recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ystävänpäiväkortti** on postikortti, joka lähetetään ystävälle ystävänpäivänä. Niiden historia ulottuu 1400-luvulle asti. Ystävänpäiväkorit olivat aluksi suosittuja erityisesti Englannissa, jossa sijaitsevassa British Museumissa historian tiettävästi ensimmäinen ystävänpäiväkortti on näytteillä. 1800-luvulla ystävänpäiväkortteja alettiin valmistaa tehtaissa ja vuosisadan lopussa niitä valmistettiin pääasiassa koneiden avulla. Vuonna 1850 yhdysvaltalainen taiteilija *Esther Howland* alkoi markkinoida ystävänpäiväkortteja myös Yhdysvaltoihin. 1900-luvulla yhdysvaltalainen postikorttiyhtiö *Norcross* alkoi yhtenä ensimmäisistä yrityksistä valmistaa ystävänpäiväkortteja. Kaikki vuoden juhlapyhät mukaan lukien yhdysvaltalaiset lähettävät eniten postikortteja toisilleen juuri ystävänpäivänä.

Lähteet
-------

1. 1 2  The History of Valentine's Day Cards ~ Valentine History ~ History of the Valentine ~ The Valentine Gallery Page One ~ Emotions Greetings Cards Museum *emotionscards.com*. Viitattu 31.1.2011. (englanniksi)
Laulajatar Mariah Carey tunnetaan suvereenista taidostaan laulaa vihellysrekisterissä ja vihellysrekisterin kattavasti käytöstä musiikissaan, erityisesti kappaleessaan Emotions.
**Vihellysrekisteri** (tunnetaan myös nimellä **huilurekisteri**) on ihmisäänen korkein rekisteri. Vihellysrekisterissä tuotetut äänet ovat falsettiakin korkeampia ja erittäin korkeataajuksisia, yli 1000-hertsisiä. Niitä pystyvät tuottamaan lähinnä vain naiset ja lapset. Vihellysrekisteri eroaa fysiologisesti merkittävästi muista rekistereistä. Se on saanut nimensä siitä, että tuotetut äänet muistuttavat soinniltaan vihellystä.

Fysiologia
----------

Ei tiedetä varmuudella, mitä äänihuulissa tapahtuu vihellyksen aikana. On arveltu, että ääni tuotetaan muodostamalla äänihuulten väliin pieni vihellysrako. Vihellysrekisterissä ääniä voi tuottaa puhaltamalla tai imemällä ilmaa: se siis toimii molempiin suuntiin.

Käyttö musiikissa
-----------------

Populaarimusiikissa vihellysrekisteriä käytetään monipuolisemmin ja korkeampien äänenkorkeuksien tuottamiseen kuin klassisessa musiikissa. Sitä ovat käyttäneet lähinnä naislaulajat, joista tunnetuimpina Mariah Carey, Minnie Riperton, Betty Wright, Chante Moore, Christina Aguilera, Kelly Clarkson sekä Ariana Grande.

Jotkut miespuoliset laulajat kykenevät myöskin tuottamaan ääniä vihellysrekisterissä, muiden muassa Dimaš Qudajbergen sekä Vitas.

Lähteet
-------

1. ↑  Schmidt, Katrina: Find out What Whistle Register Is *LiveAbout*.  16.1.2018. Viitattu 2.12.2023. (englanniksi)
2. ↑  Aura, Maarit: Vihellysrekisteri *PARASTA ÄÄNELLESI - ÄÄNITOHTORI MAARIT AURA*.  14.1.2022. Viitattu 2.12.2023. (suomeksi)
3. 1 2 3 4  Ibrahim, Michael: Mariah Carey & 9 Other Singers Who Can Hit A Whistle Note *TheThings*.  6.5.2021. Viitattu 2.12.2023. (englanniksi)
4. ↑  Litchmore, Cam: Minnie Riperton’s "Lovin’ You" Gives A Voice To The Whistle Register *Medium*.  22.11.2022. Viitattu 2.12.2023. (englanniksi)
5. ↑  Bryce: Betty Wright - Queen of Whistle Register? *Youtube*.  11.10.2008. Viitattu 2023-12-2.
6. ↑  Mann, James: Whistle Register Singing Voice *BecomeSingers.Com*.  10.11.2019. Viitattu 2.12.2023. (englanniksi)
**Kalle Artturi Havas** (9. tammikuuta 1898 Tampere – 24. joulukuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen valokuvaaja ja taidemaalari.

Havaksen vanhemmat olivat poliisikonstaapeli Kaarlo Edvard Henriksson, myöh. Havas ja Ida Havas. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1916–1917. Havas osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1921, 1922, 1923, 1925 sekä 1926–1930. Havas oli valokuvaajana useissa 1920-luvulla ja 1930-luvun alussa valmistuneissa Suomi-Filmi Oy:n elokuvissa. Havas asui 1920–1926 Vammalassa, jossa hänellä oli oma valokuvaamo. Havaksen valokuvanegatiiveja on Tyrvään seudun museon, Suomen valokuvataiteen museon ja Helsingin kaupunginmuseon kokoelmissa.

Havas oli naimisissa vuodesta 1925 valokuvaaja Impi Karin Ilolan kanssa. Heidän poikansa on arkkitehti Heikki Havas (s. 1926).

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomen Kuvataiteilijamatrikkeli : Kalle Havas
2. ↑  EloNet : Kalle Havas
3. ↑  Kuka kuvasi? - suomalaiset valokuvaajat 1842 - 1950 : Kalle Havas (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Kuka kukin on 1978 : Heikki Havas (Projekt Runeberg)

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Kalle Havas
* Kalle Havaksen valokuvia Finnassa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
**Asutuslautakunta** oli aiemmin Suomessa kunnallinen lautakunta asutustoimintaa varten.

Lautakunnan kokoonpano
----------------------

Asutuslautakunnista annetussa laissa säädettiin, että asutustoimintaa varten piti asutushallituksen avuksi perustaa asutuslautakunnat jokaiseen maalais-, kauppala- ja kaupunkikuntaan.

Asutuslautakunnassa oli puheenjohtaja ja varapuheenjohtaja sekä kaksi tai neljä jäsentä ja yhtä monta varajäsentä. Kaikki jäsenet asetettiin kolmen kalenterivuoden ajaksi kerrallaan. Kunnan valtuuston esityksestä asutushallitus päätti, oliko asutuslautakuntaan asetettava kaksi vai neljä jäsentä.

Asutuslautakunnan jäsenet valitsi kunnan valtuusto. Asutuslautakunnan jäsenet valitsivat ulkopuoleltaan lautakunnalle puheenjohtajan ja varapuheenjohtajan. Lautakunta oli päätösvaltainen, kun saapuvilla oli puheenjohtaja ja kaksi jäsentä. Lautakunnan tekemään katselmukseen otti osaa puheenjohtaja ja kaksi jäsentä.

Asutusneuvoja
-------------

Asutuslautakunnan avuksi voi kunnan valtuusto, jos katsoi tarpeelliseksi, ottaa *asutusneuvojan*. Ellei erityistä asutusneuvojaa ollut valittu, asutuslautakunnan oli määrättävä puheenjohtaja tai joku jäsenistään toimimaan asutusneuvojana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hakkila, Esko (toim.): "Asutuslautakunta", *Lakiasiain käsikirja*, s. 67–68. Porvoo: Werner Söderström Oy, 1938.

### Lakiviitteet

1. ↑  Laki asutuslautakunnista 16.3.1934.
**Kiril Văžarov** (bulg. Кирил Въжаров, 18. helmikuuta 1988 Sofia, Bulgaria – 18. huhtikuuta 2009) oli bulgarialainen jääkiekkomaalivahti. Hän oli Bulgarian maalivahti II-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2008 ja 2009.

Văžarov edusti koko uransa ajan Bulgarian liigassa pelaavaa HK Slavija Sofiaa. Hän pelasi siellä ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 2004–2005. Văžarov voitti Slavija Sofiassa kolme Bulgarian-mestaruutta.

Văžarov edusti Bulgariaa myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailujen III-divisioonassa vuosina 2005, 2006 ja 2007 18-vuotiaiden MM-kilpailujen III-divisioonassa vuosina 2004, 2005 ja 2006.

Kuolema
-------

Văžarov oli juhlimassa ystävänsä syntymäpäivää 18. huhtikuuta 2009 Sofiassa sijaitsevassa yökerhossa. Sen ulkopuolella syntyi joukkotappelu, jossa Văžarov puukotettiin ja syntymäpäiväsankarikin menehtyi. Lisäksi yksi henkilö loukkaantui vakavasti. Văžarov oli kuollessaan vain 21-vuotias.

Lähteet
-------

* Kiril Văžarov Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
* Kiril Văžarov *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  MTV3-Reuters: Jääkiekkomaalivahti puukotettiin kuoliaaksi  19.4.2009. MTV3.fi. Viitattu 19.8.2010.
2. ↑  IS: Maajoukkuemaalivahdin karu kohtalo - kuoli yökerhon ulkopuolelle  19.4.2009. Ilta-Sanomat.  Arkistoitu 22.4.2009. Viitattu 19.8.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Kiril Văžarov -säätiö (englanniksi)
Esimerkki palimpsestista: *Codex Ephraemi Rescriptus*. 400-luvulla tuotetun Raamatun kopion päälle on 1100-luvulla kirjoitettu kopio eräästä Efraim Syyrialaisen kirjoituksesta.
**Palimpsesti** (m.kreik. παλίμψηστος, *palimpsēstos*, sanoista πάλιν, *palin* 'uudestaan' ja ψάω, *psaō* 'raaputtaa') on antiikin aikainen tai keskiaikainen, useimmiten pergamentille tai papyrukselle kirjoitettu käsikirjoitus, jonka alkuperäinen teksti on myöhemmin pyyhitty tai raaputettu pois ja korvattu uudella tekstillä.

Kirjoitusmateriaalin kierrättäminen oli tavallista sen kalleuden takia. Pois pyyhityt tekstit olivat yleensä sellaisia, joita ei enää pidetty tarpeellisina tai kiinnostavina. Keskiajalla monet antiikin aikaiset, pakanallisiksi katsotut tekstit kokivat tämän kohtalon.
Vanhemman tekstin voi usein kuitenkin erottaa uudemman tekstin alta joko paljaalla silmällä tai nykytekniikan avulla, esimerkiksi infrapuna- tai multispektrivalokuvauksella. Monia jo kadonneiksi uskottuja antiikin teoksia on sittemmin löytynyt nimenomaan palimpsesteista. Joukossa on tunnettujakin teoksia kuten Ciceron *Valtiosta* (*De re publica*) ja eräs Arkhimedeen kirjoittama, matematiikkaa koskeva tutkielma, niin kutsuttu Arkhimedes-palimpsesti.*lähde?* Aiemmin on kemiallisia aineita käyttämällä voitu saada alkuperäinen kirjoitus luettavaksi, ja siten on tehty arvokkaita käsikirjoituslöytöjä. Tällainen on esimerkiksi *Codex Ephræmi rescriptus* -niminen Raamatun käsikirjoitus. 

Suomalaisetkin ovat osallistuneet yhteiseurooppalaiseen palimpsestien kartoitushankkeeseen, jonka tarkoituksena on kartoittaa Euroopan kirjastoissa ja arkistoissa säilytettäviä kreikankielisiä palimpsesteja.

Lähteet
-------

1. ↑  Aikio, Annukka & Vornanen, Rauni: *Uusi sivistyssanakirja*, s. 458. Kustannusosakeyhtiö Otava, 1993. ISBN 951-1-11365-8.
2. ↑  Palimpsest *Britannica Academic, Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica Inc. Viitattu 8.4.2018. (englanniksi)
3. ↑  Palimpsesti, Tietosanakirja osa 7, palsta 102, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1915
4. ↑  Rinascimento virtuale, Palimpsestien kartoitushanke

Aiheesta muualla
----------------

* Wikisanakirjassa: **Palimpsesti** – sanan synonyymit, käännökset ja sanakirjamääritelmä

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Palimpsesti** Wikimedia Commonsissa
Kaarlo Ignatius Washingtonissa
**Kaarlo Yrjö Benedictus Ignatius** (12. marraskuuta 1869 Helsinki – 13. tammikuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen juristi. Hän oli Vaasan hovioikeuden presidenttinä 1923–1927.

Henkilöhistoria
---------------

Ignatiuksen vanhemmat olivat Karl Emil Ferdinand Ignatius (1837–1909) ja Amanda Kristina Bergman (1841–1921). Hän oli naimisissa vuodesta 1928 Maggie Danielsonin kanssa. Ignatius pääsi ylioppilaaksi Helsingin alkeisopistosta 1887 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1889, filosofian maisteriksi 1890, molempien oikeuksien kandidaatiksi 1894 sekä molempien oikeuksien lisensiaatiksi ja tohtoriksi vuonna 1900.

Ignatius oli Helsingin yliopiston lainopillisen tiedekunnan suomenkielen ylimääräisenä lehtorina 1903–1906 ja luennoi prosessioikeudesta vuosina 1907–1912. Ignatius toimi talonpoikaissäädyn sihteerinä valtiopäivillä 1905–1906. Hän oli lainvalmistelukunnan jäsenenä 1906–1912, Suomen senaatin oikeusosaston protokollasihteerinä 1906–1908, Viipurin hovioikeuden asessorina 1908–1913, dosenttina 1914–1922 sekä Suomen Pankin sihteerinä 1915–1918. Tämän jälkeen hän oli Suomen edustajana Yhdysvalloissa 1917–1918, Suomen kaupunkien hypoteekkikassan toimitusjohtajana 1918–1921 sekä Helsingin yliopiston prosessi- ja rikosoikeuden apulaisena 1922–1923 ja prosessioikeuden vt. professorina 1920–1921. Viimeksi Ignatius toimi Vaasan hovioikeuden presidenttinä 1923–1927.

