recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Salmin ja Suojärven väliaikainen tuomiokunta** oli 1942–1944 toiminut tilapäinen kihlakunnantuomarin virka-alue. Suomi valtasi itselleen syksyyn 1941 mennessä talvisotaa seuranneessa alueluovutuksessa Neuvostoliitolle siirtyneet alueet. Alueen oikeudenhoito järjestettiin joulukuussa 1941 annetulla lailla ja asetuksella. Asetuksen nojalla muodostettiin viisi väliaikaista tuomiokuntaa, joiden toiminta alkoi helmikuun alusta 1942. Niiden oli tarkoitus toimia vuoden 1943 loppuun, mutta aikaa pidennettiin vuoden 1944 loppuun. Salmin ja Suojärven väliaikainen tuomiokunta perustettiin 30. joulukuuta 1941 ja siihen kuului kolme käräjäkuntaa:

1. Impilahden, Salmin ja Suistamon pitäjät
2. Pälkjärven, Ruskealan ja Värtsilän pitäjät
3. Korpiselän, Soanlahden ja Suojärven pitäjät.

Tuomiokuntaan siirrettiin Kiteen tuomiokuntaan kuuluneet osat Pälkjärven ja Värtsilän pitäjistä sekä Ilomantsin tuomiokuntaan kuulunut osa Korpiselän pitäjästä. Kaikki väliaikaiset tuomiokunnat kuuluivat Viipurin hovioikeuspiiriin ja ne olivat suomenkielisiä. Tämän tuomiokunnan kihlakunnantuomarina toimi koko sen olemassaolon ajan Viktor Johannes Saloheimo.

Jatkosota päättyi välirauhansopimukseen syyskuussa 1944 ja sopimukseen sisältyneet alueluovutukset edellyttivät oikeudenhoidon uudelleenjärjestelyä. Valtioneuvosto päätti 14. joulukuuta 1944, että Suomelle jääneet tuomiokuntien osat siirretään vuoden 1945 alusta alkaen toisiin tuomiokuntiin. Tämän tuomiokunnan Ruskealan, Pälkjärven ja Värtsilän pitäjäin käräjäkunnasta jäänyt osa siirrettiin Kiteen tuomiokunnan Tohmajärven pitäjän käräjäkuntaan. Tuomiokunnan Suojärven, Korpiselän ja Soanlahden pitäjäin käräjäkunnasta Suomelle jäänyt osa siirrettiin Ilomantsin tuomiokunnan Tuupovaaran pitäjän käräjäkuntaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Holmberg, Håkon et al.: *Suomen tuomiokunnat ja kihlakunnantuomarit,* Suomen kihlakunnantuomarien yhdistys 1959, sivut 243–245.
2. ↑  Laki oikeudenhoidon järjestämisestä valtakunnan yhteyteen palautetulla alueella, Suomen asetuskokoelma 913/1941.
3. 1 2  Asetus oikeudenhoidon väliaikaisesta järjestämisestä valtakunnan yhteyteen palautetulla alueella, Suomen asetuskokoelma 915/1941.
4. ↑  Valtioneuvoston päätös eräiden väliaikaisten tuomiokuntien osien siirtämisestä toisiin tuomiokuntiin, Suomen asetuskokoelma 935/1944.
*Tämä artikkeli kertoo kieliopillisesta käsitteestä. Artikkeli kaksikot kertoo kasvisuvusta.*

**Kaksikko** eli **duaali** on kieliopillinen luku, jota käytetään puhuttaessa täsmälleen kahdesta esineestä tai asiasta. Kaksikkomuoto voi olla substantiiveilla, adjektiiveilla, pronomineilla ja numeraaleilla. Lisäksi se voi esiintyä verbitaivutuksessa ja omistusliitteissä. Kaksikko on yleinen luku useissa seemiläisissä kielissä, samojedikielissä, saamelaiskielissä, obinugrilaisissa kielissä ja eskimo-aleuttilaisissa kielissä. Esimerkiksi inupiaqissa on kaksikko: iglu 'talo', igluk 'talot' (kaksi taloa), iglut 'talot' (kolme taloa tai enemmän). Kaksikko oli käytössä sekä uralilaisessa että indoeurooppalaisessa kantakielessä, mutta on kadonnut useimmista näiden kielikuntien nykykielistä. Slaavilaisissa kielissä kaksikko on käytössä sloveenissa. Puolassa ja tšekissä se on säilynyt muutamassa sanassa (korva ja silmä, sanonnoissa myös jalka ja käsi), mutta siitä on jälkiä nominien taivutuksessa lukusanojen jälkeen ja joissakin monikkomuodoissa.

Uralilaisessa kielikunnassa kaksikon katsotaan olevan kantauralista periytyvä piirre, joskin sen käyttö on ilmeisesti aina rajoittunut pelkästään ihmisiin tai muuten yksilölliseksi koettuihin olioihin. Todennäköisesti sitä ei myöskään ole käytetty kaikista sijamuodoista. Nykyisin kaksikko esiintyy saamelaiskielissä, obinugrilaisissa kielissä sekä samojedikielissä. Lisäksi siitä on viitteitä itämerensuomalaisissa kielissä sekä unkarissa.

Duaali eri kielissä
-------------------

Duaali on tai on ollut muun muassa seuraavissa kielissä:

* **Indoeurooppalainen kantakieli**
	+ Avesta
	+ Muinaisenglanti (vain persoonapronomineissa)
	+ Latvia
	+ Liettua
	+ Latina (esiintyy vain kahdessa sanassa)
	+ Skottigaeli (vain lukusanaa 'kaksi' seuraavilla substantiiveilla)
	+ Muinaiskreikka
	+ Muinaisiiri
	+ Muinaisnorja (joillakin persoonapronomineilla)
	+ Muinaisvenäjä
	+ Sanskrit
	+ Sloveeni
	+ Ala- ja yläsorbi
* **Uralilainen kantakieli**
	+ Hanti
	+ Mansi
	+ Nenetsi
	+ Saamelaiskielet
* **Kantaseemiläinen kieli**
	+ Arabia (sekä klassinen että nykyarabia)
	+ Raamatullinen heprea
	+ Malta
* **Inuktitut**
* **Quenya** (keinotekoinen kieli)
* **Amerikkalainen viittomakieli**

Katso myös
----------

* Kolmikko

Lähteet
-------

* Hovdhaugen, E. Henriksen, C. Karlsson, F. & Sigurd, B.: *The history of linguistics in the Nordic countries*. Helsinki: Societas Scientiarum Fennica, 2000. ISBN 951-653-305-1. (englanniksi)
* Itkonen, Erkki: Onko itämerensuomessa jälkiä duaalista?.  *Virittäjä*, 1955, s. 161-175.
* Korhonen, Mikko: *Johdatus lapin kielen historiaan*, s. 206. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1981. ISBN 951-717-248-6.

Viitteet
--------

1. ↑  Korhonen, Mikko: *Johdatus lapin kielen historiaan*, s. 206. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1981. ISBN 951-717-248-6.
Francis Grantin maalaus James Brookesta vuodelta 1847
**James Brooke** (29. huhtikuuta 1803 Varanasi, Brittiläinen Intia – 11. kesäkuuta 1868 Burrator, Yhdistynyt kuningaskunta) oli alun perin brittiläinen seikkailija, josta tuli myöhemmin ensimmäinen Sarawakin kuningaskunnan Rajah. Hän oli ensimmäinen niin sanotuista valkoisista rajaheista.

Brooke syntyi Secroressa, Varanasin kaupungissa, joka kuului silloiseen Brittiläiseen Intiaan. Hän oli englantilaisen Thomas Brooken ja skotlantilaisen päärin William Stuartin aviottoman tyttären Anna Marian poika. Hän asui syntymäkaupungissaan 12-vuotiaaksi asti, jolloin Brooke lähetettiin Norwich Schooliin Lontooseen opiskelemaan. Brooke palasi Intiaan 1819, ja hänet värvättiin Englannin Itä-Intian kauppakomppanian armeijaan. Brooke loukkaantui vakavasti 1825 kesken ensimmäisen anglo–burmalaisen sodan ja lähti Englantiin toipumaan. Hän palasi 1830 sodan jo päätyttyä.

Erottuaan armeijasta Brooke lähti yrittämään kaupankäyntiä Kaukoitään, muttei saavuttanut menestystä. Myöhemmin hän sijoitti rahansa *The Royalist* -nimiseen kuunariin, jolla purjehti Borneoon Brunein sulttaanikuntaan vuonna 1838. Brooke auttoi Brunein sulttaania taltuttamaan keskushallintoa vastustaneen kapinan. Sulttaani, ilmeisesti uhkailujen jälkeen, luovutti hänelle yksityisen läänin alueiltaan. Brooke laajensi sittemmin aluettaan ja hänestä tuli lopulta Sarawakin kiistämätön hallitsija 24. syyskuuta 1841. Lopullisesti Brooke julistautui Rajahiksi kuitenkin vasta 18. elokuuta 1842.

Läpi hallitsijakautensa Brooke kamppaili kapinallisia vastaan. Yksi hänen suurimmista ongelmistaan olivat merirosvot, jotka olivat jatkuvana vitsauksena Brooken valtakauden loppuun asti. Säilyttääkseen valta-asemansa Brooke uudisti koko Sarawakin hallintoa ja lainsäädäntöä.

Brookella ei ollut aviollisia lapsia, joten hän joutui nimeämään sisarensa pojan John Brooke Johnson-Brooken seuraajakseen 1861. John menetti myöhemmin kuitenkin arvostelun takia setänsä seuraajan aseman nuoremmalle veljelleen Charlesille, joka sittemmin seurasi James Brookea Sarawakin Rajahina. James Brooke kuoli 1868 Burratorissa Isossa-Britanniassa ja hänet haudattiin Sheepstorin kirkon hautausmaalle Plymouthiin, samoin kuin hänen seuraajansa Sarawakin valtaistuimella.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**HMAS Huon** oli Australian laivaston vuonna 1915 palvelukseenotettu River-luokan torpedovenehävittäjä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: River-luokka (torpedovenehävittäjä)*
Alus tilattiin Cockatoo Docks and Engineering Companyltä ja sen köli laskettiin 25. tammikuuta 1913. Alus laskettiin vesille 19. joulukuuta 1914 kumminaan Jens Jensenin puoliso. Alus otettiin palvelukseen 14. joulukuuta 1915 ja se valmistui 4. helmikuuta 1916.

Palvelus
--------

Alus liitettiin kesäkuussa 1916 Sandakaniin sijoitetussa brittiläisessä Kauko-Idän valvontajoukoissa, joka siirrettiin myöhemmin Singaporeen. Alus vapautettiin joukoista toukokuussa 1917. Alus kohtasi 7. heinäkuuta viisi sisaralustaan Kookossaarilla, minkä jälkeen alukset lähtivät Diego Garcian kautta Välimerelle.

Alus suojasi saattueen Port Saidista Maltalle, jonne se saapui 20. elokuuta. Maltalla alus siirrettiin kuukaudeksi telakalle.

Lokakuusta alkaen alus oli sijoitettuna Brindisiin torjumassa Itävalta-Unkarin laivaston sukellusveneitä. Alus huollettiin 17. huhtikuuta Maltan laivastontelakalla, mistä se vapautui 16. toukokuuta. Alus kolaroi 9. elokuuta 1918 *HMAS Yarran* kanssa alusten ollessa valvomassa Otrantonsalmea. *Huon* lähetettiin Genovaan korjattavaksi. Aluksen ollessa telakalla miehistöön iski Espanjantauti, joka surmasi loka-marraskuun vaihteessa neljä lämmittäjää ja luutnantin.

Alus vapautui telakalta päivää ennen ensimmäisen maailmansodan päättymistä. Alus siirtyi sisaralustensa kanssa Portsmouthiin, jossa se siirrettiin 14. tammikuuta 1919 telakalle. Alus vapautui telakalta 28. helmikuuta.

Alus liittyi sisaralustensa ja *HMAS Melbournen* muodostamaan osastoon, joka lähti Australiaan. Osasto saapui Sydneyyn 21. toukokuuta. Alus palveli seuraavan vuoden kotivesillä ja se muun muassa saattoi alkuvuodesta 1920 *HMS Renownia*, joka kuljetti Australiassa vieraillutta Walesin prinssi Edwardia.

Alus siirrettiin elokuussa 1920 reserviin ja se palautettiin palvelukseen 22. huhtikuuta 1921. Alukseen tuli vuoto 9. helmikuuta 1922 sen törmätessä sukellusvene *HMAS J4*:ään. Korjaukset onnistuivat, mutta alus palautettiin 31. toukokuuta reserviin. Alus palautettiin 29. elokuuta 1925 palvelukseen ja se oli reserviläisten koulutusaluksena Hobartissa. Alus palasi 26. toukokuuta 1928 Sydneyyn, jossa se poistettiin palveluksesta 7. kesäkuuta. Alus hinattiin 10. huhtikuuta 1931 merelle, jossa se oli *HMAS Australian*, *HMAS Canberran*, *HMAS Anzacin* ja *HMAS Albatrossin* maalina uppoamiseensa saakka.

Lähteet
-------

* Cassells, Vic: *Australia’s Naval Heritage: The Destroyers Their Battles and Their Badges*. Sydney: Kangaroo Press, 2000. ISBN 0-7318-0893-2. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Cassells, Vic s. 45-46

*River*-luokan torpedovenehävittäjät

|  |
| --- |
| *HMAS Parramatta* - *HMAS Yarra* - *HMAS Warrego* - *HMAS Huon* - *HMAS Swan* - *HMAS Torrens* |
| Edeltäjä: EI – Seuraaja: *HMAS Anzac* |
**James Craig Adamson** (s. 3. maaliskuuta 1946 Warsaw, New York) on yhdysvaltalainen NASA:n astronautti ja Yhdysvaltain maavoimien eversti.

James C. Adamson valmistui insinööriksi, ja vuodesta 1969 hän palveli vänrikkinä West Pointissa, kunnes vuonna 1977 saavutti maisterin tutkinnon avaruusteknologiassa Princetonin yliopistossa. Lisäksi hän harjoitteli ääriolosuhteissa selviytymistä sekä sai opintonsa päätökseen Yhdysvaltojen merivoimien koelentäjäkoulussa.

Toimiessaan koelentäjänä hän lensi yli kolmellakymmenellä helikopteri- ja lentokonetyypillä. Vietnamin sodassa Adamson osallistui Indokiinassa Kamputsean operaatioihin vakoilu- sekä johtotehtävissä. Hän on hankkinut myös kaupallisen lentokoulutuksen.

NASAn palveluksessa hän toimi vuodesta 1981 vuoteen 1992, ja vuonna 1988 hänet valittiin Columbia-projektin avaruuslentäjäksi. Hän osallistui tieteelliseen tutkimukseen muun muassa painottomassa tilassa oleskelemisesta ja siihen liittyvistä riskeistä.

Vuodesta 1994 alkaen hän on toiminut muun muassa Lockheed-yhtiön varajohtajana. Hän harrastaa metsästystä, retkeilyä ja hiihtoa ja on myös taitava aseseppä. Hänellä on vaimo ja kolme lasta, ja he asuvat Virginiassa.
**Japaninunihiiri** eli **japaninunikeko** (*Glirulus japonicus*) on unikekojen heimoon kuuluva Japanissa tavattava jyrsijälaji.

Tuntomerkit
-----------

Japaninunihiirellä on ruskea turkki ja tummanruskea tai musta selkäjuova. Sukupuolet ovat samannäköiset. Japaninunihiiri on 105–135 millimetriä pitkä ja painaa 14–40 grammaa.

Levinneisyys
------------

Japaninunihiirtä esiintyy kotoperäisenä Japanissa, missä sitä tavataan Honshun, Shikokun, Kyushun ja Dogon saarilla. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi, koska se on laajalle levinnyt, vaikkakaan ei yleinen laji, eikä sillä ole tunnettuja uhkia.

Elintavat
---------

Japaninunihiiri elää vuoristojen metsissä, ja sitä tavataan pääasiassa 400–1 800 metrin korkeudella.Se on pääasiassa yöaktiivinen ja liikkuu pääasiassa puissa. Se käyttää ravinnokseen hedelmiä, linnunmunia, hyönteisiä ja muita pieniä eläimiä. Japaninunihiiri nukkuu talvella talviunta.

### Lisääntyminen

Japaninunihiiret ovat moniavioisia. Ne pariutuvat loppukeväällä tai alkukesällä. Raskaus kestää noin kuukauden, ja naaras synnyttää keskimäärin neljä poikasta kesä-heinäkuussa. Poikaset itsenäistyvät 4–6 viikon ikäisinä ja saavuttavat sukukypsyyden vuoden ikäisinä. Japaninunihiiri elää keskimäärin 3–5-vuotiaaksi, ja pisimmillään sen tiedetään eläneen 6-vuotiaaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ishii, N. & Kaneko, Y.: *Glirulus japonicus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.1*.  2008. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 1.7.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Glirulus japonicus Japanese dormouse *ADW*. Viitattu 12.8.2013. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1422952
* Wikispecies: Glirulus japonicus
* ADW: Glirulus\_japonicus
* ARKive: glirulus-japonicus
* CoL: 3G9QJ
* EoL: 327941
* Fossilworks: 131767
* GBIF: 2439681
* iNaturalist: 45869
* IRMNG: 11083641
* ITIS: 584975
* IUCN: 9246
* MSW: 12500042
* NCBI: 55147
* uBio: 7060167

 |

 |
Kaksikielisen vatsa-amforan mustakuviopuoli. Andokides-maalari, n. 520–510 eaa. Kuvituksessa Athene ja Herakles.
Saman vaasin punakuviopuoli, sama kuva-aihe.
**Kaksikielinen keramiikka** eli **bilinguaalinen keramiikka** (*kaksikielinen/bilinguaalinen tyyli*) on nimitys antiikin kreikkalaiselle keramiikalle, joka yhdisteli musta- ja punakuviotekniikkaa. Kyseisen kaltaista keramiikkaa tuotettiin siirtymävaiheessa mustakuviotekniikasta punakuviotekniikkaan 500-luvun eaa. lopulla ja 400-luvun eaa. alussa.

Historia
--------

Kaksikielistä keramiikkaa tuotettiin arkaaisen kauden lopulla. Sen kehittäjänä pidetään niin kutsuttua Andokides-maalaria, joka maalasi savenvalaja Andokideen vaaseja, noin vuonna 530 eaa. Tekniikkaa käytettiin ennen kaikkea tyypin A vatsa-amforoissa sekä silmämaljoissa. Sekä mustakuvio-osa että punakuvio-osa vaasista oli yleensä saman vaasimaalarin tuotantoa, mutta joissakin tapauksissa tämä ei ole selvää. Tekniikkaa käytettiin suhteellisen lyhyen aikaan.

### Maalareita

* Andokides-maalari (aktiivisena n. 530–510 eaa.)
* Epiktetos (n. 520–490 eaa.)
* Lysippides-maalari (mahdollisesti sama kuin Andokides-maalari) (n. 520–510 eaa.)
* Oltos (n. 525–500 eaa.)
* Psiaks (n. 525–505 eaa.)

Tekniikka
---------

Kaksikielisessä tekniikassa osa vaasista maalattiin mustakuviotekniikalla ja osa punakuviotekniikalla. Amforoissa eri tekniikoita käytettiin usein vastakkaisilla kyljillä. Joissakin amforoissa vaasin kummallakin puolella oli muutoin sama kuva. Silmämaljoissa ja muissa kylikseissä sisäpuolen kuvitus oli yleensä mustakuviotekniikalla ja ulkopuolen kuvitus punakuviotekniikalla.

Amforoissa vaasin pohjavärinä oli musta, kuten punakuviokeramiikassa. Vaasin kyljen poikki kulki kuitenkin paksu punainen eli savenvärinen nauha. Mustakuviotekniikkaa käyttäneessä vaasin puoliskossa hahmot oli tehty tähän nauhaan mustalla. Punakuviotekniikkaa käyttäneessä puoliskossa nauhan sisäosissa oli musta alue, jossa hahmot olivat punaisella. Kylikseissä sisäosan tondo saattoi olla tehty esimerkiksi punaisena ympyränä mustalle taustalle, ja hahmo mustakuvioisena tähän ympyrään.

Esimerkkejä
-----------

* Silmämaljan tondo, n. 520 eaa.Silmämaljan tondo, n. 520 eaa.
* Minotauros-kyliks, n. 515 eaa.Minotauros-kyliks, n. 515 eaa.
* Vatsa-amfora, n. 510 eaa.Vatsa-amfora, n. 510 eaa.
* Nikostheeninen kyliks, n. 510–500 eaa.Nikostheeninen kyliks, n. 510–500 eaa.
* Kyliksin tondo, n. 510–500 eaa.Kyliksin tondo, n. 510–500 eaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kleiner, Fred S.: *Gardner's Art through the Ages: The Western Perspective*, s. 133. Nide 1. Painos 13. Cengage Learning, 2009. ISBN 0495573604. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Mitchell, Alexandre G.: *Greek Vase-Painting and the Origins of Visual Humour*, s. 24. Cambridge University Press, 2009. ISBN 1107728894. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **kaksikielinen keramiikka** Wikimedia Commonsissa
**Doom Unit** on suomalainen rock-yhtye. Yhtyeen ensimmäinen single *Killing Time* oli Radio Rockin soitetuin kappale useiden viikkojen ajan vuonna 2009. Doom Unit julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa *Cross the Linen* vuonna 2009, joka sijoittui ensimmäisellä julkaisuviikollaan Suomen virallisella listalla sijalle 2. Yhtye julkaisi toisen albuminsa *The Burden of Bloom* vuonna 2011 ja kolmannen albuminsa *III* elokuussa 2013.

Ura
---

Doom Unitin ura alkoi vuonna 2009 Radio Rockin Starba-kilpailusta, jonka yhtye voitti alun perin suomalais-amerikkalaiseen kauhuelokuvaan *Skeleton Crew* sävelletyllä *Killing Time* -kappaleellaan. Yhtyeen debyyttialbumi *Cross the Line* meni suoraan Suomen virallisen albumilistan toiselle sijalle ja yhtye nousi teki paljon live-esiintumisiä. Ahkeran kiertämisen jälkeen yhtye keskittyi toiseen albumiinsa *The Burden of Bloom*, joka sekin nousi albumilistan TOP20:een. Yhtyeen kolmas albumi, nimeltään *III* saavutti julkaisuviikollaan listan sijan 12. 

Yhtyeen kokoonpanossa tapahtui toisen albumin jälkeen vaihdoksia. Basistina toimi kolmannella levyllä ja livenä Doom Unit -albumien tuottajanakin toiminut Happoradion kitaristi AH Haapasalo. Vuonna 2014 yhtyeen basistiksi AH:n tilalle astui Kari Luonsinen, joka toimi yhtyeen pitkäaikaisimpana basistina vuoteen 2022 asti.

Televisiokanava Nelonen käytti *Killing Time* -kappaletta televisio-ohjelma *Harper’s Islandin* Suomen mainoksissa ja *Chameleon* oli puolestaan musiikkina Liigapörssi-ohjelman mainoksessa. Vuonna 2011 Doom Unit vieraili *Diili*-ohjelmassa.

Julkaisut
---------

|  |  |
| --- | --- |
| Albumit
* *Cross the Line*  (2009)
* *The Burden of Bloom*  (2011)
* *III*  (2013)

Musiikkivideot
* *Killing Time* (2009)
* *The Cradle and the Grave* (2011)
* *Get Away* (2013)
* *Underdog* (2015)

 | Singlet
* *Killing Time* (2009)
* *Chameleon* (2009)
* *Hide Your Scars* (2009)
* *Pile of Bones* (2010)
* *Reckoning Day* (2011)
* *The Cradle and the Grave* (2011)
* *.45* (2014)
* *Get Away* (2013)
* *Crawler* (2014)
* *Underdog* (2015)
* *Light me up* (2017)
* *Black day comes* (2019)

 |

Lähteet
-------

1. ↑  Iikka Taavitsainen: Doom Unit: Ikä myös ongelma *Savon Sanomat*.  23.1.2010.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 8.2.2013.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Doom Unitin kotisivut
*Tämä artikkeli käsittelee Australian kuninkaallisen laivaston Perth-luokan ohjushävittäjää. Muista samannimisistä aluksista katso täsmennyssivua HMAS Perth.*

**HMAS Perth** (viirinumerot D 38 ja 38) oli Australian kuninkaallisen laivaston vuonna 1965 palvelukseenotettu Perth-luokan ohjushävittäjä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Perth-luokka (hävittäjä)*
Alus tilattiin Defoe Shipbuilding Companylta Bay Citystä Michiganista Yhdysvalloista ja sen köli laskettiin 21. syyskuuta 1962. Alus laskettiin vesille 26. syyskuuta 1963 kumminaan Australian Yhdysvaltain-lähettilään puoliso Lady Beale ja se otettiin palvelukseen 17. heinäkuuta 1965.

Palvelus
--------

Alus oli ensimmäiset kahdeksan kuukautta Yhdysvaltain vesillä koeajoissa ja koulutuksessa. Se lähti 12. helmikuuta 1966 Australiaan ja saapui Perthiin 4. maaliskuuta. Syyskuusta 1967 huhtikuuhun 1968, syyskuusta 1968 huhtikuuhun 1969 ja syyskuusta 1970 huhtikuuhun 1971 alus kuului Vietnamin rannikolla operoivaan Yhdysvaltain 7. laivastoon. Vietnamin sodan aikana alus purjehti kaikkiaan 149 000 merimailia ja käytti kaikkiaan 30 711 viiden tuuman kranaattia. Se oli tulen alla itse viidesti.

Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1999, ja se upotettiin 2001 sukelluskohteeksi lähelle Albanya.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMAS Perth (D 38)**.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner 1995, s. 17.
2. 1 2 3  HMAS Perth (II) (Internet Archive) Royal Australian Navy. Viitattu 21.1.2017. (englanniksi)

*Perth*-luokan ohjushävittäjät

|  |
| --- |
| *HMAS Perth* - *HMAS Brisbane* - *HMAS Hobart* |
| Edeltäjä: *Daring*-luokka – Seuraaja: *Hobart*-luokka |
**Risto Mikael Juha Valjakka** (8. helmikuuta 1933 Helsinki – 17. helmikuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen biologi ja opettaja.

Valjakka valmistui ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta vuonna 1951. Hän opiskeli eläintiedettä Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1956. Hänen opettajanuransa alkoi Helsingin yhteislyseossa, kunnes hän palasi 1960 Norssiin biologian ja maantiedon opettajaksi. Hän työskenteli siellä, kunnes jäi eläkkeelle 1992. Norssin rehtorina hän oli 1971–1975.

Valjakan kirjallinen tuotanto oli laaja. Hän toimitti Otavan Ison tietosanakirjan biologiaa käsitteleviä artikkeleita 1962–1965 ja oli laatimassa useita oppikirjoja sekä lintutieteellisiä teoksia. Valjakka veti opiskelijoiden kesäkursseja Lammin biologisella asemalla 1963–1968. Vuosina 1979–2003 hän toimi Ylioppilastutkintolautakunnan biologian jaoksen sensorina. 

Valjakka oli innokas lintuharrastaja ja luonnonsuojelija. Hän liittyi Suomen luonnonsuojeluyhdistykseen jo vuonna 1947.

Risto Valjakan puoliso vuodesta 1960 oli oopperalaulaja Taru Valjakka.

Teoksia
-------

* Hildén, Olavi – Tiainen, Juha – Valjakka, Risto (toim.) 1979: *Muuttolinnut.* Kirjayhtymä. Helsinki. ISBN 951-26-1457-X
* Johansson, Urho – Valjakka, Risto 1974: *Apollo: Peruskoululaisen tietosanakirja.*
* Ermedahl, Gunnar – Rausmaa, Pirkko-Liisa – Valjakka, Risto 1978: *Otavan iso musiikkitietosanakirja 4.* Helsinki. Otava.

Lähteet
-------

* Aula, Kimmo: Risto Valjakka in memoriam.[vanhentunut linkki] (Muistokirjoitus.) *Natura* 2/2007 s. 24.
* Risto Valjakan muistokirjoitus *Helsingin Sanomissa*.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Maximilian Schachmann** (s. 9. tammikuuta 1994 Berliini) on saksalainen maantiepyöräilijä, joka edustaa Bora-Hansgrohe-tallia. Hän on kaksinkertainen Pariisi–Nizza-ajon voittaja.

Schachmann aloitti ammattilaisuransa vuonna 2013 Thüringer Energie Team -joukkueessa, edusti Giant-Shimanon kehitysjoukkuetta 2014, AWT-GreenWay -tallia 2015 ja Klein Constantiaa 2016. UCI World Tour -tasolla hän aloitti Quick-Step Floors -joukkueessa 2017, ja siirtyi nykyiseen talliinsa Bora-Hansgroheen 2019.

Schachmann voitti Prato Nevosoon päättyneen 18. etapin Italian ympäriajossa 2018. Hän saavutti samana vuonna pronssia EM-kilpailujen aika-ajossa ja kuului joukkueaika-ajon maailmanmestaruuden voittaneeseen Bora-Hansgrohen miehistöön. Hän sijoittui 2019 kolmanneksi Liège–Bastogne–Liège-suurklassikossa ja voitti maantieajon Saksan-mestaruuden. Vuonna 2020 hän voitti Pariisi–Nizza-ajon 18 sekunnin erolla Tiesj Benootiin ja seuraavana vuonna 19 sekunnilla ennen Aleksandr Vlasovia. Hän voitti maantieajon Saksan-mestaruuden jälleen 2021.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

2012
MM-kilpailut, pronssia junioreiden aika-ajossa
2014
EM-kilpailut, viides alle 23-v. aika-ajossa
MM-kilpailut, viides alle 23-v. aika-ajossa
2015
EM-kilpailut, pronssia alle 23-v. aika-ajossa
MM-kilpailut, hopeaa alle 23-v. aika-ajossa
2016
Aika-ajon alle 23-v. Saksan-mestaruus
Giro Ciclistico della Valle d'Aosta Mont Blanc, 3. etapin voitto
Tour Alsace, kokonaiskilpailun, nuorten kilpailun ja 3. etapin voitto
MM-kilpailut, hopeaa alle 23-v. aika-ajossa
2018
Katalonian ympäriajo, 6. etapin voitto
Italian ympäriajo, 18. etapin voitto
EM-kilpailut, pronssia aika-ajossa
Binck Bank Tour, kokonaiskilpailussa neljäs
Saksan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas, 2. etapin voitto
MM-kilpailut, kultaa joukkueaika-ajossa
2019
GP Industria & Artigianato, voitto
Katalonian ympäriajo, 5. etapin voitto
Baskimaan ympäriajo, pistekilpailun sekä 1. etapin (aika-ajo), 3. ja 4. etapin voitto
Amstel Gold Race, viides
La Flèche Wallonne, viides
Liège–Bastogne–Liège. kolmas
Maantieajon Saksan-mestaruus
2020
Volta ao Algarve, kokonaiskilpailussa toinen
Pariisi–Nizza, kokonaiskilpailun ja 1. etapin voitto
Strade Bianche, kolmas
Lombardian ympäriajo, seitsemäs
Ranskan ympäriajo, 13. etapilla kolmas
MM-kilpailut, maantieajossa yhdeksäs
2021
Pariisi–Nizza, kokonaiskilpailun voitto
Amstel Gold Race, kolmas
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa neljäs
Maantieajon Saksan-mestaruus
Olympialaiset, maantieajossa kymmenes, aika-ajossa 15:s
2022
Grand Prix of Aargau Canton, toinen
Sibiu Cycling Tour, 3. etapin voitto

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Maximilian Schachmann *Pro Cycling Stats*. Viitattu 11.7.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Maximilian Schachmann *cyclingarchives.com*. Viitattu 16.3.2021. (englanniksi)
3. ↑  2020»78th Paris - Nice (2.UWT) *procyclingstats.com*. Viitattu 18.3.2020. (englanniksi)
4. ↑  2021»79th Paris-Nice (2.UWT) *procyclingstats.com*. Viitattu 16.3.2021. (englanniksi)
**Auringon temppeli** oli okkultistinen kultti, joka ihannoi ruusuristiläisten Temppeliherrojen perinnettä ja salatieteellistä viisautta. Vuosina 1994–1995 kultin sisällä tehtiin mittava joukkomurha ja joukkoitsemurha.

Auringon temppeli alkoi muodostua 1970-luvulla ranskalaisen kelloseppä Joseph di Mambron ympärille. Di Mambro esiintyi koulutettuna psykologina, joka auttoi ihmisiä henkiseen kasvuun. Seuraa markkinoitiin kulttuuria, luontoa ja taidetta ihannoivana yhteisönä, ja se tavoitti poliitikkoja, taiteilijoita ja rahamiehiä. Suurin osa ei alkuun tiennyt järjestön salatusta esoteerisesta puolesta, rituaaleista ja luennoista.

Sisäpiirin kesken di Mambro esiintyi kosmisen tietoisuuden välittäjänä. Di Mambrolla oli teosofinen käsitys ihmiskunnan kehitystä ohjaavasta Suuresta Valkoisesta Veljeskunnasta, ja hänen kauttaan sisäpiirillä oli puheyhteys näihin näkymättömiin ruusuristiläisiin. Di Mambdon mukaan Veljeskunta majaili Agartha-nimisessä maanalaisessa valtakunnassa, josta vanhemmat veljet ilmestyivät hänelle punaisilla kankailla ja peileillä koristellussa kellaripyhäkössä.

Auringon temppeli uskoi, että maailma oli tuhoutuva tulessa, ja että heidän oli lähdettävä valo-olentoina Sirius-tähdelle. Lokakuussa 1994 kultin tiloissa Quebecissä surmattiin kolmen kuukauden ikäinen vauva. Muutama päivä sen jälkeen iso joukko kultin jäseniä teki itsemurhan, osa taas surmattiin. Kaikkiaan 53 kuollutta löytyi poltettujen huviloiden raunioista Sveitsissä ja Kanadassa. 23. joulukuuta 1995 tapahtui toinen murharituaali, jonka jäljiltä poliisi löysi syrjäiseltä metsäaukealta Ranskan Alpeilta 16 karrelle palanutta ruumista. Joidenkin kädet oli sidottu ja päähän oli vedetty muovipussi. Joitakin oli huumattu, ja itsemurhasta kieltäytyneitä oli ammuttu. Uhrien joukossa oli myös lapsia.

Katso myös
----------

* Michel Tabachnik

Lähteet
-------

* UUT ry: Auringon Temppeli *uskontojenuhrientuki.fi*.  Arkistoitu 27.9.2008. Viitattu 16.10.2008.
*Tämä artikkeli käsittelee mäkihyppääjää. Toimittaja Risto Vuorisesta on eri artikkeli.*
**Risto Antero Vuorinen** (s. 17. huhtikuuta 1933 Lahti) on suomalainen mäkihyppääjä.

Vuorinen sijoittui Falunin MM-kilpailuissa 1954 mäkihypyssä 12:nneksi. SM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi vuonna 1954. Hän oli 10. tammikuuta 1954 Moskovan mäkikilpailussa kolmaskymmenestoinen. Kanadassa Vuorinen voitti Revelstoken kilpailun vuonna 1958. Voittoja Vuorinen keräsi myös Vikersundin ja Lahden mäistä tammikuun kisoissa. Ansioistaan Vuorinen on saanut Lahden Hiihtoseuran kultaisen ansiomerkin. Seuratasolla hän edusti Lahden Hiihtoseuraa ja Södertäljen Suomalaista Hiihtoseuraa.

Ammatiltaan Vuorinen oli hioja. Vuorinen muutti myöhemmin Ruotsiin. Hänen vaimonsa Eini Vuorinen (o.s. Oksanen) voitti pujottelussa viisi Suomen-mestaruutta.

Lähteet
-------

* Arponen, Antti O.; Hannus, Matti; Honkavaara, Aarne; Leinonen, Kimmo; Mäki-Kuutti, Tarmo; Raatikainen, Voitto; & Raevuori, Antero: *Talviurheilun tähdet*, s. 253. WSOY, 1986. ISBN 951-0-13095-8.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Urheilumme kasvot Osa 1, Vuorinen, Risto Antero, sivu 799. Vastaavat toimittajat Risto Rantala, Markku Siukonen, Seppo Tukiainen, Oy Scandia Kirjat Ab, Keuruu 1979
2. 1 2 3  Arponen, ym. s. 253
3. ↑  Pirhonen, Pentti: *Mitä Missä Milloin 1955*, s. 343. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1954.
**Kate Diehn-Bitt** (1900–1978) oli saksalainen taidemaalari. Hänen tyylinsä oli uraauurtavaa, mutta hänen työnsä kiellettiin Hitlerin aikana eivätkä ne saaneet tunnustusta myöskään DDR:n aikana, vaan ensimmäinen laaja näyttely järjestettiin vasta vuonna 2002.

Kate Bitt kasvoi keskiluokkaisessa kodissa ja otti piirustustunteja 14-vuotiaasta alkaen. Avioliiton ja lapsen syntymän jälkeen hän piti kymmenen vuoden tauon ennen kuin palasi taiteelliselle uralle.
Hänen uralleen osuivat kaikki vuosisadan suuret kriisit ja yhteiskunnalliset murrokset, jotka heijastuvat myös hänen töissään.

Lähteet
-------

1. ↑  Kate Diehn-Bitt *Kunsthalle Rostock*. Viitattu 11.3.2022.
2. ↑  Biography from Lehr Kunstauktionen (myös teoskuvia auktion records -välilehdellä) *Askart*. Viitattu 11.3.2022.
3. ↑  „Hier Kete !" Selbst und Exotik im Werk Kate Diehn-Bitts (1900–1978) *Kunstmuseum Ahrenshoop*.  2016. Viitattu 11.3.2022. (saksaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Mjasištšev M-50
**Mjasištšev M-50** (Nato-raportointinimi *Bounder*) oli neuvostoliittolainen strategisen ylisoonisen pommikoneen prototyyppi, jonka ensilento lennettiin 27. lokakuuta 1959. Koneita valmistettiin kaksi kappaletta, joista toinen, ensimmäisestä muun muassa miehistön määrässä ja voimalaitteissa eroava prototyyppi sai tunnuksen M-52. Kyseistä konetta ei ehditty koelentää ennen projektin peruuttamista. M-50 on esillä Moninon ilmailumuseossa, M-52 romutettiin 1970-luvulla.

Tekniset tiedot (M-50A)
-----------------------

M-50
* miehistö : kaksi
* pituus 57,5 m
* kärkiväli 35,1 m
* korkeus 8,3 m
* siipipinta-ala 291 m²
* tyhjäpaino 85 000 kg
* lentopaino 175 000 kg
* MTOW 200 000 kg
* 4 moottoria, 130 000 N Soloviev D-15 suihkumoottorit
* suurin nopeus 1 950 km/h
* matkalentonopeus 1 500 km/h
* kantama 7 400 km
* lakikorkeus 16 500 m
* siipikuormitus 602 kg/m²
* teho-massa-suhde 0,3
* pommikuorma 30 000 kg

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pearce, William: Myasishchev M-50 / M-52 Bounder *Oldmachinepress.com*. Old Machine Press. Viitattu 4.7.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Risto Ylihärsilä** (s. 1976 Kuopio) on suomalainen laulaja-lauluntekijä, joka on tullut tunnetuksi Risto-yhtyeensä keulakuvana. Ylihärsilä on vaikuttanut myös muiden muassa Kukka-yhtyeessä, joka oli 1990-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa yksi Tampereen indie-musiikin tärkeimpiä tekijöitä. Tamperelainen Ylihärsilä on tullut tunnetuksi myös tuottajana Kari Peitsamon ja Risto-yhtyeen yhteisessä projektissa The Second Coming of Mr. Jesus H. Christ. Omassa yhtyeessään hän soittaa koskettimia ja laulaa.

Ura
---

Ylihärsilällä on ollut monenlaisia yhtyeviritelmiä yläasteaikoina. Lisäksi hän oli puhallinorkesterin rumpalina. 80-luvulla Ylihärsilä vaikutti myös Koirat-yhtyeessä.
1990-luvulla Ylihärsilä perusti Koirissakin vaikuttaneen Tuomas Toiviaisen kanssa Kukka-yhtyeen,
joka teki aluksi suomenkielistä musiikkia kunnes laulukieli vaihtui englanniksi.

Alusta lähtien Ylihärsilä on vieraillut joidenkin artistien kokoonpanoissa, kuten kosketinsoittajana Ville Leinonen & Valumo -yhtyeessä vuoden 2005 keikoilla sekä Valloittaja-albumilla sekä tuottajana ja miksaajana Moppi & Aivokuoriaiset -yhtyeen tuotannolle. Lisäksi Ylihärsilä on soittanut rumpuja Ville Leinosen kokoonpanoissa.

Kukka-yhtyeen hajoamisen jälkeen Ylihärsilä alkoi vuonna 2001 tehdä enemmän suomenkielisiä tekstejä jolloin syntyi Risto-yhtye. Yhtyeen debyyttialbumille päättyi myös kappale "Jumalan kämmen", joka tehtiin Kukka-yhtyeen ensiasteen aikoina. Lisäksi Ylihärsilä oli mukana Aloha Junktion-yhtyeessä, jonka kitaristi Minna Kortepuro vaikutti myös Riston kitaristina vuosina 2002-2013.

Ylihärsilä tuotti vuonna 2007 *The Second Coming of Mr. Jesus H. Christ* -albumin, jolla vieraili myös Risto-yhtye. Albumin kappaleet olivat Kari Peitsamon tekemiä. Albumilla Ylihärsilä soitti koskettimien lisäksi myös rumpuja. 

Vuonna 2014 Ylihärsilä sai Teosto-palkinnon Risto-yhtyeen levystä *II*.

Yksityiselämä
-------------

Ylihärsilä on potenut paniikkihäiriötä mutta selättänyt sen astumalla esiintyjän rooliin.

Lähteet
-------

* Rocket Records[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. ↑  Pop-lehti - Risto *pop-lehti.fi*.  1.3.2006.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 8.8.2015.
2. ↑  Tommi E. Virtanen: Teosto-palkittu Risto Ylihärsilä ilmaisee soundeilla.  *Selvis*, 2014. vsk, nro 2. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 8.8.2015.  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Teosto-palkinto Risto Ylihärsilälle teoksistaan levyllä II  10.4.2014. Teosto.  Arkistoitu 14.4.2014. Viitattu 13.4.2014.
4. ↑  Risto selätti paniikin. Hs.fi 26.1.2014

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut
* Kukka Myspacessa (englanniksi)
* Risto Myspacessa (englanniksi)
* Ylen Elävä arkisto: Risto Live 2007

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
| "Life Is a Rollercoaster"Ronan Keating |
| --- |
| Singlen "Life Is a Rollercoaster" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Ronan* |
|  Julkaistu | 2000 |
|  Tuottaja(t) | Gregg Alexander, Rick Nowels |
|  Tyylilaji | pop |
|  Kesto | 03.56 |
|  Levy-yhtiö | Polydor |
| Muut kannet |
|  Vaihtoehtoinen kansikuva |
| Ronan Keatingin muut singlet |
| "When You Say Nothing at All"1999 | "Life Is a Rollercoaster"2000 | "The Way You Make Me Feel"2000 |

"**Life Is a Rollercoaster**" on pop-laulu, jonka entinen New Radicals -laulaja Gregg Alexander ja Rick Nowels kirjoittivat irlantilaisen laulajan Ronan Keatingin ensimmäiselle sooloalbumille *Ronan* (2000). Alexander myös tuotti singlen ja se sai arvosteluja laidasta laitaan. Se julkaistiin 10. heinäkuuta 2000 Britanniassa, missä se meni listan kärkeen tuoden Keatingille toisen listaykkösen. Single saavutti ykkössijan myös Irlannissa. Britanniassa se myi kultaa ja Suomessa se oli pari kuukautta radioasemien soittolistojen kärjessä. Aasiassa STAR TV käytti kappaletta *Frendit*-sarjan mainostamiseen. 

Single oli vähällä jäädä huonommalle sijoitukselle Britanniassa, sillä levy-yhtiö oli vahingossa pannut suositummalle versiolle neljä kappaletta ja CD-ROM-videon, joka laskettiin viidenneksi kappaleeksi. Siksi tämän version myyntiä ei otettu huomioon listoilla. Molemmat versiot myivät lopulta yhteensä noin 200 000 kappaletta, mistä puolet huomioitiin.

Julkaisut ja niiden kappaleet
-----------------------------

Nämä ovat yleisimmät julkaisut.

**Brittiläinen CD-single**

1. Life Is a Rollercoaster (Radio Edit)
2. Life Is a Rollercoaster (Karaoke)
3. Thank God I Kissed You

**Saksalainen CD-single**

1. Life Is a Rollercoaster (Radio Edit)
2. Since 13
3. You
4. Thank God I Kissed You

Listasijoitus
-------------

| Lista | Sija |
| --- | --- |
| Suomen virallinen singlelista | 16 (33/2000) |

Lähteet
-------

1. ↑  Ronan Keating: Life Is A Rollercoaster (Musiikkituottajat ry) *ifpi.fi*.

* Ronan Keating, Eddie Rowley: *Life Is A Rollercoaster*. Ebury Press, 2000. ISBN 0-09-187411-4.
**Dow Jones & Company** on yhdysvaltalainen kustannusyhtiö ja taloustietoa julkaiseva yritys, jonka omistaa News Corp. 

Yrityksen perusti 1882 kolme toimittajaa Charles Dow, Edward Jones ja Charles Bergstresser. Yhtiön johdossa oli 105 vuotta Bancroftin suku, jonka hallussa oli 64 prosenttia äänioikeutetuista osakkeista, kunnes omistus siirtyi vuonna 2007 News Corporationille. Yhtiö myi vuonna 2010 CME Groupille 90 prosenttia Dow Jones Indexes -yrityksestä, joka julkaisee muun muassa Dow Jones Industrial Average -indeksiä.

Dow Jonesin kestävän kehityksen (*Dow Jones Sustainability Indexes*, DJSI) indeksejä arvostetaan maailmalla. Yritykset valitaan niihin vastuullisuusarvioinnin perusteella, jonka tekee RobecoSAM. Arvioinnissa yritykset vastavat noin sataan kysymykseen, joissa käsitellään niiden toimintaa talous-, sosiaali- ja ympäristövastuun kautta. Indeksissä arvioidaan muun muassa ilmaston muutoksen hillitsemiseen liittyviä toimia ja yritysten käytäntöjä toimitusketjun, työvoiman, hallinnon ja riskienhallinnan parissa. Syyskuussa 2013 seitsemän suomalaista pörssiyritystä valittiin vuosiksi 2013–2014 Dow Jonesin kestävän kehityksen Euroopan indeksiin: Kesko, Metso Oyj, Neste Oil, Nokia Oyj, Outokumpu, Outotec ja UPM.

Lähteet
-------

1. ↑  Dow Jonesin historia (englanniksi)
2. ↑  Richard Pérez-Peña: Shareholders Back Dow Jones Sale *The New York Times*.  13.12.2007. Viitattu 10.5.2012. (englanniksi)
3. ↑  Murdoch's News Corp. Will Buy Dow Jones, People Say (Update2) *Bloomberg*.  31.7.2007. Viitattu 10.5.2012. (englanniksi)
4. ↑  Guardian 11.2.2010 viitattu 10.5.2012
5. ↑  Seitsemän suomalaisyritystä valittiin kestävän kehityksen indekseihin  16.9.2013. Good News from Finland.  Arkistoitu 2.10.2013. Viitattu 27.9.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dow Jones & Company** Wikimedia Commonsissa

* Dow Jonesin sivusto (englanniksi)
* *The Wall Street Journal*: "It All Began in the Basement of a Candy Store" (englanniksi)
**Life Science Centre** on tiedekeskus Newcastle upon Tynen keskustassa. Se on Pohjois-Englannin suurin tiedekeskus, ja museon lisäksi sen yhteydessä on monia tiedeinstituutteja. Keskus on suosittu turistikohde, ja siellä käy vuosittain noin 200 000 vierailijaa.

Lifessä on yksi pysyvä näyttely, joka esittelee ihmiselämää kolmen teeman kautta. "Our Origins" käsittelee ihmisen evoluutiota, "Our World" ihmisen kykyä selviytyä nykyisissä ääriolosuhteissa ja "Our Future" tulevaisuuden tieteellisiä mahdollisuuksia ja haasteita. Marraskuusta helmikuulle Life ylläpitää sen edessä olevalla aukiolla luistelurataa. Lisäksi keskuksessa on planetaario ja teatteri, jossa esitetään tiedeohjelmia.

Life kutsuu itseään tiedekyläksi, ja keskukseen kuuluu monia tiedelaitoksia. Terry Farrellin suunnittelema keskus avattiin vuonna 2000, ja sen yhteistyökumppaneihin kuuluvat Newcastlen yliopisto, Koillis-Englannin kantasoluinstituutti, NHS:n hedelmällisyyskeskus ja NHS:n Northern Genetics Service. Keskuksessa työskentelee lähes 600 henkilöä 35 maasta. Vuonna 2005 Lifen tutkijat onnistuivat ensimmäisenä maailmassa kloonaamaan ihmisalkion. Se on myös yksi kolmesta Yhdistyneen kuningaskunnan keskuksesta, jota Muscular Dystrophy Campaign suosittelee perinnöllisten lihassairauksien hoidossa. Se saakin vuosittain 300 uutta potilasta. Lisäksi Newcastlen lapsettomuusklinikka on Britannian suurimpia. Se saa yli 100 lähetettä kuussa ja on ensimmäisen kymmenen vuoden aikana auttanut maailmaan noin 3 000 vauvaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Science Village Life Science Centre.  Arkistoitu 20.7.2011. Viitattu 2.9.2011. (englanniksi)
2. ↑  Life Science Centre, Newcastle Lontoo:  Motability Operations Limited. Viitattu 2.9.2011. (englanniksi)
3. 1 2  Newcastle Centre for Life marks 10th anniversary *BBC Tyne*. BBC. Viitattu 2.9.2011. (englanniksi)
4. ↑  Life Science Centre NewcastleGateshead Initiative.  Arkistoitu 16.8.2011. Viitattu 2.9.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Life Science Centre** Wikimedia Commonsissa

* Keskuksen kotisivut (englanniksi)
**Life Eternal** norjalaisen black metal -yhtye Mayhemin demo-EP. Se sisältää viisi raakamiksauskappaletta Mayhemin ensimmäisen albumin *De Mysteriis Dom Sathanasin* äänityssessioista.

Kappaleet ovat laulaja Attila Csiharin tekemiltä nauhoilta laulujen äänityksien aikana. Mukana on useita pieniä muutoksia verrattuna lopullisiin versioihin, merkittävimpänä kitarasoolon kaiku "Life Eternalissa" ja "Funeral Fogin" aloittava rumpuintro. Miksauksissa basso on kovemmalla ja rummut heikommalla kuin lopullisessa versiossa.

Albumin kansi on mukailtu *De Mysteriis Dom Sathanasin* kannesta: kumpikin esittää Nidarosin tuomiokirkkoa, mutta eri kuvakulmista. *Life Eternal* on julkaistu vain DVD-boksissa. Sen on julkaissut Attilan oma levy-yhtiö Saturnus Records.

Kappaleet
---------

1. Cursed in Eternity – 05:07
2. Pagan Fears – 06:17
3. Freezing Moon – 06:19
4. Funeral Fog – 05:48
5. Life Eternal – 06:51

Kokoonpano
----------

* Attila Csihar – laulu
* Øystein "Euronymous" Aarseth – kitara
* Varg "Count Grishnackh" Vikernes – basso
* Jan "Hellhammer" Blomberg – rummut
* Snorre "Blackthorn" Ruch – lisäkitarat (vierailija)

Aiheesta muualla
----------------

* Life Eternal Discogsissa.  (englanniksi)
* Albumi *Life Eternal* Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Martin Johansson MM-kisoissa 2008
**Martin Johansson** (26. syyskuuta 1984) on ruotsalainen suunnistuksen MM-mitalisti ja maastohiihtäjä. Hän edustaa suunnistuksessa ruotsalaista IFK Moras OK:ta.

Johansson voitti kaksi mitalia vuoden 2004 nuorten MM-kisoissa Puolassa: hopeaa pitkällä matkalla ja kultaa viestissä. Aikuisten MM-kisoissa hän oli ensimmäistä kertaa mukana vuonna 2006 Tanskassa sijoittuen sprintissä seitsemänneksi. Tämän jälkeen hän voitti MM-sprintissä pronssia peräkkäisinä vuosina 2007 ja 2008.

Hiihdon maailmancupissa Johansson on sijoittunut parhaimmillaan 12:nneksi Lillehammerin 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa joulukuussa 2015.

Arvokisasijoitukset suunnistuksessa
-----------------------------------

### MM-kilpailut

* 2006 7. sprintissä
* 2007 pronssia sprintissä ja hylkäys pitkällä matkalla
* 2008 pronssia sprintissä, 9. pitkällä matkalla ja 8. viestissä

### EM-kilpailut

* 2008 12. sprintissä, viides pitkällä matkalla ja kuudes viestissä

### Avoimet PM-kilpailut

* 2005 pronssia sprintissä ja 35. keskimatkalla
* 2007 13. sprintissä, 11. keskimatkalla, 10. pitkällä matkalla ja 7. viestissä

### Nuorten MM-kilpailut

* 2002 16. keskimatkalla ja 9. pitkällä matkalla
* 2004 4. keskimatkalla, hopeaa pitkällä matkalla ja kultaa viestissä

### Maailmancup

* 2005 98. kokonaispisteissä
* 2006 62. kokonaispisteissä
* 2007 15. kokonaispisteissä
* 2008 26. kokonaispisteissä

Lähteet
-------

* Martin Johanssonin profiili World of O Runners-sivustolla (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Martin Johansson (suunnistaja) Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Martin Johanssonin kotisivut
**Martin Johansson** (s. 20. heinäkuuta 1987) on ruotsalainen jääpalloilija, joka edustaa Villa Lidköpingiä. Pelipaikkana hänellä on puolustus.

Martin Johansson pelasi kevääseen 2008 kotiseutunsa Otterbäckens BK:ssa siirtyen sen jälkeen Ruotsin pääsarjan suurseuraan Villa Lidköpingiin. Hän oli voittamassa P19-vuotisten Ruotsin jääpallomestaruutta Otterbäckenin riveissä keväällä 2006 seuran voittaessa Västerås SK:n numeroin 7–6.

Johanssonin pelipaikka Villassa on ollut puolustuksessa. Keväällä 2012 hän pelasi 100. Elitserienin pelin Villan ollessa loppuottelussa Sandvikenia vastaan. Peli päättyi Sandvikenin niukkaan 6–5 voittoon. Seuraavan kauden 2012–2013 alussa hän teki Villan kanssa 4-vuotisen jatkosopimuksen.

Maajoukkue aukeni Martin Johanssonille syksyllä 2013. Hän pelasi myös seuraavan kevään Irkutskin MM-kisoissa, joissa Ruotsi saavutti MM-hopeaa. Vuoden 2015 MM-kisoissa ei Johansson ollut joukkueessa, mutta keväällä 2016 Uljanovskissa hän oli Ruotsin joukkueessa voittamassa jälleen MM-hopeaa. Keväällä 2017 MM-kotikisoissa Sandvikenissa tuli sitten mestaruus.

Saavutukset
-----------

**Seurajoukkueessa**

* 2 hopeaa 2012 ja 2016 Villan riveissä

**Maajoukkueessa**

* 1 MM-kulta: 2017
* 2 MM-hopeaa 2014, 2016

Lähteet
-------

* International Bandy Database

### Viitteet

1. ↑  Svenska Mästare i bandy: Otterbäcken, Nässjö och Lidköping  18.3.2006. sverigesradio.se. Viitattu 3.3.3017, (ruotsiksi).
2. ↑  Martin Johansson + Villa = Sant  21.10.2012. vlbk.se.  Arkistoitu 3.3.2017. Viitattu 3.3.3017, (ruotsiksi).
3. ↑  Johansson är Villas senaste landslagsman  15.8.2013. expressen.se. Viitattu 3.3.3017, (ruotsiksi).
4. ↑  Herr-VM: Tung svensk finalförlust  2.2.2014. svenskbandy.se.  Arkistoitu 3.3.2017. Viitattu 3.3.2017, (ruotsiksi).
5. ↑  Martin Johansson med i VM-truppen  7.1.2016. skaraborgsbygden.se. Viitattu 3.3.2017, (ruotsiksi).
**Kate Elizabeth Slatter** (myöh. **Allen**, s. 10. marraskuuta 1971 Adelaide, Australia) on australialainen soutaja, joka voitti olympiakultaa ja maailmanmestaruuden perämiehettömässä kaksikossa.

Slatter osallistui ensimmäisiin MM-kilpailuihinsa vuonna 1991 perämiehettömässä nelosessa ja kahdeksikossa. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän sijoittui perämiehettömässä nelosessa kuudenneksi ja MM-kilpailuissa 1994 hän saavutti pronssia. MM-kilpailuissa 1995 hän voitti Megan Stillin kanssa kultaa perämiehettömässä kaksikossa, ja seuraavana vuonna Atlantassa he voittivat olympiakultaa. Vuonna 1999 Slatter saavutti Rachael Taylorin parina MM-pronssia, ja Sydneyn olympialaisissa 2000 he saavuttivat olympiahopeaa. Slatter lopetti kilpauransa vuonna 2000.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kate Slatter *Sports Reference*.  Arkistoitu 11.11.2012. Viitattu 16.1.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Kate Allen Australian Olympic Committee.  Arkistoitu 16.1.2019. Viitattu 16.1.2019. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Australian Women's Register

 |

 |
**Holger Erik Borg** (24. maaliskuuta 1911 Tornio – 5. joulukuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen proviisori ja yritysjohtaja. Hän sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1971.

Erik Borgin vanhemmat olivat apteekkari, toimitusjohtaja Theodor Johannes Borg ja farmaseutti Elsa Sofia Lönngren ja puoliso vuodesta 1935 farmaseutti Nina Eva Ingeborg Rundman. 

Farmaseutiksi 1933 valmistunut Borg työskenteli Saksassa, mutta palasi sieltä Suomeen ja osallistui lääkintäupseerina talvisotaan ja jatkosotaan. Proviisoriksi hän valmistui 1945 ja meni töihin ostajaksi lääketehdas Medicaan, jossa hänestä tuli ensin osastopäällikkö, sitten apulaistoimitusjohtaja ja vuonna 1962 toimitusjohtaja. Hän oli samalla Medican emoyhtiön Hesperuksen toimitusjohtaja ja johtokunnan jäsen. Emoyhtiöön kuuluivat lisäksi Medikalis- ja Printal-yhtiöt. Koko konserni ja Medica kehittyvät Borgin johtamina hyvin, ja niiden liikevaihdot kaksinkertaistuivat 1960-luvulla. Tähän vaikuttivat myös menestyksekäs lääkkeiden tutkimus- ja kehitystyö sekä onnistunut lisensiointi. 

Borgilla oli useita koti- ja ulkomaisia lääkealan luottamustehtäviä, kuten Lääketeollisuusyhdistyksen puheenjohtajuus ja jäsenyys EFTA-maiden lääkealan yhteistyöjärjestön työvaliokunnassa. Hesperus-konserni, joka vuodesta 1974 oli nimeltään Medica-yhtymä, fuusioitui Huhtamäki-yhtiöön 1988. Vuonna 1971 teollisuusneuvoksen arvonimen saanut Erik Borg jäi toimitusjohtajan tehtävästä eläkkeelle 1976.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografia-sampo: Erik Borg. Viitattu 29.10.2021.