recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**YES-verkosto** on yrittäjyyskasvatuksen asiantuntijaverkosto, joka tukee ja valmentaa opettajia ja toimii alueellisen yrittäjyyskasvastustyön rakentajana ja yhteistyön kehittäjänä. YESin tavoitteena on luoda yrittäjämäistä toimintakulttuuria, jossa koulutus ja elinkeinoelämä käyvät aktiivista vuoropuhelua ja kouluista valmistuu aktiivisia ja yritteliäitä nuoria, jotka pärjäävät työelämässä. 

YES-palveluja ovat opettajien valmennukset, yrittäjyyskasvatuksen kehittäminen ja koulu-yritysyhteistyö.

Alueelliset YESit
-----------------

* YES Etelä-Pohjanmaa
* YES Etelä Savo
* YES Imatra
* YES Kainuu
* YES Kanta-Häme
* YES Keski-Suomi
* YES Keski-Uusimaa
* YES Kokkola
* YES Kotka-Hamina
* YES Kouvola
* YES Lappi
* YES Pohjois-Pohjanmaa
* YES Satakunta
* YES Varsinais-Suomi

YES-palvelut
------------

#### YES-valmennukset

YES-verkosto tarjoaa opetushenkilöstölle YES-valmennuksia, jotka antavat valmiuksia yrittäjyyskasvatuksen kehittämiseen ja toteuttamiseen omassa työssä. Valmennusten avulla opetussuunnitelmien tavoitteet toteutuvat ja tulevat osaksi opetusta.

#### Yrittäjyyskasvatuksen kehittäminen

YES-verkosto tekee strategia- ja opetussuunnitelmatyötä alueellisesti, maakunnallisesti ja valtakunnallisesti. YES on muun muassa osallistunut maakunnallisten yrittäjyyskasvatuksen strategioiden tekemiseen sekä Suomen opetus- ja kulttuuriministeriön Koulutuksen yrittäjyyslinjausten (2017) laatimiseen. 

#### Koulu-yritysyhteistyö

Koulun ja työelämän yhteistyöllä nuoret tutustuvat lähialueen elinkeinoelämään. YES-verkosto antaa tukea koulu-yritysyhteistyöhön niin opettajalle kuin yrittäjällekin. YES:in malleja ja työkaluja koulu-yritysyhteistyöhön ovat YES Ope-Yrittäjätreffit, YES Café, YES Kummit ja YES Mentor.

YES Kummit ovat verkosto, joka koostuu yrittäjistä ja liike-elämän toimijoista. Verkoston avulla edistetään koulu-työelämäyhteistyötä ja kehitetään koulujen yrittäjyyskasvatustyötä. YES-kummiportaalissa yeskummit.fi opettajat voivat hakea tarkoitukseensa sopivaa YES Kummia. Palvelussa kuka tahansa elinkeinoelämän edustaja tai yrittäjä voi rekisteröityä YES Kummiksi. YES Kummit ovat sitoutuneita toimimaan verkostossa omien aikataulujensa puitteissa.

Valtakunnallinen YES ry
-----------------------

YES-alueverkostoa koordinoi Valtakunnallinen YES ry. Vuonna 2010 perustetun YES ry:n tavoitteena on luoda YES-verkostosta vakiintunut, valtakunnallisesti kattava toimintamalli. Valtakunnallisen YES ry:n jäseniä ovat Suomen Yrittäjät, Talous ja nuoret TAT, Nuori Yrittäjyys, Elinkeinoelämän Keskusliitto, OAJ, 4H-järjestö sekä MTK. YES ry:n toiminnanjohtaja on Sanna Lehtonen vuodesta 2014 lähtien.

YES-verkoston rahoitus
----------------------

YES-verkosto toimii yhteistyökumppanien tuella. Alueellisina yhteistyökumppaneina ovat seudulliset kehittämisyhtiöt ja muut alueelliset yhteistyökumppanit kuten yrittäjäjärjestöt sekä ELY-keskukset.

Aiheesta muualla
----------------

* YES-verkoston nettisivut
* YES-kummiportaali yeskummit.fi
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* Nuori Yrittäjyys ry:n nettisivut
* The Entrepreneurial School: YES Network (englanniksi)
**Touhun Pojat Lauttasaari** on helsinkiläinen koripalloseura, jonka toimialue on Lauttasaari. Nykyään seurassa on joukkueita 17, kerhoja 3, valmentajia 30 ja jäseniä noin 400.

Historia ja saavutukset
-----------------------

Lauttasaarelaiset koripallojuniorit pelasivat alun perin Torpan Pojissa, mutta matkustamisrasituksen vuoksi lasten vanhemmat päättivät perustaa Lauttasaareen oman joukkueen. ToPoLa perustettiin kevättalvella 1978, ja sen perustajajäseniin lukeutuivat Tom Hynninen, Kari Harjula ja Paavo Suhonen. Touhun Pojat Lauttasaari -nimi pohjautuu Touhu-nimiseen sarjakuvahahmoon, jonka Hynninen keksi rekisterivirastossa, kun aikaisempia nimiehdotuksia Torpan Pojat, Lauttasaari ja Lauttasaaren Torpan Pojat (LaToPo) ei ollut hyväksytty.

ToPoLa tunnetaan ensisijaisesti juniori- ja kasvattajaseurana. Juniorisarjoissa paras saavutus on tyttöjen SM-pronssi vuodelta 1989. Pääsarjassa pelanneita seuran kasvatteja ovat Putte Onnela, Markku Rosokivi, Lassi Utrio, Elias Kajander, Meral Bedretdin, Moona Owusu, Johanna Sillander ja Roosa Myllyveräjä. Valmentajina muualla ovat menestyneet Jarkko Larkas ja Mikko Larkas niin aikuisten kuin nuorten SM-tasolla, sekä nuorten maajoukkueissa.

Seuran edustusjoukkue on korkeimmillaan pelannut miesten I-divisioonassa kaudella 2003–2004 koripallon I-divisioonaan, koska yksi sarjapaikka vapautui Turun NMKY:n ja Ura Basketin yhdistäydyttyä. Visiitti jäi kuitenkin vain yhden kauden pituiseksi joukkueen onnistuttua voittamaan ainoastaan yhden ottelun.

Kaudesta 2013-2014 alkaen ToPoLan naisten ja miesten edustusjoukkueet ovat pelanneet Eteläisen Alueen II-divisioonassa.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  ToPoLa otti vastaan I divisioonapaikan  23.5.2003. Suomen Koripalloliitto. Viitattu 26.12.2008.
4. ↑  Salmi, Pentti: *Koripallokirja kaudella 2009/10*, s. 237. Helsinki: Suomen koripalloliitto, 2009.
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu
**Hualienin piirikunta** (kiin.: 花蓮縣; pinyin: *Huālián xiàn*; Pe̍h-ōe-jī: *Hoa-liân-koān*; Pha̍k-fa-sṳ: *Fâ-lièn-yen*; amisiksi *Kalingko*) on Taiwanin piirikunta saaren itäosassa. Sen pääkaupunki on Hualien.

Piirikunnan pinta-ala on 4 628 km2, mikä tekee siitä Taiwanin suurimman piirikunnan. Piirikunta on kärsinyt muuttotappiosta, ja väkiluvun huippu saavutettiin 1986, jolloin se oli 361 549. Vuonna 2014 piirikunnan väkiluku oli 323 897, ja väestöstä 28 % kuului Taiwanin alkuperäisväestöön.

