recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Vuoden 2000 Audi R8 LMP1 kuvattuna vuonna 2019.
**Audi R8** on Audin valmistama Le Mans Prototype -luokan kilpa-auto, joka voitti Le Mansin 24 tunnin ajot viidesti vuosina 2000, 2001, 2002, 2004 ja 2005. R8 saavutti 63 voittoa 80 kilpailussa.
Auto kehitettiin Audin vuoden 1999 autosta Audi R8R. Auton monokokki on valmistettu hiilikuitukomposiitista. Auton moottori on kahdella turboahtimella varustettu 3.6 litran V8-moottori, joka tuottaa noin 600 hevosvoimaa. Moottori käyttää bensiiniä ja sen seuraajat R10, R15 ja R18 käyttävät dieseliä.

Auto kehittyi vuosina 2001-2005 hieman pääasiassa vastauksena sääntöihin, joilla pitovoimaa ja tehoa pyrittiin rajoittamaan. Auton aerodynamiikan suunnitteli Michael Pfadenhauer, rungon Wolfgang Appel, ja moottorin Ulrich Baretzky.

Lähteet
-------

1. ↑  Erwan Seite: Audi R8 LMP: Domination through technology *gt-report.com*.  13.6.2020. Viitattu 29.12.2022. (englanniksi)
2. ↑  2001-2005 Audi R8 *mulsannescorner.com*. Viitattu 29.12.2022. (englanniksi)
**Veljensä vartijat** on Mauri Sariolan vuonna 1969 ilmestynyt Gummeruksen kustantama ihmissuhderomaani. Romaanin keskeisiä teemoja, joihin myös nimi liittyy, on miesten keskinäinen, aseveljeyteen perustuva toveruus ja avunanto.

Juoni
-----

Päähenkilö, toimittaja Lasse Porras, syyllistyy rattijuopumukseen ja tuomitaan kolmeksi kuukaudeksi työsiirtolaan. Romaani rakentuu tämän keskustapahtuman sekä päähenkilön ihmissuhteiden ympärille.

Ensimmäinen luku kertoo Lasse Porraksen reaktioista esimiehensä, mutta samalla hänen tuestaan riippuvaisen henkilön moraalisesti kyseenlaiseen toimintaan. Päähenkilön voimakkaat reaktiot liittyvät hänen omassa elämässään kohtaamiinsa vaikeuksiin, joihin hänen itsensä on puolestaan haettava apua.

Toisessa luvussa ajokorttinsa määräajaksi menettänyt Porras ajaa kortitta Suomen halki pohjoiseen tehdäkseen lehtiartikkelin matkailusta mutta myös tavatakseen matkalla kaksi ystäväänsä, nimismiehen ja lääkärin. Seuraavissa luvuissa kuvataan näiden ystävien toimintaa päähenkilön tilanteen helpottamiseksi.

Kirjan keskivaiheilla, luvussa 12, Porras saapuu vaimonsa kyyditsemänä työsiirtolaan suorittamaan rangaistustaan. Seuraavat luvut kuvaavat työsiirtolan ilmapiiriä, vankeja ja henkilökuntaa sekä työskentelyolosuhteita sahalla ja metsätyömaalla. Työsiirtolassa ollessaan päähenkilö saa kirjeen, joka kertoo hänen nimismiesystävänsä olevan vuorostaan avun tarpeessa. Viimeisenä yönä ennen päähenkilön vapautumista vankien väliset suhteet kiristyvät ja Porras on joutumassa vaikeuksiin.

Kirjan loppuosa käynnistyy luvussa 17 päähenkilön saapuessa työ- ja huvimatkallaan Travemünden pelikasinolle. Kasinolla hän tapaa naispuolisen tuttavansa ja lähtee kotiinpaluun sijasta tämän mukana Pariisiin. Matkalla heidän välilleen kehittyy rakkaussuhde.

Päähenkilö yrittää suostutella vaikeuksiaan Ranskaan paennutta nimismiesystäväänsä palaamaan Suomeen ja joutuu tästä keskusteltaessa kohtaamaan myös oman toimintansa ristiriitaisuuden.

Romaanin viimeisessä luvussa Porras palaa Pariisista ristiriitaisessa olotilassa: "*Mies oli tyhjä kuin tyhjäksi puhallettu munankuori. Ja jokainen suihkukoneen moottoreissa palava polttoainekuutiosenttimetri vei vääjäämättömästi kotia kohden.*"

Elämäkerrallisia elementtejä
----------------------------

Kuten Veljensä vartijat -romaanin päähenkilö, Mauri Sariola tuomittiin 1960-luvulla rattijuopumuksesta ja hän suoritti tuomion työsiirtolassa syksyllä 1963. Kyseessä oli Rihun saha Heinolassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Sariola, Mauri: *Veljensä vartijat*, s. 254–255. Jyväskylä: Gummerus, 1969.
2. ↑  Sarkola, Ritva & Jokisalmi, Raimo: *Mauri Sariola : aika velikulta*, s. 231. Suomussalmi: Myllylahti, 2005. ISBN 952-202-025-7.
3. ↑  Saraluoto, Hannu: Mauri Aukusti Sariola, kirjailija (1924 – 1985): pienoiselämäkerta *phnet.fi*.  s.a.  Arkistoitu 19.6.2016. Viitattu 28.6.2016.
**Lumikirsikkäät** eli **lumivaaksiaiset** eli **talvivaaksiaiset** (*Chionea*) on pieni, vaaksiaisiin lukeutuva suku. Aikuiset hyönteiset ovat aktiivisia talvella. Suvun reilun kolmenkymmenen lajin levinneisyys rajoittuu Eurooppaan, Aasian pohjoisosaan ja Pohjois-Amerikkaan.

Lumikirsikkäät ovat pieniä, 3–8 mm pitkiä, siivettömiä ja pitkäjalkaisia hyönteisiä. Niiden yleisvaikutelma on hyvin hämähäkkimäinen. Ruumiin väri vaihtelee kellertävästä tumman ruskeaan. Pää on pieni, samoin verkkosilmät ja tuntosarvet ovat lyhyet. Huulirihmat ovat lähes tuntosarvien pituiset. Siivet ovat erittäin lyhyet, mutta nuppineulaa muistuttavat väristimet ovat kehittyneet. Takaruumis on pitkänomainen ja pullea. Hyönteisen vartalo on kuitenkin pieni verrattuna pitkiin ja melko paksuihin raajoihin. Lumikirsikkäiden ruumiinnesteessä on yhdisteitä, jotka estävät hyönteisen jäätymisen vaikka lämpötila alittaa veden jäätymispisteen.

Aikuisia lumikirsikkäitä voi tavata marraskuusta maaliskuuhun, pääasiassa kuitenkin tammi-helmikuussa. Hyönteiset liikkuvat lumen pinnalla lämpötilan ollessa korkeampi kuin −6 °C ja ovat aktiivisimmillaan kun on lämpimämpää kuin −3 °C. Tuulisella säällä ne pysyttelevät piilossa. Aikuiset vaaksiaiset eivät nauti ravintoa. Parittelu tapahtunee syksyllä ennen luman tuloa tai talven aikana lumikerroksen alla ja naaras laskee munat maahan, lumen alle. Toukat elävät maaperässä.

Lumikirsikkäitä tunnetaan Fennoskandiasta kolme lajia, joita kaikkia tavataan myös Suomesta. Lajit ovat vuorilumikirsikäs (*Chionea araneoides*), lapinlumikirsikäs (*Chionea crassipes*) ja nuoskalumikirsikäs (*Chionea lutescens*).

Lähteet
-------

1. ↑  Lumikirsikkäät – *Chionea* *Suomen Lajitietokeskus*. Viitattu 28.11.2020.
2. ↑  Kaaro, Jani: Hyönteiset ja selkärangattomat. Teoksessa *Suuri suomalainen luonto-opas*, s. 328. Helsinki: Otava, 2007. ISBN 978-951-1-18427-0.
3. ↑  Oosterbroek & Reusch (2008) "Review of the European species of the genus *Chionea* DALMAN, 1816 (Diptera, Limoniidae)". Braunschweiger Naturkundliche Schriften 8(1), 173–220
4. ↑  BugGuide.net
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. 1 2  S. Hågvar (2010) "A review of Fennoscandian arthropods living on and in snow". Eur. J. Entomol. 107, 281–298

Aiheesta muualla
----------------

* W. Marchand (1917): "Notes on the Habits of the Snow-Fly (Chionea)". Psyche 24, 142–152 (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* ITIS: Chionea (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q4357396
* Wikispecies: Chionea
* BioLib: 118401
* BOLD: 352363
* BugGuide: 42998
* CoL: 87DYN
* EoL: 18420
* Fauna Europaea: 143618
* Fauna Europaea (new): 4011ac32-5c20-48ba-979c-22da8a9f4866
* GBIF: 1489035
* iNaturalist: 174252
* ITIS: 120458
* NCBI: 700830

 |

 |
Sebastian Hohenthal Fortecilla Britannian F3-luokassa vuonna 2008.
**Sebastian Hohenthal** (s. 5. marraskuuta 1984 Mora) on ruotsalainen moottoriurheilija.

Ura
---

Hohenthal aloitti uransa Karting-sarjoissa joissa hän kilpaili vuosina 1995-2000 voittaen mm. Dalacupen Formula Micro -sarjan mestaruuden vuonna 1996, ICA Junior Tom Trana Trophyn vuonna 1999 ja ICA Junior Nordic ja Swedish sarjojen mestaruudet vuonna 2000. Vuonna 2001 Hohenthal kilpaili Formula Ford-sarjoissa joissa hän jatkoi vuoteen 2004 saakka voittaen sarjan mestaruuden kolmessa eri luokassa vuonna 2003. Vuonna 2004 hän sijoittui kolmanneksi Britannian Formula Ford sarjassa ja Formula Ford Festival kilpailussa. Vuonna 2005 Hohenthal kilpaili Formula Renault UK sarjassa sijoittuen neljänneksi. Seuraavana vuonna hän voitti sarjan mestaruuden. Vuosina 2007-08 Hohenthal kilpaili Britannian Formula 3 -mestaruussarjassa sijoittuen seitsemänneksi ja yhdeksänneksi. Vuonna 2009 Hohenthal kilpaili FIA Formula Two Championship -sarjassa saavuttaen seitsemän pistettä. Vuonna 2010 Hohenthal ilmoitti vetäytyvänsä autourheilusta. Nykyään Hohenthal on Hello Sweden -klubin jäsen, joka tukee nuoria autourheilijoita. Hohenthal perusti myös oman Hohenthal Racing Academyn, joka avattiin toukokuussa 2010.
Warszawa M-20 malli (valmistettiin 1951-1957)
**FSO Warszawa** oli ensimmäinen puolalainen toisen maailmansodan jälkeinen automalli. Warszawaa (tarkoittaa Varsovaa) alettiin valmistaa vuonna 1951 FSO:n uudessa tehtaassa, joka perustettiin pohjois-Varsovaan, Zeraniin. Warszawa oli lisenssillä tehty versio neuvostoliittolaisesta Pobedasta, ja sen valmistus jatkui vuoteen 1973 asti, kun Pobedan valmistus lopetettiin jo 15 vuotta aiemmin 1958. Warszawaa tehtiin kaikkiaan noin 254 000, hieman enemmän kuin Pobedaa (236 000 kpl).

Pobeda ja Warszawa saivat suosiota länsimaissa, Suomessa etenkin taksikäytössä huonoja teitä hyvin kestävän vankan rakenteensa johdosta. Warszawasta valmistettiin monia muunnoksia, esimerkiksi kiskoilla kulkeva malli. Warszawa tuli tunnetuksi hitaudestaan, joka johtui aivan liian vähätehoisesta moottorista painavaan koriin nähden. Warszawan tuotanto loppui vuonna 1973, jolloin se oli jo todella vanhanaikainen malli jopa SEV-markkinoille. Tuotanto olisi ehkä jatkunut jos Polski Fiat ei olisi osoittautunut menestykseksi.

Seuraavia malleja valmistettiin:

* **Warszawa M-20** (1951-1957)
* **Warszawa 201** (1957-1964)
* **Warszawa 223** (1964-1973)

Yhteensä valmistettiin 254 471 autoa.

**Tekniset tiedot** (M-20 -malli)

* Mitat: pituus 4665 mm, leveys 1695 mm, korkeus 1640 mm, akseliväli 2700 mm.
* Raideleveys: edessä 1364 mm, takana 1362 mm.
* Omapaino: 1360 kg, kokonaispaino 1860 kg.
* Renkaat: 6.00 - 16".

* Moottori ja voimansiirto:
	+ Nelisylinterinen kahdeksanventtiilinen moottori.
	+ Tilavuus 2120 cm3, sylinterin halkaisija 82 mm, iskun pituus 100 mm, puristussuhde 6,2.
	+ Teho: 36,5 kW (50 hv), 3600 r/min.
	+ Kipinäsytytys.
	+ Sytytysjärjestys 1-2-4-3
	+ Sähköjärjestelmä 12 V, plusmaadoitus.
	+ 3 vaihteinen vaihteisto. Vaihteet 2 ja 3 synkronoituja.

* Huippunopeus: 105 kilometriä tunnissa.
* Polttoaineen kulutus: 13,5 l/100 km.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen autoistuminen alkoi 40-luvun lopussa, Suomi-Venäjä-Seuran arkisto, Internet Archive, tallennettu 11.1.2005.

Katso myös
----------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **FSO Warszawa**.
* Puolan autoteollisuus
**Lumikorennot** (Boreidae) on pieni, kärsäkorentoihin kuuluva hyönteisryhmä. Heimon kolmeen sukuun kuuluu kolmisenkymmentä Euraasian ja Pohjois-Amerikan alueella tavattavaa lajia.

Muista kärsäkorennoista poiketen lumikorennot elävät kasviravinnolla. Toukat erityisesti sammalilla. Hyönteiset ovat pienikokoisia, vain 3–5 mm pitkiä ja niiden ruumiin väritys on tumma. Siivet ovat surkastuneet, mutta koirailla on nähtävissä molempien siipiparien tyngät, naarailla ainoastaan etusiipien tyngät. Naaraan takaruumiin kärjessä on kaareva munanasetin. Tuntosarvet ovat pitkät ja pään muoto muiden kärsäkorentojen tapaan venynyt.

Lumikorentojen esiintymisaika on hyönteisille erikoinen. Kesä kuluu toukkavaiheessa ja aikuiset korennot syntyvät useimmiten myöhään syksyllä, joskus talven aikana. Aikuiset korennot ovat psykrofiilejä. Ne elävät enimmäkseen lumen alla, mutta tulevat lauhalla säällä lumikerroksen pinnalle. Sopeutumana talvisiin olosuhteisiin hyönteisen ruumiinnestessä on jäätymisen estäviä aineita.

Useimmat lajit ovat pohjoisamerikkalaisia. Pohjois-Euroopassa lumikorentolajeja esiintyy kaksi: Lumikorento (*Boreus westwoodi*) sekä *Boreus hyemalis*. Suomessa *B. westwoodi* on yleinen ja laajalle levinnyt, mutta *B. hyemalis*ta ei ole toistaiseksi Suomesta tavattu.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Martin Meinander: "The Neuroptera and Mecoptera of Eastern Fennoscandia". Societas pro Fauna et Flora Fennica 13. Helsinki 1962.
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Lumikorennot (*Boreidae*)
* iNaturalist: Heimo *Boreidae*
* ITIS: Boreidae (englanniksi)
* UniProt: Taxonomy - Boreidae (snow scorpionflies) (englanniksi)
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Boreidae (englanniksi)
* University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Boreidae, snow scorpionflies (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2004861
* Wikispecies: Boreidae
* BOLD: 487870
* BugGuide: 12104
* CoL: 7B3
* EoL: 930
* EPPO: 1BOREF
* Fauna Europaea: 11366
* Fauna Europaea (new): a7c9148f-27c7-4251-8c6a-34367226a0e2
* Fossilworks: 288699
* GBIF: 4357
* iNaturalist: 173350
* IRMNG: 108550
* ITIS: 114995
* NBN: NBNSYS0000159521
* NCBI: 48910

 |

 |
**Albatros** oli Ranskan laivaston 1930 vesille laskettu Aigle-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa ja sen päätyttyä, kunnes alus poistettiin palveluksesta 9. syyskuuta 1959.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Aigle-luokka (hävittäjä)*
Alus tilattiin St. Nazairesta Ateliers et Chantiers de la Loirelta, missä köli laskettiin 21. helmikuuta 1929. Alus laskettiin vesille 27. kesäkuuta 1930 ja otettiin palvelukseen 25. joulukuuta 1931.

Palvelus
--------

*Albatros* liitettiin Välimeren laivaston 7. viirikköön, jonka mukana se osallistui Genovan pommitukseen kesäkuussa 1940. Ranskan, jolloin aluksen taempaan kattilahuoneeseen osui kranaatti. Alus palasi aselevon astuttua voimaan Touloniin, ja se oli osan ajasta sijoitettuna viirikkönsä mukana Pohjois-Afrikkaan.

Marraskuussa 1942 Yhdysvaltain joukot nousivat maihin Casablancassa, jonne alus oli sijoitettuna. Se kärsi pahoja vaurioita ja jouduttiin ajamaan matalikolle uppoamisen estämiseksi. Hylky nostettiin joulukuussa ja hinattiin sodan päätyttyä Touloniin, jossa se sijoitettiin 31. heinäkuuta 1944 erityisreserviin. Aluksi alusta käytettiin varaosina, mutta se päätettiin 1945 kunnostaa ja palauttaa palvelukseen koululaivana.

Varojen puute ja useat viiveet siirsivät palvelukseen astumista aina syyskuuhun 1948. Aluksen etummaiset kattilat ja etummainen savuhormipari poistettiin sekä erilaisia asejärjestelmiä asennettiin sen palveluksen lopun aikana. Alus siirrettiin reserviin 10. syyskuuta 1956 ja poistettiin alusluetteloista 9. syyskuuta 1959.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Whitley, M. J. s. 40
**Lars Arvid Nilsen** (s. 15. huhtikuuta 1965 Notodden) on norjalainen entinen kuulantyöntäjä.

Nilsenin uran paras saavutus on MM-hopea vuodelta 1991. Hän sijoittui kilpailussa alun perin kolmanneksi, mutta nousi pykälää ylemmäs alkuperäisen hopeamitalistin, toisen norjalaistyöntäjän Georg Andersenin, jäätyä kiinni dopingista.

Nilsen itse jäi kiinni kiellettyjen aineiden käytöstä vuosina 1987 sekä 1992. Toisella kerralla hän sai elinikäisen kilpailukiellon kaikkeen urheiluun, joskin kieltoa lievennettiin vuonna 2004 koskemaan pelkästään kuulantyöntöä sekä kansallisia ja kansainvälisiä mestaruuskilpailuja muissa lajeissa.

Nilsenin henkilökohtainen ennätys on 21,22 metriä vuodelta 1986, joka on samalla myös voimassa oleva Norjan ennätys.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lifetime Ban for Nilsen? (englanniksi) *New York Times.* Ajankohta 10.7.1992. Viitattu 8.5.2015.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**FPS Security Oy** (alun perin **Finnish Protection Service Oy**) oli vuonna 1997 perustettu vartiointiliike. Yritys työllisti 120 henkilöä (1. huhtikuuta 2006) turvallisuustehtävissä, joihin lukeutuivat perinteiset vartiointi- ja valvontapalvelut, tekniset valvontajärjestelmät, ilkivallan torjunta ja erilaiset kiinteistöhallintaan liittyvät palvelut.

Yritys oli osa Turvatiimiä vuodesta 2010 alkaen. Kesäkuussa 2016 Turvatiimi ja G4S Suomi yhdistyivät puolestaan Avarn Securityksi.

FPS Securityn asiakkaita olivat Helsingin kaupungin lisäksi myös Helsinki-Vantaan lentoasema, VR, Espoon kaupunki, Shell ja JCDecaux sekä monet kauppakeskukset.

FPS tuli tunnetuksi varsinkin Helsingin seudulla "Stop töhryille" -projektin (Helsingin kaupungin rakennusviraston graffitien ja tagien puhdistusprojekti) myötä, jossa se oli suurimpia kaupungin alihankkijoita.

Vuonna 2003 FPS nosti syytteen Voima-lehteä vastaan lehden julkaistua artikkelin koskien FPS:n väkivaltaiseksi väitettyä toimintaa. Yhtiö katsoi artikkelin loukkaavan FPS:n toiminnan periaatteita*lähde?*

Marraskuussa 2006 YouTube-videopalveluun levisi video jossa FPS:n palkkalistoilla oleva vartija pahoinpiteli helsinkiläisellä Kontulan ostoskeskuksella maassa sidottuna makaavaa puolustuskyvytöntä ihmistä potkien tätä selkään. Ohikulkija oli sattumalta nähnyt vartijoiden käyvän humaltuneeseen käsiksi ja päätti kuvata tapahtuman ylikulkusillalta matkapuhelimellaan. Video sai YouTubessa lyhyessä ajassa suuren määrän katsojia. Vartijoiden työnantaja FPS Security jätti tapauksesta tutkintapyynnön poliisille ja kertoi, että tilanne ei olisi vaatinut "kuvatun kaltaisten voimakeinojen käyttöä". Tapauksesta käynnistettiin poliisitutkinta ja se käynnisti laajan keskustelun vartijaväkivallasta. Yksi vartija vapautettiin syytteistä ja toinen todettiin syylliseksi pahoinpitelyyn, mutta käräjäoikeus ei rankaissut häntä, koska vartija ja uhri olivat sopineet asian.

Lähteet
-------

1. ↑  Turvatiimi vartiointi Oy *Kauppalehti*. Viitattu 14.2.2018.
2. ↑  Norjalainen omistaja yhdistää Turvatiimin ja G4S Suomen *Talouselämä*.  28.4.2016. Viitattu 11.7.2016.
3. ↑  Santtu Parkkonen: Poliisi: Vartijoiden rikkeet ovat harvinaisia (Archive.org) *Helsingin Sanomat*.  14.11.2006.  Arkistoitu 18.11.2006. Viitattu 14.2.2018.
4. ↑  Mitä töhryhanke maksaa? (Arkistoitu – Internet Archive) Voima 8/2003
5. ↑  Nettivideo näyttää vartijan potkivan sidottua miestä Helsingissä www.hs.fi.  Arkistoitu 16.11.2006. Viitattu 14.3.2007.
6. ↑  Poliisille tutkintapyyntö vartijoiden pahoinpitelystä Kontulan ostarilla www.kontula.com.  Arkistoitu 2.3.2007. Viitattu 14.3.2007.
7. ↑  Nettivideo näyttää vartijan potkivan sidottua miestä Helsingissä [vanhentunut linkki] Helsingin Sanomat 14.11.2006 (Arkisto)
8. ↑  Video herätti laajan nettikeskustelun vartijoiden toiminnasta [vanhentunut linkki] Helsingin Sanomat 15.11.2006 (Arkisto)
9. ↑  Kontulan ostoskeskuksen entinen vartija sai tuomion pahoinpitelystä ([vanhentunut linkki]) *Helsingin Sanomat*. www.hs.fi.  Arkistoitu 26.5.2012. Viitattu 19.2.2008.
**Rakennusapulainen** eli **rakennusapumies** on työmaalla usein työmaan ylimmän johdon alaisena, logistiikkavastaavan alaisena tai jonkun rakentamiseen tai muuhun asentamiseen suuntautuneen aliurakoitsijan alaisena, tekemässä jotain mihin tällä usein ei ole varsinaista rakennusalan ammatillista koulutusta. Usein rakennusapulaiset ovat vuokrattua työvoimaa.

Rakennusapulaiset edistävät työmaan järjestystä ja työturvallisuutta ja auttavat aliurakoinnin toimintaa kokonaisuutena, muun muassa kantamalla rakennusmateriaaleja, purkamalla työmaalle tullutta materiaalia kannettavaksi, rakentamalla kulkuesteitä, kuten vaneriaitoja ja muita esteitä, putoamissuojaimia esimerkiksi hissikuiluun, keräämällä työkaluja talteen, auttamalla nosturin toiminnassa nosto- ja laskupaikoissa sekä keräämällä ja kantamalla purettua rakennusjätettä pois. Joskus rakennusapumies myös vastaa osaltaan siivoamisesta työmaalla, vaikka siihen onkin olemassa erikseen varsinaiset rakennussiivoojat.

Aiheesta muualla
----------------

* Rakennuslehti: Katso kuinka paljon rakennusalan työkaverisi ansaitsevat
**Larry "Rhino" Reinhardt** (7. heinäkuuta 1948 Florida, Yhdysvallat – 2. tammikuuta 2012) oli yhdysvaltalainen kitaristi, joka soitti Iron Butterfly ja Captain Beyond -yhtyeissä. 

Reinhardt aloitti uransa 1960-luvun loppupuolella floridalaisissa The Load ja Second Coming -yhtyeissä, kunnes pääsi kitaristiksi Iron Butterfly -yhtyeeseen vuonna 1970. Reinhardt oli mukana yhtyeen *Metamorphosis*-albumilla.

Iron Butterflyn hajottua vuonna 1971 Reinhardt ja basisti Lee Dorman perustivat Captain Beyondin, joka julkaisi kolme albumia 1970-luvulla pienellä kaupallisella menestyksellä ja vaihtuvilla kokoonpanoilla, kunnes hajosi lopullisesti vuonna 1978. Kasvavaa kulttisuosiota nauttiva yhtye palasi esiintymään vuosina 1998–2002.

Captain Beyondin ohella Reinhardt oli mukana muutamaan otteeseen Iron Butterflyn uudelleenkokoontumisissa. Hän myös soitti Bobby Womackin, Robert Tepperin ja Mad Dancer -yhtyeen albumeilla. Hänellä oli myös oma yhtye The Ryno Band, joka ei kuitenkaan levyttänyt.

2000-luvun puolivälissä Reinhardtilla diagnosoitiin maksasyöpä, ja lääkärit antoivat hänelle vuoden elinaikaa. Lääkityksen avulla syöpä saatiin kuitenkin kuriin, ja Reinhardt palasi musiikkimaailmaan julkaisemalla sooloalbumin *Rhino's Last Dance* vuonna 2009. Hän menehtyi maksakirroosiin tammikuussa 2012.

Lähteet
-------

1. ↑  The First World Exclusive Interview with Rhino for the unofficial European Captain Beyond website! *Y2K News*.  11.3.2009.  Arkistoitu 17.1.2012. Viitattu 4.1.2012. (englanniksi)
2. ↑  Iron Butterfly, Captain Beyond guitarist Larry Reinhardt dies in Bradenton *Bradenton Herald*.  4.1.2012. Viitattu 24.10.2012. (englanniksi)
3. ↑  Kitaristisuuruus on kuollut *mesta.net*.  4.1.2012. Viitattu 4.1.2012. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Info epävirallisella Captain Beyond-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Haastatteluja epävirallisella Captain Beyond-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Rakennusfysiikka** on tekniikan ala, joka kattaa rakennusten ja rakenteiden lämpö- ja kosteusteknisen toiminnan sekä akustiikan. Rakennusfysiikkaa tarvitaan erityisesti rakentamisen ja korjaamisen suunnitteluvaiheessa. Alaa säätelevät voimakkaasti rakentamismääräykset, jotka ovat olleet voimakkaassa muutoksessa 2000-luvulla. Muutosten taustalla on rakennusten energiankulutuksen pienentämistavoitteet. Energiatehokkuusvaatimukset ovat johtaneet uusiin rakenneratkaisuihin ja rakennusmateriaaleihin. Rakennusfysiikan alalle on tyypillistä laskentaohjelmien käyttö ja standardointi. Alan tutkimusta tehdään esimerkiksi Tampereen Teknillisessä yliopistossa.

Rakennusfysikaalisen suunnittelun perustehtävät lämmön osalta liittyvät energiatehokkuuteen, rakenteiden ja materiaalien säilyvyyteen ja käyttäjien kokemaan lämpöviihtyvyyteen. Tavoitteena on luoda ympäristö, jossa energiankulutus on pieni, rakenteet eivät rasitu ja käyttäjät kokevat lämpöolot tarkoituksenmukaisiksi. Kosteuden suhteen tavoitteena on rajoittaa ylimääräisen kosteuden tunkeutumista rakenteisiin, varmistaa rakenteiden riittävä kuivumiskyky, säilyttää rakenteet ja materiaalit sekä parantaa asunnon kosteusviihtyvyyttä. Myös sisäilman laadun parantaminen ja rakennusvaipan ilmanpitävyys ovat oleellisia osa-alueita.

Lähteet
-------

1. ↑  Juha Vinha: Rakennusfysiikan perussäännöt suunnittelussa ja rakentamisessa.  *Rakentajain kalenteri 2008*, 2007, s. 394-409.  Rakennustieto Oy. Artikkelin verkkoversio (PDF). Viitattu 28.5.2016.  Suomeksi.
2. ↑  TTY: Rakennusfysiikka *Yliopiston verkkosivut*. Viitattu 28.5.2016.
3. ↑  Toim. Juha Vinha et al.: "1", *Rakennusfysiikka 1*, s. 13-17. Helsinki: Suomen Rakennusinsinöörien Liitto RIL ry, 2014. ISBN 978-951-758-589-7. Teoksen verkkoversio (RIL ry:n verkkokaupan sivut) (viitattu 28.5.2016). Suomeksi.
Koiravaljakko
**Rekikoiriksi** kutsutaan yleisesti pohjoisia koirarotuja, joiden alkuperäinen käyttötarkoitus on ollut toimia vetoeläimenä arktisilla alueilla. Eskimot ja intiaanit olivat niiden perinteisä käyttäjiä. Rekikoirat ovat monikäyttöisiä koiria. Nykyään rekikoiria käytetään harrastus- ja kilpailutoiminnassa erityisessä valjakkourheilulajeissa. Rekikoiran tulee olla sosiaalinen, koska valjakossa toimii yhtä aikaa monta koiraa.

Koiravaljakot
-------------

Valjakkoja on kolme päätyyppiä:

* Yleisin on pariveto. Siinä keskellä menee pääliina, johon koirat kiinnittyvät sivuliinoilla pareittain. Koirat kytketään pääliinaan myös kaulapannasta lyhyellä liinalla eli seisingillä.
* Viuhkatyyppi, jota käyttävät esimerkiksi Grönlannin eskimot. Se sopii aukeille jäätiköille, joissa puista ei ole haittaa. Viuhkatyypissä jokaisen koiran vetoliina kiinnittyy suoraan rekeen. Vetoliinat ovat usein hieman eri pituisia.
* Harvemmin näkyvä tyyppi on kahden pääliinan muodostama jono, jossa koirat ovat peräkkäin kahden liinan välissä. Liina on voitu korvata myös aisalla.

Keulalla juoksee johtajakoira tai johtajakoirapari. Sillä tai niillä tulee olla tehtäväänsä sopivat luonteet. Johtajan tulee olla kuuliainen ohjaajalle, mutta samalla riittävän itsenäinen. Johtoparin jälkeen olevat koirat sijoitetaan tasaväkisin, hyvin keskenään toimeen tulevin parein, ylläpitämään valjakon vauhtia. Näitä kutsutaan vauhtipareiksi. Parivedossa lähinnä rekeä olevia koiria sanotaan pyöräpariksi. Niiden tulee olla vankkarakenteisia ja kestäviä, koska joutuvat ensimmäisinä alttiiksi vedettävän kuorman painolle ja heilahduksille.

Rekikoirarotuja
---------------

Koiravaljakko
* Samojedinkoira
* Alaskanmalamuutti
* Siperianhusky
* Grönlanninkoira
* Kanadaneskimokoira
* Chinook
* Koillissiperianrekilaika
* Alaskanhusky (ei varsinainen rotu, koska tyyppi ei ole yhtenäinen)
* Skandinaviankoira (samoin kuin alaskahusky)
* Eurasier

Katso myös
----------

* Valjaat
Egyptiläinen muumio British Museumissa.
Faarao Ramses II:n muumioidut kasvot.
**Muumiointi muinaisessa Egyptissä** käsittelee vuosina 3150 eaa. – 639 jaa. kukoistaneessa Egyptissä harjoitettuja tapoja muumioida vainajat. 

Muinaisessa Egyptissä muumioinnilla oli tärkeä osa kulttuurissa ja mytologiassa. Muumio pyrittiin säilyttämään mahdollisimman hyväkuntoisena, sillä sen uskottiin olevan kuolemanjälkeisen elämän edellytys.

Muinaisegyptiläiseen kulttuuriin kuului paitsi ihmisten myös eläinten muumiointi. Esimerkiksi pyhinä eläiminä pidettyjä kissoja ja krokotiileja muumioitiin, samoin hallitsijalle kuuluneita lemmikkejä, kuten koiria, saatettiin muumioida.

Historia
--------

Muumiointia harjoitettiin muinaisessa Egyptissä jo vanhan valtakunnan aikana. Tällöin muumiot olivat vainajia, jotka oli ensin taivutettu sikiöasentoon, sitten kiedottu useisiin kerroksiin kääriliinoja ja lopuksi asetettu tarkoitusta varten valmistettuihin arkkuihin. Tältä ajalta tunnetaan esimerkiksi vuoden 3000 eaa. tienoilla hallineen faarao Djerin muumio, joka oli muumioitu osittain varhaisella Egyptissä käytetyllä muumiointitekniikalla. 

Varhaisimpien muumioiden käärinliinat kyllästettiin pihkalla ja vainajan kasvoille saatettiin asettaa ohut kipsikerros. Lisäksi joidenkin muumioiden kasvoille levitettiin vihreää maalia uudelleensyntymisen vertauskuvana. Käytetyn tekniikan seurauksena varhaisista muumioista jäi usein jäljelle ainoastaan luuranko, sillä varhaiset muumiointitekniikat eivät pysäyttäneet mätänemistä.

Ruumiiden hajoaminen huomioitiin ylhäisön keskuudessa, jossa uskottiin kuolemanjälkeisen elämän edellytyksenä olevan ruumiin täydellinen säilyminen. Tämän vuoksi ruumiita käsittelevät henkilöt kehittelivät uusia menetelmiä, joiden ansiosta ruumis voitaisiin säilöä paremmin. Mätänemisen hidastamiseksi otettiin käyttöön tapa poistaa vainajalta pehmeät sisäelimet, mikä hidasti hajoamisprosessia ja kuivatti ruumiin ontelot. Uusi muumiointitapa saikin pian suosiota Egyptin ylhäisön keskuudessa.
Vainajan ja kangassuikaleiden väliin pantiin usein symbolisia esineitä. Tärkein niistä oli sittiäisen muotoinen symboli, joka laitettiin vainajan sydämen päälle.

Lähteet
-------

* Joyce Tyldesley: *Muumiot*. Gummerus, 2000. ISBN 951-20-5727-1.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Tyldesley s. 8
2. ↑  Tyldesley s. 17
**Muumipeikon metsäretki** (ruots. *Mumin gör så gott han kan*) on Harald Sonessonin kirjoittama vuonna 2001 ilmestynyt lapsille suunnattu kuvakirja.

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Kirjassa Muumipeikko ja Nipsu haluavat näyttää Niiskuneidille, että pystyvät nukkumaan yön metsässä. Pikku Myy epäilee kuitenkin sen onnistumista. Vähän matkan päässä Muumin ja Nipsun kanootti törmää kiveen ja uppoaa joella. Muumi ja Nipsu pelastautuvat ja he joutuivat heittämään kaiken pois köyttä lukuun ottamatta. Sitten he kuulevat kauhistuttavan laahaavan äänen ja menevät piiloon. Se on Mörkö, joka lähestyy heitä uhkaavasti. Sitten Muumipeikko ja Nipsu säntäävät pakoon ja pelastautuvat jyrkänteeltä, johon he joutuivat köyden avulla ja Mörkö jää ylös kyräilemään. Tuon jälkeen he huomaavat luolassa pelottavat silmät ja lähtevät taas juoksemaan pakoon. He harhailevat metsässä, kohtaavat susia ja melkein jäävät kivivyöryn alle. Sitten he jäävät nukkumaan kuusen alle sateisessa metsässä. 

Aamulla he heräävät, kun Pikku Myy tulee heidän luo. Pikku Myy naureskelee, että taas se nähtiin, etteivät Muumipeikko ja Nipsu uskalla mennä edes puutarhaa kauemmas. Mutta Muumi ja Nipsu ovat huojentuneita seikkailustaan ja lähtevät aamiaiselle Muumitaloon. Myöhemmin iltapäivällä he istuvat puutarhassa miettimässä hurjaa seikkailuaan.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**
*Tämä artikkeli käsittelee porvoolaista lehteä. Samalla nimellä on ilmestynyt myös vaasalainen* Vapaa Sana*. Työläisistä eli työväenluokasta on artikkeli proletariaatti.*
Lehden ensimmäisen näytenumeron etusivu.
**Työläinen** oli Porvoossa vuosina 1906–1916 ilmestynyt sosiaalidemokraattinen sanomalehti. Sen perustajahahmo oli sosiaalidemokraattien jyrkkään siipeen kuulunut Kullervo Manner. Lehden levikkialue ruotsinkielisen Porvoon ympärillä oli suppea, ja se lopetettiin lähinnä taloudellisten vaikeuksien takia.

Aluksi kahdesti ja vuodesta 1908 lähtien kolmesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli suurimmillaan 2400 kappaletta vuonna 1912. Päätoimittajina työskentelivät Kullervo Manner (1907–1909), V. F. Aaltoranta (1910–1912), Rieti Itkonen (1912–1914), Toivo Järvinen (1914–1915) ja August Ahokas (1915–1916). Taustavaikuttajiin kuului muun muassa johtokunnan puheenjohtaja Joel Järnstedt.

Lähteet
-------

* *Suomen lehdistön historia 7: Hakuteos Savonlinna – Övermarks Tidning*. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-241-3.

### Viitteet

1. 1 2 3  Suomen lehdistön historia 7, s. 154
2. ↑  Suomen lehdistön historia 7, s. 155

Aiheesta muualla
----------------

* Työläinen Historiallisessa sanomalehtikirjastossa
**Clas Alfred Stjernvall** (29. joulukuuta 1803 Linnaisten kartano, Mäntsälä – 22. heinäkuuta 1869 Ylöjärvi) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Stjernvallin vanhemmat olivat luutnantti, tilanomistaja Hans Henrik Stjernvall ja Anna Lovisa Ekblad ja puoliso vuodesta 1832 Selma Aurora von Kraemer. Kenraalimajuri Johan Richard Alfred Schleussner oli Clas Alfred Stjernvallin avioton poika, kenraali Carl Fredrik Stjernvall oli hänen veljensä ja kenraali Knut Stjernvall hänen velipuolensa. Clas Alfred Stjernvall suoritti ylioppilastutkinnon Turussa 1817 ja Uppsalassa 1823. Hän tuli vapaaehtoisena Venäjän tie- ja vesikulkulaitosten insinöörijoukkojen palvelukseen 1824. Vänrikiksi hänet ylennettiin 1825, aliluutnantiksi 1826, luutnantiksi 1827, kapteeniksi 1831, majuriksi 1835 ja everstiluutnantiksi 1840. Vuonna 1847 hänet siirrettiin Suomen tie- ja vesikulkulaitoksen johtokunnan alaisiin insinöörijoukkoihin ja nimitettiin insinöörijoukkojen päälliköksi. Stjernvall yleni everstiksi 1847 ja kenraalimajuriksi 1854, jolloin hänet määrättiin Saimaan kanavan työmaan ylijohtajaksi. Eron sotapalveluksesta hän sai helmikuussa 1856.

Insinööri, valtiopäivämies Fridolin Stjernvall oli Clas Alfred Stjernvallin poika.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Clas Alfred Stjernvall *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 26.4.2020)
**Työlainsäädännön** valmistelusta ja kehittämisestä vastaa Suomessa työ- ja elinkeinoministeriö. Tällaisia lakeja ovat mm. työsopimuslaki, työaikalaki, vuosilomalaki, Yhdenvertaisuuslaki, laki yksityisyyden suojasta työelämässä, työehtosopimuslaki, vuorotteluvapaalaki, opintovapaalaki sekä palkkaturvalaki. Myös henkilöstön osallistumisjärjestelmiä eli yhteistoimintaa yrityksissä, hallintoedustusta ja henkilöstörahastoa koskevat lainsäädäntöasiat valmistellaan työ- ja elinkeinoministeriössä.

Työlainsäädäntöä valmistellaan kolmikantaisesti, yhteistyössä työnantajien ja työntekijöiden etujärjestöjen kanssa. Työntekijöiden työehtoja määrittelevät työlainsäädännön lisäksi mm. eri alojen työehtosopimukset. Työlainsäädännön valvonta kuuluu suurelta osin sosiaali- ja terveysministeriön alaisille työsuojeluviranomaisille. 

Työ- ja elinkeinoministeriö osallistuu Euroopan unionin työlainsäädännön ja Kansainvälisen työjärjestön sopimusten valmisteluun. Ministeriö tukee ja arvioi tutkimusten avulla mm. työlainsäädännön valmistelua ja seurantaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Työ- ja elinkeinoministeriö – Työlainsäädäntö *tem.fi*. Viitattu 16.8.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Työ- ja elinkeinoministeriö – Työlainsäädäntö
* Kansainvälinen työjärjestö ILO

Kirjallisuutta
--------------

* Kimmo Nieminen (toim.): *Työpaikan lait ja työsuhdeopas 2018*, 16. uud. p. Helsinki : Talentum Media, 2017. ISBN 978-952-14-3280-4.
**Tapio Pulkkanen** (s. 21. toukokuuta 1990) on suomalainen ammattilaisgolfaaja. Pulkkanen edustaa Kymen Golfia. Maajoukkueeseen hän pääsi suhteellisen myöhään verrattuna muihin Suomen huippuihin eli vasta 16-vuotiaana. Pulkkanen on saavuttanut lyhyen uransa aikana suomalaisissa kisoissa paljon. Miesten lyöntipelin SM-kultaa on tullut kahdesti, hopeaa kahdesti  ja pronssia kerran. Joukkue-SM:n hän voitti vuonna 2011.  Hopeaa hän sai 2008. Pulkkanen osallistui European Tourin karsintoihin ensimmäistä kertaa 2011. Finnish Openin hän on voittanut kahdesti. European Challenge Tourilta on yksi voitto  Kazakhstan Openista vuodelta 2017. 

Pulkkanen aloitti golfin vuonna 1999 seuraten isoveljensä jalanjälkiä. Hänen muutkin perheenjäsenensä, eli isä, äiti ja isosisko, pelaavat golfia. Lajin toi Pulkkasten perheelle tutuksi Pulkkasen isoäiti. Pulkkasen tavaramerkki on olkihattu, ja hän viittautuu aihetunnisteella #hattutapio.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
5. ↑
Lentomestari Kenji Yanagiya Rabaulin tukikohdassa.
**Kenji Yanagiya** (jap. 柳谷 謙治, marraskuussa 1919 Hokkaido – 29. helmikuuta, 2008 Tokio) oli japanilainen toisen maailmansodan taistelulentäjä ja hävittäjä-ässä. Yanagiya valmistui pilotiksi keväällä 1942 Ōita:n tukikohdasta. Hänen toimintansa sotahistoriaan nähden, korostuu siinä että tämä oli yksi kuudesta Zero-saattopilotista, sota-amiraali Isoroku Yamamoton lennolla Rabaulista Buiniin. Tuo ilmataistelu käytiin Kahilin lähellä Bougainvillessä. Yanagiya selvisi myös Tyynenmeren sodasta hengissä, näistä kaikista saattolentäjistä ainoana. Shoichi Sugita kaatui sodassa myöhemmin. Kenji Yanagiyan mainitaan pudottaneen yhden hyökänneen Lockheed P-38 Lightning-koneen Sugitan kanssa yhdessä, jota ohjasi Raymond K. Hine. Luutnantti Hinen kone jäi lennolta palaamatta.

Kenji Yanagiya oli tehnyt yhden pudotusilmoituksen vuonna 1943, joka oli ollut käytännössä mahdoton: Grumman-lentokonetehtaan Experimental-tyyppisen koekone F5F-1 Skyrocketin pudotuksesta (XF5F-1). 

Yanagiya haavoittui vakavasti Guadalcanalin taistelussa 8. kesäkuuta 1943 ilmataistelua käydessään, jonka jälkeen hänen oikea kätensä amputoitiin. Hän ehti ennen haavoittumistaan saada 8 ilmavoittoa. Kenji Yanagiya otti häntä hoitaneen sairaanhoitajan aviopuolisokseen. Vuonna 1988 Yanagiya tapasi Operaatio Kostoon osallistuneita amerikkalais-pilotteja, kuten Rex T. Barberin - sekä paiskasi sovinnon kättä yhdessä heidän kanssaan. Barberia on ehkä yleisimmin pidetty Yamamoton pudottajana. Yanagiyan lopullinen sotilasarvo oli sotilasmestari eli Suomen vastaava sotilasilmailun arvo olisi ollut lentomestari.

Lähteet
-------

* Mellinger, George & Stanaway, John: *Bell P-39 Airacobra-ässät* (Osprey Hävittäjä-ässät osa 7), Koala-Kustannus, Helsinki, 2002, ISBN 952-5186-34-2 (alkuteos, sarjan 36. teos englanniksi, 2001, Oxford, Englanti)
* Sakaida, Henry - *Japanin laivaston ilmavoimien ässät 1937-1945*. Osprey 2002 ISBN 952-5186-25-3 (s.43)

Viitteet
--------

1. ↑  Sakaida, H. 2002: s.43

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Moraalinen säätely** tai **moraalisäätely** tarkoittaa vallanpitäjen tai muiden vaikuttajaryhmien kohdistamaa kasvatusta, valistusta tai propagandaa yhteiskunnallisista arvoista. Pyritään vaikuttamaan ihmisten arvoihin, asenteisiin ja mielipiteisiin, ja siten muokataan jopa ihmisten identiteettiä. Moraalisella säätelyllä pyritään säilyttämään kulttuurin (tilanteessa ja aikakaudella) vallitsevat normaaleiksi määritellyt toimintatavat ja näyttämään ne "ainoina vaihtoehtoina". Samalla toiset kulttuuriset toimintatavat näytetään luonnottomina ja huonoina tai väärinä valintoina.

Moraalisäätelyn käsitettä käyttivät ensimmäisenä Philip Corrigan ja Derek Sayer kirjassaan *The Great Arch* (1985). He hyödynsivät käsitettä tutkiessaan vallanpitäjien pyrkimystä luoda normalisoivaa sosiaalista järjestystä.

Lähteet
-------

* Vanttaja, M. Järvinen T. & Norvanto, T. 2017. Mediakulttuuri, koulu ja moraalinen säätely Opettaja-lehdessä 2000-luvulla. Kasvatus & Aika 11 (2) 2017, s. 5–22
* Ruonavaara (1998)*lähde tarkemmin?*
**Helena Pietilä** (o.s. **Koskinen**, s. 27. heinäkuuta 1947 Pertunmaa) on suomalainen keskimatkojen juoksija ja kestävyysjuoksija. Hän edusti aktiiviurallaan Pertunmaan Urheilijoita, ja on pituudeltaan 164 cm.

Pietilä voitti 3 000 metrin Suomen-mestaruuden Seinäjoella 1975 ajalla 9.28,88. Hän sai samalla matkalla SM-hopeaa 1974. 1 500 metrillä hän oli Kalevan kisoissa parhaimmillaan neljäs 1974. Hän voitti sisäratojen Suomen-mestaruuden Vierumäellä 1974 sekä 800 metrillä ajalla 2.18,9 että 1 500 metrillä ajalla 4.38,8.

Pietilä sijoittui 49:nneksi maastojuoksun MM-kilpailuissa 1976. Hän juoksi kaikkiaan kahdeksan maaottelujuoksua vuosina 1974–1975 sijoittuen parhaimmillaan 1 500 metrillä toiseksi Turun hallimaaottelussa maaliskuussa 1974 halliennätyksellään 4.31,4 ja Suomi–Ruotsi-maaottelussa Tukholmassa 1975.

Pietilä juoksi 1 500 metrin ennätyksensä 4.24,33 Helsingissä 1974 ja 3 000 metrillä 9.28,31 Tukholmassa 1975.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Helena Pietilä Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
*Tämä artikkeli kertoo musiikkikappaleesta, elokuvasta katso artikkeli Vuonna 85.*

| "Vuonna ’85"Eppu Normaali |
| --- |
| Singlen "Vuonna ’85" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Kahdeksas ihme* |
|  Julkaistu | tammikuu 1986 |
|  Tuottaja(t) | Mikko Syrjä |
|  Tyylilaji | suomirock |
|  Kesto | 04.47 |
|  Levy-yhtiö | Poko Rekords |
| Listasijoitukset |
| Suomi Suomen virallinen lista: 1. |
| Eppu Normaalin muut singlet |
| "Voi kuinka me sinua kaivataan"1985 | "Vuonna ’85"1986 | "Joka päivä ja joka ikinen yö"1987 |

**Vuonna ’85** on suomalaisen Eppu Normaalin vuonna 1986 julkaistu single ja samanniminen kappale. Kappale on myös albumilla *Kahdeksas ihme* (1985). Se on suomirockin tunnetuimpia lauluja, ja yhtyeen kappaleista sitä on soitettu radiossa eniten.*lähde?* Single nousi Suomen virallisen listan ensimmäiselle sijalle.

Kappaleen päähenkilöä on arvailtu, mutta kappaleen tekstin kirjoittaja Martti Syrjä ei ole tätä hahmoa paljastanut. Kun Syrjältä kysyttiin, onko päähenkilö Hanoi Rocks -yhtyeen Andy McCoy, hän vastasi: "Päähenkilö ei ole Andy, sillä hän ei ole tarpeeksi sympaattinen."*lähde?*

Kappaleet
---------

|  |  |
| --- | --- |
| 12″
**A-puoli**
1. Vuonna ’85 – 4.47
2. Koiralla on karvoissaan kirppuja – 3.00

**B-puoli**
1. Kitara, taivas ja tähdet – 4.40
2. Pimeyden tango – 3.24
3. Murheellisten laulujen maa – 3.21
4. Suomi-ilmiö – 3.31

 | 7″
**A-puoli**
1. Vuonna ’85 – 4.47

**B-puoli**
1. Koiralla on karvoissaan kirppuja – 3.00

 |

Lisäksi kappaleesta on liveversio vuoden 2005 *Sadan vuoden päästäkin* -CD-singlellä. 7″-versio on mukana 20 CD-singlen boksilla *Singlet 1978–1991* (2003).

Katso myös
----------

* Radiomafian top 500

Lähteet
-------

1. 1 2  Listalevyt: Eppu Normaali
Opetushevonen ratsastuskoulussa
**Opetushevonen** (myös **tuntihevonen**) on hevonen tai poni, joka on ratsastuskoulun opetuskäytössä. Opetushevonen on yleensä osaava ja luotettava ratsu, jolla aloittelijatkin voivat ratsastaa turvallisesti.

Mikä tahansa hevonen ei sovi luonteeltaan ratsastuskoulukäyttöön. Tuntityöskentely on melko yksitoikkoista, ja hevosen on siedettävä stressaantumatta ja liikaa turtumatta jatkuvasti vaihtuvia, lähinnä kokemattomia ratsastajia. Opetuskäytössä olevan hevosen on myös oltava hyvässä kunnossa jaksaakseen monen tunnin päivittäisen urakan. Opetushevosten koulutustaso vaihtelee. Parhaat ja käyttökelpoisimmat opetushevoset ovat sekä hyvin koulutettuja että luonteeltaan rauhallisia mutta vireitä, jolloin ne sopivat sekä aloittelijoiden että kokeneiden ratsastajien käyttöön. Opetuskäyttöön päätyy sekä lähinnä pelkän peruskoulutuksen saaneita keskitason ratsuhevosia ja -poneja että esimerkiksi entisiä kilparatsuja. Kilpauran tehneet hevoset ovat tavallisesti hyvin koulutettuja ja opetushevosiksi sopivan rauhallisia, koska ne ovat tottuneet kaikenlaisiin häiriötekijöihin. Kokeneimpien ja osaavimpien oppilaiden käyttöön on joillakin ratsastuskouluilla myös pitkälle koulutettuja, jopa jatkuvasti melko korkeallakin tasolla kilpailevia hevosia.

Hyvin koulutettu ja hyväluonteinen opetushevonen voi olla ratsastuskoululle huomattavan arvokas. Ratsastuskoulujen taso kuitenkin vaihtelee paljon, ja tuntikäytössä saatetaan pitää myös työhönsä huonosti sopivia, huonosti koulutettuja hevosia tai poneja. Opetuskäytössä olevat hevoset oppivat myös herkästi huonoja tapoja, kuten makupalojen saamisesta johtuvaa näykkimistä, huonoa talutuskäytöstä ja ratsastajan apujen huomiotta jättämistä, jos niitä käsittelevät ja ratsastavat jatkuvasti lähinnä kokemattomat ihmiset. Ratsastuskoulun henkilökunnan tuleekin kiinnittää hevosten käsittelykäytökseen ja ratsastettavuuteen jatkuvasti tarpeeksi huomiota.

Tuntiratsastaja voi ratsastuskoulusta riippuen lainata/vuokrata opetushevosta ratsuksi kilpailuihin esimerkiksi omalla tallilla tai suuremmissakin kilpailuissa. Suomessa vuosittain järjestettävät tuntiratsastajien mestaruuskilpailut ovat avoinna nimenomaan ratsastuskoulujen opetushevosilla kilpaileville ratsastajille.
**Vuonokylä** oli kylä Suomen Neuvostoliitolle vuonna 1944 luovuttaman Petsamon kunnan pohjoisosassa. Vuonokylä oli yksi Petsamon 16 kyläkunnasta, jotka muodostettiin valtioneuvoston vuonna 1930 vahvistamassa Petsamon uudessa kyläjaossa. Kyläkuntajaossa Vuonokylän alueeksi määriteltiin Petsamonvuonon ja Peuravuonon seudut. Vuonokylään ei kuitenkaan kuulunut Petsamonvuononperukka, vaan Vuonokylän naapurikyliä olivat etelässä Petsamonvuonon länsirannalla Trifona (Petsamo) ja itärannalla Kaakkuri. Vuonokylän alueen suurimmat kylät olivat Liinahamari Petsamonvuonon länsirannalla, Porovaara Petsamonvuonon itärannalla ja Peuravuono samannimisen vuonon pohjukassa.

Jäämerentie päättyi Vuonokylän alueelle Petsamonvuonon länsirannalla sijaitsevaan Liinahamariin. Liinahamarissa sijaitsi Suomen ainoa valtamerisatama, joka oli jäätön ympäri vuoden. Vuonokylän alue kuului Petsamon ensimmäisessä koulupiirijaosta vuodelta 1921 kirkonkylän eli Parkkinan koulupiiriin. Vuonna 1927 Parkkinan piirin pohjoisosa erotettiin omaksi Vuonokylän koulupiiriksi. Vuonokylän kansakoulu sijaitsi Trifonassa. Koulu toimi aluksi vain alakouluna, vuonna 1931 siitä tuli supistettu ja vuonna 1936 täydellinen kansakoulu.

Kun Suomi menetti talvisodan päättäneessä Moskovan rauhassa 1940 Raja-Karjalan ja Suojärven myötä siihen astisen itäisimmän kylänsä Ignoilan sekä Petsamon koillisosan, tuli Vuonokylästä Suomen itäisin kylä jatkosodan päättäneeseen Moskovan välirauhansopimuksen solmimiseen 1944 saakka.

Vuonokylän asukasluvun kehitys 1921-1939|  | Vuonokylä | Porovaara | Peuravuoro | Vuonokylä yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1921 | 35 | 62 | 11 | 108 |
| 1925 | 33 | 37 | 7 | 77 |
| 1930 | 43 | 29 | 6 | 78 |
| 1935 | 135 | 57 | 4 | 196 |
| 1939 | 265 |  |  | 265 |

Vuosina 1921-1935 Vuonokylä, Porovaaraa ja Peuravuonoa laskettiin erilleen, mutta vuonna 1939 niitä ei enää eritelty.

Lähteet
-------

* Onnela Samuli & Vahtola Jouko (toim.): *Turjanmeren maa, Petsamon historia 1920–1944*. Rovaniemi: Petsamo-Seura r.y. 1999. ISBN 952-91-0873-7.

### Viitteet

1. ↑  Onnela Samuli & Vahtola Jouko (toim.): *Turjanmeren maa, Petsamon historia 1920–1944*, s. 126. Rovaniemi: Petsamo-Seura r.y. 1999. ISBN 952-91-0873-7.
2. ↑  *Petsamon kartta*. Maanmittauslaitos, 1943.
3. ↑  Rahkola Hilkka: *Petsamon kansakoulut*, s. 381 & 397. Teoksessa: Vahtola Jouko & Onnela Samuli (toim.) *Turjanmeren maa, Petsamon historia 1920–1944*. Rovaniemi: Petsamo-seura, 1999. ISBN 952-91-0873-7.
4. ↑  Onnela 1999, s. 107–108
Nouriel Roubini
**Nouriel Roubini** (s. 29. maaliskuuta 1958 Istanbul, Turkki) on yhdysvaltalainen taloustieteilijä. Hän toimii New Yorkin yliopiston taloustieteen professorina.

Roubini syntyi Turkissa persialaiseen juutalaisperheeseen, joka muutti Teheraniin Roubinin ollessa kaksivuotias. Myöhemmin perhe muutti Tel Aviviin Israeliin ja asettui vuonna 1962 Italiaan, missä Roubini varttui ja suoritti perusopintonsa.

Roubini opiskeli vuoden Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa, minkä jälkeen hän suoritti taloustieteen kandidaatin tutkinnon Milanossa Bocconin yliopistossa 1982. Roubini väitteli taloustieteiden tohtoriksi Yhdysvalloissa Harvardin yliopistossa vuonna 1988 erikoistuen makrotaloustieteeseen ja kansainväliseen talouteen. Vuosina 1988–1995 hän työskenteli Yalen yliopistossa, mistä hän siirtyi New Yorkin yliopistoon.

Roubini tunnetaan erityisesti siitä, että hän ennakoi Yhdysvaltain vuosien 2007–2008 subprime-kriisin ja sitä seuranneen finanssikriisin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nouriel Roubini *Britannica.com*. Viitattu 26.6.2016. (englanniksi)
2. 1 2  Mihm, Stephen: Dr. Doom *The New York Times*.  15.8.2008. Viitattu 26.6.2016. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* Mathematics Genealogy Project

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Shinsuke Yamanaka** (s. 11. lokakuuta 1982 on japanilainen ammattinyrkkeilijä. Urallaan Yamanaka on voittanut WBC-liiton maailmanmestaruuden kääpiösarjassa.

Amatööriura
-----------

Amatöörinyrkkeilijänä Shinsuke otteli 47 kertaa, joista voitti 34.

Ammattiura
----------

Yamanaka siirtyi ammattilaisnyrkkeilijäksi vuonna 2006. Oteltuaan uransa ensimmäiset viisi vuotta lähinnä tuntemttomampia nyrkkeilijöitä vastaan Yamanaka pääsi vuonna 2011 kääpiösarjan WBC-liiton mestaruusotteluun, jossa hän voitti vapaana olleen vyön kamppailussa Cristian Esquivelia vastaan käydyn hankalan ottelun jälkeen: Esquivel kävi kanveesissa kuudennessa erässä ja Yamanaka seitsemännessä erässä. Tuomari keskeytti ottelun yhdennessätoista erässä Esquivelin polven osuttua kanveesiin. Tämän jälkeen Yamanaka puolusti mestaruutta menestyksekkäästi seitsemän kertaa kunnes kärsi tappion Luis Nerylle teknisellä tyrmäyksellä ottelun neljännessä erässä Yamanakan kulmauksen heitettyä pyyhkeen kehään luovuttamisen merkiksi.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Yamanakan ammattinyrkkeilyottelut boxrec.comissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Nonito Donaire** | **WBC-liiton kääpiösarjan maailmanmestari**6. marraskuuta 2011 – 15. elokuuta 2017 | Seuraaja:**Luis Nery** |