recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kullervo Karjalainen** (13. heinäkuuta 1932 Kemijärvi – 11. tammikuuta 2021 Rovaniemi) oli suomalainen säveltäjä, laulaja ja opettaja.

Karjalainen suoritti ensin kansakoulunopettajan tutkinnon vuonna 1954 ja aloitti sitten musiikkiopinnot Sibelius-Akatemiassa, jossa hänen opettajinaan toimivat Matti Lehtinen (laulu) ja Jaakko Linjama (sävellys). Hän suoritti lauludiplomin vuonna 1975. Karjalainen työskenteli 1960-luvulla musiikinopettajana Kemissä sekä vuodesta 1975 Kemijärven musiikkiopiston rehtorina.

Karjalaisen musiikki liittyy usein Lappiin ja Lapin luontoon, ja hän käytti sävellyksissään impressionistisia ja pentatonisia keinoja. Hän sävelsi kuoro- ja yksinlauluja, pianokappaleita ja orkesteriteoksia sekä kamarimusiikkia, jonka kokoonpanossa on mukana laulaja.

Hänen musiikistaan on tehty monipuolinen kahden ja puolen tunnin mittainen kooste, joka on kuultavissa internetissä julkaistuna podcastina useiden alustojen vältyksellä.

Teoksia
-------

* Sinfonietta
* Pianokonsertto *Lappalainen*
* *Lappalainen sarja* (yksinlauluja)
* *Arktisia näkyjä* (yksinlauluja)
* *Pohjoinen rakkauskertomus*

Viitteet
--------

1. 1 2  Vapaavuori, Pekka: Säveltäjä inspiroitui Lapista. (Muistokirjoitus.) *Helsingin Sanomat*, 15.2.2021, s. B 13. Artikkelin verkkoversio.
2. 1 2  *Otavan Iso Musiikkitietosanakirja 3*, s. 375. Helsinki 1978. ISBN 951-1-04553-9
Custis Lee
**George Washington Custis Lee** (tunnetaan myös nimellä Custis Lee) (16. syyskuuta 1832 – 18. helmikuuta 1913) oli etelävaltioiden kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa. Hän oli Robert E. Leen ja Mary Anna Custis Leen vanhin poika.

1850–1854 hän kävi West Pointin ja valmistui luokkansa parhain arvosanoin. Hänen isänsä oli ylitarkastaja hänen valmistuessaan. Custis Lee sai komennuksen pioneerijoukkoihin, kuten hänen isänsä ennen häntä, kunnes hän erosi Yhdysvaltain armeijasta keväällä 1861 pian sen jälkeen kun Virginia erosi unionista.

Sisällissodan aikana Custis Lee yleni kenraalimajuriksi ja palveli sodan ajan Jefferson Davisin kenttäadjutanttina. Custis Lee tarjoutui sotavangiksi veljensä Rooneyn tilalle, jotta Rooney sai palata kotiin kuolemansairaan vaimonsa luokse. Sodan loppuvaiheessa Custis Lee komensi joukkoja kentällä ja jäi sotavangiksi ensimmäisessä taistelussaan Saylor's Creekissä kolme päivää ennen kuin hänen isänsä antautui Ulysses S. Grantille Appomattoxin käräjätalolla. 

Sodan jälkeen hän voitti oikeusjutun valtiota vastaan ja sai sukutilansa, Arlington Housen itselleen. Hän huomasi, ettei kykene ylläpitämään sitä ja myi sen takaisin valtiolle.

Isänsä kuoleman jälkeen hän oli Washingtonin ja Leen yliopiston rehtori vuodesta 1871 vuoteen 1897. Hänet on haudattu Leen kappeliin Lexingtoniin Virginiaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  George Washington Custis Lee *Arlington House, The Robert E. Lee Memorial*. Viitattu 15.7.2017.
2. ↑  Patrick Schroeder: The Battles of Sailor's Creek *Encyclopedia Virginia*. Viitattu 15.7.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:George Washington Custis Lee
**Hämeenkyrön kotiseutumuseo** sijaitsee Hämeenkyrössä vuonna 1820 valmistuneessa, entisessä kruunun viljamakasiinissa. Kaksikerroksisen viljamakasiiniin sisätilat on kunnostettu lähes kokonaan paremmin museokäyttöön sopiviksi. Yksi vanha viljalaari on jätetty muistuttamaan rakennuksen alkuperäisestä käyttötarkoituksesta. Kotiseutumuseossa voi tutustua entisajan käsityötaitoon, perinnerakentamiseen ja työväenhistoriaan. Museolla on noin 4000, pääosin Hämeenkyröstä kootun, esineen kokoelma. Museoesineet on laitettu näytille aihekokonaisuuksien mukaan ja museon useat tunnelmalliset osastot kertovat havainnollisesti alueen elämästä menneinä aikoina.

Lähteet
-------

1. ↑  Salatut museot *jalkipeli.net*.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Hämeenkyrön kotiseutumuseo (Q116029142)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | museo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Hämeenkyrö |
|  |
| katuosoite | Härkikuja 14 39100 Hämeenkyrö, Finland |
|  |
| koordinaatit | 61°38′08″N 23°11′24″E﻿ / ﻿61.6354343°N 23.1900904°E﻿ / 61.6354343; 23.1900904 |
|  |
|  |

 |
**Lars Josef Achrén** (21. tammikuuta 1811 Oravainen – 13. elokuuta 1842 Munsala) oli herännäinen suomalainen pappi.

Achrénin vanhemmat olivat kappalainen Matias Achrén ja Elisabet Ulf. Hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1832 ja pappistutkinnon 1833 ja toimi sitten väliaikaisena pappina useissa Etelä-Pohjanmaan seurakunnissa. Herännäisyyteen kääntynyt Achrén käänsi ruotsiksi Anders Björkqvistin tunnetun postillan, käännös ilmestyi 1843 nimellä *Trons Öfning till salighet*.

Achrénin puoliso vuodesta 1838 oli Charlotta Fredrika Stenbäck, runoilija Lauri Stenbäckin sisar.

Lähteet
-------

* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivut 5-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Kotivuori, Yrjö: Lars Josef Achrén. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Viitattu 14.12.2013.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Leon Spierer** (s. 1928 Berliini) on argentiinalais-saksalainen viulisti, joka toimi 1963–1993 Berliinin filharmonikkojen ensimmäisenä konserttimestarina, siitä 26 vuotta Herbert von Karajanin kapellimestarikaudella. Sitä ennen hän toimi 1958–1963 samassa tehtävässä Tukholman kuninkaallisessa filharmonisessa orkesterissa.

Kahdeksaa kieltä sujuvasti puhuva Spierer syntyi 1928 Berliinissä venäläis-puolalaiseen musiikkisukuun. 1930-luvulla perhe lähti Saksasta ensin Luxemburgiin, jossa Leon-poika aloitti viuluopintonsa, ja sieltä Argentiinaan vuonna 1937. Argentiinassa Spierer opiskeli kroatialaissyntyisen Ljerko Spillerin johdolla. Viulun rinnalla Spierer opiskeli laskentaa ja rahoitusta ja suoritti tilintarkastajatutkinnon. Vuonna 1955 Leon Spierer sai British Councilin stipendin Lontooseen opiskelemaan Max Rostalin johdolla. Hänen toimi konserttimestarina ensin vuoden verran Nürnbergissä, sitten oopperaorkesterissa Bremenissä, kunnes sai paikan Tukholman kuninkaallisesta orkesterista 1958 ja Berliinin Filharmonikoista vuosiksi 1963–1993. Spierer opettaa yhä yhdysvaltalaisessa YOA Orchestra of the Americas -nuoriso-orkesterissa. Hän on pitänyt useana vuonna mestarikursseja Piitimen musiikkijuhlilla Ruotsin Lapissa.

Vuonna 1969 Spierer sai Saksan musiikkikriitikkojen palkinnon monipuolisuudestaan orkesterimuusikkona.

Leon Spiererin poika on Tukholmassa 1963 syntynyt kapellimestari Carlos Spierer.

Lähteet
-------

1. ↑  Concerto di San Silvestro - Leon Spierer, direttore (uudenvuodenkonsertin käsiohjelma)  2014. Orchestra del Teatro Olimpico.  Arkistoitu 4.4.2016. Viitattu 12.3.2015. (italiaksi)
2. 1 2  Tabora, Manuel: Interview for Violinist.com with Leon Spierer, first concertmaster of Berliner Philharmoniker, 1963-93, Violinist.com 1.2.2011, viitattu 11.3.2015.
3. ↑  Leon Spierer, Stamps Profiles, Frost School of Music, University of Miami, viitattu 11.3.2015.
4. ↑  Leon Spierer (Arkistoitu – Internet Archive), YOA Orchestra of the Americas, viitattu 11.3.2015.
5. 1 2  Luks, Joel: A dad's hope: Legendary violinist and son unite for special Father's Day weekend at Texas Music Fest, Culture Map Houston 14.6.2014, viitattu 11.3.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Leon Spierer
**Carlos Armando Gruezo Arboleda** (s. 19. huhtikuuta 1995 Santo Domingo) on ecuadorilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut kesästä 2019 lähtien Bundesliigassa pelaavaa FC Augsburgia. Aiemmin hän edusti Saksassa VfB Stuttgartia ja Yhdysvalloissa FC Dallasia.

Gruezo teki debyyttinsä Ecuadorin A-maajoukkueessa toukokuussa 2014. Hän pelasi vuoden 2014 maailmanmestaruuskilpailuissa kahdessa alkulohkon ottelussa.

Muuta
-----

Gruezon isä Carlos Armando Gruezo Quiñónez on entinen ammattilaisjalkapalloilija, joka pelasi urallaan yhden A-maaottelun Ecuadorin paidassa vuonna 1998. Ammattilaisuransa hän lopetti vuoden 2006 jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Carlos Gruezo Transfermarkt-sivustolla (englanniksi) Viitattu 8.7.2020.

Ecuadorin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Galíndez |
2 Torres |
3 Hincapié |
4 Arboleda |
5 Cifuentes |
6 Pacho |
7 Estupiñán |
8 Gruezo |
9 Preciado |
10 Ibarra |
11 Estrada |
12 Ramírez |
13 Valencia |
14 Arreaga |
15 Mena |
16 Sarmiento |
17 Preciado |
18 Palacios |
19 Plata |
20 Méndez |
21 Franco |
22 Domínguez |
23 Caicedo |
24 Reasco |
25 Porozo |
26 Rodríguez |
Valmentaja Alfaro
**Hämeenkosken kotiseutumuseo** avattiin yleisölle 1958 Hämeen Kosken nuorisoseuran ja Koski-Seuran yhteisenä kotiseutumuseona. Museo siirtyi Hämeen läänin Kosken kunnan omistukseen 1972. Koski Hl (Hämeen läänin) kunta on liittynyt Hollolan kuntaan. Perustajajäsen, tehtailija Hugo Silvonen oli kerännyt ja koonnut lahjoitusesineet erillisiksi osastoiksi yhdessä muiden Koski-Seuran jäsenten, Pauli Paasivirran, Niilo Nikkarin ja Kalevi Koskisen kanssa.

Museokokonaisuuteen kuuluu kolme rakennusta:

Hämäläistalo
------------

Hämäläistalo on Ester ja Toivo lahjoittama Mustiston maatilan entinen päärakennus Etolasta. Siinä on eteinen, isännänhuone ja vierashuone, mikä on kalustettu 1800-luvun tyyliin.

Aitta
-----

Aitta on kaksikerroksinen luhtiaitta Hyväneulasta. Se on siirretty museoalueelle 1958. Aitassa on nahkurin ja suutarin työkaluja ja tarvikkeita.

Viljamakasiini
--------------

Viljamakasiini on rakennettu arkkitehti Engelin piirustusten mukaan 1856. Se toimii esinemuseona, missä ovat omat osastonsa kotitalous-, pellava-, kirkko- ja käsityöläis- sekä kyläkauppatavaroille. 

Alakerrassa kirkko-osaston esineet ovat kootut Hämeenkosken nykyistä varhaisemmista kirkoista kerätyistä esineistä. Kyläkauppaesineet ovat peräisin mm. Toivo Maijalan Mieholan kyläkaupasta sekä Paavo Pekolan Putulan talouskaupasta,.

Yläkerrassa on mm. rekiä, puimakoneita sekä pienoismalli hevoskierto. Hevoskierto on olemassa mm. Artjärven kotiseutumuseossa. Lisäksi yläkerrassa on tuohitöitä ja pukuvitriini.

Alueella on myös:

Kosken sotaveteraanien korsu
----------------------------

Koski Hl oli ennen toista maailmansotaa pioneeripitäjä. Kosken suojeluskunnan vapaaehtoinen maanpuolustustyö keskittyi pioneeriaselajiin, mikä oli 18. joulukuuta 1939 saakka viestijoukkojen kanssa osa yhteistä teknillistä aselajia ranskalaisen 1920-luvun mallin mukaan. Korsun rakensivat Kosken sotaveteraanit 1971, ja sen kunnosti Lions Club Salpakangas 2001. 


| Kohde | Paikka | Aika | Siirretty |
| --- | --- | --- | --- |
| hämäläistalo | 1 |  | Hämeenkosken Etolasta Ester ja Toivo, Mustiston maatilan entinen päärakennus |
| aitta | 2 |  | 1958 luhtiaitta Hämeenkosken Hyväneulasta |
| viljamakasiini | 3 | 1856 | Engelin suunnittelema |

Lähteet
-------

1. ↑  Salatut museot *hamewiki.fi*.

Artikkeliin ei ole liitetty Wikidata-kohdetta.  
 Luo Wikidata-kohde.
Topi Vikstedtin piirtämä *Kerberoksen* humoristinen ilmoitussivu vuodelta 1917.
**Kerberos** oli pääasiassa piirroksille omistettu suomalainen ruotsinkielinen pilalehti, joka ilmestyi vuosina 1917–1921. Lehdestä julkaistiin vuosina 1917–1918 myös suomenkielistä painosta, jossa oli sama kuvitus mutta eri tekstisisältö. *Kerberos*-lehden tunnushahmona oli antiikin mytologian kolmipäinen Kerberos-koira.

*Kerberos* oli omistettu varsinkin pilapiirrostaiteen edistämiselle ja sitä on sanottu suomalaisen pilalehdistön taiteellisesti korkeatasoisimmaksi julkaisuksi. Sen alaotsikkona oli *Konstnärliga publikationen. Tidskrift för satir och humor* ("Taiteellinen julkaisu. Aikakauslehti satiiria ja huumoria varten"). *Kerberoksen* perustivat pilalehti *Fyrenistä* erimielisyyksien vuoksi lähteneet kuvittajat. Lehden toimituskunnan muodostivat Heino Aspelin, Werner von Essen, Oscar Furuhjelm, Albert Gebhard, Carolus Lindberg ja Wäinö Palmqvist. Sekä ruotsin- että suomenkielisen version toimittajana toimi vuonna 1917 Topi Vikstedt. Lehden alkaessa ilmestyä uudelleen sisällissodan jälkeen syksyllä 1918 hänet korvasi Harry Röneholm.

*Kerberos* tuli tunnetuksi nuorten taiteilijoiden esittäytymispaikkana. Siihen piirsivät sen ajat parhaat suomalaiset pilapiirtäjät lukuun ottamatta Eric Vasströmiä, joka pyöritti samaan aikaan omaa kilpailevaa lehteään *Hovnarrenia*. Ahkeria *Kerberoksen* kuvittajia olivat Topi Vikstedt, Väinö Alhonen, Signe Hammarsten-Jansson, Henry Ericsson, Marcus Collin, Jalmari Ruokokoski, Alvar Cawén, Ilmari Aalto ja Eero Nelimarkka. Myös nuori Alvar Aalto piirsi ja kirjoitti lehteen.

*Kerberoksessa* suosittiin sivujen vapaata taittoa ja kokonaan kuvituksella täytettyjä sivuja. Lehden piirtäjät saivat toteuttaa jopa ilmoitus- ja mainossivut vapaan taiteellisen ilmaisun hengessä, jolloin niistä tuli varsin omaperäisiä. Vaikka *Kerberoksen* pääpaino oli kuvituksessa, myös kirjallinen sisältö oli monipuolinen. Kulttuuriliberaali lehti salli kirjoittajilleen vapauden yksilölliseen linjaan ja ilmaisuun. Ruotsinkieliseen laitokseen kirjoittivat muun muassa Ragnar Eklund, Hjalmar Procopé, Aleko Lilius, Arvid Mörne, Axel Gabriels, Max Hanemann, Jarl Hemmer, Kalle Nyström, Jonatan Reuter ja Guy Topelius. Suomenkielisen laitoksen tekstit kirjoitti Väinö Nuorteva ja vierailevina kirjoittajina toimivat muun muassa Ilmari Kianto, Joel Lehtonen, Aaro Hellaakoski, Larin-Kyösti, L. Onerva, Viljo Kojo ja Yrjö Soini. Myöhemmin kirjoittajat vähenivät ja *Kerberos* jouduttiin 1920-luvun alussa lakkauttamaan sen taloudellisen tappiollisuuden vuoksi.

*Kerberoksen* poliittinen linja oli oikeistolainen ja sosialismin vastainen. Se vastusti myös innokkaasti kieltolakia.

Lähteet
-------

* Ari Uino: *Pilalehtien monenkirjava sukupuu*, teoksessa *Suomen lehdistön historia 8: Yleisaikakauslehdet*. Aikakauslehtien liitto/Kustannuskiila 1991.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Uino 1991, s. 340–342.
2. ↑  Uino 1991, s. 324.
3. ↑
**Leon Salamislainen** (m.kreik. Λέον ὁ Σαλαμινίος; 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen, joka mainitaan sekä Platonin *Sokrateen puolustuspuheessa* että Ksenofonin teoksessa *Hellenika*. Kyseessä saattaa olla sama henkilö, joka toimi ateenalaisena kenraalina peloponnesolaissodassa.

Leon Platonilla ja Ksenofonilla
-------------------------------

Ksenofon kuvaa *Hellenikassa* kolmenkymmenen tyrannin, spartalaismielisen oligarkian, valtaa Ateenassa. Hänen mukaansa tyrannia määräsi hyvämaineisen Leon Salamislaisen kuolemaan, vaikka tämä ei ollut tehnyt mitään rikosta.

Platonin *Sokrateen puolustuspuheessa* Sokrates sanoo pelkäävänsä vääryyden tekemistä enemmän kuin kuolemaa. Tämän tueksi hän kertoo kahdesta tapauksesta, joissa hän otti henkilökohtaisen riskin ja syyllistyi kansalaistottelemattomuuteen Ateenan hallinnon edessä. Toinen tapauksista liittyi Leonin pidättämiseen. Tyrannia määräsi Sokrateen ja neljä muuta miestä pidättämään Leonin, jotta tämä tuomittaisiin kuolemaan; muut suostuivat, mutta Sokrates meni kotiinsa.

Näistä todistuksista voidaan päätellä, että Leon oli hyvämaineinen, mutta tuomittiin kuolemaan, ja tämä tuomio nähtiin yleisesti epäoikeudenmukaisena. Todistukset jättävät kuitenkin auki sen, kuka Leon oli.

Leon, kenraali?
---------------

Klassisen filologian tutkija W. James McCoy on tutkinut antiikin aikaisia lähteitä, jotka viittaavat demokratiaa kannattaneeseen ateenalaiseen peloponnesolaissodan aikaiseen kenraaliin nimeltä Leon. McCoy on ehdottanut, että tämä Leon saattaisi olla sama henkilö kuin Leon Salamislainen.

McCoyn mukaan Leon-niminen kenraali oli yksi Ateenan laivaston komentajista. Hän joutui spartalaisten vangiksi, mutta pääsi palaamaan ateenaan kunnioitettuna sotasankarina. McCoy ehdottaa, että tyrannialla olisi ollut motiivi surmauttaa tällainen kunnioitettu demokratiaa kannattanut henkilö, ja sotkea mahdollisimman monta ihmistä tapaukseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Ksenofon: *Hellenika* 2.3.39.
2. ↑  Platon: *Sokrateen puolustuspuhe* eli *Apologia* 32b-e.
3. 1 2  McCoy, W. James: The Identity of Leon.  *The American Journal of Philology*, Summer, 1975, 96. vsk, nro 2, s. 187-199. Artikkelin verkkoversio.
**Heini Salonen** (s. 11. heinäkuuta 1993) on suomalainen tennispelaaja. HVS-Tennistä edustava Salonen on voittanut Suomen mestaruuden ulkokentillä kaksinpelissä vuonna 2008 ja nelinpelissä vuosina 2008 ja 2009 sekä sisäkentillä kaksinpelissä 2008 ja 2010 ja nelinpelissä 2010. Lisäksi hän on edustanut Suomea Fed Cupissa.

Ura
---

Huhtikuussa 2008 Salonen pääsi edustamaan Suomea Fed Cupissa Piia Suomalaisen vetäydyttyä selkävamman takia. Neljästä kaksinpelistään ja kahdesta nelinpelistään hän onnistui voittamaan vain kaksinpelin Andjela Kankarasia vastaan. Elokuussa hän pelasi uransa ensimmäisessä ITF-turnauksessa Savitaipaleella. Hän voitti avauskierroksella Volha Dukon, mutta hävisi toisella kierroksella turnauksen ykkössijoitetulle Hanne Skak Jensenille.

Fed Cupissa 2009 Salonen pääsi pelaamaan nelinpeliä kahdesti Cecilia Estlanderin kanssa maaotteluiden jo ratkettua. Seuraavana vuonna Fed Cupissa hän pääsi pelaamaan maaottelun ratkettua Saana Saarteisen kanssa nelinpeliä. Heinäkuussa alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän tippui kolmannella kierroksella. Tampere Openissa hän voitti avauskierroksella viidenneksi sijoitetun Anett Schüttingin.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen mestarit v:sta 1912 *Tennisverkko*. Suomen Tennisliitto. Viitattu 28.7.2010.
2. 1 2 3  Heini Salonen Billie Jean King Cup -sivustolla (englanniksi)
3. 1 2  Suomi - Armenia 2-1 Fed Cupissa *Tennisverkko*.  30.4.2010. Suomen Tennisliitto.  Arkistoitu 23.4.2014. Viitattu 3.7.2010.
4. ↑  Heini Salonen Fed Cupiin *Tennisverkko*.  9.4.2008. Suomen Tennisliitto. Viitattu 28.7.2010. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Heini Salonen - Activity *wtatour.com*. WTA Tour. Viitattu 23.2.2011. (englanniksi)
6. ↑  Saarteinen/Salonen jatkaa JEM-nelinpelissä *Tennisverkko*.  22.7.2010. Suomen Tennisliitto. Viitattu 28.7.2010. [vanhentunut linkki]
7. ↑  Häviö häämötti – Heini voitti *tampereopen.fi*.  28.7.2010. Tampere Open. Viitattu 28.7.2010. [vanhentunut linkki]
Stilwell (oikealla) kuvassa Tšiang Kai-šekin ja Song Meilingin kanssa.
**Joseph Warren Stilwell** (19. maaliskuuta 1883 Palatka, Florida – 12. lokakuuta 1946 San Francisco, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen neljän tähden kenraali. Hän palveli toisen maailmansodan aikana Kiinassa, joka oli Yhdysvaltojen tapaan sodassa Japania vastaan.

Toinen maailmansota
-------------------

Ennen Kiinan-komennustaan Stilwell palveli Burmassa pysäyttämässä Japanin laajentumista. Vuonna 1942 hänet määrättiin Kiinaan toimimaan Tšiang Kai-šekin esikuntapäällikkönä. Stilwellin erinomainen mandariinikiinan taito, sotilaskomentajan kyvyt sekä aiempi tapaaminen Tšiangin kanssa olivat syitä lähettää hänet Kiinaan. Todellisuudessa Tšiangin ja Stilwellin välit olivat olleet huonot jo heidän ensitapaamisestaan lähtien. Stilwellin mielestä Tšiang oli pelkuri joka pyrki viemään kaiken kunnian itselleen. Tšiang piti taas Stilwelliä töykeänä, määräilevänä ja vallanhimoisena. Myöskään Stillwellin vaatimaa liittoa Guomindangin ja kommunistien välillä Tšiang ei voinut hyväksyä. Kaiken kukkuraksi Tšiangin puhuma Zheijangin murre aiheutti väärinkäsityksiä heidän välilleen ja huononsi entisestään heidän välejään.

Pääosin Kiinan painostuksesta johtuen Yhdysvaltain presidentti Franklin D. Roosevelt kutsui Stilwellin pois Kiinasta 1944 ja siirsi hänet lopulta esikuntatehtäviin kotimaahansa, ilman että hänen paluulleen järjestettiin sen kummempia juhlaseremonioita. Stilwell kuoli mahasyöpään San Franciscossa vuonna 1946 ollessaan vielä armeijan palveluksessa.

Barbara W. Tuchman sai Pulitzer-palkinnon vuonna 1970 kirjasta *Stilwell and the American Experience in China, 1911–45*, joka kertoo Stilwellistä ja laajemmin Yhdysvaltojen toimista Kiinassa toisen maailmansodan aikana.

Vuonna 1991 sodan aikaiseen Kiinan pääkaupunkin Chongqingiin avattiin Stilwellin nimeä kantava museo.

Lähteet
-------

1. ↑  Barbara Tuchman Biography *Biography*.  Arkistoitu 13.4.2019. Viitattu 28.10.2018.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Joseph Stilwell**.
* Chiang Kai-Shek ja amerikkalainen kenraali Stilwell. Radio86.fi.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
	+ 2
* IdRef

 |

 |
**Carl (Calle) Anders Volter Wargh** (sukunimi aik. **Nyman**; 21. maaliskuuta 1895 Vaasa – 10. maaliskuuta 1937) oli suomalainen taidemaalari.

Warghin vanhempansa olivat laivanvarustaja Anders Nyman*lähde?* ja Sofia o.s. Schoultz. Hän opiskeli Münchenin kuninkaallisessa taideakatemiassa vuosina 1913–1914 sekä André Lhoten johdolla Pariisissa vuonna 1920.

Wargh oli opettajana Vapaassa taidekoulussa 1930-luvulla yhdessä Erkki Kuloveden ja William Lönnbergin kanssa. Hän meni naimisiin taiteilija Meri Genetzin kanssa vuonna 1922.

Palkinnot
---------

* II palkinto valtion taidekilpailussa 1932

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Carl (Calle) Anders Volter Wargh (ent. Nyman) *Kuvataiteilijamatrikkeli*. Suomen Taiteilijaseura. Viitattu 11.11.2013.
2. ↑  Ryynänen, Sanna: *Meri Genetz: Levoton sielu*, s. 147. Helsinki: Avain, 2019. ISBN 978-952-304-201-8.
3. ↑  Ryynänen, Sanna: *Meri Genetz: Levoton sielu*, s. 164. Helsinki: Avain, 2019. ISBN 978-952-304-201-8.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Mark Pellegrino** (s. 9. huhtikuuta 1965) on yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten *Lostin* Jacobina sekä esiintymisestään Luciferina sarjassa *Supernatural*.

Ura
---

Pellegrino on näytellyt aktiivisesti 1980-luvun jälkeen. Hän on näytellyt televisiosarjoissa kuten *Dexter*, *Lost*, *Supernatural*, *Teho-osasto*, *Ilman johtolankaa*, *NYPD Blue*, *Grimm* ja *CSI: Crime Scene Investigation*.

Maaliskuussa 2009 hänet otettiin mukaan ABC:n hittisarja *Lostiin* esittämään viidennen kauden viimeisessä jaksossa mysteeristä Jacobia. Hahmo oli ratkaiseva sarjan juonelle ja siten myös iso juttu Pellegrinolle. Kesäkuussa 2009 paljastettiin, että hän oli saanut roolin Luciferina CW:n kauhusarjassa *Supernatural*.

Pellegrino on ateisti.

Lähteet
-------

1. ↑  Supernatural Spoiler News SpiolerTV.blogspot.com.  Arkistoitu 8.7.2011. Viitattu 27.7.2010.
2. ↑  Rubin, Dave: Mark Pellegrino and Dave Rubin discuss Capitalism and the Role of Government (full episode) *YouTube*. The Rubin Report.  "I'm an atheist." Viitattu 14.4.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mark Pellegrino** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee arkkitehtia. Samannimisestä säveltäjästä katso artikkelia Theodor Sörensen.*
C. Th. Sørensen vuonna 1949.
**Søren Carl Theodor Marius Sørensen** (24. heinäkuuta 1893 Altona, Hampuri, Saksa – 12. syyskuuta 1979 Brønshøj-Husum, Kööpenhamina, Tanska) oli tanskalainen maisema-arkkitehti, yksi aikansa merkittävimmistä. Hän edusti modernismia: nykytaide innoitti hänen muotosuunnitteluaan, ja hän otti huomioon myös sosiaaliset näkökohdat, esimerkiksi suunnitellessaan Kööpenhaminan ensimmäistä leikkipuistoa.

Sørensen opiskeli puutarha-alaa vuosina 1908–1916 ja työskenteli piirtäjänä puutarha-arkkitehti Erik Erstad-Jørgensenin palveluksessa vuosina 1916–1922. Hän osallistui Kööpenhaminan kaavoitustyöhön ja julkaisi useita kirjoja ja satoja artikkeleita. Sørensen suunnitteli lukuisia puutarhoja Tanskaan. Hän sai useita huomionosoituksia, esimerkiksi Dannebrogin ritarikunnan kunniamerkin sekä Prinssi Eugenin mitalin vuonna 1972. Hän toimi opettajana Tanskan kuninkaallisessa taideakatemiassa vuodesta 1940 lähtien ja maisema-arkkitehtuurin professorina 1954–1963. Suomalainen Jussi Jännes oli hänen oppilaitaan.

Julkaisuja
----------

* *Om Indretning af Haver*, 1930, 1941 (yhdessä P. Wad’in kanssa).
* *Parkpolitik i Sogn og Købstad*, 1931.
* *Om Haver*, 1939.
* *Buske og Træer*, 1948 (toimittaneet C.Th. Sørensen, Valdemar Jensen ja H. K. Paludan).
* *Frilandsblomster*, 1949 (toimittaneet C.Th. Sørensen, Valdemar Jensen ja H. K. Paludan)
* *Europas Havekunst fra Alhambra til Liselund*, 1959, 1979.
* *The Origin of Garden Art*, 1963.
* *39 Haveplaner: Typiske haver til et typehus*, 1966.
* *Haver: Tanker og arbejder*, 1975.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Carl Valeri** (s. 14. elokuuta 1984 Canberra, Australia) on australialainen jalkapalloilija, joka edustaa A-Leaguessa pelaavaa Melbourne Victorya. Puolustavana keskikenttänä pelaavan Valerin kasvattajaseura on australialainen AIS.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Valeri aloitti ammattilaisuransa Italian suurseurassa Inter Milanissa, jossa hän ei tosin pelannut otteluakaan, vaan oli koko ajan lainalla toisessa italialaisseurassa, SPALissa. Vuonna 2005 hän siirtyi Grossetoon, jossa vietetyn viiden vuoden aikana hän pelasi yli 130 ottelua. Vuonna 2010 tie kävi jälleen italialaisseuraan, US Sassuolo Calcioon, joka voitti Serie B:n 2013 ja nousi Serie A:han. Valeri ei kuitenkaan saanut Serie A:ssa paljoa peliaikaa, joten hän siirtyi 2014 talvella takaisin Serie B:hen, Ternanaan. Vuonna 2014 hän siirtyi kotimaansa Melbourne Victoryyn.

### Maajoukkueura

Valeri kuului Australian joukkueeseen vuoden 2004 kesäolympialaisissa. Maajoukkuedebyyttinsä Valeri teki Australian paidassa 2007 ja on siitä asti kuulunut maan vakiokokoonpanoon. Hän edusti maataan myös vuoden 2010 MM-kisoissa, joissa hän pelasi Australian jokaisessa kolmessa ottelussa.

Lähteet
-------

* 
* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Carl Valeri 

Australian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Schwarzer |
2 Neill |
3 Moore |
4 Cahill |
5 Čulina |
6 Beauchamp |
7 Emerton |
8 Wilkshire |
9 Kennedy |
10 Kewell |
11 Chipperfield |
12 Federici |
13 Grella |
14 Holman |
15 Jedinak |
16 Valeri |
17 Rukavytsya |
18 Galekovic |
19 Garcia |
20 Milligan |
21 Carney |
22 Vidošić |
23 Bresciano |
Valmentaja Verbeek
**Lähdin Istanbuliin: totta ja tarua Euroopasta 1947** on Mika Waltarin matkakertomus vuodelta 1948, jonka kustantaja on WSOY. Toinen painos teoksesta ilmestyi heti samana vuonna 1948 ja kolmas vuonna 2008.

*Lähdin Istanbuliin* ja Waltarin toinen matkakirja *Yksinäisen miehen juna* ovat edelleen suosittuja, sillä uusia matkakertomuksia ilmestyy harvoin. Teokset ilmestyivät vuonna 1954 yhteisniteenä. 

Matkalle lähtö sotien jälkeisessä Suomessa ei ollut aivan yksinkertainen asia, edes Waltarille henkisesti, mutta hän koki sen välttämättömäksi uusia teoksia suunnitellessaan. Ja matkaan lähti eri mies kuin *Yksinäisen miehen junan* aikainen tuore ylioppilas.

Lähtiessään Istanbuliin arkkipiispa Kari Mäkinen otti kirjan matkalukemiseksi ja vertailee kirjoituksessaan runsaan 60 vuoden erottamia omia ja Waltarin kokemuksia matkanteosta ja Istanbulista.

Markéta Hejkalová on kääntänyt teoksen tšekiksi, ja käännös on ilmestynyt vuonna 2003 nimellä *Cesta do Istanbulu*.

|  |  |
| --- | --- |
| Yhteispainos vuodelta 1954. | Kolmas painos vuodelta 2008. |

Lähteet
-------

1. ↑  "Waltari on aina ajankohtainen" *Yle uutiset*.  29.12.2008. Viitattu 30.12.2015.
2. ↑  Panu Rajala: Pääseekö Turkki viimeinkin Eurooppaan? Viitattu 30.12.2015 (pdf)
3. ↑  Kari Mäkinen: Kari Mäkinen matkustaa Waltarin kanssa, (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 30.12.2015
4. ↑  Fennica-tietokanta[vanhentunut linkki]
**Mikael Johansson** (s. 12. kesäkuuta 1966 Huddinge) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edusti Ruotsin maajoukkuetta kaksissa olympialaisissa ja viisissä MM-kilpailuissa, joissa hän saavutti yhden olympiapronssin, kaksi maailmanmestaruutta, kaksi MM-hopeaa ja yhden MM-pronssin. Ruotsin voittaessa maailmanmestaruuden Suomen MM-kilpailuissa 1991 Johansson teki kolme maalia ja sai kuusi syöttöpistettä, millä hän oli joukkueensa kolmanneksi paras pistemies. Kotikisoissa 1995 Ruotsin saavuttaessa hopeaa Johansson teki jälleen kolme maalia ja antoi kuusi maalisyöttöä, millä hän oli joukkueensa paras pistemies. Johansson voitti toisen maailmanmestaruutensa Sveitsin MM-kilpailuissa 1998 ja tuolloin hän oli joukkueensa neljänneksi paras pistemies yhdellä maalilla ja kuudella syötöllä.

Johansson siirtyi vuonna 1985 Huddinge IK:sta pääsarjajoukkue Djurgårdens IF:ään, jossa hän voitti Ruotsin-mestaruuden vuosina 1989, 1990, 1991, 2000 ja 2001. NHL-seura Quebec Nordiques varasi Johanssonin vuoden 1991 varaustilaisuuden seitsemännellä kierroksella 134. varausvuorolla mutta hän ei pelannut koskaan NHL:ssä. Kausina 1992–1997 Johansson edusti sveitsiläisseura EHC Klotenia ja voitti Sveitsin-mestaruuden vuosina 1993, 1994, 1995 ja 1996. Hän päätti pelaajauransa Djurgårdenin kapteenina vuonna 2005.

Johansson palkittiin Ruotsin parhaana pelaajana Guldpuckenilla vuonna 2000. Djurgårdens IF on jäädyttänyt Johanssonin pelinumeron 25 ja EHC Kloten numeron 26.

Pelaajauransa jälkeen Johansson on toiminut valmentajana. Hän on ollut muun muassa Huddinge IK:n ja HC Vita Hästenin päävalmentaja sekä Djurgårdens IF:n apuvalmentaja.

Mikael Johanssonin isoveli Kent "Lill-Kenta" Johansson pelasi myös jääkiekkoa Ruotsin maajoukkueessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mikael Johansson Sveriges olympiska kommitté. Viitattu 3.6.2020. (ruotsiksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7  Mikael Johansson *Eliteprospects*. Viitattu 3.6.2020. (englanniksi)
3. ↑  Honkavaara, Aarne, ym. (toim.): *Jääkiekkokirja 1991–1992*, s. 173, 176. US-Mediat Oy / Kiekkolehti, 1991. ISSN 0784-3321.
4. ↑  Mennander, Ari (päätoim.): *Jääkiekkokirja 1995–1996*, s. 160, 164. Semic Sport Oy, 1995. ISBN 951-876-448-4.
5. ↑  Suikki, Reijo (päätoim.): *Jääkiekkokirja 1998–1999*, s. 156, 160. Egmont Kustannus Oy Ab, 1998. ISBN 951-876-646-0.
6. ↑  Jörnmark, Moa: Listan på tröjorna som hänger i taket *Expressen*.  23.11.2011. Viitattu 3.6.2020. (ruotsiksi)
7. ↑  Reiner, Andreas: Introducing the Kloten Flyers: Over 50 straight years in the top Swiss League  7.8.2014. CHL. Viitattu 3.6.2020. (englanniksi)
**Carl Gustaf Wasenius** (6. syyskuuta 1821 Lieto – 23. helmikuuta 1899 Turku) oli ensimmäisiä pätevän koulutuksen saaneita suomalaisia musiikkialan edustajia.

Henkilöhistoria
---------------

Waseniuksen vanhemmat olivat maanjako-oikeuden sihteeri Nicodemus Wasenius ja Maria Johanna Jahn. Hänen puolisonsa vuodesta 1848 oli Olga Apollonia Emilia Millhausen (k. 1890). Musiikkiarvostelija Karl Fredrik Wasenius oli heidän poikansa. Wasenius opiskeli ensin kellosepäksi, mutta ryhtyi sitten opiskelemaan musiikkia Tukholmassa ja Leipzigissa. Hän toimi 1848−1851 viulunsoittajana ja orkesterinjohtajana Turussa, Porissa ja Helsingissä.

Wasenius toimi sotilaskapellimestarina 1851–1856 ja 1859–1868 sekä musiikinopettajana kouluissa 1855–1885. Samalla hän johti kuoroja ja harrastajaorkestereita. Hän oli keskeinen henkilö Turun musiikkielämässä: hän elvytti Turun Soitannollisen Seuran toiminnan ja oli sen kapellimestari 1868–1872. Hän perusti yhdessä kirkkomuusikko Oscar Pahlmanin kanssa Turun lukkari- ja urkurikoulun, jonka johtaja ja opettaja hän oli 1877–1891.

Taiteellinen tuotanto
---------------------

Wasenius sävelsi musiikkia muun muassa näytelmiin, kantaatin ja kuorolauluja. Hänen sävellyskäsikirjoituksiaan on arkistoituna Kansalliskirjastossa ja Sibelius-museossa. Wasenius julkaisi vuonna 1877 koraalivirsikirjan, jossa on myös kaksi hänen omaa sävellystään, mutta ne eivät ole jääneet käyttöön. Kolmiäänisen laulukirjan hän julkaisi 1884.

### Sävellyksiä

Waseniuksen sävellyksiä ovat muun muassa seuraavat:

* Musiikkia näytelmiin, kuten *Tre friare* (Wecksell 1854), *Bouppteckningen* (Pinello 1855), *Guldkorset* (1858) ja *Auras sångmö* (Malmström 1866)
* Kantaatti
* Kuorolauluja, kuten *Sjung, sjung*, ja marsseja pianolle

Lähteet
-------

1. 1 2  *Otavan Iso tietosanakirja*, osa 9, s. 1070.
2. 1 2  Heikinheimo, Ilmari: *Suomen elämäkerrasto*, s. 809. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.
3. 1 2  Ranta, Sulho: *Carl Gustaf Wasenius*, s. 65-68. Teoksessa: Ranta, Sulho (toim.), *Suomen säveltäjiä*. Porvoo: WSOY, 1945.
4. ↑  Lyyra. (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Riitta Hirvonen, Ystävä sä lapsien.[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Lappalainen, Seija: / Wasenius, Carl Gustaf (1821–1899). *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  1.11.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Lähdejärvi** (ruots. *Källträsket*) on matalahko ja vähähumuksinen järvi Raaseporin ja Inkoon rajalla lounaisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 1,1 neliökilometriä. Etäisyys Tammisaaresta on 18 kilometriä itäkoilliseen ja Helsingistä 68 kilometriä länsilounaaseen. Virallisissa kartoissa ja muissa lähteissä järven ensisijainen nimi on Källträsket.

Maantiede
---------

Lähdejärven mutkittelevan rantaviivan pituus on 10 367 metriä. Etäisyys järven etelärannalta pohjoisrannalle on kolmisen kilometriä. Suurin osa järvestä on Raaseporin alueella, kaakkoinen osa on Inkoon alueella. Lähdejärven itärannan tuntumassa on Plitorna-niminen kahden saaren ryhmä, pohjoinen saari kuuluu Källträsketin luonnonsuojelualueeseen, Raaseporin ja Inkoon raja kulkee eteläisen saaren kautta. Lähdejärvi on suhteellisen tasasyvyinen, suuri osa altaasta on 3–4 metriä syvä. Syvin kohta sijaitsee altaan keskivaiheilla itärannan tuntumassa.

Lähdejärveen virtaa vettä idästä Lomträsketistä, joka sijaitsee Lähdejärven ja Bruksträsketin välissä. Lomträsketin korkeustaso on 3,2 metriä Lähdejärveä ylempi. Lähdejärvestä lähtee laskuoja länteen Kvarnträsketiin, jonka korkeustaso on 1,8 metriä alempi. Lähdejärven ja Kvarnträsketin välissä sijaitsee Vistjärnan. Lähdejärven kaakkoispuolella on pieni Mörtträsket (25,6 metriä mpy).

Lähdejärven ekologinen tila on tyydyttävä, valuma-alue on pääosin metsämaata. Järven vesitilavuus on 3 354 000 kuutiometriä.

Lähdejärvi (81.073.1.008) kuuluu Raseborgs ån valuma-alueeseen (81.073), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Suomenlahden rannikkoalueen päävesistössä (81). Lähdejärvi on Raseborgs ån alueen toiseksi laajin vakavesi, laajin on Lepinjärvi ja kolmanneksi laajin Gålisjön eli Kolijärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Källträsket, vakavesi, Raasepori
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 24.5.2021.
3. 1 2 3 4  Lähdejärvi *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 24.5.2021.
4. ↑  Lähdejärvi. Järviwiki. Viitattu 24.5.2021.
5. ↑  Raseborgs ån valuma-alue (81.073). Järviwiki. Viitattu 24.5.2021.
**Samsung Galaxy M21** on Samsungin 23. maaliskuuta 2020 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 10 Samsungin One UI-käyttöliittymällä.

Tekniset tiedot
---------------

### Muotoilu

Samsung Galaxy M21 -älypuhelimessa on 6,4-tuumainen näyttö FullHD 19,5:9 -resoluutiolla.

### Fyysiset osat

Laitteesta löytyy 2,3 gigahertsin kahdeksanydinprosessori. Laitteessa on 4 gigatavua keskusmuistia ja 64 gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 512 gigatavun microSD-kortilla.

#### Kamerat ja multimedia

Laitteessa on kolme takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 48 megapikseliä, toisen kameran 8 megapikseliä (ultralaajakulmakamera) ja kolmannen kameran 5 mmegapikseliä (syvyystietokamera). Etukameran tarkkuus on 20 megapikseliä.

Videokuvaus voidaan tehdä 2160p (4K) -resoluutiolla 30fps ja 1080p (Full HD) -resoluutiolla 240fps.

### Ohjelmisto

Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 10 Samsungin One UI-käyttöliittymällä.

Lähteet
-------

* PhoneArena: Samsung Galaxy M21
Mikael II ja hänen poikansa Theofilos soliduksessa
**Mikael II** (770–829) oli Bysantin keisari vuosina 820–829. Hän syntyi Amoriumin kaupungissa Fryygiassa, minkä takia häntä kutsuttiin **amorialaiseksi**. Hänestä käytettiin myös lisänimeä **Psellos**, änkyttäjä. Mikael aloitti uransa tavallisena sotilaana mutta yleni aina kenraaliksi asti. 

Hän oli kannattanut entistä aseveljeään Leo V:tä, kun tämä nousi valtaistuimelle vuonna 813. Mikael tuomittiin kuolemaan vuonna 820 sen jälkeen, kun paljastui, että hän oli ollut mukana salajuonessa keisaria vastaan. Mikaelin kannattajien onnistui kuitenkin surmata Leo ja vapauttaa Mikael. Mikaelista tuli uusi keisari ja amorialaisen hallitsijasuvun perustaja. 

Mikael joutui taistelemaan vuosina 822–824 aikana toista valtaa havittelevaa kenraalia, Tuomasta, vastaan. Vuonna 823 muslimit valloittivat Kreetan, ja vuonna 827 alkoivat hyökkäykset Sisiliaa kohti.

Mikael oli ikonoklasti, mutta hän yritti saada aikaiseksi sovun ikonien kannattajien kanssa. Hän sai kuitenkin munkkien vihat niskoilleen, kun hän meni toisen kerran naimisiin, Konstantinos VI:n lesken, entisen nunnan, Eufrosynen kanssa. Mikaelin kuollessa hänen pojastaan Theofiloksesta tuli uusi keisari.

Kirjallisuutta
--------------

* John Julius Norwich: *Byzantium: The Apogee*. Viking, 1991. ISBN 0-394-53779-3.
* Georg Ostrogorsky: *History of the Byzantine State*. Rutgers University Press, 1969. ISBN 0-8135-1198-4.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Leo V** | **Bysantin keisari** | Seuraaja:**Theofilos** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Markku Iisakki Jalonen** (s. 2. syyskuuta 1960 Seinäjoki) on suomalainen toimitusjohtaja. Hän on toiminut Kunnallisen työmarkkinalaitoksen (KT) työmarkkinajohtajana vuodesta 2007 lähtien. Kunnallisesta työmarkkinalaitoksesta tuli Kunta- ja hyvinvointialuetyönantajat KT 1.7.2021. Samasta ajankohdasta alkaen Markku Jalonen nimitettiin Kunta- ja hyvinvointialuetyönantajat KT:n toimitusjohtajaksi.

Jalonen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1979, yhteiskuntatieteiden maisteriksi 1986 ja lisensiaatiksi vuonna 1996 Tampereen yliopistosta. Hänen pääaineensa oli valtio-oppi. Vuosina 1985–1989 Jalonen työskenteli assistentin viransijaisena ja projektitutkijana Tampereen yliopistossa. Jalonen toimi Tampereen Poliisikoulun tuntiopettajana vuosina 1985-1989.

Vuosina 1989–1995 Jalonen oli Kunnallisvirkamiesliiton tutkimusvastaava. Vuosina 1995–2000 hän oli Tehyn sopimusosaston asiamies.*lähde?* Jalonen oli Kunnallisvirkamiesliiton ja sitä seuranneen Julkis- ja yksityisalojen toimihenkilöliitto Jytyn puheenjohtaja vuosina 2001–2006. KT:n apulaisjohtajaksi hän siirtyi 1. syyskuuta 2006 ja 1. helmikuuta 2007 sen työmarkkinajohtajaksi.

Jalonen on ollut neuvottelemassa mm. viimeisimmät keskitetyt työmarkkina- ja eläkeratkaisut eli Raamisopimuksen, Työllisyys- ja kasvusopimuksen, Kilpailukykysopimuksen sekä vuoden 2017 eläkeuudistuksen. Jalonen johtaa Suomen suurimman työmarkkinatoimialan, kunta-alan, työnantajaedunvalvontaa ja neuvotteluita. Tähän mennessä Jalosen johdolla kunta-alalle on sovittu kahdeksan työmarkkinaratkaisua vuosina 2007–2022.

Jalosen luottamustoimia ovat muun muassa Kevan hallituksen jäsen 2020–, Eläketurvakeskuksen hallituksen jäsen 2017-, Arvonimilautakunnan jäsen 2012–, (varapj. 2016-) ja Työllisyysrahaston hallituksen jäsen 2019–, (pj. 2019 ja varapj. 2022). Hän on toiminut aiemmin muun muassa vakuutusyhtiö Kalevan (2001–2006), VVO-yhtymän (2001–2005) ja Koulutusrahaston hallintoneuvostoissa (2007–2018) sekä Työttömyysvakuutusrahaston hallituksessa 2007–2018. Jalonen on ollut Talousneuvoston jäsen vuodesta 2022 alkaen.

Jalonen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Jaloselle on myönnetty Suomen Leijonan komentajamerkki vuonna 2019. Puoluekannaltaan hän edustaa kokoomusta.

Lähteet
-------

1. ↑  *Kuka kukin on 2015*, s. 265. Helsinki: Otava. ISBN 978-951-1-28228-0.
**Kaarlo Olavi Mikael Krogerus** (s. 9. maaliskuuta 1944 Helsinki) toimi 1. joulukuuta 2007 alkaen huhtikuun 2012 loppuun asti Itä-Suomen hovioikeuden presidenttinä.

Krogeruksen isä oli Pielisensuun seurakunnan kirkkoherra Olavi Krogerus. Krogerus kirjoitti ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1961 ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1968 Helsingin yliopistosta. Hän toimi Itä-Suomen hovioikeudessa ensin esittelijänä 1971–1978 ja sittemmin hovioikeudenneuvoksena 1979–1996.

Krogerus nimitettiin korkeimman oikeuden jäseneksi 1. tammikuuta 1997. Hän toimi korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena vuoden 2007 marraskuun loppuun asti.

Krogerus on toiminut kirkkohallituksen maallikkojäsenenä 1986–1996 ja varapuheenjohtajana 1996–2000.

Lähteet
-------

* kko.fi, Mikael Krogerus (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Olavi Snellman Itä-Suomen hovioikeuden presidentiksi *Yle Uutiset*.  21.3.2012. Viitattu 20.10.2022.
2. ↑  Itä-Suomen hovioikeuteen määräaikainen presidentti *Yle Uutiset*.  29.12.2011. Viitattu 20.10.2022.
3. ↑  Entisen Joensuun lyseon oppilaat ovat tavanneet toisiaan luokkakokouksissa lähes 60 vuoden ajan: "Aina kohdatessa tuntuu siltä kuin se olisi ollut eilen" – katso vanhasta luokkakuvasta, mitä 35 oppilaasta tuli *Karjalainen*. Viitattu 30.8.2022.
4. ↑  *Suomen Lakimiehet 2003*, sivu 477.
**Markku Huhtanen** (24. tammikuuta 1976 – 13. maaliskuuta 2006) oli suomalainen jääpalloilija ja jalkapalloilija.

Suomessa Huhtanen edusti koko uransa porilaista Narukerää, jossa hän voitti Suomen mestaruuden vuonna 1999. Hän pelasi yhteensä 13 poikien ja nuorten maaottelua. Vuonna 1994 Huhtanen valittiin Suomen parhaaksi juniorijääpalloilijaksi. Viiden Narukerässä pelatun kauden jälkeen hän siirtyi vuodeksi Norjan pääsarjaan Elitserieniin oslolaiseen IF Readyn joukkueeseen. Seuraavaksi kaudeksi Huhtanen palasi jälleen Narukerään. Vuonna 2004 hän siirtyi Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle I Divisioonaan Ljusdals BK:n riveihin.

Markku Huhtanen kuoli liikenneonnettomuudessa Magalufin kaupungissa Mallorcalla maaliskuussa 2006. Hän jäi auton yliajamaksi suojatiellä. Ljusdals BK oli vielä edellisenä päivänä pelannut ratkaisevan karsintaottelun pääsarjassa säilymisestä Kalixia vastaan. Huhtanen oli ollut Ljusdalille voitokkaasti päättyneissä karsinnoissa joukkueensa parhaita pelaajia, tehden kahdessa ottelussa neljä maalia.

Huhtanen pelasi myös jalkapalloa Musan Salaman riveissä Suomen Kakkosessa. Vuonna 1997 hän edusti FC Jazzia viidessä Veikkausliigan ottelussa.

Saavutukset jääpallossa
-----------------------

* SM-kultaa: 1999
* SM-pronssia: 2002

Lähteet
-------

* International Bandy Database
* Urheilusuomi
* *Narukerä-Veiterä –jääpallo-ottelun käsiohjelma*, 17. maaliskuuta 2006.
* Aimo Miinalainen: *Narukerä 40 – Mestareiden tekijä*.

### Viitteet

1. ↑  Jääpalloilija Markku Huhtanen menehtyi yliajossa  13.3.2006. MTV3. Viitattu 25.4.2012.
2. ↑  Ihjälkörd av smitare  14.3.2006. Aftonbladet. Viitattu 25.4.2012.
3. ↑  Veikkausliigan tilastot. Viitattu 25.4.2012.
| Jeongseon Slalom |
| --- |
| Paikkakunta: | Etelä-Korea Jeongseon,Gangwon, Etelä-Korea |
| Talviurheilukeskus: | Jeongseon Alpine Centre |
| Vuori: | (Gariwangsan) |
| Rinneluokitus: | Musta |
| Miehet |
| Alppiyhdistetyn pujottelu |
| Lähtö: | 745 m |
| Maali: | 545 m |
| Korkeusero: | 200 m |
| Pituus: | 521 m |
| Keskijyrkkyys: | 38,4 % |
| Olympiakilpailu: | 13.2.2018 |
| Naiset |
| Alppiyhdistetyn pujottelu |
| Lähtö: | 724 m |
| Maali: | 545 m |
| Korkeusero: | 179 m |
| Pituus: | 515 m |
| Keskijyrkkyys: | 34,8 % |
| Olympiakilpailu: | 22.2.2018 |
| Katsojakapasiteetti |
| Yhteensä: | 6 500 |
| Istumapaikat: | 3 600 |
| Seisomapaikat: | 2 900 |

**Jeongseon Slalom** on laskettelurinne Jeongseon Alpine Centressä Bukpyeong-myeonissa Jeongseonin piirikunnassa Gangwonin maakunnassa Etelä-Koreassa.

Jeongseon Slalomilla järjestettiin Pyeongchangin 2018 talviolympialaisten alppihiihdon alppiyhdistetyn pujottelukilpailut.

Reitti
------

Jeongseon Slalom sijaitsee vauhtilajirinne Jeongseon Downhillin oikealla puolen, loppuliuku ja maalialue on sama molemmilla laskettelurinteillä. Jeongseon Slalom erkanee Jeongseon Downhillistä noin 840 metriä merenpinnan yläpuolella *Blue Dragon Valley*ssä.

Miesten alppiyhdistetyn pujottelun lähtöpaikka sijaitsee 745 metriä merenpinnan yläpuolella ja naisten alppiyhdistetyn pujottelun lähtöpaikka sijaitsee 724 metriä merenpinnan yläpuolella rinteen jyrkimmän kohdan alapuolella.

Naisten lähtöpaikan jälkeen rinne on suhteellisen loiva, ennen toista jyrkännettä, joka sijaitsee *Arirang Jump* -hyppyrin "alastulossa". Olympialaississa maali sijaitsi 545 metriä merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

* Jeongseon Alpine Centre (Arkistoitu – Internet Archive) PyeongChang2018.com (englanniksi)
* Results - PyeongChang data.fis-ski.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Official Results - Men's Alpine Combined (pdf) *data.fis-ski.com*.  13.2.2018. FIS. Viitattu 28.2.2018. (englanniksi)
**Carl Theodor Mellgren** (8. toukokuuta 1836 Tukholma – 10. syyskuuta 1905 Tukholma) oli ruotsalainen Venäjällä työskennellyt arkkitehti ja akateemikko.

Mellgrenin vanhemmat olivat mitalinkaivertaja Karl Magnus Mellgren ja Natalia Hjorth. Hän sai ylioppilastodistuksen yksityisesti 1854 ja opiskeli sitten Helsingin teknillisessä reaalikoulussa ja Tukholman taideakatemiassa valmistuen arkkitehdiksi.

Mellgren toimi Moskovan kenraalikuvernöörin virkamiehenä 1877–1891 ja hän oli samalla kuvernementinhallinnon rakennusosastolla teknikkona. Hänet aateloitiin Venäjällä 1888 ja hän sai valtioneuvoksen arvonimen.

Rakennuksia
-----------

* Brofeldtin talon muutostyöt, Helsinki 1863

Kirjallista tuotantoa
---------------------

* *Nordiska välgörenhetsföreningens i Moskva kalender för skottåret 1892* ; sammanstäld af Theodor Mellgrén. Åbo 1892

Lähteet
-------

1. 1 2 3  MELLGREN Carl Theodor. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |