10 markan seteli vuodelta 1949.
**Saksan markka** eli **D-markka** (saks. *die Deutsche Mark, D-Mark, Mark*), lyhenteenä DM, valuuttatunnuksena DEM, oli Saksan liittotasavallan rahayksikkö vuosina 1949–2001. Sen jälkeen Saksan rahayksikkönä on ollut euro. Saksan markan laskennallinen suhde euroon 1 € = 1,95583 DM asetettiin jo 31. joulukuuta 1998, ja euron käyttö tilivaluuttana alkoi 1. tammikuuta 1999.

Markka jakautui 100 penniin (*Pfennig*).

Historia
--------

### Markka vuodesta 1873

Nykyisin Saksan markalla tarkoitetaan tavallisimmin vuosina 1948–2001 käytössä ollutta rahayksikköä. Saksan rahayksikön nimi oli kuitenkin ollut markka (*Mark*) jo vuodesta 1873 lähtien.

Ennen Saksan yhdistymistä vuonna 1871 oli Saksan eri ruhtinaskunnilla ollut omat valuuttansa, joilla oli eri nimiä. Suurin osa niistä oli kuitenkin ollut sidoksissa *Vereinsthaler*-nimiseen rahayksikköön ("liittotaaleri"). Se perustui hopeakantaan, ja yhden Vereinsthalerin rahassa oli 16 2/3 grammaa puhdasta hopeaa.

Vuonna 1873 tuli koko Saksassa käyttöön yhteinen rahayksikkö, kultamarkka. Vaikka se edeltäjästään poiketen perustui alkujaan kultakantaan, siirtymävaiheessa oli voimassa kiinteä kurssi, jonka mukaan kolme markkaa vastasi yhtä Vereinsthaleria.

### Hyperinflaatio 1923 ja valuuttauudistus

Ensimmäisen maailmansodan alkaessa Saksan markka erotettiin kultakannasta. Valuuttaa alettiinkin nimittää paperi­markaksi varsinkin sen jälkeen, kun voimakas inflaatio pääsi vallitsemaan. Inflaatio jatkui sodan päätyttyäkin, ja vuonna 1923 se yltyi katastrofaaliseksi hyperinflaatioksi, joka vuoden kuluessa pienensi markan arvon miljardisosaan entisestään. Loppuvuonna yksi Yhdysvaltain dollari vastasi 4,4 triljoonaa markkaa. Marraskuussa inflaatio saatiin lopetetuksi valuuttauudistuksella, jossa uudeksi rahayksiköksi tuli *Rentenmark*, jonka tilalle seuraavan vuoden alussa tuli *Reichsmark* (ℛℳ) eli valtakunnanmarkka. Yksi Rentenmark ja Reichsmark vastasivat biljoonaa (1012) hyperinflaation aikaista markkaa.

Reichsmark pysyi käytössä myös natsien valtakaudella ja vielä toisen maailmansodan jälkeenkin. Sodan aikana ja sen jälkeen vallitsi kuitenkin jälleen kova inflaatio.

### Saksan markka 1948–2001

Uusi Saksan markka otettiin länsiliittoutuneiden (Yhdysvaltojen, Ison-Britannian ja Ranskan) miehitysvyöhykkeellä käyttöön kesäkuun 21. päivästä 1948. Aikaisemmat valtakunnan markan painokoneet jäivät Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeelle. Vanhat Reichsmark- ja Rentenmark -markat vaihdettiin uuteen valuuttaan suhteessa 1 DM = 1 RM, kun oli kysymys esimerkiksi palkoista tai vuokranmaksusta, ja suhteessa 1 DM = 10 RM muiden yksityisten hallussa olleiden rahojen osalta. Suuret rahasummat sitä vaihdettiin suhteessa 10 RM = 0,65 DM. Lisäksi jokainen henkilö sai hyvitystä 60 DM kahdessa erässä, joista ensimmäinen erä oli 40 ja jälkimmäinen 20 markan suuruinen. 

Valuuttauudistuksen tarkoituksena oli torjua Saksassa uudelleen uhkaava hyperinflaatio ja tehdä loppu maassa laajalle levinneestä mustan pörssin kaupasta sekä vaihtokaupasta, jossa maksuvälineenä käytettiin rahan asemesta yhdysvaltalaisia savukkeita. Neuvostoliitto piti valuuttauudistusta uhkana omalle asemalleen maassa. Kun uusi valuutta tuli käyttöön myös Länsi-Berliinissä, Neuvostoliitto sulki vastatoimenpiteenään kaikki sinne johtaneet maa- ja vesitieyhteydet ja käynnisti täten useita kuukausia kestäneen Berliinin saarron.

Saksan markka oli alusta pitäen erittäin vakaa valuutta ja olikin luomassa Saksan talousihmettä. Saksassa ostovoimainen valuutta sai lähes mystisen maineen, siitä tuli jopa melkein osa saksalaisten identiteettiä. Saksan markasta tulikin yksi maailmantalouden mahtivaluutoista.

Myös Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeellä eli myöhemmässä DDR:ssä tehtiin pari päivää myöhemmin oma valuuttauudistus: käyttöön otettiin Itä-Saksan markka, jonka virallisena nimenä vuoteen 1964 asti oli myös Saksan markka. Heinäkuussa 1948 laskettiin liikkeelle Itä-Saksan markan setelisarja. Vuodesta 1968 DDR:n markka. Ennen Saksojen yhdistymistä, myös DDR:ssä otettiin 1. heinäkuuta 1990 käyttöön Saksan markka maksuvälineenä. Tällöin rahoja vaihdettaessa käytettiin kahta vaihtokurssia. Yksityishenkilöiden rahavarat tiettyihin henkilön iästä riippuviin enimmäismääriin asti sekä palkat, vuokrat, sähkön hinta ym. juoksevat rahamäärät vaihdettiin suhteessa yksi länsimarkka yhdestä itämarkasta. Muutoin vaihtosuhteena oli yksi länsimarkka kahdesta itämarkasta.  Todellisuudessa itämarkan ostovoima oli jo pitkään ollut selvästi pienempi kuin näiden vaihtosuhteiden mukainen. 

Vuoden 2002 alusta Saksan markka korvattiin myös käteismaksuvälineenä eurolla. Koska Saksan markka oli saksalaisille rakas, rahaliiton vastustus oli Saksassa yksi euromaiden suurimmista. Kansalaiset kokivat euron tulon nostaneen hintoja, minkä vuoksi euro sai haukkumanimen *Teuro* (euron nimestä ja saksan kielen adjektiivista *teuer* ’kallis’). Vuonna 2010 tehdyn kyselyn mukaan 51 prosenttia saksalaisista halusi markan takaisin.

Saksan markkaa käytettiin 1990-luvun loppupuolelta euron tuloon asti virallisena valuuttana myös Jugoslavian liittotasavaltaan kuuluneissa Kosovossa ja Montenegrossa. Serbiassa käytössä oli ja on edelleen Serbian dinaari.

Kolikot
-------

| Nimellisarvo | Kuva | Suunnittelija | Metalli | Läpimitta | Paksuus | Massa | Käyttövuodet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 penni |  | Adolf Jäger, Frankfurt am Main | Kuparilla päällystetty teräs | 16,5 mm | 1,38 mm | 2 g | 1948–2001 |
| 2 penniä |  | Adolf Jäger, Frankfurt am Main | 95-prosenttinen kuparilejeerinki | 19,25 mm | 1,52 mm | 3,25 g | 1950–1968 |
| Kuparilla päällystetty teräs | 2,9 g | 1968–2001 |
| 5 penniä |  | Adolf Jäger, Frankfurt am Main | Messingillä päällystetty teräs | 18,5 mm | 1,7 mm | 3 g | 1949–2001 |
| 10 penniä |  | Adolf Jäger, Frankfurt am Main | Messingillä päällystetty teräs | 21,5 mm | 1,7 mm | 4 g | 1949–2001 |
| 50 penniä |  | Richard M. Werner, Oberursel (Taunus) | Kuparinikkeli | 20 mm | 1,58 mm | 3,5 g | 1949–2001 |
| 1 markka |  | Josef Bernhart, München | Kuparinikkeli | 23,5 mm | 1,75 mm | 5,5 g | 1950–2001 |
| 2 markkaa |  | Useita | Kuparinikkeli | 25,50 mm | 1,79 mm | 7 g | 1951 |
| Kuparinikkeli | 26,75 mm | 1,79 mm | 7 g | 1957–1973 |
| Magnimat (eräs magneettinen rahametalliseos) | 26,75 mm | 1,79 mm | 7 g | 1970–2001 |
| 5 markkaa |  | Albert Holl, Schwäbisch Gmünd | Hopea-kuparilejeerinki | 29 mm | 2,07 mm | 11,2 g | 1951–1975 |
|  | Wolfgang Doehm, Stuttgart | Magnimat | 10 g | 1975–2001 |

1 markan kultainen muistoraha vuodelta 2001.
Saksan markan muistoksi lyötiin vuonna 2001 kultainen 1 markan kolikko.

Setelit
-------

Seteleitä julkaistiin kaikkiaan kolme sarjaa, joista viimeiseksi jäänyt on vuodelta 1989. Setelisarjan kuvitukseen on käytetty historiallisia henkilöitä ja kääntöpuolella heidän elinympäristöönsä liittyviä esineitä ja maisemia. Esimerkiksi 100 markan setelissä on Clara Schumann ja Leipzigin kaupungin historiallisia rakennuksia.

Viimeksi käytössä olivat seuraavat setelit :

| Nimellisarvo (DM) | Kuvat viimeksi käytössä olleesta mallista | Mitat [mm] | Kuva-aiheet |
| --- | --- | --- | --- |
| Etupuoli | Kääntöpuoli | Etupuoli | Kääntöpuoli |
| 5 DM (harvoin käytetty) |  |  | 122 x 62 | Bettina von Arnim | Brandenburgin portti, Berliini. |
| 10 DM |  |  | 130 x 65 | Carl Friedrich Gauss | Sekstantti |
| 20 DM |  |  | 138 x 68 | Annette von Droste-Hülshoff | Sulkakynä |
| 50 DM |  |  | 146 x 71 | Balthasar Neumann | Neumannin arkkitehtuuria |
| 100 DM |  |  | 154 x 74 | Clara Schumann ja rakennuksia Leipzigissa | Flyygeli |
| 200 DM (harvoin käytetty) |  |  | 162 x 77 | Paul Ehrlich | Mikroskooppi |
| 500 DM (harvoin käytetty) |  |  | 170 x 80 | Maria Sibylla Merian | Voikukka, toukka ja perhonen |
| 1000 DM (harvoin käytetty) |  |  | 178 x 83 | Grimmin veljekset | Saksan sanakirja ja Berliinin kuninkaallinen kirjasto |

Lähteet
-------

1. ↑  "Euro otetaan käyttöön: 1999–2002", *Yksi valuutta, yksi Eurooppa – Euroon johtanut tie*, s. 8. Euroopan komissio, 2007. ISBN 92-79-04478-8. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 31.10.2010). (suomeksi)
2. ↑  Euron muuntokurssit Suomen Pankki. Viitattu 20.1.2013.
3. ↑  Lehtinen, Torsti: *Eksistentialismi − Vapauden filosofia*, s. 155. Latvia: Arktinen Banaani, 2013. ISBN 978-952-270-045-2.
4. ↑  Ost-Mark (html) *de.academic.ru*. Viitattu 31.10.2010. (saksaksi)
5. ↑  Saksalaisille riitti: Markka takaisin! *kauppalehti.fi*. Viitattu 26.4.2011. (englanniksi)
6. ↑  Saksan keskuspankki: Deutsche Mark banknotes and coins (php) *bundesbank.de*.  Arkistoitu 31.12.2005. Viitattu 25.10.2010. (englanniksi)(saksaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Euro |
| --- |
|  |
| *Kursivoidut* maat eivät vielä käytä euroja, mutta suunnittelevat ottavansa käyttöön |
|  |
| Eurot maittain | 
* Alankomaat
* Andorra
* Belgia
* *Bulgaria*
* Espanja
* Irlanti
* Italia
* Itävalta
* Kreikka
* Kroatia
* Kypros
* Latvia
* Liettua
* Luxemburg
* Malta
* Monaco
* Portugali
* Ranska
* *Romania*
* Saksa
* San Marino
* Slovakia
* Slovenia
* Suomi
* Vatikaani
* Viro

 |  |
|  |
| Erikoisrahat ja juhlarahat | 
* 2 euron erikoisrahat

 |
|  |
| Euromaiden entiset rahayksiköt | 
* Alankomaiden guldeni
* Belgian frangi
* Espanjan peseta
* Irlannin punta
* Italian liira
* Itävallan šillinki
* Kreikan drakma
* Kroatian kuna
* Kyproksen punta
* Latvian lati
* Liettuan liti
* Luxemburgin frangi
* Maltan liira
* Portugalin escudo
* Ranskan frangi
* Saksan markka
* Slovakian koruna
* Slovenian tolar
* Suomen markka
* Viron kruunu

 |

 |