Historia ja kulttuuri
---------------------

Portugalilaisten kerrotaan seilanneen Taiwanin rannikon ohi Hualienin kohdalla vuonna 1590, ja alueen kauniit maisemat tekivät merimiehiin niin ison vaikutuksen, että saari sai nimekseen Formosa. Aikaisemmin itse piirikunta tunnettiin nimellä *Qilai*. Nykyinen nimi tulee Hualien-nimisestä joesta..

Paikallisen ruokakulttuurin erikoisuuksia ovat mm. sianlihaa sisältävät wontonit, bambun varressa kypsytetty riisi ja haiseva tofu.

Hallinto
--------

Piirikunnan hallinnollinen johtaja, maistraatti, on Hsu Chen-wei, joka edustaa Kuomintangia. Hänet valittiin virkaan vuonna 2018..

Galleria
--------

* Piirikunnan hallintorakennusPiirikunnan hallintorakennus
* Tarokon kansallispuisto vuonna 2009Tarokon kansallispuisto vuonna 2009
* Piirikunnan väestöntiheys vuonna 2009Piirikunnan väestöntiheys vuonna 2009

Lähteet
-------

1. 1 2  Hualien County *Tourism Bureau, Republic of China (Taiwan)*.  30.4.2008. Viitattu 22.8.2021. (englanniksi)
2. ↑  Hualien’s population in decline *Taipei Times*.  5.2.2013. Viitattu 22.8.2021. (englanniksi)
3. ↑  Aborigines now make up 28% of Hualien County *Taipei Times*.  17.2.2014. Viitattu 22.8.2021. (englanniksi)
4. ↑  Delicacies list  2021. Hualien County Government. Viitattu 22.8.2021. (englanniksi)
5. ↑  Taiwan elections: Wife of imprisoned ex-Hualien Magistrate elected to replace him *Taiwan News*.  26.11.2018. Viitattu 22.8.2021. (englanniksi)
**Taitungin piirikunta** (kiin.: 臺東縣; pinyin: *Táidōng Xiàn*; Pe̍h-ōe-jī: *Tâi-tang-koān*; Pha̍k-fa-sṳ: *Thòi-tûng-yen*) on Kiinan tasavallalle, tai Taiwanille, kuuluva piirikunta. Sen hallinnollinen keskus on Taitungin kaupunki.

Historia
--------

Alueen alkuperäisväestöä edustavat mm. amisit, bununit ja paiwanit. Taitung oli viimeisimpiä alueita Taiwanin saarella, jonne han-kiinalaiset saapuivat 1800-luvulla. Hollantilaiset saapuivat löytöretkiensä aikana etsimään kultaa piirikunnan alueella virtaavista joista. Qing-dynastian aikana Taitungin kaupungin ympärille kehitettiin kokonainen piirikunta. Kun Taiwanista tuli osa Japanin imperiumia (1895–1945) japanilaisia asutettiin Taitungin alueelle merkittävien luonnonvarojen takia.

Maantiede ja ilmasto
--------------------

Piirikunnan pinta-ala on 3 515,3 km2. Piirikunnan rannikko sijaitsee Euraasian ja Filippiinien mannerlaattojen rajaseudulla, minkä johdosta alue on geologisesti aktiivinen. Taitungia on kutsuttu "Taiwanin puutarhaksi".

Taitungin ilmasto on melko leuto ja sateinen (Köppen-asteikolla Cfa). Pääkaupungissa mitattuna vuoden keskilämpötila on 22,4 °C ja vuoden keskimääräinen sademäärä 3 512 mm. Sateisin kuu on toukokuu, mutta alueella sataa ympäri vuoden melko tasaisesti.

Väestö ja kulttuuri
-------------------

Vuonna 2021 piirikunnan asukasluku on 215 000. Taiwanin aboriginaalit muodostavat kolmanneksen koko väestöstä. Suurin kaupunki on Taitung (arviolta 104 800 asukasta).

Paikalliseen ruokakulttuuriin kuuluvat mm. lyhyet riisinuudelit, porsaanverestä tehty hyytelö ja haiseva tofu.

Hallinto
--------

Ylintä toimeenpanovaltaa piirikunnassa käyttää pirikunnanjohtaja, joka tällä hetkellä on Kuomintangia edustava Rao Ching-ling. Hänet valittiin tehtävään vuonna 2018.

Lähteet
-------

1. 1 2  Introduction  2021. tour.taitung.gov.tw.  Arkistoitu 27.11.2021. Viitattu 27.11.2021. (englanniksi)
2. ↑  History & Story  2021. Discover Taitung. Viitattu 27.11.2021. (englanniksi)
3. 1 2  About Taitung  2021. Taitung County Government. Viitattu 27.11.2021. (englanniksi)
4. ↑  Taitung County  30.4.2008. Republic of China (Taiwan) Tourism Bureau. Viitattu 27.11.2021. (englanniksi)
5. ↑  Taitung City climate: Average Temperature, weather by month, Taitung City water temperature  2021. Climate-Data.org. Viitattu 27.11.2021. (englanniksi)
6. ↑  Taiwan: Administrative Division (Counties, Cities, Townships and Districts) - Population Statistics, Charts and Map  2021. citypopulation.de. Viitattu 27.11.2021. (englanniksi)
7. ↑  Gourmet  2017. tour.taitung.gov.tw.  Arkistoitu 27.11.2021. Viitattu 27.11.2021. (englanniksi)
8. ↑  Female KMT candidates defeat male opponents in 7 of Taiwan's municipal races *Taiwan News*.  25.11.2018. Viitattu 27.11.2021. (englanniksi)
**Vince Bellissimo** (s. 14. joulukuuta 1982) on kanadalais-italialainen jääkiekkoilija, joka siirtyi tammikuussa 2010 Italian Serie A:ssa pelaavaan Asiagoon.

Ura
---

Bellissimo pelasi viimeisen juniorikautensa USHL-liigan Toledo Scarecrowsissa 2001–2002. Hänet valittiin kauden päätteeksi sarjan parhaaksi hyökkääjäksi, ja hän sijoittui sarjan pistepörssissä toiseksi tehtyään 76 pistettä 61 ottelussa. Florida Panthers varasi Bellissimon NHL:ään vuoden 2002 varaustilaisuudessa 158. varauksena. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi NCAA-yliopistosarjaan Länsi-Michiganin yliopiston joukkueeseen. Bellissimo pelasi lopulta yliopistosarjassa kolme kautta, ja siirtyi ammattilaiseksi yliopistokauden 2004–2005 jälkeen, kun teki loppukauden mittaisen sopimuksen AHL:n San Antonio Rampagen kanssa maaliskuussa 2005.

Syyskuussa 2005 Bellissimo teki kahden vuoden sopimuksen NHL-joukkue Carolina Hurricanesin kanssa. Hän ei Carolinassa päässyt pelaamaan, vaan pelasi farmissa sekä AHL:ssa että ECHL:ssä. Kausi 2005–2006 meni osaksi AHL:n Lowell Lock Monstersissa ja ECHL:n Florida Everbladesissa, ja kauden 2006–2007 Bellissimo pelasi kokonaisuudessa ECHL:ssa.

Bellissimo siirtyi kaudeksi 2007–2008 Saksan DEL-liigaan ERC Ingolstadtin joukkueeseen. Saksassa Bellissimo oli DEL-liigan neljänneksi eniten maaleja tehnyt pelaaja, kun hän viimeistei 55 ottelussa 31 maalia. SM-liigajoukkue KalPa hankki Bellissimon joukkueeseensa kaudeksi 2008–2009. Hän sai potkut kuitenkin joukkueesta heikosti sujuneen alkukauden jälkeen marraskuussa. Loppukaudeksi hän siirtyi Itävallan pääsarjaan HC Innsbruckiin.

Bellissimo palasi kaudeksi 2009–2010 Saksan liigan Ingolstadtiin. Tammikuussa 2010 hän kuitenkin vapautettiin sopimuksestaan, ja hän siirtyi Seria A:ssa pelaavaan Asiagoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Pair of Broncos Chosen in NHL Draft *Scout.com*.  24.6.2002. Viitattu 22.1.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Rampage sign Bellissimo to ATO  17.3.2005. OurSports Central. Viitattu 22.1.2010. (englanniksi)
3. ↑  Carolina Hurricanes Transactions 2004-05 *ESPN.com*.  17.3.2005. ESPN Internet Ventures. Viitattu 22.1.2010. (englanniksi)
4. ↑  Vince Bellissimo *Eliteprospects.com*. Viitattu 22.1.2010. (englanniksi)
5. ↑  ECHL-Topscorer Vince Bellissimo nach Ingolstadt *Eishockey.info*. Viitattu 22.1.2010. (saksaksi)
6. ↑  Koistinen, Wesa: Vince Bellissimo on KalPan täsmähankinta  19.3.2008. Kuopio:  Savon Sanomat. Viitattu 22.1.2010. [vanhentunut linkki]
7. ↑  Vince Bellissimo sai lähtöpassit KalPasta  1.11.2008. Ilta-Sanomat. Viitattu 22.1.2010.
8. ↑  Vince Bellissimo verlässt den ERC Ingolstadt  22.1.2010. ERC Ingolstadt Eishockeyclub GmbH.  Arkistoitu 9.12.2012. Viitattu 22.1.2010. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Vince Bellissimo The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
**Anatoli Ivanovitš Šeljuhin** (ven. Анатолий Иванович Шелюхин, 6. huhtikuuta 1930 Kostroma Neuvostoliitto – 21. lokakuuta 1995 Kostroma) oli maastohiihtäjä, joka edusti Neuvostoliittoa. Hän menestyi erityisesti pitemmillä matkoilla, kuten 50 kilometrillä.

Ensimmäisen kerran Anatoli Šeljuhin saavutti menestystä Neuvostoliiton mestaruushiihdoissa vuonna 1953 sijoittumalla 50 kilometrillä toiseksi. Seuraavana vuonna hän hiihti 15. tammikuuta Sverdlovskin hiihtokilpailuissa 50 kilometrillä kolmanneksi. Vuonna 1955 hän saavutti ensimmäisen kerran Neuvostoliiton 50 kilometrin mestaruuden. Seuraavana vuonna Cortina d’Ampezzon olympialaisissa hän sijoittui kisojen avausmatkalla 30 kilometrillä neljänneksi häviten pronssin joukkuetoverilleen Pavel Koltšinille ja sijoittui 50 kilometrillä viidenneksi. Vuosi 1958 oli Šeljuhinille menestysvuosi. Kotimaassaan hän saavutti 30 ja 50 kilometrillä maansa mestaruuden ja otti henkilökohtaisen pronssin Lahden MM-kisojen 15 kilometrillä ja oli mukana hopeaa saavuttaneessa Neuvostoliiton 4 × 10 kilometrin viestijoukkueessa. Vuonna 1959 hän saavutti maansa 50 kilometrin mestaruuden kolmatta kertaa. Seuraavana vuonna hän saavutti olympialaisten viestipronssia.

Lähteet
-------

* Anatoli Šeljuhin FIS-tietokannassa FIS.  Arkistoitu 9.10.2012. Viitattu 23.6.2013. (englanniksi)
* Anatoli Šeljuhinin olympiasijoitukset Sports Reference LLC.  Arkistoitu 3.12.2016. Viitattu 23.6.2013. (englanniksi)
* Anatoli Šeljuhin Sportivnyy nekropol.  Arkistoitu 2.4.2015. Viitattu 23.6.2013. (venäjäksi)

### Viitteet

1. ↑  Pirhonen, Pentti: *Mitä Missä Milloin 1955*, s. 343. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1954.
**Peninsaari** (ven. Малый остров, *Malyi ostrov*, "Vähäinen", vuoteen 1950 ven. Пенинса(а)ри, *Peni(n)sa(a)ri*) on yksi Suomenlahden ulkosaarista Leningradin alueen länsiosassa Venäjällä. Hallinnollisesti se on osa Jaaman kuntapiirin Laukaansuun maalaiskuntaa. Nimen pohjalla on mahdollisesti ikivanha suomen (ja viron) koiraa merkitsevä sana 'peni' (vrt. myös matkaa ilmaiseva *peninkulma* ja koiranpentua kuvaava *penikka*).

Historia
--------

Peninsaari oli osa Lavansaaren kuntaa, joka kuului Suomeen. Saaren itärannalla, Pataniemen lähellä, oli kalastajien asumuksia. Talvisodan alussa 1939 puna-armeija miehitti saaren ja Suomi joutui luovuttamaan sen Neuvostoliitolle sodan päättäneessä Moskovan rauhassa 1940.

### Penin kaupunki

"Penin kaupunki" Peninsaaressa  
*finna.fi*
1930-luvulla Penin kaupungiksi kutsuttu kalastajien asumusryhmä koostui kymmenistä pienistä siirrettävistä taloista, joita talvella siirrettiin hevosilla saaren lähistöllä meren jäällä sen mukaan miten jään alla hailiparvet liikkuivat. Ikkunalla ja kaminalla varustetut talot olivat noin kuuden neliömetrin suuruisia ja niihin saattoi majoittua neljäkin kalastajaa. Kalastajat tulivat parinkymmenen kilometrin päästä Lavansaarelta ja he saattoivat asua viikkokausia Penin kaupungissä. Työssä olivat vaaroina railot ja mahdollisuus joutua irronneen jäälautan mukana ajelehtimaan merellä. Ostajat ("raasselit") tulivat mantereelta hevoskaravaaneilla ostamaan kalasaaliit suoraan avannoilta. Lähin hailien myyntikeskus mantereella oli Koivistolla.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) Kotimaisten kielten keskus peninkulmasta: Liian pitkä askel
2. ↑  Vaeltava kalakaupunki. Hengenvaarallinen mökkiyhteiskunta Suomenlahden jäällä. Reportterimme Penin kalakaupungin vieraana, Seura, 17.03.1938, nro 11, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Pyroll Pakkaukset** on suomalainen pakkausvalmistaja, joka valmistaa paperi-, kartonki-, muovi- ja alumiinipakkauksia. Konserniin kuuluu kahdeksan tehdasta Suomessa ja se työllistää noin 300 henkilöä. Liikevaihto on noin 70 miljoonaa euroa.

Tuotteet
--------

Yrityksen pakkaustoimialan tuotteisiin kuuluvat erilaiset pakkaukset, kuten kotelot, kääreet, takeaway-pakkaukset sekä paperi- ja muovipussit. 

Tunnetuimpia Pyrollin pakkaustuotteita ovat elintarvikkeiden, juomien ja makeisten pakkaukset, mutta yritys valmistaa myös muita käyttötavarapakkauksia.

Historia
--------

Pyrollin historia alkaa vuodesta 1973, jolloin Reino Uusitalo perusti Pyhtäälle Pyhtään Paperi Oy:n, joka alkoi arkittaa kaupan kääreitä. Sisaryritys Ypäjän Paperi Oy perustettiin 1976. Pyhtään Paperi nimettiin Pyroll Oy:ksi 1982 ja Ypäjän Paperi Ypap Oy:ksi 1987. Tukkuliiketoiminta alkoi Helsingin Pahvitukku Oy:n ostolla 1988. Sen nimi muutettiin Pyrollpap Oy:ksi 1991. Pyhtäällä sijaitseva entinen Stockforsin puuhiomon teollisuusalue ostettiin 1997. 1990-luvun puolivälissä Ypap erotettiin Pyrollista omaksi konsernikseen. Ypap-konserni siirtyi kuitenkin uudelleen osaksi Pyroll-konsernia vuonna 2011.

Pyroll Pakkaukset siirtyi MB Rahastot Oy:n omistukseen vuonna 2021 ja on keskittynyt kotimaisten pakkausten valmistukseen suomalaiselle teollisuudelle.

Pyroll Pakkaukset -konserni
---------------------------

* Pyrollpack Oy
* Pyrollsack Oy
* Pyroll Kuitupakkaukset Oy
* Pyroll Pakkaukset Oy
* Kalvopakkaus Oy
* KM-Yhtymä Oy
* PackageMedia

Lähteet
-------

1. ↑  Konserniesittely Pyroll Group.  Arkistoitu 8.1.2010. Viitattu 22.10.2010.
2. ↑  Pyrollin historia Pyroll Group. Viitattu 22.10.2010. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Ypap-konserni osaksi Pyrollia Web Archive:  Pyroll Group.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 24.2.2022.
*S/S John W. Brown* on liberty-alus.
**Liberty-alus** oli Yhdysvalloissa toisen maailmansodan aikana rakennettu rahtilaivatyyppi. Kun Saksan sukellusvenease harvensi kauppalaivastoja tuhoisalla tavalla, havaittiin pian tarvittavan nopeasti rakennettavia suuria laivoja lisää.

Teollisuusmies Henry J. Kaiser keksi ajatuksen: hän suunnitteli muutamia aivan uusia tyyppejä, jotka olivat riisuttuja malleja silloin käytetyistä. Mullistavin uutuus oli se, että alukset valmistettiin standardiosina ja koottiin telakoilla hitsaamalla eikä niittaamalla kuten siihen asti. Tuloksena oli, että nopeimmat rakentamiset kestivät kymmenen päivää, kun normaalisti isoa rahtilaivaa rakennettiin noin neljä kuukautta.Tunnetuin näistä alustyypeistä oli 10 000 tonnin Liberty. Alustyyppi oli öljylämmitteinen ja vaati miehistöä 35 henkeä. Lisäksi aluksilla oli sota-aikana tykkimiehiä.

Uusi alustyyppi oli epämiellyttävä yllätys saksalaisille; Josef Goebbels kutsui niitä radiopuheissaan *"Kaiserin ryömiviksi ruumisarkuiksi"* ja väitti että Kriegsmarine upottaisi niitä nopeammin kuin uusia ehdittäisiin rakentamaan. Todellisuudessa amerikkalaiset telakat rakensivat uusia Liberty-aluksia nopeammin kuin Kriegsmarine kykeni niitä upottamaan.

Liberty-laiva oli nopea ja halpa rakentaa. Laskettiin, että sen odotusarvoinen elinikä oli 20 Atlantin ylitystä, ja että se kattaisi elinkaarikustannuksensa jo ensimmäisen purjehduksensa tuotoilla. Loput 19 olisivat täyttä nettoa*selvennä*. 

Aluksessa oli kaksi öljypolttoista kattilaa ja yksi kolmisylinterinen mäntätoiminen pystysuora trippelihöyrykone, joka pyöritti yhtä potkuria. Aluksen reittinopeus oli 11 kn.

Sodan jälkeen
-------------

Aluksia nähtiin vielä vuosikymmenien ajan rauhanajan liikenteessä. Suomessa niitä oli kolme, S/S Tranvik, S/S Frostvik ja S/S Margrethe Paulin. Libertyjen ongelmana oli loppuun asti muita aluksia suurempi huoltotarve, koska niitä ei ollut suunniteltu alun pitäen pitkäaikaiseen käyttöön. Niitä kuitenkin käytettiin pitkälle 1970-luvulle asti reittiliikenteessä.

Libertyjä hiukan monipuolisempia *Victory*-luokan aluksia rakennettiin viimeisinä sotavuosina. Niitä rakennettiin Libertyistä poiketen myös moottorialuksina tai dieselöitiin sotavuosien jälkeen.

Tekniset tiedot
---------------

Esimerkkinä edellä mainittu, vuonna 1943 valmistunut Liberty-luokan alus *S/S Frostvik*:

* kantavuus: 10 500 t
* pituus: 133,63 m
* leveys: 17,39 m
* syväys: 8,45 m
* koneteho: noin 2 500 kW (3 500 hv)
* nopeus: 10,5 kn

Lähteet
-------

* Savolainen, Erkki: *Villi linja: kertomus matkasta kaukaiseen itään*. Helsinki: Otava, 1955.
* Riimala, Erkki (toim.): *Suomalaisia höyrylaivoja 150 vuotta: maailman merillä ja kotivesillä 1833-1983*. Helsinki: Suomen Höyrypursiseura, 1983. ISBN 951-99517-8-4.
* Vaheri, Päivi et al.: Park Victory *hylyt.net -sivusto*. Pohjalla ry.

### Viitteet

1. ↑  Laivakortti #2827 (Luvut vuodelta 1948, paitsi nopeus v. 1950.) *Suomen kauppalaivastotietokanta*.  2007. Suomen merimuseo. Viitattu 20.1.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Liberty-alus** Wikimedia Commonsissa
**Trombosytoosi** on tila, jossa veressä esiintyy liiallinen määrä verihiutaleita eli trombosyytteja. Ihmisen normaali verihiutalemäärä on 150-360 miljardia kappaletta litrassa verta. Trombosytoosiksi näin ollen luokitellaan tila, jossa trombosyyttilukema on yli 360 miljardia kappaletta / litra.

Trombosytoosi ei aina liity sairauteen. Verihiutalemääriä saattaa väliaikaisesti nostaa esimerkiksi liikunta, synnytys tai leikkaus. Sairauksista erilaiset tulehdustaudit, verenvuodot, raudanpuute ja tietyt syöpätaudit voivat aiheuttaa trombosytoosia. Mikäli trombosytoosi johtuu sairaudesta tai muusta ulkoisesta tekijästä, kutsutaan sitä sekundaariseksi trombosytoosiksi.

Sekundaarisen trombosytoosin lisäksi trombosytoosi voi johtua myös luuytimen häiriöstä, joka vaikuttaa suoraan verihiutaleiden muodostumisnopeuteen. Tämän kaltaisia sairauksia kutsuteen myeloproliferatiivisiksi sairauksiksi. Näitä sairauksia ovat polysytemia vera, essentiaalinen trombosytemia, myelofibroosi ja krooninen myelooinen leukemia.

Trombosytoosi ei yleensä aiheuta oireita ja se havaitaan useimmiten sattumalöydöksen verikokeesta. Hyvin suuri verihiutalemäärä voi lisätä verisuonitukosten ja verenvuotojen vaaraa.

Sekundaarinen trombosytoosi hoidetaan hoitamalla sen aiheuttanutta tilaa tai sairautta. Myeloproliferatiivisia sairauksia taas usein hoidetaan oireenmukaisesti tukostaipumusta tai verihiutalemäärää laskevilla lääkkeillä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Trombosytoosi (liikaa verihiutaleita) *Duodecim Terveyskirjasto*. Viitattu 8.2.2024.
**Riihikallion koulu** on Tuusulan Riihikalliossa noin kolme kilometriä Hyrylästä Helsingin suuntaan sijaitseva yhtenäiskoulu. Koulussa on noin 680 oppilasta ja luokkien 1–9 lisäksi esikoulu. Koulun rehtorina toimii Harri Saramola.

Riihikallion koulu
Riihikallion koulu vastaa Tuusulan kunnan musiikkiluokkaopetuksesta. Oppilaat musiikkiluokalle valitaan erillisellä testillä, johon voivat osallistua kaikki Tuusulan kunnan oppilaat.

Koulurakennuksen vanhin osa on vuodelta 1967, ja sitä on laajettu vuosina 1976 ja 2006. Koulun vieressä sijaitsevat opettajien asuntolat rakennettiin 1970-luvulla. Entiset asuntolarivitalot toimivat myöhemmin myös yksityisasuntoina. Nämä talot on kuitenkin nykyään purettu uuden koulun rakentamisen takia.

Koulun kattorakenteissa syttyi tulipalo kunnostustöiden yhteydessä 15. kesäkuuta 2023. Monet oppilaista joutuivat siirtymään Hyrylän koulukeskukselle sekä muihin tiloihin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Riihikallion koulu Tuusulan kunta. Viitattu 4.4.2022.
2. ↑  Yhteystiedot Tuusulan kunta. Viitattu 4.4.2022.
3. ↑  Musiikkiluokat Tuusulan kunta. Viitattu 4.4.2022.
4. ↑  Riihikallion koulu – Sisäilmaan liittyvät tutkimukset (PDF) (s. 3) Tuusulan kunta. Viitattu 4.4.2022.
5. ↑  Tuusulassa Riihikallion koulun tulipalon raivaustyöt jatkuivat myöhään yöhön asti *Keski-Uusimaa*.  15.6.2023. Viitattu 9.7.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Riihikallion koulun kotisivut
**Pakettitiedosto** on paketinhallintajärjestelmän käyttämä tiedostomuoto, joka sisältää kaiken tietyn tietokoneohjelman suorittamiseen vaaditun. Paketti on kokoelma tiedostoja koottuna yhteen helpommin käsiteltäväksi. Itse ohjelman suorittamiseen vaadittujen tiedostojen lisäksi paketissa on metatietoa ja asennukseen tarvittavia skriptejä, jotka muun muassa kopioivat tiedostot tarvittavaan paikkaan. Paketinhallinnassa on myös ohjelman ja järjestelmän konfigurointiin tarvittavia tietoja.

Pakettitiedostoja on tyypillisesti kahta tyyppiä:

* binääripaketti, joka sisältää ohjelmatiedoston suoritettavassa muodossa, konfiguraatiotiedostot, man-sivut ja muuta dokumentaatiota
* lähdekoodipaketti, joka sisältää ohjelman lähdekoodit

Pakettiin liittyy myös riippuvuustietoa (*control file*), jota paketinhallintajärjestelmä käyttää toisistaan riippuvien pakettien tietoihin.
Paketti voi sisältää digitaalisen allekirjoituksen ja asennettavan ohjelman arkistotiedostona.

Pakettimuotoja
--------------

| Nimi | Alusta(t) |
| --- | --- |
| APK | Android |
| deb | Debian, Ubuntu |
| RPM | Red Hat Linux, Fedora |
| SIS | Symbian |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  InstallingSoftware *help.ubuntu.com*. Viitattu 13.9.2020. (englanniksi)
2. ↑  Package Management *ubuntu.com*. Viitattu 20.3.2022. (englanniksi)
3. ↑  3.9.1. Prompting in maintainer scripts *debian.org*. Viitattu 20.3.2022. (englanniksi)
4. 1 2  6. Basics of the Debian Package Management System *archive.debian.org*. Viitattu 13.9.2020. (englanniksi)
5. ↑  RPM File Format *ftp.rpm.org*. Viitattu 13.9.2020. (englanniksi)
6. ↑  Symbian OS v9.X SIS File Format Specification – Internet Archive
**Asutushallitus** oli vuosina 1917–1938 ja 1959–1971 toiminut suomalainen keskusvirasto, joka johti asutustoimintaa Suomessa. Vuosina 1938–1959 sen tehtäviä hoiti maatalousministeriön asutusasiainosasto eli ASO. Viraston tehtävänä oli myös parantaa tilattoman väestön oloja.

Asutushallitusta edelsi **Tilattoman väestön lainarahasto**, joka perustettiin 5. joulukuuta 1898. Se lainasi maalaiskunnille, maanviljelysseuroille ja muille vastaaville yhdistyksille varoja apukassojen perustamiseen. Näillä varoilla rahoitettiin tilattoman väestön maanhankintaa ja talonrakennusta. Suomen senaatti asetti 1. toukokuuta 1906 varojen käyttöä valvomaan tarkastajan, joka vuodesta 1915 tunnettiin nimellä asutustarkastaja. Asutushallitus perustettiin 24. lokakuuta 1917 annetulla asetuksella, ja sen alaisuuteen asetettiin useita asutustarkastajia. Maatalousministeriön asutusasiainosasto hoiti Asutushallituksen tehtäviä 1. tammikuuta 1938 – 1. maaliskuuta 1959.

Asutushallitus yhdistettiin vuonna 1971 Maataloushallituksen kanssa uudeksi Maatilahallitukseksi.

Pääjohtajat
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Asutushallituksen ylijohtajat*** Östen Elfving 1917–1926
* Eino Kalmari vt. 1922, 1924, 1926
* Eero Hatva 1926–1933
* Väinö Parkkali vt. 1933–1937
 | **Maatalousministeriön asutusasiainosaston päällikkö/ylijohtaja*** Väinö Parkkali 1938–1942
* Veikko Vennamo 1944–1959
 | **Asutushallituksen pääjohtaja*** Urho Kähönen 1959–1971
 |

Lähteet
-------

* *Pääjohtajakunta*, s. 180–184. SKS, Helsinki 2005.
Viron tiedeakatemian rakennus (rak. 1865-1868, suunnittelija arkkitehti Martin Gropius, osoite Kohtu tänav 6, Tallinna)
**Viron tiedeakatemia** (vir. *Eesti Teaduste Akadeemia*) on vuonna 1938 perustettu Virossa toimiva, korkeatasoisen tieteen tekemistä edustava ja edistävä järjestö, joka osaltaan tuo esille Viron tiedekenttää kansallisesti ja kansainvälisesti. Tiedekakatemian ensisijaisena tavoitteena on tukea tietoon pohjautuvan Viron rakentamista (knowledge-based Estonia), edistää uuden osaamisen soveltamista taloudellisen kasvun ja elämisen laadun parantamiseksi Virossa sekä edesauttaa tieteen ja tieteellisen ajattelutavan yleistä arvostusta.

Viron tiedeakatemia nojautuu tekemisessään jäsentensä osaamiseen ja järjestää erilaista toimintaa tavoitteidensa saavuttamiseksi. Tiedeakatemia antaa riippumatonta ja korkeatasoista tieteellistä asiantuntija-apua ja tiedepoliittisiä neuvontaa, edistää korkeatasoista tiedettä, viestii ja jakaa tietoa, edistää yleisön tietämystä tieteestä ja tieteentekijöistä, kannustaa tutkimusyhteistyötä kansallisella ja kansainvälisellä tasolla. 

Viron tiedeakatemiaan kuuluu yhteensä 78 varsinaista ja 21 ulkomaista jäsentä.

Viron tiedeakatemian puheenjohtajina ovat toimineet:

* 1938–1940 Karl Schlossmann
* 1946–1950 Hans Kruus
* 1950–1968 Johan Eichfeld
* 1968–1973 Arnold Veimer
* 1973–1990 Karl Rebane
* 1990–1994 Arno Köörna
* 1994–2004 Jüri Engelbrecht
* 2004–2014 Richard Villems
* 2014– Tarmo Soomere

Lähteet
-------

1. 1 2  Academy Viron tiedeakatemia, akadeemia.ee. Viitattu 11.12.2016. (englanniksi)
2. ↑  Professori Esko Ukkonen Viron Tiedeakatemian jäseneksi  30.6.2016. Helsingin yliopiston tietojenkäsittelytieteen laitos, cs.helsinki.fi. Viitattu 11.12.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Viron tiedeakatemia torjuu jyrkästi kaasuputken (2.8.2007) (Arkistoitu – Internet Archive) (mtv.fi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: et:Eesti Teaduste Akadeemia 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
	+ 2

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Veadeiro nacional** on brasilialainen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n tunnustusta, mutta Brasilian Kennelliitto eli Confederação Brasileira de Cinofilia (CBKC) on hyväksynyt sen roduksi.

Ulkonäkö
--------

Karvapeite on lyhyt ja kova; hännässä voi olla vähäinen hapsutus. Yleisin väritys on ruskea (kaikissa sävyissään vaaleasta punaiseen), mutta myös brindle, kirjava ja kolmivärinen (tricolor) hyväksytään. Urosten säkäkorkeus vaihtelee 56-62 cm ja narttujen 52-67 cm välillä. Paino on noin 20-28 kg sukupuolia erittelemättä.

Alkuperä
--------

Rotu on muinaista alkuperää, ja sen juuret ovat siirtomaakaudella. Sen polveutunee iberialaisten hirvikoirien ja paikallisten brasilialaisten koirien välisten risteytysten tuloksena: sen kantarotuihin arvellaan lukeutuneen portugalinpodengo ja espanjanvinttikoira, mutta paremman hajuaistin kehittämiseksi jalostukseen käytettiin myös ajokoiria, kuten brasilianajokoiraa ja kettukoiraa. Tavoitteena oli kehittää koira, joka soveltuisi pampahirven metsästykseen ja sopisi työskentelemään tiheissä metsiköissä. Koiria käytettiin paitsi hirven, myös jaguaarin metsästykseen, ja se käytti työskennellessään sekä haju- että näköaistia.

Veadeiro nacional oli erityisen suosittu 1960-1970-luvuilla, etenkin Kaakkois-Brasilian sisämaa-alueella. 1980-luvun jälkeen se alkoi harvinaistua, koska petoeläinten metsästys kiellettiin Brasiliassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Padrão Oficial da Raça: Veadeiro Nacional. Confederação Brasileira de Cinofilia. Haettu 2.2.2024.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Brasilialaiset koirarodut |
| --- |
|  |
| FCI | 
* Brasilianajokoira
* Brasilianterrieri
* Fila brasileiro

 |
|  |
| Muut CBKC:n hyväksymät | 
* Brasiliandoggi
* Brasilianpaimenkoira
* Brasilianvuoristobulldoggi
* Mantiqueiranpaimenkoira
* Pampabulldoggi
* Pampakoira
* Veadeiro nacional

 |
|  |
| Harvinaiset | 
* Barbudo
* Brasilianpodengo
* Brasilianvinttikoira
* Campanhanvinttikoira
* Sertanejo
* Tarumanmetsästyskoira

 |
|  |
| Sukupuuttoon kuolleet | 
* Japmaseisoja
* Kitler (käytännössä kuollut, yksi yksilö jäljellä)
* Santacatarinanhirvikoira
* São paulonvinttikoira

 |

 |
**Murtolaasti** (paisuntalaasti tai nk. *etanadynamiitti*) on kallion louhintaan ja betonirakenteiden purkuun tarkoitettu kemiallinen paisunta-aine. Murtolaastien teho perustuu kemialliseen reaktioon, jossa massa paisuu hitaasti - mutta erittäin voimallisesti. Massan sisäinen paine saattaa nousta jopa yli 130 megapascalin (MPa) (tai 1300 bar tai noin 19000 psi). Tämä vastaa noin 7 miljoonan kilon voimaa neliömetriä kohden.

Käyttö
------

Suomenlinnan huoltotunnelin peruskorjauksessa vuonna 2017 käytettiin myös "etanadynamiittia". Vaikka se ai aiheutakaan räjähdystä ja kivien sinkoilua, etanoidulla alueella oleskelu ei ole turvallista.
Murtolaasti on jauhemainen tuote, joka sekoitetaan tarkassa suhteessa puhtaan veden kanssa. Paksuhko seos kaadetaan ripeästi valmistajan käyttökohdetta varten laatiman ohjeen mukaisesti porattuihin reikiin. Seuraavien tuntien - tai viimeistään muutaman vuorokauden - aikana massan turpoaminen kehittää sisäisen paineen, joka murtaa kohteen.

Edut ja haitat
--------------

Murtolaastilla on räjähteillä tapahtuvaan louhintaan verrattuna useita etuja: Koska murtolaastin teho perustuu hitaaseen – yli tunnin – kestävään kemialliseen reaktioon, ei murtotapahtuma tuota perinteisen räjähdyksen mukanaan tuomia tärinä-, ääni-, shokkiaalto-, palokaasu- tai pölyongelmia. Murrettavaa kohdetta ei myöskään ole tarvetta peittää, koska lentävien sirpaleiden vaaraa ei ole. (Laajenevaa massaa ei kuitenkaan saa katsella, massan nk. paineräjähdysvaaran vuoksi.) Edellä mainittujen ominaisuuksien vuoksi murtolaastia voidaan käyttää niissäkin kohteissa, joissa alueen tyhjentäminen ihmisten ja/tai läheisten rakennusten suojaamiseksi olisi räjähdelouhinnassa välttämätöntä.
Perinteiseen louhintaan verrattuna murtolaastilouhinta on kuitenkin varsin hidasta ja jo senkin vuoksi kallista.
Murtolaastin käyttö Suomessa ei edellytä viranomaislupaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Turkia, Ilona: *Huoltotunnelin kalliotilojen saneerauksen erityispiirteet*, s. 7–8. Insinöörityö, Metropolia ammattikorkeakoulu. Ilona Turkia, 2018. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 4.6.2018).
Dedoplistsqaron sijainti Georgiassa.
**Dedoplistsqaro** (georg. დედოფლისწყარო) on kaupunki Dedoplistsqaron piirikunnassa Kakhetin hallintoalueella Georgiassa. Kaupungissa on 5 940 asukasta vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan.

Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran keskiaikaisissa aikakirjoissa kuningas Davit IV:n (hallitsi 1089–1125) perustamana sotilastukikohtana. Perinteen mukaan sen nimi, kirjaimellisesti "kuningattarenlähde", on peräisin kuningatar Tamarilta (hallitsi 1184–1213). Kun Venäjän keisarikunta oli liittänyt Georgian itseensä, se perusti paikalle linnoituksen vuonna 1803 ja antoi kylälle nimen Tsarskije Kolodtsy (ven. Царские Колодцы) eli "kuninkaalliset kaivot". Vuonna 1869 saksalaiset yrittäjät Carl Heinrich von Siemens ja Ernst Werner von Siemens perustivat kylän lähelle öljynjalostamon, joka toimi ainakin 1870-luvun puoliväliin saakka.

Neuvostohallinto muutti paikkakunnan nimen muotoon Tsiteltsqaro (georg. წითელწყარო, "punaiset lähteet") ja antoi sille kaupunginoikeudet vuonna 1963. Vuonna 1991 historiallinen nimi Dedoplistsqaro otettiin jälleen käyttöön. Khornabudžin keskiaikaisen linnoituksen rauniot sijaitsevat kaupungin lähistöllä.

Lähteet
-------

1. ↑  მოსახლეობის საყოველთაო აღწერა 2014  ნოემბერი 2014. საქართველოს სტატისტიკის ეროვნული სამსახური. Viitattu 7 ნოემბერი, 2016.
2. ↑  Alexander Anatolyev: THE POWER OF PRODUCTIVE COOPERATION  2003. Oil of Russia, nro. 4.
**Rød Ungdom** (saameksi *Rukses Nuorat*, kveeniksi *Punaiset Nuoret*; lyh. **RU**) on vuonna 1973 perustettu norjalainen poliittinen nuorisojärjestö. Sen emopuolue on Punaiset.

Historia
--------

RU:n edeltäjä *Sosialistisk Ungdomsforbund* (SUF) perustettiin vuonna 1963 sosialistisen kansanpuolueen nuorisojärjestöksi, mutta se irtautui emopuolueestaan vuonna 1969 kansainvälisen opiskelijaliikkeen ja maolaisuuden vaikutuksesta ja julistautui marxisti-leninistiseksi. Sille perustettiin uusi emopuolue kommunistinen työväenpuolue (AKP) vuonna 1973, ja SUF jatkoi sen nuorisojärjestönä uudella, nykyisellä nimellään *Rød Ungdom*. Vuonna 2007 AKP sulautui punaisen vaaliliiton kanssa (jonka nuorisojärjestönä RU myös toimi) uuteen Punaiset-puolueeseen, ja RU jatkoi sen nuorisojärjestönä.

Politiikka
----------

RU osoittamassa mieltään sukupuolten välisiä palkkaeroja vastaan vappuna 2010.
RU kuvailee olevansa vallankumouksellinen järjestö, joka tavoittelee kommunismia. Se kannattaa myös feminismiä ja kansainvälistä solidaarisuutta, vaatii Norjan eroa Schengen-alueesta ja ETA:sta sekä tavoittelee läksytöntä koulua.

Lähteet
-------

1. ↑  Nøttveit, Andrea Rygg: Alle ungdomspartia mista medlemmar i 2020 – AUF og Raud Ungdom mista flest *Framtida*.  24.3.2021. Viitattu 7.1.2022. (norjaksi)
2. ↑  Monsen, Heidi Nilima: Ungdomsparti har fått kvensk navn *Ruijan Kaiku*.  4.8.2016. Viitattu 9.2.2023. (norjaksi)
3. 1 2 3  Garvik, Olav: Rød Ungdom *Store norske leksikon*.  14.10.2021. Viitattu 7.1.2022. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Järjestön kotisivut (norjaksi)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rød Ungdom** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Norjalaiset poliittiset nuorisojärjestöt |
| --- |
|  |
| Suurkäräjäpuolueiden nuorisojärjestöt | 
* Arbeidernes ungdomsfylking
* Unge Høyre
* Fremskrittspartiets Ungdom
* Senterungdommen
* Unge Venstre
* Kristelig Folkepartis Ungdom
* Sosialistisk Ungdom
* Rød Ungdom
* Grønn Ungdom

 |

 |
**Nella Korpio** (s. 12. heinäkuuta 1999) on suomalainen alppihiihtäjä. Seuratasolla hän edustaa Helsinki Ski Clubia.

Korpio kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Levillä marraskuussa 2016. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 23:s Courchevelin pujottelussa joulukuussa 2018. Parhaimmillaan hän on ollut 20:s Zagrebin pujottelussa tammikuussa 2019.

Korpio saavutti Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla hopeaa pujottelussa 2017. Nuorten MM-kilpailuissa hän on ollut parhaimmillaan kolmastoista suurpujottelussa 2017.

Korpio joutui keskeyttämään kilpailukautensa 2019–2020 ja hänellä diagnosoitiin alkuvuodesta 2020 reumasairauksiin kuuluva autoimmuunisairaus, Sjögrenin oireyhtymä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nella Korpio Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  Pienestä flunssasta alkoivat yli kaksi vuotta kestäneet oireet – alppilupauksen kauden katkaisseille ongelmille löytyi vihdoin syy ja kuntoa rakennetaan pohjalta kohti huippua *yle.fi*. Viitattu 16.6.2020.
**Gazan suurmoskeija** (arab. المسجد غزة الكبير‎, *Al-masjid Ġazza al-kabīr*) on Gazan kaistalla Gazan kaupungissa sijaitseva moskeija. Paikalla sijaitsi aikanaan bysantin ja myöhempien ristiretkeläisten kautinen kirkko, joka muutettiin myöhemmin moskeijaksi. Osia kirkosta on säilynyt osana nykyistä moskeijaa. Moskeijaa on laajennettu ja jälleenrakennettu historiansa aikana useampaan kertaan.

Historia
--------

Valokuvassa 1800-luvun loppupuoliskolta.
Nykyisen Gazan suurmoskeijan paikalla sijaitsi mahdollisesti Bysantin valtakunnan keisarinna Eudocian rakennuttama kirkko, jonka puolestaan sanottiin olleen rakennettu aikaisemman tuhoutuneen pakanallisen temppelin paikalle. Madaban kartassa paikalla sijaitsee suuri kirkko. Mahdollisesti kyseinen kirkko muutettiin moskeijaksi muslimien vallattua alueen. Al-Muqaddasi kirjoitti paikalla olleesta moskeijasta vuoden 985 paikkeilla. Nykyinen moskeija käsittää osia vanhasta kirkosta, jota on kuitenkin rakennettu edelleen myöhempinä aikoina. Moskeija käsittää myös vähintään yhden pyvään historiallisesta alueella sijainneesta synagogasta.

Nykyinen moskeija vanhemman kirkon osineen on perua myöhemmistä rakennustöistä. Ristiretkeläiset rakennuttivat mahdollisesti paikalle normannityylisen kirkon, josta tuli osa moskeijaa aijubidien ja mamelukkien valtakausilla. Kyseinen moskeija tuhoutui ensin mongolien hyökkäyksessä vuonna 1260 ja myöhemmin jälleenrakennuksen jälkeen uudestaan saman vuosisadan aikana maanjäristyksessä. Ibn Battuta kirjoitti vanhasta perjantaimoskeijasta, mutta hänen kirjoittaessaan vuonna 1326 kaupungin suurmoskeija oli rakennettu pari vuotta aikaisemmin. Kyseinen myöhempi moskeija osattiin liittää aikaisempaan kirkkoon vasta 1800-luvulla. Moskejaa jälleenrakennettiin taas osmanien valtakaudella. Moskeija kärsi tuhoja ensimmäisen maailmansodan aikana vuosina 1916–1917, kun osmanien moskeijaan varastoimat ammukset räjähtivät brittien pommituksissa. Palestiinan korkein muslimineuvosto jälleenrakennutti sen vuonna 1925.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pringle, Denys: *The Churches of the Crusader Kingdom of Jerusalem - Volume I*, s. 208-216. Campridge University Press, 1993. ISBN 0-521-39036-2. (englanniksi)
2. 1 2  Omari Grand Mosque, Gaza IRCICA. Viitattu 4.12.2023. (englanniksi)
3. ↑  Al-Qeeq, Farid:   *Lonaard Magazine*, 1.1.2011.  London Art and Architechture Research and Desing Group. ISSN 2045-8150. Researchgate. Viitattu 4.12.2023.  (englanniksi)
Taupō

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
tulivuoriView and modify data on Wikidata  |
| Sijainti | 
Uusi-Seelanti |
| Vuoristo | 
Pohjoissaaren vulkaaninen tasanko (d)View and modify data on Wikidata  |
| Korkeus merenpinnasta | 
760 mView and modify data on Wikidata  |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
38° 48′ 20″ E, 175° 54′ 03″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

Taupōjärvi
**Taupō** on tulivuori Uuden-Seelannin Pohjoissaarella. Sen keskellä on supertulivuoren kaldera, joka nykyään on Uuden-Seelannin suurin järvi Taupojärvi. Tulivuori on osa Taupōn vulkaanista aluetta. Tulivuori purkautui ensimmäisen kerran arviolta 300 000 vuotta sitten. Noin vuonna 180 sattunut purkaus, joka tunnetaan myös nimellä Hatepen purkaus, oli yksi suurimmista purkauksista mikä on kirjattu ylös. Purkaus oli arviolta luokkaa 7. Tämän jälkeen vuori ei ole purkautunut. Tulivuoren lähistöllä on kuumia lähteitä ja Horomatangin, Rotokawan ja Turangin hydrotermisesti aktiiviset alueet.

Aiheesta muualla
----------------

* Taupō Uuden-Seelannin GeoNetin sivustolla
**Sãopaulonvinttikoira** (*Veadeiro Paulista*) on sukupuuttoon kuollut brasilialainen koirarotu.

Ulkomuoto
---------

Rotu muistutti englanninvinttikoiraa. Sillä oli kapea pää, pitkä kuono, ylösvetäytynyt vatsalinja, syvä ja leveä rintakehä, ohuet eturaajat, lihaksikkaat takaraajat ja pitkä, hieman ylöspäin kaartuva häntä. Karvapeite oli valkoinen, vaalea, fawn, punainen tai ruskea.

Alkuperä
--------

Sãopaulonvinttikoira oli vanha rotu, jonka juuret olivat portugalilaisten, ranskalaisten ja espanjalaisten mukanaan tuomissa metsästyskoirissa, joita metsästäjät risteyttivät brasilianpodengon kanssa tarkoituksenaan jalostaa populaatiota sopeutuvaisemmaksi paikallisiin olosuhteisiin. Lopputuloksena oli vinttikoira, joka oli – toisin kuin avoimessa maastossa työskentelevät eurooppalaiset rodut - sopeutunut metsästämään tiheissä metsissä.

Rotu oli aiemmin hyvin yleinen São Paulon osavaltiossa, missä sitä käytettiin pampahirven metsästykseen. Harrastusmetsästyksen kieltämisen jälkeen sen suosio kuitenkin romahti ja nykyisin se on todennäköisesti kuollut sukupuuttoon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Santos, Eurico. *Manual do Amador de Cães*. Editora Itatiaia: 1928-2004, 8. painos. ISBN 852130059.
2. ↑  *Pedigree Brasileiro*. Revista de História. (Arkistoitu – Internet Archive) Haettu 10.11.2012

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: pt:Veadeiro paulista 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Brasilialaiset koirarodut |
| --- |
|  |
| FCI | 
* Brasilianajokoira
* Brasilianterrieri
* Fila brasileiro

 |
|  |
| Muut CBKC:n hyväksymät | 
* Brasiliandoggi
* Brasilianpaimenkoira
* Brasilianvuoristobulldoggi
* Mantiqueiranpaimenkoira
* Pampabulldoggi
* Pampakoira
* Veadeiro nacional

 |
|  |
| Harvinaiset | 
* Barbudo
* Brasilianpodengo
* Brasilianvinttikoira
* Campanhanvinttikoira
* Sertanejo
* Tarumanmetsästyskoira

 |
|  |
| Sukupuuttoon kuolleet | 
* Japmaseisoja
* Kitler (käytännössä kuollut, yksi yksilö jäljellä)
* Santacatarinanhirvikoira
* São paulonvinttikoira

 |

 |
**Euroopan hymni** on Euroopan unionin ja Euroopan neuvoston kansallishymni. Melodia on peräisin Beethovenin 9. sinfonian (1824) finaalista. Euroopan neuvosto valitsi sen vuonna 1972 omaksi hymnikseen. Euroopan yhteisön huippukokous päätti vuonna 1985 valita sen EY:n hymniksi. Hymnin tarkoitus ei ole korvata jäsenmaiden omia kansallislauluja, vaan korostaa niiden jakamia yhteisiä arvoja ja siten Euroopan yhtenäisyyttä. Sitä voidaan soittaa sellaisissa virallisissa yhteyksissä, joilla on jokin yhteys Euroopan unioniin.

Jotta yhtä jäsenmaiden kielistä ei suosittaisi muiden kustannuksella, ei Euroopan hymni ole Friedrich Schillerin saksankielisellä tekstillä laulettu Beethovenin musiikin kuorosovitus, vaan instrumentaaliversio, jonka Herbert von Karajan sovitti Euroopan neuvoston toimeksiannosta kolmena versiona: soolopianolle, puhallinorkesterille ja sinfoniaorkesterille. Virallista tekstiä melodiaan ei ole, vaan useita vaihtoehtoisia versioita eri kielillä.

Ehdolla Euroopan hymniksi oli myös Eurovision tunnusmelodia, Marc-Antoine Charpentierin *Te Deum*.

Katso myös
----------

* Euroopan unionin symbolit

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Euroopan hymni**.

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***An die Freude (Schiller)*** (saksaksi)

* Latinankielinen vaihtoehtoinen Eurooppa-hymni, myös suomeksi (Arkistoitu – Internet Archive)

Lähteet
-------

1. ↑  The European anthem *coe.int*. Viitattu 7.7.2019. (englanniksi)
2. 1 2  European anthem *European Union*.  2024. Viitattu 29.1.2024. (englanniksi)