recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mario Stanić** (s. 10. huhtikuuta 1972 Sarajevo, Bosnia ja Hertsegovinan sosialistinen tasavalta, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapalloilija, joka pelasi ammattilaistasolla vuosina 1989–2004. Hän pelasi pääasiassa oikean laidan keskikenttäpelaajana, hyökkäävässä roolissa. Hän kuului pronssia saaneeseen Kroatian joukkueeseen MM-kilpailuissa 1998.

Seurajoukkueura
---------------

Stanić pelasi Jugoslavian ykkösliigan FK Željezničar Sarajevossa kausilla 1989–1992 kaikkiaan 63 ottelua, joissa teki 12 maalia. Seuraavalla kaudella hän voitti Kroatian-mestaruuden Croatia Zagrebissa. Hän teki 26 sarjaottelussa 11 maalia. Kaudella 1993–1994 hän pelasi Primera Divisiónin Sporting de Gijónissa 34 ottelua, joissa teki seitsemän maalia. Seuraavalla kaudella hän teki Portugalin Superliigan SL Benficassa viisi maalia pelaamissaan 14 ottelussa.

Stanić voitti Belgian pääsarjan maalikuninkuuden kaudella 1995–1996 tehtyään Club Bruggelle 20 maalia pelaamissaan 30 ottelussa. Club Brugge voitti vuonna 1996 sekä Belgian liiga- että cupmestaruuden. Seuraavalla kaudella hän pelasi seurassa seitsemän liigaottelua, joissa teki seitsemän maalia ennen kuin siirtyi Serie A:n AC Parmaan. Hän pelasi italialaisseurassa neljän kauden aikana 77 liigaottelua, joissa teki 19 maalia. Hän voitti Italian Cupin 1999. Uransa viimeiset kaudet 2000–2004 hän edusti Englannin Valioliigan Chelseaa, jossa teki 59 liigaottelussa seitsemän maalia.

Maajoukkue
----------

Stanić pelasi Jugoslavian maajoukkueessa kaksi ottelua vuonna 1990. Kroatian maajoukkueessa hän pelasi vuosina 1995–2003 kaikkiaan 49 ottelua, joissa teki seitsemän maalia. Hän pelasi kaikki seitsemän ottelua Kroatian saavuttaessa pronssia MM-kilpailuissa 1998, ja teki myös maalin alkulohko-ottelussa Jamaikaa vastaan. MM-kilpailuissa 2002 hän pelasi kahdessa ottelussa. Kesän 1996 EM-kilpailuissa hän pelasi kolme ottelua.

Peliuran jälkeen
----------------

Stanić on toiminut Club Bruggen kykyjenetsijänä maaliskuusta 2011 lähtien.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Stanić, Mario *national-football-teams.com*. Viitattu 4.5.2016. (englanniksi)
2. 1 2  Mario Stanić Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
3. ↑  Belgium - List of Topscorers *rsssf.com*. Viitattu 4.5.2016. (englanniksi)
4. ↑  Mario Stanić Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Kroatian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1998
1 Ladić |
2 Krpan |
3 Šerić |
4 Štimac |
5 Jurić |
6 Bilić |
7 Asanović |
8 Prosinečki |
9 Šuker |
10 Boban |
11 Marić |
12 Mrmić |
13 Stanić |
14 Soldo |
15 Tudor |
16 Kozniku |
17 Jarni |
18 Mamić |
19 Vlaović |
20 Šimić |
21 Jurčić |
22 Vasilj |
Valmentaja Blažević

Kroatian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Pletikosa |
2 Šerić |
3 Šimunić |
4 Tomas |
5 Rapaić |
6 Živković |
7 Vugrinec |
8 Prosinečki |
9 Šuker |
10 N. Kovač |
11 Bokšić |
12 Butina |
13 Stanić |
14 Soldo |
15 Šarić |
16 Vranješ |
17 Jarni |
18 Olić |
19 Vlaović |
20 Šimić |
21 R. Kovač |
22 Balaban |
23 Vasilj |
Valmentaja Jozić
**Turun Palloseuran SM-liigakausi 2015–2016** oli TPS:n järjestyksessään 69. pääsarjakausi. Kausi alkoi TPS:n osalta 12. syyskuuta 2015 kotiottelulla Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan ja päättyi 10. maaliskuuta 2016 vierasottelulla Porin Ässiä vastaan. Edellisen kauden lopussa valmentanut Jarno Pikkarainen vaihtui KHL:n Barys Astanasta tulleeseen Ari-Pekka Seliniin.

Runkosarja
----------

TPS sijoittui runkosarjassa seitsemänneksi saaden neljä pistettä kuudenneksi sijoittunutta Rauman Lukkoa vähemmän. Seura oli Kalevan Pallon kanssa tasapisteissä, mutta voitot (TPS 23, KalPa 21) ratkaisivat asian Palloseuran hyväksi. Turun Palloseura teki runkosarjassa 150 maalia, lukema oli liigan kahdeksanneksi paras, ja päästi 152 maalia joka oli liigan kahdeksanneksi eniten. Seuran paras pistemies Tomi Kallio ylsi pistepörssissä kymmenen parhaan joukkoon.

Pudotuspelit
------------

Pudotuspelien Villi kortti-kierroksella Palloseura kohtasi Vaasan Sportin. TPS voitti sarjan kummatkin ottelut. Neljännesfinaali Oulun Kärppiä vastaan alkoi Palloseuran kannalta lupaavasti, kun joukkue voitti ensimmäisen ottelun Kalle Kaijomaan jatkoerämaalilla. Seuraava peli päättyi murskaavasti 1-6 ja seuraava 0-3. Sarjan lopputulos oli 2-4 Kärpille.
**Televisioteollisuuden Suomessa** aloitti Helvar vuonna 1955. Suomessa tehtiin televisioita aiemminkin. 15-vuotias Matti Otala rakensi television vuonna 1954.

Vuonna 1956 Asa Radio Oy ja Helkama toivat televisionsa markkinoille. Vuonna 1957 Salora seurasi perässä. Lohjan Kalkkitehtaan tytäryhtiö Iskumetalli rupesi valmistamaan televisioita vuonna 1958. 1960-luvulla televisioita valmistettiin Suomessa seitsemässä tehtaassa.

Väritelevision aikakausi alkoi 1960-luvun lopulla, ja Helvar ja Aga vetäytyivät televisiobisneksestä. Helkama kehitti oman väritelevision, mutta sekin lopetti televisioiden valmituksen kokonaan, kun tulipalo tuhosi koelaitteet.

1970-luvulla Lohjan Kalkkitehdas oli kasvanut televisioissa isoksi tekijäksi Finlux-merkillään. Salora oli markkinaykkönen. Se myi parhaimmillaan yli puolet Suomen televisioista ja menestyi myös vientimarkkinoilla.

1980-luvulla Suomessa oli kaksi televisioiden valmistajaa. Nokia osti Saloran 1984 ja Finluxin 1992. Ostettuaan Finluxin Nokia lopetti televisioiden teon Salossa ja keskitti tuotannon Turun tehtaaseen. Aikoinaan toimineet seitsemän television valmistajaa olivat kutistuneet yhdeksi.

Nokia luopui televisioiden valmistuksesta vuonna 1996. Seuraavan kuuden vuoden aikana Turun televisiotehtaalla oli useita omistajia.

Luettelo suomalaisista televisiomerkeistä
-----------------------------------------

* AGA
* Asa
* Celeston (Helvar)
* Fennoradio (Terate)
* Finlux
* Helkama
* Luxor
* Nokia
* Salora
* Suomi-TV
* UPO

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Jukka Lukkari: Hyvästit suomalaiselle televisiolle *tekniikkatalous.fi*.  29.9.2005. Viitattu 31.8.2019.
**Turun Linnantontun ja Valpuri Innamaan kohtaaminen Teatterisillalla** on turkulaisen kuvanveistäjä Jan-Erik Anderssonin luoma kolmeosainen ympäristötaideteos Turun Teatterisillalla. Teos valmistui vuonna 1998, silta edellisenä vuonna. Teos on osa Pro Cultura -säätiön ympäristötaideprojektia.

Taideteos on kolmeosainen. Sillan harmailla graniittilaatoilla verhottuun kanteen on tehty koko sillan mittainen punagraniittisista laatoista leikattu kuvio, jossa Turun Linnantontun tonttulakki ja Valpuri Innamaan hiuskiehkura miltei koskettavat toisiaan. Kesällä 2021 tonttulakin tupsuna oleva tähti maalattiin pridelipun alkuperäisin värein. Taustalla oli, että kaupunginteatterin edustalle maalattu sateenkaarisuojatie oli poliisin pyynnöstä poistettu. Valpurin ja Linnantontun kohtaamista on kuvattu myös sillan itäpäässä olevassa valotaulussa.Taideteoksen kolmas osa on kohtaamisesta kertova tarina, jonka Andersson aloitti ja jota ovat jatkaneet Turussa vaikuttaneet kirjailijat Henrik Jansson, Markku Into ja Reijo Mäki.

Turun linnan tonttu-ukko on Turun linnan haltijatonttu, josta kertovan sadun Zachris Topelius kirjoitti vuonna 1849. Valpuri Innamaa oli todellinen henkilö, 1500-luvun loppupuolella elänyt varakas turkulainen kauppias, 1580- ja 1590-luvuilla Turun suurin laivanvarustaja. Hän oli neljästi naimisissa ja jäi ainakin kaksi kertaa leskeksi.

Insinööritoimisto Pontekin suunnittelema silta on kevyen liikenteen käytössä ja se kaartuu Aurajoen yli kaupunginteatterin kohdalla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Jan-Erik Andersson: Turun Linnantontun ja Valpuri Innamaan kohtaaminen Teatterisillalla Turun museokeskus. Viitattu 19.12.2015.
2. ↑  Koskinen, Paula: Turun Teatterisilta oli siltojen edelläkävijä – viihtymispaikka ja taideteos  19.7.2014. Yle. Viitattu 19.12.2015.
3. ↑  Jean Lindén: Här är Åbos nya regnbågsdekoration – "En flagga för god energi!" *Åbo Underrättelser*.  1.7.2021. Viitattu 2.7.2021. (ruotsiksi)
4. ↑  Andersson, Jan-Erik et. al: The Brownie of the Turku castle meets Valpuri Innamaa (Teoksen kuvaus Jan-Erik Anderssonin www-sivuilla) Jan-Erik Andersson. Viitattu 19.12.2015.
5. ↑  Turun linnan tonttu-ukon seikkailut jatkuu!  30.9.2015. Turun museokeskus. Viitattu 19.12.2015.
6. 1 2  Henkilönimiä Turun katunimistössä: Valpuri Innamaan katu (Varissuo) (Internet Archivessa, tallennettu 2.3.2006) Turun kaupunki.  Arkistoitu 2.3.2006. Viitattu 19.12.2015.
7. ↑  Suunnittelutoimistojen referenssikohteita Tiehallinto.  Arkistoitu 19.8.2014. Viitattu 19.12.2015.
Kirjajulkaisun kansi.
**Turun Runoseminaari** oli Turussa 29.–30. syyskuuta 1962 järjestetty suomalaisten runoilijoiden, kirjailijoiden, kriitikoiden ja runouden harrastajien tapaaminen. Runoseminaarin järjesti Turun Kirjailijat, ja seminaari pidettiin Humalistonkadun varrella olleessa Raittiusyhdistyksen salissa, osanottajia seminaarissa oli noin 150.

Runoseminaarin järjestelyissä olivat mukana toimittaja Osmo Jokinen ja kustannusliike Tajon johtaja, lääketieteen ja kirurgian tohtori ja psykiatri Armo Hormia. Seminaarissa pitivät puheenvuoroja Arvo Ahlroos-Kaskamo, Jaakko Ahokas, Tuomas Anhava, Esko Ervasti, Lars Gustafsson, Maire Harme-Pietilä, Armo Hormia, Osmo Hormia, Kaarlo Isotalo, Ritva Kapari, Eino Krohn, Kai Laitinen, Leena Larjanko, Tarmo Manelius, Boni Pelkonen, Jarno Pennanen, Väinö Putkonen, Maila Pylkkönen, Kullervo Rainio, Pentti Saarikoski, Arvo Salo, Hannu Taanila ja Jouko Tyyri. Ruotsista oli seminaariin tullut Bonniers Litterära Magasin-lehden toimittaja Lars Gustafsson. Tukholman yliopiston suomen kielen ja kulttuurin dosentti Osmo Hormia piti seminaarissa ensimmäisenä päivänä alustuksen aiheesta "60-luvun runous, mitä se on oleva" ja toimittaja Arvo Salo taas seminaarin toisena päivänä alustuksen aiheesta "60-luvun runoilijan ohjelmani".

Seminaarin ensimmäisenä päivänä sattui välikohtaus: Armo Hormia ja Esko Ervasti yrittivät saada Pentti Saarikoskea pitämään seminaarin ensimmäisen puheenvuoron, mutta se ei onnistunut Saarikosken humalatilan takia. Saarikoskella oli mukanaan revolveri, ja hänen seurassaan ollut Leena Larjanko yllytti häntä ampumaan sillä, mutta Saarikoski kieltäytyi, koska ampumalla rikotut esineet olisivat tulleet Armo Hormian maksettaviksi. Myöhemmin Saarikoski ampui Hotelli Seurahuoneella huoneessaan revolverilla kaksi kertaa tyynyyn. Hotellin johto kutsui poliisit paikalle, mutta Hormia pelasti Saarikosken ja Larjangon kirjoittamalla heille M3-lähetteen Kupittaan sairaalan psykiatriselle osastolle. Välikohtaus ei kuitenkaan häirinnyt seminaarin kulkua.

Runoseminaarin keskusteluissa käsiteltiin muun muassa runouden ja runoilijan tehtäviä, suhdetta yhteiskuntaan ja lukijoihin ja sitä miten nämä asiat olivat muuttumassa. Arvo Salo esitti alustuksessaan seuraavan toivomuslistan 60-luvun runoudelle:

* Runojen tuli olla erilaisia kuin 50-luvun runot.
* Runojen tuli olla pitempiä ja sisältää pitempiä säkeitä.
* Runoissa tuli olla loppu-, alku- ja sisäsointuja.
* Runojen tuli olla laulullisia eli "lemmenlauluja, mutta myös taistelulauluja tai semmoisia joita voitaisiin huutaa rannalla tuulta vasten".
* Runoissa tuli olla henkilö- ja erisnimiä.
* Runojen tuli olla markkinoitavia.

Runoseminaarin keskustelut tallennettiin ääninauhoille. Kustannusliike Tajo julkaisi vuonna 1963 näiden tallenteiden pohjalta seminaarin keskusteluista ja alustuksista kirjan *Runoseminaari 29.–30.9.1962: 60-luvun runouden merkeissä*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Alho, Olli: Runopuhetta ja kovaa peliä Suomen Turussa: Runoseminaari 1962. Minun aarteeni 29.4.2015.
2. ↑  Legendaarinen runoseminaari. (Arkistoitu – Internet Archive) *Turun Sanomat* 1.7.2005.
3. ↑  Saarikoski, Tuula: Kaaos ja kirkkaus: Muistelmat. Google-kirjat.
Mario Scaramella
**Mario Scaramella** (s. 1970) on italialainen, joka tuli tunnetuksi yhteydestään venäläisen entisen agentin Aleksandr Litvinenkon myrkytystapaukseen. Hän ilmoittaa olevansa turvallisuusalan konsultti ja professori. 

Omien sanojensa mukaan hän toimi vuosina 1996–2000 ympäristölainsäädännön professorina Externadon Yliopistossa ja Nuestra Senora del Rosarion yliopistossa Bogotassa Kolumbiassa. Hän on kertonut tutkineensa myös ympäristörikollisuutta Napolin yliopistossa. Evening Standard-lehti on kuitenkin kertonut, ettei se ole pystynyt varmistamaan mitään Scaramellan akateemisen uran vaihetta. Toisissa yhteyksissä Scaramella on tuonut esiin muita yliopistoja.

Vuosina 2000–2002 Scaramello toimi pääsihteerinä napolilaisessa ympäristörikosten torjuntaohjelmassa. Hän on ollut yhteistyössä Mitrokhin komission kanssa, joka tutkii kylmän sodan aikana tapahtunutta KGB:n agenttien ja ilmiantajien soluttautumista Italiassa. Komissiota puheenjohtaa Paolo Guzzanti. Komissio pyrkii löytämään yhteyden punaisten prikaatien ja Neuvostoliiton välille.

2004 Scaramellaa tulitettiin, kun hän auttoi poliisia valvomaan laittomasti Hercunaleumin rakennetun huvilan räjäyttämisessä. Scaramellalla on Venäjällä hyvä kontaktiverkosto ja italialaisten lehtitietojen mukaan hän on tavannut säännöllisesti FSB:n apulaisjohtaja Viktor Kolmogorovia. 

Scaramella kiistää epäilyt siitä, että hänellä olisi osaa Aleksandr Litvinenkon myrkyttämiseen ja kuolemaan. Litvinenkon syödessä kalaa lontoolaisessa ravintolassa, hän oman ilmoituksensa mukaan joi vain vettä, koska oli ruokaillut ennen tapaamista.

Scaramella oli lehtitietojen mukaan huolestunut siitä, että mahdollisesti hän saattaisi olla venäläisten ja tšetseenien murhalistalla. Boris Berezovski kytkeytyy Mario Scaramellaan Andrei Lugovoin kautta.

Aiheesta muualla
----------------

* Sandra Laville ja Tom Parliff: Putin critic forged alliance with victim The Guardian, 22. marraskuuta 2006
Turun Pursiseuran Ruissalon vierasvenesatama ruotsinlaivalta kuvattuna talvella 2015.
**Turun Pursiseura ry** on Turussa toimiva, vuonna 1906 perustettu pursiseura.

Historia
--------

Turun Pursiseura perustettiin 6. huhtikuuta 1906 paikkakunnan ensimmäiseksi suomenkieliseksi pursiseuraksi nimellä Pursiseura Maininki. Nykyisen nimensä pursiseura sai vuonna 1917.

Toiminta
--------

Turun Pursiseura järjestää muun muassa koulutusta ja yhteispurjehduksia sekä harjoittaa kilpailutoimintaa. Yhteensä seura järjestää noin 70 tapahtumaa vuodessa.

### Satama ja saaritukikohdat

Turun Pursiseuran vierasvenesatama sijaitsee Ruissalon saaressa. Myös pursiseuran ravintola sijaitsee Ruissalossa.

Turun Pursiseuralla on neljä saaritukikohtaa: Pyytinkari, Svinö, Tjärulot ja Marholmsören. Vanhin saaritukikohta, Rymättylän kunnan länsiosassa sijaitseva Pyytinkari, siirtyi purjehdusseuran omistukseen vuonna 1966. Nauvon itäosassa sijaitsevan Svinön pursiseura osti vuonna 1988. Åselholman länsipuolella sijaitseva Marholmsören on ollut vuokrattuna 1980-luvulta lähtien ja siirtyi pursiseuran omistukseen vuonna 2011. Korppoossa sijaitseva Tjärulot on ollut vuokrattuna seuran käyttöön 1980-luvulta lähtien.

Aiheesta muualla
----------------

* Turun Pursiseuran kotisivu
**Mario Sereni** (25. maaliskuuta 1928 Perugia – 24. heinäkuuta 2015) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan baritoni.

Sereni opiskeli Rooman Accademia Nazionale di Santa Ceciliassa ja Sienan Accademia Musicale Chigianassa. Hänen uransa ammattilaisena käynnistyi esiintymisellä Maggio Musicale Fiorentinossa vuonna 1953. Metropolitan-oopperassa hän esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1957. Sereni teki 37 vuoden aikavälillä yli 550 esiintymistä Metropolitan-oopperassa. Hän esiintyi usein myös muun muassa San Franciscossa, Dallasissa, Wienin valtionoopperassa, La Scalassa ja Teatro Colónissa.

Sereni ei koskaan noussut aikansa kuuluisimpien baritonien joukkoon, mutta hänen äänensä tuli vahvasti edustetuksi oopperalevytyksillä. Hän menestyi erityisesti Giuseppe Verdin oopperoiden tulkinnoissa. Hänen merkittäviin rooleihinsa kuuluivat Germont (*La traviata*) ja Marcello (*La bohème*).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  David Salazar, Artist Profile: Mario Sereni, A Great Italian Baritone OperaWire 25.3.2019, viitattu 13.2.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Ukrainan työläiskirjailijoiden liitto** (ukr. Всеукраїнська спілка пролетарських письменників, *Vseukrajinska spilka proletarskyh’ pysmennykiv*, VUSPP) oli vuonna 1927 perustettu kirjailijajärjestö. Sen julki lausuttuna tavoitteena oli taistella "porvarillista nationalismia" vastaan. Se vastusti sellaisia ukrainalaisia kirjallisia ryhmiä kuin Vaplite, Uusklassikot, Lanka ja MARS, joiden työstä puolue löysi "nationalistisia" tendenssejä. VUSPP kuului moskovalaiseen pääjärjestöön (VOAPP), ja sillä oli venäläinen ja juutalainen alaosasto. VUSPP:n julkaisuja olivat *Hart* ja *Literaturna hazeta*, ja paikalliset alaosastot julkaisivat omia lehtiään. Lisäksi venäläisellä osastolla oli oma julkaisu *Krasnoje slovo* ja juutalaisella osastolla oli *Prolit*.

Ukrainan työläiskirjailijoiden liiton johto pyrki saamaan järjestön puoluetta lähimmäksi kirjalliseksi järjestöksi, ja siksi se keskittyi poliittiseen taisteluun muita kirjallisia ryhmiä vastaan. Sen jäsenet eivät julkaisseet merkittäviä kirjallisia teoksia. Kun Prolitfront ja Nova Generatsija -ryhmät oli hajotettu, osa niiden jäsenistä liittyi 1931 VUSPP:hen. Puolueen keskuskomitea lakkautti huhtikuussa 1932 VUSPP:n ja myös VOAPP:n ja muut vastaavat kirjalliset järjestöt. Entisiä VUSPP:n jäseniä ja johtajia pidätettiin 1937–1939, ja he joutuivat pakkotyöleireille.

Jäseniä
-------

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| * Ivan Kulyk
* Ivan Mykytenko
* Ivan Kyrylenko
* Volodymyr Korjak
* Ivan Le
 | * Jakiv Savtšenko
* Dmytro Zahul
* Mykola Tereštšenko
* Myh’ailo Dolengo
* Volodymyr Sosjura
 | * Leonid Pervomaiskyi
* Jakiv Katšura
* Kost O. Hordijenko
* Natalija Zabila
* Sava Holovanivskyi
 | * Volodymyr Kuzmytš
* S. Žyhalko
* Ju. Zorja
* Vitali Tšyhyryn
* Pavlo Usenko
 | * Leonid Smiljanskyi
* Samijlo Štšupak
* Hryhori Ovtšarov
* Borys Kovalenko
* Mykola K. Novytskyi
 |

Lähteet
-------

1. 1 2  Hlobenko, Mykola: All-Ukrainian Association of Proletarian Writers *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1984. Viitattu 18.10.2022. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Internet Encyclopedia of Ukraine

 |

 |
**Nenimäki** (ven. Ненимя́ки, *Nenimjaki*) on kylä Leningradin alueen Seuloskoin piirin Kuivaisin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Pietarista pohjoiseen suuntautuvan rautatien ja A120-maantien varrella neljä kilometriä Kuivaisista luoteeseen. Kylässä on 1300 asukasta (vuonna 2010).

1800-luvun puolivälissä Nenimäen kylän ja kartanon asukkaat olivat ortodoksisia inkerikkoja. Vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan kylässä asui 125 venäläistä, 25 suomensuomalaista, viisi inkerinsuomalaista ja kaksi lättiä. Nykyään paikalla on entisen varuskunnan asuinalue.

Lähteet
-------

1. ↑  EKI kohanimeandmebaasi *eki.ee*. Viitattu 17.10.2015.
2. 1 2  Projekt Generalnogo plana Kuivozovskogo selskogo poselenija Vsevoložskogo munitsipalnogo raiona Leningradskoi oblasti: Materialy po obosnovaniju projekta generalnogo plana. Tom II, kniga 1: Analiz sostojanija territorii, problem i napravleni jejo kompleksnogo razvitija  2011. Sankt-Peterburg:  NIIPG gradostoitelstva.  Arkistoitu 30.4.2013. Viitattu 18.11.2011. (venäjäksi)
3. ↑  von Köppen, Peter: *Erklärender Text zu der ethnographischen Karte des St. Petersburger Gouvernements*, s. 37. St.-Petersburg: , 1867.
Baphomet Eliphas Levin okkultistisessa teoksessa *Dogme et Rituel de la Haute Magie*, 1855.
**Baphomet** on pakanallinen tai gnostisen jumaluus, jota temppeliritareiden väitettiin palvoneen kokouksissaan ja jonka myöhemmin useat okkultistiset ja mystiset kirjoittajat omaksuivat oppeihinsa. Baphomet mainittiin ensimmäisen kerran transkriptioissa 1300-luvulla. Joidenkin käsitysten mukaan "Baphomet" olisi väännös nimestä "Mahomet", joka puolestaan oli keskiaikainen väännös Muhammedista, islamin profeetasta.

Sanan historia
--------------

Ensimmäinen tunnettu maininta Baphometista oli Anselm II Ribemontilaisen vuonna 1098 kirjoittamassa kirjeessä, joka kuvaa Antiokian piiritystä ensimmäisen ristiretken aikana. Anselmin mukaan turkkilaiset "kutsuivat äänekkäästi Baphometia" (lat. *altis vocibus Baphometh invocaverunt*. Useimpien tutkijoiden mielestä sana viittaa Muhammadiin, islamin perustajaan. Vuonna 1307 Ranskan kuningas Filip IV pidätti kaikki Ranskan temppeliritarit syyttäen heitä muun muassa Baphomet-nimisen parrallisen irtopään palvonnasta. Jotkut tunnustivat kidutuksen aikana palvelleensa tätä olentoa, ja jotkut kielsivät koko hahmon olemassaolon. 1800-luvulta alkaen vapaamuurarien on myös virheellisesti syytetty palvovan Baphometia.

Okkultismi
----------

Ranskalainen okkultisti Eliphas Lévi esitteli kirjassaan *Dogme et ritual de la haute magie* (1855) Baphometin, josta tuli tunnettu okkultistinen ikoni. Kirjassa on piirros Baphometista, joka Lévi kuvasi "sapatin vuoheksi". Se on hermafrodiittinen siivekäs ihmishahmo, jolla on vuohen pää ja jalat, ja se on koristeltu lukuisilla esoteerisilla symboleilla. Lévi kuvasi piirustuksen jokaisen elementin merkityksen ja kertoi piirrustuksen symboloivan dualismia.

Brittiläinen okkultisti Aleister Crowley viittasi Baphometiin muun muassa "gnostisessa messussaan".

Amerikkalaisen poliittisen aktivistiryhmän The Satanic Templen Baphometin patsas paljastettiin vuonna 2015 protestiksi Raamatun kymmentä käskyä esitteleviä, julkisissa tiloissa olevia muistomerkkejä vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Baphomet *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 17.1.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Baphomet** Wikimedia Commonsissa
**Nenad Krstić** (serb. Ненад Крстић, s. 25. heinäkuuta 1983 Kraljevo, Jugoslavia) on serbialainen koripalloilija, joka on edustanut vuodesta 2014 lähtien Anadolu Efesiä.

Ura
---

Krstić pelasi juniorina KK Partizanin joukkueissa, joista hänet nostettiin edustusjoukkueeseen kaudeksi 2000–2001. Hän debytoi Euroliigassa kaudella 2001–2002, jolloin hän teki keskimäärin 4,8 pistettä ottelua kohden. Samana kautena Partizan voitti myös Serbia ja Montenegron -mestaruuden. Krstić edusti seuraa vuoteen 2004 asti, ja seura voitti maansa mestaruuden vielä kahdesti vuosina 2003–2004 sekä cup-mestaruuden kaudella 2001–2002.

Krstić oli varattu NBA:han jo vuonna 2002, mutta hän siirtyi liigaan kaudeksi 2004–2005, jolloin hän aloitti NBA-uransa New Jersey Netsissä. Ensimmäisellä NBA-kaudellaan hän teki keskimäärin 10,0 pistettä ja otti 5,3 levypalloa ottelua kohden. Kauden pudotuspeleissä hän teki keskimäärin 18,3 pistettä ottelua kohden ja kauden päätteeksi hänet valittiin tulokkaiden kakkostähdistöön. Pisteiden valossa Krstićin paras NBA-pelikausi oli 2006–2007, jolloin hän teki keskimäärin 16,4 pistettä ottelua kohden.

Kesällä 2008 Krstić teki venäläisen Triumf Ljubertsyn kanssa kaksivuotisen sopimuksen. Hän ei kuitenkaan pelannut seurassa koko kautta, vaan siirtyi joulukuun 2008 lopulla NBA-joukkue Oklahoma City Thunderiin. Krstić pelasi seurassa helmikuuhun 2011 asti, jolloin Thunder kauppasi hänet Boston Celticsille. Hän pelasi kauden 2010–2011 loppuun asti Bostonissa ja siirtyi kaudeksi 2011–2012 TsSKA Moskovaan. Krstić valittiin Euroliigan ykköstähdistöjoukkueisiin kausina 2011–2012 sekä 2012–2013. Kolmen pelikauden jälkeen hän siirtyi turkkilaiseen Anadolu Efesiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Krstic, Nenad Euroliiga. Viitattu 27.4.2014. (englanniksi)
2. 1 2  Nenad Krstic Basketball-Reference. Viitattu 27.4.2014. (englanniksi)
3. ↑  Ford, Chad: Agent: Krstic leaving Nets to play for team in Moscow  29.7.2008. ESPN. Viitattu 27.4.2014. (englanniksi)
4. ↑  Anadolu Efes goes big with Krstic  26.6.2014. Euroliiga. Viitattu 30.6.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)
* Basketball-Reference (englanniksi)
* NBA:n pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Serbian joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2009
4 Popović |
5 Tepić |
6 Teodosić |
7 Paunić |
8 Bjelica |
9 Marković |
10 Tripković |
11 Raduljica |
12 Krstić |
13 Perović |
14 Veličković |
15 Mačvan |
Valmentaja Ivković

Serbian joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2014
4 Teodosić |
5 Simonović |
6 Jović |
7 Bogdanović |
8 Bjelica |
9 Marković |
10 Kalinić |
11 Birčević |
12 Krstić |
13 Raduljica |
14 Katić |
15 Štimac |
Valmentaja Đorđević
**Tuula Pukkila** (s. 1943) on suomalainen animaattori, joka on erikoistunut vaha-animaatioon ja tehnyt useita lastenohjelmia Yle TV2 -kanavalle. Hän on ollut vaha-animaation uranuurtaja Suomessa.

Pukkila valmistui Taideteollisen oppilaitoksen kamerataiteen osastolta vuonna 1967 ja aloitti uransa elokuvaleikkaajana Suomi-Filmissä. Vuodesta 1972 hän on työskennellyt TV2:n lastenohjelmien toimitukselle, jossa hän aluksi ideoi ja juonsi joitain lastenohjelmia, ennen kuin ryhtyi vuonna 1976 tekemään vaha-animaatioita. Pukkilan tekemiä vaha-animaatiosarjoja ovat viisitoistaosainen *Taikuri Savinen* (1977), kahdeksanosainen *Lohikäärme Justus* (1982–1984), kymmenosainen *Pallerot* (1986–1987), viisiosainen *Lohikäärme Justus maailmalla* (1988–1989), kymmenosainen *Tuohela* (1994), yhdeksäntoistaosainen *Viivi ja Leevi* (1997–2001), yksiosainen *Taikuri Savisen puutarha* (2002), kymmenosainen *Taikuri Savisen eläinpuisto* (2003–2006) sekä 29 muunneltavaa versiota käsittävä *Touhon nimipäiväonnittelut* (2006–2011). Hän on myös kehittänyt vuonna 2012 *Pikku Kakkosen* postin alkutunnuksessa esiintyvän postineidin. Lisäksi hän on tehnyt joitain muita lyhyitä animaatioita muilla tekniikoilla. Pukkila on luonut kaikki vaha-animaationsa lähes yksin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tuula Leinonen: *100 vuotta suomalaista animaatiota*, s. 174–183. Aalto ARTS Books, Helsinki 2014.
2. ↑  Taikuri Savinen *Telkku.com*. Alma Media Oyj.  "(1977) Muovailemalla tehdyssä animaatiossa taikuri esittäytyy ja taikoo iloa yksinäiselle ihmiselle. Suunnittelu ja toteutus Tuula Pukkila." Viitattu 15.1.2017.
3. ↑  Himberg, Petra: Taikuri Savinen *yle.fi*.  26.8.2008/28.5.2016. Yleisradio Oy.  "Tuula Pukkilan suosittu animaatiosarja aloitti Pikku Kakkosessa vuonna 1977." Viitattu 15.1.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Tuula Pukkila Elonetissä.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee pesäpalloilijaa. Tuula Kyllikki Rantanen on historian tutkija ja Tuula-Anneli Rantanen laulaja.*
**Tuula Anneli Rantanen** (s. 4. elokuuta 1945 Turku) on kaikkien aikojen menestyksekkäin suomalainen naispesäpalloilija.

Rantanen aloitti sarjatasolla pelaamisen Helsingin Pallo-Toverien tyttöjoukkueessa. PT:n edustusjoukkueeseen hän kuului 1959–1967, jonka jälkeen hän siirtyi Työväen Maila-Poikiin käyden välillä 1970 Puna-Mustissa.

Rantanen on voittanut kaikkiaan 12 Suomen mestaruutta: 1959, 1963, 1964, 1965, 1966 Helsingin Pallo-Tovereissa; 1968, 1969, 1971, 1973 Työväen Maila-Pojissa; 1970, 1975, 1976 Puna-Mustissa. Hän oli 12 kesänä peräkkäin SM-sarjan paras lyöjä (1964–1975), oli paras etenijä 1967, 1968, 1970, 1972 ja 1973 sekä pelasi 16 Itä–Länsi-ottelua. Rantanen valittiin vuoden parhaaksi pesäpalloilijaksi kuudesti vuosina 1965–1968 ja 1971–1972.

Pesäpallon ohessa Rantanen pelasi koripalloa Karhun Pojissa ja pelasi myös neljä koripallon maaottelua.

Rantanen on Pesäpalloliiton kunniajäsen ja mukana jääkiekkojoukkue Jokereiden toiminnassa vuodesta 1967. Hänelle on myönnetty Pro Urheilu kunniamerkki vuonna 2004 sekä Jääkiekkoliiton hopeinen ansiomerkki vuonna 2007.

Saavutukset
-----------

* 16 Itä-Länsi-ottelua: 1961-1976
* Vuoden pesäpalloilija (6): 1965, 1966, 1967, 1968, 1971, 1972
* Pesäpallon lyöjäkuningatar (12): 1964, 1965, 1966, 1967, 1968, 1969, 1970, 1971, 1972, 1973, 1974, 1975
* Pesäpallon etenijäkuningatar (5): 1967, 1968, 1970, 1972, 1973

Katso myös
----------

* Luettelo vähintään 10 Itä–Länsi-ottelua pelanneista pesäpalloilijoista

Lähteet
-------

* Rantala, Risto; Siukonen, Markku; & Tukiainen, Seppo (toim.): *Urheilumme kasvot 3*, s. 1236. Oy Scandia Kirjat Ab, 1973.
* Äijälä, Kalevi: Tuula Rantanen pesiksen kuningatar  13.6.2003. archive.org:  Suomen Pesäpalloliitto. Viitattu 6.5.2015.
* Puna-Mustat/Seura/Historia/Pelaajaesittelyt/Tuula Rantanen (html) *Puna-Mustat, verkkosivut*.  16.3.2011. Puna-Mustat.
* Tuula Rantasen pääsarjaottelut - M.Rasilainen
* Saviseudun joulu 2010

### Viitteet

1. 1 2  Pelaajakortti Rantanen Tuula Pesäpalloliitto. Viitattu 7.4.2021.
2. ↑
3. ↑  Parhaat lyöjät kausittain Pesäpalloliitto. Viitattu 13.4.2018.
4. ↑  Parhaat etenijät kausittain Pesäpalloliitto. Viitattu 13.4.2018.
*Tämä artikkeli kertoo kääntäjästä. Samannimisestä toimittajasta katso Anu Partanen (toimittaja).*
**Anu Partanen** on suomalainen kääntäjä. Hänet tunnetaan muun muassa Aku Ankan kääntäjänä ja Maite Carranzan nuortenkirjojen suomentajana.

Vuonna 2006 Partanen sai Suomen kääntäjien ja tulkkien liiton myöntämän Mikael Agricola -palkinnon Julio Cortázarin *Ruutuhyppelyä*-romaanin suomennoksesta. Kirjallisuuden valtionpalkinnon hän sai 2022.

Partasen puoliso on Ville Keynäs, joka on myös kääntänyt Aku Ankkoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Anu Partanen sai Agricola-palkinnon *TS.fi*.  6.4.2006. Viitattu 12.12.2016.
2. ↑  Taike jakoi 15 valtionpalkintoa ansioituneille taiteilijoille ja taideyhteisöille  13.12.2022. Taiteen edistämiskeskus. Viitattu 21.12.2022.
3. ↑  Ankankääntäjien arkea *Akuankka.fi*.  9.4.0213. Viitattu 12.11.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Anu Partasen suomentamia kirjoja HelMet-haussa
* Anu Partanen Kirjasampo.fi:ssä

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Tuula Solin** (s. 1942) on suomalainen kuvataiteilija ja taidegraafikko, joka asuu ja työskentelee Raumalla.

Ura
---

Solin opiskeli Turun Taideyhdistyksen Piirustuskoulussa vuosina 1962–64 ja Kankaanpään taidekoulussa vuosina 1965–67. Lisäksi hän on suorittanut taidegrafiikan kursseja Kankaanpäässä 1966, Hämeenkyrössä 1983 ja Raumalla 1992. Hän on osallistunut lukuisiin yhteisnäyttelyihin Suomessa ja ulkomailla vuodesta 1967 lähtien. Yksityisnäyttelyitä Solin on pitänyt mm. Porissa ja Eurajoella.

Solinin teoksia on Porin, Harjavallan ja Ulvilan kaupungin taidekokoelmissa sekä Emil Cedercreutzin museon, Rauman taidemuseon ja Satasairaalan kokoelmissa sekä yksityiskokoelmissa. Hän kuuluu seuraaviin taiteilijaseuroihin: Suomen Taidegraafikot, Rauman Taiteilijaseura, Rauman Taidegraafikot, Porin Taiteilijaseura ja Porin Taidegraafikot.

Taideopettajana
---------------

Solin on toiminut kuvataideopettajana oppikouluissa, peruskouluissa ja lukiossa vuodesta 1967 lähtien, piirustuksen opettajana Porin piirustuskoulussa (1972–1977), grafiikan ja piirustuksen opettajana Porin taidekoulussa (1980–1985), taideopettajana Ulvilan kansalaisopistossa (1985–1986), Taideaineiden tuntiopettajana Porin työväenopistossa (1982–1986) sekä päätoimisena taideaineiden opettajana Porin työväenopistossa (1986–2006).

Taide
-----

Aarne Elomaa kuvaili Porin Taiteilijaseuran 30-vuotisjuhlanäyttelyn kritiikissä vuonna 1977 Tuula Solinin akvarellimaalauksia lyyriseksi realismiksi, jossa voi aistia myös hiukan naivismia. Vuonna 2017 Soli oli Rauman Taidegraafikoiden kuukauden taiteilija. Hänen etsaus- ja akvatintamenetelmillä toteuttamissaan realistisissa teoksissa on näkymiä taiteilijalle läheisistä paikoista Raumalta, meren rannoilta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tuula Solin *Kuvataiteilijamatrikkeli*. Suomen Taiteilijaseura. Viitattu 28.1.2022.
2. ↑  Elomaa, Aarne: Porin taiteilijaseuran 30-vuotisjuhlanäyttely.  *Uusi Aika*, 13.5.1977.
3. ↑  Graafikko Tuula Solin Taidelainaamon tammikuun taiteilijana *LS24*.  2.1.2014. Viitattu 28.1.2022.
Tuula Rosenqvist vuonna 1964.
**Tuula Rosenqvist** (ent. **Ignatius**, o.s. **Usva**; 13. huhtikuuta 1933 – 7. helmikuuta 2011 Espoo) oli Yle TV1:n ja Yle TV2:n kuuluttaja. Hän menestyi Telvis-äänestyksissä, ja hänet valittiin vuosina 1967 ja 1973 television parhaaksi naispuoliseksi esiintyjäksi.

Tuula Usva tuli tunnetuksi jo kymmenvuotiaana koulutyttönä. Tällöin hän esiintyi Orvo Saarikiven elokuvassa *Suomisen taiteilijat*, joka oli kolmas Suomisen perhe -elokuva. Siinä Usva esitti Pipsa Suomisen luokkatoveria. 15-vuotiaana hän näytteli nimiroolin Edvin Laineen elokuvassa *Prinsessa Ruusunen* vuodelta 1949. 

Ennen vuonna 1959 alkanutta televisiouraansa Usva toimi muun muassa matkatoimistovirkailijana, myymäläemäntänä ja mallina. Myöhemmin hän toimi myös juontajana ja muotinäytösten vetäjänä. Erotessaan Yleisradiosta vuonna 1974 hän oli TV2:n pääkuuluttaja.

Yksityiselämä
-------------

Rosenqvist oli avioliitossa ekonomi Panu Ignatiuksen kanssa, ja heillä on kaksi poikaa. Heistä toinen on muun muassa TeliaSoneran ja Sanoma-konsernin talousjohtajana toiminut Kim Ignatius.

Toisen aviomiehensä Jan Rosenqvistin kanssa Tuula Rosenqvist asui pitkään Ranskassa. Hän muutti takaisin Suomeen vuonna 2010 jäätyään leskeksi. Hän kuoli 77-vuotiaana Jorvin sairaalassa Espoossa 7. helmikuuta 2011.

Filmografia
-----------

* *Suomisen taiteilijat* (1943) – Kaija Maaheimo
* *Prinsessa Ruusunen* (1949) – prinsessa Ruusunen 15-vuotiaana
* *Aristokatit* (1970) – Herttuatar ja Roquefort, ääni (vuoden 1971 dubbaus)
* *Robin Hood* (1973) – Marian-neito, ääni

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Marjatta Möttölä: Prinsessa Ruususesta tuli televisiokasvo. (Muistokirjoitus) *Helsingin Sanomat*, 12.2.2011, s. C 11. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 19.2.2011.  (Archive.org)
2. ↑  Yle, Luettu 22.3.2018
3. ↑  Urpo Virkkunen (toim.): *Kuka on kuka TV:ssä*. Otava, 1970.
4. ↑  Sanoma-konsernin johtoryhmä *sanoma.com*.  15.2.2011.  Arkistoitu 8.1.2011. Viitattu 19.2.2011.
5. ↑  TeliaSoneran uusi pomo on entisen tv- tähden poika *is.fi*.  29.7.2004. Viitattu 3.4.2021.
6. ↑  Tv-kuuluttaja Tuula Rosenqvist kuoli *Iltalehti.fi*.  9.2.2011.  Arkistoitu 12.2.2011. Viitattu 9.2.2011.
7. ↑  Disneyn Musiikkisadut Suomessa *KenNetti*.  Arkistoitu 10.1.2012. Viitattu 9.2.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Tuula Rosenqvist Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Tuula Usva Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Tuula Palonen** (o.s. Korhonen, s. 19. heinäkuuta 1949 Oulu) on suomalainen lentopalloilija. Hänet on valittu kuusi kertaa Suomen parhaaksi naislentopalloilijaksi. Suomen mestaruuden hän on voittanut kolme kertaa Karhulan Veikkojen (Veikottarien) joukkueessa. 

Palonen pelasi naisten SM-sarjatasolla ensimmäisen kerran tamperelaisessa Kalevan Lentopallossa vuonna 1965. Myöhemmin hän pelasi helsinkiläisissä Lautta-Pojissa ja Poliisien Palloseurassa. Vuonna 1973 hän siirtyi kakkossarjassa pelanneeseen Karhulan Veikkoihin, joka nousi heti SM-sarjaan ja voitti ensimmäisen Suomen mestaruutensa vuonna 1975.

Arvokisoissa Palonen on edustanut Suomea lentopallon Euroopan-mestaruuskilpailuissa vuonna 1977 ja lentopallon maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1978. Maaotteluita Palonen pelasi 107 vuosina 1967–1978.

Palosen aviomies Risto Palonen ja poika Matti Palonen ovat myös tunnettuja lentopalloilijoita.

Tunnustuksia
------------

* kuusinkertainen Suomen paras naislentopalloilija (1971–1976)
* Vuosisadan naislentopalloilija Suomessa (1999)
* Pro Urheilu -mitali (2007)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Harri Levänen: Kiireet katkeavat maalla Ahviossa.  *Kymen Sanomat*, 1.10.2011, s. 13.
2. 1 2  Pro Urheilu – tunnustuspalkintojen jakotilaisuus  17.12.2007. Opetus- ja Kulttuuriministeriö.  Arkistoitu 19.10.2016. Viitattu 4.10.2011.
3. ↑  Naisten A-maaottelutilasto (pdf)  6.4.2020. Suomen Lentopalloliitto. Viitattu 29.4.2020.
**Anu Marjukka Sajavaara** (s. 20. joulukuuta 1964 Helsinki) on suomalainen juristi, joka toimii valtakunnansovittelijana elokuusta 2022 lähtien.

Sajavaara valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1991. Hän on työskennellyt 1990-luvulla eri ministeriöissä sekä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa juristi-lingvistinä 1995–1998.

Vuosituhannen lopulla Sajavaara siirtyi työmarkkinajärjestöjen palvelukseen. Liikenne- ja erityisalojen työnantajat LTY ry:n työmarkkina-asiamiehenä hän toimi vuosina 1999–2005, Elinkeinoelämän keskusliiton EK:n asiantuntijana 2005–2013 sekä Paltan työmarkkinapäällikkönä 2013–2019, toimialapäällikkönä 2019–2021 ja neuvottelujohtajana vuodesta 2021.

Kesäkuussa 2022 hänet nimitettiin valtakunnansovittelijaksi työministeri Tuula Haataisen esityksestä.

Anu Sajavaaran vanhemmat ovat professori Kari Sajavaara ja lehtori Paula Sajavaara.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Laurila, Petri – Salo, Mikko (toim.): *Suomen lakimiehet – Finlands jurister 2003*, s. 985. Suomen Lakimiesliiton kirjasarja, 118. Helsinki: Talentum, 2003. ISSN 0585-9530. ISBN 952-14-0637-2.
2. 1 2 3  Paltan neuvottelujohtaja Anu Sajavaara nimitettiin valtakunnansovittelijaksi. Yle Uutiset 22.6.2022.
|  |
| --- |
| Osa artikkelisarjaa |
| Protestantismi |
| Latin version of the Christian cross which is used by virtually all Protestant denominations |
| Aiheet
* Suuret herätykset
* Uskonpuhdistus

 |
| Teologia
* Viisi pääperiaatetta
* Adiafora
* Pelastusvarmuus
* Uskovien kaste
* Protestanttinen kirkko-oppi
* Yleinen pappeus

 |
| Pääsuuntaukset
* Adventismi
* Anabaptismi
* Anglikanismi
* Baptismi
* Helluntaiherätys
* Kalvinismi
* Luterilaisuus
* Metodismi
* Vapaat suunnat

 |
| Alasuuntaukset
* Herrnhutilaisuus
	+ Hussilaisuus
	+ Valdolaisuus
* Kveekarit
* Katolis-apostolinen kirkko
* Pietismi
	+ Suomen herätysliikkeet
* Plymouthin veljet
* Pyhitysliike
* Raamatuntutkijat
* Seitsemännen päivän adventismi
* Schwenckfeldiläisyys

 |
| * Yleiskristilliset liikkeet

* Karismaattinen liike
	+ Uskon Sana
* Evankelikalismi
* Uuskarismaattisuus

 |
| Muut liikkeet
* Arminiolaisuus
* Fundamentalismi
* Liberaaliteologia
* Puritanismi
* Radikaalipietismi
* Uusprotestantismi

 |
| Lisää aiheesta
* Kotikirkot

 |
| * n
* k
* m
 |

**Keswick-liike** eli **keswickiläisyys** on vuonna 1875 Englannin Keswickissä alkanut protestanttinen liike, joka oli englantilainen vastine amerikkalaiselle pyhitysliikkeelle. Keswick-liikkeellä oli yhteyksiä moniin maihin, joissa ryhdyttiin järjestämään vastaavia kokoontumisia. Suomeen suunniteltiin keswickiläistä kokoontumista 1900-luvun alkupuolella. Kokousten pitämistä suositteli Aleksi Lehtonen, jonka mukaan liike edisti kristittyjen yhteyttä ja pyhitystä. Hanke kariutui kuitenkin vuonna 1913 vapaakirkollisten jäädessä sivuun.

Oppi
----

Keswick-liikkeen painotus pyhityksestä erosi amerikkalisesta käsityksestä. Englantilaisen mukaan koko pyhitys oli todellisuudessa kaste Pyhässä Hengessä ja se saatiin voimavaraksi hengellistä työtä varten.

Keswickiläiseen korostukseen kuului, että normaaliin kristilliseen elämään kuuluu Hengen täyteys. Keswickiläisyyden mukaan Hengen täyteys on uskon teko joka on samanaikainen, mutta erillinen uudestisyntymisen kanssa. Vuosisadan loppua kohde henkikaste ymmärrettiin enemmän voimaannuttamisena kristillistä palvelusta varten. Tätä opetusta piti yllä erityisesti R. A. Torrey. Keswickiläiset myös pehmensivät perinteistä wesleyläistä kieltä synnistä.

Historia
--------

Vuonna 1874 Oxfordissa pidettiin *Union Meeting for the Promotion of Scriptural Holiness*-niminen kokous. Kokouksessa puhuivat mm. Charles Finney, Asa Mahan, W. E. Boardman, Hanna Whitall Smith, Robert Pearsall Smith ja Charles Cullis. Vuonna 1875 samalla nimellä pidettiin kokous Brightonissa, johon osallistui 8000 ihmistä. Nämä liikkeet sulautuivat yhteen liikkeeksi, joka piti vuotuisia kokouksia Keswickissä.

Lähteet
-------

* Ruohomäki, Jouko: *Karismaattisuuden kutsu*. Karismaattisen kristillisyyden historiallinen kehitys helluntailiikkeeksi. Keuruu: Aikamedia, 2009. ISBN 978-951-606-829-2.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Ruohomäki 2009, s. 97-99
**Omaisuuden ja lähetysten tarkastamisella** tarkoitetaan tahdosta riippumattomassa psykiatrisessa sairaalahoidossa olevan potilaan hallussaolevan omaisuuden tai hänelle saapuvan lähetyksen tarkastamista.

Omaisuuden ja lähetysten tarkastamisen perusteet
------------------------------------------------

Mikäli on **perusteltua** aihetta epäillä, että potilaalla on hallussaan tai hänelle saapuvassa lähetyksessä on:

* päihteitä
* huumausaineiden käyttöön erityisesti soveltuvia välineitä
* potilaan tai muiden henkilöiden terveyttä tai turvallisuutta vakavasti vaarantavia aineita tai esineitä
* muita hoitoa tai yleistä järjestystä vakavasti haittaavia aineita tai esineitä

voi potilaan hoidosta vastaava lääkäri määrätä potilaan omaisuuden tai hänelle saapuvan lähetyksen tarkastettavaksi.

Omaisuuden ja lähetysten tarkastamisen toteuttaminen
----------------------------------------------------

Potilaan hoidosta vastaavan lääkärin tulee tehdä **perusteltu** päätöksensä potilaan omaisuuden tarkastamisesta tai hänelle saapuvan lähetyksen tarkastamisesta ja kirjata potilaan sairauskertomukseen toimenpiteen syy, luonne, kesto, oma arvionsa sen vaikuttavuudesta sekä oma ja toimenpiteen suorittajien nimet.

Useassa psykiatrisessa toimintayksikössä omaisuuden ja lähetysten tarkastamisesta annetut erillisen toimintaohjeet sisältävät ohjeen kahden henkilökunnan edustajan ja (mahdollisuuksien mukaan myös) potilaan läsnäolosta tarkastustilanteessa.

Potilaan yksityisyyden suojasta tulisi tarkastustilanteissa pyrkiä huolehtimaan mahdollisuuksien mukaan. Potilaalle saapuvassa lähetyksessä olevaa luottamuksellista viestiä ei saa lukea.

Mikäli tarkastustilanteessa käy ilmi, että potilaalla on aiemmin mainittuja aineita ja/tai esineitä tulee potilasta ensisijaisesti kehottaa toimittamaan ne sairaalan ulkopuolelle, hävittämään ne tai luovuttaa ne osastolla säilytettäväksi. Mikäli potilas vapaaehtoisesti suostuu näin toimimaan ei kyseessä ole itsemääräämisoikeutta rajoittavasta toimenpiteestä. Päihteiden osalta psykiatrisella toimintayksiköllä on myös mahdollisuus hävittää niitä todisteellisesti tai toimittaa ne poliisin haltuun.

Omaisuuden haltuunottaminen tarkastuksen jälkeen
------------------------------------------------

Mikäli potilaan hallusta on löytynyt aiemmin mainittuja aineita tai esineitä (eikä suostu niitä hävittämään tai toimittamaan sairaalan ulkopuolelle tai antaa osastolla säilytettäväksi) voi potilaan hoidosta vastaava lääkäri laatia kirjallisen päätöksen omaisuuden haltuunottamisesta. Tähän päätökseen potilaalla taas on oikeus hakea muutosta hallinto-oikeudelta. Muutoksenhakuprosessi ei estä päätöksen toimeenpanoa.

Lähteet
-------

* Finlex v. 1991: Mielenterveyslaki
* Finlex v. 2002: Laki mielenterveyslain muuttamisesta
* Sosiaali- ja terveysministeriö v. 2002: Yllä mainittuhin lakeihin liittyvä muistio / "Soveltamisohje"
**Wilmington** on yhdysvaltalainen kaupunki Pohjois-Carolinan osavaltiossa. Se on New Hanoverin piirikunnan hallintokeskus. Wilmingtonissa oli vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan 115 451 asukasta.

Historia
--------

Ensimmäisenä eurooppalaisena Wilmingtonissa ja sitä ympäröivällä Cape Fearin alueella kävi italialainen tutkimusmatkailija Giovanni da Verrazano vuonna 1524. Ensimmäiset eurooppalaiset asettuivat Wilmingtoniin kuitenkin vasta 1720. Wilmington sai kunnallisoikeudet vuonna 1739 tai 1740.

Wilmington teollistui nopeasti 1700-luvun lopulla ja 1800-luvun alussa. Paikkakunnan taloutta veti erityisesti puuteollisuus, joka sai raaka-aineita Wilmingtonia ympäröineistä laajoista metsistä. Vuoteen 1840 mennessä siitä oli kasvanut osavaltionsa suurin kaupunki ja itärannikon merkittävimpiä satamakaupunkeja. Sisällissodan aikana Wilmington oli strategisesti tärkeä, sillä sen sataman kautta kuljetettiin huomattava osa Etelävaltioiden tuontituotteista. Kun Pohjoisvaltiot valtasivat Norfolkin 1862, niin Wilmingtonin merkitys kasvoi entisestään ja siitä tuli Etelävaltioiden tärkein satama. Wilmington vallattiin lopulta Wilmingtonin taistelussa 1865. Seuraavana vuonna paikkakunta sai kaupunginoikeudet. 10. marraskuuta 1898 Wilmingtonissa puhkesi kapina, jossa monisatapäinen valkoisen ylivallan kannattajien joukko pakotti kaupungin pormestarin Silas P. Wrightin ja kaupunginvaltuuston eroamaan. Joukko myös tappoi poliittisia vastustajiaan ja paikallisia mustia, karkotti näitä kaupungin rajojen ulkopuolelle ja vandalisoi näiden koteja ja yrityksiä.

Ensimmäisen ja toisen maailmansodan aikana Wilmingtonin laivanrakennusteollisuus elpyi, ja 1940-luvulla North Carolina Shipbuilding Company työllisti alueella tuhansia ihmisiä. Sotien jälkeen kaupunkiin perustetut General Electricin ja Corningin toimitilat ja uudet nähtävyydet, kuten museoalus USS *North Carolina*, toivat kaupunkiin lisää vaurautta. Lisäksi 1980-luvulla elokuvateollisuus tuli Wilmingtoniin, joka oli noussut 1990-luvulla Yhdysvaltain kolmanneksi suurimmaksi elokuvakeskukseksi New Yorkin ja Los Angelesin jälkeen. Vuonna 1990 Interstate 40 -valtatie avattiin, ja sitä pitkin kaupunkiin saapui entistä enemmän ihmisiä. Wilmington oli 1990-luvulla Yhdysvaltain nopeimmin kasvavia kaupunkeja.

Lähteet
-------

1. ↑  Office of Mayor and Council City of Wilmington.  Arkistoitu 10.12.2010. Viitattu 15.2.2011. (englanniksi)
2. ↑  U.S. Census Bureau QuickFacts: Wilmington city, North Carolina *www.census.gov*. Viitattu 16.10.2021. (englanniksi)
3. 1 2 3  History of Wilmington, NC Wilmington.net. Viitattu 15.2.2011. (englanniksi)
4. 1 2 3 4  History of Wilmington Greater Wilmington Chamber of Commerce.  Arkistoitu 26.3.2011. Viitattu 15.2.2011. (englanniksi)
5. ↑  Faulkner, Ronnie N.: Wilmington Race Riot *NCpedia*.  2006.  Arkistoitu 13.6.2020. Viitattu 1.4.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wilmington (Pohjois-Carolina)** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Joel Mikael Hongisto** (s. 28. kesäkuuta 1931 Loimaan kunta) on suomalainen SKDL:ää edustanut poliitikko. Hongisto toimi kansanedustajana vuosina 1978–1979. Hän vaikutti myös Loimaan kunnallispolitiikassa ja Metallityöväen liitossa.

Hongisto työskenteli vuodesta 1945 alkaen maatöissä, linja-auton rahastajana ja penkkipuuseppänä, kunnes hän vuonna 1953 siirtyi metallitöihin Fiskars-yhtiön Ovako-Kettinkitehtaalle. Hongisto jatkoi tehtaalla vuoteen 1991 ja hän oli pääluottamusmies vuosina 1971–1989.

Hongisto nousi kansanedustajaksi lokakuussa 1978 Arto Merisaaren kuoltua Rissalan lentoturmassa. Turun läänin eteläistä vaalipiiriä edustanut Hongisto kuului eduskunnassa toiseen lakivaliokuntaan. Hongisto ei uusinut paikkaansa vuoden 1979 vaaleissa ja hän ehti olla kansanedustajana alle puoli vuotta.

Hongisto meni naimisiin vuonna 1953. Hänellä on kolme lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  .aspx Joel Hongisto *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kansandemokraattien kansanedustajat 1975–1979 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(40) | 
* Aitio (1975–1977)
* Alenius (1975–1977)
* Alppi (1976–1979)
* Björklund
* Ekorre
* Hjerppe (1975–1978)
* Hongisto (1978–1979)
* Honkonen
* Hyvönen
* Jokinen
* Jokiniemi
* Juvela
* Järvenpää
* Kainulainen
* Kivistö
* Koskenniemi
* Koskinen
* Laine
* Lehmonen
* Liedes
* Merisaari (1975–1978†)
* Mustonen
* Männistö
* Niskanen
* Peltola (1977–1979)
* Puhakka
* Pulkkinen (1975–1977†)
* Rekonen
* Rosnell
* Ruotsalainen
* Rytkönen (1978–1979)
* Räsänen
* Saarinen
* Saarto
* Sinisalo
* Stenius
* Suomi (1977–1979)
* Talvitie
* Tamminen
* Tennilä
* Tuominen
* Uitto
* Wahlström
* Weckman (1975–1976)
* Vepsäläinen
* Vähäkangas (1978–1979)

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |