Konnun läpi kulkeva mukulakivitie linja-autopysäkkeineen.
Entinen osuuskaupparakennus päätien varrella.
Kylän pellot alkavat vähitellen metsittyä.
**Konnu** (ven. Ко́нново, *Konnovo*) on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Laukaansuun kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Kurkolanniemen länsiosassa 16 kilometriä Laukaansuusta luoteeseen. Vuonna 2010 kylässä oli 22 asukasta.

Historia
--------

Ivangorodin Petrovskin pogostaan kuulunut kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Šelonin viidenneksen verokirjassa vuonna 1571 nimellä *Kontina*. 1580-luvun ruotsalaismiehityksen aikana se mainitaan muodoissa *Kontela, Kondella, Kondolla, Konndola*. Vuosina 1618–1623 laaditussa maakirjassa kylä esiintyy autiona. Ruotsalaisvallan aikana seudulle muutti suomalaisia uudisasukkaita Suomenlahden pohjoispuolelta. Vuonna 1848 Konnulla asui 86 inkerinsuomalaista, jotka kuuluivat Kosemkinan luterilaiseen seurakuntaan. Vuonna 1862 kylässä oli kymmenen taloa ja 76 asukasta, jotka olivat valtion talonpoikia. Sen alkuperäisiä sukuja olivat Jalonen, Karhu, Koivunen, Seppänen ja Sippo. Vuonna 1899 Konnu kuului kyläkuntana Narvusin volostiin. Sen 180 asukasta olivat kaikki luterilaisia suomalaisia.

Neuvostoaikana Konnu toimi kyläneuvoston keskuksena. Se kuului aluksi Narvusin volostiin, vuodesta 1927 lähtien Kattilan ja vuodesta 1931 Jaaman piiriin. Vuosina 1931–1939 Konnulla oli kansallisen suomalaisen kyläneuvoston status. Siihen kuuluivat myös Hakajan, Hamalan, Kiiskalan ja Kirjamon kylät sekä Priboin ja Syvänojan (ven. *Gluboki Rutšei*) asutukset. Kyläneuvostoalueella asui 806 suomalaista, 100 muihin vähemmistöihin kuuluvaa (inkerikkoa) ja 10 venäläistä. Kansallisten kyläneuvostojen lakkauttamisen yhteydessä vuonna 1939 Konnuun liitettiin osa Kurkulan kyläneuvostosta. Vuonna 1938 Konnulla oli 227 ja vuonna 1958 89 asukasta.

Seudun pääelinkeinot olivat kalastus sekä vähäisemmässä määrin maanviljely ja karjanhoito. Kylässä oli vuonna 1888 rakennettu rukoushuone, joka suljettiin 1930-luvun puolivälissä sekä suomenkielinen nelivuotinen koulu, joka muutettiin venäjänkieliseksi vuonna 1938. 1930-luvun lopulla Kurkolanniemelle rakennettiin sotilastukikohta, jonka neuvostoarmeija tuhosi toisen maailmansodan perääntymisvaiheessa vuonna 1941.

Sodan aikana kylään jääneet asukkaat siirrettiin Suomeen. Sen loputtua inkeriläiset palautettiin Neuvostoliittoon, jossa heidät karkotettiin Sisä-Venäjälle. 1950-luvulta lähtien osa konnulaisista pääsi palaamaan kotikyläänsä, jonne oli jo sitä ennen siirretty venäläisiä uudisasukkaita Kalininin alueelta. Konnun kyläneuvosto, jonka keskuspaikka myöhemmin muutettiin Kirjamoon, liitettiin Joenperän kyläneuvostoon vuonna 1974. Kylän kauppa suljettiin lopullisesti 1990-luvun alussa.

Nykypäivä
---------

Nykyään Konnu on vain muutaman vakituisen asukkaan kylä, mutta sen väestö moninkertaistuu kesäaikana. Ainakin vielä 1990-luvulla kylässä oli yhä inkerinsuomalaisia, jotka puhuivat vatjalais- ja inkeroisvaikutteista Narvusin murretta. 

Kylää ympäröi Kurkolanniemen rauhoitusalue. Sen kautta kulkee 1930-luvulla sotilaskäyttöön rakennettu mukulakivitie, joka kiertää koko Kurkolannimen ympäri. Lähiseudun luontokohteita ovat Narvanlahti, Konnun pohjoispuolella kohoava Linnamäki (ven. *Gora-Gorodok*) sekä kylän itäpuolella suon takana sijaitseva Valkeajärvi.

Konnusta on linja-autoyhteys Laukaansuuhun ja Jaamaan. Taloudellista toimintaa edustaa yksityinen maatila. Palveluihin kuuluu kauppa-auto. Kylässä on 1990-luvun alussa avattu luterilainen rukoushuone (entinen kerhotalo). Lähistöllä sijaitsee saksalaisten sodan aikana murhaaman Pantelei Yllön muistomerkki, joka paljastettiin vuonna 2005.

Lähteet
-------

1. ↑  *Venäjän federaation paikannimiä*, s. 105. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2006. ISBN 952-5446-18-2. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  *Administrativno-territorialnoje delenije Leningradskoi oblasti*, s. 97. Sankt-Peterburg: Komitet po vzaimodeistviju s organami mestnogo samoupravlenija Leningradskoi oblasti, 2007. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Itogi Vserossijskoi perepisi naselenija 2010 goda: Leningradskaja oblast (taulukko Tšislennost LO) *petrostat.gks.ru*.  Arkistoitu 15.6.2018. Viitattu 11.2.2017.
4. ↑  Andrijašev, A. M.: *Materialy po istoritšeskoi geografii Novgorodskoi zemli*, s. 453, 455. Moskva: Imperatorskoje obštšestvo istorii i drevnostei rossijskih pri Moskovskom universitete, 1914.
5. ↑  Dmitrijev, A. V.: Toponimija Ivangorodskogo lena 1580-h godov. Material dlja istoriko-toponimitšeskogo slovarja Ingermanlandii.  *Linguistica Uralica*, 2016, 52. vsk, nro 4, s. 247–265. Artikkelin verkkoversio.
6. ↑  v. Köppen, Peter: *Erklärender Text zu der Ethnographischen Karte des St. Petersburger Gouvernements*, s. 87. St.-Petersburg: , 1867. Teoksen verkkoversio.
7. ↑  *Spisok naselnjonnyh mest po svedenijam 1862 goda: Peterburgskaja gubernija*, s. 211. Sankt-Peterburg: Tsentralnyi statistitšeski komitet ministerstva vnutrennyh del, 1864. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
8. ↑  Kuusi, Matti. Narvusin suomalaissuvuista. Teoksessa: *Ulkosuomalaisia (Kalevalaseuran vuosikirja 62)*, s. 240. Helsinki: Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1982. ISBN 951-717-289-3.
9. ↑  *Materialy k otsenke zemel v S.-Peterburgskoi gubernii. Tom I: Jamburgski ujezd, vypusk II*, s. 4, 7–8. Sankt-Peterburg: Otsenotšno-statistitšeskoje bjuro S.-Peterburgskogo gubernskogo zemstva, 1904. Teoksen verkkoversio (viitattu 27.4.2015). (venäjäksi)
10. 1 2  Spravotšnik istorii administrativno-territorialnogo delenija Leningradskoi oblasti: Alfavitnyi ukazatel *classif.spb.ru*.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 11.2.2017.
11. 1 2  Spravotšnik istorii administrativno-territorialnogo delenija Leningradskoi oblasti: Kingiseppski raion *classif.spb.ru*.  Arkistoitu 16.9.2017. Viitattu 11.2.2017.
12. ↑  Rykšin, P. Je.: *Administrativno-territorialnoje ustroistvo Leningradskoi oblasti*, s. 240. Leningrad: Izdatelstvo Lenoblispolkoma i Lensoveta, 1933. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
13. ↑  Janson, P. M.: *Natsionalnyje menšinstva Leningradskoi oblasti: sbornik materialov*, s. 24. Leningrad: Orgotdel Leningradskogo oblispolkoma, 1929. Teoksen verkkoversio.
14. ↑  Aleksandrova, Je. L. et al.: *Istorija finskoi jevangelitšesko-ljuteranskoi tserkvi Ingermanlandii*, s. 267. Sankt-Peterburg: Gjol, 2012. ISBN 978-5-904790-08-0.
15. ↑  Arhivy Leningradskoi oblasti *archiveslo.ru*.  Arkistoitu 12.2.2017. Viitattu 11.2.2017.
16. 1 2  Projekt generalnogo plana munitsipalnogo obrazovanija Ust-Lužskoje selskoje poselenija Kingiseppskogo munitsipalnogo raiona Leningradskoi oblasti: Materaly po obosnovaniju *fgis.economy.gov.ru*.  Arkistoitu 2.2.2016. Viitattu 11.2.2017.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Konnu (Jaaman piiri)**.
* Savijärvi, Ilkka ja Muusa & Heikkinen, Janne: *Vot, ihminen tahtoo kotimaalle: Länsi-Inkerin kieltä ja kohtaloita*. Joensuu: Joensuun yliopisto, humanistinen tiedekunta & Joensuu University Press, 1996.