Teoksia
-------

* *Tietoja Kangasalan pitäjästä ja vero-oloista Ylä-Satakunnassa v. 1540-1577*. Etupäässä Suomen valtio-arkistosta koonnut Kaarlo Ignatius. Helsinki 1890
* *Virallisen syyttäjistön kehittyminen, organisatsiooni ja syyteoikeus: Rikosprosessioikeutta koskeva tutkimus*. Helsingin yliopiston väitöskirja. Weilin + Göös, Helsinki 1900
* *Onko rikosasioissa todistelun uudestaan tutkiminen ylemmässä oikeudessa vastedes sallittava? ensimmäiselle yleiselle Suomen lakimiesten kokoukselle v. 1907 laadittu alustus*. Helsinki 1907
* *Sakkorangaistuksesta*. Porvoo 1922
* *Oikeudenkäyntilaitoksemme uudistaminen*. Otava 1929
* *Vakuutussopimuslaki 12 päivältä toukokuuta 1933 selityksineen*. Otava 1933, 2. tark. painos, toim. Antti Kivivuori Suomen vakuutuslakimiesten yhdistyksen julkaisuja 18. Helsinki 1967, 3. tark. painos, toim. Antti Kivivuori Suomen vakuutuslakimiesten yhdistyksen julkaisuja 20. Helsinki 1970

Lähteet
-------

1. 1 2 3
2. 1 2  *Facta 2001*, osa 6, p. 371. WSOY 1981.
3. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
4. ↑  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 317–318. Helsinki: Otava, 1926.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 
  | Edeltäjä:**Karl Söderholm** | **Vaasan hovioikeuden presidentti**1923-1927 | Seuraaja:**Axel Cederberg** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Zygomaturus** oli pleistoseenillä Australiassa elänyt pussieläin. Se oli läheistä sukua *Diprotodonille* ja muistutti tätä myös ulkonäöllisesti. Laji erosi *Diprotodonista* lähinnä kokonsa vuoksi ja sen elinalue ulottui myös Tasmaniaan, toisin kuin *Diprotodonin*. *Zygomaturuksen* lähimmät elävät sukulaiset ovat vompatit.

Piirteet
--------

Aikuinen *Zygomaturus* oli noin 2,5 metriä pitkä ja noin metrin korkuinen. Sen arvioitu paino oli noin 300–500 kiloa. Sen hampaiden perusteella on päätelty että se söi kaisloja ja sarakasveja. Tästä taas on päätelty että eläin olisi viihtynyt rannikkoseuduilla tai muiden vesistöjen läheisyydessä olleissa metsissä, kun taas sen läheinen sukulainen diprotodon, oli tottuneempi ruohikkoalueisiin. Eräiden teorioiden mukaan *Zygomaturus* olisi ollut elintavoiltaan virtahevon kaltainen suuren osan ajastaan vedessä käyttänyt eläin. Tätä on perusteltu muun muassa sillä että *Zygomaturuksen* sieraimet sijaitsivat melko korkealla sen päässä.

Fossiilit
---------

*Zygomaturuksen* fossiileja on löydetty Kaakkois- ja Luoteis-Australiasta sekä Tasmanian saarelta. Vuonna 1912 löydettiin suuri määrä *Zygomaturuksen* fossiileja Mowbrayn suolta Tasmaniasta.

Lähteet
-------

1. ↑  ZYGOMATURUS tasmanicus Gondwana Studios.  Arkistoitu 16.2.2011. Viitattu 30.10.2010. (englanniksi)
2. 1 2  The Diprotodontids Museum Victoria.  Arkistoitu 4.1.2010. Viitattu 30.10.2010. (englanniksi)
3. ↑  Zygomaturus trilobus ABC. Viitattu 30.10.2010. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q134365
* Wikispecies: Zygomaturus
* EoL: 4528358
* Fossilworks: 40200
* GBIF: 4825996

 |

 |
Thomas Gage, kuparipiirros.
**Thomas Gage** (1721 Firle, Sussex, Englanti – 2. huhtikuuta 1787 Englanti) oli brittiläinen kenraali Amerikan vallankumouksen aikaan. Hän toimi vuosina 1763–1775 brittiarmeijan ylipäällikkönä Pohjois-Amerikassa.

Gage valmistui upseeriksi vuonna 1741 ja siirtyi 1754 everstiluutnantin arvoisena Pohjois-Amerikkaan. Suuressa siirtomaasodassa hän osallistui aluksi kenraali Edward Braddockin johtamaan epäonniseen sotaretkeen Pennsylvaniassa toimien etujoukkojen komentajana. Vuosina 1759–1760 Gage johti Quebecin valtausta ja sai sen jälkeen nimityksen Montrealin kuvernööriksi sekä 1761 ylennyksen kenraalimajuriksi. Vuodesta 1763 hän oli kaikkien Pohjois-Amerikan brittijoukkojen ylipäällikkö ja piti päämajaansa New Yorkissa. Hänet ylennettiin 1770 kenraaliluutnantiksi.

Gagen kompastuskiveksi muodostui kolmessatoista siirtokunnassa kehittynyt itsenäisyys- ja kapinaliike. Lontooseen lähettämissään raporteissa hän kuvaili siirtokuntien kehitystä kielteiseen sävyyn ja edisti siten emämaan asenteen tiukentumista. Bostonin teekutsujen jälkeen Gage oli keskeisellä tavalla muotoilemassa siirtokuntalaisia rankaisseita vuoden 1774 pakotuslakeja, joihin sisältyi Bostonin sataman sulkeminen, brittijoukkojen majoitus siirtokuntalaisten koteihin sekä Massachusettsin itsehallinnon kumoaminen ja kyseisen siirtokunnan asettaminen sotilashallinnon alaiseksi. Viimeksi mainitun säädöksen seurauksena Gage toimi toukokuusta 1774 alkaen myös Massachusettsin sotilaskuvernöörinä. Tässä ominaisuudessa hän määräsi huhtikuussa 1775 brittijoukot tuhoamaan Lexingtonissa ollutta salaista asekätköä, mikä johti 19. huhtikuuta Lexingtonin taisteluna tunnettuun yhteenottoon ja siten Yhdysvaltain vapaussodan puhkeamiseen. Heinäkuussa 1775 käydyn Bunker Hillin taistelun jälkeen Gagen joukot joutuivat perääntymään George Washingtonin komentaman siirtokuntien armeijan tieltä Bostoniin, minkä seurauksena Gage korvattiin kenraali William Howella ja kutsuttiin takaisin kotimaahan. Hänet ylennettiin kenraaliksi 1782.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Thomas Gage (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 30.1.2014.
2. 1 2 3  *Nordisk familjebok* (1908), s. 558 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 30.1.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
	+ 2

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Namsos** (eteläsaameksi *Nåavmesjenjaelmie*) on kunta ja kaupunki Trøndelagin läänissä Norjassa. Se sijaitsee Namsenvuonon pohjukassa, Namsen-joen suulla. Kaupungin keskustaajama Namsosissa asuu vähän yli 9 000 asukasta, muita taajamia ovat Spillum, Namdalseid ja Bangsund. Kunnassa on Namsosin lentoasema.

Vuoden 2020 alussa Fosnesin ja Namdalseidin kunnat liitettiin Namsosiin.

Historia
--------

Kaupunki perustettiin 1845. Paikka soveltui mainiosti puunkuljetukseen, koska sen lähistöllä oli paljon metsiä ja Namsenvuonon kautta pääsy merelle oli vaivatonta. Paikalla olikin jo kymmenkunta sahalaitosta, kun sinne perustettiin luotsiasema, jonka ansiosta Namsosista voitiin viedä puutavaraa suoraan ulkomaille. Nykyisin paikkakunnalla toimii enää yksi sahalaitos, Moelven Van Severn. Kaupungissa on myös Norjan sahalaitosmuseo.

Kaupunki on palanut kolme kertaa. Vuonna 1872 kaksi poikaa leikki tulitikuilla sytyttäen koko kaupungin tuleen. Vuonna 1897 se paloi toisen kerran, tuntemattomasta syystä. Toisessa maailmansodassa saksalaiset pommikoneet tuhosivat kaupungin Adolf Hitlerin syntymäpäivänä 20. huhtikuuta 1940.

Kuvia
-----

* Namsosin keskusta vuonna 2005.Namsosin keskusta vuonna 2005.
* Namsosin keskusta vuonna 1935.Namsosin keskusta vuonna 1935.
* Brittisotilaita kaupungin raunioilla huhtikuussa 1940.Brittisotilaita kaupungin raunioilla huhtikuussa 1940.
* Namsosin kirkkoNamsosin kirkko

Media
-----

Namsosissa ilmestyy kahdesti viikossa paikallislehti *Namdalsavisa*.

Tunnettuja henkilöitä
---------------------

* Åge Aleksandersen (s. 1949), muusikko
* Bjarne Brøndbo (s. 1964), D.D.E.-yhtyeen laulaja
* Guttorm Hansen (1920–2009), poliitikko
* Bjarne Håkon Hanssen (s. 1962), poliitikko
* Johan J. Jakobsen (1937–2018), poliitikko

Lähteet
-------

1. ↑  11342: Areal og befolkning i kommuner, fylker og hele landet (K) 2007 – 2023 *Statistisk sentralbyrå*. Viitattu 12.2.2024. (norjaksi)
2. 1 2  Rosvold, Knut A.: Namsos *Store norske leksikon*.  5.7.2023. Viitattu 12.2.2024. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Namsos** Wikimedia Commonsissa

  

Trøndelagin läänin kunnat

* Flatanger
* Frosta
* Frøya
* Grong
* Heim
* Hitra
* Holtålen
* Høylandet
* Inderøy
* Indre Fosen
* Leka
* Levanger
* Lierne
* Malvik
* Melhus
* Meråker
* Midtre Gauldal
* Namsos
* Namsskogan
* Nærøysund
* Oppdal
* Orkland
* Osen
* Overhalla
* Rennebu
* Rindal
* Røros
* Røyrvik
* Selbu
* Skaun
* Snåsa
* Steinkjer
* Stjørdal
* Trondheim
* Tydal
* Verdal
* Ørland
* Åfjord

Norjan läänit | Norja

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Karl Gustaf Wetterhoff** (27. marraskuuta 1832 Hattula – 7. marraskuuta 1887 Kööpenhamina) oli suomalainen Ruotsiin muuttanut toimittaja ja kirjailija.

Wetterhoffin vanhemmat olivat Uudenmaan ja Hämeen laamannikunnan laamanni Georg Adolf Wetterhoff ja Sofia Juliana Karolina Stjernvall. Wetterhoffin nuorempi veli oli eräaiheista kirjoittanut kirjailija Onni Wetterhoff ja hänen sisariaan olivat voimistelunopetuksen kehittäjänä tunnettu Mathilda Asp (1840–1920) ja Wetterhoffin kotiteollisuusopettajaopiston perustaja Fredrika Wetterhoff (1844–1905).

Wetterhoff kävi Helsingin yksityislyseota ja Turun lukiota päästen ylioppilaaksi 1852. Wetterhoff joutui 1855 erotetuksi Helsingin yliopistosta ns. Töölön päivällisten jälkiseurauksena. Töölön päivälliset olivat ylioppilaiden järjestämä juhlatilaisuus, jossa esitettiin venäläisvastaisia mielipiteitä.

Wetterhoff muutti erottamisen jälkeen 1856 Ruotsiin ja toimi siellä sanomalehtimiehenä ja kirjailijana. Hän käänsi ruotsiksi suomalaisia kansanlauluja ja julkaisi yhdessä Emil von Qvantenin kanssa 1857 kirjan *Kritiska ströftåg af Heimdall*. Opiskeltuaan jonkin aikaa Uppsalan yliopistossa Wetterhoff ryhtyi vuonna 1859 Nya Dagligt Allehanda-lehden toimittajaksi. Hän toimi lehden kirjallisuus- ja teatteriarvostelijana mutta kirjoitti artikkeleita myös politiikan alueelta. Vuonna 1865 Wetterhoff siirtyi Ny Illustrerad Tidning-lehden toimittajaksi mutta siirtyi jo seuraavana vuonna lehden ulkomaankirjeenvaihtajaksi. Wetterhoff asui 1866–1881 Pariisissa ja Roomassa, sen jälkeen Tukholmassa ja viimeksi 1884–1886 Suomessa ja vuodesta 1887 Pariisissa.

Teoksia
-------

* *En repetition på Tillfälle gör tjufven* : lustspel. 1885
* *Sederomanen i Ryssland*. ilmestyi Finsk Tidskrift -aikakauslehdessä 1885
* *Dikter och bilder af W.*. 1889
* *Holgaberget* : dramatisk skiss. 1889

Lähteet
-------

* Karl Gustaf Wetterhoff SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki) (arkistoitu linkki)
* Kotivuori, Yrjö: Karl Gustaf Wetterhoff. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
* Nordisk familjebok-tietosanakirjan artikkeli Wetterhoffista vuodelta 1921 (Projekt Runeberg)

Aiheesta muualla
----------------

* Kari Tarkiainen: / Wetterhoff, Karl (1832 - 1887) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  4.5.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Tunnollisuus** on yksi viiden suuren persoonallisuuspiirteen teorian persoonallisuuspiirteistä yhdessä ekstroversion, neuroottisuuden, avoimuuden uusille kokemuksille ja sovinnollisuuden kanssa. MBTI:ssä se korreloi vahvasti kirjaimen J kanssa. 

Tunnollisuus implikoi aikaansaannosten tavoittelua, huolellisuutta ja velvoitteiden vakavasti ottamista. Tunnollisten ihmisten aivoissa pihtipoimun etualue (anterior cingulate cortex, ACC) on keskimääräistä paremmin kehittynyt. 

Tunnolliset ovat tavallista harkitsevampia, kurinalaisempia ja järjestelmällisempiä. Heillä on myös keskimääräistä parempi organisointikyky, minkä vuoksi heille ei tuota vaikeuksia esimerkiksi ylläpitää kodin järjestystä.

Tunnolliset ihmiset elävät selvästi muita pidempään, ja heillä on muita pienempi riski sairastua diabeteksen tai sydän- ja verisuonitautien kaltaisiin kroonisiin sairauksiin. Tunnolliset ovat myös keskimääräistä onnellisempia ja saavat tavallista korkeampaa palkkaa, mutta he ovat onnettomampia työttömiksi joutuessaan.

Henkilöille, joilla on alhainen tunnollisuus, on ominaista, että tehtävien aloittaminen on vaikeaa myös silloin kun ihminen on halukas tarttumaan toimeen. 

Tunnollisuuden paikka yhtenä viidestä persoonallisuuden piirteestä on todistettu leksikaalisin tutkimuksin. Niissä on havaittu tunnollisuuden lisäksi neljä muuta persoonallisuuden piirrettä, jotka eivät korreloi keskenään, kun taas muut persoonallisuuden erilaisia piirteitä kuvaavat adjektiivit korreloivat jonkin persoonallisuuspiirteen kanssa. Esimerkiksi leksikaalisissa tutkimuksissa on havaittu selvä korrelaatio sellaisten kuvausten kuten *hard-working*, *reliable* ja *persevering* välillä. Myös lauseet kuten "*henkilö unohtaa usein palauttaa esineet takaisin paikoilleen"* korreloivat leksikologisten tutkimusten sanojen kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Psykologia | Persoonallisuus vaikuttaa terveydentilaan ja jopa siihen, kuinka vanhaksi ihminen elää – Erityisesti tunnollisuus ratkaisee, sanoo psykologian professori *Helsingin Sanomat*.  16.10.2020. Viitattu 16.10.2020.
2. ↑  Hirsh, J.B. DeYoung, C.G. Xu, X. & Peterson, J.B. (2010). Compassionate liberals and polite conservatives. *Personality and Social Psychology Bulletin*, 655–664.
Martina-ravintola Porissa.
**Martina** on Tradekan omistaman Restel-yhtiön italialaistyyppisten ruokaravintoloiden valtakunnanlaajuinen ketju, joka oli suurimmillaan 1990-luvun taitteessa. Vuonna 2023 jäljellä on enää yksi ravintola Porissa, kun ketjun viimeiset ravintolat Forssassa ja Kouvolan Veturissa lopetti toimintansa vuodenvaihteessa 2022-23.

Martina oli S-ryhmän Rosso-ketjun kanssa ensimmäisiä suomalaisia ketjuravintoloita, joissa käytettiin paljon puolivalmisteita: valmiiksi kuorittuja ja esikäsiteltyjä pakasteperunoita, valmiskastikkeita ja valmiiksi leikattua lihaa. Tällä pyrittiin paitsi tarjoamaan yhdenmukaisia annoksia kaikissa ravintoloissa lapsiperheille ja muille tuttua ja turvallista hakeville kohderyhmille, myös työvoimakustannusten säästöön: keittiössä saattoi työskennellä vain yksi ihminen. 

Ensimmäinen Martina-ravintola avattiin vuonna 1984 Salossa, ja kolme vuotta myöhemmin niitä oli 21. Vuonna 1997 Martinoita oli 17, pohjoisin Kuusamossa, kun kilpailevalla Rossolla toimipisteitä oli 46. Osa Martina-konseptin alle otetuista ravintoloista sai pitää perinteisen nimensä, kuten vuonna 1839 perustettu Turun Foija ja vuodesta 1935 toiminut Helsingin Kruununhaan Kirja. Myös Pietarinkadun Central toimi Martina-nimellä vain jonkin aikaa 1990-luvun taitteessa, kunnes sitä alettiin kutsua "Martina-ravintola Centuksi". Konseptiin kuuluivat kaikkien ravintoloiden yhtenäiset ruokalistat ja Britanniasta tuotu sisustusrekvisiitta. *Helsingin Sanomien* kuluttajasivujen testiryhmä arvioi vuonna 1997 Martinan hieman Rossoa paremmaksi sekä ruoan, palvelun että sisustuksen osalta.

Martina-konseptia uudistettiin vuonna 2012 merkittävästi ketjun kasvattamiseksi, mutta yksitoista vuotta myöhemmin Martina-ravintoloita on jäljellä vain yksi Porissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  80-luvulla aloittanut jättimäinen ravintolaketju kuihtui pois, mutta sen viimeinen ravintola porskuttaa edelleen Porissa – "Ei ole halua lopettaa" *satakunnankansa.fi*.
2. ↑  Legendaarisen ravintolan toiminta Forssassa päättyy vuodenvaihteessa – "Kyse on liiketoiminnasta, ei suojatyöstä" *forssanlehti.fi*.
3. 1 2  Yli-Kovero, Kristiina: Ketjuravintoloiden keittiöissä ruoka syntyy puolivalmisteista.  *Helsingin Sanomat*, 30.4.1997. Näköislehti (maksullinen).
4. ↑  Salonen, Eeva: Centtu muuttui Martinaksi.  *Helsingin Sanomat*, 5.8.1987, s. 12. Näköislehti (maksullinen).
5. ↑  Katsaus ravintolaliiketoimintaan *Restel-konsernin vuosikertomus 2012*.  2013. Viitattu 26.3.2022.

Kirjallisuutta
--------------

* Savikko, Mikko ym.: *Pitkää, pizzaa ja poutapilviä. Ekan hotelli- ja ravintolatoiminta 1983-1989.* Rosebud, 2020. ISBN 978-952-7313-18-3.
*Tämä artikkeli kertoo Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan kuninkaallisesta arvonimestä. Antiikin aikaisen Rooman kuningaskunnan hallitsijasta kerrotaan artikkelissa Rooman kuningas.*
**Roomalaisten kuningas** (lat. *rex romanorum*) oli Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa käytössä ollut kuninkaallinen arvonimi.

Roomalaisten kuninkaaksi kutsuttiin 1000-luvulta alkaen henkilöä, joka oli jo valittu keisarinvaalissa Saksan kuninkaaksi (*rex theutonicorum*), mutta jota paavi ei ollut vielä kruunannut Roomassa valtakunnan keisariksi. Keisari-nimitystä ei saanut käyttää ennen paavin suorittamaa kruunausta. Kaikkia Saksan kuninkaaksi valittuja ei lopulta kruunattu keisareiksi, mutta keisariksi saattoi tulla vain olemalla ensin Saksan kuningas. Keisariksi kruunaamisen jälkeen hallitsijan viralliseksi arvonimeksi vaihtui "roomalaisten keisari" (*imperator romanorum*). Alun perin keisari Otto I ja muut saksilaisen suvun hallitsijat käyttivät "roomalaisten kuningasta" yhtenä arvonimistään sen merkiksi, että Rooma oli vuonna 962 liitetty osaksi valtakuntaa.

Vuonna 1508 keisari Maksimilian I alkoi käyttää nimikettä "valittu roomalaisten keisari", vaikka paavi ei ollut kruunannut häntä Roomassa. Tästä alkaen aina vuonna 1806 tapahtuneeseen valtakunnan hajoamiseen saakka keisarit alkoivat käyttää keisarin arvonimeä heti keisarinvaalin jälkeen, jolloin roomalaisten kuninkaan arvo sulautui yhteen sen kanssa. Maksimilian I:n seuraajista ainoastaan Kaarle V kruunattiin Roomassa vuonna 1530. Roomalaisten kuninkaaksi alettiin tämän jälkeen kutsua henkilöä, joka oli valittu istuvan keisarin seuraajaksi, siis eräänlaista keisarikunnan kruununprinssiä.

Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan lakkauttamisen jälkeen Ranskan keisari Napoleon I antoi vuonna 1811 vastasyntyneelle pojalleen Napoleon II:lle arvonimen Rooman kuningas.

Katso myös
----------

* Luettelo Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsijoista

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *Nordisk familjebok* (1916), s. 782 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 7.7.2021.
2. 1 2  Brian A. Pavlac & Elizabeth S. Lott: *The Holy Roman Empire: A Historical Encyclopedia*, s. 150. ABC-CLIO 2019. Google Books (englanniksi)
3. 1 2  king of the Romans (englanniksi) OxfordReference. Viitattu 7.7.2021.
4. 1 2 3  Emperor (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 7.7.2021.
5. ↑  Rooman kuningas Tietosanakirja. Osa 8, palsta 212. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1916

Aiheesta muualla
----------------

* The Title of King of the Romans (englanniksi) The Holy Roman Empire Association
**Axel Mortimer Schauman** (20. heinäkuuta 1855 Pietarsaari – 6. marraskuuta 1903 Vaasa) oli suomalainen Vaasassa vaikuttanut varustamon toimitusjohtaja ja kauppaneuvos (1895).

Axel Schaumanin vanhemmat olivat pietarsaarelainen apteekkari Viktor Leonard Schauman ja Elisabeth (Elise) Wilhelmina Ekelund. Hän kävi koulua Vaasassa mutta ei suorittanut ylioppilastutkintoa. Schauman meni 1873 työhön vaasalaisen liikemiehen A. A. Levónin (1820–1875) toimistoon ja sen jälkeen hän oli Lyypekissä kauppahuone Cabell & Schwarzkopfin palveluksessa.

