recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Keijo Eero Jääskeläinen** (4. tammikuuta 1934 Mikkeli – 2. lokakuuta 2012 Rovaniemi) oli suomalainen kokoomusta edustanut poliitikko. Hän toimi kansanedustajana Lapin läänin vaalipiiristä vuosina 1987–1991.

Vuonna 1954 Jääskeläinen valmistui ylioppilaaksi ja vuonna 1959 kauppatieteiden kandidaatiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta. Hän työskenteli vuosina 1959–1961 kirjanpidon ja kustannuslaskennan lehtorina Seinäjoen kauppaoppilaitoksessa ja vuosina 1961–1996 Rovaniemen kauppaoppilaitoksen rehtorina sekä kirjanpidon ja kustannuslaskennan lehtorina. Vuonna 1996 Jääskeläiselle myönnettiin opetusneuvoksen arvonimi.

Jääskeläinen oli Rovaniemen kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1973–1996, josta valtuuston puheenjohtajana vuodet 1975–1988. Rovaniemen kirkkovaltuuston jäsen hän oli vuosina 1971–1983. Jääskeläinen oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1978 ja 1988 vaaleissa. Hän vaikutti myös Rovaniemen (kaupungin)teatterin hallinnossa ja sai vuonna 1996 Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton ansiomerkin. 

Jääskeläinen kuoli sairauskohtaukseen 78-vuotiaana lokakuussa 2012.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  .aspx Keijo Jääskeläinen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
2. ↑   *lähde tarkemmin?*
3. ↑  Talvitie, Marjukka: Keijo Jääskeläinen kuollut *Yle Uutiset*.  3.10.2012. Viitattu 14.8.2015.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 1987–1991 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(53) | 
* Ala-Harja
* Antvuori
* Dromberg
* Hetemäki-Olander
* Hilpelä
* Hokkanen
* Holvitie
* Häkämies
* Ikkala
* Jouppila
* Junnila (1990–1991)
* Järvenpää
* Jääskeläinen
* Kanerva
* Kohijoki
* Korkia-Aho
* Kärhä
* Lahtinen
* Laitinen
* Lamminen
* Laurila
* Linnainmaa
* Louvo
* Miettinen
* Mäki-Hakola
* Mörttinen
* Niinistö
* Perho
* Pesola
* Pietikäinen
* Pohjanoksa
* Puolanne
* Pystynen
* Rauramo
* Rusanen
* Saastamoinen
* Salolainen
* Sasi
* Savela
* Siitonen (1987–1990)
* Suominen
* Särkijärvi
* Taina
* Tiuri
* Turunen
* Uosukainen
* Valli
* Valo
* Varpasuo
* Vastamäki
* Viinanen
* Viljanen
* Zyskowicz

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
Pat LaBarbera
**Pascel Emmanuel "Pat" LaBarbera** (s. 7. huhtikuuta 1944 Mt Morris, New York) on yhdysvaltalaissyntyinen, kanadalaistunut jazzmusiikin saksofonisti ja -säveltäjä sekä musiikkipedagogi. Hänen ensimmäinen opettajansa oli hänen klarinetisti-isänsä Joseph; myös veljet Joe ja John ovat jazzmuusikoita.

LaBarberan muita opettajia olivat Joe Viola, Don Menza ja Joe Allard (saksofoni), Joe Henderson, Lee Konitz ja Warne Marsh (improvisointi) sekä Bernie Piltch (huilu). LaBarbera opiskeli myös sovitusta ja sävellystä Berklee College of Musicissa vuosina 1964–1967, minkä jälklen hän kiersi vuoteen 1974 Buddy Richin big bandin kanssa. Vuonna 1974 hän asettui Torontoon, ja vuonna 1975 hän liittyi Elvin Jonesin Jazz Machine -kokoonpanoon. Hän on opettanut eri yliopistoissa ja yksityisesti. Hänen oppilaidensa joukossa ovat olleet Ron Allen, Rob Bonisolo, Ralph Bowen, Alex Dean, Vern Dorge, Ken Fornetran, Jeff Johnson, Kirk MacDonald, Mike Murley, Mike Sim, Roy Styffe ja Perry White. Vuosina 1980–1984 LaBarbera toimi *Canadian Musician* -lehden kolumnistina.

LaBarbera on kiertänyt paitsi Euroopassa ja Japanissa, myös Etelä-Amerikassa. Hän on ottanut tyyliinsä vaikutteita John Coltranelta. Hänellä on oma kvartettinsa, jossa on toiminut myös pianisti George McFetridge. Hän on tehnyt yhteistyötä trumpetisti Sam Noton ja sellaisten yhdysvaltalaismuusikoiden kuin Red Rodneyn ja Chet Bakerin kanssa. Vuonna 1989 hän johti Irlannin-kiertueella Four in One -kvartettia. Elvin Jones on levyttänyt useita LaBarberan sävellyksistä ("Necessary Evil", "October's Child", "Minor Blues", "Familiar Ground").

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Canadian Encyclopedia: Pat LaBarbera


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
*Thalasseus bengalensis*
**Pikkutöyhtötiira** (*Thalasseus bengalensis*) on keskikokoinen merellinen tiira.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on 35–37 cm, siipien kärkiväli 92–105 cm ja paino 185–240 g. Sen höyhenpuku on vatsapuolelta valkoinen, selkä, siivet ja pyrstö ovat siniharmaat, päälaki ja pieni töyhtö mustat, sekä hieman alaspäin kaareva nokka oranssi. Se muistuttaa töyhtötiiraa mutta on hieman pienempi eikä nokassa ole koskaan kellanvihreää sävyä. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Laji ui ja sukeltaa moitteettomasti.

Esiintyminen
------------

Pikkutöyhtötiirat elävät useina erillispopulaatioina Tyynellämerellä, Intian valtamerellä ja Afrikan pohjoisrannikolla. Siitä tunnetaan kolme alalajia, joista *emigrata* asuu Libyan saaristossa, *bengalensis* Punaisella merellä, Adeninlahdella ja Persianlahdella, sekä *torresii* Indonesiasta Australiaan. Lajin elinympäristön ala on 100 000–1 000 000 neliökilometriä ja maailman populaation koko on 180 000–210 000 yksilöä. Lajia ei ole tavattu Suomessa.

Elinympäristö
-------------

Pikkutöyhtötiirat pesivät matalien hiekka- tai kalliosaarten ja koralliriuttojen rannoilla, yleensä täysin avoimella maalla mutta toisinaan matalakasvuisessa pensaikossa. Paikoin ne pesivät myös mantereen rannoilla. Esiintyy yleensä yhdessä töyhtötiirojen kanssa.

Lisääntyminen
-------------

Laji on sosiaalinen ja pesii yhdyskunnittain. Sen pesä on vain maakuoppa, johon naaras munii yhden tai kaksi munaa, hyvin harvoin kolme. Haudonta-aika on 21–26 päivää ja molemmat emot osallistuvat hautomiseen. Poikaset ovat pesäpakoisia ja jättävät pesän noin kahden päivän ikäisinä. Ne ovat lentokykyisiä 32–35 päivää vanhoina.

Ravinto
-------

Ruokavalio koostuu pääasiassa pienistä kaloista, joita se saalistaa syöksysukeltamalla, sekä äyriäisistä.

Lähteet
-------

* Cramp, Stanley et al. 1985: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. IV. – Oxford University Press. Hong Kong. ISBN 0-19-857505-X

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Thalasseus bengalensis* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 1.6.2014. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Thalasseus bengalensis | 
* Wikidata: Q18839
* Wikispecies: Thalasseus bengalensis
* ADW: Sterna\_bengalensis
* AFD: Thalasseus\_bengalensis
* Avibase: D01CDECDCA736E26
* BirdLife: 22694561
* CoL: 7BTFS
* CMS: thalasseus-bengalensis
* BOW: lecter2
* eBird: lecter2
* EUNIS: 10578
* Fauna Europaea: 96954
* GBIF: 6065833
* iNaturalist: 144543
* IRMNG: 11883254
* ITIS: 824139
* IUCN: 22694561
* NBN: NHMSYS0021274146
* NCBI: 2705045
* SeaLifeBase: 75106
* WoRMS: 413039
* Xeno-canto: Thalasseus-bengalensis

 |
|  |
| Sterna bengalensis | 
* Wikidata: Q25649247
* ARKive: sterna-bengalensis
* CoL: 6ZSC3
* EUNIS: 9948
* Euring: 6090
* Fauna Europaea (new): ae58ddc7-5eed-4e46-afe3-c5ff748d19bc
* GBIF: 5229264
* IRMNG: 11406436
* ITIS: 176907
* NBN: NBNSYS0000000362
* NCBI: 297815
* WoRMS: 137158

 |

 |
Raduga H-22.
**Raduga H-22** (ven. Х-22 Буря, *Burja* – suom. *Myrsky*; Nato: **AS-4 Kitchen**) on neuvostoliittolainen yliääninen pitkän matkan risteilyohjus. Sen kehitystyö aloitettiin MKB Radugassa vuonna 1958 ja se tuli palveluskäyttöön vuonna 1964. Kehitystä johti Aleksandr Bereznjak. 

Aseen tyyppi on niin sanottu stand-off, eli suomeksi ns. *pysy-loitolla -ohjus*. Tämä tarkoittaa ohjuksen laukaisua turvallisena pidettävän etäisyyden päästä kohteeseensa. Alkuperäisen version suurin kantama oli noin 500 km.
Kohteena ovat tyypillisesti sotalaivat, tutkat ja linnoitetut strategiset kohteet kuten sotilastukikohdat, sillat ja voimalat.

Ohjuksia on rakennettu vajaa 3000. Sen käyttö päättyi Venäjällä 2007, mutta se otettiin vuoden 2018 jälkeen uudelleen käyttöön modernisoituna. Modernisoidussa ohjuksessa on voimakkaampi moottori, enemmän polttoainetta ja pienempi taistelukärki. Kantomatka on lisääntynyt lähelle tuhatta kilometriä. Ohjuksessa on uusi häirinnän kestävä inertiasuunnistus ja maastoa seuraava tutka..

Ohjus voidaan laukaista Tupolev Tu-22M3 -tyypin yliäänipommittajista tai Tupolev Tu-95 kaukopommittajasta. Ohjuksen suuren omamassan (noin 6 000 kg) vuoksi sitä ei voi laukaista esimerkiksi hävittäjälentokoneista.

Sen taistelukärkenä voidaan käyttää joko konventionaalista 1 000 kg:n HE-taistelukärkeä (H-22M), tai enintään 350 kilotonnin vahvuista ydinlatausta (H-22N). Maksiminopeus on 4 000 km/h ja suurin toimintakorkeus 24 000 metriä. Ohjaus tapahtuu inertiasuunnistuksella.
Myöhemmät versiot ovat radiosäteilyyn hakeutuvia, eli tutkaan hakeutuvia ohjuksia *(H-22MP).*

Lähteet
-------

* Haettu 19.8.2019.

### Viitteet

1. ↑  Kh-22 Burya *Missile.index*. Viitattu 17.1.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3   Viitattu 19.8.2019.
3. 1 2  Russian MoD to upgrade 32 Kh-22 long-range anti-ship missiles *Navy Recognition*.  16.3.2018. Viitattu 17.1.2023. (englanniksi)
4. ↑  HS-analyysi | Ukraina ei pysty torjumaan järeitä H-22-ohjuksia, niiden käyttö kertoo myös Venäjän sodankäynnin tilasta *Helsingin Sanomat*.  15.1.2023. Viitattu 15.1.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Raduga H-22** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Raduga\_Ch-22
**Keijo Johannes Airola** (30. huhtikuuta 1935 Turku – 3. marraskuuta 2015 Turku) oli suomalainen jalkapalloilija.

Välihyökkääjänä pelannut Airola edusti urallaan Turun Terästä 1953, Turun Pyrkivää 1954–1956, Valkeakosken Hakaa 1957–1961 ja Turun Tovereita 1962–1966. Hän voitti Suomen mestaruuden Pyrkivässä 1954 ja Hakassa 1960, ja hopeaa vuonna 1957 ja pronssia vuosina 1959 ja 1961 (Haka). Airola voitti myös Suomen Cupin kahdesti Hakassa 1959 ja 1960. Kaikkiaan Airola pelasi 8 kauden aikana 145 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 65 maalia. 

Airola pelasi vuosina 1959–1960 maajoukkueessa yhteensä 2 maaottelua. Jääkiekkoa hän pelasi pelasi mestaruussarjassa vuosina 1957–1959 Turun Palloseurassa.

Keijo ("Keppari") Airola lähetettiin 1930–1940 lukujen taitteessa sotalapseksi Ruotsiin. Sotien jälkeen hän palasi kotiinsa Turun Kurjenmäkeen, missä hän liittyi Turun Teräkseen, jossa pelasi jalkapalloa ja jääkiekkoa. Airolan kyvyt huomattiin ja hän siirtyi vuonna 1954 Turun Pyrkivään. Käytyään ruotsinkielisen kauppaopiston Valkeakosken Haka kiinnostui hänestä. Hän sai 1957 työpaikan Yhtyneissä Paperitehtaissa ja oli monta vuotta Juuso Waldenin "oikea käsi". 1960-luvun alkupuolella Airola muutti takaisin Turkuun, jossa hän toimi Yhtyneitten Paperitehtaitten aluemyyntipäällikkönä. Hän liittyi Turun Tovereihin, jossa pelasi 1. divisioonassa useita vuosia. Talvella hän pelasi jääkiekkoa sekä Valkeakoskella että Turussa Turun Palloseuran riveissä. 1970-luvun alussa Airola muutti pääkaupunkiseudulle ja perusti paperialan konsulttifirman. Vaimonsa kuoleman jälkeen hän muutti takaisin Turkuun lastensa kanssa.

Airolalle on myönnetty Hakan kunniaviiri. Vuosina 1967 ja 1969 hän oli Turun piirin edustajana liittokokouksissa. Airola harrasti ulkoilun ohella pöytätennistä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus, Keijo Johannes Airola, Turun Sanomat, 2015, No 319, sivu 19, julkaistu 22.11.2015
2. ↑  Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymä: Airola Keijo Johannes, Turun hautausmaa *hautakartta.fi*. Viitattu 8.4.2022.
3. 1 2 3 4  Urheilumme Kasvot Osa 3, Airola, Keijo Johannes, sivu 90, vastaavat toimittajat Risto Rantala, Markku Siukonen, Seppo Tukiainen, Oy Scandia Kirjat Ab, Keuruu 1978
4. 1 2  Reima Kosken laatima muistokirjoitus, Keijo Airola, Turun Sanomat, 2015, No 319, sivu 19, julkaistu 22.11.2015
5. ↑  Suomen Cupin historia Suomen Palloliitto.  Arkistoitu 21.6.2008. Viitattu 6.6.2009.
6. ↑  Vuorinen, Juha & Kasila, Markku: *Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006*, s. 18. Suomen urheilumuseosäätiö, 2007. ISBN 978-952-99075-9-5.
7. ↑  Soininen, Heidi (toim.): *Jalkapallokirja 2008*. Suomen Palloliitto, 2008. ISSN-0787-7188.
**Maastotietokanta** on koko Suomen kattava maastoa kuvaava digitaalinen paikkatietoaineisto. Siihen talletettavia kohteita ovat muun muassa liikenneväyläverkosto, rakennukset ja rakenteet, hallintorajat, nimistö, maankäyttö, vedet ja korkeussuhteet.

Maastotietokannan sijaintitietojen tarkkuus vastaa mittakaavaa 1:5000–1:10000. Tiestöä, osoitteita ja rakennuksia päivitetään jatkuvasti, hallintorajoja vuosittain ja muita tietoja 5–10 vuoden välein. Maastotietokannan ylläpidosta vastaa Maanmittauslaitos yleisenä kartastotyönä.

Maastotietokantaa käytetään karttatuotteiden raaka-aineena. Lisäksi Maastotietokanta soveltuu käytettäväksi esimerkiksi GPS-paikannusta hyödyntävissä paikannus-, reitinhaku-, ylläpito- ja tiedonkeruusovelluksissa. Maastotietokantaa käytetään myös rakentamisen suunnittelussa, kaavoituksissa ja erilaisissa ympäristöön liittyvissä tutkinnassa ja seurannassa.

Tietohallintolaissa (Laki julkisen hallinnon tietohallinnon ohjauksesta 634/2011) Maastotietokanta rinnastetaan yhteiskunnan perusrekistereihin, joita julkisen hallinnon viranomaisen toiminnassaan käytettävä.

Maanmittauslaitoksen maastotietotuotteet pohjautuvat maastotietokannan tietoihin. Näitä ovat painetut kartat (peruskartta 1:25 000 ja maastokartta 1:50 000), digitaaliset tietotuotteet vektori- ja rasterimuodossa ja online-karttapalvelu Kansalaisen karttapaikka.

Maastotietokanta on julkishallinnon avointa dataa, joka on ladattavissa maksutta Maanmittauslaitoksen avoimien aineistojen tiedostopalvelusta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4   Maanmittauslaitos

Aiheesta muualla
----------------

* Maanmittauslaitoksen avoimien aineistojen tiedostopalvelu
**Keiji Suzuki** (jap. 鈴木桂治, s. 3. kesäkuuta 1980 Jōsō, Ibarakin prefektuuri, Japani) on japanilainen judoka, lajin olympiavoittaja ja maailmanmestari.

Suzuki voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden alle 100 kg:n sarjassa Calissa 1998. Hän voitti saman sarjan myös Pekingin universiadeissa 2001. Vuonna 2002 hän kuului joukkuekilpailun maailmanmestaruuden voittaneeseen Japanin joukkueeseen Baselissa. Busanin Aasian kisoissa hän voitti kultaa alle 100 kg:n sarjassa kukistettuaan loppuottelussa eteläkorealaisen Jang Sung-Hon. 

Suzuki voitti Osakan MM-kilpailuissa 2003 avoimen luokan mestaruuden kukistettuaan loppuottelussa Viron Indrek Pertelsonin. Vuoden 2004 Aasian mestaruuskilpailuissa Almatyssa hän hävisi yli 100-kiloisten loppuottelussa Etelä-Korean Kim Sung-Bumille. Ateenan olympialaisissa 2004 Suzuki voitti kultaa yli 100 kg:n painoluokassa kukistettuaan loppuottelussa Venäjän Tamerlan Tmenovin. Kairossa 2005 hän saavutti alle 100-kiloisten maailmanmestaruuden voitettuaan loppuottelussa ukrainalaisen Vitali Bubonin. Taipein Aasian-mestaruuskilpailuissa 2009 hän sai yli 100 kg:n sarjassa hopeaa Etelä-Korean Kim Soo Whanin jälkeen. Tokion MM-kilpailuissa 2010 hän sai avoimessa luokassa pronssia. Hän sijoittui kolmanneksi myös avoimen luokan MM-kilpailuissa Tjumenissa 2011.

Suzuki on saavuttanut masters-, GP- ja Grand Slam -kilpailuissa kaksi voittoa, neljä kakkossijaa ja kolme kolmossijaa sekä maailmancup- ja Continental Open -kilpailuissa viisi voittoa ja kolme kolmossijaa. Japanin-mestaruuskilpailuissa hän on saanut aikuisten sarjassa yhdeksän kultaa ja kuusi hopeaa ja kaksi pronssia.

Lähteet
-------

* Profiili JudoInside.com (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Japani

 |

 |
**Radon-mitat** eli **Radonin mitat** ovat lokaalisti kompakteissa Hausdorffin avaruuksissa tärkeä mittatyyppi. Radon-mitat ottavat huomioon erityisesti avaruuden topologian niin, että Radon-mitan antama arvo vastaa enemmän intuitiivista tulkintaa *koosta*. Tärkeitä Radon-mittoja ovat mm. Lebesguen mitta, Hausdorffin mitat ja Haarin mitta.

Määritelmä
----------

Olkoon {\displaystyle (X,{\mathcal {T}})} lokaalisti kompakti Hausdorffin avaruus ja \mu  Borel-mitta *X*:ssä. Nyt \mu  on **Radon-mitta**, jos se toteuttaa seuraavat ehdot:

1. {\displaystyle \mu (K)<\infty } kaikilla kompakteilla {\displaystyle K\subset X}.
2. {\displaystyle \mu (U)=\sup\{\mu (K):K\subset U{\mbox{ ja }}K\subset X{\mbox{ kompakti}}\}} kaikilla avoimilla {\displaystyle U\subset X}.
3. {\displaystyle \mu (B)=\inf\{\mu (U):B\subset U{\mbox{ ja }}U\subset X{\mbox{ avoin}}\}} kaikilla Borel-joukoilla {\displaystyle B\subset X}.

Monet lähteet jättävät ehdon 3. (ulkosäännöllisyys) pois ja vaativat vain, että mitta on sisäsäännöllinen ja lokaalisti äärellinen. 
Joskus ehto 2. vaaditaan myös kaikilla äärellismitallisilla Borel-joukoilla, kaikilla Borel-joukoilla tai peräti kaikilla mitallisilla joukoilla.
Harvoin vaaditaan, että {\displaystyle \mu (X)<\infty }.

Ehto 1. on ekvivalentti seuraavan ehdon kanssa:

1'. X on lokaalisti äärellinen (eli joka pisteellä {\displaystyle x\in X} on ympäristö, jonka mitta on äärellinen).
Todistus: 1.{\displaystyle \Rightarrow }1'. koska jos V on ympäristö, jonka sulkeuma on kompakti, {\displaystyle \mu (V)<\infty }.
1'.{\displaystyle \Rightarrow }1. koska jos jokaiseen kompaktin joukon pisteeseen liitetään äärellismitallinen ympäristö, äärellisen moni näistä ympäristöistä yhdessä peittää sen kompaktin joukon, jonka mitta on siis näiden mittojen summaa pienempi, siten äärellinen, MOT.

Jos jokainen joukon X avoin osajoukko on {\displaystyle \sigma }-kompakti (näin on jos X on joukon {\displaystyle \mathbb {R} ^{d}} avoin tai suljettu aliavaruus), kaikki ehdon 1. täyttävät mitat ovat säännöllisiä (täyttävät ehdot 2. ja 3.) ja siten Radon-mittoja. Erityisesti tällöin kaikki äärelliset mitat ovat Radonin mittoja.

Sovelluksia
-----------

* Frostmanin lemma
* Mittojen heikko suppeneminen
* Rieszin esityslause

Lähteet
-------

* Walter Rudin (1987). *Real and complex analysis*, 3rd, McGraw-Hill. ISBN 978-0-07-054234-1.

Viitteet
--------

1. ↑  Rudin, Theorem 2.18

Aiheesta muualla
----------------

* Radon measure, Encyclopedia of Mathematics.
* What is actually the standard definition for Radon measure?, Math Overflow.
* On Radon Measure, David Kent & Lindsay Mercer, 3.12.2016
**P Cygni -profiili** on joidenkin kuumien ja kirkkaiden tähtien spektrissä näkyvä erikoinen intensiteettijakauma. Viivaprofiili on saanut nimensä erään kirkkaan sinisen muuttujan, P Cygnin mukaan, sillä se oli ensimmäinen tähti, jonka spektrissä näitä viivaprofiileja havaittiin.

Syntytapa
---------

P Cygni -profiili muodostuu tavallisesta absorptioviivasta, jonka vieressä, lyhyemmän aallonpituuden puolella, on nähtävissä voimakas emissioviiva. Emissioviiva syntyy kun tähti lämmittää sitä ympäröivää kaasua, joka tämän seurauksena alkaa itsekin hehkua. Emissioviiva edustaa samaa alkuainetta kuin vastaava absorptioviiva, mutta se on sinisiirtynyt hehkuvan kaasun suuren nopeuden vuoksi määrällä {\displaystyle \Delta \lambda }

{\displaystyle -\Delta \lambda ={\frac {v\lambda }{c}}},

missä \lambda  on vastaavan absorptioviivan aallonpituus, v kaasun liikkumisnopeus ja c valonnopeus. Miinusmerkki ilmaisee siirtymän olevan siniseen. Näin mittaamalla absorptioviivan ja emissioviivan välinen etäisyys, saadaan suoraan laskettua, kuinka suurella nopeudella tähdestä poistuu kaasua (ts. tähtituulen nopeus) ja viivan intensiteetistä kaasupilvessä olevan aineen määrä. 

P Cygni -profiileja esiintyy etenkin CNO-syklin lopputuotteiden spektriviivoissa. (Tämä paljastaa, että emission synnyttävä aine on peräisin juuri tähdestä, eikä ole ympärillä muutoin lojuvaa ainetta!) Esiintyessään voimakkaina P Cygni -profiilit peittävät alleen heikompia absorptioviivoja ja näin vaikeuttavat tähden kemiallisen koostumuksen ja mahdollisesti jopa spektriluokan tunnistamista.

P Cygni -profiileja esiintyy vain tilanteissa, joissa tähteä koossapitävän gravitaation ja tähden energiantuoton välillä on paha epäsuhta eli säteilynpaine saa puhallettua tähden ainetta ympäröivään avaruuteen suuria määriä. Tästä syystä profiili on esiintyessään aina merkki tähden ulko-osien epävakaudesta.

P Cygni -profiilit ovat tyypillisiä elinkaarensa loppuvaiheessa oleville tähdille, kuten O-luokan ylijättiläisille, Ofpe/WN9-tähdille sekä kirkkaille sinisille muuttujille.

Käänteinen P Cygni -profiili
----------------------------

Joskus tähden spektrissä voi näkyä myös P Cygni -profiili, jossa emissioviiva on punasiirtynyt absorptioviivaan nähden. Tällaista löydöstä kutsutaan käänteiseksi P Cygni -profiiliksi (engl. *inverse P Cygni profile*). Ilmiö johtuu ympäröivän kaasun virtauksesta tähden pinnalle ja se on tavallisimmin havaittavissa vasta muodostumassa olevien tähtien spektrissä.

Aiheesta muualla
----------------

* Tyypillinen P Cyg -profiili[vanhentunut linkki]
* Havainnollisia animaatioita eri ominaisuuksien vaikutuksesta profiilin syntyyn
* Kaaviokuva syntymekanismista
**Retuoja** (ven. Ретуоя, Рету-оя), tai vanhastaan **Keripuro**, on Venäjällä Karjalan tasavallan Pitkärannan piirissä virtaava 11 kilometriä pitkä joki, joka yhtyy Jänisjokeen.

Joen kulku
----------

Retuoja alkaa Kerisyrjän (Керисюрья, *Kerisjurja*) kylän pohjoispuolella sijaitsevan laakson pohjalla. Se virtaa aluksi pohjoiseen, kiertää mäkialueen pohjoiselta puolelta ja kaartaa sitten etelään päin. Metsäisen ojan reitille sattuu erillisiä peltopalstoja. Tullessaan kapenevaan laaksoon, vaihtuu vanhoissa suomalaiskartoissa sen nimeksi Kivikko-oja. Kapean laakson jälkeen alkaa oja mutkitella tiheästi ja samalla se kaartaa kohti länttä. Kaartaessaan se virtaa avointen peltomaiden läpi. Oja yhtyy Jänisjokeen sen alimpana sivu-uomana pari kilometriä sen joensuusta aivan Hiidenselän taajaman pohjoispuolella. Alajuoksulla ojan ylittää ensin Läskelän ja Leppäsyrjän välinen tie A130 ja sitten rautatie.

Vesistösuhteita
---------------

Retuoja kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Jänisjoen vesistöalueeseen, jossa Retuojan valuma-alue sijaitsee myös aivan Laatokan lähialueella. Jänisjoki laskee heti Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen.

Retuojan valuma-alue jää Jänisjoen pohjoispuolelle, Alatsojan itäpuolelle ja Sumerianjoen länsi ja louniaspuolelle.

* Jänisjoki heti Retuojan yhtymäkohdan alapuolellaJänisjoki heti Retuojan yhtymäkohdan alapuolella

Lähteet
-------

### Huomioita

1. 1 2 3  Asia katsottu ja mitattu Internetin karttapalveluista kuten esimerkiksi Google Earth, GeoMixer tai ACME.
2. ↑  Asia on luettu venäjänkielisen Wikipedian artikkelista ru:Ретуоя.

### Viitteet

1. 1 2  Retuoja, Ретуоя, Рету-оя (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 22.2.2022. (venäjäksi)
2. 1 2 3  Retioja. *Kartassa:* *Topografinen kartta* 1:100 000. Kartan verkkoversio Maanmittauslaitoksen Karjalan kartat -palvelussa (viitattu 22.2.2022)
PZL.23 Karaś:n kolmas prototyyppi.
**PZL.23 Karaś** (suom. *ruutana*) on puolalainen kevyt toisen maailmansodan aikainen pommikone, jota käytettiin myös tiedusteluun ja Puolan armeijan yhteyskoneena. Konetyyppi oli yksimoottorinen alataso, joka kehiteltiin 6-paikkaisesta P.13 -matkustajakoneesta.

Ensimmäinen, noin 40 lentokoneen A-sarja valmistui Bristol IIM2 -moottorilla, jonka teho oli 590 hevosvoimaa.

Koneen aseistuksena oli kolme 7,7 millimetrin konekivääriä, joista yksi ampui kiinteästi eteen, toinen vapaasti liikuteltavana taakse ylös ja kolmas sijaitsi ala-ampumossa, rungon alapuolisessa gondolissa. Pienestä 680 hevosvoiman (507 kW) moottoritehostaan huolimatta tyyppi kykeni kuljettamaan enimmillään 700 kg suuruisen pommikuorman. Niin kutsutun operatiiviseen käyttöön osoitetun B-sarjan PZL.23 käytti Bristol Pegasus VIII -tähtimoottoria voimanlähteenään.

PZL.23 oli hidas ja kömpelö, sen moottori alimitoitettu ja puolustusaseistus heikohkoa. Siten se oli helppo saalis saksalaisten aseille salamasodan aikana. Laskeutumistelineet olivat kiinteätä muotosuojallista mallia. Suurin nopeus oli 300 km/h ja lentomatka 1 400 kilometriä. Lakikorkeus oli 7 300 metriä. Konetyyppiä valmistettiin arviolta 250 kappaletta.

Humblen mukaan tyyppi oli Puolan pääasiallinen pommikonetyyppi, sekä kärsi kovimpia menetyksiä taistelutoimissa. Osa tämän tyypin koneista internoitiin Romaniaan Puolan puolustuksen romahtaessa syksyllä 1939.

Lähteet
-------

* Chant, Chris: II Maailmansodan lentokoneet, Karisto, 2008, Hämeenlinna (suom. Petri Kortesuo) Alkuteos: Amber Books, 1999 ISBN 978-951-23-5025-4
* Humble, Richard: Toisen Maailmansodan lentokoneet, WSOY, 1976, Porvoo (suom. Helge Seppälä) Alkuteos: Salamander Books, 1975, Lontoo ISBN 951-0-07838-7

### Viitteet

1. ↑  Chant 2008: s. 267
2. ↑  Humble 1976: s. 6
**Suomen Eläintarhayhdistyksen** tarkoituksena on tarhaeläinten hyvätasoisen hoidon edistäminen suomalaisissa eläintarhoissa. Se haluaa vahvistaa eläintarhojen roolia kansallisessa ja maailmanlaajuisessa luonnonsuojelussa. 

Suomen Eläintarhayhdistyksen perustamisasiakirjan allekirjoittivat Ranualla 3.2.2001 Korkeasaaren eläintarha, Eläinmaailma Zoolandia Oy, Ranuan Seudun Matkailu Oy, Ähtärinreitin Loma Oy ja Ähtärin eläinpuisto sekä Tykkimäen Vapaa-aikakeskus Oy.  Vaikka Suomen eläintarhayhdistyksen toiminta on aktiivista jäsentensä kesken, se ei kuitenkaan ole virallinen Patentti- ja rekisterihallitukseen rekisteröity yhdistys. 

Vuonna 2022 yhdistyksen jäseniä olivat Korkeasaaren eläintarha, Luonnonvarakeskus, Maretarium, Ranuan eläinpuisto, Ravintola Hirvikartano, Sea Life Helsinki, Särkänniemi, Tropicario ja Ähtärin eläinpuisto.

Katso myös
----------

* Euroopan eläintarha- ja akvaariojärjestö
* Maailman eläintarha- ja akvaariojärjestö

Lähteet
-------

1. 1 2  Eläintarhoille oma yhdistys *Helsingin Sanomat*.  4.2.2001. Viitattu 12.4.2019.
2. ↑  Korkeasaari.fi: Korkeasaari liittyi Ruotsin eläintarhayhdistyksen jäseneksi *Korkeasaari*.  5.3.2021. Viitattu 10.3.2021.
3. ↑  Korkeasaaren eläintarha: Suomen eläintarhayhdistys kokoontui Korkeasaaressa *Korkeasaari.fi*.  1.4.2022. Viitattu 18.5.2022.
Sergatšin kihlakunta Nižni Novgorodin kuvernementissa.
**Sergatšin kihlakunta** (ven. Серга́чский уе́зд, *Sergatšski ujezd*, tat. Сергач өязе, *Sergaç öyäze* - myös nimellä *piirikunta*) oli Nižni Novgorodin kuvernementtiin vuosina 1779-1929 kuulunut kihlakunta. Suurin osa Suomen tataarien esivanhemmista oli kotoisin Sergatšin kihlakunnan kylistä, etenkin Aktukista. Vuonna 1897 kihlakunnassa oli 159 117 asukasta, joista 73,8 % oli venäläisiä, 17,1 % tataareja ja 8,9 % mordvalaisia.

Lähteet
-------

1. ↑  Приложение. Справочник статистических показателей *demoscope.ru*. Viitattu 11.12.2022.
2. ↑  *Неволин П. И.* Сергач // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб. 1890—1907.
3. ↑  Bedretdin, Kadriye (toim.): *Tugan Tel – Kirjoituksia Suomen tataareista*. Helsinki: Suomen Itämainen Seura, 2011. ISBN 978-951-9380-78-0.
**Luis Paulo Supi** (s. 25. kesäkuuta 1996 Catanduva, São Paulo) on brasilialainen shakin suurmestari. Supin vahvuusluku on 2612, jolla hän on Brasilian vahvin aktiivipelaaja ja maailmanlistan sijalla 179.

Ura
---

Supi pelasi ensimmäiset Elo-kelpoiset turnauspelinsä heinäkuussa 2007. Tammikuussa 2013 hän ylitti vahvuusluvun 2300 ja saavutti samana vuonna sekä FIDE-mestarin että kansainvälisen mestarin arvonimet.

Toukokuussa 2015 Internet Chess Clubin pikapeliturnauksessa yhdysvaltalainen suurmestari Hikaru Nakamura syytti Supia huijaamisesta, kun hän oli voittanut Nakamuran. Sivuston ylläpito hyväksyi Nakamuran syytteen ja sulki Supin ulos turnauksesta.

Supi voitti vuonna 2016 Pan-Amerikan alle 20-vuotiaiden mestaruuskisat. Kun hän ja perulainen Kevin Joel Cori Quispe päätyivät kumpikin 8/9 pisteeseen, voittaja ratkesi tiebreak-pisteillä joita Supilla oli viisi enemmän.

Supi saavutti huhtikuussa 2018 suurmestarin arvonimen. Hän pelasi samana vuonna shakkiolympialaisissa Brasilian kolmoslaudalla tuloksella 6,5/10.

Toukokuussa 2020 Supi voitti Chess.comin pikapelissä silloisen maailmanmestarin Magnus Carlsenin. 18 siirtoa kestänyt peli päättyi Carlsenin luovutukseen, kun Supi uhrasi kuningattarensa tehdäkseen shakkimatin. Chess.com lisäsi pelin unohtumattomien pelien listaukseensa.

Supi voitti vuonna 2021 Brasilian mestaruuden. Heinäkuussa 2022 hän ylitti ensimmäistä kertaa vahvuusluvun 2600.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Supi, Luis Paulo FIDE. Viitattu 6.10.2022. (englanniksi)
2. ↑  Luis Paulo Supi - Top Chess Players *Chess.com*. Viitattu 8.8.2022. (englanniksi)
3. ↑  O Outro Lado Das Trapaças No Xadrez *Rafael Leitãon kotisivut*. Viitattu 8.8.2022. (portugaliksi)
4. ↑  Bojkov, Dejan: Panamerican Junior Championships in Guatepe *ChessBase*.  7.1.2016. Viitattu 8.8.2022. (englanniksi)
5. ↑  List of titles approved by the 2018 1st quarter PB in Minsk, Belarus  9.4.2018. FIDE. Viitattu 8.8.2022. (englanniksi)
6. ↑  43rd Olympiad Batumi 2018 Open - Team composition for federation BRA - Open *Chess-Results.com*. Viitattu 8.8.2022. (englanniksi)
7. ↑  Chess: LPSupi vs MenuGarden - 4912555148 *Chess.com*. Viitattu 8.8.2022. (englanniksi)
8. ↑  Chess.com Immortal Games *Chess.com*. Viitattu 8.8.2022. (englanniksi)
9. ↑  Silva, Paulo: Luis Paulo Supi é o Campeão Brasileiro de 2020 *Xadrez Forte*.  4.11.2021. Viitattu 8.8.2022. (portugaliksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Luis Paulo Supi ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
**Olof Sigurd Alfthan** (29. elokuuta 1925 Elimäki – 29. tammikuuta 2000) oli suomalainen lääkäri. Hän oli Suomen ensimmäinen varsinainen urologian professori.

Alfthanin vanhemmat olivat lääketieteen lisensiaatti Sigurd Alfthan ja Ellen Lundgren ja puoliso vuodesta 1950 Raili Marjatta Pousi. Marraskuussa 1942 venäläinen vankikarkuri ampui pakomatkallaan Alfthanin isän perheen huvilatontilla, Alfthan itse sai samassa tilanteessa osuman olkapäähänsä. Alfthan kirjoitti ylioppilaaksi Mikkelissä, isänsä ja isoisänsä tavoin hän opiskeli lääkäriksi ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1956 ja tohtoriksi samana vuonna. Hän pätevöityi kirurgiksi 1960 ja urologiksi 1963. Kirurgian dosentti hänestä tuli 1967 ja kirurgian apulaisprofessori 1974. Vuonna 1986 Helsingin yliopistoon perustettiin urologian professuuri, jota Alfthan hoiti ensimmäisenä vuoteen 1992 asti.

Alfthan tutki erityisesti eturauhassyöpää, virtsarakon syöpää ja miehen impotenssia. Hän perusti 1979 professori K. J. Oraviston kanssa Finnprostata-tutkimusryhmän ja myöhemmin vastaavanlaisen virtsarakkosyöpää koskevan Finnbladder-ryhmän. Hän aloitti Suomessa virtsanpidätyskyvyttömyyden sekä impotenssin proteesileikkaukset. Alfthan oli perustamassa Urologista tutkimussäätiötä alan apurahojen jakamiseksi. Pohjoismaisen urologiyhdistyksen puheenjohtajana hän toimi yhdeksän vuotta ja oli vielä viime elinvuosinaan kirjoittamassa Suomen urologiyhdistyksen historiikkia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 15. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.
2. 1 2 3  Urologi arvosti kansainvälisyyttä  9.2.2000. Helsingin Sanomat. Viitattu 22.10.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Venäjän puolelle jääneen vanhan Suonikylän talvikylä 1913.
**Suonikylä** (koltansaameksi *Suõʹnnʼjel*, ven. Сонгельский погост, Сонгельск, Суоникюля) oli kolttasaamelaisten lapinkylä eli siida Suomelle vuosina 1920–1944 kuuluneen Petsamon kunnan keskiosassa. Sen ytimen muodosti talvikylä, johon Suonikylän yhteisö kokoontui talvikaudeksi. Kesällä yhteisö siirtyi pois talvikylästä ja hajautui eri suuntiin.

Historia
--------

Suonikylän siida kuului Venäjälle aina vuoteen 1920, jolloin suurin osa sen alueesta siirtyi Tarton rauhan myötä Suomelle. Talvikylä jäi rajanvedossa Venäjän puolelle, mutta pääosa sukujen nautinta-alueista Suomen puolelle. Suomen puolelle rakennettiin uusi talvikylä ja Suonikylän yhteisöstä tuli Suomen kansalaisia. Suonikylää on luonnehdittu perinteisen kolttasaamelaisen kulttuurin keskukseksi. 

Toisen maailmansodan takia Suonikylän koltat joutuivat lähtemään kotiseudultaan. Suomen valtio asutti heidät sodan jälkeen Inariin Sevettijärvelle. Suonikylässä siidalla oli valta tietyssä puitteissa osoittaa maa-alueita perheiden käyttöön ja siirtää niitä perheeltä toiselle. Muutama kahden hehtaarin tontti tupasineen oli vähäinen korvaus sen 5000 km2:n alueen menetyksestä, jonka Suonikylän koltat kokivat.

Vanhan Suonikylän väkeä vuonna 1903.

Väestö
------

Suonikylä oli lähes kokonaan Petsamon ortodoksisten kolttien asuttama kylä. Vuoden 1929 henkikirjoituksen mukaan kylässä oli 168 asukasta, jotka kaikki olivat kolttasaamelaisia. Ainoa suomalainen oli Suonikylässä koulun opettaja.

Asukasluvun kehitys:

* 1921: 159
* 1925: 165
* 1929: 168
* 1930: 163
* 1935: 201
* 1939: 219

Lähteet
-------

* Onnela, Samuli & Vahtola, Jouko (toim.): *Turjanmeren maa, Petsamon historia 1920–1944*. Rovaniemi: Petsamo-Seura r.y. 1999. ISBN 952-91-0873-7.

### Viitteet

1. ↑
2. 1 2  Kuusikko Kirsi: *Petsamolainen yhteiskunta*, s. 125–126. Teoksessa: Vahtola Jouko & Onnela Samuli (toim.) *Turjanmeren maa, Petsamon historia 1920–1944*. Rovaniemi: Petsamo-seura, 1999. ISBN 952-91-0873-7.
3. 1 2 3 4 5  Onnela 1999, s. 107–108

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen suurin kylä - kolttakylä, Suomen Kuvalehti, 28.04.1934, nro 18, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Suonikylän vappua, Suomen Kuvalehti, 07.05.1938, nro 18, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Kuivilla** (*Dry*, 2003) on yhdysvaltalaisen kirjailijan, Augusten Burroughsin, (s. 1965, Pittsburgh) kolmas teos. *Kuivilla* on järjestyksessä toinen Burroughsilta suomennettu teos. Ensimmäinen suomennos Juoksee saksien kanssa on Burroughsin tunnetuin teos ja tämä on sille itsenäinen jatko-osa. Sekä *Kuivilla* että *Juoksee saksien kanssa* ovat Arto Leivon suomentamia.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
New Yorkiin muuttanut parikymppinen päähenkilö työskentelee menestyvästi mainosalalla ja on alkoholisoitunut. Tilanne kulminoituu päähenkilön työnantajan asettaessa ehdot: irtisanominen tai vieroitushoito. *Kuivilla* on itseironinen ja mustalla huumorilla kerrottu tarina kuiville pyrkivästä nuoresta miehestä homoseksuaaleille suunnatussa vieroitushoitolassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kustannusosakeyhtiö Sammakko (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Hannu Waarala: Tanssii gorillan kanssa[vanhentunut linkki]
**Pelastakaa sotamies Hytönen** on MTV3:n keväällä 2004 esittämä tositelevisiosarja asepalveluksesta. Sarjassa seurataan TV-persoona Joonas Hytösen aikaa varusmiespalveluksessa Valkealan Vekaranjärvellä sijaitsevan Karjalan prikaatin 3. Kenttätykistöpatterissa. Sarjan on ohjannut Marko Antila ja kuvannut Jussi Eerola.

Sarjan nimi viittaa elokuvaan *Pelastakaa sotamies Ryan*. Idealtaan sarja muistuttaa brittiläistä vuonna 2002 aloitettua tv-sarjaa *I’m a Celebrity, Get Me Out of Here!* 

Heikki Kuutin *Mediasanastossa* (Media Doc, 2012) *Pelastakaa sotamies Hytönen* mainitaan esimerkkinä tv-tyylilajista nimeltä *saippuadokumentti* (engl. *docu soap*), dokumentaarisesti ja ilman tarkkaa käsikirjoitusta toteutetusta tv-ohjelmasta tai -sarjasta, jonka aiheena tai kohteena on julkisuuden henkilö ja hänen toimintansa.

Taustaa
-------

Sarja alkaa Joonas Hytösen esiintymisestä *Huomenta Suomi* -ohjelmassa palvelukseenastumispäivän aamuna. Haastattelussa käydään läpi Hytösen mietteitä palveluksesta. Ensimmäinen jakso käsittelee vain palvelukseenastumispäivää. Ensimmäisen päivän toinen haastattelu on Hytösen patterissa järjestetty lehdistötilaisuus.

Alusta alkaen sarjassa on lukuisia haastatteluja ja kommentteja Hytösen palvelustovereilta. Teemana on enimmäkseen Hytösen asema palvelustovereiden joukossa, mutta myös kommentteja itse palveluksesta kuullaan. Sarja käy läpi palveluksen keskeiset vaiheet: P-kausi, vala, E-kausi ja J-kausi*selvennä*. Iltalomia ja viikonloppuvapaita käsitellään lyhyesti. Sarjan viimeiset jaksot sijoittuvat pitkille ampumaleireille, jotka järjestettiin toisaalla Suomessa.

Sarjaa voidaan pitää dokumenttina varusmiespalveluksesta, joskin sarja on keskittynyt hyvin vahvasti Hytösen persoonan ympärille. Puitteet ovat kuitenkin karun todelliset ja varsinkin Hytösen palvelustoverien ja esimiesten kommentit tuovat sarjaan todellisuuden tuntua.

Ohjelma pääsi iltapäivälehtien lööppeihin, kun sen katsojaluvut romahtivat parin ensimmäisen jakson jälkeen.*lähde?*

Jaksot
------

| Jakso | Nimi | Ensiesitys |
| --- | --- | --- |
| 1. | Harmaat kutsuvat | 30. tammikuuta 2004 |
| 2. | Tupa 11 | 6. helmikuuta 2004 |
| 3. | Peruskoulutusta | 13. helmikuuta 2004 |
| 4. | Vala | 20. helmikuuta 2004 |
| 5. | Sotilaanleiri | 27. helmikuuta 2004 |
| 6. | Tylsää elämää | 5. maaliskuuta 2004 |
| 7. | Pahkajärven ampumaleiri | 12. maaliskuuta 2004 |
| 8. | Lapin leiri | 19. maaliskuuta 2004 |
| 9. | Loppusota | 26. maaliskuuta 2004 |
| 10. | Vapaus! | 2. huhtikuuta 2004 |

Lähteet
-------

1. ↑  Hautakangas, Mikko: "Vertaismelodraamaa taviksista taviksille. Katsaus suomalaisen todellisuustelevision historiaan", *Television viisi vuosikymmentä*, s. 399. Toim. Juhani Wiio. SKS, 2007. ISBN 978-951-746-939-5.
2. ↑  Kuutti, Heikki: "Saippuadokumentti", *Mediasanasto*, s. 166. Jyväskylä: MediaDoc, 2012. ISBN 978-951-98567-5-9. Teoksen verkkoversio (issuu.com) (viitattu 14.1.2023).

Aiheesta muualla
----------------

* *Pelastakaa sotamies Hytönen* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ko Tapu  
เกาะตาปูView and modify data on Wikidata Ko Tapun saari.

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
James Bond Island |
| Sijainti | 
Thaimaa |
| Vesialue | 
Phang Ngan lahti |
| Korkein kohta | 
20 mView and modify data on Wikidata  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Ko Tapu** (thaiksi เกาะตะปู) on saari Phang Ngan lahdella Thaimaassa. Se näkyy elokuvassa *007 ja kultainen ase* (1974), minkä myötä saaresta tuli nähtävyys. Ko Tapu on erikoisen muotoinen, sillä se levenee ylöspäin. Saaren läheisyyteen meneminen on kielletty.

Saaren nimi tarkoittaa naulasaarta. Sen vieressä sijaitsee toinen turistikohde, Khow-Ping-Kanin saari. Kumpikin saari tunnetaan nimellä "James Bond Island".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  James Bond Island in Phang Nga Bay *Phuket.com*. Asia Web Direct. Viitattu 7.1.2016. (englanniksi)
2. ↑  Moore, Roger & Gareth Owen: *Bond on Bond – 50 vuotta Bond-elokuvia*, s. 137–138. Suomentanut Petri Stenman. Helsinki: Like, 2012. ISBN 978-952-01-0793-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ko Tapu** Wikimedia Commonsissa
**Saint-Élie** on kunta ja sen keskuskylä Ranskan Guayanassa. Se sijaitsee sisämaassa 110 kilometriä Cayennesta linnuntietä länteen. Kunnassa on 243 asukasta (vuonna 2019).

Saint-Élien kunnan pinta-ala on 5 680 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Iracoubon ja Sinnamaryn, idässä Kouroun ja Rouran, etelässä Réginan sekä lännessä Saülin ja Manan kuntiin. Saint-Élie kuuluu Savanesin kuntayhtymään.

Kylä on saanut alkunsa vuonna 1873 tehdystä kultalöydöstä. Sinne johti aikanaan kapearaiteinen rautatie Sinnamaryjoelta. Vuosina 1930–1969 Saint-Élie oli Ininin hallintoalueen keskus.

Kunnan alueella sijaitsee Trinitén luonnonsuojelualue, osa Guayanan Amazonian kansallispuistosta sekä Petit-Sautin vesivoimalaitoksen tekojärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sinnamary *Annuaire mairie*. Viitattu 26.2.2022.
2. ↑  Garouste, Frédéric: *La Guyane*, s. 33, 84. Paris: Les éditions de l’Adret, 2008. ISBN 978-2-907629-71-3.
3. ↑  Industrial Railways in French Guiana, 2014 *The International Steam Pages*. Viitattu 26.2.2022.
4. ↑  Instruments de recherche en ligne *Archives nationales d’outre-mer*. Viitattu 26.2.2022.
5. ↑  Saint-Élie *Savanes de Guyane*. Viitattu 26.2.2022.
**Pelasgos**, jota osassa lähteissä kutsutaan myös **Gelanoriksi**, oli kreikkalaisessa mytologiassa Sthenalaan poika ja Argoksen kuningas.

Danaos saapui viidenkymmenen tyttärensä kanssa laivalla Argokseen paetessaan veljeään Aigyptosta ja tämän viittäkymmentä poikaa, ja Pelasgos otti heidät vastaan. Tähän aikaan maassa vallitsi kuivuus Poseidonin suitsittua kaikki lähteet Inakhoksen, jonka jälkeläinen Pelasgoskin oli, ratkaistua maiden kuuluvan Heralle Poseidonin sijaan. Danaoksen tyttäret opettivat Argoksen asukkaille keinokastelun taidon.

Danaos, joka myös oli Inakhoksen sukua Ion kautta, vaati kuninkuutta itselleen. Kansa, jonka asia piti päättää, ei osannut tehdä valintaa kummankaan eduksi, vaan asian käsittelyä piti jatkaa seuraavana päivänä. Yön aikana susi kuitenkin hyökkäsi sonnilauman kimppuun ja tappoi lauman johtajan. Kansa näki tämän merkkinä Apollonilta, jossa härkä edusti Pelasgosta kansansa keskuudessa, ja susi Danaosta, joka tuli kansan ulkopuolelta. Tämän vuoksi kuninkuus annettiin Danaokselle.

Lähteet
-------

1. ↑  Pausanias, *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 2.16.1 (engl. käännös)
2. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.1.4 (engl. käännös)
3. ↑  Pausanias, *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 2.19.3 (engl. käännös)



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Sthenelas** | **Argoksen kuningas**1400-luku eaa.Kuvitteellinen kronologia | Seuraaja:**Danaos** |
**Kemiassa:**
Yleisesti käytetty termi, koagulaatio, tarkoittaa kemiassa tapahtumaa, jossa ulkoisten tekijöiden, esim. lämpötilan, voimakkaan hapon, emäksen, raskasmetallien tai alkoholien vaikutuksesta valkuaisaineen rakenne tuhoutuu peruuttamattomasti. Esimerkkeinä annetaan usein kananmunan paistamisessa valkuaiselle tapahtuva kemiallinen muutos. Ensimmäisessä vaiheessa valkuaisainemolekyylien kierteinen kemiallinen rakenne avautuu ja sitä kautta molekyylien vesiliukoisuus laskee. Tämän vaiheen nimi on denaturaatio. Tämän tapahtuman jälkeen valkuaisainemolekyylit saostuvat, koska auenneiden valkuaisainemolekyylien rakenneosien välille muodostuu uusia sidoksia – valkuaisaine siis hyytyy.

**Ammattisanastona:**

Aerosolifysiikassa koagulaatiolla tarkoitetaan aerosolihiukkasten törmäämistä ja takertumista toisiinsa kaasumaisessa väliaineessa. Toisiinsa törmäävät hiukkaset voivat kimmota toisistaan, sulautua yhdeksi suuremmaksi pallomaiseksi hiukkaseksi tai takertua toisiinsa muodostaen useasta erillisestä hiukkasesta koostuvan agglomeraatin. Koagulaatio kasvattaa siten suurempien aerosolihiukkasten kokoa ja poistaa pienempiä hiukkasia. Näin ollen hiukkaskokojakauma painottuu suurempiin hiukkasiin ja hiukkasten lukumääräpitoisuus pienenee.

Hiukkaskokoluokkien a ja b välisten törmäysten lukumäärä {\displaystyle J\_{ab}} aika- ja tilavuusyksikköä kohden eli koagulaationopeus määritellään:

{\displaystyle J\_{ab}=\beta \_{ab}N\_{a}N\_{b}}

jossa alaindeksit a ja b viittaavat koaguloituviin hiukkaskokoluokkiin *a* ja *b*, {\displaystyle \beta \_{ab}}
on hiukkasten a ja b ominaisuuksista riippuva koagulaatiokerroin ja {\displaystyle N\_{a}} ja {\displaystyle N\_{b}} ovat hiukkaskokoluokkien a ja b lukumääräpitoisuudet. Mikäli kaikki törmäykset eivät johda koaguloitumiseen, voidaan yhtälön oikealle puolelle lisätä vielä törmäystehokkuutta kuvaava termi.

Brownin liikkeestä johtuva terminen koagulaatio on tärkein koagulaatiomekanismeista. Brownin liike on kaasumolekyylien ja hiukkasten satunnaista lämpöliikettä, jonka määrä riippuu lämpötilan lisäksi hiukkasten massasta. Satunnaisen liikkeen johdosta hiukkaset joutuvat kosketusetäisyydelle ja voivat koaguloitua. Suuret hiukkaset liikkuvat vähemmän Brownin liikkeen vaikutuksesta. Pienet hiukkaset liikkuvat nopeammin kun taas suuremmilla on enemmän törmäyspinta-alaa. Sen vuoksi koagulaatio on tehokkainta keskenään huomattavan erikokoisten hiukkasten välillä. 

Kinemaattisella koagulaatiolla tarkoitetaan ulkoisen voiman ansiosta samaan suuntaan kulkevien hiukkasten törmäämistä toisiinsa johtuen niiden nopeuserosta. Tärkein kinemaattisen koagulaation aiheuttaja luonnollisissa prosesseissa on painovoima. Suuremmat hiukkaset putoavat suhteessa pienemmän ilmanvastuksensa vuoksi nopeammin kuin pienet hiukkaset ja siten pudotessaan törmäävät alapuolellaan oleviin hitaammin putoaviin hiukkasiin. Painovoiman lisäksi hiukkasten nopeusero voi aiheutua väliaineen paikallisista nopeuseroista, turbulenssista tai hiukkasten välisistä sähköisistä vuorovaikutuksista.

Katso myös
----------

* Koagulointi
**Helsingin kaupungin nuorisoasiainkeskus** on maan suurin nuorisotoimi*selvennä*, ja se tarjoaa nuorille tiloja, tapahtumia, tukea ja tekemistä.

Yleistä nuorisoasiainkeskuksesta
--------------------------------

Helsingin kaupungin nuorisoasiainkeskus tuottaa yhdessä nuorten kanssa kulttuuri- ja harrastepalveluja, pyrkii edistämään nuorten yhteiskunnallista osallistumista sekä tarjoaa nuorille tukea ja neuvontaa. Nuorisoasiainkeskuksen kohderyhmää ovat 9–18-vuotiaat nuoret, pääpaino on 13–17-vuotiaissa. Työntekijöitä on yli 400, joista suurin osa on nuoriso-ohjaajia. Toimintaa on noin 60 tilassa eri puolilla Helsinkiä.

Nuorisotyötä tehdään nuorisotaloissa, erityistoimipaikoissa ja projekteissa. Lisäksi virasto tukee nuorisojärjestöjä ja nuorten ryhmiä. Nuorisoasiainkeskuksen toimintamuodot ovat alueellinen, kohdennettu ja kulttuurinen nuorisotyö sekä nuorten kansalaistoiminta. Nuorisoasiainkeskus tekee aktiivisesti sekä suomalaista että eurooppalaista nuorisotyötä. Virasto on ollut uranuurtajana esimerkiksi nuorisotiedotuksen ja -neuvonnan, nuorten työpajatoiminnan ja verkossa tehtävän nuorisotyön kehittämisessä.*lähde?*

Helsingin kaupungin organisaatiossa nuorisoasiainkeskus kuuluu sivistystoimen alaisuuteen. Nuorisoasiainkeskuksen vuosibudjetti on noin 28,3 miljoonaa euroa.

Lähteet
-------

* Helsingin kaupungin nuorisoasiainkeskuksen internet-sivut
**Maksullinen osakeanti** eli **uusmerkintä** tarkoittaa osakeantia, jossa yhtiö antaa osakkeitaan maksua vastaan. Annilla yhtiö pyrkii saamaan saamaan lisää omaa pääomaa toimintansa rahoittamiseen. Antiin voi sisältyä muitakin tarkoituksia kuten esimerkiksi yhtiön osakaspiirin laajentaminen.

Maksullisessa osakeannissa raha voidaan kerätä joko vanhoilta tai uusilta osakkeenomistajilta tai molemmilta. Kerätty rahamäärä merkitään osakeyhtiön osakepääomaan tai sijoitetun vapaan oman pääoman rahastoon.

Hintaa, joka uusista osakkeista yhtiölle maksetaan, kutsutaan *merkintähinnaksi*, *emissiohinnaksi* tai *emissiokurssiksi*. Osakkeen merkintähinta ei välttämättä ole sama kuin osakkeen nimellisarvo. Merkintähinta suoritetaan joskus rahan sijasta muuna omaisuutena eli apporttina.

Annettavat osakkeet voivat olla kokonaan uusia osakkeita tai yhtiön hallussa olevia vanhoja osakkeita.

Maksullinen osakeanti voi olla merkintäoikeusanti tai suunnattu osakeanti. Merkintäoikeusannissa vanhoilla osakkailla on merkintäoikeus, joka oikeuttaa merkitsemään uusia osakkeita annin ehdoissa määrätyssä suhteessa. Suunnatussa annissa tästä oikeudesta on poikettu.

Aiempi alikurssikielto
----------------------

Suomessa oli aiemmin voimassa *alikurssikielto.* Uusmerkintää ei saanut järjestää alikurssiin siten, että osakkeen merkintähinta olisi alittanut nimellisarvon. Alikurssikieltoa pystyi kuitenkin kiertämään järjestämällä niin kutsutun sekaemission.

Alikurssikieltoa ei Suomessa enää ole.

Katso myös
----------

* Maksuton osakeanti

Lähteet
-------

1. ↑  Taloustiedon taloussanasto, Taloustieto r.y. 1987
2. ↑  Osakeyhtiölaki 9:6
3. ↑  Kuhanen, Petteri ym.: *Asunto-osakeyhtiölaki. Kommentaari*, s. 685. Kiinteistöalan Kustannus Oy, 2010. ISBN 978-951-685-215-0.
4. ↑  Hallituksen esitys Eduskunnalle laeiksi osakeyhtiölain, osuuskuntalain 79 c §:n sekä kirjanpitolain 22 ja 33 §:n muuttamisesta HE 10/1983
5. ↑  Osakeyhtiön oman pääoman ehtoinen rahoitus *Lukander Ruohola HTO Oy*. Viitattu 9.9.2017.