recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli kertoo kasvitieteilijästä. Näyttelijä Robert Brownista on eri artikkeli*

**Robert Brown** (21. joulukuuta 1773 Skotlanti – 10. kesäkuuta 1858) oli brittiläinen kasvitieteilijä. Brown löysi lähes 2 000 siihen asti tieteelle tuntematonta kasvia. Hän havaitsi nimellä Brownin liike tunnetun ilmiön, jonka Albert Einstein selitti vuonna 1905.

Elämä
-----

Brown opiskeli lääketiedettä Edinburghin yliopistossa. Hän liittyi armeijaan vuonna 1795 ja toimi lääkärinä.

Brown lähti joulukuussa 1800 Länsi-Australiaan, jossa hän työskenteli kasvitieteen parissa kolme ja puoli vuotta. Australiassa ollessaan hän keräsi 3 400 kasvia, joista 2 000 oli tuntemattomia. Suurin osa Brownin kokoelmasta on kadonnut.

Robert Brown kuoli vuonna 1858 Soho aukiolla, ja hänet haudattiin Kensal Greenin hautausmaalle

Ura
---

### Brownin liike

*Pääartikkeli: Brownin liike*
Brown tutki vuonna 1827 mikroskoopin avulla vedessä siitepölyä ja lehtisammalten sekä kortteiden itiöitä. Hän huomasi tutkittavien kappaleiden liikkuvan vedessä epämääräisiä ratoja, vaikkei niihin pitänyt vaikuttaa ulkoisia voimia. Ilmiöstä hämmästyneenä hän päätti tutkia vastaavaa tilannetta tuhkalla eli aineella, joka ei ole eloperäistä. Brown huomasi tilanteen toistuvan myös tuhkalla, joten kyseessä ei voinut olla itiöiden itse aiheuttama liike. Brownin liike säilyi selittämättömänä vuoteen 1905 asti, jolloin Albert Einstein selitti sen.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Robert Brown** Wikimedia Commonsissa

* Robert Brown Orchids.co.in:ssä
* Brian J. Fordin esitelmä Brownista
* Brownin alkuperäistöitä (pdf)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* Te Papa (New Zealand)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Australia
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Kaukokartoitussatelliitit TanDEM X ja Terra SAR X kuvattuna kun ne kiitävät tiiviissä muodostelmassa. Alavasemmalla suurennos osakuvasta.
Satelliittien TanDEM-X ja TerraSAR-X ensimmäinen bistaattinen tutkakuva näyttää Etnan seinämää. Kuvan vasemmalla puolella, tulivuoren alapuolella on Catanian kaupunki näkyy kasana kirkkaita pisteitä. Satelliitit kulkevat 350 metrin etäisyydellä toisistaan.
**TerraSAR-X** on pieni saksalainen kaukokartoitussatelliitti, jonka instrumenttina on SAR-tutka.

Uusi rahoitusmalli
------------------

TerraSAR-X on ensimmäinen satelliitti Saksassa, joka on valtion tutkimuskeskuksen DLR:n ja yksityisen yrityksen yhdessä rahoittama. DLR:n osuus on 102 miljoonaa euroa ja EADS Astrium GmbH-yrityksen osuus on 28 miljoonaa euroa. Myös Bundesministerium für Bildung und Forschung (BMBF) eli Saksan opetus- ja tutkimusministeriö on mukana satelliitin rahoituksessa. 

TerraSAR-X-satelliitin projektipäällikkö on Rolf Werninghaus.

Tekniikka
---------

Tutka toimii X-taajuuskaistalla (aallonpituus 31 mm eli 9,6 GHz taajuus). Kuvan resoluutio eli tarkkuus on noin yksi metri. SAR-tutkan massa on 394 kg. 

Satelliitissa on Laser Communication Terminal (LCT), joka on tiedonsiirtokoe. Sen rakensi DLR:n rahoituksella saksalainen TESAT-yhtiö. 

Siinä on myös Tracking, Occultation and Ranging Experiment eli TOR-koe, jonka rakensivat GeoForschungsZentrum Potsdam (GFZ) ja Center for Space Research (University of Texas). TOR mahdollistaa satelliitin tarkan asennonsäädön, joka parantaa tutkakuvien laatua. Siinä on kaksitaajuinen GPS (Global Positioning System) ja laserreflektori. 

TerraSAR-X on 5 m korkea ja painaa 1000 kg. Sen rata on naparata, aurinkosynkroninen kiertorata, jonka inklinaatio on 98 astetta. Satelliitin nominaalinen elinikä on viisi vuotta.

Laukaisu
--------

Satelliitti laukaistiin Dnepr-kantoraketilla Baikonurin kosmodromilta 15. kesäkuuta 2007. Laukaisu tapahtui seitsemän kuukautta myöhässä alkuperäisestä aikataulusta. Tämä johtui Dnepr-kantoraketin tuhoutumisesta vuoden 2006 lopun laukaisussa ja sen aiheuttamasta onnettomuustutkinnasta.

Katso myös
----------

* TanDEM-X, TerraSAR-X:n sisaralus (laukaisu v. 2010)

Lähteet
-------

1. ↑  TERRA SAR X *N2YO*. Viitattu 26.8.2018.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **TerraSAR-X**.
* TSX (TerraSAR-X) Mission *eoPortal*. Viitattu 26.8.2018 (englanniksi) .
* Bartusch, Michael: TerraSAR-X *German Aerospace Center DLR*.  15.6.2007. Viitattu 26.8.2018 (englanniksi) .
* TerraSAR-X image of the month – Lively winter view *German Aerospace Center DLR*.  2.3.2012. Viitattu 26.8.2018 (englanniksi) .
* TerraSAR-X Archive *Airbus*. Viitattu 26.8.2018 (englanniksi) .
*Méroden alttaritaulu*, Robert Campin, n. 1425.
**Robert Campin** (1375 Valenciennes – 26. huhtikuuta 1444 Tournai) oli varhainen, merkittävä flaamilainen taidemaalari 1400-luvun alkupuolella. Hänen uskotaan olleen "Flémallen mestarina" tunnettu taiteilija, mutta varmuudella Campinin töitä ei ole dokumentoitu. Campin oli toisen flaamilaisen mestarin Jan van Eyckin aikalainen, ja hänellä oli suuri merkitys siitrymäkaudella gotiikasta renessanssiin. Campinilla oli ennennäkemättömän konkreettinen näkemys kolmiulotteisesta kuvauksesta, ja joissain hänen töissään 1420- ja 30-luvuilta yhdistyvät monumentaalinen arkaismi ja nykyaikainen runous. Campinin taide pohjautui käsikirjoitusten kuvituksiin.

Campin tunnettiin jo vuonna 1406 maalarimestarina Tournaissa. Hänen oppilaikseen vuonna 1427 on mainittu Rogier van der Weyden (nimellä Rogelet de la Pasture) ja Jacques Daret. Campinin ja Flémallen mestarin yhteys on päätelty juuri Campinin oppilaiden ja Flémallen mestarin tyylillisistä yhtäläisyyksistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Robert Campin Encyclopaedia Britannica. Viitattu 21.9.2014.
2. ↑  *Opas taiteen maailmaan: länsimainen taide varhaisrenessanssista nykypäivään*, s. 34–35. WSOY, 1992 (italiankielinen alkuteos 1991). ISBN 951-0-17511-0.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Robert Campin**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Prado
* RKD Artists
* Städel
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Kuuma lähde** on lähde, jossa lämmin tai kuuma pohjavesi nousee maan pinnalle. 

Green Dragon Spring Yellowstonen kansallispuistossa Yhdysvalloissa.

Synty
-----

Kuuman lähteen vettä lämmittää maankuoren geoterminen lämpö. Maan kiviaineksen lämpötila on pääsääntöisesti sitä korkeampi, mitä syvemmällä se sijaitsee. Tämä syvyydestä riippuva lämpötilan kasvu tunnetaan nimellä geoterminen gradientti. Riittävän syvälle maankuoreen tunkeutuva vesi lämpenee kuumien kivien ansiosta. Ei-tuliperäisten alueiden kuumien lähteiden lämpö on peräisin juuri tästä ilmiöstä.

Tuliperäisillä alueilla maanalainen vesi saattaa joutua kosketuksiin sulan kivimassan, magman, kanssa. Tällöin vesi saattaa alkaa kiehua tai ylikuumeta, ja paine nousee niin korkeaksi, että vesi purkautuu suihkuna maanpinnalle. Tällaista kuumaa lähdettä kutsutaan geysiriksi. Vesi voi myös suihkuta maanpinnalle höyrynä (engl. *fumarole*) tai sekoittua mudan ja saven kanssa (engl. *mud pot*). On olemassa myös lämpimiä lähteitä, joissa kuuman ja kylmän lähteen vedet ovat sekoittuneet. Mustat savuttajat ovat valtamerten pohjissa esiintyviä kuumia lähteitä.

Virkistys- ja hoitokäyttö
-------------------------

Kuumien lähteiden vesi sisältää usein runsaasti erilaisia liuenneita mineraaleja. Monien kuumien lähteiden terveysvaikutuksista löytyy paljon kansanuskomuksia ja myös lääketieteellisiä todisteita. Ne ovatkin usein suosittuja matkailukohteita ja niiden yhteyteen on perustettu kylpylöitä ja parantoloita.

Esimerkiksi Islanti, Unkari, Uusi-Seelanti ja Ikarian saari Kreikassa ovat tunnettuja kuumista lähteistään. Japanissa kuumat lähteet tunnetaan nimellä onsen. Niillä on suuri merkitys japanilaisessa kulttuurissa sekä terveysmatkailukohteina.

Hyvin kuumat lähteet voivat olla myös vaarallisia. Vakavia palovammoja ja jopa kuolemantapauksia on sattunut, kun ihmisiä on vahingossa tai tietämättömyyttään joutunut tällaiseen kuumaan lähteeseen.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kuuma lähde** Wikimedia Commonsissa
**Kuumetta veressä** (*Splendor in the Grass*) on Elia Kazanin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1961. William Ingen käsikirjoittaman Technicolor-melodraaman pääosissa näyttelevät Natalie Wood, Pat Hingle ja Audrey Christie sekä Warren Beatty esikoisroolissaan.

Juoni
-----

Elokuvan tarina sijoittuu 1920-luvun lopun vuosiin ja Yhdysvaltojen Keskilännen Kansasiin, hyvinvoivan porvariston pariin. Se seuraa teini-ikäisiä rakastavaisia kolmen vuoden ajan. Poika (Beatty) on paikallisen mahtimiehen perheestä, ja häneen rakastunut kiltti perhetyttö (Wood) menettää mielenterveytensä yritettyään vuosikausia pysyä yhteiskunnan asettamien normien rajoissa ja saadessaan tietää käytöksensä ajaneen pojan muiden tyttöjen pariin. Sivujuonena on pojan yrittäjäisä ja vuoden 1929 pörssiromahdus, joka vaikeuttaa asioita entisestään.

Vastaanotto
-----------

William Inge palkittiin Oscar-gaalassa parhaasta alkuperäiskäsikirjoituksesta. Natalie Wood oli ehdolla naispääosastaan sekä Oscareissa että Golden Globessa, jossa Warren Beatty palkittiin parhaana tulokkaana.

*Helsingin Sanomien* Paula Talaskivi piti tuoreeltaan elokuvaa monin tavoin onnistuneena, mutta kirjoitti William Ingen käsikirjoituksen jättävän aiheen käsittelyn jotenkin puolitiehen, "ajanvietesävyyn". Saman lehden Helena Ylänen totesi kaksi vuosikymmentä myöhemmin elokuvan olevan Kazanin viimeisiä kaikilta osin onnistuneita elokuvia, "värisyttävän komea melodraama, joka on niin tiheä, ajateltu ja täyteläinen, että sellainen pyörryttää nykyelokuvaan tottunutta".

Yhdysvaltain elokuvainstituutin AFI:n 100-vuotissarjan 100 romanttisinta elokuvaa -listalla *Kuumetta veressä* pääsi sijalle 47. *The New York Timesin* kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ylänen, Helena: Kuumetta veressä on tiheä elokuva suurista tunteista.  *Helsingin Sanomat*, 4.12.1982, s. 18. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. 1 2  Talaskivi, Paula: Viikon filmejä.  *Helsingin Sanomat*, 17.2.1962, s. 11. Näköislehden aukeama (tilaajille).
3. ↑  Splendor in the Grass *awardsdatabase.oscars.org*. Viitattu 11.4.2019.
4. ↑  Splendor in the Grass *goldenglobes.com*. Viitattu 11.4.2019.
5. ↑  AFI's 100 Greatest Love Stories Of All Time American Film Institute. Viitattu 11.4.2019. (englanniksi)
6. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made (Arkistoitu – Internet Archive). Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004.
**Kääre** oli entisajan lääketieteessä yleinen sairaanhoidollisena apuneuvona käytetty kangas, joka asetettiin ihmisen iholle kuivana tai veteen tai lääkeliuokseen kastettuna. Sillä pyrittiin muuttamaan ihon lämpötilaa, vähentämään tulehdusoireita, poistamaan kutinaa ja liuottamaan kuollutta ihosolukkoa. Tavallisinta kääreiden käyttö oli ihotautien hoidossa. Kipeytyneitä ruumiinosia parantavien kääreiden vaikutuksen katsottiin perustuvan suggestioon.[1]

Paikallisia kääreitä olivat kuiva kääre, kylmä haude ja kostea lämmittävä haude. Tiukasti sidottu kuiva kääre ehkäisi puristuksellaan turvotusta ja rajoitti antamallaan tuella kivuliaita liikkeitä. Kylmä haude oli kylmällä vedellä kostutettu vaatekappale, joka kiinnitettiin paikalleen siteillä. Siinä ei ollut haihtumista estävää kerrosta. Se vähensi turvotusta ja tulehduksen aiheuttamaa kipua jääpussin tavoin. Kostea lämmittävä haude muodostui vääntämällä kuivaksi puserretusta kankaasta, kumikankaasta ja niiden päälle asetetusta sidontakääreestä. Sillä pyrittiin vilkastuttamaan pintaverenkiertoa, jouduttamaan tulehduksen paranemista ja imeyttämään kudoksen tulehduseritettä. Sen tehoa saatettiin lisätä puurohauteella tai lämmittävällä sähkötyynyllä.[2]

Yleisiä kääreitä olivat jäähdyttävä kokokiede ja hiostuskapalo eli hiostuskiede. Edellinen muodostui huoneenlämpöisellä vedellä kostutetusta lakanasta, joka kiedottiin vartalon ympärille. Se ympäröitiin vielä villaisella vaipalla. Sillä pyrittiin alentamaan korkeaa kuumetta käyttämällä sitä 5–20 minuuttia ennen vaihtamista uuteen kääreeseen. Hiostuskapaloa käytettiin alentamaan vilustumisen jälkeistä kuumetta.[2]

Eläinlääketieteessä yleisimpiä kääreitä olivat haavasiteet, joilla suojattiin haavan parantumista ja estettiin infektioita. Haavasiteenä käytettiin tavallisesti harsoa tai liinaa. Erikoiskääreillä pyrittiin lievittämään tulehdusta, kypsyttämään paiseita, pehmittämään ihoa tai kaviota tai estämään raapimista. Erikoiskääreitä tehtiin kumikankaasta, säkkikankaasta, pumpulista, pellavansiemenistä, puuroista, savesta, tervasta, jäästä, vesilasista ja lääkeliuoksista.[2]

Lähteet
-------

1. ↑  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966, hakusana kääre.
2. 1 2 3  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965, hakusana kääre.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kääre** Wikimedia Commonsissa
**Robert Carl August Nyberg** (24. elokuuta 1827 Säkkijärvi – 11. elokuuta 1909 Helsinki) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Robert Carl August Nybergin vanhemmat olivat kamarineuvos Claes Henrik Nyberg ja Ottiliana Anna von Fieandt ja puoliso vuodesta 1857 Amanda Matilda Carolina Kuhlefelt. Myös Robert Carl August Nybergin veljestä Frans Edvard Nybergistä tuli kenraalimajuri. Hänen kaksi muuta veljeään olivat professori, salaneuvos, ylijohtaja Alfred Reinhold Nyberg ja everstiluutnantti, maaherra Otto Gustaf Nyberg.

Robert Carl August Nyberg tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1844. Vuonna 1848 hän sai siirron khorunzhin eli aliluutnantin arvossa Mozdokin kasakkarykmenttiin. Siellä hän osallistui 1848–1854 sotatoimiin vuoristoheimoja vastaan, vuodesta 1851 Kaukasian linjakasakkajoukoissa. Nyberg ylennettiin sotnikiksi eli luutnantiksi 1852. Hänet komennettiin päivystäväksi upseeriksi Paavalin kadettikouluun Pietariin 1854 ja ylennettiin jesauliksi eli kapteeniksi 1855. Samana vuonna hänet siirrettiin 13. Belozerskin jalkaväkirykmenttiin ja seuraavana vuonna H.M. Preussin kuninkaan krenatöörirykmenttiin.

Vuonna 1857 Nyberg tuli kertaajaksi 1. kadettikouluun Pietariin, tehtävään hänet vakinaistettiin 1858. Vuonna 1863 hänet määrättiin kasvattajaksi 2. sotaopistoon. Nyberg ylennettiin everstiluutnantiksi 1865 ja everstiksi 1870, jolloin hänet nimitettiin Permin valmistavan sotakoulun johtajaksi. Koulun lakkauttamisen takia hänet asetettiin lakkautuspalkalle 1872, mutta nimitettiin 1874 Omskin valmistavan sotakoulun johtajaksi. Kun sekin lakkautettiin, Nyberg siirrettiin armeijan varaväkeen kenraalimajurina 1883. Eron sotapalveluksesta hän sai heinäkuussa 1884. Reserviin siirryttyään Nyberg asettui asumaan ostamalleen Thorsin tilalle Kuusistoon, missä hän toimi muun muassa kuntakokousten puheenjohtajana 1885–1887. Myöhemmin hän muutti Helsinkiin, osallistuen vuonna 1908 perustetun Suomen Kadettiklubin toimintaan yhdistyksen vanhimpana jäsenenä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Robert Carl August Nyberg *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 11.4.2020)
2. ↑  GeneaNet: Claes Henrik Nyberg (Viitattu 11.4.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit
* Biografiasampo

 |

 |
**Kuuman kaakaon ilmiö** on ilmiö, jossa kuumaan nesteeseen lisätty liukeneva pulveri muuttaa astian kopauttamisesta kuultavan äänen taajuutta. Ilmiö havaitaan tyypillisesti valmistettaessa kuumaa kaakaojuomaa tai pikakahvia. 

Ilmiö voidaan selittää nesteen kuplatiheyden vaikutuksella nesteen äänen nopeuteen. Astiasta kuultavan äänen taajuus on seisova aalto, jonka aallonpituus on neljäsosa astian pohjan ja nesteen pinnan välimatkasta.

Kun nestettä sekoitetaan, kaasukuplat alentavat äänen nopeutta nesteessä laskien taajuutta. Kun kuplat vähenevät, palautuu taajuus takaisin ennalleen.

Ilmiö dokumentoitiin ensimmäisen kerran vuonna 1982.

Lähteet
-------

1. ↑  Crawford, Frank S.: *The hot chocolate effect*, s. 398–404. American Journal of Physics, 1982. Abstrakti (viitattu 2.4.2012). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Sound of a Cup With and Without Instant Coffee: A Foam-Filled Acoustics Demonstration (englanniksi), Andrew Morrison ja Thomas D. Rossing, 143rd ASA Meeting, Pittsburgh. (Internet Archivessa)
N70
**Kuuma kupla** on Linnunradassa oleva kuuman kaasun alue, jollaisia on galaksimme kiekossa kylmemmän tähtienvälisen kaasun sisässä. Kuplien kaasu on hiukkasten liikkeestä päätellen hyvin kuumaa mutta niin harvaa, ettei se käytännössä lämmitä. Aurinko sijaitsee paikallisessa kuumassa kuplassa eli Silmukka I:ssa.

Kuumat kuplat syntyvät tähtien räjähtäessä supernovina sekä myös nuorten tähtien puhaltaessa voimakasta tähtituulta, joka on käytännössä kuumaa ionisoitunutta kaasua.

Kuplien voidaan ajatella olevan laajentuneita HII-alueita. Miljoonien vuosien kuluessa syntynyt kupla laajenee. Tunnettuja kuplia ovat "Silmukka II", jossa sijaitsee Pohjantähti, "Silmukka III" ja Barnardin silmukka (Sh 2-276), jossa on Rigel. Barnardin silmukka näkyy meille Rigelin ja Orionin vyön suunnassa kaarena esimerkiksi punaisessa valossa tähtitaivaasta otetussa tarkassa kuvassa. Muun muassa Hevosenpääsumu kuuluu Barnardin silmukkaan. Barnardin silmukka kattaa 600 kaariminuuttia eli 10 astetta, ja se sijaitsee 1 600 valovuoden päässä ollen läpimitaltaan 300 valovuotta. Kupla syntyi noin 2 miljoonaa vuotta sitten supernovaräjähdyksessä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Local Chimney and Superbubbles Sol Company. Viitattu 4.11.2012.
2. ↑  Superbubbles in the LMC NASA. Viitattu 4.11.2012.
3. ↑  Astronomy Picture of the Day *Astronomy Picture of the Day*.  1999. NASA. Viitattu 4.11.2012.
4. ↑  Barnard's Loop (Sh 2-276) *Encyclopedia of Science*. Viitattu 4.11.2012.
5. ↑  Barnard’s Loop and the Orion-Eridanus Bubble *poyntsource.com*. Viitattu 4.11.2012.
**Nersianit** tai **nersianidit** (georg. ნერსიანი, *Nersiani*) olivat varhaiskeskiaikainen georgialainen ruhtinassuku. Suku ilmaantui 400-luvun lopussa Iberian kuningas Vakhtang I:n hallituskaudella (hallitsi n. 447–522). 700-luvulla suvun jäseniä toimi sisä-Iberian herttuoina ja kaksi nersiania, Adarnase III ja hänen poikansa Nerse, nousivat Iberian ruhtinaiksi (erismtavari) vuosien n. 748 ja 779/780 välillä. Ensimmäisellä ruhtinaalla Adarnasella oli lisäksi korkea bysanttilainen kuropalates-arvonimi.

Nersianit olivat sukua toiselle johtavalle georgialaiselle ruhtinassuvulle eli guaramideille, sillä guaramidien Guaram III:n poika oli avioliitossa Adarnase III:n tyttären kanssa. Nersianien toinen ruhtinas Nerse joutui arabien syrjäyttämäksi ja valtaistuin annettiin hänen sisarenpojalleen Stepanoz III:lle (hallitsi 779/780–786).

Lähteet
-------

1. ↑  Toumanoff, Cyril: Introduction to Christian Caucasian History (The Formative Centuries, IV–VIIIth).  *Tradito*, 1959, 95. vsk, nro 15.
2. ↑  Rapp, Stephen H.: *Studies In Medieval Georgian Historiography: Early Texts And Eurasian Contexts*, s. 375. Peeters Bvba, 2003. ISBN 90-429-1318-5.
Rooman valtakunta vuonna 125.
**Nerva–Antoninusten hallitsijasuku** hallitsi Rooman valtakuntaa vuosina 96–192. Siihen kuului seitsemän keisaria: Nerva, Trajanus, Hadrianus, Antoninus Pius, Marcus Aurelius (yhdessä Lucius Veruksen kanssa) ja Commodus.

Näitä keisareita on myös kutsuttu **Adoptiokeisareiksi**, koska neljä ensimmäistä adoptoivat itselleen seuraajansa. Ainoastaan Commodus, joka oli Marcus Aureliuksen poika, ei adoptoinut seuraajaa eikä häntä itseään ollut adoptoitu.

Edward Gibbonin mukaan viiden ensimmäisen keisarin aika oli onnellisinta aikaa mitä ihmiskunta on kokenut, joten hän kutsui näitä "viideksi hyväksi keisariksi". Nämä keisarit olivat luonteiltaan hyvin erilaisia, mutta heitä yhdisti se että yksikään ei ollut edeltäjänsä poika. Jo antiikissa ja myöhemmin pidettiin hyvänä tätä tapaa jossa keisari valitsi seuraajakseen "parhaan miehen". Toisaalta muilla kuin Marcus Aureliuksella ei ollut omaa poikaa ja osa viidestä keisarista olivat sukua muulla tavalla.

Myös Niccolò Machiavelli nosti nämä keisarit esimerkiksi. 

> »Sillä kaikki keisarit ... jotka saivat vallan adoption avulla, olivat hyvä, kuten viisi keisaria Nervasta Marcus Aureliukseen. Hallitsija tarkastelkoon siksi Nervan ja Marcus Aureliuksen välistä aikaa ja verratkoon sitä sekä edeltäneeseen että sitä seuranneeseen aikaan. »   
> (Niccolò Machiavelli, Valtiollisia mietelmiä. Kääntänyt Kaarlo af Heurlin)
> 
> 

Hallitsijasuku voidaan jakaa Nerva–Trajanuksen ja Antoninusten hallitsijasukuun.

Kuvia
-----

* NervaNerva
* TrajanusTrajanus
* HadrianusHadrianus
* Antoninus PiusAntoninus Pius
* Marcus AureliusMarcus Aurelius
* Lucius VerusLucius Verus
* CommodusCommodus

Aikajana
--------

Lähteet
-------

* Anthony Richard Birley: *Marcus Aurelius*. Routledge, 2000. ISBN 9780415171250. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Birley 2000, s. 11.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Nervan–Antonine dynasty
Emil Doepler: Nerthus
**Nerthus** oli pohjoisten germaaniheimojen hedelmällisyyden, rauhan ja vaurauden jumalatar. Häntä palvottiin pyhässä lehdossa joko Pohjanmerellä tai Itämerellä sijainneella saarella. Nerthuksen palvonnan keskus oli Tanskassa. Kevään saapuessa jumalattaren kuvapatsasta kuljetettiin eri heimojen keskuudessa härkien vetämissä vaunuissa. Kun vaunut olivat tehneet kierroksensa lähiseuduilla, orjat pesivät vaunut ja patsaan pyhän lehdon lammessa. Sen jälkeen orjat hukutettiin lampeen.

Roomalainen historioitsija Tacitus kutsui teoksessaan *Germania* Nerthusta Äiti Maaksi ja kertoi, että seitsemän germaaniheimoa – reudignit, avionit, anglit, varinit, eudosit, svardonit ja nuitonit – palvoi jumalatarta. Nerthus on myös samaistettu skandinaaviseen miespuoliseen Njord-jumalaan, ja sillä perusteella Nerthusin sukupuolta on pidetty epäselvänä. Nerthus on myös saattanut olla hermafrodiitti.

Lähteet
-------

* Tacitus: Germaania. Suomentanut Edwin Linkomies. Otava 1976. ISBN 951-1-02311-X.

### Viitteet

1. 1 2  Micha F. Lindemans: Nerthus *Encyclopedia Mythica Online*. Encyclopedia Mythica.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 6.8.2010. (englanniksi)
2. 1 2  Nerthus *Encyclopædia Britannica Online*. Encyclopædia Britannica. Viitattu 6.8.2010. (englanniksi)
3. 1 2  Tacitus 1976, s. 63-64
**Nerse** (georg. ნერსე, myös *Nerses*) oli Iberian (eli Georgian itäosan Kartlin) ruhtinas Nersiani-dynastiasta vuosina n. 760–772 ja uudelleen vuosina 775–779/780. 

Nerse nousi valtaistuimelle isänsä kuropalates Adarnase III:n jälkeen ja uhmasi Georgiaa hallitsevia arabeja. Vuonna 772 kalifi al-Mansur kutsui hänet Bagdadiin ja heitti hänet vankilaan. Kalifi al-Mahdi (hallitsi 775–785) vapautti Nersen ja hän palasi Iberiaan vuonna 775, mutta hän joutui jälleen vaikeuksiin arabien kanssa. Hänen täytyi paeta maasta Darielin solan läpi kasaarien luokse. Hänelle annettiin kunnianosoituksia muttei vakavastiotettavaa tukea, joten hän siirtyi Abhasiaan, jonne gänen perheensä oli paennut. Kalifi nosti Iberian valtaistuimelle hänen sisarenpoikansa Stepanoz III:n. Nerse hyväksyi tapahtuneen ja palasi arabien luvalla Iberiaan, jossa hän pysyttäytyi politiikan ulkopuolella. Vuonna 786, kun hänen kristinuskoon kääntynyt arabipalvelijansa Abo joutui marttyyriksi, hän oli jo kadonnut historiasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Toumanoff, Cyril: *Studies in Christian Caucasian History*, s. 399. Washington DC: Georgetown University Press, 1963.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Adarnase III** | **Iberian ruhtinas**n. 760–772, 775–779/780 | Seuraaja:**Stepanoz III** |
**Jukka-Pekka Rahkonen** on suomalainen kansalaisaktivisti ja Oikea Media -verkkolehden päätoimittaja. Hänet tunnetaan erityisesti Aito avioliitto -kansalaisaloitteen toisena alullepanijana. Rahkonen on opiskellut tietotekniikkaa Teknillisessä korkeakoulussa ja työskennellyt IT-alalla.

Yhteiskunnallinen vaikuttaminen
-------------------------------

Rahkonen perusti Pasi Turusen kanssa perinteistä avioliittokäsitystä puolustavan Aito avioliitto -yhdistyksen tammikuussa 2015. Rahkonen toimi yhdistyksen puheenjohtajana. Yhdistys laittoi maaliskuussa 2015 vireille Aito avioliitto -kansalaisaloitteen, jonka tavoitteena oli samaa sukupuolta olevien avioliiton mahdollistavan lakimuutoksen kumoaminen ja avioliiton säilyttäminen laissa miehen ja naisen välisenä liittona. Aloite keräsi yli 107 000 allekirjoitusta. Aloite eteni eduskuntaan saakka.

Tammikuussa 2017 Rahkonen perusti yhdessä Marko Hamilon ja Joonas Konstigin kanssa konservatiiviseksi itseään luonnehtivan Oikea Media -verkkolehden. Rahkonen siirtyi lehden päätoimittajaksi huhtikuussa 2017.

Rahkonen on myös islam-kriitikko ja hän on esiintynyt useissa maahanmuuttoa kritisoivissa tilaisuuksissa. Rahkosen mukaan islam ei ole "varsinainen uskonto lainkaan, vaan uskonnon kaapuun puettu erittäin haitallinen poliittinen järjestelmä." Hän on myös kertonut haluavansa, että "muslimiryysyjen" käyttö Suomessa kiellettäisiin ja moskeijat tuhottaisiin. Rahkonen joutui kommentin takia eroamaan Aito avioliitto -yhdistyksen puheenjohtajuudesta.

Yksityiselämä
-------------

Rahkonen on naimissa ja hänellä on kaksi lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tämä mies haluaa kumota tasa-arvoisen avioliittolain – miksi? *Helsingin Sanomat*.  21.7.2015. Viitattu 29.10.2017.
2. ↑  He omistavat kohutun Oikea Median: Kirjailija, toimittaja – ja mies, joka lopettaisi muslimien maahanmuuton *Suomenkuvalehti.fi*.  8.2.2017. Viitattu 29.10.2017.
3. ↑  Aito avioliitto ry:n puheenjohtaja vaihtuu – puheenjohtajan "kirjoitusten sisältö ei linjassa yhdistyksen arvojen kanssa" *Seurakuntalainen*.  26.11.2015. Viitattu 29.10.2017.
4. ↑  Anni Saari: Kansallismielisiä puhujia Vetelissä *Keskipohjanmaa+*.  Arkistoitu 29.10.2017. Viitattu 29.10.2017.
5. ↑  20 11 2015 15:50-Tuija Pyhäranta | Kotimaa: Aito avioliitto -yhdistyksen puheenjohtaja erosi *Kotimaa24*. Viitattu 27.3.2019.
Nero Claudius Drusus
**Nero Claudius Drusus Germanicus** tai **Drusus vanhempi** (14. tammikuuta 38 eaa. – 9 eaa.) oli roomalainen sotapäällikkö. joka valloitti Germanian Reinin ja Elben väliset alueet vuosina 12–9 eaa. Drusus oli keisari Tiberiuksen nuorempi veli sekä keisari Claudiuksen isä. Hän oli keisari Augustuksen poikapuoli ja tämän perijä. Hänen vanhempansa olivat Tiberius Claudius Nero ja Livia Drusilla.

Drusus syntyi pian sen jälkeen, kun hänen äitinsä Livia Drusilla oli eronnut miehestään Tiberius Claudius Nerosta. Livia meni heti uusiin naimisiin Octavianuksen eli tulevan keisari Augustuksen kanssa. Huhuttiin, että Augustus olisi ollut Drusuksen todellinen isä. Veljensä tavoin Drusus sai luvan hakea julkisia virkoja viisi vuotta ennen kuin se olisi ollut lain mukaan mahdollista. Drusuksesta tuli preettori vuonna 11 eaa ja konsuli vuonna 9 eaa. Hän taisteli Tiberiuksen kanssa alppiheimoja vastaan, ja vuonna 13 eaa hänestä tuli koko Gallian käskynhaltija. Drusus toimeenpani virkakautensa aikana väestönlaskennan ja pystytti Lugdunumiin Augustukselle pyhitetyn alttarin.

Vuosina 12–9 eaa. Drusus johti Germaniaan lähetettyjä retkikuntia. Hän perusti tukikohdat Veteraan, Lippen ja Reinin yhtymäkohtaan, ja Mogontiacumiin eli nykyiseen Mainziin. Näillä retkillä roomalaiset alistivat khaukit, kheruskit ja khattit. Drusus pakotti myös markomannien heimon nykyisen Böömin alueelle. Lisäksi roomalaiset rakensivat Fossa Drusiana -kanavan Reiniltä Pohjanmerelle. Vuonna 9 eaa. Drusus saavutti Elben, mutta putosi hevosensa selästä ja kuoli saamiinsa vammoihin 30 päivän päästä. Kuolemansa jälkeen Drusukselle myönnettiin lisänimi *Germanicus*. Drusuksen valloittamat alueet olivat laajat, mutta ne kaikki menetettiin, kun Arminius voitti Publius Quinctilius Varuksen johtamat legioonat Teutoburgin taistelussa vuonna 9 jaa.

Drusus meni vuonna 16 eaa naimisiin Marcus Antoniuksen tyttären Antonian kanssa. Heidän lapsensa olivat Germanicus, Livilla ja Claudius. Yleisesti uskottiin, että Drusus kannatti tasavallan palauttamista, ja hänen vanhin poikansa, menestynyt sotapäällikkö Germanicus oli suuri kansansuosikki.

Lähteet
-------

* Robin Seager: *Tiberius*. Wiley-Blackwell, 2005. ISBN 9781405115292.

### Viitteet

1. 1 2 3  Seager s.7
2. 1 2 3 4 5  Nero Claudius Drusus Germanicus *Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica, inc. Viitattu 28.10.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nero Claudius Drusus** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
	+ 3
	+ 4
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* IdRef

 |

 |
**Nouse Inkeri** on Inkerin kansallislaulu, jonka on säveltänyt ja sanoittanut Mooses Putro vuonna 1888. Se esitettiin ensimmäisen kerran yleisinkeriläisillä laulujuhlilla vuonna 1899. Hymniä jouduttiin tuolloin esittämään nimellä Nouse Kansani.*lähde?* Hymnin toisen säkeistön sanat on kirjoittanut opettaja, toimittaja Paavo Räikkönen.

Sanat
-----

Nouse, Inkeri, jo herää työhön,  

aamun koi jo sulle heijastaa!  

Valoa jo elämäsi yöhön  

leviää, oi armas synnyinmaa!  

Väikkyen jo aamun sätehissä  

toivo herää lastes sydämissä.  

Nouse, Inkeri, jo loppuu yö,  

nouse, nouse, sun hetkes lyö!  

  

Kerran kaikuu vielä kaunis soitto  

kautta kallihimman synnyinmaan,  

valon, vapauden ompi voitto,  

riemuiten käy kansa laulamaan.  

Kuullen kutsumusta mielin innoin  

kaikuaapi silloin täysin rinnoin:  

Nouse, Inkeri, sun laulus soi,  

nouse, päiväks jo vaihtuu koi!

Muuta
-----

Nouse Inkeri ry on Mooses Putron kotimuseota ylläpitävän yhdistyksen nimi. Museo on Mooses Putron entinen kesähuvila Taipalsaaren Putronniemessä.

Lähteet
-------

1. ↑  Inkerin tunnukset *www.inkeriliitto.fi*.  Arkistoitu 19.3.2019. Viitattu 23.10.2017. (englanniksi)
**Jukka Gunnar Finne** (s. 25. helmikuuta 1951 Helsinki) on suomalainen lääketieteen tohtori ja Helsingin yliopiston solu- ja molekyylibiologian emeritusprofessori.

Finne tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1969. Hän valmistui Helsingin yliopistosta
lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1975 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi vuonna 1977. Hänen aivojen kemiaa käsittelevä englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (1977) oli otsikoitu *Studies on the alkali-labile O-glycosidically linked carbohydrate units of brain glycoproteins*. Vuodesta 1981 lähtien Finne on ollut Helsingin yliopiston lääketieteellisen kemian dosentti ja vuodesta 1988 Kuopion yliopiston fysiologisen kemian dosentti.

Työurallaan Finne on toiminut terveyskeskuslääkärin viransijaisena Sipoossa (1974), assistenttina (1973–1984) ja apulaisopettajana (1984–1985) Helsingin yliopiston lääketieteellisen kemian laitoksella, Suomen Akatemian vanhempana tutkijana (1983), Baselin yliopiston tutkijana (1978–1980) ja apulaisprofessorina (1984–1986). Kuopion yliopiston fysiologisen kemian professori hän oli vuosina 1985–1988 ja Turun yliopiston lääketieteellisen biokemian professori vuosina 1988–2009. Helsingin yliopiston solu- ja molekyylibiologia professorina hän työskenteli vuodesta 2009, mutta on sittemmin siirtynyt emeritusprofessoriksi.

Finne on julkaissut yli 150 tieteellistä artikkelia tai kirjan lukua biokemian ja biolääketieteen kansainvälisissä julkaisusarjoissa. Tutkimustyön aihepiireinä ovat olleet muun muassa hiilihydraattitutkimus, glykobiologia, hermosolujen vuorovaikutukset ja bakteerien tarttumismekanismit.

Vuonna 1985 Finne sai Duodecimin nuoren tutkijan palkinnon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  *Kuka kukin on : henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2011*, s. 124. Who's who in Finland; sarja Kuka kukin on, ISSN 1237-7570; 23. vsk.. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8 (sidottu).
2. 1 2 3 4 5 6 7  *Suomen professorit 1640–2007*, Professoriliitto, 2008 (ISBN 978-952-99281-1-8 ja 978-952-99281-2-5, viitattu 15 marraskuuta 2020), s. 117View and modify data on Wikidata
3. 1 2 3  Jukka Finne. Prof. emer. Biosciences helsinki.fi. Viitattu 15.11.2020. (englanniksi)
4. ↑  Jukka Finne: Studies on the alkali-labile O-glycosidically linked carbohydrate units of brain glycoproteins (ISBN 951-99106-8-9 (nidottu); PhD thesis / University of Helsinki)  1977. Helsinki:  J. Finne; teostiodot via finna.fi. Viitattu 15.11.2020. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Jukka Finne. Prof. emer. Biosciences - Publications (englanniksi) (helsinki.fi)
* Jukka Finne. Professor (englanniksi) (scholar.google.com)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Google Scholar
* ORCID
* Publons
* ResearcherID
* Scopus

 |

 |
Viola Allen, noin vuonna 1903.
**Viola Emily Allen** (27. lokakuuta 1867 Huntsville, Alabama- 9. toukokuuta 1948 New York City) oli yhdysvaltalainen mykkäelokuvakauden näyttelijä.

Allenin vanhemmat olivat näyttelijöitä ja hän syntyi kesken kiertueen. Koulunsa hän kävi Bostonissa ja Torontossa. Kun Allen oli teini-ikäinen, perhe muutti New Yorkiin, missä hän teki teatteridebyyttinsä 14-vuotiaana.

Teatteridebyyttinsä Allen teki ilman minkäänlaista etukäteisvalmistautumista. Hän sai roolin, koska oli paikalla. Debyytistä alkoi neljäkymmentä vuotta kestänyt ura näyttämöillä.

Vuosina 1884–1886 Allen näytteli niin moderneissa näytelmissä kuin klassikoissakin. Hän oli yleisön suosikki ja sai yleensä hyviä arvosteluja, mutta vuonna 1885 hän sai murskakrittikkiä, että oli ollut liian heikko esittämään sankarittaren osaa. Kritiikin johdosta hänet korvattiin toisella näyttelijällä.

Menestystä seurasi vuonna 1889 New Yorkissa Charles Frohmanin tuotannossa, mutta Allen lopetti siinä vain viiden viikon jälkeen lähteäkseen teatterikiertueelle. Vuodet 1893–1896 hän oli jäleen mukana Charles Frohmanin tuotannoissa ja näytteli naispääosaa näytelmässä The Christian. Näytelmää ei pidetty mitenkään tasokkaana, mutta Allen oli roolissaan jälleen suosittu. Vuonna 1903 hän perusti veljensä kanssa oman teatteriryhmän, jossa esitti Shakespearen näytelmiä.

Avioliiton Allen solmi vuonna 1905 varakkaan Peter Cornell Duryean kanssa. Tämän jälkeen Allen alkoi vähentää näyttelemistään. Elokuvarooleja hän teki vuosina 1907–1919. Viimeisen kerran hän näytteli New Yorkissa vuonna 1918.

Näyttämöltä vetäytymisen jälkeen Allen matkusteli miehensä kanssa ja toimi näyttelijäliitossa. Hän keräsi mittavan teatteriaiheisen kirjakokoelman, jonka hän testamenttasi New Yorkin kaupunginmuseolle. Vaikka oli ollut omana aikaan erittäin suosittu teatterinäyttelijä, Allen ei luopunut vaatimattomuudestaan.

Viitteet
--------

1. 1 2 3 4 5 6
2. ↑

Lisää aiheesta
--------------

* 
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Habiba Ghribi** (s. 9. huhtikuuta 1984 Kairouan) on tunisialainen kestävyysjuoksija, jonka päälaji on 3 000 metrin estejuoksu.

Ghribi sijoittui 2002 Radèsin Afrikan-mestaruuskilpailuissa 5 000 metrin juoksussa 11:nneksi. Hän karsiutui Helsingin MM-kilpailuissa 2005 3 000 metrin estejuoksun alkuerissä. Hän sai samassa lajissa hopeaa Bambousin Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2006 ajalla 10.10,93. Pekingin olympialaisissa 2008 hän oli estejuoksussa kolmastoista. Ghribi sai Pescaran Välimeren kisoissa 2009 pronssia 1 500 metrin juoksussa. Berliinin MM-kilpailuissa hän oli 3 000 metrin estejuoksussa viides. 

Sekä Daegun MM-kilpailuissa 2011 (aika 9.11,97) että Lontoon olympialaisissa 2012 (aika 9.08,37) Ghribi sijoittui alun perin toiseksi maansa ennätysajoilla, mutta nousi myöhemmin molempien kisojen voittajaksi kun Julija Zaripova hylättiin dopingin vuoksi. Lontoossa hänestä tuli ensimmäinen olympiamitalin voittanut tunisialainen nainen. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2014 Ghribi sijoittui estejuoksussa viidenneksi ja 1 500 metrillä kuudenneksi.

Ghribi saavutti Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hopeaa 3 000 metrin estejuoksussa ajalla 9.19,24. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän oli estejuoksussa kahdestoista.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 500 m | 4.06,38 | Zagreb | 2. syyskuuta 2014 |
| 3 000 m | 8.52,06 | Franconville | 28. huhtikuuta 2013 |
| 5 000 m | 16.12,9 | Radès | 22. kesäkuuta 2003 |
| 10 000 m | 35.03,83 | Radès | 17. syyskuuta 2005 |
| 10 km | 33.30 | Casablanca | 22. toukokuuta 2004 |
| 3 000 m ej | 9.05,36 | Bryssel | 11. syyskuuta 2015 |

### Sisäradat

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 3 000 m | 8.46,61 | Birmingham | 21. helmikuuta 2015 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Habiba Ghribi *tilastopaja.org*. Viitattu 22.11.2016. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Ghribi receives Olympic and world gold medals *Mail Online*.  4.6.2016. Viitattu 13.8.2016. (englanniksi)
3. ↑  Athletics - Habiba GHRIBI *the-sports.org*. Viitattu 26.8.2015. (englanniksi)
4. 1 2 3  Habiba Ghribi Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Habiba Ghribi** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Saksalainen pannumyssy 1900-luvun puolivälistä.
Pipon näköiseksi neulottu pannumyssy.
**Pannumyssy** on tee- tai kahvikannun lämpimänä pitävä paksu tekstiilihuppu. Se on saanut alkunsa englantilaisesta teenjuontikulttuurista, ja englannin kielellä sitä kutsutaankin nimellä *tea cosy*. Suomessa pannumyssyä käytettiin yleisimmin 1900-luvun puolenvälin paikkeilla, jolloin suosittiin kahvipannussa keitettyä pannukahvia. 
Sittemmin pannumyssyn tarvetta ovat vähentäneet suodatinkahvia valmistavan kahvinkeittimen lämpölevy ja termoskannu sekä teetarjoilussa teepussien käyttö.

Pannumyssyjä on saatavana valmiina, mutta juuri oman tarjoilukannun tai -pannun ympärille sopivin pannumyssy on syntyy usein itse ommeltuna käsityönä. Pannumyssy voi olla tehty kuosiltaan yhteensopivaksi pöytäliinan, ikkunaverhojen, keittiöpyyhkeiden, uunikintaan tai esiliinan kanssa. 

Pannumyssyn lämmöneristyksen parantamiseksi sen sisään voi ommella paksun vanu- tai vaahtomuovikerroksen tai lämpöä tehokkaasti heijastavaa silityslautakangasta. Pesun helpottamiseksi pannumyssyn eristävät sisäkerrokset voi tehdä irrotettaviksi.

Pannumyssyssä voidaan käyttää hyvin monia käsityötekniikoita, kuten tilkkutyötä, applikaatiota, huovutusta, ompelua, neulontaa ja kirjontaa. Pannumyssyjä on tehty myös muun muassa tuohesta.

Historiaa
---------

Pannumyssyn arvellaan kulkeutuneen Eurooppaan 1600-luvulla Intiasta. Siitä tuli suosittu Englannissa 1800-luvulla iltapäiväteekulttuurin yleistyessä. Suomessa pannumyssyt ovat suosituimmillaan 1930-luvun kahvikutsuilla.

Sarpanevan pannumyssy
---------------------

Muotoilija Timo Sarpanevan ensimmäinen kansainvälisesti palkittu työ oli Milanon triennaalissa 1951 hopeaa saanut pannumyssy. Siellä esineen käyttötarkoitusta ei kuitenkaan ymmärretty, jolloin Suomen-osaston näyttelyarkkitehtina toiminut Tapio Wirkkala veti myssyn päähänsä ja kertoi, että se on suomalainen karnevaalihattu. Tarina otettiin todesta, ja Sarpanevan pannumyssy palkittiinkin päähineenä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Maija Suova (toim.): *Emännän tietokirja I–II, 4. uudistettu laitos*, s. 352–353. WSOY, 1958.
2. 1 2 3  Pannumyssy lämmittää juoman ja mielen *KauppaSuomi*.  15.7.2015. Viitattu 9.4.2018.
3. ↑  "Helvetin hieno pannumyssy" vai suomalainen karnevaalihattu? Kodikkaan koristeen villi historia *Iltalehti*.  16.12.2017. Viitattu 9.4.2018.

Kirjallisuutta
--------------

* Mattila, Anna-Liisa: *Pannumyssyt kuvin ja kertomuksin*. (Kansi- ja selkänimeke *Pannumyssyt : Kahvipöydän koriste, keittiön kodikas kaunistus*.). Anna-Liisa Mattila, 2017. ISBN 978-952-93-9120-2.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Tea cosy
De Havilland D.H.103 Hornet.
**de Havilland D.H.103 Hornet** on potkuri- ja mäntämoottorikäyttöinen brittiläinen hävittäjälentokone. Se teki ensilentonsa jo 28. heinäkuuta 1944, muttei ehtinyt osallistua toiseen maailmansotaan. Konetyyppi käytti viimeisiä valmistettuja versioita maineikkaasta Rolls-Royce Merlin -rivimoottorista. 131-version teho oli 2 030 hevosvoimaa.

Konetyypistä kehitettiin myös laivastoversio, **Sea Hornet** Royal Navy Fleet Air Armin käyttöön. Sen käyttämät tyypit olivat: F.20, N.F.21 sekä PR.22. Aktiivissa laivastopalveluksessa kone oli Crosbyn mukaan vain vuosina 1949–1951.

Royal Air Force käytti konetta pidemmän ajan, ja sille D.H.103 Hornet oli viimeinen mäntämoottorinen hävittäjätyyppi. 64. hävittäjälaivue sai omat Hornet-hävittäjänsä toukokuussa 1946. Britannian ensilinjan ilmapuolustuksesta tyyppi vedettiin vuosien 1949–1951 välillä. Vuonna 1955 tyyppi korvattiin de Havilland Vampire -suihkuhävittäjällä. Hornetin huippunopeus oli "merivarusteista" Sea Hornetia suurempi, 759 km/h. Se oli eräs kaikkein aikojen nopeimpia potkurikoneita.

Aseistuksena koneella oli 4 kpl 20 mm tykkiä ja enintään 908 kg pommeja sekä mahdollisesti myös raketteja. 

Sea Hornet N.F.21 3D-kaaviokuvina.

Lähteet
-------

* Crosby, Francis: *Modern Fighter Aircraft*, Southwater Books/Anness Publishing, 2004, London England (s. 54) ISBN 1-84215-991-7

### Viitteet

1. 1 2  Crosby: s. 54

Aiheesta muualla
----------------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kuivuusindeksi** on suhdeluku, jolla määritellään ilmaston kuivuutta tietyllä alueella.

Kaavoja kuivuusindeksin laskemiselle on esitetty monia, mutta alkuperäistä englanninkielistä termiä *Aridity Index* käytettiin alkujaan C. W. Thornthwaiten vuonna 1948 kehittämään kaavaan. Kuivuusindeksin määritteleminen ei ole kovinkaan yksinkertaista, sillä kuivuus aiheutuu sadannan, lämpötilan ja haihtumisen yhteisvaikutuksesta. Tästä syystä pelkästään vuotuiseen sademäärään perustuva kuivuuden määritteleminen ei ole kovinkaan kattava, sillä se jättää lämpötilan ja haihtumisen vaikutuksen käsittelemättä.

Yhdistyneiden kansakuntien ympäristöohjelma (UNEP) käyttää nykyään kaavaa P/PET kuivuusindeksin laskemiseen. Siinä P kuvaa vuotuista sadantaa ja PET potentiaalista kokonaishaihduntaa. Alueet, joiden suhdeluku on alle 0,20, luokitellaan arideiksi, eli kuiviksi ympäristöiksi. Jos suhdeluku on alle 0,05, alue määritellään hyperaridiksi eli äärimmäisen kuivaksi.

Lähteet
-------

* Ezcurra, Exequiel (toim.): *Global Deserts Outlook*. Nairobi: Yhdistyneiden kansakuntien ympäristöohjelma, 2006. ISBN 92-807-2722-2. Unep.org (viitattu 5.9.2011). (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
* Stadler, Stephen J.: *Deserts*. Oliver, John E. (toim.): *Encyclopedia of world climatology*. Dordrecht: Springer, 2005. ISBN 1-4020-3264-1. Google-kirjat (viitattu 5.9.2011). (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Stadler, s. 89.
2. ↑  Ezcurra: The Desert Biome: A Global Perspective *unep.org*.  Arkistoitu 12.12.2008. Viitattu 17.9.2011. (englanniksi)
Pansion lentomajakka.
**Pansion lentomajakka** on Turussa Pansion kaupunginosassa sijaitseva lentomajakka. Lentomajakka sijaitsee entisen Artukaisten lentokentän läheisyydessä. Lentomajakan korkeus merenpinnasta on 59 metriä.

Pansion lentomajakka on osa 1930-luvulla Helsingistä Tukholmaan kaavailtua lentomajakoiden ketjua. Hanketta ei koskaan saatu valmiiksi ja nykyään Suomessa on Pansion lentomajakan lisäksi säilynyt vain kaksi lentomajakkaa: Perkalan lentomajakka, joka sijaitsee Perkalan saaressa Iniössä Paraisilla sekä lentomajakka Kumlingessa Ahvenanmaalla. Perkalan lentomajakka on parempikuntoinen kuin Pansion.

Turun kaupungin viheralueohjelmassa 2006–2015 on suunniteltu, että lentomajakalle tehtäisiin informaatiotaulu majakan historiasta ja majakka pidettäisiin lähihistorian muistomerkkinä. Tornin huipulla on valotaideteos, joka julkistettiin syksyllä 2017.

Lähteet
-------

1. ↑  Karttapaikka *kansalaisen.karttapaikka.fi*. Maanmittauslaitos. Viitattu 3.11.2012.
2. ↑  Kumlingen lentomajakka (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Högmander, Jutta: Lentomajakalle etsitään ostajaa Iniön Perkalassa *ts.fi*.  20.4.2008. TS-Yhtymä Oy. Viitattu 3.11.2012.
4. ↑  Viheralueohjelma: Pansio ja Perno *turku.fi*.  19.11.2010. Turun kaupunki. Viitattu 3.11.2012. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Valotaideteos Pansion vanhan lentomajakan huipulle *ts.fi*.  14.9.2017. Turun Sanomat. Viitattu 19.10.2017.
**Nouga** on maalaiskunta Koulikoron alueen Kangaban piirissä Malissa. Sen keskuskylä Banancoro sijaitsee Nigerjoen rannalla 40 kilometriä Kangabasta lounaaseen. Kunnassa on 11 100 ja keskuskylässä 2 900 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).

Nougan kunnan pinta-ala on 606,65 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kangaban piirin Kaniogon ja Séléfougoun ja idässä Sikasson alueen Yanfolilan piirin Tagandougoun ja Sankaranin kuntiin sekä etelässä ja lännessä Guineaan. Kunnan läpi virtaa Nigerjoki. Seutu kuuluu Guinean ilmastovyöhykkeeseen.

Kuntaan kuuluu kuusi kylää. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja. Lisäksi on bambaroita, fulbeja, somonoja, bozoja, soninkeja ja maureja.

Kunnan läpi kulkee Bamakon ja Guinean rajan välinen maantie, joka on kulkukelpoinen vain kuivaan aikaan. Sadeaikaan liikennevälineinä toimivat veneet.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, maissi, durra ja hirssi. Myytäväksi kasvatetaan maapähkinää, puuvillaa, tupakkaa, lehmänpapua ja vihanneksia. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, kullankaivuuta, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja.

Palveluihin kuuluvat neljä alakoulua, kaksi yläkoulua ja Tombolan terveyskeskus. Vesihuolto käsittää kaivoja, porakaivoja ja vesiposteja.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 1.5.2017.
2. 1 2 3 4 5 6  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Nouga 2008–2012 *fsg.afre.msu.edu*.  2007. Viitattu 22.4.2017. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Mali - Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 1.5.2017.
4. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 1.5.2017.