Schauman perusti 1876 Vaasaan toiminimi Schauman & Basilierin, joka siirtyi myöhemmin kokonaan hänen haltuunsa. Hänen liiketoimensa keskittyivät höyrylaiva-agentuureihin, huolintaan, vientikauppaan ja vakuutustoimintaan. Huolinta siirtyi 1882 Vaasaan muuttaneelle Schaumanin veljelle Waldemar Schaumanille ja Axel Schauman itse keskittyi varustamotoimintaan. Hän hankki 1880-luvun alussa merkittävän omistusosuuden vuonna 1873 perustetusta vaasalaisesta Wasa–Nordsjö Ångbåts Ab (Vaasan–Pohjanmeren Höyrylaiva Oy) -varustamosta. Tämä varustamo liikennöi Suomen satamista Pohjanmeren alueen satamiin. Vuonna 1898 Schaumanista tuli varustamon toimitusjohtaja, tällöin varustamo oli yksi Suomen suurimpia ja sillä oli kaksitoista laivaa. Hän johti kymmenen vuoden ajan myös Wasa Kustångsbåts Aktie Bolag -varustamoa.

Schauman oli aloitteentekijänä kun puhelinyhdistys perustettiin Vaasaan 1882 ja hän oli mukana kun Vaasan Sokeritehdas Oy perustettiin 1897. Schauman toimi vuodesta 1889 alkaen Ruotsi-Norjan sekä Tanskan varakonsulina Vaasassa veljensä Waldemarin jälkeen. Hän kuoli sydäntautiin 48-vuotiaana marraskuussa 1903.

Axel Schauman oli naimisissa vuodesta 1878 Johanna Christina (Hanna) Sundénin kanssa. Heidän poikansa oli liikemies ja suurlahjoittaja Harry Schauman. Schaumanin veljistä Waldemar Schauman (1846–1889) oli apteekkari, vuodesta 1882 laivahuolitsija ja varakonsuli, Wilhelm Schauman (1857–1911) oli insinööri ja vuorineuvos, Ossian Schauman (1862–1922) oli lääkäri ja Victor Schauman (1853–1891) liikemies ja Suomen Yhdyspankin Vaasan konttorin johtaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  BiografiaSampo : Axel Schauman
2. ↑  SKS Henkilöhistoria : Talouselämän vaikuttajat : Kauppaneuvos Axel Schauman (1855–1903)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
**Muurolan sairaala** on Lapin sairaanhoitopiirin aikuispsykiatriaan keskittyvä sairaala Rovaniemen Muurolan kylässä, noin 25 kilometriä Rovaniemen keskustasta lounaaseen.. Siellä on myös Lapin päihdeklinikka. Psykiatrisessa sairaalassa on 46 potilaspaikkaa, päihdeklinikalla 12. Se on alun perin rakennettu keuhkotautiparantolaksi. Päärakennuksen on suunnitellut arkkitehti Jussi Paatela, ja se valmistui vuonna 1951.

Lapin sairaanhoitopiirin yhtymähallitus päätti toukokuussa 2015 siirtää sairaalan toiminnot Lapin keskussairaalan yhteyteen ja että rakennukset myydään. Siirron ajankohdasta ei ole vielä päätöstä.

Vanhan sairaalan suunnitteli E. A. Kranck ja se rakennettiin 1925–1926, ja keuhkotautisairaala aloitti toimintansa 1927. Sairaala vuokrattiin saksalaisille vuonna 1942 kenttäsairaalaksi. Siellä oli myös suomalaisten sotasairaala. Saksalaiset räjäyttivät rakennuksen lähtiessään vetäytymään Lapista 1944. Päärakennus tuhoutui, mutta henkilökunnan asunnot ja varastorakennukset säilyivät. Uusi rakennus valmistui 1951, siinä oli 355 potilaspaikkaa.. Sairaala siirtyi psykiatrian käyttöön 1973–1974, ja keuhkotautipotilaat siirtyivät Rovaharjuun.

Museoviraston mukaan osa alueen rakennuksista on valtakunnallisesti merkittäviä rakennettuja kulttuuriympäristöjä.

Lähteet
-------

1. ↑  Psykiatria Lapin sairaanhoitopiiri. Viitattu 21.5.2015. [vanhentunut linkki]
2. 1 2  Marjukka Talvitie: Muurolan sairaalalle etsitään ostajaa  21.5.2015. Ylen uutiset. Viitattu 21.5.2015.
3. ↑  *Suuri henkilökirja*, s. 499–500. WSOY 2001.
4. ↑  Muurolan sairaalan myynti halutaan valmisteluun Lapin Kansa. Viitattu 21.5.2015. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Lapin sairaanhoitopiirin psykiatrian palvelujärjestelmä ja sen kehittäminen : Muurolan sairaalanhistoria ja nykyinen käyttö (s. 107)  2009. Hema. Viitattu 21.5.2015.
6. ↑  Johanna Leppäniemi: (ei otsikkoa) (pdf)  29.3.2013. Sosiaalikollega.fi. Viitattu 21.5.2015.
7. ↑  Päätöksiä Muurolasta odotetaan tänä vuonna  3.2.2015. Lapin Kansa. Viitattu 21.5.2015. [vanhentunut linkki]
Lauri Viljanen muotokuvansa vierellä vuonna 1960.
**Lauri Viljanen** (15. joulukuuta 1888 Tampere – 12. maaliskuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen kultaseppä, yrittäjä ja yritys- ja järjestöjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen 1945.

Lauri Viljasen vanhemmat olivat Antti Vilho Viljanen ja Matilda Storbacka ja puoliso vuodesta 1918 Impi Minna Agatha Wallenius. Viljanen kävi kansakoulun, käsityöläiskoulun ja kauppakoulun kurssin Helsingissä. Hän työskenteli kultaseppä Emil Lyytikäisen ja Gustaf Lindellin liikkeissä Tampereella vuodesta 1902, suoritti kisällitutkinnon K. Kallion Kello- ja Kultasepänliikkeessä Helsingissä 1908 ja tarkastusleimatutkinnon 1909. Kultaseppämestariksi Viljanen tuli 1947. Viljanen oli K. Kallion Kello- ja Kultasepänliikkeen kaivertaja vuodesta 1906, johtaja 1912–1952 ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1952, Suomen Kultaseppä -yhtiön pääosakas ja toimitusjohtaja 1917–1945, Suomen Kultasepät -yhtiön pääosakas vuodesta 1945, toimitusjohtaja 1945–1950 ja hallituksen puheenjohtaja 1952–1977 sekä Kultateollisuus -yhtiön toimitusjohtaja 1946–1950. Viljanen oli myös muun muassa Suomen Kultaseppien Liiton hallituksessa 1932–1957, toimien kahteen otteeseen hallituksen puheenjohtajana ja Käsi- ja Pienteollisuuden Keskusliiton puheenjohtaja 1950–1961. Kauppaneuvoksen arvonimen Suomen Kultaseppien liiton kunniajäsen (1950) ja kunniapuheenjohtaja (1958) Viljanen sai 1945.

Lauri Viljasen poika oli kultaseppä, yrittäjä ja yritysjohtaja, isänsä tavoin kauppaneuvoksen arvonimen saanut Arno Viljanen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lauri Viljanen *Biografiasampo*. Viitattu 7.8.2022.
2. ↑  Lauri Viljasen muistokirjoitus *Helsingin Sanomissa* 21.3.1978. (Maksullinen linkki.)
3. ↑  *Otavan Iso tietosanakirja*, osa 9, p. 1532. Otava 1967.
4. ↑  *Kuka kukin on 1954*, s. 974.
5. ↑  Kuka kukin on 1978, s. 1092. Viitattu 23.11.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Vilkuna, Anna-Maria: Kauppaneuvos Lauri Viljanen (1888–1978). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Karl von Bülow
**Karl Wilhelm Paul von Bülow** (24. huhtikuuta 1846 Berliini – 31. elokuuta 1921 Berliini) oli saksalainen sotamarsalkka, joka toimi komentajana ensimmäisen maailmansodan alkuvaiheessa.

Bülowin isä ja isoisä olivat preussilaisia upseereita. Hän itse liittyi vuonna 1864 toiseen kaartin jalkaväkirykmenttiin ja osallistui aliluutnanttina vuosien 1866 ja 1870–1871 sotiin. Vuodesta 1877 hän toimi kapteenina yleisesikunnassa. Bülow ylennettiin 1903 kenraaliluutnantiksi ja nimitettiin kolmannen armeijakunnan komentajaksi. Hänestä tuli 1904 jalkaväenkenraali ja 1912 kenraalieversti sekä kolmannen armeijan ylitarkastaja.

Ensimmäisen maailmansodan syttyessä Bülow sai komentoonsa Saksan toisen armeijan, jonka piti hyökätä Schlieffen-suunnitelman mukaisesti Belgiaan ja Belgian kautta Ranskaan. Hyökkäyksen menestyksen varmistamiseksi myös ensimmäinen ja kolmas armeija määrättiin 9. elokuuta 1914 hänen komentoonsa, mutta järjestely peruttiin jo kahdeksan päivän kuluttua, koska hänellä oli yhteistyövaikeuksia ensimmäisen armeijan komentajan, aggressiivista etenemistä kannattaneen Alexander von Kluckin kanssa. Bülowin joukot valtasivat Namurin, voittivat ranskalaisen Charles Lanrezacin armeijan Charleroin taistelussa 23.–24. elokuuta ja pakottivat Lanrezacin perääntymään toistamiseen Guisen taistelussa 29.–30. elokuuta.

Bülowin joukot ylittivät Marnejoen 4. syyskuuta 1914 ja hän määräsi Kluckin tuomaan kauemmas siirtyneen ensimmäisen armeijan omansa tueksi. Tämä kuitenkin altisti ensimmäisen armeijan Marnen taistelussa 6.–9. syyskuuta ranskalaisten ja brittien sivustahyökkäyksille, ja Kluck veti joukkojaan takaisin pohjoiseen, jolloin ensimmäisen ja toisen armeijan väliin muodostui aukko rintamassa. Bülow pelkäsi vihollisen pääsevän näin kiertämään saksalaisten armeijat, joten hän määräsi päämajan hyväksynnällä 9. syyskuuta joukkonsa perääntymään takaisin Aisnelle. Saksan ensimmäisessä Marnen taistelussa kärsimä tappio on yleensä pantu hänen syykseen.

Marnen taistelun jälkeen Bülowin toinen armeija asettui puolustusasemiin Reimsin koillispuolelle ja torjui syyskuussa 1914 ranskalaisten vastahyökkäyksen Aisnella. Bülow ylennettiin tammikuussa 1915 sotamarsalkaksi, mutta hän joutui luopumaan komentajantehtävistään saman vuoden huhtikuussa sydänkohtauksen vuoksi. Hän jäi lopullisesti pois palveluksesta kesäkuussa 1916.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  *Nordisk familjebok*, täydennysosa (1922), s. 925–926 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 7.12.2013.
2. 1 2 3 4 5  Karl von Bulow (englanniksi) Firstworldwar.com. Viitattu 7.12.2013.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Alli Peltonen** (16. toukokuuta 1916 Antrea – 28. tammikuuta 1985 Helsinki) oli *Aku Ankka* -lehden päätoimittaja vuosina 1968–1978.

Peltonen kirjoitti ylioppilaaksi Kallion yhteiskoulusta Helsingissä 1934 ja valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän Kasvatusopillisesta korkeakoulusta 1939 sekä filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1946. Sota-aikana hän toimi opettajana Helsingissä ja oli myös viestilottana rintamalla. Vuodesta 1946 Peltonen työskenteli Suomen *Valittujen Palojen* toimitussihteerinä ja ystävystyi lehden silloisen päätoimittajan Sirkka Ruotsalaisen kanssa. Kun Ruotsalainen jäi eläkkeelle *Aku Ankan* päätoimittajan tehtävästä vuoden 1968 alusta, Peltonen kutsuttiin hänen seuraajakseen. Toisin kuin edeltäjänsä, Peltonen ei itse juuri suomentanut lehden sisältöä. Hänen on sanottu päätoimittajakautenaan suomentaneen vain yhden tarinan, Carl Barksin *Vanhan linnan salaisuuden*. Peltonen palkkasi lehteen vuonna 1970 kääntäjiksi Markku Saarisen ja Markku Kivekkään, jotka jäivät toimituskuntaan vuosikymmeniksi. *Aku Ankan* levikki saavutti Peltosen kaudella pitkäaikaisen ennätyslukemansa 317 570 kappaletta vuonna 1975. Ennätys rikottiin vuonna 2007.

Alli Peltosen isä oli opettaja ja kirjailija Armas Peltonen. Hänen veljensä oli kirjallisuudentutkija Aarre M. Peltonen, jonka tytär, sarjakuvasuomentaja Outi Walli, toimi *Aku Ankan* toimitussihteerinä Peltosen päätoimittajakauden alussa.

Peltonen suomensi Mary Stewartin jännitysromaanin *Yhdeksät vaunut portilla* vuonna 1961.

Lähteet
-------

1. 1 2  Juhani Tolvanen: "Neljä walttiässää eli Aku Ankan päätoimittajat kautta aikojen", s. 115–116 teoksessa *Maailman hauskin kuvasarjalehti – Aku Ankka -lehti 50 vuotta*. Helsinki Media, Helsinki 2001.
2. 1 2  Päätoimittaja Anni Peltonen (muistokirjoitus) (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 9.2.1985, HS Aikakone. Viitattu 3.3.2018.
3. ↑  Aku Ankka -lehti teki levikkiennätyksen Yle 2.3.2007. Viitattu 3.3.2018.
4. ↑  *Kuka kukin on 1954*, s. 631 Runeberg.org. Viitattu 3.3.2018.
5. ↑  *Kuka kukin on 1978*, s. 712 Runeberg.org. Viitattu 3.3.2018.
6. ↑  Essi Turvala: "Tähän taloon tulee melkein kaikille Aku Ankka" – Aku Ankka -lehden fanius 1960- ja 1970-lukujen Suomessa[vanhentunut linkki], s. 17. Historian pro gradu -tutkielma, Tampereen yliopisto 2017. (lainaus: "oli Peltoselle läheistä sukua")
7. ↑  Tekijähaku nimellä "Alli Peltonen"[vanhentunut linkki] Fennica-tietokanta. Viitattu 3.3.2018.
**Tampereen Arkkitehtikilta ry** (lyhyesti **TamArk**) on Tampereen yliopiston arkkitehtiopiskelijoiden kilta.

Killan tarkoituksena on edistää Tampereen yliopiston arkkitehtuurin opiskelijoiden yhteistoimintaa, kehittää harrastusmahdollisuuksia sekä ajaa jäsentensä etuja opintoihin liittyvissä asioissa.

TamArk on Tampereen Teekkarit ry:n perustajajäsen ja Tampereen ylioppilaskunnan TREYn piirissä toimiva järjestö.

Historia
--------

Tampereen Arkkitehtikilta on perustettu 14. toukokuuta 1970 ensimmäisen tamperelaisen arkkitehtiopiskelijavuosikurssin voimin. Arkkitehtuurin osasto on sijainnut Tampereen keskustassa mm. Tuomiokirkonkadulla ja vuodesta 1996 Hervannassa.

Haalarit ja tunnukset
---------------------

TamArkin haalarit ovat iloisen mustat. Ensimmäisen vuosikurssin opiskelijat, eli fuksit, hankkivat syksyisin haalarinsa yhteisen haalariprojektin merkeissä. TamArkin kiltanauha on väritykseltään musta ja valkoinen. Se otettiin käyttöön ensimmäistä kertaa vuonna 2020.

Jäsenpalvelut
-------------

Kilta tarjoaa jäsenilleen monia palveluita. Näitä ovat muun muassa kiltahuone, erilaiset tapahtumat, oman alan yrityksiin tutustuminen ja alan opintoihin liittyvien asioiden edunvalvonta.

### Tapahtumat

Kilta järjestää jäsenistölleen monenlaisia tapahtumia ympäri vuoden. Uusille aloittaville opiskelijoille järjestetään tapahtumia läpi orientaatioviikon. Syksyisin järjestetään myös Syyskarnevaalit arkkitehtuurin osaston kanssa. Teekkarikulttuurin tapaan kilta järjestetään vuoden aikana monia akateemisia pöytäjuhlia eli sitsejä. Vuosittain järjestetään myös killan vuosijuhlat. Killan tapahtumiin lukeutuvat myös yritystapahtumat, erinnäiset hyvinvointitapahtumat, viikoittaiset liikuntavuorot ja lajikokeilut. Wappuna kilta järjestää Luowan Wapputapahtuman. Oulun yliopiston ja Aalto-yliopiston arkkitehtiopiskelijoiden kanssa järjestetään vuosittain Arkkitehtiopiskelijapäivät. TamArk järjestää paljon yhteisiä tapahtumia myös muiden kiltojen ja ainejärjestöjen kanssa.

### Kiltahuone

TamArkin kiltahuone (lyh. kiltis) on jäsenistön yhteinen olohuone. Killalla on myös keittiö. Kiltahuone ja keittiö sijaitsevat Tampereen yliopiston Hervannan kampuksen Rakennustalossa. Kiltahuone tarjoaa jäsenistölle mahdollisuuksia musisoinnista ruoanlaittoon ja rentoutumiseen.

Katso myös
----------

* Teekkarikulttuuri
* Kilta (ainejärjestö)
* Luettelo Suomen teekkarikilloista
* Tampereen yliopisto
* Tampereen ylioppilaskunta

Lähteet
-------

1. ↑  Killan hallitus Tampereen Arkkitehtikilta ry.  Arkistoitu 23.1.2021. Viitattu 12.12.2020.
2. ↑  Killan säännöt Tampereen Arkkitehtikilta ry. Viitattu 12.12.2020.
3. ↑  Tampereen Teekkarit ry perustajat Tampereen Teekkarit ry.  Arkistoitu 25.1.2022. Viitattu 12.12.2020.
4. ↑  TREYn piirissä toimivat järjestöt TREY. Viitattu 12.12.2020.
5. ↑  TamArkin historiikki *tamark.fi*. Viitattu 12.12.2020.
6. ↑  Tampereen Arkkitehtikilta ry Tampereen Arkkitehtikilta ry. Viitattu 12.12.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* TamArkin kotisivut
* TamArkin Instagram-tili
* TamArkin Facebook
**Aarne Olavi (Olli) Kuusi** (14. tammikuuta 1923 Helsinki – 17. tammikuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.

Kuusen vanhemmat olivat vakuutusneuvos Aarne Juhana Kuusi (ent. Granfelt) ja Alli Maria Zidbäck. Olli Kuusen puoliso oli päiväkodinhoitaja Saga Iclea (Lea) Kuusi. Kuusi pääsi ylioppilaaksi 1942 ja valmistui arkkitehdiksi 1951 Teknillisestä korkeakoulusta.

Kuusi oli Aarne Ervin arkkitehtitoimistossa toimistoarkkitehtinä 1948–1954 ja toimistopäällikkönä 1954–1958 sekä Helsingin kiinteistöviraston asemakaavaosaston keskustatoimikunnan teknillisenä sihteerinä 1958–1959. Hänellä oli oma arkkitehtitoimisto vuodesta 1958 alkaen.

Olli Kuusen veljiä olivat professori Matti Kuusi, pääjohtaja, ministeri Pekka Kuusi ja kaksoisveljensä Heikki Kuusi.

Suunnittelutöitä
----------------

* Rautalammin siunauskappeli, 1956
* Viitasaaren siunauskappeli, 1961
* Korson kirkko, Vantaa, 1962
* Kuhmoisten siunauskappeli, 1966
* Teboilin pääkonttori, Bulevardi 26, Helsinki, 1970
* Leppävaaran kirkko, Espoo, 1979
* Korson keskus

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kuka kukin on 1978
2. ↑  Aarne Olavi (Olli) Kuusen kuolinilmoitus, *Helsingin Sanomat* 31.1.2021, s. C 17.
Cædmonin muistomerkki
**Cædmon** (myös **Kædmon** ja **Cedmon**) (aktiivisena noin 657–684), Bedan tiedonannon mukaan vanhin kristitty anglosaksinen runoilija. Teoksessaan *Historia ecelesiastica gentis anglorum* (721−735) Beda kertoo hänestä seuraavaa: Cædmon oli varsin vähäisillä runoilijalahjoilla varustettu karjanpaimen, joka kerran unessa oli ilmestyksen kautta saanut kehotuksen ryhtyä runoilemaan. Cædmon kieltäytyi ensin, mutta rupesi lopulta laulamaan maailman luomisesta, josta hän ei aikaisemmin ollut kuullut puhuttavankaan. Herättyään Cædmon esitti unissa sepittämänsä ja sen lisäksi vielä muutakin. Sitten hän meni erään naisluostarin johtajattaren, Hildan, luo ja pyysi tätä panemaan kirjaan hänen sepityksensä. Mainittu abbedissa luetutti hänelle toisiakin Raamatun kohtia, joiden pohjalla hän samoin sepitti runoja, mitkä olivat alkusoinnullisella runomitalla kirjoitettuja. Myöhemmin hän Hildan kehotuksesta meni luostariin, missä kuoli [680]. Näin Cædmon runoili, täten Beda jatkaa, Genesiksen ja Eksoduksen historian, Kristuksen ihmiseksi tulon, hänen kärsimyksensä ynnä muita runoelmia, jotka kaiketi vielä Bedan aikana olivat tavattavissa.

Ainoa varmasti Cædmonin kirjoittama runo, joka on säilynyt meidän aikoihimme, on "Cædmonin hymni", jonka hän on kirjoittanut Isän Jumalan, taivaan ja maan kaikkivaltiaan luojan kunniaksi. Se on kirjoitettu northumbrilaisella kielellä ja sisältyy erääseen Bedan mainitun teoksen käsikirjoitukseen. Se on siis ensimmäinen tunnettu englantilainen runotuote. Arkkipiispa James Ussherin kehotuksesta Francis Dujon nuorempi eli Franciscus Junius toimitti kokoelman runoja nimeltä *Caedmonis monachi paraphrasis poetica geneseos*, joka painettiin ensi kerta Amsterdamissa 1655. Tämän kokoelman runoja pidettiin vielä 1800-luvun keskivaiheilla Cædmonin kirjoittamina. Sittemmin on saatu selville, etteivät ne olekaan Cædmonin tuotteita.

Lähteet
-------

1. 1 2  Cædmon, Tietosanakirja osa 1, palsta 1418−1419, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |