recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Howard Donald
**Howard Paul Donald** (s. 28. huhtikuuta 1968) on brittiläinen muusikko ja yksi pop-yhtye Take Thatin jäsenistä. Hän syntyi Droylsdenissa, Lancashiressa Englannissa.

Donald oli päälaulaja mm. yhtyeen listaykkössinglellä "Never Forget". Vaikka Donald masentui yhtyeen hajottua 1996, hän kehitti tulevina vuosina laulunkirjoitustaitojaan ja yritti hankkia itselleen levytyssopimusta sooloartistina. Hän on hajoamisen jälkeen toiminut DJ:nä.

Take That teki comebackin ilman Robbie Williamsia vuonna 2006. Albumi *Beautiful World* julkaistiin marraskuussa 2006, *The Circus* vuonna 2008, *Progress* (alkuperäisellä viisihenkisellä kokoonpanolla) vuonna 2010 sekä *III* (kolmihenkisellä kokoonpanolla ilman Williamsia ja Orangea) vuonna 2014.

Donald on tuomari saksalaisessa tanssikilpailu-tv-ohjelmassa *Got to Dance*.

Yksityiselämä
-------------

Donald avioitui 2. tammikuuta 2015 kuvittaja Katie Halilin kanssa. Elokuussa 2015 tiedotettiin, että he odottavat ensimmäistä yhteistä lastaan. Donaldilla on kaksi tytärtä (s. 1999 ja 2005) aiemmista suhteista.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Howard Donald**.
* Howard Donald Twitterissä

Lähteet
-------

* TakeThat.com

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Jeu Sprengers
**Mathieu (Jeu) Sprengers** (24. toukokuuta 1938 Tegelen – 6. huhtikuuta 2008) oli alankomaalainen urheilujohtaja. Hän toimi maansa jalkapalloliiton puheenjohtajana ja Uefan hallituksen jäsenenä.

Varhaisvuodet
-------------

Sprengers syntyi teurastajan perheeseen. Päätettyään opintonsa Tilburgin yliopistossa hän alkoi työskennellä konsulttina. Myöhemmin hän toimi tehtaan johtajana.

Ura urheilun parissa
--------------------

Vuonna 1976 Sprengers aloitti Venlon kaupungissa toimivan VVV-Venlo-seuran rahastonhoitajana. Vuosina 1981–1990 hän toimi seuran puheenjohtajana. Saatuaan vuonna 1990 sydäninfarktin hän luopui tästä toimestaan ja vetäytyi tehtävistään tehtaan johdossa. Työskenneltyään jalkapalloliitossa taloustehtävissä Sprengers valittiin vuonna 1993 Jo van Marlen seuraajaksi Alankomaiden jalkapalloliiton puheenjohtajaksi. Alankomaiden järjestettyä yhdessä Belgian kanssa vuoden 2000 Euroopan-mestaruuskisat Sprengers siirtyi Uefan rahastonhoitajaksi. Hän toimi varapuheenjohtajana vuoden 2004 EM-kisoissa. 27. maaliskuuta 2008 ilmoitettiin, että Sprengers luopuisi kaikista tehtävistään sairastuttuaan vakavasti. Hänelle Belgian Genkissä tehty leikkaus ei kuitenkaan riittänyt sairauden voittamiseen.

Lähteet
-------

Limburgs Dagblad -lehden artikkeli Sprengersistä (hollanniksi)

Limburgs Dagblad -lehden uutinen kuolemasta[vanhentunut linkki] (hollanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Alankomaat

 |

 |
**George Loane Tucker** (12. kesäkuuta 1872 Chicago, Illinois – 20. kesäkuuta 1921 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -näyttelijä ja elokuvakäsikirjoittaja. 

Tucker ohjasi 64 elokuvaa vuosien 1911 ja 1921 välillä. Tucker oli alun perin näyttelijä ennen kuin ryhtyi elokuvaohjaajaksi. Vuonna 1913 hän ohjasi menestyselokuvan *Traffic in Souls*. Elokuvasta yli 70 vuoden jälkeen on tullut merkittävä varhainen esimerkki realismista elokuvissa.

Tucker jatkoi kokopitkäelokuviin lyhytelokuvista. Hän teki muutamia elokuvia näyttelijä Jane Gailin kanssa. Vuonna 1919 hän teki kuuluisimman ja menestyneimmän ohjaustyönsä *The Miracle Man*. Tämä oli Lon Chaneyn läpimurtoelokuva. Tucker teki vielä yhden elokuvan, *Ladies Must Live* (1921), ennen ennenaikaista kuolemaansa.

Tucker syntyi vuonna 1872 Chicagossa, Illinoisissa ja kuoli 49-vuotiaana vuonna 1921 Los Angelesissa, Kaliforniassa. Hän oli naimisissa englantilaisen näyttelijä Elisabeth Risdonin (1887–1958) kanssa vuodesta 1916 kuolemaansa asti.

Aiheesta muualla
----------------

* George Loane Tucker Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
Philipp Jakob Cretzschmar
**Philipp Jakob Cretzschmar** (11. kesäkuuta 1786, Sulzbach – 4. toukokuuta 1845) oli saksalainen lääkäri ja eläintieteilijä.

Cretzschmar opiskeli lääketiedettä Würzburgin ja Hallen yliopistoissa. Hän opetti anatomiaa ja eläintiedettä Senckenbergin lääketieteellisessä instituutissa Frankfurtissa.

Cretzschmar toimi sotilaslääkärinä Napoleonin armeijassa. Hän palveli Saksassa, Wienissä, Pariisissa ja Espanjassa.

Hän oli Senckenbergin Luonnonhistoriallisen seuran perustajia ja toinen johtaja 1817. Eräs seuran perustajista oli myös Eduard Rüppell, jonka kanssa Cretzschmar kirjoitti teoksen *Atlas zu der Reise im nördlichen Afrika (1828–1830).* Teoksen lintuja käsittelevän osan kirjoitti Cretzschmar, ja siinä esiteltiin noin 30 uutta lajia, muun muassa ruostekurkkusirkku (*Emberiza caesia*) ja arohiirihaukka (*Buteo rufinus*).

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Leopoldina

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Hey Boy Hey Girl** on brittiläisen big beat -duon The Chemical Brothersin kappale. Kappale sisältää lainauksen Rock Master Scott & the Dynamic Threen kappaleesta "The Roof Is on Fire". "Hey Boy Hey Girl" julkaistiin The Chemical Brothersin kolmannen studioalbumin *Surrender* (1999) ensimmäisenä singlenä 26. toukokuuta 1999 Japanissa ja 31. toukokuuta Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

Julkaisunsa jälkeen kappale nousi sijalle kolme Britannian singlelistalla kesäkuussa 1999 ja pysyi listalla 10 kuukautta. Se nousi myös top 10 -listalle Suomessa, Islannissa, Irlannissa, Uudessa-Seelannissa, Norjassa ja Espanjassa, kuten myös kanadalaisen *RPM*-lehden Dance Chart -listalle. Kanadassa se ei päässyt *RPM*-lehden singlelistalle mutta pääsi sijalle kolme Kanadan singlelistalla.

