recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Grimoald I** (noin 610–671) oli Beneventon herttua 651–662 ja langobardien kuningas vuosina 662–671. 

Kun langobardeja yhdessä hallinneet kuninkaat Godepert ja Perctarit olivat joutuneet riitoihin, pyysi Godepert Grimoaldin apuun luvaten sisarensa tälle vaimoksi. Grimoald kuitenkin murhautti Godepertin vuonna 662 ja asetti itsensä kuninkaaksi.  Hän pakotti Perctaritin maanpakoon ja haetutti tämän vaimon ja pojan panttivangeiksi Beneventoon. Vahvistaakseen asemaansa Grimoald meni myös lyhyeksi aikaa naimisiin Godepertin sisaren kanssa. Näin hän saattoi liittää itsensä Theodelindan sukuun. Grimoald kävi useita rajasotia, joissa hän voitti bysanttilaiset, frankit ja slaavit.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lombards Grimuald *German Tribes org*. Viitattu 5.9.2011. englanti
2. ↑  Kings of the Langobards Foundation for Medieval Genealogy. Viitattu 5.9.2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: **Perctarit ja Godepert** | **Langobardien kuningas**  | Seuraaja:**Garibald** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |

 |
**De’angit** eli **palaungit** ovat etninen ryhmä pääasiassa Burman Shanin osavaltiossa ja Kiinan Yunnanissa. Heidän kokonaislukumäärästään ei ole hiljattaisia tietoja, mutta vuonna 1931 heitä oli Burmassa 130 000. Kiinassa heitä on arviolta 15 000. De’angin kieli kuuluu austroaasialaisiin kieliin.

Historia
--------

Burmalainen piirros de’angeista 1900-luvun alulta.
De’angit asuttivat alueitaan todennäköisesti jo ennen kuin alueelle saapuivat shanit ja kachinit. Burman kuningaskunnalla olki vain vähän todellista vaikutusvaltaa de’angien alueilla. Enemmän vaikutteita he saivatkin naapureiltaan shaneilta. De’angit käyttävätkin shania kirjoitettuna kielenään ja lingua francana paitsi muiden etnisten ryhmien, mutta myös eri de’angimurreryhmien välillä. Muutamat säilyneet de’angeja kronikoivat teokset on kirjoitettu shaniksi. Kiinalaiset tutkijat pitävät de’angeja pu-kansan jälkeläisinä, joista ensimmäiset maininnat ovat historiallisissa lähteissä jo kahden vuosituhannen takaa. Qing-dynastian aikana heistä käytettiin nimitystä *benlong*.

Kulttuuri
---------

De’anginainen Burmassa.
De’angit asuvat tiiviissä kylissä mäkien päällä tai niiden välissä. Kylien koko vaihtelee parista talosta viitiseenkymmeneen. Aikanaan kyliä ympäröivät suojamuurit, joiden portit ovat joissain kylissä pystyssä edelleen. De’angien pääelinkeino on maanviljelys ja metsästyksen tai keräilyn harjoittaminen on ollut vähäistä. Heidän ruokavalionsa koostuukin lähes yksinomaan kasvisravinnosta, joskin he harjoittavat myös pienimuotoista kalastusta. Kotieläimiä ei juurikaan ruuaksi kasvateta. Riisi on pääasiallinen viljelyskasvi ja sitä viljellään kaskien. Myös teetä kasvatetaan myyntiä varten.

De’angit harjoittavat buddhalaisuutta, jonka ohella uskotaan henkiuskontoa. Hengille tarjotuilla uhreilla muun muassa parannetaan sairauksia.

Lähteet
-------

1. 1 2  James S. Olson: *An ethnohistorical dictionary of China*, s. 59–60. Greenwood Press, 1998. ISBN 0–313–28853–4. (englanniksi)
2. 1 2 3  Paul Hockings: *Encyclopedia of World Cultures - v. 5. East and Southeast Asia*, s. 200-204. G.K. Hall & Company, 1993. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **De’angit**.
**Kroatian sota** 

 

* Krajinan kapina
* Borovo Selon välikohtaus
* Sodan alku
* Kasarmien taistelu
* Sodan loppuvaihe

Sotilasoperaatioita 

* Osijekin taistelu
* Dubrovnikin piiritys
* Vukovarin piiritys
* Operaatio Myrsky

Operaatio Salama (kroatiaksi *Bljesak*) kartalla.
**Operaatio Salama** (kroatiaksi *Operacija Bljesak*) oli kroaattisotilaiden ja poliisin yllätyshyökkäys Itä-Kroatiassa aluetta miehittäneitä serbejä vastaan Kroatian sodan aikana 1. toukokuuta 1995. Tässä hyökkäyksessä kroaatit valtasivat takaisin serbien miehittämän Kroatiaan kuuluvan Länsi-Slavonian osan. Alue oli YK:n suoja-alue.

Operaatio Salama kesti 31 tuntia. Se alkoi 1. toukokuuta kello 5:30 ja päättyi seuraavana päivänä iltapäivällä. Siihen osallistui noin 7200 kroaattia, joista 42 kuoli ja 162 haavoittui.

Hyökkäyksen kohde oli Pakracin-Okucanin alue, jolla asui ennen iskua noin 13 000 serbiä. Se muodosti YK:n läntisen suoja-alueen, jota UNPROFOR-joukkojen piti suojella. Joukot eivät kuitenkaan puuttuneet toukokuun 1. päivän tapahtumiin.

Kroaateille operaatio merkitsi Länsi-Slavonian vapauttamista. Alue oli merkittävä muun muassa moottoritien ja rautatien takia. Kroaatteja vastassa oli 5 500 serbikapinallista ja Serbian sotilasjoukko. Serbejä kaatui noin 350 ja haavoittui 1 000–1 200. Kesäkuun alkuun mennessä noin 12 000 serbiä oli paennut alueelta.

Serbikomentaja Milan Martić tulitti tykistöllä kostoksi Zagrebia, Sisakia ja Karlovacia operaatiota seuranneina päivinä.

Eräät YK:n virkailijat syyttivät heti tapahtumien jälkeen kroaatteja ihmisoikeusrikkomuksista. Seuraavalla viikolla paikalla käynyt Human Rights Watch -järjestö ilmoitti rikkomuksia olleen, mutta ne eivät olleet laajamittaisia ja ne vaatisivat lisätutkimuksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Croatian Army Offensive in Western Slavonia and its Aftermath *refworld*. Human Rights Watch. Viitattu 11.2.2013.
2. 1 2 3  Action Flash *History: Homeland War*. Croatian Academic and Research Network - CARNet. Viitattu 11.2.2013.
Animaatio 2C-G molekyylistä.
**2C-G** on psykedeelinen fenetyyliamiini 2C-sarjasta. Ensin sen syntetisoi Alexander Shulgin, sitä käytetään joskus enteogeenina. Sillä on samanlaisia rakenteellisia ja farmakodynaamisia ominaisuuksia kuin 2C-D:llä ja Ganeshalla. Kuten monet PiHKAL:in fenetyyliamiinit, 2C-G ja sen homologit ovat ottaneet vain Shulgin ja pieni testiryhmä, mikä vaikeuttaa täydellisyyden varmistamista vaikutusten kuvauksessa.

Annostus ja vaikutukset
-----------------------

Shulginin kirjassa PiHKAL annostusalue on 20-35 mg. Vaikutukset ovat samanlaisia kuin Ganeshalla ja ovat erittäin pitkäkestoisia; kesto on 18-30 tuntia. Visuaaliset tehosteet ovat vaimennettuja tai puuttuvat, ja sitä kuvataan PiHKALissa "ymmärryksen parantajaksi". Toisin kuin muut 2C-sarjan jäsenet, 2C-G on lähes yhtä tehokas kuin sen amfetamiinimuoto.

Homologit
---------

Shulgin syntetisoi myös useita 2C-G:n homologeja. Näitä ovat 2C-G-3, 2C-G-5 ja 2C-G-N. Jotkut, kuten 2C-G-1, 2C-G-2, 2C-G-4 ja 2C-G-6, on periaatteessa mahdollista syntetisoida, mutta käytännössä mahdotonta tai poikkeuksellisen vaikeaa.

Laki
----

Listattu valtioneuvoston asetuksessa kuluttajamarkkinoilta kielletyistä psykoaktiivisista aineista.

Viitteet
--------

1. 1 2 3
2. ↑  Valtioneuvoston asetus kuluttajamarkkinoilta kielletyistä psykoaktiivisista aineista *finlex.fi*. Viitattu 13.06.2023.
3. ↑  Valtioneuvoston asetus kuluttajamarkkinoilta kielletyistä psykoaktiivisista aineista *finlex.fi*. Viitattu 13.06.2023.

Ulkoiset linkit
---------------

* Erowid PiHKAL: 2C-G
* Isomerdesign PiHKAL: 2C-G

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **2C-G**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:2C-G 

2C-sarjan kemikaalit
2C-B -
2C-C -
2C-D -
2C-E -
2C-F -
2C-G -
2C-G-3 -
2C-G-4 -
2C-G-5 - 
2C-G-N -
2C-H -
2C-I -
2C-N -
2C-O -
2C-O-4 -
2C-P -
2C-SE -
2C-T -
2C-T-2 - 
2C-T-4 - 
2C-T-7 -
2C-T-8 -
2C-T-9 -
2C-T-13 -
2C-T-15 -
2C-T-17 -
2C-T-21 -
2C-TFM


Fenetyyliamiinit eli fenyylietyyliamiinit

|  |  |
| --- | --- |
| Amfetamiinit | 3C-E |
4-FMP |
4-MTA |
Alfametyylidopamiini |
Amfetamiini |
Bentsfetamiini |
Bromo-DragonFLY |
Deksamfetamiini |
Dimetoksiamfetamiini |
DOB |
DOC |
DOI |
DOM |
Efedriini |
Fenfluramiini |
Katiini |
Levoamfetamiini |
Levometamfetamiini |
Lisdeksamfetamiini |
MBDB |
MDA |
MDE |
MDMA |
Metamfetamiini |
PMA |
Pseudoefedriini |
Tranyylisypromiini |
| Katekoliamiinit | Adrenaliini | 
Dopamiini |
Metyylidopa |
Noradrenaliini |
| Katinonit | 4-bromimetkatinoni |
Bupropioni |
Katinoni |
Mefedroni |
Metkatinoni |
Dimetyylikatinoni |
| Muut | 2C-B | 
2C-B-FLY |
2CBFly-NBOMe |
2C-C |
2C-D |
2C-E |
2C-F |
2C-I |
2C-N |
2C-SE |
2C-T |
2C-T-2 |
2C-T-4 |
2C-T-7 |
2C-T-8 |
2C-T-21 |
2C-TFM |
25C-NBOMe |
25I-NB34MD |
25I-NBF |
25I-NBMD |
25I-NBOMe |
25P-NBOMe |
25TFM-NBOMe |
Allyylieskaliini |
Eskaliini |
Fenformiini |
Fentermiini | 
HOT-7 |
Meskaliini | 
Metyylifenidaatti |
Synefriini |
Trifluorimeskaliini |
Tyramiini |
**1,3-Dibromi-5,5-dimetyylihydantoiini** (C5H6N2Br2O2) on bromattu heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Sitä voidaan käyttää bromaavana reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä ja vedenpuhdistuskemikaalina.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Huoneenlämpötilassa 1,3-dibromi-5,5-dimetyylihydantoiini on väritöntä kiteistä ainetta. Se liukenee hieman kuumaan veteen ja eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten asetoniin, tetrahydrofuraaniin tai tetrakloorimetaaniin. Aine ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä.

1,3-Dibromi-5,5-dimetyylihydantoiinia valmistetaan dimetyylihydantoiinin ja bromin välisellä reaktiolla emäksisissä olosuhteissa. Yhdiste estää mikrobien ja levien kasvua, minkä vuoksi sitä käytetään muun muassa teollisuusvesisäiliöissä. Sitä voidaan käyttää myös uima-altaiden desinfioimiseen. Yhdistettä käytetään myös orgaanisen kemian synteeseissä bromaamaan alkeeneja, aromaattisia yhdisteitä ja karbonyyliyhdisteitä. Sitä käytetään alkuainebromin sijasta, koska se on helpompaa käsitellä ja reaktiot ovat usein selektiivisempiä ja tapahtuvat miedommissa olosuhteissa kuten alhaisemmassa lämpötilassa.

Lähteet
-------

1. ↑  1,3-Dibromo-5,5-dimethylhydantoin – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 29.11.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Scott C. Virgil: *1,3‐Dibromo‐5,5‐dimethylhydantoin, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2001. Teoksen verkkoversio Viitattu 29.11.2018. (englanniksi)
3. ↑  David Ioffe & Ron Frim: *Bromine, Organic Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2011. Viitattu 29.11.2018
4. ↑  David Yoffe, Ron, Frim, Shmuel D. Ukeles, Michael J. Dagani, Henry J. Barda, Theodore J. Benya & David C. Sanders: *Bromine Compounds, Ullmann’s Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2013. Viitattu 29.7.2017.
**Erik Gustaf Baeckborg** (4. maaliskuuta 1781 Loviisa – 21. helmikuuta 1818 Turku) oli suomalainen prokuraattorin sijainen ja hovioikeuden asessori.

Baeckborgin vanhemmat olivat Loviisan makasiininhoitaja ja kruununpolttimon tarkastaja, varalääninsihteeri Petter Johan Baeckborg (k. 1807) ja Margareta Sofia Södermark. Hän kävi Loviisan triviaalikoulua ja Porvoon lukiota, pääsi ylioppilaaksi 1797 ja suoritti Turun akatemiassa tuomarintutkinnon 1799. Hän sai varatuomarin arvon 1804, hovioikeudenasessorin arvonimen 1811 ja laamannin arvonimen 1817.

Baeckborg oli Turun hovioikeudessa kanslistina 1806–1809, notaarina 1809–1810, varakanneviskaalina 1810, sihteerinä 1811–1812, asessorina 1812–1817 ja samalla päätullijohtokunnan jäsenenä 1812–1818 sekä senaatin prokuraattorinsijaisena 1817–1818.

Lähteet
-------

1. ↑  Kotivuori, Yrjö: Erik Gustaf Baeckborg. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 20.7.2015.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
Eleftherónisos  
Ελευθερόνησος

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
40°31′47″N, 23°55′39″E, AristotélisChalkidikí, Keski-MakedoniaKreikka |
| Merialue | 
Traakianmeri, Egeanmeri, Välimeri |
| Korkein kohta | 
56 m |
| Pinta-ala | 
0,077 km² |

Väestö| Asukasluku | 
0 |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Eleftherónisos** (kreik. Ελευθερόνησος) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Traakianmeressä Chalkidikín niemimaan itärannikon edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,077 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Eleftherónisos kuuluu Aristotéliin kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen.

Eleftherónisos sijaitsee vastapäätä Eléftheran niemeä, joka on Ierissóksenlahden pohjoisraja. Saaren korkein kohta on 56 metriä merenpinnasta laskettuna. Saaren eteläpuolella sijaitsee pieni kalliosaari nimeltä Eleftheráki (Ελευθεράκι), joka tunnetaan myös nimillä Lefteráki (Λευτεράκι) ja Manólia (Μανόλια). Sen pinta-ala on noin 0,0039 neliökilometriä.

Sekä Eleftherónisos että Eleftheráki olivat myynnissä ainakin vuonna 2016 Kreikan myydessä asumattomia saaria rahapulan vuoksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Πωλούνται όπως είναι... *Parallaxi*.  29.8.2016. Viitattu 2.9.2019.
2. ↑  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 25.12.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
**Erik Frosterus** (23. helmikuuta 1713 Oulu – 21. toukokuuta 1788 Haukipudas) oli suomalainen kappalainen ja katekismuksen tekijä.

Frosteruksen vanhemmat olivat Paltamon kirkkoherra Abraham Frosterus (1680–1726) ja Katarina Cajanus. Hän kävi Oulun triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1733. Turun akatemiassa opiskellut Frosterus oli opiskeluvuosinaan kotiopettajana Turun piispan Jonas Fahleniuksen perheessä. Frosterus vihittiin papiksi 1736.

Frosterus toimi armovuodensaarnaajana Haukiputaalla 1736 ja hän oli kappalaisena siellä vuodesta 1737 alkaen. Frosterus sai varapastorin arvon 1781. Hän kehitti kansanopetusta ja opetti myös itse lapsia lukemaan. Frosterus laati 200–sivuisen katekismuksen joka toimi Martti Lutherin katekismuksen selitysteoksena. Kirja ilmestyi ruotsin kielellä 1773 ja suomen kielellä 1783.

Frosterus oli naimisissa 1737–1755 Sofia Elisabet Patkullin (k. 1755) ja vuodesta 1756 Sigrid Maria Montinin (k. 1806) kanssa. Hänen poikiaan olivat Iin kirkkoherra Abraham Frosterus (1743–1815), Paltamon kappalainen Erik Frosterus (1745–1789), Kalajoen kirkkoherra Johan Frosterus (1751–1838) ja Iin kirkkoherra Jakob Frosterus (1761–1836).

Teoksia
-------

* *De helsosamma ords eftersyn, : 2 Tim. 1:13. Uti den ordning som d. Lutheri Catechismus, uti des hufwudstycken innehåller; efter de förnämste catecheters anledning, uti enfaldiga frågor och swar förestäld, af Eric Frosterus cap. wid Haukipudas capel, Ijå sokn och Österbotten*. Stockholm. tryckt i Kongl. tryckeriet hos Henr. Fougt, på des förlag, 1773
* *Nijden terwellisten sanain muoto, : 2 Tim. 1:13. Sijnä järjestyxesä kuin d. Lutheruxen catechismus sen päkappaleisa sisällänspitä, nijden enimmäin catechismuxen selittäitten johdatuxen jälkeen, edeswetänyt ja kokoonpannut yxinkertaisisa kysymyxisä ja wastauxisa. Wuonna 1782. Eric Frosterus v. past. ja cappalainen Haukiputan kappelilla, Iin pitäjäsä*. Wasasa, prändätty Georg Wilhelm Londicerildä. Kuningall. privil. kirjanpräntäjäldä, 1783

Lähteet
-------

* Kotivuori, Yrjö: Erik Frosterus. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 6.7.2014.
* Kirjastovirman henkilögalleria : Erik Frosterus (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Erik Frosteruksen elämäkerta Kansallisbiografiassa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Valmiina… pyörii!**  oli suomalainen television ohjelmasarja keväällä 1967. Joka toinen viikko lähetetty ohjelma käsitteli suomalaista ja kansainvälistä iskelmä- ja popmusiikkia. Sarjaa tuotti Yleisradion TV1:n ohjelmistoon sen Ajanvietetoimitus. Toimituksen nimi muutettiin 1960-luvun lopulla Viihdetoimitukseksi. Ohjelmasarjan tuottaja-ohjaajana toimi Erkki Pohjanheimo. Hänen lisäkseen ohjelmaa toimittivat myös Tapani Karhu ja Pekka Nuru. Viimemainittu oli ohjelman juontaja. 

*Valmiina… pyörii!* -sarjan kaikki musiikki pyrittiin tekemään "livenä" eli se äänitettiin kuvauksen yhteydessä. Näin katsojien musiikkikokemuksesta saatiin ainutkertainen. Kapellimestari Aarno Ranisen kokoama Pyörittäjät-orkesteri oli ohjelmasarjan kotiorkesteri ja säesti vierailevia laulusolisteja.

Ohjelmissa esiintyivät muun muassa Anki, Eero ja Jussi & The Boys, Kristina Hautala, Reijo Hirvelä, Anita Hirvonen, Kai Hyttinen, Jormas, Kivikasvot, Jukka Kuoppamäki, Marja-Leena, The Silvery ja Topmost. 
Kotimaisten esiintyjien lomassa nähtiin ulkomaisia vieraita videoilla kuten The Beatles, Sonny and Cher jne. Ulkomaisina live-vierailijoina nähtiin muun muassa The Lollipops, The Renagades, Hootenanny Singers ja Moody Blues 

Ohjelman taustalla toimi kuusihenkinen nuorisoraati, jonka tehtävänä oli pitää huolta siitä, että ohjelmasta tulee nuorten mieleinen.

Erikoisohjelmat
---------------

*Valmiina… pyörii!* -sarjassa oli myös kaksi erikoisohjelmaa.

* Dave Dee, Dozy, Beaky, Mick and Tich esiintyi TV1:ssä 3. helmikuuta 1967
* The Spencer Davis Group oli vuorossa 19. maaliskuuta 1967. Ohjelmasta tuli historiallinen, koska se jäi yhtyeen viimeiseksi televisioesiintymiseksi tässä legendaarisessa kokoonpanossaan. Solistina oli nuori kyky Steve Winwood.   Live-konsertti nauhoitettiin Pasilan studio 2:ssa. Sen äänityksestä vastasi Antti Joki. Ohjelma tai sen osia on uusittu useita kertoja, muun muassa Yle TV1:ssä 31. lokakuuta 1991 ja TV1:n Mediakomppania-sarjassa *Eilisen pop* 30. kesäkuuta 1993.

Lähteet
-------

1. ↑  Stump nro 1/1967: "Onnea Pekalle!"
2. ↑  Helsingin Sanomat 3.3.1967, tv-palsta
3. 1 2  Helsingin Sanomat 13.12.1966, tv-palsta
4. ↑  Katso-lehti 12.5.1967
5. ↑  Katso-lehti 14.4.1967
6. ↑   Katso nro 1-2/1967, Heikki Rautvuori: "Valmiina-pyörii uusi nuorten ohjelma Poppiksen tilalle".
7. ↑  Helsingin Sanomat 3.2.1967, tv-palsta
8. ↑  Stump nro 1/1967: "Sexipojut Helsingissä"
9. ↑  Ilta-Sanomat 19.3.1967, "The Spencer Davis Groupin viimeinen tv-ohjelma".
10. ↑  Gronow, Pekka; Lindfords, Jukka; Nyman, Jake: Suomi soi 3: Ääniaalloilta parrasvaloihin, s. 54. Kustannusosakeyhtiö Tammi, 2002. ISBN 951-31-2507-6.
11. ↑  Helsingin Sanomat 30.6.1993: "Poimintoja", tv-palsta.
Vapaustaistelija Athanásios Diákoksen vuonna 1821 käyttämä lippu, jossa on kuvattuna Pyhä Georgios (Pyhä Yrjö) sekä motto *Elefthería í thánatos*.
**Elefthería í thánatos** (kreik. Ελευθερία ή θάνατος, "Vapaus tai kuolema") on Kreikan valtion motto. Se on peräisin Kreikan vapaussodan ajalta 1820-luvulta, jolloin se toimi vapaustaistelijoiden mottona ja taisteluhuutona osmaniturkkilaisia vastaan.

Erään suositun teorian mukaan Kreikan lipun yhdeksän raitaa olisivat peräisin moton tavuista: viisi sinistä raitaa tavuista sanassa *e-lef-the-rí-a* ja neljä valkoista raitaa tavuista sanoissa *í thá-na-tos*. Raitojen lukumäärästä on kuitenkin myös muita selityksiä, kuten sanan *elefthería* kirjainten lukumäärä.

Vastaava espanjankielinen ilmaus *Libertad o muerte‎* on Uruguayn motto, ja makedoniankielinen ilmaus *Svoboda ili smrt* (Слобода или смрт‎) Pohjois-Makedonian motto. Kreikassa konservatiiviset ortodoksit ovat käyttäneet mottoa *Orthodoxía í thánatos* (Ορθοδοξία ή θάνατος), "Ortodoksisuus tai kuolema".

Esimerkkejä
-----------

* Spétseen vapaustaistelulippu 1821.Spétseen vapaustaistelulippu 1821.
* Psarán vapaustaistelulippu 1821.Psarán vapaustaistelulippu 1821.
* Filikí Etaireían lippu, jossa motto lyhennettynä.Filikí Etaireían lippu, jossa motto lyhennettynä.
* Sámoksen vapaustaistelulippu 1821.Sámoksen vapaustaistelulippu 1821.
* Arkádin luostarin lippu 1866.Arkádin luostarin lippu 1866.

Lähteet
-------

1. ↑  Greek Independence Day *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 2.9.2019.
2. 1 2  Flag of Greece *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 2.9.2019.
3. ↑  Flag of Greece *Flags and Anthems*. Viitattu 2.9.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Elefthería í thánatos** Wikimedia Commonsissa
**Blueskaava** on bluesissa ja sitä uudemmassa populaarimusiikissa suosittu 12-tahtinen sointukulku.

Ennen kuin blueskaavalla alettiin 1920-luvulta lähtien viittaamaan 12-tahtiseen kaavaan, joka oli noussut bluesin kaavoista suosituimmaksi, bluesissa oli käytetty myös 8- ja 16-tahtisia kaavoja. Blueskaavasta tuli 1930-luvulla jazzin ja boogie woogien peruskaava. 1930- ja 1940-luvuilla moni rhythm and blues -kappalekin käytti sitä, ja 1950-luvulla blueskaava oli käytössä monessa rock and roll -kappaleessa. Seuraavien vuosikymmenten rockmusiikissakin sitä on toisinaan käytetty, mutta harvemmin kuin ennen.

Blueskaavassa on 12 tahtia, joista jokaisessa on neljä iskua. Kaava perustuu sointujen I, IV ja V sointukulkuun. Esimerkiksi A-duurin vastaavat soinnut A, D ja E voivat olla esimerkiksi järjestyksessä AAAA DDAA EDAA.

Blueskaavan 12 tahtia jaetaan kolmeen fraasiin, jolloin jokaisessa fraasissa on neljä tahtia. Laulaja toistaa ensimmäisen fraasin melodian ja sanat (säkeen) toisessa fraasissa, joskin melodia tavallisesti muuntuu hieman. Kolmannessa fraasissa on eri sanat ja melodia. Yhden säkeistön kaava on siis A-A-B. On yleistä, että kunkin fraasin lauluosuus kattaa vain kaksi ensimmäistä tahtia, ja kaksi viimeistä tahtia ovat instrumentaalisia.

Blueskaavaa käyttävässä kappaleessa on useita säkeistöjä, jotka kaikki noudattavat samaa kaavaa.

Blueskaavasta on useita muunnelmia. Joskus muunnellaan sointuja, joskus melodia- tai sanoitusrakennetta.

J. Karjalainen on kappaleessaan "Blueskaava" (albumilla *Yö kun saapuu Helsinkiin*, 1982) kuvaillut blueskaavaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Stuessy, Joe & Lipscomb, Scott: *Rock and Roll: Its History and Stylistic Development*, s. 22–25. Pearson Prentice Hall, 2009. ISBN 0136010687.
2. ↑  Blues Peda.net, Kauhavan lukio. Viitattu 25.3.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Blueskaava** Wikimedia Commonsissa
Kaartin poliisitalo, aiempi Valmetin pääkonttori, vuonna 2008.
Talo vuonna 1975, takana oikealla Ohranan talo.
**Valmetin vanha pääkonttori** (myöhemmin **Kaartin poliisitalo**) oli Helsingin Ullanlinnassa Punanotkonkadun ja Kasarmikadun kulmassa (Punanotkonkatu 2 – Kasarmikatu 22) vuosina 1965–2018 sijainnut toimistorakennus, jonka oli suunnitellut arkkitehti Toivo Korhonen.

Talo valmistui vuonna 1965 valtion metalliteollisuusyhtiö Valmet Oy:n pääkonttoriksi. Paikalta purettiin vanhoja puutaloja. Valmet luopui talosta vuonna 1992 ja myi sen vakuutusyhtiö Ilmariselle, joka vuokrasi sen edelleen Helsingin poliisilaitokselle. Se muutettiin Kaartin poliisitaloksi, jossa hoidettiin poliisin palveluita kuten ajokortti- ja passiasioita sekä aseenkantolupia. Poliisilaitos luopui tiloista vuonna 2012 keskittäessään toimintojaan Pasilan poliisitaloon. Kaupunki oli jo edellisenä vuonna antanut Kaartin poliisitalolle purkuluvan. Ilmarinen päätti purkaa talon ja rakennuttaa sen tilalle asuntoja. Talo ehti olla kuusi vuotta tyhjillään ennen kuin se lopulta purettiin keväällä 2018. Paikalle valmistui vuoden 2020 lopussa Arkkitehdit NRT:n suunnittelema asuinkerrostalo.

Talon tunnuspiirteenä olivat julkisivut, joille oli kapeilla vaaleilla betonielementeillä ja pystyikkunoilla luotu pianon koskettimia muistuttanut ulkoasu. Se on mainittu yhdeksi useista rakennustaiteellisesti arvokkaista 1960- ja 1970-lukujen modernistisen arkkitehtuurin edustajista, joita purettiin Helsingissä 2010-luvun aikana. Toisaalta rakennusta arvosteltiin ympäristöstään liian räikeästi poikkeavaksi, ja katulinjasta sisennetyn Punanotkonkadun puoleisen julkisivun sanottiin haitanneen viereisen uusrenessanssityylisen Ohranan talon arvokkuutta.

Katso myös
----------

* Kasarmikadun pommi-isku

Lähteet
-------

1. 1 2  Unto Hämäläinen: Aikansa näköinen Helsingin Sanomat 12.1.2021. Viitattu 27.3.2021.
2. ↑  Johanna Juupaluoma: Keskellä kalleinta Helsinkiä on vuosikausia seissyt autiotalo, joka puretaan keväällä – mutta miksi vasta nyt? Helsingin Sanomat 4.3.2018. Viitattu 27.3.2021.
3. ↑  Katja Martelius: Palkittu arkkitehti: Purkuaalto uhkaa Helsingin modernismia Helsingin Sanomat 2.11.2016. Viitattu 27.3.2021.
4. ↑  Kimmo Sarje: Valmetin pääkonttori oli arkkitehtonisesti merkittävä rakennus (tilaajille) Helsingin Sanomat 17.1.2021. Viitattu 27.3.2021.
5. ↑  Jonas Malmberg: Entisen Valmetin konttorin purkaminen on tappio (tilaajille) Helsingin Sanomat 4.7.2011. Viitattu 27.3.2021.
6. ↑  Mihin menet, suojelu? Hesa-SAFAn blogi, Suomen Arkkitehtiliitto SAFA 30.10.2020. Viitattu 27.3.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Valmetin vanha pääkonttori** Wikimedia Commonsissa
**Grigori Ditjatkovski** (s. 17. kesäkuuta 1959, Kiova) on yksi Venäjän arvostetuimmista moderneista teatteriohjaajista. Nykyään hän toimii apulaisprofessorina ja näyttelijäntyön opettajana Pietarin teatteritaiteen akatemiassa. Ditjatkovski on työskennellyt ohjaajana Pietarin Malyi-draamateatterissa vuodesta 1985 alkaen ja opettanut teatterityötä Lev Dodinin työpajassa.

Vuonna 2001 Ditjatkovski voitti Venäjän tunnetuimman teatterialan palkinnon, Zolotaja Maskan, parhaasta näytelmästä ja parhaasta ohjaustyöstä. Palkittu näytelmä pohjautui israelilaisen Hanoch Levinin kirjoittamaan *Rubber Merchants* -teokseen. Myös Venäjän teatterityön tekijöiden liitto on palkinnut hänen ohjaamansa näytelmän vuonna 1998 vuoden parhaana teoksena. 

Länsimaissa hän on saanut myös näyttelijänä arvostusta Joseph Brodskyn elämää kuvaavasta fiktiivisestä elokuvasta nimeltä *Room and a half*. Ulkomailla Ditjatkovski on ohjannut Ibsenin, Tšehovin ja Bertolt Brechtin klassikkonäytelmiä. Hän on tehnyt tuotantoja mm. Manchesterin yliopiston teatteriin. 

Teatteriohjaajan tavoitteena on Ditjatkovskin mukaan elävöittää ja tehdä mielenkiintoiseksi menneisyyden tarinat, jotka ihmiset ovat kuulleet satoja kertoja aikaisemmin. Teatterityö edellyttää aina kulttuurisen kontekstin ja menneisyyden merkityksen tunnustamista.

Tunnustukset
------------

* (1998) Golden Soffite -palkinto näytelmästä *Marble*
* (2001) Zolotaja Maska -palkinto teoksesta *Lost In The Stars* (paras näytelmä ja paras ohjaus)
* (2009) Harlekiini-palkinto lastennäytelmästä *Lumikuningatar* (Grand Prix festivaalin palkinto)
* (2010) Venäjän federaation palkinto Joseph Brodskyn roolista elokuvassa *Room and a Half*

Aiheesta muualla
----------------

* Aleksanterin teatterin esittely Grigori Ditjatkovskin näytelmästä Ainutlaatuinen matkani (Arkistoitu – Internet Archive)
* Esittely Malyi-draamateatterin nettisivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ditjatkovski Pietarin tunnettuja henkilöitä esittelevällä sivustostolla
**Grigori Andrejevitš Okulov** (ven. Григорий Андреевич Окулов, 1791 – 1837 Pietari) oli Venäjän ensimmäisen suomen kieliopin laatija.

Grigori Okulov polveutui karjalaisesta Okulovien pappissuvusta. Hän syntyi todennäköisesti Salmissa, jossa hänen isänsä työskenteli ensin diakonina ja sittemmin pappina. Perhe muutti vuonna 1803 Sortavalaan ja vuonna 1805 Kitelään. Näillä paikkakunnilla Grigori oppi Salmin murteen lisäksi myös suomea.

Okulov opiskeli ilmeisesti ensin Pietarin ortodoksisessa hengellisessä seminaarissa ja sen jälkeen Aleksanteri Nevskin akatemiassa. Vuonna 1812 hän osallistui Venäjän isänmaalliseen sotaan. Okulovilla lienee ollut vaikutusvaltaisia suojelijoita kuten runoilija ja valtiomies Dmitri Hvostov.

Pietarin siviilioikeuden sihteerinä työskennellyt Okulov nimitettiin vuonna 1828 Pietarin hengellisen seminaarin ensimmäiseksi suomen kielen opettajaksi. Vuonna 1833 hän täydensi kielitaitoaan Helsingin yliopistossa. Okulovin opettajakaudella seminaarin suomen opiskelijoiden määrä kolminkertaistui. Hän laati venäläis-suomalaisen aapisen, ensimmäisen venäläisen suomen kieliopin (*Grammatika finskogo jazyka*, 1836) ja suomensi lyhyen raamatunhistorian ja katekismuksen.

Okulov tunnetaan myös venäläisenä runoilijana. Hän kirjoitti oodeja isänmaallisesta sodasta, Nikolai I:n valtaannoususta ja voitosta Persian sodassa, joista jälkimmäinen joutui sensuurin kieltämäksi. Okulov julkaisi myös kiistakirjoituksen, jossa hän arvosteli kirjailija Aleksandr Izmailovia.

Okulovin kielioppi sai myönteisen arvion ja hänelle oltiin myöntämässä siitä palkintoa. Sitä ennen hänet erotettiin opettajanvirastaan epäsäännöllisyytensä ja humalaisten toilailujensa takia. Okulov kuoli köyhäinsairaalassa.

Teoksia
-------

* *Christillisen opin alku eli Lyhykkäinen Pyhän Raamatun historia ja Lyhykkäinen katechismus*. Sankt-Peterburg, 1833 (1836).
* *Grammatika finskogo jazyka: sotšinjonnaja dlja prepodavanija v S. Peterburgskoi duhovnoi seminarii*. Sankt-Peterburg, 1836. Teoksen verkkoversio
* *Venäjän ja suomen aapis-kirja*. Sankt-Peterburg, 1833. Teoksen verkkoversio

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kasanko, Leo: Okulovin suomen kielioppi tunnettiin hyvin Karjalassa.  *Uusi Suomi*, 17.4.1967, s. 3.
2. 1 2 3 4 5  *Russkije pisateli. 1800–1917: Biografitšeski slovar, tom 4*, s. 418–419. Moskva: Bolšaja Rossijskaja entsiklopedija, 1999. ISBN 5-85270-256-0.
3. ↑  Pohlebkin, A.: Ensimmäinen venäläinen suomen kielen kielioppi.  *Uusi Suomi*, 9.4.1967, s. 4.
4. ↑  Inkinen, Antti: Suomenkielen opetuksesta ja opiskelusta Pietarin hengellisessä seminaarissa.  *Aamun Koitto*, 26/1935, s. 199–201.
**Valmet Orava** m.49 on Valmet Oy:n suunnittelema pulttilukkoinen pienoiskivääri, jota valmistettiin vuosina 1950−1968 ja vietiin yli 30 maahan.

Historia
--------

Sotien jälkeen haluttiin yhtäältä ylläpitää kotimaista asesuunnittelun ja -valmistuksen osaamista, toisaalta metsästysaseiden kotimaiset ja kansainväliset markkinat kehittyivät voimakkaasti. Valmet Oy suunnittelikin jo vuonna 1949 kevyen pienoiskiväärin Tourulassa, jota ryhdyttiin valmistamaan suuria määriä myös vientiin. Orava m.49 -asetta valmistettiin noin 24 000 kappaletta, Suomen ohella 33 eri maahan vuodesta 1950 aina vuoteen 1968 saakka. Eniten Orava-pienoiskivääreitä myytiin Tanskaan, Norjaan, Belgiaan, Ranskaan, Brasiliaan, Australiaan ja Boliviaan, josta tuli kyselyjä aseesta vielä vuosia valmistuksen päätyttyä. 1965 suunniteltiin ja valmistettiin 20 kappaleen koesarja 1,9 kiloa painavasta Orava m.66 -pienoiskivääristä, jonka piippu oli 5,0 senttiä m.49 -mallia pidempi ja jossa oli pyöreä lukkorunko, urat kiikaritähtäimelle ja varmistin. Tarkoitus oli myydä asepakettia, jossa olisi valmiiksi kohdistettu kiikari, mutta hanke raukesi. Järeämpää Valmet Erä -pienoiskivääriä m.52, m.54 ja m.59 valmistettiin taas varsinaiseksi metsästysaseeksi, mutta kun pienoiskiväärin käyttö metsästyksessä kiellettiin Suomessa, sen kysyntä romahti ja tuotanto lopetettiin jo vuonna 1964.

Tekniikka
---------

Orava m.49 on rakenteeltaan erittäin kevyt ja yksinkertainen, mutta tarkka ase. Varaosaluettelon mukaan siinä on vain 29 numeroitua osaa. Lukkorunko ja lukon osat ovat sorvattuja, laukaisulaite on yksiportainen tankolaukaisin. Myös tummaksi lakattu tukki on tehty sorvaamalla ja aseen metalliosat kiinnittyvät siihen tukin alla olevalla yhdellä sormiruuvilla. Aseessa on säädettävä avotähtäin eikä siinä ole varmistinta.

Valmistus
---------

Aseen valmistus aloitettiin vuonna 1950 sarjanumerosta 10 000, vuoden 1955 viimeisin sarjanumero oli 25 084, vuoden 1957 29 209, vuoden 1958 33 913 ja viimeisen valmistusvuoden 1968 viimeinen sarjanumero 34 181. Viimeiset toimitukset tehtiin Ranskaan, Belgiaan ja Uuteen-Seelantiin.

Lähteet
-------

* Hyytinen, T. 1985. Arma Fennica. Suomalaiset aseet. Julkaisija: Timo Hyytinen. Painopaikka: Gummerus Oy:n kirjapaino, Jyväskylä, ss. 62–63 ja ss. 280–281. ISBN 951-99681-6-4
**Angry Birds Rio** oli Rovio Entertainmentin kehittämä ja julkaisema mobiilipeli, joka on *Angry Birds* -pelisarjan kolmas osa. Peli julkaistiin 22. maaliskuuta 2011. *Angry Birds Rio* perustuu *Rio*-elokuvan maailmaan.

Pelaaminen
----------

Pelin alussa ilkeät lintukapparit kidnappaavat *Angry Birdsin* linnut ja vie ne Rio de Janeiroon. *Angry Birds Rio* on perusidealtaan samanlainen kuin alkuperäinen *Angry Birds*, mutta pelissä pelaajan täytyy possujen sijaan ensimmäisessä episodissa ampua ritsalla linnut kohti häkkejä, joissa on lintuja. Ideana on tuhota häkit, jolloin linnut niissä vapautuvat. Myöhemmin seuraavissa episodeissa kuuluu osua erilaisissa rakennelmissa oleviin apinoihin. Pelin loppuvastuksena toimii Riosta tuttu päävihollinen, Nigel-niminen kakadu. *Angry Birds Riossa* on myös jokaisen jakson kenttiin piilotettu kultaisia hedelmiä.

Pelissä on kuusi jaksoa ja kaksi erikoisjaksoa, "Golden Beachball" ja "Trophy Room". Ensimmäisen saa auki iOS-versiolla löytämällä kultaisen rantapallon ja muussa tapauksessa *Rio*-elokuvan DVD:n mukana tulevalla koodilla. "Trophy Roomin" tasot aukeavat joko episodien läpäisemisen tai kultaisten hedelmien keräämisen kautta.

Myöhemmin julkaistiin päivityksiä, jotka sisälsivät seitsemännen jakson nimeltä "Market Mayhem" ja tekivät "Golden Beachballin" pelattavaksi ilman koodia.

*2.0*-versiossa peliin lisättiin *Rio 2* -osio, jossa lintujen ulkoasu on uudistettu *Angry Birds Toons* -hahmojen mukaisiksi.

*Angry Birds* -pelisarja

|  |  |
| --- | --- |
| Angry Birds: | 
* Angry Birds
* Seasons
* Rio
* Space
* Magic
* Trilogy
* Star Wars
* Star Wars II
* Go!
* Epic
* Transformers
* Angry Birds 2

 |
| Spin-offit: | 
* Bad Piggies
* Stella

 |
| Muuta: | 
* Angry Birds Toons
* Angry Birds Blues
* Angry Birds Stella
* Piggy Tales

 |
| Elokuva: | 
* Angry Birds -elokuva
* Angry Birds -elokuva 2

 |
**Grigore Preoteasa** (25. elokuuta 1915 Bukarest, Romania – 4. marraskuuta 1957 Moskova, Neuvostoliitto) oli romanialainen kommunistiaktivisti, toimittaja ja poliitikko toimien ulkoministerinä. 

Preoteasa syntyi Bukarestissa ja liittyi yliopisto-opintonsa aloitettuaan kiellettyyn kommunistiseen liikkeeseen vuonna 1933. Hänet pidätettiin 1930-luvulla, ja hän tutustui vankeutensa aikana sodanjälkeisen ajan kommunistijohtajiin, mm. Gheorghe Gheorghiu-Dejiin. Toisen maailmansodan päättyessä ja Romanian kommunistisen puolueen tultua julkiseksi Preoteasasta tuli *România Liberă* -lehden päätoimittaja vuosiksi 1944–1946 ja sen jälkeen romanialaisen uutistoimisto Agerpresin johtaja. Hänestä tuli 1950-luvun alussa apulaisulkoministeri ja syksyllä 1955 ulkoministeri Simion Bughicin jälkeen. Tässä tehtävässä hän toimi kesään 1957. Ulkoministeriajanjaksoon ajoittui Unkarin vuoden 1956 kansannousu, jonka loppuvaiheessa silloinen Unkarin pääministeri Imre Nagy pakeni Romaniaan, mutta Romanian viranomaiset luovuttivat Nagyn vallan takaisin ottaneille Unkarin kommunistiviranomaisille, jotka tuomitsivat hänet kuolemaan.

Preoteasa kuului lokakuussa 1957 Moskovaan matkustaneeseen Romanian kommunistipuolueen valtuuskuntaan, jonka tarkoitus oli osallistua Lokakuun vallankumouksen 40-vuotisjuhlallisuuksiin. Koneen ollessa laskeutumassa Moskovan Vnukovon lentokentälle kone syöksyi maahan. Onnettomuudessa menettivät henkensä Preoteasa ja kolme lentokoneen miehistön neuvostoliittolaisjäsentä.

Hänen tyttärensä Ilinca Preoteasa oli naimisissa Romanian 2000-luvun alun ulkoministerin Adrian Năstasen kanssa*lähde?*.

Lähteet
-------

* Juhani Huotari ja Olli Vehviläinen: *Unkari – Maa, kansa, historia*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004. ISBN 951-746-252-2.

### Viitteet

1. ↑  Huotari ja Vehviläinen 2004, s. 281–283
2. ↑  Romanian valtuuskunnan syöksyi maahan Moskovassa - 4 sai surmansa ja pääministerille vammoja.  *Helsingin Sanomat*, 6.11.1957, s. 4. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 13.10.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Posionjärvi**  on Lapissa Posiolla sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 1 900 hehtaaria eli 19 km². Se on 14,7 kilometriä pitkä ja 5,2 kilometriä leveä. Järvi on sokkeloinen ja saarien täplittämä. Järven eteläosassa on Karhselkä, joka on neljä kilometriä pitkä ja lähes saareton. Muut järvenselät ovat pienempiä. Posion luoteispuolella sijaitsevat Maaninkaselkä ja Miekkaselkä. Hevossalmen länsipuolella aukeavat vielä Aartoselkä ja Vasaselkä.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 45 miljoonaa m³ eli 0,045 km³. Järven keskisyvyys on 2,4 metriä ja suurin syvyys on 11 metriä. 

Järvessä on laskettu olevan 187 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 175 ha, mikä on noin 8,5 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista 17 on yli hehtaarin suurisia, 165 yli aarin ja loput 5 ovat alle aarin kokoisia. Yksikään saari ei ylitä neliökilometriä. Suuria saaria ovat Jakkarasaari, Halkosaaret, Maaninkasaaret idässä ja Teuronsaari ja Jänissaari lännessä.

Järven rantaviivan pituus on 146 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 46 kilometriä. Pohjoispuolella kulkee valtatie 81, jonka varrella rannassa sijaitsevat pienet kylät Keski-Posio ja Perä-Posio.

Vesistösuhteet
--------------

Järvi kuuluu Koutajoen vesistössä (vesistöaluetunnus 73) Posiojärven valuma-alueella (73.03) Posiojärven alueeseen (73.031). Posionjärven länsipäähän laskee Posionjoki, joka on Posiojoen valuma-alueen (73.032) laskujoki. Järven länsipään etelärantaan laskee Teuronjoki, joka on Teuronjoen valuma-alueen (73.033) laskujoki. Posion taajaman viereen laskee Nilojoen valuma-alueen (73.034) Nilojoki. Posionjärvi itse laskee kaakkoispäässä Posion taajamassa Ahvensalmen kautta Yli-Kitkaan.

Posionjärven lähialueella sijaitsee yli 20 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti siihen. Niistä huomattavimmat ovat Posionperä (39 ha), Norkko (28 ha), Taivallampi (26 ha), Karhulampi (14 ha), Kotilampi (13 ha), Särkilampi (12 ha) ja Votvas (11 ha).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Posionjärvi, Posio (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 16.10.2019.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Ympäristö- ja paikkatietopalvelu Syke (edellyttää rekisteröitymisen) Helsinki:  Suomen Ympäristökeskus. Viitattu 24.5.2017.
3. ↑  Posionjärvi, Posio (sijainti ilmavalokuvassa) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 16.10.2019.
4. 1 2  Posionjärvi (73.031.1.001) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 24.5.2017.
**Grigori Anisimovitš Fedosejev** (ven. Григо́рий Ани́симович Федосе́ев, 19. tammikuuta 1899 nykyisen Karatšai-Tšerkessian Zelentšukskajan piirin Kardonikskajan kylä – 29. kesäkuuta 1968 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.

Grigori Fedosejev syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän valmistui Kubanin polyteknisestä instituutista vuonna 1926 ja työskenteli vuoteen 1957 saakka maanmittausinsinöörinä. Fedosejev johti kartoitusretkikuntia Kuolan niemimaalle, Taka-Kaukasiaan, Siperiaan ja Venäjän Kaukoitään tehden muistiinpanoja, joihin hänen teoksensa perustuvat. Vuonna 1950 ilmestyi kertomuskokoelma *Tajožnyje vstretši* ("Tapaamisia taigalla") ja sen jälkeen useita kirjoja, joissa kuvataan Siperian ja Kaukoidän luontoa, seudun asukkaita ja sen tutkijoita. Romaani *Kuolema saa odottaa* (*Smert menja podoždjot*, 1963) sijoittuu Ohotanmeren alueelle.

Suomennettu teos
----------------

* *Kuolema saa odottaa*. Suom. Vieno Levänen. Moskova–Petroskoi: Edistys, 1964.

Lähteet
-------

1. 1 2  Fedosejev Grigori Anisimovitš *Kratkaja literaturnaja entsiklopedija*. Viitattu 18.7.2021.
2. ↑  Fedosejev Grigori Anisimovitš *Biblioteki Komsomolska*. Viitattu 18.7.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Pirkka Teemu Sakari Aalto** (s. 23. toukokuuta 1969 Espoo) on suomalainen kristillisdemokraattinen poliitikko, Kemijärven kaupunginvaltuutettu ja Suomen Kristillisdemokraattien varapuheenjohtaja kaudella 2021–2023. Aalto työskentelee peruskoulussa biologian ja maantieteen lehtorina ja on koulutukseltaan filosofian maisteri. Aalto on valittu vuoden lappilaiseksi opettajaksi vuonna 2011.

Näkemykset
----------

Aalto on kertonut haluavansa nostaa luonto- ja ympäristöasiat näkyvämpään rooliin puolueessa.

Varhainen elämä ja opinnot
--------------------------

Aalto on viettänyt lapsuutensa ja nuoruutensa Espoon Olarissa. Alakoulussa Aalto liittyi lintutieteelliseen yhdistykseen. Aalto oli kouluaikoina mukana myös koulun luontokerhossa. Aalto on opiskellut biologiaa Oulun yliopistossa.

Ura
---

### Luonnonsuojelu

Aalto on toiminut luontoaiheisessa järjestötoiminnassa mm. BirdLife Suomen hallituksessa, edustajistossa sekä lintutieteellisten paikallisyhdistysten puheenjohtajistossa. Aalto on palkittu BirdLife Suomen ja Suomen luonnonsuojeluliiton hopeisilla ansiomerkeillä. Aalto on palkittu *Vuoden bongari*-arvonimellä.

### Kuntapolitiikka

Aalto on toiminut Enontekiön ja Kemijärven kunnanvaltuustoissa sekä puheenjohtajistossa. Aalto on toiminut myös Kemijärven kaupunginhallituksessa, Itä-Lapin kuntayhtymän hallituksessa, Lapin liiton tarkastuslautakunnassa, Kemijärven kirkkovaltuustossa sekä kasvatustoimikunnassa. Suomen Kristillisdemokraateissa Aalto on toiminut puoluehallituksessa, puoluevaltuustossa ja Lapin piirin puheenjohtajana.

Lähteet
-------

* Erävalo, Esa: *Minä, kristillisdemokraatti*. Helsinki: KD-Mediat Oy, 2014. ISBN 978-952-67038-1-7.

### Viitteet

1. ↑  KD:n varapuheenjohtajaehdokas Pirkka Aalto: "Haluan Kristillisdemokraateista entistä luonto- ja ympäristöystävällisemmän puolueen" *KD-lehti.fi*.  29.7.2017 . Viitattu 5.9.2021.
2. ↑  Kristillisdemokraattien Pirkka Aalto – EU:n pitäisi ottaa takapakkia *Yle.fi*.  9.5.2014. Viitattu 5.9.2021.
3. 1 2 3  Kuntavaalit 2021: Pirkka Aalto *kd.fi*. Viitattu 5.9.2021.
4. ↑  Essayah jatkaa KD:n puheenjohtajana – varapuheenjohtajiksi Östman, Tuomela ja Aalto, Kuismanen puoluevaltuuston johtoon *kd-lehti.fi*.  27.8.2021. Viitattu 5.9.2021.
5. ↑  Kemijärveläinen Pirkka Aalto valittiin kristillisdemokraattien puheenjohtajistoon *Yle.fi*.  30.8.2021. Viitattu 5.9.2021.
6. ↑  Erävalo 2014, s. 10-15
**TREFL Sportowa Spółka Akcyjna SSA** on puolalainen koripalloseura, joka sijaitsee Sopotissa.

Historia
--------

Seura perustettiin vasta vuonna 1995 nimellä STK Trefl Sopot. Ensimmäisellä kaudellaan se voitti kolmannen divisioonan ja nousi toiseen divisioonaan.. Kaudella 1996**–**1997 seura jatkoi nousuaan nousten Dominet Bank Ekstraligaan Vuonna 2003 joukkue pääsi EuroCup Challengen finaaliin, jossa sillä oli vastassa Aris Thessaloniki BC. Finaalissa Aris voitti Asseco Prokomin kuitenkin 84-83. Kaudella 2003–2004 joukkue pääsi pelaamaan ensimmäistä kertaa historiansa aikana ULEB Cupia. Joukkue eteni aina karsintakierroksille asti, joissa sen tien katkaisi kauden voittanut Hapoel Jerusalem BC. Samana kautena joukkue voitti ensimmäisen Puolan mestaruutensa. Voitto tarkoitti myös tien avautumista Euroliigaan. Kaudella 2009–2010 Sopot voitti seitsemännen perättäisen mestaruutensa, kun se voitti finaaleissa Anwil Włocławekin.

Lähteet
-------

1. ↑  Sopot sports arena Sopot.  Arkistoitu 22.5.2009. Viitattu 4. kesäkuuta 2009. (englanniksi)
2. ↑  Historia Asseco Prokom Sopot. Viitattu 4. kesäkuuta 2009. (puolaksi)
3. ↑  FIBA Europe FIBA. Viitattu 4. kesäkuuta 2009.
4. 1 2  Asseco Prokom Euroliiga. Viitattu 4. kesäkuuta 2009. (englanniksi)
5. ↑  Polish League Finals, Game 4: May 29, 2010  29.5.2010. Euroliiga. Viitattu 17. heinäkuuta 2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (puolaksi) (englanniksi)
* Eurobasket
* Euroliiga
**Kesäparalympialaiset 1976** järjestettiin Torontossa, Kanadassa, eikä Montréalissa, kuten saman vuoden olympialaiset.

Kisoihin osallistui 1 657 urheilijaa 40 eri maasta. Ensimmäisen kerran kisoihin osallistui myös amputoituja urheilijoita sekä näkövammaisia urheilijoita. Kaiken kaikkiaan 253 naisurheilijaa osallistui kisoihin. Jotkut maat vetäytyivät kisoista Etelä-Afrikan harjoittaman apartheidin takia. Koska kisapaikan läheltä ei löytynyt kunnollisia majoituspaikkoja, vuokrasivat kisaisännät koulubusseja ja rakensivat lastauspaikkoja saadakseen kilpailijat kilpailupaikoille.

Avajaisseremonia järjestettiin 3. elokuuta. Kisojen järjestäminen oli entistä hankalampaa, koska uusien vammaluokkien mukaantulo hankaloitti tilannetta. Ensimmäistä kertaa paralympialaiset myös esitettiin televisiossa. Uusien vammaluokkien mukaantulo merkitsi myös uusien urheilulajien mukaantuloa. Pyörätuolikelauksessa otettiin käyttöön vanhojen matkojen lisäksi myös 200m, 400m, 800m ja 1500m kelauspituudet. Lisäksi uusiksi lajeiksi otettiin kivääriammunta ja maalipallo (jälkimmäinen oli näytöslajina edellisissä kisoissa). Kisojen päätösseremonia järjestettiin 11. elokuuta.

Suomalaisia kisoihin osallistui 46 ja he saalistivat yhteensä 50 mitalia.

Mitalitaulukko TOP-10
---------------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Yhdysvallat Yhdysvallat | 66 | 44 | 45 | 155 |
| 2 | Alankomaat Alankomaat | 45 | 25 | 14 | 84 |
| 3 | Israel Israel | 40 | 13 | 16 | 69 |
| 4 | Saksa Länsi-Saksa | 37 | 34 | 26 | 97 |
| 5 | Yhdistynyt kuningaskunta Iso-Britannia | 29 | 28 | 37 | 94 |
| 6 | Kanada Kanada | 25 | 26 | 26 | 77 |
| 7 | Puola Puola | 24 | 17 | 12 | 53 |
| 8 | Ranska Ranska | 23 | 21 | 14 | 58 |
| 9 | Ruotsi Ruotsi | 21 | 28 | 25 | 74 |
| 10 | Itävalta Itävalta | 18 | 16 | 17 | 51 |
|  |  |  |  |  |  |
| 13 | Suomi Suomi | 12 | 20 | 18 | 50 |

Lähteet
-------

1. 1 2  Lontoo isännöi historian suurimmat paralympiakisat  24.8.2012. Yle. Viitattu 16.3.2018.
2. 1 2  Toronto 1976 International Paralympic Committee. Viitattu 16.3.2018. (englanniksi)
3. ↑  Toronto 1976 Paralympic Games  16.3.2018. International Paralympic Committee. Viitattu 16.3.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Official website of the Paralympic Movement (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Paralympialaiset |
| --- |
|  |
| Kesäparalympialaiset | 
* 1960
* 1964
* 1968
* 1972
* 1976
* 1980
* 1984
* 1988
* 1992
* 1996
* 2000
* 2004
* 2008
* 2012
* 2016
* 2020
* *2024*
* *2028*

 |  |
|  |
| Talviparalympialaiset | 
* 1976
* 1980
* 1984
* 1988
* 1992
* 1994
* 1998
* 2002
* 2006
* 2010
* 2014
* 2018
* 2022
* *2026*

 |

 |