recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jeffrey Nels Williams** (s. 18. tammikuuta 1958) on yhdysvaltalainen astronautti ja neljän avaruuslennon veteraani.

Varhainen elämä ja koulutus
---------------------------

Williams kasvoi Winterissä, Wisconsinissa ja osallistui partiopoikatoimintaan. Hän hankki insinöörintutkinnon West Pointissa palvellen Yhdysvaltain maavoimissa. Williams työskenteli maavoimien palveluksessa Johnstonin avaruuskeskuksessa 1987–1992 ennen osallistumistaan koelentäjän koulutukseen. 

Williams on naimisissa Anna-Marie Mooren kanssa. Heillä on kaksi poikaa.

Ura NASAssa
-----------

Vuonna 1996 NASA valitsi hänet astronauttikoulutukseen. Williams lensi tehtäväspesialistina ja lentoinsinöörinä avaruussukkulalennolla STS-101 vuonna 2000.

Williams toimii parhaillaan lentoinsinöörinä Kansainvälisen avaruusaseman (ISS) Retkikunta 21:ssä. Retkikunta 22:n alkaessa hän toimii ISS:n komentajana. Williams lensi ISS:lle 30. syyskuuta 2009 Sojuz TMA-16 -lennolla. Hän palasi Maahan 18. maaliskuuta 2010 lennolla Sojuz TMA-16.

Williams lensi myös Sojuz TMA-8:lla korvaten Retkikunta 12:n astronautin William McArthurin. Hän oli aikaisemmin avaruudessa ISS:n Retkikunta 13:n lentoinsinöörinä ja tiedeupseerina. Hän palasi Maahan 29. syyskuuta 2006.

### Ensimmäinen tosiaikainen Twitter-istunto avaruudessa

Williams avaruudessa ISS:n Retkikunta 13:n aikana
21. lokakuuta 2009 Jeffrey Williamsin ja Retkikunta 21:n astronauttikollegan Nicole Stottin on tarkoitus osallistua ensimmäiseen tosiaikaiseen Twitteriä käyttävään keskusteluun ISS:n ja NASAn päämajaan Washington D.C.:ssä kokoontuneen yleisön kanssa. Aikaisemmat astronauttien Twitter-viestit (twiitit) on lähetetty Johnsonin avaruuskeskuksen lennonvalvontaan, mistä ne on sitten lähetetty edelleen Internetiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Astronauts and the BSA *Fact sheet (pdf)*. Boy Scouts of America.  Arkistoitu 22.6.2011. Viitattu 13.10.2009.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Expedition 21 Soyuz Launch  September 30, 2009. NASA TV.
4. ↑  NASA Takes Tweetups to New Heights NASA.  Arkistoitu syyskuu 28, 2009. Viitattu October 2, 2009.
5. ↑  Etan Horowitz: The great debate over Astro Mike's 'tweets from space'  May 22, 2009. The Orlando Sentinel. Viitattu October 2, 2009.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jeffrey Williams**.
* Jeffrey Williams Twitterissä
* Williams NASAn blogissa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Williamsin Sojuz TMA-16 -lentoa edeltävä haastattelu (10.5.2009) (englanniksi)
* Elämäkerta NASAn sivulla (englanniksi)
* Spacefacts biography of Jeffrey N. Williams

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Jeffrey Williams (astronaut) 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Tokio** (jap. 東京市, *Tōkyō-shi*) on Japanin entinen kaupunki, joka kuului Tokion prefektuuriin (jap. 東京府, *Tōkyō-fu*). Kaupunki oli olemassa Japanin kunnallishallinnon perustamisesta lähtien vuodesta 1889 vuoteen 1943 saakka, kun se lakkautettiin ja perustettiin uusi prefektuuritason hallintoalue Tokion metropoli. Tokion kaupungin alue vastaa nykyisen metropolin 23:a erillisaluetta.

Alun perin kaupunki koostui viidestätoista suuralueesta (*ku*), ja vuonna 1908 siellä oli 1 588 119 asukasta. Vuonna 1932 siihen liitettiin 82 ympäristön kuntaa, joista muodostettiin 20 uutta suuraluetta. Silloin Tokiosta tuli maailman toiseksi suurin kaupunki, jossa oli vuonna 1935 jo lähes kuusi miljoonaa asukasta. Ennen kaupungin lakkautusta toisen maailmansodan keskellä asukasmäärä nousi 6 778 804 henkeen vuonna 1940. Kaupungin pinta-ala kuntaliitoksen jälkeen vuonna 1933 oli 478,60 neliökilometriä.

Kuvia
-----

* Tokion kaupungin alue ennen vuoden 1923 maanjäristystäTokion kaupungin alue ennen vuoden 1923 maanjäristystä
* 82 kunnan liittäminen Tokioon vuonna 1932 ja kaksi pienempää kuntaliitosta vuonna 193682 kunnan liittäminen Tokioon vuonna 1932 ja kaksi pienempää kuntaliitosta vuonna 1936

Lähteet
-------

1. 1 2  特別区の区域の沿革について （２）昭和７年の市域拡張 －「都と区の制度的変遷に関する調査研究」より－ 東京都庁.  Arkistoitu 14.4.2017. Viitattu 13.4.2017.
2. 1 2  ３５区の人口 １９０８年～１９４５年 東京都庁. Viitattu 13.4.2017.
3. 1 2  東京都年表 東京都庁. Viitattu 13.4.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Historical Development of Japanese Local Governance (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi) (englanniksi)
**Jevgeni Olegovitš Sudbin** (ven. Евгений Олегович Судьбин; s. 19. huhtikuuta 1980 Pietari) on venäläissyntyinen pianisti.

Sudbin aloitti pianonsoiton opiskelun Pietarissa ja jatkoi sitä Saksassa, johon muutti perheineen vuonna 1990. Vuonna 1997 Sudbin asettui Lontooseen, jossa opiskeli Christopher Eltonin johdolla Royal Academy of Musicissa. Hän valmistui sieltä maisteriksi vuonna 2005 ja teki Wigmore Hall -debyyttinsä saman vuoden helmikuussa. Joulukuussa 2006 hän piti Yhdysvaltain-ensiresitaalinsa New Yorkissa. Sudbin on saanut lisäopetusta Murray Perahialta, Claude Frankilta, Leon Fleisherilta, Stephen Houghilta, Alexander Satzilta ja muilta. Omien opintojensa jälkeen hän on toiminut vierailevana professorina Royal Academy of Musicissa. Kamarimusiikin parissa Sudbin on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Alexander Chaushianin, Ilja Gringoltsin, Hilary Hahnin, Julia Fischerin, Chilingirian Quartetin, Johannes Moserin ja Vadim Gluzmanin kanssa. Kapellimestareita, joiden kanssa Sudbin on työskennellyt, ovat olleet muiden muassa Neeme Järvi, Vladimir Ashkenazy, Osmo Vänskä, Mark Wigglesworth, Andrew Litton ja Vasili Sinaiski.

Sudbin sai Skrjabin-levytyksestään vuoden CD:n tunnustuksen *The Telegraphilta*, kuukauden levytyksen arvon *BBC Music Magazinelta* ja parhaan sooloinstrumentaalilevytyksen klassisen musiikin MIDEM-palkinnon Cannesissa. Hänen ohjelmistoonsa on kuulunut Skrjabinin lisäksi muiden muassa Domenico Scarlattin, Ludwig van Beethovenin, Sergei Rahmaninovin ja Dmitri Šostakovitšin musiikkia.

Lähteet
-------

1. 1 2  At the Piano: Interviews with 21st-Century Pianists, s. 125 Caroline Benser
2. ↑  Sudbin, Yevgeny WorldCat Identities
3. 1 2 3  Sudbin, Yevgeny BIS Records
4. 1 2 3 4  Yevgeny Sudbin[vanhentunut linkki] Royal Academy of Music
5. 1 2  Yevgeny Sudbin (Arkistoitu – Internet Archive) Askonas Holt


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Vesityökortti** on vesilaitoshenkilöstölle suunnattu kokeella suoritettava todistus heidän osaamisestaan. Vesityökortin suoritusvelvoite perustuu terveydensuojelulain muutokseen 285/2006, joka tuli voimaan 1. toukokuuta 2006. Kevääseen 2012 asti vesityökortti tunnettiin nimellä vesihygieniapassi.

Talousvettä toimittavissa laitoksissa ja uimahalleissa, kylpylöissä ja vastaavissa työskentelevien, veden laatuun vaikuttavia toimenpiteitä suorittavien henkilöiden tulee suorittaa talous- tai allasvesihygieeninen osaamistesti hyväksytysti. Talousvesihygienian osalta velvoite koskee yli 50 henkilön tarpeisiin tai yli 10 kuutiometriä talousvettä päivässä toimittavassa laitoksessa työskenteleviä henkilöitä. Talousvesihygieenisessä osaamistestissä on voinut suorittaa sekä vesilaitostestin että vesijohtoverkostot testin keväästä 2012 lähtien. Tätä ennen oli mahdollista erikoistua pinta- tai pohjavesilaitoksiin. Molemmilla nykyisillä kortilla tulee täytetyksi lainsäädännön velvoite. Omalta työnantajalta kannattaa kysyä, kumpaa korttia työnantaja pitää sopivampana suoritettavaksi.

Kyseisissä paikoissa työskentelevällä on oltava riittävät perustiedot:

* veden mikrobiologiasta
* vesikemiasta
* veden puhdistustekniikasta
* veden käyttötarkkailusta
* veden laatuun liittyvästä lainsäädännöstä
* henkilökohtaisesta hygieniasta

Työnantajan täytyy lisäksi pitää kirjaa työntekijöiden laitosteknisestä ja vesihygieenisestä osaamisesta ja esittää pyydettäessä tiedot kunnan terveydensuojeluviranomaiselle.

Vesityökortin suoritus perustuu kirjalliseen osaamistestiin, jonka hyväksytysti läpäisseille Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto (Valvira) myöntää todistuksen eli vesityökortin. Osaamistodistus on voimassa 5 vuotta, jonka jälkeen testi on suoritettava uudelleen. Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto hyväksyy näyttökokeen pitäjät. Hyväksyttyjen testaajien tiedot löytyvät Valviran verkkosivuilta. Syyskuuhun 2011 mennessä talousvesihygieenisen testin hyväksytysti suorittaneita oli 17 199.

Tarkempia säännöksiä testitodistuksesta sekä allasvesi- ja talousvesihygieenisestä osaamisesta on annettu sosiaali- ja terveysministeriön asetuksilla 1350/2006 (allasvesitekninen osaaminen ja allasvesityökortti) ja 1351/2006 (laitostekninen osaaminen ja talousvesityökortti).

Katso myös
----------

* Vesihuolto
* Vedenkäsittely
* Talousvesi
* Tekopohjavesi

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3  Vesityökortti  2012. Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto. Viitattu 12.9.2012.
3. ↑
4. ↑
**Airi** on suomalainen naisen etunimi. Airin nimipäivä on 4. joulukuuta. Se otettiin rinnakkaisnimensä Airan kanssa nimipäiväkalenteriin vuonna 1929, mutta molemmat olivat esiintyneet Kansanvalistusseuran kalenterissa jo 1908.

Kustaa Vilkunan mukaan varhaisin nimen kantaja oli luultavasti Pirkkalan kappalaisen Wiktor Salmisen vuonna 1888 syntynyt esikoistytär. Hänen nimensä juontui sanasta *airut*. Kolme vuotta myöhemmin kouluneuvos Walter Forsius nimesi tyttärensä Airiksi, mutta piti nimeä lappalaisperäisenä: hän tunsi Lapista paikannimen Airiselkä. Suomessa on muitakin *airi*-alkuisia paikannimiä (kuten Airismaa ja Airisto) sekä muutamia sukunimiä, jotka ovat auttaneet etunimen vakiintumisessa.

Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan ollut vuoden 2019 loppuun mennessä 10 834 Airi-nimistä naista, joista suurin osa on syntynyt vuosien 1920 ja 1960 välisenä aikana..

Tunnettuja Airi-nimisiä
-----------------------

* Airi Bäck, o.s. *Mikkelä* (s. 1993), suomalainen sulkapalloilija
* Airi Honkaniemi (1936–2009), suomalainen näyttelijä
* Airi Koskimies (1903–1985), suomalainen voimistelunopettaja ja näytelmäkirjailija
* Airi Suzuki (s. 1994), japanilainen laulaja ja näyttelijä
* Airi Säilä (1907–1991), suomalainen tanssija ja koreografi
* Airi Tokola (s. 1957), suomalainen oopperalaulaja ja kirkkomuusikko
* Airi Tuominen (s. 1937), suomalainen lastenkirjailija
* Airi Viertokangas (1908–1960), suomalainen arkkitehti

Lähteet
-------

1. 1 2  Vilkuna, Kustaa: *Etunimet*, s. 41. Helsinki: Otava, 1976. ISBN 951-1-04127-4.
2. ↑  Nimipalvelu Digi- ja väestötietovirasto. Viitattu 4.12.2021.
**Shawn Dominique Hopkins** (s. 9. toukokuuta 1995 Nokia) on suomalainen koripalloilija. Kaudella 2020–2021 Hopkins saavutti Tampereen Pyrinnössä Suomen cupin hopeaa ja Korisliigan vuoden kehittyneimmän pelaajan palkinnon. Hän on edustanut myös Suomen miesten maajoukkuetta.

Ura
---

### Seurajoukkueet

Hopkinsin kasvattajaseura on BC Nokia jonka toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneeseen edustusjoukkueeseen hän nousi kaudeksi 2011–2012. Tulokaskaudellaan hän teki I-divisioonassa keskimäärin 8,9 pistettä ottelua kohden. Hän edusti seuraa kauteen 2014–2015 asti, joka oli myös pisteiden valossa hänen parhaansa Nokialla. Kauden aikana hän teki keskimäärin 10,8 pistettä ottelua kohden.

Kesällä 2015 Hopkins siirtyi pelaamaan yhdysvaltalaiseen Troyn yliopistoon. Viimeisen yliopistokautensa 2018–2019 hän edusti North Georgiaa. Kesällä 2019 Hopkins palasi BC Nokiaan.

Kesäkuussa 2020 Hopkins siirtyi Tampereen Pyrintöön jossa pelasi hyvän kauden. Pyrintö sijoittui Korisliigan runkosarjassa toiseksi ja hävisi pronssiottelun sijoittuen neljänneksi. Suomen cupissa Pyrintö eteni loppuotteluun jossa taipui jatkoajan jälkeen Seagullsille. Hopkins teki Pyrinnölle loppuottelussa 32 pistettä seitsemän kolmen pisteen korin ryydittämänä ja otti seitsemän levypalloa joista viisi hyökkäyspäässä. Kauden päätteeksi Hopkins palkittiin Korisliigan vuoden kehittyneimmän pelaajan palkinnolla.

Kesällä 2021 Hopkins siirtyi Islannin pääsarjajoukkue Stjarnaniin.

### Maajoukkue

Hopkins pelasi Suomen nuorisomaajoukkueissa 82 ottelua ja teki 522 pistettä. Haastajamaajoukkueessa hän pelasi vuosien 2017 ja 2019 universiadeissa. Miesten maajoukkueessa Hopkins debytoi kesällä 2016 ottelussa Belgiaa vastaan.

Yksityiselämä
-------------

Hopkinsin isä, yhdysvaltalaissyntyinen Garcia Hopkins pelasi koripalloa NBA:ssa ja pääsarjatasolla. Hopkinsin yhdysvaltalaissyntyinen puoliso Lynsey Kelly on pelannut jalkapalloa Suomen pääsarjassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Shawn Hopkins fibaeurope.com. Viitattu 25.8.2016. (englanniksi)
2. 1 2  Shawn Hopkins Suomen Koripalloliitto. Viitattu 24.7.2021.
3. ↑  Shawn Hopkins Yhdysvaltojen NCAA-liigaan  16.8.2016. basket.fi. Viitattu 25.8.2016.
4. ↑  Nyt se on varmaa: Greg Gibson BC Nokian päävalmentajaksi pitkällä sopimuksella – kaksi suomalaista palaa Yhdysvalloista *www.aamulehti.fi*.  Arkistoitu 28.5.2019. Viitattu 28.5.2019.
5. 1 2
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑  Maajoukkuetilastot Suomen Koripalloliitto. Viitattu 24.7.2021.
10. ↑  Lehtinen, Lauri: Suomen korismaajoukkueessa oppii tanssiliikkeitä  31.7.2016. Aamulehti.  Arkistoitu 18.9.2016. Viitattu 25.8.2016. (englanniksi)
11. ↑
**Ricky Waxlax** (s. 2. joulukuuta 1999) on suomalainen koripalloilija.

Ura
---

### Seurajoukkueet

Malmin Super-Koriksen kasvatti Waxlax pelasi kasvattajaseuransa juniorijoukkueissa. Kaudella 2014–2015 hän oli B-poikien SM-sarjassa koko kauden kolmen parhaan tilastokärjessä pisteissä, levypalloissa, pallonriistoissa ja heitontorjunnoissa. MaSu saavutti tuolla kaudella ikäluokan SM-hopeaa. Elokuussa 2016 Waxlax teki kolmivuotisen pelaajasopimuksen Korisliigassa pelanneen Helsinki Seagullsin kanssa. Hän pelasi kauden aikana hajaminuutteja ja ylsi ajoittain pisteille. Vuoden 2016 lopussa hänet kutsuttiin Basketball Without Borders -maailmanleirille. Seagulls voitti kauden 2016–2017 päätteeksi SM-pronssia.

Kaudella 2017–2018 Waxlaxin peliaika ja tilastolukemat kasvoivat edelliskaudesta.

### Maajoukkue

Waxlax on pelannut kymmeniä maaotteluita Suomen nuorisomaajoukkueissa. Hän kuului Suomen kokoonpanoihin vuonna 2016 U17-ikäluokan MM- ja U18-ikäluokan EM-kilpailuissa sekä U15-ikäluokan EM-kilpailuissa 2015.

Miesten maajoukkueessa Waxlax pelasi ensimmäisen kerran Latviaa vastaan 31. elokuuta 2018 tehden kaksi pistettä.

Yksityiselämä
-------------

Waxlaxilla on kaksoisveli, myös nuorisomaajoukkueissa pelannut koripalloilija Erik Waxlax. Kaksoset ovat syntyneet harvinaislaatuisesti eri päivinä, ja Erik on veljeään selvästi lyhyempi.

Lähteet
-------

* Ricky Waxlax Suomen Koripalloliitto
* Maajoukkuetilastot Suomen Koripalloliitto

### Viitteet

1. ↑  Fiba U17 World Championships 2016: Ricky Waxlax *fiba.com*.  Arkistoitu 2.2.2017. Viitattu 28.1.2017.
2. ↑
3. ↑
4. 1 2  Ricky Waxlax – Suomen Koripalloliitto
5. 1 2  Maajoukkuetilastot – Suomen Koripalloliitto
6. ↑
7. ↑

Helsinki Seagulls – 2014–2015 – Korisliiga
 Lindbom |
 Lehtinen |
 Niskanen |
 Toivonen |
 Järvinen

Valmentaja Larkas
**Sovetskaja Adygeja** (Советская Адыгея, "Neuvosto-Adygeia") on Venäjällä Adygeian pääkaupungissa Maikopissa ilmestyvä venäjänkielinen sanomalehti.

Kolmesti viikossa ilmestynyt lehti perustettiin lokakuussa 1922 Adygeian puolue- ja neuvostoelinten äänenkannattajaksi nimellä *Tšerkesskaja pravda* ("Tšerkessian totuus"). Se sai pian nimet *Adygeiskaja pravda* ("Adygeian totuus") ja *Novaja Adygeja* (Uusi Adygeia"") ja lakkasi taloussyistä vuoden 1923 alussa. Toukokuussa 1923 tehtiin uusi yritys nimellä *Krasnaja Adygeja* ("Punainen Adygeia"), mutta sekään ei kantanut heinäkuuta pidemmälle.

Vuonna 1926 perustettiin venäjän- ja adygenkielinen viikkolehti *Adygeiskaja žizn – Adyge pseuk* ("Adygeian elämä"), joka toimi NKP(b):n aluekomitean, alueen toimeenpanevan komitean ja ammattiliittokomitean äänenkannattajana. Lehti muuttui vuonna 1929 kolmipäiväiseksi ja sai nimen *Serp i molot – Guptše uat* ("Sirppi ja vasara"). Venäjänkielinen osa muuttui erilliseksi lehdeksi vuonna 1930, ja vuonna 1931 siitä tuli päivälehti nimellä *Kolhoznoje znamja* ("Kohoosilippu"). Lehti muutti Krasnodarista Maikopiin vuonna 1936.

Vuonna 1936 lehden nimeksi tuli jälleen *Adygeiskaja pravda*. Se oli NKP:n aluekomitean ja alueneuvoston äänenkannattaja, jonka rinnalla julkaistiin adygenkielistä päivälehteä *Sotsialistitšeske Adygei*. Viidesti tai kuudesti viikossa ilmestyneen kaksi- tai nelisivuisen ja A2- tai A3-kokoisen lehden painosmäärä nousi parhaimmillaan 40 000 kappaleeseen.

Vuoden 1991 alussa lehti sai nimen *Sovetskaja Adygeja*. Vuodesta 1992 lähtien se on ollut Adygeian tasavallan parlamentin ja hallituksen äänenkannattaja. Lehti ilmestyy viidesti viikossa kahdeksansivuisena ja A3-kokoisena. Sen painosmäärä on 6 300 kappaletta.

Lähteet
-------

* Huako, Z. Ju.: *Mir petšati Adygei*. Maikop: Adygeiskoje respublikanskoje knižnoje izdatelstvo, 2003. ISBN 5-7608-0396-4. Teoksen verkkoversio.

### Viitteet

1. ↑  Huako, s. 16, 59, 87, 117–118.
2. ↑  Huako, s. 13.
3. ↑  Huako, s. 40
4. ↑  Huako, s. 54, 98.
5. ↑  *Gazety SSSR 1917–1960: Bibliografitšeski spravotšnik, tom 2*, s. 21. Moskva: Kniga, 1976.
6. 1 2  Huako, s. 17.
7. ↑  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, tom 1*, s. 242. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1970.
8. ↑  Huako, s. 99.
9. ↑  O gazete *Sovetskaja Adygeja*. Viitattu 6.1.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Lehden sivusto
Sisäänkäynti Brightonin lelu- ja pienoismallimuseoon.
pienoisrautatie.
Lego-malli.
Museon kartta.
**Brightonin lelu- ja pienoismallimuseo**, ennen **Sussexin lelu- ja pienoismallimuseo**, on Brightonissa, Englannissa, Brightonin rautatieaseman alla sijaitseva museo. Christopher Littledale perusti museon vuonna 1990, ja sen kokoelmaan kuuluu nykyisin yli 10 000 lelua ja pienoismallia.

Rautatiaseman holvikaaret rakennettiin vuonna 1845 tukemaan rautatieaseman edustaa. Paikkaa käytettiin aluksi olutpanimon tynnyreiden varastoimiseen. Alempi holvikäytävä, missä museon nykyinen sisäänkäynti sijaitsee, oli neljän vaunuhevosen ja maissisiilon majoituspaikka. Toisen maailmansodan aikana siellä oli Britannian armeijan päämajana.

Säätiö hankki paikan vuonna 1990, mutta vasta lähes vuoden kunnostustöiden jälkeen museo voitiin avata.

Historia
--------

Christopher Littledale, museon johtaja, perusti Brightonin lelu- ja pienoismallimuseon vuonna 1990 hyväntekeväisyyssäätiönä. Museon silloinen nimi oli Sussexin lelu- ja pienoismallimuseo. Toukokuussa 1998 museossa oli vuotoja, ja se jouduttiin sulkemaan saman vuoden marraskuussa. Railtrack-yhtiön urakoitsijat aiheuttivat vuodot, kun he puuttuivat vanhoihin salaojitusjärjestelmään rautatieaseman edustan ja taksialueen päällystystöiden aikana. Siihen aikaan Brightonin lelu- ja pienoismallimuseo oli Englannin ainoa lelumuseo.

Brightonin lelu- ja pienoismallimuseo oli suljettuna kolmen vuoden ajan. Sen aikana Railtrackin ja sitä isännöivän osaston, Espacian, kanssa käytiin neuvotteluja. Lopulta Railtrack suostui käyttämään 130 000 puntaa museon vedeneristystöihin ja antamaan julkistamattoman summan korvaukseksi säätiölle. Museo avattiin uudelleen lokakuussa 2001. Marraskuussa 2004 Gloucesterin herttua vieraili museossa ja paljasti muistolaatan. Lokakuussa 2005 Brightonin lelu- ja pienoismallimuseo järjesti "Make History Fun" -kampanjan.

Marraskuussa 2005 museo sai 1 594,70 punnan apurahan Surreyn, East Sussexin ja West Sussexin museovirastolta. Raha käytettiin tietokonetarvikkeiden ja lelujen erityistiedoista tehtävään tietokantaan.

Vuoden 2005 syksyllä ja talvella museo kärsi taas vuodoista ja työt saatiin päätökseen vuonna 2006.

Hallintotapa
------------

Brightonin lelu- ja pienoismallimuseo on itsenäinen, voittoa tavoittelematon järjestö ja se on rekisteröity hyväntekeväisyysjärjestöksi. Museon tämänhetkiset toimihenkilöt ovat:

* Michael Gilkes
* Alan Pett - toimihenkilöiden puheenjohtaja
* Christopher Littledale - johtaja
* Kenneth Mathews
* Susan Diab
* Wulf Never

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Brightonin lelu- ja pienoismallimuseo**.
* Museon virallinen sivusto

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Via Baltica** (**Baltian reitti**) on maantiereitti, jota pitkin pääsee Suomesta Baltian maiden kautta Puolaan ja edelleen kaikkialle Keski-Eurooppaan. Via Baltica on osa Eurooppatietä E67. 

Reitin varrella Virossa ovat Rummun entinen vankila, Ruplan hautakivi, ja entinen postitalo, nykyinen hotelli Ruunawere. Rummun vankila on osittain vajonnut veden alle. Sen ympäristössä harrastetaan lainelautailua ja talvisin siellä on retkiluistelurata. Tien varrella on myös useita kartanoja ja Luitemaan luonnonsuojelualue. Luonnonsuojelualueen jälkeen on mahdollisuus poiketa vanhalle Riian tielle, maantielle 331, jonka varrella on Neuvostoliiton aikainen kosmonauttien lomakeskus. Latvian alueella reitin varrella on Paroni Münchhausenin museo (Minhauzena muzejs). Baltian reitti kulkee Latvian pääkaupungin Riian läheltä. Riian pohjoispuolella on Saulkrastin kaupunki, joka sijaitsee Riianlahden rannalla. Samalla seudulla sijaitsevat myös Birinun palatsilinna ja Turaidan linna, jonka rakennuttivat 1200-luvulla kalparitarit. Baltian reitin varrella sijaitsevat myös Salaspilsin keskitysleirin muistomerki, Rundalen palatsi ja Bauskan linnoitus. Salaspilsin muistomerki on useita kymmeniä metrejä korkea, se on marmoria ja ihmiset voivat kulkea sen alitse. Rundalen palatsia luonnehditaan Itämeren Versailles’ksi. Se on rakennettu 1730-luvulla ja se on barokkityylinen. Bauskan linnoituksen lähellä on Bauskan kylä missä on olutpnimo. Liettuan alueella oleva nähtävyys on Siauliain ristikukkula, mistä löytyy useita kymmeniä tuhansia ristejä. Reitin varrella sijaitsevia kaupunkeja ovat Kedainiai ja Kaunas. Kun Baltian rettiä pitkin on saavuttu Puolaan, reitin varrella sijaitsevia kaupunkeja ovat Augustówin lomakaupunki, Gdanskin satamakaupunki ja Sopot, mistä löytyy hiekkarantoja. Reitin varrella on myös Białowieżan kansallispuisto.

Baltian reitin varrella nopeusrajoitukset ovat huonosti merkittyjä. Liettuassa liikennekäyttäytyminen on erilaista kuin Suomessa, Virossa ja Latviassa ja tämä aiheuttaa joskus vaaratilanteita. Baltian reitin maissa kelpaa suomalainen ajokortti. Baltian maissa ja Puolassa täytyy käyttää heijastinliiviä, kun astutaan ulos autosta pimeään aikaan. Jos matkaan lähdetään yrityksen autolla tai toisen ihmisen omistamalla autolla, on mukana oltava monikielinen valtakirja. Suomalaisen liikennevakuutuksen todisteeksi voidaan hankkia vihreä kortti. Kelasta voi hankkia Eurooppalaisen sairaanhoitokortin, joka auttaa julkisessa sairaanhoidossa. Talvella Baltian maissa on käytettävä talvirenkaita ja siellä kelpaavat nastarenkaat, mutta ne ovat Puolassa kiellettyjä.

Lähteet
-------

1. ↑  Ilkka Karisto: Via Baltica - nopein autoreitti Keski-Eurooppaan *Kerranelämässä*. Paradise reporters Oy. Viitattu 1.9.2023.
2. ↑  Via Baltica - Autolla Baltiaan ja Puolaan *Tämä matka*.  17.6.2017. Viitattu 1.9.2023. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Automatkailijan Via Baltica Autoliitto. Viitattu 1.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

*
Ukrainan kansan vapauden kaari.
**Ukrainan kansan vapauden kaari** (ukr. Арка свободи українського народу, *Arka svobody ukrajinskoho narodu*) on suuri, alkujaan Neuvostoliiton aikana vuonna 1982 rakennetusta, Ukrainan ja Venäjän ystävyyden kunniaksi pystytetystä muistomerkistä pystyyn jätetty titaanikaari Ukrainan pääkaupungin Kiovan keskusta-alueella.

Alkujaan Kansojen ystävyyden kaareksi kutsuttuun muistomerkkiin kuului 35 metriä korkea titaanista rakennettu kaari, kahdeksan metriä korkea pronssipatsas, joka kuvasi Neuvostoliiton vaakunaa piteleviä venäläistä ja ukrainalaista työläistä, ja graniitista valmistettu, Perejaslavin sopimusta kuvastava veistos. Molemmat sateenkaaren muotoisen titaanikaaren alla olleet veistokset olivat ukrainalaisen kuvanveistäjän Oleksandr Skoblikovin suunnittelemia.

Vuonna 2018 ihmisoikeusaktivistit kiinnittivät titaanikaareen ystävyyden säröä kuvastavan tarran. Tällä haluttiin kiinnittää huomiota poliittisten vankien kohtalolle Venäjällä ja sen miehittämällä Krimin niemimaalla.

Pronssinen kansojen ystävyyttä kuvaava veistos poistettiin 26. huhtikuuta 2022 Venäjän Ukrainan-hyökkäyksen seurauksena. Työssä avusti arkkitehti Serhi Myrhorodsky, joka oli yksi kuvanveistäjää avustaneista teoskokonaisuuden alkuperäisistä suunnittelijoista. Myös graniittisen Perejaslavin sopimusta kuvastaneen veistoksen poistamista valmisteltiin laudoittamalla se samassa yhteydessä.

Kiovan kaupunki nimesi jäljelle jätetyn titaanikaaren *Ukrainan kansan vapauden kaareksi* 14. toukokuuta 2022.

Katso myös
----------

* Sosialistinen realismi

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ivan Lyubysh-Kirdey: Kyiv pulls down Soviet-era monument symbolising Russian-Ukrainian friendship *reuters.com*.  26.4.2022. Viitattu 28.6.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7  ‘No one feels sorry for them’ The long road to dismantling Kyiv’s Soviet monument to friendship with Russia *Meduza, meduza.io*.  14.6.2022. Viitattu 28.6.2022. (englanniksi)
3. ↑  Роман Петренко, Катерина Тищенко: У центрі Києва знесли радянський монумент "дружби народів" *pravda.com.ua*.  26.4.2022. Viitattu 28.6.2022. (ukrainaksi)
4. ↑  Why Ukraine has destroyed a decades-old statue in Kyiv *Firstpost*.  27.4.2022. Viitattu 28.4.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ukrainan kansan vapauden kaari** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Arch of Freedom of the Ukrainian people
*Hakusana "SVT" ohjaa tänne. Lyhenteen muita merkityksiä luetellaan täsmennyssivulla.*

SVT:n vanha logo.
SVT:n rakennus Malmössä.
**SVT** eli **Sveriges Television** on Ruotsin yleisradioyhtiö, jolla on vain televisiotoimintaa.

Ruotsissa televisiotoiminta aloitettiin vuonna 1956, jolloin televisiotoimintaa hoiti yleisradioyhtiö Sveriges Radio. Vuonna 1978 televisiotoiminta siirrettiin Sveriges Television -yhtiöön.

SVT:n toimintaa rahoitetaan televisiomaksuin. SVT:n kanavilla ei esitetä mainoksia. Tosin joitakin urheiluohjelmia sponsoroidaan.

Kanavat
-------

SVT:llä on viisi kanavaa: pääkanavat SVT1 ja SVT2 sekä erikoiskanavat SVT24, Kunskapskanalen ja SVTB. SVT1 ja SVT2 lähetettiin aiemmin sekä analogisesti että digitaalisesti, muut kanavat vain digitaalisesti.

SVT24 on uutis- ja ajankohtaiskanava.

SVT World (entinen SVT Europa) -kanavan ohjelmisto koostui SVT1:n ja SVT2:n ruotsalaisista ohjelmista. Kanavaa oli mahdollista katsoa kaikkialla Euroopassa, Pohjois-Afrikassa sekä osissa Lähi-itää, Aasiaa ja Australiaa. Kanavan ohjelmat näkyivät Suomessa osana Yle Femin ja Yle Areenan ohjelmistoja. SVT Worldin lähettäminen Suomessa päättyi 24.4.2017. SVT Worldin lähetykset lopetettiin kustannussyistä kokonaan 30.4.2017.

SVT Extra oli vuosina 2002-2004 toiminut lisäkanava, joka lähetti olympialaiset ja muut äkilliset tapahtumat. Lisäksi kanavalla nähtiin SVT1:n ja SVT2:n ohjelmien uusintoja ja urheilulähetyksiä, joita ei muilla kanavilla voitu lähettää. SVT Extra muutettiin 26.09.2004 Kunskapskanaleksi, joka on opetus- ja tiedeohjelmien kanava ja vastaa lähinnä Suomen Yle Teemaa. Kunskapskanalenilla ei ole kuitenkaan kulttuuritarjontaa, toisin kuin Yle Teemalla. Kunskapskanalen on SVT:n ja opetusohjelmia tuottavan yleisradioyhtiön Utbildningsradionin yhteistoimintaa. 

SVT Barnkanalen eli entinen SVTB ja Barnkanalen on nimensä mukaisesti lastenkanava. SVT Barnkanalenin ohjelmistossa on sekä pienille lapsille että murrosikäisille tarkoitettuja ohjelmia.

Lähteet
-------

1. ↑  SVT World -palvelu Yle Fem -kanavalla Yle.
2. ↑  Sveriges Television AB, Stockholm, Sweden: SVT lägger ner utlandskanalen SVT World | SVT.se *www.svt.se*. Viitattu 26.3.2017. (ruotsiksi)
3. ↑  SVT World lopetetaan kustannussyistä Savon Sanomat. Viitattu 27.4.2017.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sveriges Television**.
* Sveriges Television (ruotsiksi)
* SVT:n suomenkieliset uutiset
Seurakuntaopiston päärakennus**Järvenpään diakoniaopisto** on yksityinen toisen asteen ammatillinen oppilaitos, jota ylläpitää Suomen Kirkon Seurakuntaopiston Säätiö. Järvenpään diakoniaopisto on yhdessä Luther-opiston kanssa osa Seurakuntaopistoa, joka toimii Järvenpäässä, Tuusulanjärven rannalla.

Järvenpään diakoniaopistossa koulutetaan lähihoitajia (sosiaali- ja terveysalan perustutkinto) lasten ja nuorten hoidon ja kasvatuksen, mielenterveys- ja päihdetyön, sairaanhoidon ja huolenpidon sekä vanhustyön koulutusohjelmissa. Lisäksi Järvenpään diakoniaopistossa voi suorittaa koululaisen aamu- ja iltapäiväohjaajan, koulunkäyntiavustajan, päihdetyön ja perhepäivähoitajan ammattitutkinnot sekä koulunkäyntiavustajan ja vanhustyön erikoisammattitutkinnot. Järvenpään diakoniaopistolla järjestetään myös maahanmuuttajien ammatilliseen koulutukseen valmentavaa koulutusta.

Seurakuntaopisto ja sen yhteydessä toimiva Järvenpään diakoniaopisto on erikoistunut sosiaali- ja terveysalan, hyvinvoinnin, kasvatuksen sekä kirkollisten alojen (erityisesti diakonian ja kristillisen kasvatuksen) koulutukseen ja kehittämistoimintaan.

Ammatilliset tutkinnot
----------------------

Seurakuntaopistolla eli Järvenpään diakoniaopistossa ja sen rinnalla toimivassa Luther-opistossa on mahdollista suorittaa seuraavia ammatillisen koulutuksen tutkintoja:

* Lastenohjaaja (Lapsi- ja perhetyön perustutkinto, 120 ov)
* Lähihoitaja (Sosiaali- ja terveysalan perustutkinto, 120 ov)
* Nuoriso- ja vapaa-ajan ohjaaja (Nuoriso- ja vapaa-ajan ohjauksen perustutkinto, 120 ov)
* Koululaisten aamu- ja iltapäivätoiminnan ohjaajan ammattitutkinto
* Koulunkäyntiavustajan ammattitutkinto ja erikoisammattitutkinto
* Lasten ja nuorten erityisohjaajan ammattitutkinto
* Perhepäivähoitajan ammattitutkinto
* Päihdetyön ammattitutkinto
* Romanikulttuurin ohjaajan ammattitutkinto ja erikoisammattitutkinto
* Suntion ammattitutkinto
* Vanhustyön erikoisammattitutkinto

Aiheesta muualla
----------------

* Seurakuntaopiston kotisivut
* Diakoniaopistot-verkoston kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Diakonia-ammattikorkeakoulun Järvenpään toimipaikan ja Seurakuntaopiston kirjasto (Arkistoitu – Internet Archive)
**Johan Mikael "Julf" Helsingius** (s. 4. maaliskuuta 1961 Helsinki) on tietotekniikka-alan yrittäjä ja yksi Suomen internet-pioneereista.

Johan Helsingius aloitti sähköinsinööriopinnot Teknillisessä korkeakoulussa 1979 ja kuului opiskelijajoukkoon, joka perusti Suomen Unix-käyttäjien yhdistyksen. Tuohon aikaan alkoi syntyä Unixiin perustuva kansainvälinen Usenet-verkko, jota yhdistys aluksi ylläpiti. Pian verkkotoiminta siirrettiin perustetun EUnetin (European Unix Network) Suomen-osastolle, jota Helsingius oli myös perustamassa. Hän oli mukana ryhmässä, joka muodosti ensimmäisen Internet-yhteyden Neuvostoliittoon. Kun EUnet 1998 myytiin Qwestille, jolta se siirtyi edelleen KPNQwestille, Helsingiuksesta tuli KPNQwestin teknologiajohtaja. Hän toimii nykyään internet-yrittäjänä ja on usean yrityksen hallituksessa.

Helsingius ylläpiti 1990-luvun alussa anon.penet.fi-osoitteessa toiminutta palvelua, joka lähetti sähköposteja nimettömänä eteenpäin. Se oli hyvin suosittu ja välitti yli kymmenen tuhatta viestiä päivässä. Palvelu joutui kuitenkin ongelmiin helmikuussa 1995, kun skientologiakirkko kutsui Interpolin apuunsa selvittämään erään skientologiaa kritisoineen käyttäjän henkilöllisyyttä. Koska vaihtoehtona olisi ollut kaikkien käyttäjätietojen paljastaminen, Helsingius paljasti skientologiakirkon etsimän henkilön nimen. Vuoden 1996 elokuussa hän ilmoitti sulkevansa palvelun.

Tunnustukset
------------

* 1997 EFF (Electronic Frontier Foundation) Pioneer Award

Lähteet
-------

1. ↑  Helsingius, Johan hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
2. ↑  Nettipioneeri Julf Helsingius: "Microsoftin liiketoiminta on kuollutta" *Tivi*. Viitattu 31.7.2017.
3. ↑  Sokala, Hannu: Valtavirtaa vastaan.  *Helsingin Sanomat*, 26.4.1996, s. 48. Artikkelin maksullinen verkkoversio.
4. 1 2  Biographies of the 2015 NomCom Selected Nominees - ICANN *www.icann.org*. Viitattu 17.11.2023.
5. ↑  Johan Helsingius: Johan Helsingius closes his Internet remailer *w2.eff.org*.  30.8.1996. Viitattu 17.11.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* ICANNWiki: Johan "Julf" Helsingius
* Robert Karamagi: Famous hackers: Johan Helsingius

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
Gelatin luostari
1100-luvun mosaiikki
**Gelatin luostari** (georg. გელათის მონასტერი, *Gelatis monasteri*) on georgialaisortodoksinen luostari Kutaisin kaupungin lähellä Imeretin alueella Georgiassa. Gelati sijaitsee kukkulalla 11 kilometriä Kutaisista luoteeseen. Sen perusti kuningas Davit IV vuonna 1106 ja se oli 1400-luvulle saakka suoraan Georgian kruunun hallinnassa. Luostariin on haudattu lukuisia georgialaisia hallitsijoita: kuuluisimmat heistä ovat Davit itse, mahdollisesti Tamar, Demetre I, Giorgi III ja Bagrat III.

Luostari oli pitkään merkittävä kulttuurikeskus. Sen akatemia edisti tieteiden ja taiteiden kehitystä Konstantinopoli esikuvanaan, ja sitä ylistettiin aikoinaan jopa "toiseksi Jerusalemiksi" tai "toiseksi Ateenaksi". Kuningas Davit IV kutsui akatemiaansa Ioane Petritsin ja Arsen Iqaltoelin kaltaisia oppineita. Osmanit polttivat luostarin vuonna 1510, mutta se restauroitiin myöhemmin, minkä jälkeen siitä tuli piispanistuin. Gelati menetti merkityksensä uskonnollisena keskuksena sen jälkeen, kun puna-armeija hyökkäsi Georgiaan ja maa liitettiin Neuvostoliittoon 1920-luvun alussa. Vuonna 1988 kirkot otettiin uudelleen käyttöön.

Yleisesti ottaen kompleksi on säilynyt hämmästyttävän hyvin, ja siihen kuuluvat Jeesuksen syntymän kirkko, suuri ristinmuotoinen Katholikon-rakennus ja kaksi pienempää kirkkoa: Pyhän Yrjön kirkko ja Pyhän Nikolaoksen kirkko. Katholikonin sisätilat on kauttaaltaan koristeltu seinämaalauksin, joista osa on 1100-luvulta, suurin osa kuitenkin 1600- ja 1700-luvuilta. Rakennuksen apsiksessa on suuri mosaiikki, johon on kuvattu neitsyt lapsineen ja arkkienkelit Mikael ja Gabriel. Mosaiikki on laadittu vuosina 1125–1130 ja se on yksi harvoista säilyneistä georgialaisista mosaiikeista.

Vuonna 1994 Gelatin luostari otettiin yhdessä Bagratin katedraalin kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon.

* Saint George kirkkoSaint George kirkko
* Saint Nicholas kirkkoSaint Nicholas kirkko
* KellotapuliKellotapuli
* Katedraali SyntymäjuhlanKatedraali Syntymäjuhlan
* Portaali katedraalissaPortaali katedraalissa
* Freskoja katedraaliFreskoja katedraali
* Freskoja katedraaliFreskoja katedraali

Lähteet
-------

1. 1 2  Richard Plunkett, Tom Masters: *Georgia, Armenia & Azerbaijan*, s. 64. Lonely Planet, 2004. ISBN 1-74059-138-0.
2. 1 2  Gelati Max-Planck-Gesellschaft: Kunsthistorisches Institut in Florenz. Viitattu 3. syyskuuta 2009.
3. ↑  Bagrati Cathedral and Gelati Monastery Unesco. Viitattu 3. syyskuuta 2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gelatin luostari** Wikimedia Commonsissa
Gudarekhin luostari.
**Gudarekhi** (georg. გუდარეხი) on kylä Kvemo Kartlin alueella Georgiassa. Se tunnetaan läheisestä luostaristaan ja arkeologisista kaivauksistaan. Se sijaitsee Algetin laaksossa noin kahdeksan kilometrin päässä Tetritsqaron kaupungista Georgian pääkaupungista Tbilisistä etelään.

Alueella tehtiin laajamittaisia arkeologisia tutkimuksia vuosina 1938 ja 1939. Kaivaukset paljastivat keskiaikaisen kaupunkityyppisen asutuksen jäänteet ja pitkälle kehittyneen keramiikan valmistuksen. Kompleksi koostuu raunioituneesta palatsista, asuintiloista, viinikellarista, rakennuksesta, jossa on pilasterit, ja useista muista rakennelmista 1100–1200- ja 1500–1600-luvuilta. 

Raunioituneen asutuskeskuksen eteläpuolella sijaitsee luostari, joka koostuu yksilaivaisesta kirkosta ja vapaana seisovasta kaksikerroksisesta kellotornista. Kirkko tilattiin arkkitehti Tšitšaporisdzelta kuningatar Rusudanin hallituskaudella vuosien 1222 ja 1245 välillä. Se on rakennettu taitavasti hakatuista kivistä ja sen julkisivut on koristeltu rikkaasti. Kirkossa oli aiemmin elävästi koristeltu ikonostaasi, joka on nykyään näytteillä Georgian taidemuseossa Tbilisissä. Kellotorni rakennettiin kuningas Demetre II:n hallituskaudella vuonna 1278. Luostaria korjattiin vuonna 2006.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gudarekhi**.
* National Programme for Rehabilitation of Monuments of Georgia's Cultural Heritage: Gudarekhi  2006. Ministry of Culture of Georgia.  Arkistoitu 5.1.2009. Viitattu 31.5.2008.
* Gaprindashvili, Ghivi: *Ancient monuments of Georgia. Vardzia: History, architecture, wall painting, applied arts*, s. 16. Aurora Art, 1975.
**2,6-ksylenoli** (C8H10O) eli **2,6-dimetyylifenoli** on fenolijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste ja yksi ksylenoli-isomeereistä. Yhdistettä voidaan käyttää polymeerien ja muiden yhdisteiden valmistamiseen.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Huoneenlämpötilassa 2,6-ksylenoli on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja runsaasti orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin ja dietyylieetteriin. 2,6-ksylenoli liukenee myös emäksiin.

2,6-ksylenolia valmistetaan fenolin ja metanolin reaktiolla. Katalyyttinä käytetään metallioksideja, erityisesti alumiinioksidia. Reaktiossa muodostuu useiden yhdisteiden seos, ja 2,6-ksylenoli puhdistetaan alipainetislauksella. Tästä huolimatta tuotteen joukossa on usein p-kresolia, joka voidaan erottaa uuttamalla. Metanoliylimäärä edistää 2,6-ksylenolin muodostumista päätuotteena. 2,6-ksylenolia esiintyy kivihiilitervassa.

2,6-ksylenolista valmistetaan polymeroimalla polyfenyleenioksidia. Yhdisteestä valmistetaan myös hapettumisenestoaineita, lääkkeitä, maatalouskemikaaleja, desinfiointiaineita ja 2,6-ksylidiiniä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 179-180. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
2. 1 2 3 4  Helmut Fiege: "Cresols and Xylenols", teoksessa *Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Vol. 10 s. 424, 430–433, 445-451
3. ↑  Samuel H. Yalkowsky, Yan He, Parijat Jain: *Handbook of aqueous solubility data*, s. 509. CRC Press, 2016. ISBN 978-1-4398-0246-5. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 29.6.2023). (englanniksi)
4. 1 2  John F. Lorenc, Gregory Lambeth & William Scheffer: "Alkylphenols", teoksessa *Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2003. Vol. 2, s. 230
**1,4-naftokinoni** (C10H6O2) on aromaattisiin kinoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa muiden yhdisteiden valmistukseen.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Huoneenlämpötilassa 1,4-naftokinoni on keltaista kiteistä ainetta. 1,4-naftokinoni liukenee vain niukasti veteen ja paremmin emäksisiin liuoksiin. Yhdiste liukenee hyvin moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin. 1,4-naftokinoni alkaa sublimoitua noin 100 °C:n lämpötilassa. Happojen vaikutuksesta 1,4-naftokinonista muodostuu dimeerejä ja oligomeerejä.

1,4-naftokinonia valmistetaan hapettamalla naftaleenia ilmalla 250–450 °C:n lämpötilassa. Katalyyttinä käytetään vanadiini(V)oksidia. Myös muita hapettimia voidaan käyttää, mutta ne sopivat lähinnä pienen mittakaavan valmistukseen.

1,4-naftokinoni reagoi dieenien kanssa Diels–Alder-reaktiolla. Näin valmistetaan muun muassa antrakinonia ja antrakinonijohdannaisia. Yhdistettä käytetään myös eräiden polyestereiden valmistamiseen. Muita käyttökohteita ovat kumien ja polyestereiden moolimassan säätö ja käyttö hapettumisenestoaineena.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 310–311. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
2. 1 2 3 4  Johann Grolig & Rudolf Wagner: "Naphthoquinones", teoksessa *Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000.
3. 1 2  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 1098. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
4. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 676–678. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
5. 1 2  Erica Caldwell, Laurent Deloux & Morris Srebnik: "1,4-Naphthoquinone", teoksessa  *Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis* (e-EROS), John Wiley & Sons, New York, 2001. Teoksen verkkoversio Viitattu 7.10.2023. (englanniksi)
**Yksin kotona 4** (engl. *Home Alone 4: Taking Back the House*) on vuoden 2002 alkupuolella valmistunut TV-elokuva, joka on jatkoa aiemmille Yksin kotona -elokuville. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 3. marraskuuta 2002.

Michael Weinberg esittää elokuvan päähenkilöä Kevin McCallisteria. French Stewart näyttelee Marv Merchantsia, joka oli toinen rikoskaksikosta kahdessa ensimmäisessä elokuvassa. 

Yksin Kotona -sarjan viides osa *Yksin kotona: The Holiday Heist* valmistui vuonna 2012 ja sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 25. marraskuuta 2012.

Tarina
------

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Kevin McCallisterin vanhemmat ovat eronneet ja Kevinin isä asuu miljonäärinaisystävänsä Natalien kanssa, jolla on suuri kartano. Joulu on pian ja Kevinistä on vaikeaa viettää joulua avioeron vuoksi. Hän lähtee isänsä naisystävän kartanolle jouluksi ja saa pian selville, että murtovarkaat Marv ja tämän tyttöystävä Vera aikovat murtautua kartanoon. Kevin uskoo kartanon hovimestari Prescottin olevan juonessa mukana, mutta rikoskumppaniksi osoittautuukin sisäkkö Molly. Prescott sanoo itsensä irti ja Kevinin isä jättää Natalien ja palaa perheensä luokse. Konnat ja Molly joutuvat vankilaan.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Kritiikki ja kiistat
--------------------

Elokuva sai negatiivista palautetta ja joutui kriitikoiden haukkumaksi niin paljon, että kaikki elokuvaan liittyvä jätettiin julkaisematta (paitsi VHS- ja DVD-julkaisut). Dallas Morning News- ja Los Angeles Times -lehtien mukaan elokuva oli huono useista syistä.*lähde tarkemmin?* Yksi syy oli mm. se, että Yksin kotona 4:ssa näyttelijät ovat erinäköisiä kuin alkuperäisissä osissa, lisäksi Kevinin laaja perhe on tiivistynyt kolmeen lapseen Kevin mukaan lukien.

### Rooleissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Mike Weinberg   | … |  Kevin McCallister 
  |
|  French Stewart   | … |  Marv Merchants
  |
|  Missi Pyle   | … |  Vera
  |
|  Erick Avari   | … |  Prescott
  |
|  Barbara Babcock   | … |  Molly
  |
|  Jason Beghe   | … |  Peter McCallister
  |
|  Clare Carey   | … |  Kate McCallister
  |
|  Joanna Going   | … |  Natalie
  |
|  Gideon Jacobs   | … |  Buzz
  |
|  Chelsea Russo   | … |  Megan
  |

Lähteet
-------

1. ↑  Release dates for Home Alone 4 *IMDb*.  (englanniksi)

*Yksin kotona* -elokuvat
*Yksin kotona* (1990) | *Yksin kotona 2 – Eksynyt New Yorkissa* (1992) | *Yksin kotona 3* (1997) | *Yksin kotona 4* (2002)
Pirkanmaan maakuntavaakuna
**Pirkanmaan vaakuna** on Pirkanmaan maakunnan heraldinen tunnus. Vaakunan heraldinen selitys kuuluu: "Kultakentässä punainen, turkiskoroinen lakio."

Pirkanmaan vaakunaviiri
Vaakunan on suunnittelut heradikko Gustaf von Numers Pirkanmaan maakuntaliiton tunnukseksi vuonna 1957 ja siitä tuli Pirkanmaan maakuntavaakuna vuoden 1997 lääniuudistuksen myötä. Vaakunan turkiskoro viittaa maakunnan historiaan eränkäynnin ja kaupan alueena, turkisten ollessa entisaikojen pirkkalaisten tärkeää kauppatavaraa. Vaakunassa käytetyt värit viittaavat kahteen historialliseen maakuntaan, joihin nykyisen Pirkanmaa on perinteisesti katsottu kuuluvan; kultainen kuvaa Satakuntaa ja punainen Hämettä. Pirkanmaalla on käytössä myös maakuntavaakunan pohjalta tehty viiri.

Turkiskoroa on käytetty myös Pirkkalan vaakunassa.

Galleria
--------

* Satakunnan vaakunaSatakunnan vaakuna
* Hämeen vaakunaHämeen vaakuna
* Pirkkalan vaakuna, vahvistettu 28.11.1951.Pirkkalan vaakuna, vahvistettu 28.11.1951.

Katso myös
----------

* Pirkanmaan maakunnan kuntien vaakunat

Lähteet
-------

* Iltanen, Jussi: *Suomen kuntavaakunat* (2013), Karttakeskus, ISBN 951-593-915-1
* Maakuntatunnukset *Pirkanmaa*.  Arkistoitu 27.6.2020. Viitattu 24.6.2020.

### Viitteet

1. ↑  Europeana Heraldica *extranet.narc.fi*.  Arkistoitu 21.6.2020. Viitattu 24.6.2020.
2. ↑  Jussi Iltanen: *Suomen kuntavaakunat*, s. 87. Karttakeskus, 2013.
3. ↑  Maakuntatunnukset *Pirkanmaa*.  Arkistoitu 27.6.2020. Viitattu 24.6.2020.

Suomen maakuntien vaakunat
Ahvenanmaan vaakuna |
Etelä-Karjalan vaakuna |
Etelä-Pohjanmaan vaakuna |
Etelä-Savon vaakuna |
Kainuun vaakuna |
Kanta-Hämeen vaakuna |
Keski-Pohjanmaan vaakuna |
Keski-Suomen vaakuna |
Kymenlaakson vaakuna |
Lapin maakunnan vaakuna |
Pirkanmaan vaakuna |
Pohjanmaan vaakuna |
Pohjois-Karjalan vaakuna |
Pohjois-Pohjanmaan vaakuna |
Pohjois-Savon vaakuna |
Päijät-Hämeen vaakuna |
Satakunnan vaakuna |
Uudenmaan vaakuna |
Varsinais-Suomen vaakuna
  
**Entisten maakuntien vaakunat**  

*Itä-Uudenmaan vaakuna*
**Günther Jauch** (s. 13. heinäkuuta 1956 Münster, Länsi-Saksa) on saksalainen televisiotoimittaja ja juontaja. Hänet tunnetaan erityisesti Saksan *Haluatko miljonääriksi?* -ohjelman juontajana.

Elämä ja ura
------------

Jauch syntyi 13. heinäkuuta 1956 Münsterissä ja varttui Berliinissä. Ylioppilastutkintonsa jälkeen hän kävi toimittajakoulun Münchenissä sekä opiskeli historiaa ja politiikkaa. Toimittajanuransa hän aloitti vuonna 1975 berliiniläisessä urheiluradiossa. Vuonna 1977 hän siirtyy Baijerin yleisradion urheilutoimitukseen. Vuonna 1983 alkoi Jauchin ja Thomas Gottschalkin yhteinen radio-ohjelma *B3-Radioshow*. Jauch ja Gottschalk ovat sittemmin tehneet monia ohjelmia yhdessä. 80-luvulla Jauch oli juontajana monissa Saksan yleisradion televisio-ohjelmissa.

Vuonna 1989 Jauch siirtyi RTL-kanavalle juontamaan *stern TV* -keskusteluohjelmaa. Hän juonsi ohjelmaa 20 vuotta. Vuonna 1999 alkoi Saksan *Haluatko miljonääriksi?* (*Wer wird Millionär?*), jonka juontajana Jauch on toiminut alusta asti. Vuodesta 2011 asti hänellä on ollut myös omaa nimeään kantava keskusteluohjelma, *Günther Jauch*.

Lähteet
-------

1. ↑  Günther Jauch - Ein Leben fürs TV RTL. Viitattu 19.1.2015. (saksaksi)
2. ↑  Über Günther Jauch Das Erste.  Arkistoitu 19.1.2015. Viitattu 19.1.2015. (saksaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Deutsche Biographie

 |

 |