Kriitikoidenvastaanotto
-----------------------

Skotlantilainen lehti *Daily Record* kommentoi: "Ed Simons ja Tom Rowlands ovat palanneet uudella fantastisella dance-singlellä. Se on uusi block rockin' hitti." Lokakuussa 2011 *New Musical Express* -lehti nosti sen sijalle 50 listallaan "150 Best Tracks of the Past 15 Years", kirjoittaen että kappale "[alkaa] uhkaavalla, trance-pitoisella groovella" ja "[kasvaa] absoluuttiseksi dance-hitiksi".

Musiikkivideo
-------------

Dom & Nicin ohjaama musiikkivideo alkaa näyttäen joukon koululaisia bussissa. Kamera keskittyy yhteen nuoreen tyttöön joka avaa lääketieteellisen kirjan jossa on kuvia ihmisen luurangosta. Vaaleatukkainen poika sylkäisee sivulle ja sen jälkeen hymyilee tytölle kulkiessaan pois. Lapset menevät Natural History Museum -museoon jossa poika yrittää pelotella tyttöä pitämällä pääkalloa hupussaan. Tyttö jahtaa poikaa ympäri museota, mutta kaatuu portaiden alapäässä ja murtaa luun ranteestaan. Sairaalassa hän näkee röntgenkuvan kädestään.

Tämän jälkeen video näyttää tytön harjaamassa hampaitaan kuvitellen olevansa pelkkiä luita. Videon tausta muuttuu lontoolaisen Ministry of Sound -yökerhon vessaksi. Kun tyttö palaa normaaliksi, hän on nyt vanhempi (häntä näyttelee nyt Hanne Klintøe). Hän huomaa pariskunnan yhdynnässä vessan kopissa, mutta näkee heidät pelkkinä luurankoina (tämä kohtaus poistettiin videon joistain esityksistä). Tyttö poistuu vessasta ja menee yökerhon baariin, jossa yksi mies (Rick Warden, nimeä ei mainita) yrittää puhua hänelle. Tyttö kuvittelee miehen pelkkänä luurankona, koskee hänen leukaluuhunsa ja lähtee. Hän menee tanssilattialle jossa hän näkee muutkin ihmiset pelkkinä luurankoina, kuin hänellä olisi röntgenkatse.

Tyttö poistuu yökerhosta, jolloin The Chemical Brothers itse näyttäytyy cameo-kohtauksessa poistuen taksista kantaen DJ-laitteita. Tyttö astuu nyt samaan taksiin, jossa hän näkee taksikuskin luurankona. Taksikuski kysyy häneltä "Minne mennään, muru?" tylsällä äänellä.

Lähteet
-------

1. ↑  *Surrender* (brittiläisen CD-albumin sisältö). The Chemical Brothers. Freestyle Dust, Virgin Records. 1999. XDUSTCD4, 7243 8 47610 2 8.
2. ↑  Chartslot, *Daily Record* 18. kesäkuuta 1999. Viitattu 3. joulukuuta 2020.
3. ↑  150 Best Tracks of the Past 15 Years, *NME.COM*. Viitattu 13. lokakuuta 2011.
4. ↑  Hanne Klintøe - Other Works, IMDB. Viitattu 4. syyskuuta 2019.
**Knut (Canut) Legat Lindström** (21. toukokuuta 1809 Turku – 21. lokakuuta 1879 Turku) oli suomalainen opettaja ja virsirunoilija.

Lindströmin vanhemmat olivat turkulainen puutarhuri, sittemmin ravintoloitsija Erik Lindström ja Brita Kristina Dahlbom. Hän kävi Turun katedraalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1828. Lindström valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1840. Hän toimi Turun yläalkeiskoulun vt. kollegana vuodesta 1842, konrehtorina vuodesta 1854, apulaisrehtorina vuodesta 1858 ja rehtorina vuodesta 1860 jääden lakkautuspalkalle 1873.

Lindström julkaisi tekemiään virsiehdotuksia vuosina 1858, 1860 ja 1861 kolmena vihkona nimeltä *Uusia Suomalaisia Virsiä*. Hän oli myös jäsenenä vuonna 1863 asetetussa suomalaisessa virsikirjakomiteassa.

Lindstöm oli naimisissa vuodesta 1844 Erika Amalia Waszin kanssa.

Lähteet
-------

* K. L. Lindström SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Kotivuori, Yrjö: Knut Legat Lindström. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 4.2.2010.
* Sukutarinoita: Lindströmiläiset[vanhentunut linkki]

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***K. L. Lindström*** 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
Finkelstein
**Israel Finkelstein** (s. 29. maaliskuuta 1949) on israelilainen arkeologi. Hänen tutkimuksena keskittyy Levantin alueen arkeologiaan, ja hänet tunnetaan työstään etenkin raamatullisen arkeologian parissa. Finkelstein on kirjoittanut myös useita kirjoja.

Finkelstein on poikennut monista perinteisistä raamatullisen arkeologian näkemyksistä tuoden uusia tulkintoja. Hänen on kuvattu olevan "literalistin ja minimalistin välimaastossa" ja toisaalta joidenkin mielestä edustavan minimalismiakin suhtautumisessaan raamatulliseen arkeologiaan.

Finkelstein syntyi Israelissa Itä-Euroopasta saapuneeseen aškenasijuutalaiseen sukuun. Hän valmistui filosofian tohtoriksi 1983.

Lähteet
-------

1. ↑  Ruth Margalit: In Search of King David’s Lost Empire *The New Yorker*. Viitattu 4.12.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Israel Finkelstein *Biblical Archaeology Society*. Viitattu 4.12.2020. (englanniksi)
3. ↑  Shifting Ground in the Holy Land *Smithsonian Magazine*. Viitattu 4.12.2020. (englanniksi)
4. ↑  Rewriting Tel Megiddo's Violent History *Discover Magazine*. Viitattu 4.12.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
	+ 2
	+ 3
* Espanja
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Katalonia
* Saksa
	+ 2
* Israel
* Yhdysvallat
	+ 2
* Japani
* Tšekki
* Australia
	+ 2
* Korea
* Alankomaat
	+ 2
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* Mathematics Genealogy Project

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef
	+ 2

 |

 |
Édouard-Léon Scott de Martinville
**Édouard-Léon Scott de Martinville** (25. huhtikuuta 1817 – 26. huhtikuuta 1879) oli ranskalainen Pariisissa asunut kustantaja ja kirjakauppias. Hänet tunnetaan fonoautografin, varhaisimman tunnetun äänen tallennuskoneen keksijänä. Fonoautografi patentoitiin hänen nimellään 1857 patenttinumerolla 17 897/31 470.

Historia
--------

ÄäninäyteAu Clair de la LuneVarhaisin tunnettu ihmisen äänen ääniteÄänitiedostojen kuunteluohjeet

Toimiessaan kustantajana ja kirjakauppiaana de Martinville sai käsiinsä useita tieteellisiä julkaisuja. Hän kiinnostui niistä ja ryhtyi keksijäksi. Valokuvauksen keksiminen innoitti häntä yrittämään luoda laitetta, jolla voisi tallentaa ääntä. Hän tutki ihmisen korvan anatomiaa koskevia julkaisuja ja mallinsi niitä koneessaan. Hän sai fonoautografinsa valmiiksi 26.1.1857 ja sai patentin saman vuoden maaliskuussa. Vaikka laitetta myytiin useisiin laboratorioihin, laite ja sillä tehdyt äänitteet katosivat pitkäksi aikaa.

Vuonna 2008 New York Times julkaisi tiedon fonoautografin löytymisestä. Samalla löydettiin myös sillä tehtyjä äänitteitä. 9. huhtikuuta 1860 nauhoitetussa äänitteessä oletettiin nuoren naisen laulavan ranskalaista kansanlaulua nimeltä *Au Clair de la Lune* 10 sekunnin ajan. Tutkimusten edetessä huomattiin, että äänitettä oli toistettu kaksinkertaisella nopeudella ja laulun oikean keston olevankin 20 sekuntia. Tällöin laulajan ääni vastaa aikuisen miehen ääntä ja oletettavasti de Martinville itse laulaa laulua hitaasti.

Lähteet
-------

1. ↑  Leon Scott and the Phonautograph, San Diegon yliopisto
2. ↑  New York Times
3. ↑  US News


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* RKD Artists

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Asta Raami** (s. 1967) on Aalto-yliopistosta valmistunut taiteen tohtori ja intuition tutkija. Raami käsitteli vuonna 2015 valmistuneessa väitöskirjassaan intuition hyödyntämistä. Raamin mukaan intuition hyödyntämistä voi harjoitella, ja se auttaa ongelmien ratkaisussa päättelyn rinnalla. Raami on kirjoittanut kirjat *Älykäs intuitio* ja *Intuitio3*.

Raami jaottelee intuition kolmeen osaan: *vaistointuitioon*, *asiantuntijaintuitioon* ja *superintuitioon*. Vaistointuition hän määrittelee primitiiviseksi intuitioksi, joka auttaa meitä selviytymään. Asiantuntijaintuitio pohjautuu oppimiseen ja kokemukseen omasta ammatista. Superintuitio on Raamin mukaan järjetön ajatus, joka ylittää opitun ja koetun. 

Raami on suorittanut yliopistotutkinnot sekä kasvatustieteistä, graafisesta suunnittelusta että digitaalisesta mediasta. Hän opetti ja tutki 15 vuoden ajan Taideteollisessa korkeakoulussa (nyk. Aalto-yliopisto) luovuuden kehittämistä ja yhteisöllistä tiedonrakentamista sekä toimi luovan suunnitteluprosessin lehtorina.

Teokset
-------

* *Älykäs intuitio*. Kustantamo SS, 2017. ISBN 9789515243188
* *Intuitio3.* Otava, 2020. ISBN 9789511349136

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kasvokkain: Intuition asiantuntija Asta Raami tietää, mitä töitä robotit eivät vie – "Vain ihmismieli erottaa heikot signaalit" *Yle Uutiset*. Viitattu 10.4.2021.
2. 1 2  Tutkijan mukaan intuitiota ei kannattaisi vähätellä, sillä sen avulla voi löytyä parhaimmat ratkaisut tämän ajan isoimpiin ongelmiin *Yle Uutiset*. Viitattu 10.4.2021.
3. ↑  Uskotko intuition voimaan? Intuitiotutkija Asta Raami: "Meiltä puuttuu rohkeus toimia intuition mukaan" *Seura.fi*.  31.7.2020. Viitattu 10.4.2021.
4. ↑  Asta Raami (Oy Speakersforum Finland Ab): Asta Raami - Intuitio älykkääseen käyttöön *Oy Speakersforum Finland Ab*. Viitattu 10.4.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Yle

 |

 |
Maat jossa sukupuolen itsemäärittäminen on voimassa punaisella.
**Sukupuolen itsemäärittäminen** tarkoittaa juridisen sukupuolen vahvistamista sukupuoli-identiteettiin perustuen ilman lääketieteellisiä tai muita vaatimuksia esimerkiksi lakisääteisellä ilmoituksella. Sukupuolen itsemäärittäminen on yksi merkittävimmistä transsukupuolisten oikeuksia ajavan liikkeen tavoitteista.

Sukupuolen itsemäärittämisen kannattajat puolustavat sukupuolen itsemääräämisoikeutta sillä, että lääketiteelliset vaatimukset saattaisivat johtaa osan transihmisistä käymään läpi hoitoja joita he eivät halua sekä kuinka vaatimukset saattavat kestää pitkään, olla byrokraattisia ja nöyryyttäviä sekä sisältää "portinvartijuutta" sen suhteen kuka saa määrittää sukupuolensa. Sukupuolen itsemäärittämisen nähdään helpottavan transihmisten elämää.

Sukupuolen itsemääräämisoikeutta vastustavat osa feministeistä sekä jotkut uskonnolliset liikkeet. Perusteina sukupuolen itsemäärittämisen vastustamiselle korostetaan naiserityisten tilojen kuten naisten vankiloiden tai naisten urheilun turvallisuutta, joihin sukupuolen itsemäärittäminen saattaisi vaikuttaa. Osa pitää myös huolena sukupuolen itsemäärittämisen laajentamista koskemaan alaikäisiä.

Sukupuolen itsemäärittäminen on voimassa 20 maassa sekä lakihankkeita sukupuolen itsemäärittämisestä on useassa maassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Zimman, Lal: Trans self-identification and the language of neoliberal selfhood: Agency, power, and the limits of monologic discourse  2019. International Journal of the Sociology of Language. Viitattu 6.4.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Continental Europe enters the gender wars  12.6.2020. The Economist. Viitattu 6.4.2023. (englanniksi)
3. ↑  UK government drops gender self-identification plan for trans people  22.9.2021. The Guardian. Viitattu 6.4.2023. (englanniksi)
**Helena Puonti** on suomalainen plastiikkakirurgi ja rintasyöpähoitoihin erikoistunut mikrokirurgi. Hän on kehittänyt Tunteva Rinta-metodin, jonka avulla rintasyöpäpotilaan on mahdollista saada uudelleen rakennettuun rintaan tunto takaisin rinnan poiston jälkeen.

Tunteva Rinta-metodi
--------------------

Helena Puonti väitteli tohtoriksi Helsingin Yliopistossa vuonna 2017 aiheenaan tuntevan rinnan rakentaminen. Puontin tutkimus *"Effects of microsurgical nerve repair on sensory function after breast reconstruction"*  osoitti, että jo yksi kielekkeen hermo yhdistettynä rinnan alueen terveeseen hermoon voi tuoda rintaan hyvän tunnon. Kahdella hermolla tunnon palautuminen parani entisestään.

Tutkimuksen mukaan jokaiseen rintaan tuli tuntoa. Rakennetun TRAM-rinnan tunto oli keskimäärin yli puolet (60%) normaalin rinnan tunnosta hermojen yhdistämisen jälkeen. Osalle potilaista uuden rinnan tunto palautui täysin.

Palkinnot ja kunniamaininnat
----------------------------

* Helena Puonti valittiin "Vuoden Syöpälääkäriksi" vuonna 2002.
* Vuonna 2010 Puonti vastaanotti Savonlinna-mitalin kunnianosoitukseksi hänen työstään mikrokirurgian alalla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Karjalainen, Jonna: Äidin kivut tekivät tyttärestä kirurgin – Helena Puonti kehitti menetelmän, jolla vatsarasvasta ja ihosta rakennetaan uusi tunteva rinta *Yle Uutiset*.  28.8.2018. Viitattu 12.4.2021.
2. ↑  Puonti, Helena,: Effects of microsurgical nerve repair on sensory function after breast reconstruction *Doctoral dissertation (article-based)*.  27.1.2017. Helsingin yliopisto. Viitattu 12/4/2021.
3. ↑  Tunteva rinta (ms-TRAM) *Clinic Helena*. Viitattu 12.4.2021.
4. ↑  Ollikainen, Marketta: Vuoden syöpälääkäri on plastiikkakirurgi *Helsingin Sanomat*.  18.1.2003. Viitattu 12.4.2021.
5. ↑  Savonlinna täyttää vuosia *Yle Uutiset*.  29.7.2010. Viitattu 12.4.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* ORCID
* Scopus

 |

 |
**Angélique Namaika** (s. 11. syyskuuta 1967 Kembisa, Kongon demokraattinen tasavalta) on roomalaiskatolisen sisarkunnan nunna, joka on työskennellyt vuodesta 2008 Kongon demokraattisen tasavallan syrjäisessä koillisosassa. Hänelle myönnettiin YK:n pakolaisjärjestön (UNHCR) vuoden 2013 Nansen-palkinto tunnustuksena työstään erityisesti Herran vastarinta-armeijan (LRA) väkivallan uhrien ja naispakolaisten hyväksi. Vuonna 2009 hän oli itsekin LRA:n väkivaltaisuuksien johdosta maan sisäinen pakolainen.

Hän on perustanut Saint Daniel Combonin lastenklinikan, LRA:n uhrien toipumiseen keskittyvän Center for Reintegration and Development -keskuksen (CRAD) Ylä-Uelen maakunnan Dungussa (2012) ja orpokodin 6 kuukauden – 15 vuoden ikäisille lapsille (2014). 2010-luvulla yli 22 000 naista tuki sisar Angéliquen perustamaa keskusta. Hän asuu itse orpokodissa lasten luona ja valvoo CRAD-keskuksen päivittäistä toimintaa. CRAD-keskuksessa väkivallan uhreja ja pakolaisia autetaan muun muassa tervehtymään, heitä opetetaan lukemaan ja hankimaan toimeentulonsa.

Sisar Angélique on saanut 2010-luvulla useita tunnustuksia ja joitain tukipäätöksiä toiminnan tukemiseksi. Tunnustuksiin lukeutuvat Stop Hunger Award, Nansen-palkinto (2013) ja siihen liittyvä 100 000 dollarin palkintoraha, Mundo Negro Prize of the Comboni Missionaries ja Aurora Humanitarian -valinta (2020, eli Aurora Prize -finalisti).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  A Great Life of a Humble Person (Vuoden 2020 Aurora Humanitarian eli Aurora-palkinnon finalistiehdokas) *auroraprize.com*. Viitattu 15.4.2021. (englanniksi) ja (ranskaksi) (videolla)
2. 1 2  Congolese nun named winner of prestigious Nansen Refugee Award *unhcr.org*.  17.9.2013. Viitattu 15.4.2021. (englanniksi)
3. ↑  YK:n pakolaisjärjestön Nansen-palkinto kongolaiselle katoliselle nunnalle  17.9.2013. katolinen.fi. Viitattu 15.4.2021. (suomeksi)
4. ↑  UN News Service: Congo-Kinshasa: UN Refugee Agency Awards Congolese Nun With World's Top Refugee Honour *allAfrica, allafrica.com*. Viitattu 15.4.2021. (englanniksi)
5. 1 2 3  Mark Pattison: Congolese nun wins U.N. prize for work with internally displaced women *The Catholic Sun, catholicsun.org*.  18.9.2013. Viitattu 15.4.2021. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Angélique Namaika 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Amara Miller** (s. 4. toukokuuta 2000) on yhdysvaltalainen lapsinäyttelijä. Hän debytoi Scottie Kingin roolissa Oscar-palkitussa elokuvassa *The Descendants* (2011). Hän sai roolistaan Phoenix Film Critics Society Award -ehdokkuuden "parhaasta nuoren esiintymisestä sivuroolissa". Hän oli lisäksi muiden esiintyjien kanssa ehdolla Gotham-palkinnon ja Central Ohio Film Critics Associationin palkinnon saajaksi.

Aiheesta muualla
----------------

* Amara Miller Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Amara Miller
**Katja Lappi** on suomalainen kapellimestari ja musiikinopettaja. Lappi on valmistunut Sibelius-Akatemian musikkikasvatuksen osastolta. Lappi on toiminut kapellimestarina useissa viihdeohjelmissa, kuten Putous, Nieminen & Lahtinen show ja Joonas Nordman Show. Lappi on tunnettu mash-up-sovituksistaan sketsisarjassa Siskonpeti. 

Lappi on myös säveltänyt musiikkia elokuviin Heinähattu, Vilttitossu ja Rubensin veljekset ja Heinähattu, Vilttitossu ja ärhäkkä koululainen. Hän on myös säveltänyt Pelimiehen tunnusmusiikin.

Lähteet
-------

1. ↑  Katja Lappi – maailmanlopun musadiktaattori | Riffi *riffi.fi*. Viitattu 15.4.2021.
2. ↑  Jännittäjästä tv:n suosikki- kapellimestariksi *yle.fi*. Viitattu 15.4.2021.
3. ↑  Katja Lappi, Elonet *elonet.finna.fi*. Viitattu 15.4.2021.

Aiheesta muualla
----------------

Katja Lappi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet
* Yle

 |

 |
**Joey Hadorn** (s. 11. huhtikuuta 1997 Bern) on sveitsiläinen suunnistaja. 

Hadorn voitti nuorten MM-kilpailuissa 2016 Engadinissa kultaa pitkällä matkalla, sprintissä ja viestissä ja tuli toiseksi keskimatkalla. Vuonna 2017 hän sai Tampereella nuorten MM-kilpailuissa pronssia sprintissä. Aikuisten EM-kilpailuissa Neuchâtelissa 2021 Hadorn oli mukana Sveitsin kultaa voittaneessa sprinttiviestijoukkueessa ja tuli toiseksi pudotussprintissä. Doksyn MM-kilpailuissa 2021 Hadorn saavutti pronssia Sveitsin sprinttiviestijoukkueessa. Flims Flaaxin MM-kilpailuissa 2023 Hadorn saavutti maailmanmestaruuden Sveitsin viestijoukkueessa ja hopeaa keskimatkalla.

Lähteet
-------

1. ↑  IOF Eventor - Joey Hadorn *eventor.orienteering.org*. Viitattu 21.5.2021. (englanniksi)
2. ↑  IOF Eventor - Event information: Orienteering World Cup Round 1 with European Orienteering Championships 2021 *eventor.orienteering.org*. Viitattu 21.5.2021. (englanniksi)
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

Hadornin virallinen sivu
**Nicole Cooke** (s. 13. huhtikuuta 1983 Swansea) on walesilainen maantiepyöräilijä ja olympiavoittaja. Cooke asuu Wickissä ja Luganossa.

Cooke voitti neljä junioreiden maailmanmestaruutta: vuonna 2000 maantieajossa Plouayssa, 2001 maantie- ja aika-ajossa Lissabonissa sekä maastopyöräilyssä Coloradossa. Lisäksi hän sai maastopyöräilyssä MM-pronssia 2000 Lissabonissa.

Vuonna 2002 Cooke voitti Kansainyhteisön kisoissa Manchesterissa kultaa maantieajossa. Lisäksi hän voitti kilpailut Trofeo Citta di Rosignano, Memorial Pasquale di Carlo ja Ronde van Westerbeek. Seuraavana vuonna hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun ja kolme osakilpailua: Amstel Gold Racen, La Flèche Wallonnen ja GP de Plouayn. Lisäksi hän voitti GP San Francisco -kilpailun ja sai MM-kilpailuissa Hamiltonissa pronssia maantieajossa Susanne Ljungskogin ja Mirjam Melchersin jälkeen.

Cooke voitti vuonna 2004 Italian ympäriajon kokonaiskilpailun ja kahdeksannen etapin sekä GP San Franciscon. Ateenan olympialaisten maantieajossa hän oli viides. Seuraavana vuonna hän saavutti maantieajon MM-hopeaa Madridissa Regina Schleicherin viedessä voiton. Lisäksi hän voitti La Flèche Wallonnen, GP Wallonien, Trofeo Alfredo Bindan ja Trofeo Citta di Rosignanon.

Cooke voitti vuonna 2006 maailmancupin kokonaiskilpailun ja kaksi osakilpailua: La Flèche Wallonnen ja GP Castilla y Léonin. Hän voitti myös naisten Ranskan ympäriajoksi kutsutun La Grande Boucle Féminine -kilpailun ollen lisäksi paras kilpailun ensimmäisellä etapilla. Cooke voitti myös Thûringenin ympäriajon sekä Magali Pache -aika-ajokilpailun. MM-kisojen maantieajossa Salzburgissa hän sai Marianne Vosin ja Trixi Worrackin jälkeen pronssia. Hän oli kolmas myös Kansainyhteisön kisojen maantieajossa Melbournessa. 

Vuonna 2007 Cooke sijoittui maailmancupissa toiseksi ja voitti kaksi osakilpailua: Flanderin ympäriajon ja Geelongin kilpailun. Hän uusi voittonsa La Grande Boucle Féminine -kilpailussa, jossa voitti lisäksi etapin 3B. Cooke voitti myös Geelong Tourin, Trofeo Alfredo Bindan ja Trofeo Costa Etruscan. Maailmanrankingin ykkösenä hän oli 31. heinäkuuta 2006 – 14. toukokuuta 2007. 

Cooke voitti naisten maantieajon olympiakultaa Pekingissä 2008. Varesen maailmanmestaruuskilpailuissa 2008 hän voitti uransa ensimmäisen aikuisten maailmanmestaruuden maantieajossa. Vuosina 2009 ja 2010 hän voitti Giro del Trentino -etappikilpailun. Melbournen MM-kilpailuissa 2010 hän oli maantieajossa neljäs. Vuoden 2011 "naisten Italian ympäriajossa", Giro Donnessa, hän voitti viidennen etapin. Kööpenhaminan MM-kilpailuissa hän oli maantieajossa neljäs.

Cooke voitti Ison-Britannian naisten maantieajomestaruuden vuonna 1999 ja 2001–2009.

Lähteet
-------

* Nicole Cooke Cycling Archives -tietokannassa (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
**Susen Tiedtke** (s. 23. tammikuuta 1969 Itä-Berliini, Itä-Saksa) on saksalainen kaksiin olympiakisoihin osallistunut pituushyppääjä. 

Vuoden 1992 olympialaisissa Tiedtke oli viides ja vuoden 2000 olympialaisissa kahdeksas. Yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa Tiedtke sai vuonna 1993 hopeaa ja vuonna 1995 pronssia.

Doping
------

Vuonna 1995 Tiedtke jäi kiinni Oral-Turinabolin käytöstä doping-testissä päivää hallimaailmanmestaruuskilpailusuorituksensa jälkeen. Kilpailuissa häntä ei ollut testattu. Hän sai neljän vuoden kilpailukiellon, joka kuitenkin muutettiin Saksan lakien mukaisesti kahdeksi vuodeksi.

Telinevoimistelu-ura
--------------------

Tiedtken laji oli aluksi telinevoimistelu. Hän oli maansa mestari puomilla 13-vuotiaana vuonna 1982, ja hänen oli tarkoitus osallistua vuoden 1984 olympialaisiin, mutta ne jäivät väliin sosialististen maiden olympiaboikotin vuoksi.

Yksityiselämä
-------------

Myös Tiedtken vanhemmat ovat olleet yleisurheilijoita: isä-Jürgen seiväshyppääjä ja äiti-Ingrid (ent. Schneider) Itä-Saksaa 200 metrillä vuoden 1966 Euroopan-mestaruuskilpailuissa edustanut juoksija. Setä-Manfred edusti Itä-Saksaa vuoden 1968 olympialaisissa kymmenottelussa. Susen Tiedtke oli vuodesta 1993 vuoteen 1998 naimisissa pituushyppääjä Joe Greenen kanssa ja käytti sukunimeä Tiedtke-Greene. Vuodesta 2005 hän on ollut naimisissa tennispelaaja Hendrik Dreekmannin kanssa.

Muuta
-----

Sekä Joe Greenen että Susen Tiedtken managerina on toiminut suomalainen Jukka Härkönen.

Lähteet
-------

1. 1 2  iaaf.org - Athletes - Tiedtke Susen Biography *web.archive.org*.  26.8.2009.  Arkistoitu 26.8.2009. Viitattu 20.7.2021.
2. ↑  Tiedtke-Greenellä itäsaksalaiset lääkkeet.  *Helsingin Sanomat*, 11.4.1995.
3. ↑  Dopingista kärähtänyt Tiedtke palasi huippukunnossa.  *Helsingin Sanomat*, 24.3.1997.
4. 1 2  Susen Tiedtke *olympics.com*.
5. ↑  Manfred Tiedtke *olympics.com*.
6. ↑  Felske, Thorsten: Susen Tiedtke: Männer, warum habt ihr Angst vor dieser Frau? *bild.de*.  23.1.2011. Viitattu 20.7.2021. (saksaksi)
7. ↑  Saksalainen pituushyppääjä Susen Tiedtke "suomalaistalliin".  *Helsingin Sanomat*, 27.12.1993.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Kuvasto ry** on visuaalisen alan taiteilijoiden tekijänoikeusjärjestö. Se on perustettu 1987. Siihen kuuluvat yhdistysjäseninä Suomen Taiteilijaseura, Taidemaalariliitto, Suomen Kuvanveistäjäliitto, Suomen Taidegraafikot, Suomen Kuvataidejärjestöjen liitto, Valokuvataiteilijoiden liitto, Muu ry ja Teollisuustaiteen Liitto Ornamo, mutta myös yksittäinen taiteilija voi liittyä jäseneksi. 

Kuvasto valvoo ja edistää tekijänoikeuslainsäädännössä säädettyjä visuaalisen alan taiteilijoiden oikeuksia. Se edustaa kotimaisten taiteilijoiden lisäksi myös 50 000 ulkomaista taiteilijaa.

Kuvaston puheenjohtajana toimii Jaakko Rustanius.

Kuvasto jakaa Erik Enrothin muistopalkintoa ja sen yhteydessä toimii Visuaalisen taiteen edistämiskeskus VISEK.

Muistopalkinto
--------------

Erik Enrothin muistopalkinon saaneet

* Tove-Maj Kyrklund 2015
* Otso Kantokorpi 2013
* Maria Rehbinder 2011
* Helena Hietanen 2008
* Kauko Räsänen 2007
* Kari Jylhä 2006
* Aulikki ja Eeva Kanerva ja Paavo Kauramäki 2005
* Lauri Ahlgrén 2004
* Marita Liulia 2003
* Eila Hiltunen 2002

Lähteet
-------

1. ↑  Kuvaston hallitus 2016 *kuvasto.fi*. Viitattu 12.6.2016.
2. 1 2  Arkistoitu kopioMuistopalkinto *kuvasto.fi*.  Arkistoitu 23.5.2016. Viitattu 12.6.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvasto ry
**Yrjö (George) Werner Sjöblom** (26. toukokuuta 1889 Teuva – 29. heinäkuuta 1971 Brooklyn, New York, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen toimittaja ja musiikkimies.

Teuvan Norinkylän Hirvelässä syntyneen Yrjö Sjöblomin vanhemmat olivat Johan Ivar Sjöblom (1862–1929) ja Anna Jaakontytär Joensuu (1861–1926). Perhe lähti siirtolaisina Yhdysvaltoihin Yrjö Sjöblomin ollessa 3-vuotias. Hän kävi koulunsa New Yorkissa ja suoritti loppututkinnon New York Universityssä. Sjöblom oli aluksi New Yorkin Uutiset-lehden toimittajana ja myöhemmin hän oli pitkään New York Times-lehden aputoimittajana ja oikolukijana. Sjöblom kirjoitti myös muihin amerikkalaisiin ja amerikansuomalaisiin lehtiin sekä suomalaisiin lehtiin. Hän toimi 1930-luvulla Uusi Suomi-lehden New Yorkin kirjeenvaihtajana.

Sjöblom osallistui muun muassa Kalevan Ritarien ja New Yorkin kansallisseuran toimintaan. Hän järjesti Ylioppilaskunnan Laulajien ja Mieskuoro Finlandian konserttimatkat Yhdysvaltoihin 1930-luvulla. Yrjö Sjöblom kirjoitti sanat Jean Sibeliuksen Finlandia-hymniin vuonna 1919 ja amerikansuomalaiset kuorot esittivät sitten hymniä Sjöblomin sanoituksilla. Nykyisin esitettävät Finlandia-hymnin sanat on tehnyt V. A. Koskenniemi vuonna 1940.

Yrjö Sjöblom perusti vuonna 1920 New Yorkin Laulumiehet-mieskuoron yhdessä toimittaja Armas Uksilan kanssa. Sjöblom oli kuoron puheenjohtajana vuoteen 1964 saakka, jolloin hänet valittiin kuoron kunniapuheenjohtaksi.

Yrjö Sjöblom oli naimisissa Tyyne Susanna Luoman (1890–1964) kanssa. Heidän poikansa oli toimittaja ja kääntäjä Paul Werner Sjöblom (1914–1997). Paul Sjöblom asui lähes 60 vuotta Suomessa ja kuoli Helsingissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Geni.com : George Werner Sjöblom
2. 1 2 3  Toimittaja Yrjö Sjöblom 50-vuotias, Uusi Suomi, 26.05.1939, nro 139, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Kuka kirjoittikaan Finlandia-hymniin sanat?, Kaleva 3.10.2007
4. ↑  Jean Pellinen : New Yorkin Laulumiehet
5. ↑  Toimittaja-kääntäjä Paul Sjöblom, Helsingin Sanomat 6.9.1997 (Tilaajille)

Aiheesta muualla
----------------

* Ylen Elävä arkisto : Kamreeri R. R. Ryynänen haastattelee Yrjö Sjöblomia Delawaren 300-vuotisjuhlien alla vuonna 1938
* Jos kaikki Suomen järvet, Martti Similä ja Yrjö Sjöblom sekä orkesteri, levytys New Yorkissa 25.4.1927 (Youtube)

Yrjö Sjöblomin lehtiartikkeleita:

* Amerikka, Itsenäinen Suomi, 28.08.1936, nro 7-8, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Olin Downes - "Sibeliuksen apostoli", Musiikkitieto : säveltaiteellinen aikakauslehti, 01.12.1936, nro 9-10, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Johanna Thordénin ainoa käynti Amerikassa, Vapaa merimies : Suomen vapaan merimiesliiton r.y. äänenkannattaja, 01.01.1937, nro 1-2, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Suomeako ei tunnettaisi?, Suomen Kuvalehti, 26.11.1938, nro 47, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Amerikassa ilmestynyttä Suomi-kirjallisuutta, Suomen Kuvalehti, 03.12.1938, nro 48, s. 32, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Heikki Klemetti saapasnahkatornissa, Suomen Kuvalehti, 05.08.1939, nro 31, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Martat-lehti** on Marttojen jäsenlehti. Se ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1902 nimellä **Emäntälehti**.

Marttojen jäsenlehdeksi Martat-lehti tuli vuoden 2007 alussa. Ennen lehden uudistamista jäsenlehdeksi säästäväiset martat tilasivat usein yhden lehden koko yhdistykselle, ja lehteä kierrätettiin jäsenten keskuudessa.

Vuonna 2017 tehdyn lukijatutkimuksen mukaan lehti on Marttojen jäsenille keskeinen jäsenetu. Lähes kaikki jäsenet (97 %) vähintään selailivat lehteä, ja vain kolme prosenttia jätti lehden lukematta. Martat-lehteä luetaankin tarkemmin kuin järjestölehtiä keskimäärin. Lukijat ovat lehdelle uskollisia, sillä kaikkien lukijoiden lukijanaoloaika on keskimäärin 9,2 vuotta. Lähes kaikki (96 %) lukivat lehden mieluiten painettuna. Lukijatutkimukseen vastanneet myös kokivat, että lehti antaa myönteisen kuvan marttajärjestöstä. Lehti koettiin luotettavana tietolähteenä, jonka artikkelit ovat asiantuntevia.

Historia
--------

Aloitteen lehden perustamisesta teki Sippolan marttayhdistyksen puheenjohtaja Alma Forstén. Emäntälehden näytenumero sai painoluvan ainoastaan sillä perusteella, että sen sisältö oli täysin sama kuin samana vuonna ilmestyneen ruotsinkielisen Husmodern-lehden. Näytenumeroa painettiin 10 000 kappaletta. Järjestön jakaantuessa suomenkieliseen Marttaliittoon ja ruotsinkieliseen Marthaförbundetiin myös lehti eriytyi, ja Husmodern ja Emäntälehti alkoivat muotoutua omiksi lehdikseen. Husmodern-lehdestä tuli myöhemmin Martha-lehti.

Lehden ensimmäiseen toimituskuntaan kuuluivat Fanny Hult ja Alli Nissinen, ja Nissinen toimi lopulta lehden päätoimittajana aina vuoteen 1926 saakka. Päätoimittajan palkka oli alkuun 100 markkaa (374 euroa) lehteä kohden.

Päätoimittajat ja toimituskunta
-------------------------------

Vuodesta 1936 lähtien Martat-lehden päätoimittajana on toiminut Marttaliiton kulloinenkin pääsihteeri. Lehteä julkaistiin pitkään ainoastaan järjestön oman henkilöstön ja satunnaisten asiantuntijoiden toimittamana. Vuodesta 1969 lähtien lehteen on palkattu tekijöiksi myös ammattitoimittajia.

Lehden pitkäaikaisin pakinoitsija on ollut Hilja Lahti, joka kirjoitti lehteen nimimerkillä Eliina Oravakorpi. Hän viihdytti kirjoituksilla Retuperän ja myöhemmin Etuperän Marttojen toiminnasta 50 vuoden ajan vuosina 1938–1988.

### Päätoimittajia

* Alli Nissinen 1903–1926
* Sirkka Kouki 1947–1952
* Marianne Heikkilä 2010–

Lähteet
-------

* Liisa Koskelainen: "Emäntälehti – järjestön äänenkannattaja", *Marttaa ja vähän Mariaakin*. Otava, 1999. ISBN 951-1-16348-5.

### Viitteet

1. ↑  Koskelainen s. 271
2. ↑  Hyötylehti luetaan tarkkaan (Martat-lehden lukijatutkimuksen 2017 tulokset) *Martat.fi*.  7.7.2017. Viitattu 11.2.2018.
3. ↑  Koskelainen s. 268–269
4. ↑  Ensimmäinen lehti ilmestyi 1902 *Marttaperinne.fi*.  2017.  Arkistoitu 12.2.2018. Viitattu 11.2.2018.
5. 1 2  Koskelainen s. 270

Aiheesta muualla
----------------

* Martat-lehden kotisivut
**Frederika Lovisa (Riikku) Raunio**, o.s. *Pakarinen* (8. kesäkuuta 1886 Viipuri – 7. heinäkuuta 1937 Virrat) oli suomalainen näyttelijä.

Riikku Pakarinen opiskeli laulua Abraham Ojanperän johdolla ja hän esiintyi ensi kerran Suomalaisessa Maaseututeatterissa vuonna 1903. Hän kuului Tampereen Teatterin henkilökuntaan 1908–1922 ja uudelleen vuodesta 1926 alkaen. Välillä Pakarinen oli vaasalaisella näyttämöllä.

Pakarinen esiintyi aluksi opereteissa ja laulunäytelmissä ja myöhemmin hänellä oli myös luonnerooleja. Viimeksi hän hoiti useita vuosia Tampereen Teatterissa kuiskaajan tehtäviä. Hän esiintyi vuonna 1908 valmistuneessa lyhyessä mykkäelokuvassa Vasikan häntä yhdessä aviomiehensä Waldemar Raunion kanssa.

Pakarinen kuoli 51-vuotiaana sydänkohtaukseen heinäkuussa 1937.

Riikku Pakarinen oli naimisissa näyttelijä ja teatterinjohtaja Waldemar Raunion kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kuolleita, Helsingin Sanomat, 11.07.1937, nro 182, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3 4  Riikku Pakarinen, Aamulehti, 10.07.1937, nro 181, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2 3 4  Tampereen Teatterimuseon henkilöesittelyt 9.6.2022 : Näyttelijät Waldemar ja Riikku Raunio
**Jonathan Stuart Bailey** (s. 25. huhtikuuta 1988) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan sekä komediallisista, dramaattisista että musiikillisista rooleistaan ​​lavalla, televisiossa ja valkokankaalla. Hän on saanut brittiläisen Laurence Olivier -palkinnon sekä ollut ehdolla Evening Standard Theatre ja Screen Actor Guild -palkintoihin

Vuodesta 2020 Bailey on tähdittänyt Shondaland-tuotantoyhtiön Netflix-sarjaa *Bridgerton*, joka on televisiosovitus Julia Quinnin romanttisista kirjoista. Hänen roolinsa on Anthony, Bridgertonin varakreivi.

Lähteet
-------

1. ↑  Meet the cast joining Julie Andrews on 'Bridgerton,' a new show from Shondaland and Netflix *ew.com*.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat
* Korea

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Nikolai Nikolajevitš Sevastjanov** (ven. Николай Николаевич Севастьянов, s. 1961 Tšeljabinsk, Neuvostoliitto) oli avaruusteknologiayhtiön Energijan pääjohtaja, kunnes hänet erotettiin 31.7.2007.

Sevastjanov valmistui Moskovan Fysiikan ja teknologian instituutista vuonna 1984 pääaineenaan aerodynamiikka ja avaruustutkimus. Hän siirtyi tämän jälkeen Energijan palvelukseen ja nousi pian yhtiön apulaispääsuunnittelijaksi. Vuodesta 2000 hän toimi Gascom-yhtiön toimitusjohtajana. Toukokuussa 2005 hänet valittiin Energijan pääjohtajaksi, jonka virasta hänet erotettiin 31.7.2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Russian technologies can put cosmonauts on Moon RIA Novosti.
* Russian Moon Exploitation – Soyuz involved NASASpaceFlight.com.
* Could Russians build moon base by 2015? – Space executive quoted as saying energy resources would be worth the cost MSNBC.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Pasi Rauhala** (s. 1978 Lahti) on suomalainen kuva- ja mediataiteilija. Rauhala asuu ja työskentelee Lohjalla.

Rauhala tunnetaan erityisesti tilallisista ja vuorovaikutteisista installaatioista. Rauhala on toteuttanut useita teoksia myös julkiseen tilaan Helsinkiin, Tampereelle ja Jyväskylään. Keväällä 2022 Rauhala voitti kutsukilpailun, jossa haettiin uutta teosta Aalto Yliopiston K3 kampukselle.

Opinnot
-------

Rauhala on valmistunut kuvataiteen maisteriksi Taideyliopiston Kuvataideakatemiasta 2009 ja taiteen maisteriksi Aalto Yliopistosta valokuvataiteen koulutusohjelmasta 2012. Taiteen maisterin opinnäytetyönä Rauhala toteutti Pasi Rauhalan Kotimuseo nimisen näyttelykokonaisuuden jota esitettiin vuosina 2011-2016 Hämeenlinnan taidemuseossa, Rauman taidemuseossa sekä Jyväskylyän taidemuseossa. Opinnäytteen kirjallinen osio löytyy Aalto Docista. 

Rauhala on suorittanut myös Julkisen taiteen taideasiantuntijan erikoistumiskoulutuksen 2021. Koulutukseen liittyvään julkaisuun *Julkisen tilan taiteen tilasta* Rauhala kirjoitti artikkelin Lisätyn todellisuuden mahdollisuudet julkisen tilan taiteessa. Koko julkaisu on ladattavissa Taideyliopiston julkaisutietokannasta.

Näyttelyitä
-----------

Rauhala ensimmäinen yksityisnäyttely oli Kuvataideakatemian galleriassa Helsingin Kasarmikadulla 2008. Rauhalan teoksia on Suomessa ollut esillä useissa gallerioissa sekä Jyväskylän taidemuseossa vuosina 2011, 2013, 2015, Lahden taidemuseossa vuonna 2011, Rauman taidemuseossa vuosina 2010, 2012, Hämeenlinnan taidemuseossa vuonna 2011, Järvenpään taidemuseossa 2022, Tampereen taidemuseossa 2022 ja Mäntän kuvataideviikoilla vuosina 2019 ja 2022.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Pasi Rauhalan verkkosivut
* Pasi Rauhala kuvataiteilijamatrikkelissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Pauli Raivio** (s. 11. heinäkuuta 1960 Hankasalmi) on suomalainen ravivalmentaja. Hankasalmelaisen Raivion valmentama suomenhevosori Tähen Toivomus voitti ravikuninkuuden Lahdessa 2019. Raivio on tunnettu ennen kaikkea suomenhevosten valmentajana. Lukuisia suurkilpailuja voittaneen Tähen Toivomuksen lisäksi hänen valmentaminaan ovat menestyneet muun muassa Matteus Kevätön, Ellin Sisu, Visul, Tuisku-Topi, Vipanteri ja Tähen Topelius. Raivio työskenteli metsurina vuoteen 1990, josta lähtien hän on keskittynyt ravivalmentamiseen. Raivion valmentamista hevosista osa on hänen omistuksessaan tai osaomistuksessaan. Raivio on asunut koko elämänsä Hankasalmen Pirttimäen kylällä.

Raivio valittiin yleisöäänestyksellä vuoden keskisuomalaiseksi 2019 ravikuninkuuden saavuttamisen jälkeen.

Lähteet
-------

* Pauli Raivio Suomen Hippoksen tietokannassa

### Viitteet

1. 1 2 3  Toivonen, Ville: Pauli Raivio täyttää 50 vuotta.  *Hevosurheilu*, 7.7.2010.
2. 1 2 3  Ravikuninkaan tekijästä Pauli Raiviosta Vuoden keskisuomalainen 2019: voitti äänestyksen turvanmitalla – katso video *Keskisuomalainen*.  21.12.2019. Viitattu 8.8.2022.
3. ↑  Wau, mikä huipennus: Tähen Toivomus on ravikuningas! *Maaseudun Tulevaisuus*. Viitattu 8.8.2022.
4. ↑  Ellin Sisu ja Callela Leonard Kriterium-voittajiksi Teivossa *Hippos*.  1.10.2016. Viitattu 8.8.2022.
5. ↑  Joonas Teerikorpi: Matteus Kevätön suvereeni Varsakunkku-finaalissa *Hevosurheilu*. Viitattu 8.8.2022.
**Nina Ricci** (alk. Maria Nielli, 14. tammikuuta 1883 Torino, Italia – 30. marraskuuta 1970) oli italialaissyntyinen ranskalainen muotisuunnittelija.

Elämä ja ura
------------

Ricci muutti viisivuotiaana perheensä kanssa Firenzeen ja sieltä vuonna 12-vuotiaana 1895 Ranskaan. 13-vuotiaana hän meni harjoittelijaksi ompelijalle. Koko nuoruutensa hän vietti rakastamansa muodin parissa. Hän avioitui kultaseppä Luigi Riccin kanssa 1904, jolloin hänestä tuli *Maria Ricci*. He saivat pojan, jonka nimeksi tuli Robert. 1908 Ricci meni Raffinin muotihuoneeseen suunnittelijaksi ja oli siellä 20 vuotta. Hänestä tuli Raffinin yhtiökumppani, mutta 1932 hän päätti perustaa oman muotihuoneen.

Maria Ricci ja hänen poikansa Robert perustivat Nina Riccin muotihuoneen Pariisiin 1932. Maria Ricci oli 50-vuotias, ja pitkä ura Raffinilla oli saanut hänet innostumaan omien luomusten suunnittelusta. *Madame* Ricci suunnitteli pukuja ja Robert huolehti yrityksestä ja sen taloudesta. Maria Ricci teki puvut suoraan mallin ylle jotta ne valmistuttuaan olivat oikean mallisia. Nina Riccin muotihuoneen asut tulivat tunnetuiksi hienostuneesta, romanttisesta, aina naisellisesta ilmeestään. 

Sodan päätyttyä muotitalot ryhtyivät jälleen työhön ja siinä ohella keräsivät rahaa sodasta kärsineille. Robert Ricci sai ajatuksen, jonka kauppakamarin johtaja, itsekin muotisuunnittelija Lucien Lelong toteutti. Yli 150 mannekiinia 40 pariisilaisesta muotitalosta, kuten Balenciaga ja Madame Gres, puettiin muotihuoneiden hienoimpiin pukuihin ja he esiintyivät näytöksessä, joka pidettiin Louvressa Pariisissa. Valtavan menestyksen jälkeen näytös kiersi muualla Euroopassa ja siirtyi sitten Yhdysvaltoihin. 

Kun Nina Ricci 1950-luvun alussa oli lähes 70-vuotias, hän vetäytyi vähitellen suunnittelutyöstä ja piti vain silmällä muotitalon toimintaa. Hänen poikansa valitsi 1954 uudeksi pääsuunnittelijaksi belgialaisen Jules-Francois Crahayn.

Aiheesta muualla
----------------

* Nina Riccin vaatemalleja
* Nina Riccin elämänvaiheet

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |