recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Linjakartta
**Grazin raitioliikenne** on yksi Grazin julkisen liikenteen muodoista.

Historia
--------

Raitiotieliikenne aloitettiin Grazissa vuonna 1878, jolloin rakennettiin 2,2 kilometriä pitkä hevosraitiotie Grazin päärautatieasemalta Jakominiplatzille. Kaksi vuotta liikennöin aloituksen jälkeen linjaston pituus oli kasvanut 6,1 kilometriin.

Vuosisadan lopulla hevosraitiotietä alettiin korvata sähköisella raitiotiellä kaupungin sekä hevosraitiotien liikennöitsijän solmiman sopimuksen myötä. Samalla linjastoa laajennettiin esikaupunkialueille. Raitiotien matkustajamäärät putosivat 1930-luvun alussa huonon taloustilanteen myötä, mutta toisen maailmansodan aikana linjaa 1 päätettiin kuitenkin kehittää ruuhka-ajan matkustusmäärien noustessa. Kysyntää tyydytettiin ostamalla Saksasta käytettyjä raitiovaunuja.

Maailmansodan jälkeen tarve kapasiteetin lisäykselle oli suuri, jonka myötä vanhentuneiden vaunujen tilalle tilattiin uusia vaunuja. Seuraavien vuosikymmenten aikana henkilöautoliikenteen nousun myötä linjastoja kuitenkin karsittiin ja lyhennettiin. Myös rahtiliikenne raitioteillä lopetettiin.

1990-luvulla Grazin raitiotieverkkoa laajenettiin monen vuosikymmenne tauon jälkeen. Samalla bussiliikenteen ja raitiotieliikenteen vaihtopaikka keskitettiin Jakominiplatzille. Myöhemmin 2000-luvulla linjoja 4–6 laajennettiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Pferdestrassenbahnen tramway-museum-graz.at.  Arkistoitu 14.1.2013. Viitattu 4.2.2017. (saksaksi)
2. ↑  Geschichte 1899–1945 tramway-museum-graz.at.  Arkistoitu 14.1.2013. Viitattu 4.2.2017. (saksaksi)
3. 1 2  Geschichte ab 1946 tramway-museum-graz.at.  Arkistoitu 14.1.2013. Viitattu 4.2.2017. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Grazin raitiotieliikenne**.
* Virallinen kotisivu (saksaksi)
**Visayat** eli **bisayat** ovat Filippiineillä asuva etninen ryhmä, jonka jäsenet puhuvat visaya-kieliä. He ovat Filippiinien suurin etninen ryhmä, väkiluvultaan noin 33 miljoonaa. Visayat asuvat Visayasin alueella, Luzonin eteläosissa ja Mindanaon saarella. Myös Metro Manilan pääkaupunkialueelle on muuttanut paljon visayoja. Suurin visaya-kieli on cebuano, jota puhuu äidinkielenään noin 21 miljoonaa ihmistä. Se on Filippiinien toiseksi yleisin kieli tagalogin jälkeen.

Filippiinien itsenäisyyden (vuodesta 1946) aikaisista presidenteistä kolme on ollut visayoja, mukaan luettuna vuoden 2016 presidentinvaalit voittanut Rodrigo Duterte. Entinen presidentti Gloria Arroyo on puoliksi visaya. Ammattilaisnyrkkeilijä Manny Pacquiao on kotoisin Bukidnonin provinssista ja puhuu cebuanoa.

Cebuanot eli cebut ovat visayojen alaryhmä. He puhuvat cebanon kieltä.

Katso myös
----------

* Cebu (täsmennyssivu)
* Cebuano

Lähteet
-------

1. ↑  M. Dutta: The Asian Economy & Asian Money (pdf) (laskettu yhteen cebuano, bisaya, hiligaynon ja waray) Rutgers University.  Arkistoitu 9.9.2013.  (englanniksi)
2. ↑  M. Dutta: The Asian Economy & Asian Money (pdf) (laskettu yhteen cebuano ja bisaya) Rutgers University.  Arkistoitu 9.9.2013.  (englanniksi)
Grayson Perry vuonna 2007.
**Grayson Perry** (s. 1960 Chelmsford) on brittiläinen kuvataiteilija. Hän on tunnettu sarkastisen huumorin sävyttämistä teoksistaan, jotka kommentoivat brittiläisen yhteiskunnan historiaa, politiikkaa, luokkaeroja, tapakulttuuria ja perinteisiä sukupuolirooleja. Materiaaleinaan hän käyttää etenkin tekstiilejä ja keramiikkaa, joista hän työstää teoksiaan perinteisin käsityömenetelmin. Hänet tunnetaan myös transvestiittihahmostaan Clairesta, jona hän usein esiintyy naiseksi pukeutuneena.

Perryn töitä oli näytteillä Helsingin Kiasmassa huhtikuusta syyskuun alkuun 2018.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mäcklin, Harri: Brittitaiteilija Grayson Perry tarjoaa Kiasmassa poikkeuksellisen huumorintäyteisen elämyksen *Helsingin Sanomat*.  27.4.2018.   (Tilaajille.)
2. ↑  Grayson Perry – Kansanviisautta  13.04.2018. Kiasma. Viitattu 6.8.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Perry Saatchi Galleryn sivustolla

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* Museum of Modern Art
* Victoria
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Visamäkeä Hattelmalanharjun rinteeltä kuvattuna
Visamäki on osa-alue Kankaantaustan kaupunginosassa Hämeenlinnassa. Visamäki sijaitsee valtateiden 3 sekä 10 liittymän läheisyydessä. Visamäen itäpuolella rajana on Vanajavesi. Alueen eteläosassa sijaitsee Hämeen ammattikorkeakoulun HAMK:in Visamäen kampus sekä Innopark-teknologiakeskus. Visamäen asuntokanta koostuu pääasiassa omakoti- ja rivitalo- asunnoista. Alueella on myös opiskelija-asuntoja. Visamäki on saanut nimensä alueen keskiosassa kohoavasta mäestä, jonka juurella sijaitsee myös entisen Visamäen tilan vanha päärakennus.

Historia
--------

Vielä 1900-luvun alussa Visamäen alue on ollut pääasiassa peltoa tai vesijättömaata. Alueen eteläosassa aloitti 1930-luvulla toimintansa Hattelmalan piirimielisairaala, joka lakkautettiin 1990-luvulla. Sairaala-alueesta on jäljellä nykyisin Hämeen ammattikorkeakoulun käytössä olevia sairaalarakennuksia, liikuntahalli, henkilökunnan asuntoina toimineet 5-8 kerroksiset kerrostalot sekä Visamäentien varressa olevat koivurivistöt.
Ennen vuoden 1967 kuntaliitosta Visamäki sijaitsi vielä Vanajan kunnassa. Suurin osa Visamäen pientaloalueista on rakennettu 2000-luvun alussa.

Palvelut
--------

Alueen lähimmät suuret palvelut löytyvät Hämeenlinnan keskustasta noin kahden kilometrin päästä. Alueella sijaitsevia palveluita ovat Hämeen ammattikorkeakoulu, Innopark, Hattelmalan päiväkoti, Hattelmalan liikuntahalli, kaksi lounasravintolaa, autoliike, K-Market sekä kampaamo.

Liikenneyhteydet
----------------

### Tieliikenne

Visamäki on teiden risteyksessä, vierestä kulkee seututie 130 , valtatie 10 sekä valtatie 3.

### Joukkoliikenne

Visamäkeen kulkee Hämeenlinnan seudun joukkoliikenteen linja-auto numero 2. Linja 2 ajaa reittiä Visamäki - Rautatieasema - Aulanko. Lähistöltä kulkee myös linja 13 Miemala - Kankaantausta - Rautatieasema - Laaniitty sekä muutama Turengin suunnan seutulinja arkisin.

Lähteet
-------

1. ↑  Linja 2 reittikartta *hameenlinna.fi*.  Arkistoitu 14.6.2017.
2. ↑  Linja 13 reittikartta *hameenlinna.fi*.  Arkistoitu 14.6.2017.
**Graziella Sciutti** (17. huhtikuuta 1927 Torino – 9. huhtikuuta 2001 Geneve) oli italialainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan sopraano.

Sciuttin isä oli urkuri. Hänen äitinsä oli ranskalainen. Alun perin hän opiskeli laulamista yksityisesti Ginevra Marinuzzin johdolla ja sitten Accademia Nazionale di Santa Ceciliassa opettajanaan Rachele Maragliano Mori. Hänen alkuperäisenä tavoitteenaan oli ura konserttilaulajana. Vuonna 1948 Sciutti lauloi Wolfgang Amadeus Mozartin *L'oca del Cairon* italialaisessa radiolähetyksessä, ja seuraavana vuonna hän teki konserttidebyyttinsä Venetsiassa 1700-luvun lauluista koostuneella ohjelmalla. Aix-en-Provencen festivaalin perustaja ja johtaja Gabriel Dussurget kiinnitti Sciuttin vuoden 1951 festivaalin esiintyjäksi Gian-Carlo Menottin oopperassa *Puhelin* ja Elisettan rooliin oopperassa *Il matrimonio segreto*. Vastedes Sciutti keskittyi uraansa oopperalaulajana konserttilaulun sijaan.

Sciutti pysyi Aix-en-Provencen festivaalin toistuvana esiintyjänä. Hän tulkitsi siellä Susannan roolin *Figaron häissä* (1952), Despinan roolin *Così fan tuttessa* (1953) ja Zerlinan roolin *Don Giovannissa*. Vuonna 1954 hän loi Henri Sauguet'n oopperan *Les caprices de Marianne* nimiroolin. Samana vuonna Sciutti esiintyi Glyndebournen oopperafestivaalilla Rosinan roolissa *Sevillan parturissa*. Hän palasi sinne myöhemmin muissakin rooleissa. Lisäksi hän esiintyi muun muassa Napolissa, Milanossa, Edinburghissa, Royal Opera Housessa, Wienin valtionoopperassa, Salzburgin musiikkijuhlilla ja Holland Festivalilla. Vuonna 1961 Sciutti teki Yhdysvaltain-debyyttinsä San Franciscon oopperassa.

Myöhemmällä urallaan Sciutti toimi myös lavaohjaajana. Vuonna 1995 hän ohjasi *La bohèmen* esityksen New Yorkin kaupunginoopperassa. Esitys toistettiin radiossa vuonna 1997, ja tuotanto palkittiin Emmylla. Vuonna 1982 Sciutti teki paluun konserttilaulajana esiintymällä resitalistina Lontoossa. Hän teki myös opetustyötä eri maissa. Hän levytti laajasti.

Lähteet
-------

1. ↑  Graziella Sciutti AllMusic
2. 1 2 3 4  Graziella Sciutti Naxos


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Lindy Ralph "Laffe"** (s. 29. heinäkuuta 1935 Helsinki) on suomalainen moottoriurheilija ja eläkkeelle siirtynyt työnjohtaja. Ammatti antoi virikkeen Ralph Lindyn autourheiluharrastuksen viriämiselle v. 1963. Ajanut rallia, ST:tä ja jäärataa vuodesta 1963 sekä puistoajoja vv. 1966-70. Kuulunut ST-ajojen A-luokkaan vuodesta 1965 ja rallien yleiseen luokkaan vuodesta 1963. 

Ralph Lindy Saab-ajokillaan

Parhaita kilpailusaavutuksia
----------------------------

#### Saavutukset rallikilpailuissa

II HMK Ralli v. 1963 1. sija alle 850 ksm 17. sija yleiskilpailu, Helsinki-ralli v. 1963 3.sija alle 850 ksm, 500-Ralli v. 1964 2.sija alle 850 ksm, IV Hakkapeliittaralli v. 1966 1. sija alle 850 ksm, Länsirannikonralli v. 1967, 1. sija alle 850 ksm, 100-Ralli v- 1967 2. sija alle 1300 ksm, 11. sija yleiskilpailu, Lahti-ralli v. 1967 2. sija alle 1000 ksm, 13. sija yleiskilpailu, III Mänttä-ralli v. 1967 1. sija alle 1000 ksm, 19. sija yleiskilpailu, II Sveitsin Talviralli v. 1967 1. sija alle 850 ksm, 10. sija yleiskilpailu, I Seinäjoki-ralli v. 1968 1. sija alle 850 ksm, 5. sija yleiskilpailu, IV Mänttä 200-Ajo v. 1968 2. sija alle 1000 ksm, 13. sija yleiskilpailu, II Seinäjoki-ralli v. 1969 1.sija alle 1000 ksm, II Porvoo-ralli v. 1969 1. sija alle 1000 kms, 100-Ralli v. 1969 1. sija alle 1000 ksm, Mänttä 200-Ajo v. 1969 1. sija alle 1000 ksm, II Ahvenisto-ralli v. 1970 3. sija alle 1000 ksm, Smile-ralli v. 1970 2. sija alle 1000 ksm. 

#### Saavutukset ST-ajoissa

B-luokan 1. sija Porvoon ST-ajossa v. 1964, A-B-luokan 2. sija Marraskuun Lenkillä v. 1964, A-luokan 1. sija Tammisaaren Talviajossa v. 1965 ja A-luokan 2. sija Salon Kevätajossa v. 1965.

Kilpa-ajokit
------------

Saab 96 vm.-63, Saab Sport vm. -64 ja Saab 96 vm. -66

Lindyn tiimi
------------

Kakkosohjaajina ovat toimineet Robert Robi Gröndal, Antti Jaatinen, Jouko Kaitemo, Jukka Miettinen ja Pentti Koskinen. Karttaa on lukenut 
Martti Salovaara. Mekaanikontöistä ovat huolehtineet Robert Robi Gröndal ja Erkki Kuhlberg.

Jäsenyydet ja toiminta
----------------------

Ralph Lindy on ollut AK:n jäsen vv. 1964-70, Nurmijärven Urheiluautoilijat ry:n jäsen vuodesta 1970 ja Never Heard Drivers ry:n jäsen vuodesta 1970. Hän toimi Oy Scan Auto AB:n Konalan Korjaamon työturvallisuuskomitean puheenjohtajana. Autourheilun ohella harrastuksiin kuuluu kalastus; saanut mm. ABU:n hopeamerkin.

Kilpauran päättäminen
---------------------

Ralph Lindy kilpaili aina vuoteen 1980 asti jolloin hän päätti kilpauransa Hankiralliin v. 1980. Lindyn sijoitukset vuosina 1970-1980 eivät ole ylhäällä, mutta päivitämme niitä sitä mukaan kun saamme niistä tietoa.

Lähteet
-------

* Suomen Moottoriurheilu 1, Arvi A. Karisto Osakeyhtiön Laakapaino 1973
*Tämä artikkeli kertoo kirjasta. Samannimisestä elokuvasta katso Ammutaanhan hevosiakin.*

**Ammutaanhan hevosiakin** (*They Shoot Horses, Don't They?*) on Horace McCoyn romaani vuodelta 1935. Teos ilmestyi suomeksi 1978, ja sen on suomentanut Heikki Salojärvi. 

Teos kertoo 1930-luvun laman uhrien selviämiskamppailusta Yhdysvalloissa. Tarinassa kuvataan kuukausien mittaisia maratontansseja, jossa kilpailijat haaveilevat kohtalon kääntävästä julkisuudesta. Teoksen suomenkielisen laitoksen jälkisanoissa Peter von Bagh ylistää teosta profeetallisena, ja mainitsee 1970-luvun julkkismyllyn. Hannu Marttila liittää teoksen 2000-luvun tosi-tv-ilmiöön, joiden formaattia se ennakoi kuin käsikirjana.

Teoksen pohjalta on Sydney Pollack ohjannut samannimisen elokuvan. Rock-yhtye Mannhain *The Exploder* -levyn kappaleesta *"*Rock to the Top*"* on kuvattu Teemu Nikin ohjaama musiikkivideo, joka on eräänlainen elokuvaa mukaileva pastissi. Mannhain maratontanssien palkintona ei kuitenkaan ole dollareita – vaan hedelmäkori.

Kirjasta on tehty myös näytelmä, jonka on suomentanut Esko Elstelä.

Lähteet
-------

1. ↑  Hannu Marttila: Vuosikymmenen romaani.  *Helsingin Sanomat*, 4.5.2009, s. C1.
2. ↑  Maratontanssit Teatteri Kultsa.  Arkistoitu 28.12.2004. Viitattu 5.5.2009.
Grimaldin ja Ricciolin kraatterit.
**Grimaldi** on suuri kraatteri Kuun länsireunalla. Sijaintinsa vuoksi se näyttää Maasta katsottuna hyvin soikealta. Kraatterin reunavalli on hyvin kulunut. Kraatterin sisus on muinaisen laavan täyttämä, tasainen ja hyvin tumma. Kraatterin sisimmän vallin läpimitta on 173,49 kilometriä, koko kraatterin läpimitta 222 kilometriä. Jotkut reunahuiput nousevat kahden kilometrin korkeuteen. Kraatterin syvyys on 2,7 kilometriä. Kraatteri sijaitsee koordinaateissa 5,2° S, 68,6° W.

Grimaldista kaakkoon on halkeamaverkosto *Rimae Grimaldi* ja luoteeseen *Rimae Riccioli*. Ne ovat niin sanottuja "rillejä", nopeasti virranneen laavan synnyttämiä romahtaneita laavatunneleita.

Grimaldi tunnetaan yhtenä niistä kraattereista, joissa väitetään nähdyn tavallista useammin Kuun lyhytkestoisia ilmiöitä eli TLP:itä. Grimaldissa on nähty utuja, outoja värejä ja valonvälähdyksiä. Jopa spektroskoopilla on havaittu kaasun purkautumista alueella.

Kuuta kiertäneiden avaruusluotainten ratamuutosten perusteella Grimaldin alla on havaittu olevan maskoni, massakeskittymä.

Kraatteri on nimetty italialaisen tähtitieteilijän Francesco Maria Grimaldin mukaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Grimaldi Planetary Names. Viitattu 18.10.2015. (englanniksi)
**Ralph Douglas Doubell** (s. 11. helmikuuta 1945 Melbourne, Australia) on australialainen 800 metrin juoksija ja olympiavoittaja Mexicon kisoista 1968.

Elämäkerta
----------

Ralph Doubell oli huipulla vain melkoisen lyhyen ajan, mutta teki uransa parhaan suorituksen täsmälleen oikeassa paikassa – olympiafinaalissa.

Doubell oli valmistunut Melbournen yliopistossa, missä hän oli harjoitellut itävaltalaissyntyisen valmentajan Franz Stampflin johdolla. Ensimmäisen suuren voittonsa Doubell saavutti vuoden 1967 Universiadeissa ajalla 1.46,7. Seuraavalla kaudella hän kärsi akillesjännevammasta eikä kyennyt kilpailemaan kuuteen kuukauteen ennen olympialaisia.

Mexicossa ylivoimainen suosikki oli Kenian Wilson Kiprugut, joka veti ensimmäisen kierroksen kovaa vauhtia (51,0) ja johti vielä viimeisessä kaarteessa. Loppusuoralla Doubell ohitti Kiprugutin ja voitti kultaa Peter Snellin maailmanennätystä sivuavalla käsiajalla 1.44,3 (sähköajanotolla 1.44,40). Huolimatta kilpailupaikan korkeasta sijainnista Doubell ei ollut harjoitellut etukäteen päivääkään vuoristo-olosuhteissa. Doubellin aika säilyi Australian ennätyksenä lähes 50 vuotta. Alex Rowe sivusi aikaa vuonna 2014 ja Joseph Deng alitti sen heinäkuussa 2018.

Doubell tähtäsi vielä Münchenin olympialaisiin, mutta hänen uransa päättyi jalkavammoihin. Kansainyhteisön kisoissa Doubell sijoittui kuudenneksi sekä 1966 että 1970.

Urheilu-uransa jälkeen Doubell työskenteli pankkialan johtotehtävissä ja myöhemmin Telstra-stadionin johtajana Sydneyssä.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 800 m 1.44,40
* 1 000 m 2.20,8
* maili 4.00,5

Lähteet
-------

* Hannus, Matti;: *Yleisurheilu: Tuhat tähteä*. WSOY, 1983. ISBN 951-0-11900-8.

### Viitteet

1. ↑  Deng breaks long-standing Australian 800m record - Monaco Diamond League *Athletics Australia*.  21.7.2018. Viitattu 21.7.2018.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ralph Doubell Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
* Ralph Doubell (Arkistoitu – Internet Archive) Sports Reference LLC. (englanniksi).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Peter Snell Uusi-Seelanti** | **Miesten 800 metrin maailmanennätyksen haltija (jaettu)**15. lokakuuta 1968 – 8. kesäkuuta 1974 | Seuraaja:**Marcello Fiasconaro, Italia** |

Miesten 800 metrin juoksun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1896: Edwin Flack |
1900: Alfred Tysoe |
1904: James Lightbody |
1908: Melvin Sheppard |
1912: Ted Meredith |
1920: Albert Hill |
1924: Douglas Lowe |
1928: Douglas Lowe |
1932: Thomas Hampson |
1936: John Woodruff |
1948: Malvin Whitfield |
1952: Malvin Whitfield |
1956: Thomas Courtney |
1960: Peter Snell |
1964: Peter Snell |
1968: Ralph Doubell |
1972: Dave Wottle  |
1976: Alberto Juantorena |
1980: Steve Ovett |
1984: Joaquim Cruz |
1988: Paul Ereng |
1992: William Tanui |
1996: Vebjørn Rodal |
2000: Nils Schumann |
2004: Juri Borzakovski |
2008: Wilfred Bungei |
2012: David Rudisha |
2016: David Rudisha |
2020: Emmanuel Korir |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Smart Formore** oli Smart-autovalmistajan suunnittelema nelivetoinen crossover-henkilöautomalli, jonka piti tulla markkinoille vuonna 2006. Se olisi perustunut Mercedes-Benz C-sarjaan, ja se olisi ollut sisarmalli Mercedes-Benz GLK-maasturille. Moottoreina olisivat toimineet bensiini- ja dieselmoottorit 1.8-litraisesta nelisylinterisestä 3.0-litraiseen V6-moottoriin.
Valmistuksen oli tarkoitus alkaa Daimler AG:n Brasilian tehtaalla Juiz de Forassa, eikä Ranskassa Smartville-tehtaalla, missä Fortwo-mallia valmistetaan, tai Alankomaissa NedCar-tehtailla, jossa Forfour-mallia valmistettiin.

Daimler AG suunnitteli että Formore olisi ollut ensimmäinen Yhdysvalloissa myytävä Smart-malli. Smart tuli Yhdysvaltain markkinoille lopulta vasta vuonna 2008 Fortwo-mallilla.

Formoren kehitys lopetettiin huhtikuussa 2005 Smart-merkin jatkuvan, pääasiassa Forfour-mallin huonosta menestyksestä johtuneen tappion takia.

Aiheesta muualla
----------------

* "Smartilta citymaasturi", Tuulilasi.fi 22.1.2004 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Grigori Aleksandrovitš Simonov** (ven. Григо́рий Алекса́ндрович Си́монов, 7. helmikuuta 1893 nykyisen Tšeljabinskin alueen Troitsk – 31. tammikuuta 1974 Moskova) oli neuvostoliittolainen arkkitehti, joka tunnetaan lähinnä konstruktivismia edustavista rakennuksistaan.

Grigori Simonov valmistui vuonna 1920 Pietarin siviili-insinööri-instituutista ja opiskeli Pietarin taideakatemiassa Ivan Fominin johdolla. 1920–1930-luvuilla hän osallistui mm. Traktorikadun (yhdessä Aleksandr Gegellon ja Aleksandr Nikolskin kanssa) sekä Leningradin muiden uusien asuinalueiden suunnitteluun. Arkkitehdin parhaita konstruktivistisia töitä ovat Tkatšei-kadun koulu (1927–1929) ja Poliittisten rangaistusvankien talo. 1930-luvun puolivälistä lähtien Simonovin työt edustivat stalinistista klassismia. Vuodesta 1945 hän työskenteli Moskovassa mm. Neuvostoliiton ministerineuvoston arkkitehtuurikomitean puheenjohtajana.

Lähteet
-------

1. ↑  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 575. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.
2. ↑  Entsiklopedija Sankt-Peterburga *encspb.ru*. Viitattu 8.5.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Sovetskaja arhitektura: Grigori Simonov (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
**Daniel Petrie Jr.** (s. 30. marraskuuta 1951) on yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja ja -ohjaaja. Elokuvaohjaaja Daniel Petrien ja elokuvatuottaja Dorothea G. Petrien poika kirjoitti ensimmäisenä käsikirjoituksenaan *Beverly Hills -kyttä* -elokuvan, joka julkaistiin Martin Brestin ohjaamana vuonna 1984. Elokuvasta muodostui yllätyshitti, joka keräsi yli 316 miljoonan dollarin lipputulot. Tälläkin hetkellä elokuva on 150 parhaiten tuottaneen filmin joukossa, ja oli julkaisuvuotensa menestynein. Elokuva toi Petrielle Oscar-ehdokkuuden parhaasta käsikirjoituksesta.

Seuraavaa käsikirjoitustaan uransa vahvasti aloittanut Petrie hioi pitkään, ja se tuotiin valkokankaalle vasta vuonna 1987 Jim McBriden ohjaamana. Elokuva oli heikko menestys, kuten Petrien seuraavakin käsikirjoitus. Vuonna 1989 Tom Hanks -komedia *Turner & Hooch* käänsi Petrien onnen tuottaen yli 70 miljoonaa dollaria. Kahta vuotta myöhemmin julkaistiin Petrien esikoisohjaus *Tinasotilaat*, jonka hän myös kirjoitti. Suurista odotuksista huolimatta elokuva keräsi vain 15 miljoonan dollarin lipputulot. Yhdessä seitsemän muun käsikirjoittajan kanssa hän loi käsikirjoituksen seuraavaan ohjaustyöhönsä *Intissä* (1994), joka oli heikko menestys. 

Vuonna 1997 Petrie ohjasi ensimmäistä kertaa valmiin käsikirjoituksen *Dead Silence*, joka päätyi suoraan televisiolevitykseen. Vuonna 2002 valmistuneen *Lavastettu*-trillerin Petrie sekä ohjasi että kirjoitti televisioon, joka toteutettiin yhdeksänmiljoonan dollarin budjetilla. Kyseessä oli kymmenen vuoden takaisen TV-elokuvan uusintaversio.

Oscar-ehdokkuudesta huolimatta Daniel Petrie Jr. ei ole menestynyt veljensä Donald Petrien tavoin.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Stuart Wrede** (s. 1944 Helsinki) on suomalainen arkkitehti ja ympäristötaiteilija. Hän on opiskellut ja asunut pääosan elämästään Yhdysvalloissa. Hän suoritti master-tutkinnon Yalen yliopiston arkkitehtuurin tiedekunnasta.

*Hope*, Raasepori 2009.
Opiskeluaikana Yalessa Wrede perusti yhdessä Claes Oldenburgin ja muiden kanssa The Colossal Keepsake Corp. -nimisen järjestön, joka lahjoitti yliopistolle Oldenburgin teoksen *Lipstick Ascending on Caterpillar*. Huomiota maailmalla saanut teos oli vastalause Vietnamin sodalle ja yleiselle vanhoillisuudelle. Asuessaan Suomessa 1970-luvun alkupuolella hän oli taiteilijaryhmä Elonkorjaajien jäsen.

Wrede palasi pian Yhdysvaltoihin, jossa hän opetti Columbian ja Yalen yliopistoissa ja työskenteli MoMAssa ensin kuraattorina, sitten arkkitehtuurin ja muotoilun osaston johtajana. Vuodesta 1992 hän keskittyi ympäristöveistosten tekemiseen ja palasi Suomeen 2003.

Wreden töitä on MoMAn lisäksi suomalaisissa museoissa Helsingissä Kiasmassa, Arkkitehtuurimuseossa ja Amos Andersonin museossa ja Turussa Wäinö Aaltosen museossa. Tammisaaren kirkon edessä on hänen veistoksensa *Hope*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Biography *Stuartwrede.com*. Viitattu 10.7.2017. (englanniksi)
2. ↑  Näe & koe: Hope *Visit Raseborg*. Raaseporin kaupunki.  [vanhentunut linkki]

Kirjallisuutta
--------------

* Björn Springfeldt, *Projects*, 1969–2007, Taide 2008 ISBN 978-951-608-079-9

Aiheesta muualla
----------------

* Stuart Wreden kotisivu (englanniksi)
* Esittely Amos Andersonin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Lehdistötiedote 30.6.1992, MoMA

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee ampuma-aseella ammuttavia heittokappaleita. Raumalaista tehdasta käsittelee Ammus Oy.*
Panssarikranaatti Neuvostoliiton ajalta
**Ammus** eli **projektiili** on yleisnimitys, joka käsittää kaikki ampuma-aseella ammuttavat heittokappaleet eli heitteet. Ammusten päätyyppejä ovat luodit, kranaatit ja erikoisammukset. Historiallisesti tunnetaan lukuisia erilaisia ammuksia, joita ovat muun muassa terävät nuolet, tylppäpäiset vasamat, lingonkivet, tykinkuulat, srapnellit sekä katapulteilla ammuttavat kivet ja sytytysammukset.

Ammus voidaan laukaista joko heittoaseen kineettisellä energialla tai tuliaseen kemiallisella energialla. Tuliaseessa ajopanoksen palaessa vapautunutta lämpöä muuttuu kaasumaisten reaktiotuotteiden laajentuessa ammuksen liike-energiaksi. Tuliaseiden ammus-ajopanosyhdistelmät voivat olla joko patruunalaukauksia, joissa ajopanos ja ammus ovat yksi yhdistelmä, tai kartussilaukauksia, joissa ajopanos ja ammus ladataan aseeseen erikseen.

Revolverin patruunoita, joissa näkyvissä luoti, hylsy ja nalli.
Patruuna tarkoittaa ampumatarvikeyhdistelmää, jossa ammus mahdollisine sytyttimineen, hylsy, ruutipanos ja nalli on liitetty yhdeksi kokonaisuudeksi. Patruuna sisältää yhtenä kokonaisuutena kaikki ammuksen liikkeelle saattamiseen tarvittavat elementit. Lähes kaikki pienikaliiberiset tuliaseet ovat patruunalaukausaseita. Ensimmäiset patruunalaukausaseet, ns. kammiotykit tulivat käyttöön 1400-luvulla.

Kartussilaukauksessa ammus ja ajopanos ladataan aseeseen erikseen. Tätä laukaustyyppiä käytetään varsinkin järeäkaliiberisissa (yli 100 mm) tykeissä, joissa patruunalaukauksen käyttö ei teknisistä syistä ole mielekästä: patruunan fyysinen koko ja paino kasvaisivat liian suuriksi. Tällöin ladataan panoskammioon ensin ammus ja sitten ajopanoksen sisältävä kartussi, joka voi olla sytyttimen sisältävässä messinkihylsyssä taikka tekstiili- tai pahvipakkauksessa, jolloin erillinen sytytin asetetaan viimeisenä ennen lukon sulkemista. Etenkin hyvin järeäkaliiberisissa laivatykeissä on suosittu tekstiilipakattuja ruutipusseja, jolloin ajopanoksen määrää voidaan helposti säätää ampumamatkan suhteen.

Mustaruutiaseissa on käytetty usein patruunaa muistuttavaa "esilatausta", kartussia, jossa luoti ja ruuti on koottu paperiseen kääreeseen. Kartussi on nopeuttanut suustaladattavan aseen lataamista. Suustaladattavien aseiden lataamisen apuna on käytetty myös nk. banderollia, olkavyötä, jossa on puisia säiliöitä laukauskohtaisesti esimitattua ruutia ja luotia varten. Tällöinkään ei ole voinut puhua patruunasta, sillä banderollin sisältö on pitänyt purkaa ja sijoittaa aseen piippuun ilman säiliötään.

Lähteet
-------

* "Ampumatarvikkeet", *Otavan Iso Tietosanakirja 1*, s. 466. Helsinki: Otava, 1962.
* "Kartussi", *Otavan Iso Tietosanakirja 4*, s. 532. Helsinki: Otava, 1962.
Viron passi vuonna 2021 on viininpunainen. Ylhäältä alas siinä on viroksi tekstit "Euroopa Liit", "Eesti vabariik", kuva Viron vaakunasta, jossa on kilven sisällä kolme leijonaa "päällekkäin", viroksi teksti "Pass" ja alareunassa kohokuvioista metsämaisemaa.Viron passi vuonna 2021.
**Viron kansalaisuus** on laillinen suhde Viron tasavallan ja yksittäisen henkilön välillä. Maassa noudatetaan ius sanguinis -periaatetta.

Kansalaisuuden saaminen syntymällä
----------------------------------

Syntyperäisiä virolaisia ovat sellaiset henkilöt, joiden vanhemmista vähintään toinen on lapsen syntymän aikaan Viron kansalainen. Jos henkilöltä on viety Viron kansalaisuus alaikäisenä, hän voi myöhemmin saada kansalaisuutensa takaisin sillä ehdolla, että hän asuu pysyvästi Virossa oleskeluluvan tai -oikeuden perusteella ja luopuu muista kansalaisuuksistaan.

Kansalaisuuden saaminen hakemuksella
------------------------------------

Kansalaisuuden voi saada hakemuksella, mikäli hakija täyttää seuraavat ehdot:

* Hakijalla on pitkäaikainen tai pysyvä oleskelulupa Virossa
* Hakija on hakemusta edeltävänä aikana asunut Virossa vähintään 8 vuotta, joista 5 vuotta pysyvästi
* Hakijan asuinpaikka on merkitty Viron väestörekisteriin
* Hyväksytty suoritus viron kielen kielikokeesta, mikäli ensimmäisen, toisen tai kolmannen asteen koulutus ei ole suoritettu viron kielellä
* Hyväksytty suoritus Viron perustuslakiin ja kansalaisuuslakiin liittyvästä kokeesta
* Vakaat lailliset tulot
* Hakija on Viron tasavallalle lojaali

Mikäli hakija osallistuu viron kielen kokeeseen, vaadittava taso on B1 eurooppalaisella taitotasolla. Kielikokeessa on neljä osaa (kirjallinen, suullinen, kuulonymmärtäminen ja puhuminen), ja yli 65-vuotiaat voivat hakemuksella jättää kirjallisen osuuden pois.

Kaksoiskansalaisuus
-------------------

Viro sallii kaksoiskansalaisuuden vain sellaisten virolaisten lasten kohdalla, joiden vanhemmilla on eri kansalaisuudet. Täytettyään 18 heidän on kolmen vuoden sisään luovuttava joko Viron tai muiden maiden kansalaisuuksista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Eesti kodakondsus *www.eesti.ee*. Viitattu 27.2.2023. (viroksi), (venäjäksi), (englanniksi)
2. ↑  Estonian language proficiency examinations *Haridus- ja Noorteamet*.  2023. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)
**Viron Suomen-instituutti** eli **Viro-instituutti Suomessa** (vir. *Eesti Instituut Soomes*) on Viron instituutin Suomen toimipiste Helsingissä, ensimmäinen Viron ulkomaille perustama kulttuuriedustusto. Sen tarkoituksena on esitellä virolaista kulttuuria Suomessa.

Viron Suomen-instituutti avattiin 10. lokakuuta vuonna 1995 Helsingissä Mariankadulla, Baltia-keskuksessa, jossa instituutin toimitilat olivat vuoteen 2010 asti. Viro-instituutti järjestää konsertteja, näyttelyjä, kirjallisuusiltoja, luentoja ja muita kulttuuritapahtumia eri puolilla Suomea. Nykyään instituutin toimitilat ovat syksyllä 2010 avatussa Eesti Maja - Viro-keskuksessa, jossa pitävät majaa myös muut Suomen suuret Viro-toimijat. Helsingissä instituutin pääasiallisena tehtävänä on virolaisen kulttuurin ja Viron kulttuuripolitiikan tunnetuksi tekeminen Suomessa sekä maiden kulttuurisuhteiden kaikkinainen edistäminen. Instituutti panostaa erityisesti nuorten keskuudessa tehtävään työhön tarjoten mm. tietopaketteja kouluille ja tietoja opiskelumahdollisuuksista Virossa. Lisäksi instituutti pyrkii palvelemaan Suomessa asuvia virolaisia. Vuonna 2009 käynnistyi Viro-instituutin, Viron suurlähetystön ja Archimedes-säätiön yhteisvoimin Viro käy koulua -projekti Suomen peruskouluissa, lukioissa sekä korkeakouluissa. Projektin tavoitteena on tuoda Viroa lähemmäksi suomalaisia nuoria ja välittää tietoa eteläisestä naapurimaasta.

Julkaisut
---------

Viro-instituutin 15. juhlavuoden kunniaksi vuonna 2010 ilmestyi kaksikielinen juhlakirja Imede aeg – Ihmeiden aika. Kirja kuvaa Viron kehitystä uudelleenitsenäistymisen jälkeisinä kahtena vuosikymmenenä. Tämän lisäksi kirjassa on runsaasti kuvitettu katsaus instituutin tapahtumista viidentoista vuoden ajalta.

Viro-instituutti alkoi julkaista vuonna 2015 virolaisen kirjallisuuden antologiaa nimeltään Nippernaati, jonka päätoimittajana toimii suomentaja Sanna Immanen. Nippernaateja on julkaistu vuoteen 2020 mennessä yhteensä 4 ja viimeisimmän päätoimittajana toimi kirjoittaja ja kääntäjä Anniina Ljokkoi.

Viro-instituutin ystävät ry.
----------------------------

Vuonna 1996 Viron Suomen-instituutille perustettiin tukiyhdistys Viro-instituutin ystävät ry. (VIY). Siihen voivat liittyä sekä yksityishenkilöt että yhteisöt, jotka ovat kiinnostuneita Viron ja Suomen kulttuuriyhteyksien tukemisesta. VIY:n tarkoituksena on tukea aatteellisesti ja taloudellisesti instituutin toimintaa sekä edistää virolaisen kulttuurin tuntemusta ja harrastusta yhteistyössä muiden Virosta kiinnostuneiden tahojen kanssa Suomessa.

Toiminnanjohtajat
-----------------

* Kulle Raig (1995-1998)
* Erja-Liina Raidmaa (1999-2001)
* Mika Keränen (2002-2006)
* Jürgen Rooste (2007-2008)
* Grete Ahtola (2008-2017)
* Sanna Immanen (2017-2020)
* Mart Meri (2020 - )

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Eesti Instituut: *Ihmeiden Aika, Imede Aeg*. Eesti Instituut, 2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Viron Suomen-instituutti
* Viron instituutin viralliset sivut (englanniksi)
* Estonian Culture (englanniksi)
* Estonian Literary Magazine (englanniksi)
* Estonian Art (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Facebook-sivu
Reeperbahn lokakuussa 2005.
**Reeperbahn** (alasaksaksi *Köydenpunojankatu*) on katu Saksan toiseksi suurimmassa kaupungissa Hampurissa. Se on vajaan kilometrin mittainen ja sijaitsee Sankt Paulin kaupunginosassa. Katu on Hampurin yöelämän keskus sekä punaisten lyhtyjen alue. Kadun varrella on runsaasti ravintoloita, diskoja sekä baareja, minkä lisäksi sieltä löytyy strippiklubeja, seksikauppoja ja seksimuseo.

The Beatles esiintyi Reeperbahnin alueen klubeilla useaan kertaan aivan 1960-luvun alussa. Esiintymiset kestivät useita viikkoja kerrallaan. Yhtyeen esiintymiskapakat olivat Indra ja Kaiserkeller vuonna 1960, Top Ten vuonna 1961 ja Star-Club vuonna 1962.

Alue oli 1990-luvulla Euroopan köyhimpiä ja huonomaineisimpia kaupunginosia. Vuonna 2006 Hampurin kaupunki sijoitti alueen rakennustöihin lähes kymmenen miljoonaa euroa. Alue houkutteleekin yhä enemmän turisteja.

Suomalaislaulaja Irwin Goodman voitti vuoden 1970 Syksyn sävel -kilpailun kappaleella "St. Pauli ja Reeperbahn". Kappaleen sanoissa sanoittaja Vexi Salmi hyödynsi hänen ja Goodmanin kokemuksia 1960-luvun alun Saksassa. Laulu oli Suomen listaykkösenä kuukausia.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Reeperbahn**.

Katso myös
----------

* Luxor (bordelli)

Lähteet
-------

1. 1 2  Eskola, Vesa: Matka: Reeperbahn, Hampuri – maailman syntisin kilometri *moottori.fi*.  1.6.2017. Moottori Media. Viitattu 3.8.2018.
2. ↑  Norman, Philip. Shout! Beatlesien tarina. Otava, toinen painos 1994.
3. ↑  Lindfors, Jukka: Irwin Goodman: St. Pauli ja Reeperbahn *yle.fi*.  30.11.2007. Yleisradio. Viitattu 3.8.2018.
*Tämä artikkeli käsittelee romaania. Sen elokuvasovituksesta on erillinen artikkeli.*

**I Am Number Four** on Pittacus Loren nuorille suunnattu tieteisromaani, jonka HarperCollins julkaisi 3. elokuuta 2010. Pittacus Lore on kirjailijanimi, jonka takana ovat James Frey ja Jobie Hughes. Kirja vietti seitsemän viikkoa *New York Timesin* bestseller-listan ensimmäisellä sijalla.

DreamWorks SKG osti oikeudet romaaniin perustuvaan elokuvaan kesäkuussa 2009. Elokuvasovitus sai ensi-iltansa 18. helmikuuta 2011.

*I Am Number Four* on ensimmäinen osa seitsenosaisesta *Lorien Legacies* -sarjasta. Seuraava kirja, *The Power of Six*, julkaistiin 23. elokuuta 2011.

Lähteet
-------

1. ↑  I Am Number Four by Pittacus Lore. *HarperCollins Publishers*.  2010.  Arkistoitu 28.6.2011. Viitattu 12.4.2011. (englanniksi)
2. ↑  Best Sellers *The New York Times*.  30.1.2011. Viitattu 12.4.2011. (englanniksi)
3. ↑  Rich, Mokoto: James Frey Collaborating on a Novel for Young Adults, First in a Series *The New York Times*.  26.6.2009. Viitattu 12.4.2011. (englanniksi)
**Corradino D'Ascanio** (1. helmikuuta 1891 Popoli – 6. elokuuta 1981 Pisa) oli italialainen lentokoneinsinööri, joka tunnetaan parhaiten Vespa-skootterin suunnittelijana. Hänen suurin mielenkiintonsa kohde oli kuitenkin helikopterit.

Elämä
-----

Corradino D'Ascanio syntyi Italiassa Popolin kaupungissa 1891. Hyvin nuorena hän kiinnostui lentämisestä ja lentokoneista. Hän valmistui insinööriksi Torinon teknillisestä opistosta vuonna 1914. Hän liittyi vapaaehtoisena *Arma del Genion* lentopataljoonaan. Ensimmäisessä maailmansodassa hän huolsi Italian armeijan lentokoneita. Sodan jälkeen hän sai töitä Pomilion lentokonetehtaasta, jonka palveluksessa hänet lähetettiin vuodeksi Yhdysvaltoihin Indianapolisiin 1918.

Hän kiinnostui helikoptereista, ja häntä pidetäänkin yhtenä lentokonetyypin kehittäjistä. D'Ascanio suunnitteli useita prototyyppejä ( D'AT1, D'AT2 ja D'ATM3), mutta yhteistyö yhtiökumppani paroni Pietro Trojanin kanssa ei toiminut, Italian armeijan tilaukset jäivät tulematta ja patenttikiistat estivät keksinnön myymisen ulkomaille, joten D'Ascanio siirtyi Piaggion lentokonetehtaan palvelukseen vuonna 1933. Piaggiolle D'Ascanio suunnitteli pommikoneen ennen toista maailmansotaa.

Sodan jälkeen vuonna 1946 Enrico Piaggio kutsui jo luottomiehekseen kohonneen D'Ascanion Biellaan ja antoi tälle tehtäväksi suunnitella aivan uudenlaisen kaksipyöräisen kulkuvälineen, josta tuli maailmankuulu Vespa-skootteri. D'Ascanio ei erityisesti pitänyt moottoripyöristä, joiden puutteet hän pyrki eliminoimaan skootterissaan. Hän suunnitteli useita Vespa-malleja, joista viimeinen hänen kynästään lähtenyt *Vespa 50* esiteltiin 1963.

Vuonna 1964 D'Ascanio siirtyi eläkkeelle Piaggion leivistä, mutta palasi nuoruutensa intohimon, lentokoneiden, pariin. Hän suunnitteli Agustalle koulutushelikopterin. Myöhäisinä vuosinaan hän opetti Pisan yliopistossa ja sai useita tunnustuksia työstään ilmailun parissa. D'Ascanio kuoli Pisassa vuonna 1981.

Lähteet
-------

* Tekniikka & talous 6.4.2006: Piti tehdä helikopteri, tuli skootteri

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Seututie 756** on Kokkolan kaupungissa Keski-Pohjanmaalla valtatieltä 8 (E8) Ykspihlajan suurteollisuusalueelle ja Kokkolan satamaan johtava seututie. Tien pituus on 4,4 kilometriä. Tie on rakennettu vuosina 2005–2007. Tie palvelee myös muiden Kokkolan teollisuusalueiden liikennettä sekä yhdistää seututien 749 valtatie kahdeksaan.

Seututie 756 rakennettiin yhdistämään Kokkolan satama teollisuusalueineen suoraan valtatieverkkoon sekä siirtämään satamaan suuntautuva raskas liikenne pois asuinalueiden ja Kokkolan keskustan läpi kulkevilta katuyhteyksiltä. Näillä yhteyksillä liikkui vuorokaudessa muun muassa 110 rekkalastia vaarallisia aineita.

Satamatien valmistuttua tavoitteet saavutettiin vain osittain. Liikenteen siirryttyä satamatielle satamatien ja valtatien 8 liikennevaloliittymän välitysongelmista johtuen satamaan suuntautuva liikenne käytti osin edelleen vanhoja reittejä.

Liikenteen sujuvuutta parantamaan rakennettiin vuosina 2008–2009 valtatielle 8 satamatien liittymäkohtaan kiertoliittymä. Kiertoliittymän valmistumisen jälkeen liikenne liittymässä on sujuvoitunut huomattavasti.

Reitti
------

Valtatien 8 kiertoliittymästä satamatie kulkee läpi Mesilän, Patamäen ja Jänismaan teollisuusalueiden Pohjoiselle ohikulkutielle. Pohjoisen ohikulkutien (seututie 749) kiertoliittymän jälkeen tie ylittää Ykspihlajan radan ja kulkee Ykspihlajan asutusalueen pohjoispuolitse päättyen kiertoliittymään Ykspihlajan suurteollisuusalueen kupeessa.

Lähteet
-------

* Tiehallinto – Hankekortti seututie 756 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Tiehallinto – Vt 8 Kokkolan kiertoliittymä[vanhentunut linkki]
Näkymä Painiolle Somerniemen kirkkorannasta. Vesanojan kylä on kuvassa etualalla näkyvän saaren takana.
**Visan tietäjä** on somerolaisessa kansanperinteessä esiintyvä tietäjä ja ennustaja Somerniemen Vesanojan kylästä. Hänen kerrotaan ennustaneen että Somerolla taistellaan vielä niin kovin, että tukki kierii veressä Someron Joensuussa. Tietäjän kerrotaan kävelleen Vesanojalta Painiojärven poikki Somerniemen kirkkoon vettä pitkin kuivin jaloin ja kirkossa nähneen, miten piru kirjoittaa kirkossa nukkuvien nimiä veriseen hevosenvuotaan. Kun vuota tuli nimistä täyteen, piru venytti sitä hampaillaan saadakseen nimet mahtumaan, mutta ote kirposi ja piru löi päänsä seinään. Tällöin Visan tietäjältä pääsi nauru. Tämä ei kuitenkaan olisi kannattanut, sillä kun tietäjä palasi kirkosta järveä myöten kotiinsa, hänen jalkansa vajosivat veteen jo ensin nilkkaa, sitten polvea myöten.

Lähteet
-------

* Virtaranta, Pertti: *Someron murrekirja*. Vammala: SKS, 1973. ISBN 951-717-008-4.

### Viitteet

1. ↑  Virtaranta 1973: 96.
2. ↑  Virtaranta 1973: 183, 231, 274.
Aljaksandr H’atskevitš
**Aljaksandr Mikalajevitš H’atskevitš** (valkoven. Аляксандр Мікалаевіч Хацкевіч, ven. Александр Николаевич Хацкевич, *Aleksandr Nikolajevitš Hatskevitš*; s. 19. lokakuuta 1973 Minsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto, nykyinen Valko-Venäjä) on valkovenäläinen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän edustaassa pelaavaa Valko-Venäjän jalkapallomaajoukkue ja on pelipaikaltaan entinen keskikenttäpelaaja.

Lähteet
-------

1. ↑  Belarus - A. Khatskevich - Profile with news, career statistics and history - Soccerway (englanniksi)
2. ↑  Беларусь - A. Khatskevich - Профиль с новостями, карьерной статистикой и историей - Soccerway (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aljaksandr H’atskevitš** Wikimedia Commonsissa

* Aljaksandr H’atskevitš National Football Teams -sivustolla (englanniksi)
* Aljaksandr H’atskevitš Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
**Jukka Nousiainen** on Jukka Nousiaisen omaa nimeä kantava toinen sooloalbumi, joka julkaistiin kasettiformaatissa 24. helmikuuta 2016. Ensimmäinen 90 kappaletta käsittävä erä on eri tavalla miksattu ja masteroitu. Äänitteestä otettiin kaksi 500 kappaleen painosta, joista ensimmäinen myytiin heti loppuun.

Albumi on tyylisuunnaltaan psykedeelistä iskelmää. Nousiainen itse on kommentoinut albumin tekoa seuraavasti:

> »Aina sitä ei vaan jaksa rokata. Uusi levy on paljon rauhallisempi kuin Huonoa seuraa oli. Oli mukavaa laulaa hiljaisella äänellä ja tehdään rauhallisempaa musiikkia vaihteeksi. Itse asiassa päädyin erilaiseen levyyn myös olosuhdeasioiden vuoksi. Edellinen levy tehtiin Keltaisessa talossa, missä sai mölytä kaikessa rauhassa. Mutta kun sitä paikkaa ei enää ole, niin päädyin tekemään tämän levyn kotioloissa. Ja eihän rivitalossa pysty rumpujakaan täysillä hakkaamaan, joten sekin vaikutti siihen minkälaista musiikkia nyt tuli nauhalle.» 
> 
>

Vastaanotto
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Helsingin Sanomat** | 4/5 tähteä |  |
|

Helsingin Sanomien Jarkko Jokelainen antoi albumille neljä tähteä viidestä, sanoen sen olevan hauras, hillitty ja harras, ylistäen Nousiaista monimuotoisena muusikkona joka hallitsee tyylilajin kuin tyylilajin.

Albumi ylsi Soundin toimittajien "Vuoden 2016 parhaat kotimaiset levyt top-20" -listan toiselle sijalle.

Albumi voitti vuoden 2017 Emma-gaalassa "Kriitikoiden valinta" -kategorian.

Kappaleet
---------

Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Jukka Nousiainen.

|  |  |
| --- | --- |
| A-puoli
1. Synnyin syksyllä – 3.49
2. Lonely Rider – 3.18
3. Manuaalit hukassa – 6.10
4. Kohti kaukaista tähteä – 4.22

 | B-puoli
1. Sun kanssas mä lähden minne vaan – 4.25
2. Sataa taas – 5.00
3. Pitkää heinää – 4.41
4. Rypäleet on kerättävä maailmalta – 4.36

 |

Kokoonpano
----------

* Jukka Nousiainen – laulu, kitarat, basso, rummut, banjo, wlm -ja gem- urut, piano

Lähteet
-------

1. ↑  Jukka Nousiainen – Discogs
2. ↑  Eero Tarmo: "Jännittävää ja ennenkuulumatonta" luvassa toukokuussa – Jukka Nousiainen haastattelussa *soundi.fi*.  11.3.2016. Viitattu 19.6.2016.
3. 1 2 3  Mikko Korvenkari: Jukka Nousiainen julkaisi upeaa psykedeelistä iskelmää *takahuone.fi*.  10.3.2016. Viitattu 19.6.2016.
4. 1 2  Jarkko Jokelainen: Jukka Nousiainen uudisti suomi-iskelmän: Jos Badding olisi saanut laulaakseen levyn kappaleen, siitä olisi tullut klassikko *hs.fi*.  13.4.2016. Viitattu 19.6.2016.
5. ↑  Vuoden 2016 parhaat kotimaiset levyt – Soundin toimittajien top 20 *soundi.fi*.  9.12.2016. Viitattu 9.1.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Discogs
**Uryū Ishida** (石田雨竜,, *Ishida Uryū*) on kuvitteellinen henkilö anime- ja manga-sarjassa Bleach. Ishida on sarjan päähenkilön Ichigo Kurosakin luokkatoveri.

Tausta
------

Ishida on quincy. Normaalisti quincyt ja shinigamit ovat vihollisia, mutta Ishida on saanut ystäväkseen luokkatoverinsa Ichigo Kurosakin ja Rukia Kuchikin, jotka ovat shinigameja. Ishidan mestari kuoli kesken opetuksen. Häntä opetti hänen isoisänsä, joka kasvatti hänet. Ishida on vasenkätinen.

Ishida ystävystyi Ichigon kanssa sen jälkeen, kun Hueco Mundon ja ihmisten maailman välinen portti repesi ja hollow't hyökkäsivät. Ichigo, Rukia, Ishida, Yasutora Sado, Orihime Inoue, Kisuke Urahara, Jinta Hanakari, Ururu ja Tessai joutuivat puolustamaan ihmismaailmaa tuholta niin, etteivät ihmiset saaneet koskaan tietää hyökkäyksestä. Kun Rukia vietiin Soul Societyyn teloitettavaksi sääntöjen rikkomisesta, lähti Ishida Ichigon, Orihimen, Chadon ja Yoruichi Shihōinin mukaan pelastamaan häntä. Ishida kohtaa Soul Societyssä monien heikkojen shinigamien lisäksi 12. divisioonan kapteenin, Mayuri Kurotsuchin.

Jouset
------

Ishida osaa muiden quincyjen tapaan ampua energianuolia. Samoin hänellä on aseenaan jousi, joka muodostuu hänen isoisänsä antamasta helmirannekorusta*lähde?*. Ishida saa ylleen quincy-haarniskan*selvennä*, hänen olkapäänsä alkavat hohtaa sinistä valoa ja hän saa käyttöönsä tavallisen jousen sekä yhden nuolen, jolla hän ampuu Mayuria. Silloin Ishida menettää voimansa, mutta myöhemmin hän saa uuden, hopeisesta rannekorusta muodostuvan jousen Mayurin tyttäreltä, Nemulta. Mangassa Ishidan isä alkaa valmentaa Ishidaa, jotta tämä saisi quincy-voimansa takaisin. Myöhemmin Ishida lähtee Ichigon ja Chadin kanssa pelastamaan Inoueta Aizenilta. Myöhemmin pelastusretkikuntaan liittyvät myös Renji Abarai ja Rukia Kuchiki.
Hospices de Beaune
**Burgundilainen lasitettu kattotiili** on Burgundin seudulle tunnusomainen koristeellisesti ladottu värillinen kattotiili.

Historia
--------

Lasitetun värillisen kattotiilen tekeminen oli roomalaisten keksimä ikivanha taito. Kattotiilet ovat litteitä, ja ne lasitetaan lyijyllä tai tinalla. Lasitus antaa katotiilelle halutun värin, joka on joko vihreä, keltainen, punaruskea tai musta. Lasitetut kattotiilet tulivat Galliaan roomalaisten mukana. Ensimmäiset tällaiset tunnetut tiilikatot olivat Normandiassa, Île-de-Francessa ja Maine-et-Loiressa, missä sijaitsevassa Doué-La Fontainen kaupungissa lasitettuja kattotiiliä käytettiin jo 800-luvulla.

Burgundissa lasitetut kattotiilet yleistyivät 1300-1400-luvuilta lähtien. Niillä katettu katto tuli muodikkaaksi Burgundiassa herttuakunnan vallanpitäjien linnoissa. Sitten Burgundin eri kaupunkien tärkeimmät kauppiaat ja muut huomattavat henkilöt halusivat esitellä varallisuuttaan käyttämällä suuria summia omistamiensa kartanoiden ja linnojen lasitettuihin kattotiiliin.

1500- ja 1600-luvuilta lähtien lasitettu kattotiilien muoti haihtui Burgundin herttuakunnan katoamisen myötä. Vaikka tämän tyyppisiä kattoja tehtiin myös Franche-Comtéssa, ovat ne kuitenkin yksi Burgundin tunnusmerkeistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Guillaume Badet: L’essor de la tuile vernissée *Le Journal de Saône-et-Loire*.  1.9.2013. Viitattu 5.1.2022. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Burgundilainen lasitettu kattotiili** Wikimedia Commonsissa