recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hikikoe** on diagnostinen testi, joka tehdään kystistä fibroosia epäiltäessä. Kystistä fibroosia sairastavan ihmisen hikirauhasissa kloridin takaisin imeytyminen on estynyt. Tästä syystä natriumkloridin erittyminen hikeen on huomattavaa. Hikikokeessa määritetäänkin ihon hien kloridipitoisuus.

Hikikoetta otettaessa hieneritystä edistetään pilokarpiinilla. Hikikoe voidaan tehdä jo kahden ensimmäisen elinvuorokauden jälkeen. Jotkut vauvat eivät kuitenkaan tuota riittävästi hikeä, jotta testi onnistuisi. Tällöin hikikoe toistetaan. Yleensä hikikokeen tekeminen kestää noin tunnin. Alle 40 mmol/l:n natriumkloridipitoisuutta on pidetty normaalina, mutta suurempaa pitoisuutta kuin 60 mmol/l lähes varmasti patologisena. Toisessa luokituksessa kystistä fibroosia pidetään epätodennäköisenä hien natriumkloridipitoisuuden ollessa alle 30 mmol/l, mahdollisena sen ollessa 30–59 mmol/l ja todennäköisenä sen ollessa vähintään 60 mmol/l. Hikikokeen tuloksen jäädessä harmaalle alueelle lisätutkimuksia tarvitaan ja hikikoe yleensä toistetaan. Diagnoosi myös pyritään varmistamaan geeneistä.

Hikikoetta pidetään luotettavimpana tapana kystisen fibroosin toteamiseen, mutta tunnetaan joitain kystistä fibroosia aiheuttavia mutaatioita, joiden yhteydessä voi esiintyä normaali hikikoetulos. Myös väärä posiitivinen tulos on hikikokeessa mahdollinen. Hien natriumkloridipitoisuus voi suurentua paitsi kystisen fibroosin, myös huonon ravitsemustilanteen, kilpirauhasen vajaatoiminnan, hypogammaglobulinemian, lisämunuaisen vajaatoiminnan ja keliakian yhteydessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Maija Halme, Merja Kajosaari, Kystinen fibroosi - harvinainen monielinsairaus Duodecim 2006, viitattu 1.7.2023
2. 1 2 3  Sweat Test Cystic Fibrosis Foundation, viitattu 1.7.2023
Jukka Rusi 1960-luvun lopulla.
**Erkki Juhani (Jukka) Rusi** (9. elokuuta 1935 Koivisto – 1. lokakuuta 2004 Jyväskylä) oli suomalainen toimittaja ja tiedottaja. Ulkoasiainneuvos Alpo Rusi on hänen veljensä.

Rusi tuli suurelle yleisölle tutuksi Yleisradion tv-uutisten toimittajana vuosina 1963–1968. Hänet nimitettiin vuonna 1968 valtioneuvoston tiedotussihteeriksi. Tässä virassa Rusi toimi vuoteen 1973, jolloin hän aloitti työt tiedottajana Metsäteollisuuden keskusliitossa.

Myöhemmin Rusi toimi haastemiehenä Jyväskylässä. Hän myös avusti freelance-toimittajana muun muassa Keskisuomalaista ja Helsingin Sanomia.

Stasi-vakoiluepäily
-------------------

Rusi palasi julkisuuteen vuonna 2002, kun suojelupoliisi aloitti tutkimukset hänen ja hänen nuoremman veljensä Alpo Rusin vakoiluepäilyistä. Toimiessaan Metsäteollisuuden keskusliitossa Jukka Rusi oli saanut haltuunsa paljon politiikkaan ja talouteen liittyvää aineistoa, jota hän tunnusti luovuttaneensa Itä-Saksan ja Neuvostoliiton lähetystöille. DDR:n tiedustelupalvelun Stasin kortistoissa Rusi tunnettiin peitenimellä Pekka ja koodinimellä XV/11/69.

Valtionsyyttäjän mukaan Rusin tapauksessa ei lopulta ollut kyse törkeästä vakoilusta, ja tavallisen vakoilun osalta juttu oli vanhentunut, joten syyte jätettiin nostamatta. Rusi kiisti myös 1970-luvulla ulkoministeriössä työskennelleen Alpo-veljensä osuuden asiakirjaluovutuksiin. Jukka Rusi eristäytyi vakoilujupakan jälkeen ja hän kuoli 69-vuotiaana kotonaan Jyväskylässä. Alpo Rusi kertoi elokuussa 2007 Ilta-Sanomissa Jukka-veljensä päättäneen itse päivänsä kovan paineen alla.

Lähteet
-------

* Helsingin Sanomat 12.6.2003
* Helsingin Sanomat 5.10.2004
* Suomen Kuvalehti 40/2002
* Valtionsyyttäjän päätös syyttämättäjättämisestä, diaarinumero 03/51 (S 02/2), 11.6.2003

### Viitteet

1. ↑  Valtakunnansyyttäjänvirasto: Jukka Rusi - MTV3.fi - Uutta koko ajan (RTF) *mtv3.fi*.  11.6.2003.  Arkistoitu 9.1.2005. Viitattu 10.2.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Jukka Rusin muistokirjoitus. Helsingin Sanomat 5.10.2004. (Tilaajille).
**Osmo Antti Olavi Anttila** (10. maaliskuuta 1926 Pori – 4. kesäkuuta 1992 Hattula) oli suomalainen kaupunkineuvos, joka toimi Hyvinkään kaupunginjohtajana.

Osmo Anttilan vanhemmat olivat varatuomari Frans Walter Anttila ja Elsa Sofia Niemi ja puoliso vuodesta 1947 lähtien Henny Inkeri Lilja. Anttila tuli ylioppilaaksi 1945 ja valmistui valtiotieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta 1948. Hän oli Porin kaupungin työnvälitystoimiston osastonhoitaja 1948–1952 ja rakennuslautakunnan sihteeri 1952–1956 ja Lauritsalan kauppalanjohtaja 1956–1962. Hyvinkään kaupunginjohtajana Anttila toimi 1962–1989. Porin kaupunginvaltuuston jäsen Anttila oli 1954–1956. Kaupunkineuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1983. Anttila oli HYKS:in liittovaltuuston jäsen noin 25 vuotta ja sen puheenjohtaja 1981–1988. Hän oli curlingin innokas harrastaja ja toimi muun muassa Suomen Curlingliiton puheenjohtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pentti Huovinen, L. Arvi P. Poijärvi, Keijo Virtanen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1970*, s. 50–51. Helsinki: Otava, 1970.
2. 1 2  Kuolleita. Kaupunkineuvos Osmo Antila. *Helsingin Sanomat*, 7.7.1992, s. 4.

Aiheesta muualla
----------------

* *Näin hallitaan Hyvinkäällä*, Helsingin Sanomat, 19.11.1978, s. 13.
**Osmo Aarne Huumonen** (20. helmikuuta 1931 Oulu – 30. tammikuuta 2003 Joroinen) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Huumosen vanhemmat olivat tekninen johtaja Aarne Alfred Huumonen ja Alli Elisabet Mehtälä ja puoliso vuodesta 1956 lehtori Raija Liisa Helinä Nikunen. Huumonen tuli ylioppilaaksi Lahden yhteiskoulusta 1950 ja valmistui ensin Lahden kauppaopistosta 1951 ja sitten Helsingin yliopistosta maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1956. Hän oli Valtion maitotalouskoelaitoksen voinvalmistuksen va. assistentti 1956–1957, Valtion maitotalousopiston voinvalmistuksen opettaja 1956–1957, Savo-Karjalan meijeriliiton tekninen- ja talousneuvoja Mikkelissä 1957–1959 ja Varkauden seudun Osuusmeijerin toimitusjohtaja 1959–1972 ja 1976–1991 sekä hallituksen jäsen 1959–1991. Huumonen oli myös Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestö FAO:n asiantuntija meijeriekonomistina Roomassa 1973–1976, ryhmän johtaja ja meijeriekonomian asiantuntija kansainvälisessä meijerien kehitysohjelmassa 1983 sekä asiantuntija kansainvälisissä kehitysyhteistyöprojekteissa 1977–1978 ja 1980. Hänellä oli myös useita kotimaisia asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Huumonen oli reservin yliluutnantti (1985). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1987.

Lähteet
-------

1. 1 2  Henttinen, Annastiina: Kauppaneuvos Osmo Huumonen (1931–2003). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 18.12.2022.
2. 1 2  Osmo Huumonen *Biografiasampo*. Viitattu 18.12.2022.
**Richard Whelan** (1946–2007) oli yhdysvaltalainen kulttuurihistorioitsija ja tietokirjailija, joka oli keskittynyt erityisesti valokuvauksen historiaan.

Whelan kirjoitti uransa aikana elämäkerran Robert Capasta, Alfred Stieglitzista ja International Center of Photographyn (ICP) perustajasta Cornell Capasta. Hän toimi myös ICP:n Robert ja Cornell Capa -arkiston kuraattorina ja kuului ICP:n koulun henkilökuntaan. Whelan teki myös erilaisia projekteja ICP:lle. Kuolleessaan hän työsti uuteen tutkimukseen perustavaa Capa-näyttelyä ja näyttelyä Capan kumppanista Gerda Tarosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Richard Whelan *Find A Grave*. Viitattu 2.2.2014. (englanniksi)
2. ↑  Remembering Author Richard Whelan *PopPhoto*.  5.6.2007. Bonnier Corp. Viitattu 2.2.2014. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Asklepieia** (m.kreik. Ἀσκλεπίεια, lat. *Asclepieia*) oli antiikin kreikkalainen juhla, jota vietettiin Asklepioksen kunniaksi useissa paikoissa, joissa oli kyseiselle jumalalle omistettuja temppeleitä eli Asklepieioneita.

Tunnetuimmat Asklepieia-juhlat järjestettiin Epidauroksen Asklepieionilla joka neljäs vuosi, yhdeksän päivää Isthmian kisojen jälkeen eli nykyisen huhti-toukokuun aikaan. Niihin kuului musiikki- ja urheilukilpailut. Ateenassa Asklepieiaa vietettiin Elafebolion-kuun 8. päivä eli nykyisen maalis-huhtikuun aikoihin. Samana päivänä oli myös kaupunki-Dionysian valmistuspäivä ja esikilpailu (*proagōn*). Juhla tunnetaan myös muun muassa Lampsakoksesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Smith, William & Wayte, William & Marindin, G. E.: "Asclepieia", *A Dictionary of Greek and Roman Antiquities*. Boston: Little, Brown and Company, 1890. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Pausanias: *Kreikan kuvaus* 2.26.7.
3. ↑  Smith, William & Wayte, William & Marindin, G. E.: "Dionysia", *A Dictionary of Greek and Roman Antiquities*. Boston: Little, Brown and Company, 1890. Teoksen verkkoversio.
**Ishaq I** (myös *Ishaq Ber* eli "suuri", ? – 25. maaliskuuta 1549 Kukiya) oli songhaivaltakunnan hallitsija eli askia vuosina 1539–1549.

Askia-dynastian perustajan Muhammad Turen pojat syrjäyttivät isänsä vuonna 1529. Hallitsijaksi tuli ensin vanhin veli Musa, joka tapettiin vuonna 1531. Häntä seurasi Muhammad Bonkana Kirya, joka syrjäytettiin vuonna 1537. Kolmas veli Ismail kuoli pian isänsä jälkeen vuonna 1539. Hänen jälkeensä hallitsijaksi valittiin Ishaq.

Virkamiehenä toiminut Ishaq oli Muhammad Turen ja tämän jalkavaimon Kulthum Bardan poika. Hänen äitinsä oli mahdollisesti tuaregi. Songhaivaltakunnan historian päälähteet *Tarikh al-fattaš* ja *Tarikh al-Sudan* arvioivat Ishaqia täysin eri tavoin. Edellisen mukaan hän oli älykäs, oikeamielinen ja syvästi uskonnollinen mies. Jälkimmäinen kuvailee häntä kaikkien pelkäämäksi verenhimoiseksi tappajaksi. Luonnehdinta saattaa osin perustua siihen, että Ishaq riisti suuren määrän kultaa Timbuktun kauppiailta.

Marokon ja songhaivaltakunnan suhteet kärjistyivät ensimmäisen kerran Ishaqin aikana. Wattasidi-sulttaani Abu l-Abbas Ahmad lähetti askialle kirjeen, jossa hän vaati Taghazan suolakaivoksia itselleen. Ishaq vastasi karkeasti ja lähetti tuaregit Marokkoon hävittämään Drâajoen laaksoa.

Ishaq sairastui ja kuoli Kukiyassa. Sen jälkeen valtaan nousi hänen veljensä Dawud.

Lähteet
-------

* Gomez, Michael A.: *African Dominion: A New History of Empire in Early and Medieval West Africa*. Princeton & Oxford: Princeton University Press, 2018. ISBN 978-0691177427.

### Viitteet

1. ↑  Hunwick, John O.: *Timbuktu and the Songhay Empire: Al-Sa'di's Ta'rikh al-Sudan down to 1613, and other contemporary documents*, s. 336. Leiden & Boston: Brill, 2003. ISBN 90-04-12560-4.
2. ↑  Gomez, s. 309–310.
3. ↑  Gomez, s. 316–329.
4. ↑  Gomez, s. 320.
5. ↑  Gomez, s. 329–330.
6. 1 2  Gomez, s. 331.
7. ↑  Gomez, s. 334–335.
**Seppo Markku Saastamoinen** (s. 1960 Kiuruvesi) on kajaanilainen kaupan alalla toimiva liikemies, joka on hankkinut varallisuutta halpakauppaan keskittyneillä Makasiini- ja Maxi-Makasiini -ketjuilla. Saastamoisen omistama *Suomen RH-yhtiö* omisti nämä ketjut vuoteen 2003 saakka, jolloin ne yhdistyivät Tarjoustalon kanssa muodostaen Tarjousmaxin. Saastamoiset omistivat tästä uudesta yhtiöstä, Tarjousmaxista 50 % ja Tarjoustalon perustajat,  Arja ja Kari Hautanen 50 %. Tokmanni osti Tarjousmaxin vuosien 2005 ja 2006 vaihteessa. Tämän jälkimmäisen kaupan rahoitti CapMan. Tämän järjestelyn jälkeen Saastamoiset omistivat 24 %, Kyösti Kakkonen noin 24 % ja CapMan noin 50 % Tokmannista. Tokmannista tuli samalla Suomen suurin halpakauppaketju. Vuonna 2012 Saastamoiset, Kakkonen ja CapMan myivät osuutensa Nordic Capitalille.

Saastamoinen toimi vuosina 2006-2007 Tokmanni-konsernin varatoimitusjohtajana, ja sen jälkeen konsernin aktiivisena omistajana. Saastamoinen omistaa lisäksi esimerkiksi kiinteistöyhtiöitä.*lähde?*

Saastamoisen isä Alpo Saastamoinen toimi vaatekauppiaana ja jo isoisänsä Paavo Fredrik Saastamoinen toimi kauppiaana. Alpo Saastamoisen kuoltua liikenneonnettomuudessa vuonna 1967 jäi häneltä vaimo Helvi ja 7 pientä lasta.*lähde?*

Seppo Saastamoisen isoveli Paavo Saastamoinen jatkoi sisarusten kanssa isänsä vaateliikkeitä ja lasten vartuttua he alkoivat itse yrittäjiksi. Paavo ja Seppo perustivat halpatavaraketju Makasiinin vuonna 1977 ja siitä kasvoi vuosien saatossa merkittävä toimija ja työllistäjä sekä Savossa että Kainuussa. Ketjussa oli myymälöitä sekä Makasiini- että Maxi-Makasiini-nimillä. Myöhemmin toimintaa laajennettiin Kodintukku-konseptilla.*lähde?*

Veljeksistä Jukka Saastamoinen perusti 1987 yhdessä Sepon kanssa Säästötalo Robinhoodin Kymenlaaksoon, ja siitä kasvoi alueelle merkittävä halpatavaraketju.

Saastamoinen on useana vuonna ollut Kajaanin ja Kainuun suurituloisin asukas.

Saastamoinen on toiminut Tokmannin hallituksen puheenjohtajana vuodesta 2018.

Lähteet
-------

1. ↑  Saastamoinen Seppo Markku s. 1960 Asuinpaikka Kainuu *HS Verokone*.  2012. HS. Viitattu 16.8.2014.
2. ↑  Tästä kuvasta ei miljonääri tykkää ((...synnyinkuntansa Kiuruveden...)) Kaleva. Viitattu 16.8.2014.
3. 1 2  Halpakauppa kannattaa - Kainuun äveriäin on Seppo Saastamoinen  2013. Kaleva. Viitattu 16.8.2014.
4. ↑  Tokmanni ostaa Tarjousmaxin ja Säästötalo Robinhoodin  2005. CapMan. Viitattu 16.8.2014.
5. ↑  Kyösti Kakkonen luopuu Tokmannista  2012. Taloussanomat. Viitattu 16.8.2014.
6. ↑  Saastamoinen on Kymenlaakson Keskinen  2004. Kauppalehti. Viitattu 16.8.2014.
7. ↑
**Seppo Erik Ruohonen** (s. 26. lokakuuta 1946 Kokemäki) on suomalainen insinööri ja järjestö- ja yritysjohtaja, joka on saanut energianeuvoksen arvonimen.

Ruohosen vanhemmat olivat ylikonduktööri Erik Ruohonen ja Elma Ruohonen. Hänen puolisonsa vuodesta 1971 on lääkintävoimistelija Marja-Leena Kaarina Pasanen. Ruohonen tuli ylioppilaaksi Kokemäen yhteiskoulusta 1965 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1971. Hän oli Teknillisen korkeakoulun assistentti 1971, Imatran Voiman käyttö- ja suunnitteluinsinööri 1972–1975, Sähköntuottajien yhteistyövaltuuskunnan valiokuntien sihteeri 1976–1985, Teollisuuden Sähköenergialiiton toimitusjohtaja 1986–1992, Teollisuuden Voimansiirto -yhtiön toimitusjohtaja 1993–1996, Suomen Kantaverkko -yhtiön varatoimitusjohtaja 1997–1998, Fingridin toimitusjohtaja 1999–2000 ja Helsingin Energian toimitusjohtaja 2000–2012. Fingridin johtaja Ruohonen oli 1999–2000 ja Mankala-yhtiön toimitusjohtaja 2002–2012. Hänellä oli ammattiuransa aikana myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Energianeuvoksen arvonimen vuonna 2011 saanut Ruohonen on sotilasarvoltaan reservin kapteeni.

Lähteet
-------

1. 1 2  Annastiina Henttinen: Energianeuvos Seppo Ruohonen (1946–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 16.6.2022.
**Asklepiades** (m.kreik. Ἀσκληπιάδης) (300-luku) oli antiikin kreikkalainen kyyniseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Keisari Julianus Apostata mainitsee hänen vierailleen luonaan Antiokiassa vuonna 362.

Ammianus Marcellinus kuvaa, kuinka Asklepiades tuhosi vahingossa Apollonin temppelin Dafnessa Antiokiassa, kun hänen sytyttämistään kynttilöistä levisi hänen lähdettyään pois tuli temppelin vanhoihin ja kuiviin puurakenteisiin, mikä poltti koko temppelin.

Marcellinuksen mukaan Asklepiades kantoi aina mukanaan *Dea Caelestis* ("Taivaallinen jumalatar") -figuriinia. *Dea Caelestis* oli roomalainen nimi Tanitille, joka oli Karthagon suojelijajumalatar. Asklepiades oli ilmeisesti elossa vielä vuonna 390, kun Quintus Aurelius Symmachus suositteli erästä tämän naispuolista sukulaista eräälle Magnillukselle.

Tertullianus mainitsee toisen Asklepiades-nimisen kyynikon, jonka on täytynyt elää ainakin kaksisataa vuosisataa aiemmin. Tertullianus kertoo tämän ratsastaneen lehmällä ja juoneen välillä maitoa suoraan sen utareesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Julianus: *Puheet* VII.224D.
2. ↑  Ammianus Marcellinus: XXII.13.3.
3. ↑  Symmachus: *Kirjeet*, v. 31
4. ↑  Tertullianus: *Ad Nationes* 2.14.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Asclepiades the Cynic 

Antiikin filosofia – Kyyninen koulukunta

|  |  |
| --- | --- |
| Kreikkalainen aika | Antisthenes · Diogenes · Monimos · Onesikritos · Filiskos · Krates · Hipparkhia · Metrokles · Kleomenes · Bion · Menippos · Menedemos · Kerkidas · Teles |
| Roomalainen aika | Demetrios · Oinomaos · Demonaks · Agathobulos · Sekundos · Peregrinos Proteus · Pankrates · Theagenes · Kreskentios · Herakleios · Asklepiades · Salustios |
Taitolentäjä Seppo Saario ja hänen rakentamansa Pitts S-1 Special OH-XPA.
**Seppo Saario** (12. helmikuuta 1929 Hollola – 31. joulukuuta 2021 Tuusula) oli tunnetuimpia suomalaisia taitolentäjiä**.** Hän aloitti 1950-luvulla Pilvien Huimapäät -esitysryhmän taitolentäjänä ja työskenteli vuosina 1954–1981 liikennelentäjänä Aero Oy:llä/Finnairilla, jossa yleni aina DC-9-lentotoimintaryhmän päälliköksi asti.1960-luvun lopulla Saario lensi tšekkiläistä *Zlin 226 Trener* -taitolentokonetta.. 1970-luvun alussa Saario rakensi Pitts Special -taitolentokoneen, ja samoihin aikoihin hän perusti poikansa Pekka Saarion sekä Raimo Turusen kanssa osastotaitolentoryhmä Red Birdsin, joka esiintyi lentonäytöksissä Suomessa ja ulkomailla. Red Birds -ryhmän jälkeen 1980-luvun puolivälissä Saario jatkoi taitolentokouluttajana ja oli mukana kehittämässä suomalaista urheilutaitolentotoimintaa. Seppo Saarion 1970-luvun Pitts Special (OH-XPA), jonka piirustukset hän hankki Kaliforniasta vuonna 1970 osallistuttuaan siellä Finnairin ensimmäisten lentäjien joukossa DC-9-tyyppikurssille,on edelleen mukana taitolentotoiminnassa, ja se lentää nykyään Arctic Eagles -taitolentoryhmän johtokoneena. Saario oli vuonna 1983 perustetun Suomen Urheilutai­tolentäjät –yhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja.

Yksityiselämä
-------------

Saario avioitui heinäkuussa 1955 Maija Maltamon kanssa. Heille syntyi kolme lasta: pojat Jukka ja Pekka sekä tytär Sari. Molemmista pojista tuli ammattilentäjiä.

Lähteet
-------

* Lentoposti 24.10.2013: Taitolento Suomessa -näyttely Ilmailumuseolla
* Lentoposti 21.03.2017 Arctic Eagles tuo Suomi-taitolennon perinteitä Kaivopuiston lentonäytökseen
* Tiedon Portaat, 1968. Wsoy: Porvoo-Helsinki.

### Viitteet

1. 1 2 3  Suomalaisen taitolennon uranuurtaja Seppo Saario on poissa | lentoposti.fi *www.lentoposti.fi*.  8.1.2022. Viitattu 8.1.2022.
2. 1 2  Muistokirjoitus | Seppo Saario 1929–2021 *Helsingin Sanomat*.  4.2.2022. Viitattu 4.2.2022.
3. ↑  Tänään 50 vuotta sitten.  *Aamulehti*, 20. syyskuuta 2021.
4. ↑  Tiedon Portaat 3, 1968: s.592
5. ↑  Arctic Eagles tuo Suomi-taitolennon perinteitä Kaivopuiston lentonäytökseen | lentoposti.fi *www.lentoposti.fi*.  22.3.2017. Viitattu 22.8.2018.
6. ↑  Urheilutaitolentäjät ry:n 2000-luvun toiminnasta kertova kuva-arkisto.  *Kokoelmat kertovat 1/2015*, 2015.  Suomen Ilmailumuseo.  [{{{www}}} Artikkelin verkkoversio].

Aiheesta muualla
----------------

* Yle Elävä Arkisto: Pilvien huimapäät temppuilivat taivaalla niin että heikkopäistä hirvitti (TV-dokumentissa Seppo Saario muistelee taitolentonäytösten historiaa)
* Mustonen, Harri: Kahleista maan - Ilma-akrobaatteja ja pilvien huimapäitä. Helsinki: Koala-kustannus 2020. ISBN 978-952-229-211-7.
* Seppo Saarion muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Miha Šimenc Dresdenin maailmancupkilpailussa 2019.
**Miha Šimenc** (s. 21. joulukuuta 1995) on slovenialainen maastohiihtäjä.

Šimenc sijoittui nuorten MM-kilpailuissa perinteisen hiihtotavan sprintissä kymmenenneksi 2015. Nuorten talviolympialaisissa 2012 hän oli 10 kilometrin perinteisen kilpailussa seitsemäs. Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2013 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä kuudenneksi ja 7,5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa kahdeksanneksi. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017 hän oli perinteisen sprintissä kymmenes.

Šimenc on kilpaillut aikuisten arvokilpailuissa Lahden MM-kilpailuista 2017 lähtien. Hän on sijoittunut henkilökohtaisilla matkoilla parhaimmillaan perinteisen hiihtotavan sprintissä MM-kilpailuissa 22:nneksi Planicassa 2023 ja olympialaisissa 31:nneksi Pyeongchangissa 2018. Parisprintissä hän on ollut parhaimmillaan kahdeksas Seefeldin MM-kilpailuissa 2019.

Šimenc kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Rukalla marraskuussa 2015. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 22:s Tour de Skihin kuuluneessa Val Mustairin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2016. Yksittäisessä maailmancupkilpailussa hän oli pisteillä ensimmäisen kerran oltuaan 23:s Dresdenin vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2018. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes niin ikään Dresdenin vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2019. Parhaimmillaan hän on sijoittunut seitsemänneksi FIS Ski Touriin kuuluneessa Falunin vapaan hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2020.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Miha Šimenc Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Miha Šimenc** Wikimedia Commonsissa
Lukuteoriassa **neliönjäännöslause** (myös: **neliönjäännösten resiprookkilause**) yhdistää kahden toisen asteen modulaarisen yhtälön ratkeavuuden. Se myös tarjoaa keinon ratkaista jokainen toisen asteen yhtälö modulaarisessa aritmetiikassa.

Lauseen otaksuivat Euler ja Legendre ja ensimmäisen todistuksen lauseelle antoi Gauss vuonna 1796, ollessaan vasta 18-vuotias. Gauss kutsui lausetta *kultaiseksi lauseeksi* ja tutki lausetta niin innokkaasti, että löysi sille ainakin seitsemän erilaista todistusta. Lause on innostanut matemaatikkoja, ja sille tunnetaan jo yli 200 erilaista todistusta.

  

Neliönjäännöslause kuuluu seuraavasti. Olkoon *p* ja *q* kaksi erisuurta paritonta alkulukua. Tällöin *p* ja *q* ovat kongruentteja joko 1:n tai 3:n kanssa modulo 4. Jos vähintään toinen näistä luvuista on kongruentti 1:n kanssa modulo 4, on kongruenssilla

{\displaystyle x^{2}\equiv p\ ({\rm {mod}}\ q)}
ratkaisu {\displaystyle x\in \mathbb {Z} } jos ja vain jos kongruenssilla

{\displaystyle y^{2}\equiv q\ ({\rm {mod}}\ p)}
on ratkaisu {\displaystyle y\in \mathbb {Z} }. (Ratkaisut ovat yleensä erisuuria.) Toisaalta jos luvut *p* ja *q* ovat molemmat alkulukuja jotka ovat kongruentteja 3:n kanssa modulo 4, on kongruenssilla

{\displaystyle x^{2}\equiv p\ ({\rm {mod}}\ q)}
ratkaisu {\displaystyle x\in \mathbb {Z} } jos ja vain jos kongruenssilla

{\displaystyle y^{2}\equiv q\ ({\rm {mod}}\ p)}
ei ole ratkaisua {\displaystyle y\in \mathbb {Z} }.

Legendren symbolista
--------------------

Legendren symbolin avulla saadaan:

{\displaystyle \left({\frac {a}{p}}\right)=\left\{{\begin{matrix}1&\mathrm {jos} \ a\ \mathrm {on\ neli{\ddot {o}}\ modulo\ } p,\\0&\mathrm {jos\ } p\ \mathrm {jakaa\ } a,\\-1&\mathrm {muutoin,} \end{matrix}}\right.}
Neliönjäännöslause voidaan esittää lyhyesti Legendren symbolin avulla:

{\displaystyle \left({\frac {p}{q}}\right)\left({\frac {q}{p}}\right)=(-1)^{(p-1)(q-1)/4}.}
Koska {\displaystyle (p-1)(q-1)/4} on parillinen jos joko *p* tai *q* on kongruentti 1 mod 4, ja pariton jos ja vain jos molemmat *p* ja *q* ovat kongruentteja 3 mod 4, {\displaystyle \left({\frac {p}{q}}\right)\left({\frac {q}{p}}\right)} on 1 jos joko *p* tai *q* on kongruentti 1 mod 4, ja on yhtä suuri kuin –1 jos molemmat *p* ja *q* ovat kongruentteja 3 mod 4. 

Neliönjäännöslause voidaan yleistää korkeammille potensseille kuin 2, mutta koska kaksi luvun 1 kuutiojuurista ovat kompleksilukuja, kuutionjäännöslause sisältää välttämättä muitakin kuin rationaalilukuja. Sama pätee kolmosta suuremmillekin potensseille.

Gaussin lemma kertoo neliönjäännösten ominaisuuksista ja Gauss käytti lemmaansa kahdessa neliönjäännöslauseen todistuksessaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Proofs of the Quadratic Reciprocity Law *rzuser.uni-heidelberg.de*. Viitattu 15.7.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Neliönjäännöslause MathWorldissä.
* Lauseen kaksi todistusta (Arkistoitu – Internet Archive)
Hadelöv vuonna 2015
**Andreas Hadelöv** (s. 23. heinäkuuta 1975 Kiiruna, Ruotsi) on ruotsalainen entinen jääkiekkomaalivahti. Hän oli perhostyylin maalivahti. Hadelöv on Elitserienin/SHL:n kaikkien aikojen eniten otteluita pelannut maalivahti. Hänellä oli kauden 2011–2012 päättyessä takanaan 529 runkosarjaottelua. Nykyään Hadelöv toimii HockeyAllsvenskan-joukkue Malmö Redhawksin maalivahtivalmentajana.

Ura
---

### Seuraura

Hadelöv on IFK Kirunan kasvatti. Hän kuului Kiruna IF:n miesten joukkueeseen jo 16-vuotiaana kaudella 1991–1992 Ruotsin I-divisioonassa. Hadelöv pelasi sarjaa kevääseen 1996 saakka, jonka jälkeen hän siirtyi kaudeksi 1996–1997 Elitserien-joukkue Djurgårdens IF:ään. Hadelöv pelasi siellä tulokaskaudellaan 21 runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua. Toisella kaudellaan 1997–1998 hän kävi yhteensä 17 ottelun verran lainalla I-divisioonan Väsby IK:ssa ja Hammarby IF:ssä. Djurgårdenissa Hadelöv voitti kakkosmaalivahtina Elitserien-hopeaa keväällä 1998.

Kaudeksi 1998–1999 Hadelöv siirtyi Malmö Redhawksiin. Hän kantoi runkosarjassa suurimman osan joukkueen torjuntavastuusta, mutta jäi kevään 1999 pudotuspeleissä kakkosmaalivahdiksi Andrew Vernerille. Kaudella 1999–2000 Hadelöv vakiinnutti paikkansa joukkueen ykkösmaalivahtina. Hän pelasi Elitserienin tähdistöottelussa vuosina 2000 ja 2001. Viimeisellä Malmö-kaudellaan 2004–2005 Hadelöv kävi myös yhdeksän ottelun lainalla HockeyAllsvenskanin Växjö Lakersissa. Malmö ajautui keväällä 2005 Elitserienin karsintoihin ja putosi kauden päätteeksi sarjatasoa alemmas.

Malmön pudottua HockeyAllsvenskaniin Hadelöv jatkoi uraansa kaudella 2005–2006 samassa sarjassa, mutta Skellefteå AIK:n joukkueessa. Hän oli nostamassa joukkuetta Elitserieniin kaudeksi 2006–2007. Hadelöv torjui Skellefteålle Elitserien-hopeaa keväällä 2011, mutta kaudella 2011–2012 hän putosi joukkueen kakkosmaalivahdiksi Joacim Erikssonin taakse. Hadelöv voitti kauden päätteeksi taas Elitserien-hopeaa ja päätti ammattilaisuransa kevääseen 2012.

### Maajoukkueura

Hadelöv oli Ruotsin kolmosmaalivahti MM-kilpailuissa vuosina 2000 ja 2001, joista jälkimmäinen turnaus päättyi pronssiin. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon kuitenkin vain kahdessa ottelussa luukkuvahtina vuoden 2000 turnauksessa.

Pelaajauran jälkeen
-------------------

Kaudesta 2013–2014 Hadelöv on toiminut HockeyAllsvenskan-joukkue Malmö Redhawksin maalivahtivalmentajana.

Lähteet
-------

* Andreas Hadelöv The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Andreas Hadelöv *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Andreas Hadelöv *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. 1 2  Eurohockey.net
Psyttáleia  
ΨυττάλειαPsyttáleian saari ilmasta nähtynä.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
37°56′27″N, 23°35′19″E, PireusPireus, AttikaKreikka |
| Saariryhmä | 
Argo-Saroniset saaret |
| Vesialue | 
Saroninlahti |
| Pinta-ala | 
0,375 km² |

Väestö| Asukasluku | 
0 |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Psyttáleia** (kreik. Ψυττάλεια; transl. myös *Psittália*) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Argo-Saronisten saarten saariryhmään ja sijaitsee Saroninlahdessa Pireuksen sataman edustalla sen ja Salamiin saaren välissä. Saaren pinta-ala on 0,375 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Psyttáleia kuuluu Pireuksen kuntaan, Pireuksen alueyksikköön ja Attikan alueeseen.

Saarella on Euroopan suurin jätevedenpuhdistamo, jossa puhdistetaan koko Attikan alueen jätevedet. Se täyttää lähes koko saaren. Saarella on myös majakka.

Kartta Salamiin meritaistelusta Psyttáleian saaren ympärillä.

Historia
--------

Psyttáleia päätyi keskelle Salamiin meritaistelua vuonna 480 eaa. Tuolloin persialaiset ryhmittivät oman ja liittolaistensa laivaston saaren eteläpuolelle, sekä valtasivat saaren voidakseen siten pelastaa taistelussa sinne ajautuvat omat laivat ja miehet ja tuhota sinne ajautuvat viholliset. Laivasto kohtasi Ateenan ja sen liittolaisten laivaston saaren pohjoispuolella Salamiin edustalla. Ateenalaisten voitettua he valtasivat Psyttáleian takaisin ja surmasivat kaikki siellä olleet persialaiset.

Lähteet
-------

1. ↑  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Psyttaleia *Hellenica*. Viitattu 3.8.2015.
3. ↑  Herodotos: *Historiateos* VIII.76, VIII.95.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Psyttáleia** Wikimedia Commonsissa

Argo-Saroniset saaret

|  |  |
| --- | --- |
| Pääsaaret | 
* Agkístri
* Aígina
* Dokós
* Hydra
* Póros
* Salamis
* Spétses

 |
| Pienemmät saaret | 
* Ágios Geórgios (Hydra)
* Ágios Geórgios (Salamis)
* Ágios Ioánnis (Aígina)
* Ágios Ioánnis (Hydra)
* Ágios Nikólaos
* Ágios Pétros
* Ágios Thomás
* Arsída
* Boúrtzi
* Doroúsa
* Falkonéra
* Fléves
* Kivotós
* Koronída
* Koumoundoúrou
* Kyrá
* Lagoúsa
* Lagousáki
* Ledoú
* Léros
* Makrónisos (Aígina)
* Makrónisos (Mégara)
* Metópi
* Módi
* Moní
* Pacháki
* Páchi
* Pátroklos
* Pétasi
* Plateiá (Aígina)
* Plateiá (Argolis)
* Plateiá (Korinthia)
* Platonísi
* Prasoú
* Psilí
* Psyttáleia
* Revythoúsa
* Ovriós
* Rómvi
* Skyllí
* Spathí
* Spetsopoúla
* Stachtorrói
* Stavronísi
* Tragonísi
* Tríkeri
* Velopoúla
* Ypsilí

 |
Martti Parantainen 1930-luvun alkupuolella.
**Martti Mathias Parantainen** (1. lokakuuta 1903 Helsinki – 25. marraskuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen sotilaskapellimestari ja musiikkieverstiluutnantti.

Martti Parantaisen vanhemmat olivat kapellimestari August Parantainen ja Saima Cecilia Helin ja puoliso vuodesta 1927 Astrid Victoria Heikkinen. Parantainen opiskeli Helsingin konservatoriossa vuodesta 1920 ja suoritti sotilaskapellimestarin ja laulunopettajan tutkinnot 1926. Vuodesta 1935 hän toimi sotilaskapellimestarina eri joukko-osastoissa. Vuonna 1951 hänet nimitettiin puolustusvoimien ylikapellimestariksi, virkaa hän hoiti vuoteen 1964. Parantainen toimi Viipurin musiikkiopiston opettajana 1945–1951. Vuoden 1952 Helsingin olympialaisissa hän oli kisojen soittokunnan ylikapellimestari. Parantainen julkaisi nuottikokoelmia, sävelsi ja sovitti musiikkia ja johti useita eri orkestereita, muun muassa Hämeenlinnan kaupunginorkesteria kapellimestarina ja Lahden kaupunginorkesteria toisena johtajana. Parantainen oli puolustusvoimien soitto-oppilaskoulun ja Helsingin Varuskuntasoittokunnan johtaja 1951–1964.

Parantainen ylennettiin reservin vänrikiksi 1927, musiikkiluutnantiksi 1938, musiikkikapteeniksi 1941 ja musiikkimajuriksi 1951. Musiikkieverstiluutnantiksi hänet ylennettiin 1964.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Havu, I. – Poijärvi, L. Arvi P. – Immonen, K. J. (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja): Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1960*, s. 659. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1960.
2. 1 2  Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 2.12.1975, s. 15.
3. 1 2  *Otavan Iso Musiikkitietosanakirja 4*, s. 542. Helsinki 1978. ISBN 951-1-04763-9


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Miguel Ángel Rodríguez Echeverria** (s. 9. tammikuuta 1940) on costaricalainen ekonomisti, asianajaja, liikemies ja poliitikko. Hän palveli Costa Rican presidenttinä vuodesta 1998 vuoteen 2002 ja oli lyhyesti Amerikan valtioiden järjestö OAS:n pääsihteerinä vuonna 2004, ennen kuin joutui eroamaan ja palaamaan kotimaahansa syytettynä taloudellisista väärinkäytöksistä presidenttikaudellaan. Huhtikuussa 2011 hänet tuomittiin viideksi vuodeksi vankilaan korruptiosta. Joulukuussa 2012 hänet vapautettiin vetoomustuomioistuimessa, mutta tapaus otettiin uudelleen käsittelyyn 2014. Tapaus liittyi Alcateliin, joka toimitti maahan 400 000 matkapuhelinlinjaa.

Nuoruusvuodet
-------------

Rodríguez opiskeli kauppatieteitä ensin Costa Rican yliopistossa ja sitten Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä, mistä hän väitteli vuonna 1966.

Poliittinen ura
---------------

Rodríguez pyrki kolme kertaa presidentiksi. Vuonna 1990 hän hävisi puolueen ehdokkuuden Rafael Ángel Calderónille Vuonna 1994 hän voitti puolueensa ehdokkuuden, mutta hävisi vaalit María José Figueresille. Lopulta hän pääsi läpi vuonna 1998. Huolimatta hänen kokemuksestaan taloustieteilijänä ja liikemiehenä, hänen presidenttikauttaan pidettiin yleisesti tehottomana. Ehdotetut vapaan markkinatalouden uudistukset, mukaan lukien suunnitelma lopettaa valtion monopoli televiestintäalalla, kaatuivat ammattiliittojen ja virkamiesten vastustukseen. Hän onnistui kuitenkin uudistamaan ja osittain yksityistämään eläkejärjestelmän ja tärkeimmän sataman Tyynellämerellä (Caldera).

### Poliittiset näkemykset

Rodríguez suosi markkinoiden uudistuksia ja talouden avaamista, jotta maahan saataisiin ulkomaisia investointeja. Hänen kaudellaan maa allekirjoitti useita vapaakauppasopimuksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Rodríguez condenado por instigar a pago de dádivas (Arkistoitu – Internet Archive) *Nacion* (espanjaksi)
2. ↑  Court overturns acquittal of Costa Rica's former President Miguel Ángel Rodríguez on influence-peddling charges, orders new review of case *Tico Times*.  2014. Viitattu 25.8.2016.
3. ↑  For 2nd time, appeals court overturns conviction of Costa Rica ex-President Miguel Ángel Rodríguez *Tico Times*.  2015. Viitattu 26.8.2016.
4. 1 2  Miguel Ángel Rodríguez Echeverria, former president *OAS*. Viitattu 26.8.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Miguel Ángel Rodríguez
**Psyyke** on vuonna 1982 perustettu porilainen rockyhtye, joka oli yksi Suomen ensimmäisiä goottirock/post punk-yhtyeitä yhdessä muun muassa Mustan Paraatin ja toisen porilaisyhtyeen Hexenhausin kanssa.

Historia
--------

Psyyke aloitti toimintansa nimellä Arbeit macht frei, joka nopeasti lyheni muotoon Arbeit ja muuttui edelleen yhtyeen nykyiseksi nimeksi. Vuonna 1983 Psyyke julkaisi omakustanteena singlen *Temppeli*, B-puolellaan kappale *Neondertal*. Pari vuotta myöhemmin yhtye muutti tyyliään Dingon menestyksen ja porirock-buumin myötä pop-vaikutteiseksi ja sai levytyssopimuksen Finnlevyn kanssa. Lopputulokseksi jäi ainoastaan yksi Kräk-levymerkille tehty maxisingle sekä keikkailua Dingon jäähallikiertueen lämmittelijänä, jonka jälkeen yhtye lopetti.

Vuonna 1984 osa yhtyeen jäsenistä perusti sivuprojektiksi Wolfmenin, josta myöhemmin muodostui soittajien ykkösbändi. Psyyke aktivoitui uudelleen vuonna 1996, jolloin julkaistiin kokoelma-CD *Päästä eläin esiin*. Se sisälsi myös yhden kokonaan uuden kappaleen sekä uudet versiot yhtyeen debyyttisinglen kappaleista. Psyyke aloitti keikkailun jälleen 2000-luvulla helsinkiläisen Silent Scream -yhtyeen Matthew Pallasojan innoittamana ja vuonna 2014 Svart Records julkaisi kokoelman, joka sisältää yhtyeen kaiken vuosina 1983–1985 äänittämän materiaalin.

Diskografia
-----------

Kokoelmat
* *Päästä Eläin Esiin* (1996)
* *Äänitteitä 1983–1985* (2013)
* *1983–1985* (2014)

Singlet
* *Temppeli* (1983)
* *Ruusutarha* (1986)

Lähteet
-------

1. 1 2  Psyyke Mikseri.net. Viitattu 24.5.2015.
2. 1 2  Lumous Festival 2012  27.7.2012. Festarit.org.  Arkistoitu 24.5.2015. Viitattu 24.5.2015.
3. ↑  Psyyke: 1983 – 1985  20.8.2014. Mesta.net. Viitattu 24.5.2015.
Reaaliarvoinen neliöjuurifunktio on määritelty ei-negatiivisilla reaaliluvuilla.
**Neliöjuurifunktio** on matematiikassa yleisesti käytetty yhden muuttujan juuri- ja potenssifunktio, joka voidaan esittää muodoissa

{\displaystyle f(x)={\sqrt {x}}=x^{\frac {1}{2}}}.
Neliöjuuren määritelmästä johtuen sen määrittelyjoukko on {\displaystyle \left[0,\infty \right)\ eli\ 0\leqslant x}. Neliöjuurifunktion kuvaaja on puolikas paraabeli, jonka huippu on origossa, symmetria-akseli *x*-akselilla sekä kylki *x*-akselin yläpuolella.

Neliöjuuren laskeminen tunnettiin jo muinoin babylonialaisilla, jossa sen laskemiseksi oli kehitetty iterointiomenetelmäkin. Neliöjuurilla on runsaasti geometrisia, taloudellis-teknisiä tai muita sovelluksia, joissa käytetään muun muassa neliöllisesti verrannollisia suureita.

Ominaisuuksia
-------------

Neliöjuurifunktio ei ole parillinen tai pariton, sillä se ei ole määritelty reaalilukujen negatiivisilla arvoilla. Määrittelyalueessaan se on aidosti kasvavana monotoninen. Sen pienin arvo on samalla funktion ainoa nollakohta, joka sijaitsee origossa. Funktio saa siten aina positiivisia arvoja ja vain origossa se saa arvon nolla.

Neliöjuurifunktio on kuvauksena {\displaystyle f:\left[0,\infty \right)\rightarrow \mathbb {R} } injektio ja {\displaystyle f:\left[0,\infty \right)\rightarrow \left[0,\infty \right)} surjektio, joka on samalla myös bijektio. 

Myös kuvaus {\displaystyle f:\mathbb {R} \rightarrow \mathbb {C} } on mahdollinen, kun negatiivisten lukujen neliöjuuret kuvautuvat kompleksilukuihin. Maalijoukkona on kuitenkin imaginaariluvut, joka on kompleksilukujen osajoukko.

Neliöjuurifunktion käänteisfunktio on {\displaystyle f^{-1}(x)=x^{2}} , kun {\displaystyle f^{-1}:\left[0,\infty \right)\rightarrow \left[0,\infty \right)}. 

Derivaattafunktion arvot ovat puolet neliöjuuren käänteisluvuista

{\displaystyle f'(x)={\frac {1}{2{\sqrt {x}}}}}
eikä se ole määritelty origossa. Funktion integraalifunktio on 

{\displaystyle F(x)=\int {\sqrt {x}}\,dx={\frac {2}{3}}x{\sqrt {x}}+C={\frac {2}{3}}\left({\sqrt {x}}\right)^{3}+C}.
Kompleksilukujen neliöjuuret lasketaaneri tavalla.

*Pääartikkeli: Kompleksinen neliöjuuri*

Katso myös
----------

Artikkelissa neliöjuuri on selvitelty tarkemmin **neliöjuuri laskutoimituksena**.

Lähteet
-------

* Boyer, Carl B. & Merzbach, Uta C.: *Tieteiden kuningatar – Matematiikan historia, osa I*. Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki: Art House, 1994. ISBN 951-884-150-0.

* Seppänen, Raimo et al.: *MAOL*. (lukion taulukkokirja). Helsinki: Otava, 2006. ISBN 951-1-20607-9.

### Viitteet

1. ↑  Boyer, s. 51–77
**Miguel de Cervantes** oli Espanjan laivaston vuonna 1928 vesillelaskettu Almirante Cervera -luokan risteilijä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Almirante Cervera -luokka*
Alus tilattiin Sociedad Española de Construcción Navalilta Ferrolista, missä köli laskettiin 27. elokuuta 1926. Alus laskettiin vesille 17. toukokuuta 1929 ja otettiin palvelukseen 10. helmikuuta 1930.

Palvelus
--------

Espanjan sisällissodassa alus liittyi tasavaltalaisten laivastoon. Espanjan laivaston sukellusvene *Torricelli*, joka oli naamioitu kansallismielisten *General Molaksi*, torpedoi 22. marraskuuta 1936 Cartagenan edustalla ankkurissa olleen aluksen. Alus oli korjattavana Cartagenassa, kunnes se tasavaltalaisten kärsittyä tappion siirtyi 1939 Bizerteen internoitavaksi.

Vuoden 1942 loppuun alus oli palveluskelvottomana Ferrolissa, missä alus vaurioitui pahoin tulipalossa toukokuussa 1943. Alus modernisoitiin. Alus osallistui kesäkuussa 1953 Espanjan edustajana Spitheadissä Elizabeth II kruunajaisten yhteydessä järjestettyyn laivastokatselmukseen. Alus poistettiin 1958 palveluksesta ja myytiin romutettavaksi huhtikuussa 1964.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Whitley, M. J. s. 216
2. ↑  Whitley, M. J. s. 217
3. ↑  Whitley, M. J. s. 217-218

*Almirante Cervera* -luokan raskaat risteilijät

|  |
| --- |
| *Príncipe Alfonso* - *Almirante Cervera* - *Miguel de Cervantes* |
| Edeltäjä: Blas de Lezo -luokka – Seuraaja: Canarias-luokka |
**Miguel Ángel Girollet** (16. tammikuuta 1947 Buenos Aires, Argentiina – 24. huhtikuuta 1996 Madrid, Espanja) oli argentiinalainen kitaristi.

Girollet opiskeli Juan José Castro -maakuntakonservatoriossa Buenos Airesissa Graciela Pomponion ja Jorge Martínez Záraten johdolla. Hän täydensi opintojaan kolmen vuoden ajan opettajinaan Abel Carlevaro ja Ljerko Spiller. Girollet esiintyi muun muassa Buenos Airesin Teatro Colónissa, New Yorkin Carnegie Hallissa, Berliinin filharmoniassa, Moskovan Pjotr Tšaikovski -konserttisalissa ja Madridin Auditorio Nacional de Músicassa. Hän suuntasi kiertueillaan lukuisiin Euroopan maihin, entisen Neuvostoliiton alueelle sekä eri maihin Pohjois-, Väli- ja Etelä-Amerikoissa. Hän esiintyi lukuisten orkesterien, kuten Argentiinan kansallisen sinfoniaorkesterin ja Buenos Airesin filharmonisen orkesterin solistina.

Girolletin ohjelmisto kattoi musiikkia 1500-luvulta hänen oman aikansa teoksiin. Vuonna 1986 hän kantaesitti Buenos Airesin filharmonisen orkesterin solistina Lalo Schifrinin kitarakonserton. Girollet työskenteli opetustehtävissä Porto Alegren kansainvälisessä seminaarissa Brasiliassa ja Collegium Musicum de Buenos Airesissa. Lisäksi hän piti kursseja muun muassa Bordeaux'n yliopistossa ja Madridin kuninkaallisessa konservatoriossa.

Girollet sai ensimmäisen palkinnon Promociones Musicalesin kilpailussa vuonna 1970. Hänet palkittiin myös Pariisissa, Genevessä ja Porto Alegressa. Vuonna 1989 hän sai Konex-palkintojen jakotilaisuudessa ansiodiplomin klassisen musiikin kategoriassa. Girollet myös istui itse musiikkikilpailujen tuomaristojen jäsenenä Euroopassa sekä Pohjois- ja Etelä-Amerikoissa. Hän kuoli Madridissa 49 vuoden iässä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Miguel Angel Girollet (Guitar) Bach-Cantatas 2008, viitattu 23.1.2023
2. 1 2 3 4 5  Miguel Ángel Girollet Fundación Konex, viitattu 23.1.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Vaišvilkas kuvattuna piirustuksessa 1500- tai 1600-luvulla.
**Vaišvilkas** tai **Vaišelga** (myös *Vojszalak, Vojšalk, Vaišalgas*, valkoven. Войшалк, ven. Войшелк, puol. *Wojsiełk*; s. ? - k. 9. joulukuuta 1268) oli Liettuan suuriruhtinas vuosina 1264–1267. Hän oli Mindaugasin poika. 

Vaišvilkasin nuoruudesta ei ole kirjallisia lähteitä. Ainoastaan vuonna 1254 hänen mainitaan isänsä Mindaugasin nimissä tehneen sopimuksen Galitsian kuninkaan Danielin kanssa. Sopimuksessa Galitsia luovutti Mustan Rutenian alueen ja sen keskuksen Navahrudakin Liettualle. Sopimuksen lujittamiseksi Danielin poika Shvarn meni naimisiin Vaišvilkasin siskon kanssa. Vaišvilkasista tuli Mustan Rutenian herttua.
Vaišvilkas sai ortodoksisen kasteen ja eli hyvin uskonnollista elämää. Hän muun muassa perusti Lavrashevin luostarin, ryhtyi munkiksi ja lähti pyhiinvaellusmatkalle Athokseen, Kreikkaan. Hän kuitenkin joutui keskeyttämään matkan Balkanin sotien takia ja palasi Navahrudakiin.

Vuonna 1264 hän pakeni Treniotan ja Daumantasin järjestämää murhayritystä, jossa hänen isänsä Mindaugas ja kaksi veljeä saivat surmansa. Myöhemmin Mindaugasin entiset tukijat murhasivat Treniotan. Vaišvilkas liittoutui lankonsa Shvarnin kanssa saadakseen vallan takaisin Mustassa Ruteniassa ja Liettuan suuriruhtinaskunnassa. Seurauksena oli sota Nalšiaa ja Deltuvaa vastaan. Nalšian herttuat Daumantas ja Suksė pakenivat Pskoviin ja Liivinmaalle. Vaišvilkasista tuli Liettuan suuriruhtinas. Kristittynä hän piti yllä hyviä suhteita Saksalaiseen ritarikuntaan ja liiviläisiin. Vuonna 1265 hän hyökkäsi Shvarnin kanssa Puolaan.

Vuonna 1267 Vaišvilkas päätti palata elämään munkkina ja luovutti valtansa Shvarnille. Vuotta myöhemmin Shvarnin veli Lev I murhasi Vaišvilkasin, koska tämä ei ollut jakanut valtaa veljesten kesken. Hänet haudattiin lähelle Neitsyt Marian taivaaseenastumisen kirkkoa Volodymyr-Volynskyissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Древние литовские имена Tomas Baranauskas.  Arkistoitu 6.7.2012. Viitattu 15.6.2010. (venäjäksi)
2. ↑  Simas Sužiedėlis: "Enclyclopedia Lituanica", sivut 29–30. 1970–1978
3. ↑  Kiaupa, Zigmantas, Jūratė Kiaupienė, Albinas Kunevičius: "The History of Lithuania Before 1795 ", sivut 68–69. 2000


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Treniota** | **Liettuan hallitsija** 1264–1267 | Seuraaja:**Shvarn** |
**Kuolema käy kuusi beessä** eli **Isoäiti helvetistä** on Mika Ripatin ohjaama vajaan tunnin mittainen splatter-kauhukomedia vuodelta 1993. Sen ovat käsikirjoittaneet Henri Kapulainen ja Iiro Küttner, ja sen pääosissa näyttelevät Miitta Sorvali, Harri Hyttinen ja Inkeri Nylund.

Juoni
-----

Tammelaisen perhe alkaa tuhlata perintörahoja heti, kun isoäiti kuolee syntymäpäivillään. Mutta kun perhe palaa kaupunkireissulta, on isoäiti taas hengissä ja valmiina puolustautumaan. Pian kuolema alkaa vierailla Tammelaisten osoitteessa 6B sangen taajaan.

Vastaanotto
-----------

*Kuolema käy kuusi beessä* sai tuoreeltaan nihkeitä kritiikkejä. *Demarin* Pertti Lumirae näki siinä kehityskelpoisia ideoita mutta sanoi kokonaisuuden käyvän väsyttäväksi irtojäsenineen ja "sisälmysluetteloineen". *Helsingin Sanomien* Kati Sinisalon mielestä parasta rujossa elokuvassa on "zombiemummon arkisennaseva dialogi".

Elokuva esitettiin Yle Teemalla 25. syyskuuta 2014.

Lähteet
-------

1. ↑  Uusitalo, Kari & Huhtamo, Erkki: *Elävän kuvan vuosikirja 1994*, s. 156. Suomen elokuvasäätiö, 1994. ISBN 951-37-1245-1.
2. ↑  25.09. Kino Suomi: Isoäiti helvetistä ja Howard – verinen iltapäivä, Yle Teema 14.8.2014. Viitattu 19.11.2016.
3. 1 2  Huhtala, Jussi: Torstaina tv:ssä: Unohduksiin painunut kotimainen splatter-kauhuelokuva esittelee irtojäseniä ja zombimummon, *Episodi* 25.9.2014. Viitattu 19.11.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* *Kuolema käy kuusi beessä* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Kuolema käy kuusi beessä* Elonetissä.
**Pentti Olavi Laurila** (27. elokuuta 1927 Humppila – 1. marraskuuta 1990 Alavus) oli suomalainen pankinjohtaja ja sanomalehtien kustantaja, joka toimi myös opettajana ja yrittäjänä ja sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Laurilan vanhemmat olivat maanviljelijä Johannes Laurila ja emäntä Selma Nuutila ja puoliso vuodesta 1954 Leena Maija Salokangas. Laurila opiskeli Turun kristillisessä kansanopistossa, Salon maanviljelyskoulussa ja Mustialan maamiesopistossa, josta hän valmistui agrologiksi. Maatilatalouden ja kirjanpidon opettajana Keuruulla 1951–1954 toimiessaan hän oli myös kunnan raittius- ja nuorisotyönohjaaja. Samalla Laurila täydensi omia opintojaan muun muassa kaupallisilla ja kasvatusopillisilla aineilla.

Pankkialalle Laurila päätyi tultuaan 1954 valituksi Siikaisten Osuuskassan toimitusjohtajaksi. Hän oli samalla Siikaisissa Huhtalan Sähköosuuskunnan toimitusjohtaja 1955–1957 ja vielä Kansaneläkelaitoksen piiriasiamies 1954–1957. Vuonna 1957 hänestä tuli Alavuden Osuuskassan toimitusjohtaja. Lisäksi hän toimi julkisena kaupanvahvistajana ja harjoitti monenlaista yritystoimintaa, erityisesti kustannus- ja kirjapainoalalla. Enimmillään Laurila omisti kuusi paikallislehteä. Lehtiyhtiö Viiskuntaa Laurila johti 1967–1980, toimien alusta pitäen yhtiön johtokunnan puheenjohtajana ja yhtiön ainoana omistajana vuodesta 1974. Laurila omisti silti myös muun muassa konepajateollisuuden sekä kiinteistö- ja rakennusalan yrityksiä. Kiinteistövälittäjän pätevyyden hän hankki vuonna 1969.

Eläkkeelle Laurila jäi Alavuden Seudun Osuuspankin toimitusjohtajan tehtävästä vuonna 1984, mutta toimi senkin jälkeen lehtialalla. Suomen Paikallislehtien Liiton hallituksen puheenjohtaja hän oli vuodesta 1984 vuoteen 1987, jolloin hän luopui viimeisistä lehtiomistuksistaan. Teollisuusneuvoksen arvonimen Laurila sai vuonna 1976.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pentti Laurila *Biografiasampo*. Viitattu 30.1.2022.
2. 1 2  Kuolleita. Teollisuusneuvos Pentti Laurila. *Helsingin Sanomat*, 13.11.1990, s. 4.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |