recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Amerikanorvokki** (*Viola lanceolata*) on orvokkien sukuun kuuluva varreton, valkokukkainen kasvilaji, jota käytetään koristekasvina. Lajin tieteellinen nimi tulee kasvin peitsimäisestä (lat. *lanceolatus*) lehtimuodosta sekä elinympäristöistä, joissa se menestyy.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Amerikanorvokki on monivuotinen, 10–15 senttimetrin korkuinen ruohokasvi, jolla on kapeat, peitsimäiset lehdet. Tavallisesti sileäpintaiset lehdet saattavat olla kesällä leveämpiä kuin keväällä. Varsi on sileä ja kapea.

Amerikanorvokki kukkii toukokuusta kesäkuuhun. Epäsymmetrisessä kukassa on viisi valkoista terälehteä, jotka sijaitsevat varren yläosassa. Kolme alempaa terälehteä ovat tavallisesti violettisuonisia. Hedelmät ovat vihreitä, soikeahkoja kotia, jotka sisältävät lukuisia pieniä siemeniä. Siemenet ovat kypsinä tummanruskeita; kasvi levittäytyy pääasiassa maata pitkin suikertavilla, juurimaisilla rönsyillään.

Levinneisyys
------------

Amerikanorvokki on kotoisin Pohjois-Amerikasta, missä sitä esiintyy monissa Yhdysvaltain osavaltioissa sekä Kanadassa.

Elinympäristö
-------------

Amerikanorvokki kasvaa soilla, kosteilla niityillä sekä rannoilla hiekkaisessa maaperässä. Amerikanorvokki risteytyy usein läheisen sukulaisensa *Viola macloskeyi*n kanssa muodostaen lajin *Viola primulifolia*. Lajit kasvavat samanlaisissa elinympäristöissä, mutta risteymän lehtimuoto vaihtelee peitsimäisestä *mackloskeyi*lle tyypilliseen sydämenmuotoiseen orvokinlehteen.

Lähteet
-------

1. ↑  Maiz-Tome, L.: *Viola lanceolata* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2020-1*.  2016. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 21.3.2020. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q3560365
* Wikispecies: Viola lanceolata
* AoFP: 2214
* CoL: 5BGZH
* EoL: 584622
* EPPO: VIOLA
* FNA: 242417464
* GBIF: 5331183
* GRIN: 101115
* iNaturalist: 128617
* IPNI: 868494-1
* IRMNG: 11441595
* ITIS: 22094
* IUCN: 64326265
* MichiganFlora: 2784
* NatureServe: 2.141474
* NCBI: 1017135
* Open Tree of Life: 697878
* Plant List: kew-2460409
* PLANTS: VILA4
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:868494-1
* Tropicos: 33800024
* VASCAN: 9492
* WisFlora: 5392
* WFO: wfo-0000424157

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Viola lanceolata
**Ulrich "Uli" Hiemer** (s. 21. syyskuuta 1962 Füssen) on saksalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja.

Ura
---

Hiemer aloitti uransa pääsarjatasolla kotikaupunkinsa Füssenin joukkueessa kaudella 1979–1980. Tätä ennen hän oli ehtinyt edustaa Länsi-Saksaa alle 18-vuotiaiden EM-turnauksessa edellisenä keväänä. Füssenissä Hiemer pelasi kaksi kautta ennen siirtoaan Kölniin. Kölnissä Hiemer pelasi kolme kautta ja lähti sitten NHL:aan. Colorado Rockies oli varannut hänet kesällä 1981. Sen jälkeen seura oli muuttanut Kalliovuorilta itärannikkolle ja tunnettiin nyt nimellä New Jersey Devils. Hiemer liittyi Devilsin vahvuuteen kaudelle 1984–1985 ja vakiinnutti heti paikkansa NHL-joukkueessa. Hiemer pelasi Devilsissä kolmen kauden aikana 143 ottelua. Jaksoon mahtui myös 15 ottelun visiitti AHL-joukkue Maine Marinersiin. 143 NHL–ottelussa Hiemer teki tehot 19+54 ja istui 176 jäähyminuuttia.

NHL:sta Hiemer palasi takaisin Saksaan Düsseldorfer EG:n joukkueeseen jossa hän pelasi seuraavat yhdeksän kautta ennen lopettamistaan keväällä 1996.

Hiemer oli myös keskeinen pelaaja Saksan maajoukkueessa. Alle 18-vuotiaiden EM-kisoissa hän edusti Länsi-Saksaa vuosina 1979 ja 1980. Alle 20-vuotiaiden Maailmanmestaruuskisoissa hän pelasi kolmissa kisoissa vuosina 1980, 1981 ja 1982. Ensimmäiset miesten maailmanmestaruuskisat Hiemer pelasi vuonna 1981 joskin rooli tuolloin oli vielä pieni ja turnauksessa hän merkkautti vain yhden syöttöpisteen. Hiemer pelasi maajoukkueessa poikkeuksetta vuoden 1985 maailmanmestaruuskisoihin asti. Hän oli mukana myös vuoden 1984 Sarajevon olympiaturnauksessa sekä vuoden 1985 Canada-cupissa. Hiemer teki paluun maajoukkueeseen vuoden 1989 maailmanmestaruusturnaukseen ja oli mukana myös vuosien 1992 ja 1994 olympiaturnauksissa. Vuoden 1994 Olympiajoukkueessa sekä viimeisissä maailmanmestaruuskisoissaan vuonna 1995 Hiemer toimi Saksan joukkueen kapteenina.

Saavutukset
-----------

* Saksan mestaruus vuosina 1984, 1990, 1991, 1992, 1993, 1996
* All-Star Team 1984, 1990, 1991, 1993
* Saksan vuoden tulokas palkinto vuonna 1980
* Saksan parhaan puolustajan palkinto vuosina 1990, 1991, 1993
* Saksan jääkiekon Hall of Fame valinta

Lähteet
-------

1. 1 2  Ulrich Hiemer at eliteprospects.com *www.eliteprospects.com*. Viitattu 19.12.2021. (englanniksi)
**Arianrhod** oli kelttiläisessä mytologiassa äitijumala Dônin ja Beli Mawrin tytär. Arianrhod esiintyy walesilaisen Mabinogion-tarusikermän neljännessä tarussa *Math, Mathonwyn poika*. Hänen sisaruksiaan ovat Gwydion, Gilfaethwy, Gofannon sekä Amaethon. Toisissa legendoissa hänen veljekseen on mainittu myyttisellä nimellä Caswallawn tunnettu historiallinen Cassivellaunus. 

Mabinogionissa kerrotaan, että Gwyneddin kuninkaalla Math fab Mathonwyllä oli erikoisena tapanaan lepuuttaa jalkojaan neitsyen sylissä. Mathin sisarentytär Arianrhod on ehdolla tähän tehtävään. Hänen täytyi kuitenkin ensin alistua neitsyyden varmistavaan kokeeseen eli astuttava Mathin taikasauvan yli. Mutta tämän tehdessään hän synnyttääkin kaksi poikaa. Toinen pojista saa nimen Dylan ail Don, mutta toiselle Arianrhod asettaa kolme tabua. Ensimmäisen mukaan poikaa ei saa nimetä ennen kuin hänen äitinsä tekee sen. Toisen mukaan poika ei saa kantaa aseita ennen kuin hänen äitinsä ojentaa ne hänelle. Kolmannen mukaan poika ei saa koskaan mennä naimisiin ihmisnaisen kanssa. Arianrhodin veli Gwydion saa kuitenkin petkutettua Arianrhodin antamaan pojalle nimen Lleu Llaw Gyffes, ja Gwydion ja Lleu onnistuvat oveluudella murtamaan myös toisen tabun. Lopulta kolmaskin kielto kierretään, kun Gwydion ja kuningas Math luovat loitsuilla kukista Blodeuweddin vaimoksi Lleulle.

Lähteet
-------

* Green, Miranda J. : Dictionary of Celtic Myth and Legend. Thames & Hudson 1997. ISBN 0-500-27975-6

### Viitteet

1. 1 2 3  Green 1997, s. 34
2. 1 2  Math *Britannica Academic, Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica Inc. Viitattu 4.12.2018. (englanniksi)
3. ↑  Green 1997, s. 133-134
**Uliastai** on Zavhanin provinssin pääkaupunki Mongoliassa. Qing-dynastian valtakaudella kaupunki oli koko Ulko-Mongolian hallinnollinen keskus.

Maantiede
---------

Uliastai sijaitsee Hangaivuorten länsiosassa Chigistei- ja Bogdjokien yhtymäkohdassa. Alueen talvet ovat erittäin kylmiä ja lämpötila saattaa tippua jopa lukemaan –45 °C.

Historia
--------

Merkkikivi mantšujen valtakaudelta.
Qing-dynastian valtakaudella Uliastai oli Ulko-Mongolian hallinnollinen keskus. Se perustettiin vuonna 1733 *jiangjunin* eli hallinnosta vastaavan kenraalin asuinpaikaksi. Jiangjunin alaisina toimi kaksi *ambania*, joista toinen tuli kahdeksasta lippukunnasta ja toinen paikallisten halhamongolien yläluokasta. Paikallinen varuskunta koostui sekä kiinalaisista, että halhamongolisotilaista. Varuskunta on sittemmin tuhoutunut, mutta joitakin sen raunioita on vielä jäljellä kaupungin reunamilla. Vuonna 1765 kaupungin alun perin puinen muuri korvattiin kivisellä ja vuonna 1787 valmistui kiinalaiselle sodanjumala Guan Yulle omistettu temppeli. Mongoliassa Guan Yu yhdistetään tavallisesti Geseriin. Muslimikapinalliset hävittivät kaupungin vuonna 1869, mutta se jälleenrakennetiin nopeasti ja vuonna 1908 avautui venäläinen konsulaatti. Vuonna 1910 kaupungissa oli noin 1 200 asukasta ja heistä 200 oli kiinalaisia loppujen ollessa mongoleja. Varsinaisen kaupungin ulkopuolella toimi lisäksi kiinalaisia ja venäläisiä kauppiaita. Paikalliset Qing-dynastian viranomaiset antautuivat nyt kokonaan itsenäistyneelle Mongolialle tammikuussa 1912. Itsenäistymistä seurasi Mongolian vallankumous 1921. Zavhanin provinssin pääkaupunki Uliastaista tuli vuonna 1931 ja se sai uuden nimen *Jawkhlant*. Vanha nimi palautettiin vuonna 1959.

Väestö
------

Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Uliastain asukasluku oli 17 468 ja vuoden 2016 arvion mukaan 15 756.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Christopher P. Atwood: *Encyclopedia of Mongolia and the Mongol Empire*, s. 572. Facts On File, 2004. ISBN 0-8160-4671-9. (englanniksi)
2. ↑  Uliastai Lonely Planet.  Arkistoitu 2.6.2021. Viitattu 3.11.2017. (englanniksi)
3. ↑  Mongolia *citypopulation.de*. Viitattu 3.11.2017. (englanniksi)
**Ariana Washington** (s. 27. elokuuta 1996) on yhdysvaltalainen pikajuoksija.

Washington oli mukana Lontoon MM-kilpailuissa vuonna 2017, jossa juoksi alkuerissä lopulta kultaa voittaneessa Yhdysvaltojen pikaviestijuokkueessa. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuista hän on saavuttanut hopeaa 100 metrin juoksusta ja pronssia 200 metrin juoksusta vuoden 2013 kisoista Donetskissa. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Washington edusti maataan vuonna 2014 Eugenessa. Hän oli mukana kultaa voittaneessa pikaviestijoukkueessa, minkä lisäksi hän sijoittui 100 metrillä seitsemänneksi.

Ennätyksikseen Washington on juossut 100 metrillä ajan 11,01 ja 200 metrillä ajan 22,21, molemmat vuonna 2016.

Lähteet
-------

1. ↑  Ariana Washington United States Olympic & Paralympic Committee. Viitattu 24.7.2022.
2. 1 2 3  Ariana Washington Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Claire Lynch vuonna 2018.
**Claire Lynch** (s. 20. helmikuuta 1954 Kingston, New York) on yhdysvaltalainen bluegrasslaulaja. Hän muutti perheensä kanssa Hazel Greeniin 12-vuotiaana ja lauloi lapsuudessaan epävirallisena triona siskojensa kanssa.

Lynch liittyi Hickory Wind -yhtyeeseen, jossa myös hänen tuleva miehensä Larry oli mukana. Yhtyeen uudeksi nimeksi otettiin sittemmin Front Porch String Band, ja vuonna 1977 ilmestyi omakustanteinen debyyttialbumi *Smilin' at You*, jota seurasi vielä samana vuonna *Country Rain*. Vuonna 1981 yhtye julkaisi *Front Porch String Band* -nimisen albumin Rebel-levymerkillä. Lynch julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa (*Breakin' It*) pienemmällä Ambush-levymerkillä.

Kun Lynch alkoi odottaa ensimmäistä kahdesta lapsestaan vuonna 1982, hän ja hänen miehensä hajottivat yhtyeen ja asettuivat pohjoiseen Alabamaan. Aviopari jatkoi esiintymistä tämän jälkeenkin, ja Claire Lynch toimi myös lauluntekijänä, jonka lauluja coveroivat Stephanie Davis, Patty Loveless ja Kathy Mattea. Vuonna 1990 Claire ja Larry Lynch perustivat uuden version Front Porch String Bandista, ja seuraavana vuonna ilmestyi comebackalbumi *Lines & Traces*. Yhtyeessä ovat toimineet sellaiset muusikot kuin Michael McLain, Missy Raines ja Jim Hurst.

Lynchin toinen sooloalbumi, *Friends for a Lifetime*, ilmestyi vuonna 1993. Hänen albuminsa *Moonlighter* (1995) sai Grammy-ehdokkuuden parhaana bluegrassalbumina. Myöhempiä Lynchin levyjä ovat olleet *Silver and Gold* (1997), *Lovelight* (2000), *Out in the Coutnry* (2001), *New Day on Rounder Records* (2006), *Whatcha Gonna Do* (2009) ja *Dear Sister* (2013). Soolouransa ja Front Porch String Bandin levytysten lisäksi Lynch on laulanut myös Ralph Stanleyn, Linda Ronstadtin, Emmylou Harrisin, Patty Lovelessin, Dolly Partonin, John Starlingin ja Pam Tillisin levyillä.

Lynch on saanut kaksi Grammy-ehdokkuutta ja International Bluegrass Music Associationin vuoden naislaulajan arvon kolmesti vuosina 1997, 2010 ja 2013.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  AllMusic: Claire Lynch
2. ↑  Myriad Artists: Claire Lynch's New Album Dear Sister
3. ↑  Claire Lynch: Biography


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Esa Kullervo Suvilehto** (s. 6. joulukuuta 1949 Pyhäjärvi) on suomalainen näyttelijä. Hän on tehnyt uransa pääasiassa Kajaanin ja Kotkan kaupunginteattereissa.

Ura
---

Suvilehto syntyi Iisakki Suvilehdon ja Aune Lohvan perheeseen. Hän suoritti Suomen Teatterikoulun vuosina 1969–1973, minkä jälkeen hän työskenteli kiinnitettynä näyttelijänä Ryhmäteatterissa 1973–1975, Penniteatterissa 1975–1977 ja Kajaanin kaupunginteatterissa 1977–1987. Sen jälkeen hän on näytellyt Kotkan kaupunginteatterissa.

Suvilehdon roolitehtäviä ovat olleet muun muassa Tybalt tragediassa *Romeo ja Julia*, Peachum musiikkinäytelmässä *Kolmen pennin ooppera* ja Argan komediassa *Luulosairas* (2011). Suvilehto on näytellyt myös muun muassa teoksissa *Prinsessa Ruusunen*, *Saiturin joulu*, *Nummisuutarit*, *Juurakon Hulda*, *My Fair Lady*, *Jäniksen vuosi*, *Reviisori* ja *Niskavuoren nuori emäntä*; kaikki Kotkan kaupunginteatterissa 2000- ja 2010-luvuilla.

Suvilehdon lukuisista elokuva- ja televisiorooleista mainittakoon pastori Pöntinen historiallisessa elokuvassa *Tulipää*, karjalaismies suurelokuvassa *Talvisota* ja isoisä draamasarjassa *Syke*. Vuonna 1981 hänellä oli Takkalan Matin rooli Jukka Sipilän ohjaamassa viisiosaisessa eeppisessä draamassa *Kukkivat roudan maat*. Vuonna 1989 Suvilehto näytteli taksikuski Maken roolin Jussi Niilekselän kuusiosaisessa televisiosarjassa *Saastamoisen poika*.

Lähteet
-------

* Martin, Timo; Niemi, Pertti; Tainio, Ilona: *Suomen teatterit ja teatterintekijät - Yhteisö- ja henkilöhakemisto*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton julkaisu n:o 28, 1974. ISBN 951-30-2505-5.
* Tainio, Ilona (toim.): *Suomen teatterit ja teatterintekijät 1983 - Yhteisö- ja henkilöhakemisto*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton julkaisu, 1983. ISBN 951-30-5727-5.
* Seppälä, Riitta; Tainio, Ilona (toim.): *Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993 - Yhteisö- ja henkilöhakemisto*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliitto ry, 1993. ISBN 951-31-0236-X.

1. 1 2 3 4  Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993, s. 435
2. ↑  Lehtoranta, Riina: Kotkan teatterikerho myönsi Valokiila-patsaan Lise Holmbergille *Kymen Sanomat*.  7.12.2016. Kaakon Viestintä Oy. Viitattu 29.12.2019.
3. 1 2 3  Suvilehto Esa *Ilona*. Teatterin tiedotuskeskus (TINFO) ja Teatterimuseo. Viitattu 29.12.2019.
4. ↑  Esa Suvilehto Elonetissä.

Aiheesta muualla
----------------

* Loviisan Sanomat 20.09.2011 - Lehtiluukku.fi
* Yle Areena: Saastamoisen poika

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Ulises Alejandro Dávila Plascencia** (s. 13. huhtikuuta 1991 Guadalajara) on meksikolainen jalkapalloilija, joka edustaa Portugalin Primeira Ligassa pelaavaa Vitória FC:tä lainasopimuksella Valioliigan Chelsea FC:stä. Vasenjalkainen Dávila on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Dávila edusti vuodet 2008–2011 kasvattajaseuransa CD Guadalajaran edustusjoukkuetta, joka pelasi Meksikon pääsarjassa. Hän pelasi seuran paidassa 15 ottelua onnistumatta kertaakaan maalinteossa.

Elokuussa 2011 Dávila siirtyi Valioliigan suurseuraan Chelsea FC:hen. Hänet lähetettiin heti lainalle Alankomaiden Eredivisien Vitesseen, jota hän edusti kauden 2011–2012 pelaten vain kaksi ottelua Eredivisiessä. Kaudeksi 2012–2013 Dávila lähetettiin Chelseasta lainalle Espanjan kakkostason Segunda Divisiónin CE Sabadell FC:hen. Sabadellissä Dávila oli luottopelaaja pelaten kauden aikana 35 ottelua, joissa syntyi neljä maalia. Seuraavan kauden eli kauden 2013–2014 Dávila vietti lainalla toisessa Segunda Divisiónin seurassa, Córdoba CF:ssä. Córdobassakin hän sai hyvin vastuuta pelaten kauden aikana 37 ottelua, joissa hän teki seitsemän osumaa. Córdoba nousi kauden jälkeen pääsarjaan, mutta Dávila lähetettiin syksyllä 2014 jälleen lainalle Segunda Divisióniin, nyt CD Tenerifeen. Hän pelasi Tenerifessä syyskauden aikana kymmenen peliä ja teki yhden maalin, kunnes Chelsea lähetti hänet tammikuussa 2015 lainalle Portugalin pääsarjan Primeira Ligan Vitória FC:hen.

### Maajoukkueura

Dávila on edustanut monia Meksikon nuorten maajoukkueita. Vuodet 2007–2011 hän pelasi alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa 11 ottelua, joissa syntyi kolme osumaa. Vuonna 2011 Dávila voitti alle 20-vuotiaiden kanssa sekä maanosan mestaruuden että pronssia MM-kilpailuista Kolumbiasta. MM-kilpailuissa Dávila onnistui tekemään yhden maalin.

Lähteet
-------

* Ulises Dávila Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Galena** on kaupunki Alaskassa. Se sijaitsee Yukonjoen pohjoisrannalla 72 kilometriä itään Nulatosta. Innokon luonnonpuisto on lounaaseen Galenasta. 

Vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 675. Näistä 63,41% edusti etnisesti Amerikan alkuperäiskansoja.

Historiaa
---------

Koyukon athabaskoilla oli alueella tilapäisiä leirejä, joita he käyttivät villiriistan vaeltaessa alueelta toiselle. Kesäisin monet perheet siirtyivät lautoilla Yukonille kalastamaan lohta. Koyukukjoen ja Nowitnajoen väliltä on löydetty 12 kesäkalastusleiriä. Galena perustettiin vuonna 1918 lähelle athabaskojen kalastusleiriä, jota kutsuttiin Henry's Pointiksi. Siitä tuli tukikohta läheisille lyijymalmikaivoksille, jotka avattiin 1918 ja 1919.

Vuonna 1920 athabaskat, jotka asuivat yläjuoksulla Loudenissa alkoivat muuttaa Galenaan. He alkoivat myydä puuta höyrylaivoille ja toimia rahdinkuljettajina kaivoksille. 1920-luvun puolivälissä Galenaan perustettiin ensimmäinen koulu. Toisen maailmansodan aikana rakennettiin armeijan lentokenttä Galena Air Force Station. 1950-luvun aikana armeijan tukikohdan rakennustyöt, lentokentän ja teiden parantaminen saivat aikaan Galenan alueen taloudellisen kasvun. 

Vuosina 1945 ja 1971 kaupunkia koettelivat tulvat. Näiden vuoksi uusi kaupunkikeskus nimeltään New Town perustettiin Alexanderinjärven rannalle noin 2,5 kilometriä itään alkuperäisestä keskuksesta. Kaupungin virastot, terveysasema, koulut, kauppa ja yli 150 asuntoa rakennettiin New Towniin. 

Ilmavoimien tukikohta suljettiin vuonna 1993.

Lähteet
-------

1. ↑  American FactFinder (Community facts -haulla *kaupungin nimi, piirikunta*) *US Census Bureau*.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Galena**.
* Galena Google Localissa
**Felix Eugen Vladimir Benjamin Brofeldt** (6. tammikuuta 1884 Savonlinna – 24. lokakuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja kirjallisuuden suomentaja.

Felix Brofeldtin vanhemmat olivat nimismies Viktor Brofeldt ja Eunica Hymander. Hän pääsi ylioppilaaksi 16-vuotiaana Savonlinnan reaalilyseosta vuonna 1900 ja opiskeli sitten kieliä Helsingin yliopistossa. 

Brofeldt tuli Helsingin Sanomien palvelukseen vuonna 1906 aluksi oikolukijaksi. Vuodesta 1918 alkaen hän oli Helsingin Sanomien ulkomaanosastolla toimittajana. Hän teki myös suomennoksia ja käänsi ulkomaisia tekstejä Helsingin Sanomia varten.

Brofeldt kuului aikanaan Ylioppilaskunnan Laulajiin ja hän harrasti myös pianonsoittoa opiskeltuaan sitä musiikkiopistossa.

Brofeldt kuoli 48-vuotiaana sydänkohtaukseen lokakuussa 1932. Hänen keräämiään kirjoja ja aikakauslehtiä lahjoitettiin Suur-Savon museolle.

Suomennoksia
------------

* Adrienne Thomas : *Katrinista tuli sotilas: romaani Elsass-Lothringista*. WSOY 1931 (alkuteos *Katrin wird soldat*)
* Erich Maria Remarque : *Paluutie* ; tekijän tarkastamasta lopullisesta laitoksesta suom. Felix Brofeldt. Kirja, Helsinki 1931

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ylioppilasmatrikkeli 1900, matrikkelinumero 26947 (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3 4  Toimittaja Felix Brofeldt kuollut, Helsingin Sanomat, 25.10.1932, nro 290, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Suur-Savon museo saanut huomattavia lahjoituksia, Mikkelin Sanomat, 17.01.1933, nro 6, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Sanomalehtimiehen kuolema, Uudenmaan Sanomat, 10.12.1932, nro 140, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Servius Sulpicius Galba Augustus** (synt. *Servius Sulpicius Galba*, myöh. *Lucius Livius Ocella Sulpicius Galba*, yleisesti **Galba**) (24. joulukuuta 3 eaa. – 15. tammikuuta 69) oli Rooman keisari, joka hallitsi 8. kesäkuuta 68 – 15. tammikuuta 69. Hän oli niin kutsutun neljän keisarin vuoden ensimmäinen keisari.

Galba oli konsulina vuonna 33. Hänet tunnettiin ankarista otteistaan. 30-luvun lopulla hän toimi Ylä-Germanian maaherrana, 40-luvulla African provinssin maaherrana. 50-luvulla hän vetäytyi julkisuudesta, mutta vaikuttaa odottaneen jotakin erikoista tapahtuvan päätellen siitä, että hänellä oli aina matkustaessaan miljoonan sestertiuksen arvosta kultaa mukanaan. Vuonna 61 hänestä tuli Hispania Tarraconensiksen maaherra. Hän oli Neroa vastaan suunnatun Julius Vindexin johtaman vallankumouksen alkaessa vuonna 69 Hispaniassa. Hänet pyydettiin keisariksi päivää ennen Neron kuolemaa. 

Galba tuli keisariksi yli 70-vuotiaana. Roomaan saapumisen jälkeen Galba osoittautui kitsaaksi ja ankaraksi. Tacitus kertoo pretoriaanikaartin vaatineen rahalahjoitusta, joka Galban nimissä oli aiemmin annettu. Galban vastaus oli: "En osta joukkojani, vaan värvään ne." Hän mitätöi kaikki Neron antamat lahjoitukset ja vaati niistä yhdeksän kymmenesosaa takaisin. Ylimielisyys sotilaita kohtaan oli vakava virhe. Ylä- ja Ala-Germanian legioonat nousivat tammikuun alussa kapinaan häntä vastaan julistaen Aulus Vitelliuksen uudeksi keisariksi. Legioonat luopuivat hänestä ja pretoriaanikaarti surmasi hänet. Vallankaappauksen suunnitellut Otho nostettiin keisariksi.

Lähteet
-------

* Tacitus: *The Histories (Historiae)*. Loeb Classical Library engl. translation Clifford H. Moore, 1925.
* Suetonius: *Rooman keisarien elämäkertoja (De vita vita Caesarum), suom. J.A. Hollo*. WSOY, 1960.

### Viitteet

1. ↑  "legi a se militem, non emi", Tacitus Historiae I.5 sekä Suetonius s. 351

Kirjallisuutta
--------------

* Henrikson, Alf: *Antiikin tarinoita*. (Antikens historier, 1959.) Suomennos: Maija Westerlund. Helsinki: WSOY, 2004. ISBN 951-0-18515-9.
* Kivimäki, Arto & Tuomisto, Pekka: *Rooman keisarit*. Hämeenlinna: Karisto, 2005. ISBN 951-23-4546-3.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Nero** | **Rooman keisari** | Seuraaja:**Otho** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* IdRef

 |

 |
Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
**Uljas** oli Helsingissä vuosina 1886–1887 ilmestynyt urheilulehti.

Alaotsikolla *Urheuden ja reippauden edustaja* ilmestynyt *Uljas* oli ensimmäinen suomenkielinen urheilulehti, tosin sanaa *urheilu* ei tuolloin vielä käytetty. Sen julkaisija ja toimittaja Onni Ruuth näki urheilussa varsinkin nuorison terveyden kohentajan. Ruotsinkielisen *Sportenin* tavoin lehti keskittyi metsästykseen, purjehdukseen, soutuun, voimisteluun ja talviurheiluun sekä esitteli tunnettujen urheilijoiden elämäkertoja. Avustajiksi olivat lupautuneet muun muassa Berndt Höök, Onni Wetterhoff, Ernst Bonsdorff, Viktor Heikel, Ivar Wilskman, Anton Moberg, Karl Gustaf Ekebom ja Viktor Bergman. Julkaisu maksoi ainoastaan 3,60 markkaa vuodelta, jotta vähätuloisemmillakin olisi mahdollisuus tilata lehteä.

Kerran kuukaudessa ilmestynyt *Uljas* sai ensimmäisenä vuonnaan lähes 800 tilaajaa, mutta sen jälkeen määrä laski alle 500:n. Lehti lakkasi avustajien puutteeseen, toimittajan kiireisiin ja levikin vähäisyyteen. Urheilun edistäjäksi lupautui tuolloin sanomalehti *Uusi Suometar*.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Suomen lehdistön historia 9. Aikakauslehdistön historia: Erikoisaikakauslehdet*, s. 223–225. Kuopio: Kustannuskiila, 1991. ISBN 951-657-326-6.
2. ↑    *Aamulehti*, N:o 42, Torstaina 8 p:n  Huhtikuuta 1886.
3. ↑  Tuusvuori, Jarkko S.: *Kulttuurilehti 1771–2007*, s. 107. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 978-951-746-918-0.

Aiheesta muualla
----------------

* *Uljas* digitoituna kansalliskirjastossa
**Ulises Hilarión Heureaux Leibert** (1845 – 26. heinäkuuta 1899) oli Dominikaanisen tasavallan presidentti, joka johti maataan diktaattorin tavoin. Huono taloustilanne ja opposition ahdistelu johtivat kansansuosion laskuun ja lopulta Heureaux'n salamurhaan vuonna 1899.

Elämäkerta
----------

Ulises Heureaux valokuvassa vuodelta 1893.
Heureaux syntyi Puerto Platassa Dominikaanisen tasavallan Cibaon alueella vuonna 1845. Heureaux'n isä oli haitilainen, ja hänen äitinsä oli syntynyt Saint Thomasin saarella. Myöhemmin hänen musta ihonsa erotti hänet useimmista muista vallan tavoittelijoista. 1860-luvulla hän osallistui espanjalaisvallan syösseeseen vallankumoukseen ja oli yksi tärkeimmistä Gregorio Luperónin alaisista sotilaskomentajista. Maan itsenäistyttyä Heureaux toimi useissa korkeissa hallinnollisissa viroissa, ja vuonna 1882 hänestä tuli maan presidentti. Hänen virkakautensa päättyessä vuonna 1884 Heureaux väistyi, mutta jatkoi asioiden ohjaamista kulisseista käsin. Heureaux nousi jälleen presidentiksi vuonna 1888 ja Luperón, joka oli ollut hänen kilpailijansa vaaleissa, lähti maanpakoon Puerto Ricolle.

Seuraavien 12 vuoden ajan Heureaux johti maata diktaattorin elkein. Maan perustuslakia muutettiin tukemaan hänen hallintoaan, ja poliittiset vastustajat hiljennettiin. Hänen hallintokaudellaan maan pääasiallinen vientituote muutettiin tupakasta sokeriin, ja huonot taloudelliset päätökset johtivat Yhdysvaltojen kasvavaan vaikutusvaltaan maassa. Maa velkaantui. ja monet maan kansallisista varoista päätyivät amerikkalaisten käsiin. Huono taloustilanne ja tyrannimaiset otteet johtivat myös opposition kasvuun. Heureaux salamurhattiin 26. heinäkuuta 1899 Ramón Cáceres Vásquezin johtamassa salaliitossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Monica A. Rankin: *Encyclopedia of Latin America Volume III: Search for National Identity*, s. 161. Facts on File, 2010. ISBN 978-0-8160-7359-7. (englanniksi)
2. 1 2  Ulises Heureaux, 1882-99 *Country Studies*. U.S. Library of Congress. Viitattu 31.1.2017. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Esa Juhani Tukia** (s. 30. marraskuuta 1958 Turku, Suomi) on suomalainen käyrätorvensoittaja.

Koulutus
--------

Tukia on opiskellut käyrätorvensoittoa Hyvinkään musiikkiopistossa opettajinaan Mauno Nelimarkka ja Ilkka Laakso. Sibelius-Akatemiassa hänen opettajiaan olivat Holger Fransman ja Kalervo Kulmala, minkä lisäksi hän on opiskellut myös muun muassa Hermann Baumannin, Barry Tuckwellin, Radovan Vlatkovićin ja Esko Seppälän johdolla.

Ura
---

Tukiasta tuli Kotkan kaupunginorkesterin käyrätorven äänenjohtaja jo 16-vuotiaana. Tukia on kuulunut Radion sinfoniaorkesteriin vuodesta 1981 lähtien. Ensin soolokäyrätorvensoittajana 1981–2008 ja vuodesta 2008 eteenpäin 4. käyrätorven soittajana.

Tukia on soittanut myös Lahden ja Jyväskylän kaupunginorkestereissa sekä Suomen Kansallisoopperan orkesterissa. Solistitehtävissä Tukia on esiintynyt oman orkesterinsa kanssa sekä useiden suomalaisten sinfoniaorkesterien riveissä.

Tukia on Avanti!-kamariorkesterin perustajajäseniä, minkä lisäksi hän on soittanut kamarimuusikkona kotimaassa ja ulkomailla muun muassa Radius-kvintetissä ja Suomalaisessa Kamariorkesterissa.

Palkinnot
---------

* Ensimmäinen Mikkelin valtakunnallisen käyrätorvikilpailun voitto 1985.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Suuri Musiikkitietosanakirja 6 Seg-Ö*, s. 175. Helsinki: Weilin + Göös ja Otava, 1992. ISBN 951-35-4730-2.
2. 1 2 3 4 5  Esa Tukia Radion Sinfoniaorkesteri. Viitattu 3.4.2010.
**Esa Sakari Talvitie** (19. joulukuuta 1923 Lapua – 1. huhtikuuta 2009 Pori) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Talvitien vanhemmat olivat isännöitsijä Jaakko Villiam Talvitie ja Impi Alajoki ja puoliso vuodesta 1943 Laila Salminen. Talvitie kävi keskikoulun Hämeenlinnan lyseossa 1946 ja valmistui meijeriteknikoksi Valtion maitotalousopistosta 1948. Hän oli Kausalan Osuusmeijerin isännöitsijä ja juustomestari 1948–1957, Oy Tuottajain Maidon Kausalan meijerin isännöitsijä 1957–1960, Osuuskunta Lännen Maidon toimitusjohtaja 1960–1981 ja Osuuskunta Satakunnan Maidon, vuodesta 1986 Osuuskunta Satamaito, toimitusjohtaja 1982–1988. Talvitiellä oli myös useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin kapteeni (1977). Kauppaneuvoksen arvonimen Talvitie sai 1985.

Lähteet
-------

1. 1 2  Henttinen, Annastiina: Kauppaneuvos Esa Talvitie (1923–2009). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 16.12.2022.
2. 1 2  Esa Talvitie *Biografiasampo*. Viitattu 16.12.2022.
3. ↑  Ihmiset. Kuolleet. Kauppaneuvos Esa Talvitie. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  22.4.2009. Viitattu 16.12.2022.
**Esa Kullervo Rinne** (s. 3. toukokuuta 1943 Äänekoski) on entinen suomalainen kolmiloikkaaja. Hän edusti Äänekosken Urheilijoita, Helsingin Kisa-Tovereita ja Helsingin Kisa-Veikkoja. Häntä valmensi entinen kolmiloikkaaja Tapio Lehto.

Rinne saavutti kaksi SM-hopeaa (1969 ja 1972) sekä neljä pronssia (1968, 1971, 1973 ja 1974). Sisäratojen SM-kisoissa hän voitti kultaa vuonna 1973.

Rinne osallistui kaksiin arvokisoihin: Münchenin olympialaisissa 1972 hän oli karsinnan 17:s ja Rotterdamin EM-hallikisoissa 1973 loppukilpailun 11:s. Rinne edusti Suomea 11 ulkoratojen ja yhdessä sisäratojen maaottelussa vuosina 1966–1974. Hänen ennätyksiään ovat 16,58 m kolmiloikassa vuodelta 1972 ja 731 cm pituushypyssä samalta vuodelta.

Vuosittainen kehitys
--------------------

| Vuosi | Tulos | Kalevan kisat |
| --- | --- | --- |
| 1964 | 15,46 | 5. (14,80) |
| 1965 | 15,16 | 6. |
| 1966 | 15,74 | 5. (15,31) |
| 1967 | 15,25 (15,97 w) | 9. (14,76) |
| 1968 | 15,97 | pronssia (15,97) |
| 1969 | 15,80 | hopeaa (15,72) |
| 1970 | 15,61 | 5. (15,51 w) |
| 1971 | 15,82 (16,00 w) | pronssia (16,00 w) |
| 1972 | 16,58 | hopeaa (16,45) |
| 1973 | 16,39 (16,43 w) | pronssia (15,92) |
| 1974 | 15,59 (15,75 w) | pronssia (15,23) |

w = myötätuulitulos

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Esa Rinne Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
**Felix Gustavsson** (s. 22. elokuuta 1994 Haaparanta, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ruotsin jalkapallon ykkösdivisioonassa pelaavaa Bodens BK:ta. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.

Gustavssonin kasvattajaseura on Haparanda FF, jossa hän pelasi vuoteen 2012 asti. Keväällä 2013 Gustavsson siirtyi Kakkosessa pelanneeseen PS Kemi Kingsiin. Keväällä 2016 Kolmen PS Kemi-kauden jälkeen Gustavsson siirtyi Kokkolaan Ykkösessä pelanneen KPV:n riveihin. Yhden KPV-kauden jälkeen syksyllä 2016 Gustavsson siirtyi Veikkausliigaan nousseen JJK Jyväskylän riveihin. Gustavsson avasi Veikkausliiga-uransa 8. huhtikuuta 2017 Maarianhaminassa ottelussa IFK Maarianhamina-JJK. Hän palasi kaudeksi 2019 takaisin Ruotsiin siirryttyään jalkapalloseura Bodens BK:hon kauden 2020 loppuun voimassa olevalla sopimuksella.

Lähteet
-------

1. ↑  Felix Gustavsson KPV:sta Kettupaitaan – Kohonen jatkaa *JJK*. Viitattu 8.4.2017. (suomeksi)
2. ↑  Haparanda FF A-laget Truppen 2012 *Soccerway*. Viitattu 17.10.2015. (ruotsiksi)
3. ↑  Gustavsson PS Kemistä KPV:n riveihin *veikkausliiga.com*.  12.4.2016. Viitattu 22.4.2017.
4. ↑  F.Gustavsson *Soccerway*. Viitattu 17.10.2015. (englanniksi)
5. ↑  IFK Mariehamn voittoon JJK:n salama-alusta huolimatta *is.fi*.  8.4.2017. Viitattu 22.4.2017.
6. ↑  Officiellt: Felix Gustavsson till Bodens BK *Fotbolltransfers*.  16.12.2018. Viitattu 4.5.2019. (ruotsiksi)

JJK – Veikkausliiga
1 Pyhäranta |
2 Lähitie |
4 Gustavsson |
5 M. Manninen |
6 Abahassine |
7 Kirvesoja |
8 Kohonen |
9 Etock |
10 Kari (c) |
11 Varmanen |
12 Tapaninen |
15 Tahvanainen |
16 Suoraniemi |
17 Leppänen |
18 Abdi |
19 Hanslian |
20 Nieminen |
22 Marttinen |
23 Poutiainen |
24 Loutelamio |
26 Vielma |
28 A. Manninen |
51 Petrescu |
 Sallinen |
Valmentaja Pasoja
**Esa Riihimäki** (11. lokakuuta 1923 Peräseinäjoki – 13. huhtikuuta 2013 Seinäjoki) oli pitkäaikainen suomalainen yleisurheiluvaikuttaja.

Omalla urallaan nuoruudessaan Riihimäki edusti kansallisella tasolla Peräseinäjoen Toivetta, Kuortaneen Kuntoa ja Seinäjoen Urheilijoita. Lajeina olivat hiihto, suunnistus ja yleisurheilu. Myöhemmin hän toimi näiden kaikkien seurojen puheenjohtajana 1950-luvulla. Hän toimi myös pitkään Etelä-Pohjanmaan piirin yleisurheilujaoston puheenjohtajana 1961–1966 sekä Keski-Suomen piirissä samassa tehtävässä 1960-luvulla.

Suomen Urheiluliitossa Esa Riihimäki toimi vuosikymmeniä muun muassa liittovaltuustossa 1956 ja 1961–1963, johtokunnassa 1964–1967, kilpailuvaliokunnan puheenjohtajana 1972–1973. Yleisurheilu-lehden päätoimittajana hän oli vuosina 1966–1968. Kalevan kisojen ylituomarina hän toimi useita kertoja.

Ansioistaan urheilun hyväksi tehdystä työstä Esa Riihimäelle myönnettiin Suomen urheilun kultainen ansioristi vuonna 1973.

Lähteet
-------

* In Memoriam. (Nekrologi – Esa Riihimäki) *Yleisurheilun Kuvalehti*, 2013, nro 4.
**Florian Marc Jozefzoon** (s. 9. helmikuuta 1991 Saint-Laurent-du-Maroni, Ranskan Guayana, Ranska) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Derby Countya. Pelipaikaltaan hän on oikea laitalinkki.

Jozefzoon aloitti ammattilaisuransa Ajaxissa, jossa hän pelasi ensimmäisen Eredivisien ottelunsa 14. elokuuta 2010 Ajaxin voittaessa Vitessen kotonaan 4–2. Hän pelasi kaudella 2010–2011 kaikkiaan neljä pääsarjaottelua ja oli voittamassa Alankomaiden-mestaruutta. Kesällä 2011 Jozefzoon lainattiin toiseen pääsarjaseuraan NAC Bredaan, jossa hän pelasi kauden 2011–2012 aikana 16 sarjaottelua.

Kesällä 2012 Jozefzoon siirtyi 400 000 euron siirtosummalla niin ikään Eredivisiessä pelanneeseen RKC Waalwijkiin. Hän teki läpimurtonsa pääsarjatasolla kuuluen joukkueen runkopelaajiin kaudella 2012–2013 pelaten 34 sarjaottelua ja tehden niissä seitsemän maalia. Kesällä 2013 Jozefzoon siirtyi neljänteen Eredivisie-seuraansa, kun PSV Eindhoven hankki hänet 400 000 eurolla. Ensimmäisellä kaudellaan seurassa Jozefzoon pelasi 16 pääsarjaottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kaudella 2014–2015 hän ehti pelata 15 pääsarjaottelua ja tehdä niissä kaksi maalia, kunnes loukkasi eturistisiteensä tammikuussa 2015. PSV Eindhoven voitti kauden päätteeksi Alankomaiden-mestaruuden.

Vamma piti Jozefzoonin sivussa kentiltä lokakuuhun 2015 asti. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa loukkaantumisen jälkeen 16. lokakuuta, kun PSV Eindhovenin kakkosjoukkue pelasi Eerste divisiessä 1–1-tasapeliin päättyneen vierasottelun Fortuna Sittardia vastaan.

Jozefzoon on edustanut Alankomaita alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkuetasolla.

Saavutukset
-----------

Päivitetty 19. tammikuuta 2016.  

**Ajax**

* Eredivisie: 2010–2011
* KNVB-cup: hopeaa 2010–2011

**PSV Eindhoven**

* Eredivisie: 2014–2015
* Alankomaiden supercup: 2015

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Florian Jozefzoon Soccerway-sivustolla (englanniksi)
2. 1 2 3  Florian Jozefzoon Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
**Florian Iberer** (s. 7. joulukuuta 1982 Graz) on itävaltalainen jääkiekkoilija, joka pelasi puolustajana. Hän laukoi vasemmalta.

Ura
---

### Seuraura

Florian Iberer Vienna Capitalsin paidassa tammikuussa 2016.
Iberer pelasi kaudella 1999–2000 Graz 99ersissa, joka voitti Nationalligan mestaruuden. Seuraavalla kaudella hän debytoi Itävallan pääsarjassa, kun Graz 99ers nousi ylemmälle sarjatasolle. Debyyttikaudellaan Iberer teki yhden syöttöpisteen ja keräsi kahdeksan rangaistusminuuttia pelaamassaan 39 ottelussa. Iberer edusti Graz 99ersia seuraavat neljä kautta, kunnes hän siirtyi IHL-seura Elmira Jackalsin riveihin kaudella 2005–2006. Samalla kaudella hän pelasi myös Quad City Mallardsissa. Kahtena seuraavana kautena Iberer edusti Alaska Acesia ja Kalamazoo Wingsiä. Kaudella 2007–2008 Iberer teki 30 tehopistettä, joka oli hänen paras pistelukemansa IHL:ssä.

Kolmen Pohjois-Amerikassa pelaamansa kauden jälkeen Iberer palasi Itävaltaan, tällä kertaa EHC Linzin joukkueeseen. Kaudella 2008–2009 hän pelasi runkosarjassa 52 ottelua ja pudotuspeleissä 10 ottelua. Seuraavaksi kaudeksi Iberer palasi Graz 99ersiin, jossa hän pelasi seuraavat kaksi kautta. Kaudella 2011–2012 hän siirtyi Saksan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Dresdner Eislöwenin joukkueeseen. Siellä hän teki pelaamassaan 47 ottelussa tehopisteet 15+16=31. Seuraavan kauden Iberer aloitti Ruotsin HockeyAllsvenskanin IF Troja-Ljungbyn joukkueessa, mutta siirtyi kesken kauden takaisin Itävaltaan. Hän voitti kauden päätyttyä Itävallan mestaruuden Klagenfurter AC:n riveissä.

Kaudella 2014–2015 Iberer siirtyi Vienna Capitalsiin, jota hän edusti seuraavat kaksi kautta tehden kummallakin kaudella 28 tehopistettä. Iberer palasi jälleen Graz 99ersiin kaudella 2017–2018, mutta siirtyi kesken kauden Tšekin Extraligan HC Litvínovin joukkueeseen. Iberer pelasi kaudella 2018–2019 neljä ottelua Erste Liga-seura UTE:n riveissä, kunnes hän lopetti uransa.

### Maajoukkueura

Iberer edusti Itävaltaa kaksissa maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2013 ja 2015. Vuoden 2013 MM-kilpailuissa hän teki kaksi maalia pelaamassaan seitsemässä ottelussa. Tšekin MM-kilpailuissa 2015 Iberer pelasi kuusi ottelua teholukemalla −8 ilman tehopisteitä tai rangaistusminuutteja.

Iberer kuului Itävallan joukkueeseen Sotšin talviolympialaisissa 2014, joissa hän pelasi neljä ottelua teholukemalla −2 ilman tehopisteitä tai rangaistusminuutteja.

Muuta
-----

Ibererin veljet Matthias ja Martin ovat myös jääkiekkoilijoita. Matthias pelasi Itävallan pääsarjassa 14 kautta sekä Itävallan maajoukkueessa MM-kilpailuissa 2013 ja talviolympialaisissa 2014. Martin on pelannut kaksi kautta EBEL-liigassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Florian Iberer *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. ↑  Florian Iberer *Olympedia*.  (englanniksi)
**Ambomaa** on maakunta Namibian pohjoisosassa. Apartheid-hallinto nimesi sen ovambojen kotimaaksi 1968. Tämä asema purettiin 1989 Namibian itsenäistymisprosessin yhteydessä.

Ambomaan pääosa on hiekkaista tasankoa, jota halkovat itä–länsisuuntaiset oshanoiksi kutsutut matalat, sadekautena täyttyvät joet ja vesiuomat. Ambomaan pohjoisosissa on rehevää subtrooppista kasvillisuutta. Siellä vuotuinen sademäärä, noin 450 mm, tulee sadekauden aikana, jolloin oshanat tulvivat ja ne voivat peittää 60 % Ambomaan alueesta. Siksi ovambot perinteisesti muuttavat alueelta toiselle vuodenajan mukaan.

Ambomaan perinteisiä elinkeinoja ovat karjanhoito, kalastus oshanoissa ja maanviljely. Yleisimmät viljelyskasvit ovat hirssi ja durra. Ovambojen perinteisiä käsitöitä, koreja, puutöitä, nuolia ja norsunluunappeja, myydään muillekin kansoille.

Ambomaan pääuskonto on luterilaisuus. Suomalaiset lähetyssaarnaajat, kuten Martti Rautanen (kehitti myös paikallisen kirjakielen), ja myöhemmin muun muassa Heikki Saari ovat työskennelleet alueella 1870-luvulta asti. Suomalaisten lähettien työn tuloksena syntyi Ovambo-Kawangon evankelisluterilainen kirkko vuonna 1954 (vuodesta 1984 Namibian evankelisluterilainen kirkko). Heidän jäljiltään paikallisessa nimistössä on paljon suomalaisperäisiä nimiä, kuten Martta, Toivo, Onni, Helmi ja Martti. 1920-luvulla oli jopa olemassa suomalaisen yliopistoväen suunnittelema hanke teettää Ambomaasta Suomelle ensimmäinen siirtomaa, mutta tämä jäi toteutumatta.

Lähteet
-------

1. 1 2   *Otavan Iso Tietosanakirja I*. Otava, 1960.
2. ↑  Kiljunen, Kimmo: *Maailman maat: liput ja historia*, s. 346 Into, 2013 ISBN 978-952-264-157-1
3. ↑  Mäkinen, Lauri: Suomalaisten siirtomaahaaveet Ambomaalla  2008. Yle. Viitattu 28.8.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Saarelma-Maunumaa, Minna: Nimet yhdistävät suomalaisia ja namibialaisia.  *Virittäjä*, 2003, s. 258–262. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 22.2.2010.
**Devitšje** (ven. Девичье) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Novosokolnikin piirissä. Järven nimen perusmuoto voidaan suomentaa *tyttö, neito* eli järven nimi *Ozero Devitšje* olisi silloin *Tyttöjärvi* tai *Neitojärvi*. Järvi sijaitsee Bežanitsyn ylängön tunnetulla järvialueella.

Maantietoa
----------

Järvi on 1,8 kilometriä pitkä, 1,3 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 99,5 hehtaaria. Se on monin paikoin varsin kapea ja sen ahtaat salmet muodostavat sille neljä järviallasta. Järven kaskisyvyys on 1,7 metriä ja sen syvänteessä on 4 metriä vettä. Järven mataluus ilmenee ilmavalokuvista siten, että järven keskellä sijaitsevien kahden saaren kapeikot ovat kasvaneet umpeen ja turpeikko on maaduttanut ne kiinni järven länsirantaan. Vesi pääsee kuitenkin virtaamaan vapaasti järven läpi itäpuolella sijaitsevien salmien kautta. Järven länsirannoille levittäytyy Devitšjen kylä, jonka peltomaat on ainakin osittain viljelyssä. Järven ympäristö on muuten metsä- tai suomaata, mutta eri ilmansuunnissa sitä rikkovat niityt ja peltopalstat.

Luontoarvoja
------------

Järvessä elää ainakin hauki, ahven, karppi, kiiski, lahna, pasuri, suutari, ruutana, made, hauki ja rantanuoliainen, sekä joitakin *Rutilus*-suvun kaloja ja niukasti jokirapua. Järven pohja on mutainen, mutta rannat ovat vaihtelevasti hiekkaa ja mutaa. Rantakivikkoja esiintyy paikoin, mutta soistuneet kohdat ovat kasvattaneet laajoja kelluvia hetteikköjä.

Vesistösuhteita
---------------

Devitšje  sijaitsee Velikajan valuma-alueella. Velikaja on Velikajan valuma-aluen pääuoma ja valuma-alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen eteläisimmän osan. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen.

Järven ympäristössä sijaitsee kolme pikkulampea ja kylän länsipuolella Grihnovskojen (ven. Грихновское) järvi. Niiden laskuojista ei ole tietoa, mutta pohjoisesta laskee karttojen mukaan oja Jelnosta. Järven valuma-alueen koko on lähteestä riippuen 26,6  tai 11,19 neliökilometriä. Järven oma laskuoja lähtee sen kaakkoisrannasta ja se laskee kaakossa puolen kilometrin päässä sijaitsevaan Bolšoi Vjaziin, joka on Velikajan läpivirtausjärvi.

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4 5  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus, asutus ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
2. ↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pihkovan alueen kartta: sivu 36 (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 11.5.2020
2. 1 2 3 4 5 6 7  Pihkovan alueen järviä (Excel) (arkistoitu, 22.5.2014)  luotu 7.9.2013. pskov.ru:  Pihkovan alueen valtion lupa- ja ympäristöhallintokomitea.  Arkistoitu 30.6.2019. Viitattu 11.5.2020. (venäjäksi)
3. 1 2 3 4  Devitšje (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 11.5.2020. (venäjäksi)
4. ↑  Kuusinen, M. & Ollikainen, V.: *Venäläis-suomalainen suursanakirja*. Werner Söderström Oy, 1978. ISBN 951-0-00150-3.
5. 1 2  Neuvostoajan kartta: O-35-Д, Псков (Pihkova), 1:200 000, viitattu 11.5.2020
**Amerikanpiiskujänis** eli **amerikanpika** (*Ochotona princeps*) on Pohjois-Amerikan vuoristoalueilla elävä pienikokoinen piiskujänislaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Amerikanpiiskujäniksen ruumis on pyöreänmuotoinen ja ruskean karvan peittämä. Sen ruumiin pituus on 16–22 cm ja paino noin 170 g. Sillä on suuret pyöreät korvat mutta ei häntää.

Elinympäristö ja levinneisyys
-----------------------------

Amerikanpiiskujäniksen levinneisyysalueeseen kuuluu läntinen Pohjois-Amerikka. Sitä tavataan Kanadassa Brittiläisen Kolumbian alueella ja Yhdysvalloissa Oregonin, Washingtonin, Idahon, Montanan, Wyomingin, Coloradon, Nevadan, Kalifornian ja New Mexicon osavaltioiden alueella.

Amerikanpiiskujänis elää kivikkoisilla vuoristoalueilla, yleensä 2400-4000 metrin korkeudella merenpinnasta, puurajan yläpuolella. Se rakentaa pesänsä kivien koloihin.

Amerikanpiiskujänisten määrä on viime vuosina vähentynyt ilmastonmuutoksen takia. Ne ovat viileän elinympäristönsä vuoksi erityisen haavoittuvaisia lämpötilan muutoksille ja niiden on lämpötilan noustessa siirryttävä vuorilla yhä korkeammalle. Tutkijat ovat todenneet, että amerikanpiiskujänis voi kuolla 23 celsiusasteen lämpötilassa jo tunnin oleskelun jälkeen.

Elintavat
---------

Amerikanpiiskujänis liikkuu päivisin ja käyttää suurimman osan ajastaan ravinnon etsintään ja reviirinsä puolustamiseen samalla varoen saalistajia, kuten haukkoja, kotkia, punailveksiä ja kojootteja.

Ravinto
-------

Amerikanpiiskujänis on kasvinsyöjä ja se käyttää ravinnokseen lähinnä ruohoa, sarakasveja ja maitohorsmaa. Löytäessään ruokaa se syö osan ja kuljettaa osan varastoonsa talven varalle. Jos sen ruokavarastot pääsevät talven aikana loppumaan, se saattaa syödä myös jäkälää.

Lähteet
-------

1. ↑  Beever, E. & Smith, A.T.: *Ochotona princeps* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.1*.  2011. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 2.7.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q469908
* Wikispecies: Ochotona princeps
* ADW: Ochotona\_princeps
* ARKive: ochotona-princeps
* BioLib: 37794
* BOLD: 29535
* EoL: 133021
* EPPO: OCHOPR
* Fossilworks: 49267
* GBIF: 2436982
* iNaturalist: 43188
* IRMNG: 11415224
* ITIS: 180109
* IUCN: 41267
* MSW: 13500064
* NatureServe: 2.1060049
* NCBI: 9978

 |

 |
Barbu Catargiu, tuntemattoman tekijän maalaama muotokuva.
**Barbu Catargiu** (26. lokakuuta 1807 Valakia – 20. kesäkuuta 1862 Bukarest) oli ensimmäinen Romanian pääministeri vuonna 1862. Hänet salamurhattiin.

Catargiu opiskeli nuoruudessaan yhdeksän vuoden ajan Pariisissa. Hän kuului Valakian *Obştească*-kansankokoukseen, mutta pakeni maasta vuoden 1848 vallankumouksen aikana. Palattuaan hänestä tuli konservatiivinen poliittinen vaikuttaja, joka puolusti pajarien oikeuksia. Alexandru Ioan Cuzan tultua Romanian ensimmäiseksi ruhtinaaksi Catargiu toimi vuodesta 1859 maan valtiovarainministerinä, kunnes hänet nimitettiin 15. helmikuuta 1862 ensimmäiseksi pääministeriksi. Pääministerinä Catargiu puolusti maaorjuuden säilyttämistä, rajoitti paino- ja kokoontumisvapautta ja määräsi sotilaat estämään väkijoukoilta vuoden 1848 vallankumouksen muiston juhlimisen Blajin *Câmpia Libertății* -kentällä, mikä herätti vihaa häntä kohtaan. Hän määräsi myös aloittamaan Moldavian ja Valakian yhdistävän rautatien rakentamisen. Tuntemattomaksi jäänyt sala-ampuja ampui Catargiun tämän hevosvaunuihin 20. kesäkuuta 1862 Bukarestin tuomiokirkon edessä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Michael Newton: *Famous Assassinations in World History: An Encyclopedia*, s. 83. ABC-CLIO 2014. Google Books


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |