Ulfberht-miekan digitaalinen jäljennös.
**Ulfberht-miekoiksi** kutsutaan 900–1000-luvuilta peräisin olevia taidokkaasti valmistettuja miekkoja, joita käyttivät erityisesti viikingit.

Euroopasta tunnetaan 170 miekkaa. Eniten niitä on löytynyt Norjasta (44) ja toiseksi eniten Suomesta (31). Miekkoja on löydetty runsaasti myös Baltiasta, Venäjältä, Britanniasta, Saksasta sekä muualta Keski-Euroopan pohjoisosista. Yksittäisiä löytöjä on myös muista Euroopan maista. Miekkojen oletetulta tuotantoalueelta, Frankkien valtakunnan alueelta, löytöjä on tehty alle kaksikymmentä.

Nimi
----

Ulfberht-miekan säiläkirjoitus.
Miekat ovat saaneet nimensä niiden terään taotusta säiläkirjoituksesta *ULFBERHT*, joka on todennäköisesti miekat valmistaneen sepän tai pajan nimi. Useimmiten nimi kirjoitettiin *+ULFBERH+T*. Koska niitä on valmistettu noin 200 vuoden ajan, eivät kaikki miekat kuitenkaan voi olla pelkästään yhden sepän takomia.

Itse nimi Ulfberht on arvoitus. Sen edessä ja lopussa oleva risti voisi viitata kirkolliseen tahoon, piispaan, apottiin tai luostariin, joiden nimien yhteydessä tällainen risti esiintyy. Miekkojen valmistusajalta ei kuitenkaan tunneta yhtään kirjallista lähdettä, jossa esiintyisi nimi Ulfberht.

Teräs ja sen alkuperä
---------------------

Ulfberht-miekat valmistettiin korkealaatuisesta teräksestä ja niitä pidetään yksinä parhaista milloinkaan valmistetuista miekoista. Materiaalistaan johtuen ne olivat omana aikanaan ylivertaisia aseita, joista alettiin valmistaa myös heikkolaatuisempia kopioita, joihin kirjoitettiin nimi muodossa *+ULFBERHT+*. Ulfberht-miekkoihin käytetty upokasteräs on hiilipitoisuudeltaan erittäin korkeata, määrä on noin puolet nykyisin teollisesti valmistettavan hiiliteräksen sisältämästä hiilestä. Kopioissa hiiltä oli vain kolmasosa alkuperäisten Ulfberht-miekkojen pitoisuudesta ja se teki niistä huomattavasti helpommin hajoavia.

Terästä pidettiin pitkään Pohjois-Euroopassa valmistettuina, miekkojen frankkilaisperäisestä nimestä ja niiden arvellusta valmistuspaikasta johtuen. 2000-luvulla brittiläisessä National Physical Laboratoryssa tehdyt tutkimukset kuitenkin osoittivat, että ainoastaan huonolaatuisimpien miekkojen teräs oli valmistettu Euroopassa. Aitojen Ulfberht-miekkojen teräs oli peräisin Persian ja nykyisen Afganistanin alueelta, josta viikingit toivat sitä Volgaa ja Kaspianmerta pitkin kulkenutta kauppareittiään myöten. Kun venäläiset 1000-luvulla sulkivat reitin, loppui myös Ulfberht-miekkojen valmistus.

Ulfberht-miekat Suomessa
------------------------

Suomesta viikinkiaikaisia miekkoja on löydetty noin 400. Kokonaisia Ulfberht-miekkoja tunnetaan ainakin 31, joista 22 sisältää nimen kokonaisuudessaan. Suomesta löytyneistä 800- ja 900-lukujen miekoista Ulfberht-miekkoja tai niiden kopioita on noin kolmasosa. Miekkoja on löydetty lähinnä Varsinais-Suomen, Satakunnan ja Hämeen alueelta. Löytöpaikkoja ovat muun muassa Hämeenlinnan Peltorinne, Sääksmäen Rapola, Halikko, Euran Luistari ja Pappilanmäki, Karkku, Vehmaa ja Vesilahti. Suurin osa miekoista on Kansallismuseon kokoelmissa, mutta esimerkiksi Harjavallassa sijaitsevan Emil Cedercreutzin museon kokoelmissa on vuonna 1975 Kokemäeltä löydetty miekka.

Katso myös
----------

* Gicelin-miekka

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mikko Moilanen: *Viikinkimiekat Suomessa*, s. 169-175. Suomalaisen kirjallisuuden seura, 2018.
2. ↑  Map 1. Number of Ulfherht blades found in the European countries *Imageshack*.  Arkistoitu 7.7.2013. Viitattu 30.5.2013.
3. ↑  Tukholman yliopiston Fredrik Charpentier Ljungqvist, *Viikinkimiekan salaisuudet.* Ohjaus Peter Yost, National Geographic, 2011. Yle TV1, 10.8.2014. Viitattu 19.8.2014
4. 1 2  1,000 years on, perils of fake Viking swords are revealed  27.12.2008. The Guardian. Viitattu 30.5.2013.
5. ↑  Huhtanen, Jarmo: Maan uumenista on Suomessa paljastunut viime vuosina valtavasti tuhatvuotisia viikinkimiekkoja – Löydöt hämmästyttävät jopa arkeologian tohtoria *Helsingin Sanomat*.  9.9.2018. Viitattu 7.6.2020.
6. ↑  Huurre, Matti: "9000 vuotta Suomen esihistoriaa", s. 203. Otava 1995. ISBN 978-951-11375-3-5.
7. ↑  Petersen tyyppi H *Helsingin yliopisto*.  Arkistoitu. Viitattu 30.5.2013.
8. ↑  Matomäen kalmisto *Museovirasto*.  16.12.2011.  Arkistoitu 2.10.2013. Viitattu 30.5.2013.
9. ↑  Halikonjokilaakson rautakautiset muinaisjäännökset eli inventoinnin ihmeellinen maailma.  *Muinaistutkija*, 1999, Mikkola, Esa. vsk, nro 1, s. 48. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 6.6.2020.
10. ↑  Kristinuskon ja kirkon tulo Vesilahteen *Narvasoft.fi*. Viitattu 30.5.2013.
11. ↑  Maaliskuu 2013 – Miekka *Kuukauden esine – Emil Cedercreutzin museon*.  Arkistoitu. Viitattu 30.5.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ulfberht-miekka** Wikimedia Commonsissa

* Moilanen, Mikko: Marks of Fire, Value and Faith - Swords with Ferrous Inlays in Finland (Doctoral thesis).  *Archaeologia Medii Aevi Finlandiae*, 2015, nro XXI. Turku:  Suomen keskiajan arkeologian seura. ISSN 1236-5882. Artikkelin verkkoversio (pdf). Viitattu 31.3.2016.  (englanniksi)