recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Beit Iksa** on kylä Palestiinan Länsirannalla hieman Jerusalemin kaupungin luoteispuolella. Kylän asukasluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 1 797.

Maantiede
---------

Näkymä kohti kylää.
Beit Iksa sijaitsee Palestiinan Länsirannalla Jerusalemin kuveroraatissa noin 6,5 kilometriä Jerusalemin kaupungista luoteeseen. Beit Iksan naapuripaikkakuntia ovat Beit Hanina al Balad ja Shu'fat idässä, An Nabi Samwil pohjoisessa, Beit Surik lännessä ja Lifta Israelin puolella etelässä. Paikan korkeus merenpinnasta on 747 metriä. Israel hallitsee käytännössä suurinta osaa kylän alueesta. Palestiinalaisen hallinnon alaisuudessa on vain pieni osa, joka käsittää kuitenkin suurimman osan kylän asukkaista.

Keskimääräinen vuotuinen sadanta Beit Iksan alueella on 595 mm ja keskimääräinen lämpötila 16°C.

Historia
--------

Nimi Beit Iksa tarkoittaa vapaasti käännettynä vaatetaloa. Nimi on juonnettu ilmeisesti Saladinin ajoilta, jolloin paikalla sijaitsi vaatekauppa Saladin sotilaille. Asutusta on ollut paikalla jo pitkään, vaikkakaan kylän perustamisen ajankohtaa ei tunneta tarkasti. Mahdollisesti kylän ensimmäiset asukkaat asettuivat paikalle Saladinin piirittäessä Jerusalemia.

Israelin itsenäisyyssodan aikana vuonna 1948 kylän lähistöllä käytiin kiivaita taisteluita Jerusalemista Tel Aviviin johtavan maantien hallinnasta. Lopulta Israelin asevoimat valtasivat kaupungin, mutta se luovutettiin Jordanialle vuoden 1949 aselevon yhteydessä. Israel sai vastaavasti joitakin pieniä alueita jordanialta. Israelin asevoimat valtasivat kylän jälleen kuuden päivän sodan yhteydessä vuonna 1967. Vuonna 1995 kylän alue jaettiin osiin B ja C. Osaa B hallitsee Palestiina ja C Israel. Israel on takavarikoinut huomattavia osia kylän alueesta siirtokuntien ja Länsirannan turva-aidan rakentamista varten.

Talous
------

Vuonna 2010 Beit Iksan töissäkäyvästä väestöstä 45 % on työllistynyt Israelin työmarkkinoilla. Hallinnossa työllistyi 40 %, maataloudessa 5 %, kaupanalalla 5 %, teollisuudessa 3 % ja palveluissa 2 %. Työttömyysaste oli samana vuonna 20 %. Huomattavia vaikeuksia tuotti Israelin kylän asukkaille asettamat rajoitteet.

Väestö
------

Beit Iksan asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen vuoden 2018 arvion mukaan 1 797. Vuonna 1967 vastaava lukema oli 633. Kylän asukkaat ovat pääasiassa muslimeja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Beit Iksa Village Profile (pdf) *Palestinian Localities Study*. The Applied Research Institute – Jerusalem. Viitattu 27.12.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 3 Ba-Blo*, s. 537. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
3. ↑  Projected Mid -Year Population for Jerusalem Governorate by Locality 2017-2021 Palestinian Central Bureau of Statistics. Viitattu 27.12.2019. (englanniksi)
**Aleksanteri (Aleksi) Riikonen** (22. joulukuuta 1937 Tihkovitsa, Hatsina, Inkeri – 17. maaliskuuta 2006 Outokumpu) oli neuvostoliittolainen Suomeen muuttanut harmonikkataiteilija, säveltäjä, sanoittaja ja musiikinopettaja.

Riikosen isä oli suomensukuinen veturinkuljettaja Herman Riikonen. Hän kävi Petroskoissa musiikkiopiston 1953–1957 pääsoittimenaan konsertti eli melodiabassoharmonikka. Hän perusti Petroskoihin Karelia-trion ja esiintyi sen kanssa. Vuodesta 1959 alkaen Riikonen oli kansankuoron taiteellisena johtajana kiertäen kuoron kanssa ympäri Neuvostoliittoa. Vuosina 1964–1968 Riikonen suoritti Gorkin kuusivuotisen konservatorion.

Riikonen asui sitten perheineen Petroskoissa toimien musiikinopettajana ja kansantaidekeskuksen säestäjänä. 1980-luvulla hän oli Petroskoin suomenkielisen kansanteatterin sekä Petroskoin filharmonikkojen palveluksessa soittaen, säveltäen ja sovittaen musiikkia. 

Riikonen muutti vaimonsa Lempin kanssa Suomeen 1991. Hän toimi musiikinopettajana Ilmajoella 1991–1993, Laihialla 1993–1996 ja Ivalossa 1996–1997. Riikosen sävellyksiä on julkaistu Suomessa äänitteinä ja niitä on myös esitetty konserteissa. Hän esiintyi myös itse eri tilaisuuksissa.

Aleksi Riikonen oli naimisissa Ljubov (Lempi) Semjonovna Aljushkinan (1938–2007) kanssa. Lempi Riikonen toimi Petroskoin suomenkielisen kansanteatterin sekä Petroskoin filharmonikkojen apulaisjohtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Palje klubi ry:n historiaa (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Aleksi Riikonen, harmonikkataiteilija YouTubessa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Kevät** (vir. *Kevade*) on Arvo Kruusementin ohjaama neuvostoliittolainen draamaelokuva vuodelta 1969. Viron maaseudun koulupoikien elämästä 1900-luvun alussa kertova elokuva perustuu Oskar Lutsin esikoisromaaniin vuodelta 1912, joka suomennettiin 1970-luvulla nimellä *Arno ja kumppanit*. Sen pohjalta elokuvan käsikirjoituksen ovat laatineet Kaljo Kiisk ja Voldemar Panso.

*Kevät* on valittu kaikkien aikojen parhaaksi virolaiselokuvaksi asiantuntijaäänestyksissä vuosina 2002 ja 2012. Lisäksi elokuvan nuoret päähahmot Arno ja Teele valittiin 2012 vuosisadan parhaaksi romanttiseksi pariksi virolaiselokuvassa.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Arno Liiver  | … |  Arno Tali
  |
|  Riina Hein  | … |  Raja Teele
  |
|  Aare Laanemets  | … |  Joosep Toots
  |
|  Margus Lepa  | … |  Georg Aadniel Kiir
  |
|  Ain Lutsepp  | … |  Tõnisson
  |
|  Leonhard Merzin  | … |  opettaja Laur
  |
|  Endel Ani  | … |  seurakunnan suntio Julk-Jüri
  |
|  Kaljo Kiisk  | … |  Kristjan Lible
  |
|  Rein Aedma  | … |  Jaan Imelik
  |
|  Kalle Eomois  | … |  Kuslap
  |
|  Ervin Abel  | … |  Papa Kiir  |

Vastaanotto
-----------

*Kevät* sai Viron elokuvateattereissa 558 000 katsojaa, mikä oli lähes puolet maan silloisesta väestömäärästä (1,36 miljoonaa). Koko Neuvostoliitossa se sai yli kahdeksan miljoonaa katsojaa.

Jatko-osat
----------

Kruusement ohjasi *Keväälle* myös jatko-osat *Suvi* (Kesä, 1976) ja *Sügis* ("Syksy", 1990), jotka myös perustuvat Lutsin teoksiin. Trilogian keskimmäisessä osassa *Kevään* päähenkilöt ovat varttuneet parikymmenvuotiaiksi ja viimeisessä osassa keski-ikäisiksi.

Virolainen elokuvaohjaaja Ken Saan pyrki tekemään elokuvasta halvan uusintaversion Keniassa Yleisradion *Suomen marsalkka* -elokuvan tapaan, jonka tuotannossa Saan oli myös mukana. *Kevade*-hankkeesta toteutui vain sen tekoa kuvaava dokumenttielokuva.

Lähteet
-------

1. ↑  TIPP-30: Parimad Eesti filmid IMDB-s, *Eesti Ekspress* 26.10.2008. Viitattu 15.12.2016.
2. ↑  Eesti sajandi film on "Kevade", err.ee 30.4.2012. Viitattu 15.12.2016.
3. ↑  Lehtonen, Veli-Pekka: Kenialainen poikakuoro laulaa Finlandian, *Helsingin Sanomat* 16.8.2012. Viitattu 15.12.2016. (Maksumuuri).

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: en:Spring (1969 film) & et:Kevade (film)
**Päätöstaulu** on visuaalinen tapa kuvata eri toimintojen tai toimenpiteiden vaikutuksia erilaisilla ehdoilla. Se soveltuu käytettäväksi niin projektinhallinnan, ohjelmoinnin kuin testauksen suunnittelunkin yhteydessä.

Rakenne
-------

Päätöstaulu on rakenteeltaan taulukko, joka muodostuu neljästä eri osasta. Taulukko voidaan jakaa kahtia sekä vaaka- että pystysuunnassa. 

Vaakasuunnassa jaettaessa taulukon yläosa koostuu tutkittavista ehdoista ja alaosa suoritettavista toimenpiteistä. 

Pystysuunnassa jaettaessa taulukon vasemmalle puolelle sijoitetaan vaihtoehdot. Ylempään osioon listataan ehdot (esim. paino < 80) ja alempaan osioon toimenpiteet (esim. lääkitys 1). Taulukon oikealle puolelle sijoitetaan arvot. Ylempään osioon merkitään tutkittavien ehtojen arvot (esim. k/e) ja alempaan osioon suoritettavien toimenpiteiden arvot (esim. x). Ehtojen ja toimenpiteiden arvot ovat tyypillisesti muotoa tosi/epätosi (true/false), kuten esimerkistä käy ilmi.

Käytettäessä päätöstaulua testauksen yhteydessä korvataan ehdot syötteillä ja toimenpiteet tuloksilla.

Esimerkki
---------

Päätöstaulun ehtorivejä laadittaessa on huolehdittava, että kaikki eri ehtojen kombinaatiot tulevat katettua. Taulukkoon kannattaa lisätä myös rivi "ei toimintoa", jolloin varmistetaan, että toimintojen poisjättäminen on tarkoituksellista eikä virhe.

Päätöstaulu lääkityksen valitsemiseksi potilaalle..

Lähteet
-------

1. ↑  Ilkka Haikala & Jukka Märijärvi: *Ohjelmistotuotanto*, s. 97. , 2000. (suomeksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Hannu Jaakkola: Toimintojen ja tietojen kuvaaminen[vanhentunut linkki]
**Aleksi Rautiainen** (s. 13. helmikuuta 1986) on tohmajärveläinen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä Joensuun Mailaa. Rautiainen on edustanut Superpesiksessä myös Kiteen Palloa, jossa voitti pesäpallon SM-kultaa vuonna 2005. Joensuun Mailassa Rautiainen on voittanut Suomen-mestaruuden kaudella 2018 ja saavuttanut SM-pronssia kausina 2013–2017. Hän voitti B-poikien SM-kultaa 2003 kasvattajaseurassaan Tohmajärven Pompussa. Rautiainen on pelannut Itä–Länsi-ottelussa kahdesti, vuosina 2009 ja 2012. Hän toimii sisäpelissä vaihtajana ja kotiuttajana, ulkopelissä hänen paikkansa on polttolinjassa. Rautiainen on pelannut Superpesiksen runkosarjassa 158 ottelua, joissa hän on lyönyt 167 juoksua, tuonut 47 juoksua ja kerännyt 558 kärkilyöntiä. Pudotuspeleissä Rautiainen on pelannut 40 ottelua, joissa hän on lyönyt 39 juoksua, tuonut 11 juoksua ja kerännyt 133 kärkilyöntiä. Tilastot päivitetty 26. syyskuuta 2013.

Saavutukset
-----------

### Pelaajana

* 3 SM-kultaa: 2005, 2018 ja 2019
* 5 SM-pronssia: 2013, 2014, 2015, 2016, 2017
* 2 Itä-Länsi-ottelua: 2009, 2012
* Superpesiksen pudotuspelien arvokkain pelaaja: 2019

Lähteet
-------

* 
* 

### Viitteet

1. 1 2  Joensuun Maila miesten Superpesiksen uusi hallitsija – seurahistorian ensimmäinen mestaruus!  16.9.2018. Pesäpalloliitto. Viitattu 26.10.2018.
2. ↑
3. 1 2  Pesäpallon SM-mitalistit Pesäpalloliitto.  Arkistoitu 18.9.2017. Viitattu 14.4.2018.
4. ↑  Itä-Länsi-pelaajat joukkueittain, miehet Rasilainen, Matti. Viitattu 24.4.2018.
5. ↑
**Godzilla vs. Mothra** (jap. ゴジラvsモスラ) tai **Godzilla ja Mothra** on 12. joulukuuta 1992 Japanissa ensiesityksensä saanut yhdeksästoista Tōhō-studion Godzilla-sarjan elokuva. Se oli samalla ensimmäinen Heisei-kaudella tehty Godzilla-elokuva, ja viides sellainen Godzilla-elokuva, jossa esiintyi jättiläiskoihahmo Mothra. Elokuvan tarina sijoittuu vuoden 1984 *Godzilla*-elokuvan pohjustamalle uudelle jatkumolle, jossa ensimmäistä *Godzilla*-elokuvaa lukuun ottamatta muiden aiempien elokuvien sisältöä ei koskaan tapahtunut.

Godzillan ja Mothran lisäksi elokuvassa esiintyivät Kosmos-keijut ja Battra. Lisäksi Megumi Odaka esitti kolmannen kerran Miki Saegusaa, mikä oli ensimmäinen kerta, kun henkilöhahmo on esiintynyt useammassa kuin kahdessa Godzilla-elokuvassa.

*Godzilla vs. Mothraa* varten säveltäjä Akira Ifukube nosti Mothran tunnusmusiikin tempoa ja lisäsi jousisovituksen. Hänet palkittiin elokuvan musiikin ansiosta.

Juoni
-----

Mereen putoaa suuri meteoriitti, joka saa meren pohjassa nukkuvan Godzillan heräämään. Samalla herää myös Musta Mothra eli Battra, jättikokoinen toukka, jonka äiti Maa loi aikoinaan suojelemaan itseään muinaiselta sivilisaatiolta. Samaan aikaan eräällä saarella tehdyt metsänhakkuut saavat sateen huuhtomaan esiin Mothran, maapallon suojelijan munan. Hakkuista vastaavan Marutomo-yhtiön johtaja kiinnostuu munasta ja käskee saarelle lähetettyä seuruetta tuomaan sen Japaniin. Kesken matkan Godzilla hyökkää munan kimppuun ja Mothra kuoriutuu. Paikalle ilmestyy Battra, joka ryhtyy taistelemaan Godzillan kanssa, jolloin Mothra pakenee takaisin saarelleen. Godzillan ja Battran taistelu vie ne mannerlaattojen väliin.

Marutomo-yhtiön johtaja päättää valjastaa saarelta löytyneet Kosmos-keijut mainoskampanjan keulakuviksi. Keijut pyytävät apua Mothralta, joka saapuu Tokioon ja alkaa koteloitua. Godzilla nousee tulivuoresta, ja toisaalla myös Battra tulee esiin muuttuen suoraan toukasta aikuiseksi. Muodonvaihdoksen läpikäynyt Mothra alkaa taistella Battran kanssa, mutta Battra lyö sen ja alkaa sen jälkeen taistella paikalle tulleen Godzillan kanssa. Godzilla kukistaa Battran, minkä jälkeen Mothra ja Battra päättävät taistella yhdessä Godzillaa vastaan. Ne taltuttavat Godzillan ja lennättävät sen merelle, missä Godzilla lopulta surmaa Battran säteellään ennen putoamistaan mereen, jonne Mothra vangitsee sen energiakentällä. Lopuksi Mothra lentää avaruuteen torjumaan uutta meteoriittia, jonka pysäyttäminen olisi ollut Battran tehtävä.

Aiheesta muualla
----------------

* *Godzilla vs. Mothra* Elonetissä.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Hannah Kearney** (s. 26. helmikuuta 1986) on yhdysvaltalainen freestylehiihtäjä, joka kilpailee kumparelaskussa.

Arvokilpailuista Kearney on voittanut olympiakultaa ja -pronssia sekä kahdeksan MM-mitalia. Ensimmäisissä olympiakisoissaan Torinossa 2006 hän oli kumparelaskussa 22:s. Toisissa olympiakisoissaan Vancouverissa 2010 Kearney voitti kultamitalin Cypress Mountainilla lasketussa kisassa. Kolmansissa olympiakisoissaan Sotšissa 2014 hän saavutti pronssia. MM-kisoissa Kearney on saavuttanut kultaa kumparelaskussa Rukalla 2005 ja Vossissa 2013 sekä parikumparelaskussa Kreischbergissä 2015, hopeaa kumparelaskussa Deer Valleyssa 2011 ja Kreischbergissä 2015 sekä pronssia parikumparelaskussa Inawashirossa 2009, Deer Valleyssa 2011 ja Vossissa 2013.

Maailmancupissa Kearney kilpaili ensimmäisen kerran tammikuussa 2003. Hän on voittanut 46 maailmancupin osakilpailua ja ollut palkintokorokkeella 71 kertaa (13.12.2015 mennessä). Kausilla 2010–2011, 2011–2012, 2013–2014 sekä 2014–2015 hän on voittanut maailmancupin kokonaiskilpailun. Kumparelaskun maailmancupin hän on voittanut kausina 2008–2009, 2010–2011, 2011–2012, 2012–2013, 2013–2014 sekä 2014–2015.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hannah Kearney Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hannah Kearney** Wikimedia Commonsissa
Venezuelalainen päätykatos.
Eteishuoneellisen megaronin pohjapiirros.
**Päätykatos** on rakennuksen lyhyellä sivulla oleva tavallisesti kolmelta sivulta avoin katos, jota sen yläpuolelle jatkuvat katon lappeet suojaavat ylhäältäpäin. Rakennuksen ovi on katoksen suojassa olevassa seinässä. Hirsirakennuksessa katon lappeet jatkuvat oviseinän etupuolelle sivuseinien yläosassa olevien pitkien hirsien ja pitkien vuoliaisten varassa. Katoksen etunurkat ovat perustaan ulottuvien pystysuorien pilarien varassa. Harjakattoisen katoksen päätykolmio on avoin tai ummistettu hirsin tai laudoituksella.

Päätykatoksellisen rakennuksen alkumuoto on esihistoriallinen rakennustyyppi, jonka katto lepäsi kannatinpilarien varassa. Rakennus muistuttaa paljon myös muinaiskreikkalaista megaronia. Se oli suorakulmainen yksihuoneinen talo, jonka vesikatto ulottui sivuseinien varassa oven etupuolelle. Megaronin kaltaiset asuinrakennukset olivat yleisiä Pohjolassa jo varhaiskeskiajalla. Tällaiseen käytännölliseen rakennusmuotoon oli päädytty eri puolilla Pohjolaa ilmeisesti itsenäisesti. Asuntona tällainen yksihuoneinen rakennus oli pisimpään varattomien ihmisten käytössä. Suomessa ja sukukansoillamme päätykatoksellinen rakennus oli yleinen 1900-luvulle saakka saunana ja pajana.

Katso myös
----------

* Kuisti

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Korhonen, Teppo: *Kuisti. Kansatieteellinen tutkimus*, s. 35. Kansatieteellinen arkisto 37. Helsinki: Suomen muinaismuistoyhdistys, 1991. ISBN 951-9057-02-1.
2. ↑  Konttinen, Riitta & Laajoki, Liisa: *Taiteen sanakirja*, s. 267. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12841-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Päätykatos** Wikimedia Commonsissa
Gogmagog
**Gogmagog** on brittein kansanperinteessä esiintyvä taruolento.

Tarun mukaan Britteinsaaria hallitsi ennen hurjien jättien joukko. Britanniaa kutsuttiin siihen aikaan Albioniksi. Gogmagog oli näistä jäteistä kaikkein voimakkain ja eli muita pidempään. Näillä olennoilla kerrottiin olevan runsaan parinkymmenen miehen voimat. Gogmagog ja muut rodun edustajat kasvoivat jopa nelimetrisiksi jäteiksi. Gogmagog näytti inhottavan rumalta ja pelottavalta. Albionin kalsean ilmaston vuoksi hän oli verhoutunut eläimen taljaan.

Gogmagogin väkivaltaisuus selittyi perinnöllisillä tekijöillä. Diocletianuksella, Rooman keisarilla, oli 33 tytärtä. He olivat kaikki villejä ja aiheuttivat kaikenlaista harmia. Naiset pakotettiin avioliittoon, mutta tapettuaan miehensä heidät karkotettiin tuuliajolle laivaan. Alus rantautui muinaisen Britannian rannikolle. Naiset tekivät sopimuksen paholaisen kanssa ja synnyttivät jättiläisten suvun. Olennot surmasivat saaren muut asukkaat ja hallitsivat paikkaa siihen asti, kunnes troijalaiset puuttuivat tilanteeseen.

Tarun mukaan troijalaiset maahanmuuttajat tunkeutuivat Albioniin ja joutuivat yhteenottoihin jättien kanssa. Vaikka jätit olivat voimiltaan mahtavampia kuin troijalaiset, niin troijalaiset kukistivat jätit sotataitonsa ja ylivoimansa turvin.

Gogmagog oli rotunsa viimeinen edustaja. Gogmagog ja troijalainen soturi Corineus kävivät kaksintaistelun. Raa'an ottelun päätteeksi Corineus heitti Gogmagogin alas jyrkänteeltä kiviin ja mereen.

Lähteet
-------

1. ↑  History of the Kings of Britain: Book 1: #16 *en.wikisource.org*.
**Hannah Holgersson** (s. 1976 Höör) on ruotsalainen sopraano, joka on tulkinnut oopperaa, kamarimusiikkia, kirkkomusiikkia, musikaalia ja aikansa uusia teoksia. Hänen ohjelmistonsa on ulottunut barokkimusiikista hänen oman aikansa uuteen avantgardistiseen tuotantoon.

Holgersson opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa ja sai diplomit esittävän laulutaiteen ja pedagogiikan aloilla. Hän valmistui toukokuussa 2004 opiskeltuaan pääasiallisena professorinaan Christina Öqvist-Matton. Holgersson teki oopperadebyyttinsä vuonna 2003 tulkitsemalla Zerlinan roolin Wolfgang Amadeus Mozartin teoksessa *Don Giovanni*. Hän on esiintynyt solistina muiden muassa Kroumata-lyömäsoitinyhtyeen, Tukholman kuninkaallisen filharmonisen orkesterin, Ruotsin kuninkaallisen oopperan orkesterin, Maria Lindalin Rebaroque-kokoonpanon, Drottningholms Barockensemblen ja Eric Ericsonin kamarikuoron kanssa. Hän on laulanut sellaisten kapellimestarien kuin Esa-Pekka Salosen, Alan Gilbertin, Sakari Oramon, Lawrence Renesin, John Adamsin ja Tan Dunin johdolla. Holgersson on tehnyt säännöllisiä esiintymisiä radiossa ja televisiossa. Hän on osallistunut lukuisten levytysten tekemiseen.

Yhdysvalloissa Holgersson teki ensimmäisen esiintymisensä vuonna 2009, jolloin hän esitti sopraano-osan György Ligetin *Requiemissa* Michael Tilson Thomasin johtaman San Franciscon sinfoniaorkesterin kanssa. Hänen kanssaan läheistä yhteistyötä ovat tehneet säveltäjät Ingvar Lidholm, Steve Dobrogosz, Kjell Perder, Anders Hillborg, Jacob Mühlrad, Benjamin Staern ja Steve Reich.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hannah Holgersson ArtistInfo
2. 1 2 3 4 5  Hannah Hannah Holgersson
3. 1 2  Hannah Holgersson Svenska konsertbyrån


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Artūrs Plēsnieks** (s. 21. tammikuuta 1992) on latvialainen painonnoston raskaansarjan olympia-, MM- ja EM-mitalisti.

Plēsnieks saavutti Houstonin MM-kilpailuissa 2015 pronssia alle 105 kg:n sarjassa yhteistuloksella 405 kg. Hän oli samassa painoluokassa yhteistuloksen viides MM-kilpailuissa 2013 ja seitsemäs Lontoon olympialaisissa 2012. EM-kilpailuissa hän sai yhteistuloksessa pronssia ja työnnössä hopeaa EM-kilpailuissa 2013 sekä työnnössä pronssia 2014. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Plēsnieks sai pronssia alle 109-kiloisten sarjassa yhteistuloksella 410 kg.

Plēsnieks voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden alle 105 kg:n sarjassa 2013 ja 2014 sekä yli 105-kiloisissa 2015. Nuoremmissa ikäluokissa hän on voittanut yhteistuloksen maailmanmestaruuden 2010, saanut MM-hopeaa 2011 ja 2012 sekä MM-pronssia 2009, voittanut Euroopan-mestaruuden 2008, 2009 ja 2011 sekä saanut EM-hopeaa 2008 ja 2009. Lisäksi hän on saavuttanut useita nuorten arvokisamitaleja tempauksessa ja työnnössä.

Lähteet
-------

1. 1 2  PLESNIEKS ArtursLAT *iwf.net*.  Arkistoitu 7.1.2016. Viitattu 5.12.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Plesnieks Arturs (LAT) *iat.uni-leipzig.de*. Viitattu 5.12.2015. (englanniksi)
3. ↑  Weightlifting - Arturs PLESNIEKS *the-sports.org*. Viitattu 5.12.2015. (englanniksi)
4. ↑  Latvian weightlifter Plesnieks wins bronze at Tokyo Olympics  3.8.2021. The Baltic Times. Viitattu 3.8.2021. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Ratsuväkiprikaati** oli Suomen ratsuväen joukko-osasto, joka perustettiin Lappeenrannassa vuonna 1921. Sen alaisuuteen kuuluivat Uudenmaan rakuunarykmentti ja Hämeen ratsurykmentti.

Talvisodan Ratsuväkiprikaati jalkautettiin hiihtojoukoksi 5. helmikuuta 1940. Jatkosodassa Ratsuväkiprikaati toimi Äänislinnasta käsin kevyen jalkaväen tavoin. Se muistetaan erityisesti Ilomantsin torjuntataisteluista heinä-elokuun vaihteesta 1944.

Ratsuväkiprikaatin komentaja oli kenraalimajuri Georg Palmroth.

Erillinen pataljoona 7 alistettiin talvisodassa Ratsuväkiprikaatille.

Pataljoonan komentaja jääkärimajuri Heikki Saure

* 1.komppania luutnantti evp. Torsti Kääriö
* 2.komppania Luutnantti Jorma Hämäläinen
* 3.komppania jääkärikapteeni Väinö Kallio
* krh. komppania res. luutnantti Pentti Pimiä
* Konekiväärikomppania reservi-insinööriluutnantti Mikael (miikka) Tiusanen
* 1. Erill. konekivääriosasto jääkärikapteeni Martti Räisänen

Lähteet
-------

* Eino Pohjamo - Verinen tanner

### Viitteet

1. ↑  Ratsuväki – myyttinen aselaji *Maavoimat*.  2021. Viitattu 15.5.2022.
2. ↑  Historia: Ratsuväki ja panssarijoukot ovat samaa juurta *Reserviläinen*.  2016. Viitattu 15.5.2022.
**Aleksi Randell** (s. 22. heinäkuuta 1975 Turku) on suomalainen elinkeinoelämän vaikuttaja ja entinen kunnallispoliitikko ja -virkamies. Hän on Rakennusteollisuus RT ry:n toimitusjohtaja 9. marraskuuta 2017 lähtien. Koulutukseltaan Randell on valtiotieteen maisteri.

Ura
---

Ennen Rakennusteollisuus RT:n toimitusjohtajuutta Aleksi Randell toimi Turun kaupunginjohtajana 1. syyskuuta 2010 – 8. marraskuuta 2017. Randell valittiin kaupunginjohtajaksi entisen kaupunginjohtajan Mikko Pukkisen siirryttyä Elinkeinoelämän keskusliiton toimitusjohtajaksi. Ennen valintaansa kaupunginjohtajaksi Randell oli Turun kaupunginhallituksen puheenjohtaja.
Randell oli Turun kaupunginvaltuuston jäsen 2001–2010 ja kaupunginhallituksen puheenjohtaja 2003–2007 ja 2009–2010. Hänet valittiin kaupunginvaltuustoon ensimmäisen kerran vuoden 2000 kunnallisvaaleissa. Kaupunginhallitukseen Randell valittiin vuonna 2002. Vuonna 2005 kaupunginhallituksen puheenjohtajuus muuttui päätoimiseksi tehtäväksi. Vuoden 2007 eduskuntavaalien jälkeen Randell siirtyi viestintäministerin erityisavustajaksi, mutta palasi Turun kaupunginhallituksen puheenjohtajaksi vuoden 2008 kunnallisvaalien jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mr Aleksi Randell Euroopan komissio. Viitattu 12.1.2016. (englanniksi)
2. ↑  Turun uudeksi kaupunginjohtajaksi on valittu Minna Arve *turku.fi*.  16.10.2017. Turku:  Turun kaupunki. Viitattu 16.10.2017.
3. ↑  Aleksi Randell nousemassa Turun kaupunginjohtajaksi *Iltasanomat.fi*.  28.6.2010. Viitattu 12.1.2016. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Aleksi Randellin henkilökuva Aleksi Randell.  Arkistoitu 6.7.2010. Viitattu 2.9.2010.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Turun vaakuna | Edeltäjä:**Mikko Pukkinen** | **Turun kaupunginjohtaja**2010–2017 | Seuraaja:**Minna Arve** |
**Beit Dagan** (hepr. בֵּית דָּגָן‎, "viljan talo") on kaupunki Israelin Keski-Israelin hallintoalueella. Sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 7 211.

Maantiede
---------

Ilmatieteen laitoksen rakennus.
Beit Dagan sijaitsee lähellä Tel Avivin kaupunkia.

Historia
--------

Beit Dagan on saanut nimensä raamatulliselta paikalta Bet-Dagon, jolla viitattiin Vanhassa testamentissa useampiin eri paikkoihin. Kaupunkina sen mainitsevat muut historalliset lähteet, kuten Eusebios. Ennen nykyisen kaupungin perustamista paikkakunta oli arabien asuttama kylä nimeltä Beit Dajan.

Israelin itsenäisyyssodan sytyttyä Beit Dajanissa käytiin raskaita taisteluja juutalaisten yrittäessä turvata liikenneväylän Tel Avivista kohti Jerusalemia. Kylän arabit pakenivat kodeistaan ja kylä liitettiin sodan tuloksena Israeliin. Sen ensimmäiset juutalaiset siirtolaiset saapuivat paikalle Bulgariasta vuoden 1948 lopussa. Ensin perustetusta mošavista kehittyi nopeasti Tel Avivin kasvun mukana kaupunkialue. Se sai oman kunnallisvaltuustonsa vuonna 1953 ja vuonna 1963 siellä aloitti toimintansa Israelin ilmatieteen laitos.

Väestö
------

Beit Daganin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 7 211. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 4 830 ja vuonna 1968 2 680.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 03 Ba-Blo*, s. 512. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. ↑  List of localities, in Alphabetical order (pdf) (Bet Dagan) Central Bureau of Statistics. Viitattu 22.2.2020. (englanniksi)
**Aymen Dahmen** (arab. أيمن دحمان‎, s. 28. tammikuuta 1997 Sfax) on tunisialainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa CS Sfaxienia.

Seurajoukkueura
---------------

Dahmen aloitti uransa kasvattajaseurassaan CS Sfaxienissa kaudella 2017–2018. Tuolloin hän oli joukkueen varamaalivahti. Rami Jridin siirryttä kauden jälkeen Esperanceen nousi Dahmen seuran ykkösmaalivahdiksi. Hän saavutti joukkueen kanssa Tunisian cupin mestaruuden, kun pääsarjassa joukkue sijoittui kolmanneksi.

Kaudella 2019–2020 Dahmenin Sfaxien sijoittui Tunisian pääsarjassa toiseksi Esperancen voitettua mestaruuden.

Kausi 2020–2021 meni vaihtelevasti, kun joukkue sijoittui pääsarjassa viidenneksi. Sitä vastoin Dahmen saavutti Sfaxienin kanssa toistamiseen Tunisian cupin mestaruuden.

Dahmen saavutti myös kaudella 2021–2022 Tunisian cupin mestaruuden, kun Sfaxien voitti loppuottelussa AS Marsan 0–2.

Maajoukkueura
-------------

Dahmen pelasi Tunisian alle 23-vuotiaiden maajoukkueissa vuosina 2018–2019. Hänen ensimmäinen A-maaottelu Tunisian paidassa oli 28. maaliskuuta 2021 Päiväntasaaja vastaan Afrikan kisojen karsintaottelussa. Tunisia voitti ottelun 2–1.

Kesäkuussa 2022 Dahmen saavutti Tunisialle Kirin Cupin mestaruuden. Hän pelasi kisojen kaikki ottelut.

Dahmen valittiin Tunisian maajoukkueeseen 2022 MM-kilpailuihin Qatariin.

Lähteet
-------

1. ↑  Aymen Dahmen *national-football-teams.com* Viitattu 26.11.2022 (englanniksi)

Tunisian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Mathlouthi |
2 Ifa |
3 Talbi |
4 Meriah |
5 Ghandri |
6 Bronn |
7 Msakni |
8 Mejbri |
9 Jebali |
10 Khazri |
11 Khenissi |
12 Maâloul |
13 Sassi |
14 Laïdouni |
15 Ben Romdhane |
16 Dahmen |
17 Skhiri |
18 Chaalali |
19 Jaziri |
20 Dräger |
21 Kechrida |
22 Ben Saïd |
23 Sliti |
24 Abdi |
25 Ben Slimane |
26 Hassen |
Valmentaja Kadri
**Cruz Bay** on Saint Johnin saaren pääkaupunki Yhdysvaltain Neitsytsaarilla. Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan Cruz Bayssa asuu 2 743 ihmistä.

Ensisijainen käynti Saint Johnille käy Cruz Bayn sataman kautta. Lauttapalvelut yhdistävät Saint Johnin viereiseen, kehittyneempään Saint Thomasin saareen. Lautat ajavat säännöllisesti myös Cruz Bayn ja Tortolan, Virgin Gordan ja Brittiläisten Neitsytsaarien Jost Van Dyken väliä.

Galleria
--------

* Cruz Bay.Cruz Bay.
* Cruz BayCruz Bay
* Cruz BayCruz Bay

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Cruz Bay**.
### Valtio

* St. John: US Virgin Islands (Arkistoitu – Internet Archive) - Yhdysvaltain Neitsytsaarten turismiosaston viralliset sivut
* Virgin Islands: American Paradise
* Reef Fishes of St. John, U.S. Virgin Islands (Arkistoitu – Internet Archive)

### Turistioppaat

* Cruz Bayn vierailijakeskus - Viralliset sivut
* Yhdysvaltain Neitsytsaarten turistiyhteydet (Arkistoitu – Internet Archive) - Viralliset sivut

### Arkeologiasivustot

* Friends of the VINP Archaeology Intern Blog
**Hannah Brandt** (s. 27. marraskuuta 1993 Maplewood, Minnesota) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän on voittanut olympialaisissa yhden kultamitalin sekä MM-kilpailuissa kolme kultaa ja yhden hopean. Seuratasolla hän edustaa Minnesota Whitecapsiä.

Brandt voitti Yhdysvaltain maajoukkueessa olympiakultaa Pyeongchangissa 2018. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2015, 2017 ja 2019 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuonna 2012. Hänet nimettiin myös vuosien 2020 ja 2021 MM-kilpailuihin mutta ensin mainitut peruttiin koronaviruspandemian vuoksi ja jälkimmäisetkin siirrettiin samasta syystä myöhempään ajankohtaan, jolloin Brandt oli loukkaantumisen vuoksi poissa kisoista. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän voitti kultaa vuonna 2011.

Brandt on edustanut Minnesotan yliopistoa vuosina 2012–2016 sekä Minnesota Whitecapsiä vuodesta 2016.

Hannah Brandtin Etelä-Koreasta perheeseen adoptoitu sisko Marissa Brandt edusti Pyeongchangin olympialaisissa Koreoiden yhteistä jääkiekkojoukkuetta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hannah Brandt *Team USA*. United States Olympic Committee. Viitattu 14.2.2022. (englanniksi)
2. 1 2  United States IIHF. Viitattu 15.4.2019. (englanniksi)
3. 1 2  Teiskonlahti, Kirsi: Jo kertaalleen mestaruutta juhlinut Naisleijonat taipui MM-hopealle värikkäiden vaiheiden jälkeen – Yhdysvallat vei voiton voittomaalikisassa  15.4.2019. Yle. Viitattu 15.4.2019.
4. 1 2 3  Hannah Brandt *USA Hockey*. Viitattu 14.2.2022. (englanniksi)
5. ↑  Mizutani, Dane: Vadnais Heights sisters headed to Olympics — for two different countries *TwinCities.com*.  26.5.2017. Viitattu 5.4.2018. (englanniksi)
6. ↑  Athlete Profile - PARK Yoonjung *PyeongChang 2018*.  Arkistoitu 21.4.2018. Viitattu 5.4.2018. (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee konserttielokuvaa. Konsertista on myös erillinen albumi Best of Both Worlds Concert. Konserttikiertueesta Best of Both Worlds Tour on erillinen artikkeli.*

**Hannah Montana & Miley Cyrus: Best of Both Worlds Concert** (tunnettu myös nimellä **The Best of Both Worlds Concert**) on vuoden 2008 konserttielokuva elokuvastudio Walt Disney Picturesilta. Konsertti esitettiin myös Disney Digital 3-D -näytöksenä. Konsertissa esiintyi Miley Cyrus sekä omana itsenään että Hannah Montanan roolissa. Elokuvan ohjasi Bruce Hendricks ja tuotti Art Repola.

Kappaleet
---------

### Avauskappale

1. We Got the Party

### Hannah Montana

1. Rock Star
2. Life's What You Make It
3. Just Like You
4. Nobody's Perfect
5. I Got Nerve
6. We Got The Party (yhdessä Jonas Brothersin kanssa)

### Jonas Brothers

1. When You Look Me in the Eyes
2. Year 3000

### Miley Cyrus

1. Start All Over
2. See You Again
3. Let's Dance
4. I Miss You (Konsertin aikana esitetty ylimääräisenä numerona)
5. G.N.O. (Girl's Night Out)
6. Best Of Both Worlds (yhdessä Hannah Montanan kanssa)

### Loppukappale

1. If We Were A Movie

Muut artikkeliin liittyvät tuotokset
------------------------------------

### Livealbumi

*Pääartikkeli: Hannah Montana & Miley Cyrus: Best of Both Worlds Concert (albumi)*
Livealbumin levy-yhtiönä toimi Walt Disney Records (ei tule sekoittaa soundtrackin kanssa) mikä julkaistiin Wal-Martilla 11. maaliskuuta 2008 ja 15. huhtikuuta 2008 se julkaistiin muissa kaupoissa. Livealbumi levytettiin Best of Both Worlds Tourin aikana, mutta eri konsertin pysähdyspaikoilla, joka sai monet ihmiset uskomaan, että albumi julkaistiin elokuvan soundtrack-levynä.

### Konserttikiertue

*Pääartikkeli: Best of Both Worlds Tour*
Best of Both Worlds Tour oli vuonna 2007–2008 järjestetty, Pohjois-Amerikkaa kiertänyt konserttikiertue, mikä kuvattiin myös elokuvaksi. Tästä kyseisestä elokuvasta kertoo tämä artikkeli. Konsertti on saanut nimensä, sillä Best Of Both Worlds (suomeksi Parasta molemmissa maailmoissa) kuvaa sarjan pääjuonta, ja konsertti sisälsikin Hannah Montana -sarjasta tuttuja lauluja. Konsertin liput olivat eniten haluttuja lippuja vuonna 2007. Seuraavan konsertin Cyrus teki vuonna 2009, joka kantaa nimeä *Wonder World Tour*.
**Ayoze Pérez Gutiérrez**, tai pelkästään **Ayoze**, (s. 23. heinäkuuta 1993 Santa Cruz de Tenerife, Kanariansaaret) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Betisiä lainalla Englannin Valioliigan Leicester Citystä. Pelipaikaltaan Ayoze on hyökkääjä. 

Teneriffalla syntyneen Ayozen kasvattajaseura on paikallinen CD Tenerife, jota hän edustikin ammattilaistasolla vuodet 2012–2014. Pelattuaan hyvin Segunda Divisiónissa Ayoze siirtyi kesällä 2014 Valioliigan Newcastle Unitediin. Valioliigadebyyttinsä ja samalla pääsarjadebyyttinsä hän teki elokuussa Manchester Cityä vastaan. Hän pelasi Newcastlessa neljän kauden aikana 143 valioliigaottelua, joissa teki 33 maalia sekä yhden mestaruussarjakauden aikana 36 ottelua, joissa viimeisteli yhdeksän maalia. Kesällä 2019 hän siirtyi Leicester Cityyn. Hän pelasi kaikki kuusi ottelua ja teki yhden maalin Leicesterin voittaessa FA Cupin 2021.

Ayoze pelasi vuonna 2014 Espanjan alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa kaksi ottelua.

Lähteet
-------

* Ayoze Pérez Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* Ayoze Pérez Topforward-sivustolla (englanniksi)

  

Betis – Primera División
1 Bravo |
2 Montoya |
3 González |
4 Akouokou |
5 Rodríguez |
6 Ruiz |
7 Juanmi |
8 Fekir |
9 Iglesias |
10 Canales |
11 Luiz Henrique |
12 José |
13 Silva |
14 Carvalho |
15 Moreno |
16 Pezzella |
17 Joaquín |
18 Guardado |
19 Luiz Felipe |
21 Morón |
22 Camarasa |
23 Sabaly |
24 Ruibal |
25 Martín |
28 Rodri |
33 Miranda |
Valmentaja Pellegrini

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Reino Olavi Koivula** (4. helmikuuta 1917 Helsinki – 18. huhtikuuta 2006 Kauniainen) oli suomalainen arkkitehti, joka sai professorin arvonimen. Hän valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1943 ja työskenteli aluksi yhdessä Jaakko Paatelan kanssa, toimi sen jälkeen suunnittelupäällikkönä lääkintöhallituksessa 1961–1966 ja perusti oman arkkitehtitoimiston vuonna 1971.

Koivulaa pidetään yhtenä Suomen merkittävimmistä sairaala-arkkitehdeista. Hän voitti useita arkkitehtuurikilpailuja, ja hänen töistään voidaan mainita Meilahden sairaala, Jorvin sairaala, Porvoon sairaala, Lapin keskussairaala, Oulun yliopistollinen sairaala ja Kainuun keskussairaala sekä Kouvolan keskustan asemakaava. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1970.

Lähteet
-------

* Koivula, Reino hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
* Reino Koivulan muistokirjoitus *Helsingin Sanomissa*.

Aiheesta muualla
----------------

* Arkkitehtiryhmä Reino Koivula Oy

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
Cicero (vas.) puhuu Catilinaa (oik.) vastaan Rooman valtakunnan senaatissa.
**Lucius Sergius Catilina** (108–62 eaa.) oli roomalainen poliitikko. Hänet tunnetaan parhaiten Catilinan salaliitosta, jonka oli tarkoitus kaataa Rooman tasavalta, ennen muuta ylhäisten sukujen hallitsema senaatti.

Catilina syntyi köyhään aatelissukuun. Hänen kerrotaan olleen kauhea kasvoiltaan. Hän oli mukana liittolaissodassa Pompeiuksen ja Ciceron kanssa. Hän tuki Sullaa 80-luvulla eaa. käydyssä sisällissodassa. Catilina oli vuonna 68 eaa. preetori Africassa. Tämän jälkeen häntä syytettiin vallan väärinkäytöstä, mutta hänet vapautettiin syytteistä. 

Cicero voitti hänet konsulinvaalissa 63 eaa. Catilina alkoi järjestellä salaliittoa. Cicero sai tämän selville ja julkisti asian senaatissa. Catilina pakeni Etruriaan. Seuraavana vuonna armeija sai hänet kiinni ja hän kuoli seuranneessa taistelussa.

Catilinan salaliitto on yksi Rooman tasavallan kuuluisimmista tapauksista. Ciceron pitämät *Catilinan syytöspuheet*, joita oli useita, kuuluvat maailmanhistorian tunnetuimpiin puheisiin retoristen ansioidensa vuoksi. Cicero otti irti kaiken mahdollisen poliittisen hyödyn tapauksesta. Hän sai myös arvonimen *pater patriae*. Sallustiuksen laatima *Catilinan salaliitto* (40-luvulla eaa.) on toinen keskeisistä lähteistä Catilinan elämälle.

Kirjallisuutta
--------------

* Henrikson, Alf: *Antiikin tarinoita 1–2*. WSOY, 1993. ISBN 951-0-18515-9.
* Sallustius: *Catilinan salaliitto*. Teoksessa Sallustius: *Catilinan salaliitto; Jugurthan sota*. (Catilinae coniuratio; Bellum Iugurthinum.) Suomentanut ja nimistöosan laatinut Marja Itkonen-Kaila. Johdannon kirjoittanut Unto Paananen. Antiikki-sarja. Ilmestynyt aiemmin 1963 WSOY:n kustantamana Antiikin klassikot -sarjassa. Helsinki: Gaudeamus, 1980. ISBN 951-662-244-5.
* Tuomisto, Pekka: *Rooman diktaattorit*. Karisto, 2003. ISBN 951-23-4442-4.
**Duguay-Trouin** oli Ranskan laivaston 1920-luvun alussa valmistunut Duguay-Trouin-luokan kevyt risteilijä toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Duguay-Trouin-luokka*
Alus tilattiin 14. huhtikuuta 1922 Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 4. elokuuta. Alus laskettiin vesille 14. elokuuta 1923 ja otettiin palvelukseen 2. marraskuuta 1926.

Palvelus
--------

Valmistuttuaan alus liitettiin Brestiin sijoitettuun 2. laivueeseen. Siitä tehtiin 1929 Välimeren laivaston 3. kevytristeilijälaivueen lippulaiva. Se osallistui 1931 tehtyyn Indokiinan kierrokseen vieraillen alueella olevissa Ranskan siirtomaissa. Alus palasi 1932 Brestiin 2. laivueeseen lippulaivaksi, mistä se siirrettiin 1936 tykistön koululaivaksi. Kesäkuussa 1939 alus liitettiin 6. risteilijäviirikköön.

Ranskan julistettua 3. syyskuuta 1939 sodan Saksalle alus lähti muiden Ranskan laivaston alusten mukana Atlantille etsimään saksalaisia aluksia. Alus pysäytti 16. lokakuuta 320 kilometriä Dakarista lounaaseen saksalaisen kauppa-aluksen *Hallen* (5 889 grt), jonka miehistö upotti aluksensa ennen valtausta.

Alus siirrettiin toukokuun alussa 1940 itäiselle Välimerelle Beirutiin, jossa sen toiminta-alueeksi määrättiin Adrianmeri ja Dodekaneesien saaristo. Ranskan antauduttua alus liittyi amiraali Rene-Emile Godfroyn Force X:ään Aleksandriassa, jossa alus internoitiin brittihallituksen kanssa 22. kesäkuuta tehdyn sopimuksen mukaisesti.

Saksan vallattua marraskuussa 1942 Vichyn Ranskan alus liittyi 30. toukokuuta 1943 liittoutuneisiin ja se uudelleen aseistettiin heinäkuuhun mennessä. Aluksen oli vuoden 1944 alkupuoliskon joukkojenkuljetusaluksena. Elokuussa 1944 alus osallistui Etelä-Ranskan maihinnousun tukemiseen tykistöllään sekä sen jälkeen tulitukitehtäviin Italian rannikolla aina Genovaan.

Sodan jälkeen alus lähetettiin Indokiinaan, jossa se tuki taisteluita Việt Minhin -joukkoja vastaan. Alus poistettiin palveluksesta 19. maaliskuuta 1952.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **FS Duguay-Trouin (1923)**.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Whitley, M. J. s. 27
2. 1 2 3 4 5  Whitley, M. J. s. 28

*Duguay-Trouin*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *Duguay-Trouin* – *La Motte-Picquet* – *Primauguet* |
| Edeltäjä: La Motte Picquet -luokka – Seuraaja: *Duquesne*-luokka |
**Reino Rafael Hannula** (14. huhtikuuta 1905 Ulvila – 15. elokuuta 1987 Pori) oli suomalainen kouluneuvos, joka toimi Porin lyseon opettajana 40 vuotta ja koulun rehtorina 35 vuotta.

Henkilöhistoria
---------------

Reino Hannulan vanhemmat olivat opettaja, taloustirehtööri Frans August Hannula ja Hilja Viktoria Kuhlman ja puoliso vuodesta 1934 Hilkka Sauramo. Kulttuuritoimittaja ja -kriitikko Risto Hannula oli heidän poikansa. Reino Hannula tuli ylioppilaaksi Porin lyseosta 1923 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1928. Hän oli Porin lyseon saksan ja ranskan lehtori 1929–1969 ja koulun rehtori 1934–1969. Yleisradion Porin paikallinen ohjelmapäällikkö Hannula oli 1941–1944. Hän oli Porin kaupunginvaltuuston jäsen 1948–1964 ja tasavallan presidentin valitsijamies 1962, ja hänellä oli myös useita muita luottamustoimia. Kouluneuvoksen arvon Hannula sai vuonna 1970, Pori-palkinto hänelle myönnettiin 1974. Reino ja Hilkka Hannulan testamenttiin perustuvalla Suomen Kulttuurirahaston nimikkorahastolla tuetaan musiikkia.

Julkaisuja
----------

* *Porin lyseo 1879–1954*, 1954, 75-vuotismatrikkelin toim. J. V. Sysimetsä, Reino Hannula

Lähteet
-------

1. 1 2  Pentti Huovinen, L. Arvi P. Poijärvi, Keijo Virtanen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1970*, s. 191–192. Helsinki: Otava, 1970.
2. 1 2  Kuolleita. Kouluneuvos Reino Hannula. *Helsingin Sanomat*, 2.9.1987, s. 20.
3. ↑  Hilkka ja Reino Hannulan rahasto, SKR (Viitattu 2.7.2019)
**Dévastation** oli Ranskan laivaston vuonna 1855 vesillelaskettu Dévastation-luokan uiva patteri.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Dévastation-luokka*
Alus tilattiin 28. heinäkuuta 1854 Cherbourgin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 5. syyskuuta 1854. Alus laskettiin vesille 17. huhtikuuta 1855 ja se otettiin palvelukseen 25. huhtikuuta.

Palvelus
--------

*Dévastation* päällikkönään capitaine de fregate De Montaignac de Chauvance lähti 10. elokuuta Cherbourgista siipiratasfregatti *Albatrosin* hinaamana Mustallemerelle. Alukset saapuivat Algeriin, josta ne jatkoivat matkaa 31. elokuuta. Ne saapuivat Maltalle 6. syyskuuta ja Beicosiin Strelitzanlahdelle 16. syyskuuta. Se matkasi Beicosista Kamieshiin 21.-22. syyskuuta. Alus osallistui sisaralustensa *Laven* ja *Tonnanten* kanssa Kinburnin linnakkeen tulittamiseen 17. lokakuuta. *Dévastation* oli ankkurissa 800 metrin päässä linnakkeesta aloittaen tulitoiminnan kello 09.06 ja neljän tunnin aikana se ampui 1 265 ammusta, joista 82 kranaatteja. Alukseen osui 72 laukausta, joista 31 panssariin ja 41 kannelle. Osumat surmasivat kaksi ja haavoittivat kahtatoista miehistönjäsentä. Alus palasi heinäkuussa 1856 Touloniin.

Alus määrättiin vuonna 1859 sotatoimiin Italiaa vastaan, mutta se saapui sisaraluksineen Venetsiaan vasta vuorokautta rauhanteon jälkeen. Alus viipyi Adrianmerellä kesä-heinäkuun. Vuonna 1866 alus oli Toulonissa tykistökoululaiva *Louis XIV*:n emälaivana, jolloin sen aseistuksena oli kuusi 19 senttimetrin, kaksi 24 senttimetrin, kolme 16 senttimetrin M1860 ja yksi 22 senttimetrin tykki. Alus poistettiin alusluettelosta Toulonissa 9. toukokuuta 1871 ja se myytiin romutettavaksi seuraavana vuonna..

Lähteet
-------

* de Balincourt, Commandant & Vincent-Bréhignac, Commandant: French Floating Batteries. (La Revue Maritime toukokuu 1930: La Marina Francaise d'HierLes Cuirasses Pt. I) *F.P.D.S. News Letter*, 1973, I. vsk, nro 2, s. 13-20. Akron, Ohio:  Foreign Periodicals Data Service.   (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Winfield, Rif & Roberts, Stephen S.: *French Warships in the Age of Sail 1786-1861 Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley, South Yorkshire: Seaforth Publishing, 2015. ISBN 978-1-84832-204-2. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  dossiersmarine.free.fr (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  de Balincourt, Commandant & Vincent-Bréhignac, Commandant s. 14
3. ↑  de Balincourt, Commandant & Vincent-Bréhignac, Commandant s. 15
4. ↑  Gardiner, Robert s. 285
5. ↑  Winfield, Rif & Roberts, Stephen S. s.425

*Dévastation*-luokan uivat patterit

|  |
| --- |
| *Dévastation* – *Tonnante* - *Lave* - *Foudroyante* - *Congrève* |
| Edeltäjä: EI edeltäjää – Seuraaja: Palestro-luokka |
**Reino Juhani Hallaperä**, sukunimi aik. *Hallberg* (13. elokuuta 1901 – 1. lokakuuta 1991) oli suomalainen virkamies ja laulaja, äänialaltaan basso.

Hallaperä oli 1940-luvulla osastosihteerinä kansanhuoltoministeriössä.

Hallaperä teki 26 levytystä vuosina 1945, 1947, 1948 ja 1950 yhdessä muun muassa George de Godzinskyn, Pentti Koskimiehen ja Jouko Tolosen kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Bassolaulaja Reino Hallaperä, Karjala, 06.10.1939, nro 269, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  Kansanhuoltoministeriö 1.1.49 (Doria)

Aiheesta muualla
----------------

* Reino Hallaperän levytyksiä Doriassa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Reino Hallaperä
**Graciela Rivera** (17. huhtikuuta 1921 Ponce – 17. heinäkuuta 2011) oli puertoricolainen oopperalaulaja, äänialaltaan koloratuurisopraano.

Rivera kasvoi kahdeksanlapsisessa perheessä. Hänen isänsä oli pastori Gonzálo Salvador Rivera ja äitinsä Enriqueta Padilla. Rivera aloitti laulamisen pienenä lapsena ja meni Juilliard Schooliin, jossa sai toisena vuonna opintojen kustannukset kattaneen stipendin. Vuonna 1941 Rivera meni naimisiin yhdysvaltalaissotilas Joseph Zumchakin kanssa; Zumchakista tuli yksi Riveran uran suurista tukijoista. Vuonna 1950 Rivera esiintyi Rooman Teatro dell'Operassa *Sevillan parturin* esityksessä, joka innoitti paavi Pius XII:n kutsumaan Riveran Vatikaaniin.

4. helmikuuta 1952 Rivera esiintyi ensimmäisenä puertoricolaisena Metropolitan-oopperassa, jossa hänet nähtiin *Lucia di Lammermoor* -oopperan nimiroolissa. Tätä debyyttiä seurasivat esiintymiset muiden muassa Carnegie Hallissa, Radio City Music Hallissa ja Madison Square Gardenissa. Vuonna 1952 arkkipiispa Luis María Martínez kutsui Riveran esiintymään Meksikoon Guadalupen neitsyen basilikan kuoron kanssa ensimmäisenä naisena sitten sen perustamisen 1553. Rivera esiintyi myös radiossa ja televisiossa. Hän oli mukana perustamassa oopperayhtiötä Puerto Ricolla, toimi professorina Hostos Community Collegessa 15 vuoden ajan ja piti itsensä mukaan nimettyä workshopia. Riveran aviomies laati tästä elämäkertateoksen (1990).

Rivera kuoli 90-vuotiaana. Hänen miehensä ja sisaruksensa olivat jo kuolleet ennen häntä, mutta muistamaan jäi muiden muassa tytär Ginny Soto.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Serafin Méndez-Méndez etc: Notable Caribbeans and Caribbean Americans: A Biographical Dictionary (2003), s. 367
2. 1 2  Legacy.com: Obituary: Graciela Rivera Zumchak


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |