recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Inturistin mainosjuliste Moskovasta vuodelta 1930.
Inturistin linja-autoja Leningradin Palatsiaukiolla vuonna 1980.
**Inturist** (ven. Интурист tai иностранный турист) oli Neuvostoliiton, myöhemmin Venäjän virallinen matkatoimisto. Josif Stalin perusti sen vuonna 1929 ja sitä operoivat NKVD:n ja KGB:n virkamiehet. Sen vastuulla oli ulkomaalaisten matkustaminen Neuvostoliitossa ja neuvostoliittolaisten matkustaminen ulkomaille.

Vuonna 1992 matkatoimisto yksityistettiin monien muiden Venäjän valtionlaitosten tavoin.

Vuodesta 2011 Inturistin omisti 50,1 % osakeen omistuksella brittiläinen Thomas Cook Group, jonka konkurssin jälkeen Inturistin omistus siirtyi turkkilaiselle matkatoimisto Anex Toursille.

Lähteet
-------

1. ↑  Chong, Liz: Intourist, shorn of its Stalinist past, plans LSE listing *The Times Online*.  6.10.2006.  Arkistoitu 7.8.2011. Viitattu 14.7.2010. (englanniksi)
2. ↑  Thomas Cook joint venture deal with Russia's Intourist *BBC News*.  25.11.2010. Viitattu 31.10.2021. (englanniksi)
3. ↑  Russian travel agency Intourist plans IPO after shareholder change  15.11.2019. Reuters. Viitattu 31.10.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Inturist** Wikimedia Commonsissa

* Inturistin sivusto (englanniksi)
**Urpo Juhani Vihervaara** (31. tammikuuta 1935 Salo – 26. elokuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja järjestö- ja yritysjohtaja, joka sai liikenneneuvoksen arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Urpo Vihervaaran vanhemmat olivat Yrjö Johannes Vihervaara ja Martta Maria Kavenius. Käytyään vuonna 1966 autokoulunopettajakurssin Vihervaara toimi hetken liikenneopettajana, kunnes siirtyi Suomen Urheiluautoilijoiden Liiton toiminnanjohtajaksi aina vuoteen 1972 asti. 1970-luvulla hän oli kolmen vuoden ajan Yleisradion liikennetoimittaja ja sitten lähes kaksikymmentä vuotta Suomen Autokoululiiton toiminnanjohtaja. Yleisradiolle hän teki kuitenkin *Liikennevinkki*-ohjelmaa vuoteen 1990 asti ja oli liikenneaiheisten kolumnien kirjoittaja *Tekniikan Maailma* -lehdessä. Oltuaan Suomen Turistiauto -yhtiön hallituksen puheenjohtaja hänestä tuli yhtiön toimitusjohtaja vuodesta 1992 vuoteen 2000 asti, jolloin hän jäi eläkkeelle. Helsingin kaupunginvaltuustossa Vihervaara oli kokoomuksen edustajana 1981–1996. Vuonna 1999 Liikenneturvallisuusyhdistys myönsi Vihervaaralle *Turvallinen stadilainen* -tunnustuksen.

Vuonna 1999 liikenneneuvoksen arvonimen saanut Vihervaara harrasti 1960- ja 1970-luvuilla aktiivisesti autourheilua ja toimi muiden muassa Pauli Toivosen, Jorma Luseniuksen, Leo Kinnusen ja Antti Aarnio-Wihurin kartanlukijana. Hän saavutti kartanlukijoiden Suomen-mestaruuden vuonna 1976. Päätettyään uransa kartanlukijana hän toimi kouluttajana AKK:n järjestämillä ralliajokursseilla. Hän oli keskeisenä henkilönä tuomassa Suomeen uutta moottoriurheilua rallicrossia. Vihervaara muistetaan myös kilpatanssijana sekä tanssiurheiluvaikuttajana. Hänen johdollaan yhdistettiin keskenään kilpailleet tanssiurheiluliitot vuonna 1976, ja hän toimi Suomen Tanssiurheiluliiton puheenjohtajana vuosina 1981–1984.

Julkaisuja
----------

* *Autokoulun oppikirja*, 1982, Jarmo Hirsto, Urpo Vihervaara

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Urpo Vihervaara *Biografiasampo*. Viitattu 10.6.2022.
2. 1 2 3  Muistot. Urpo Vihervaara 1935–2018. Liikenneneuvos. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  19.9.2018. Viitattu 10.6.2022.
3. 1 2 3  *Urpo Vihervaara 50 vuotta.* Linja-auto-lehti 6/1984, s. 52. Helsinki: Linja-autoliitto.
4. ↑  Urpo Vihervaara (1935–2018) in memoriam  11.9.2018. Suomen Tanssiurheiluliitto.
5. ↑  JUha Nylund: *Suomen ralliautoilun historia*, a. 198–200. Helsinki: Alfamer Kustannus, 1999. ISBN 952-5089-30-4.
Kartta inuiittikielten murteiden levinneisyydestä
**Inuittikielet** on kieliryhmä, joka kuuluu eskimo-aleuttilaisen kielikunnan eskimokielten ryhmään. Puhujat ovat pääosin inuitteja.

Nykytilanne
-----------

Inuittikielet muodostavat nauhamaisen murrejatkumon, joka alkaa Alaskan länsirannikolta ja jatkuu pitkin Pohjois-Amerikan mannermaan pohjoisreunaa aina Newfoundlandiin asti ja edelleen Baffininsaaren kautta Grönlannin länsi- ja itärannikolle. Kielet ovat hyvin läheistä sukua keskenään ja usein käytetäänkin koko kieliryhmästä nimeä inuiitti, inuit, inuiitin kieli tai inuitin kieli.

Luokittelu
----------

Inuittikielet jaetaan neljään tai viiteen kieleen, jotka edelleen jakautuvat useiksi murteiksi (suluissa SIL:n käyttämä kielikoodi). 

* inupiatun – SIL International jakaa tämän kahteen eri kieleen, jota usein pidetään inupiatunin murteina
	+ Pohjois-Alaskan murre eli Pohjois-Alaskan inupiatun (SIL:esi)
	+ Sewardin niemimaan murre eli Luoteis-Alaskan inupiatun (SIL:esk)
* inuvialuktun eli läntisen Kanadan inuktitut (SIL:ikt)
	+ uummarmiutun
	+ siglitun
	+ inuinnaqtun
* inuktitut eli itäisen Kanadan inuktitut (SIL:ike)
	+ Keewatinin murre
	+ Labradorin murre
	+ Baffinin murre
* grönlanti eli kalaallisut (SIL:kal)
	+ pohjoisgrönlanti eli inuktun
	+ länsigrönlanti eli kalaallisut
	+ itägrönlanti

Kirjoittaminen
--------------

Inuiittikieliä kirjoitetaan kielestä riippuen joko latinalaista kirjaimistoa tai tavumerkkejä käyttäen (esim. Inuktitutin tavumerkit).

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Inuittikielet** Wikimedia Commonsissa
**Malin vallankumouksen puolustuskomitea** (ransk. *Comité national de défense de la révolution* eli *CNDR*) oli Malin korkein poliittinen hallintoelin vuosina 1966–1968.

Presidentti Modibo Keïtan ja hänen Sudanin liitto -puolueensa johtama Mali ajautui 1960-luvun kuluessa yhä syvempään taloudelliseen ja poliittiseen kriisiin. Ghanan presidentin Kwame Nkrumahin syrjäyttäneen vallankaappauksen jälkeen järjestelmää suojaamaan perustettiin 1. maaliskuuta 1966 vallankumouksen puolustuskomitea CNDR. Sen puheenjohtajana toimi presidentti Keïta. Komiteaan kuuluivat kansalliskokouksen puheenjohtaja Mahamane Alassane Haïdara, oikeusministeri Mamadou Madeïra Keïta, armeijan esikuntapäällikkö Sékou Traoré, ammattiliitto UNTM:n pääsihteeri Mamadou Famady Sissoko, nuorisokomissaari Gabou Diawara sekä puolustus- ja turvallisuusasian valtiosihteeri Mamadou Diakité.

CNDR toimi aluksi Sudanin liiton politbyroon rinnalla. Heinäkuussa 1967 julistetun "aktiivisen vallankumouksen" aikana politbyroo lakkautettiin ja sen tehtävät siirrettiin CNDR:lle 22. elokuuta 1967. Samalla komiteaan otettiin viisi uutta jäsentä: kansalliskokouksen varapuheenjohtaja Yacouba Maïga, talous- ja valtionvarainkomissaari Seydou Badian Kouyaté, ulkoministeri Ousmane Ba, UNTM:n hallintosihteeri Nama Keïta ja nuorisoasioista vastannut kulttuuripäällikkö David Coulibaly. CNDR:n jäsenistä monet kuuluivat Sudanin liiton radikaaliin vasemmistoon. Liberaalia oikeistoa edusti lähinnä Mahamane Alassane Haïdara, mutta monet näkyvät hahmot kuten suunnitteluministeri Jean-Marie Koné tai naisten edustaja Aoua Kéita jäivät komitean ulkopuolelle. Kansalliskokous hajotettiin tammikuussa 1968, ja myös paikalliset politbyroot korvattiin paikallisilla vallankumouksen puolustuskomiteoilla.

CNDR ja sen johtama "aktiivinen vallankumous" on nähty Sudanin liiton radikaalin vasemmiston yrityksenä pysyä vallassa taloudellisista ja poliittisista tosiasioista piittaamatta. Komitean toiminta päättyi Modibo Keïtan hallinnon kaataneeseen marraskuun 1968 vallankaappaukseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sanankoua, Bintou: *La chute de Modibo Keíta*, s. 135–147. Paris: Editions Chaka, 1990. ISBN 2-907768-09-3.
2. 1 2  Roy, Alexis: Histoire des représentations paysannes au Mali: Pouvoirs politiques et syndicaux et privatisation de la filière cotonnières, s. 210–217 *École des hautes études en sciences sociales*. Viitattu 26.12.2019.
3. 1 2  Imperato, Pascal James & Imperato, Gavin H.: *Historical Dictionary of Mali, fourth edition*, s. 58, 225. Lanham: Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-5603-5.
4. ↑  Nathan, Robert Donald Francis: Socialism and the Nation: Mali, 1957-1968, s. 127–129 *Dalhousie University*. Viitattu 26.12.2019.
**Kulhia MK 1b** oli Mikko Kulhian ja hänen veljestensä Yrjön ja Sakarin sekä vänrikki G. Ekholmin 1920- ja 1930-lukujen taitteessa rakentama sarjassaan toinen lentokone.

Historia
--------

Mikko Kulhia lähti suunnittelemaan uutta lentokonetta opiskelujensa ohessa talven 1929–1930 aikana. Aiempaan MK 1a -malliin pohjautuneessa koneessa oli uusi, kevyempi Göttingen 430 -siipiprofiilia käyttänyt vapaasti kantava siipi. Uusi kolmisalkoinen siipi painoi vain 60 kilogrammaa, ja oli pinta-alaltaan 2/3 MK 1a:n siiven alasta. Uuden siiven lisäksi aiemman MK 1a:n runko uusittiin ja pinnoitettiin vanerilla. MK 1b sai koelentoja varten suksilaskutelineen, koneeseen suunniteltiin myös halkaisijaltaan 50-senttimetrisiä pyöriä. Teline asennettiin 20 asteen kulmaan nokilleen menon estämiseksi. *lähde?*

MK 1b:n ensilento tehtiin helmikuun 1930 lopulla, minkä jälkeen koneen koelentoja jatkettiin ensin matalilla, muutamien metrien lentokorkeuteen nousseilla hypyillä. Korkeudet kasvoivat vähitellen, ja MK 1b:llä lennettiin lopulta jopa 30 metrin korkeudessa. Laskuteline vaurioitui koelentojen yhteydessä, mutta korjattiin nopeasti. Lennot päättyivät lopulta koneen potkurin hajottua sen osuttua jäällä olleeseen loskaan lopputalvesta 1930. *lähde?*

Koneen vaurioitumisen jälkeen Mikko Kulhia suunnitteli uuden MK 2 -lentokoneen, joka rakennettiin seuraavana kesänä koulujen päätyttyä.

Tekniset tiedot
---------------

**Yleiset ominaisuudet**

* **Pituus:** 0**Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki "~".**.0**Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki "~".**~5,5 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&010.&&&&0010,0 m
* **Siipipinta-ala:** 0**Virhe lausekkeessa: tunnistamaton sana "m"**.0**Virhe lausekkeessa: tunnistamaton sana "m"**12,5 m² m²
* **Tyhjäpaino:** &&&&&&&&&&&&0230.&&&&00230 kg
* **Lentopaino:** &&&&&&&&&&&&0330.&&&&00330 kg
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × British Anzani Summit -V2-moottori; &&&&&&&&&&&&&025.&&&&0025 kW (&&&&&&&&&&&&&033.&&&&0033 hv)

**Suoritusarvot**

* **Sakkausnopeus:** &&&&&&&&&&&&&065.&&&&0065 km/h

Lähteet
-------

* Suomen Ilmailuhistoriallinen Lehti, 3/1998, Jukka Raunio: Mikko Kulhia ja hänen lentokoneensa.
* Suomen Kuvalehti, 14/1930.
* Aero, 8/1930.
* Ritaranta, Eino: Mikko Kulhia ja hänen lentokoneensa.  *Mobilisti*, 1994, nro 5, s. 56. Helsinki:  Kustannus oy Mobilisti. 601500-94-05. ISSN 0783-4616.

### Viitteet

1. 1 2 3  Ritaranta 1994, s. 56–57.
Kukryniksyt ripustavat pilapiirroksia rintamalla vuonna 1942.
**Kukryniksy** (ven. Кукрыни́ксы) oli kolmen neuvostoliittolaisen pilapiirtäjän yhteinen salanimi. Nimi muodostui piirtäjien Mihail Kuprijanovin, Porfiri Krylovin ja Nikolai Sokolovin nimikirjainten yhdistelmästä. Kolmikko työskenteli yhdessä vuodesta 1924 aina 1980-luvulle saakka. Kukryniksyt olivat pilalehti *Krokodilin* vakiopiirtäjiä. Heidän kuuluisimmat työnsä ovat toisen maailmansodan aikana tehtyjä pilapiirroksia, joissa pilkattiin säälimättä Hitleriä ja natseja näiden epäonnistuneesta Neuvostoliiton miehityksestä. Kukryniksyt tekivät myös suuren määrän poliittisia pilapiirroksia päivälehtiin sekä kuvittivat venäläisten ja ulkomaisten kirjailijoiden teoksia. Kukryniksy-kollektiivi sai kotimaassaan useita palkintoja piirroksistaan.

Kuprijanov, Krylov ja Sokolov tapasivat opiskellessaan Moskovan Vhutemas-taideteollisuuskoulussa, Neuvostoliiton Bauhausin vastineessa. Kaksi vuotta myöhemmin kolmikko perusti Kukryniksy-ryhmän. Aluksi he tekivät lukuisia maalauksia ja julisteita ajalle tyypilliseen sosialistisen realismin tyyliin. Vuonna 1929 Kukryniksyt suunnittelivat Majakovskin *Lude*-näytelmän Meyerholdin teatterin esitykseen lavastuksen ja puvustuksen. Vuodesta 1933 lähtien Kukryniksyt piirsivät pilapiirroksia *Pravdaan*. He ryhtyivät piirtämään myös *Krokodil*-lehteen. Toisen maailmansodan puhjettua Neuvosto-Venäjän uutistoimisto Tass perusti nopeasti erikoisyksikön tuottamaan kannustavia julisteita sekä propagandapiirroksia. Kukryniksyt osallistuivat toimintaan lukuisten muiden taiteilijoiden tavoin. Toisen maailmansodan aikana ryhmä teki tunnetuimmat piirroksensa. Sodan päätyttyä Kukryniksyt tekivät Neuvostoliitton politiikkaa tukevia ja länsimaita ivaavia pilapiirroksia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kukryniksy *Lambiek Comiclopedia*. Viitattu 2.1.2021. (englanniksi)
**Invalidiraha** oli vuosina 1948–1988 käytössä ollut raha-avustus, joka hakemuksesta voitiin myöntää vaikeavammaiselle Suomessa asuvalle Suomen kansalaiselle. Avustus voitiin myöntää 16 vuotta täyttäneelle henkilölle, joka elätti itsensä tekemällä ansiotyötä. Vuonna 1948 invalidirahan suuruus oli enintään 7 200 markkaa vuodessa ja se maksettiin yhtenä eränä kerran vuodessa. Vaikeavammaisella tarkoitettiin henkilöä, jonka työ- ja toimintakyky hänen raajoissaan, tukielimissään tai silmissään olevan toimintavajavuuden vuoksi oli pysyvästi alentunut vähintään kahdella kolmasosalla. Invalidirahaa ei kuitenkaan myönnetty, jos henkilö jo sai sokeanavustusta.

Vuoden 1949 alusta alkaen invalidirahaa sai, jos työ- ja toimintakyky oli alentunut vähintään 50 prosenttia. Työksi ei katsottu vuodesta 1952 eteenpäin invalidin kunnalliskotiin, rangaistus-, kasvatus- tai työlaitokseen, sairaalaan tai muuhun senkaltaiseen laitokseen tekemää työtä. Tällaisella työllä ei katsottu olevan ilmeistä merkitystä toimeentulon kannalta. Vuodesta 1983 lähtien invalidiraha maksettiin kuukausittain.

Invalidiraha siirtyi historiaan, kun vammaistukilaki astui voimaan vuoden 1989 alussa. Invalidirahan saajille alettiin maksaa vammaistukea.

Lähteet
-------

1. ↑  Valtioneuvoston päätös invaliidirahasta, asetuskokoelmassa 213/1948
2. ↑  Valtioneuvoston päätös, 97/1949
3. ↑  Invaliidiraha-asetus, 375/1951
4. ↑  Asetus 305/1983
5. ↑  Vammaistukilaki, 124/1988
Getholm

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
60°6′47.00″N, 24°41′00.00″E, EspooUusimaaSuomi |
| Merialue | 
Suomenlahti, Itämeri |
| Pinta-ala | 
0,019 km² |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Getholm** on kolmesta puuttomasta luodosta koostuva luonnonsuojelualue läntisessä Espoossa Moisön ja Tallholmin saarten välissä. Virallisessa kaupunginosajaossa alue kuuluu Suvisaaristoon.

Getholmin luonnonsuojelualueen pinta-ala on 1,9 hehtaaria. Se on rauhoitettu lintujen pesimäalueeksi; muun muassa kalalokki ja kyhmyjoutsen pesivät Getholmin luodoilla. Luodoista läntisimmällä sijaitsee iso hiidenkirnu.

Lähteet
-------

1. ↑  Getholm Espoon opaskartalla
2. ↑  Espoon arvokkaat luontokohteet 2012 : Getholmin luonnonsuojelualue, s. 29 *Espoon arvokkaat luontokohteet 2012 : Espoon ympäristölautakunnan julkaisusarja 2/2013*. Espoon ympäristölautakunta. Viitattu 14.3.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
* Getholm, Uusimaa, Suomi — Sunrise, Sunset and Daylength
**Steve "Stevie" Talley** (s.12. elokuuta 1981) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli Dwight Stifleriä American Pie -sarjaan kuuluvissa suoraan DVD:lle julkaistuissa elokuvissa *American Pie Presents: The Naked Mile* (2006) ja *American Pie Presents: Beta House* (2007). Talley on näytellyt myös lyhytkestoisissa rooleissa useissa televisiosarjoissa mm. *Criminal Minds – FBI-tutkijat*.
Hän on mukana myös virvoitusjuoma Pepsin mainoksissa. 

Talley syntyi Indianapolisissa, Indianassa. Hän meni oli naimisissa Lindsay Talleyn ja heillä on yksi tytär. Steve meni uusiin naimisiin vuonna 2015 Lyndon Smithin kanssa.

Filmografia
-----------

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2006 | *Peaceful Warrior* | Young Garage Man |
| *American Pie Presents: The Naked Mile* | Dwight Stifler |
| 2007 | *American Pie Presents: Beta House*  | Dwight Stifler |
| 2009 | *Van Wilder 3 – Freshman Year* | Dirk Arnold |
| *One Way to Valhalla* | John |
| 2010 | *Hole in One* | Eric P. Keller |
| *First Dates* | Dylan |
| *Jelly* | Cool Guy |
| 2012 | *Deadline* | Matt Harper |
|

Lähteet
-------

1. ↑  Steve Talley - Bio, Facts, Family | Famous Birthdays *Famous Birthdays*. Viitattu 7.6.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Steve Talley Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
Steve Sumner lokakuussa 2016.
**Steven Paul Sumner** (2. huhtikuuta 1955 Preston, Englanti – 8. helmikuuta 2017) oli uusiseelantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän oli pituudeltaan 180-senttimetrinen. Hän aloitti pelaajauransa Englannissa mutta edusti aikuisena Uuden-Seelannin ja Australian seurajoukkueita. Hän pelasi Uuden-Seelannin maajoukkueessa 58 maaottelua ja oli 22 maalillaan vuoteen 2004 saakka eniten miesten maaottelumaaleja tehnyt uusiseelantilainen jalkapalloilija.

Sumner edusti Uudessa-Seelannissa Christchurch Unitedia, Manurewaa ja Gisborne Cityä sekä välillä kausina 1980–1982 Australiassa Newcastle Unitedia ja West Adelaidea.

Sumner pelasi Uuden-Seelannin maajoukkueessa 58 maaottelua ja teki niissä 22 maalia vuosina 1976–1988. Hän pelasi MM-kilpailuissa 1982 täydet minuutit joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa ja teki maansa MM-kisahistorian ensimmäisen maalin Skotlantia vastaan. Elokuussa 1981 hän teki MM-karsintaottelussa Fidžiä vastaan kuusi maalia Uuden-Seelannin voittaessa 13–0. Hän teki hattutempun eli kolme maalia maaliskuussa 1977 ja lokakuussa 1985 Taiwania vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Steve Sumner Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Mamrud, Roberto: New Zealand - Record International Players  20.12.2019. RSSSF. Viitattu 31.8.2020. (englanniksi)
3. ↑  Persoglia, Tony & Stock, Greg: Australian Player Database *ozfootball.net*. Viitattu 31.8.2020. (englanniksi)
4. 1 2 3  Zlotkowski, Andre: Steve Sumner - International Appearances  2.11.2002. RSSSF. Viitattu 31.8.2020. (englanniksi)
5. ↑  Kanerva, Juha ym.: *Jalkapallon pikkujättiläinen*, s. 149. WSOY, 2003. ISBN 951-0-27037-7.

  

Uuden-Seelannin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1982
1 Wilson
2 Dods
3 Herbert
4 B. Turner
5 Bright
6 Almond
7 Rufer
8 Cole
9 Wooddin
10 Sumner
11 Malcolmson
12 Mackay
13 Cresswell
14 Elrick
15 Hill
16 Adam
17 Boath
18 Simonsen
19 McClure
20 G. Turner
21 Pickering
22 van Hattum
Valmentaja Adshead
**Pyhä Johannes Capistranolainen** (1386 Capistrano, Italia – 23. lokakuuta 1456 Villach, Unkari) oli pyhimys, pappi ja fransiskaani. Hän opiskeli lakia Perugian yliopistossa, toimi lakimiehenä Napolin hoveissa ja Napolin kuningas Ladislas asetti hänet Perugian kuvernööriksi. Sota alkoi Perugian ja Malestian välillä ja Johannes yritti välittää rauhan mutta joutui sotavankeuteen jonka aikana hän päätti vaihtaa kutsumusta. Hän oli mennyt naimisiin ennen sotaa mutta avioliittoa ei oltu viety loppuun ja se mitätöitiin minkä jälkeen hän liittyi fransiskaaneihin. Pappisvihkimyksensä jälkeen hän kulki saarnaten Italiassa, Saksassa, Bohemiassa, Itävallassa, Unkarissa, Puolassa ja Venäjällä. Hän saarnasi ristiretkeä ja johti sitä turkkilaisia vastaan ja kuoli voittoisan taistelun jälkeen Unkarissa. Paavi Innocentius X julisti hänet autuaaksi 19. joulukuuta 1650 ja paavi Aleksanteri VIII julisti hänet pyhimykseksi 16. lokakuuta 1690. Hän eli seuraavien 8 paavien hallintokausien aikana: Urbanus VI (1378-1389), Bonifacius IX (1389-1404), Innocentius VII (1404-1406),, Gregorius XII (1406-1415), Martinus V (1417-1431), Eugenius IV (1431-1447), Nikolaus V (1447-1455) ja Callistus III (1455-1458). Hän on kappalaisten, sotilaskappalaisten, lakimiesten ja tuomarien suojeluspyhimys. Johanneksen muistopäivää on vietetty 23. lokakuuta ja aikaisemmin 28. maaliskuuta.

Miestä on muistettu roomalaiskatolisessa messussa seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:

> »Deus, qui per beátum Ioánnem fidéles tuos in virtúte sanctíssimi nóminis Iesu de Crucis inimícis triumpháre fecísti: præsta, quǽsumus; ut, spirituálium hóstium, eius intercessióne, superátis insídiis, corónam iustítiæ a te accípere mereámur.» 
> 
>

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  CatholicSaints.Info » Blog Archive » Saint John of Capistrano *catholicsaints.info*. Viitattu 4.9.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3  Catholic Online: St. John of Capistrano - Saints & Angels *Catholic Online*. Viitattu 4.9.2022. (englanniksi)
3. ↑  CatholicSaints.Info » Blog Archive » New Catholic Dictionary – Saint John Capistran *catholicsaints.info*. Viitattu 4.9.2022. (englanniksi)
4. ↑  CATHOLIC ENCYCLOPEDIA: List of Popes *www.newadvent.org*. Viitattu 4.9.2022.
5. ↑  Optional Memorial of St. John of Capistrano, priest - October 23, 2014 - Liturgical Calendar *www.catholicculture.org*. Viitattu 4.9.2022.
6. ↑  Sancta Missa *divinumofficium.com*. Viitattu 4.9.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
	+ 2
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kultainen keskitie** tarkoittaa filosofiassa tavoiteltua puoliväliä kahden ääripään, joista toinen edustaa liiallisuutta ja toinen puutteellisuutta, välillä. Käsite liittyy erityisesti antiikin kreikkalaiseen filosofiaan, ja se tunnetaan ennen kaikkea Aristoteleen ajattelusta. Kultaisesta keskitiestä on tullut myös suomalainen sanonta, joka tarkoittaa äärimmäisyyksien välttämistä.

Historiaa
---------

### Kreeta

Varhaisin esimerkki kultaisen keskitien ajatuksesta on mahdollisesti mytologisessa kreetalaisessa tarussa Daidaloksesta ja Ikaroksesta. Paetakseen vankilastaan ja kuningas Minoksen kynsistä Daidalos suunnitteli sekä itselleen ja pojalleen parin siipiä, jotka oli valmistettu vahasta ja sulista. Daidalos varoitti poikaansa "lentämään keskitietä" meren pärskeiden ja auringon kuumuuden välillä. Ikaros ei kuunnellut isäänsä ja lensi liian lähelle aurinkoa, jolloin hänen siipensä sulivat.

### Delfoi

Toinen varhainen esimerkki kultaisen keskitien ajatuksesta löytyy doorilaisesta sanonnasta, joka oli kaiverrettu temppelin seinään Delfoissa: μηδὲν ἄγαν (*mēden agan*, "ei mitään liikaa").

### Sokrates

Sokrates opetti, että ihmisen "tulee valita keskitie ja välttää kumpaakin äärimmäisyyttä, niin pitkälle kuin mahdollista".

Sokrates antaa esimerkin kasvatuksesta: minkälainen vaikutus on sillä, jos joku harjoittaa joko liikaa voimistelua tai liikaa musisointia? Liika voimistelu tuottaa kovan ja raa'an mielenlaadun, liika musisointi taas pehmeän ja naisellisen mielenlaadun. Kummankin ominaisuuden omaaminen sen sijaan tuottaa harmonian; eli kauneuden ja hyvyyden. Hän painotti myös matematiikan merkitystä kauneuden ja totuuden ymmärtämisessä.

### Platon

Platonille kaikki epäsuhtainen oli pahaa ja siksi vältettävää: liikaa purjeita laivassa, liikaa ravintoa ruumiille tai liikaa valtaa sielulle, seurauksena on aina haaksirikko. *Laeissa* Platon soveltaa tätä periaatetta määrittäessään ideaalivaltion hallitusmuodon: "Näin toimeenpantuna valinta osuu monarkian ja demokratian puoleen väliin."

### Aristoteles

Aristoteles käsitteli hyvettä laajalti eettisissä teoksissaan. Hänen *Nikomakhoksen etiikassa* ja *Eudemoksen etiikassa* usein toistamansa ajatus on, että jokin on puoliväli kahden ääripään välillä. Hänen sielun ja sen hyveiden psykologiansa perustui samoin kultaiseen keskitiehen ääripäiden välillä. *Politiikassa* Aristoteles kritisoi Spartan hallitusmuotoa sen perustuslain epäsuhtaisten ainesten vuoksi: spartalaiset kouluttivat miehiä, mutta eivät naisia, ja he valmistautuivat sotaan, mutta eivät rauhaan. Tämä epäsointu tuotti erilaisia ongelmia, joita Aristoteles käsittelee.

### Myöhempiä ajatuksia

Jacques Maritain hyödynsi filosofian johdannossaan kultaisen keskitien ajatusta sijoittaessaan aristoteelisen ja tomistisen filosofian muiden filosofisten järjestelmien muodostamien ääripäiden puoleen väliin.

Katso myös
----------

* Paideia

Lähteet
-------

1. ↑  Platon: *Valtio*, kirja X
2. ↑  Esimerkiksi Aristoteles: *Eudemoksen etiikka* 1233b15.
3. ↑  Aristoteles: *Politiikka* 1270af, 1271b.
**São Luís** on Maranhãon osavaltion pääkaupunki Brasiliassa. Alle kolme leveysastetta päiväntasaajan eteläpuolella olevassa kaupungissa on yli miljoona asukasta. Se on yksi pohjoisen Brasilian tärkeimmistä satamakaupungeista. Alueen ilmasto on trooppinen ja runsassateinen. 

São Luísin perustivat ranskalaiset, jotka vuonna 1612 tekivät siitä Pohjois-Brasilian siirtokuntansa. Ranskalainen siirtokunta häiritsi Espanjan ja Portugalin vallan tasapainoa Etelä-Amerikassa, ja niin portugalilaiset valtasivat alueen jo vuonna 1615. Vähän myöhemmin, 1621, siitä tehtiin Maranhãon pääkaupunki. São Luís oli hollantilaisten vallassa vuosina 1641–1644, minkä jälkeen Portugali valtasi sen takaisin. Kaupunki on Brasilian osavaltioiden pääkaupungeista ainoa, joka ei ole portugalilaisten perustama.*lähde?*

São Luísin vanhan kaupungin alueet ovat varsin hyvin säilyttäneet siirtomaavallan aikaisen miljöönsä. Vuonna 1997 kaupungin historiallisesta keskustasta tehtiin UNESCOn maailmanperintökohde.

São Luísissa sijaitsee myös Marechal Cunha Machadon kansainvälinen lentoasema.

São Luís valittiin vuonna 2012 Amerikan kulttuuripääkaupungiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  São Luís - MA IBGE. Viitattu 30.9.2012. (portugaliksi)
2. ↑  Historic Centre of São Luís *Unesco*. Viitattu 13.8.2016. (englanniksi)
3. ↑  Capital Americana de la Cultura *cac-acc.org*. Viitattu 2.6.2015. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **São Luís** Wikimedia Commonsissa

* Matkaopas aiheesta São Luís Wikivoyagessa (englanniksi)
**Artemi Vedel** (ven. Артемий Ведель, ukr. Артемій Ведель; 13. huhtikuuta 1767 Kiova – 26. heinäkuuta 1808 Kiova) oli ukrainalainen säveltäjä.

Vedel opiskeli Kiovan Mohyla-akatemiassa, minkä jälkeen hänet lähetettiin vuonna 1787 Moskovaan johtamaan kenraalikuvernööri P. Jeropkinin kuoroa. Vuonna 1792 hän palasi Kiovaan johtamaan kenraali Andrei Levanidovin komennuksessa ollutta sotilaskuoroa. Vuonna 1796 hän matkusti Levanidovin seurassa Harkovaan johtamaan korkeakoulun kuoroa. Suurin osa Vedelin kuorokonsertoista ja muista teoksista on peräisin vuosilta 1792–1797.

Vuonna 1797 tsaari Paavali I kielsi kuorokonserttojen ja muun liturgiaan kuulumattoman musiikin esittämisen kirkossa. Tämä kielto vahingoitti Ukrainan musiikkikulttuuria ja Vedelin uraa. Vuonna 1798 Paavali I poisti Levanidovin virasta, joten Vedel jäi vaille tukijaa. Hän palasi Kiovaan etsimään kuorotyötä ja liittyi lyhyesti Kiovan luolaluostariin, johon kuitenkin pettyi. Vuonna 1799 Vedel suljettiin mielisairaalaan, koska kirkon johto oli väittänyt asiattomia merkintöjä uskonnollisessa kirjassa hänen tekemikseen. Tämä päätti Vedelin luovan työn. Hänen teostensa julkaiseminen ja esittäminen oli kiellettyä sekä Paavali I:n että Aleksanteri I:n aikana. Oleksandr Košitš oli yksi ensimmäisistä kuoromestareista, jotka sisällyttivät Vedelin töitä kuoron ohjelmistoon.

Vedelin koko tuotanto koostuu hengellisestä a cappella -kuoromusiikista. Kuorokonserttoja häneltä tunnetaan 31. Tunnetuimpia teoksista ovat olleet kuorokonsertto *Na rekah Vavilonskih* ja trio *Pokajanija otverzi mi dveri*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Vedel, Artem Encyclopedia of Ukraine

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* Internet Encyclopedia of Ukraine
* IdRef

 |

 |
**Vetolujuudella** on kappaleen lujuusominaisuus, jolla tarkoitetaan kappaleen kykyä vastustaa vastakkaisiin suuntiin vetävää voimaa. Kappaleen vetoluujuudella on erilaisia raja-arvoja. Voiman ylittäessä kappaleen murtoluujuuden kappale murtuu ja hajoaa kappaleiksi. Myötölujuuden ylittyessä kappale myötää muttei vielä murru. Alle myötölujuuden rasituksessa kappaleessa tapahtuu vain elastisia muutoksia. Myötörajan ylityttyä tapahtuu plastisia muutoksia.

Arkikielessä vetolujuutta saatetaan käyttää murtolujuuden synonyyminä. Suurin sallittu vetolujuus on yleensä puolet todellisesta vetolujuuden kestävyydestä, mutta esimerkiksi köydet vanhetessaan haurastuvat eivätkä kestä enää kaksinkertaista voimaa.

Vetolujuus on kullekin materiaalille ominainen suure ja sen suuruuteen vaikuttaa esimerkiksi aineen kiderakenne. Vetosuunta vaikuttaa tietyillä aineilla vetolujuuteen.

Mittaaminen
-----------

Jännitys-venymäkäyrä: 1 murtolujuus, 2 myötölujuus, 3. lineaarisen muutoksen loppu, 4. murtuminen.
Vetolujuutta mitataan erityisesti tätä varten suunnitelluilla laitteilla ja eri materiaaleille, kuten esimerkiksi köysille ja vaijereille on omanlaisensa mittalaitteet. Vetämällä kappaletta päistään vastakkaisiin suuntiin kunnes kappale katkeaa saadaan selville sen murtolujuus. Mittaamalla vedon aikaista voimaa ja kappaleen venymää saadaan jännitys-venymäkäyrä, jonka maksimikohta osoittaa materiaalin vetolujuuden.

Katso myös
----------

* Puristuslujuus

Aiheesta muualla
----------------

* Mekaaniset ominaisuudet, Paroc

Lähteet
-------

1. ↑  JimD - Köydet ja kettingit
**Johannes Clementis Mentzius** (k. 1606 Kokemäki) oli suomalainen kirkkoherra ja ramistisen filosofian kannattajana tunnettu oppinut.

Mentzius lienee siirtynyt Suomeen todennäköisesti Pohjois-Saksasta tai mahdollisesti Liivinmaalta Baltiasta. Hänen opiskelustaan ja papiksi vihkimisestään ei ole tietoja. Ensimmäinen kirjallinen tieto Mentziuksesta on vuodelta 1593, jolloin hän Turun katedraalikoulun apuopettajana allekirjoitti Uppsalan kokouksen päätöksen Turussa. Kaarle-herttuan koollekutsumassa Uppsalan kokouksessa hyväksyttiin Augsburgin tunnustus ja luterilaisuudesta tuli Ruotsin ja Suomen valtakunnanuskonto. Mentzius oli yksi niistä 192 papista, jotka allekirjoittivat 19. kesäkuuta 1593 Turussa Uppsalan kokouksen päätösasiakirjan *Decretum Upsalien*, jossa tuomittiin kuningas Juhana III:n vuonna 1576 tai 1577 julkaisema jumalanpalvelusjärjestys eli niin sanottu punainen kirja. Mentzius oli sitten Porin pedagogion koulumestarina eli rehtorina 1598–1600 ja vuodesta 1600 alkaen hän oli Kokemäen kirkkoherrana.

Kaarle-herttua piti Mentziusta muutamia viikkoja vankina Turun linnassa talvella 1600 epäiltyään tätä Sigismundin kannattajaksi. Hän vapautui kuitenkin pian ja valittiin herttuan hyväksymänä ehdokkaana Kokemäen kirkkoherraksi. Hän joutui kiistoihin seurakuntalaistensa kanssa jotka pitivät kiivaana, väkivaltaisena ja oman käden oikeutta harjoittavana.

Mentzius oli tunnettu kirjallisista harrastuksistaan ja hänellä oli aikakauden mittapuun mukana merkittävä kotikirjasto. Vuonna 1600 hän julkaisi Wittenbergissä yleiskatsauksen Audomarus Talauksen retoriikasta ja Petrus Ramuksen dialektiikasta nimellä *Synopsis rhetoricae A. Talaei et dialecticae P. Rami: areolis & cancellis distincta, tyronum gratia*.

Lähteet
-------

1. ↑  SKS Biografiakeskus : Turun hiippakunnan paimenmuisto : Mentzius, Johannes Clementis (K 1606)
2. ↑  Punainen kirja (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ruotsi

 |

 |
**Kyösti Lallukka** (22. maaliskuuta 1944 Enso, luovutettu Karjala – 9. lokakuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen 1970-1980-luvulla tunnettu poliitikko, joka toimi Liberaalisen kansanpuolueen puheenjohtajana ja kolmen ministerin poliittisena sihteerinä.

Lallukka kirjoitti ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta ja aloitti opinnot Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa (nyk. Tampereen yliopisto). Vuodesta 1971 hän johti Gaudeamus-kustantamon kurssikirjatuotantoa, ja vuodesta 1978 sairauseläkkeelle jäämiseen saakka 1990-luvun alkuun hän oli vakuutusyhtiö Varman palveluksessa.

Lallukka oli vuosina 1971–1972 Liberaalisen Nuorisoliiton puheenjohtaja. Vuosina 1984–1990 hän oli Liberaalisen kansanpuolueen puheenjohtaja.

Vielä 1998 Lallukka valmistui hallintotieteiden maisteriksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Reima T. A. Luoto, Muistokirjoitus Kyösti Lallukasta, Helsingin Sanomat 19.12.2010 sivu C 10


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Arne Berner** | **Liberaalisen Kansanpuolueen puheenjohtaja**1984–1990 | Seuraaja:**Kaarina Koivistoinen** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Keltasuolaheinämittari** (*Timandra comae*) on lehtimittareihin kuuluva perhonen, jonka toukat elävät muun muassa suolaheinällä. Laji kuvattiin vuonna 1931 harmosuolaheinämittarin keltaisena värimuotona alalajiksi *Timandra griseata comai*. Keltasuolaheinämittari kuitenkin eroaa harmosuolaheinämittarista paitsi väriltään, myös naarasyksilöiden genitaalien, lentoajan sekä esiintymisalueen suhteen, joten se on erotettu omaksi lajikseen vuonna 1995.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Laji muistuttaa runsaasti harmosuolaheinämittaria, jonka alalajiksi *Timandra griseata comai* laji alun perin kuvattiin vuonna 1913. Kuten harmosuolaheinämittarillakin, lajin siipien poikki kulkee selvä, punertava raita, joka päättyy etusiipien kärkeen. Myös siipien ripset ja reunaosat ovat myös väriltään punertavia. Koiraan tuntosarvet ovat kampamaiset.

Erotuksena harmosuolaheinämittariin on keltasuolaheinämittarin siipien pohjaväri kuitenkin selvästi kellertävä ja siipien harmaat suomut ovat selvästi vaaleampia. Kooltaan keltasuolaheinämittari on myös hieman pienempi. Naaraiden genitaaleissa on lajien välillä selviä eroja, sen sijaan koiraiden genitaalit ovat melko samankaltaiset. Näiden seikkojen ja lentoajan erojen vuoksi keltasuolaheinämittari on erotettu omaksi lajikseen vuonna 1995

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Keltasuolaheinämittaria tavataan Suomessa vain maan etelärannikolla ja lounaissaaristossa, kun harmosuolaheinämittari on levittäytynyt aina Oulun korkeudelle asti. Laji on kaksisukupolvinen: ensimmäinen sukupolvi on lennossa kesäkuussa ja toinen pääosin elokuussa.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Lajia tavataan muun muassa lämpimillä rinneniityillä sekä kedoilla, ahoilla ja kalliomaastossa. Lajia voidaan tavata myös kosteammissa ympäristöissä, kuten rantaniityillä. Pihoilla lajia ei juurikaan esiinny. Keltasuolaheinämittarin ensimmäinen sukupolvi talvehtii toukkana, mutta toisen sukupolven yksilöt kehittyvät samanvuotisista toukista.

Ravintokasvi
------------

Toukat elävät niittysuolaheinällä sekä muilla hierakkojen sukuun kuuluvilla kasveilla. Toukkien ravintokasveja ovat myös erilaiset tattaret.

Lähteet
-------

* Kauri Mikkola, Ilkka Jalas & Osmo Peltonen: *Suomen perhoset - Mittarit 1*. Tampere: Suomen Perhostutkijain Seura, 1985. ISBN 951-99620-7-7.

### Viitteet

1. 1 2 3  Pertti Pakkanen: *Timandra griseata* W. Petersen, 1902 - *Timandra comai* Schmidt, 1931 *dlc.fi*.  19.11.2009. Viitattu 10.10.2010.
2. 1 2 3  Mikkola ym: *Suomen perhoset – Mittarit 1*, s. 64–65


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q474600
* ADW: Timandra\_comae
* BioLib: 536004
* BOLD: 98692
* CoL: 56YVQ
* EoL: 281205
* EUNIS: 307482
* Fauna Europaea: 444446
* Fauna Europaea (new): 689c4e92-be7a-46b7-a51f-250a18bcee94
* GBIF: 1966017
* iNaturalist: 132885
* IRMNG: 10779240
* LepIndex: 217070
* LoB: 4971
* NBN: NHMSYS0021143879
* NCBI: 190366

 |

 |
**Hämeenlinnan jäähalli** (alkuperäiseltä nimeltään **Rinkelinmäen jäähalli**, sponsorinimeltään **Pohjantähti Areena**) on Hämeenlinnan Rinkelinmäellä Pullerinmäen kaupunginosassa sijaitseva jääkiekkoareena. Se toimii SM-liigassa pelaavan Hämeenlinnan Pallokerhon kotihallina. Sen yleisökapasiteetti on 5 360 katsojaa.

Historia
--------

Vuonna 1963 Hämeenlinnan Rinkelinmäelle rakennettiin tekojäärata. Sen siirryttyä kaupungin omistukseen rata katettiin vuonna 1979, josta lähtien sitä on kutsuttu jäähalliksi. Jäähallihanke sai alkunsa vuoden 1976 aikoihin HPK:n painostuksesta, mikä johti toimikunnan perustamiseen HPK:n puheenjohtajan pankinjohtaja Seppo Nenosen johdolla. Kaupungin asenteiden vuoksi lähtökohdat olivat heikot.

Hallin suunnitteli kaupungin arkkitehtiosasto kaupunginarkkitehti Heikki Aitolan johdolla. Myöhempien laajennusvaiheitten suunnittelijoina ovat olleet lähinnä isä ja poika, kaupungin arkkitehtiosaston rakennusarkkitehti Seppo Ilmarinen ja hänen poikansa, arkkitehti Petri Ilmarinen.

Hämeenlinnan Jäähalli Oy perustettiin 3. helmikuuta 1992. Samana vuonna valmistui harjoitushalli ja vuonna 1996 toteutettiin hallin laajennus SM-liigan uusien vaatimusten mukaisesti (liigahallien piti vetää vähintään 5 000 katsojaa). Samalla hallin omistus siirtyi osakepääoman korotuksena yhtiölle. Vuonna 2002 valmistui kaksiratainen jääliikuntakeskus. Halliyhtiön kymmenvuotisen taipaleen kunniaksi jäähalli nimettiin uudelleen *Ritarihalliksi*.

Keväällä ja kesällä 2008 halliin tehtiin suuri remontti, joka muutti 5 000 ihmistä vetävän Ritarihallin 5 360 ihmistä vetäväksi Patria-areenaksi. Uutta ravintola- ja aitiotilaa rakennettiin hallin päätyyn, pukuhuonetiloja parannettiin, lippupiste uudistettiin, areenalle tuotiin videokuutio sekä käytäviä muokattiin. Rakennustöiden vuoksi HPK joutui pelaamaan kauden 2008–2009 kymmenen ensimmäistä otteluaan vieraskaukaloissa. Ensimmäinen kotiottelu oli 16. lokakuuta pelattu ottelu Espoo Bluesia vastaan. Keskeneräisen remontin vuoksi halliin otettiin kuitenkin vain 4 000 katsojaa.

Keväällä 2009 Hämeenlinnassa järjestettiin jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut. Ottelut pelattiin Patria-areenalla ja viereisellä Metritiski-areenalla. USA voitti kultaa, Kanada hopeaa ja Suomi pronssia. Vuonna 2010 jäähallin nimi muutettiin Patria-areenasta Ritari-areenaksi.

Aiheesta muualla
----------------

* Hämeenlinnan Liikuntahallit Oy

Lähteet
-------

1. ↑  Pohjantähti Areena *Hämeenlinnan Pallokerho*. Viitattu 8.3.2023.
2. 1 2 3  Ritari-areena *hpk.fi*. Viitattu 10.7.2018.

Jääkiekon SM-liigan areenat

|  |
| --- |
| HIFK • HPK • Ilves • Jukurit • JYP • KalPa • KooKoo • Kärpät • Lukko • Pelicans • SaiPa • Sport • Tappara • TPS • Ässät
Entiset: Blues • FoPS • Jokerit • JoKP • Koovee • Kiekko-Espoo • TuTo |
**Keltatuppinokka**, aikaisemmalta nimeltään **valkotuppinokka** (*Chionis alba*, syn. *C. albus*) on Etelämantereen tuntumassa elävä rantalintu.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Linnun pituus on noin 40 senttiä ja siipien kärkiväli 80 cm. Höyhenpuku on valkoinen, naama paljas ja vaaleanpunainen. Vaalean nokan kärki on musta. Siivet ovat lyhyet. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Muistuttaa suuresti sukulaistaan mustatuppinokkaa.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Laji elää Etelämantereella ja sen pohjois- ja luoteispuolella olevilla saarilla, Tulimaan ja Falklandsaarten rajaamalla alueella. Maailman populaatio on kooltaan noin 20 000 yksilöä ja sen kanta on elinvoimainen. Keltatuppinokan elinympäristöä ovat lintusaaret ja mantereen lintuyhdyskunnat. Laji on riippuvainen pingviiniyhdyskunnista.

Lisääntyminen
-------------

Keltatuppinokka pesii tavallisesti pingviiniyhdyskunnissa. Pesä on yleensä kallion- tai maankolossa. Munat muistuttavat kurmitsojen munia pohjavärin ollessa likaisen vaalea tummin täplin. Muninta alkaa joulukuun alussa ja päättyy tammikuun alkupuolella. Munia on tavallisesti 2, usein 1 tai 3 mutta harvoin 4. Munimisväli voi olla useita päiviä. Emot lämmittävät munia ensimmäisestä munasta alkaen mutta varsinainen haudonta alkaa vasta pesyeen ollessa täysilukuinen. Haudonta-aika on 28–32 päivää. Naaras yleensä hoitaa pääosan hautomisesta mutta jotkut koiraat hautovat myös taajaan. Poikaset kuoriutuvat 3–4 päivän sisällä. Molemmat emot vuorollaan lämmittävät poikasia 10-18 päivän ikäisiksi, sen jälkeen harvemmin. Emot ruokkivat poikasia pääasiassa krilleillä, joita ne varastavat pingviineiltä. Poikaset oppivat lentämään 50–60 päivän ikäisinä.

Ravinto
-------

Keltatuppinokka on kaikkiruokainen. Se elää syömällä raatoja, linnunpoikasia ja -munia, eläinten ulosteita sekä varastamalla ruokaa muilta linnuilta, eritoten pingviineiltä.

Lähteet
-------

1. 1 2  BirdLife International: *Chionis albus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 29.5.2014. (englanniksi)
2. ↑  Palmén, Ernst & Nurminen, Matti (toim.): *Eläinten maailma, Otavan iso eläintietosanakirja. 5. Sydän–Öljykala*, s. 1908. Helsinki: Otava, 1975. ISBN 951-1-02059-5.
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) N.V.Jones 1963: THE SHEATHBILL, Chionis alba (Gmelin), AT SIGNY ISLAND, SOUTH ORKNEY ISLANDS. British Antarctic Survey Bulletin, No. 2, joulukuu 1963, ss. 53-71


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q844766
* Wikispecies: Chionis albus
* ADW: Chionis\_alba
* ARKive: chionis-albus
* Avibase: 62AC9C19E209962D
* BioLib: 21752
* BirdLife: 22693556
* BOLD: 100128
* BOW: snoshe2
* eBird: snoshe2
* Fossilworks: 372782
* GBIF: 5789302
* iNaturalist: 72660
* IRMNG: 11677023
* ITIS: 824031
* IUCN: 22693556
* NBN: NHMSYS0001689449
* NCBI: 240203
* Neotropical: snoshe2
* SeaLifeBase: 142406
* WoRMS: 225754
* Xeno-canto: Chionis-albus

 |

 |
**Arnaud Briand** (s. 29. huhtikuuta 1970 Sydney, Nova Scotia) on kanadalaissyntyinen ranskalainen jääkiekkoilija, joka pelasi keskushyökkääjänä. Hän laukoi vasemmalta.

Ura
---

### Seuraura

Briand debytoi Ranskan pääsarjassa kaudella 1989–1990 Bordeaux'n joukkueessa. Debyyttikaudellaan hän pelasi 34 ottelua tehopistein 10+10=20 keräten 37 rangaistusminuuttia. Seuraavalla kaudella Briand keräsi pelaamassaan 28 ottelussa peräti 56 rangaistusminuuttia mutta teki myös 30 tehopistettä. Kaudella 1991–1992 Briand siirtyi Reimsin joukkueeseen, jossa hän pelasi seuraavan yhdeksän kauden ajan. Kaudella 1998–1999 Briand pelasi Reimsin riveissä uransa tehokkaimman kauden pääsarjatasolla, kun hän teki tehopisteet 29+20=49 pelaamassaan 41 ottelussa. Samalla hän myös voitti Reimsin sisäisen pistepörssin kymmenen pisteen erolla Daniel Paradisiin.

Briand siirtyi kaudella 2000–2001 Saksan DEL-liigan Augsburger Pantherin joukkueeseen, jossa hän pelasi 56 ottelua tehopistein 12+16=28 keräten 24 rangaistusminuuttia. Seuraavalla kaudella Briand pelasi Ruotsin Elitserienin Luleå HF:n joukkueessa, jossa hän teki 10 tehopistettä pelaamassaan 43 ottelussa.

Briand palasi Ranskaan kaudella 2002–2003, tällä kertaa Rouenin riveihin. Hänet valittiin joukkueen varakapteeniksi, ja heti seuraavalla kaudella kapteeniksi, jolloin Rouen voitti Ranskan mestaruuden. Heti seuraavalla kaudella Briand saavutti jälleen Ranskan mestaruuden Rouenin varakapteenina. Hän lopetti pääsarjauransa vuonna 2005.

### Maajoukkueura

Briand edusti Ranskaa kahdeksissa maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1993, 1994, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000 ja 2004. Vuoden 2000 ja 2004 MM-kilpailuissa hän toimi Ranskan kapteenina. Briand pelasi urallaan yhteensä 42 MM-ottelua tehopistein 12+10=22 keräten 52 rangaistusminuuttia.

Briand kuului Ranskan joukkueeseen Albertvillen talviolympialaisissa 1992, Lillehammerin talviolympialaisissa 1994, Naganon talviolympialaisissa 1998 ja Salt Lake Cityn talviolympialaisissa 2002. Albertvillessä 1992 Briand pelasi kahdeksan ottelua tehopistein 1+1=2 keräten neljä rangaistusminuuttia. Lillehammerissa 1994 hän teki tehopisteet 1+2=3 ja keräsi kuusi rangaistusminuuttia pelaamassaan seitsemässä ottelussa. Naganossa 1998 hän teki yhden maalin ja keräsi neljä rangaistusminuuttia pelaamassaan neljässä ottelussa. Salt Lake Cityssä 2002 Briand toimi Ranskan kapteenina pelaten kolme ottelua ilman tehopisteitä tai rangaistusminuutteja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Arnaud Briand *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. ↑  Reims 1998-1999 Skater Stats *Elite Prospects*. Viitattu 23.9.2020. (englanniksi)
3. ↑  Arnaud Briand *Olympedia*.  (englanniksi)
**Diré** on kaupunki ja Dirén piirin hallinnollinen keskus Malin Timbuktun alueella. Se sijaitsee Nigerjoen varrella 120 kilometriä Timbuktusta lounaaseen. Kaupungissa on 22 400 asukasta (vuonna 2009).

Dirén kaupunkikunnan pinta-ala on 975 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Arhamin, idässä Tienkourin ja etelässä Tindirman kuntiin sekä lännessä Goundamin piiriin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.

Kuntaan kuuluu seitsemän kaupunginosaa ja kolme kylää. Asukkaat ovat etupäässä songhaita. Lisäksi on bozoja, belloja, fulbeja ja tuaregeja.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkein viljelykasvi on riisi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Kunnassa on seitsemän ala- ja kaksi yläkoulua sekä terveyskeskus.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats provisoires RGPH 2009 (Région de Tombouctou) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 8.6.2012. (ranskaksi)
2. 1 2 3  Plan de Securité Alimentaire Commune Urbain de Diré 2006–2010 *csa-mali.org*.  2006. Viitattu 8.6.2012. (ranskaksi)
3. ↑  Synthèse des Plans de Sécurité Alimentaire des Communes du Cercle de Diré 2006–2010 *csa-mali.org*.  2006. Viitattu 8.6.2012. (ranskaksi)
Kanavan tunnus.
**Ian Danskin** on yhdysvaltalainen tubettaja, joka tuottaa YouTube-kanavaa **Innuendo Studios**. Kanavalla hän käsittelee politiikkaa vasemmistolaisesta näkökulmasta, ja se tunnetaan etenkin *The Alt-Right Playbook* -videosarjasta. Innuendo Studios -kanavalla on maaliskuussa 2022 yli 300 000 tilaajaa, ja yhteensä yli 30 miljoonaa näyttökertaa. Hänen katsotaan usein kuuluvan BreadTube-yhteisöön muiden vasemmistolaisten tubettajien kanssa.

Ensimmäinen *Alt-Right Playbook* -jakso julkaistiin lokakuussa 2017. Sen jälkeen videosarja on keskittynyt alt-rightin internetkulttuurin tutkimiseen ja kritisoimiseen, sekä sen strategioihin uusien jäsenten hankkimiseksi. Danskin on käsitellyt myös Gamergate-jupakkaa.

*Polygon*-lehti nimesi Danskinin videon "Lady Eboshi is Wrong" yhdeksi vuoden 2018 parhaista videoesseistä.

Katso myös
----------

* ContraPoints
* Hbomberguy
* Shaun (tubettaja)

Lähteet
-------

1. ↑  Innuendo Studios *YouTube*. Viitattu 21.3.2022. (englanniksi)
2. ↑  5 Myths About the Alt-Right *Houston Press*. Viitattu 21.3.2022. (englanniksi)
3. ↑  Dismantling the 'Alt-Right Playbook': YouTuber explains how online radicalization works *CTV News*. Viitattu 21.3.2022. (englanniksi)
4. ↑  The best video essays of 2018 *Polygon*. Viitattu 21.3.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Innuendo Studiosin YouTube-kanava
Tulvan uhreja
**Kiinan tulvat 1931** olivat yksi Kiinan pahimmista luonnonmullistuksista. Ne syntyivät Keski-Kiinan alueella ja vaikuttivat noin 52 miljoonan ihmisen elämään, surmaten heistä mahdollisesti noin kaksi miljoonaa.

Pahimmin tulvivia jokia olivat Jangtse, Huaijoki, Keltainenjoki ja Keisarinkanava. Ongelmia oli myös niin etelässä kuin Helmijoki ja niin pohjoisessa kuin Songhua ja Jalu, jotka virtaavat Koreaan päin.

Osa uhreista kuoli hukkumalla tai murskaantui vedessä ajelehtivien tavaroiden alle, mutta osa sai veden levittämiä kulkutauteja tai kuoli nälkään tulvien tuhottua ruokahuollon.

Tulvien syynä pidetään epäsuotuisan sään ja huonon suunnittelun yhdistelmää. Jokien varrelle rakennetut penkereet estivät veden leviämisen normaaleille tulvaniityille, ja kuivaa kautta seurasi pitkä sateinen jakso.

Lähteet
-------

1. 1 2  Chris Courtney: Central China flood, 1931 *Disaster History*. Viitattu 7.10.2018.
2. 1 2  This day in history Auh 18 1931: Floods Devastate Eastern China *National Geographic*.  Arkistoitu 7.10.2018. Viitattu 7.10.2018.