recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli kertoo kommunistien vetäytymisestä Kiinassa 1930-luvulla. Muista merkityksistä katso täsmennyssivu.*
Pitkän marssin pääasiallinen reitti
**Pitkä marssi** (kiin.: 長征; pinyin: *Chángzhēng*) oli Kiinan kommunistien vetäytyminen taisteluista Kuomintangia vastaan Shaanxiin. Siitä on muodostunut keskeinen osa kiinalaisen kommunismin tarinaa.

Otto Braunin, Qin Bangxianin ja Zhou Enlain johtamat Jiangxin neuvoston armeijat olivat romahtamassa taisteluissa Tšiang Kai-šekin joukkoja vastaan Jiangxissa lokakuussa 1934. Kommunistit vetäytyivät motista pohjoiseen ja siirtyivät 6 000–9 600 kilometriä Shaanxiin.

Vuonna 1934 kommunisteilla oli vahva tukikohta Jiangxissa, joka oli teollisuuslaitoksineen kommunistien vahvinta tukialuetta. Tšiang Kai-šekin kansallinen vallankumousarmeija kuitenkin piiritti koko Jiangxin pyrkimyksenään nälkiinnyttää kommunistit. Kommunistien armeija päätti vetäytymisen olevan tuhoa parempi vaihtoehto.

Kommunistijohtaja puhuttelee Pitkältä marssilta selviytyneitä 1930-luvulla.
Pitkän marssin aloitti ensimmäinen divisioona 1934. Toinen ja neljäs jättivät rintaman ja lähtivät marssille 1934 ja 1935. Vuonna 1936 joukot tapasivat Koillis-Shaanxissa sisä-Kiinassa. Kuukausien matkan jälkeen ja Kuomintangin hyökkäysten jälkeen kommunistit kärsivät valtavat menetykset. Ensimmäisen divisioonan matkalle lähteneistä 86 000:sta 7 000 saapui perille.

Shaanxista kommunistit jatkoivat taistelua viisitoista vuotta, liittoutuivat välillä Kuomintangin kanssa japanilaisia vastaan, ennen kuin lyöty Kuomintang vetäytyi Taiwanin saarelle.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pitkä marssi**.
* Suokas, Janne: Pitkä marssi - Kiinan kansallinen myytti *Radio86.fi*.  26.3.2009.  Arkistoitu 24.5.2012. Viitattu 15.10.2018.
* chronoshistory: Mao - Long March to Power *Youtube*.  27.12.2013. Viitattu 15.10.2018 (englanniksi).  Video.
* Long March *History.com*.  16.12.2009 . Viitattu 15.10.2018 (englanniksi).
* Szczepanski, Kallie    : What Was the Long March? *ThoughtCo*.  8.3.2017    .  Arkistoitu 15.10.2018  . Viitattu 15.10.2018 (englanniksi)   .
* Cavendish, Richard    : The Long March *History Today*.  10.10.2010    .  Arkistoitu 15.10.2018  . Viitattu 15.10.2018 (englanniksi)   .
* Kucha, Glenn & Llewellyn, Jennifer : The Long March *Alpha History*.  12.10.2018 . Viitattu 15.10.2018 (englanniksi).
Realismit 

---

Jacob Riis, Mulberry Streetillä nukkuvia lapsia, 1890.
 Jacob Riis, *Mulberry Streetillä nukkuvia lapsia*, 1890. 

Realismi taiteessa | Realismi kirjallisuudessa 

 

Fantastinen realismi   
 Fotorealismi   
 Inhorealismi   
 Kapitalistinen realismi   
 Maaginen realismi   
 Naturalismi (taide)   
 Neorealismi   
 Sosialistinen realismi   
 Surrealismi   
 Uusi realismi   
 Yhteiskunnallinen realismi

Realismia 

*Akka ja kissa*   
 *Démasquée*   
 *Femme nue couchée*   
 *Kivenhakkaajat*   
 *Le Sommeil*   
 *Maailman alkuperä*   
 *Poika ja varis*   
 *Pyykkiranta*   
 *Raatajat rahanalaiset*   
 *Tanssiaiskengät*   
 *Toipilas*   
 *Wolgastin satamassa 15. kesäkuuta 1633*   
 *Zaporogit kirjoittavat pilkkakirjettä Turkin sulttaanille*

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

**Äiti ja lapsi** on taidemaalari Akseli Gallen-Kallelan maalaama, realistinen öljyvärimaalaus vuodelta 1887. Teos esittää naista ja lasta *Keuruun ryijyllä*, jonka Gallen-Kallela otti mukaansa Pariisin.. Gallen-Kallela asui elokuusta 1887 toukokuuhun 1889 Pariisin Montmartella asunnossa, jonka ikkunasta oli näkymä Pariisin ylle. 

Maalausta varten Gallen-Kallela palkkasi ateljeeseensa mallin kahdeksi viikoksi.

Lähteet
-------

1. ↑  *Ota sielusi täyteen! : tutkimuksellisia polkuja Akseli Gallen-Kallelan taiteeseen*, s. 16. Espoo: Gallen-Kallelan museo, 2011. ISBN 978-952-9739-27-1.
2. ↑  *Karhunsoutaja : Keurusselän seura ry:n kotiseutujulkaisu. 5*, s. 113. Keurusselän seura, 1933. ISBN 951-96831-0-0.
3. ↑  *Malli ja hullu kuvailija*, s. 48. Mänttä: Gösta Serlachiuksen taidesäätiö, 2015. ISBN 978-952-7017-09-8.
4. ↑  Kirsti Gallen-Kallela: *Isäni Akseli Gallen-Kallela. I osa: vuoteen 1890*, s. 110. Helsinki: WSOY, 1992. ISBN 951-0-17606-0.
**Anja Coleby** (s. 30. syyskuuta 1971 Sydney, Australia) on australialainen näyttelijä, malli, toimittaja ja televisiotuottaja.

Varhainen elämä
---------------

Anja Coleby syntyi ja kasvoi Sydneyssä, Australiassa. Hän suoritti journalismin tutkinnon yliopistossa New South Walesissa. Hän valmistui myös luonnontieteilijäksi yliopistossa Sydneyssä ja työskenteli tutkijana National Geographicissa.

Ura näyttelijänä
----------------

Coleby on esiintynyt useissa yhdysvaltalaisissa ja australialaisissa televisiosarjoissa. Televisiosarjassa *Flipper* hän näytteli Holly Myersia. Hän esiintyi vierailevana näyttelijänä australialaisissa sarjoissa *Sydneyn satamapoliisit* (1997) ja *Ensiapuosasto* (2002). Hän esiintyi myös yhdysvaltalaisten tieteissarjojen *Kadonnut maailma* (2000), *BeastMaster* (2001) ja *Farscape* (2002) yksittäisissä jaksoissa. Coleby näytteli myös rooleja elokuvissa *Vihollinen housuissani* (1996) ja *Jäljittäjä* (2001).

Ura toimittajana
----------------

Coleby esiintyy edelleen Australian televisiossa. Hän on tuottajana ja toimittajana ABC Televisionin tiedeohjelmassa *Catalyst*, jota hän on tehnyt vuodesta 2006. Colebyn videoissa esiintyy useita eri aiheita, kuten lääketiede, luonto, tekniikka ja koulutus.

Yksityiselämä
-------------

Colebyn isä on näyttelijä Robert Coleby ja hänen veljensä on näyttelijä Conrad Coleby. Hänen isänsä on brittiläinen ja äiti ruotsalainen. Vuonna 2005 hän vaihtoi sukunimensä Tayloriksi.

Filmografia
-----------

* *Avaruus 2063* (1995) … Bartley
* *Vihollinen housuissani* (1996) … Karen Zader
* *Flipper* (1995) … Holly Myers
* *Sydneyn satamapoliisit* (1997) … Linda "Coco" Jones
* *Max Knight Supervelho* (2000) … Tyler
* *Kadonnut maailma* (2000) … Hippolita
* *BeastMaster* (2001) … Kuningatar Lyoka
* *Jäljittäjä* (2001) … Rebecca Castaldi
* *Ensiapuosasto* (2002) … Anna Johnson
* *Farscape* (2002) … Ponara

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Anja Taylor. ABC Television. (englanniksi)
2. ↑  Catalyst: Meet the Team. ABC Television. (englanniksi)
3. ↑  *Max Knight Supervelho* Elonetissä.
4. ↑  *Jäljittäjä* Elonetissä.

Aiheesta muualla
----------------

* Anja Coleby Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Anja Coleby Elonetissä.
* Anja Taylor ABC Televisionin sivulla (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**S/S Armas** on höyrylaiva, joka on rakennettu vuonna 1908 kuuluisalla Paul Wahl & Co:n telakalla Varkaudessa. Alus rakennettiin Enso-Gutzeit Osakeyhtiölle linjahinaajaksi hinaamaan nippulauttoja Saimaalla. Ansioliikenteestä S/S Armas poistui vuonna 1973 jonka jälkeen se oli yksityisomistuksessa Saimaalla. Vuonna 2020 laiva ostettiin 14 höyryharrastajan toimesta ja siirrettiin takaisin Saimaalle odottamaan kunnostusta.

Tekniset tiedot
---------------

* **Rakennusaine:** Teräs
* **Koneen tyyppi:** Compound-höyrykone
* **Koneen teho:** 188 ihv
* **Kattila:** 70 m²
* **Polttoaine:** Puu

Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin ja se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.

Konkurssihuutokauppa 2020
-------------------------

Mannerheimin Lastensuojeluliiton Porvoon yhdistys ry:n konkurssipesä ilmoitti aluksen huutokaupattavaksi 20.09.2020. nettihuutokauppana. 
Huutokauppailmoituksessa kerrotaan laivan kunnosta, että yleiskunto on tyydyttävän ja huonon väliltä. Aluksen kunnostus vaatii kohtuullisen suuria korjaustöitä runkoon ja kattilaan.

Huutokaupassa laiva siirtyi 14 höyryharrastajan omistukseen. Toukokuussa 2021 alus ajettiin omin konein takaisin Saimaalle.

Lähteet
-------

* Riimala, Erkki: Höyrylaivamme. Suomen Höyrypursiseura ry, 1977. ISBN 951-991 40-4-8

### Viitteet

1. ↑   Kohdenumero 2099863 Konkat Oy, Konkurssihuutokauppa S/S Armas höyryalus, vm. 1908, MLL Porvoon yhdistys ry kp, Porvoo *Huutokaupat.com sivusto*.  17.8.2020. Huutokaupat.com. Viitattu 18.8.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Höyrypursiseura
**Signe Wilhelmina Ulrika Bergman** (10. huhtikuuta 1869 – 9. toukokuuta 1960) oli 1900-luvun alun keskeisiä ruotsalaisia naisasianaisia. Hän toimi Landsföreningen för kvinnans politiska rösträtt (LKPR) -järjestön puheenjohtajana 1913–1917 ja organisoi sen toimintaa jo aiemmin, muun muassa suurten adressien keräykset vuosina 1907 ja 1913 sekä järjestön oman lehden *Rösträtt för kvinnor* perustamisen 1912.

Bergman varttui hyväosaisessa porvarisperheessä. Käytyään tyttökoulun hän muutti sukulaisensa Martina Bergman-Österbergin luokse Englantiin, missä hän opiskeli kieliä. Englannissa hän tutustui suffragettiliikkeeseen mutta piti näiden suoran toiminnan metodeja liian radikaaleina. Ruotsiin palattuaan Bergman alkoi työskennellä kassanhoitajana pankissa, missä ammatissa hän jatkoi eläkeikään saakka.

Bergman on haudattu Norra begravningsplatsen -hautausmaalle Tukholman lähelle.

Lähteet
-------

1. ↑  Signe Bergman *Nationalencyklopedin*. Viitattu 24.4.2023. (ruotsiksi)
2. 1 2  Florin, Christina: Signe Wilhelmina Ulrika Bergman *Svenskt kvinnobiografiskt lexikon*.  8.3.2018. Viitattu 24.4.2023. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Signe Bergman** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |

 |
**S/S Bolheim** oli saksalainen rahtilaiva, joka joutui talvisodan aikana 10. joulukuuta 1939 Mäntyluodon edustalla Neuvostoliiton laivaston sukellusveneen *S-1:n* tykkituleen. Tulituksessa laivan sähköttäjä kuoli heti ja päällikkö myöhemmin saamiinsa vammoihin.

Talvisodan alkaessa *Bolheim* oli purkamassa lastiaan Mäntyluodon satamassa. Neuvostoliitto ilmoitti, että vieraiden maiden alusten oli kahden päivän kuluessa poistuttava Suomen aluevesiltä ja sen jälkeen niitä kohdeltaisiin vihollisaluksina. *Bolheimin* päällikkö Hildesheim olisi tämän vuoksi halunnut keskeyttää laivan lastin purkamisen, mutta satamaviranomaiset vaativat Suomelle tärkeän lastin purkamista loppuun. Neuvostoliiton asettama määräaika oli kulunut umpeen kun *Bolheim* lähti Mäntyluodosta propsilastissa 10. joulukuuta kohti Ruotsia. 

Alkumatkassa *Bolheim* oli mukana kahden suomalaisen ja toisen saksalaisen laivan kanssa saattueessa, jota suojasi kaksi suomalaista partioalusta. Saattue hajosi puolenpäivän maissa *Bolheimin* jatkaessa matkaa yksin. Kello 14.50 *S-1*, jonka päällikkö oli kapteeniluutnantti Tripolskij, nousi pintaan noin 150 metrin etäisyydellä *Bolheimista*. Vene sukelsi uudestaan, mutta palasi taas pintaan noin kymmenen minuutin kuluttua ja ampui tykillään neljä laukausta kohti laivaa. Komentosillalle osunut ammus surmasi laivan sähköttäjän ja haavoitti päällikköä. Laivan miehistö poistui alukselta pelastusveneissä perämiehen johdolla ja he lähtivät soutamaan kohti Mäntyluotoa. Sukellusvene jatkoi *Bolheimnin* tulitusta ampuen siihen 15–20 laukausta. Laiva ei kuitenkaan uponnut kokonaan, vaan ajelehti propsilastin kannattamana Suomen rannikon suuntaan. Sitä yritettiin myöhemmin hinata matalammille vesille, mutta siinä vaiheessa alus upposi 38 metrin syvyyteen. Hylyn sijaintipaikka on 61,26 astetta pohjoista leveyttä ja 21,40 astetta itäistä pituutta.

*Bolheimin* miehistö ei myrskyn takia päässyt rantautumaan Mäntyluotoon, vaan he ajelehtivat kahden vuorokauden ajan merellä kunnes pääsivät maihin Merikarvialla. Aluksen päällikkö kuoli vammoihinsa täällä ja muu miehistö palasi myöhemmin Saksaan Haaparannan ja Tukholman kautta. 

*Bolheim* oli rakennettu vuonna 1913 Rotterdamissa Hollannissa ja sen omisti hampurilainen laivanvarustaja August Bolten. Aluksen vetoisuus oli 3 324 brt, pituus 100,9 metriä, leveys 14,7 metriä ja syväys 6,8 metriä. Laivalla oli 1 300 hevosvoiman trippelihöyrykone kahdella höyrykattilalla.

Lähteet
-------

* Seppo Salosen merihistoria-sivut: S/S Bolheim (Arkistoitu – Internet Archive)
* Warsailors.com keskustelu
"**Frankie and Johnny**", myös "**Frankie and Albert**" tai vain "**Frankie**", on yhdysvaltalainen kansanmusiikkikappale 1800-luvulta. Sävel tuli tunnetuksi St. Louisissa 1880-luvulla, mutta saattoi olla itse asiassa sävelletty jo 1840-luvulla. Kappaleen säveltäjä ei ole tiedossa, mutta ensimmäisen julkaistun version teki Hughie Cannon huhtikuussa 1904 nimellä "He Done Me Wrong – The Death of Bill Bailey", jonka nimi viittasi Cannonin omaan vuonna 1902 kirjoittamaan sävellykseen "Bill Bailey, Won’t You Please Come Home".

Sointukulku seuraa bluesmusiikille tyypillistä 12 tahdin blueskaavaa. Nykyisin tunnettujen sanojen on kerrottu perustuvan oikeaan vuoden 1899 murhatapaukseen, jossa 22-vuotias Frankie-niminen nainen ampui 17-vuotiaan poikaystävänsä saintlouisilaisessa baarissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Neil Powell: *The Language of Jazz*, s. 53. Taylor & Francis, 2000. ISBN 157958277X. (englanniksi)
2. ↑  James J. Fuld: *The Book of World-Famous Music: Classical, Popular, and Folk*, s. 234. Courier Dover Publications, 2000. ISBN 0486414752. (englanniksi)
3. ↑  Dennis Owsley ja Clark Terry: *City of Gabriels: The History of Jazz in St. Louis, 1895-1973*, s. 2. Reedy Press, 2006. ISBN 1933370041. (englanniksi)
**TrSS St George** oli matkustaja-alus, joka rakennettiin Great Western Railwaylle vuonna 1906.

Historia
--------

TrSS St George rakennettiin Cammell Laird-telakalla Great Western Railway -rautatieyhtiölle yhtenä sen kolmesta uudesta laivasta; muut kaksi olivat TrSS St Patrick ja TrSS St David. St George laskettiin vesille 13. tammikuuta 1906, ja se aloitti myöhemmin toimintansa reitillä Walesin Fishguardista Irlannin Waterfordiin.

Toukokuussa 1913 laiva myytiin Canadian Pacific Railwaylle. Vuonna 1917 Kanadan hallitus muutti sen sairaalalaivaksi.

TrSS St George romutettiin lokakuussa 1929 Hughes-Bolckow-laivapurkamossa Northumberlandin Blythissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Christian Leslie Dyce Duckworth: *Railway and other Steamers*. Prescot, Lancashire: T. Stephenson and Sons, 1968.
2. ↑  Irish Channel Steamers  15.1.1906. Manchester:  British Newspaper Archive. Viitattu 3.12.2018. (englanniksi)
3. ↑  J.H. Lucking: *The Great Western at Weymouth*. Newton Abbot: David and Charles, 1971. ISBN 0-7153-5135-4.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: TrSS St George
**SAI KZ X** (myös **SAI KZ AOP**) oli tanskalaisen Skandinavisk Aero Industrin valmistama yksimoottorinen tulenjohtokone, joka teki ensilentonsa syyskuussa 1951.

Historia
--------

KZ X Tanskan ilmailumuseossa.
KZ VII:n pohjalta kehitetty KZ X esiteltiin vuonna 1951 ja kone teki ensilentonsa 29. syyskuuta samana vuonna. Myös mallitunnuksella KZ AOP tunnettu kone oli rungon osalta teräsputkirakenteinen, siipien ollessa puurakenteiset. Rakenteet oli pinnoitettu vanerilla ja kankaalla, ja tyypissä käytettiin edeltäjäänsä verrattuna tehokkaampaa voimalaitetta.

SAI toimitti Tanskan armeijalle 12 KZ X:tä vuosina 1952–1953. Koneet kärsivät useista onnettomuuksista, mukaan lukien kolme maahansyöksyä. Kaikki 12 Tanskan armeijalle toimitettua konetta romutettiin 1950-puolivälin aikoihin, vaikka Ison-Britannian Farnborough’ssa tehdyt onnettomuustutkinnat osoittivat tyypin syyttömäksi niillä sattuneisiin onnettomuuksiin.

KZ X jäi viimeiseksi tuotantoon päässeeksi Skandinavisk Aero Industrin konetyypiksi.

Vain prototyyppi OY-AOL säästyi romutukselta. Se korjattiin lentokuntoiseksi muun muassa pidentämällä siipien kärkiväliä 10,35 metriin ja korvaamalla alkuperäinen peräsin uudella teräsputkirakenteisella. Muutostyöt nostivat koneen tyhjäpainoa 34 kilogrammaa. Korjattu kone teki ensimmäisen lentonsa 16 vuotta kestäneiden töiden jälkeen 18. lokakuuta 1994.

Tekniset tiedot
---------------

*Lähde:* 

**Yleiset ominaisuudet**

* **Miehistö:** 2
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&&09.04100009,41 m
* **Tyhjäpaino:** &&&&&&&&&&&&0529.&&&&00529 kg
* **Lentopaino:** &&&&&&&&&&&&0860.&&&&00860 kg
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Continental C145-2 -kuusisylinterinen bokserimoottori; &&&&&&&&&&&&0108.&&&&00108 kW (&&&&&&&&&&&&0145.&&&&00145 hv)
* **Potkuri:** kaksilapainen Aeromatic

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** &&&&&&&&&&&&0215.&&&&00215 km/h
* **Matkalentonopeus:** &&&&&&&&&&&&0193.&&&&00193 km/h
* **Laskunopeus:** &&&&&&&&&&&&&050.&&&&0050 km/h
* **Lakikorkeus:** &&&&&&&&&&&04400.&&&&004 400 m

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  KZ X *flymuseum.dk*. Danmarks Flymuseum. Viitattu 7.3.2017. (tanskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **SAI KZ X** Wikimedia Commonsissa

* KZ X -konetyyppi KZ & Veteranfly Klubbenin verkkosivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (tanskaksi)
**Frankfurtin lentoaseman rautatieasema** on rautatieasema Saksan Frankfurtissa. Asema yhdistää kaupungin lentoaseman itse kaupunkiin sekä maan rataverkkoon. Asema on jaettu kahteen osaan: S-Bahnin ja tavallisen rautatieliikenteen sekä ICE-liikenteen asemiin.

ICE-asema (saks. *Frankfurt (Main) Flughafen Fernbahnhof*) avattiin vuonna 1999. Sen pituus on 660 metriä ja korkeus 45 metriä. Aseman odotustilan ja lipunmyynnin yläpuolella on lasikupoli, jonka kohdalta lähtee ylikulkusilta A3-moottoritien yli lentoterminaaliin. Neljän tähden hotelli, jossa on konferenssikeskus, aiotaan rakentaa aseman päälle.

Saksan suurin lentoyhtiö Lufthansa antaa asiakkaidensa tehdä lähtöselvitys jo Kölnin tai Frankfurtin päärautatieasemalla. Matkustajien matkatavarat kuljetetaan sen jälkeen ICE-junalla lentoasemalle, jossa ne lastataan suoraan halutulle lennolle. Tämä palvelu tunnetaan nimellä *AiRail Service*. Vuorot, joilla palvelu on käytössä, on merkitty tunnuksella LH. Toinen Lufthansan palvelu on lähtöselvitystiskit moottoritien ylittävällä sillalla.

Toisella puolella moottoritietä lähempänä lentoterminaalia on S-Bahnin ja Regionalbahnin asema (saks. *Frankfurt (Main) Flughafen Regionalbahnhof*). Tämä rautatieasema avattiin 14. maaliskuuta 1972 ja se oli ensimmäinen lentokenttäasema Länsi-Saksassa. Tällä alkuperäisellä asemalla on kolme raidetta. Aseman alkuperäinen nimi oli *Frankfurt (Main) Flughafen*. Kauko- ja lähiliikenteen junat käyttivät samoja raiteita, joka usein aiheutti ruuhkia. Uuden aseman avautuminen 1999 helpotti asiaa huomattavasti.

Lähteet
-------

1. ↑  AirRail-Center Frankfurt

* Kuva laitureiltaKuva laitureilta
* Kuva laitureiltaKuva laitureilta
* Lippuhalli ja odotustilaLippuhalli ja odotustila
* S-Bahniin vievät liukuportaatS-Bahniin vievät liukuportaat

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Frankfurtin lentoaseman rautatieasema** Wikimedia Commonsissa
Sotilasansiomitalin nauha
Mauno Koiviston sotilasansiomitali Kansallisarkistossa
**Sotilasansiomitali** (Sot.am.) on Suomen puolustusvoimain komentajan myöntämä tunnustus Puolustusvoimien palveluksessa olevalle henkilölle tai Puolustusvoimiin kuulumattomalle henkilölle. Heraldikko Gustav von Numersin suunnittelema mitali perustettiin ennen Puolustusvoimien 60-vuotisjuhlaa vuoden 1978 alussa voimaan tulleella asetuksella.

Puolustusvoimissa palveleville sotilasansiomitali voidaan myöntää palveluksessa kunnostautumisesta, erityisestä neuvokkuudesta tai aloitteellisuudesta tai pelottomasta toiminnasta vaaratilanteessa. Puolustusvoimiin kuulumattomalle henkilölle mitali voidaan myöntää Puolustusvoimien hyväksi tehdystä poikkeuksellisen ansiokkaasta työstä.

Kolme millimetriä paksun sotilasansiomitalin läpimitta on 31 millimetriä ja se valmistetaan pronssinvärisestä metallista. Mitalin etupuolella on ristin päällikkeenä Suomen vaakuna ja kääntöpuolella pystyasennossa oleva liekehtivä miekka sekä sitä ympäröivät sanat Puolustusvoimat–Försvarsmakten. Sotilasansiomitalia kannetaan nauhassa kuten kunniamerkkejäkin ja virkapuvussa nauha voi olla nauhalaattana. Mitaliin kuuluvassa 32 millimetrin levyisessa nauhassa on punaisella pohjalla kolme keltaista raitaa Suomen valtiolipun vaakunan värien mukaisesti. Mitalin mukana luovutetaan omistuskirja.

Ensimmäinen sotilasansiomitali luovutettiin tasavallan presidentti Urho Kekkoselle 1978 ja toinen puolustusvoimain komentaja Lauri Sutelalle. Ensimmäinen sotilasansiomitalin varsinainen myöntämispäivä oli 4. kesäkuuta 1978 vietetty puolustusvoimain lippujuhlan päivä. Silloin niitä jaettiin 205 kappaletta. Kaikkiaan sotilasansiomitali on myönnetty useille tuhansille henkilöille.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tetri, Juha E.: *Kunniamerkkikirja*, s. 68–69. 3. täydennetty painos. Helsinki: Ajatus kirjat, 2003. ISBN 951-9440-23-2.
2. 1 2  Asetus sotilasansiomitalista, Suomen asetuskokoelma 837/1977. (Wikiaineistossa.)
**Sõmerpalu järv** (myös **Sõmerpalu veskijärv, Sõmerpalu veehoidla**) on Virossa Võrumaalla Võrun kunnassa Sõmerpalun kylässä sijaitseva padottu järviallas. Viron kielessä *veski* taikoittaa vesimyllyä ja *veehoidla* veden varastoallasta.

Maantietoa
----------

Tekojärvi on 850 metriä pitkä, 550 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 10,3 hehtaaria. Se on muodostettu patoamalla ojan uoma 130 metriä pitkällä maapadolla. Vesi on noussut täyttäen peltoaukealla sijainneet ojan pääuoma ja sen neljän sivu-uoman painaumat. Vesialueen leveys ei seuraa annettua leveyttä vaan se on leveimmillään vain 150 metriä leveä. Siinä ei ole saaria ja sen suurin syvyys on vain kaksi metriä. Järvellä on neljä tilaa ja sen rantaan tulee vain maapadolla kulkeva tie. Rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä.

Vesistösuhteita
---------------

Sõmerpalu järv kuuluu Võhandu jõen valuma-alueeseen. Siihen tulee vain yksi pitempi oja ja sen laskuoja yhtyy Võhandu jõgeen 400 metrin jälkeen. Järven valuma-alueen pinta-ala on 3,5 neliökilometriä. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

Huomautuksia
------------

1. 1 2  Kohteen ympäristön kasvillisuutta, asutusta ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Keskkonnaregister: Sõmerpalu järv (VEE2076740) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 26.7.2020. (viroksi)
2. ↑  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 26.7.2020). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Vinttikaivo Kom Ombossa, Egyptissä.
Vinttikaivo ja tulviva "noidankaivo" Virossa.
**Vinttikaivo**, **vintti** eli **kaivonvintti** eli **vipukaivo** tai **salkokaivo** on vipua ja vastapainoa hyödyntävä vedennostotyökalu. Vinttikaivo on alkujaan keksitty Mesopotamiassa ja se esitetty Sargonidien sinetissä noin vuonna 2000 eaa.. Se on vielä nykyäänkin laajalti käytössä Afrikassa ja Aasiassa peltojen kastelussa. Egyptissä laitteesta käytetään nimeä **shaduf**, millä nimellä se tunnetaan laajemmin keksintönä. Suomen maaseudulla vielä 1950-luvun alussa noin 10 prosenttia kaivoista oli vinttikaivoja.

Rakenne
-------

Vinttikaivon osat ovat runko, vipuvarsi, paljunvarsi, palju sekä mahdollinen erillinen vastapaino. Runko kannattelee vipuvartta, jonka toisessa päässä on paino ja toisessa päässä palju kiinteän varren päässä. Vipuvarsi tasapainotetaan siten, että paljun veteen painamiseen tyhjänä ja nostoon täytenä tarvitaan osapuilleen yhtä paljon voimaa. Paljun kiinteä varsi helpottaa sen täyttämistä. Vinttikaivon periaatteella toimivia nostokeventimiä käytetään yleisesti kuormien käsittelyssä varastoissa ja tehtaissa.

Vinttikaivon tyypillinen käyttö on siirtää kasteluvettä altaaseen tai kasteluojaan, joka johtaa veden pellolle. On arvioitu, että vinttikaivoa käyttäen yksi mies voi nostaa 2500 litraa vettä päivässä. Maksiminostokorkeus on noin kolme metriä.

Katso myös
----------

* Arkhimedeen ruuvi

Lähteet
-------

1. ↑  Needham, Joseph: *Science and Civilisation in Chin*. Cambridge University Press, 1965. ISBN 9780521327282. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
2. 1 2  Juuti, Petri S. & Wallenius Katri J.: *Kaivot ja käymälät, johdatus historiaan, esimerkkinä Suomi*, s. 18 & 40. Tampere: Tampere University Press, verkkojulkaisut, 2005. ISBN 951-44-6251-3. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 13.4.2017).  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Practical Answers – käsipumput (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  ASABE technical paper (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vinttikaivo** Wikimedia Commonsissa
**Irene Bredt**, myöhemmin **Sänger-Bredt** (24. huhtikuuta 1911 Bonn, Saksa – v. 1983 Berliini, Saksa) oli matemaatikko, joka tuli tunnetuksi rakettiteknologiaan ja avaruuslentoihin liittyvästä kehitystyöstään. Toisen maailmansodan aikana Bredt kehitti miehensä Eugen Sängerin kanssa suunnitelman Silbervogel-avaruuslentokoneesta. 

Bredt syntyi Bonnissa vuonna 1911 vanhaan tieteilijäsukuun. Koulunsa Bredt kävi Kölnissä. Nuorena tyttönä hän pääsi seuraamaan Fritz von Opelin suunnitteleman, 12 kiinteäpolttoaineisella raketilla varustetun Opel Rak-1-rakettiauton ennätysajoa, jossa kuljettaja, lentopilotti Volhart kiihdytti auton 100 km/h nopeuteen alle 8 sekunnin. Ajo teki 17-vuotiaaseen Ireneen suuren vaikutuksen.

Tutkijanura
-----------

Bredt ilmoittautui Bonnin yliopistoon, josta valmistui tohtoriksi vuonna 1937. Hänen väitöskirjansa aihe koski röntgensäteilyä. Samana vuonna hän otti vastaan työpaikan Trauenin rakettitutkimuskeskuksessa, missä työskenteli laitoksen johtajan, Eugen Sängerin apulaisena. Bredt vastasi laitoksen koemoottoreiden termodynamiikan laskelmista. 
Yhteisessä tutkimuksessaan kaasujen kinetiikasta Bredt ja Sänger laskivat vuonna 1938 ensimmäistä kertaa lentoalukseen yläilmakehässä avaruuden rajalla vaikuttavat aerodynaamiset voimat. Bredt ratkaisi myös raketteja varten kehitellyn kiskolaukaisualusta lämpö- ja voiteluongelmat. Lisäksi hän kehitti Sängerin kanssa teorian patoputkimoottorin termodynamiikasta.

Sodan jälkeen
-------------

Sodan jälkeen Bredt ja Sänger asuivat Ranskan miehitysvyöhykkeellä. Vuonna 1946 Ranskan Ilmailuministeriö kutsui molemmat työskentelemään Ranskaan valtiollisen lentokonetehtaan tutkimusosastolle - myöhemmin laitos tunnettiin nimellä *Société Nationale des Constructions Aéronautiques du Nord (SNCA du Nord)*. Bredt työskenteli laitoksessa Sängerin kanssa suihkumoottoritekniikan parissa.Samalla hän toimi ranskalaisen Matra-rakettivalmistajan neuvonantajana.

Pariskunta avioutui vuonna 1951. Vuonna 1954 perhe muutti takaisin Saksaan pariskunnan keskittyessä fotonimoottorin teoreettisiin tutkimuksiin. He edistivät myös SCRAMJET-moottorin kehittelyä.

Irene Sänger-Bredt työskenteli useiden avaruustoimintaa tutkivien laitosten tutkimus- ja johtotehtävissä vuoteen 1972 asti. Hänellä oli lukuisa määrä luottamustehtäviä avaruus- ja ilmailutekniikan parissa, ja hän oli *International Academy of Astronautics* -järjestön perustajajäsen. Vuonna 1970 hänelle myönnettiin *Herrman Oberth -kultamitali* tieteellisen uransa johdosta.

Lähteet
-------

* Nicolae-Florin Zaganescu: Dr. Irene Sänger-Bredt, a life for astronautics.  *Acta Astronautica*, joulukuu 2004, 55. vsk, nro 11, s. 889-894.  International Academy of Astronautics. ISSN 00945765. ScienceDirect (maksullinen) (html, pdf). Viitattu 22.8.2008.  (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Zaganescu 2004


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Vaniljalla maustettua skyriä
Skyr
**Skyr** on islantilainen rahkaa muistuttava hapanmaitotuote, joka on koostumukseltaan sakeampaa kuin jogurtti. Skyriä on valmistettu muissakin Pohjoismaissa, mutta nykyään se tunnetaan nimenomaan islantilaisen keittiön erikoisuutena.

Skyr valmistetaan pastöroimalla maitoa ja erottamalla siitä hera. Sen jälkeen maito hapatetaan ja siitä poistetaan neste. Hapatteena käytetään toisenlaista maitohappobakteerikantaa kuin rahkan valmistuksessa, ja siksi skyr on maultaan pehmeämpää kuin rahka.

Perinteisesti valmistettua skyriä ei mausteta. Skyriä myydään kuitenkin myös esimerkiksi marjoilla tai hedelmillä valmiiksi maustettuna. Myös skyr-pohjaiset smoothiet ovat kasvattaneet suosiotaan. Skyrissä on korkea proteiinipitoisuus ja matala rasvapitoisuus: skyr sisältää noin 12 % proteiinia, 3 % hiilihydraatteja ja 0,5 % rasvaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Satu Rämö, Proteiinipommi Islannista, Helsingin Sanomat, 10.3.2011 sivu D 3

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Skyr** Wikimedia Commonsissa
**Tilauspiste** (engl. *Order Penetration Point, OPP*) on hankinta- ja toimitusketjun piste, jossa kysyntä – usein tilaus – kohdistuu konkreettisesti tuotteeseen. Tilauspiste voi olla esimerkiksi varastossa tai tehtaan lattialla. Tilauspisteen paikka vaikuttaa sekä kustannuksiin että saataviin hyötyihin. Jos esimerkiksi tilaus kohdistuu toimittajan tuotevarastoon, toimitus voidaan hoitaa nopeasti. Nopea toimitus riippuu siis varastosta, jonka pitämisestä syntyy kustannuksia. Mitä laajempi toimittajan tuotevalikoima on, sitä suurempaa varastoa tarvitaan. Toisin sanoen, jos OPP on toimittajan varastossa, voidaan joko suurilla varastokustannuksilla pitää toimitusaika minimissä tai pienentää varastokustannuksia ja hyväksyä toimitusajan kasvamisen riski.

Vastaavasti tilauspisteen siirtäminen toimittajan kokoonpanoon tarkoittaa tasapainoilua nopeuden ja kapasiteetin tarpeen välillä. Tilauspisteen siirto tuotantoon mahdollistaa räätälöinnin, mutta hidastaa toimituksia entisestään. 

Tilaupisteen siirto "taaksepäin" eli toimittajan tuotevarastosta kohti tuotantoprosessin alkupäätä voi hidastaa toimituksia, mutta parantaa toimittajan tuotannon joustoa. Esimerkiksi *ship* tai *pack to order* -käytännöt.

Lähteet
-------

* Order penetration point in paper supply chains
Myöhempi Wehrmachtin Luftwaffen eversti Walter Oesau käytti Me 109 Bf C-1 konetta Condor-Legioonassa.
**Walter *"Gulle"* Oesau** (28. kesäkuuta 1913 – 11. toukokuuta 1944) oli Saksan ilmavoimien hävittäjä-ässä toisessa maailmansodassa. Hän saavutti 127 ilmavoittoa, jolloin taisteli kapteenista everstiluutnantiksi. Majuri Helmut Wickin kaaduttua vuonna 1941 Oesau kohosi myöhemmin, ensin JG 2:n eli *Richthofen*-rykmentin ja lopulta JG 1:n komentajaksi. Oesaun kaaduttua kotirintaman puolustuksessa, hänen mukaansa nimettiin tuo lentorykmentti JG 1 *Oesauksi*. 

Useissa yksikössä taistelleena ja jo vuodesta 1934 sotilaslentäjänsä uran aloittaneena, Oesauta pidettiin eräänä ilmavoimien Jagdwaffen johtajista. Hän oli kolmas henkilö maailmassa, joka saavutti sadan ilmataisteluvoiton rajapyykin. Oesau osallistui Espanjan sisällissotaan, ja saavutti "ässyyden" jo sen aikana. Nelimoottorisia koneita majuri, myöhempi eversti Oesau pudotti niin ikään useita, Saksan kotirintamaan kohdistuneessa liittoutuneiden pommitusoffensiivissa. Everstiluutnantti Oesau korotettiin everstiksi postuumisti. Hän sai useita ansiomerkkejä, kuten rautaristin ritariristin miekoin ja tammenlehvin.

Lähteet
-------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑   Viitattu 11.8.2020.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 11.8.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Scott Dixon vuonna 2013
**Scott Ronald Dixon** (s. 22. heinäkuuta 1980 Brisbane, Australia) on uusiseelantilainen kilpa-autoilija. Hän on ajanut vuodesta 2002 lähtien IndyCar-sarjassa Chip Ganassi Racing -tallissa, ja on sarjan kuusinkertainen mestari vuosilta 2003, 2008, 2013, 2015, 2018 ja 2020.

Legendaarisen Indy 500 -kilpailun Dixon on voittanut kerran, vuonna 2008. Daytonan 24 tunnin ajon Dixon on voittanut osana Ganassin tallia kahdesti, vuosina 2006 ja 2008. 

Dixon testasi Williams-tallin F1-autoa kolmen päivän ajan vuonna 2004.

Dixon on valittu kahdesti Uuden-Seelannin vuoden urheilijaksi, IndyCar-mestaruusvuosina 2008 ja 2013.

Lähteet
-------

1. 1 2  Scott Dixon *Biography*. Motor Sport Magazine. Viitattu 6.9.2022. (englanniksi)
2. ↑  Race Results - Indianapolis 500 - 2008 *Indianapolis 500 Historical Stats*. Indianapolis Motor Speedway. Viitattu 6.9.2022. (englanniksi)
3. ↑  Dixon keen on F1 move *BBC.* Viitattu 27.10.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Scott Dixon** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**LCHAD-puutos** on harvinainen aineenvaihduntasairaus, pitkäketjuisten rasvahappojen β-oksidaation häiriö. Sillä on peittyvä periytymistapa.

LCHAD-puutoksesta kärsivä syntyy yleensä oireettomana ja terveen oloisena. Suurimmalla osalla potilaista oireet puhkeavat vuoden kuluessa syntymästä. Imeväinen muuttuu tällöin yleensä vaisuksi ja syöminen heikkenee. Tätä seuraa voinnin äkillinen romahdus. Aineenvaihdunnan kriisin laukaisee usein infektio tai paasto. Joillain potilailla pitkäaikaista taudinkuvaa hallitsee sydämen vajaatoiminta, joillain maksasairaus, joka voi edetä kirroosiasteelle. Osa potilaista kärsii rabdomyolyysista, jossa lihaskudosta hajoaa, mikä tuottaa lihaskipuja ja lihasentsyymien nousua veressä. Joskus voi esiintyä hypoparatyreoosi. Tyypillisiä LCHAD-puutoksen piirteitä ovat retinopatia ja neuropatia. Retinopatia voi johtaa sokeuteen, mutta aikaisin aloitettu hoito näyttää vaikuttavan hidastavasti tai jopa pysäyttävästi sen etenemiseen. 

LCHAD-puutoksen esiintyvyys näyttää Suomessa poikkeuksellisen suurelta. Lähes aina sen aiheuttaa Suomessa sama valtamutaatio, joka on peritty molemmilta vanhemmilta. Tämän valtamutaation kantajia on arvioitu Suomessa olevan yhden henkilön 132–240:sta. Mutaation on arvioitu olevan mahdollisesti yleisempi Itä-Suomessa. Usein LCHAD-puutos havaitaan Suomessa vastasyntyneelle tehtävässä aineenvaihduntatautien seulontatutkimuksessa. Mahdollista on kuitenkin myös taudin toteaminen istukkanäytteestä useimmiten 10.–11. raskausviikolla tai lapsivesinäytteen kautta 16. raskausviikkoon asti. Harvinaisissa tapauksissa vastasyntyneelle tehtävä aineenvaihduntatautien seulonta saattaa antaa väärän negatiivisen tuloksen. Jos LCHAD-puutosta ei ole todettu ajoissa (esimerkiksi seulonnan tekemättömyyden johdosta), voi sairaus paljastua vasta aineenvaihdunnan kriisin myötä. Aineenvaihdunnan kriisi vaatii aktiivista hoitoa. Tyypillisiä sille ovat matalat verensokeriarvot, korkeat maksa-arvot sekä korkeat sydänlihas- ja raajalihasentsyymipitoisuudet veressä. Usein potilaiden veri on happamoitunut. Etenkin vapaan karnitiinin pitoisuus veressä on matala. Lisäksi veren maitohappo- ja ammoniakkipitoisuudet saattavat osoittautua kohonneiksi.

LCHAD-puutos on Suomessa yleisin pitkäketjuisten rasvahappojen β-oksidaation häiriö. Sen ensisijaiset hoitokeinot ovat paaston välttäminen ja mahdollisten infektioiden aikainen tarkka seuranta. Potilaat tarvitsevat yksilöllisesti räätälöitävän erityisruokavalion, joka on niukkarasvainen ja runsashiilihydraattinen. Keskipitkäketjuisilla rasvahapoilla on tarkoitus kiertää entsyymipuutoksen vaikutus. Ruokavaliohoito näyttää ehkäisevän äkillisiä aineenvaihdunnan kriisejä; sairauden toteaminen ja ruokavaliohoidon aloittaminen hyvissä ajoin näyttävätkin parantavan ennustetta merkittävästi. LCHAD-puutoksen taustalla Suomessa olevaa valtamutaatiota kantavilla naisilla ilmenee joskus raskauden aikana raskausmyrkytys, rasvamaksa tai HELLP-oireyhtymä erityisesti sikiön saatua taudin aiheuttavan mutaation molemmilta vanhemmilta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Teija Salokorpi, Helena Kääriäinen, LCHAD-puutos Tukiliitto 23.1.2019, viitattu 14.7.2023
**Skythes** (m.kreik. Σκύθης, *Skythēs*, lat. *Scythes*; 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen sisilialaisen Zanklen hallitsija, myös niin kutsuttu tyranni. Hänen aikanaan zanklelaisia lähetettiin Jooniaan kutsumaan heitä avukseen uuden kaupungin perustamisessa Pohjois-Sisiliaan Kale Akten niemelle. Monet Samoksen asukkaat sekä Miletoksen pakolaiset noudattivat kutsua, mutta kun he pääsivät Lokroi Epizefyrioihin Italian niemimaan kärkeen, Rhegionin tyranni Anaksilas oli ottanut Skytheen poissaolosta vaarin ja lähtenyt vihollisuuksiin itse Zanklen kaupunkia vastaan ja saanut sikulit ja samoslaiset mukaansa. Skytheen seuraajaksi tuli Hippokrates Gelalainen, joka kiinnitti Skytheen ja tämän veljen Pythogeneen ketjuihin ja lähetti heidät Inykoniin. Skythes itse onnistui pakenemaan Persian kuninkaan Dareios I:n hoviin, jossa jatkoi uraansa arvostettuna kenraalina.

Lähteet
-------

1. ↑  Smith, William: "Scythes (1)", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio.
Scott Hall
**Scott Oliver Hall** (20. lokakuuta 1958 – 14. maaliskuuta 2022 Marietta, Georgia) oli yhdysvaltalainen showpainija. Hall on paininut American Wrestling Associationissa, National Wrestling Alliancessa, World Class Championship Wrestlingissa, World Championship Wrestlingissa, Extreme Championship Wrestlingissa, Juggalo Championship Wrestlingissa, World Wrestling Entertainmentissa ja Total Nonstop Action Wrestlingissa.

Hall voitti neljä kertaa WWE Intercontinental Championshipin, kaksi kertaa WCW United States Heavyweight Championshipin, kerran WCW Television Championshipin, seitsemän kertaa WCW:n World Tag Team Championshipin (kuusi kertaa Kevin Nashin kanssa ja yhden kerran The Giantin kanssa), ja kerran AWA:n World Tag Team Championshipin (Curt Hennigin kanssa). Hall tunnettiin yhtenä nWo:n alkuperäisistä jäsenistä Hulk Hoganin ja Kevin Nashin kanssa.

Paini
-----

* Paininimet: Scott Hall, Razor Ramon, Diamond Studd, Starship Coyote
* Ilmoitettu pituus: 201 cm
* Ilmoitettu paino: 128 kg
* Syntymäpaikka: Chuluota, Florida
* Asuinpaikka: Chuluota, Florida
* Painidebyytti: 1984
* Lopetusliikkeet: Outsider's Edge / Razor's Edge (Crucifix powerbomb), Fallaway Slam, Hall Buster (Bulldog)
* Lempinimet: The Bad Guy, Lone Wolf, Big, Medium Sexy the Nash Slayer
* Tavaramerkkihuudahdus: "Hey yo!"

Sisääntulomusiikit
------------------

* Jim Johnston - Bad Boy (1992-1996)
* Jimmy Hart - Rockhouse (1996-1999, 2002)
* nWo Wolfpac Theme (1998-2000)
* The Fugees - Ready Or Not (ECW)
* Dale Oliver - Marvelous Me (2004-2005)
* Dale Oliver - The Band Theme (Alkuvuosi 2010)
* nWo Wolfpac Theme (Instrumental) (Keskivuosi 2010)

Lähteet
-------

1. ↑  Scott Hall, WWE Hall of Famer, New World Order co-founder, dies at 63
Malin kuningaskunta 1300-luvulla.
**Sundiata Keïta** oli 1200-luvulla elänyt Malin kuningaskunnan perustaja. Hän hallitsi perimätiedon mukaan vuodesta 1235 vuoteen 1255 (toisen tiedon mukaan hänen hallituskautensa kesti 25 vuotta).

Sundiata Keitan kerrotaan olleen hovista karkotettu kuninkaanpoika, joka aikuistuttuaan palasi kotikaupunkiinsa ja vapautti kansan *susu*-heimon alaisuudesta. Hän liitti valtakuntaansa ne alueet, jotka olivat tukeneet häntä kapinassa susuja vastaan. Hän antoi entisille sotilailleen viljelysmaata, minkä ansiosta viljelyala kasvoi. Mali tuotti siitä alkaen suuria määriä viljaa, puuvillaa ja maapähkinöitä.

Sundiata Keitaa koskevat tiedot ovat säilyneet lähinnä griottien levittämänä suullisena perimätietona. Hänen kerrotaan hukkuneen jokea ylittäessään. Hänen ensimmäinen seuraajansa Malin kuninkaana (mansa) oli Wali Keita. Hänelle oli oletettavasti sukua myös 1300-luvulla hallinnut kuuluisa Mansa Musa, joka oman kertomuksensa mukaan polveutui Keïtan veljestä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Iversen, Bine: Afrikan suurvalta.  *Tieteen Kuvalehti Historia*, 2009, nro 4, s. 26-31. Oslo:  Bonnier. ISSN 0806-5209.

Kirjallisuutta
--------------

* *Sundiata, voittaja. Vanha malilainen runoelma*. Afrikkalaisesta perinteestä valinnut, järjestänyt ja kääntänyt Juha Vakkuri. Helsinki: Love kirjat, 1984. ISBN 951-835-083-3.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Derryn kreivikunta** (engl. *County Derry*, iiriksi *Contae Dhoire*) eli **Londonderryn kreivikunta** (engl. *County Londonderry*) on yksi Yhdistyneelle kuningaskunnalle kuuluvan Pohjois-Irlannin kuudesta ja Irlannin saaren 32:sta historiallisesta kreivikunnasta. Se sijaitsee saaren pohjoisrannikolla historiallisessa Ulsterin provinssissa. Kreivikunta on saanut nimensä Derryn kaupungilta.

Pohjois-Irlannin kreivikunnilla ei ole ollut hallinnollista merkitystä vuoden 1972 jälkeen. Lakkautusta edeltäneessä vuoden 1971 väestönlaskennassa kreivikunnassa oli 183 094 asukasta ja sen pinta-ala oli 2 082,98 neliökilometriä. Asukkaista 52 205 asui Derryn kaupungissa (*county borough*), loput 130 889 sitä ympäröivän kreivikunnan alueella. Nykyään Derryn kreivikunnan alue kuuluu kolmeen piirikuntaan: Causeway Coast and Glens, Derry and Strabane ja Mid-Ulster.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Census of Population 1971 County Report: County and County Borough of Londonderry Belfast: Her Majesty's Stationery Office.  Arkistoitu 5.10.2015. Viitattu 26.11.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Derryn kreivikunta** Wikimedia Commonsissa

Mussendenin temppeli Derryn kreivikunnassa
Irlannin kreivikunnat

|  |  |
| --- | --- |
| Connacht | 
* Galway
* Leitrim
* Mayo
* Roscommon
* Sligo

 |
| Leinster | 
* Carlow
* *Dublin*
	+ Dún Laoghaire–Rathdown
	+ Etelä-Dublin
	+ Fingal
* Kildare
* Kilkenny
* Laois
* Longford
* Louth
* Meath
* Offaly
* Westmeath
* Wexford
* Wicklow

 |
| Munster | 
* Clare
* Cork
* Kerry
* Limerick
* Tipperary
* Waterford

 |
| Ulster | 
* *Antrim*†
* *Armagh*†
* Cavan
* *Derry*†
* Donegal
* *Down*†
* *Fermanagh*†
* Monaghan
* *Tyrone*†

 |

*Kursivoiduilla* kreivikunnilla ei ole hallinnollista merkitystä • †Kreivikunta kuuluu Pohjois-Irlantiin
**Galla Placidia** (Aelia Galla Placidia, noin 390 – 27. marraskuuta 450) oli Theodosius I:n tytär ja keisarien Honoriuksen ja Arcadiuksen siskopuoli.

Vallatessaan Rooman vuonna 410 viigoottien kuningas Alarik otti Gallan panttivangiksi, ja gootit veivät hänet mukanaan Galliaan. Vuonna 414 Galla joutui menemään naimisiin Ataulfin kanssa. Ataulf oli Alarikin lanko ja hänestä oli tullut visigoottien uusi kuningas Alarikin kuoleman jälkeen. Vuonna 415 Ataulf kuoli ja seuraavana vuonna Galla palautettiin roomalaisille.

Gallan velipuoli Länsi-Rooman keisari Honorius pakotti hänet menemään naimisiin kenraali Konstantiuksen kanssa. He saivat yhdessä pojan, josta tuli myöhemmin Valentinianus III, ja tytön, Justa Grata Honorian. Vuonna 421 Konstantiuksesta tuli Honoriuksen kanssahallitsija ja samalla Gallasta tuli keisarinna, *augusta*.

Kun Konstantius kuoli, Galla joutui jättämään Länsi-Rooman ja hakeutumaan Konstantinopoliin Theodosius II:n hoviin. Kun Honorius kuoli vuonna 423, julistautui muuan Johannes Länsi-Rooman keisariksi. Theodosiuksen avulla Johannes kukistettiin ja Gallan pojasta Valentinianuksesta tehtiin Länsi-Rooman keisari. Todellisuudessa Galla oli todellinen hallitsija. Hän valitsi erään Felixin korkeimmaksi sotilaspäällikökseen, *magister militumiksi*. Felix kuitenkin tapettiin erään Johanneksen tukijan, kenraali Aetiuksen käskystä. Galla kuoli vuonna 450, vähän ennen kuin hunnit Attilan johdolla hyökkäsivät nykyisen Italian alueelle.

Galla Placidia oli luonteeltaan hurskas ja korjautti useita kirkkoja Roomassa ja Ravennassa, jossa on myös hänen hautakappelinsa.

Lähteet
-------

* Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: *Antiikin käsikirja*. Helsingissä: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Castrén & Pietilä-Castrén 2000, s. 185.
2. ↑  Castrén & Pietilä-Castrén 2000, s. 64.

Kirjallisuutta
--------------

* Barth, Reinhard: *Historian suurnaiset*. (Frauen, die Geschichte machten. Von Hatschepsut bis Indira Gandhi, 2004.) Suomentaneet Tuulikki Virta ja Katja Zöllner. Helsingissä: Ajatus, 2005. ISBN 951-20-6762-5.
* Ketvel, Urho: *Galla Placidia. Myöhäisantiikin vaikuttajanainen*. Helsinki: Yliopistopaino, 2000. ISBN 951-570-408-1.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Tero Markus Nykänen** (s. 10. marraskuuta 1981) on suomalainen kamppailu-urheilija ja valmentaja. Hän on toiminut kasvattajaseurassaan Järvenpään Taekwondo Hwang ry:ssä valmentajana vuodesta 1997 ja vastannut seuran toiminnasta toiminnanjohtajana vuodesta 2003. Nykänen on kilpaillut vuosina 1996–2001 kansallisella tasolla taekwondossa, potkunyrkkeilyssä, nyrkkeilyssä, Sin Moo Hapkidossa sekä Hoi Jeon Moo Soolissa. Hän lopetti kilpailemisen vuonna 2001 kokonaan ja siirtyi valmentajaksi.

Kilpailutuloksia
----------------

* Taekwondo Mudo Itsepuolustus SM-1 1998, Helsinki
* Taekwondo Mudo Itsepuolustus EM-1 1998, Helsinki
* Hoi Jeon Moo Sool Itsepuolustus SM-3 1998, Vantaa
* Sin Moo Hapkido SM-3 -65kg, 1998, Pori
* Sin Moo Hapkido SM-2 -65kg, 1999, Pori
* Nyrkkeily, Sotilaiden SM-1, 2001, Pori
* Potkunyrkkeily, FC SM-3 -63,5kg, 2001, Järvenpää

Nykyään Tero Nykänen toimii omavalmentajana eli Personal Trainerina pääkaupunkiseudun alueella.

Aiheesta muualla
----------------

* Järvenpään Taekwondo Hwang ry. (Arkistoitu – Internet Archive)