recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**S/S Eggo** oli saksalainen rahtihöyrylaiva, joka upposi Itämerellä Tvärminnen lähellä 11. marraskuuta 1921. Onnettomuudessa hukkui seitsemän miehistön jäsentä.

S/S *Eggo* oli rakennettu 1913 Lyypekissä Kochin telakalla. Se liikennöi aiemmin *Mehedya*- ja *Herrmann Heinrich* -nimisenä, ja viimeksi se oli saksalaisen Hamburg-Bremen-Amerika-Linien-varustamon omistuksessa. *Eggon* vetoisuus oli 387 brt ja pituus 47 metriä.

Marraskuussa 1921 *Eggo* oli tuomassa kivihiililastia Blythistä Englannista Tammisaareen Lohjan Kalkkitehdas Oy:lle, kun se sai yöllä pohjakosketuksen Jussarön eteläpuolella. Laivan saama vuoto oli kuitenkin niin pieni, että se kykeni jatkamaan matkaa omin voimin. Hästö-Busön luona sen saamia vaurioita tutkittiin matalassa vedessä. Paikalle tulleesta pelastusalus *Frejasta* lähetetty sukeltaja löysikin *Eggon* rungosta yhden pienen vauriokohdan ja korjasi sen.

*Eggo* jatkoi korjauksen jälkeen matkaansa samana aamupäivänä kohti Tammisaarta. Kello 10.45 laiva kierähti kuitenkin ympäri ja upposi nopeasti. Seitsemän miehistön jäsentä ja laivalla mukana olleet luotsi ja tullipäällikkö onnistuttiin nostamaan pelastusalus *Frejaan*, mutta seitsemän miestä, heidän joukossaan laivan päällikkö, hukkui. Laiva oli ennen kaatumistaan kallistunut voimakkaasti ja menettänyt ohjattavuutensa. Kaatumisen syynä pidettiin joko aiemmassa tarkastuksessa havaitsematta jäänyttä vuotokohtaa tai hiililastin siirtymistä merenkäynnissä.

*Eggon* hylky on oikealla kyljellään 32 metrin syvyydessä Hästö-Busön ja Tvärminnen välillä Sjögrundin luoteispuolella. Hylyn löysivät vuonna 1986 Finnairin sukeltajat.

Lähteet
-------

* Hylyt.net: S/S Eggo
* Finnairin sukeltajat: Hylky nimeltä Eggo (Arkistoitu – Internet Archive)
**S/S Concordia** oli vuonna 1885 rakennettu höyrylaiva, jonka rakennuttaja oli porilainen Ångfartygsaktiebolaget Concordia -varustamo. Sen pääomistaja puolestaan oli W. Rosenlew & Co. Ab. Myöhemmin laiva tunnettiin myös nimillä *Konkordiya* ja *Kingisepp*.

Concordia oli lastilaiva, jossa oli myös kymmenen matkustajapaikkaa neljässä hytissä. Vuonna 1902 aluksen kansirakennusta laajennettiin uudella ravintolasalilla. Concordia liikennöi aluksi Porin ja Pietarin välisellä reitillä, käyden välillä myös Riiassa. Vuonna 1892 reitiksi tuli Pori–Turku–Helsinki–Pietari ja 1900-luvun alussa linjaa jatkettiin myös Ruotsin Sundsvalliin ja Söderhamniin.

Myöhemmin alus kulki vielä ainakin reitillä Sundsvall–Kaskinen–Pori–Rauma–Uusikaupunki–Turku–Pietari, kunnes se joulukuussa 1912 myytiin virolaiselle varustamolle. Tämän jälkeen alus liikennöi muun muassa Loksan ja Tallinnan välistä rahtireittiä Konkordiya-nimisenä. Vuonna 1914 se ajoi karille Nevajoella. Vuonna 1923 laiva myytiin Neuvostoliiton valtiolle, jolloin aluksen nimeksi vaihtui *Kingisepp*. Laiva haaksirikkoutui ja upposi Vienanmerellä keväällä 1929.

Lähteet
-------

1. 1 2  CONCORDIA Turun matkustajahöyrylaivat. Viitattu 9.3.2016.
2. 1 2  S/S Concordia  6.5.2015. Elinkeinoelämän keskusarkisto. Viitattu 9.3.2016.
**S/S Trafik** oli vuonna 1858 valmistunut helsinkiläisen Ångfartygs Ab Trafikin matkustajalaivahöyrylaiva, joka liikennöi Turusta Lyypekkiin.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Andrew Leslie and Companylta Newcastlesta Yhdistyneestä kuningaskunnasta. Se valmistui loppuvuodesta 1857 ja alus luovutettiin turkulaiselle Österbottniska Ångfartygs Aktiebolagille nimettynä *Grefve Bergiksi*. Aluksen valmistuskustannukset olivat 72450 ruplaa.

Palvelus
--------

Alus aloitti toukokuussa 1858 liikennöinnin Pietarin, Tallinnan ja Riian välisellä reitillä. Alus ajoi 9. kesäkuuta 1859 Viron rannikolla pahoin karille ja se korjattiin Tukholmassa ollen koko kesän poissa palveluksesta. Seuraavan vuoden alus oli pääosin reitillä Tukholmasta Turun kautta Helsinkiin ja edelleen Pietariin yhdessä *S/S Auran* kanssa. Alus oli 1867 samalla reitillä yhdessä *Auran*, *S/S Wiborgin* ja *S/S Dagmarin* kanssa.

Alusta yritettiin myydä vuosina 1872 ja 1874, mutta tehtyjä tarjouksia pidettiin riittämättöminä. Alus myytiin lopulta 1975 huutokaupalla, jolloin turkulainen J. W. Rautell osti aluksen 65000 markalla. Alus makasi vuoden ankkurissa Turun Linnanaukolla, ja se kunnostettiin seuraavana talvena, jolloin muun muassa sen höyrykoneet vaihdettiin 90 hevosvoimaisiksi, siipirataskoneisto korvattiin kahdella potkurilla. Muutostöillä saatiin alukselle lisää rahtitilaa ja uusittu matkustamo. Alus nimettiin *Trafikiksi*

Helsinkiläinen Ångfartygs Ab Trafik aloitti liikennöinnin aluksella, kun se lähti 30. toukokuuta 1877 Turusta Pietariin ja sieltä edelleen Stettiniin ja Lyypekkiin. Alus sijoitettiin lopulta Turun ja Lyypekin väliselle reitille. Alus ajoi 21. lokakuuta 1880 karille Kustavin Lypertössä ja se upposi pari päivää myöhemmin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  turkusteamers.com

Aiheesta muualla
----------------

* The Iron Paddle Wheel Steamer *Grefve Berg* Greenwich, London:  National Maritime Museum. Viitattu 3.2.2010. (englanniksi)
**S/S Heinrich** (käytti myös nimeä **S/S Klara**) oli saksalainen pirtulaiva joka ajautui karille Kemin edustalla 16. syyskuuta 1924.

100 rekisteritonnin S/S Heinrich oli ollut koko kesän 1924 Perämerellä Marjaniemen edustalla. Suomen aluevesirajan ulkopuolelle ankkuroituneesta aluksesta oli kuljetettu pirtua Suomen rannikolle veneillä. Syyskuun puolivälissä laivan ankkuriköysi katkesi kovassa myrskyssä ja se lähti ajelehtimaan tuulen mukana samalla kun myös aluksen koneet menivät epäkuntoon. Parin päivän kuluttua Heinrich törmäsi noin 12 kilometrin päässä Kemistä Valkeankarin ja Pohjantähden välillä olevalle Ulommaisen karille. Laivan 1000 litran pirtulasti oli jo tätä ennen heitetty mereen ja kuusihenkinen miehistö poistui karille jääneestä alukseen ohikulkeneeseen toiseen laivaan. Karille jäänyt laivan hylky romuttui lopullisesti seuraavana talvena ahtojäiden musertamana. Haaksirikkopaikkaa alettiin kutsua *Pirtukariksi*.

Vuonna 2002 Kemin Urheilusukeltajat irrottivat ja nostivat ylös Heinrichin potkurin museoon sijoitettavaksi. Laivan kappaleita, muun muassa sen höyrykattila, on edelleen hajallaan meren pohjassa.

Lähteet
-------

* Kemin urheilusukeltajat: Pirtulaiva Heinrich (Arkistoitu – Internet Archive)
**Narva Line** oli virolainen laivanvarustamo. Se oli Saarenmaan Laivanvarustamon tytäryhtiö ja liikennöi Kotkan–Sillamäen linjalla. Narva Line operoi maaliskuusta 2006 alkaen ropax-tyyppisellä matkustaja-autolautta M/S Vironialla (nyk. M/S Kopernik). Yhtiö ilmoitti kuitenkin lokakuussa 2007 lopettavansa liikenteen vedoten linjan kannattamattomuuteen.

Laivareitti kulki Suomenlahden ulkosaarten ja Venäjän aluevesien länsipuolitse. Narva Line neuvotteli mahdollisuudesta siirtyä 20 mailia lyhyemmälle reitille Suursaaren itäpuolitse. Reitin vaatima vähimmäisajoaika olisi tällöin pudonnut kuudesta tunnista 4,5 tuntiin. Neuvottelut kuitenkin katkesivat Viron ja Venäjän suhteita heikentäneen patsaskiistan jälkeen. Varustamon mukaan linjan lyhentäminen olisi ollut välttämätöntä liikennöinnin jatkamisen kannalta.

Saarenmaan Laivavarustamon suurin tytäryhtiö Väinamere Liinid hoitaa Viron saarten ja mantereen välisiä lauttalinjoja. Kolmas tytärvarustamo SSC Ferries liikennöi Saarenmaalta kesäisin Latvian Ventspilsiin. Varustamoryhmän omistaa saarenmaalainen liikemies Vjatšeslav Leedo, joka toimii useilla aloilla, kuten linja-autoliikenne, matkatoimisto, paikallisradio, rakennusliike, kiinteistöt ja elintarvikkeet.

Aiheesta muualla
----------------

* Saarenmaan Laivanvarustamo, SLK (Arkistoitu – Internet Archive) (viroksi) (englanniksi)
* SSC Ferries (Arkistoitu – Internet Archive) (viroksi) (venäjäksi) (saksaksi) (latviaksi) (englanniksi)
**Tubas** on kaupunki Palestiinan Länsirannalla. Kaupungin asukasluku oli vuonna 2018 arviolta 23 186.

Maantiede
---------

Tubas ilmakuvassa.
Tubas sijaitsee Palestiinan Länsirannan koillisosassa Tubasin kuvernoraatissa. Sen naapuripaikkakuntia ovat Tayasir ja Alaqaba idässä, Aqqaba pohjoisessa, Aljadedah ja Sereas lännessä, sekä Tamun ja Alfarha etelässä. Kaupungin korkeus merenpinnasta on 362 metriä.

Tubasin vuotuinen sadanta on 329 mm ja vuoden keskilämpötila 21 °C. Kesät alueella ovat kuumia ja kuiva. Suurin osa sateista saadaan talvella.

Historia
--------

Paikallista katukuvaa.
Kaupungin nykyinen nimi Tubas on juonnettu kanaanilaisten sanoista *Tuba Syoys*, eli valaiseva tähti. Kaupunki on yhdistetty joskus raamatulliseen paikannimeen Tebes. Tuomarien kirjan mukaan Abimelek hyökkäsi kaupunkiin, mutta sai surmansa erään paikallisen naisen pudotettua jauhinkiven hänen päähänsä. Raamatullisesta tarinasta Tubasissa ei ole kuitenkaan arkeologista näyttöä. Eusebios mainitsee kuitenkin myöhemmin kylän sijainneen Neapoliksen ja Skythopoliksen välillä. Ristiretkeläiset tunsivat paikan nimellä Thopas.

Nykyinen kaupunki on saanut alkunsa varsinaisesti vasta 1800-luvulla, jolloin sen asuttivat Jordanjoen laakson paimentolaiset ja maanviljelijät. Asukkaita tuli myös aina Saudi-Arabiata, Jordaniasta ja Syyriata saakka. Vuosien 1936–1939 arabikapinan aikana Tubas oli yksi tärkeistä kapinallisten keskuksista. Israelin asevoimat miehittivät sen kuuden päivän sodan aikana 7. kesäkuuta 1967.

Talous
------

Vuonna 2005 Tubasin työssäkäyvästä väestöstä 60 % työllistyi maataloudessa, 17 % palveluissa, 10 % kaupanalalla, 8 % Israelin työmarkkinoilla, 3 % teollisuudessa ja 2 % rakennusalalla. Alueella on perinteisesti kasvatettu viljaa, kasviksia ja hedelmiä, sekä paimennettu vuohia ja lampaita.

Väestö
------

Tubasin asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen vuoden 2018 arvion mukaan 23 186. Vuonna 2007 vastaava luku oli 11 074. Vuonna 1997 sen asukasluku oli 11 760 ja vuonna 1967 5 262.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Tubas City Profile (pdf) *Palestinian Localities Study*. The Applied Research Institute – Jerusalem. Viitattu 29.10.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 19 Som-Tn*, s. 685-686. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
3. ↑  Projected Mid -Year Population for Tubas & Northern Governorate by Locality 2017-2021 Palestinian Central Bureau of Statistics. Viitattu 29.10.2019. (englanniksi)
John Duncanin maalaus *Riders of the Sidhe*
**Tuatha Dé Danann** ("jumalatar Danun kansa") olivat Irlannin kelttiläisessä mytologiassa jumalten heimo. Lebor Gabála Érenn eli "Valloitusten kirja" kertoo heimon vaiheista Irlannissa. Tämä jumalryhmä on luultavasti peräisin jo esihistoriallisilta ajoilta. Tarujen mukaan Tuatha Dé Danann hallitsivat taikavoimia, ja he asuivat alun perin myyttisillä lännen saarilla, mutta lähtivät sieltä Irlantiin suurella pilvellä. Varhaisissa tarinoissa kerrotaan, että Tuatha Dé Danann olisi karkotettu taivaasta siksi, että he tunsivat taikuuden. Sen jälkeen he laskeutuivat sumupilvellä alas Irlantiin.

*Lebor Gabála Érenn* -kirjan mukaan Irlantiin oli muinaisina aikoina saapunut peräjälkeen aina uusi myyttinen valloittajien kansa. Tuatha Dé Danann olivat heistä viides valloittajien aalto. Pian tulonsa jälkeen Tuatha Dé Danann löivät Firbolg-nimisen kansan Mag Tuireadhin ensimmäisessä taistelussa. Magh Tuireadhin toisessa taistelussa he löivät fomorit, jättiläisten heimon.

Tuatha Dé Danann toivat mukanaan neljä voimakasta taikaesinettä:

* Fálin kivi, joka itki laillisen kuninkaan alla
* Lughin keihäs, joka takasi voiton
* Nuadan miekka, jota kukaan ei voi väistää
* Dagdan kattila, joka ravitsi kaikki

Tuatha Dé Danann olivat mahtavia taikuudessa sekä druidien tiedoissa ja taidoissa. Myöhemmin milesialaiset eli keltit kukistivat Tuatha Dé Danann, ja heidät ajettiin alamaailmaan tai tuonpuoleiseen, jossa he tarujen mukaan yhä elävät näkymättöminä henkinä, jotka tunnetaan nimellä Aes Sidhe.

Keskeisiä jumalia
-----------------

* Aengus
* Bres
* Brigit
* Cian
* Dagda
* Danu
* Dian Cecht
* Goibhniu
* Lugh
* Morrigán
* Nuada

Katso myös
----------

* Myyttiset alkuasuttajat

Lähteet
-------

* Green, Miranda J. : Dictionary of Celtic Myth and Legend. Thames & Hudson 1997. ISBN 0-500-27975-6
* Jordan, Michael: Encyclopedia of Gods. Kyle Cathie Limited, 1992. ISBN 1 85626 038 0.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Green 1997, s. 216
2. 1 2 3  Tuatha Dé Danann *Encyclopædia Britannica Online*. Encyclopædia Britannica. Viitattu 14.9.2010. englanti
3. ↑  Jordan 1992, s. 314
4. 1 2  Micha F. Lindemans: Tuatha Dé Danann *Encyclopedia Mythica from Encyclopedia Mythica Online*. Viitattu 9.4.2013.
**Uimaharjun junaonnettomuus** tapahtui 11. elokuuta 1929 Uimaharjun rautatieasemalla, kun peruuttamassa olleen sekajunan viimeisenä ollut matkustajavaunu putosi kääntösillalta ja jäi kytkettynä roikkumaan pystysuoraan. Onnettomuudessa kuoli yksi junan matkustaja ja kolme loukkaantui pahoin.

Joensuusta Nurmekseen matkalla ollut sekajuna n:o 809 saapui kello 14.45 Uimaharjun asemalle. Junaan otettiin ensin vettä aseman pumppulaitoksesta, ja sen jälkeen juna peruutti noin 40 metrin matkan ottaakseen puita. Tässä välissä asemalta noin 400 metrin päässä sijainneen Rahkeenveden kääntösillan vartija oli avannut kääntosillan, ja peruuttavan junan viimeinen matkustajavaunu putosi alas sillalta jääden roikkumaan pystysuoraan kytkimistään. Junassa oli useita tavaravaunuja ja viimeisenä yksi matkustajavaunu. Junassa matkustanut Martta Ester Turunen sai surmansa onnettomuudessa, ja lisäksi kolme muuta henkilöä sai pahoja vammoja.

Silta saatiin kuntoon aamuyöllä 12. elokuuta, siihen saakka matkustajaliikennettä hoidettiin väliaikaisesti lautan avulla. Sillalta roikkuneen matkustajavaunun kytkimet katkaistiin sen jälkeen, kun vaunu oli tyhjennetty matkustajista, ja vaunun annettiin upota jokeen. Tämä tehtiin, jotta rata saataisiin nopeasti avattua liikenteelle ja koska paikalla ei ollut sopivaa kalustoa vaunun nostamiseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rautatieonnettomuus Uimaharjun asemalla, Aamulehti, 13.08.1929, nro 219, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  Uimaharjun onnettomuus, Karjala, 14.08.1929, nro 217, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Raimonds Pauls
**Raimonds Pauls** (s. 12. tammikuuta 1936 Riika, Iļģuciems, Latvia) on latvialainen säveltäjä ja pianisti. Hän on tunnettu ja arvostettu Latviassa ja entisen Neuvostoliiton alueella.

Paulsin isä oli lasinpuhaltaja ja äiti kotirouva.

Pauls oli vuosina 1988–1993 Latvian kulttuuriministeri, sittemmin presidentin neuvonantaja ja vuodesta 1998 parlamentin jäsen.

Pauls on säveltänyt musikaaleihin, teatteriin, elokuviin, ja häneltä on ilmestynyt cd-levy My Favourite Melodies / So Many Stars, jossa hän soittaa pianolla jazzmusiikkia. Hänen suomalaisille tunnetuimpia sävellyksiään on Alla Pugatšovan tunnetuksi tekemä "Miljoona ruusua", jonka suomensi ja levytti Vera Telenius.

Lähteet
-------

* Paulsin sivusto (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Korea
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
Lovozeron kunnan vaakuna
Lovozeron kunta kattaa lähes koko Lovozeron piirin
**Lovozero** eli **Luujärvi** (ven. Лово́зеро, kiltinänsaameksi Луяввьр, *Lujavvr*) on maalaiskunta ja maalaiskylä Murmanskin alueella Luoteis-Venäjällä. Kylä on myös koko 11 820 asukkaan Lovozeron piirin hallinnollinen keskus, ja se on Revdan jälkeen piirin toiseksi suurin asutuskeskus.

Lovozeron kylä - maalaiskunnan keskus
-------------------------------------

Saamelaisten kulttuurikeskus Lovozeron kylässä
Virmajokea Lovozeron kylässä
Saamelais-komilainen kuoro esiintyy kulttuurikeskuksessa
Saamelaisten esitys kulttuurikeskuksessa
Lovozeron kylä sijaitsee Lovozeron piirin länsiosissa ja on jakautunut molemmin puolin Virmajokea. Lähin rautatieasema on Revdassa, joka sijaitsee maanteitse 29 km kylästä länsilounaaseen. Varhaisimmat tiedot kylästä ovat vuodelta 1574.

Lovozeron kylässä asui 2 871 henkilöä (2010 väestönlaskenta; aiemmin 3 141 vuonna 2002 ja 3 638 vuonna 1989). Kylässä asuu huomattava osa Venäjän saamelaisesta väestöstä, ja se on kiltinänsaamelaisten keskuspaikka. Siellä järjestetään useita kansallisia ja kansainvälisiä saamelaisfestivaaleja. Lovozerossa asuu myös ižmalaisia (toiselta nimeltään Ižman komit eli izvalaiset), jotka harjoittavat poronhoitoa. 

Maatalous- ja poronhoito-osuuskunta "Tundra" on kylässä keskeisessä asemassa. Muita tärkeitä elinkeinoja ovat kalastus, metsästys ja lakanpoiminta.*lähde?*

Lovozeron maalaiskunta
----------------------

Lovozeron kunnan 3406 hengestä Lozorevon kylän ulkopuolella asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan vain 535 henkeä.
Lovozeron maalaiskunta (*selskoje poselenie Lovozero*) käsittää Kuolan niemimaan koillis- ja itäosat, lähes 50 000 neliökilometrin alueen. Siihen kuuluu neljä kylää:

* Lovozero (kunnan ja piirin keskus)
* Kanevka (107 as.)
* Krasnoštšelje (605 as.)
* Sosnovka (90 as.)

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 1.11.2012. (venäjäksi)
3. ↑  *Karjalan tiekartta* 1:800000. Karttakeskus, 2006.  (suomeksi)
4. ↑  Новый Атлас автомобильных дорог 2006-2007. Россия - Страны СНГ - Прибалтика. 1:750 000 и 1:1500 000 (+ 1:4000 000). Главный редактор В.Х. Пейхвассер. Тривум, 220053, г. Минск. ISBN 985-409-072-8. (venäjäksi)
5. ↑  Lovozero Murmanskin aluehallinnon sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (mm. aluekartta; asukasluvut peräisin jostain väestönlaskentaa 2010 aiemmasta tiedosta) (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lovozero** Wikimedia Commonsissa

* Lovozeron piirin sivut (venäjäksi) (lovozeroadm.ru)
* Lovozeron maalaiskunnan sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (admsplovozero.ru)
* «Живая Арктика»: спецвыпуск, посвящённый селу (venäjäksi)
* Русская Лапландия: Ловозеро (venäjäksi)
Kaarle XV ja Loviisan hauta.
**Lovisa** (Vilhelmina Fredrika Alexandra Anne Lovisa, 5. elokuuta 1828 – 30. maaliskuuta 1871) oli Ruotsin ja Norjan kuningatar, kuningas Kaarle XV:n (IV:n) puoliso ja Alankomaiden prinsessa. Hänen isänsä oli Alankomaiden prinssi Fredrik, kuningas Vilhelm I:n nuorempi poika ja kuningas Vilhelm II:n veli, ja äitinsä Preussin prinsessa Louise, kuningas Fredrik Vilhelm III:n tytär.

Ennen avioliittoaan prinsessa tunnettiin nimellä Louise, mutta hänen avioiduttuaan 19. kesäkuuta 1850 Ruotsin kruununprinssin Kaarlen kanssa hänet tunnettiin Ruotsissa kruununprinsessa Lovisana. Vuonna 1859 hänen puolisonsa astui Ruotsin valtaistuimelle nimellä Kaarle XV ja Norjan valtaistuimelle nimellä Kaarle IV, ja Lovisasta tuli molempien maiden kuningatar. Pari sai kaksi lasta, prinsessa Louisen (1851–1926), josta tuli Tanskan kuningatar kuningas Fredrik VIII:n puolisona, ja prinssi Carl Oscarin (1852–1854), joka kuoli lapsena.

Kuningatar piti historiasta ja musiikista, mutta oli epäsosiaalinen eikä välittänyt virallisista edustustehtävistä. Silti hän osallistui paljon hyväntekeväisyyteen, mikä oli kuningashuoneen naispuolisille jäsenille lähes pakollista. Hän toimi muun muassa suojelijana itsensä mukaan nimetylle, vuonna 1854 Tukholmaan perustetulle ja vuoteen 1970 asti toimineelle lastensairaalalle *Kronprinsessan Lovisas vårdanstalt för sjuka barn*.

Kuningatar Lovisa kuoli 42-vuotiaana keuhkokuumeeseen maaliskuun lopussa 1871.

Lähteet
-------

1. ↑  Lovisa (Louise) of the Netherlands *Kungahuset*.  Arkistoitu 8.4.2018. Viitattu 7.4.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lovisa (Ruotsin kuningatar)** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia
* Ruotsi
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat

 |

 |
**Raimondo D’Inzeo** (2. helmikuuta 1925 Poggio Mirteto – 15. marraskuuta 2013 Rooma) oli italialainen esteratsastaja, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Yhdessä veljensä Pieron kanssa Raimondo D’Inzeo oli ensimmäinen urheilija, joka osallistui olympialaisiin kilpailijana kahdeksan kertaa. 

D’Inzeo osallistui kaikkiin kesäolympialaisiin Lontoon kisoista 1948 Montréalin kisoihin 1976. Olympiaurallaan hän voitti kaikkiaan yhden kullan, kaksi hopeaa ja kolme pronssia. MM-tasolla D’Inzeo voitti kaksi kultaa, hopean ja pronssin. Italian ratsuväen upseerina työskennellyt D’Inzeo ratsasti aina sotilaspuvussa.

D’Inzeo kuoli kotonaan Roomassa 88-vuotiaana myöhään perjantai-iltana 15. marraskuuta 2013. Hänen kuolinsyytään ei kerrottu.

Lähteet
-------

* Raimondo D'Inzeo Bio, Stats and Results (Arkistoitu – Internet Archive) Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Olympics at Sports-Reference.com
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Raimondo D’Inzeo**.
* Raimondo D’Inzeo Kansainvälinen olympiakomitea.  (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Mihail Tsarjov, 1942
**Mihail Ivanovitš Tsarjov** (ven. Михаи́л Ива́нович Царёв, 1. joulukuuta 1903 Tver – 10. marraskuuta 1987 Moskova) oli neuvostoliittolainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja pedagogi.

Mihail Tsarjov opiskeli Juri Jurjevin johdolla Pietarin venäläisessä draamakoulussa vuosina 1919–1921 ja näytteli vuodesta 1920 lähtien Pietarin suuressa draamateatterissa. Myöhemmin hän työskenteli Pietarin eri teattereissa, Moskovan komediateatterissa, Mahatškalassa, Kazanissa ja Simferopolissa. Vuonna 1933 Tsarjov siirtyi Moskovaan Vsevolod Meyerholdin teatteriin, jossa hän tuli tunnetuksi *Kamelianaisen* Armand Duvallina. Meyerholdin teatterin lakkauttamisen jälkeen Tsarjovin näyttelijänura jatkui Malyi-teatterissa. Vuonna 1950 hänestä tuli Malyi-teatterin johtaja ja vuonna 1985 sen taiteellinen johtaja. Tsarjov näytteli myös elokuvissa, esiintyi lausujana, opetti Mihail Štšepkinille nimetyssä teatterikoulussa (vuodesta 1962 professorina) ja johti Venäjän teatteriyhdistystä vuosina 1964–1987.

Tsarjov sai Stalin-palkinnon vuonna 1947 ja Neuvostoliiton valtionpalkinnon vuonna 1969. Vuonna 1949 hänelle myönnettiin Neuvostoliiton kansantaiteilijan ja vuonna 1973 sosialistisen työn sankarin arvonimet.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bolšaja sovetskaja entsiklopedija *slovari.yandex.ru*. Viitattu 22.12.2012. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
2. 1 2 3  Rossijski gumanitarnyi entsiklopeditšeski slovar *slovari.yandex.ru*.  Arkistoitu 27.1.2013. Viitattu 22.12.2012. (venäjäksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki
* Puola

 |

 |
**Uraga Dock Company** (jap. 浦賀船渠株式会社, Uraga Senkyo Kabushiki Kaisha) oli Uragassa Japanissa toiminut yksityisomisteinen telakka, joka valmisti keisarillisen Japanin laivastolle suuren määrän aluksia.

Historia
--------

Kuva postikortissa yrityksen telakasta 1910-luvulla
Uragassa oli toiminut telakka jo Edo-kauden lopulla. Kommodori Matthew Perryn lippulaivan ankkuroidessa Uragan edustalle 1854 alukselle noussut shogunaatin virkamies Nakajima Saburosuke oli laivanrakentaja. Nakajiman havainnot aluksen sisätiloista mahdollistivat kolmimastoparkin *Hōōmarun* rakennustöiden aloittamisen. Nakajima osallistui myös alankomaissa valmistetun *Kanrinmarun* korjaustöihin, mitä varten valmistettiin Japanin ensimmäinen kuivatelakka vuonna 1859. Tokugawa-hallinto päätti kuitenkin valmistaa oman telakan lähelle Yokosukaa. Enomoto Takeaki perusti Uraga Dock Companyn vuonna 1869, mutta yritys lopetti toimintansa jo 1876.

Nakajima kuoli Boshin-sodassa taistellessaan Tokugawa-shogunaatin puolella. Meiji-hallinnon aloitettua toimintansa Nakajiman kollegat Enomoto Takeaki ja Arai Ikunosuke nousivat merkittäviin asemiin uudessa hallinnossa. He tukivat nykyaikaisen laivanrakennusteollisuuden luomista Nakajiman aloittaman mallin mukaan. Uusi telakka otettiin käyttöön 1897, mutta se kohtasi heti ensimmäisen kriisin Ishikawajima Hariman avattua vuotta myöhemmin Tokioon kilpailevan telakan ja aloitettua hintojen polkemisen tuhotakseen kilpailijansa. Uraga Dock Company osti Ishikawajiman vuonna 1902.

Vuonna 1906 Uraga Dock Company laski vesille ensimmäisen hävittäjänsä keisarillisen Japanin laivastolle *Nagatsukin*. Toimintansa aikana telakka valmisti yli tuhat alusta kuten lauttoja, matkustaja-aluksia, koululaivoja ja erilaisia sotalaivoja. Suuri määrä aluksia toimitettiin myös vientiin.

Vuonna 1919 Uraga Dock Company oli yksi suurimmista ja parhaiten varustetuista yksityisistä telakoista maailmassa. Tytäryhtiöt perustettiin Mien prefektuuriin Yokkaichiin ja Tsingtaoon. Yhtiö tunnettiin myös järjestäytyneestä työväestään eräänä Japanin ensimmäisistä yrityksistä. Ammattiliitto järjesti telakalla lakkoja 1905–1907, 1910–1911 sekä 1915.

Toisen maailmansodan päätyttyä Sumitomo Group osti Uraga Dock Companyn vuonna 1969. Telakkaa modernisoitiin useaan otteeseen, mutta lisääntynyt ulkomaisten telakoiden aiheuttama kilpailu pakotti Sumitomon sulkemaan telakan 2003.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Uraga Dock Company
**Rubén Suárez Estrada** (s. 19. helmikuuta 1979 Gijón, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa kreikkalaista Skoda Xanthia ja on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura
---------------

Suárez on kotikaupunkinsa Sporting Gijónin junioriakatemian kasvatti. Noustuaan edustusjoukkueeseen kaudella 1998–1999, hän pelasi siellä seuraavat kuusi kautta, joista kaikki maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Vuonna 2004 hän siirtyi Elcheen, jossa hän pelasi yhteensä neljän kauden ajan.

Heinäkuussa 2008 Suárez teki sopimuksen Levanten kanssa. Hän oli ensimmäisellä kaudellaan joukkueensa paras maalintekijä 12 osumallaan.

Kauden 2009–2010 päätteeksi Levante sijoittui Segunda Divisiónissa kolmanneksi ja nousi näin kahden vuoden tauon jälkeen maan pääsarjaan Primera Divisióniin. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa pääsarjassa 31-vuotiaana 28. elokuuta 2010 Sevillaa vastaan.

Aiheesta muualla
----------------

* Rubén Suárezin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
**Rubén Plaza Molina** (s. 29. helmikuuta 1980 Ibi, Valencia) on espanjalainen maantiepyöräilijä. Hän kilpaili ammattilaisena 2001–2019. Hän voitti etapin Espanjan ympäriajossa 2005 ja 2015 sekä Ranskan ympäriajossa 2015. Hän voitti maantieajon Espanjan-mestaruuden 2003 ja 2009. Aktiiviuransa jälkeen hän on toiminut apulaisjoukkueenjohtajana Israel Cycling Academyssa.

Saavutuksia
-----------

Lähde: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

1997
Maantieajon junioreiden Espanjan-mestaruus
1998
Aika-ajon junioreiden Espanjan-mestaruus
2000
Clasica Internacional Txuma, voitto
2003
Maantieajon Espanjan-mestaruus
Regio Tour, 5. etapin voitto
2004
GP de Ciclismo de Torres Vedras (Troféu Joaquim Agostinho), 5. etapin (aika-ajo) voitto
2005
Grand Prix Internacional Costa Azul, kokonaiskilpailun ja 2. etapin voitto
Vuelta a Murcia, 2. etapin (aika-ajo) voitto
Vuelta a Aragón, kokonaiskilpailun ja 4. etapin (aika-ajo) voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides, 20. etapin (aika-ajo) voitto, 9. etapilla (aika-ajo) toinen
2006
Vuelta a La Rioja, kokonaiskilpailussa toinen
Vuelta a Asturias, 5. etapin voitto
GP de Ciclismo de Torres Vedras (Troféu Joaquim Agostinho), 1. etapin voitto
Clasica a los Puertos de Guadarrama, voitto
2007
Vuelta a La Rioja, kokonaiskilpailun voitto
2008
Vuelta a la Comunidad Valenciana, kokonaiskilpailun voitto
Vuelta a la Comunidad de Madrid, 1. etapin (aika-ajo) voitto
Portugalin ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas, prologin voitto
2009
Vuelta a Murcia, kokonaiskilpailussa toinen, 4. etapin voitto
Circuit de Lorraine, 3. etapin voitto
GP CTT Correios de Portugal, 2. etapin voitto
Maantieajon Espanjan-mestaruus
2010
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kymmenes, 16. etapilla kolmas
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 16:s
2013
Vuelta a Castilla y León, kokonaiskilpailun ja 3. etapin voitto
2015
Ranskan ympäriajo, 16. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, 20. etapin voitto
2018
Vuelta a Castilla y León, kokonaiskilpailun ja 3. etapin voitto
Italian ympäriajo, 18. etapilla toinen

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Rubén Plaza *procyclingstats.com*. Viitattu 27.4.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3  Rubén Plaza Molina *cyclingarchives.com*. Viitattu 21.7.2015. (englanniksi)
**Rubén Oscar Wolkowyski** (s. 30. syyskuuta 1973 Juan José Castelli) on argentiinalais-puolalainen koripalloilija.

Ura
---

Wolkowyski debytoi Quilmesin joukkueessa kaudella 1993–1994 ja edusti seuraa vuoteen 1997 asti. Hän voitti seuran paidassa kaksi kertaa maan torjuntatilaston sekä levypallotilaston. Vuonna 1997 Wolkowyski siirtyi Boca Juniorsin koripallojoukkueeseen, jossa hän voitti torjuntatilaston kaudella 1997–1998. Kaudeksi 1999–2000 hän liittyi argentiinalaiseen Estudiantesiin, jossa hän voitti Argentiinan-mestaruuden. Lisäksi hänet valittiin samana kautena sarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi.

Kauden 2000–2001 Wolkowyski edusti NBA-seura Seattle SuperSonicsia ja teki 2,2 pistettä ottelua kohden. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Dallas Mavericksiin, mutta hänet vapautettiin ennen yhtäkään pelattua ottelua. Tämän johdosta hän palasi Argentiinaan, Quilmesin joukkueeseen. Wolkowyski edusti seuraa muutaman kuukauden ja siirtyi tammikuussa TsSKA Moskovaan, jossa hän pelasi loppukauden. Kaudeksi 2002–2003 Boston Celtics hankki hänen pelioikeutensa. Wolkowyski edusti seuraa seitsemässä ottelussa ennen kuin hänet irtisanottiin. Loppukauden hän pelasi espanjalaisessa Saski Baskoniassa. Kauden 2003–2004 Wolkowyski pelasi Olympiakosissa ja vuodet 2004–2007 venäläisessä Himkissä. Tämän jälkeen hän pelasi Prokom Trefl Sopotissa, josta hän siirtyi kesken kauden italialaiseen Scafati Basketiin.

Tämän jälkeen Wolkowyski on edustanut muun muassa Club Biguáa, Atléticos de San Germánia sekä Libertad de Sunchalesia. Vuonna 2011 hän siirtyi La Uniónin koripallojoukkueeseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Wolkowysky, Ruben Euroliiga. Viitattu 12.3.2012. (englanniksi)
2. 1 2  Ruben Wolkowyski Basketball-Reference. Viitattu 12.3.2012. (englanniksi)
3. ↑  Ruben Wolkowyski Lega Basket Serie A.  Arkistoitu 9.2.2012. Viitattu 12.3.2012. (italiaksi)
4. ↑  Ruben Wolkowyski ficha por la Unión Formosa  5.6.2011. Pirates del Basket. Viitattu 12.3.2012. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Profiili archive.fiba.com (englanniksi)
* Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)
* NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)

Argentiinan joukkue – Kesäolympialaiset 2004
4 Sánchez |
5 Ginóbili |
6 Montecchia |
7 Oberto |
8 Herrmann |
9 Fernández |
10 Sconochini |
11 Scola |
12 Gutiérrez |
13 Nocioni |
14 Delfino |
15 Wolkowyski |
Valmentaja Magnano
*Hovimies seisoo pylvään vieressä*, Adolphe-René Lefevre, noin 1860.
**Hovimies** on aiemmin käytössä ollut nimitys, joka tarkoitti kuninkaan tai ruhtinaan hovissa palvelevaa aatelismiestä. Keskiajalla aatelismiehen tärkein arviointiperuste oli hänen kelpoisuutensa asepalvelukseen.*lähde?* Tämän ritari-ihanteen vähitellen väistyessä kehittyi Espanjassa ja Italiassa 1400-luvulla uusi aatelisihanne. Tämän uudentyyppisen hovimiehen arviointiperusteena oli kirjallinen oppineisuus sekä hallitut käyttäytymistavat.

Ihanteellisen hovimiehen ominaisuudet kokosi kirjaansa italialainen diplomaatti ja kirjailija Baldassare Castiglione, jonka teos *Il libro del cortegiano* julkaistiin 1528. Suomeksi tämä *Hovimies*-nimen saanut kirja ilmestyi J. A. Hollon suomentamana 1957. Uuden ihanteen mukaisista oppineista hovimiehistä kehittyi virka-aateli, joka turvasi aatelissäädyn johtoaseman valtion uudessa keskitetyssä virkakoneistossa.*lähde?*

Kirjassaan Castiglione lanseerasi käsitteen *sprezzatura*. Hovimiehen piti taitaa sotimisen ja ratsastamisen lisäksi myös tanssin, musiikin, runouden ja hurmaavan käytöksen. Kaikki tämä täytyi tehdä näennäisen huolettomasti (*con sprezzatura*), sen piti näyttää luonnolliselta, eikä tekeminen saanut näyttää vaativan ponnisteluita.

Hovinainen
----------

Hovinaiseksi kutsutaan hienostonaista, joka on palkattu kuningattaren tai prinsessan palvelukseen.

Lähteet
-------

* Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1961

### Viitteet

1. 1 2  "Hovimies", Facta 2001, osa 6, palsta 194–195, WSOY 1983
2. ↑  Castiglione, Baldesar, kreivi: *Hovimies*. (Il libro del cortegiano, 1528.). Suomentanut johdannon ja selitykset kirjoittanut J. A. Hollo. Helsinki: WSOY, 1957.
3. ↑  Joonas Konstig: Vuoren ja meren Marche.  *Mondo*, 9/2012, s. 29-30.
4. ↑  "Hovinainen", Facta 2001, osa 6, palsta 195, WSOY 1983
**Eteläntytönkorento** (*Coenagrion puella*) on tytönkorentoihin kuuluva sudenkorento.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Vihreä naaras
Nuori naaras
Nuori koiras
Eteläntytönkorento on ulkonäöltään useiden muiden tytönkorentojen kaltainen. Koiraalla on takaruumiin toisessa jaokkeessa sen takareunasta erillinen tumma U-kirjainta muistuttava kulmikas kuvio. Takaruumis on kolmannesta viidenteen jaokkeeseen enimmäkseen vaalea. Jaokkeiden sivuilla on tummat pitkittäiset viivat, jotka alkavat jaokkeiden tummista takaosista. Naaras on hyvin samankaltainen kuin keihästytönkorento ja sirotytönkorento. Eteläntytönkorentonaaras eroaa näistä kaluksen takareunan hieman aaltoilevan muodon perusteella.

Eteläntytönkorennon takaruumiin pituus on 23–30 mm ja takasiiven pituus 16–24 mm.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Lajia esiintyy yleisenä Keski- ja Etelä-Euroopasta Pohjois-Afrikan rannikolle ja Keski-Aasiaan sekä Siperiassa Altaille asti. Eteläntytönkorento on monissa osissa Eurooppaa yleisin Coenagrion-suvun laji. Laji on havaittu Suomessa ensimmäistä kertaa vuonna 1958, mutta se on alkanut yleistyä nopeasti 2000-luvulla. Sitä tavataan varsinkin Kaakkois-Suomessa ja pääkaupunkiseudulla. Tällä hetkellä jokseenkin harvinaisen eteläntytönkorennon yleisyys on todennäköisesti vielä kasvamassa.

Eteläntytönkorento elää monenlaisilla vesillä, varsinkin seisovilla, mutta myös virtaavilla. Suomessa sitä esiintyy etenkin etelärannikolla runsaskasvustoisilla pienvesillä, kuten sorakuopissa, ojissa ja puutarhojen lampareissa.

Elintavat
---------

Lajin lentoaika on Suomessa touko-kesäkuun vaihteesta elokuun lopulle. Päälentoaika ajoittuu suurin piirtein kesäkuun puolivälistä heinäkuun puoliväliin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Clausnitzer, V.: *Coenagrion puella* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2*.  2009. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 17.8.2014. (englanniksi)
2. ↑  Sami Karjalainen, Heidi Viljanen, Pasi Sihvonen: Eteläntytönkorento – *Coenagrion puella* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
3. 1 2 3 4 5 6  Karjalainen, Sami: *Suomen sudenkorennot*, s. 84–85. Uudistettu laitos. Kustannusosakeyhtiö Tammi, 2010. ISBN 978-951-31-5425-7.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1049823
* Wikispecies: Coenagrion puella
* BioLib: 1590
* BOLD: 255551
* CoL: WTXY
* EoL: 4132319
* EPPO: CONAPU
* EUNIS: 241246
* Fauna Europaea: 214272
* Fauna Europaea (new): 9615a125-cdf3-42c6-ad01-899578d8d92e
* GBIF: 1421964
* iNaturalist: 51678
* IRMNG: 10705707
* IUCN: 158707
* NBN: NBNSYS0000005606
* NCBI: 116143

 |

 |
**Kladeoksen kylpylä** on nimitys, jota käytetään yhdestä antiikin aikaisesta roomalaisesta kylpylästä Olympiassa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Olympian arkeologisella alueella Archaía Olympían kunnassa.

Kylpylä on saanut nykyisin käytetyn nimensä siitä, että se sijaitsi Kladeosjoen rannalla aivan Olympian alueen länsilaidalla. Sen paikalla sijaitsi alun perin varhaisemman Kreikkalaisen kylpylän uima-allas. Kylpylä rakennettiin roomalaisella ajalla 100-luvulla jaa. samaan aikaan läheisen niin kutsutun Roomalaisen majatalon kanssa. Tuohon aikaan kylpylät alkoivat muuttua yksinkertaisista kreikkalaisista kylpylöistä ylellisemmiksi vapaa-ajanviettopaikoiksi.

Kylpylän pinta-ala oli noin 400 neliömetriä. Siinä oli useita huoneita, mukaan lukien atrium, pukeutumishuone, hikoiluhuone sekä huoneita kuumille ja kylmille kylvyille. Osassa huoneita oli kylpyammeita. Katot oli holvattu. Kylpylän lattiat oli koristeltu mosaiikein, joista osa on säilynyt ja kunnostettu. Muutoin rakennus on säilynyt suhteellisen huonosti, sillä joen virtaama on vuosisatojen aikana huuhtonut suuren osan siitä pois.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kladeos baths Ministry of Culture and Sports.  Arkistoitu 7.3.2016. Viitattu 29.2.2016.
Klaas Carel Faber
**Klaas Carel Faber** (20. tammikuuta 1922 Haarlem, Alankomaat – 24. toukokuuta 2012 Ingolstadt, Saksa) oli tuomion saanut hollantilais-saksalainen sotarikollinen. Hänen veljensä oli Pieter Johan Faber, joka teloitettiin sotarikoksista vuonna 1948. 

Faber toimi toisen maailmansodan aikaan Westerborkin siirtoleirillä ja oli mukana yksikössä, joka tappoi hollantilaissiviileitä kostoksi saksalaismiehittäjiä vastaan tehdyistä hyökkäyksistä.

Sodan jälkeen Faber tuomittiin Hollannissa kuolemaan 22 juutalaisen murhasta. Rangaistus muutettiin myöhemmin elinkautiseksi vankeudeksi.

Faber pakeni vankilasta vuonna 1952 Saksaan, jossa eli vuosikymmenet vapaana.

Faber oli Simon Wiesenthal -keskuksen luettelossa natsisotarikollisista. Hän kuoli Saksassa 90-vuotiaana toukokuussa 2012. Saksa ei koskaan suostunut Hollannin luovutuspyyntöihin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  90-vuotias natsirikoskarkulainen kuoli Saksassa *mtvuutiset.fi*.  26.5.2012. Viitattu 27.5.2012.
2. ↑  Klaas Faber: de laatste Nedernazi is dood *De Nieuwe Pers*.  26.5.2012.  Arkistoitu 29.5.2012. Viitattu 26.5.2012. (hollanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
**Lerici-luokka** on Italian merivoimien neljän miinantorjunta-aluksen muodostama alusluokka, jonka alukset ovat italialaisen Intermarine S.p.A.:n valmistamia.

Suunnittelu
-----------

Voimanlähteenä on yksi Wärtsilä NSD BL230-8M -dieselmoottori, joka tuottaa 1 176 kilowatin tehon säätölapapotkurille. Lisäksi aluksella on kolme aktiiviperäsintä miinojenetsintää varten. Aluksilla on komento- ja valvaontajärjestelmänä Datamat. Kaikuluotaimina ovat FIAR SQQ-14/IT ja miinantorjuntajärjestelminä Gaymarine Pluto ja MIN. Aluksen omasuojana on yksi Oerlikonin 20 millimetrin 70 pituuskaliiperin Mk10 -ilmatorjuntakanuuna.

Alukset
-------

**Lerici-luokan miinantorjunta-alukset**| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Lerici* | Intermarine SpA, Sarzana | - | 3. syyskuuta 1982 | 4. toukokuuta 1985 | poistettu palveluksesta |
| *Sapri* | Intermarine | - | 8. huhtikuuta 1984 | 14. joulukuuta 1985 | poistettu palveluksesta |
| *Milazzo* | Intermarine | - | 4. tammikuuta 1985 | 14. joulukuuta 1985 |  |
| *Vieste* | Intermarine | - | 18. huhtikuuta 1985 | 14. joulukuuta 1985 |  |
|

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lerici-luokan miinantorjunta-alus**.
* Rodriguez Intermare: Lerici class minehunters

### Viitteet

1. ↑  Intermarine.it
2. ↑  worldwarships.com
3. ↑  Worldwarships.com - Lerici
**Pätevyysviiri** on Suomessa käytössä oleva veneilyviiri. Pätevyysviiri kertoo ulkopuoliselle että veneen päällikkö tai/ja miehistön jäsen on suorittanut tietyn tutkinnon, ja venekunnan halusta tuoda tämä tieto näkyväksi muille vesillälikkuujille.

Suomen Navigaatioliiton rannikkolaivurin pätevyysviiri, tässä seuran kommodorin tunnuksella.
Pätevyysviirejä on monta eri lajia, esimerkiksi Suomen Navigaatioliiton saaristo-, rannikko- ja avomerilaivurien viirit. Niissä voi olla alareunassa valkoinen paarre, joka osoittaa veneen kuuluvan seuran kommodorille. Varakommodorin tunnusta ei tässä viirisarjassa ole. 

Suomen Veneilyliitto aloitti 1980-luvulla kolmiportaisen veneilijäkoulutuksen. Se keskittyi aluksi juniorikoulutukseen. Asteet olivat jungmanni, kansimies ja ruorimies. Ikärajaksi määrättiin kahdeksan vuotta, joskin ruorimiehellä kaksitoista. Kaikille asteille tehtiin oma pätevyysviiri, joissa on liiton merkin lisäksi 1 - 3 valkoista aaltokuviota sen alla.

Suomen Veneilyliiton alin nuorison pätevyysviiri eli jungmanniviiri; jaettiin tällaisenaan vuoden 2011 loppuun
1990-luvulla perustettiin Veneenpäällikkö-koulutus ja sitä täydentävä Nopean veneen ajo -kurssi. Helmikuussa 2005 Helsingin venemessuilla julkistettiin Veneenkuljettaja- ja Veneenpäällikkö -kurssit. Järjestelmä on viranomaisten auditoima ja sillä on oma laatukäsikirja. Molemmille asteille tehtiin oma merkkinsä ja viirinsä; veneenkuljettajan tunnus on sama kuin ruorimiehen eli kolme valkoista aaltokuviota ja veneenpäälliköllä niiden paikalla valkoiset laakerinlehvät.

Suomen Veneilyliiton ruorimiehen ja veneenkuljettajan viiri; jaettiin tällaisena vuoden 2011 loppuun
Suomen Veneilyliiton veneenpäällikön viiri vuoteen 2011
Suomen Purjehdus ja veneily ry:n veneenpäällikön viiri vuodesta 2012 alkaen
Suomen Purjehdus ja veneily ry:n katsastajanviiri
Suomen Purjehdus ja veneily ry:n kouluttajanviiri
Joulukuussa 2011 Suomen Purjehdus ja Veneily ry ilmoitti uutiskirjeessään, että Veneilyliiton pätevyysviirejä suunniteltaisiin uudelleen.
Vuoden 2012 ensimmäisessä uutiskirjeessä julkaistiin tieto Liikenteen turvallisuusviraston uuden liittotunnuksen hyväksynnästä.*selvennä*

Vuonna 2017 tuli lisäksi Katsastusmiehen viiri, jossa on liiton erikoismerkki ja tunnuksena valkoinen ankkuri jonka tukissa on tuomarin vaakakupit. Venemessuilla 2019 esiteltiin uusi Kouluttajanviiri, josta tiedotetaan enemmän myöhemmin saman kauden aikana

Lähteet
-------

1. ↑  Uutiskirjeen referaatti
2. ↑  SPV, kiertokirje kouluttajille toukokuu 2017
3. ↑  SPV, kiertokirje kouluttajille 1/2019
**Äänenkannattaja** on yleensä sanomalehti, mutta voi olla myös aikakauslehti, joka ilmoittaa ajavansa tietyn yhteiskunnallisen yhdistyksen, järjestön, puolueen ym. yhteisön tarkoitusperiä.

Äänenkannattajien avulla kannattajat voivat käydä keskenään keskustelua liikkeen päämääristä ja siihen kuulumattomat voivat tutustua liikkeen päämääriin.

Äänenkannattajien merkitys virallisena mielipiteenä on erityisen tärkeä yksipuoluejärjestelmässä, missä niiden voidaan katsoa edustavan jossain määrin myös hallituksen kantoja tai hallinnon parissa vallitsevia mielipiteitä.

Monet puolueiden äänenkannattajat ovat muuttuneet sitoutumattomiksi, kuten Helsingin Sanomat, joka aikoinaan oli Edistyspuolueen äänenkannattaja mutta vuodesta 1932 sitoutumaton.

Katso myös
----------

* Luettelo suomalaisten puolueiden pää-äänenkannattajista

Lähteet
-------

1. ↑  Wiberg, Matti: *Politiikan sanakirja*, s. 636. Toimittanut Kalevi Koukkunen. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Siltala, 2011. ISBN 978-952-234-048-1.
2. ↑  Niina Koskipalo, Fasismia vai isänmaallisuutta?[vanhentunut linkki] Pro gradu -tutkielma
3. ↑  Keijo K. Kulha: / Erkko, Eljas (1895–1965) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  8.2.2008. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Katalonialainen ahjo
**Pätsi** eli **katalonialainen ahjo** on keskiaikainen raudanvalmistusuuni. Nimensä mukaisesti katalonialainen ahjo keksittiin 700-luvulla Kataloniassa, Espanjassa. Suomen sana *pätsi* puolestaan on lainattu venäjästä (*petš*) ja se tarkoittaa uunia. Luostarilaitoksen ja katolisen kirkon sisäisen tiedonkulun ansiosta pätsit levisivät nopeasti syntysijoiltaan Kataloniasta ympäri Eurooppaa ja karolingisella ajalla syrjäyttivät varhaisemmat harkkohytit.

Pätsi on kivestä tai tulenkestävistä tiilistä rakennettu kuilu-uuni, jonne ladotaan puuhiiltä ja rautamalmia vuoron perään kerroksittain. Harkkohyteissä käytettävän luonnollisen vedon sijaan pätsiin lietsotaan palkeilla ilmaa. Näin veto paranee, ja pätsillä kyetään saavuttamaan korkeampia lämpötiloja ja parempi raudansaanto kuin harkkohytillä. Pätsillä päästään noin 75 % raudan saantoon, kun harkkohytillä jäädään vain noin 25 % tietämille, ja sillä voidaan saavuttaa yli 1200 °C:n lämpötiloja. Varsinkin sisterssiläismunkit, joiden tiedetään olleen taitavia metallurgeja, kehittivät pätsiä eteenpäin: käyttämällä lihasvoiman sijaan lietsomiseen vesiratasta pätsissä on mahdollista saavuttaa lämpötiloja, jotka riittävät raudan sulattamiseen. On mahdollista, että sisterssiläismunkit olisivat valmistaneet valurautaa jo varhaisessa vaiheessa. Ensimmäiset pätsit rakennettiin Suomeen ristiretkiajan loppuvaiheessa.

Pätsistä on enää lyhyt askel varsinaiseen masuuniin, josta rauta saadaan sulana takkirautana ulos. Ensimmäinen varsinainen masuuni on ajoitettu Ruotsin Lapphyttaniin 1100-luvulle.
**Hwang Kyung-Seon** (tai **Hwang Gyeong-Seon**) (kor. 황 경선, s. 21. toukokuuta 1986 Soul) on eteläkorealainen taekwondoin. Hän on kaksinkertainen olympiavoittaja ja maailmanmestari naisten 67 kg:n painoluokassa.

Hwang saavutti Ateenan olympialaisissa 2004 pronssia 67 kg:n sarjassa kukistettuaan pronssiottelussa guatemalalaisen Heidy Juárezin pistein 5–2. Pekingissä 2008 hän voitti kultaa kaadettuaan loppuottelussa kanadalaisen Karine Sergerien pistein 2–1. Hän uusi 67-kiloisten kultamitalin Lontoossa 2012 voitettuaan loppuottelussa turkkilaisen Nur Tatarin 12–5.

Hwang voitti 67 kg:n maailmanmestaruuden Madridissa 2005 ja Pekingissä 2007 kukistettuaan kummallakin kerralla loppuottelussa ranskalaisen Gwladys Epanguen. Gyeongjun MM-kilpailuissa 2011 hän sai pronssia.

Hwang voitti Dohan Aasian kisoissa 2006 kultaa 67 kg:n sarjassa. Hän sai samassa painoluokassa hopeaa Aasian-mestaruuskilpailuissa 2006 ja 2012 sekä universiadeissa 2005. Hän voitti junioreiden Aasian-mestaruuden 63-kiloisissa 2003.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hwang Gyeong-Seon *sports-reference.com*.  Arkistoitu 2.10.2015. Viitattu 29.4.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Hwang, Kyung-seon *taekwondodata.com*. Viitattu 29.4.2015. (englanniksi)
3. ↑  15th Asian Games Doha 2006 - Taekwondo *gettyimages.co.uk*.  8.12.2006. Viitattu 29.4.2015. (englanniksi)
Uragan satama noin vuonna 1890.
**Uraga** (jap. 浦賀) on satamakaupunginosa Yokosukan kaupungissa Kanagawan prefektuurissa Japanissa. Se sijaitsee Tokionlahden suulla, Miuran niemen itäpuolella Uragan kanavan pohjoispäässä. 

Koska Uraga sijaitsee strategisella paikalla Tokionlahden sisäänkäynnillä, se on historiallisesti ollut usein ensimmäinen paikka Japaniin saapuvien ulkomaisten alusten ja japanilaisten kohtaamiselle. Vuonna 1853 Matthew Perryn komentamat, Japanille uhkavaatimuksen tuoneet mustat laivat ankkuroituivat Uragan edustalle. Kun kommodori Perryn joukot palasivat takaisin Japaniin seuraavana vuonna, ne ohittivat japanilaisten toiveiden vastaisesti Uragan laskeakseen ankkurin lähemmäksi Edoa nykyisen Jokohaman edustalle. Amerikkalaisten pelote pakotti Japanin lopettamaan eristäytymispolitiikkansa.

Uraga sai kaupungin aseman osana Kanagawan prefektuurin Miuran piirikuntaa vuonna 1889. Se liitettiin Yokosukan kaupunkiin vuonna 1943.*lähde?* Nykyisin se on nukkumalähiö Tokiossa ja Jokohamassa työskenteleville.

Lähteet
-------

1. ↑  Mission to Japan.  *LIFE*, 17.9.1945, 19. vsk, nro 12, s. 55–56.  Time, inc. ISSN 0024-3019. Google Books. Viitattu 19.10.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Uraga** Wikimedia Commonsissa