 31.5.2019.
2. 1 2 3 4 5 6  *Nordisk familjebok* (1910), s. 1008–1009 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 31.5.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kaarle Filip** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Eksonyymit** ovat vakiintuneita sovinnaisnimiä muun kielisistä paikannimistä, ihmisryhmistä, tai kielistä, jotka kirjoitetaan kyseisessä kielessä eri tavalla kuin samat nimet kohteidensa sijaintimaiden kielissä. Eksonyymin vastakohta on endonyymi. 

Usein historiallisista syistä on lähes joka maassa ja kielessä käytössä paikannimistä omaan kieleen sopeutettuja muotoja. Nämä nimet saatetaan kirjoittaa toisin kuin kyseisen paikan paikalliskieliset nimet. 

Esimerkiksi Georgian valtiosta käytetty nimi Georgia tai Gruusia on eksonyymi, koska maan georgiankielinen nimi on Sakartvelo (georg. საქართველო).

Ihmisryhmästä käytetty eksonyymi voi olla esimerkiksi "unkarilaiset", jotka itse tunnistautuvat nimellä *magyarok*.

Lähteet
-------

1. ↑  Eksonyymit eli kansalliset sovinnaisnimet *kielitoimistonohjepankki.fi*.
2. ↑  exonym *dictionary.com*. Viitattu 18.3.2023.
3. ↑  Peter F. Sugar, ed. (22 November 1990). *A History of Hungary*. Indiana University Press. s. 9. ISBN 978-0-253-20867-5. Retrieved 6 July 2011

Aiheesta muualla
----------------

* Hakulinen, Kerkko; Paikkala, Sirkka: Eksonyymit, Suomenkieliset ulkomaiden paikannimet ja niiden vieraskieliset vastineet Kotimaisten kielten keskus.
**Matti Vuoria** (s. 14. maaliskuuta 1951 Helsinki) on suomalainen virkamies ja yritysjohtaja. Hän oli kauppa- ja teollisuusministeriön kansliapäällikkö 1992–1998 ja Keskinäisen työeläkevakuutusyhtiön Varman toimitusjohtaja 2004–2014.

Vuoria valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Oulun yliopistosta vuonna 1974 ja oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1977. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 1978.

Vuosina 1984–1985 Vuoria oli ulkoministeriön lähetysneuvos. Hän työskenteli kauppa- ja teollisuusministeriössä hallitussihteerinä 1981–1984, hallitusneuvoksena 1985–1991, ylijohtajana 1991–1992 ja kansliapäällikkönä 1992–1998. Vuosina 1998–2003 Vuoria toimi Fortumin hallituksen päätoimisena puheenjohtajana. Hän oli Varman toimitusjohtaja 2004–2014. Vuoria jäi tehtävästä eläkkeelle vuonna 2014.

Vuorialla on lukuisia luottamustoimia yritysten ja yhteistyöelinten hallituksissa. Hän on YIT:n ja Svenska Handelsbankenin Suomen aluepankin hallituksen puheenjohtaja sekä muun muassa Loudspringin ja Wihurin hallituksen jäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Oppia Oulusta ja Muhokselta.  *Oulun Startti*, 2010, nro 1. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 17.8.2016.
2. ↑  Lotila, Sami: Ex-eläkevakuutuspomo Matti Vuoria ryhtyi ravintoloitsijaksi ja nettiviinikauppiaaksi Virossa *Tallinna24.ee*.  6.4.2016.  Arkistoitu 18.9.2016. Viitattu 17.8.2016.
3. ↑  YIT:n hallitus: Matti Vuoria YIT.  Arkistoitu 27.8.2016. Viitattu 17.8.2016.
Näkymä Ananurin linnoituksesta järvelle.
**Ananuri** on linnoitus Aragvi-joen varrella Dušetin piirikunnassa Mtskheta-Mtianetin hallintoalueella Georgiassa. Se sijaitsee 66 kilometriä maan pääkaupungista Tbilisistä pohjoiseen Georgian sotilastien varrella Žinvalin tekojärven äärellä.

Linnoitus on rakennettu 1600- ja 1700-luvuilla. Se kuului Aragvin herttuoille, jotka hallitsivat aluetta jo 1200-luvulla. Linnoituksen luona on käyty useita taisteluita: vuonna 1739 Ksanin herttua Šamše sytytti linnoituksen palamaan ja murhasi Aragvin herttuan ja hänen koko perheensä, ja neljä vuotta myöhemmin alueen talonpojat surmasivat hallitsijansa ja kutsuivat Kartlin kuningas Teimuraz II:n hallitsemaan aluetta.

Alun perin linnoituksessa oli kaksi osaa, ja vain niistä ylempi on säilynyt hyvin. Se kohoaa nykyisin yhdeksän kilometriä tekojärven yläpuolella, mutta rakentamisen aikaan järveä ei ollut. Linnoituksen korkein torni tunnetaan nimellä Šeupovari ja se on rakennettu 1600-luvulla.

  

* Ananuri
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Richard Plunkett, Tom Masters: *Georgia, Armenia & Azerbaijan*, s. 79. Lonely Planet, 2004. ISBN 1-74059-138-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ananuri** Wikimedia Commonsissa

* Kuvia Ananurista
Christian Lundgaard vuonna 2021.
**Christian Lundgaard** (s. 23. heinäkuuta 2001 Hedensted, Tanska) on tanskalainen autourheilija. Hän kilpailee tällä hetkellä IndyCar Series -sarjassa. Lundgaard kuului Renaultin ja Alpinen nuorten kuljettajien ohjelmaan vuosina 2017–2022.

Hänen isä on ralliautoilija Henrik Lundgaard. Lundgaardin veli Daniel on myös autourheilija.

Ura
---

Christian Lundgaard IndyCar -auton ratissa Indianapolis Motor Speedwayn radalla vuonna 2021.
Lundgaard aloitti uransa Karting-luokissa vuonna 2012 voittaen samaisella vuodella Kart Cup South - Denmark - Cadett Junior -luokan mestaruuden. Vuonna 2015 hän voitti kartingissa CIK-FIA European KF-Junior Championship ja South Garda Winter Cup - KFJ-luokkien mestaruudet.

Vuonna 2017 Lundgaard siirtyi formulaluokkiin ja ajoi pääasiassa SMP Formula 4 ja Espanjan Formula 4 -sarjoja. Hän voitti ylivoimaisesti molempien sarjojen mestaruudet. Vuonna 2018 Lundgaard siirtyi Formula Renault Eurocup -sarjaan. Hän ajoi kauden aikana neljä voittoa, neljä paalupaikkaa ja yhteensä kymmenen palkintosijaa sijoittuen sarjapisteissä toiseksi. Hän ajoi myös Formula Renault NEC -sarjaa. Samana vuonna Lundgaard teki debyytin GP3-sarjassa ajaen kaksi kilpailua Paul Ricardilla saavuttamatta pisteitä.

Vuonna 2019 Lundgaard siirtyi FIA Formula 3 Championship -sarjaan ajaen ART Grand Prix -tallissa. Hän saavutti yhden voiton, kaksi paalupaikkaa ja kaksi palkintosijaa sijoittuen sarjassa kuudenneksi. Samana vuonna hän ajoi Macaon Grand Prix kilpailussa ja oli neljäs. Marraskuussa 2019 Lundgaard teki debyyttinsä FIA Formula 2 Championship -sarjassa ajaen päätöskilpailun kaksi starttia Trident -tallissa. Vuonna 2020 Lundgaard ajoi täyden kauden Formula 2 -sarjassa ART Grand Prix -tallissa saavuttaen kaudella kaksi voittoa, yhden paalupaikan ja kuusi palkintosijaa sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Vuonna 2021 Lundgaard jatkoi F2-sarjassa ja saavutti kolme palkintosijaa sijoittuen sarjan loppupisteissä 12:ksi. 

Heinäkuussa 2021 Lundgaard testasi IndyCar Series -sarjan Rahal Letterman Lanigan Racing -tallin autoa Barber Motorsports Parkin radalla. Kuukautta myöhemmin Lundgaard osallistui ensimmäiseen kilpailuunsa Indianapolisissa. Kilpailussa hän sijoittui 12:ksi. Vuonna 2022 Lundgaard teki koko kauden kattavan sopimuksen Rahal Letterman Lanigan Racingin kanssa ja ajoi näin ollen ensimmäisen kokonaisen kautensa IndyCar -sarjassa. Kauden aikana hän oli parhaillaan toinen Indianapolisin kilpailussa ja keräsi 323 pistettä sijoittuen sarjassa 14:ksi.

Lundgaard toimi Alpinen Formula 1 -tallin simulaattori kuljettajana kaudella 2021. Vuoden 2022 aikana Lundgaard lähti Alpine-tallista keskittyäkseen ajamaan IndyCar -sarjaa.

Lähteet
-------


* Christian Lundgaard Driver Databasessa
**Scaler** on A2M:n kehittämä ja Take-Two Interactiven sekä Global Star Softwaren Nintendo GameCubelle, PlayStationille ja Xboxille vuonna 2004 julkaisema videopeli.

Juoni
-----

12-vuotias poika nimeltä Bobby Jenkins sattumalta saa selville, että hänen naapurinsa aikoo valloittaa maailman mutantti liskoilla. Bootcamp (Bobbyn naapuri) saa Bobbyn kiinni ja vangitsee hänet. Bootcamp lukitsee Bobbyn laitteeseen, millä hänelle annetaan salama energiaa, mikä muuttaa Bobbyn alter-egokseen, *Scaleriksi*. Muutoksen jälkeen, Scaler meni portaalin läpi, mitä Bootcampin johtaja, Looger ei kyennyt hallitsemaan. Takaisin kotiin päästäkseen ja maailman pimeydeltä pelastaakseen, Bobby "Scaler" Jenkinsin täytyy matkustaa omituisen maailman läpi ja tuhota Looger.

Pelattavuus
-----------

Scaler pystyy muuttumaan viideksi erilaiseksi mutantti liskoksi, ja kaikilla on omat etunsa eri ympäristöissä. Eri alueilla hänelle annetaan haaste tappaa tietty määrä vihollisia, minkä ansiosta hän muuttuu erilaiseksi hahmoksi. Scaler voi muuttua vain kerran per alue.

Vastaanotto
-----------

Scaler-pelin julkaistua, se sai keskinkertaisen ja myös hyvän vastaanoton kriitikoilta. Peli sai ylistystä sen pelattavuudesta ja taidosta muuttua viideksi eri hahmoksi, mutta se sai kritiikkiä tylsästä juonesta ja keskinkertaisesta suunnittelusta.

* GameSpot - 6.6/10
* IGN - 8.0/10
* Metacritic - 70/100

Lähteet
-------

1. ↑  GameSpotin arvostelu
2. ↑  IGN:in arvostelu
3. ↑  Metacriticin arvostelu pelistä
**Iranin avaruusjärjestö** (engl. kielen lyhenn ISA) on Iranin islamilaisen tasavallan avaruustoimintaa johtava valtion organisaatio. 

Avaruusjärjestön pääjohtaja on Tietoliikenne- ja informaatioteknologiaministeriön apulaisministeri tai valtiosihteeri. Organisaatio perustettiin johtamaan Iranin ilmailu- ja avaruustekniikan tutkimustyötä. Avaruusteknologian keskeisiin alueisiin kuuluu kaukokartoitus. Iranin avaruusjärjestö toimii Iranin avaruusneuvoston suuntaviivojen puitteissa. Avaruusneuvosto perustettiin rauhanomaisen avaruustoiminnan kehittämistä ja rahoittamista varten.

Merkittävä osa Iranin avaruusohjelmasta on oman kantoraketin kehittäminen. Toinen puoli on satelliittien kehitys. Sina-1-satelliitti laukaistiin Venäjältä vuonna 2005. Vuoteen 2010 mennessä Iran aikoo laukaista viisi satelliittia.

Iranin pääasiallinen avaruuskeskus on Shahrud (aiemmalta nimeltään Emamshahr), josta on tehty mm. Shahab 3-raketin ballistisia lentoja. Qom on toinen avaruuskeskus. Helmikuussa 2011 satelliittikuvakeskus aloitti toimintansa. 

Iranin avaruusjärjestön johtaja on vuonna 2005 ilmoittanut, että Iran pyrkii kahdeksan suurimman avaruusmaan joukkoon. Seuraavina viitenä vuotena Iran panostaa 500 miljoonaa dollaria avaruusohjelmaan.

Katso myös
----------

* Iranin avaruusohjelma

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Iran Space Agency website (Arkistoitu – Internet Archive)
* Iran space program
* Shahab SLV
* Aerospace Industries Organization (Arkistoitu – Internet Archive)
* Iranin panostus
Langinkosken kirkko ja kellotapuli
**Langinkosken seurakunta** oli Kotka–Kymin seurakuntayhtymään kuuluva evankelis-luterilainen seurakunta Kotkassa. Seurakunta liitettiin vuoden 2017 alussa perustettuun Kotka–Kymin seurakuntaan.

Historia
--------

Langinkosken kirkko vihittiin käyttöön 13. joulukuuta 1953. Kirkko tunnettiin Metsolan kirkkona noin neljännesvuosisadan ajan. Langinkosken seurakunta aloitti toimintansa 1. tammikuuta 1964 Kotkan esikaupunkialueen seurakunnallisen toiminnan laajetessa. Ensimmäinen kirkkoherra oli Toivo Lemmetyinen. Vuosina 1964–1976 seurakunta toimi yhteistaloudessa Kotkan seurakunnan kanssa. Kotkan, Karhulan ja Kymin kuntaliitoksen yhteydessä vuonna 1977 perustettiin osittaisessa yhteistaloudessa toimiva Kotkan evankelisluterilainen seurakuntayhtymä. Seurakuntayhtymä muuttui Kotka-Kymin seurakunnaksi vuoden 2017 alussa.

Lähteet
-------

1. ↑  Armon sanoja ja rakkauden tekoja (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  *Toivon yhteisö Langinkosken partaalla*. Langinkosken seurakunta, 2003.