recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Fennia Faneri Oy** oli suomalainen Lahdessa vuosina 1925–1970 toiminut vanerinvalmistaja.

Fennia Faneri perustettiin 1925, ja yhtiön Niemen kaupunginosassa Vesijärven rannalla sijainnut vaneritehdas aloitti toimintansa elokuussa 1925. Sen toimitusjohtaja ja sittemmin johtokunnan puheenjohtaja oli vuosina 1925–1946 Johan Lindroos. 

Tehtaan tuotanto meni suurelta osin vientiin, josta pääosa kuljetettiin kapearaiteista Loviisan–Vesijärven rautatietä pitkin Loviisaan. Vientimerkkinoiden vaikeudet ja 1928–1929 työntekijöiden 10 kuukautta kestänyt lakko johtivat lopulta siihen, että konkurssin partaalla olleen yhtiön osakkeet siirtyivät vuonna 1934 Lindroosin haltuun. Yhtiön toimitusjohtajaksi tuli vuosiksi 1934–1952 hänen poikansa Torsten Lindroos, joka jatkoi sittemmin johtokunnan puheenjohtajana.

Vaneritehtaan toimintaa tehostettiin nyt niin, että sen tuotanto kolminkertaistui vuoteen 1935 mennessä. Vuonna 1938 Fennia Faneri valmisti 20 444 m3 vaneria tuotannon arvon ollessa 42 miljoonaa markkaa ja työntekijöitä oli yrityksessä lähes 800.

Vanerin kysyntä jatkui hyvänä sekä sotavuosina että niiden jälkeen. Fennia Faneri perusti 1951 toisen vaneritehtaan Vammalaan. 1960 hankittiin lahtelainen Pallaksen rullatehdas, ja samoihin aikoihin yhtiö alkoi valmistaa myös rima- ja sälelevyjä. Lindroosin suku myi yrityksen 1963 vuorineuvos August Asko-Avoniukselle. Pallaksen rullatehtaan toiminta päättyi kesällä 1968. Fennia Faneri Oy liitettiin 1970 Asko Yhtymä Oy:hyn ja vuonna 1980 vaneritehtaat myytiin Oy Wilh. Schauman Oy:lle. Myöhemmin Lahden vaneritehdas siirtyi UPM-Kymmene Oy:lle yritysjärjestelyjen kautta. Vammalan vaneritehdas on ollut vuodesta 1986 Visuvesi Oy:n omistuksessa. Viimeisinä tuotantovuosina vanerista valmistettiin tuulivoimaloiden siipiäkin, mutta vaneri oli liian kallis siipirakenne. UPM lopetti vanerin tuotannon monien muutosten jälkeen 2010 ja sen jälkeen tuotannosta tyhjäksi jääneet rakennukset on purettu; niiden paikalle on kaavailtu kerrostaloja.

Lähteet
-------

* Kuka, mitä, Lahti: Lautaa, vaneria, selluloosaa ja rullia[vanhentunut linkki]
* Kuka, mitä, Lahti: Lahden puunjalostusteollisuus sotien jälkeen[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. 1 2  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 5, p. 676
**Rivi-5** tai **riviviitonen** (**R5**, **I5**) on polttomoottori, jossa on viisi sylinteriä sijoitettuna yhteen riviin. Se käyttää yhtä moottorilohkoa. Riviviitonen ei ole kovin yleinen moottori. Viisisylinterisiä bensiinimoottoreita ovat perinteisesti käyttäneet Audi ja Volvo. Mercedes-Benz ja Volkswagen ovat puolestaan kehittäneet viisisylinterisiä dieselmoottoreita, jollainen on myös Fiatin 2,4 JTD. Volkswagenilla oli lyhyen aikaa tarjolla myös VR5-bensiinimoottori.

General Motors on julkistanut suositun riviviitosen kuorma-automoottoriperheessä osana Atlas-moottoreita. *lähde?*

Käyttö autoissa
---------------

Pienin tuotantorivivitonen löytyy vuoden 1981 Audi 100:sta, kooltaan 1 921 kuutiosenttimetriä. Toyotan 1PZ-dieselmoottori on taas suurin kooltaan (3 469 cm³). Aikaisemmin mainittu GM *Atlas* on kooltaan 3 464 kuutiosenttimetriä. *lähde?*

Maailman ensimmäinen 5-sylinteristä diesel-rivimoottoria käyttänyt henkilöauto oli vuonna 1974 esitelty Mercedes-Benz W115-sarjan malli 240D 3.0. Sen OM617-moottori oli tilavuudeltaan 3005 cm3 ja teholtaan 80 hv.

Katso myös
----------

* Rivimoottori
* R3-moottori

Lähteet
-------

1. ↑  "Stroke Eight" saloons, Types 200 D - 280 E (114, 115 series), 1973 - 1976 *mercedes-benz-publicarchive.com*. Viitattu 20.3.2024. englanti
**2. kaupunginosa** Valkeakoskella käsittää kaupungin ydinkeskustan, Tallinmäen vanhan asuinalueen sekä Kerhomajan urheilualueen.

Tallinmäen asuinalue sijaitsee Valkeakosken keskustan pohjoispuolella. Alue on pääosin 1940-luvulla rakennettua puutaloaluetta. Alueen länsilaidalla on pienkerrostaloja. Tallinmäki on vilkasliikenteistä aluetta. Valkeakosken sisääntulotie seututie 304 alkaa Tallinmäestä. Lisäksi yksi kaupungin pääkaduista, *Lempääläntie* kulkee alueen läpi länsipuolella ja Radanvarsitie sen pohjoispuolella. Alueen sisin osa on silti melko rauhallista. Palvelut ovat keskeisen sijainnin vuoksi lähellä.

Lähteet
-------

1. ↑  2. kaupunginosa Valkeakosken kaupunki.  Arkistoitu 26.6.2009.

Valkeakosken kaupunginosat

* 1. kaupunginosa
* 2. kaupunginosa
* 3. kaupunginosa
* 4. kaupunginosa
* Antinniemi
* Roukko
* 7. kaupunginosa
* Lintula
* Kirjasniemi
* Ulvajanniemi
* 11. kaupunginosa
* 12. kaupunginosa
* Raija-Koivuniemi
* Sointula
* Eerola
* Pispantalli
* Holmi-Varsanhäntä
* Kärjenniemi
* Irjala
* Kemmola
* Juusonranta
**HUOM! Suomen rakentamismääräyskokoelma on kumottu 31.12.2017. Vastaavat sisällöt löytyvät 1.1.2018 alkaen Ympäristöministeriön asetuksista.**

  

Alla olevat määräykset ovat olleet voimassa 31.12.2017 saakka.

**RakMk** eli **Suomen rakentamismääräyskokoelma** sisältää *täydentäviä määräyksiä ja ohjeita* maankäyttö- ja rakennuslakiin, sekä ko. asetukseen. Määräykset ovat uudisrakentamisessa kaikkia osapuolia sitovia, ohjeet esimerkkejä määräykset täyttävistä ratkaisuista. 

Korjausrakentamisessa määräykset ovat sitovia soveltuvin osin, riippuen rakennustyön laajuudesta ja rakennuksen käyttötarkoituksesta. Viime kädessä asian päättää kunnan rakennusvalvontaviranomainen.

Määräyskokoelmaa ylläpitää Ympäristöministeriö. Määräysten velvoittavuus perustuu Maankäyttö- ja rakennuslakiin, sen 13. pykälään.

Rakentamismääräyskokoelman osiot
--------------------------------

### A Yleinen osa

A1 Rakentamisen valvonta ja tekninen tarkastus, määräykset ja ohjeet
A2 Rakennuksen suunnittelijat ja suunnitelmat, määräykset ja ohjeet
A4 Rakennuksen käyttö- ja huolto-ohje, määräykset ja ohjeet
A5 Kaavamerkinnät, määräykset
### B Rakenteiden lujuus

B1 Rakenteiden varmuus ja kuormitukset, määräykset
B2 Kantavat rakenteet, määräykset
B3 Pohjarakenteet, määräykset ja ohjeet
B4 Betonirakenteet, ohjeet
B5 Kevytbetoniharkkorakenteet, ohjeet
B6 Teräsohutlevyrakenteet, ohjeet
B7 Teräsrakenteet, ohjeet
B8 Tiilirakenteet, ohjeet
B9 Betoniharkkorakenteet, ohjeet
B10 Puurakenteet, ohjeet
Eurocode-esistandardien kansalliset soveltamisasiakirjat (NAD)
### C Eristykset

C1 Ääneneristys ja meluntorjunta rakennuksessa, määräykset ja ohjeet
C2 Kosteus, määräykset ja ohjeet
C3 Rakennuksen lämmöneristys, määräykset
C4 Lämmöneristys, ohjeet
### D LVI ja energiatalous

D1 Kiinteistöjen vesi- ja viemärilaitteistot, määräykset ja ohjeet
D1 Kiinteistöjen vesi- ja viemärilaitteistot, määräykset ja ohjeet
D2 Rakennusten sisäilmasto ja ilmanvaihto, määräykset ja ohjeet
D3 Rakennusten energiatalous, määräykset ja ohjeet *(uusittu 1.1.2008)*
D4 LVI-piirrosmerkit, ohjeet
D5 Rakennusten lämmityksen tehon- ja energiatarpeen laskenta, ohjeet *(uusittu 1.1.2008)*
"D6 Kvv-työnjohtaja, määräykset" on korvattu osalla A1
D7 Kattiloiden hyötysuhdevaatimukset, määräykset
### E Rakenteellinen paloturvallisuus

E1 Rakennusten paloturvallisuus, määräykset ja ohjeet
E2 Tuotanto- ja varastorakennusten paloturvallisuus, ohjeet
E3 Pienten savupiippujen rakenteet ja paloturvallisuus, määräykset ja ohjeet *(uusittu 1.12.2007)*
E4 Autosuojien paloturvallisuus, ohjeet
E7 Ilmanvaihtolaitosten paloturvallisuus, ohjeet
E8 Muuratut tulisijat, ohjeet
E9 Kattilahuoneiden ja polttoainevarastojen paloturvallisuus, ohjeet
### F Yleinen rakennussuunnittelu

F1 Esteetön rakennus, määräykset ja ohjeet
F2 Rakennuksen käyttöturvallisuus, määräykset ja ohjeet
### G Asuntorakentaminen

G1 Asuntosuunnittelu, määräykset ja ohjeet
G2 Valtion tukema asuntorakentaminen, määräykset ja ohjeet

Lähteet
-------

* Rakentamismääräyskokoelma Ympäristöministeriön sivustolla
* Maankäyttö- ja rakennuslaki 5.2.1999/132 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Lea Airi Sinikka Pennanen-Mattila** (16. lokakuuta 1929 Viipurin maalaiskunta – 24. tammikuuta 2019 Vantaa) oli suomalainen lastenkirjailija.

Lea Pennanen vietti lapsuutensa ja varhaisnuoruutensa Tampereella ja opiskeli Tampereen yhteiskoulussa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Kannaksen yhteiskoulusta Lahdesta vuonna 1949 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi vuonna 1951 pääaineenaan kirjallisuus.

Pennasen tunnetuin teos on Maija Karman kuvittama *Piilomaan pikku aasi*, josta tehtiin samanniminen televisiosarja vuonna 1977. Hän on myös suomentanut lastenkirjoja. Vuonna 2009 Pennaselle myönnettiin Tirlittan-palkinto. Seinäjoen kaupunginkirjaston vuonna 2012 valmistuneen pääkirjaston Apilan lastenosasto nimettiin Piilomaaksi *Piilomaan pikku aasi* -kirjan mukaan.

Päätyönään Pennanen toimi Yleisradion lastenradio-ohjelmien toimittajana, tuottajana ja ohjaajana vuosina 1957–1992. Hän sekä teki itse käsikirjoituksia että tilasi niitä muiden muassa Asko Martinheimolta, Uolevi Nojoselta, Rauha S. Virtaselta ja Lasse Raustelalta.

Pennasen kanssa lastenohjelmia toteuttivat monet Radioteatteriin kiinnitetyt ammattinäyttelijät, kuten Marja Korhonen, Elina Salo, Pentti Siimes ja Elina Pohjanpää, ja hän teki yhteistyötä myös muiden muassa Marjatta ja Martti Pokelan sekä Sauvo Puhtilan kanssa.

Lea Pennasen vanhemmat olivat rovasti Leo Pennanen ja opettaja Irja Pennanen. Kirjalliset taipumukset olivat suvun perintöä: hänen tätinsä oli kirjailija Eila Pennanen ja isotätinsä kirjailija Ain'Elisabet Pennanen, jonka poika oli kirjailija Jarno Pennanen. Lea Pennasen tytär on toimittaja Sini Sovijärvi.

Teokset
-------

* *Me leijonat* (1965)
* *Piilomaan pikku aasi* (1968)
* *Pikku siili* (1979)
* *Kettusaari* (1983)
* *Jättimetsä* (1987)

Lähteet
-------

1. ↑  Pennanen, Lea *Kirjasampo*. Kirjastot.fi. Viitattu 12.1.2020.
2. ↑  Lastenkirjailija Lea Pennanen on kuollut *Yle Uutiset*.  26.1.2019. Yleisradio (Yle). Viitattu 26.1.2019.
3. 1 2 3 4 5  Sini Sovijärvi: *Kirjailija ja radion lastenohjelmien uudistaja (Lea Pennasen muistokirjoitus).* Aamulehti 24. helmikuuta 2019, s. B17. Alma Media.
4. 1 2  Liiton vuotuiset palkinnot (Arkistoitu sivu.)  4.10.2009. Suomen Kirjailijaliitto.  Arkistoitu 29.10.2009. Viitattu 14.12.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Pennanen, Lea *Kirjasampo.fi*.
* Eläköön Piilomaan Pikku Aasi. Yle Elävä arkisto.
* Lea Pennasen *Me leijonat* lumosi lehdessä, lastenkirjana ja radiossa. Yle Elävä arkisto.
* Lea Pennanen taltioi Hämeenlinnassa lasten bravuureja: 11-vuotias Freeman laulaa Lasten Radiossa 1962. Yle Elävä arkisto.
* Pertti Weckström lukee Lea Pennasen lastenkirjaa *Me Leijonat*. Yle Areena.
* Lea Pennasen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Yle

 |

 |
**Susanna Korpivaara** (s. 1972) on suomalainen yritysjohtaja ja RKP:n poliittinen taustavaikuttaja. Korpivaara on työskennellyt vuodesta 2021 lähtien Rud Pedersenin Suomen toimitusjohtajana. Aikaisemmin Korpivaara on toiminut seitsemän vuoden ajan Glaxo Smith Klinen palveluksessa. Korpivaara on työskennellyt vuosina 2009-2011 kulttuuri- ja urheiluministeri Stefan Wallinin ja RKP:n ministeriryhmän poliittisena erityisavustajana ja vuosina 2003–2007 ympäristöministeri Jan-Erik Enestamin erityisavustajana.

Korpivaara on ollut vaikuttamassa mm. siihen, että Suomen kansalliseen rokotusohjelmaan on lisätty uusia rokotteita. Korpivaaralla on kokemusta myös kriisiviestinnästä sekä viestinnän kouluttamisesta. ​GSK:ssa Korpivaara vastasi rokotteiden myynnistä ja markkinoinnista niin julkisten hankintojen kuin apteekkimyynnin kautta. Koulutukseltaan Korpivaara on valtiotieteiden maisteri Åbo Akademista sekä MBA Readingin yliopistosta. Korpivaara on toiminut Suomen Lääketieteen Säätiön hallituksessa vuodesta 2019 ja on säätiön hallituksen varapuheenjohtaja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Susanna Korpivaara *Rud Pedersen Public Affairs*. Viitattu 8.6.2023.
2. ↑  Ministerin tiedot: Enestam, Jan-Erik *Valtioneuvosto*.  Arkistoitu 16.10.2023. Viitattu 8.6.2023.
3. ↑  Ministerin tiedot: Wallin, Stefan *Valtioneuvosto*.  Arkistoitu 22.4.2023. Viitattu 8.6.2023.
4. ↑  Liski, Jarno: IL-selvitys: Pääministereiden erityisavustajat siirtyneet lobbaritoimistoihin – bisnes kasvoi räjähdysmäisesti vaalirahakohun jälkeisinä vuosina *Iltalehti*.  16.5.2019. Viitattu 8.6.2023.
5. ↑  Kulttuuriministerin erityisavustajaksi Susanna Korpivaara *Helsingin Sanomat*.  5.12.2009. Viitattu 8.6.2023.
6. ↑  Hallitus *Lääketieteen säätiö*. Viitattu 8.6.2023.
National Barn Dance
**National Barn Dance** oli yhdysvaltalainen countrymusiikkiohjelma, jota chicagolainen WLS-radioasema alkoi esittää vuonna 1924. Ohjelma oli alkuperäiseltä nimeltään *Barn Dance*, mutta NBC:n otettua sen valtakunnalliseen levitykseen vuonna 1933 nimi muuttui muotoon *National Barn Dance*. NBC esitti ohjelmaa vuoteen 1942 saakka.

*National Barn Dancen* luoja oli George Dewey Hay, joka vuonna 1925 muutti Nashvilleen, Tennesseehen, jossa hän loi Grand Ole Opryn, jonka suora esikuva *National Barne Dance* oli. *National Barn Dance* valittiin Radio Hall of Fameen vuonna 2011.

Lähteet
-------

1. 1 2  William H. ja Nancy K. Young: "National Barn Dance", *The Great Depression in America: A Cultural Encyclopedia, A-M*, s. 245.–346. Greenwood, 2007. ISBN 0313335214. Google Books (viitattu 2.7.2010). (englanniksi)
2. 1 2  National Radio Hall of Fame Announces Class of 2011.  30.6.2011. Radio Hall of Fame.  Arkistoitu 13.1.2013. Viitattu 3.7.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **National Barn Dance** Wikimedia Commonsissa
**Taipein eläintarha** (kiin.: 臺北市立動物園; pinyin: *Táiběi shìlì dòngwǔyuán*) on vuonna 1914 perustettu, Taipeissa sijaitseva eläintarha. Eläintarhan perusti japanilainen mies alun perin yksityiseksi eläinpuistoksi. Seuraavana vuonna Taiwanin hallitus osti puiston ja avasi sen yleisölle. Taipein kaupunki otti eläinpuiston haltuunsa vuonna 1946.

Nykyinen eläintarha avattiin 15. elokuuta 1986 sen jälkeen, kun Taipein kaupunki oli rakentanut 13 vuoden ajan uusia tiloja eri puolelle kaupunkia. Alkuperäinen puisto oli sijainnut Taipein pohjoisosassa, kun taas uusi eläintarha sijaitsee eteläosassa 165 hehtaarin kokoisella alueella. Alueesta 90 hehtaaria on avoinna yleisölle.

Eläintarha koostuu kahdeksasta eri alueesta, joista kussakin asuu eri alueelta kotoisin olevia eläimiä, ja useammasta eläintilasta. Eri alueiden eläimet jakautuvat taiwanilaisiin eläimiin, Aasian trooppisten sademetsien eläimiin, aavikkoeläimiin, australialaisiin eläimiin, afrikkalaisiin eläimiin, lintuihin ja lauhkean vyöhykkeen eläimiin. Viimeinen alue on suunnattu lapsille. Muita eläintiloja ovat pingviini-, koala-, hyönteis- ja pandatalot sekä sammakko- ja matelijatalo. Lisäksi eläintarhassa on koulutustarkoituksiin varattu rakennus.

Kuvia
-----

* Eläintarhaan ajava bussiEläintarhaan ajava bussi
* Taipein eläintarhan metroaseman uloskäyntiTaipein eläintarhan metroaseman uloskäynti
* SisäänkäyntiSisäänkäynti
* Hyönteistaloa sisältäHyönteistaloa sisältä
* Sammakko- ja matelijataloSammakko- ja matelijatalo
* IsopandaIsopanda
* MatkamuistokauppaMatkamuistokauppa

Lähteet
-------

1. ↑  Officials  28.11.2023. Taipein eläintarha.  (englanniksi)
2. 1 2 3  Taipei Zoo  26.1.2019. Taipein eläintarha. Viitattu 22.1.2024. (englanniksi)
3. ↑  Giant Panda House *Taipei Zoo*.  6.1.2023. Viitattu 22.1.2024. (englanniksi)
**Tmesipteris** on psilotopsidien suku, joka sisältää muutamia lajeja.
Tmesipteris-lajeja esiintyy pääasiassa Tyynenmeren saarilla, kuten Uudesta-Seelannissa ja Polynesiassa. Ne viihtyvät trooppisissa ja subtrooppisissa ympäristöissä ja niitä tavataan usein kosteikoilla, metsissä ja vuoristoalueilla. Tmesipteris-lajeja esiintyy erilaisissa kasvupaikoissa, kuten metsien aluskasvillisuudessa ja kosteikoilla, joissa ne voivat kasvaa sammalien ja muiden kosteikkokasvien kanssa.

Tmesipteris-lajit ovat pienikokoisia ja kääpiömäisiä kasveja, joilla ei ole varsinaisia lehtiä tai juuria. Niiden lisääntymisrakenne muodostuu pienehköistä itiömuodostumista, jotka esiintyvät kasvin oksistoissa. Tmesipteris-kasvit ovat primitiivisiä ja niiden rakenne on yksinkertainen verrattuna moniin nykyaikaisiin kasveihin.

Lajit
-----

Tmesipteris-suvusta ei tunneta kaikkia lajeja tai niiden lukumäärää. Tunnetuimmat lajit ovat:

* Tmesipteris elongata
* Tmesipteris lanceolata
* Tmesipteris tannensis

Lähteet
-------

* 
* 

### Viitteet

1. ↑  Tmesipteris - an overview | ScienceDirect Topics *www.sciencedirect.com*. Viitattu 1.3.2024.
2. ↑  Tmesipteris - an overview | ScienceDirect Topics *www.sciencedirect.com*. Viitattu 1.3.2024.
**Matz Sigurd Snåre** (19. maaliskuuta 1897 Kruunupyy – 6. elokuuta 1996 Karjaa) oli suomalainen säveltäjä, sovittaja, kuoronjohtaja ja musiikkipedagogi. Hän saavutti tärkeän aseman suomenruotsalaisen musiikkielämän vaikuttajana.

Snåre valmistui Helsingin konservatoriosta vuonna 1923. Hänen opettajiensa joukossa olivat Erkki Melartin, Aline Ahlfors ja Ingeborg Hymander. Vuonna 1924 Snåre sai kanttori-urkurin pätevyyden Helsingin kirkkomusiikkiopistosta. Hän teki tulevina vuosikymmeninä useita opintomatkoja Saksaan, Itävaltaan ja Italiaan. Vuosina 1923–1930 Snåre opetti laulua ja musiikkia Västnyländska ungdomsringenissä. Vuosina 1930–1967 hän opetti musiikkia Tammisaaren seminaarissa, vuodesta 1958 lehtorina. Vuosina 1967–1977 Snåre opetti musiikkia Lärkkulla-säätiön kansanopistossa. Vuonna 1948 hänestä tuli Finlands Svenska Damkörsförbundin ensimmäinen liittojohtaja. Hän sai director musiceksen arvonimen vuonna 1941 ja professorin arvonimen vuonna 1973.

Snåren tuotantoon kuuluu kantaatteja, yksinlauluja, pitkälti toistasataa kuorolaulua ja lähes kolmesataa kuorosovitusta. Hänen laulunsa tulivat yleiseen käyttöön suurilla suomenruotsalaisilla laulujuhlilla. Snåre sävelsi myös jousiorkesterille. Vuodelta 1967 on hänen pianokappaleensa *Klockorna på Lärkkulla*. Joitain vuosia ennen kuolemaansa Snåre lahjoitti jo 1920-luvun alussa käyttämänsä pianon Raaseporin musiikkiopiston Karjaan-toimipisteelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Snåre, Sigurd Uppslagsverket Finland, viitattu 1.3.2024 (ruotsiksi)
2. 1 2 3 4  Gurli Nurmi, Snåre, Sigurd Minnesrunor, viitattu 1.3.2024 (ruotsiksi)
3. 1 2 3  Otavan iso musiikkitietosanakirja (toim. Ala-Könni ja muut), ISBN 951-1-02380-2


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Riitta S. Latvala** (s. 1964 Helsinki) on suomalainen kirjailija.

Latvala on koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän valmistui vuonna 1991 Helsingin yliopistosta pääaineenaan yleinen historia. Opiskelujensa aikana hän toimi toimittajana muun muassa Hämeen Sanomissa ja UP-uutispalvelussa. Valmistuttuaan hän siirtyi Yleisradioon, jossa työskenteli 15 vuotta. Vuonna 2007 Latvala siirtyi vapaaksi kirjailijaksi.

Latvalalta on ilmestynyt neljä romaania ja novellikokoelma. Esikoisteos *Henkilökohtaista* ilmestyi vuonna 1998. Sen keskiössä on kolmeakymmentä vuotta lähestyvä helsinkiläinen sinkkunainen Pauliina. Toinen teos *Tytöt* (2001) seurasi neljän itähelsinkiläisen tytön elämää ja aikuistumista 1970-luvulta alkaen. Vuonna 2003 ilmestyi kolmas romaani *Ihana velvollisuus* ja vuonna 2008 historiallinen, 1920-luvun vaihteeseen sijoittuva *Taivaanrantojen maalari*. Kaikki romaanit kustansi Otava.

Vuonna 2013 Latvalalta ilmestyi novellikokoelma *Ahtaan paikan kammo*, joka oli vuoden 2014 Runeberg-palkintoehdokkaana.

Latvala ja hänen perheensä asuvat Tuusulassa.

Teokset
-------

* *Henkilökohtaista*. Otava, 1998. ISBN 951115589X
* *Tytöt*. Otava, 2001. ISBN 9511175912
* *Ihana velvollisuus*. Otava, 2003. ISBN 951119027X
* *Taivaanrantojen maalari*. Otava, 2008. ISBN 9789511230632
* *Ahtaan paikan kammo hyvä*. Robustos, 2013. ISBN 978-952-5758-21-4

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Riitta Latvala Otava. Viitattu 11.12.2013.
2. ↑  Joenniemi, Minna: Kolmen sinkun kompleksit *Ylioppilaslehti.fi*.  18.9.1998. Viitattu 25.9.2011.
3. ↑  Vaismaa, Riitta: Tyttöyden ytimessä *Kiiltomato.net*.  7.10.2001. Viitattu 25.9.2011.
4. ↑  Marjamäki, Merja: Elämän ihanat roolit *Kiiltomato.net*.  7.11.2003. Viitattu 11.12.2013.
5. ↑  Vaismaa, Riitta: Arjen rannalla *Kiiltomato.net*.  14.3.2009. Viitattu 11.12.2013.
6. ↑  Hanhinen, Hanna: Runeberg-kirjallisuuspalkinnon ehdokkaat selvillä *Yle Uutiset*.  11.12.2013. Viitattu 11.12.2013.
**Toisiintuminen** tarkoittaa orgaanista reaktiota, joissa lähtöaineen hiilirunko muuttuu toiseksi isomeerikseen, ja atomiryhmä siirtyy molekyylissä sitoutumispaikasta toiseen. Mekanistisesti toisiintumisreaktiot voivat olla erilaisia esimerkiksi nukleofiilinen, elektrofiilinen, protofiilinen tai perisyklinen. Alkeenien metateesia voidaan myös kutsua toisiintumiseksi.

Karbokationimuodon kautta kulkeva toisiintuminen on eräs reaktiotyyppi. Yksinkertainen esimerkki on *cis*-2-buteenin toisiintuminen *trans*-2-buteeniksi hapon katalysoimana. Reaktio kulkee niin, että *cis*-kaksoissidos reagoi protonin kanssa, jolloin muodostuu karbokationi (H3C-C+H-CH2-CH3). Koska siinä ei ole kaksoissidosta, sidos C-C+ voi pyöriä. Buteeni muodostuu uudelleen niin, että karbokationista irtoaa protoni, jolloin kaksoissidos muodostuu uudelleen (H3C-CH=CH-CH3).

Myös alkyyliryhmät voivat liikkua. Ns. pinakolireaktio, jossa metyyliryhmä liikkuu, on tyypillinen esimerkki. Pinakoli on alkoholi, joka muistuttaa etyleeniglykolia, paitsi että molemmissa hiilissä on lisäksi kaksi metyyliryhmää (Me2C(OH)-C(OH)Me2). Kun toinen hydroksyyliryhmä protonoituu ja poistuu vetenä, muodostuu karbokationi. Se reagoi eteenpäin niin, että viereisen hiilen metyyli siirtyy sen kohdalle, jolloin viereinen hiili muuttuu karbokationiksi (MeC+(OH)-CMe3). Samassa hiilessä on kuitenkin hydroksyyliryhmä, joten muodostuu C=O -sidos: C+-OH → C=OH+. Protoni irtoaa ja tuotteena on ketoni (MeC(=O)-CMe3).

Hyvin tunnettuja toisiintumisreaktioita ovat muun muassa perisykliset Claisen- ja Cope-toisiintumiset sekä Beckmann-toisiintuminen.

Lähteet
-------

1. ↑  Michael B. Smith & Jerry March: *March's Advanced Organic Chemistry*, s. 1177. John Wiley & Sons, 2007. ISBN 978-0-471-72091-1. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Toisiintuminen** Wikimedia Commonsissa
**John Gundersen Neergaard** (11. marraskuuta 1795 Rindal – 15. kesäkuuta 1885 Gjemnes) oli norjalainen maanviljelijä, nimismies, kansanedustaja ja maan varhaisimpia agitaattoreita. Hän ajoi maanviljelijöille suurempaa vaikutusvaltaa. Neergaardin vuonna 1830 julkaisema *Ola-boka* (virallisesti *En Odelsmands Tanker om Norges nærværende Forfatning tilligemed en Samtale indeholdende Veiledning for Bønder til en rigtigere Fremgangsmaade ved Udkaarelsen af Valgmænd og Repræsentanter*) ja hänen sen kanssa tekemänsä matkat ympäri maata vaikuttivat siihen, että vuoden 1833 vaaleissa valituksi tulleiden maanviljelijöiden määrä yli kaksinkertaistui. Tämä johti puolestaan kunnallisen itsehallinnon perustamiseen vuonna 1837. Lakiesitys oli pitkälti Neergaardin laatima.

Lähteet
-------

1. ↑  Helleve, Eirik & Maral, Magnus A.: John Neergaard *Store norske leksikon*.  25.8.2023. Viitattu 21.3.2024. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **John Neergaard** Wikimedia Commonsissa
**Helga Kristine Eng** (31. toukokuuta 1875 Rakkestad – 26. toukokuuta 1966 Oslo) oli norjalainen kansakoulunopettaja, psykologi ja pegagogian professori Oslon yliopistossa vuosina 1938–1948. Hän kannatti käytännönläheisiä opetusmenetelmiä, joissa oppilaat saivat toteuttaa itseään ja jotka ottavat huomioon muuttuvan yhteiskunnan tarpeet. Samalla opetuksen sisällön tulisi ylläpitää tiettyjä perinteisiä arvoja, kuten sinnikkyyttä, järjestelmällisyyttä ja kovaa työtä. Eng pyrki tutkimuksissaan tieteellisesti selvittämään, miten lapset ja nuoret kehittyvät ja miten he oppivat parhaiten. Eng oli aikansa merkittävimpiä norjalaisia tutkijoita alallaan, ja hänen tutkimuksensa herättivät kansainvälistä kiinnostusta.

* Oslon yliopiston kasvatustieteellisen tiedekunnan rakennus on nimetty Helga Engin mukaan.Oslon yliopiston kasvatustieteellisen tiedekunnan rakennus on nimetty Helga Engin mukaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Lønnå, Elisabeth & Skagen, Kaare: Helga Eng *Store norske leksikon*.  12.3.2024. Viitattu 15.3.2024. (norjaksi)
2. ↑  Helga Engs hus *Universitet i Oslo*. Viitattu 15.3.2024. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Helga Eng** Wikimedia Commonsissa
**Alberto De Bassini** (14. heinäkuuta 1847 Firenze – ?) oli italialainen oopperalaulaja. Hän oli Achille De Bassinin ja Rita Gabussin poika.

Bassini sai opetusta isältään. Hän teki ensiesiintymisensä kaudella 1869–1870 Venetsiassa Gaetano Donizettin oopperassa *Belisario*, jonka esitykseen osallistui myös hänen isänsä. Bassini tulkitsi alun perin tenoriosia, kuten Almavivan roolin *Sevillan parturissa*. Hän teki esiintymisiä oopperataloissa eri puolilla Italiaa, mutta siirtyi äänialaltaan baritoniksi ja tulkitsi ensimmäisen baritoniroolinsa Milanossa vuonna 1890. Bassini ei saavuttanut suurta menestystä baritonina Italiassa. Vuonna 1898 hän muutti Pohjois-Amerikkaan, jossa keskittyi esiintymään ranskalaisen oopperakirjallisuuden teoksissa. Bassini teki äänityksiä vuosina 1897–1904. Hän työskenteli lauluopettajana New Yorkissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, De Bassini (Real Name, Bassi), Achille Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 6.3.2024 (englanniksi)
2. ↑  Alberto De Bassini (Baritone) (Firenze 1847 - Milan?) Forgotten Opera Singers 9.10.2011, viitattu 6.3.2024 (englanniksi)
**NPC** on internetmeemi, joka viittaa ihmisiin, jotka eivät ajattele tai tee päätöksiä itse, eli heiltä puuttuu sisäinen monologi. Lyhenne NPC tulee englannin kielen sanoista *non-player character*, joka tarkoittaa videopeleissä hahmoa, jota ohjaa pelaajan sijasta yleensä tietokone. Meemillä voidaan siis pilkata henkilöä, joka esimerkiksi sortuu ryhmäajatteluun ja toimii, kuten seuraisi jotain valmista koodia ilman omaa kriittistä ajattelua, tai esimerkiksi käyttäytyy ja liikkuu hieman yksinkertaisesti. NPC visualisoidaan yleensä Wojak-meemin hahmona, mutta harmaana. Tiktokissa meemi on noussut suosituksi ajoittain eri yhteyksissä.

Meemi nousi uutisiin vuonna 2018, kun Donald Trumpia kannattava Redditin yhteisö masinoi kampanjan, jossa ihmiset loivat Twitteriin tuhansia NPC-hahmoina esiintyneitä tilejä. Twitter sulki nämä tilit nopeasti. Yhdysvalloissa äärioikeisto ja Donald Trumpin kannattajat ovat käyttäneet meemiä pilkatakseen liberaaleja, jotka eivät jaa samoja konservatiivisia arvoja eli heidän mukaansa eivät osaa ajatella itsenäisesti ja kriittisesti vaan sortuvat tuputettavaan liberaaliin sanomaan.

Lähteet
-------

1. ↑  TikTok Is Using The Term "NPC" & It's The Polar Opposite Of Main Character Energy *Bustle*.  20.2.2024. Viitattu 3.3.2024. (englanniksi)
2. ↑  What is NPC, the new favourite insult used by Trump fans? *The Independent*.  17.10.2018. Viitattu 3.3.2024. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:NPC (meme)
Kappaleeseen vaikuttavat voimat
**Kalteva taso** on fysiikassa eräs yksinkertaisiksi koneiksi nimitetyistä systeemeistä. Kaltevaa tasoa voidaan käyttää avuksi nostettaessa esinettä alemmalta tasolta ylemmälle. Tällöin voiman ei tarvitse olla niin suuri kuin pystysuoraan nostettaessa, vaikka työntömatka kasvaakin. Tehty työ on yhtä suuri kummassakin tapauksessa, jollei oteta huomioon kitkan vaikutusta.

Tasapainoehto
-------------

Kaltevalla tasolla olevaan kappaleeseen kohdistuva painovoima *mg* voidaan jakaa pinnan suuntaiseen ja sitä vastaan kohtisuoraan komponenttiin. Pintaa vastaan kohtisuora komponentti on suuruudeltaan *mg* cos *θ,* missä *m* on kappaleen massa, *g* painovoiman kiihtyvyys ja *θ* pinnan kaltevuuskulma. Tämän komponentin vaikutuksen kuitenkin kumoaa pinnan antama tukivoima, minkä vuoksi painovoimasta jää vaikuttamaan vain tietty, kyseisen kaltevan pinnan suuntainen komponentti, jonka suuruus on *mg* sin *θ.*

Kaltevalla tasolla oleva kappale on tasa­painossa, kun tason suuntaisesti kohti tason yläpäätä vaikuttava voima (*f*) on yhtä suuri kuin se kappaleen painon komponentti, joka on samoin kyseessä olevan kaltevan tason suuntainen:

{\displaystyle f=mg\sin \theta }
Tällöin tämän voiman suhde kappaleen painoon on sama kuin kaltevan pinnan korkeuden suhde sen pituuteen eli tason kaltevuuskulman sini.

Jos sen sijaan voima vaikuttaa vaaka­suoraan, kannan suuntaisesti, on kappale tasapainossa, kun tämän voiman suhde kappaleen painoon on yhtä suuri kuin kaltevan pinnan korkeuden suhde sen kantaan eli kun tämä suhdeluku on yhtä suuri kuin kaltevuuskulman tangentti. Kaltevan pinnan, tai kaltevan tason, kantaa vastaa kuvassa kolmion vaakasuora pohjaosa.

Kiihtyvä liike kaltevalla tasolla
---------------------------------

Jos kaltevalla tasolla olevaan kappaleeseen ei vaikuta muita voimia kuin itse kappaleen paino, pinnan antama tukivoima ja kitka, kappale saa kiihtyvyyden

{\displaystyle a=g\sin {\theta }-\mu g\cos {\theta }},
missä μ on kappaleen ja pinnan välinen kitkakerroin. Kappale lähtee siis liikkeelle, mikäli kaltevuuskulman sini on suurempi kuin sen kosini kerrottuna kitkakertoimella.

Lähteet
-------

1. ↑  K. V. Laurikainen, Uuno Nurmi, Rolf Qvickström , Erkki Rosenberg, Matti Tiilikainen: *Lukion fysiikka 2*, s. 89. WSOY, 1974. ISBN 951-0-05657-X.
2. ↑  Yrjö Karilas: "Fysiikka, Mekaaniset koneet", *Pikku Jättiläinen, 19. painos*, s. 715. WSOY, 1964.

Aiheesta muualla
----------------

* Astel-hanke: Kalteva taso (Arkistoitu – Internet Archive)
RDS-4 *Tatjana*.
**RDS-4** (ven. РДС-4, Reaktivnyi Dvigatel Spetsialnyi, *Tatjana*, ven. Татьяна myös *8U69/SN69/244N*) oli Neuvostoliiton kehittelemä taktinen ydinase, jonka toimintamekanismi pohjautui imploosioon ja merkittävin fissiomateriaali oli plutonium-239. Pommin koko fissiilinen ainesosa painoi omamassaltaan 11,0 kg (4,2 kg Pu-239 + 6,8 kg U-235; jonka rikastusaste 90 %). Näiden kerrosten välillä oli kaasupatja, muodostaen levitaation *(Levitated Pit)*.

RDS-4 oli aktiivikäytössä vuosina 1954–1965, jolloin sitä käytettiin R-5M -ohjusten taistelukärkenä. Ensimmäisessä koeräjäytyksessä pommi pudotettiin 23. elokuuta 1953 Iljushin Il-28 -pommituskoneesta 11 kilometrin korkeudesta Semipalatinskissa. Räjäytyskorkeus oli 600 metriä.

Atomipommin rakenne oli Fat Man -pommia keveämpi sekä aerodynaamisempi. Räjähdelinssien määrä oli vähäisempi kuin Fat Manissa, jossa niitä oli kaikkiaan 96 kappaletta. *Tatjanan* räjähdysvoima oli 28 kilotonnia.

Alun perin atomipommi suunniteltiin pudotettavaksi strategisista Tu-4- ja Tu-16-pommikoneista. Myöhemmin myös keskiraskas taktinen pommikone Iljušin Il-28N soveltui tähän tehtävään. Taktista ydinase *Tatjana*a suunniteltiin myös Lavotškin La 400 Dal -ohjuksen taistelukärjeksi. Projekti keskeytettiin myöhemmin. Niin kutsutussa, *Snowball*-ydinkokeessa (ven. Snezhok, Снежок) Totskissa - nk. "Totskojen ydinräjäytys", syyskuun 14. 1954: marssitettiin venäläisiä joukkoja, arviolta 44 000 henkeä: tuoreen ydinsaasteen yli, melkoisen pian atomipommin (RDS-2; tosin joissain RDS-4) ydinräjähdyksen jäljiltä.

Yhdysvaltojen sotadoktriinia myötäillen, myös nopeat hävittäjäkoneet varusteltiin ydinpommitusten suorittamista varten, alkaen tyypistä MiG-19. Muun muassa MiG-21:stä kehitettiin tähän tarkoitukseen *N-versio*. Kuitenkin hitaampi, mutta suuremman hyötykuorman omaava Suhoi Su-7 oli soveliaampi taktinen pommituskone.

Lähteet
-------

* Soviet/Russian Nuclear Arsenal (englanniksi)
* 
* 
* Nuclear Research in the Soviet Union (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2   Viitattu 3.12.2021.
2. ↑    Viitattu 5.12.2021.
3. ↑   Viitattu 3.12.2021.
4. ↑  Jyrki Laukkanen – Suomen ilmavoimien lentokoneet Iljushin Il – 28 Apali 2008 ISBN 978-952-5026-79-5
5. ↑   Viitattu 4.12.2021.
6. ↑   Viitattu 22.11.2021.
7. ↑   Viitattu 2.12.2017

Aiheesta muualla
----------------

* 
* (muovista pienoismallia, *assembly model kit* markkinoivat verkkosivustot, joissa pommin visuaalinen kuva esitetään)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Mothers Against Sex Association** oli suomalainen yhtye. Se perustettiin Turussa lokakuussa 1994. Perustajajäsenet olivat Ville Mäntynen (laulu), Raimo Pesonen (rummut), Olli "Opa" Nikoskelainen (kitara) ja Piretta Kesseli (basso ja taustalaulu). Yhtyeen ideana oli soittaa meteliä (engl. *noise*). Johtohenkilö Mäntysen kiinnostus dekadenttiin ja absurdiin kirjallisuuteen kuului laulujen sanoituksissa, kun taas sävellykset ja sovitukset tehtiin bändin yhteistyönä. Bändi keikkaili ahkerasti ja soitti muun muassa Tavastia Klubilla. Kun Kesseli lähti yhtyeestä helmikuussa 1996, yhtyeen basistiksi tuli Tommi Saha Vox Flatus -yhtyeestä. Samalla taustalaulajaksi pestattiin Annamari Vänskä.*lähde?*

Myöhemmin yhtye koki vielä enemmän kokoonpanomuutoksia. Alttoviulisti Paulina Ahokas liittyi mukaan, ja Opa Nikoskelaisen erottua kitaransoittajaksi tuli Xysmassakin vaikuttanut Toni Stranius. Viimeisen kokoonpanomuutoksen yhtye koki Paulina Ahokkaan erottua, Sami Puustisen (myös Vox Flatus -yhtyeestä) korvattua Raimo Pesosen rumpalina ja Santtu Jokisen liityttyä mukaan kosketinsoittajaksi. Tällä Mäntynen/Saha/Stranius/Puustinen/Jokinen-kokoonpanolla yhtye äänitti sen viimeiseksi jääneen, vielä julkaisemattoman levynsä *Same, same but different*.*lähde?*

Yhtyeen musiikkityyli vaihtui alkuaikojen kitararäimeestä Paulina Ahokkaan kauden viuluvetoisen soundin kautta lopulliseen, leijuvampaan ja maalailevampaan musiikkiin.*lähde?*

Mothers Against Sex Association lopetti toimintansa vuonna 2002 laulaja Ville Mäntysen kuoltua. Vuoden 2006 heinäkuussa yhtyeen jäsenistöstä kuoli myös kitaristi Toni Stranius.*lähde?*

Diskografia
-----------

* *Estonian Karaoke* (7" EP) (Crawfish FISH-004) (1996)
* *Shut up and Look Stupid* (mini-CD) (Crawfish FISH-007) (1997)
* *Pause / I'll be Your Sister* (7" single) (Hiljaiset Levyt HIKS-047) (1998)
* *Same, Same But Different* (julkaisematon) (2000)

Lisäksi kappale "One second" on kuultavissa Zerga-levy-yhtiön kokoelmalla "Cabaret Nocturno vol III" (2002). Tämä on Mothers Against Sex Associationin alkuperäiskokoonpanon ainoa julkaistu äänite.

Lähteet
-------

1. ↑  Mothers Against Sex Association *Hiljaiset Levyt*.  21.1.2015. Viitattu 8.1.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Mothers Against Sex Association *Hiljaiset Levyt*.   (arkistolinkki)
* Mothers Against Sex Association *Discogs*. Viitattu 8.1.2019.
**Atlanta** oli suomalainen kolmimastoinen, tammesta rakennettu kuunari, jonka kotisatama oli Vaasa. Atlanta upposi Pohjanlahdella Mikkelinsaarten seudulla 11. lokakuuta 1928 ajettuaan karille. Onnettomuudessa hukkuivat laivan yliperämies H. Tähtivuori ja keittäjä Maria Silvennoinen.

Atlantassa oli lastina 9 000 litraa pirtua sekä tämän kieltolakiaikana laittoman lastin kätkemiseksi koksia. Pirtulasti oli tarkoitus siirtää pienempiin veneisiin mutta huono sää esti lastin purkamisen. Laiva ajautui kuitenkin karille ja upposi niin että mastot jäivät näkyviin.

Atlantan hylky sijaitsee Mikkelinsaarilla Villskäristä koilliseen, Långrevetin länsipuolella noin 10 metrin syvyydessä tasaisella sorapohjalla. Hylky on räjäytetty auki jossain vaiheessa, mutta pohjan kaaret ja osa kansirakenteesta on vielä säilynyt. Laivan lastina ollutta koksia löytyy vielä paikalta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Museovirasto : Kulttuuriympäristön palveluikkuna : Arkeologiset kohteet : Vöyri : Atlanta
2. 1 2  Meren murhenäytelmä, Suomen Kuvalehti, 19.01.1929, nro 3, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Sukellus 207, Atlanta, Mikkelinsaaret 24.7.2004, Harri Mannisen sukelluspäiväkirja
**Karbatsoli** (C12H9N) on heterosyklinen ja aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden yhdisteiden synteeseissä.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Huoneenlämpötilassa karbatsoli on väritöntä kiteistä ainetta. Se fluoresoi voimakkaasti ultraviolettisäteilyn vaikutuksesta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta. Karbatsoli liukenee asetoniin tai pyridiiniin ja niukemmin etanoliin, dietyylieetteriin, kloorattuihin hiilivetyihin tai bentseeniin. Aine on hyvin heikosti emäksistä. Karbatsoli reagoi elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla useimmiten 3-, tai 6-asemiin, mutta voimakkaasti kuumennettaessa reaktio voi tapahtua näiden lisäksi myös 1- tai 8-asemiin.

Karbatsolia esiintyy kivihiilitervassa, josta sitä eristetään uuttamalla ja atseotrooppisella tislauksella tai sulakiteyttämällä. Synteettisesti sitä voidaan valmistaa pelkistämällä 2-nitrobifenyyliä tai kuumentamalla difenyyliamiinia, 2,2'-diaminobifenyyliä tai fenyylisykloheksyylihydratsonia väkevien happojen läsnä ollessa. Suurin osa käytetystä karbatsolista eristetään kivihiilitervasta.

Karbatsolia käytetään esimerkiksi värien, lääkeaineiden, maatalouskemikaalien, kumikemikaalien, polymeerien ja polymeerien lähtöaineiden synteeseissä. Sitä käytetään myös UV-herkistimenä valokuvauslevyissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Gerd Collin, Hartmut Höke & Jörg Talbiersky: "Carbazole", teoksessa *Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2006.
2. 1 2 3 4  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 916. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. ↑  Carbazole:Water solubility European Chemicals Agency. Viitattu 28.2.2024. (englanniksi)
4. 1 2 3  Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 710. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3-11-011451-5. (englanniksi)
5. 1 2 3  Susan Budavari (päätoim.): *The Merck Index*, s. 291. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 978-0-911910-12-4. (englanniksi)
6. 1 2  Robert A. Lewis: *Hawley's Condensed Chemical Dictionary*, s. 234. John Wiley & Sons, 2016. ISBN 978-1-119-26784-3. (englanniksi)
**Raataja** oli suomenkielinen yhteiskunnallinen viikkolehti, joka ilmestyi vuosina 1904–1910. 
Suomalaismielinen yhteiskunnallisia uudistuksia ajava nuorten "kravattisosialistien" ryhmä perusti radikaalin Raataja-viikkolehden vuonna 1904. Lehden toimittajana ja myöhemmin päätoimittajana toimi Kyösti Wilkuna. Mukana lehden toimituksessa oli myös V. A. Koskenniemi, joka toimi aluksi vuoden verran lehden toimitussihteerinä ja myöhemmin kirjallisen osaston toimittajana.

Lehden linja
------------

Lehden linja määriteltiin seuraavanlaisesti lehden ensimmäisessä numerossa vuonna 1904.

*Perustaen toimintansa puhtaasti kansalliselle ja kansanwaltaiselle pohjalle tulee "Raataja" selwittelemään, ja kotoisia oloja sekä asiain luonnollista kehitystä silmällä pitäen, ajamaan työwäenliikettä, raittius-, nais- ja siweellisyyskysymyksiä; osuustoimintaa ja kunnallista sosialismia; maatalouspoliittisia ja tilattoman wäestön aseman parantamispyrintöjä; nuorisoseuraliikettämme ja kaswatus kysymyksiä. Wielä tulee Raataja seuraamaan kauppaa ja teollisuutta, warsinkin kotimaista, sekä tekemään selkoa uusimmista wirtauksista kirjallisuuden, etenkin yhteiskunnallisen, tieteen ja taiteen wainiolla.*

Lähteet
-------

* Oulun kaupunginkirjasto-maakuntakirjasto 2003: V.A Koskenniemi lehtimies, Raatajan toimitussihteerinä (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kansalliskirjaston kokoelmat

### Viitteet

1. ↑  Oulun kaupunginkirjasto-maakuntakirjasto  (Arkistoitu – Internet Archive), 2003, viitattu 10.11.2010
**Nina Andrejevna Statkevitš** (ven. Нина Андреевна Статкевич, s. 16. helmikuuta 1944 Leningrad) on Neuvostoliittoa edustanut pikaluistelija. Hän on pituudeltaan 165 cm.

Statkevitš voitti yleisluistelun maailmanmestaruuden Helsingissä 1971 yhteispistein 191,400. Hän sai yleisluistelun MM-pronssia Heerenveenissä 1974 sekä sijoittui neljänneksi 1972 ja 1973. Hän saavutti sprinttiluistelun MM-kilpailuissa hopeaa West Allisissa 1970 sekä sijoittui viidenneksi 1974 ja seitsemänneksi 1971.

Statkevitš voitti yleisluistelun Euroopan-mestaruuden Heerenveenissa 1970 yhteispistein 194,457 ja Leningradissa 1971 pistein 197,097. Lisäksi hän saavutti EM-hopeaa Inzellissä 1972 ja Medeossa 1974 sekä pronssia Brandbussa 1973.

Statkevitš sijoittui Sapporon olympialaisissa 1972 viidenneksi 1 000 ja 3 000 metrillä sekä kuudenneksi 1 500 metrillä. Innsbruckin olympialaisissa 1976 hän oli 3 000 metrillä kolmastoista ja 1 500 metrillä viidestoista.

Statkevitš luisteli 1 500 metrin maailmanennätyksen 2.17,8 Medeossa 17. tammikuuta 1970. Hän teki samoissa kilpailuissa "miniottelun" maailmanennätyksen 184,053 pistettä.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

| *Matka* | *Aika* | *Vuosi* |
| --- | --- | --- |
| **500 m** | 43,32 | 1970 |
| **1 000 m**  | 1.28,1 | 1973 |
| **1 500 m** | 2.16,48 | 1973 |
| **3 000 m** | 4.43,0 | 1973 |
| **5 000 m** | 8.36,5 | 1976 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nina Statkevich *sports-reference.com*.  Arkistoitu 27.8.2016. Viitattu 8.1.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Nina Statkevitsj *schaatsstatistieken.nl*. Viitattu 8.1.2016. (hollanniksi)
Sharpevillen verilöylyä esittävä maalaus.
**Sharpevillen verilöyly** tapahtui Sharpevillen townshipissä nykyisen Gautengin provinssin alueella 21. maaliskuuta 1960, kun Etelä-Afrikan poliisi avasi tulen aseistautumattomia mustia mielenosoittajia vastaan. Verilöylyssä kuoli 69 ihmistä ja yli 180 haavoittui. Sharpevillen verilöylyn vuosipäivää vietetään Etelä-Afrikassa nykyisin kansallisena ihmisoikeuksien päivänä. Siitä on tullut YK:n Kansainvälinen päivä rotusyrjinnän poistamiseksi. Tämä aloittaa rasisminvastaisen viikon, jota vietetään Suomessa muun muassa kouluissa.

Vuonna 1959 Robert Sobukwen johtama ryhmittymä pakotettiin pian eroamaan ANC:stä ja he perustivat uuden järjestön *Pan-Africanist Congressin*, PAC:n. Heti perustamisensa jälkeen PAC ryhtyi organisoimaan kampanjaa passilakeja vastaan. He kehottivat ihmisiä kerääntymään poliisiasemien eteen ilman passejaan ja vaatimaan poliisia pidättämään heidät.

21. maaliskuuta 1960 eräs tämänkaltainen mielenosoitus Sharpevillen townshipissä Johannesburgin eteläpuolella päättyi verisesti, kun poliisi avasi tulen väkijoukkoon ja ampui 40 sekunnin aikana yli 700 laukausta tappaen 69 ja haavoittaen 180:tä. Suurinta osaa kuolleista ja haavoittuneista oli ammuttu selkään väkijoukon paetessa tulitusta. Tapahtuma sai aikaan suuria protestimielenosoituksia, jotka huipentuivat 30 000 ihmisen mielenosoitukseen parlamenttitalon edessä Kapkaupungissa. Pääministeri Hendrik Verwoerd vastasi mielenosoituksiin julistamalla hätätilan, pidättämällä 18 000 mielenosoittajaa ja julistamalla sekä ANC:n että PAC:n laittomiksi järjestöiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  THE SHARPEVILLE MASSACRE - A WATERSHED IN SOUTH AFRICA by The Rt. Reverend Ambrose Reeves *anc.org.za*.  Arkistoitu 25.3.2009.  (englanniksi)
Etelämantereen kartta, Wilkesinmaa oikealla reunalla
**Wilkesinmaa** (engl. *Wilkes Land*, koordinaatit 69°00′S, 120°00′E) on Etelämantereen osa, joka sijaitsee Intian valtameren eteläpuolella.

Muodollisesti Wilkesinmaa kattaa Etelämantereesta sektorin, jonka läntisenä rajana on Cape Hordern (66°15′S, 100°31′E) ja itäisenä Point Alden (66°48′S, 142°02′E). Alue on nimetty yhdysvaltalaisen luutnantti Charles Wilkesin mukaan. Wilkes johti aluetta tutkimutta retkikuntaa vuosina 1838–1842.

Wilkesinmaalla sijaitsevat mm. Wilkesinmaan kraatteri sekä jäätikönalainen Vostokjärvi. Alueen lämpötila jää kesäisinkin pakkaselle. Wilkesinmaa kuuluu Australian vaatimiin alueisiin.

Katso myös
----------

* Dome C

Lähteet
-------

1. 1 2  GNIS Detail - Wilkes Land Yhdysvaltain geologian tutkimuskeskus. Viitattu 11.7.2020. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. 1 2  Wilkes Land Encyclopaedia Britannica. Viitattu 21.3.2024. (englanniksi)
3. ↑  Big Bang In Antarctica -- Killer Crater Found Under Ice *Big Bang In Antarctica -- Killer Crater Found Under Ice*. Viitattu 11.7.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wilkesinmaa** Wikimedia Commonsissa
**Valtuustoryhmä** on yhden tai useamman kunnanvaltuutetun muodostama ryhmä kunnanvaltuustossa. Laki ei velvoita valtuutettua kuulumaan valtuustoryhmään. Kunta voi tukea valtuustoryhmien toimintaa taloudellisesti, ja mikäli kunta tekee näin, tuki on eriteltävä kunnan tilinpäätöksessä valtuustoryhmittäin. On tavallista, että kunnat antavat valtuustoryhmien käyttöön tietojärjestelmiä ja tiloja, koska tämän on katsottu kuuluvan kunnan toimialaan.

Kuntavaaleissa valtuustoon valitut puolueet muodostavat yleensä omat valtuustoryhmänsä. On myös mahdollista, että puolueet muodostavat yhteisen valtuustoryhmän parantaakseen vaikutusmahdollisuuksiaan. Valtuustoryhmä voi tehdä esimerkiksi ryhmäaloitteita (kaikkien ryhmään kuuluvien allekirjoittama valtuustoaloite) sekä ryhmäpuheenvuoroja. Ryhmäpuheenvuoroja voidaan pitää merkittävissä poliittisissa kysymyksissä, ja mikäli useampi valtuustoryhmä pyytää ryhmäpuheenvuoroa samassa kysymyksessä, valtuuston puheenjohtaja myöntää puheenvuorot yleensä ryhmien suuruusjärjestyksessä.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  410/2015. Kuntalaki (19 §) *Finlex*.  Arkistoitu 21.10.2020. Viitattu 6.10.2018.
2. ↑  HE 8/2006. Hallituksen esitys Eduskunnalle laeiksi kuntalain ja eräiden siihen liittyvien lakien muuttamisesta (1.3. Valtuustoryhmien toiminnan tukeminen) *Finlex*. Viitattu 6.10.2018.
**Vihtijärven kappeli** (ruots. *Vihtijärvi kapell*) on Vihdin seurakunnan kappeli Vihdin Vihtijärvellä. Vihtijärven tiilestä ja graniitista rakennettu kappeli valmistui vuonna 1961 ja sen on suunnitellut Esko Toiviainen ja Tarja Toiviainen. Maa-alueen Vihtijärven kappelille on lahjoittanut Hiiskulan kartanon isäntä Hans Brummer vuonna 1946 kartanon autonkuljettajan kahden Vihtijärveen hukkuneen lapsen muistoksi. Kappeliin mahtuu noin sata henkeä istumaan.

Esineistö
---------

Kappelin alttaritaulun ´Paimenten kumarrus´ on maalannut Severin Falkman vuonna 1871. Urut ovat urkurakentamo Veikko Virtasen käsialaa vuodelta 1975. Uruissa on viisi äänikertaa.

Vihtijärven kappelin etuosan ristin muotoisessa ikkunassa on yksitoista punaista ruutua, jotka symbolisoivat Kristuksen sovintoverta.

Lue myös
--------

* Vihdin seurakunta
* Vihtijärvi

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Vihtijärven kappeli *Vihdin seurakunta*. Viitattu 17.4.2021.
2. ↑  Kappeli ja hautausmaa - Vihtijärven kyläyhdistys *vihtijarvi.fi*. Viitattu 17.4.2021.
Festivaali pidetään Vanhan Paukun kulttuurikeskuksessa.
**Vanhan Paukun Festivaali** on Lapuan Vanhan Paukun kulttuurikeskuksessa järjestettävä musiikkifestivaali. Vanhan Paukun Festivaali järjestetään vuosittain heinäkuun viimeisenä viikonloppuna. Tapahtuma sai alkunsa vuonna 2000, jolloin Eteläpohjalaiset Spelit saapuivat Lapualle. Spelit vietettiin Lapualla kolmena peräkkäisenä vuonna. Spelit lähtivät jälleen kiertämään, mutta festivaali jäi Lapualle vain nimeään muuttaen.

Helmikuussa 2023 Vanhan Paukun Festivaalia tuottanut Lapua Festivals hakeutui yhtiökokouksessaan vapaaehtoiseen konkurssiin. Maaliskuussa 2023 tapahtumalle löytyi uusi järjestäjä, MP-Viihde Oy.

Ohjelmisto
----------

Vanhan Paukun Festivaalien ohjelma sisältää eri musiikkityylejä, stand-up-komiikkaa, tanssia ja teatteria. Vuosittain festivaalin sunnuntaipäivän kruunaa nuorten soittajien Sinfoniaorkesteri Vivo. Vuoden 2013 Vanhan Paukun Festivaali järjestettiin 2.–4. elokuuta 2013.

Vuoden 2012 tapahtumassa esiintyivät muun muassa Jukka Poika, Juha Tapio, Hamilton Groove, Riku Niemi Orchestra ja Jorma Kääriäinen, Telaketju, Sici & The Boogie Brothers, Arttu Wiskari, Palava, Rolls plays Hurriganes ja Soul Operators. Tapahtumassa nähtiin myös Ilkka Aron *Luolamies*-monologi sekä Eija Vilppaan ja Riitta Havukaisen *Hansu ja Pirre -show*.

Järjestäjät
-----------

* Teatteri Lapua ja Ämyri ry
* Lapua Festivals Oy
* MP-Viihde Oy

Lähteet
-------

1. 1 2 3  HISTORIA *VPF*.  Arkistoitu 30.3.2023. Viitattu 30.3.2023.
2. 1 2  Vanhan Paukun Festivaalit loppuvat – festivaalia järjestänyt Lapua Festivals hakeutuu konkurssiin *Yle Uutiset*.  14.2.2023. Viitattu 19.2.2023.
3. ↑  Kati Ala-Renko: Vanhan Paukun festivaali järjestetään sittenkin – tapahtuman ottaa haltuunsa paikallinen ohjelmatoimisto *Yle*.  10.3.2023. Viitattu 31.3.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Vanhan Paukun Festivaali
* Lapuan kaupunki