recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kiska

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Qisxa |
| Sijainti | 
Länsi-Aleutit, AlaskaYhdysvallat |
| Saariryhmä | 
Aleutit, Ratsaaret |
| Korkein kohta | 
1 221 |
| Pinta-ala | 
277,7 km² |

Väestö| Asukasluku | 
asumaton |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Kiska** on Ratsaariin kuuluva tulivuorisaari Aleuteilla. Se on noin 35 kilometriä pitkä ja 2,4–9,7 kilometriä leveä. Saaren pohjoisosassa sijaitsee 1 221 metriä korkea tulivuori.

Vitus Beringin retkikunta löysi Kiskan 25. lokakuuta 1741 palatessaan toiselta matkaltaan. Saaresta tuli Venäläis-amerikkalaisen komppanian kauppatukikohta vuonna 1775. Saari ostettiin Yhdysvalloille 1867.

6. kesäkuuta 1942 japanilaisen kolmannen erikoismaihinnousuosaston 500 miestä nousivat maihin saarella ja vangitsivat Yhdysvaltain laivaston sääaseman kymmenen hengen miehistön. Seuraavana päivänä japanilaiset nousivat maihin Attulle. Yhdysvalloille sen maaperän miehitys oli henkinen isku. Yhdysvaltain laivasto pyrki estämään saaren huollon ja alkoi lokakuun 1942 aikana pommittaa Kiskaa seitsemän kertaa, mutta vain kaksi tehtävää epäonnistui sään vuoksi. Attu vallattiin takaisin seuraavana talvena.

Kiskan takaisin valtaamiseen siellä arvioiden mukaan olleelta 5 200 miehen japanilaisjoukolta koottiin 34 426 sotilasta, 95 laivaa – mukaan lukien kolme taistelulaivaa ja raskas risteilijä – ja 168 lentokonetta. Saaren valtaus käynnistyi 17. elokuuta 1943, mutta japanilaiset olivat hylänneet sen sumun suojissa jo 28. heinäkuuta. Tästä huolimatta tappiot olivat lähes 200 henkeä oman tulituksen ja japanilaisten ansojen seurauksena. 87 miestä kuoli hävittäjä USS Abner Readin ajettua miinaan.

Kiska on nykyisin Yhdysvaltain kansallinen historiallinen maamerkki ja suojeltu. Siellä lukuisia varustevarastoja, tunneleita, tykkiasemia ja hylkyjä, jotka ovat säilyneet lähes muuttumattomina vuodesta 1943.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kiska Volcano description and information Alaska Volcano Observatory. Viitattu 10.12.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3  Kiska Island Atlas Obscura. Viitattu 10.12.2018. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kiska**.
**Simon John Elliott** (s. 10. kesäkuuta 1974 Wellington) on uusiseelantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän pelasi urallaan kotimaansa lisäksi Yhdysvalloissa ja Englannissa. Hän pelasi Uuden-Seelannin maajoukkueessa 69 maaottelua ja on toiseksi eniten miesten jalkapallomaaotteluita pelannut uusiseelantilainen.

Elliott edusti kotimaassaan Wellington Unitedia, Wellington Olympicia, Miramar Rangersia ja Wellington Phoenixia. Hän pelasi Yhdysvalloissa vuosina 1997–2005 Stanford Cardinalin, Boston Bulldogsin, Los Angeles Galaxyn ja Columbus Crew'n joukkueissa. Hän pelasi Major League Socceria pudotuspelit mukaan lukien Los Angelesissa 107 ottelua, joissa hän teki kahdeksan maalia, ja Columbuksessa 61 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Hän voitti MLS:n mestaruuden kaudella 2002. Tammikuusta 2006 kesään 2007 hän edusti englantilaisseura Fulhamia ja pelasi Valioliigassa ensimmäisellä kausipuolikkaalla 12 ottelua. Kauden 2006–2007 hän oli syrjässä loukkaantumisen vuoksi. Hän pelasi vielä MLS:ää kaudella 2009 San Jose Earthquakesissä 15 ottelua ja kaudella 2011 Chivas USA:ssa 24 ottelua.

Elliott pelasi Uuden-Seelannin maajoukkueessa 69 maaottelua ja teki niissä kuusi maalia vuosina 1995–2011. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2010 täydet minuutit joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa, joissa Uusi-Seelanti pelasi tasan Slovakiaa, Italiaa ja Paraguayta vastaan. Maanosaliittojen cupissa hän pelasi vuosina 2003 ja 2009. Oseanian-mestaruutta OFC Nations Cupissa hän oli voittamassa vuonna 2002.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Simon Elliott Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Mamrud, Roberto: New Zealand - Record International Players  20.12.2019. RSSSF. Viitattu 31.8.2020. (englanniksi)
3. ↑  Fulham hit by Elliott injury fear  1.8.2006. BBC. Viitattu 31.8.2020. (englanniksi)
4. 1 2  Mamrud, Roberto: Simon John Elliott - International Appearances  29.2.2012. RSSSF. Viitattu 31.8.2020. (englanniksi)

  

Uuden-Seelannin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Paston |
2 Moss |
3 Bannatyne |
4 Nelsen |
5 Vicelich |
6 Sigmund |
7 Reid |
8 Smith |
9 Lochhead |
10 Boyens |
11 Elliott |
12 Brown |
13 Bertos |
14 McGlinchey |
15 Clapham |
16 Mulligan |
17 Brockie |
18 Barron |
19 Christie |
20 Killen |
21 Smeltz |
22 Wood |
23 Fallon |
Valmentaja Herbert
**Bohainmeri** (kiin. 渤海, Bo Hai), aiemmalta nimeltään Tšilinlahti, on Tyynenmeren sivumeri Kiinassa Keltaisenmeren pohjukassa. Merialueen pinta-ala on 823 000 neliökilometriä.  Se rajoittuu etelässä Kiinan Shandongin, idässä Hebein maakuntaan ja Tianjinin kaupunkiin, sekä pohjoisessa Liaoningin maakuntaan. 

Meren nimi merkitsee sivumerta ja on muodostettu sanoista *bó* ’sivu’ ja *hǎi* ’meri’. Aiempi nimi viittasi Hebein maakunnan Qing-dynastian aikaiseen (1644–1912) nimeen Tšili, kiinaksi Zhili ’suoraan hallittu’.

Bohainmereen laskevat Keltainenjoki (Huanghe, Huáng Hé), Liaojoki (Liaohe, Liao Hé) ja Haijoki (Haihe, Hai Hé) muodostaen yhteensä noin 1,6 miljoonan neliökilometrin valuma-alueen. Merialueen vesi pääsee vaihtumaan Keltaisenmeren veden kanssa Shandongin niemimaan ja Liaotungin niemimaan välisen Bohainsalmen kautta. Bohainmeri on lähinnä päiväntasaajaa sijaitseva merialue, joka jäätyy joka vuosi.

Merialue kuuluu keskileveysasteiden monsuuni-ilmastoon. Kesällä on kosteaa ja lämmintä. Pintaveden lämpötila on kesällä 20–25 °C. Talvella sen sijaan on kuivaa ja tavallisesti marraskuun lopulta maaliskuun alkuun niin kylmää että meri jäätyy. Kylmän ilman virratessa Mongolian aroilta vesi merenlahdissa jäätyy nopeasti, vaikka kokonaan Bohainmeri jäätyy vain kylminä talvina. Normaalitalvina Laizhounlahti (etelässä), Bohainlahti (lännessä) ja Liaotunginlahti (pohjoisessa) jäätyvät 25–50 cm paksuudelta, kovina talvina jääpeite pohjoisessa voi olla metrinenkin. Voimakas vuorovesi (4–8 metriä) ja tuulet liikuttavat ja kasaavat jäätä.

Bohainmeren suolaisuus on 29–32 promillea. Kesällä monsuunisateiden aikaan suolaisuus on alhaisimmillaan ja kohoaa talvikuukausina lähelle Keltaisenmeren 30–34 promillen suolaisuutta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hakulinen, Kerkko: *Paikannimet*. s. 85 Bohai // Bohainmeri. Helsinki: WSOY, 2006. ISBN 951-0-27676-6.
2. 1 2  Regional definition Bohai Sea (pdf) unep.org.  Arkistoitu 28.7.2010. Viitattu 3.7.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bohainmeri** Wikimedia Commonsissa

* Limits of Oceans and Seas (pdf) (Tässä julkaisussa Bohainmereä ei ole määritelty erilliseksi merialueeksi)  1953 (3. painos). International Hydrografic Organization, iho-ohi.net.  Arkistoitu 8.10.2011. Viitattu 11.7.2015. (englanniksi)
* Keskustelua merialueen rajojen määrittelystä IHO:n *Limits of Oceans and Seas* -julkaisun 4. painosta varten (s. 24-27, pdf, 2010) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (iho.int)
**Sähkötarkastus** on kiinteistöjen sähkölaitteiston määräaikaistarkastus, joka tulee tehdä yleensä 10 vuoden välein, jos sähkölaitteisto on luokiteltu. Määräaikaistarkastusvelvollisuus ei koske asuntoja. Sähkölaitteisto on yleensä luokiteltu, jos liittymän ylivirtasuojan nimellisvirta on suurempi kuin 35 A. Poikkeuksena ovat kahden asunnon asuinrakennukset, jotka eivät ole luokiteltuja suojalaitteen nimellisvirrasta riippumatta. Kerrostalon ja rivitalon sähkölaitteistot ovat luokiteltuja, mutta määräaikaistarkastusvelvollisuus niissä koskee vain asuinrakennusten liiketiloja ja vastaavia, joiden ylivirtasuojat ovat suuremmat kuin 35 A. 

Monissa teollisuushalleissa on sähkölaitteiston määräaikaistarkastus teettämättä, eivätkä niiden haltijat usein ole velvollisuudestaan tietoisia. Vapaaehtoisen tarkastuksen voi tilata luokittelemattomaankin sähkölaitteistoon. Tarkastuksia tekevät valtuutetut sähkötarkastajat ja tarkastuslaitokset. Luettelo tarkastajista on Tukesin nettisivuilla kohdassa sähkö .. tarkastustoiminta.

Lähteet
-------

* Sähköturvallisuuslaki 2016/1135

### Viitteet

1. ↑  Tarkastustoiminta *Turvallisuus- ja kemikaalivirasto (Tukes)*. Viitattu 1.1.2019.
**Chan Wing-wah** (kiin. 陳永華; s. 1954 Hongkong) on kiinalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän opiskeli aluksi Hongkongin kasvatusinstituutissa, ja sävellysopetusta hän sai David Gwiltiltä Hongkongin kiinalaisessa yliopistossa (1975–79). Hän opiskeli myös Trinity Laban Conservatoire of Music and Dancessa sekä John Beckwithin johdolla Toronton yliopistossa (1980–85), josta hän sai musiikin maisterin ja tohtorin arvot. Hän osallistui myös Darmstadtin kursseille vuonna 1986.

Chan on saanut useita palkintoja, kuten ensipalkinnon International Double Reed Societyn kilpailussa Floridassa 1981 (teoksesta *Autumn*) ja Yoshirō Irinon muistopalkinnon Aasian säveltäjäliitolta 1988 (teoksesta *Transit*). Hänen teoksiaan on esitetty Kiinassa, Australiassa, Kanadassa, Saksassa, Unkarissa, Japanissa, Puolassa, Romaniassa, Venäjällä, Sloveniassa, Etelä-Koreassa, Sveitsissä, Taiwanilla, Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa.

Chan on johtanut useita orkestereita (mm. Hongkongin filharmonista orkesteria) ja kuoroja. Vuonna 1995 hän aloitti toimintansa Hong Kong Oratorio Societyn musiikillisena johtajana. Vuosina 1993–2004 hän toimi Hongkongin säveltäjien liiton puhemiehenä, ja vuonna 2000 hänestä tuli Hongkongin säveltäjä- ja kirjailijaliiton puheenjohtaja. Hänellä oli Hongkongin filharmonisen orkesterin säveltäjäresidenssi (1994–96), ja hän toimi vuosina 1997–2002 Aasian säveltäjäliiton varapuheenjohtajana.

Chan on työskennellyt Hongkongin kiinalaisessa yliopistossa ja Hongkongin yliopistossa.

Chan on säveltänyt muun muassa lukuisia sinfonioita, teoksia erilaisille kamarikokoonpanoille ja kuoromusiikkia. Hän on monissa teoksissaan käyttänyt kiinalaisia perinnesoittimia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  The Living Composers Project: Chan Wing-wah


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Wikibooks 
Wikikirjastossa on aihe: **Englundin gambiitti**. 

*Tässä artikkelissa käytetään algebrallista merkintätapaa kuvailemaan shakkisiirtoja.*

**Englundin gambiitti** on shakkiavaus, jota kuvaavat siirrot

1.d4 e5
Avaus on nimetty ruotsalaisen Fritz Englundin mukaan. Avauksen toinen nimi, Charlickin gambiitti, tulee australialaisen Henry Charlickin nimestä. Molemmat pelaajat käyttivät avausta silloin tällöin. Nykyään avausta ei nähdä huipputasolla, sillä musta ei saa tarpeeksi korvausta uhraamastaan sotilaasta.

Valkea voi siirtyä keskuspeliin pelaamalla 2.e4 tai kehittää ratsun peliin siirroilla 2.Rc3 ja Rf3. Gambiitin voi torjua myös pelaamalla 2.d5. Paljon tavallisempaa on kuitenkin ottaa sotilas vastaan siirrolla 2.dxe5.

Mustan yksi jatkoidea on pelata 2...d6 3.exd6 Lxd6 tarkoituksena välttää suljetut asemat. Valkealle jää kuitenkin mukava etu esimerkiksi jatkossa 4.Rf3 Rf6 5.Lg5 h6 6.Lh4.

Toinen idea mustalle on 2...Rc6 3.Rf3 De7 tarkoituksena voittaa sotilas takaisin. Valkea voi pitää sotilaasta kiinni jatkossa 4.Dd5 f6 5.exf6 Rxf6. Valkean toinen suosittu jatko on 4.Lf4 Db4+ ja 5.Ld2 Dxb2 6.Rc3 tai terävä jatko 5.Rc3 Dxf4 6.Rd5. Valkea voi myös luovuttaa sotilaan heti takaisin pelaamalla 4.Rc3.

Avaus luokitellaan ECO-koodistolla koodille A40.

Katso myös
----------

* Luettelo shakkiavauksista
* Luettelo gambiiteista

Lähteet
-------

* ECO codes (englanniksi)
* Hooper, David and Kenneth Whyld (1996). The Oxford Companion to Chess. Oxford University. ISBN 0-19-280049-3.
**Purjehdus Bysanttiin** on vuonna 1990 julkaistu käännös Robert Silverbergin kolmesta alkuteoksesta: The Secret Sharer, Sailing To Byzantium, Enter A Solider. Kirja koostuu kolmesta kertomuksesta: Salainen seuralainen, Tulkoon sotilas — ja myöhemmin: vielä toinen ja Purjehdus Bysanttiin.

Sisältö
-------

### Sisällysluettelo

* Salainen seuralainen s.7
* Tulkoon Sotilas — ja myöhemmin: vielä toinen s. 81
* Purjehdus Bysanttiin s. 123

### Lainaus

> »– Kunnioitan sinua syvästi, ystäväni Pizarro. Anna minun jatkaa. Tapasin muita viisaita miehiä, jotka hekin olivat kovin varmoja viisaudestaan, mutta eivät koskaan pystyneet antamaan selkeää vastausta yhteenkään kysymykseeni. Niillä, joiden maine oli suurin, tuntui viisautta olevan vähiten. Tapasin kuuluisia runoilijoita ja kirjailijoita. Heidän teoksissaan oli jumalien inspiroimaa viisautta, mutta he eivät itse olleet saaneet viisautta, vaikka niin kuvittelin. Tapasin kivenhakkaajia, ruukuntekijöitä ja muita ammattimiehiä. He olivat taitavia omassa työssään, mutta useimmat tuntuivat luulevan, että hankittu viisaus päti kaikessa muussakin, mikä ei suinkaan ollut totta. Jatkoin etsintääni. En löytänyt ensimmäistäkään ihmistä, joka olisi osoittanut todellista viisautta. Ehkä oraakkeli oli sittenkin oikeassa: vaikka olen tietämätön mies, minua viisaampaa ihmistä ei olekaan. Mutta oraakkelin oikeilla lausahduksilla ei useinkaan ole paljoakaan arvoa, sillä minusta oraakkeli oli vain yrittänyt sanoa, ettei yksikään ihminen ole viisas: viisaus on varattu jumalille.»   
> (Silverberg, Robert: "Tulkoon sotilas — ja myöhemmin: vielä toinen", *Purjehdus Bysanttiin*, s. 118 - 119. Suomentanut Kalvas, Reijo. Hyvinkää: Book Studio Oy, 1990. ISBN 951-611-365-6. )
> 
>

Lähteet
-------

1. ↑  Silverberg, Robert: *Purjehdus Bysanttiin*, s. 4. Suomentanut Kalvas, Reijo. Hyvinkää: Book Studio Oy, 1990. ISBN 951-611-365-6.
2. ↑  Silverberg, Robert: "Sisällys", *Purjehdus Bysanttiin*, s. 5. Suomentanut Kalvas, Reijo. Hyvinkää: Book Studio Oy, 1990. ISBN 951-611-365-6.
**Svend Aage Alexander Reumert Aggerholm** (19. tammikuuta 1875 Århus – 12. helmikuuta 1940 Kööpenhamina) oli tanskalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja.

Tukkukauppiaan perheeseen syntynyt Svend Aggerholm aloitti näyttelijänuransa Dagmar-teatterissa vuonna 1898. Hän siirtyi Folketeatretiin vuonna 1902 ja Det ny Teateriin vuonna 1908. Vuodesta 1910 lähtien Aggerholm matkusteli ja työskenteli Englannissa. Palattuaan Tanskaan vuonna 1914 hän perusti oman teatteriseurueen. Aggerholm toimi Odensen teatterin johtajana vuosina 1917–1921 ja 1935–1936. Hän esiintyi Nordisk Filmin mykkäelokuvissa vuosina 1910–1914 ja teki ennen kuolemaansa myös yhden äänielokuvan. Aggerholm oli naimisissa näyttelijä Ellen Aggerholmin kanssa.

Elokuvia
--------

* *Paholaisen liittolainen eli Pikajunan salaisuus*, 1914

Lähteet
-------

1. ↑  Dansk film database *danskefilm.dk*. Viitattu 1.10.2017.
2. ↑  Det Danske Filminstitut: Filmdatabasen *dfi.dk*. Viitattu 1.10.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Internet Movie Database: Svend Aggerholm (englanniksi)
**Sven Tito Achen** (29. heinäkuuta 1922 Argentiina – 14. marraskuuta 1986) oli tanskalainen heraldikko.

Achen toimi kustannusyhtiö Politikenin toimittajana 1953–1976, Heraldisk Selskabin puheenjohtajana 1965–1975, Heraldisk Tidsskriftin päätoimittajana 1960–1969 ja Kööpenhaminan humanistisen tutkimuskunnan julkaisukonsulenttina. Hän oli Académie Internationale d'Héraldique'n jäsen sekä Suomen Heraldisen Seuran kirjeenvaihtajajäsen.

Teokset
-------

Achenin pääteoksena voidaan ehkä pitää hänen kirjaansa Heraldikkens femten glaeder (1978, heraldiikan viisitoista iloa), jossa laaja tietämys saksalais-pohjoismaisesta heraldisesta perinteestä yhdistyy viihdyttävään esitystapaan. Achen aloittaa mm. kertomalla omasta, jo lapsena virinneestä heraldiikan harrastuksestaan kasvaessaan vanhan porvarisvaakunakulttuurin keskellä.

Suomessa Sven Tito Achen on tullut tunnetuksi erityisesti hänen 
artikkelistaan suomalaisista kunnallisvaakunoista, joita hän piti maailman 
parhaina. Artikkeli on julkaistu Suomessa ensin tanskaksi ja myöhemmin englanniksi:

* Den moderne finlandske kommunalheraldik - verdens bedste! Heraldica Fennica. Weilin+Göös, Espoo 1978 ISBN 951-35-1695-4

* The Modern Civic Heraldry of Finland – The World’s Best. Report of The XVIth International Congress of Genealogical and Heraldic Sciences in Helsinki 16-21 August 1984, Edited by Tom C. Bergroth. Printed by Gummerus Oy 1986. ISBN 951-99640-4-5

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Sven Wilhelm Hougberg** (2. helmikuuta 1839 Viipuri – 7. joulukuuta 1905 Helsinki) oli suomalainen senaattori, todellinen valtioneuvos ja Suomen kenraalikuvernöörin kanslian johtaja.

Hougbergin vanhemmat olivat kappalainen, varapastori Bror Sven Hougberg (1797–1875) ja Agata Sofia Poppius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1857 Viipurin lukiosta ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1863 sekä valmistui filosofian kandidaatiksi 1861 ja filosofian maisteriksi 1864. Hougberg sai varatuomarin arvon 1866.

Hougberg oli Viipurin raastuvanoikeuden oikeusraatimiehenä 1866–1875 ja kenraalikuvernöörin kanslian toimituspäällikkönä 1875–1882 ja johtajana 1882–1890. Hän oli Suomen senaatin oikeusosastolla senaattorina 1890–1900. Hougberg sai kanslianeuvoksen arvon 1880 ja todellisen valtioneuvoksen arvon 1884.

Hougberg oli naimisissa vuodesta 1868 Lilly Lovisa Gustava von Rehekampffin kanssa jonka isä oli ratsuväen kenraali Kari von Rehekampff.

Lähteet
-------

1. ↑  HOUGBERG Sven Wilhelm. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
2. ↑  Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1961


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Richard Hertwig vuonna 1930
**Richard Carl Wilhelm Theodor Ritter von Hertwig** (23. syyskuuta 1850 Friedberg, Hessenin suurherttuakunta — 3. lokakuuta 1937 Schlederloh, Saksa) oli saksalainen biologi ja eläintieteilijä. Hänet tunnetaan erityisesti alkiolehtiteorian kehittäjänä, jonka mukaan kaikki elimet ja kudokset perustuvat kolmeen eri tyyppiseen kudoskerrokseen. Hänet tunnetaan myös merkittävistä alkueläimiä koskevista tutkimuksistaan.

Richard Hertwig opiskeli Zürichin, Jenan ja Bonnin yliopistoissa ja hänet nimitettiin eläintieteen lehtoriksi Jenan yliopistossa 1875. Hänet nimitettiin professoriksi Königsbergin yliopistoon 1881, minkä jälkeen hän toimi professorina myös Bonnin yliopistossa (1883) sekä Ludwig-Maximilians-Universität Münchenissa (1885-1925).

Lähteet
-------

1. ↑  Karl von Frisch: Hertwig, Richard Carl Wilhelm Theodor Ritter von (bayerischer Personaladel 1909) *Neue Deutsche Biographie 8*.  1969. Viitattu 6.12.2014. (saksaksi)
2. ↑  *Weilin + Göösin tietosanakirja 2*, s. 606. Espoo: Weilin + Göös, 1992.
3. 1 2  Richard von Hertwig *Encyclopædia Britannica*.  2014. Viitattu 6.12.2014. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
	+ 2

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Tuğba Danışmaz** (s. 1. syyskuuta 1999) on turkkilainen kolmiloikan sisäratojen Euroopan-mestari. Hän kilpailee myös pituushypyssä.

Danışmaz saavutti Gävlen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 hopeaa kolmiloikassa tuloksella 13,85. Hän karsiutui vuonna 2021 Toruńin sisäratojen EM-kilpailuissa kolmiloikan lppukilpailusta, mutta voitti saman lajin alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Tallinnassa Turkin ennätystuloksella 14,09. Hän saavutti kesällä 2022 kolmiloikassa hopeaa Välimeren kisoissa tuloksella 14,05, mutta karsiutui loppukilpailusta Eugenen MM- ja Münchenin EM-kilpailuissa.

Danışmaz voitti kolmiloikan sisäratojen Euroopan-mestaruuden Istanbulissa 2023 Turkin ennätystuloksella 14,31.

Pituutta hän on hypännyt parhaimmillaan ulkoradoilla 651 ja hallissa 632, molemmat vuonna 2022.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tuğba Danışmaz Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Tuğba Danışmaz Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Sven Tippelt vuonna 1986.**Sven Tippelt** (s. 3. kesäkuuta 1965 Leipzig, Saksan demokraattinen tasavalta) on itäsaksalainen telinevoimistelun olympiamitalisti.

Tippelt saavutti Soulin olympialaisissa 1988 hopeaa joukkuekilpailussa sekä pronssia renkailla ja nojapuilla. Lisäksi hän sijoittui henkilökohtaisessa moniottelussa neljänneksi ja hevosella seitsemänneksi. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän edusti Saksaa ja sijoittui joukkuekilpailussa neljänneksi, mutta parhaaksi henkilökohtaiseksi sijoitukseksi jäi 11. sija renkaitten karsinnassa.

MM-kilpailuissa Tippelt saavutti pronssia nojapuilla Rotterdamissa 1987. Joukkuekilpailussa hän sai MM-hopeaa Stuttgartissa 1989 sekä -pronssia Montrealissa 1985 ja Rotterdamissa 1987.

Lähteet
-------

* Sven Tippeltin olympiasijoitukset Sports Reference LLC.  Arkistoitu 5.12.2008. Viitattu 10.6.2013. (englanniksi)
* Voimistelun MM-kisatulokset Sport-komplett.de. Viitattu 10.6.2013. (saksaksi)

### Viitteet

1. 1 2  Sports Reference LLC
2. ↑  Sport-komplett.de
**Ragna Árnadóttir** (s. 30. elokuuta 1966) on islantilainen lakimies, joka toimi vuonna 2009 Islannin oikeus- ja kirkollisministerinä ja vuosina 2009–2010 oikeus- ja ihmisoikeusministerinä.

Ragna syntyi Reykjavíkissä. Hän valmistui lakimieheksi Islannin yliopistosta vuonna 1991 ja oikeustieteen maisterin tutkinnon pääaineenaan eurooppaoikeus Lundin yliopistosta vuonna 2000. Vuosina 1991–1995 hän toimi lakimiehenä Alltingin valiokuntaosastolla ja vuosina 1995–1999 asiantuntijana Pohjoismaiden neuvostolla Tukholmassa ja Kööpenhaminassa. Vuosina 2001–2002 hän toimi terveys- ja sosiaaliministeriössä osastonjohtajana ja vuosina 2002–2009 oikeus- ja kirkollisministeriön kansliapäällikkönä. Huhtikuusta lokakuuhun hän toimi oikeus- ja kirkollisministeriön johtajana. Vuosina 2006–2008 hän toimi opettajana Islannin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa. Tammikuussa 2009 hänet nimitettiin pääministerin kanslian kansliapäälliköksi ja varajohtajaksi. Helmikuusta toukokuuhun 2009 hän toimi oikeus- ja kirkollisministerinä ja sen jälkeen syyskuuhun 2010 asti oikeus- ja ihmisoikeusministerinä. Vuosina 2010–2012 hän oli Landsvirkjun-sähköyhtiön toimistopäällikkö ja vuosina 2012–2019 varatoimitusjohtaja. Vuodesta 2019 lähtien hän on toiminut Alltingin kansliapäällikkönä.

Ragna on naimisissa Magnús Jón Björnssonin kanssa. Heillä on vuosina 1993 ja 2000 syntyneet lapset.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ragna Árnadóttir *Æviágrip þingmanna frá 1845*. Alþingi.  Arkistoitu 10.6.2022. Viitattu 10.6.2022. (islanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
Abu Ya'qub Yusuf I:n aikaan lyöty kolikko.
**Abu Ya'qub Yusuf I** (arab. أبو يعقوب يوسف‎‎, *’Abū Ya‘qūb Yūsuf*) oli Marrakechin kalifi 1163–1184. Hän yhdisti hajanaisen valtakunnan, kukisti kapinoivat heimot ja valloitti vuoteen 1172 mennessä suurimman osan Espanjan muslimialueista.

Abu Ya'qub Yusuf lopetti isänsä Abd al-Mu'minin aloittamat heimokutsunnat ja supisti armeijan käsittämään vain omaa heimoaan almohadeja. Tämän jälkeen hän tyrehdytti Pohjois-Marokon Riojen kapinan ja vuoteen 1166 mennessä myös kapinaa johtaneen ghomara-heimon. Vuodesta 1171 alkaen hän ryhtyi auttamaan Espanjan muslimeita ja otti samalla valtaansa hajanaiset pikkuvaltiot. Vuonna 1183 hän jälleen marssi Gibraltarinsalmen yli ja jatkoi Sevillasta Santarémiin, jota alkoi piirittää. Kalifin joukkoja vastassa olivat Portugalin Alfonso I ja Leónin Ferdinand II. Abu Ya'qub Yusuf kuoli vuonna 1184 piirityksessä saamiinsa vammoihin ja kalifiksi valittiin hänen poikansa Abu Yusuf Ya'qub al-Mansur.

Lähteet
-------

* Rogerson, Barnaby: *Matkaopas historiaan: Pohjois-Afrikka*. Oy UNIpress Ab, 2006. ISBN 951-579-089-1.

### Viitteet

1. ↑  Rogerson, s. 211.
2. ↑  Rogerson, s. 213.
3. ↑  Rogerson, s. 212.
**Abu Hafs Omar** oli islaminuskoinen barbareskimerirosvo, joka oli pääasiassa aktiivinen vuosina 816–827. Abu Hafs osallistui 800-luvun alkupuolella Espanjan Córdobassa kapinaan, joka epäonnistui. Tämän jälkeen hän pakeni Egyptin Aleksandriaan mukanaan joukko kapinallisia. Aleksandriassa ryhmä aikoi hyötyä paikallisista levottomuuksista. Ryhmä valitsi Abu Hafsin johtajakseen, jonka johdolla otti Aleksandrian hallintaansa vuonna 816.

Ryhmä lähti Aleksandriasta Kreetan saarelle myöhemmin pakon edessä. Kreetalla he rantautuivat maihin saaren etelärannikolla, Messaránlahdella sijaitsevalla Kahraxin niemellä. Etelärannikolta ryhmä siirtyi Abu Hafsin johdolla kohti pohjoisrannikkoa. Noin vuonna 824 ryhmä valtasi Kreetan Bysantilta. Merirosvot kehittivät saaresta orjamarkkina-alueen, merirosvojen tukikohdan sekä tuhosivat kirkkoja.

Katso myös
----------

* Kreetan historia

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Byzantine Period Alpine Travel.  Arkistoitu 28.9.2007. Viitattu 18.6.2009. (englanniksi)
2. ↑  Tuominen-Gialitaki, Merja: *Kreeta – vieraanvaraisten jumalten saari*, s. 72. Kustannusosakeyhtiö Tammi, 2002. ISBN 951-31-2342-1.
3. 1 2 3 4 5  Rogoziński, Jan: *Pirates!: brigands, buccaneers, and privateers in fact, fiction, and legend*, s. 2. Da Capo Press, 1996. ISBN 030680722X. Teoksen verkkoversio (viitattu 18.6.2009). (englanniksi)
4. 1 2 3  De Bakker, Johan: *Across Crete: Part One: From Khania to Herakleion*, s. 177. I.B.Tauris, 2003. ISBN 1850433879. Teoksen verkkoversio (viitattu 18.6.2009). (englanniksi)
5. ↑  Bennett, Lindsay: *Kreeta*, s. 16–17. Engl. alkuteos: Crete, suom. Sevón, Marja; Valtonen, Tero (päivitykset). Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Tammi, 2003. ISBN 951-31-2706-0.
Irina Lazareanu (2007)
**Irina Lazareanu** (s. 8. kesäkuuta 1982 Romania) on kanadalainen huippumalli.

Ura
---

Lazareanu aloitti mallin työt vuonna 1999 saatuaan sopimuksen Giovanni-mallitoimiston kanssa. Ihmisten tietoisuuteen hän ponnahti kuitenkin ystävystyttään huippumalli Kate Mossin kanssa. Lazareanu on työskennellyt muun muassa Chanelille, Balenciagalle, Alexander McQueenille, Anna Suille, Lanvinille, Versacelle, Mulberrylle ja Dolce & Gabbanalle. Vuonna 2007 hän esiintyi yhteensä 76 muotinäytöksessä yhden kauden aikana ja rikkoi näin ennätyksen.

Elämä
-----

Lazareanu syntyi Romaniassa, mutta muutti 5-vuotiaana vanhempiensa kanssa Québeciin, Kanadaan. 13-vuotiaana hänet lähetettiin Lontooseen balettikouluun.

Lazareanu on ollut kahdesti kihloissa muusikko Pete Dohertyn kanssa. Lazareanu on seurustellut myös John Lennonin pojan Seanin kanssa.

Lazareanun ystäviä ovat muun muassa mallit Kate Moss, Agyness Deyn, Lily Donaldson ja Freja Beha Erichsen.

Lazareanu on myös muusikko ja aktivisti.

Ulkonäkö
--------

Lazareanun tuntomerkki on hänen otsatukkansa. Sekä hänen silmänsä, että hiuksensa ovat ruskeat. Lazareanu on 177 senttimetriä pitkä. Hänet tunnetaan myös tyylistään, joka on saanut vaikutteita 60- ja 70-luvuilta ja miesten pukeutumisesta.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Hessundinsalmen silta** on teräsbetoninen kaarisilta, joka sijaitsee Paraisilla maantiellä 180. Sillan toinen kaari on rakennettu 1937 ja levennyksenä toinen kaari 1967. Sillan pituus on 166,6 metriä, hyötyleveys 12,85 metriä ja alikulkukorkeus 15,0 metriä. Uudesta sillasta on valmistunut tiesuunnitelma 2021.

Historia
--------

Hessundinsalmi ylitettiin vuoteen 1929 asti kapulalossilla. Saaristotietä parannettiin seuraavina vuosina: puinen lossi korvattiin teräslossilla, jonka kantokyky oli 12 tonnia. Tulevaa siltapaikkaa oltiin tutkittu vuonna 1934 ja parhaaksi paikaksi todettiin lossireitin itäpuoli, noin 70 metrin päässä lossista. Salmi oli sillä kohtaa 85 metriä leveä ja veden syvyys keskimäärin 7,5 metriä. Vuonna 1936 luvat ja suunnitelmat olivat kunnossa. Silta valmistui seuraavana vuonna.

Sillan suunnitteli Tie- ja vesirakennushallituksessa Bruno Kivisalo. Sillasta tuli 5,5 metriä leveä sauvakaarisilta, jonka esikuvina olivat sveitsiläisen insinööri Robert Maillartin suunnittelemat kolminivelkaarisillat Alppien maisemissa; näistä tunnetuin lienee 90 metrin jännemittainen Salginatobelin silta. Hessundinsalmen vuonna 1937 valmistuneen sillan kaaren jännemitta on 81,6 metriä. Sillan päissä olivat jatkeena maalle rakennetut 3-aukkoiset kehäsillat, joiden jännemitat olivat Kirjalansaaren puolella 11,75 metriä ja Kirkkosaaren puolella kymmenen metriä. Sillan alikulkukorkeus oli 16 metriä.

Uuden sillan toteutus
---------------------

Väylävirasto solmi marraskuussa 2021 Kirjalansalmen ja Hessundinsalmen uusimishankkeen kehitysvaiheen allianssisopimuksen Kreaten kanssa. Rakentamisen aloittamista tavoitellaan viimeistään tammikuulle 2023. Sillan suunnittelijaksi valittiin joulukuussa 2021 AFRY Finland. Heinäkuussa 2022 Väylävirasto tiedotti, että silta rakennetaan aikaisemmin kaavaillun teräksen sijasta betonista. Materiaalivaihdoksen syynä olivat siltapaikan maaperäolosuhteet ja yleinen voimakas kustannustason nousu. Lisäksi Venäjän hyökkäys Ukrainaan aiheuttaa ongelmia rakennusmateriaalien saatavuudessa.

Lähteet
-------

* Aitta, Seppo (vast. toimittaja): *Siltojemme historia*. Suomen Rakennusinsinöörien Liitto RIL ry, 2004. ISBN 951-758-446-6.

### Viitteet

1. ↑
2. 1 2 3
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑  Hiltunen , Tarja: Paraisten siltojen rakentaminen alkanee loppuvuodesta – Väylävirasto: Uusimistyö on yksi Suomen vaativimpia siltaurakoita  19.7.2022. Yle. Viitattu 19.7.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Hessundin uusi suuri maantiesilta, joka avataan liikenteelle tänään, on mannermaan pisin rautabetoninen maantiesilta, Helsingin Sanomat, 13.11.1937, nro 307, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Irineu Esteve Altimiras, 2019
**Irineu Esteve Altimiras** (s. 21. kesäkuuta 1996) on andorralainen maastohiihtäjä.

Esteve Altimiras osallistui Lahden MM-kilpailuissa 2017 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailuun, jossa oli 29:s ja yhdistelmäkilpailuun, jossa sijoitus oli 33:s. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 Esteve Altimiras sijoittui 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 26:nneksi, 50 kilometrin perinteisen yhteislähtökilpailussa 32:nneksi ja yhdistelmäkilpailussa 44:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 21:nneksi, 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 22:nneksi ja 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 29:nneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa viidestoista ja 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 21:s. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui yhdistelmäkilpailussa 20:nneksi, 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 24:nneksi ja lyhennetyssä 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 25:nneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän oli 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa seitsemäs, 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa kahdestoista ja 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa neljästoista.

Esteve Altimiras sijoittui nuorten MM-kilpailujen yhdistelmäkilpailussa kahdeksanneksi 2015. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän oli 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa neljäs ja yhdistelmäkilpailussa kahdeksas 2017, 15 kilometrin perinteisen kilpailussa neljäs ja yhdistelmäkilpailussa viides 2018 sekä 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa yhdeksäs 2019.

Maastohiihdon maailmancupissa Esteve Altimiras kilpaili ensimmäisen kerran Lillehammerissa joulukuussa 2017. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan 21:s Lillehammerin Nordic opening -tapahtuman 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa joulukuussa 2018. Parhaimmillaan hän on sijoittunut yksittäisessä maailmancupin kilpailussa yhdeksänneksi Falunin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan väliaikalähtökilpailussa maaliskuussa 2019. Tour de Skin loppunousuun päättyneellä päätösetapilla, 10 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa Val di Fiemmessä, hän oli kahdeksas kaudella 2019–2020 ja kuudes 2021–2022.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Irineu Esteve Altimiras Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Eino Vilppu Uusitalo** (8. maaliskuuta 1925 Viitasaari – 3. huhtikuuta 2019) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Uusitalon vanhemmat olivat liikemies Frans Einar Uusitalo ja käsityönopettaja Naina Aleksandra Tapper ja puoliso 1958–2004 apulaisylilääkäri Erna Helena Wikström. Ylioppilaaksi Uusitalo tuli 1947 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1953. Hän oli sitten viisi vuotta Teknillisen korkeakoulun tutkimusassistentti ja valmistui tekniikan lisensiaatiksi 1955. Tekniikan tohtoriksi Uusitalo väitteli 1957.

Vuonna 1960 Uusitalo siirtyi Rikkihappo-yrityksen palvelukseen, ensin tehdassuunnittelijaksi, sitten suunnittelupäälliköksi ja vuodesta 1969 apulaisjohtajaksi. Kun Rikkihappo Oy ja Typpi Oy fuusioituivat Kemiraksi, Uusitalosta tuli yhtiön teknillisen ryhmän johtaja. Uusitalo vastasi useista yhtiön merkittävistä tehdashankkeista, mutta oli myös mukana vientitoiminnassa. Kemiran johtokunnan jäsen hänestä tuli 1986 ja varapääjohtaja sekä samalla johtokunnan varapuheenjohtaja 1987. Teollisuusneuvoksen arvonimen Uusitalo sai vuonna 1989.

Lähteet
-------

1. ↑  Kotilainen, Sofia: Teollisuusneuvos Eino Uusitalo (1925–2019). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 21.5.2019. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. 1 2 3  Eino Uusitalo *Biografiasampo*. Viitattu 17.12.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
**SMART** on lyhenne, jonka avulla voi määritellä kriteerejä ohjaamaan tavoitteita, esimerkiksi Projektinhallintaa, työntekijän suorituksen ohjausta tai henkilökohtaista kehitystä. Kirjaimet S ja M tarkoittavat yleensä **konkreettisia (specific)** ja **mitattavissa olevaa (measurable)**. Muut kirjaimet tarkoittavat eri asioita eri kirjoittajien mukaan. Jotkut ovat lisänneet lyhenteeseen uusia kirjaimia.

SMART-kriteerit liitetään yleensä Peter Druckerin tavoitejohtamisen käsitteeseen. Termin ensimmäinen tunnettu käyttäjä oli George T. Doran *Management Review* -lehden marraskuun numerossa vuonna 1981. SMART-tavoitteiden tärkein etu on se, että niitä on helpompi ymmärtää ja tiedostaa sen jälkeen kun ne on toteutettu.

Historia
--------

*Management Reviewissa* julkaistiin George T. Doranin tutkimus nimeltään *There's a S. M. A. R. T. way to write management's goals and objectives* (On olemassa S.M.A.R.T. keino kirjoittaa johdon tavoitteet ja päämäärät). Siinä pohdittiin tavoitteiden merkitystä ja niiden asettamisen vaikeutta.

Ihanteellista olisi, jos yrityksen jokaisen yksikön ja osaston tavoitteiden pitäisi olla:

* *Erityinen* - kohdistua erityiselle kehittämisen alueelle.
* *Mitattava* - määrittää tai ainakin suosittaa kehittymisen indikaattori.
* *Nimittävä* - määritellä, kuka sen tekee.
* *Realistinen* - ilmoitettava, mitä tuloksia voidaan realistisesti saavuttaa saatavilla olevilla resursseilla.
* *Ajallinen* - eriteltävä, milloin tulokset voidaan saavuttaa.

Huomaa, että nämä kriteerit eivät määrää sitä, että kaikki tavoitteet voidaan määrällistää kaikilla johdon tasoilla. Joissakin tilanteissa ei ole realistista yrittää määrällistämistä, erityisesti henkilökunnan keskijohdon asemissa. Johtajat ja yritykset saattavat menettää abstraktin tavoitteen hyödyn yittäessään saavuttaa määrällistämistä. Todella tärkeää on tavoitteen ja sen toteuttamisohjelman yhdistäminen. Siksi hyvän johtamisen pitäisi kiinnittä huomiota näihin kahteen, eikä vain tavoitteeseen. George T. Doran, There's a S.M.A.R.T. way to write management's goals and objectives

Muut määritelmät
----------------

Jokainen SMARTin kirjain viittaa eri tavoitteiden arvioimisen kriteereihin. Eri lähteet käyttävät kirjaimia viittaamaan eri asioihin. 

Valitsemalla tiettyjä yhdistelmiä nämä nimikkeet voivat aiheuttaa kopioitumista, kuten valitsemalla 'saavutettavissa oleva' ja 'realistinen', tai ne voivat aiheuttaa merkittäviä päällekkäisyyksiä, kuten yhdistämällä "asianmukainen" ja "merkityksellinen". Termiä "hyväksytty" käytetään usein johtamistilanteissa, joissa sidosryhmien ostaminen on toivottavaa (esim. arviointi tilanteissa).

Lähteet
-------

1. ↑  Use S.M.A.R.T. goals to launch management by objectives plan TechRepublic. Viitattu 20 November 2013.
2. ↑  Doran, G. T. (1981). "There's a S.M.A.R.T. way to write management's goals and objectives". *Management Review* **70** (11): 35–36. AMA FORUM.
3. ↑  Why SMART objectives don't work.
Monica Ali vuonna 2009.
**Monica Ali** (s. 20. lokakuuta 1967) on brittiläis-bangladeshilainen kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa *Brick Lane* ilmestyi vuonna 2003.

Elämä
-----

Ali syntyi Dhakassa, Bangladeshissa. Hänen isänsä oli bengalilainen ja äitinsä englantilainen. Ali muutti Boltoniin Englantiin kolmevuotiaana, ja kasvoi siellä. Ali meni Bolton Schooliin ja opiskeli Wadham Collegessa. 

Ennen kirjailijanuraansa Ali työskenteli kahdessa kustantamossa.

Hän asuu Etelä-Lontoossa miehensä Simonin ja heidän kahden lapsensa, Felixin ja Shumin, kanssa.

*Brick Lane*
------------

*Brick Lane*, joka nimettiin Lontoon sydämessä bangladeshilaisessa yhteisössä sijaitsevan kadun mukaan, seuraa Nazneen-nimisen naisen elämää. Hän muuttaa Lontooseen 18-vuotiaana, osaten englannista vain sanat "anteeksi" ja "kiitos", mennäkseen naimisiin vanhemman miehen, Chanun, kanssa.

Kirjasta tehtiin saman niminen elokuva vuonna 2007.

Teokset
-------

* *Brick Lane*. (Brick Lane, 2003.) Suom. Sari Karhulahti. Otavan kirjasto. Helsingissä: Otava, 2005. ISBN 951-1-19370-8.
* *Alentejo Blue*, kesäkuu 2006
* *In The Kitchen*, huhtikuu 2009

Lähteet
-------

1. ↑  Ali, Monica *Notable biographies*. Viitattu 13.9.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Brick Lane’s reluctant queen of outrage from Sunday Times, 18th Nov 2007
* Biography from the international literature festival berlin (Arkistoitu – Internet Archive)
* Interview with Monica Ali at Minnesota Public Radio

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Sulo Eino Alvar Tuompo** (4. elokuuta 1902 Pornainen – 8. heinäkuuta 1979) oli Suomen Puolustusvoimien eversti, joka komensi sota-aikana useita ilmatorjuntayksiköitä.

Sotilasura
----------

Tuompo oli Tornion suojeluskunnan jäsen ja osallistui Tornion pataljoonan mukana sisällissotaan Hämeen ja Satakunnan rintamilla. Hän osallistui Aunuksen retkelle vuonna 1919. Tuompo kävi Kadettikoulun 1920–1922, tykistön ampumakoulun 1923 sekä Sotakorkeakoulun 1936–1938. Hän toimi Kenttätykistörykmentti 3:ssa ensin nuorempana upseerina vuosina 1923–1926 sekä patterin päällikkönä ja aliupseerikoulun johtajana 1926–1936. Tuompo oli Yleisesikunnan operatiivisen osaston toimistoesiupseeri 1938–1940.

Talvisodassa hän palveli päämajan operatiivisella osastolla. Hän johti Ilmatorjuntakoulua 1940–1941. Jatkosodassa Tuompo toimi Helsingin ilmatorjuntapiirin komentajana 1941 ja Aunuksen ryhmän esikunnassa ilmatorjunnan komentajana 1941–1944 ja Kannaksen armeijan esikunnassa 1944. Tuompo toimi Ilmatorjuntarykmentti 1:n komentajana 1944–1946. Hän oli Ilmavoimien esikunnassa ilmatorjuntatykistön komentajana vuosina 1946–1956. Tuompo toimi Lounais-Suomen sotilasläänin komentaja 1956–1958 ja siirtyi pois palvelusta 1958. Hän toimi Suomen Väestönsuojelujärjestön koulutuspäällikkönä ja tiliosaston johtajana vuosina 1958–1964.

Hänen vanhemmat veljensä olivat jääkärikenraali ja pankinjohtaja Wiljo Einar Tuompo (1893–1957) ja myös Suomen Puolustusvoimien everstinä toiminut Yrjö Tuompo (1897–1964).

Ylennykset: vänrikki 1922, luutnantti 1924, kapteeni 1928, majuri 1938, everstiluutnantti 1941, eversti 1944.

Henkilöhistoria
---------------

Tuompon puoliso oli kansakoulunopettaja Irja Lygia Stoore. Heidän pojastaan Harri Eino Albert Tuomposta (s. 1930) tuli lääkäri.

Julkaisuja
----------

Nimellä *S. E. A. Tuompo*:

* *Poliittisen ja sotilaallisen johdon väliset suhteet Suomen vapaussodassa valkoisten puolella*. Tiede ja ase 6/1938

Lähteet
-------

* *Kadettiupseerit 1920–1985*. Kadettikunta r.y. Upseeriliitto r.y. 1985. 951-99690-4-7.

### Viitteet

1. ↑  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 681. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.
2. ↑  Viite julkaisuun
**Eino Aleksi Soinio** (alk. **Salin**, 12. marraskuuta 1894 – 7. joulukuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija ja urheilutoimittaja. Puolustuksessa keskustukimiehenä pelannut Soinio edusti urallaan Helsingin Jalkapalloklubia sekä Helsingin Palloseuraa. Urheilutoimittajana hän käytti nimimerkkiä M-o-n-i. 

Soinio oli Tukholman olympialaisissa vuonna 1912 Suomen paras pelaaja, vaikka oli joukkueen nuorin pelaaja. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa juuri olympiakisojen alla Ruotsia vastaan, ollessaan 17 vuoden ja 228 päivän ikäinen. Soinion veli oli Suomen olympiajoukkueen johtaja Kaarlo Soinio.

Soiniota nuorempana Suomea on miesten A-maajoukkueessa edustanut vain Pasi Rautiainen. Olympiakisoissa Soinio teki tasoitusmaalin 2–2 Italiaa vastaan ja on edelleen nuorin Suomen maajoukkueessa maalin tehnyt pelaaja. Kisamenestyksestä muut pelaajat saivat palkkioksi raitiovaunulipun lisäksi kruunun päivärahan, mutta alaikäinen Soinio vain 50 äyriä.

Soinio voitti uransa aikana peräti yhdeksän Suomen mestaruutta, enemmän kuin kukaan muu miespelaaja. Elämänuransa Soinio teki Helsingin Sanomien urheilutoimittajana sekä urheilukirjailijana.

Saavutukset
-----------

* Suomen mestaruus 1911, 1912, 1917, 1918, 1919, 1923, 1925, 1926 ja 1927
* 36 A-maaottelua
* 4. sija Tukholman olympiakisoissa 1912
* Valittiin olympiakisojen all stars -joukkueeseen
* Valittiin Suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen 1993

Teokset
-------

* *Gee-Bee – kehdosta "Gardenin" kehään*, Helsingin uusi kirjapaino, Helsinki, 1938.
* *Suomalaisia mestaripainijoita – Carl Allénista Väinö Kokkiseen*, WSOY, Porvoo, 1939.
* *Voimailumaailman mestareita – kuvauksia heidän elämästään ja kamppailuistaan*, Tammi, Helsinki, 1945.
* *Kuningas jalkapallo*, Tammi, Helsinki, 1947.
* *Urheiluareenoitten mestareita*, Tammi, Helsinki, 1950.
* *Urheilun suurten voittajien tarina*, Otava, Keuruu – Helsinki, 1960.
* *Helsingin atleettiklubi 1891–1966*, Helsinki, 1967.

Lähteet
-------

* Jalkapallon Pikkujättiläinen (WSOY 2003) ISBN 951-0-27037-7.
* Eino Soinio National Football Teams.

### Viitteet

1. 1 2 3  Kristiina Markkanen, Tukholman ihme, Helsingin Sanomat 4.7.2010 sivu C 7

Aiheesta muualla
----------------

* Antti O. Arponen: / Soinio, Eino (1894–1973) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  23.3.2007. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

  

Suomen joukkue – Olympialaiset 1912
Gustav Holmström |
Jalmari Holopainen |
Viljo Lietola |
Knut Lund |
Gösta Löfgren |
Algoth Niska |
Artturi Nyyssönen |
Lars Schybergson |
Eino Soinio |
Kaarlo Soinio |
August Syrjäläinen |
Lauri Tanner |
Bror Wiberg |
Ragnar Wickström |
Jarl Öhman



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Lubana al-Quntar** (s. 1972 Damaskos) on syyrialainen laulaja, joka on äänialaltaan sopraano. Hänestä tuli ensimmäinen kansainvälistä tunnustusta saavuttanut syyrialainen oopperalaulaja. Hän on kuitenkin tulkinnut myös popmusiikkia ja perinteistä arabialaista laulua.

Al-Quntar syntyi perinteisten laulajien perheeseen. Hän on Amal al-Atrašin (Asmahan) ja Farid al-Atrašin sukulainen. Al-Quntar aloitti varhaisella iällä laulamisen ja tulkitsi lapsesta saakka haastavaa laulettua runoutta. Hän suoritti korkeakouluopintoja Damaskoksessa, jossa hänen ensimmäinen opettajansa oli Galina Khaldiave. Al-Quntar opiskeli myös Maastrichtissa ja täydensi opintojaan Lontoon Royal College of Musicissa, jossa häntä opettivat Kenneth William ja Graziella Sciutti. Tämän jälkeen hän sai vielä opetusta Claude Milonilta Ranskassa. Al-Quntar osallistui Daniel Barenboimin ja Riccardo Mutin pitämille mestarikursseille.

Al-Quntar voitti vuonna 1995 parhaan arabialaisen oopperalaulajan arvonimen, mikä toi hänelle kansainvälistä huomiota. Vuonna 1996 hän sai neljännen palkinnon ja yleisöpalkinnon Belgradin kansainvälisessä laulukilpailussa. Al-Quntar osallistui Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailuun Belgiassa vuonna 2000 ja sai laulun kategoriassa viidennen palkinnon. Vuonna 1996 al-Quntar aloitti kansainvälisen kiertämisen Euroopassa, Lähi-idässä, Pohjois-Afrikassa ja Pohjois-Amerikassa. Hän on johtanut laulun laitosta Damaskoksen korkeammassa musiikki-instituutissa. Hän mahdollisti opiskelijoille ensimmäisenä samanaikaisen länsimaisen ja arabialaisen laulun opiskelun. Al-Quntar perusti myös arabialaisen musiikin lauluyhtyeen, joka esiintyi eri puolilla Lähi-itää.

Syyrian sisällissodan sytyttyä al-Quntar pakeni maasta. Hän saapui Yhdysvaltoihin vuonna 2012 ja asettui Washington DC:aan. Tämän jälkeen al-Quntar jatkoi esiintymistä John F. Kennedy Center for the Performing Artsissa ja lukuisissa muissa paikoissa. Hän on esiintynyt myös yhdessä muiden klassisen musiikin koulutuksen saaneiden pakolaisten kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Lubana Al Quntar Queen Elisabeth Competition
2. 1 2 3 4 5 6 7  Lubana Al-Quntar Kennedy Center
3. 1 2 3 4 5  Lubana Al Quntar & Kenan Adnawi: Traditional Music and Song from Syria Library of Congress
4. 1 2 3  Syrian opera singer performs with US refugee orchestra Kuwait Times
*Tämä artikkeli käsittelee nykyistä voivodikuntaa. Aikaisemmasta, vuosina 1975–1998 toimineesta samannimisestä voivodikunnasta on eri artikkeli.*

**Lublinin voivodikunta** (puol. *województwo lubelskie*) on yksi Puolan kuudestatoista voivodikunnasta. Se sijaitsee Puolan itäosassa ja rajautuu idässä Valko-Venäjään ja Ukrainaan. Voivodikunnassa asui vuoden 2019 arvion mukaan 2 108 270 asukasta ja sen pinta-ala on 25 122 neliökilometriä. Sen pääkaupunki ja suurin kaupunki on Lublin.

Lublinin voivodikunta syntyi 1. tammikuuta 1999 voimaan astuneen hallintouudistuksen yhteydessä, kun useita pieniä voivodikuntia yhdistettiin suuremmiksi. Voivodikunta on nimetty sen suurimman kaupungin Lublinin mukaan. Lublinin voivodikunta rajoittuu etelässä Ala-Karpatian voivodikuntaan, lounaassa Świętokrzyskin voivodikuntaan, lännessä ja luoteessa Masovian voivodikuntaan ja pohjoisessa Podlasien voivodikuntaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Lubelskie *citypopulation.de*. Viitattu 16.8.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lublinin voivodikunta** Wikimedia Commonsissa

Puolan lippuPuolan voivodikunnat

* Ala-Karpatia
* Ala-Sleesia
* Kujavia-Pommeri
* Łódź
* Lublin
* Lubusz
* Länsi-Pommeri
* Masovia
* Opole
* Podlasia
* Pommeri
* Sleesia
* Iso-Puola
* Świętokrzyskie
* Vähä-Puola
* Warmia-Masuria