recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
**Päivätär** oli Helsingissä vuosina 1863–1865 ilmestynyt sanomalehti.

Ruotsinkielistä *Barometerniä* julkaissut Ernst Linder perusti *Päivättären* vuoden 1863 valtiopäivien edellä. Se oli ensimmäinen suomenkielinen liberaalilehti, joka vaati *Helsingfors Dagbladin* tavoin perustuslaillisia uudistuksia, mutta korosti kielikysymyksessä suomen ja ruotsin tasa-arvoa. Kerran viikossa ilmestynyt lehti sai nopeasti lähes tuhat tilaajaa eri puolilta maata, mutta valtiopäivien jälkeen sen levikki laski kolmanneksella.

Linder luopui *Päivättären* toimittamisesta vuoden 1865 alussa, mutta sen julkaisemista jatkettiin vuoden loppuun saakka Abraham Nylanderin johdolla. Sen jälkeen lehti yhdistettiin *Suomettareen*, jonka toimittajaksi myös Nylander siirtyi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suomen lehdistön historia 6: Hakuteos Kotokulma – Savon Lehti*, s. 291–292. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-240-5.
2. 1 2  *Suomen lehdistön historia 1: Sanomalehdistön vaiheet vuoteen 1905*, s. 293–294. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-220-0.

Aiheesta muualla
----------------

* *Päivätär* digitoituna kansalliskirjastossa
**Andres Lipstok** (s. 6. helmikuuta 1957 Haapsalu) on virolainen poliitikko ja pankinjohtaja. Lipstok toimi Viron keskuspankin pääjohtajana vuosina 2005–2012. Lipstok on tehnyt pitkän uran talouselämässä ja politiikassa. Vuosina 2004–2008 hän toimi Viron olympiakomitean varapresidenttinä. Hän on ollut Reformipuolueen jäsen aina puolueen perustamisesta vuodesta 1994 lähtien.

Lipstok oli Riigikogun jäsen vuosina 1995–2005. Hän toimi Viron valtiovarainministerinä 1994–1996 ja talousministerinä 1995–1996. Hän oli myös Läänemaan maakunnan kuvernööri vuosina 1989–1994.

Lipstok oli Viron eurojäsenyyden uskollinen kannattaja ja toimi keskuspankin johdossa maan ottaessa euron käyttöön vuoden 2011 alusta. Hän on korostanut finanssisektorin vakauden tärkeyttä Virossa, jonka lainamarkkinoita hallitsevat Pohjoismaiset pankit. Lipstok kehotti myös Baltian maiden keskustaoikeistolaisia hallituksia säilyttämään konservatiivisen finanssipolitiikan myös tulevaisuudessa.

Lipstok on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Hän on valmistunut Tarton yliopistosta pääaineenaan rahoitus.

Lähteet
-------

1. 1 2  Andres Lipstok to pass the torch to Ardo Hansson  6.6.2012. Eesti Pank. Viitattu 15.4.2014. (englanniksi)
2. 1 2  Profile: Estonian central bank chief Andres Lipstok *reuters.com*.  31.12.2010. Reuters.  Arkistoitu 15.4.2014. Viitattu 15.4.2014. (englanniksi)


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Vahur Kraft** | **Viron keskuspankin johtaja**2005−2012 | Seuraaja:**Ardo Hansson** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Georges Savaria** (27. maaliskuuta 1916 Montréal – 1998) oli kanadalainen pianisti, ondes Martenot'n soittaja ja säveltäjä.

Savaria opiskeli isänsä Joseph-Élien johdolla pianon- ja urkujensoittoa. Teoriassa hän sai yksityisopetusta Claude Champagnelta. Hän sai vuonna 1937 pianistina Prix d'Europen ja lähti Pariisiin, jossa häntä opettivat Louis Aubert (harmonia, teoria), Lazare Lévy (piano), Marguerite Long (piano) ja Pierre Lucas (piano). Lisäksi hän opiskeli Schola Cantorum de Parisissa kontrapunktia Daniel-Lesurin ja urkujensoittoa Olivier Messiaenin johdolla. Toisessa maailmansodassa hän joutui internoiduksi leirille, mutta hänen onnistui paeta ja palata Kanadaan vuonna 1943.

Savaria on esiintynyt pianistina muun muassa Québecin sinfoniaorkesterin kanssa. Hän opiskeli ondes Martenot'n soittoa vuosina 1959–1960 ja soitti sitä muun muassa Claude Champagnen *Altituden* kantaesityksessä CBC-sinfoniaorkesterin kanssa vuonna 1960.

Savaria kuului Conservatoire de musique du Québec'n pysyvään henkilökuntaan vuodesta 1965. Hänen oppilaidensa joukossa oli Albert Grenier. Vuosina 1976–1978 hän opetti pianonsoittoa Conservatoire de Trois-Rivières'ssa, ja vuosina 1978–1980 hän toimi sen johdossa. Hänen omien sävellystensä joukossa on pianokonsertto (1951), lauluja ja pianokappaleita.

Lähteet
-------

1. ↑  Author: "Savaria, Georges, 1916-1998" *Conservatoire de musique et d'art dramatique Québec*. Viitattu 5.9.2019. [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3 4  The Canadian Encyclopedia: Georges Savaria (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Andres Põder** (s. 22. marraskuuta 1949 Haapsalu) on virolainen evankelis-luterilaisen kirkon arkkipiispa, pappi ja poliitikko. Hänet valittiin arkkipiispaksi 24. marraskuuta 2004, ja hän astui virkaan 2. helmikuuta 2005. Hänen virkakautensa päättyi tammikuussa 2015. Põderin edeltäjä oli Jaan Kiivit nuorempi. 

Põder on naimisissa, ja hänellä on kaksi poikaa, jotka ovat kumpikin teologeja. Hänen tyttärensä kuoli vuonna 2004.

Põder opiskeli kirkon teologisessa instituutissa, sai pappisvihkimyksen 19. syyskuuta 1976 ja palveli useita seurakuntia vuosina 1976–2005. Hän toimi vuosina 1990–2005 kirkon konsistorion asessorina ja Pärnun rovastikunnan rovastina. Hän myös luennoi teologisessa instituutissa.

Poliittisella urallaan Põder toimi Pärnun kaupunginvaltuuston varapuhemiehenä ja sen opetuslautakunnan puhemiehenä. Hän oli myös aikoinaan Viron kongressin jäsen. Hän oli Viron kristillis-demokraattisen liiton perustajajäseniä 1980-luvun lopulla ja vaikutti sittemmin isänmaaliitossa. Hänestä tuli vuonna 2001 Pyhän Konstantinus Suuren ritarikunnan jäsen.

Lähteet
-------

1. ↑  Kunnas, Kaja: Viron uusi arkkipiispa puoltaa perinteitä.  *Helsingin Sanomat*, 8.12.2014, s. A24. Helsinki:  Sanoma. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 8.12.2014.
2. ↑  Rev. Andres Põder Elected Archbishop of Estonian Church (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku uus peapiiskop on Andres Põder
4. ↑  Euroopan parlamentin puhemies sekä Eurooppa-neuvoston ja Euroopan komission puheenjohtajat tapasivat suurten uskontokuntien korkea-arvoisia edustajia keskustellakseen ihmisarvokysymyksistä[vanhentunut linkki]
5. ↑  Eesti Evangeelne Luterlik Kirik: Peapiiskop Andres Põder (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Jaan Kiivit** | **Viron arkkipiispa**2005–2015 | Seuraaja:**Urmas Viilma** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Uupune** oli kylä Karjalankannaksella Kivennavan pitäjässä viitisen kilometriä Kirkonkylästä koilliseen Terijoki–Viipuri-maantien varressa. Uupuneen viisi taloa olivat tiiviinä rykelmänä tien varressa.

Nykyisin talojen paikat ovat metsittyneet. Hävinneen Uupuneen kylän sijannin löytää Pervomaiskojesta pohjoiseen Rybatski Hutorin lomakylän jälkeisestä neljän tien risteyksestä. Hieman tiestä kauempana sijainneen Munnen talon paikalla on peltoa.

Lähteet
-------

1. ↑  *Kivennapa kylästä kylään* Kivennapalaisten pitäjäseura ry 1987 s.213-215 ISBN 951-99842-3-2
2. ↑  VirtuaaliKivennapa *kivennapa.fi*. Viitattu 15.12.2015.

Kivennavan kylät
Ahjärvi • Hartonen • Hiirelä • Holttila • Ikola • Jalkala • Joutselkä • Jäppinen • Kanala • Karvala • Kaukolempiälä • Kauksamo • Kekrola • Kivennavan kirkonkylä • Kontu • Korpikylä • Kotselkä • Lavola • Liikola • Lintula • Lipola • Miettilä • Multala • Mustapohja • Pamppala • Patrikki • Pihlainen • Polviselkä • Raivola • Rantakylä • Rasala • Riihisyrjä • Riihiö • Rontu • Räikylä • Saarenmaa • Seppälä • Siiranmäki • Soppikylä • Suurselkälä (Suurselkä) • Tammiselkä • Tirttula • Tonteri • Uupune • Vaittila • Vanhakylä • Vehmainen • Voipiala • Vuottaa • Ylentelä
**Andres Küng** (13. syyskuuta 1945 – 10. joulukuuta 2002) oli ruotsalainen lehtimies, tietokirjailija ja poliitikko. Hänen sukujuurensa olivat Virossa. Hänen vanhempansa olivat ruotsinvirolaisia pakolaisia.

Küng kirjoitti yli 50 kirjaa, joista suurin osa käsitteli Baltian maita. Hän kirjoitti myös paljon lehtiartikkeleita ja piti luentoja Baltiasta. Hän oli mukana Ruotsin kansanpuolueen sekä Ruotsiin paenneen Viron liberaalipuolueen toiminnassa ja muissa balttiemigranttien järjestöissä.

Küngin teoksia julkaisi suomeksi Kustannuspiste.

Kirjat
------

* Unelma vapaudesta. Passiivinen vastarinta nyky-Baltiassa. Kustannuspiste Oy, 1979. ISBN 951-95192-9-7

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Lincolnin piispanpalatsin rauniot
**Robert de Chesney** (k. 1166) oli keskiaikainen Lincolnin piispa. Hän oli William de Chesneyn veli ja Gilbert Foliotin setä. Pariisin tai Oxfordin yliopistossa opiskellut de Chesney toimi Leicesterin arkkidiakonina ennen valintaansa Lincolnin piispaksi. Hänen piispakaudeltaan on säilynyt yli 240 historiallista dokumenttia.

Chesneyn perhe oli kotoisin Calvadoksen alueelta Normandiasta. Hänen vanhempansa olivat Roger de Chesney ja Alice de Langetot. Hän opiskeli joko Oxfordissa tai Pariisissa, koska hänestä käytettiin myöhemmin titteliä *magister*. Hänestä tuli Leicesterin arkkidiakoni noin vuonna 1146.

Piispana ollessaan Chesney perusti markkinapaikan Bansburyyn vuonna 1154. Hän kuoli vuonna 1166 ja on haudattu Lincolnin tuomiokirkkoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Robert de Chesney *Oxford Dictionary of National Biography*. Oxford University Press. Viitattu 25.12.2011. (englanniksi)
2. ↑  Diana E. Greenway: Bishops *Fasti Ecclesiae Anglicanae 1066-1300: volume 3: Lincoln*. Institute of Historical Research.  Arkistoitu 9.8.2011. Viitattu 2.11.2011. (englanniksi)
3. ↑  Diana E. Greenway: Archdeacons: Leicester *Fasti Ecclesiae Anglicanae 1066-1300: volume 3: Lincoln*. Institute of Historical Research. Viitattu 12.12.2011. (englanniksi)
4. ↑  Amt, Emilie: *The Accession of Henry II in England: Royal Government Restored, 1149-1159*, s. 55. Boydell Press, 1993. Google books (viitattu 24.11.2012). (englanniksi)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Alexander Lincolnilainen** | **Lincolnin piispa**1148–1166 | Seuraaja:**Geoffrey** |
Koristeellinen uurna
**Uurna** eli **hautauurna** eli **tuhkauurna**[1] on yleisimmin savesta tai metallista valmistettu kannellinen vaasi, jonka alaosa on usein kapeampi kuin yläosa. Uurnassa ei yleensä ole kantokahvoja.
Monissa vanhoissa kulttuureissa uurniin säilöttiin kuolleen ihmisen tuhkat. Antiikin roomalaisilla oli erillisiä uurnaholveja, joihin uurnat asetettiin siistiin riviin.

Nykyisinkin on tapana säilöä polttohaudatun vainajan tuhka uurnaan. Tuhkauurnia voidaan säilöä esimerkiksi uurnaholvissa, hautausmaiden uurnalehdoissa, perhehaudoissa tai tuhkan voi sirotella muistolehtoon. Tuhkauurnan voi säilöä myös kotona. Suomessa kuitenkin on tuhka haudattava tai muuten sijoitettava pysyvästi vuoden kuluessa tuhkauksesta (hautaustoimilain 7 luvun 19 § mukaan). Lakia tulkitaan niin, ettei Suomessa vainajan tuhkaa saa säilöä kotona.

Vaaleissa säiliötä, johon äänestysliput laitetaan, kutsutaan vaaliuurnaksi, vaikka se ei yleensä ole uurnan muotoinen.

Lähteet
-------

1. ↑  *Kielitoimiston sanakirja.* Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus 2007. ISBN 978-952-5446-20-3. Osa 3, s. 352, hakusana tuhkauurna.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Uurna** Wikimedia Commonsissa
**Antti Ilari Nousjoki**, vuoteen 2005 **Lassila** (s. 10. lokakuuta 1974 Hyvinkää) on suomalainen arkkitehti.

Nousjoki syntyi tutkimusjohtaja Jukka Lassilan ja Inkeri Koski-Lammin (o.s. Nousjoki) perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 2005 on toimittaja Josetta Mykkänen. Nousjoki valmistui arkkitehdiksi 2003 ja opiskeli Delftin teknillisessä yliopistossa 1998–1999. Työskenneltyään useissa koti- ja ulkomaisissa arkkitehtitoimistoissa hänestä tuli 2004 Arkkitehtitoimisto ALAn osakas. Toimiston palkittuja suunnitelmia, jotka Nousjoki on laatinut Juho Grönholmin, Janne Teräsvirran ja Samuli Woolstonin kanssa, ovat muun muassa teatteri- ja konserttitalo Kilden Kristiansandissa Norjassa (1. palkinto 2005), Viron kansallismuseo (2. palkinto 2006) ja Hanasaaren asuinalue Espoossa (1. palkinto 2007). Rakennustietosäätiö RTS:n Pietilä-palkinnon toimisto sai 2008.

Nousjoki voitti kollegoineen Helsingin keskustakirjaston suunnittelukilpailun vuonna 2013.

Kuvia tuotannosta
-----------------

* Kilden, Norja (2012). Kilden, Norja (2012).
* Helsingin keskustakirjasto Oodi (2018). Helsingin keskustakirjasto Oodi (2018).
* Hotelli Marriott, Tampere (2020). Hotelli Marriott, Tampere (2020).

Lähteet
-------

1. 1 2  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 673-674. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. ↑  Häkkinen, Auri: Arkkitehtitoimisto Ala voitti keskustakirjaston arkkitehtuurikilpailun *Rakennuslehti*.  14.6.2013. SMF. Viitattu 17.6.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kun arkkitehdin kunnianhimo ja kaupunkilaisten toiveet kohtaavat
Maailman digikirjaston logo.
**Maailman digitaalinen kirjasto** (engl. *World Digital Library*) on Yhdistyneiden kansakuntien kasvatus-, tiede- ja kulttuurijärjestö Unescon hanke, joka pyrkii saattamaan internetin välityksellä eri kulttuurien kirjallisia aineistoja avoimeen ja ilmaiseen käyttöön. Sen tavoitteena on kulttuurien välisen ymmärryksen laajentaminen, lähdeaineiston tuottaminen koulutuksen ja tutkimuksen käyttöön sekä aineiston saatavuuden parantaminen. 

Kirjastohanke avattiin virallisesti 21. huhtikuuta 2009. Ehdotuksen hankkeesta teki yhdysvaltalainen Kongressin kirjaston pitkäaikainen johtaja James Billington vuonna 2005.

Maailman digitaalisen kirjastoon osallistuvat organisaatiot
-----------------------------------------------------------

Mukaan osallistuvien organisaatioiden määrä on lisääntynyt huomattavasti hankkeen edetessä. Maailman digitaalinen kirjastoon osallistuu aineistoillaan ja työpanoksellaan suuri joukko kansallis- ja tutkimuskirjastoja, kansallisarkistoja, yliopistoja ja kulttuurisäätiöitä maailman eri puolilta. Heinäkuun 2021 alussa mukana oli noin 200 organisaatiota. Suomesta Maailman digitaaliseen kirjastoon osallistuu Kansalliskirjasto.

Lähteet
-------

1. ↑  UN puts global treasures online  21.4.2009. BBC, bbc.co.uk. Viitattu 4.7.2021. (englanniksi)
2. ↑  About the World Digital Library: Partners *Maailman digitaalinen kirjasto, wdl.org*. Viitattu 4.7.2021. (englanniksi)
3. ↑  Tuomas Linnake: Kansalliskirjasto liittyi World Digital Libraryyn *Ilta-Sanomat, is.fi*.  12.6.2009. Viitattu 4.7.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* World Digital Library (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |

 |
**Hastingsin vasta-aurinkokaari** on harvinainen halomuoto. Se muistuttaa Wegenerin vasta-aurinkokaarta, mutta on sitä paljon harvinaisempi.

Hastingsin vasta-aurinkokaari syntyy Parry-asentoisista jääkiteistä eli kiteistä, joiden pääakseli ja kaksi prismapintaa ovat vaakasuorassa. Valon kulku kiteessä on sama kuin Wegenerin vasta-aurinkokaarella. Kaari esiintyy kaikkialla hyvin lähellä Wegenerin vasta-aurinkokaarta, mutta sivuaa Parryn kaaria, kun taas Wegener sivuaa 22 asteen sivuavia kaaria. Jos siis auringon korkeus on sellainen, että 22° ylläsivuava ja yläkovera Parryn kaari ovat tarpeeksi erillään toisistaan, Wegenerin ja Hastingsin vasta-aurinkokaaret eroavat toisistaan tässä kohdassa ollen mahdolliset erottaa toisistaan.

Ilmiöstä tunnetaan vain kymmenkunta havaintoa, ja luonnollisilla valonlähteillä on tähän mennessä havaittu neljästä eri Parryn kaaria sivuavasta osamuodosta havaittu vain yläkoveraa Parryn kaarta sivuava kaari. Ensimmäisen kerran kaaren valokuvasi Walter Tape vuonna 1986 Etelämantereella, jolloin myös samasta jääkiteen asennosta syntyvät Tapen kaaret kuvattiin ensimmäistä kertaa. Ilmiön teorian esitti C. S. Hastings vuonna 1920.

Lähteet
-------

1. 1 2  Riikonen, Marko: *Halot – Jääkidepilvien valoilmiöt*, s. 85. Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 2011. ISBN 978-952-5329-89-6.
2. 1 2  Pekkola, Marko & Sillanpää, Mika & Ruoskanen, Jukka: "Vasta-aurinkokaaret", *Valkean taivaan vieraat*, s. 61–62. Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 1999. Teoksen verkkoversio (PDF).  (Arkistoitu – Internet Archive)
**Henry Huntingdonilainen** (engl. *Henry of Huntingdon*, k. noin 1157) oli Huntingdonin arkkidiakoni melkein viidenkymmenen vuoden ajan. Tässä virassa hän seurasi isäänsä Nicholasta. Hän kirjoitti muutamia merkittäviä teoksia, tärkeimpänä *Historia Anglorum*, Englannin historia, jota hän kirjoitti 1120-luvulta aina Henrik II:n hallituskaudelle saakka. *De contemptu mundi* puolestaan kertoo satiirin keinoin aikansa johtavista miehistä ja naisista.

Kirjallisuutta
--------------

* Crouch, D.: *The Norman – The history of a Dynasty*. London: Hambledon Continuum, 2002. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Rubén Blades esiintymässä vuonna 2012.
**Rubén Blades Bellido de Luna** (s. 16. heinäkuuta 1948 Panamá, Panama) on panamalainen Grammy-palkittu salsamuusikko, säveltäjä, juristi, Emmy-palkittu näyttelijä ja poliitikko. Blades on Panaman menestyneimpiä laulajia.

Ura
---

Blades on uudistanut salsamusiikkia modernisoimalla kappaleiden sovituksia korvaamalla perinteiset torvisektiot ja perkussiot syntetisaattoreilla ja rummuilla. Bladesin sanoitukset ilmentävät laajaa lukeneisuutta ja ovat poliittisesti kantaa ottavia. Ennen oman yhtyeensä perustamista Rubén Blades esiintyi muun muassa Ray Barretton ja Willie Colónin yhtyeissä. Vuonna 1982 perustettu *Seis del Solar* -yhtye (myöhemmin *Sons del Solar*) yhdistää musiikissaan latinalais-, rock- sekä reggae- ja muuta karibialaista musiikkia. Blades on levyttänyt sekä espanjaksi että englanniksi.

Blades on näytellyt muun muassa televisiosarjassa *Gideon's Grossing* ja minisarjassa *The Josephine Baker Story* (1991). Lisäksi hän on näytellyt useissa elokuvissa, kuten *Mieletön keikka* (1989), *Autiomaan vangit* (1996), *Pahan oma* (1997), *Kaikki kauniit hevoset* (2000), *Kuvittelen kaiken, Argentiina* (2003) ja *Once Upon a Time in Mexico* (2003). Vuonna 1998 Blades jakoi Marc Anthonyn kanssa pääosan Paul Simonin Broadway-musikaalissa *The Capeman*.

Bladesilla on juristin tutkinto Panaman ja Harvardin yliopistoista. Hän on toiminut kotimaansa politiikassa. Perustettuaan Panamaan uuden puolueen Movimiento Papa Egorón hän asettui ehdolle vuoden 1994 presidentinvaaleissa, joissa hän sai 17 prosenttia äänistä ja jäi kolmanneksi. Panaman presidentti Martín Torrijos nimitti Bladesin syyskuussa 2004 Panaman matkailuministeriksi.

Yksityiselämä
-------------

Bladesin isä on juuriltaan brittiläinen muusikko Rubén Blades Bosques, kuubalaissyntyinen äiti on pianisti ja näyttelijä Anoland Bellido de Luna. Blades avioitui vuonna 1986 näyttelijä Lisa Lebenzonin kanssa, mutta he ovat sittemmin eronneet.

Palkinnot
---------

* Imagen Award (2004)
* ALMA Award (2001)

### Ehdokkuudet

* Daytime Emmy (2004)
* Emmy (1995, 1997)
* Independent Sprit Award (1986)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rubén Blades, Classical Artist Biographies. All Media Guide, 2009. Answers.com 11.6.2009
2. ↑  Ruben Blades  2004. Biografías y Vidas. Viitattu 11.6. 2009. (espanjaksi)
3. ↑  Panama Government 1995  9.8. 2002. Photius Coutsoukis. Viitattu 11.6.2009. (englanniksi)
4. ↑  Rubén Blades *kaosenlared.net*. Viitattu 11.6.2009. (espanjaksi)
5. ↑  Ruben Blades *nndb.com*. Viitattu 11.6.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Rubén Blades Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Maharashtranpaimenkoira** (*Maharashtrian Dhangari Kutra*) on intialainen koirarotu.

Ulkonäkö
--------

Rotu muistuttaa hieman sitä kookkaampaa tiibetinmastiffia. Silmät ovat "tulen tapaan säkenöivät". Häntä on pitkä, tuuhea ja yleensä selän yllä kannettu. Väritys vaihtele, mutta se on yleensä musta valkoisin merkein (yläosa musta ja alaosassa valkoinen juova/"vatsaviiva"). Säkäkorkeus on noin 51 cm ja paino noin 14 kg.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Maharashtranpaimenkoira on valpas, ketterä, sitkeä ja äärimmäisen energinen. Se kykenee paimentamaan keskeytyksettä koko päivän ajan, jopa hankalakulkuisessa maastossa. Nomadien kasvattamat yksilöt liikkuvat heidän karavaaniensa kanssa ja vartioivat öisin heidän leirejään.

Alkuperä
--------

Rotu on kotoisin Maharashtrasta. Sitä on käytetty lampaiden ja vuohien paimentamiseen mäkisessä maastossa, ja toisinaan myös pienriistan metsästykseen. Osa asiantuntijoista uskoo sen olevan lähellä sukupuuttoa, koska se on sekoittunut liikaa paikallisten sekarotuisten koirien kanssa. Nykyisin puhdasrotuisia yksilöitä löytyy lähinnä Vidarbhassa sijaitsevasta Chikhaldarasta, missä niitä kasvattavat korkut, sekä Ahmednagarissa sijaitsevasta Dhawalpurista.

### Etymologia

Sana *dhangar* tarkoittaa paimenta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 447-448. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
**Antti Adrian Nordlund** (15. huhtikuuta 1807 Merikarvia – 13. joulukuuta 1880) oli suomalainen kirkkomuusikko ja lukkari joka julkaisi vuonna 1850 ensimmäisen suomalaisen neliäänisen koraalikirjan.

Nordlundin isä oli kalastaja Antti Nordlund. Hän kävi kolme vuotta koulua mutta joutui sitten lopettamaan varojen puutteessa koulunkäynnin. Nordlund oli sitten vt. lukkarina Kristiinankaupungissa 1823–1825 ja Närpiön seurakuntaan kuuluneessa Korsnäsin kappelissa 1825–1827. Tämän jälkeen hän oli vakinaisena lukkarina Mustasaaren seurakuntaan kuuluneessa Raippaluodon kappelissa 1826–1827 ja vuodesta 1827 lukkarina Mustasaaressa. Nordlund oli myös Mustasaaren seurakunnan urkuri vuodesta 1864 ja hän toimi laulunopettajana Vaasan kouluissa. 

Nordlund sai director cantus-arvonimen 1851. Nordlundin vuonna 1852 painattaman suomalaisen koraalikirjan painoksesta suurin osa tuhoutui Vaasan palossa samana vuonna.

Nordlund oli naimisissa Lovisa Sandellin kanssa. Heidän poikansa oli oopperalaulaja (basso) Adrian Nordlund.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 6, palsta 462
2. ↑  Biografinen nimikirja : elämäkertoja Suomen entisiltä ja nykyajoilta. Edlund, Helsinki 1883, hakusana Nordlund, Antti Adrian s. 823 (Internet Archive)
*Tämä artikkeli kertoo kaupunginosasta Lahdessa. Sanan muista merkityksistä katso Lotila (täsmennyssivu).*
**Lotila** on Lahden Kerinkallion kaupunginosaan kuuluva osa-alue, joka sijaitsee valtatie 12:n ja nelostien risteyksen länsipuolella. Alue on aikanaan kehittynyt valtion leveäraiteisen Riihimäki–Pietari-radan ja kapearaiteisen Loviisan–Vesijärven rautatien varteen. Rautateiden risteysalueella sijaitseva Lotila tunnetaan teollisuusalueistaan ja musiikkipainotteisesta Lotilan koulusta.

Historia
--------

Lotilan talo erotettiin vuonna 1856 Lahden kylässä sijainneesta Savolan kantatilasta ja se annettiin 1890-luvulla Hollolan köyhille. Lotilan talossa toimi Hollolan ja Lahden yhteinen vanhainkoti vuodesta 1905 lähtien, kunnes talo siirtyi Lahden kaupungin omistukseen ja siitä tehtiin kansakoulu.

*Lotila*-nimen arvellaan juontuvan lähellä kulkeneesta Lotiseva-joesta ja sitä ympäröivästä suoperäisestä maa-alueesta. Lotilan talon eteläpuolella ovat sijainneet Ylä-, Etu- ja Taka-Lotila.

Riihimäki–Pietari-rata valmistui vuonna 1870. Loviisan–Vesijärven rautatien kapearaiteisen radan valmistuminen 1900-luvun alussa teki Lotilasta ratojen risteyspaikan. Rautatie oheistoimintoineen vaikutti Lotilan muuntumiseen teollisuusalueeksi.

Loviisan–Vesijärven rautatie leveäraiteistettiin vuonna 1960. Lotilan läpi kulkeva kapearaiteinen rataosuus purettiin ja nykyiselle Lahti–Loviisa-radalle rakennettiin valtion leveäraiteiselta Lahti–Kouvola-radalta erkaneva vaihde.

Lotila nykyään
--------------

Nykyisin tässä Lahden rautatieaseman itäpuolella sijaitsevassa kaupunginosassa haarautuvat Lahti–Kouvola-radalta rataosuudet Lahti–Heinola koilliseen ja Lahti–Loviisa etelään. Kaupunginosassa on myös laajahkoja teollisuusalueita.

Alueen nykyisessä tiennimistössä näkyy viittauksia sitä muuttaneeseen rautatie- ja teollisuusympäristöön (Teknikonkatu, Hiojankatu, Vaihdekatu). Alueen läpi kulkee myös Vanhanradankatu, jonka kohdalla Loviisan–Vesijärven rautatien kapearaiteinen rata ennen kulki.

Lotilan nimeä kantava, vuonna 1955 käyttöön vihitty musiikkipainotteinen Lotilan peruskoulu sijaitsee nykyään Paavolan kaupunginosassa.

Lähteet
-------

* Paavola (Arkistoitu – Internet Archive) – Lahden kaupunginkirjaston paikannimihakemisto.
* Lotila[vanhentunut linkki] – Lahden historiaa -verkkosivu.
* *Lotilan teollisuusalue laajenee*, Etelä-Suomen sanomat, 21.5.1985, s. 3.
* Lotilan vaivaistalon alkuvaiheet (Arkistoitu – Internet Archive) – Arno Forsius.

### Viitteet

1. ↑  Lahden karttapalvelu: Kerinkallio (Kartan valikoista karttapohjaa vaihtaa ja valikosta voi hakea erilaisia palveluja, kuten esiemrkiksi kouluja) Lahden kaupunki, lahti.fi. Viitattu 17.3.2019.
Intian presidentti Pratibha Patil myöntämässä Pravasi Bharatiya Samman -palkintoa Ruby Pawankarille vuonna 2010.
**Ruby Pawankar** on intialainen Japanissa työskentelevä lääkäri, joka toimi Maailman allergiajärjestön puheenjohtajana vuosina 2012–2013. Intian hallitus myönsi hänelle vuonna 2010 Pravasi Bharatiya Samman -palkinnon. Hän muutti Tokioon aviomiehensä kanssa vuonna 1989 saatuaan stipendin japanilaiselta yliopistolliselta naisjärjestöltä. Hän suoritti tohtorintutkinnon (Ph.D.) allergia- ja immunologiatutkimuksesta 1995.

Pawankarin perhe on syyrialaiskristittyjä. Hän aloitti lääketieteelliset opintonsa Punessa sijaitsevasta asevoimien lääketieteellisestä akatemiasta, josta hän valmistui vuonna 1982. Hänen kiinnostuksensa suuntautui allergioihin, koska hän oli lapsena astmaatikko ja hän allergisoitui myöhemmin äyriäisille. Häneen vaikutti myös tietoisuus kotimaansa allergiatietämyksen ja hyvien testien puutteesta, mikä houkutteli hänet Japaniin. Hän on Nippon Medical Schoolin professori.

Lähteet
-------

1. ↑  Indian doctor Ruby Pawankar elected as president of World Allergy Organisation *Economic Times*.  27.12.2011. Viitattu 9.2.2021.
2. ↑  Kenrick, Vivienne: Ruby Pawankar *The Japan Times*.  17.12.2000. Viitattu 9.2.2021.
3. ↑  Otake, Tomoke: Indian doctor finds success in Japan *The Japan Times*.  17.1.2012. Viitattu 9.2.2021.
4. ↑  Akhter, Shahid: Microbiome plays a key role in the disease development and prevention: Prof. (Dr.) Ruby Pawankar *Economic Times*.  28.2.2019. Viitattu 9.2.2021.
**Sitoutumisen eskalaatio** on päätännässä oleva vinouma, jossa vääräksi osoittautuvaan päätökseen sitoutumista jatketaan, koska siihen on jo panostettu niin paljon. Termiä käytetään kuvaamaan esimerkiksi huonoa päätöksentekotapaa yritystoiminnassa, hallinnossa tai tietosysteemeissä yleensä, ohjelmistosuunnittelun projektijohtamisessa, politiikassa tai uhkapeleissä. 

Sitoutumisen eskalaatiota terminä kuvasi ensimmäisenä Barry M. Staw:n vuonna 1976 julkaistussa artikkelissa, "Knee deep in the big muddy: A study of escalating commitment to a chosen course of action". Tuoreempana määritelmä upotetun hinnan harhaluulo (tai *uponneiden kustannusten harha*) -termiä on käytetty kuvaamaan tilannetta, jossa henkilö perustelee lisääntyneen sitoutumisensa päätökseen perustuen aikaisemmin tekemiensä sitoumuksien summaan. Näin henkilö toimii siitäkin huolimatta, että olisi tullut uutta tietoa, joka osoittaisi alkuperäisen sitoutumispäätöksen olleen todennäköisesti väärä. Tällaiset sitoutumispäätökset voivat koskettaa esimerkiksi aikaa, rahaa tai vaikkapa sotilaallisissa toiminnassa ihmishenkiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Barry M. Staw: "Knee-deep in the Big Muddy: A Study of Escalating Commitment to a Chosen Course of Action[vanhentunut linkki]" *Organizational Behavior and Human Performance* 16(1):27–44.
LWD Szpak-4T - Ensimmäinen sodan jälkeinen puolalainen sarjatuotantoon päässyt lentokone.
Junak-3 Puolan ilmailumuseossa.
**Lotnicze Warsztaty Doświadczalne** (**LWD**) oli vuodesta 1945 vuoteen 1950 toiminut puolalainen lentokoneiden suunnittelutoimisto. Se toimi Łódźissa. Nimi tarkoittaa "Lentokoneiden kokeellinen työpaja". 

Toisen maailmansodan vuoksi Puolan lentokoneteollisuuskin tuhoutui kokonaan. Kun Neuvostoliitto oli vapauttanut Puolan, se järjesti lokakuussa 1944 puolalaisten lentokonesuunnittelijoiden tiimin syntymisen Lublinissa Puolan tietoliikenneministeriön alaisuudessa. Tiimiä johti Aleksander Sułkowski. Sen pääsuunnittelijaksi tuli Tadeusz Sołtyk. Tiimi suunnitteli heti urheilulentokoneen, Szpak-1:n. Vuoden 1945 alussa tiimi siirtyi Łódźiin ja 1.4.1945 tiimistä muodostui LWD. Se sai sotaa edellisen tehtaan Doświadczalne Warsztaty Lotnicze nimen hieman muunnetussa muodossa. 

Szpak-1-konetta ei valmistettu, mutta sen jatkokehitelmä LWD Szpak-2 kone valmistettiin. Se lensi 28.10.1945. Szpak-2 ja Szpak-3 koneita tehtiin vain yksi kappale kumpaakin. Vuonna 1947 LWD Szpak-4 koneesta tehtiin kymmenen koneen sarja PZL-Mielecin tehtaalla.

Seuraava kone oli LWD Żak, joka oli 2-paikkainen urheilu- ja koulukone, vuodelta 1947. Kymmenen Żak-3 konetta valmistettiin vuonna 1948, plus prototyypit Żak-1, Żak-2 ja Żak-4. 

Suosituin LWD:n koneista oli koulukone LWD Junak vuodelta 1948. Sen versiot Junak-2 ja Junak-3 olivat valmistuksessa vuodesta 1951 alkaen WSK-4 Okęcie-tehtaalla Varsovassa – kaikkiaan 252 konetta valmistettiin. Taitolentokone oli seuraavana: LWD Zuch vuonna 1948. Niitä tehtiin vain seitsemän kappaletta, koska moottoreista oli pulaa. 

LWD kehitti myös kevyen kaksimoottorisen kuljetuskoneen, LWD Miś, vuonna 1949, mutta se ei ollut teknisesti hyvä eikä päässyt tuotantoon. Viimeinen LWD:n kone oli LWD Żuraw, kaksipaikkainen sotilaskoulukone, jonka prototyyppi valmistui vuonna 1951.

Vuonna 1950 LWD muuntui tehtaaksi, sai uuden nimen WSK-6 (*Wytwórnia Sprzętu Komunikacyjnego 6* - Tietoliikennelaitetehdas 6). Tämä lopetti lentoteknisen työn. WSK-6 lakkautettiin, koska sen kapasiteetti oli liian pieni tietoliikennealan laitteiden tehtaaksi. 

LWD:n Tadeusz Sołtyk organisoi seuraavan lentokoneiden suunnittelu toimiston Varsovan ilmailuinstituuttiin.

Lotnicze Warsztaty Doświadczalnen valmistamat lentokoneet
---------------------------------------------------------

|  |
| --- |
| **Nimi** | **Kuvaus, ensilento** | **Valmistusmäärä** |
| LWD Szpak (Szpak 2,3,4) | 1 moottori, 4 paikkaa, yleisilmailukone, alasiipi, 1945 | 13 (3 kpl LWD:n toimesta) |
| LWD Żak (Żak 1,2,3,4) | 1 moottori, 2 paikkaa, koulukone, alasiipi, 1947 | 13 |
| LWD Junak (Junak 1,2,3) | 1 moottori, 2 paikkaa, koulukone, alasiipi, 1948 | 252 (1 kpl LWD:ssä) |
| LWD Zuch (Zuch 1,2) | 1 moottori, 2 paikkaa, taitolentokone, alasiipi, 1949 | 7 |
| LWD Miś | 2 moottoria, 10 paikkaa, matkustajakone, yläsiipi, 1949 | 1 |
| LWD Żuraw | 1 moottori, 2 paikkaa, yhteyskone, yläsiipi, 1951 | 1 |

Aiheesta muualla
----------------

* Babiejczuk, Janusz and Grzegorzewski, Jerzy *Polski przemysł lotniczy 1945-1973*, Wydawnictwo MON, Warsaw 1974 (no ISBN).
Jean-Léon Gérôme, *Mufti lukee saarnatuolista*, noin 1900.
**Mufti** on sunnalaisuudessa islamilaisen lain eli *šarian* asiantuntija, joka voi antaa *fatwan*. *Fatwa* tarkoittaa laillisesti ja uskonnollisesti pätevää mielipidettä, joka ilmaisee Jumalan lain sisällön jostakin kysymyksestä. *Fatwa* edellyttää perehtymistä islamin pyhiin kirjoituksiin ja arvostettujen imaamien esittämiin ajatuksiin.

Pyhän lain merkitys on muslimeille suurempi maallisen lain merkitys länsimaissa, sillä sitä ei tarvita ainoastaan käräjäoikeudessa, vaan laki kertoo myös, miten muslimin tulee pukeutua, syödä ja juoda, miten hänen tulee huolehtia hygieniastaan ja kohdella perhettään. Lakia koskevien neuvojen tarve jo arkielämässä on siten suuri.

Alusta alkaen *muftin* yhteiskunnallinen asema oli luonteeltaan epävirallinen. *Muftin* asema perustui hyvään maineeseen uskonoppineena. Hänen mielipiteellään ei ollut virallista asemaa, ja muslimi saattoi kääntyä kenen *muftin* puoleen hyvänsä. Monissa islamilaisissa maissa kuten Syyriassa on hallituksen perustama suurmuftin virka. Siihen valitaan arvostetuin uskonoppinut valvomaan maassa annettuja *fatwoja* sekä maallisen hallituksen säätämiä lakeja. Jälkimmäiset eivät saisi olla ristiriidassa islamin lain ja periaatteiden kanssa. Osmanien valtakunnassa Istanbulin mufti, *shaykh al-Islām* (**şeyhülislâm**) oli korkein laillinen auktoriteetti.

Islamilaisissa tuomioistuimissa toimiva tuomari, *qadi,* voi kysyä neuvoa *muftilta* kiperissä tilanteissa. *Qadin* antamat tuomiot eivät ole *šariassa* ennakkotapauksia. Sen sijaan *muftin* antamilla lausunnoilla on tällainen merkitys. Ne ovat *šarian* elävää soveltamista.

Siviililainsäädännön kehitys islamilaisissa maissa on rajoittanut *muftien* arvovaltaa. Nykyisin heidän antamansa lausunnot rajoittuvat pääasiassa yksityiselämään, kuten avioliittoon, perintöön ja tapakulttuuriin. Niidenkin osalta siviililainsäädäntö voi mennä *muftien* lausuntojen ohi.

Lähteet
-------

* Schacht, Joseph: *An Introduction to Islamic Law*. Clarendon Press, 1982. ISBN 978-0-19-825473-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Mufti *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 16.8.2021.
2. 1 2 3 4  Schacht 1982, s. 73-75
3. ↑  Hämeen-Anttila, Jaakko: *Islam: Taskusanakirja*, s. 22. Helsinki: Basam Books, 2001. ISBN 952-9842-60-0.
￼hidden Wikin mielipide lapsipornosta ja sen katsojista Anonymouksen iskun jälkeen 
**The Hidden Wiki** viittaa useisiin piilopalveluna Tor-verkossa toimiviin samankaltaisiin sivuihin, joihin on koottu linkkilistoja ja tietosanakirjamaisia artikkeleita wiki-muodossa. Suuri osa linkeistä johtaa erilaisille keskusteluforumeille, mutta osa linkeistä väittää johtavansa sivustoille joiden kautta voi ostaa huumeita, rahanpesua, räjähteitä, väärennettyjä passeja tai sivustoille joilta löytyy lapsipornoa. Valtaosa näistä on kuitenkin erilaisia huijaus- tai phishing-sivustoja.

Viranomaiset sulkivat alkuperäisen sivuston vuonna 2014, nykyään samassa osoitteessa toimii toinen samanniminen sivusto.

Tausta
------

Tor-piilopalveluna toimiva Hidden Wiki käyttää .onion-näennäisverkkotunnusta ja siihen pääsee vain Tor-verkon kautta. Sivulla on kokoelma linkkejä eri aiheista muihin piilopalveluihin joilla myydään huumeita ja muuta kiellettyä, kuten Silk Roadille.

Anonymouksen lapsipornon vastainen isku
---------------------------------------

Marraskuussa vuonna 2011 Anonymous-haktivistit aloittivat Operation Darknetiksi kutsutun operaation, jossa useiden Tor-verkossa piilopalveluina toimivien lapsipornosivujen toiminta keskeytettiin palvelunestohyökkäyksellä muun muassa monia lapsipornosivuja palvelimillaan pitävän hosting-palvelu Freedom Hostingia vastaan. Anonymouksen viestissä ryhmä kertoi löytäneensä linkin sivulle Hidden Wikistä, ja että sivustolla olisi yli 100 gigatavua lapsipornoa. Anonymouksen iskun jälkeen Hidden Wiki on ilmoittanut ettei julkaise lapsipornoa sisältävää sisältöä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  
Williams, Christopher: The Hidden Wiki: an internet underworld of child abuse  27.11.2011. The Daily Telegraph. Viitattu 3.1.2013. (englanniksi) Daily Telegraphin julkaisema artikkeli Hidden Wikistä
4. ↑  "#OpDarknet Major Release & Timeline" *pastebin.com*. pastebin.com.  Arkistoitu 12.1.2012. Viitattu 3.1.2013. (englanniksi) Anonymouksen Operation Darknetiä koskeva viesti
Dieselin logo
**Diesel** on italialainen vaatemerkki, jonka nimellä valmistetaan asusteita, farkkuja ja muita vaatteita.

Yhtiö
-----

Yhtiö on laajentunut yli 80 eri maahan ja sillä on yli 5 000 liikettä ja yli 300 omaa liikettä ympäri maailman. Dieselin perusti Renzo Rosso 1978.

**Dieselin merkkivuosia** ovat: 

* 1978 brändi kehitetään
* 1985 Rosso suorittaa yhtiön hankinnat
* 1990 globaalin markkinoinnin strategia
* 1996 Ensimmäinen Dieselin liike avataan New Yorkiin
* 2000 Diesel liittyy Staff internationaliin.

Dieselin tuotannosta suuri osa on tällä hetkellä*milloin?* ulkoistettu keskisuuriin yrityksiin. Farkut valmistetaan pääosin Italiassa. Kaikki logistiikkaoperaatiot (tukkukauppa ja vähittäismyynti) on keskitetty yhteen paikkaan ja huolellisesti kontrolloitu. Yhtiön toiminta on levittäytynyt viiteen maanosaan. Nykyään*milloin?* Diesel on kansainvälinen konserni, jonka liikevaihto on yli 320 miljoonaa dollaria, josta 85% tulee Italian ulkopuolelta. Päätoimisto sijaitsee Molvenassa, Pohjois-Italiassa, mistä johdetaan yhtiön 15 sivutoimpistettä Euroopassa, Amerikassa ja Aasiassa. Diesel työllistää yli 1000 ihmistä maailmanlaajuisesti.

1999 syntyi Dieselille kaksi itsenäistä "tytärbrändiä" Diesel kids ja 55dsl, jotka toimivat kuin omat yhtiöt, mutta tekevät yhteistyötä Italian päämajan kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Company Profile > Diesel Jeans  April 23, 2007. InfoMat Inc.  Arkistoitu helmikuu 25, 2008. Viitattu 7.2. 2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Dieselin kotisivut
Karl Adolf Brakel
**Karl Adolf Brakel** (1774–1861) oli suomalainen sotilas, arvoltaan kapteeni. Hän osallistui sotiin vuosina 1788–1790 ja 1808–1809 ja toimi ansiokkaasti Lapualla ja Kauhajoella.

Liiviläistä alkuperää oleva Brakelin suku kotiutui Suomeen 1600-luvulla ja heidän omistuksessaan oli Viikin kartano nykyisen Nokian kaupungin alueella. Kartanossa syntynyt Brakel tuli Porin rykmentin korpraaliksi 1787 ja kersantiksi 1789. Samana vuonna hänet ylennettiin vänrikiksi ja vuonna 1804 luutnantiksi.

Brakel osallistui 15-vuotiaana kersanttina Kustaa III:n sodan aikana Porrassalmen taisteluun 13. kesäkuuta 1789. Taistelun aikana hän pelasti kiväärin luodista otsaan haavoittuneen von Döbelnin taistelukentällä olleesta redutista. Taistelun jälkeen Brakel sai tehtäväkseen viedä tiedon voitosta Porvoossa oleskelleelle kuningas Kustaa III:lle. Kuningas oli erityisesti kiinnostunut Georg Magnus Sprengtportenin osuudesta taisteluun, tämä oli taistelussa johtanut venäläisten hyökkäystä ja haavoittunut vaikeasti taistelun aikana.

Brakel osallistui myöhemmin Suomen sotaan Kyrön komppanian päällikkönä, yleni kapteeniksi 1809 ja kunnostautui Lapuan ja Kauhajoen taisteluissa. Haminan rauhan jälkeen hän palasi Viikin kartanoon ja tuli tunnetuksi taitavana maanviljelijänä ja koskenperkaajana. Hän sai näistä ansioistaan Suomen Talousseuran hopeisen mitalin ja keisarilta majurin arvon. Brakel kuoli Viikin kartanossa vuonna 1861, hän oli tällöin viimeinen elossa ollut Kustaa III:n sotaan osallistunut suomalainen. Brakelin kirjoittamat muistelmat Kustaa III:n sodasta ja Suomen sodasta julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1862.

Karl Adolf Brakelin veli oli Gustaf Anton Brakel.

Julkaisuja
----------

* *Anteckningar öfver 1789–90 samt 1808–09 årens fälttåg i Finland* (1862)

Lähteet
-------

1. 1 2  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 1 p. 1432
2. 1 2 3  Porrassalmen pikalähetti. Nuoren kersantti Brakelin urotyö, Hakkapeliitta, 23.08.1932, nro 34, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Dieter Neuendorf** (7. heinäkuuta 1940 Ruhla, Thüringen – 21. toukokuuta 2021 Bad Salzungen, Thüringen) oli saksalainen mäkihyppääjä, joka edusti aktiiviurallaan sekä Saksaa että Saksan demokraattista tasavaltaa. Hän edusti ASK Vorwärts Oberhof -seuraa, ja oli pituudeltaan 172 cm.

Neuendorf saavutti Oslon MM-kilpailuissa 1966 hopeaa normaalimäen kilpailussa. Innsbruckin olympialaisissa 1964 hän sijoittui normaalimäessä viidenneksi ja suurmäessä kahdeksanneksi. Grenoblessa 1968 hän oli normaalimäessä seitsemäs ja suurmäessä viidestoista.

Neuendorf sijoittui Keski-Euroopan mäkiviikon kokonaiskilpailussa toiseksi vuodenvaihteessa 1965–1966. Hän oli toinen Oberstdorfissa, kuudes Garmisch-Partenkirchenissä, voitti Innsbruckissa ja oli kolmas Bischofshofenissa. Seuraavana talvena hän voitti Oberstdorfissa, oli neljäs Garmisch-Partenkirchenissä, seitsemäs Innsbruckissa, kuudes Bischofshofenissa ja kolmas mäkiviikon kokonaiskilpailussa. Vuodenvaihteessa 1967–1968 hän sijoittui mäkiviikon kokonaiskilpailussa niin ikään kolmanneksi. Hän voitti tuolloin Oberstdorfin kilpailun ja sijoittui toiseksi Garmisch-Partenkirchenissä.

Neuendorf voitti Holmenkollenin kisojen mäkihypyn 1965.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dieter Neuendorf *Olympedia*. Viitattu 5.11.2021. (englanniksi)
2. ↑  Ski Jumping World Championships Men: Normal Hill *sports123.com*. Viitattu 30.12.2014. (englanniksi)
3. ↑  Dieter Neuendorf Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
4. ↑  Oslo - Sieger und Rekorde Skispringen, Männer *skisprungfan.de*. Viitattu 30.12.2014. (saksaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Karl Albert von Tesche** (31. maaliskuuta 1800 Viipuri – 12. maaliskuuta 1874 Tšernovitsy, Vitebskin kuvernementti, Venäjä) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.[1]

Karl Albert von Teschen vanhemmat olivat Viipurin kaupungin kassanhoitaja, raatimies Joakim Albert Tesche ja Benedikta Wilhelmina Sutthoff ja puolisot vuodesta 1830 Elisabet von Goebel (k. 1837) ja vuodesta 1840 Ida Emilie von Boelendorff. Tesche nimitettiin 1816 2. luokan konduktööriksi Venäjän armeijan insinöörijoukkojen Viipurin insinöörikomennuskuntaan. Vuonna 1816 hänet komennettiin oppilaaksi Pietarin yli-insinööriopistoon ja sieltä 1821 valmistuttuaan hänet ylennettiin vänrikiksi ja sijoitettiin kenttäinsinööriosastoon. Tesche ylennettiin aliluutnantiksi 1821. Kesällä 1822 hänet määrättiin palvelukseen suomenmaalaisen divisioonan esikunnan Suomen joukkojen jaostoon ja ylennettiin marraskuussa luutnantiksi.[1]

Vuonna 1825 Tesche siirrettiin Bobruiskin insinöörikomennuskuntaan Minskin kuvernementtiin Valko-Venäjälle. Hänet ylennettiin alikapteeniksi 1828 ja kapteeniksi 1832 ja nimitettiin 1836 Bobruiskin insinöörikomennuskunnan päälliköksi. Seuraavana vuonna hänet siirrettiin Sevastopolin insinöörikomennuskunnan päälliköksi Krimille. Everstiluutnantiksi Tesche yleni tammikuussa 1838, marraskuussa hän sai siirron Pietarin insinöörikomennuskunnan päälliköksi, mutta jo seuraavan vuoden helmikuussa Ahvenanmaan insinöörikomennuskunnan päälliköksi. Vuonna 1844 hänelle myönnettiin aatelisarvo Venäjällä. Samana vuonna von Tesche komennettiin valvomaan Zvanetsin linnoituksen rakennustöitä Puolaan ja ylennettiin everstiksi. Vuonna 1846 hänet komennettiin johtamaan Brest-Litovskin linnoitustöitä ja vuonna 1850 hänet nimitettiin Liivinmaan insinöörialueen päälliköksi. Von Tesche ylennettiin kenraalimajuriksi joulukuussa 1852.[1]

Toukokuussa 1854 von Tesche korotettiin aatelisarvoon myös Suomessa, von Tesche -suku merkittiin Suomen ritarihuoneeseen tammikuussa 1856 aatelissukuna numero 217.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Karl Albert von Tesche *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 2.5.2020)
**Jan Stejskal** (s. 15. tammikuuta 1962 Brno, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa vuosina 1986–1992 ja Tšekin maajoukkueessa vuonna 1994.

Stejskal edusti kotimaassaan Brnota, Chebiä, Sparta Prahaa, Slavia Prahaa ja Viktoria Žižkovia sekä Englannissa kausina 1990–1994 Queens Park Rangersia. Stejskal pelasi Englannin Valioliigassa yhteensä 41 ottelua kausina 1992–1994 QPR:n noustua pääsarjaan.

Stejskal pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa 29 maaottelua ja Tšekin maajoukkueessa kaksi maaottelua. Tšekkoslovakian yltäessä MM-kilpailuissa 1990 puolivälieriin Stejskal oli joukkueen ykkösmaalivahti ja pelasi kaikki viisi ottelua alusta loppuun.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jan Stejskal Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. 1 2  Mamrud, Roberto: Czechoslovakia/Czech Republic - Record International Players  18.2.2021. RSSSF. Viitattu 14.5.2021. (englanniksi)
3. ↑  World Cup 1990 RSSSF. Viitattu 14.5.2021. (englanniksi)

  

Tšekkoslovakian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1990
1 Stejskal
2 Bielik
3 Kadlec
4 Hašek
5 Kocian
6 Straka
7 Bílek
8 Chovanec
9 Kubík
10 Skuhravý
11 Moravčík
12 Fieber
13 Němec
14 Weiss
15 Kinier
16 Hýravý
17 Knoflíček
18 Luhový
19 Griga
20 Němeček
21 Mikloško
22 Palúch
Valmentaja Vengloš



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |

 |
**Andrea Cossu** (s. 3. toukokuuta 1980 Cagliari) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa Cagliari Calciota. Cossun pelipaikka on hyökkäävä keskikenttä.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Cossu siirtyi Olbiasta Hellas Veronaan vuonna 1997. Hän edusti seuraa kahdeksan vuotta pelaten yli 90 ottelua. Välissä hän oli myös neljällä lainapestillä, kolme kertaa Lumezzanessa ja kerran Sassari Torreksessa. 

Vuonna 2005 Cossu siirtyi Cagliari Calcioon. Hän pelasi seurassa yhden kauden aikana Serie A:ssa 22 ottelua ilman maaleja. Vuonna 2006 hän palasi takaisin Hellas Veronan väreihin. Cossu edusti seuraa kahden kauden ajan, ennen kuin edessä oli paluu takaisin kotikaupunkiin Cagliariin Cagliari Calcion riveihin. Cossu on edustanut Cagliari Calciota vuodesta 2008 asti ja on pelannut yli kaksisataa Serie A-ottelua. Hän on yksi Cagliarin avainpelaajista nykyisin. Kauden 2014-2015 jälkeen Cagliari putosi Serie A:sta Serie B:hen.

### Maajoukkueura

Cossu on pelannut Italian jalkapallomaajoukkueessa kaksi ottelua vuonna 2010. Helmikuussa 2010 hänet kutsuttiin maajoukkueen mukaan harjoitusotteluun Kamerunia vastaan ja näin hänestä tuli ensimmäinen sardinialainen Italian maajoukkuepelaaja sitten Gianfranco Zolan. Cossu teki debyyttinsä tuossa pelissä. Hänet nimettiin alustavaan miehistöön vuoden 2010 MM-kisoihin, mutta lopulliseen Marcello Lippin miehistöön Cossu ei päässyt.

Lähteet
-------

* Andrea Cossu Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Balram Das Tandon** (1. marraskuuta 1927 – 14. elokuuta 2018 ) oli intialainen poliitikko, joka toimi Punjabin osavaltion lainsäätäjänä kuuden kauden ajan, Punjabin varapääministerinä hän toimi vuosina 1969–1970. Viimeisenä poliittisena virkanaan hän toimi Chhattisgarhin kuvernöörinä 2014–2018.

Tandon oli toiminut Rashtriya Swayamsevak Sangh -järjestön jäsenenä ennen Intian jakoa. 1950-luvun alussa hän vaikutti Intian kansanpuoluetta edeltäneessä Bharatiya Jana Sangh -puolueessa. Tuolloin hän vaikutti Amritsarin kaupungin paikallis- ja Punjabin osavaltiopolitiikassa, kunnes seuraavalla vuosikymmenellä hän toimi Punjabin lainsäätäjänä vuosina 1962–1969. Indira Gandhin julistettua kansallisen hätätilan Tandon pidätettiin ja hän oli vankilassa vuosina 1975–1977. 1990-luvun lopulla Tandon johti Intian kansanpuolueen Punjabin yksikköä.

Tandonin poika Sanjay Tandon on toiminut Intian kansanpuolueen johtajana Chandigarhin kaupungissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Drolia, Rashmi: Chhattisgarh governor Balram Das Tandon passes away *Times of India*.  14.8.2018. Viitattu 11.11.2019.
2. 1 2  Chhattisgarh Governor Balram Das Tandon dies at 90 *Scroll*.  14.8.2018. Viitattu 11.11.2019.
3. 1 2 3  Balramji Dass Tandon-A veteran leader from RSS school *Hindustan Times*.  15.7.2014. Viitattu 11.11.2019.