recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Edith Maria Bergholm** (17. marraskuuta 1867 Porvoo – 1925 Porvoo) oli suomalainen koulunjohtaja. Hän perusti Porvoon naisopiston ja toimi sen johtajana kuolemaansa saakka.

Bergholmin vanhemmat olivat Borgå Lyceumin rehtori, professori Karl Axel Bergholm ja Ida Augusta o.s. Roschier. Hänen veljensä oli Eduskunnan kirjaston kirjastohoitaja (kirjastonjohtaja) A. H. Bergholm.

Bergholm kävi Helsingin jatko-opiston ja sai päästötodistuksen 1888. Hän tutustui jatko-opistoihin Saksassa vuonna 1913. Hän toimi vt. matematiikan opettajana Porin suomenkielisessä tyttökoulussa 1888–1890, laskennon opettajana neiti B. Steniuksen valmistavassa koulussa Kuopiossa 1891–1895, matematiikan ja ranskan kielen opettajana Porvoon suomalaisessa yhteiskoulussa 1895–1913. Hän oli perustamansa Porvoon naisopiston johtajatar ja omistaja vuodesta 1912 ja perustamansa Porvoon suomalaisen valmistavan koulun johtajatar ja omistaja 1896–1912.

Bergholm oli opettajantyössään pohtinut että tarvittaisiin ylioppilastutkintoon johtavan koulun rinnalle toisenlainen koulu, jossa painotettaisiin käytännön elämän tarpeita. Hän oli myös tutustunut kouluoloihin Saksassa ja Ranskassa. Bergholmin kirjoitus "Uusi korkeampi naisopisto" Uudessa Suomettaressa marraskuun 1. päivänä 1911 herätti keskustelun, ja seuraavana vuonna perustettiin Porvoon Naisopisto, joka vuodesta 1913 kuului valtionavun piiriin. Bergholmin ansiota on se, että naisopiston suorittaneet rinnastettiin ylioppilastutkinnon suorittaneisiin, kun täytettiin eräitä valtion virkoja muun muassa posti- ja lennätinlaitoksessa sekä rautateillä. Koulu oli kaksikielinen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Aikalaiskirja 1920 s. 32 Helsinki: Otava 1920.
2. 1 2 3  Sirkka Söderlund: Edith Bergholm, Naisten ääni
3. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1967, osa 1 palsta 1181.

Aiheesta muualla
----------------

* Porvoon naisopisto tahtoo kasvattaa naisistamme kotikulttuurin vaalijoita. Oppilaitoksen 25-vuotisjuhla huomenna, Helsingin Sanomat, 13.11.1937, nro 307, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Pirttikylän siltaturmassa** 16. kesäkuuta 1946 riippusillan toinen kannatinvaijeri katkesi kuorma-auton painosta, ja auton lavalla olleet runsaat 30 matkustajaa putosivat Närpiönjokeen. Pirttikylässä, joka on nykyisin Närpiön kaupungin aluetta, tapahtuneessa onnettomuudessa hukkui seitsemän henkilöä.

Onnettomuus
-----------

Kuorma-autonkuljettaja oli viemässä omistamallaan kuorma-autolla suurta seuruetta kirkolle vihkiäisiin. Auton lavan laitoja oli korotettu lisälaidoin matkustajien kuljetusta varten. Hääseurueen suuren koon vuoksi tarvittiin kaksi eri kuljetusta. Ensimmäisellä kerralla kaikki sujui hyvin. Kuljettaja oli epävarma Närpiönjoen ylittävän Rönnbackan riippusillan kestävyydestä ja kehotti matkustajia kävelemään sillan yli. Näin tapahtuikin, ja silta kesti hyvin auton painon.

Toisella kerralla mukana oli runsaat 30 matkustajaa auton saapuessa sillalle kello 12.10. Kuljettaja kehotti taas matkustajia kävelemään sillan yli, mutta hänet vaiennettiin "Aja yli vaan!" *-*huudoin. Auto ajoi hiljaa riippusillalle, jolloin sillan toinen teräsvaijeri petti. Sillan kallistuessa lavalla olleet lensivät veteen. Tavallisesti sillalta oli matkaa veteen 2 metriä, joten pudotus ei ollut kovin suuri. Joen leveys onnettomuuspaikalla oli 20 metriä, ja siinä virtasi edellispäivien sateiden vuoksi melkoisesti vettä. Veden syvyys oli 2,5–3 metriä. Auto jäi killumaan sillalle, ja sen hytissä olleet selviytyivät säikähdyksellä.

Pelastustoimet
--------------

Moni jokeen pudonnut ui rantaan, ja melko pian lähistöltä löytyi kolme soutuvenettä pelastustöihin. Lähin puhelin oli 300 metrin päässä, ja sillä hälytettiin paikalle Ylimarkun (nykyisin Närpiötä) kunnanlääkäri Å. Nybränn ja sairaanhoitaja antamaan tekohengitystä.

Tunnin kuluessa oli saatu yhtä lukuun ottamatta kaikki uhrit ylös joesta, ja lääkärikin saapui paikalle kello 13.15. Viimeinen uhri saatiin ylös kolmen tunnin kuluttua. Onnettomuudessa hukkui seitsemän henkilöä ja osa pelastuneista loukkaantui, mutta ketään ei tarvinnut viedä sairaalaan. Pelastuneiden joukossa oli sulhanen ja morsiamen vanhemmat, mutta sulhasen sisar hukkui.

Syy
---

Onnettomuuden syynä oli siltaa kannattaneen teräsvaijerin kuormitukseen nähden riittämätön ankkurointi maahan. Vaijerin päässä ollutta teräskoukkua piti maan sisässä selvästikin liian pieni kivikasa.

Lähteet
-------

* Helsingin Sanomat 17.6.1946 s. 1
* Hufvudstadsbladet 17.6.1946 s. 1; 18.6.1946 s.1 ja Upplaga B s. 5
Tyko Tarponen vuonna 1964.
**Tyko Feliks Tarponen** (10. elokuuta 1909 Uusikirkko – 1. elokuuta 1984 Turku) oli Kansallisen Edistyspuolueen puoluesihteeri, samoin kuin liike-elämän vaikuttaja ja *Turun Sanomat* -lehden päätoimittaja.

Tarposen vanhemmat olivat vaatturimestari Paavo Tarponen ja Hilda Toropainen. Hän tuli ylioppilaaksi Tampereen yhteiskoulusta 1932 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1937. *Helsingin Sanomien* toimittajana hän oli aloittanut jo vuotta aiemmin. Tarponen toimi valmistumisensa jälkeen parikymmentä vuotta pääosin liike-elämän palveluksessa useiden eri yhtiöiden johtotehtävissä. Sotien jälkeen hän oli sivutoimisesti Kansallisen Edistyspuolueen puoluetoimikunnan jäsen, taloudenhoitaja ja puoluesihteeri sekä puolueen lehtien *Vapaa Kansa* ja *Nykyaika* päätoimittaja. Vapaamielisten liiton hallituksessa hän toimi 1951–1958. Helsingin yliopistossa Tarponen opiskeli valtiotiedettä ja valmistui lisensiaatiksi 1956. *Turun Sanomien* päätoimittaja hänestä tuli Weikko Puron jälkeen 1959. Tätä tehtävää hän hoiti aina vuoteen 1973 saakka. Tarposen aikana lehti julistautui sitoutumattomaksi ja sen levikki kaksinkertaistui.

Tarposen ensimmäinen puoliso vuodesta 1939 oli Aino Seppälä (k. 1941) ja toinen vuodesta 1943 Annikki Tammilehto.

Suomennoksia
------------

* Peter Dörfler : *Äidin eläessä* ; suom. Annikki ja Tyko Tarponen. Tammi 1945 (alkuteos  *Als Mutter noch lebte*)

Lähteet
-------

1. ↑  Muistokirjoitus HS 14.8.1984 s. 10. HS Aikakone ja Kuolinilmoitus HS 12.8.1984 s. 4.] HS Aikakone
2. 1 2 3  Keijo K. Kulha: *Tarponen, Tyko (1909–1984). Suomen Kansallisbiografia. Osa 9*, s. 663. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 978-951-746-450-5.
3. ↑   Tyko Tarponen Biografiasampo

Aiheesta muualla
----------------

* Pääministerin haastattelutunti lokakuussa 1963, Ylen Elävä arkisto (Viitattu 9.2.2015)
* Tyko Tarponen : Böömiläistä barokkia, Helsingin Sanomat, 14.08.1938, nro 216, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Tyko Tarponen : Heinäkuun 14 p. 1789 Bastillen valtauksesta 150 vuotta, Helsingin Sanomat, 16.07.1939, nro 187, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Pellervo Saarinen** (26. huhtikuuta 1910 Taivalkoski – 7. lokakuuta 2010 Helsinki) oli Valion pääjohtaja ja Maa­talouden tutkimus­keskuksen ylijohtaja, sekä kotieläintieteen professori ja maatalous- ja metsätieteiden tohtori.

Pellervo Saarisen vanhemmat olivat kansanedustaja Paavo Saarinen ja Lempi Sofia Mustajoki. Hän syntyi Taivalkoskella, missä isä toimi jonkin aikaa maanviljelysneuvojana. Perhe muutti pian Perniöön, mistä vanhemmat ostivat maatilan. Saarinen valmistui ylioppilaaksi Turun suomalaisesta lyseosta 1929 ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1934. Tohtoriksi hän väitteli 1944, väitöstyön nimi oli *Lehmän veriplasman eräiden lipoidiaineosien vaikutuksesta maitorasvan muodostukseen*. Saarinen työskenteli Maatalouskoelaitoksen kotieläinosastolla assistenttina ja yliassistenttina 1934–1951.

Toisen maailmansodan aikana Saarinen toimi kansanhuoltoministeriössä ja kansanhuollossa, ja hänen tehtävänään oli muun muassa jatkosodan aikana 1941–1943 vastata Karjalan siviilien huollosta, ja Lapin sodassa 1944 huolehtia Lapin kansanhuollosta.

Vuosina 1947–1950 Saarinen opiskeli ja opetti Marylandin yliopistossa Yhdysvalloissa, missä hän toimi professorina maitotaloustiedekunnan tutkimuslaboratoriossa. 1951–1957 Saarinen toimi Helsingin yliopiston kotieläintieteen henkilökohtaisena ylimääräisenä professorina ja 1957–1960 Maatalouden tutkimuskeskuksen ensimmäisenä ylijohtajana.

Valion pääjohtajan Jouko Juuramon kuoltua 1960 Saarinen valittiin Valion pääjohtajaksi, ja hän toimi virassa vuoteen 1975 saakka, jolloin jäi eläkkeelle. Saarisen aikana Valion meijerien määrä puolittui 318:sta 161:een ja niiden toiminta tehostui voimakkaasti. Hänen aloitteestaan Valio ryhtyi valmistamaan raejuustoa.

Saariselle myönnettiin vuorineuvoksen arvonimi vuonna 1966 ja hänet on palkittu lukuisilla kunnianosoituksilla. Hän toimi Kansainvälisen meijeriliiton johtokunnassa ja sen Suomen osaston puheenjohtajana, sekä Kansallis-Osake-Pankin hallintoneuvostossa 1961–1980.. Golfinpeluun Saarinen aloitti eläkepäivillään, 75-vuotiaana, ja vielä 88-vuotiaana hän kiersi Helsingin Sanomissa julkaistun muistokirjoituksen mukaan kävellen täydet 18 reikää. Saarinen kuoli pitkällisen sairauden seurauksena 100-vuotiaana Helsingissä.

Lähteet
-------

* Touko Perko: Vuorineuvos Pellervo Saarinen (1910–2010). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2008. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

### Viitteet

1. ↑  Markku Kuisma: Kahlittu raha, kansallinen kapitalismi. Sivut 237-269. Web Archive. PDF.

Aiheesta muualla
----------------

* Pellervo Saarisen muistokirjoitus. Helsingin Sanomat. Käyttäjätunnuksella. Viitattu 6.4.2018.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
**Norrländska Socialdemokraten** (lyh. **NSD**) on Ruotsin Norlannissa ilmestyvä sanomalehti. Sitä julkaisee Norr Media AB, joka omistaa myös toisen Norlannissa ilmestyvän sanomalehden Norrbottens-Kurirenin. NSD ilmestyy paperisena kuudesti viikossa, maanantaista lauantaihin.

Historia
--------

Norrländska Socialdemokraten perustettiin vuonna 1918, kun sosiaalidemokraattisesta puolueesta irtautuneet kommunistit olivat vieneet mukanaan sosiaalidemokraattien entisen puoluelehden Norrskensflammanin. Ensimmäisenä vuonna NSD:tä tehtiin Tukholmasta käsin, mutta vuonna 1919 lehden toimitus ja painaminen siirtyivät Bodeniin. Lehdellä meni aluksi heikosti, mutta 1930-luvulla se alkoi kasvaa ja ohitti vuonna 1944 kilpailijansa Norrbottens-Kurirenin. Vuonna 1976 NSD:n päätoimitus siirtyi Luulajaan, ja vuodesta 2008 NSD:n ja Norrbottens-Kurirenin toimitukset ovat sijainneet saman katon alla.

Lähteet
-------

1. ↑  AUDIT RAPPORTER *Kantar*. Viitattu 4.3.2022. (ruotsiksi)
2. ↑  Norrländska Socialdemokraten *Nationalencyklopedin*. Viitattu 4.3.2022. (ruotsiksi)
3. ↑  Bli prenumerant *Norrländska Socialdemokraten*. Viitattu 4.3.2022. (ruotsiksi)
4. ↑  Tidningsarkiv *Norrbottens museum*. Viitattu 4.3.2022. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Lehden kotisivut (ruotsiksi)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
NTM-konserni |
| --- |
|  |
| 
* Corren
* Enköpings-Posten
* Eskilstuna-Kuriren
* Folkbladet
* Gotlands Allehanda
* Gotlands Tidningar
* Katrineholms-Kuriren
* Motala & Vadstena Tidning
* Norran
* Norrbottens-Kuriren
* Norrköpings Tidningar
* Norrländska Socialdemokraten
* Piteå-Tidningen
* Södermanlands Nyheter
* Upsala Nya Tidning
* Vimmerby Tidning
* Västerviks-Tidningen

 |

 |
**Hr. Ms. Z 7** (viirinumerot Z7 ja H93) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Z 5 -luokan torpedovene.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Z 5 -luokka*
Alus tilattiin Wilton-Fijenoordilta Schiedamista ja sen köli laskettiin 12. toukokuuta 1914. Alus laskettiin vesille 10. toukokuuta 1915 ja se otettiin palvelukseen 8. syyskuuta 1916.

Palvelus
--------

Alus lähti Den Helderistä Britteinsaarille ja se joutui matkalla Saksan ilmavoimien pommikoneiden maaliksi. Pommit aiheuttivat aluksella pahoja vaurioita ja se jouduttiin siirtämään Portsmouthissa telakalle. Alus palasi palvelukseen 19. syyskuuta, minkä jälkeen se oli vartio- ja majoitusaluksena Falmouthissa ja myöhemmin Holyheadissä.

Alus ajoi joulukuun 1941 lopulla matalikolle lähellä Holyheadiä ja sen saamat vauriot osoittautuivat pahoiksi. Alus poistettiin lopulta palveluksesta 16. heinäkuuta 1942, minkä jälkeen se luovutettiin Britanian kuninkaalliselle laivastolle 1. lokakuuta.

Alus poistettiin palveluksesta 1943, minkä jälkeen se makasi ankkurissa. Alus poistettiin alusluettelosta tammikuussa 1944 ja se romutettiin Llanellyssa vuonna 1947.

Lähteet
-------

* Gardiner Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Colledge, J. J. & Warlow, Ben: *Ships of the Royal Navy - The Complete Record of all Fighting Ships of the Royal Navy from the 15th Century to the Present*. Newbury, UK: Casemate, 2010. ISBN 978-1-935149-07-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  netherlandsnavy.nl

*Z 5*-luokan torpedoveneet

|  |
| --- |
| *Hr. Ms. Z 5* - *Hr. Ms. Z 6* - *Hr. Ms. Z 7* - *Hr. Ms. Z 8* |
| Edeltäjä: Z 1 -luokka – Seuraaja: EI |
**Todennäköinen sukellusvene** on nimimerkki Klaus Vikingin vuonna 1984 kirjoittama romaani. Kirja on laaja, päähenkilön silmin nähty kuvaus ruotsalaisesta yhteiskunnasta 1960–1980 luvuilla. Kirjailija itse on asunut Ruotsissa vuodesta 1969 ja peilaa kokemuksiaan kirjan miljöön ja tapahtumien kautta. Kirjan juonen pohjalla on Ruotsin aluevesillä tehdyt sukellusvenehavainnot ja Karlskronan edustalla sattunut venäläisen sukellusveneen karilleajo.

Kirjasta tehtiin myöhemmin radiokuunnelma. Kirjan käänsi ruotsiksi nimellä *Sannolik u-båt* Paul Jansson.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Suomesta Ruotsiin 1960-luvulla muuttanut *Vladimir Salomon Helle* elää omaa yksinkertaista työttömän elämäänsä Nynäshamnin kaupungissa hieman Tukholmasta etelään. Hänen suomalaisittain outo nimensä on hänen äitinsä ajattelemattomuuden peruja. Suomessa siitä ei ollut juuri haittaa, mitä nyt joskus koulussa, mutta Ruotsissa sitäkin enemmän. Moni työpaikka oli jäänyt saamatta koska häntä etunimensä perusteella luultiin venäläiseksi. Siksi hän ryhtyi käyttämään toista nimeänsä, Salomon. Kukaan ei kysellyt sen jälkeen, olisiko hän mahdollisesti juutalainen. Kerran pubissa istuessaan hän sattui kuulemaan läheisen Muskön tukikohdassa palvelevan varusmiehen puheita tarkasta vartioinnista rannikon vesialueilla. Asia unohtuu hänen mielestään, kunnes hän kerran löytää roskalavalta pätkän sadevesiränniä. Hän on harrastanut työttömänä ollessaan ajankulukseen kalastusta veneellään ja nyt hän saakin mielestään loistoidean, hän tarjoaa ruotsin kansalle jännitystä "aidolla" sukellusveneellä keskellä suoja-aluetta. Hän hinaa sukellusveneen periskooppia muistuttavaa ränninpätkää vanerilevyyn kiinnitettynä Muskön vesillä ja varmuuden vuoksi soittaa kaikkiin sanomalehtiin juttuvinkin. Suunnitelma toteutuukin odotettua paremmin, oikeastaan liiankin hyvin sillä koko Ruotsin merivoimat ryhtyvät laajaan etsintäoperaatioon. Media seuraa tapahtumia herkeämättä mutta koska ränninpätkä on jo upotettu esityksen päätteeksi Itämereen mitään löydettävää ei merivoimille ole tarjolla. Ruotsin merivoimat eivät havaintoa vahvista, toteavat sen olevan "todennäköinen sukellusvene". Enemmän heitä mietityttää, miten selittää kansalle miksei tuota sukellusvenettä löydy ja minne se olisi voinut kadota verkkojen ja sota-alusten eristämästä Nynäsin lahdesta.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**
**Sara Mohammad** (s. 1967 Sulaimaniyya, Irakin Kurdistan) on ruotsalainen ihmisoikeusaktivisti. Vuonna 2001 hän perusti kunniaväkivallan vastaisen GAPF-järjestön (lyhenne sanoista *Glöm aldrig Pela och Fadime*, suomeksi *Ei koskaan unohdeta Pelaa ja Fadimea*). Järjestö tekee työtä kunniaan liittyvän väkivallan, pakkoavioliittojen ja naisten sukupuolielinten silpomisen ehkäisemiseksi Ruotsissa. Järjestö on nimetty Pela Atroshin ja Fadime Şahindalin mukaan, jotka ovat tunnetuimpia kunniamurhattuja Ruotsissa.

Mohammad pakeni Irakista Ruotsiin vuonna 1993 veljensä järjestämän pakkoavioliiton ja uhkailun vuoksi. Hän on osallistunut keskusteluun islamista ja vastustanut uskonnollisin ja kulttuurillisin perustein annettuja erivapauksia, kuten uimahallivuoroja. Vuonna 2013 Mohammadille myönnettiin Ingemar Hedenius -palkinto. Palkinto myönnetään humanistisen elämänkatsomuksen edistämisestä.

Lähteet
-------

1. ↑  Ei koskaan unohdeta Fadimea – kunniaan liittyvän väkivallan vastaisesta työstä Ruotsissa *Ihmisoikeusliitto.fi*.  16.2.2016. Viitattu 24.4.2016.
2. ↑  Sara Mohammad – grundare av GAPF *GAPF.fi*. Viitattu 24.4.2016. (ruotsiksi)
3. ↑  "Skilda badtider bevisar islamisters makt" *SVT.se*.  2.8.2015. Viitattu 24.4.2016. (ruotsiksi)
4. ↑  Hedeniuspriset 2013 tilldelas Sara Mohammad! *Humanisterna.se*.  22.10.2013. Viitattu 25.4.2016. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sara Mohammad** Wikimedia Commonsissa

* GAPF-järjestön sivut
**Viktor Vladimirovitš Vinogradov** (ven. Ви́ктор Влади́мирович Виногра́дов; 12. tammikuuta 1895 (J: 31. joulukuuta 1894) Zaraisk – 4. lokakuuta 1969 Moskova) oli venäläinen kielen ja kirjallisuuden tutkija.

Viktor Vinogradov syntyi papin perheeseen. Hän valmistui Pietarin historiallis-kielitieteellisestä instituutista sekä arkeologisesta instituutista vuonna 1917. Vuosina 1920–1929 Vinogradov toimi Leningradin yliopiston ja vuosina 1930–1969 Moskovan yliopiston professorina (venäjän kielen laitoksen johtaja vuodesta 1945) sekä vuosina 1950–1954 Neuvostoliiton tiedeakatemian kielitieteen instituutin ja vuosina 1958–1968 venäjän kielen instituutin johtajana. Vuosina 1950–1963 hän oli tiedeakatemian kirjallisuuden ja kielen osaston akateeminen sihteeri ja vuosina 1952–1969 kielitieteellisen Voprosy jazykoznanija -lehden päätoimittaja. Vuonna 1968 hänet nimitettiin tiedeakatemian venäjän kirjallisuuden instituutin osastonjohtajaksi.

Vinogradov on tutkinut nykyvenäjän morfologiaa, sananmuodostusta, syntaksia, sanastoa, venäjän kielen historiaa, historiallista leksikologiaa, yleistä kielitiedettä, venäläisen kielitieteen historiaa sekä venäläistä kirjallisuutta. Hänen pääteoksiaan ovat venäjän kieliopin yleisesitykset *Sovremennyi russki jazyk* (1938), *Russki jazyk. Grammatitšeskoje utšenije o slove* (1947) ja *Osnovnyje voprosy sintaksisa preloženija* (1955). Venäjän kirjakielen historiaa käsittelee *Otšerki po istorii russkogo literaturnogo jazyka XVII–XIX vekov* (1934). Kirjallisuudentutkimusta edustavat klassikkokirjailijoiden kielen ja tyylin tutkimukset *Jazyk Puškina* (1935), *Jazyk Gogolja* (1936), *Stil Puškina* (1941), *Stil prozy Lermontova* (1941). Stilistiikan ja poetiikan teoriaa käsittelee *Stilistika. Teorija poetitšeskoi retši. Poetika* (1963). Vinogradov osallistui myös Dmitri Ušakovin sanakirjan, venäjän kielen neliosaisen ja 17-osaisen akateemisen sanakirjan toimittamiseen sekä johti Aleksandr Puškinin kielen sanakirjan laatimista.

Vinogradov valittiin Neuvostoliiton tiedeakatemian akateemikoksi vuonna 1946. Hän sai Stalin-palkinnon vuonna 1951.

Lähteet
-------

1. ↑  *Russki jazyk. Entsiklopedija*, s. 42. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1979.
2. 1 2  *Russki jazyk. Entsiklopedija*, s. 42–43. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1979.

Aiheesta muualla
----------------

* Bolšaja sovetskaja entsiklopedija: Viktor Vinogradov[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
* Entsiklopedija "Krugosvet": Viktor Vinogradov[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
* Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Viktor Vinogradov (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Korea
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Viktor Ritter von Tschusi zu Schmidhoffen** (28. joulukuuta 1847 Smichow − 3. maaliskuuta 1924 Tännenhof) oli itävaltalainen lintutieteilijä.

Tschusi opiskeli Wienissä ja erikoistui lintutieteeseen ja varsinkin palearktiseen lajistoon. Hän edisti suuresti Itävalta-Unkarin lintutiedettä. Hän oli *American Ornithologists' Union*in (AOU) jäsen vuodesta 1884. Hän julkaisi noin 700 kirjoitusta. Hänen lintukokoelmistaan 554 täytettyä lintua sekä 6 756 ja 700 kappaleen nahkakokoelmat ovat Wienin Hofmuseumissa. Noin 1 600 nahkaa on Münchenissä *Zoologische Staatssammlung München*issä ja 1 578 Salzburgin ornitologisessa instituutissa.

Vuosina 1868–1870 hän matkusteli paljon Tirolissa, Saksassa, Pohjois-Italiassa ja Itävallassa. Hänen puolisonsa oli Natalie Kuhn von Kuhnenfeld. Ensimmäisen maailmansodan aikana ja sen jälkeen Tschusi perheineen eli köyhyydessä, kunnes 1921 hänestä tehtiin Innsbruckin yliopiston kunniatohtori ja hän alkoi saada Itävallan valtiolta eläkettä.

Tschusi nimesi muun muassa pensasvarpusen alalajin *transcaspicus*.

Lähteet
-------

1. ↑  Notes and News


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Viktoria Luise** (*Viktoria Luise Adelheid Mathilde Charlotte*; 13. syyskuuta 1892 Potsdam – 11. joulukuuta 1980 Hannover) oli Saksan keisari Vilhelm II:n ja keisarinna Augusta Viktorian seitsemäs lapsi ja ainoa tytär. Perhepiirissä Viktoria Luisen lempinimi oli Sissy.

Viktoria Luise meni naimisiin Hannoverin Ernst Augustin kanssa 24. toukokuuta 1913 Berliinissä. Häät olivat viimeinen suuri Euroopan kuninkaallisten kokoontuminen ennen ensimmäistä maailmansotaa. He olivat tavanneet vuonna 1912 ja Viktoria Luise oli rakastunut ensisilmäyksellä. Avioliitto paransi kahden suvun välejä, sillä Preussi oli vallannut Hannoverin vuonna 1866 Ernstin isoisältä. Viktoria Luisesta tuli Braunschweigin herttuatar marraskuussa 1913, kun Vilhelm II teki Ernstistä Braunschweigin herttuan. Ernst joutui luopumaan kruunusta Saksan hävittyä sodan marraskuussa 1918. Viktoria Luise kuoli Hannoverissa joulukuussa 1980. Kuollessaan hän oli viimeinen elossa ollut Vilhelm II:n lapsi. 

Viktoria Luisen tyttärestä Frederikasta tuli Kreikan kuningatar.

Lähteet
-------

* Vovk, Justin C.: *Imperial Requiem*. iUniverse, 2012. ISBN 9781938908606. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Vovk, s. 79.
2. ↑  Vovk, s. 243–245.
3. ↑  Viktoria Luise of Prussia *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 18.7.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Victor Alexander Reims** (28. heinäkuuta 1820 Turku – 1. maaliskuuta 1882 Turku) oli suomalainen Turussa vaikuttanut kauppias ja laivanvarustaja. Hän omisti myös 1865 perustetun *A. Reims sprit- och punschfabrik* viinanjalostustehtaan joka toimi Turussa nykyisen Jokikatu 2:n paikalla. 

Reimsin vanhemmat olivat palovartija, Turun kaupungin rummunlyöjä Matts Johan Reims (1793–1831) ja Ulrika (Ulla) Berg (1784–1863). Hän työskenteli aluksi kauppa-apulaisena ja 1840-luvun alkupuolelta lähtien vähittäis- ja vientiruokatavarakauppiaana Turussa. 1850-luvun Reims ryhtyi myös laivanvarustajaksi ja aloitti puutavaran viennin Turusta ulkomaille. Saatuaan Turun maistraatilta viinanpoltto-oikeuden Reims rakennutti 1860-luvun alussa viinanpolttimon Piispanpellon alueelle Turussa. Vuonna 1867 arkkitehti Julius Basilier suunnitteli Reimsin polttimolle suuren tiilirakennuksen lähelle Aurajoen ylittävää rautatiesiltaa. Tämä rakennus purettiin 1955.

Reims oli yksi vuonna 1872 Kemiön Strömmassa rakennetun fregatti/parkkilaiva Alexanderin ja Uudessakaupungissa 1876 rakennetun fregatti Jalon omistajista. Fregatti Jalo oli kaikkien aikojen suurin puusta rakennettu alus Suomessa. 

Kuollessaan 1882 Reims oli yksi Turun vauraimpia kauppiaita ja myös merkittävä laivanvarustaja. Turussa asunut runoilija Karl Robert Malmström omisti Reimsille vuonna 1879 ilmestyneessä runokokoelmassaan *Dikter* Reimsin persoonaa ja toimintaa kuvanneet vuosina 1863 ja 1866 kirjoitetut *Till Gubben* nimiset syntymäpäivärunot.

Victor Reimsin kuoltua hänen kauppaliikettään hoiti hänen poikansa varatuomari Albert Alexander Reims (1851–1892). Toinen poika Frans Emil Reims (1861–1940) toimi apteekkarina Ilmajoella, Kristiinankaupungissa, Turussa ja Helsingissä ja oli viimeksi *Rohdoskauppa Ab Wegelius & Co. Oy*:n toimitusjohtajana Turussa.

Victor Reims oli naimisissa neljä kertaa:

* 1844–1847 Fredrika Wilhelmina Sedergrenin (1818–1847) kanssa
* 1849–1879 puoliserkkunsa Anna Lovisa Reimsin (1821–1879) kanssa
* vuodesta 1880 toisen puolisonsa sisarentyttären Anna Matilda Norströmin (1832–1915) kanssa

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Suurlähettiläs Klaus Castrén : Reims-suvun varhaispolvet, taulu 6, Genos 60(1989), s. 81-88, 112[vanhentunut linkki]
2. ↑  Optiplan : Viinatehtaan uusi elämä
3. ↑  Jukka Mikkola : Suurten purjelaivojen bibliografia : Alexander (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Jukka Mikkola : Suurten purjelaivojen bibliografia : Jalo (Arkistoitu – Internet Archive)
**Seneghe** (sardiksi *Sèneghe*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 1 772 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 57,85 neliökilometriä. Se sijaitsee 305 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Seneghe** Wikimedia Commonsissa

Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
**Tommi Aro** (s. 8. kesäkuuta 1986) on suomalainen salibandyn pelaaja ja maailmanmestari. Aro edustaa seuratasolla helsinkiläistä EräViikinkejä. Aro on pelipaikaltaan puolustaja.

Aro aloitti ammattilaisuransa Salibandyliigassa HIFKissä kaudella 2004–2005. Hän pelasi HIFK:issä kolme kautta, joissa saavutti 78 runkosarjaottelussa 21 maalia ja 26 syöttöpistettä. Kaudeksi 2007–2008 Aro siirtyi espoolaiseen Erään, jossa pelasi kahdeksan kautta. Kaudella 2008–2009 Aro pelasi viisi ottelua Erä Akatemiassa Divaria. Erässä hän saavutti kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin. Aro pelasi Erässä yhteensä 153 runkosarjaottelua, joissa teki 42 maalia ja 75 syöttöpistettä. Pudotuspeleissä hän teki Erälle 10 maalia ja 13 syöttöpistettä 51 ottelussa. Erä fuusioitui SSV:n kanssa vuonna 2017, minkä jälkeen Aro siirtyi muodostuneeseen EräViikinkeihin. EräViikingeissä hän on pelannut 24 runkosarjaottelua, joissa on tehnyt yhden maalin ja 14 syöttöpistettä. Pudotuspeleissä hän on pelannut 12 ottelua, joissa on tehnyt kolme maalia ja yhdeksän syöttöpistettä. Hän saavutti ensimmäisellä kaudella EräViikinkien kanssa SM-hopeaa.

Aro debytoi Suomen aikuisten maajoukkueessa vuonna 2011. Hän oli mukana Suomen maajoukkueessa Riian MM-kilpailuissa 2016, joissa Suomi saavutti maailmanmestaruuden. Aro on pelannut maajoukkueessa 34 ottelua, joissa on tehnyt kaksi maalia ja seitsemän syöttöpistettä.

Lähteet
-------

1. ↑  Tommi Aro EräViikingit.  Arkistoitu 23.8.2016. Viitattu 14.7.2017.
2. 1 2  Tommi Aro nhlfinns.net. Viitattu 14.7.2017.
3. ↑  Player card - Tommi Aro floorball.org. Viitattu 14.7.2017. (englanniksi)

Suomen joukkue – Salibandyn MM-kilpailut 2016
6 Savonen |
8 Kivilehto |
9 Salin |
10 Aro |
11 Moilanen |
17 Lamminen |
19 Pylsy |
20 Salo |
21 Väänänen |
22 Kukkola |
27 Junkkarinen |
28 Ihme |
29 Kohonen |
30 Stenfors |
31 Kosonen |
50 Tiitu |
61 Kotilainen |
77 Johansson |
81 Manninen |
87 Kailiala |
Valmentaja Kettunen
**Tomlinsonin komitea** (engl. *Tomlinson Commission*) oli Etelä-Afrikan alkuasukasasian ministerin tohtori E.G. Jansenin vuonna 1950 asettama komitea, jonka tarkoituksena oli perehtyä alkuasukasreservaattien kehittämiseen. Komission jänenet työskentelivät komissiossa kokopäiväisesti ja olivat pääasiassa afrikaanereita. Komission puheenjohtaja F. R. Tomlinson oli Stellenboschin yliopiston maataloustieteen professori. Komissioon kuului kolme muuta tieteilijää ja kaksi afrikaanerimaanviljelijää. Komissio piti koko mustaa väestöä siirtotyöläisinä, jotka tuli sijoittaa heimoreservaatteihin.

Komissio arvioi kuinka paljon keskimääräinen musta maanviljelijä tarvitsisi maata kyetäkseen hankkimaan £60 vuotuiset tulot. Vuoden 1951 väestönlaskennan perusteella tämä tarkoitti, että jopa 49 % reservaattien väestöstä eli 1,8 miljoonaa ihmistä olisi pitänyt siirtää uusille alueille. Komission raportti sisälsi myös suunnitelman reservaattien maanviljelyn kehittämiseksi siten, että reservaateista saataisiin elinkelposia "kotimaita".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  D. Grace Davie: Quantifying Poverty in the Era of Liberal Reform: Edward Batson and the Limits of the Scientific Persuasion, 1939-1953  September, 2003. Workshop on South Africa in the 1940s, Southern African Research Centre.  Arkistoitu 2.5.2009. Viitattu 7.8. 2007. (englanniksi)
2. 1 2  Evans, Ivan. Bureaucracy and Race: Native Administration in South Africa. Berkeley: University of California Press, c1997 1997. The Tomlinson Commission and Bantu Authorities
**Tomora** on maalaiskunta Kayesin alueen Bafoulabén piirissä Malissa. Sen keskuskylä Oussoubidiangna sijaitsee piirin pohjoisosassa 100 kilometriä Bafoulabésta koilliseen. Kunnassa on 32 200 ja kylässä 3 300 asukasta (vuonna 2009).

Tomoran kunta rajoittuu pohjoisessa Bafoulabén piirin Diakonin, idässä Diallanin, kaakossa Kontélan, lounaassa Bafoulabén sekä lännessä Sidibélan ja Kayesin piirin Ségalan kuntiin. Maisemaa leimaavat kukkulat ja tasangot. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.

Kuntaan kuuluu 35 kylää. Asukkaat ovat etupäässä khasonkoja. Lisäksi on soninkeja, fulbeja ja mandinkoja.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, kaupankäynti ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, maissi, pavut, maniokki ja vihannekset. Myytäväksi kasvatetaan maapähkinää. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja. Oussoubidiagnassa pidetään viikoittaiset markkinat.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 11.2.2018.
2. ↑  Mali - Région de Kayes: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 11.2.2018.
3. 1 2 3  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Tomora 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*.  2006. Viitattu 11.2.2018. [vanhentunut linkki]
**Etelä-Afrikan konservatiivinen puolue** (engl. *Conservative Party of South Africa*, afrikaansiksi *Konserwatiewe Party van Suid-Afrika*) oli eteläafrikkalainen puolue, joka perustettiin vuonna 1982. Puolueen perusti joukko Kansallispuolueen poliitikkoja, mukaan lukien 17 kansanedustajaa, jotka erosivat Kansallispuolueesta protestina P.W. Bothan luomalle uudelle perustuslaille. Puolueen johtoon nousi transvaalilainen kansanedustaja Andries Treurnicht. Puolueen keskeinen tavoite oli vallanjaon estäminen maan etnisten ryhmien kesken. Konservatiivinen puolue sai vaalivoiton sekä vuoden 1987 vaaleissa saaden 23 kansanedustajaa, että vuoden 1989 vaaleissa paikkaluvun noustessa 39 ja siitä muodostui Kansallispuolueen muodostaman hallituksen pääoppositiopuolue.

Neuvotteluissa, jossa pyrittiin luomaan maalle uusi perustuslaki ja lakkauttamaan apartheid-järjestelmä, Konservatiivipuolue liittoutui Inkatha-vapauspuolueen, ja kahden nimellisesti itsenäisen bantustanin: Ciskein ja Bophuthatswanan kanssa. Ryhmittymä nimitti itseään "Huolestuneiden eteläafrikkalaisten ryhmäksi". Kun ryhmän vaatimuksiin ei kuitenkaan suostuttu, se ajoi maahan voimakkaasti liittovaltiomallia. 

Pääsiäissunnuntaina 10. huhtikuuta äärioikeistoon kuulunut puolalaissyntyinen Janusz Waluz ampui kommunistisen puolueen pääsihteerin ja *Umkhonto we Sizwen* johtajan Chris Hanin tämän kotitalon portaille. Murhaan liittyen pidätettiin konservatiivipuolueen johtaviin jäseniin kuulunut Clive Derby-Lewis ja hänen vaimonsa Gaye. Lokakuussa Waluz ja Clive Derby-Lewis tuomittiin kuolemaan Hanin murhasta. Gaye Derby-Lewis vapautettiin, koska hänen osallisuudestaan salaliittoon ei ollut tarpeeksi näyttöä. Vuonna 1997 puolueen johtaja Ferdi Hartzenberg kertoi Totuuskomissiolle Waluzin ja Derby-Lewisin armahdusvetoomuksen yhteydessä, että murha toteutettiin puolueen johdon käskystä. Hartzenbergia kuullut Totuuskomissio tuli kuitenkin siihen tulokseen, ettei puolue ollut murhan takana ja että puolueen linjana oli väkivallattomuus.

Vuonna 2003 puolue sulautettiin afrikaanerinationalistiseen Vapausrintama-puolueeseen, joista muodostui uusi Vapausrintama plus -puolue.

Lähteet
-------

1. 1 2  South AfricaNational Party *country-data.com*. Viitattu 28.6. 2007. (englanniksi)
2. ↑  South Africa Political parties Encyclopedia of the Nations. Viitattu 28.6. 2007. (englanniksi)
3. ↑  Allister Sparks: *Tomorrow Is Another Country*, s. 186–187. The University of Chicago Press, 1995. ISBN 0-226-76855-4.
4. ↑  Nelson Mandela: *Pitkä tie vapauteen*, s. 654–655. WSOY, 1994. ISBN 951-0-20444-7.
5. ↑  Allister Sparks: *Tomorrow Is Another Country*, s. 188–189. The University of Chicago Press, 1995. ISBN 0-226-76855-4.
6. ↑  Right-wing party behind S.A. killing  4.12.1997. BBC World Service. Viitattu 28.6.2007. (englanniksi)
7. ↑  Armahdusta koskeva päätös *Etelä-Afrikan totuuskomissio*.  1999. Etelä-Afrikan oikeusministeriö. Viitattu 4.10.2008. (englanniksi)
**Silas Redd** (s. 1. maaliskuuta 1992 Norwalk, Connecticut) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Redd edusti lyhyellä ammattilaisurallaan NFL-liigan Washington Redskinsia ja pelasi ennen ammattilaisuraansa yliopistojalkapalloa Etelä-Kalifornian yliopiston joukkueessa, USC Trojansissa.

Pelaajaura
----------

### Ennen NFL:ää

Redd pelasi yliopistouransa kaksi ensimmäistä vuotta Pennsylvanian osavaltionyliopiston joukkueessa, Penn State Nittany Lionsissa. Hän siirtyi kaudeksi 2012 USC:hen, NCAA:n asetettua Penn Statelle lukuisia rangaistuksia entisen valmentajan Jerry Sanduskyn hyväksikäyttöskandaalin takia.

Tavallisista siirroista poiketen Penn Statesta lähtevät pelaajat olivat välittömästi edustuskelpoisia uudessa joukkueessaan. Näin ollen Redd pystyi vahvistamaan USC:n entisestään vahvaa hyökkäystä, johon kuuluivat myös muun muassa pelinrakentaja Matt Barkley ja laitahyökkääjä Robert Woods. USC:n kaudesta muodostui kuitenkin pettymys, ja samoin Reddin urasta uudessa joukkueessaan.

### NFL-ura

Reddiä ei varattu vuoden 2014 NFL:n varaustilaisuudessa, jonka jälkeen hän teki varaamattomana vapaana agenttina sopimuksen Washington Redskinsin kanssa. Hän teki kauden 2014 toisessa ottelussa uransa ensimmäisen touchdownin. Varamiehenä Redd sai kantaa palloa vain 16 kertaa tulokaskaudellaan ja eteni niillä yhteensä 75 jaardia.

Redd loukkasi polvensa kauden 2015 alla ja joutui olemaan sivussa koko kauden. Kauden aikana hän antoi positiivisen näytteen huumetestissä ja NFL langetti hänelle pelikiellon. Redskins vapautti Reddin sopimuksestaan heti pelikiellon päätyttyä joulukuussa 2016. Redd ei ole pelannut missään tämän jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑  Silas Redd ESPN. Viitattu 23.8.2014. (englanniksi)
2. ↑  Silas Redd spurns Penn State Nittany Lions, heading to USC Trojans (englanniksi) ESPN Los Angeles. Viitattu 7.8.2012.
3. ↑  Redskins sign nine undrafted rookies Washington Post. Viitattu 29.3.2019. (englanniksi)
4. ↑  Silas Redd Stats *pro-football-reference.com*. Viitattu 29.3.2019. (englanniksi)
5. ↑  Redskins' Silas Redd out for year with knee injury CBS Sports. Viitattu 29.3.2019. (englanniksi)
6. ↑  Redskins Waive RB Silas Redd After He's Reinstated From Suspension *nfltraderumors.co*. Viitattu 29.3.2019. (englanniksi)
**Suojärvi** on runsashumuksinen ja matala järvi Mäntsälän pohjoisosassa pohjoisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 1,17 neliökilometriä. Etäisyys Helsingistä on 66 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Mäntsälän keskustasta 11 kilometriä pohjoiseen.

Maantiede
---------

Suojärven pituus kaakosta luoteeseen on runsaat kaksi kilometriä, järvi on melko tasaleveä. Saaria ei ole. Suojärven luoteispuolella levittäytyy Isosuo, itäpuolella Palomäensuo ja kaakkoispuolella Suojärvensuo. Myös länsiranta on soista. Puolentoista metrin syvyyskäyrä kulkee varsin lähellä rantaa, syvin kohta sijaitsee altaan länsiosassa. Suojärven ympäristössä sijaitsee vähäisiä lampia. Runsaat kolme kilometriä luoteeseen sijaitsee Sulkavanjärvi ja seitsemän kilometriä länteen Hunttijärvi. Noin viisi kilometriä lounaaseen sijaitsee Kilpijärvi.

Suojärven ekologinen tila on hyvä, vesitilavuus on 3 073 000 kuutiometriä.

Suojärvellä on jonkin verran kelluslehtistä kasvillisuutta. Kalalajeja edustavat ahven, hauki, lahna, made ja siika.

Suojärvi (19.005.1.002) kuuluu Sulkavanjärven valuma-alueeseen (19.005), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Mustijoen vesistössä (19). Suojärvi on Sulkavanjärven valuma-alueen laajin vakavesi, se sijaitsee alueen kaakkoisosassa. Alueeseen kuuluu kuusi vähintään hehtaarin laajuista vakavettä: Suojärvi, Sulkavanjärvi, Pursijärvi, Rutajärvi, Lammikko ja Lammijärvi. Mäntsälän 30:stä järvestä Suojärvi on viidenneksi laajin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Suojärvi, vakavesi, Mäntsälä
2. 1 2 3 4 5 6 7  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 1.7.2021.
3. 1 2 3  Suojärvi (19.005.1.002). Järviwiki. Viitattu 1.7.2021.
4. ↑  Sulkavanjärven valuma-alue (19.005). Järviwiki. Viitattu 1.7.2021.
5. ↑  Mäntsälä. Järviwiki. Viitattu 1.7.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Mäntsälän järvien kunnostuksen yleissuunnitelma (pdf)
**Tukholman Odenplanin rautatieasema** tai pelkkä **Odenplanin rautatieasema** (ruots. *Stockholm Odenplan*) on Tukholman paikallisjunaverkon maanalainen asema, joka sijaitsee metron vihreän linjan Odenplanin aseman alapuolella Odininaukiolla Tukholman kantakaupungissa.

Aseman rakentaminen on osa Tomtebodan ja Eteläisen aseman välille rakennettavaa Keskustarata-hanketta, ja se otettiin käyttöön 10. heinäkuuta 2017. Laiturit on rakennettu 30 metrin syvyyteen, metroaseman alapuolelle. Vaikka asema koostuu aluksi vain yhdestä asemahallista ja kahdesta raiteesta, on sille tulevaisuudessa mahdollista rakentaa toinen asemahalli ja siten kaksinkertaistaa raidekapasiteetti.

Asema hyödyntää jo olemassa ollutta Odenplanin metroaseman sisäänkäyntiä, joka peruskorjattiin rakennustöiden yhteydessä. Kokonaan uusi, vain paikallisjuna-asemaa palveleva sisäänkäynti rakennettiin Dalagatanin ja Vanadisvägenin risteykseen Pyhän Matteuksen kirkon viereen. Lisäksi metro- ja paikallisjuna-asemien laiturien välillä on suora yhteys, jolloin matkustajien tarvitse kulkea lippuhallin kautta. Asema on rakennettu Vasatunneliin. Sekä tunnelin että aseman urakoitsija oli saksalainen Bilfinger Berger, ja urakan arvo oli 1,1 miljardia kruunua. Täydentävät rakennustyöt, mukaan lukien sisäänkäyntirakennukset, teetettiin Q-gruppen AB:llä.

Aseman yhteydessä on myös polkupyörien pysäköintihalli, johon mahtuu 347 polkupyörää. Pysäköintilaitosta rakennettiin aseman rinnalla, mutta se valmistui aiemmin ja avattiin jo 1. syyskuuta 2016. Ruuhka-aikojen ulkopuolella myös junaan saa ottaa pyörän mukaan, kunhan käyttää uutta Dalagatanin/Vanadisvägenin sisäänkäyntiä (metron yhteisellä sisäänkäynnillä polkupyörien kuljettaminen on kokonaan kiellettyä).

Aseman pitkää nimeä Tukholman Odenplan käytetään kylteissä ja näytöissä, mutta asemakuulutuksissa käytetään lyhyempää nimeä Odenplan.

Aseman taide
------------

Asemalla on kuusi taideteosta, jotka ovat Jessica Faiss *Voyage*, Anders Kapplen *Itinerary*, Sunniva McAlindeinin *Länk*, Thomas Bernstrandin *Rörlig rymd*, David Svenssonin *Life Line* ja Mari Rantasen *Odens trädgård*.

Kuvia
-----

* Kulkuyhteys välitasanteelta metron laitureilleKulkuyhteys välitasanteelta metron laitureille
* LippuportitLippuportit
* Pohjoinen välitasanne alas paikallisjunien laitureille johtavien liukuportaiden suuntaanPohjoinen välitasanne alas paikallisjunien laitureille johtavien liukuportaiden suuntaan
* Paikallisjunien laituritPaikallisjunien laiturit
* Odininaukion sisäänkäynnin liukuporraskuiluOdininaukion sisäänkäynnin liukuporraskuilu
* Eteläinen välitasanneEteläinen välitasanne

Katso myös
----------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tukholman Odenplanin rautatieasema**.
* Tukholman keskustan rautatieasema

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Upphandling: Tyskar bygger Odenplan och Vasatunneln, läst 2012-12-26. (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑  Huikko, Riikka: "Kaikki voivat nähdä taideteokseni Citybanan uudella asemalla" *Sisuradio*.  3.6.2017. Sveriges Radio. Viitattu 1.7.2017.
**Viggo-Wentzel Renato-Bogislaus Cathmor-Adlerwalt Wallensköld** (s. 30. toukokuuta 1969 Porvoo) on suomalainen taidemaalari. Hän on tullut tunnetuksi rujojen, amputoitujen ja yksinäisten hahmojen muotokuvista. Hahmojen sukupuoli on usein epäselvä.

Elämä ja ura
------------

Wallensköldin etunimi Viggo on tanskalainen. Hänen etunimensä ovat Wallensköldin isän vanhoista nimikirjoista kokoamia. Molemmat hänen vanhempansa ovat taiteilijoita. Wallensköld opiskeli taidehistoriaa Helsingin yliopistossa 1988–1990 ja kuvataidetta Kuvataideakatemiassa 1990–1995.

Wallensköld piti ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Helsingissä 1989. Hänen tekniikoitaan ovat erityisesti öljymaalaus, akryylimaalaus ja piirustus. Maalaukset ovat esittäviä, ja ihmishahmojen ohella hän maalaa maisemia. Henkilöt on tavallisesti kuvattu kokovartalokuvana ja frontaalisesti suoraan edestä. Myös taidehistoria on usein läsnä maalauksissa. Hänen maisemansa ovat horisontaalisia, pitkiä ja kapeita. Wallensköld maalaa ne luonnossa mallista, kun taas ihmishahmot ovat peräisin mielikuvituksesta. Maisemien aiheet ovat usein koruttomia, kuten peltoaukea, teollisuusalue tai linja-autoasema.

Wallensköld on myös kirjoittanut teoksia kuvitteellisesta sienitieteilijästä Anatolij D. Mbdrinovista.

### Tunnustuksia

Wallensköld sai Suomen Taideyhdistyksen dukaattipalkinnon 2002 ja oli Vuoden nuori taiteilija 2005. Hän on Ars Fennica -palkintoehdokas 2022.

Lähteet
-------

1. ↑  *Finlands ridderskaps och adels kalender 2007*, s. 502. Helsingfors 2006. ISBN 978-952-99780-0-7
2. 1 2 3 4  Viggo Wallensköld taiteilijamatrikkelissa Viitattu 26.12.2021.
3. ↑  Vuoden nuoren taiteijan esittelyä. (Arkistoitu – Internet Archive) Tampereen taidemuseo. Viitattu 22.6.2009.
4. ↑  Vuoden nuori taiteilija 2005. Tampereen taidemuseo. Viitattu 2.2.2013.
5. ↑  Ehdokkaat 2021 Ars Fennica. Viitattu 26.12.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Viggo Wallensköld taiteilijamatrikkelissa
* Viggo Wallensköldin kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Yle
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Yhdysvaltain perustuslain 17. lisäys** (engl. *Seventeenth Amendment to the United States Constitution*) on Yhdysvaltain perustuslakiin tehty lisäys. Se hyväksyttiin kongressissa 13. toukokuuta 1912 ja ratifioitiin 8. huhtikuuta 1913. Lisäyksen mukaan Yhdysvaltain senaatin jäsenet on valittava kansanvaaleilla.

17. lisäys muutti perustuslain ensimmäisen artiklan kolmatta pykälää. Alkuperäisen pykälän mukaan senaattoreiden valinta oli osavaltioiden lainsäädäntöelinten tehtävä: *The Senate of the United States shall be composed of two Senators from each state, chosen by the legislature thereof for six Years; and each Senator shall have one Vote.* Lisäyksen ratifioinnin myötä sana *legislature*, "lainsäädäntöelin", korvattiin sanalla *people*, "kansa".

Lähteet
-------

1. ↑  The Constitution: Amendments 11-27 *archives.gov*. Yhdysvaltain kansallisarkisto. Viitattu 1.11.2017.
2. ↑  Direct Election of Senators *senate.gov*. Yhdysvaltain senaatti. Viitattu 1.11.2017.

**Yhdysvaltain perustuslaki**

|  |  |
| --- | --- |
| Säätäminen | Perustuslaillinen konventti (1787) |
| Lisäykset | **1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 • 20 • 21 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 27** |
| Muuta | Bill of Rights • Reconstruction Amendments |
| Ratifioimattomatlisäysehdotukset | Article the First • Titles of Nobility Amendment • Corwin Amendment • Child Labor Amendment • Equal Rights Amendment • District of Columbia Voting Rights Amendment |
**Tulivilkuttaja** (*Paracheilinus octotaenia*) on koralliriuttojen pienikokoinen huulikala.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Tulivilkuttaja kasvaa enintään 9 cm pitkäksi. Sen vartalossa on ruskeanoranssilla pohjalla kahdeksan ohutta sinistä vaakaraitaa. Evät ovat leveät, ja niissä on neonsininen reuna. Kutuajan lähestyessä koiraan värit kirkastuvat, evät levenevät ja muuttuvat kirkkaanpunaisiksi.

Alkuperä
--------

Tulivilkuttaja elää luonnossa Punaisellamerellä ja Intian valtameren länsiosassa. Se pysyttelee koralliriutan merenpuoleisilla rinteillä 25 metrin syvyyteen asti.

Käyttäytyminen
--------------

Tulivilkuttaja on aktiivinen, melko aggressiivinen kala. Kutuvalmis koiras tekee nopeita syöksyjä pitkin riutan pintaa ja vilkuttelee upeita soidinvärejään. 
Kala saattaa hypätä ulos akvaariosta, joten kansi tai hyppysuoja on tarpeen. Akvaariossa suositellaan pidettäväksi vain yhtä koirasta, tai jos allas on iso, yhden koiraan seurassa useampia naaraita. Koiras voi ärhennellä myös lähilajien koiraille, sillä tämä on sukunsa suurin ja aggressiivisin laji. Ne tarvitsevat sekä vapaata uimatilaa että koloja piiloutumiseen.

Ravinto
-------

Tulivilkuttaja syö luonnossa planktonia, akvaariossa monipuolista lihapitoista ruokaa kuten pakastettuja massiäyriäisiä. Suositellaan, että sitä ruokitaan kolme kertaa päivässä.

Lähteet
-------

1. ↑  Liu, M. & To, A.: *Paracheilinus octotaenia* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.1*.  2010. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 6.8.2013. (englanniksi)
2. ↑  Flasher Wrasses, the Genus Paracheilinus Wet Web Media
3. ↑  *Paracheilinus octotaenia* (peilipalvelin) *FishBase*. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
4. ↑  Encyclopedia of Life
5. 1 2  Michael, S.W: *Marine Fishes*, s. 309. , 2001. ISBN 1-890087-38-6. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1825216
* Wikispecies: Paracheilinus octotaenia
* BOLD: 763007
* CoL: 4CPDF
* FishBase: 4840
* GBIF: 2383904
* iNaturalist: 108437
* IRMNG: 11029309
* ITIS: 614094
* IUCN: 187552
* NCBI: 1910780
* WoRMS: 219043

 |

 |