recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli käsittelee dataa suhteessa informaatioon. Sanan muita merkityksiä on lueteltu täsmennyssivulla.*
**Data** on tietoa, jolla itsessään ei ole välttämättä semanttista merkitystä tai informatiivista järjestystä. Jos informaatiolle edelleen voidaan antaa semanttinen merkitys, on se myös tietoa. 

Dataa ovat esimerkiksi 

* äänteet puheessa
* kirjaimet painetussa tekstissä
* bitit tietokoneessa
* biologinen data, kuten emäsparit DNA:ssa.

Datan ja informaation ero on suhteellinen. Datan käsittely tapahtuu monesti useassa vaiheessa, ja yhden vaiheen käsitelty data saattaa olla "raakaa" dataa seuraavalle vaiheelle. Dataa voidaan pitää osana ns. DIKW-mallia, käsitepyramidia, jossa data on alin kerros. Sitä seuraavat kasvavan abstraktiotason mukaisessa järjestyksessä informaatio (information), tietämys (knowledge) ja viisaus (wisdom).

Etymologia
----------

Latinassa *data* on monikko sanasta *datum*, ’annettu’, myös 'päivämäärä'.. Datan suomennoksiksi on ehdotettu mm. sanoja *aje*, *anne*, *ape*, *luote*, *syöte*, *tiedos* ja *täsme*, mutta niistä mikään ei ole saavuttanut suosiota. Geometriassa, matematiikassa ja vastaavissa yhteyksissä datalla on tarkoitettu annettuja alkuarvoja. Tieteessä data viittaa tutkimuksen aineistoon. Tietotekniikassa data taas viittaa muun muassa lukuihin, kirjaimiin ja kuviin sellaisinaan, ilman erityistä merkitystä.

Data tietotekniikassa
---------------------

Tietotekniikassa ohjelman käytön kontekstissa data erotetaan usein ohjelmakoodista. Ohjelmakoodi (joka toki laajan määritelmän mukaan on itsekin dataa) on joukko konekielisiä käskyjä, ja muut ohjelman käyttämät tiedostot tai muistialueet sisältävät varsinaista dataa.

Katso myös
----------

* Informaatiologistiikka

Lähteet
-------

* Frické, Martin: The knowledge pyramid: the DIKW hierarchy.  *Knowledge Organization*, 2019, 46. vsk, nro 1, s. 33-46.
* Niiniluoto, Ilkka: *Johdatus tieteenfilosofiaan: Käsitteen- ja teorianmuodostus*. Helsinki: Otava, 1980. ISBN 951-1-05435-X.

### Viitteet

1. ↑  Frické, Martin: The knowledge pyramid: the DIKW hierarchy.  *Knowledge Organization*, 2019, 46. vsk, nro 1, s. 33-46.
2. ↑  Uusi sivistyssanakirja 1990, 131 hakusana data
3. ↑  Viikon vinkit 2018: Tiedon tiellä *kotus.fi*.  28.5.2018. Kotimaisten kielten keskus. Viitattu 3.7.2021.
4. ↑  Niiniluoto 1980,28
**Etelä-Afrikan rugby union -maajoukkue**, lempinimeltään **Springboks**, on Etelä-Afrikan kansallinen rugby union -joukkue. Rugby unionia pidetään Etelä-Afrikan kansallisurheilulajina. Etelä-Afrikka on voittanut maailmanmestaruuden neljästi: 1995 kukistettuaan loppuottelussa Uuden-Seelannin 15–12, vuonna 2007, jolloin joukkue voitti finaalissa Englannin 15–6, vuonna 2019, jolloin se kukisti ratkaisuottelussa Englannin pistein 32–12 ja vuonna 2023, jolloin se voitti Uuden-Seelannin pistein 12–11..

Uuden-Seelannin, Australian ja Etelä-Afrikan vuodesta 1996 pelaaman Tri Nationsin (Argentiinan tultua mukaan 2012 The Rugby Championshipin) *Springboks* on voittanut vuosina 1998, 2004, 2009 ja 2019.

Etelä-Afrikka oli tammikuussa 2024 kansainvälisen rugbyliiton World Rugbyn rankingissa ensimmäisenä.

Arvokisat
---------

### MM-kisat

Lähde: The-sports.org

* 1995: **Maailmanmestaruus**
* 1999: *Pronssia*
* 2003: *Puolivälierissä*
* 2007: **Maailmanmestaruus**
* 2011: *Puolivälierissä*
* 2015: *Pronssia*
* 2019: **Maailmanmestaruus**
* 2023: **Maailmanmestaruus**

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rugby - South Africa *the-sports.org*. Viitattu 16.1.2024. (englanniksi)
2. ↑  World Rankings *worldrugby.org*.  15.1.2024. Viitattu 16.1.2024. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Etelä-Afrikan rugby union -maajoukkue** Wikimedia Commonsissa

* Joukkueen viralliset sivut (englanniksi)

  

Rugbyn maailmanmestarit
*1987* Uusi-Seelanti Uusi-Seelanti | *1991* Australia Australia | *1995* Etelä-Afrikka Etelä-Afrikka | *1999* Australia Australia | *2003* Englanti Englanti | *2007* Etelä-Afrikka Etelä-Afrikka | *2011* Uusi-Seelanti Uusi-Seelanti | *2015* Uusi-Seelanti Uusi-Seelanti
Lauri Kyöstilä 1920-luvun alussa  
*finna.fi*
**Lauri Viljo Kustaanpoika Kyöstilä** (7. toukokuuta 1896 Helsinki – 23. syyskuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen laulaja-näyttelijä ja SF:n järjestäjä.

Kyöstilä kilpaili ennen laulaja- ja elokuvauraansa uimahyppääjänä. Hän voitti vuonna 1919 Suomen-mestaruuden kerroshypyissä. Lisäksi hän osallistui vuosien 1920 ja 1924 kesäolympialaisiin. Hänen mittansa olivat tuolloin 169 cm ja 68 kg.

Nuoruudestaan alkaen Kyöstilä vaikutti Suomen Kansallisoopperan laulukuorossa. Hän esiintyi talvi- ja jatkosodan aikana eri viihdetilaisuuksissa ja sodanaikaisissa lyhytfilmeissä. Hän toimi järjestäjänä kaikkiaan 13 suomalaisessa elokuvassa vuosina 1938–1948. Samoihin aikoihin hän näytteli noin 35 elokuvassa, ensimmäisen kerran elokuvassa *Helsingin kuuluisin liikemies* (1934). Hänellä oli kuitenkin lähinnä vain pikkurooleja esimerkiksi elokuvissa *Tee työ ja opi pelaamaan* (1936), *Anja tule kotiin* (1944), *Jos oisi valtaa...* (1941) ja *Helmikuun manifesti* (1939), jossa Kyöstilä pääsi hyödyntämään uintitaitojaan esittämällä Viaporin linnasta uimalla pakenevaa vankia.

Monet elokuvat, joissa Kyöstilä oli mukana, olivat Suomen Filmiteollisuuden ja Fenno-Filmin tuotantoa. Lauri Kyöstilä toimi myös Jaakko Solan kanssa käsikirjoittajana elokuvassa *Jos oisi valtaa...* (1941).

Lyhyen elokuvauransa jälkeen Kyöstilä siirtyi 1940-luvun loppupuolella jälleen musiikin pariin. Hänet nähtiin kuitenkin vielä Edvin Laineen ohjaamassa Pohjantähti-elokuvassa *Akseli ja Elina* (1970), jota kuvattaessa Kyöstilä oli 74-vuotias. Tämä jäi Kyöstilän viimeiseksi filmirooliksi (ellei oteta huomioon vuonna 1973 tehtyä tv-elokuvaa *Pohjantähti*, johon koottiin kahden edellisen Pohjantähti-elokuvan filmimateriaalia).

Kyöstilä kuoli 88 vuoden iässä vaikeaan sairauteen. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.

Lähteet
-------

* Lauri Kyöstilä Elonetissä.
* *Lauri Kyöstilä Biography and Statistics - Olympics at Sports-Reference.com*

### Viitteet

1. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 385. Otava, 1970.
2. ↑  Kyöstilä, Lauri Viljo (1896-1984) *Hautahaku*.  Arkistoitu 8.3.2023. Viitattu 9.4.2023.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
Näkymä Finlaysoninkadulta kohti Puuvillatehtaankatua. Vasemmassa laidassa näkyvä rakennus on Plevna. Taustalla kohoaa tehtaan pääkonttori.
**Finlaysoninkatu** on Tampereen keskustassa kulkeva itä-länsisuuntainen katu, joka toimii autoliikenteen käyttämänä pääreittinä Finlaysonin tehdasalueelle. Se sijoittuu Itäisenkadun ja Kuninkaankadun väliin, ja sen pituus on noin 140 metriä. Kuninkaankadun länsipuolella katulinja jatkuu Puuvillatehtaankatuna.

Finlaysoninkatu on aikoinaan ollut Puuvillatehtaankadun alkupää. Se muuttui portilla suljetuksi teollisuusalueeksi sen jälkeen kun Finlayson vuonna 1913 sai Tampereen kaupungilta luvan sulkea tehdasalueen sisällä kulkevat yleiset tieosuudet. Tehdastoiminnan päättyessä Finlaysonin alueelle tehtiin uusi asemakaava, joka tuli voimaan vuonna 1995. Vanhan pääkonttorin edustalla kulkeva katu sai tällöin nimen *Finlaysoninkatu*. Entistä nimeä *Puuvillatehtaankatu* ei käytetty, koska se olisi ollut osoitenumeroinnin kannalta hankala.

Finlaysoninkatu on osa Tammerkosken teollisuusmaisemaa, jonka Museovirasto on vuonna 2009 luokitellut valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Kadun varrella on useita asemakaavalla suojeltuja rakennuksia. Lisäksi kadulla kasvaa vanhoja, arvokkaita puistolehmuksia.

Finlaysoninkadulla on kulkenut kapearaiteinen rautatie. Kuva on otettu Finlaysonin tehtaankoulun luota Kuninkaankadun risteyksestä.

Lähteet
-------

1. ↑  Sara Hildénin taidemuseon arkkitehtuurikilpailu 31.8.2020–2.12.2020: Kilpailuohjelma (PDF)  s. 16, 30–31. Keskinäinen työeläkeyhtiö Varma, Sara Hildénin Säätiö & Tampereen kaupunki, 2020. Viitattu 5.9.2022.
2. ↑  *Finlaysonin alue*, etukannen karttasivu. Tampere: Työväenmuseo Werstas, 2019. ISBN 978-952-68778-5-3.
3. ↑  Tampereen ajantasa-asemakaava (työkalu "Mittaa etäisyys pisteiden välillä") *kartat.tampere.fi*. Viitattu 5.9.2022.
4. ↑  Jaakola, Juha: Missä asut? Alkukaupunki.  *Tammerkoski*, 2019, nro 2, s. 15–16.
5. ↑  Lähteenmäki, Marja: Finlaysonin tehdasalueen rakennukset. Sähköinen aineisto, esillä Tampereella Museokeskus Vapriikin näyttelyssä *Finlayson 200 – tehtaasta brändiksi* (2020–). Luettu 31.8.2022.
6. ↑  *Finlaysonin alue*, s. 14, 112, 208, 212, etukannen karttasivu.
7. ↑  Tammerkosken teollisuusmaisema *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*. Helsinki:  Museovirasto, 2009. Viitattu 5.9.2022.
8. ↑  *Sara Hildénin taidemuseon arkkitehtuurikilpailu 31.8.2020–2.12.2020: Kilpailuohjelma*, s. 4–5, 18, 30–31, 42.
9. ↑  Louhivaara, Maija: *Tampereen kadunnimet*, s. 57. Tampere: Tampereen museot, 1999. ISBN 951-609-105-9.
*Tämä artikkeli käsittelee Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinnaa. Maria Leopoldina (Brasilia) käsittelee Brasilian keisarinnaa.*
Keisarinna, Itävallan arkkiherttuatar, Maria Leopoldine raskaana, Lorenzo Lippi 1649 
**Maria Leopoldine** (6. huhtikuuta 1632 Innsbruck, Tirolin herttuakunta – 7. elokuuta 1649 Wien, Itävallan arkkiherttuakunta) oli Habsburg-suvun itävaltalaiseen tirolaiseen haaraan kuulunut prinsessa, josta tuli serkkunsa Ferdinand III:n toisena puolisona Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna, Böömin ja Unkarin kuningatar.

Suku
----

Maria Leopoldinen vanhemmat olivat Itävallan (*Vorderösterreich)* arkkiherttua Leopold V (1586–1632), joka oli Itävallan arkkiherttua Kaarle II:n poika ja Claudia de' Medici (1604–1648), joka oli Toscanan suurherttuan Ferdinand I:n tytär. Hän oli viidestä lapsesta nuorin, isä kuoli kun Maria Leopoldina oli kolme kuukautta vanha. Arkkiherttuatar Claudia toimi tämän jälkeen sijaishallitsijana.

Avioliitto ja kuolema
---------------------

Hän avioitui Ferdinand III:n kanssa 2. heinäkuuta 1648. He olivat pikkuserkkuja Itävallan arkkiherttua Kaarle II:n ja Baijerin Maria Annan miespuolisen linjan lapsenlapsina. Maria Leopoldine kuoli 17-vuotiaana, 13 kuukautta häiden jälkeen, vaikean synnytyksen jälkeisiin komplikaatioihin.

Hänellä oli yksi lapsi, arkkiherttua Karl Josef (7. elokuuta 1649 – 27. tammikuuta 1664), joka oli Saksan ritarikunnan suurmestari vuodesta 1662, hän kuoli 14- vuotiaan naimattomana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Martin Mutschlechner: Ferdinand III: marriage and offspring *World of Habsburgs*. Viitattu 27.4.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Saksa
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM

 |

 |
**Maavirrat** ovat pääosin geomagneettisesti indusoituneita virtoja, joita havaitaan Maan kuoressa ja vaipassa. Ne kulkevat Maan pintakerroksissa ja niiden sähköinen potentiaali on mitattavissa useissa pisteissä, jolloin Maan resistanssi on laskettavissa.

Maavirrat ovat indusoituneet Maan magneettikentän muutoksista. Näitä muutoksia syntyy aurinkotuulten osuessa magnetosfääriin.

Virtausten pääsuunta on aurinkoa kohden, jolloin virtauksilla on vuorokausirytmin tapaisia ominaisuuksia. Päivällä virtaukset kulkevat päiväntasaaja kohti ja yöllä Maan napoja kohti

Maavirtoja käytetään Maan sisäisten rakenteiden tutkimiseen muun muassa teollisissa etsinnöissä. Elektrodit asetetaan maahan havaitsemaan kohteiden välillä esiintyvää virran muutosta, joka syntyy maavirtojen oskilloinnista.

Lähteet
-------

* Earth current, *The Encyclopædia Britannica*, s. 813–816, New York: The Encyclopædia Britannica Company 1910. (Google Books)
* Lamont, J. V. (1862). *Der Erdstrom und der Zusammen desselben mit dem Erdmagnetismus*. Leipzig und Muenchen: Leopold-Voss-Verlag.
* J. Mosnier: A study of the physics of telluric current flow at very low frequencies in the Earth's crust.  *Geophysical Journal of the Royal Astronomical Society*, 1985, 3. vsk, s. 479–496.  (englanniksi)
* Maavirta, Ilmatieteen laitos
**Jääpallon Suomen Cup 2023–2024** pelataan kymmenellä joukkueella. Alkuottelut pelataan kahdessa lohkossa, joista kummastakin voittajat etenevät suoraan loppuotteluun. Suomen Cupin järjestää Suomen Jääpalloliitto. Bandyliigajoukkueiden lisäksi Suomen Cupiin osallistui Suomen alle 19-vuotiaiden maajoukkue.

Porin Narukerä on hallitseva Suomen Cupin mestari.

Alkulohkot
----------

### A

Lohko A pelattiin Oulussa 27.–29. lokakuuta 2023. Lohkossa pelasivat Akilles, Narukerä, Botnia, OLS ja JPS.

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|
| JPS | 4 | 3 | 1 | 0 | 18–5 | **7** |
| Akilles | 4 | 2 | 2 | 0 | 11–6 | **6** |
| Narukerä | 4 | 2 | 1 | 1 | 9–7 | **5** |
| Botnia | 4 | 1 | 0 | 3 | 5–16 | **2** |
| OLS | 4 | 0 | 0 | 4 | 4–13 | **0** |

### B

Lohko B pelattiin Oulussa 27.–29. lokakuuta 2023. Lohkossa pelasivat Veiterä, WP-35, HIFK, Kampparit sekä Suomen alle 19-vuotiaiden maajoukkue.

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Veiterä | 4 | 4 | 0 | 0 | 11–5 | **8** |
| Suomi U-19 | 4 | 2 | 1 | 1 | 7–6 | **5** |
| WP-35 | 4 | 2 | 0 | 2 | 9–6 | **4** |
| HIFK | 4 | 1 | 1 | 2 | 8–8 | **3** |
| Kampparit | 4 | 0 | 0 | 4 | 6–16 | **0** |

JPS ja Veiterä etenivät loppuotteluun.

Loppuottelu
-----------

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Veiterä | v | JPS |  |  |
|  |
|  |  |  |  |

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
**Skierniewicen piirikunta** (puol. *powiat skierniewicki*) on Puolan piirikunta Łódźin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 38 174. Piirikunta on jaettu yhdeksään maalaiskuntaan, jotka ovat Bolimów, Głuchów, Godzianów, Kowiesy, Lipce Reymontowskie, Maków, Nowy Kawęczyn, Skierniewice sekä Słupia.

Skierniewicen piirikunnan pinta-alasta 21,9 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.

Skierniewicen piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 3,6 prosenttia.

Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Skierniewicen piirikunnassa oli 38 174 asukasta, joista 50,3 prosenttia naispuolisia ja 49,7 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 38 262 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 36 423 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 19,2 prosenttia, työikäisten 59,9 prosenttia ja eläkeikäisten 20,9 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,2 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 389 lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Powiat skierniewicki w liczbach *Polska w liczbach*. Viitattu 5.11.2020. (puolaksi)
2. ↑  Mirosław Belina – starosta kadencji 2018–2023 w: powiat skierniewicki *PortalSamorządowy*. Viitattu 5.11.2020. (puolaksi)
3. ↑  Territorial units (Territorial units layout-pudotusvalikosta valittaessa vaihtoehto "Administrative units", sitten alle avautuvasta luettelosta kohta "Łódzkie") Puolan tilastokeskus. Viitattu 5.11.2020. (puolaksi, englanniksi)
4. ↑  Powiat skierniewicki *Polska – Portal Informacyjny*. Viitattu 5.11.2020. (englanniksi)
5. ↑  Powiat skierniewicki (PDF) Łódźin tilastokeskus. Viitattu 5.11.2020. (puolaksi)
6. ↑  Mniejszości narodowe i etniczne oraz społeczność posługująca się językiem kaszubskim wg powiatów w 2011 r. Puolan sisäministeriö. Viitattu 5.11.2020. (puolaksi)

Łódźin voivodikunnan lippu.Łódźin voivodikunta
**Pääkaupunki: Łódź**   

Aleksandrów Łódzki | Bełchatów | Biała Rawska | Błaszki | Brzeziny | Drzewica | Działoszyn | Głowno | Kamieńsk | Koluszki | Konstantynów Łódzki | Krośniewice | Kutno | Łask | Łęczyca | Łódź | Łowicz | Opoczno | Ozorków | Pabianice | Pajęczno | Piotrków Trybunalski | Poddębice | Przedbórz | Radomsko | Rawa Mazowiecka | Rzgów | Sieradz | Skierniewice | Stryków | Sulejów | Szadek | Tomaszów Mazowiecki | Tuszyn | Uniejów | Warta | Wieluń | Wieruszów | Zduńska Wola | Zelów | Zgierz | Złoczew | Żychlin

**Piirikunnat**   

Bełchatów | Brzeziny | Kutno | Łask | Łęczyca | Łowicz | Itäinen Łódź | Opoczno | Pabianice | Pajęczno | Piotrków | Poddębice | Radomsko | Rawa | Sieradz | Skierniewice | Tomaszów | Wieluń | Wieruszów | Zduńska Wola | Zgierz

**Kaupunkipiirikunnat**   

Łódź | Piotrków Trybunalski | Skierniewice
Alttari, jota peittää alttariliinat (St. Paulin kirkko, Leipzig,Saksa)
**Alttariliinat** ovat erityisesti läntisten kirkkojen kirkkorakennusten alttaria peittäviä valkoisia kangasliinoja.

Kirkon alttari on perinteisesti keskiajalta lähtien peitetty kolmella valkealla liinalla. Alimmainen liina on suojaliina, usein valmistettu pellavasta tai muusta suojaavasta materiaalista. Se suojaa muita liinoja kivisestä alttaripöydästä mahdollisesti irtoavalta kosteudelta. Keskimmäinen liina peittää alttaripöydän ja liina ulottuu alttarin päätyjen yli jopa kuorin lattiaan saakka. Kolmas liina on suojaliina, alttaripöydän kokoinen ja se voidaan helposti vaihtaa ja pitää puhtaana.

Vissefjärdan kirkon alttari, Ruotsi. Alttariliinat ja alttarin edustalla kapea pitsikoriste. Alttaripöydän edustalla antependium.
Koska alttaria on perinteisesti pidetty Kristuksen haudan vertauskuvana, ovat alttarin liinat nähty Kristuksen käärinliinoina ja ne on valmistettu usein pellavasta tai puuvillasta. Niiden voidaan tulkita myös kuvaavan Jeesus-lapsen kapaloliinoja Betlehemin seimessä. Tosin uusissa kirkoissa alttaripöytä jätetään usein paljaaksi ilman mitään liinoja. Näin menetellään usein arkkitehtoonisista tai esteettisistä syistä.

Alttarin liinoja suojaamaan saatettiin levittää erityinen suojaliina, vesperliina, kun alttari ei ollut käytössä. Tämä tapa on kuitenkin jäänyt pois käytöstä 1800-luvun lopulla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sven-Erik Brodd & Gunnar Weman: *Liturgi i Svenska kyrkan I ord och bild från då och nu*, s. 50. Artos & Norma bokförlag, 2020. ISBN 978-91-7777-191-2. (ruotsiksi)
2. ↑  Päikki Priha: *Pyhä kaunistus*
Kirkkotekstiilit Suomen käsityön ystävien toiminnassa 1904-1950*, s. 14. Julkaisusarja A 11. Taideteollinen korkeakoulu, 1991. ISBN 951-9384-46-4.*
3. ↑  Carl-Henrik Martling: *Tjänst i heligt rum*
Handbok för kyrkvärdar*, s. 47. Verbum, 1990. ISBN 91-526-1646-0. (ruotsiksi)*
4. ↑  Seppo A. Teinonen: *Teologian sanakirja*, s. 285. Kirjaneliö, 1975. ISBN 951-600-333-8.
5. ↑  Gunnel Berggrén: *Prästens kläder och kyrkans textilier*, s. 49. Verbum Förlag, 2002. ISBN 91-526-2811-6. (ruotsiksi)
Akiyoshin luolan sisäänkäynti
**Akiyoshin luola** (jap. 秋芳洞, *Akiyoshi-dō*) on Akiyoshin ylängöllä, Japanin laajimmalla kalkkikivialueella sijaitseva luola. Se sijaitsee Honshūn saaren eteläpäässä Yamaguchin prefektuurissa Yamaguhchin kaupungista luoteeseen.

Alueen maasto koostuu 350 miljoonaa vuotta sitten muodostuneesta, ylösalaisin kääntyneestä koralliriutasta. Akiyoshin luola on muodostunut 300 000 vuotta sitten. Luolan suuaukko on korkea, mutta se on varsin kapea ja se on kalkkikiviylängön syvimmässä kohdassa. Suuaukon lähellä joki virtaa ensin kalkkikivikallion alla ja virtaa sitten lähialueen halki. Luolassa on suuri tippukivipylväs ja lammikon ja vesiputousten muotoisia kalkkikivimuodostumia. Luolassa on kävijöiden käytettävissä polkua 1,7 km matkalla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Juuso Aarnio: "Akiyoshi-don luola", *501 luonnonihmettä*, s. 488. Read.me, 2010. ISBN 978-952-220-248-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Akiyoshin luola** Wikimedia Commonsissa
**Skinners Technologies s.r.o.** on tšekkiläinen kevyitä jalkineita suunnitteleva ja valmistava yritys. Sen on tunnettu etenkin valmistamistaan sukkakengistä, jotka toivat yleisimpien kevytjalkineiden ja paljasjalkakenkien rinnalle uudenlaisen jalkineen. Skinners Technologies valmistaa jalkineensa Euroopassa.*lähde?*

Skinners nimi tulee yrityksen itsensä mukaan siitä, että heidän jalkineensa/sukkakenkänsä tulisi pysyä jalassa kuin se olisi toinen iho (engl. *skin*).

Historia
--------

Vuonna 2016 Skinners syntyy, kun Skinners nimeä kantavat "sukkakengät" julkaistaan Kickstarter-joukkorahoituspalvelussa.*lähde?*  

Vuonna 2017 Skinners-sukkakengät voittavat Red Dot Design Awardissa.

Vuonna 2020 Skinners Technologies s.r.o. julkaisee Skinners 2.0 -sukkakengät edellisten seuraajaksi Kickstarterissa.

Vuonna 2022 kesällä Skinners Technologies s.r.o. julkaisee Skinners Walker -paljasjalkakengät.

Vuonna 2022 syksyllä Skinners Technologies s.r.o. tuo sukkakengien tuoteperheeseensä uuden mallisarjan julkaistessaan Skinners Compression 2.0 -sukkakengät. Sukkakengien tuoteperheen kasvaessa kahteen mallisarjaan tähän asti Skinners 2.0 nimellä kulkeneet sukkakengät nimetään uudelleen Skinners Comfort 2.0:ksi.

Tuotteet
--------

Skinners Technologiesilla on sukkakenkien tuoteperheessä kahta mallisarjaa.

Skinners Comfort -sarja:

* Skinners (2016)
* Skinners 2.0 (2020), jonka nimi on vuoden 2022 syksystä eteenpäin Skinners Comfort 2.0.

Skinners Compression -sarja:

* Skinners Compression 2.0 (2022)

Sukkakengien rinnalla Skinners Technologiesilla on paljasjalkakengät.

Skinners Walker -sarja:

* Skinners Walker (2022)

Lähteet
-------

1. ↑  PixelBrothers.cz: Go Light & Stay Protected | Skinners Footwear | skinners.cc *skinners.cc*. Viitattu 7.12.2022. (englanniksi)
2. ↑  PixelBrothers.cz: Contact Skinners | Get in touch | skinners.cc *skinners.cc*. Viitattu 7.12.2022. (englanniksi)
3. ↑  Skinners Shoe Socks define a new category of footwear, combining comfort and protection *Outside Business Journal*.  6.8.2019. Viitattu 7.12.2022. (englanniksi)
4. ↑  Sam Byford: These ultra-tough socks almost stopped me wearing shoes *The Verge*.  20.7.2016. Viitattu 7.12.2022. (englanniksi)
5. ↑  **Määritä osoite!** (Yrityksen 15. maaliskuuta 2022 julkaiseman Facebook-julkaisun kommenteissa seuraava:
"A nice addition would be how you came up with the name Skinners."
"Hello Mark.
The name Skinners means that our product should stick to the foot, to the skin.
In short, in Skinners you have to feel comfortable as if they were your other skin.
Regards, Andrea / Skinners")
6. ↑  Red Dot Design Award: Skinners *red-dot.org*.

Aiheesta muualla
----------------

* Verkkosivusto
**Saarijärvi** on korpijärvi Nuuksion kansallispuistossa. Sen pinta-ala on 97 hehtaaria. Järven läntinen osa kuuluu Vihtiin, itäinen osa sijaitsee Espoon Velskolassa Mustakorven suojuotin pohjoispuolella.

Saarijärven pituus kaakosta luoteeseen on noin kaksi kilometriä. Järven lukuisilla lahdilla ei ole karttanimiä. Noin kuusi prosenttia järven pinta-alasta on vähintään 10 metriä syvää. Syvin alue on melko yhtenäinen vyöhyke Saarijärven suuremman saaren länsi- ja eteläpuolella. Noin kahdeksanmetrisiä syvänteitä on useita eri puolilla järveä.

Saarijärvessä sijaitsee kaksi saarta. Niiden yhteispinta-ala on runsaat 16 hehtaaria, josta noin 16 hehtaaria kuuluu suuremman saaren osalle. Pienemmän saaren pinta-ala on runsaan aarin, ja se sijaitsee järven kaakkoisosassa.

Espoon ja Vihdin raja kulkee Saarijärven keskellä sijaitsevan, suuremman saaren luoteisosan halki. Saarijärven läheisyydessä on useita pienehköjä järviä: Espoon puolella muun muassa Pikku Majaslampi, Iso Majaslampi ja Tuhkuri, Vihdin puolella Sarkkinen, Suolikas ja Vaakkoi.

Espoon korkein kohta, eli Mustakorvenkallio, sijaitsee Saarijärven ja Ison Majaslammen välissä.

Saarijärven vesitilavuus on 4 602 000 kuutiometriä.

Saarijärvi (21.044.1.007) kuuluu Lakistonjoen valuma-alueeseen (21.044), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vantaanjoen vesistössä (21). Toinen jakovaihe on Lepsämänjoen valuma-alue (21.04). Saarijärvi on Vantaanjoen alueen lounaisia vakavesiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Paikannimihaku *Retkikartta.fi*. Metsähallitus. Viitattu 13.1.2022.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 13.1.2022.
3. 1 2 3  Saarijärvi Espoon karttapalvelussa
4. ↑  12.13 Saarijärven silokallio, 12.14 Espoon korkein kohta *Espoo.fi*. Espoon kaupunki. Viitattu 9.5.2019.
5. ↑  Saarijärvi *Järviwiki*. SYKE. Viitattu 9.5.2019.
6. ↑  Vantaa (21). Järviwiki. Viitattu 13.4.2021.
**Emanuel Buchmann** (s. 18. marraskuuta 1992Ravensburg, Baden-Württemberg) on saksalainen maantiepyöräilijä. Hän edusti Team Specialized Concept Store -joukkuetta 2012, Rad-Net Rose Teamia 2013–2014 ja on vuodesta 2015 kilpaillut Bora-Argon 18 / Bora-Hansgrohe  -tallissa. Hän voitti maantieajon Saksan-mestaruuden 2015 ja 2023.

Saavutuksia
-----------

Lähteet:Cycling Archives

2014
Okolo Jižních Čech, 3. etapin voitto
2015
Maantieajon Saksan-mestaruus
Ranskan ympäriajo, 11. etapilla kolmas
2016
Ranskan ympäriajo, nuorten kilpailussa kolmas
Olympialaiset, maantiejossa 14:s
2017
Critérium du Dauphiné, nuorten kilpailun voitto
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 15:s, nuorten kilpailussa kolmas
2018
Baskimaan ympäriajo, kokonaiskilpailussa neljäs
Critérium du Dauphiné, kokonaiskilpailussa kuudes
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 12:s
2019
Trofeo Andratx - Lloseta, voitto
UAE Tour, kokonaiskilpailussa neljäs
Baskimaan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas, 5. etapin voitto
Critérium du Dauphiné, kokonaiskilpailussa kolmas
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa neljäs
Lombardian ympäriajo, kahdeksas
2020
Trofeo Serra de Tramuntana, voitto
2022
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa seitsemäs
2023
Maantieajon Saksan-mestaruus
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 20:s

Lähteet
-------

1. 1 2  Buchmann Emanuel *cyclingbase.com*.  Arkistoitu 16.7.2015. Viitattu 16.7.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Emanuel Buchmann *cyclingarchives.com*. Viitattu 26.6.2023. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6 7  Emanuel Buchmann *procyclingstats.com*. Viitattu 19.9.2023. (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittele Vieremän harkkohyttiä. Kuhmom´niemen pitäjässä olleesta harkkohytistä kerrotaan artikkelissa Saarikosken ruukki.*
**Saarikosken (Saariskosken) harkkohytti** toimi Vieremällä Salahminjärvestä lähtevän Murennusjoen alussa, Saarikoski-nimisen tilan kohdalla vuosina 1841–1870.

Harkkohytti rakennettiin kolmen kilometrin päässä sijainneen Salahmin ruukin apuhytiksi korvaamaan ruukin toimintansa lopettanut harkkohytti. Harkkohytissä valmistettiin harkkorautaa Salahmin ruukin vasarapajoille. Harkkohytin toiminnasta ja rakennuksista ei ole paljoa tietoa, ja se on saattanut toimia ilman virallista lupaa. Se oli käytössä vielä vuonna 1859 mutta jo vuonna 1873 harkkohytin rakennukset oli osittain purettu.

Harkkohytin sijaintipaikan yläpuolella on nykyisin joen ylittävä maantiesilta. Sillan alapuolella on molemmilla joen rannoilla matalia maakumpuja, jotka ovat mahdollisesti ruukinpadon jäänteitä. Joen itärannalla kumpujen eteläpuolella on kivikasa, jonka kohdalla harkkohytti on saattanut sijaita, ja lisäksi noin metrin korkuinen slagikasa. Joen länsirannalla on padonpaikan alapuolelta jyrkässä joentörmässä runsaasti sysiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Museovirasto : Kultturiympäristön rekisteriportaali : Vieremä, Saarikosken harkkohytti (Arkistoitu – Internet Archive)
**Wilhelm Wegelius** (21. syyskuuta 1838 Helsinki – 4. tammikuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen opettajaseminaarin lehtori.

Wegeliuksen vanhemmat olivat filosofian tohtori, yliopiston kamreeri Adolf Wilhelm Wegelius (1799–1888) ja musiikinopettaja Charlotta Katarina Amalia Mozelli (k. 1843). Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion kymnaasista 1856 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1862 sekä filosofian maisteriksi ja opettajakandidaatiksi 1864.

Wegelius oli opettajana Helsingin yksityislyseossa ja Helsingin suomalaisessa tyttökoulussa ja sen jatkoluokilla 1870–1884. Hän oli Jyväskylän kansakouluseminaarin uskonnon lehtorina 1885–1909 ja toimi myös seminaarin vararehtorina.

Wilhelm Wegelius oli naimisissa vuodesta 1867 Hanna Stenbäckin kanssa. Helsingin musiikkiopiston perustaja ja johtaja Martin Wegelius oli Wilhelm Wegeliuksen veli.

Kirjallisuutta
--------------

* Ottilia Stenbäck : *Wilhelm Wegelius: elämänkuvaus*. WSOY 1925

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. 1 2 3 4  Wilhelm Wegelius, Kansakoulun lehti : kasvatusopillinen aikakauskirja kodille ja koululle, 01.01.1924, nro 1, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Adolf Vilhelm Wegelius. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 21.1.2024.
**Jacques Brel is Alive and Well and Living in Paris** on yhdysvaltalainen off-Broadway-teatterirevyy belgialaisen Jacques Brelin lauluista. Se sai kantaesityksensä vuonna 1968, ja sitä esitettiin samassa Village Gate -teatterissa peräti 1 847 kertaa. Esityksen kirjoittivat Mort Shuman ja Eric Blau, ja alkuperäistuotannon kapellimestarina oli Wolfgang Knittel ja ohjaajana Moni Yakim. Revyy tuotettiin monissa muissakin maissa ja aloitti osaltaan Brelin laulujen suosion kasvun myös ranskankielisten maiden ulkopuolella.

Vuonna 1975 tuotiin ensi-iltaan samanniminen ranskalais-kanadalainen musikaalielokuva, jonka käsikirjoituksen laati Eric Blau. Sitä ei ole nähty Suomessa.

Revyystä tehtiin 1980-luvun alussa myös suomenkielinen tuotanto *Laulusi elää, Brel*. Se sai kantaesityksensä Helsingin Kaupunginteatterissa syyskuussa 1983 ja kuukautta myöhemmin ruotsinkielisenä versiona Svenska Teaternissa nimellä *Jacques Brel lever än*. Kaupunginteatterissa se sai 125 esityksellä yhteensä 35 282 katsojaa ja Svenska Teaternissa 40 esityksellä 3 454 katsojaa. Revyytä esitettiin 1990-luvulla myös Varkauden, Lahden, Kokkolan ja Kajaanin kaupunginteattereissa sekä Tampereen Työväen Teatterissa. Ruotsinkielinen versio tuotiin Wasa Teaterin näyttämölle vuonna 1987 nimellä *Jacques Brel i vårt hjärta*.

Helsingin Kaupunginteatterin esityksen pohjalta julkaistiin vuonna 1984 samanniminen musiikkialbumi, jossa revyyn lauluja esittävät Susanna Haavisto, Saara Pakkasvirta, Harri Rantanen ja Markku Riikonen. Laulut on suomentanut Liisa Ryömä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Eric Blau, a Creator of ‘Jacques Brel’ Show, Dies at 87 *The New York Times*.  24.2.2009. Viitattu 7.6.2018. (englanniksi)
2. ↑  Jay-Alexander, Richard: Jacques Brel Is Alive and Well and Living in Paris – Original Off-Broadway Cast Recording 1968 *Masterworks Broadway -sivusto*. Viitattu 7.6.2018. (englanniksi)
3. ↑  Hakutulos Brel *Ilona-esitystietokanta*. Teatterin tiedotuskeskus. Viitattu 7.6.2018.
4. ↑  Susanna Haavisto, Saara Pakkasvirta, Harri Rantanen, Markku Riikonen ‎– Laulusi Elää, Brel! *Discogs-levytietokanta*. Viitattu 7.6.2018.
**Maria Takala-Roszczenko** (s. 1977) on suomalainen ortodoksinen kirkkomuusikko ja kirkkomusiikin tutkija.

Takala-Roszczenko opiskeli englannin ja venäjän kieliä Joensuun yliopistossa sekä Lublinin Maria Curie-Skłodowskan yliopistossa. Hän sai filosofian maisterin oppiarvon vuonna 2003. Folkloristiikan ja ortodoksisen kirkkomusiikin opintojen jälkeen hän valmistui Joensuun yliopistosta myös teologian maisteriksi vuonna 2005. Takala-Roszczenko väitteli teologian tohtoriksi kirkkomusiikin alalla Itä-Suomen yliopistossa vuonna 2013. Hän sai väitöskirjastaan *The 'Latin' within the 'Greek': The Feast of the Holy Eucharist in the Context of Ruthenian Eastern Rite Liturgical Evolution in the 16th–18th Centuries* Itä-Suomen yliopiston vuoden 2014 nuoren tutkijan palkinnon. Väitöskirja käsitteli Puola-Liettuan itäisen riituksen latinalaistumista 1600-luvulla.

Takala-Roszczenko työskenteli opettajana ja kanttorina ortodoksisessa seminaarissa. Hän aloitti työn tutkijatohtorina Itä-Suomen yliopistossa tammikuussa 2015. Takala-Roszczenkosta tuli yliopiston teologian osaston kirkkomusiikin apulaisprofessori ja teologian osaston varajohtaja. Hän on tutkimuksessaan tarkastellut muun muassa suomalaisen ortodoksisen kirkkomusiikin 1900-luvun kehitystä kansallisuuden ja ideologian näkökulmasta. Takala-Roszczenko on toiminut International Society for Orthodox Church Musicin (ISOCM) varapuheenjohtajana, Suomen bysanttilaisen musiikin seura ry:n hallituksessa ja Filantropia ry:n hallituksessa. Hän on kuulunut julkaisun *Ortodoksia*, sivuston Teologia.fi ja ISOCM:n lehden toimituskuntiin. Takala-Roszczenko on julkaissut paraliturgisten ortodoksisten laulujen kokoelmia suomeksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Maria Takala-Roszczenko Ortodoksi.net 5.4.2015, viitattu 19.1.2024
2. 1 2 3  Maria Takala-Roszczenkon väitöskirja palkittiin Suomen ortodoksinen kirkko 20.3.2014, viitattu 19.1.2024
3. 1 2 3 4  Board The International Society for Orthodox Church Music, viitattu 19.1.2024 (englanniksi)
4. 1 2 3  Maria Takala-Roszczenko UEFConnect, viitattu 19.1.2024



​
**Robert Evald Häggblom** (6. joulukuuta 1905 Vårdö, Ahvenanmaa – 29. elokuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen Ahvenanmaalla vaikuttanut kansakoulunopettaja, maakuntapoliitikko ja kansanedustaja.

Häggblomin vanhemmat olivat maanviljelijä, kauppalaivuri Anders Robert Edvard Häggblom ja Amanda Emilia Sundström. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi 1929 Uudenkaarlepyyn opettajaseminaarista ja toimi opettajana Brändössä Ahvenanmaalla 1929–1969.

Häggblom oli Ruotsalaisen eduskuntaryhmän kansanedustajana 1966–1976. Hän edusti Ahvenanmaan maakunnan vaalipiiriä. Häggblom kuoli kesken edustajakautensa, ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli Gunnar Häggblom. Evald Häggblom toimi myös Ahvenanmaan maakuntapäivien varapuhemiehenä ja Åländsk samlingin puheenjohtajana. Hän oli kunnallispolitiikassa Brändön kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja sihteerinä. Häggblom oli lisäksi saaristoasiain neuvottelukunnan jäsenenä.

Palkinnot
---------

* Axel Olof Freudenthal -mitali 1976

Lähteet
-------

1. 1 2 3  .aspx Evald Häggblom *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1966–1970 |
| --- |
|  |
| RKP (11) | 
* Ehrnrooth
* Gestrin
* Granvik
* Korsbäck
* Kull
* Melin
* Nordström
* Procopé
* Tallgren
* Teir
* Westerlund

 |
|  |
| Ahvenanmaa | 
* Häggblom

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1970–1972 |
| --- |
|  |
| RKP (11) | 
* Ehrnrooth
* Gestrin
* Granvik
* Korsbäck
* Melin
* Procopé
* Sigfrids
* Stenbäck
* Tallgren
* Teir
* Westerlund

 |
|  |
| Ahvenanmaa | 
* Häggblom

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1972–1975 |
| --- |
|  |
| RKP (9) | 
* Ehrnrooth (1972–1973)
* Gestrin
* Granvik
* Procopé
* Sigfrids
* Stenbäck
* Tallgren
* Teir
* Westerlund

 |
|  |
| Ahvenanmaa | 
* Häggblom

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1975–1979 |
| --- |
|  |
| RKP (9) | 
* Gestrin
* Granvik
* Malm
* Melin
* Sigfrids
* Stenbäck
* Taxell
* Westerlund
* Zilliacus

 |
|  |
| Ahvenanmaa | 
* E. Häggblom (1975–1976†)
* G. Häggblom (1976–1979)

 |

 |



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Eduskunta
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
Cam Ward vuonna 2008.
**Cameron Kenneth "Cam" Ward** (s. 29. helmikuuta 1984 Saskatoon, Kanada) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkomaalivahti. Hänen kotipaikkansa on Sherwood Park Albertassa. Hän nousi tunnetuksi, koska hän pelasi tulokkaana Stanley Cup -finaalissa 2006 – ensimmäisenä sitten Patrick Royn.

Ura
---

Ward valittiin NHL:n varaustilaisuudessa Carolina Hurricanesiin numerolla 25. Hän pelasi 2001–2004 Red Deer Rebelsissä WHL:ssä loistavasti vieden joukkueen finaalipeleihin kahdesti. Solmittuaan sopimuksen Hurricanesin kanssa hän pelasi kahtena kautena farmiliiga AHL:ssä.

Ensimmäisen ottelunsa hän pelasi 5. lokakuuta 2005, sillä maalivahti Martin Gerber oli loukkaantunut. Jo toisessa ottelussaan hän saavutti NHL-uransa ensimmäisen nollapelin. Gerberin toivuttua Wardista tuli varamaalivahti.

2005–2006 pudotuspeleissä Carolina oli pudota Montreal Canadiensille ensimmäisellä kierroksella. Gerber siirrettiin syrjään huonojen esitysten vuoksi, ja Ward laitettiin maalille. Carolina pudotti Montrealin ensimmäisellä kierroksella, New Jersey Devilsin toisella kierroksella, sekä kolmannella kierroksella seitsemännessä ottelussa Buffalo Sabresin. Ward torjui loistavasti myös finaaleissa ollen 20 vuoteen ensimmäinen maalivahti, joka sai nollapelin finaaliottelussa. Carolina voitti Stanley Cupin. Ward sai Conn Smythe Trophyn pudotuspelien parhaana pelaajana ja oli näin ensimmäinen tulokas sitten Ron Hextallin 1987, joka sai kyseisen palkinnon.

Ward jatkaa yhä Carolina Hurricanesin ykkösmaalivahtina. Ward voitti myös maailmanmestaruuden Kanadan paidassa 2007. Kaudella 2009–2010 Ward loukkaantui Rick Nashin luistimen viiltäessä häntä jalkaan. Kyseessä oli jo Wardin uran toinen kerta, kun hän loukkaantui vastustajan luistimesta.

Kaudeksi 2018-19 Ward siirtyi yksivuotisella sopimuksella NHL-seura Chicago Blackhawksin riveihin.

Lähteet
-------

* Cam Ward *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Carolina-vahti Cam Ward sivussa viikkoja Ilta-Sanomat.  Arkistoitu 11.11.2009. Viitattu 11.11.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Cam Ward** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Brad Richards** | **Conn Smythe Trophyn voittaja**2006 | Seuraaja:**Scott Niedermayer** |

Kanadan joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 2012
2 Keith |
3 Phaneuf (**A**) |
4 Bouwmeester |
5 Schenn |
7 Russell |
9 Kane |
10 Perry |
14 Eberle |
15 Getzlaf (**C**) |
16 Ladd |
20 Tavares |
22 Quincey |
24 Benn |
26 Purcell |
27 Murray |
30 Ward |
31 Hackett |
33 Methot |
37 O'Reilly |
40 Dubnyk |
41 Burrows |
44 Vlasic |
53 Skinner |
81 Sharp (**A**) |
93 Nugent-Hopkins |
Valmentaja Sutter
**Sadr City** eli **Madinat as-Sadr** (arab. مدينة الصدر الثاني‎‎, *Madīnat as-Sadr aṯ-ṯānī*) eli Sadrin kaupunki on suuri kaupunginosa Irakin pääkaupungin Bagdadin koillispuolella, jossa asuu noin kaksi miljoonaa asukasta, enimmäkseen šiioja. Se on saanut nimensä suurajatollah Mohammad Mohammad Sadiq al-Sadrin (1943–1999) mukaan, jonka poika Muqtada al-Sadr hallitsee joukkoineen aluetta.

Hallinnollisesti Sadr muodostaa (2013) kaksi Bagdadin kuvernoraatin (maakunnan) piirikuntaa: Sadr 1 ja Sadr 2.

Lähiön rakennutti 1959 pääministeri Abdulkarim Qasim vastauksena Bagdadin kasvavaan asuntopulaan. Tuolloin se sai nimen Vallankumouskaupunki (arab. مدينة ألثورة‎, *ath-Thawra, Madīnat aṯ-Ṯawra*), joksi monet vielä kutsuvat sitä. Edullinen hintataso sopi erityisesti vähätuloisille asukkaille, jotka monet olivat maaseudulta muuttaneita ja siihen asti asuneet slummeissa. Kaupunginosasta tuli nopeasti Irakin kommunistisen puolueen vahvaa tukialuetta ja vastustus Baath-puolueen vuoden 1963 vallankaappausta kohtaan oli voimakasta juuri siellä. Lähiö nimettiin myöhemmin Saddamin kaupungiksi.

Huhtikuun 2003 jälkeen šiiat ovat pitäneet alueella jonkinlaista itsehallintoa, johon kuuluu omat poliisivoimat, sairaalat ja ruuanjakelu. Samoihin aikoihin se sai epävirallisesti Sadrin kaupungin nimen. Sunnikapinalliset ovat tehneet alueella toistuvasti iskujaan.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Baghdad Iraq. Governorate profile (pdf)  2013. Joint Analysis Unit, United Nations, iau-iraq.org. Viitattu 25.9.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Military – Sadr City GlobalSecurity.org. Viitattu 12.5.2009. (englanniksi)
* Humanitarian Situation Report – Sadr City, Baghdad (PDF) Yhdistyneet kansakunnat.  Arkistoitu 17.4.2009. Viitattu 12.5.2009. (englanniksi)
* Shiites take over Baghdad district *TheGlobeAndMail.com*. CTVglobemedia. Viitattu 12.5.2009. (englanniksi)
* Isisin rekkapommi tappoi kymmeniä Bagdadissa (13.8.2015) (mtv.fi)
* Bagdadissa verisiä iskuja (7.9.2004) (yle.fi)


Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Sadr City
**Accor Arena** (myös **Bercy Arena**, alun perin **Palais Omnisports de Paris-Bercy**, vuosina 2015–2020 **AccorHotels Arena**) on Pariisin Bercyssä Ranskassa sijaitseva monitoimihalli, jossa järjestetään erilaisia konsertteja, urheilutapahtumia ja muita vastaavia. Areena valmistui vuonna 1984 ja sen yleisökapasiteetti on tilanteen mukaan 7000-20300. Jyrkkien nurmirinteiden ympäröimän areenan ovat suunnitelleet arkkitehdit Michel Andrault, Pierre Parat ja Aydin Guvan. Areena on nimetty sponsorinsa AccorHotels -yhtiön mukaan.

Areenan maksikapasiteetti on 20 300 henkeä. Esimerkiksi tennistä voi seurata 15 603, jääkiekkoa 15 000 ja yleisurheilua 10 910 katsojaa.

Esiintyjiä
----------

Areenalla on esiintynyt lukuisia artisteja muiden muassa:

Jacques Higelin, David Bowie, Koffi Olomide, Phil Collins, Sting, Elton John, Shakira, Johnny Hallyday, Eddy Mitchell, Renaud, Indochine, Placebo, Céline Dion, Dorothée, France Gall, Paul McCartney, Eagles, Eric Clapton, Michel Polnareff, Iron Maiden, Mylène Farmer, Marilyn Manson, Kylie Minogue, Nightwish, Tina Turner, R.E.M. The Smashing Pumpkins, Eminem, Björk, The Cranberries, Radiohead, Vanessa Paradis, Manu Chao, Patricia Kaas, Mariah Carey, Christina Aguilera, Madonna, Britney Spears, Destiny's Child, Rammstein, Pink, Justin Timberlake, Cher, The Rolling Stones, Aerosmith, Queen, Dire Straits, Stevie Wonder, Deep Purple, AC/DC, Metallica, Daft Punk, Guns N' Roses, The Cure, U2, Toto, Green Day, Bruce Springsteen, The Offspring, Depeche Mode, Pink Floyd, Red Hot Chili Peppers, Linkin Park, Coldplay, Blink-182, Rage Against The Machine, Slipknot, Slayer, Zucchero, Laura Pausini, Eros Ramazzotti, Prince, Muse, Gwen Stefani, M. Pokora, Tokio Hotel, Superbus, Zazie, The Who, KISS, Alicia Keys, Beyoncé Knowles, Chris Brown, Lorie ja Simon ja Garfunkel.

Liikenneyhteydet
----------------

AccorHotels Arenaan pääse Pariisin metrolla. Lähin metroasema on Bercy.
.

Lähteet
-------

1. ↑  AccorHotels Arena reopens in Paris *Populous.com*.  14.10.2015.  Arkistoitu 13.12.2015. Viitattu 20.11.2016. (englanniksi)
2. ↑  Bercy Arena *paris2024.org*. Viitattu 13.9.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Accor Arena** Wikimedia Commonsissa

* Viralliset kotisivut
**Eric William Fisher** (s. 5. tammikuuta 1991 Rochester, Michigan) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan hyökkäyksen ulompi linjamies. Hän pelasi urallaan yhdeksän kautta NFL-liigassa vuosina 2013–2021, edustaen pääosan urastaan Kansas City Chiefsiä. Fisher valittiin urallaan kahdesti NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin. Kansas Cityssä hän voitti sarjan mestaruuden Super Bowlin kaudella 2019.

Keski-Michiganin yliopiston joukkueessa yliopistojalkapalloa pelannut Fisher oli vuoden 2013 NFL:n varaustilaisuuden ensimmäinen valinta. Fisher edusti Kansas Citya kahdeksan kautta. Alkuun hän ei ollut lunastaa ensimmäisen varausvuoron odotuksia, mutta hänestä kehittyi hyvä linjapelaaja. Kaudeksi 2021 Fisher siirtyi yksivuotisella sopimuksella Indianapolis Coltsiin.

Useampi joukkue oli kiinnostunut Fisheristä seuraavalla kaudella. Hän teki sopimuksen Miami Dolphinsin kanssa kauden ollessa jo pitkällä, muttei pelannut otteluakaan joukkueessaan, vaan hänet laitettiin loukkaantuneiden pelaajien listalle ennen runkosarjan loppua. Tämän jälkeen hän ei ole pelannut missään ja on käytännössä lopettanut uransa.

Katso myös
----------

* Luettelo NFL:n ykkösvarauksista

Lähteet
-------

1. ↑  Eric Fisher Stats *pro-football-reference.com*. Viitattu 30.1.2024. (englanniksi)
2. ↑  Maske, Mark: NFL Draft 2013: Eric Fisher goes first overall as offensive tackles dominate early picks *washingtonpost.com*.  26.4.2013. Washington Post.  Arkistoitu 26.4.2013. Viitattu 27.4.2013. (englanniksi)
3. ↑  Colts Signing Pro Bowl LT Eric Fisher Sports Illustrated. Viitattu 30.1.2024. (englanniksi)
4. ↑  Anthony Defeo: What happened to Eric Fisher, every Steelers fan's coveted free agent from 2022? Behind the Steel Curtain:  SB Nation. Viitattu 30.1.2024. (englanniksi)
**Jäyhä Jököttäjä** (engl. *The Smugsnorkle Squattie*) on Carl Barksin käsikirjoittama ja piirtämä sarjakuvatarina vuodelta 1946.

Juoni
-----

Aku Ankka houkuttelemassa Hurtta III Henkevää puhumaan.
**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Tupu, Hupu ja Lupu haluaisivat ottaa hoidettavakseen kaverinsa koiran, mutta Aku Ankka ei halua sekarotuista eläintä, vaan ostaa nerokkaaksi kehumansa jäyhä jököttäjä -rotuisen, Hurtta III Henkevä -nimisen koiran. Aku yrittää saada koiransa tekemään erilaisia temppuja, mutta se ei suostu liikahtamaankaan: pojat tajuavat jäyhän jököttäjän olevan lähes aivoton, ja nauravat asialle. Lopulta Aku saa tietää, että jäyhä jököttäjä osaa noutaa keppejä. Vähä-älyinen koira tuo kuitenkin vahingossa hänelle kepin sijasta dynamiittipötkön, jonka Aku on vähällä heittää kotinsa seinää päin, mutta poikien koira pelastaa talon nappaamalla pötkön ilmasta.

Julkaisuhistoria
----------------

*Jäyhä Jököttäjä* julkaistiin ensimmäistä kertaa *Walt Disney’s Comics and Stories* -lehden numerossa 70 vuonna 1946. Suomessa tarina julkaistiin ensimmäistä kertaa *Aku Ankka* -lehden numerossa 09/1977.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Smugsnorkle Squattie (Arkistoitu – Internet Archive) Inducks. Viitattu 8.3.2017.
**Joanna Remes** (s. 15.11.1999 Vihti) on suomalainen cheerleader.

Remes urheilee **Helsinki Athletics Cheerleaders HAC** ry Elitessä, joka on Suomen menestynein naisten cheerleading-joukkue. Seuroja, joita hän on edustanut, ovat Helsinkiläinen Golden Spirit ja Vihtiläinen Liikuntaseura Vihti-Gym ry. 

Hän on kuulunut Suomen naisten cheerleadingmaajoukkueeseen vuosina 2017-2020 ja 2023. Naisten maajoukkue on voittanut neljä maailmanmestaruutta, joista Remes on ollut kahdessa mukana. Remes on rooliltaan takanostaja.

Suomen Cheerleadingliitto palkitsee vuosittain SM-kilpailujen yhteydessä vuoden aikana ansioituneita toimijoita vuosipalkinnoin. Remes valittiin Vuoden Esikuvaksi 2023 SM-kilpailuissa Helsingin Urhea-hallissa.

  

Remestä on haastateltu Tytöt jotka nostat toisiaan - kirjaan. Naisten cheermaajoukkueen urheilijoista kertovat teos toi ensimmäistä kertaa laajasti esille cheerleadingin naisurheilijoiden näkökulmasta.

Vihdin kunta päätti MM-tason cheerleading menestyksestä 2019 istuttaa kirsikkapuun Pajuniityn puistoalueelle Etelä-Nummelassa sijaitsevaan Menestyjien puistoon. Kyseisen puun saajat ovat Remeksen lisäksi vihtiläiset Vilja Veikkolainen ja Vanessa Sohlberg.

Lähteet
-------

 Joanna Remes scl.fi 04/2018 

 MM-kultamitalisti Joanna Remes on cheerleadingin stunttitaituri *Urheiluopistosäätiö*. 10.5.2021. Viitattu 12.9.2023.

 Menestyjille oma puisto Vihtiin – Oman puunsa saavat mm. Henri Marttinen, Joanna Remes, Vilja Veikkolainen ja Vanessa Sohlberg *Länsi-Uusimaa*. 13.6.2019. Viitattu 12.9.2023.

 Video: Let's go Suomi! MM-kultaan! *ts.fi*.13.4.2018. Viitattu 12.9.2023

 Tytöt jotka nostavat toisiaan -kirjan julkkarit (Teos)".

1. 1 2   "Tytöt jotka nostavat toisiaan -kirjan julkkarit (Teos)". fi-FI
2. 1 2  Menestyjille oma puisto Vihtiin – Oman puunsa saavat mm. Henri Marttinen, Joanna Remes, Vilja Veikkolainen ja Vanessa Sohlberg *Länsi-Uusimaa*.  13.6.2019. Viitattu 12.9.2023.
3. ↑  MM-kultamitalisti Joanna Remes on cheerleadingin stunttitaituri *Urheiluopistosäätiö*.  10.5.2021. Viitattu 12.9.2023.
4. ↑  Video: Let's go Suomi! MM-kultaan! *ts.fi*.  13.4.2018. Viitattu 12.9.2023.