recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli käsittelee jazzpianistia. Charles Hubbard Thompson oli ragtimemuusikko.*
**"Sir" Charles Thompson** (12. maaliskuuta 1918 Springfield, Ohio – 16. kesäkuuta 2016 Japani) oli jazzmusiikkia soittanut yhdysvaltalainen pianisti ja urkuri, jonka alkuperäinen soitin oli kuitenkin viulu. Thompson soitti swingiä ennen onnistunutta siirtymistään bopiin. Bopklassikko "Robbins’ Nest" on hänen kirjoittamansa; siitä tuli hitti Illinois Jacquetille, ja Gil Evans teki siitä sovituksen Claude Thornhillille vuonna 1947.

Thompson alkoi työskennellä yhtyeissä 1930-luvun loppupuolella Keskilännessä. Vuonna 1940 hän aloitti lyhyen yhteistyön Lionel Hamptonin kanssa; tämän jälkeen hän työskenteli pienten yhtyeiden kanssa ja teki sovituksia muiden muassa Count Basielle, Lionel Hamptonille, Fletcher Hendersonille ja Jimmy Dorseylle. Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli klubeilla 52. kadulla New Yorkissa, ja tänä aikana myös alkoi hänen bopuransa. Vuosina 1944–1945 Thompson soitti ja levytti Coleman Hawkinsin ja Howard McGheen kanssa; hän julkaisi myös "Ladies’ Lullaby" -sävelmänsä.

Thompson levytti 1950-luvulla Vanguard Recordsille ja julkaisi myös kaksi albumia Columbialle vuosina 1959 ja 1960. Hän esiintyi sidemanina Buck Claytonin ja Jimmy Rushingin kanssa, mutta suuren osan 1950-luvusta hän työskenteli freelanceurkurina. Hän kiersi 1960-luvulla Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Puerto Ricolla johtaen pieniä yhtyeitä sekä lisäksi Claytonin kanssa Euroopassa. Hänelle kehittyi terveysongelmia, mutta hän jatkoi uraansa vuonna 1975.

Thompson asui pitkään Los Angelesin alueella, mutta muutti Japaniin vuonna 2002. Hän kuoli paksusuolen syövän aiheuttamiin komplikaatioihin sairaalassa Tokion lähellä 16. kesäkuuta 2016.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bernstein, Adam: Sir Charles Thompson, jazz pianist who bridged swing and bebop, dies at 98 *The Washington Post*.  20.6.2016. Viitattu 21.6.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3  AllMusic: Sir Charles Thompson


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Helena Tulve
**Helena Tulve** (s. 28. huhtikuuta 1972 Tartto) on virolainen säveltäjä.

Helena Tulve opiskeli sävellystä Alo Põldmäen oppilaana Tallinnan musiikkikoulussa ja vuosina 1989–1992 Viron musiikkiakatemiassa, jossa hän oli Erkki-Sven Tüürin toistaiseksi ainoa oppilas. Hän jatkoi sävellysopintojaan Jacques Charpentier'n oppilaana Pariisin konservatoriossa, josta hän valmistui vuonna 1994 ja sai Premier Prix -palkinnon. Hän täydensi opintojaan Pariisissa 1993–1996 gregoriaanisen laulun ja perinteisen musiikin alalla. Hän on osallistunut György Ligetin ja Marco Stroppan kesäkursseille ja IRCAMin elektronisen musiikin kursseille Pariisissa 2001.

Vuodesta 2000 hän on työskennellyt Viron musiikki- ja teatteriakatemiassa sävellyksenopettajana. Helena Tulve oli maaliskuussa 2006 pidetyn Eesti muusika päevad -festivaalin pääsäveltäjä, ja festivaalin aikana hän piti myös kansainvälisen mestarikurssin.

Helena Tulve on keskittynyt sävelkeskeisen musiikin luomiseen. Hänen teoksissaan näkyy rikas kulttuurikokemus: ranskalaisen spektrimusiikin, IRCAMin kokeilujen, Kaija Saariahon ja Giacinto Scelsin, gregoriaanisen laulun ja itämaisen musiikin heijastuksia. Hän ei ole niinkään kiinnostunut perinteisistä ilmaisukeinoista, kuten melodiasta, rytmistä ja harmoniasta, vaan perussävelestä, sen syntymisestä, muuntumisesta ja katoamisesta sekä mikrointervalleista.

Aiheesta muualla
----------------

* Eestin radio

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Marcel Leborgne** (9. syyskuuta 1939 – 6. joulukuuta 2007) oli ranskalainen jalkapallovalmentaja ja keskikenttäpelaaja. Hän loi uransa Olympique Lyonnais'n joukkueessa.

Ura
---

Leborgne aloitti jalkapallouransa Besançon Racing Clubin juniorijoukkueessa, mutta siirtyi jo 1956 Olympique Lyonnais'n organisaatioon. Keskikentällä pelannut Leborgne edusti Lyonia koko uransa ja oli voittamassa Coupe de Francen mestaruutta kahteen otteeseen. Hän oli mukana myös Lyonin edetessä Cup-voittajien Cupin välieriin kaudella 1963/64. 

Pelaajauransa jälkeen Leborgne toimi myös lyhyenaikaa Lyonin päävalmentajana maaliskuusta kesäkuuhun 1988. Hän oli Jean-Michel Aulas'n kauden kolmas päävalmentaja Lyonissa. Hänen johdollaan Lyon sijoittui kauden päätteeksi Division 2:ssa A-lohkon kakkoseksi, mutta hävisi nousukarsinnoissa SM Caenille.

Leborgne kuoli 6. joulukuuta 2007 68-vuotiaana.

Meriitit
--------

* Coupe de France (2): 1964 , 1967

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Denis Papas** | **Olympique Lyonnais'n päävalmentaja**3–6/1988 | Seuraaja:**Raymond Domenech** |

Lähteet
-------

1. ↑  Décès de Marcel Le Borgne[vanhentunut linkki]
2. ↑  Coupe de France Saison 1963–1964 (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Coupe de France Saison 1966–1967 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Suomen kaasuverkko** käsittelee maakaasun jakeluverkostoa Suomessa. Vuoden 2020 alussa Suomen kaasuverkko yhdistettiin Baltian kaasuverkkoon ja samassa yhteydessä kaasun siirto eriytettiin kaasun myynnistä. Gasum Oy huolehtii kaasun tuotannosta ja myynnistä, ja Gasgrid Finland Oy kaasun siirrosta.

Maakaasu tulee Suomeen Venäjältä Länsi-Siperiasta kahdella rinnakkaisella putkella. Suomessa maakaasua varastoidaan ainoastaan putkiverkkoon vuorokausivaihteluiden tasaamiseksi. Suomen kaasuverkoston pituus on noin 1 800 km (2013). Siitä on korkeapaineista siirtoputkistoa 1 286 km ja matalapaineista jakeluputkistoa 539 km. Siirtoputkiston tilavuus on 261 000 m³. Kompressoriyksiköitä*selvennä* on 9 kappaletta ja yhteenliityntöjä*selvennä* jakeluverkostoihin on 116 kappaletta (2014).

Vuonna 1974 ensimmäinen maakaasuputki Neuvostoliitosta Itä-Suomeen avattiin. Kaasuverkosto laajeni Pirkanmaalle ja pääkaupunkiseudulle vuonna 1986. Kaupunkikaasu Helsingissä vaihdettiin maakaasuun 1991–1994.

Maakaasun jakelua varten rakennettu putkiverkosto kattaa Suomen kaakkois- ja eteläosan. Tällä alueella maakaasun osuus lämmön- ja sähköntuotannon polttoaineista on noin 30 % primäärienergian käytöstä ollen koko maan primäärienergian käytöstä noin 10 %. Maakaasun osuus sähkönhankinnasta vuonna 2013 oli 13 %. Maakaasulla on myös merkittävä osuus erityisesti kaukolämmön ja sähkön yhteistuotannossa, mutta myös kaukolämmön tuotannossa sekä lauhde- ja erillissähkön tuotannossa.

Balticconnector on kaasuputki Suomen ja Viron välillä. Se yhdistää Suomen ja Viron kaasuverkon toisiinsa Suomenlahden läpi Inkoon ja Viron Paldiskin välillä.

Kaasua voidaan syöttää verkostoon myös Inkoosssa sijaitsevasta Exemplar-laivasta, Haminassa sijaitsevasta LNG-terminaalista sekä biokaasulaitoksista.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen kaasumarkkina avautuu  31.12.2019. Helsinki:  Valtioneuvoston viestintäosasto. Viitattu 26.12.2020.
2. 1 2  Maakaasu *energia.fi*. Energiateollisuus.  Arkistoitu 22.10.2016. Viitattu 11.10.2015.
3. ↑  Tuija Käyhkö: Kekkonen runnoi maakaasun Suomeen.  *Tekniikka & Talous*, 15 Jan 2004. Artikkelin verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
5. ↑  Maakaasun tulo Venäjältä Suomeen loppui *yle.fi*.  21.5.2022. Viitattu 12.10.2022.
6. ↑  Suomen ja Viron välisessä kaasuputkessa on reikä – mikään muu syy ei selitä nopeaa paineen laskua *Yle Uutiset*.  9.10.2023. Viitattu 10.10.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Gasum: Maakaasun siirtoverkosto Suomessa (Arkistoitu – Internet Archive)
Bắc Trung Bộc Vietnamin kartalla
**Bắc Trung Bộ** (Pohjoinen keskialue tai Pohjoinen keskirannikko) on yksi Vietnamin kahdeksasta epävirallisesta suuralueesta. Alue muodostuu kuudesta maakunnasta (*tinh*): Thanh Hóa, Nghệ An, Hà Tĩnh, Quảng Bình, Quảng Trị ja Thừa Thiên-Huế. Huhtikuussa 2009 alueella oli noin kymmenen miljoonaa asukasta.

Ennen vuotta 1975 Etelä- ja Pohjois-Vietnamin välinen raja kulki Bắc Trung Bộn halki.

Maisema Pù Mátin kansallispuistosta
Bắc Trung Bộssa on kaksi Unescon maailmanperintökohdetta: entisen kuninkaallisen pääkaupungin Huến monumentit ja Phong Nha-Kẻ Bàngin kansallispuisto. Alueella on myös neljä muuta kansallispuistoa: Bến Enin kansallispuisto, Pù Mátin kansallispuisto, Vũ Quangin kansallispuisto ja Bạch Mãn kansallispuisto. Niissä elää harvinaisia eläimiä, kuten aasiannorsuja, apinoita ja saoloja. Osa alueen metsät on kärsinyt pahoin Vietnamin sodan aikana käytetyistä myrkyistä.

Lähteet
-------

1. ↑  Economic Regions & Provinces Citypopulation.de
**MS Roslin** oli saksalainen pirtulaiva, joka ajoi karille Kokkolan lähellä lokakuussa vuosien 1930–1932 välillä. 

Roslin oli kolmella moottorilla varustettu entinen Saksan laivaston alus, jossa oli teräsrunko ja tammipuinen vuoraus. Kolmekymmentä metriä pitkä kapearunkoinen alus oli hyvin nopea ja sopi siksi pirtun salakuljetukseen. Alus oli matkalla Virosta Kemiin, ja se jätti matkan varrella pirtulastia eri paikkoihin Suomen rannikolla. Laivassa oli 20 hengen virolainen miehistö ja kaksi päällikköä, joista toinen, virolainen, kulki maitse sopimassa pirtulastien luovutuksista ja toinen, saksalainen, oli itse aluksella. Laivalla arvellaan olleen sen lähtiessä matkaan Virosta noin 250 000 litran pirtulasti. 

Roslin ajoi Kokkolan seudulla kovassa pohjoistuulessa Krunnin edustalla oleviin Kuolemankiviin ja sai vuodon ollessaan parhaillaan valmistelemassa pirtuerän luovutusta kuljetettavaksi maihin paikallisten kalastajien veneellä. Vuoto pysyi kuitenkin pumppujen avulla hallinnassa ja laiva päätettiin ohjata läheisen Päiväniemen Kuolinlahteen. Muutaman sadan metrin päässä rannasta se ajoi kuitenkin vedenalaiseen kiveen kapealla väylällä ja sai uuden, pahan vuodon. Laivan miehistö päätti hylätä aluksen, mutta ennen lähtöään he hakkasivat lisää reikiä aluksen pohjaan ja sytyttivät hylyn palamaan. 

Hylkyyn oli jäänyt 30 000 litraa pirtua kymmenen litran peltikanistereissa ja parin seuraavan päivän aikana lähiseudun asukkaat keräsivät tätä lastia ja piilottivat sitä eri paikkoihin. Poliisi sai kuitenkin vihiä asiasta ja pidätti osan lastin piilotukseen osallistuneista, jotka kuulusteluissa paljastivat kanistereiden piilopaikat. Lisäksi poliisi haltuun jäi palaneeseen hylkyyn vielä jäänyt pirtu.

Roslinin virolainen miehistö nousi Helsingissä laivaan, joka ajoi Suomenlahdella sodanaikaiseen miinaan ja upposi vieden virolaiset mukanaan. Laivan saksalainen kapteeni pelastui, koska hän ei ollut lähtenyt samassa laivassa.

Kokkolan sukelluskerhon urheilusukeltajat löysivät Roslinin hylyn toukokuussa 1970. Hylystä on nostettu jonkin verran esineistöä, muun muassa pari kansiluukkua.

Lähteet
-------

* Annikki Wiirilinnan artikkeli "Merellistä tarinaa, eli kun pirtulaiva löysi kohtalonsa Päiväniemen Kuolinlahdessa", ilmestynyt Keskipohjanmaa-lehdessä 25.3.1973 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Thomas Patrick Chorske** (s. 18. syyskuuta 1966 Minneapolis, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija, joka pelasi vasempana laitahyökkääjänä.

Peliura
-------

Montreal Canadiens varasi hänet NHL:n varaustilaisuuden 1985 ensimmäisen kierroksen 16. pelaajana. Chorske debytoi NHL:ssä kaudella 1989–1990 Canadiensin riveissä. NHL-kaudella 1994–1995 Chorske saavutti Stanley Cupin pelatessaan Detroit Red Wingsissä. Hän pelasi NHL:n työsulun 1994–1995 aikana italialaisessa HC Devils Milano-seurassa. Jääkiekon MM-kilpailuissa 1996 Chorske sai mitalin, kun Yhdysvallat nujersi Venäjän pronssiottelussa. NHL-kaudella 1996–1997 Chorske toimi Ottawa Senatorsin varakapteenina. Chorsken peliuran viimeinen kausi oli 2000–2001, jolloin hän pelasi Houston Aerosissa, IHL:ssä.

Muuta
-----

Tom Chorsken poika Brett pelaa myös jääkiekkoa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tom Chorske at eliteprospects.com *www.eliteprospects.com*. Viitattu 31.7.2019. (englanniksi)
2. ↑  Brett Chorske at eliteprospects.com *www.eliteprospects.com*. Viitattu 31.7.2019. (englanniksi)
Tây Nguyên Vietnamin kartalla
**Tây Nguyên** (Läntinen ylänkö tai Keskinen ylänköalue) on yksi Vietnamin kahdeksasta epävirallisesta suuralueesta. Alue muodostuu viidestä maakunnasta (*tinh*): Đắk Lắk , Đắk Nông, Gia Lai, Kon Tum, ja Lâm Đồng. Huhtikuussa 2009 alueella oli 5,1 miljoonaa asukasta.

Tây Nguyên on vuoristoista aluetta, ja siellä elää monia eri etnisiä ryhmiä.

Alueella elää monia harvinaisia eläimiä: bantengi, gauri, tiikeri, aasiannorsu ja puhveli. 
Niitä suojaamaan on perustettu viisi kansallispuistoa: Chư Mom Rayn kansallispuisto, Kon Ka Kinhin kansallispuisto, Yok Đônin kansallispuisto, Chư Yang Sinin kansallispuisto ja Bidoup Núi Bàn kansallispuisto.

Lâm Đồngin pääkaupunki Đà Lạt on myös vietnamilaisten kotimaanmatkailijoiden suosiossa kesällä, koska ylängöllä on selvästi viileämpää kun rannikon helle käy sietämättömäksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Economic Regions & Provinces Citypopulation.de
2. ↑  Highland Education Development Organization (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Central Highlands Travelfish

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tây Nguyên** Wikimedia Commonsissa
**Promyšlennyi** (ven. Промы́шленный) on autioituva kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Vorkutan kaupunkipiirikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Vorkuta-joen sivujoen Izjurvožin varrella 26 kilometriä Vorkutan kaupungista luoteeseen. Asukkaita on 446 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunta on syntynyt 1940–1950-lukujen vaihteessa voimalaitoksen ja hiilikaivoksen yhteyteen. Vuonna 1956 se sai kaupunkimaisen taajaman aseman. Promyšlennyin väkiluku 13 800 vuonna 1970 ja 5 700 vuonna 1999. Taajama päätetettiin lakkauttaa Tsentralnaja-kaivoksessa vuonna 1998 tapahtuneen räjähdysonnettomuuden jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Gde ty živjoš: Gipermedia entsiklopedija (CD-rom)*. Syktyvkar: Institut jazyka, literatury i istorii Komi nautšnogo tsentra Uralskogo otdelenija RAN, Ministerstvo kultury i natsionalnoi politiki Respubliki Komi, 2006.
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 31.1.2010. (venäjäksi)
**Ronald Stevenson** (6. maaliskuuta 1928 Blackburn, Lancashire, Englanti – 28. maaliskuuta 2015 West Linton, Scottish Borders, Skotlanti) oli brittiläinen säveltäjä ja pianisti. Hänellä oli isänsä puolelta skottilaiset ja äitinsä puolelta walesilaiset juuret. Hän valmistui Royal Manchester College of Musicista vuonna 1948 ja opiskeli myöhemmin Rooman Conservatorio di Santa Ceciliassa sekä Kapkaupungin yliopistossa.

Stevenson esitti muun muassa Busonin tuotantoa, ja Busonin musiikkiin tutustuminen olikin tärkeää hänen musiikillisen kehityksensä suhteen. Hän teki Busonia koskevaa tutkimusta ja julkaisi tieteellisiä kirjoituksia myös muista musiikillista ja runouteen liittyvistä aiheista.

Stevensonin tunnetuin sävellys on yksiosainen, 80-minuuttinen pianoteos *Passacaglia on DSCH*. Hän sävelsi lisäksi muun muassa muita pianokappaleita, konserttoja ja kolmattasataa laulua. Yehudi Menuhin tilasi häneltä viulukonserton. Sävellyksiä ovat julkaisseet esimerkiksi Schott Music ja Boosey & Hawkes ja niiden levytyksiä muiden muassa EMI ja Marco Polo.

Lähteet
-------

1. ↑  Lebrecht, Norman: Music mourns a great Scot *Slipped Disc*.  28.3.2015. Viitattu 29.3.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3  Ronald Stevenson Society
3. ↑  Toccata Press: Ronald Stevenson - The Man and His Music (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Giacomo Antonio Perti
**Giacomo Antonio Perti** (6. kesäkuuta 1661 Bologna – 10. huhtikuuta 1756 Bologna) oli italialainen barokin ajan säveltäjä. Hän opiskeli musiikkia aluksi setänsä Lorenzo Pertin sekä Rocco Laurentin johdolla; sittemmin hän sai opetusta kontrapunktissa Petronio Franceschinilta. Hän työskenteli muun muassa maestro di cappellana Bolognan San Pietro -tuomiokirkossa setänsä Lorenzo Pertin seuraajana vuodesta 1690 ja sitten San Petroniossa vuodesta 1696 kuolemaansa. Hänen johdollaan opiskelivat Giuseppe Torelli ja Giovanni Battista Martini. Hänet tunnetaan varsinkin hengellisestä vokaalimusiikistaan. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa lukuisia messuja, oopperoita ja oratorioita.

Lähteet
-------

1. ↑  AllMusic: Giacomo Antonio Perti
2. ↑  HOASM: Giacomo Antonio Perti

Aiheesta muualla
----------------

* Perti Choralwikissä (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Robbinsin tutkimuskohde sarapeukaloinen
**Mark B. Robbins** on yhdysvaltalainen lintutieteilijä.

Robbins toimi 11 vuotta Philadelphian luonnontieteiden akatemian (Academy of Natural Sciences) lintutieteellisten kokoelmien hoitajana ja vuodesta 1993 lähtien Kansasin luonnonhistoriallisen museon (Kansas Natural History Museum) kokoelmien hoitajana.

Uransa aikana Robbins on johtanut tai ollut mukana johtamassa yli 40 tieteellistä tutkimusretkeä. Retkien tuloksena on löytynyt tuhansia uusia näytteitä. Samalla Robbins on äänittänyt lähes 3 000 äänitettä *Macaulay Library of Natural Sounds*-järjestölle. Tutkimusten ohella on löytynyt useita uusia lintulajeja, kuten ecuadorinaratti 1988.

Robbinsin tutkimuksellinen kiinnostus on suuntaunut luonnon inventointiin ja suojeluun. Yhdessä muiden tutkijoiden kanssa Robbins tutkii varpuspöllöjen suvun (*Glaucidium*), tikkojen (erityisesti tikkasten (*Picumnus*) ja töyhtötikkojen (*Celeus*) ja sääskikerttujen (*Polioptila*) lajien välisiä suhteita. Meneillään on tutkimus sarapeukaloisen (*Cistothorus platensis*) lisääntymiskauden aikaisista liikkumisista.

Suojelun alalla Robbins on perehtynyt ruohopreerioiden linnuston taantumisen syihin ja hän työskenteli Missouri Nature Conservancyn jäsenenä. Parhaillaan hän toimii Audubon Missourin IBA-alueiden teknisenä neuvonantajana, American Ornithologists' Unionin Etelä-Amerikan nimistökomiteassa ja lintutieteellisen julkaisun *Cotinga*n toimitusneuvostossa.

Lähteet
-------

* Tutkijasivu, Kansasin yliopisto (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)

1. ↑  ITIS (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
William Henry Conley (1840-1897)
**William Henry Conley** (11. kesäkuuta 1840 – 25. heinäkuuta 1897) oli Vartiotorniseuran ensimmäinen presidentti. Vastoin yleistä luuloa Charles Taze Russell ei toiminut Vartiotorniseuran ensimmäisenä, vaan vasta toisena presidenttinä. William Conley oli mukana nuoren Charles Taze Russellin ympärille syntyneessä viiden "itsenäisen raamatuntutkijan" ryhmässä, samoin hänen vaimonsa Sarah Shaffer. Tämä raamatuntutkijaryhmä halusi tutkia Raamatun opetuksia kriittisesti, ilman perinteisen kristillisen teologian antamia selitysmalleja. Russellin ja Conleyn perheet olivat tutustuneet toisiinsa eräässä adventistien kokouksessa.

Conleyn pariskunta oli jo ennen Russelliin tutustumistaan keskittynyt sekä uskonnolliseen tutkimiseen että hyväntekeväisyyteen. He tukivat esimerkiksi lähistöllä sijaitsevaa orpolastenkotia ja afroamerikkalaisille tarkoitettua koulua.

Kun tämä ensimmäinen raamatuntutkijaryhmä päätti vuonna 1881 perustaa oman yhtiön, Siionin Vartiotorni ja traktaattiseuran (*Zion's Watchttower and Tract Society*), hallinnoimaan omaisuutta ja julkaisemaan kirjallisuutta, varakas metallialan liikemies (hän oli suuren metallialan yhtiön Ritter & Conleyn osaomistaja) William Conley merkitsi pääosan yhtiön osakkeista. Hän sijoitti yhtiöön 5 000 dollaria, kun taas Charles Taze Russell sijoitti yhtiöön 500 dollaria ja hänen isänsä Joseph Russell 1 000 dollaria. Näiden sijoitusten mukaisesti Conleystä tuli yhtiön ensimmäinen pääjohtaja eli presidentti, Charles Russellista yhtiön varapresidentti ja hänen isästään yhtiön sihteeri ja rahastonhoitaja (*Secretary-Treasurer*). Seuraavan vuoden aikana Conley lahjoitti noin 40 000 dollaria Russellin kirjoittaman lehtisen "Ruokaa ajatteleville kristityille" (*Food for Thinking Christians*) levittämiselle.

Conley kuitenkin ilmeisesti pettyi siihen, ettei julkaisuilla siltikään saatu aikaan kovin paljoa. Lisäksi hänen ja Russellin tiet ilmeisesti erosivat joissain oppikysymyksissä. Vuonna 1882 Conley päätti, ettei enää lahjoittaisi rahaa Russellin teosten julkaisua varten. Tämän jälkeen Russell käytännössä syrjäytti hänet Vartiotorniseuran johdossa. Vuonna 1884 Russell järjesti Vartiotorniseuran uudelleen ja nousi seuran presidentiksi.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**-** | **Vartiotorniseuran presidentti**1881–1884 | Seuraaja:**Charles Taze Russell** |
Pete T. Cenarrusa
**Pete T. Cenarrusa** (16. joulukuuta 1917 Carey, Idaho – 29. syyskuuta 2013 Boise, Idaho) oli yhdysvaltalainen republikaanipuolueen poliitikko. Hänet valittiin Idahon edustajainhuoneeseen vuonna 1950, ja hän istui siellä 16 vuotta, joista kuusi sen puhemiehenä. Toukokuussa 1967 kuvernööri Don Samuelson nimitti Cenarrusan Idahon osavaltion valtiosihteeriksi, joksi hänet sitten valittiin kokonaiselle kaudelle vuonna 1970. Hänet valittiin uusille kausille seitsemään otteeseen: vuosina 1974, 1978, 1982, 1986, 1990, 1994 ja 1998. Vuonna 2002 hän ei enää ollut ehdolla, vaan asettui tukemaan Ben Ysursaa.

Cenarrusa syntyi baskimaahanmuuttajien pojaksi, ja hän oli baskin äidinkielinen puhuja. Hän ajoi pitkään Baskimaan autonomian lisäämistä. Hän työskenteli aikoinaan senaattori Frank Churchin kanssa ulkomaisen avun vähentämiseksi Francon hallinnolle; lisäksi hän vetosi poliittisten baskivankien armahtamisen puolesta Espanjassa. Vuonna 2003 hän perusti puolisonsa Fredan kanssa *Cenarrusa Foundation for Basque Culturen* (alun perin *Cenarrusa Center for Basque Studies*). 

Cenarrusalla oli tärkeä rooli baskitutkimuksen ohjelman perustamisessa Boisen osavaltionyliopistolla vuonna 2006.

Lähteet
-------

1. ↑  Pete Cenarrusa, Idaho’s longest serving elected official, dies at age 95 *The Spokesman-Review*.  29.9.2013. Viitattu 1.10.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Cenarrusa Foundation for Basque Culture: Viralliset sivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Pete T. Cenarrusa
**Knjažpogost** (ven. Княжпогост, komiksi Виз, *Viz*) on kylä ja maalaiskunta Komin tasavallan Knjažpogostin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Vym-joen rannalla kahden kilometrin päässä piirikeskuksesta Jemvasta. Vuonna 2002 kylässä oli 195 asukasta.

Knjažpogost on seudun vanhimpia kyliä. Se mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1490. Nimensä perusteella ("ruhtinaan pogosta") kylän arvellaan olleen komien asuinaluetta vuosina 1451–1502 hallinneiden Vymin ruhtinaiden asuinpaikka. Vuonna 1608 pogostalla mainitaan olleen kaksi kirkkoa. Sitä ympäröineet pienet kylät sulautuivat myöhemmin Knjažpogostiin. Asukkaat harjoittivat maanviljelyä, kalastusta ja metsästystä. 1800-luvulla kylä oli volostin ja vuosina 1939–1941 Železnodorožnyin (nykyisen Knjažpogostin) piirin keskus. Vymin toisella rannalla sijaitsevan Železnodorožnyin taajaman (vuodesta 1985 lähtien Jemvan kaupungin) kasvun myötä Knjažpogost on vähitellen autioitunut. Vuonna 1989 asukkaista 56 % oli komeja ja 35 % venäläisiä.

Lähteet
-------

1. ↑  L.M. Beznosikova, Je.A. Aibabina, R.I. Kosnyreva: *Komi-russki slovar = Komi-rotš kyvtšukör*, s. 787. Syktyvkar: Komi knižnoje izdatelstvo, 2000. ISBN 5-7555-0679-5.
2. 1 2 3  *Gde ty živjoš: Gipermedia entsiklopedija (CD-rom)*. Syktyvkar: Institut jazyka, literatury i istorii Komi nautšnogo tsentra Uralskogo otdelenija RAN, Ministerstvo kultury i natsionalnoi politiki Respubliki Komi, 2006.
3. ↑  *Respublike Komi – 85 let: Istoriko-statistitšeski sbornik*, s. 222–223. Syktyvkar: Territorialny organ Federalnoi služby gosudarstvennoi statistiki po Respublike Komi, 2006. ISBN 5-903273-01-7.
**David Fuster Torrijos** (s. 3. helmikuuta 1982 Oliva, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Kreikan pääsarjassaissa pelaavaa Olympiakosia ja on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.

Ura
---

Ollessaan 22-vuotias Fuster teki sopimuksen Villarrealin kanssa. Ensimmäiset neljä vuotta seurassa hän pelasi Villarrealin reservijoukkueessa. Vuonna 2008 hän siirtyi naapuriseura Elcheen, joka sisälsi kuitenkin takaisinosto-option.

Kausi 2008–2009 meni hyvin Fusterin osalta, ollessaan joukkueensa paras maalintekijä 13 osumallaan. Kauden jälkeen Villarreal käytti optionsa ja hän palasi joukkueeseen noin 500 000 euron siirtokorvauksella. Ensimmäisen maalinsa Villarrealissa hän teki 8. marraskuuta 2009 ottelussa Sevillaa vastaan. Hän onnistui myös maalinteossa tärkeässä vierasottelussa Barcelonaa vastaan, joka päättyi lopulta numeroihin 1–1.

17. elokuuta 2010 Fuster siirtyi kreikkalaiseen Olympiakosiin 1,5 miljoonan euron siirtokorvauksella. Hän solmi joukkueen kanssa kolmivuotisen sopimuksen.

Lähteet
-------

1. ↑  David Fuster anuncia su regreso al Villarreal La Verdad. Viitattu 5.2.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* David Fusterin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Mšinskin suoMäntyä ja suopursua kasvava suo Vjalje-järven lähistöllä.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Laukaan piiriVenäjä |
| Pinta-ala | 
604,0 km2View and modify data on Wikidata  |

Hallinto| Nimi alkuperäiskielellä | 
Мши́нское боло́то |
| Tyyppi | 
Suometsä, zakaznik (käännä suomeksi), Venäjän federaation valtiolliset luonnonsuojelualueetView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
1982View and modify data on Wikidata  |
| Luokitus | 
Ramsar-alueView and modify data on Wikidata  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Mšinskin suo** (ven. Мши́нское боло́то, *Mšinskoje boloto*) on Venäjän federaation liittovaltiotason luonnonsuojelualue (*zakaznik*, rauhoitusalue) Leningradin alueen Hatsinan ja Lugan piirien alueella. Se sijaitsee Ortesjoen ja Jaštšerajoen haarassa. Rauhoitusalueen pinta-ala on noin 604 neliökilometriä. 

Luonnonsuojelualue perustettiin vuonna 1982 Venäjän SFNT:n metsästyspäähallinnon, *glavohotan*, päätöksellä, jonka 2003 asetuksellaan vahvisti Venäjän federaation maatalousministeriö.

Alue oli sisällytetty 1972 kansainvälisen Telma-hankkeen luetteloon ja vuonna 1994 se sisällytettiin Ramsarin sopimuksen suojeltavien kosteikkojen luetteloon erityisen arvokkaaksi luonnonympäristöksi.

Alue on kohosuota ja käsittää myös järviä ja ympäröivää metsämaata. Se on tärkeä hanhien, sorsien ja joutsenten levähdyspaikka muuttoaikoina. Erityisesti suojeltavia pesimälintuja ovat maakotka, musta-, katto- ja kaulushaikara, kuikka, laulujoutsen ja huuhkaja, arvokkaita kasveja muun muassa lehtotikankontti ja kiiltovalkku.

Lähteet
-------

* Мшинское болото Заказник -rauhoitusalue. oopt.info
* Мшинская болотная система - kosteikkoalue (Arkistoitu – Internet Archive). oopt.info
Volkswagen Passat B5.
**Hartmut Warkuß** (s. 1940, Breslau, Saksa) on saksalainen entinen teollinen muotoilija.

Warkuß kouluttautui kaivertajaksi 1950-luvulla. Iltaisin hän opiskeli metallitekniikkaa ja -muotoilua. Vuonna 1964 hän huomasi sanomalehdessä ilmoituksen, jossa Mercedes-Benz haki teollista muotoilijaa. Hän haki paikkaa, tuli valituksi ja työskenteli seuraavat kaksi vuotta Sindelfingenissä. Tämän jälkeen hän siirtyi töihin Fordille ja vuonna 1968 Audille. Vuonna 1976 hän otti vastuulleen Audin koko muotoiluosaston. Warkußin muotoilemat Audi 80- ja 100 -mallit tekivät Audin tunnetuksi muotoilulähtöisenä valmistajana.

Warkuß siirtyi Volkswagenille vuonna 1993 ja suunnitteli ensi töikseen Passat B5 sedan -mallin. Auton omaleimainen kattolinja miellytti ostavaa yleisöä ja vaikutti osaltaan siihen, että autosta tuli suuri menestys. Vuonna 1994 Detroitin autonäyttelyssä esiteltiin Warkußin muotoilema Concept 1 -tutkielma, josta kehitettiin New Beetle. Tämä vahvisti Volkswagenin asemaa Yhdysvaltain markkinoilla. Tätä seurasi Golf IV -projekti, johon Warkuß muotoili ajattoman näköisen korin tunnusomaisine C-pilareineen.

Vuonna 1999 Tokion autonäyttelyssä esiteltiin Warkußin suunnittelema Bugatti Veyron -tutkielma, joka on saanut osakseen arvostusta muotoilijoiden keskuudessa.

Warkuß jäi eläkkeelle vuonna 2003. Hänen vaikutustaan Volkswageniin pidetään merkittävänä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hartmut Warkuß – Der Purist der Linienführung *Volkswagen Classic*. Volkswagen AG.  Arkistoitu 19.2.2015. Viitattu 12.2.2012. (saksaksi)
2. ↑  The Bugatti EB 18/4 Veyron Automotive Intelligence. Viitattu 13.2.2012. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
André Chaumeix
**André Chaumeix** (6. kesäkuuta 1874 Chamailières Puy-de-Dôme Ranska – 23. helmikuuta 1955 Passy Ranska) oli ranskalainen toimittaja, kriitikko ja Ranskan akatemian jäsen.

Elämäkerta
----------

André Chaumeix'n vanhemmat olivat Alexandre Chaumeix ja Solange Fargeix. Hän suoritti opintonsa pariisilaisessa lycée Henri V -koulussa ja jatkoi École normale supérieuressa Pariisissa vuonna 1895. Hän suoritti perustutkinnon vuonna 1898 ja agregaation samana vuonna. Kaksi seuraavaa vuotta hän opiskeli École française de Romessa.

Vuonna 1900 hän aloitti työn toimittajana Journal des Débats -lehdessä, jonka päätoimittajaksi hänet valittiin vuonna 1905.

Tämän jälkeen hän toimi yhteistyössä sellaisten lehtien kuin La Gazette des Beaux-Arts ja Le Gaulois kanssa, joissa hänen tehtävänään oli vastata kirjallisuudesta. Hän oli päätoimittajana La Revue de Paris -lehdessä vuodesta 1929 lähtien. Arvostetun pariisilaisen sanomalehden Le Figaron päätoimittajana hän toimi vuosina 1926–1930. Hän oli jatkuvasti toiminut kirjallisuuskriitikkona Revue des deux mondes -aikakauskirjassa, jonka johtoon hän astui vuonna 1937.

Teokset
-------

* Platon. Ménéxène, 1899
* Mémoire sur la sculpture romaine de l’époque hellénistique, 1899
* Platon. Ion, 1900
* Le lycée Henri IV, 1936
* Émile Dard, portrait, 1951

Aiheesta muualla
----------------

* Notice biographique de l'Académie française[vanhentunut linkki]

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Georges Clemenceau** | **Ranskan akatemian jäsen Tuoli 21930–1955** | Seuraaja:**Jérôme Carcopino** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kärkelän kuparisulatto** toimi 1766–1882 entisten kuntien Kiskon, nykyään Salon kaupunkia, ja Karjalohjan, nykyään Lohjan kaupunkia, alueella Sikajärvestä Kurkelanjärveen laskevan Saukon- eli Kärkelänjoen varrella Kärkelänkosken rannalla. Kuntaraja kulki ja kulkee ruukin alueen lävitse. Sulaton perusti 1766 kauppaneuvos Robert Finlay käsittelemään noin viiden kilometrin päässä sijainneen Orijärven kaivoksen tuottamaa kuparimalmia. Sulaton työntekijät tulivat Ruotsista ja aluksi myös sulaton valmistama raakakupari vietiin Avestaan Ruotsiin.

Sulaton toiminnan päätyttyä Kärkelä oli Fiskarsin ruukin ulkokartano jossa harjoitettiin maanviljelyä ja karjataloutta. Kärkelänkosken varrella oli jo vanhastaan toiminut saha ja vuonna 1911 koskeen valmistui voimalaitos joka tuotti sähköä 1907 uudelleen avatulle Orijärven kaivokselle.

Sulaton rakennuksista on säilynyt hirsirakenteinen 1800-luvun alussa rakennettu paja kosken pohjoisrannalla. Lähistöllä on myös kolmen pasutushuoneen perustukset sekä 1960-luvulla puretun myllyn kivijalka. Kosken rannalla olleen entisen kuparihytin kivijalan päälle rakennettiin myöhemmin kookas mylly- ja puimalarakennus joka sortui talvella 2009–2010. Alueelta löytyy myös vanhoja slagikasoja. Ruukin koillispuolella Sahakoskella on säilynyt muutamia työväenasuntoja sekä sahalaitoksen rauniot. Kärkelän ruukinkartano maatalousrakennuksineen on säilynyt.

Valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi arvioidun Kärkelän ruukkiyhdyskunnan rakennukset ulottuvat myös Karjalohjan Kärkelän kylän puolelle.

Lähteet
-------

* Muinaisjäännösrekisteri: Kärkelän kuparihytti *Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi*. Museovirasto.
* Kärkelän ruukkiyhdyskunta *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*. Museovirasto.

### Viitteet

1. ↑  Kärkelän ruukki *www.karkelanruukki.fi*.  Arkistoitu 1.12.2021. Viitattu 1.12.2020.
2. ↑
**Velikije Požnin skiitta** (ven. Великопоженский скит, *Velikopoženski skit*) oli Venäjällä nykyisen Komin tasavallan Ust-Tsilman piirin alueella 1700–1800-luvuilla toiminut vanhauskoinen luostariyhteisö. Se oli Petšoran papittomien pomorilaisten vanhauskoisten tärkeimpiä keskuksia. Skiitta sijaitsi Pižma-joen varrella nykyisen Skitskajan kylän lähellä.

Skiitan perusti vuonna 1713 joukko Mezenin ja Pinegan seudulta muuttaneita vanhauskoisia. He harjoittivat karjanhoitoa, maanviljelyä, kalastusta ja metsästystä, maalasivat ikoneja, kopioivat kirjoja ja perustivat koulun. 1740-luvulla skiitassa oli noin sata asukasta. Vuonna 1743 skiittaa hävittämään lähetettiin sotajoukko. Kuultuaan sen tulosta 79 yhteisön jäsentä teki polttoitsemurhan.

Vuonna 1831 uudelleen perustetussa skiitassa oli 85 asukasta. 1840-luvulla sen toiminta lamaantui viranomaisten vainon takia. Skiitta suljettiin vuonna 1851. Osa yhteisön jäsenistä jäi asumaan samalle paikalle. Skiitan rakennukset eivät ole säilyneet.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Konakov, N.D. (sost.): *Komi-zyrjane. Istoriko-etnografitšeski spravotšnik*, s. 14. Syktyvkar: Komi knižnoje izdatelstvo, 1993. ISBN 5-7555-0440-7.
2. ↑  *Gde ty živjoš: Gipermedia entsiklopedija (CD-rom)*. Syktyvkar: Institut jazyka, literatury i istorii Komi nautšnogo tsentra Uralskogo otdelenija RAN, Ministerstvo kultury i natsionalnoi politiki Respubliki Komi, 2006.
Marie Dubois 1972.
**Marie Dubois** (12. tammikuuta 1937 Pariisi – 15. lokakuuta 2014) oli ranskalainen näyttelijä. Hän sai parhaan naissivuosan César-palkinnon elokuvasta *La menace* ja oli uudelleen ehdolla samassa luokassa elokuvasta *Yhden miehen helvetti*. Muita elokuvia, joissa Dubois esiintyi, olivat *Ampukaa pianistia*, *Jules ja Jim*, *Pariisin varas*, *Le rouble à deux faces*, *La ronde*, *Suuri huviretki*, *Nuo rohkeat miehet hilpeissä kaaroissaan*, *Rakkaus Roomassa*, *Les arpenteurs*, *Ystäväpiiri*, *Kultainen käärme*, *Amerikan setä* ja *Garçon!*.

Dubois meni vuonna 1961 naimisiin Serge Rousseaun kanssa, ja avioliitto kesti miehen kuolemaan asti vuonna 2007.

Lähteet
-------

1. ↑  L’actrice Marie Dubois est morte *Le Monde*.  15.10.2014. Viitattu 16.10.2014. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Marie Dubois** Wikimedia Commonsissa

* Marie Dubois Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Marie Dubois
Vožegan piirin sijainti Vologdan alueen kartalla.
Kartta piirin kuntarajoista.
**Vožegan piiri** (ven. Вожего́дский райо́н, *Vožegodski raion*) on paikallinen itsehallintoalue Vologdan alueella Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 5 500 neliökilometriä ja asukkaita on 18 500 henkeä.

Vožegan piiri sijaitsee Vologdan alueen pohjoisosassa. Idässä se rajoittuu Verhovažjen ja Sjamžan piireihin, etelässä Ust-Kubinskojen ja Harovskin piireihin, lännessä Kirillovin piiriin sekä pohjoisessa Arkangelin alueeseen. Piirin läpi kulkee Vologdan ja Arkangelin välinen rautatie (Vožegan asema).

Piirin hallinnollinen keskus on Vožegan taajama. Lisäksi siihen kuuluu 14 maalaiskuntaa: Beketovo, Javengskoje (keskuspaikka Pokrovskoje), Jutška, Kadnikov, Lipino-Kalikinskoje (Ivankovo), Marjinskaja, Mišutinskaja, Mitjukovskoje (Sosnovitsa), Nižneslobodskoje (Derevenka), Ogibalovo, Punemskoje (Voskresenskoje), Ramenskoje (Mihailovskaja), Tavengskoje (Pozdejevskaja) ja Tiginskoje (Gridino).

Piirin päämies on Mihail Veselkov.

Pinta-alasta 65 % on metsää. Talouden perustan muodostaa metsänhankinta ja maatalous. Virallinen työttömyysaste oli vuoden 2006 alussa 4,8 %.

Seudulla toimii 23 koulua, joista 7 on keskikouluja. Muita kulttuurilaitoksia ovat kirjastot, kulttuuritalot, kotiseutumuseo, lasten luomistyön keskus ja taidekoulu. Vožegassa on Venäjän ortodoksisen kirkon seurakunta. Vožegassa ilmestyy piirilehti Borba.

Lähteet
-------

* Vožegan piiri Vologdan alueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Vologdan alueen piirit ja *kaupunkipiirit*
Babajevo •
Babuškin •
Belozersk •
Grjazovets •
Harovsk •
Kadui •
Kirillov •
Kitšmengski Gorodok •
Mežduretšje •
Nikolsk •
Njuksenitsa •
Šeksna •
Sjamža •
Sokol •
Tarnogski Gorodok •
Totma •
Tšagodoštša •
Tšerepovets •
*Tšerepovets* •
Ustjužna •
Ust-Kubinskoje •
Vašk •
Veliki Ustjug •
Verhovažje •
Vologda •
*Vologda* •
Vožega •
Vytegra
**Andrea Gaudenzi** (s. 30. heinäkuuta 1973 Faenza) on italialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut tenniksen ATP-maailmanlistalla sijalle 18 helmikuussa 1995. Hän on voittanut kolme ATP-turnausta kaksinpelissä ja kaksi nelinpelissä. Hän on kerran selviytynyt Grand Slam -turnauksen neljännelle kierrokselle. Davis Cupissa hän on edustanut Italiaa 14 maaottelussa vuosina 1994–2000.

Ura
---

Vuonna 1990 Gaudenzi voitti poikien kaksinpelin Ranskan avoimissa ja Yhdysvaltain avoimissa. Ranskan avointen loppuottelussa hän voitti Thomas Enqvistin ja Yhdysvaltain avointen loppuottelussa Mikael Tillströmin.

Ranskan avoimissa 1994 Hän voitti ensimmäisellä kierroksella Petr Kordan, toisella Brad Gilbertin ja kolmannella Arnaud Boetschin, mutta hävisi neljännellä kierroksella Goran Ivaniševićille.

Atlantan kesäolympialaisissa 1996 Gaudenzi edusti maataan kaksinpelissä ja nelinpelissä. Kaksinpelissä hän voitti Carlos Costan ja Óscar Ortizin, mutta hävisi Andre Agassille. Nelinpelissä Gaudenzi hävisi parinsa Diego Nargison kanssa ensimmäisellä kierroksella David Prinosilille ja Marc-Kevin Goellnerille.

Lähteet
-------

* Andrea Gaudenzi *atpworldtour.com*. ATP World Tour.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  *ATP:n kotisivut*View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Andrea Gaudenzi - Profile *atpworldtour.com*. ATP World Tour. Viitattu 8.2.2010. (englanniksi)
3. 1 2 3  Andrea Gaudenzi - Playing Activity *atpworldtour.com*. ATP World Tour. Viitattu 8.2.2010. (englanniksi)
4. ↑  Andrea Gaudenzi *daviscup.com*. Davis Cup. Viitattu 8.2.2010. (englanniksi)
5. ↑  Gaudenzi, Andrea (ITA) - Activity *ITF Juniors*. International Tennis Federation.  Arkistoitu 4.4.2016. Viitattu 8.2.2010. (englanniksi)
Patricia Hill Collins vuonna 2014.
**Patricia Hill Collins** (s. 1948) on yhdysvaltalainen akateemikko, joka on erikoistunut tutkimuksessaan rotuun, luokkaan ja sukupuoleen. Hän työskentelee sosiologian professorina Marylandin yliopistossa. Hän on myös Cincinnatin yliopiston afroamerikkalaisen tutkimuksen osaston entinen johtaja, ja American Sosiological Association -yhdistyksen entinen puheenjohtaja.

Patricia Hill Collins on yksi niistä merkittävistä feminismin teoriaperinteistä ammentavista ajattelijoista, jotka 1900-luvun lopulla toivat esille etnisyyden, rodun ja seksuaalisuuden merkityksen ihmisen yhteiskunnalliseen asemaan, ja siten rakensivat pohjaa nykyiselle intersektionaaliselle feminismille.

Lähteet
-------

1. ↑  Collins, Patricia Hill | SOCY l Sociology Department l University of Maryland *socy.umd.edu*. Viitattu 9.4.2021.
2. ↑  Higginbotham, Elizabeth (2008).: "A New Perspective with Patricia Hill Collins".  *American Sociological Association. 36 (7).*, Syyskuu, 2015.. Artikkelin verkkoversio.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Patricia Hill Collins  –  10.3.2021 versio
John Jacob Rhodes
**John Jacob Rhodes** (18. syyskuuta 1916 Council Grove, Kansas – 24. elokuuta 2003 Mesa, Arizona) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko.

Rhodes toimi 3. tammikuuta 1953 – 3. tammikuuta 1983, tasan kolmenkymmenen vuoden ajan, Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Arizonan osavaltion ensimmäisestä vaalipiiristä. Vuosina 1973–1981 hän toimi edustajainhuoneen vähemmistöjohtajana, jossa tehtävässä hän seurasi Yhdysvaltain varapresidentiksi siirtynyttä Gerald Fordia. Hän ei asettunut enää ehdolle vuoden 1982 edustajainhuoneen vaaleissa ja hänen seuraajakseen Arizonan ensimmäisen vaalipiirin edustajana valittiin John McCain.

Rhodes oli varsinaiselta ammatiltaan juristi. Hän opiskeli lakia Harvard Law Schoolissa, josta hän valmistui vuonna 1941.

Rhodes oli vuodesta 1942 naimisissa Elizabeth Harvey Rhodesin kanssa. Heillä oli neljä lasta, tytär ja kolme poikaa. Yksi pojista, John Jacob Rhodes III, toimi vuosina 1987–1993 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä samasta vaalipiiristä kuin isänsä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  RHODES, John Jacob, (1916 - 2003) *Biographical Directory of the United States Congress*. Viitattu 12.2.2010. (englanniksi)
2. ↑  Majority & Minority Leaders *clerk.house.gov*. Viitattu 12.2.2010. (englanniksi)
3. ↑  Gibbs, Nancy & Dickerson, John F.: The power and the story. Prison shaped his character. Scandal shaped his crusade. But is John McCain's biography enough to take him to the White House? *CNN.com*.  6.12.1999. Viitattu 12.2.2010. (englanniksi)
4. ↑  Barnes, Bart: John J. Rhodes Dies; Led GOP In House During Watergate *washingtonpost.com*.  26.8.2003. Viitattu 12.2.2010. (englanniksi)
5. ↑  RHODES, John Jacob, III, (1943 - ) *Biographical Directory of the United States Congress*. Viitattu 12.2.2010. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC

 |

 |
Štšokinon vaakuna.
Štšokinon rautatieasema.
**Štšokino** (ven. Щёкино) on kaupunki Tulan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Keski-Venäjän ylängöllä 25 kilometriä Tulasta etelään. Kaupunki on Štšokinon piirin keskus. Sen läpi kulkee Tulan ja Orjolin välinen rautatie (Štšokinon asema) sekä Moskovan ja Simferopolin välinen valtatie. Asukkaita on 60 700 henkeä (vuonna 2005).

Paikkakunta on syntynyt vuonna 1870 perustetun ruskohiilikaivoksen yhteyteen. Vuonna 1938 Štšokinosta tuli kaupunki. Toisen maailmansodan aikana se oli saksalaisten miehittämä.

Nykyisin kaupungissa on lannoite- ja kemian teollisuutta sekä TGK-4-tuotantoyhtiöön kuuluva sähkövoimala. Piirin alueella sijaitsee Leo Tolstoin kartanomuseo Jasnaja Poljana.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 527. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Štšokino** Wikimedia Commonsissa

* Štšokinon piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
*Tämä artikkeli kertoo meksikolaisesta jalkapalloseurasta. CD Guadalajara on myös espanjalainen jalkapalloseura.*

**Club Deportivo Guadalajara** on vuonna 1906 perustettu meksikolainen jalkapalloseura Guadalajarasta. Seura tunnetaan yleisesti myös nimellä *Chivas* ja se on Meksikon suosituin seura. Guadalajara pelaa Meksikon pääsarjassa, jonka se on voittanut 11 kertaa. Viimeisin mestaruus on vuodelta 2006.

Historia
--------

Seuran perusti vuonna 1906 belgialainen kauppias Edgar Everaert. Seuran nimi oli alun perin *Club de Futbol Union*, mutta kaksi vuotta myöhemmin hän muutti sen nimeksi nykyisen *Club Deportivo Guadalajaran*. Pian seura päätti peluuttaa ainoastaan meksikolaisia pelaajia ja periaate pitää edelleen. Alun perin seuran pelaajisto oli koostunut suurelta osin Barcelonnetten alueelta tulleista ranskalaissiirtolaisista. Guadalajara voitti ensimmäisen amatöörimestaruutensa myös vuonna 1908. Seuralle kertyi yhteensä 14 amatöörimestaruutta 1943 mennessä, jolloin Meksikossa siirryttiin ammattilaissarjaan.

Guadalajaran lempinimi *Chivas* (suom. *vuohi*) juontaa juurensa Primera División de Méxicon alkuvuosille. Paikallinen sanomalehti haukkui joukkueen eräässä huonosti menneessä ottelussa 1948 pelaajien juoksennelleen ympäri kenttää kuin vuohet. Ajan myötä kannattajat ottivat haukkumanimenä lähteneen nimityksen omakseen.

Guadalajaran ensimmäinen mestaruus ammattilaissarjasta tuli 1957, mistä alkoi seuran kulta-aika. Seuraavien seitsemän kauden aikana se voitti kuusi mestaruutta. Tuon aikakauden aikana se voitti myös Meksikon cupin ja CONCACAF Champions' Cupin kerran sekä Meksikon Campeón de Campeonesin eli liigamestarin ja cupin voittajan kohtaamisen kuudesti. Menestysvuosina seurasta tuli Meksikon suosituin seura ja se on sitä edelleen vaikka menestys ei myöhempinä vuosina ole ollut samaa tasoa. Vuoden 1965 jälkeen Guadalajara on voittanut mestaruuden neljästi. Viimeisimmän mestaruuden se voitti 2006.

Lähteet
-------

* Mexico beats to Chivas' drum  30.7.2008. FIFA.  Arkistoitu 15.2.2009. Viitattu 23.1.2009. (englanniksi)