recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Johan Leonard (Jussi) Oksanen** (15. huhtikuuta 1889 Asikkala – 25. syyskuuta 1945 Mäntyharju) oli Sanomalehti Kalevan päätoimittaja ja Kansallisen Edistyspuolueen puoluesihteeri

Elämä
-----

Oksasen vanhemmat olivat varusmestari Aatto Oksanen ja Vilhelmiina Sundqvist. Hän kiinnostui jo varhain politiikasta ja oli 20-vuotiaana perustamassa Suomalaisen puolueen Hämeen osastoa. 1919 hän osallistui Kansallisen Edistyspuolueen Oulun osaston perustamiseen, 1925 hänet valittiin puolueen puoluesihteeriksi. Hän toimi tehtävässä vuoteen 1930 asti ja lyhyen aikaa vielä vuonna 1945. Puolueessa hän ajoi tunnettuna raittiusmiehenä kieltolain tiukkaa valvontaa, mutta myös muun muassa puolustusmenojen supistamista ja pienviljelijöiden aseman parantamista.

Oksasen lehtimiesura alkoi jo 1906 tamperelaisessa *Aamulehdessä*, jatkui sitten lyhyen aikaa Raahessa ja taas Tampereella, kunnes hänet kutsuttiin 1912 oululaisen *Kaiku*-lehden päätoimittajaksi. 1919 hän siirtyi kilpailevan *Kalevan* päätoimittajaksi vuoteen 1925 saakka. Häntä pidettiin vakaana ja harkitsevana lehtimiehenä, vaikkakin hän kirjoitti myös pakinoita nimimerkillä "Juhani". Palattuaan puoluesihteerikauden jälkeen takaisin Kalevan päätoimittajaksi 1930, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 1944, Oksanen kohtasi äärioikeiston lehteä vastaan suuntaamaa kritiikkiä ja jopa mielenosoituksia.

Oksasen tärkein harrastus oli raittiustyö, häntä voitaneen pitää yhtenä aikakautensa merkittävistä raittiuden puolustajista. Hän oli toisaalta kiinnostunut myös teatterista ja toiminut itsekin harrastajanäyttelijänä, esiintyen muun muassa Väinämöisen ja merirosvokapteeni Rinaldo Rinaldinin rooleissa. Oulussa hän toimi aktiivisesti myös teatterihallinnossa.

Perhe
-----

Oksasen puoliso vuodesta 1907 oli Lyyli Toivola (1889-1955). Perheeseen syntyi viisi tytärtä, joista neljä oli opettajia, ja poika Vilho Juhani. Hän kaatui luutnanttina jatkosodassa kesän 1944 torjuntataisteluissa Kannaksella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jouni Suistola: *Oksanen, Jussi (1889-1945). Suomen Kansallisbiografia. Osa 7*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006. ISBN 951-746-448-7.  Sivut 326-327.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Dolma** (osmaninturkin طولمه *dolma*, "täytetty") on Lähi-idän ja naapurialueiden Kreikan ja muun Balkanin, Kaukasuksen, Venäjän ja Keski-Aasian ruokakulttuuriin kuuluva joukko täytettyjä kasvisruokia. Yleisiä kasviksia ovat tomaatti, paprika, sipuli, kesäkurpitsa, munakoiso ja valkosipuli. Täyte voi sisältää tai olla sisältämättä lihaa. Lihadolmat tarjotaan yleensä lämpimänä ja kasvisdolmat kylmänä alkupalana (*meze*).

Dolmades-viininlehtikääryleet valmistusvaiheessa.
Viininlehti- tai kaalikääryleitä kutsutaan myös nimellä dolma tai *yaprak dolma* ("lehtidolma"). Kreikkalaisesta keittiöstä viininlehtikääryleet tunnetaan nimellä *dolmades* (kreik. ντολμάδες, *ntolmádes*, monikko) eli *dolmadakia* (ντολμαδάκια, *ntolmadákia*, monikon diminutiivi). Niiden täytteenä on riisiä ja yrttejä. Täytetyt vihannekset kuuluvat myös italialaiseen keittiöön, missä niitä kutsutaan nimellä *ripieni* ("täytetty").

Lähteet
-------

1. ↑  Cooper, Maggie: The Weekend Cook: Dolmades are delicious *The Queensland Times*. Viitattu 18.6.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dolma** Wikimedia Commonsissa
**Secure MIME** eli **S/MIME** on standardi, joka määrittelee sähköpostin salauksen ja allekirjoittamisen julkisen avaimen salausta käyttäen.

Sen avulla voidaan varmistaa viestin luottamuksellisuus (ei sivullisten tietoon), alkuperäisyys (kuka on viestin laatija) ja muuttumattomuus.
Jotta kaksi käyttäjää voisivat luotettavasti vaihtaa viestejä S/MIME-standardin mukaisesti, kummallakin on oltava tunnustetun julkisen tahon allekirjoittama varmenne.

Sovellukset
-----------

S/MIME-standardi kuvaa sähköpostin ja allekirjoituksen paketoinnin MIME-standardin mukaisesti lähetettävään sähköpostiin.

Useimmiten ei ole olemassa erillisiä S/MIME-ohjelmia, vaan eri ohjelmissa on sisäänrakennettuna omat S/MIME-toteutuksensa. Useimmiten lyhennettä "S/MIME" ei edes mainita ohjelmissa, mutta käytännössä sähköpostiohjelmien sisäänrakennetut sähköpostin salaus- ja allekirjoitusmahdollisuudet noudattavat S/MIME-standardia.

Aikaisemmin S/MIME-toteutusten välillä on ollut yhteensopivuusongelmia, mutta S/MIME versio 3:n ja uusien ohjelmaversioiden myötä yhteensopivuus on parantunut.

Standardi
---------

Binäärimuotoinen salattu viesti ja allekirjoitus ovat MIME-koodattuina

Varmenteiden jakelun ongelma on ratkaistu S/MIME-protokollassa paketoimalla varmenne (sekä sen allekirjoittajien, varmenneviranomaisten varmenteet) jokaisen sähköpostin mukaan.

Standardidokumentit
-------------------

* RFC 5652 (korvaa: RFC 3369)
* RFC 3370
* RFC 8550 (korvaa: RFC 3850)
* RFC 8551 (korvaa: RFC 3851)
|  |
| --- |
| Heprean kirjaimet |
| א Alef | ב Bet |
| ג Gimel | ד Dalet |
| ה He | ו Vav |
| ז Zajin | ח Ḥet |
| ט Tet | י Jod |
| כ Kaf | ל Lamed |
| מ Mem | נ Nun |
| ס Samekh | ע Ajin |
| פ Pe | צ Tsade |
| ק Qof | ר Reš |
| ש Šin | ת Tav |
| vokaalimerkit · dageš |
| numerojärjestelmä |

**Dalet** on monen seemiläisen kielen aakkoston neljäs kirjain. Se sisältyy muun muassa heprealaiseen, foinikialaiseen, aramealaiseen ja syyrialaiseen kirjaimistoon. Se on kreikkalaisen deltan, latinalaisen D:n ja kyrillisen Д:n edeltäjä.

Dalet hepreassa
---------------

Heprean kielessä dalet ääntyy /d/. Kirjaimen nimi tulee ovea tarkoittavasta sanasta. Heprealaisessa numerojärjestelmässä daletilla on lukuarvo neljä. 

Dalet on yksi niistä kuudesta kirjaimesta, joiden sisään voidaan asettaa heikko dageš-piste (*dageš kal*). Piste muuttaa kirjaimen ääntämisen hankausäänteestä umpiäänteeksi, mutta daletin osalta ääntämys on nykyhepreassa sama riippumatta siitä, onko kirjaimen sisässä piste vai ei. Joissain heprean murteissa ero tehdään.

Esimerkkejä:

* דוד David (Daavidin tähden on arveltu syntyneen kahdesta yhteenliitetystä dalet-kirjaimesta)
* דָנִיֵאל Daniel

Koodit
------

|  |  |
| --- | --- |
| Unicode UTF-16 | U+05d3 |
| Unicode-nimi | HEBREW LETTER DALET |
| HTML | &#1491; |
| ISO 8859-8 | 0xe3 |
|  |
| --- |
| Heprean kirjaimet |
| א Alef | ב Bet |
| ג Gimel | ד Dalet |
| ה He | ו Vav |
| ז Zajin | ח Ḥet |
| ט Tet | י Jod |
| כ Kaf | ל Lamed |
| מ Mem | נ Nun |
| ס Samekh | ע Ajin |
| פ Pe | צ Tsade |
| ק Qof | ר Reš |
| ש Šin | ת Tav |
| vokaalimerkit · dageš |
| numerojärjestelmä |

**He** on heprealaisen, foinikialaisen ja aramealaisen kirjaimiston viides kirjain. Se on kreikkalaisen epsilonin, latinalaisen E:n ja kyrillisen Е:n edeltäjä. Kirjaimen nimi tulee reikää tai ikkunaa tarkoittavasta sanasta.

He hepreassa
------------

Heprean kielessä he ääntyy /h/ tai voi olla kuulumaton. Sanan lopussa he toimii pitkän vokaalin merkkinä (ns. *mater lectionis*). Jos kirjaimen keskellä on vokalisoidussa tekstissä piste (*mappiq*), se kuitenkin ääntyy kuuluvana h:na. Kreikkalaiseen ja latinalaiseen kirjaimistoon periytyessään hestä tuli vokaalin merkki. He on yksi niistä viidestä heprean kirjaimesta, jotka eivät voi kahdentua eli niiden sisässä ei voi olla dageš-pistettä.

Kieliopillisesti he toimii substantiivin edessä määräisenä artikkelina. Sanan loppuun liitettynä se taas ilmaisee suuntaa, liikettä kohti kyseistä asiaa. Kysymyslauseen edessä he toimii kysymyspartikkelina -ko, -kö. Heprealaisessa numerojärjestelmässä kirjaimella on lukuarvo viisi. He on myös yleinen tapa kirjoittaa Jumalan nimi hepreassa: kirjain he ja heittomerkki on lyhenne sanasta *hašem*, (se) nimi. Kabbalassa "He" symboloi tätä maailmaa houkutuksineen ja koettelumuksineen.

Esimerkkejä:

* הושע Hoosea

Koodit
------

|  |  |
| --- | --- |
| Unicode UTF-16 | U+05d4 |
| Unicode-nimi | HEBREW LETTER HE |
| HTML | &#1492; |
| ISO 8859-8 | 0xe4 |
**Polttimo-yhtiöt**, alun perin **Lahden Polttimo Oy – Lahtis Bränneri Ab**, on Lahdessa vuodesta 1883 toiminut perheyritys, joka valmistaa maltaita ja mallasuutteita. Yritys kuuluu Euroopan viiden suurimman ja maailman kymmenen suurimman mallasyhtiön joukkoon.

Historiaa
---------

Lahtis Bränneri Aktiebolagin perustivat 1883 kapteeni, hovineuvos August Fellman ja oluttehtailija Henrik Mattsson aluksi viinanpolttimoksi. Tiukentuva alkoholipolitiikka vaikeutti pian toimintaa niin, että perustajat myivät osakkeensa polttimomestariksi valitulle Ferdinand Frigrénille, nykyisen pääomistajan Harald Bertel Relanderin äidin isoisälle. Vuonna 1897 Frigrén aloitti polttimossa sivutuotteena saadun hiivan tuotannon nousevan leipomoteollisuuden tarpeisiin.

Kieltolaki vuonna 1919 miltei lopetti Polttimon toiminnan. Ferdinand Frigrén vetäytyi eläkkeelle, mutta hänen poikansa Anders Enok Frigrén keksi ryhtyä valmistamaan hiivaa melassista, jolloin viinanpolttovaihetta ei tarvittu. Kieltolain jälkeen yritys aloitti uudelleen väkiviinan tuotannon Alkoholiliikkeen luvalla ja tilauksesta. Tilausmäärät vaihtelivat kuitenkin niin, että muitakin tuotteita oli otettava rinnalle. Vuonna 1934 sai alkunsa Polttimon menestykseen johtanut mallastuotanto.

Polttimo Oy alkoi kansainvälistyä 1970-luvulla yhteistyöyritysten kautta. Ruotsiin Söderhamniin perustettiin Nord-Malt ja Halmstadiin Svenska Malt Ab sekä Liettuaan Litmalt. Yhtiöiden liikevaihdosta noin 80 % tulee Suomen ulkopuolelta.

Vuoden 2001 alussa muodostettiin konserniyritys Polttimo Yhtiöt Oy. Se koostuu kahdesta liiketoimintaryhmästä. Mallastuotantoa harjoittaa Viking Malt (yhteisyritys ruotsalaisen Lantmännenin kanssa), ja elintarvikeraaka-aineet kuuluvat Senson-yhtiöön. Yhdessä Alkon kanssa vuonna 1993 perustettu Suomen Hiiva myytiin 2007 kanadalaiselle Lallemand-konsernille.

Toukokuussa 2013 yrityksen hallituksen puheenjohtajuus siirtyi perheen viidennen sukupolven edustajalle, pääomistajan Harald Relanderin pojalle Pär-Gustafille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Key Figures  2013. Polttimo Group.  Arkistoitu 28.8.2017. Viitattu 7.9.2013.
2. ↑  Veera Karhuvaara: Maltailla maltaita  2012. Helsingin Sanomat. Viitattu 22.8.2013.
3. ↑  Maltailla maailmanmenestykseen Suomen Yrittäjät.  Arkistoitu 6.11.2014. Viitattu 22.8.2013.
4. ↑  Lahden elintarviketeollisuus ennen toista maailmansotaa Lahden museot.  Arkistoitu 17.8.2018. Viitattu 22.8.2013.
5. ↑  Pentti Laitinen: Suomen ainoa hiivatehdas myydään kanadalaisyhtiölle  4.1.2007. Helsingin Sanomat. Viitattu 6.9.2013.
6. ↑  Polttimo juhli ja lahjoitti työntekijöille 1 300 euroa  19.5.2013. Etelä-Suomen Sanomat. Viitattu 7.9.2013.

Kirjallisuutta
--------------

* Vehviläinen, Heikki. *Oy Lahden Polttimo Ab 1883–1983.* Tampere 1983.
* Latikka, Olavi. *Oy Lahden Polttimo Ab:n vaiheet 1883–2003, Historian jatko-osa 1971–2003.* Lahden Polttimo Oy 2003. ISBN 952-91-6170-0

Aiheesta muualla
----------------

* Polttimo-yhtiöiden verkkosivusto (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli käsittelee heprealaista kirjainta. Sanan muita merkityksiä on erillisellä täsmennyssivulla.*

|  |
| --- |
| Heprean kirjaimet |
| א Alef | ב Bet |
| ג Gimel | ד Dalet |
| ה He | ו Vav |
| ז Zajin | ח Ḥet |
| ט Tet | י Jod |
| כ Kaf | ל Lamed |
| מ Mem | נ Nun |
| ס Samekh | ע Ajin |
| פ Pe | צ Tsade |
| ק Qof | ר Reš |
| ש Šin | ת Tav |
| vokaalimerkit · dageš |
| numerojärjestelmä |

**Vav** (myös **waw**) on monen seemiläisen kielen aakkoston kuudes kirjain. Se sisältyy muun muassa heprealaiseen, foinikialaiseen, aramealaiseen ja arabialaiseen kirjaimistoon. Siitä kehittyivät kreikkalaisen kirjaimiston digamma ja ypsilon, myöhemmin latinalaisen kirjaimiston F, V ja Y sekä edelleen U ja W. Kirjaimen nimi tulee koukkua tarkoittavasta sanasta.

Vav hepreassa
-------------

Heprean kielessä vav ääntyy /v/, ja se translitteroidaan joko v- tai w-kirjaimella – jälkimmäinen siitä syystä, että myös bet-kirjaimella voi olla äännearvo /v/. Vav voi toimia myös pitkän o- tai u-vokaalin merkkinä (niin sanottu *mater lectionis*). Šureq-vokaali eli pitkä u muodostuu vav-kirjaimesta, jonka jäljessä (vasemmalla puolella) sen keskikohdalla on piste. Yhdessä ḥōlem-vokaalin kanssa vav on pitkän o:n merkki: tällöin piste on kirjaimen yläpuolella. Yhdistelmä vav-ḥōlem voi toisaalta tarkoittaa myös kirjainyhdistelmää *vo*.

Kieliopillisesti vav toimii muun muassa sanan perään liitettynä yksikön kolmanteen persoonaan (maskuliini) viittaavana suffiksina. Sanan alussa se tarkoittaa ja-konjunktiota. Verbin eteen liitettynä vav voi muuttaa verbin aikamuodon menneisyydestä nykyaikaan tai tulevaisuuteen viittaavaksi tai päinvastoin. Näitä niin sanottuja konsekutiivisia aikamuotoja käytetään lähinnä Raamatun hepreassa.

Heprealaisessa numerojärjestelmässä vavilla on lukuarvo kuusi. 

Esimerkkejä:

* ורד (*vered*): ruusu
* ישמר *jišmor* (hän vartioi/noudattaa) → וישמר *vajjišmor* (ja hän vartioi/noudatti)
* שמר *šamar* (hän vartioi/noudatti) → ושמר *vəšamar* (ja hän vartioi/noudattaa)

Koodit
------

|  |  |
| --- | --- |
| Unicode UTF-16 | U+05d5 |
| Unicode-nimi | HEBREW LETTER VAV |
| HTML | &#1493; |
| ISO 8859-8 | 0xe5 |
**Tšetšenian tasavallan kansallislaulu** on Venäjän federaatioon kuuluvan Tšetšenian tasavallan kansallislaulu. Sen on sanoittanut Khodži-Akhmed Kadyrov ja säveltänyt Umar Beksultanov.

Sanat
-----

### Tšetšeeniksi

**Шатлакхан Илли**

Харцоно цlе тесна хьо ягарх,  

Нохчийчоь, ца йоьжна, гlаьттина яха.  

Кавказан ткъес хилла, маршонан ага,  

Хьан лаьттан сий дина яхь йолчу наха.

Барт болу хьан къаьмнаш – мах боцу беркат!  

Хьо йоцург, Нана яц, нохчийн халкъ хьастс.  

Тхайн дехар, тхан дерзар Даймехкан кхерчахь,  

Декъалдар доьхуш ду, хьуна беш хастам.

Башламан баххьашка дайн синош дуьссу.  

Органа тулгlено ненан мотт буьйцу.  

Исбаьхьа совгlат хьо, азаллехь долла!  

Шатлакхан илли ду тхуна никкъ белла!

Къинхьегам, хьан хуьнарш хазделла шайна,  

Хьалкъаца лерам бар кхаъ хуьлда хьуна.  

Машаран гlаролехь ирсан некъ тайна,  

Сий долуш Нохчийчоь ехийла тхуна!

### Venäjäksi

**Гимн Чеченской Республики**

Как бы ты ни горела огнем несправедливости Чечня,  

Ни падала и вставала, чтобы жить.  

Молния Кавказа, колыбель свободы,  

Берегли честь твоей земли гордые люди.

Согласие между твоими народами – бесценное богатство!  

Кроме тебя, нет матери, чтобы приласкать народ Чечни.  

Нашу жизнь и нашу кончину в очаге Родины,  

Просим, восхваляя тебя, благослови.

На вершину Башлама спускаются души предков.  

Волна Аргуна говорит на языке матери.  

Великолепный подарок ты, данный нам жизнью!  

Песня Шатлака дала нам силу!

Любовь к труду и отваге, уважение народа,  

Пусть будет для тебя приятной вестью.  

На страже свободы, найдя счастливую дорогу,  

Живи для нас, достойная Чечня!
**Hirvijärvi** on Pielaveteen laskeva järvi Hirvikylässä Pielavedellä Pohjois-Savon länsiosassa. Sen pinta-ala on 1,4 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 73 kilometriä luoteeseen.

Maantiede
---------

Hirvijärvi koostuu kahdesta altaasta, joita erottaa Metsolanniemi. Altaiden välisellä hyvin matalalla vesialueella sijaitsee järven ainoa saari, Hirvisaari, jonka pinta-ala on noin puoli hehtaaria. Läntisen järvenosan nimi on Pieniselkä, ja siitä työntyy luoteeseen Jaakkolanlahti. Itäisen järvenosan pohjoinen osa on nimeltään Isoselkä ja eteläinen osa Itälahti. Pieniselkä on alle kolme metriä syvä, Isoselkä puolestaan on laajalti vähintään kymmenen metriä syvä. Noin kahdeksasosa Hirvijärvestä on vähintään kymmenen metriä ja enintään yksitoista metriä syvä.

Hirvijärvi on suurelta osin kulttuurimaiseman reunustama. Metsolanniemi on metsäistä ja sen korkein kohta on yli 160 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven itäpuolella sijaitsevan Hirvivuoren laki on lähes 220 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven koillispuolella sijaitsee kaksi luonnonsuojelualuetta.

Hirvijärveen virtaa tulouoma sen koillispuolisilta Täilammilta. Hirvijärven luusua sijaitsee Pieniselältä etelään työntyvän pienen lahden pohjukassa, josta alkaa Pielaveteen (102,3 metriä mpy) virtaava Hirvijoki.

Hirvijärven vesitilavuus on 5 719 000 kuutiometriä.

Hirvijärvi (14.744.1.001) kuuluu Hirvijoen valuma-alueeseen (14.744), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen vesistössä (14). Toinen jakovaihe on Pielaveden alue (14.74) ja ensimmäinen jakovaihe on Rautalammin reitin valuma-alue (14.7). Hirvijärvi on laajin Hirvijoen alueen kolmesta vähntään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Kaksi muuta ovat Iso Täilampi ja Pieni Täilampi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hirvijärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 18.4.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 18.4.2023.
3. ↑  Hirvijärvi (14.744.1.001) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 18.4.2023.
4. ↑  Hirvijoen valuma-alue (14.744) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 18.4.2023.
**Iso-Panka** on järvi Kuopion ja Pielaveden rajalla Pohjois-Savon maakunnan länsiosassa. Sen pinta-ala on 5,4 neliökilometriä, josta valtaosa on Pielaveden alueella. Etäisyys Kuopion keskustasta on 46 kilometriä luoteeseen.

Maantiede
---------

Iso-Pangan pituus etelästä pohjoiseen on 4,7 kilometriä. Järven eteläosan Etelälahden suurin leveys on 750 metriä, keskiosan leveys on yli kaksi kilometriä ja pohjoisessa järvi kapenee alle kilometrin levyiseksi. Pohjoiskolkassaan järvi päättyy Sepänlahteen. Iso-Pangan keskiosasta pohjoiseen ulottuu noin 44 hehtaaria laaja alue, jonka syvyys on vähintään 10 metriä. Sen länsipuolella sijaitsee järven luoteisosan matala alue. Myös järven itäisin osa on matala.

Iso-Pangan saariluku on yhdeksän. Laajimmat saaret ovat järven luoteisosan Tulisaari (noin 10 hehtaaria) ja Mökkisaari (noin 5 hehtaaria). Järven itäosassa Kuopion puolella sijaitsee Lehtosaaret. Iso-Pangan rannat ovat pääosin metsämaata, lisäksi rannoilla on muutama maatila. Järven läntisimmän osan, Sammakkolahden, etelärannalla kohoavan Panganmäen huippu on noin 195 metriä merenpinnan yläpuolella eli noin 70 metriä järven pinnan yläpuolella.

Iso-Pankaan virtaa Murtosjoki etelästä Murto-Pajusesta ja Kyntisenjoki kaakosta Kyntisestä. Pohjoisesta virtaa Losunpuro. Iso-Pangan länsikolkasta lähtee Välijoki Pieni-Pankaan (121,4 metriä mpy), joka laskee Pankajokea länteen Petäjäjärveen, joka laskee Petäjäjokea luoteeseen Pielaveteen (102,3 metriä mpy). Pielaveden ja Iso-Pangan välinen etäisyys on noin kahdeksan kilometriä.

Iso-Pangan vesitilavuus on 19 658 000 kuutiometriä.

Iso-Panka (14.748.1.020) kuuluu Petäjäjoen valuma-alueeseen (14.748), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen vesistössä (14). Toinen jakovaihe on Pielaveden alue (14.74) ja ensimmäinen on Rautalammin reitin valuma-alue (14.7). Petäjäjoen valuma-alueeseen kuuluu 34 vähintään hehtaarin laajuista järveä, joista 6 on yli 50 hehtaarin laajuisia. Iso-Panka on alueen suurin järvi, sitä seuraavat Petäjäjärvi, Iso-Pajunen ja Pieni-Panka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Iso-Panka, vakavesi, Pielavesi
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 17.2.2022.
3. ↑  Iso-Panka. Järviwiki. Viitattu 17.2.2022.
4. ↑  Petäjäjoen valuma-alue (14.748). Järviwiki. Viitattu 17.2.2022.
**Kurjenjärvi** on metsäjärvi Vesannon länsiosassa Pohjois-Savossa lähellä Keski-Suomen maakuntarajaa. Sen pinta-ala on 1,3 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 66 kilometriä länteen.

Maantiede
---------

Kurjenjärvi koostuu Etelälahdesta ja Itälahdesta. Järvenosia erottaa järven pinta-alaan nähden laaja niemimaa (noin 1,5 neliökilometriä), jonka keskellä kohoavan Kurjenmäen huippu on noin 210 metriä merenpinnan yläpuolella eli noin 60 metriä järven pintaa korkeammalla. Niemimaan kärjen nimi on Vääränkoivunniemi. Etäisyys Kurjenjärven eteläkolkasta itäkolkkaan on 2,9 kilometriä. Vastaava reitti järven pinnalla on nelisen kilometriä. Yli viidesosa Kurjenjärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä ja yli neljäsosa puolestaan enintään kaksi metriä syvä. Syvin piste, 24 metriä, sijaitsee Etelälahden eteläosassa. Itälahden itäosassa sijaitsee 23-metrinen syvänne.

Itälahden pohjoisosassa sijaitsee Talassaari, jonka pinta-ala on runsaan aarin. Kurjenjärven matalassa luoteisosassa sijaitsee Tuliluoto. Kurjenjärven ranta-alue on metsämaata, luoteiset rannat ovat suomaata (Levänsuo). Järven läheisyydessä on pieniä peltoaukeita ja sen eteläpuolitse kulkee maantie.

Kurjenjärveen laskee useita suo-ojia. Kurjenjärvi laskee sen etelärannalta alkavaa Kurjenjokea itään.

Kurjenjärven vesitilavuus on 7 544 000 kuutiometriä.

Kurjenjärvi (14.764.1.005) kuuluu Vesantojoen valuma-alueeseen (14.764), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä (14). Toinen jakovaihe on Kerkonjoen valuma-alue (14.76) ja ensimmäinen on Rautalammin reitin valuma-alue (14.7). Vesantojoen valuma-alueella on yhdeksän vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Kurjenjärvi on ainoa yli neliökilometrin laajuinen.

Suomessa on neljä Kurjenjärvi-nimistä vakavettä, joista laajin on Virtain Kurjenjärvi (42.076.1.002). Vesannon Kurjenjärvi on toiseksi laajin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kurjenjärvi, vakavesi, Vesanto
2. 1 2 3 4 5 6 7  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 6.11.2022.
3. ↑  Kurjenjärvi Järviwikissä. Viitattu 6.11.2022.
4. ↑  Vesantojoen valuma-alue (14.764) Järviwiki. Viitattu 6.11.2022.
5. ↑  Kurjenjärvi Järviwiki. Viitattu 6.11.2022.
**Tucker Daniel Fredricks** (s. 16. huhtikuuta 1984 Janesville, Wisconsin) on yhdysvaltalainen pikaluistelija. Hän on pituudeltaan 167 cm.

Fredricks sai matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 500 metrillä pronssia Salt Lake Cityssä 2007, sijoittui viidenneksi 2009 ja 2012 sekä kahdeksanneksi 2011. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli samalla matkalla kahdestoista. Sprintti-MM-kilpailuissa hän sijoittui kymmenenneksi 2009.

Fredricks voitti 500 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 2006–2007 ja 2009–2010 sekä sijoittui kolmanneksi 2008–2009 ja 2011–2012. Hän on voittanut kymmenen maailmancupin osakilpailua, sijoittunut kuusi kertaa toiseksi ja 13 kertaa kolmanneksi (tilanne 13.12.2013).

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **500 m** | 34,30 | Salt Lake City | 15. marraskuuta 2013 |
| **1 000 m**  | 1.09,22 | Salt Lake City | 30. joulukuuta 2009 |
| **1 500 m** | 1.51,84 | Calgary | 25. marraskuuta 2001 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tucker Fredricks *sports-reference.com*.  Arkistoitu 18.9.2011. Viitattu 13.12.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7  Tucker Fredricks *SchaatsStatistieken.nl*. Viitattu 13.12.2013. (hollanniksi)
Wimille vuonna 1936.
**Jean-Pierre Wimille** (26. helmikuuta 1908 - 28. tammikuuta 1949) oli ranskalainen moottoriurheilija ja Ranskan vastarintaliikkeen jäsen toisessa maailmansodassa. Hän oli yksi 1930- ja 1940-lukujen parhaista autourheilijoista.

Ura
---

Suurimman osan urastaan Bugattilla kilpaillut Wimille voitti ensimmäisen kilpailunsa, La Turbien mäkiajon Bugattilla vuonna 1932. Vuonna 1934 hän voitti ensimmäisen Grand Prixinsä, Algerian Grand Prixin. Wimille voitti kaksi kertaa urallaan Le Mansin 24 tunnin ajon, vuosina 1937 ja 1939. Hän voitti uransa aikana 20 Grand Prixiä.

Toinen maailmansota
-------------------

Wimille liittyi yhdessä kilpa-ajajien Robert Benoistin ja William Grover-Williamsin kanssa Special Operations Executiveen, joka auttoi Ranskan vastarintaliikettä. Wimille oli ainoa näistä kolmesta, joka selviytyi.

Sodan jälkeen
-------------

Wimille meni naimisiin Christiane de la Fressangen kanssa ja he saivat vuonna 1946 François-pojan. Sodan jälkeen Wimille oli Alfa Romeon ykköskuljettajana vuosina 1946-1948, jolloin hän voitti useita kilpailuja. Vuonna 1946 hän perusti Wimille-nimisen automerkin, joka kulki ensin Citroënin koneilla ja myöhemmin Fordin V8-moottoreilla.

Kuolema
-------

Wimille kuoli tammikuussa 1949 vain 40-vuotiaana Buenos Airesin Grand Prix´n harjoituksissa Simca-Gordinin kuljettajana. Hänet on haudattu Cimetière de Passyyn Pariisiin.

Lähteet
-------

1. ↑  14émes Grand Prix d'Endurance les 24 Heures du Mans 1937 *1937 24 Hours of Le Mans Results and Competitors*. Experience Le Mans. Viitattu 12.7.2018. (englanniksi)
2. ↑  16èmes Grand Prix d'Endurance les 24 Heures du Mans 1939 *1939 24 Hours of Le Mans Results and Competitors*. Experience Le Mans. Viitattu 12.7.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jean-Pierre Wimille** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Jean-Pierre Wimille
Karl Friedrich Scheithauer (noin 1893)
Karl Friedrich Scheithauer (ennen 1936)
**Karl Friedrich Scheithauer** (21. syyskuuta 1873 – 1962) oli saksalainen kirjailija ja pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä.

Scheithauer julkaisi pikakirjoitusjärjestelmänsä vuonna 1896 teoksessa *System der Stenografie*. Scheithauerin järjestelmässä konsonanttien merkit on valittu samankaltaisista merkeistä kuin esimerkiksi Gabelsbergerin järjestelmässä. Vokaalit merkitään aina omilla merkeillään: eripituisilla yläviistoon menevillä suorilla tai kaarevilla viivoilla. Järjestelmä muistutti rakenteeltaan ruotsalaista Melinin järjestelmää, joka oli julkaistu neljä vuotta aikaisemmin. Vuonna 1913 Scheithauer julkaisi järjestelmästä uuden version, jossa hän muutti joidenkin kirjainten merkkejä.

Scheithauerin järjestelmä ei saavuttanut suurempaa suosiota. 1900-luvun alkuvuosina järjestelmällä oli 60 pikakirjoitusyhdistystä, joissa oli noin 4000 jäsentä.

Lähteet
-------

* Ekman, Ernst L.: *Olof Werling Melin*. Tukholma: C E Writzes bokförlag, 1971. (ruotsiksi)
* Johnen, Christian: *Allgemeine Geschichte der Kurzschrift*. 4. painos. Berliini: H. Apitz, 1940. (saksaksi)
* Moser, Franz; Erbach, Karl: *Lebendige Kurzschriftgeschichte*. 7. painos. Darmstadt: Winklers Verlag, 1969. (saksaksi)

### Viitteet

1. 1 2  Johnen, s. 166.
2. 1 2  Ekman, s. 253.
3. ↑  Ekman, s. 134.
4. 1 2 3  Johnen, s. 167.
5. ↑  Moser & Erbach, s. 98.
6. ↑  Johnen, s. 168.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**SS Colvile** oli Winnipegjärvellä liikennöinyt höyryvene. Se rakennettiin Grand Forksissa Pohjois-Dakotassa, osittain käyttäen hyväksi aiemmin liikenteessä olleen aluksen, *Chief Commissionerin* osia. Alus oli yksi suurimmista Hudson's Bay Companyn rakennuttamista aluksista, ja se rakennettiin Winnipegjärvellä tapahtuvaa kaupankäyntiä varten. Yhtiö palkkasi kapteeni J. Reevesin valvomaan aluksen rakentamista.

Vuoteen 1878 mennessä *Colvile* oli tärkeä linkki Hudson's Bay Companyn Redjoen ja Edmontonin suuntien kuljetusketjussa. Kun rautatie Selkirkiin valmistui, rakennettiin Red-joen varrelle varastoalue kauppaliikennettä varten. Yhtiö rakennutti sivuraiteen Selkirkin rautatieasemalta varastoalueelle, joka sai nimekseen *Colvile Landing* aluksen mukaan.

*Colvilen* kauppareitti hyötyi rautatien rakentamisesta, ja seuraavien kahdenkymmenen vuoden ajan alus lastasi säännöllisesti kauppatavaraa ja kuljetti ne Winnipegjärven rannikkokyliin.

*Colvile* tuhoutui tulipalossa Grand Rapidsin satamassa vuonna 1894. Tulipalossa tuhoutui myös useita satamarakennuksia.

Lähteet
-------

* RM of St. Clements (Arkistoitu – Internet Archive)
Maizurun laivastoarsenaali, 1945
**Maizurun laivastoarsenaali** (jap. 舞鶴海軍工廠, *Maizuru Kaigun Kosho*) oli yksi keisarillisen laivaston neljästä merkittävästä laivastoarsenaalista, joka oli varustettu kuivatelakalla.

Historia
--------

Maizurun laivastoalue perustettiin 1889 Maizuruun Kioron prefektuuriin neljäntenä kotisaarten puolustamisesta vastanneesta laivastoalueesta. Tukikohdan perustamisen jälkeen alueelle valmistui 1901 kuivatelakalla varustettu korjaustelakka. Varustamisen jatkuessa ja tilojen lisääntyessä telakka kykeni aloittamaan laivanrakennuksen 1903, jolloin laivastoarsenaali virallisesti perustettiin.

Alueelle valmistui toinen kuivatelakka 1904 ja kolmas 1914. Kolmas oli valmistuessaan Japanin suurin. Vuoden 1923 Washingtonin laivastosopimuksen perusteella käytiin meriministeriössä keskusteluja telakan sulkemisesta ja arsenaalin toiminnot siirrettiin pääosin muualle, kunnes se vuonna 1936 alkoi jälleen toimintansa. Arsenaalia laajennettiin, alueelle rakennettiin uusia tiloja alusten, lentokoneiden ja aseiden valmistamiseksi laivastolle. Telakka valmisti pääasiassa hävittäjiä ja niitä pienempiä aluksia.

Toisen maailmansodan päätyttyä alue yksityistettiin ja Iino Industries Co. Ltd perusti alueelle Maizurun telakan. Vuonna 1963 nimi muutettiin Maizuru Heavy Industriesiksi. Maizuru liitettiin 1971 Hitachi Zosen Corporationiin, joka vuonna 2002 eriytti telakkatoimintonsa JFE Engineeringin telakkatoimintojen kanssa muodostettuun Universal Shipbuilding Corporationiin.

Alueen vanha pääkonttori ja joitakin telakan rakennuksia on museoitu. Sodan aikaiset kuivatelakat ja vanha nosturi ovat edelleen käytössä.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Maizuru Naval Arsenal
**John Charles Hagee** (12. huhtikuuta 1940 Baytown, Texas) on yhdysvaltalainen pastori ja televisioevankelista. Hagee on tunnustuskuntiin sitoutumattoman Cornerstone Churchin perustaja ja johtava pastori San Antoniossa, Texasissa. Hagee on tullut tunnetuksi vahvan Israelin tukijana ja lopun aikaa julistavasta saarnasta. Hagee on esiintynyt monilla televisiokanavilla ympäri maailman.

Koulutus
--------

John Hagee on suorittanut kandidaatin tutkinnon Southwestern Assemblies of God Universityssa ja Trinity Universityssä. Hagee on koulutushallinnon maisteri Pohjois-Texasin yliopistosta. Hagee on nimitetty Oral Roberts Universityn, Canada Christian Collegen ja Netanya Academic College of Israelin kunniatohtoriksi.

Ura pastorina
-------------

Hagee on perustanut Cornerstone Christian Schoolsin, jolla on 2 400 opiskelijaa. Hagee on myös Christians United for Israel-järjestön perustaja, joka on yksi Yhdysvaltain suurimmista Israelia tukevista järjestöistä. Järjestöön kuuluu yli 10 miljoonaa jäsentä. Israelin valtio on tunnustanut Hageen yhdeksi 70 suurimmasta Israelin tukijasta valtion perustamisen jälkeen.

Hyväntekeväisyys
----------------

Hagee Ministries on lahjoittanut vuosien varrella yli 100 miljoonaa dollaria humanitaarisiin tarkoituksiin Israelissa. Hagee on myös Sanctuary of Hope-järjestön perustaja, joka tukee odottavia äitejä raskauden aikana.

Teokset
-------

John Hagee on kirjoittanut 45 kirjaa, joista seitsemän on ollut New York Timesin bestseller-listalla. Hagee Ministriesin kautta hän opetuksiaan on levitetty maailmanlaajuisesti.

Lähteet
-------

1. ↑  Jen Krausz: Newsmax's 100 Most Influential Evangelicals in America *Newsmax*.  17.11.2017. Viitattu 13.10.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Who we are: John Hagee *John Hagee Ministries*. Viitattu 4.11.2023. (englanniksi)
**Taisto - koulujen kisa** on Yle TV2 -kanavalla ohjelma, jossa yläkoululaiset kilpailevat liikkumalla. Se liittyy Nuoren Suomen Taisto School Power -kampanjaan. Viimeisessä jaksossa selvisi, mikä on 200 koulusta paras ja sai "Taistotittelin". Sen sai Liperin koulu. Aku Hirviniemen ja Krista Kososen, Duudsonien Jarpin sekä nyrkkeilijä Eva Wahlströmin tehtävä on saada yläkoululaiset liikkeelle.

Jaksot
------

### 1. jakso

Taisto-koitos alkaa, jossa tsemppaamassa näyttelijät Aku Hirviniemi ja Krista Kosonen, Duudsonien Jarppi sekä nyrkkeilijä Eva Wahlström.
*Ensiesitys Ma 28.05.2012*

### 2. jakso

Aluekisat alkaa, jossa koulujen joukkueet tavoittelevat finaalipaikkaa. Turku on ensimmäisenä kolmesta aluekisasta. Ronja Salmi juontajana. 
*Ensiesitys Ti 29.05.2012*

### 3. jakso

Kolmesta aluekisasta toisena on Oulu. Juontamassa Ronja Salmi ja Pietari Vappula.
*Ensiesitys Ke 30.05.2012*

### 4. jakso

Kolmannessa viimeisessä aluekisassa on Tampere, jossa tsemppaamassa Duudsonien Jarppi ja Eva Wahlström. Juontamassa Ronja Salmi ja Pietari Vappula.
*Ensiesitys To 31.05.2012*

### 5. jakso

Taiston finaali, jossa jännittämässä mukana Aku Hirviniemi ja Eva Wahlström. Juontamassa Ronja Salmi ja Pietari Vappula.
*Ensiesitys Pe 01.06.2012*
**Alkaline Trio** on Yhdysvalloista kotoisin oleva kolmihenkinen punk rock-yhtye. Yhtyeen tyylilajeihin kuuluvat alternative rock, indie, punk revival ja punk-pop. Ryhmä koostuu laulaja-kitaristi Matt Skibasta, rumpali Derek Grantista ja basisti-laulaja Dan Andrianosta. Alkaline Trion musiikille tunnusomaista on synkkien sanoitusten yhdistäminen tarttuviin sävelmiin. Temaattisesti yhtyeen kappaleet käsittelevät toistuvina teemoina muun muassa alkoholismia, sydänsuruja, sarjamurhaajia, huumeita ja kuolemaa.

Historia
--------

Yhtye aloitti uransa vuonna 1997 Chicagossa. Siihen kuuluivat alun perin Matt Skiba (laulaja-kitaristi), rumpali Glenn Porter sekä basisti Rob Doran. Basso vaihtoi nopeasti omistajaa, ja yhtyeen uusi jäsen oli nimeltään Dan Andriano. Hänestä saatiin myös yhtyeen toinen laulaja. Kokoonpano pysyi muuttumattomana aina vuoteen 2000 saakka, jolloin Glenn Porter vaihtoi maisemaa. Trio säilytti kuitenkin merkityksensä; rumpuja siirtyi soittamaan Mike Felumlee. Felumleekin päätti myöhemmin poistua, ja hänen paikkansa otti Derek Grant. Alkaline Trio päätyi siis nykyiseen kokoonpanoonsa vuonna 2003.

Diskografia
-----------

*Pääartikkeli: Alkaline Trion diskografia*
### Studioalbumit

* *Goddamnit!*  (1998)
* *Maybe I’ll Catch Fire*  (2000)
* *From Here to Infirmary*  (2001)
* *Good Mourning*  (2003)
* *Crimson*  (2005)
* *Agony & Irony*  (2008)
* *This Addiction*  (2010)
* *My Shame Is True*  (2013)
* *Is This Thing Cursed?*  (2018)
* *Blood, Hair, and Eyeballs*  (2024)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alkaline Trio** Wikimedia Commonsissa
Esimerkki Hantzschin pyridiinisynteesistä
**Hantzschin pyridiinisynteesi** on kemiallinen reaktio, jolla voidaan valmistaa pyridiinijohdannaisia. Reaktiossa β-dikarbonyyliyhdiste esimerkiksi diketoni tai ketoesteri reagoi aldehydien ja ammoniakin tai ammoniakin lähteen kanssa muodostaen dihydropyridiinin, joka voidaan hapettaa pyridiinijohdannaiseksi. Reaktion raportoi ensimmäisen kerran saksalainen kemisti Arthur Hantzsch vuonna 1882 ja se on nimetty hänen mukaansa.

Reagenssit ja mekanismi
-----------------------

Hantzschin pyridiinisynteesissä dikarbonyyliyhdisteenä käytetään tyypillisesti ketoestereitä kuten asetoetikkahapon estereitä tai diketoneja. Reaktion mekanismille esitetään yleisesti kaksi toisistaan hieman poikkeavaa mekanismia. Molemmille yhteistä on, että ensimmäisessä vaiheessa tapahtuu Knoevenagel-kondensaatio. Ketoesteristä muodostuu emäksisissä olosuhteissa enolaatti, joka reagoi aldoliadditiolla elektrofiilisen aldehydin kanssa. Tätä vaihetta seuraa aldolikondensaatio, jonka tuotteena on tyydyttymätön ketoesteri. Reaktiossa muodostuva tyydyttymätön ketoesteri reagoi tämän jälkeen Michael-additiolla eli konjugaattiadditiolla. Nukleofiilina tässä reaktiossa on joko ketoesterin enolaatti tai ketoesterin ja ammoniakin tai ammoniumasetaatin muodostama enamiini. Tässä vaiheessa muodostunut välituote syklisoituu dihydropyridiiniksi, joka voidaan hapettaa pyridiiniksi. Hantzschin pyridiinisynteesin huonona puolena on se, että sillä voidaan valmistaa ainoastaa symmetrisiä pyridiinijohdannaisia.

Lähteet
-------

1. ↑  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. ONR-39. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
2. 1 2  Jonathan Clayden, Nick Greeves, Stuart Warren: *Organic Chemistry*, s. 763–764. Oxford University Press, 2012. ISBN 978-0-19-927029-3. (englanniksi)
3. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 480. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
4. 1 2  Jie Jack Li: *Name Reactions in Heterocyclic Chemistry*, s. 304–305. John Wiley & Sons, 2004. ISBN 978-0-471-70414-0. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 2.5.2017). (englanniksi)
5. 1 2  Raquel P. Herrera,Eugenia Marqués-Lopez: *Multicomponent Reactions*, s. 472–476. John Wiley & Sons, 2015. ISBN 9781118864005. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 2.5.2017). (englanniksi)
Integroitu magneettisekoitin, lämpölevy ja lämpömittari
Erikokoisia magneettisekoittimen sauvamagneetteja
**Magneettisekoitin** on laite, jonka pyörivä magneetti saa aikaan astiassa olevan nesteen sekoittumisen. Magneettisekoitin on keskeinen väline useissa kemian ja biologian laboratorioissa.

Käyttö
------

Magneettisekoitin koostuu ulkokuoresta, jonka päällä on metallinen levy. Levyn alla on magneetti, jota pyörittää moottori. Pyöritysnopeutta säädetään reostaatilla ja pyöritysnopeus on useimmiten korkeintaan 4 000 kierrosta minuutissa. Magneettisekoittimen levyssä on usein lämmitysvastus, jotta sekoitettavaa nestettä saadaan myös lämmitettyä. Sekoitettava neste asetetaan astiassa, esimerkiksi dekantterilasissa, erlenmeyerpullossa tai kolvissa, magneettisekoittimen levyn päälle ja astiaan lisätään sauvamagneetti. Levyn alla oleva pyörivä magneetti saa aikaan sauvamagneetin pyörimisen astiassa. Muodostuva pyörrevirtaus sekoittaa nesteen tehokkaasti. Sauvamagneetti on päällystettu polytetrafluorieteenillä tai lasilla.

Magneettisekoitinta käytetään konsentraation pitämiseen samana koko astiassa, aineiden liukenemisen nopeuttamiseen, lämmönsiirron tehostamiseen ja sedimentaation ehkäisyyn. Magneettisekoitus toimii parhaiten suhteellisen pienessä laboratoriomittakaavassa. Jos nesteessä on useampi toisiinsa liukenematon faasi, tai neste on hyvin viskoosia, magneettisekoitin ei ole yhtä tehokas kuin mekaaninen sekoitin.

Lähteet
-------

1. 1 2  John Leonard, Barry Lygo & Garry Procter: *Advanced Practical Organic Chemistry*, s. 179–180. Taylor & Francis, 2013. ISBN 978-1-4398-6097-7. (englanniksi)
2. 1 2  John C. Gilbert, Stephen F. Martin: *Experimental Organic Chemistry*, s. 50–51. Cengage Learning, 2016. ISBN 978-1-305-0804-1. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 7.9.2023). (englanniksi)
3. ↑  Herbert W. Ockerman: *Illustrated Chemistry Laboratory Terminology*, s. 81. CRC Press, 1991. ISBN 0-8493-0152-1. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 7.9.2023). (englanniksi)
4. ↑  Kerstin Thurow, Steffen Junginger: *Devices and Systems for Laboratory Automation*, s. 215. John Wiley & Sons, 2023. ISBN 978-3-527-34832-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 7.9.2023). (englanniksi)
5. ↑  Ruth Weber: *Arbeitstechnik im Chemielabor*, s. 49–50. Haupt Verlag, 2015. ISBN 978-3-8252-4165-0. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 7.9.2023). (saksaksi)
**Thaimaan maantiede** kertoo Thaimaan maantieteestä. Osa Thaimaan alueesta sijaitsee Malakan niemimaalla, mutta suurin osa maasta sijaitsee hieman pohjoisempana.

Vesistöt ja pinnanmuodot
------------------------

Thaimaan maasto on vaihtelevaa. Pohjoinen osa maasta on pitkälti vuoristoista. Koillis-Thaimaa eli Isan on ylänkö, jonka pohjois- ja itärajana toimii Mekong-joki. Keski-Thaimaa, jossa sijaitsee myös Bangkok, on Chao Phraya-joen laaksoa. Etelä-Thaimaa koostuu vain kapeasta Kran-kannaksesta, joka yhdistää Manner-Aasian Malakan niemimaahan. Joet ovat Thaimaalle keskeisiä kulkureittejä ja niiden varsilla kasvaa riisiä.

Joki nimeltä Chao Phraya virtaa pitkälti pohjoisesta kohti etelää ja laskee Siaminlahteen. Sen mukana kulkee massoittain lietettä maan eteläosassa sijaitseville pelloille. Siaminlahden rannikolla tämän joen suisto on laajentunut viimeisten satojen vuosien aikana. Muita jokia ovat Nam Mun ja Nam Chi.

Maan koillisosassa on Khoratin ylänkö, joka eristyksissä muusta maasta, koska välissä on kalkkikivivuoristoa. Maan pohjoisosassa on vuoristoja ja laaksoja, jotka ovat lähes kaikki pohjois-eteläsuuntaisia. Maan korkein vuori on Doi Inthanon ja korkeimmat vuoristot sijaitsevat maan pohjois- ja länsiosassa.

Maan eteläosassa merenranta-alue reunustaa Bangkokinlahtea ja hieman etelämpänä Kran kannaksen kauutta on yhteys muualta Thaimaasta maan Malakan niemimaalla sijaitsevaan osaan. Malakan niemimaalla merenrannikolla on pitkiä hiekkarantoja ja alueella on mangroverämeitä ja kallioisia alueita.

Ilmasto
-------

Ilmastoltaan koko maa on trooppinen ja kuuluu monsuunivyöhykkeeseen. Lähes kaikkialla saadaan tarpeeksi sadetta, mutta sadekauden pituus ja ajoitus vaihtelee maan eri osissa. Koillisosassa kuiva kausi on melko pitkä, ja kun maaperä pidättää vettä huonosti, kuivuus haittaa maanviljelyä.

Kasvillisuus
------------

Maan eteläosassa metsät ovat trooppisia ja ikivihreitä. Maan pohjois- ja länsiosan vuoristoalueilla on sademetsän lisäksi monsuunimetsää, missä ekosysteemit ovat hyvin monimuotoisia. Maan koillisosassa on monsuunimetsää, missä puut ovat lehdettömiä osan vuodesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Topography and Drainage *Thailand: A Country Study*. Library of Congress, 1987.
2. 1 2 3 4  Marketta Kotilainen (toim.): *Maailmalla, Aasia*, s. 92-93. Weilin+Göös, 2008. ISBN 978-951-0-33474-4.
3. ↑  Climate *Thailand: A Country Study*. Library of Congress, 1987.
**Ibadanin metsän kauhujen talo** oli Nigeriassa Ibadanin kaupungin alueella Sokan metsässä sijainnut talo, jossa epäillään tapahtuneen laajoja joukkosurmia ja ihmisoikeusrikkomuksia maaliskuussa 2014. Paikallisten asukkaiden mukaan talossa harjoitettiin uskonnollisia rituaaleja, joita varten rikolliset ryöstivät kaupungilta kansalaisia.

Myöhemmin poliisi ilmoitti pidättäneensä alueelta kuusi henkilöä, joista viisi oli turvamiehiä.

Löytäminen ja pelastaminen
--------------------------

Talo löydettiin, kun eräät nuoret miehet kuulivat jonkun huutavan apua metsässä. Metsästä talon lähistöltä löytyi yli 20 mädäntynyttä ihmisen ruumista ja satoja kalloja. Rakennuksen sisältä löytyi kahlittuja ja nääntyneitä ihmisiä sekä uhreilta takavarikoituja vaatteita, kenkiä ja kaulakoruja. Talosta pelastettiin kahdeksan ihmistä.

Uhrien lausunnot
----------------

Eräs uhri kertoi, että hänet oli kaapattu neljä kuukauttaaiemmin keskeltä Ibadanin kaupunkia. Hän oli istumassa työpäivänsä jälkeen, kun kaksi tuntematonta miestä pakotti hänet autoon. Seuraavassa muistikuvasssaan uhri oli kahlittuna ja aliravittuna.

Muiden uhrien mukaan heidät pakotettiin syömään garriin sekoitettua ulostetta. Jotkut sanovat, että heistä tuli kannibaaleja ja heidän oli syötävä kuolleita tovereitaan. Jotkut siepatuista naisista raiskattiin, ja he synnyttivät lapsen, jonka sotilaat sitten tappoivat. Selvinneiden uhrien oli käytävä läpi täydellinen kuntoutus, jotta he omaksuivat uudelleen elämisen perustaidot.

Lähteet
-------

1. ↑  Nigerian 'House of Horror' riot in Ibadan *BBC News*.  24.3.2014. Viitattu 27.9.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  Nigeria probes 'horror' forest, victims recount ordeals *World Bulletin*. Viitattu 27.9.2023. (englanniksi)
3. 1 2  Ibadan forest of horror: Police arrest six suspect/ *thenationonlineng.net*. Viitattu 27.9.2023.
4. 1 2  The Soka Ibadan Story - How 50 skulls were found in an horror Forest *yorubaness.com.ng*. Viitattu 27.9.2023. (englanniksi)
**Erató Kozákou-Markoullí** (kreik. Ερατώ Κοζάκου-Μαρκουλλή; s. 3. elokuuta 1949)  on kyproslainen poliitikko, joka on toiminut Kyproksen ulko-, viestintä- ja työministerinä, sekä suurlähettiläänä.

Varhainen elämä
---------------

Markoullí syntyi Limassolissa vuonna 1949. Hän opiskeli lakia ja julkisoikeutta, sekä valtiotieteitä Ateenan yliopistossa valmistuen vuosina 1972 ja 1974. Hän sai sosiologian ja valtiotieteiden tohtorin tutkinnon Helsingin yliopistosta vuonna 1979.

Ura
---

Vuosina 1980-2007 hän toimi diplomaattina Kyproksen diplomaattisissa yksiköissä. Hän toimi Kyproksen Ruotsin-suurlähettiläänä (vuosina 1996-1998), Kyproksen Yhdysvaltain-suurlähettiläänä (vuosina 1998-2003), ja Kyproksen Libanonin- ja Jordanin-suurlähettiläänä (vuosina 2005–2007).

Markoullí toimi maansa ulkoministerinä heinäkuusta 2007 maaliskuuhun 2008 asti. Hänestä tuli viestintä- ja työministeri maaliskuussa 2010. Hänen toimikautensa kesti elokuuhun 2011, jolloin hänet nimitettiin jo toisen kerran ulkoministeriksi. Hän toimi virassa 1. maaliskuuta 2013 asti.

Yksityiselämä
-------------

Kozákou-Markoullí on naimisissa Geórgios Markoullísin kanssa. Parilla on yksi yhteinen poika, Pános Markoullís.

Lähteet
-------

1. ↑  Official Website of the Embassy of the Republic of Cyprus in Washington D.C. *www.cyprusembassy.net*.  Arkistoitu 18 elokuu 2019. Viitattu 11 April 2018.
2. ↑  Index Kl-Ky *www.rulers.org*. Viitattu 11 April 2018.
3. 1 2 3  Minister of Foreign Affairs Mrs Erato Kozakou-Marcoullis MOI.  Arkistoitu 4 maaliskuu 2016. Viitattu 13 September 2012.
4. ↑  Γραφείο Τύπου και Πληροφοριών - Τελευταίες Ειδήσεις  16 July 2007. Cyprus Government.  Arkistoitu 4 maaliskuu 2016. Viitattu 13 September 2012.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Erato Kozakou-Marcoullis
**Isthmian arkeologinen museo** (kreik. Αρχαιολογικό Μουσείο Ισθμίας, *Archaiologikó Mouseío Isthmías*) on arkeologinen museo Isthmian arkeologisen alueen yhteydessä Loutráki-Perachóra-Ágioi Theódoroin kunnassa Kreikassa. Se esittelee alueelta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.

Museo on rakennettu vuonna 1970 ja avautui yleisölle vuonna 1978. Museorakennus sijaitsee Kyrás Vrýsin kylässä aivan Isthmian arkeologisen alueen etelälaidalla.

Kokoelmat
---------

Musoen kokoelmiin kuuluu esineitä Isthmian Poseidonin pyhäkköalueelta, jossa sijaitsivat muun muassa Poseidonin temppeli ja Palaimonin pyhäkkö, sekä muun muassa Kenkhreain antiikin aikaisen sataman kaivauksilta ja Ráchin hellenistisen ajan asutuksesta.

Merkittävimpiin esineisiin lukeutuvat muun muassa pyhäkköalueelta löydetty perirrhanterion, joka on neljän koren tukema marmorinen astia rituaalista puhdistautumiusta varten, 600-luvulta eaa.; skyyttiläiset pronssikypärät 500- ja 400-luvuilta eaa.; Isthmian kisoihin, urheilijoihin ja urheilulajeihin liittyvät löydöt, kuten urheilijoiden patsaat, votiivilahjat ja kiviset painot; Amfitriten patsas 100-luvulta jaa.; lasiset mosaiikit 300-luvulta jaa.; sekä Kenkhreaista löydetyt norsunluiset koristelaatat samoin noin 300-luvulta jaa.

* Pienoisfiguriineja ja keramiikkaa.Pienoisfiguriineja ja keramiikkaa.
* Keramiikkaa, LH-kausi, 1450–1250 eaa.Keramiikkaa, LH-kausi, 1450–1250 eaa.
* Pienoisfiguriineja, LH-kausi, n. 1400–1200 eaa.Pienoisfiguriineja, LH-kausi, n. 1400–1200 eaa.
* Hydria, Káto Almýri, LH III A2–B1 (1350–1250 eaa).Hydria, Káto Almýri, LH III A2–B1 (1350–1250 eaa).
* Askos, Káto Almýri, LH III A2–B1 (1350–1250 eaa).Askos, Káto Almýri, LH III A2–B1 (1350–1250 eaa).
* Kyathos, Káto Almýri, LH III B (1300–1200 BC).Kyathos, Káto Almýri, LH III B (1300–1200 BC).
* Lekyytti, mustakuviokeramiikka, 490–480 eaa.Lekyytti, mustakuviokeramiikka, 490–480 eaa.
* Hautalöytöjä, Poseidonía, n. 490–470 eaa.Hautalöytöjä, Poseidonía, n. 490–470 eaa.
* Kornelios Korinttilaista esittävä stele, 100-luku jaa.Kornelios Korinttilaista esittävä stele, 100-luku jaa.
* Herakles ja Nemean leijona, veistoskoristelua lähdekaivosta, n. 150 jaa.Herakles ja Nemean leijona, veistoskoristelua lähdekaivosta, n. 150 jaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Archaeological Museum of Isthmia: History Ministry of Culture and Sports. Viitattu 16.5.2016.
2. 1 2  Archaeological Museum of Isthmia *Greek Travel Pages*. Viitattu 16.5.2016.
3. ↑  Archaeological Museum of Isthmia: Description Ministry of Culture and Sports.  Arkistoitu 3.3.2016. Viitattu 16.5.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Isthmian arkeologinen museo** Wikimedia Commonsissa