recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Andrew "Andy" Bloch** (s. 1. kesäkuuta 1969) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. 

Bloch aloitti vakavissaan pelaamisen vuonna 1992, jolloin hän alkoi osallistua viikoittaisiin 35 dollarin turnauksiin. Vuoden loppuun mennessä hän oli voittanut yhden World Poker Finals -turnauksen, joka oli 100 dollarin sisäänoston no limit texas hold'em -kilpailu. Tämä oli ensimmäinen kerta kun Bloch pelasi no limit texasia.

Vuonna 1997 Bloch jätti väliin lakikoulun viimeisen viikon tunnit osallistuakseen World Series of Pokerin vuoden 1997 pääturnaukseen. Hän toimi kisassa koekaniinina pöytäkamerakokeilussa. Tom Sims etsi vapaaehtoista, joka sallisi taskukorttiensa kuvaamisen ja Bloch suostui. Blochin pelistä tehtiin kaksiosainen artikkeli CardPlayer Magazineen. Suoritettuaan lakimiestutkintonsa  vuonna 1999, Bloch päätti jättää lakiuransa toistaiseksi ja keskittyä pokeriin. Lakiopintojen lisäksi hän on suorittanut kaksi sähkötekniikan tutkintoa Massachusetts Institute of Technologyssa (MIT).

Vuonna 2001 Bloch oli finaalipöydässä kahdessa WSOP-turnauksessa. Seuraavana vuonna hän voitti seitsemän kortin avopokeriturnauksen Foxwoodsissa ja oli kaksi kertaa finaalipöydässä World Poker Tourin (WPT) ensimmäisellä kaudella (molemmilla kerroilla sijoittui kolmanneksi). Sittemmin Bloch on boikotoinut WPT:tä tämän pelaajasopimusvaatimusten takia. Hän on kuitenkin epävirallisen WPT fanisivuston ( (Arkistoitu – Internet Archive)) webmaster.

Bloch voitti Ultimate Poker Challengen toisen tuotantokauden finaalissa. Vuoden 2006 WSOP:n 50 000 dollarin sisäänoston H.O.R.S.E.-turnauksessa Bloch tuli toiseksi. Blochin 9♣ 8♠ ei riittänyt voittajan David "Chip" Reesen A♣ Q♣ -kättä vastaan kun pöytään tuli J♠ 7♣ 7♠ 4♥ 4♠. Kaksinpeli kesti 286 jakoa ja on WSOP-historian pisin. 

Vuonna 2006 Bloch voitti puoli miljoonaa dollaria tammikuussa 2007 ESPN:n televisioimassa Pro-Am Poker Equalizer -turnauksessa. Toiseksi sijoittui Phil Laak.

Kesäkuussa 2008 Blochin pokeriuran turnausansiot ylittivät 3,7 miljoonaa dollaria. Hän edustaa Full Tilt Poker -pokerihuonetta.

Pokerin lisäsi Bloch on menestynyt blackjackissa. Hän on mukana blackjack-dokumentissa *The Hot Shoe* (2005) ja on julkaissut oman opetus-DVD:n *Beating Blackjack*. Bloch kuului MIT:ssä opiskelleeseen blackjack-ryhmään "MIT Blackjack Team", josta kertoo kirja *Bringing Down the House*.

Lähteet
-------

1. ↑   : Andrew Bloch WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 2. kesäkuuta 2008.
2. ↑  Andy Bloch: *Why I'm not playing the Bellagio WPT* (Arkistoitu – Internet Archive) (luettu 6.3.2007)
3. ↑   : Andy Bloch stats The Hendon Mob. Viitattu 2. kesäkuuta 2008.
4. ↑  POKERnews: *Andy Bloch and Bringing Down Houses* (Arkistoitu – Internet Archive) (luettu 6.3.2007)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut
* Full Tilt Pokerin sivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Andy Bloch The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
**An Tran** (s. 29. heinäkuuta 1952 Saigon) on vietnamilaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Tran tunnetaan lempinimellä "The Boss" ("pomo").

Tran aloitti pokerin 1970-luvun puolivälissä ja sijoittui rahoille World Series of Poker -turnauksessa ensimmäisen kerran vuonna 1989. Samana vuonna hän oli WSOP:n pääturnauksessa 24.. Sen jälkeen Tran on ollut WSOP:n finaalipöydässä useita kertoja ja vuonna 1991 hän voitti toistaiseksi ainoa WSOP-rannekkeensa 1 500 dollarin pot limit omaha -turnauksessa. Siinä hän voitti lopun kaksinpelissä Chris Björinin.

WSOP:n pääturnauksessa Tran on parhaimmillaan ollut viides vuonna 1996. Sijoitus toi palkintorahoina 128 700 dollaria. Tran oli lähellä voittaa toisen rannekkeensa vuonna 2004, jolloin hän hävisi lopussa John "World" Henniganille 5 000 euron limiitti hold'em -turnauksessa.

Tran on voittanut urallaan useissa turnauksia kuten Hall of Fame Poker Classicissa vuonna 1992, Queens Poker Classicissa vuonna 1993, LA Poker Classicissa vuonna 1994, 10th Annual Diamond Jim Bradyssa vuonna 1994, Legends of Pokerissa vuonna 1996 ja Four Queens Poker Classicissa vuosina 2002 ja 2003. World Poker Tourilla Tran on selvinnyt kerran finaalipöytään: Gold Strike World Poker Openissa tammikuussa 2006 hän oli viides ja ansaitsi tästä 125 856 dollaria.

Elokuussa 2007 Tranin pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,5 miljoonaa dollaria.

Lähde
-----

1. ↑   : An Tran WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 31. elokuuta 2007.
2. ↑   : An Tran stats The Hendon Mob. Viitattu 31. elokuuta 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* An Tran The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
* An Tran PokerPages.com:ssa (Arkistoitu – Internet Archive) (luettu 14.3.2007)
Kamerunin lippu, jonka mittasuhteet 2:3
Kamerunin vanha lippu (1961-1975)
**Kamerunin lippu** on Kamerunin kansallistunnus vaakunan ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön 20. toukokuuta 1975 ja sen mittasuhteet ovat 2:3. Maa otti toisena länsiafrikkalaisena valtiona lippuunsa panafrikkalaiset värit Ghanan jälkeen. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Iso-Britannia ja Ranska jakoivat tämän entisen Saksan siirtomaan. Vihreä-puna-keltainen lippu nousi ensimmäinen kerran salkoon vuonna 1957. Kun Britannian siirtomaa Etelä-Kamerun ja Ranskan Kamerun yhdistyivät vuonna 1961, lisättiin lipun vasempaan yläkulmaan kaksi keltaista tähteä. Hallituksen vaihtuminen maassa vuonna 1972 johti toisen tähden poistamiseen ja jäljelle jääneen sijoittamiseen punaisen kentän keskelle symboloimaan pohjoisen ja etelän yhtenäisyyttä. Vihreä edustaa kasvillisuutta ja toivoa ja keltainen taas aurinkoa, maaperää ja vaurautta.

Lähteet
-------

1. ↑  Johnson Barker, Brian: *Maailman liput*, s. 142. Gummerus, 2006. ISBN 951-20-7135-5.
**Tlingit** on tlingitien Kaakkois-Alaskassa ja läntisessä Kanadassa puhuma kieli. Tlingit on hyvin uhanalainen kieli: Yhdysvalloissa on noin 700 puhujaa (1995 M. Krauss) ja 145 Kanadassa (1998 Kanadan tilastokeskus). Etnisesti ryhmään kuuluu noin 11 000 ihmistä. Useimmat puhujat ovat kaksikielisiä. Kaakkois-Alaskassa on aloitettu elvyytysohjelmia kielen säilyttämiseksi.

Luokittelu
----------

Tlingit lasketaan na-dené-kieliin kuuluvaksi erilliseksi kieliryhmäksi, jonka ainoa kieli se on. Sen läheisin sukulaiskieli on eyak. Aikoinaan sen luultiin olevan isolaattikieli, kunnes 1900-luvun tutkimukset osoittivat yhteyden eyakiin ja näin ollen athabasca-kieliin. Toisinaan on ehdotettu tlingitin olevan sukua haidalle.

Murteet
-------

Kieli jaetaan karkeasti neljään päämurteeseen. Pohjoisinta murretta ei ilmeisesti enää esiinny, mutta sitä kutsutaan kuitenkin nimellä Yakutat (*Yakhwdaat*) tärkeimmän kaupunkinsa mukaan. Pohjoista murretta puhutaan alueella etelään Lituya Baysta Frederick Soundiin. Eteläistä murretta puhutaan Frederick Soundin eteläpuolelta Alaskan-Kanadan-rajalle pois lukien Annettensaari, joka on tsimšien reservaatti ja Prince of Walesin saari, joka on kaigani haidojen aluetta. Neljäs päämurre on sisämaan tlingit, jota puhutaan Kanadassa Atlin- ja Teslinjärvien ympäristössä. Saxmanissa lähellä Ketchikania puhuttiin nykyään lähes hävinnyttä tongassin murretta (*Taanta Khwáan*). Sen uskotaan olevan jäänne kielestä tlingitin ja tsimšin välillä. 1990-luvun lopulla oli elossa vain kaksi puhujaa.

Lähde
-----

1. ↑  Tlingit *Ethnologue*. Viitattu 30.5.2022. (englanniksi)
**Nordhorn** on kaupunki Ala-Saksin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se on Grafschaft Bentheimin piirikunnan keskuskaupunki ja sijaitsee lähellä Alankomaiden kuningaskunnan ja Nordrhein-Westfalenin osavaltion rajaa Vechte-joen varrella. Lähin suurkaupunki on Alankomaiden Enschede, joka sijaitsee noin 25 kilometriä kaupungista lounaiseen. Saksan puolella Münster sijaitsee kaupungista 75 kilometriä kaakkoon ja Osnabrück noin 85 kilometriä itään.

Historia
--------

Varhaisin kirjallinen maininta asutuksesta Nordhornin alueella sijoittuu vuoden 900 tienoille. Tuolloin sen nimi esiintyi muodossa *Northhornon*. 1100-luvun lopulle mentäessä Nordhornista oli kehittynyt huomattava hiekkakivikaupan keskus fleemiläisen kauppareitin varrella. Vuonna 1379 Bentheimin kreivi Bernhard I myönsi sille kaupunginoikeudet.

Väestö
------

Nordhornin asukasluku vuoden 2006 lopussa oli 53 156. Noin 29 prosenttia kaupungin asukkaista on roomalais-katolisia, 28 prosenttia evankelis-reformoituja ja 21 prosenttia evankelis-luterilaisia. Noin 22 prosenttia väestöstä tunnustaa jotakin muuta tai ei mitään uskontoa..

Lähteet
-------

1. ↑  Stadt Nordhorn - Figures, dates and facts (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nordhorn**.
* Nordhornin kaupungin viralliset Internet-sivut
**Metsäsaamelaiset** kokevat olevansa yksi Suomen alueella elävistä saamelaisryhmistä. Metsäsaamelaisia on kutsuttu myös nimellä metsälappalaiset sekä **keminsaamelaiset**. Keminsaamelaiset ovat aikanaan puhuneet keminsaamea. Heidän lapinkyliään oli 1700-luvulla Kittilästä Kuusamoon.

Metsäsaamelaisilla ei enää ole omaa kieltä eikä heitä ole hyväksytty Saamelaiskäräjien vaaliluetteloon. Metsäsaamelaiset julistautuivat lokakuun 2021 lopussa yhdeksi Suomen alkuperäisistä saamelaisryhmistä.

Metsälappalaiset perinteisesti metsästivät ja kalastivat elinkeinoinaan, kun taas tunturilappalaiset kalastivat ja pyytivät kiertäen vuotuisesti tunturien ja Jäämeren välillä. Koska lappalaisuus on nähty verotuksessakin elinkeinona ja ajan saatossa, jo satoja vuosia sitten, metsälappalaiset omaksuivat yhä vahvemmin maanviljelyn, viranomaisten silmissä metsälappalaiset näennäisesti katosivat. Poronhoito levisi metsälappalaisten keskuuteen voimakkaasti 1800-luvulla ja nykyään se nähdään keskeisenä metsälappalaisuuden piirteenä.

Yli puolet metsäsaamelaisista kutsuu itseään metsälappalaisiksi ja alle puolet on identiteetiltään ollut sitä lapsesta alkaen. Keminsaame on kielenä kuollut monista syistä, kuten suomen kielen leviämisestä tai häpeästä johtuen mutta myös entisaikojen opettajien nuivan ja vastustavan suhtautumisen takia. Metsälappalaisia asuu kaikkialla keskisessä ja eteläisessä Lapissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Antikainen, Janne et al.: *Metsälappalainen kulttuuri ja sen edistäminen*. Valtioneuvoston kanslia, 2019. ISBN 978-952-287-763-5. Teoksen verkkoversio (pdf).
2. 1 2  Mitä on metsälappalaisuus? *metsalappalaiset.net*.  Arkistoitu 6.10.2021.
3. ↑  KHO:2021:48 Korkein hallinto-oikeus.
4. ↑  Suomen alkuperäisten saamelaisten julistus Lapinkylien parlamentti. Viitattu 11.11.2022.
### Biografia

Viatcheslav Novikov syntyi Harkovassa, Ukrainassa, vuonna 1947. Novikov opiskeli Kiovan konservatoriossa, professori Vsevolod Topilinin johdolla. Aspirantuuran, eli tohtoritutkintoa vastaavan koulutuksensa hän suoritti professori A. Aleksandrovin johdolla. Novikov on soittanut uransa aikana tuhansia konsertteja sekä soolona, että useissa eri kokoonpanoissa. Hän on esiintynyt jokaisessa entisen Neuvostoliiton maassa ja monissa Euroopan maissa sekä lisäksi muun muassa Brasiliassa, Etelä-Koreassa ja Japanissa. 

Novikovin ura oli aluksi painottunut jazz-musiikkiin, kunnes hän omistautui klassiselle musiikille aloitettuaan opintonsa professori V. Topilin alaisuudessa 1960-luvun loppupuolella. 1970- ja 1980-luvulla Novikov toimi Kiovan filharmoniaorkesterin solistina sekä esiintyi vuodesta 1979 alkaen perustamansa Kiovan pianotrion kanssa, soittaen yli sata konserttia vuodessa. Kiovan pianotrio oli 1980-luvulla yksi Neuvostoliiton kuuluisimmista ja arvostetuimmista. 

Vuodesta 1989 alkaen Novikov on asunut Suomessa. Ensimmäiset Suomen konserttinsa hän soitti heinäkuussa 1989 pienellä kamarimusiikkifestivaalilla Puumalassa. Konsertit olivat huippumenestys ja niitä kehuttiin Helsingin Sanomissa festivaalin parhaiksi. 

Novikov sai vuonna 1994 ensi kerran kutsun Kuhmon kamarimusiikki -festivaaleille, joilla hän loppuen lopuksi esiintyi lisäksi vuosina 1995-2000 ja 2005. Vuosituhannen vaihteessa Novikov esiintyi myös useita kertoja eri puolilla Eurooppaa sellisti Seppo Kimasen ja viulisti Yoshiko Arain kanssa. 

Novikov on soittanut myös jazz-triossa yhdessä virolaisen basistin Toivo Untin sekä yhdysvaltalaisen rumpalin Brian Melvinin kanssa muun muassa Suomessa, Virossa, Latviassa ja Liettuassa. Lisäksi trio esiintyi useita kertoja George Enescu -festivaalilla Romaniassa. Trio julkaisi Paintings -nimisen levyn vuonna 2006. 

Novikovia on siteerattu useita kertoja sekä yhdeksi maailman parhaista Schubert-tulkitsijoista että maailmankuulujen Radu Lupun ja Vladimir Horowitzin tasoiseksi pianistiksi. Uransa aikana Novikov on levyttänyt yhteensä 14 albumia, joista uusin julkaistaan syksyllä 2023.

Lähteet
-------

HS - Novikov tavoitti aidon Schubert-magian (Olavi Kauko, Helsingin Sanomat, 23.01.1997)

Viatcheslav Novikov - biografia (fi)
**Lady Chatterleyn rakastaja** (engl. *Lady Chatterley's Lover*) on englantilaisen kirjailija D. H. Lawrencen romaani vuodelta 1928. Teos julkaistiin alun perin Italiassa Britannian sensuurikiellon vuoksi ja romaani julkaistiin kirjailijan kotimaassa vasta vuonna 1960. Romaani ilmestyi suomeksi vuonna 1950 Olli Nuorton (Jorma Partasen suomennos 19.1.1950, Oy Pohjolan Kirja) suomentamana.

Kirjassa Sir Clifford Chatterley asettuu sodassa halvaantuneena sukutilalleen Keski-Englantiin. Hänen vaimonsa Constance Chatterley kyllästyy laskelmoivaan ja kylmään mieheensä ja hankkii itselleen rakastajaksi karskin riistanvartija Mellorsin.

D. H. Lawrence vihasi maailman valloittanutta teollista konekulttuuria ja arvosti sen sijaan luontoa ja luonnonmukaista elämää. Niinpä hän teki Lady Chatterleyn halvaantuneesta kartanonherrasta syvästi inhoamansa liikemiehen ja kaivoksen omistajan ja sen sijaan valitsi naisellisen Connien ja miehekkään riistanvartija Mellorsin lemmenhetkien tapahtumapaikaksi kukkia tulvivan metsän.
Romaanissa näkyy realismin ja naturalismin perintö, sillä kerronta kuvaa tarkasti fyysistä ympäristöä. Lawrencen teksti on paikoin myös runollista ja symbolista.

Lawrence sai kovaa kritiikkiä aikalaisiltaan kirjoitustensa siveettömyydestä, vaikka nykynäkökulmasta Lawrencen teoksissa on vain vähän seksuaalista sisältöä. Toisaalta Lawrence on saanut kritiikkiä osalta feministeistä hänen tavastaan kuvata naisten seksuaalisuutta.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2  Lady Chatterleyn rakastaja WSOY 1989
2. 1 2  Andersson, Daniel ym.: Kirjallisuus kautta aikojen - Antiikista nykyaikaan (2010)
**Vasili Petrovitš Averkijev** (ven. Васи́лий Петро́вич Аве́ркиев); (1. huhtikuuta 1894 Aunuksen kihlakunnan Viteleen kunnan Rajakonnun kylä – 1936 Petroskoi) oli karjalainen ja neuvostoliittolainen poliitikko.

Vasili Averkijev syntyi karjalaiseen talonpoikaisperheeseen ja suoritti alkeiskoulun. Vuonna 1914 hän meni töihin Pietariin, jossa osallistui lokakuun vallankumoukseen ja vuonna 1918 liittyi bolševikkipuolueeseen. Vuosina 1922–1928 hän työskenteli Leningradin, Vologdan ja Pihkovan alueen puolue-elimissä. Huhtikuussa 1929 hänet lähetettiin NKP(b):n Karjalan aluekomiteaan.

Petroskoissa Averkijev toimi Karjalan ammattiliittoneuvoston puheenjohtajana, opiskeli NKP(b):n keskuskomitean kursseilla ja työskenteli puolueen kaupunkikomitean sihteerinä. Vuonna 1934 hänestä tuli Karjalan toimeenpanevan keskuskomitean puheenjohtaja ja joulukuussa 1935 tasavallan terveydenhuolloin kansankomissaari. Elokuussa 1936 Averkijevia syytettiin zinovjeviläiseen oppositioon kuulumisesta ja hänet erotettiin puolueesta. Tämän jälkeen hän teki itsemurhan.

Lähteet
-------

* *Karelija: entsiklopedija. Tom 1*, s. 114. Petrozavodsk: PetroPress, 2007. ISBN 978-58430-0123-0.
**Sinfonia nro 5** (B-duuri, WAB 105) on Anton Brucknerin vuosina 1875–1878 säveltämä neliosainen sinfonia.

Bruckner aloitti työnsä viidennen sinfoniansa parissa Adagio-osasta helmikuussa 1875. Hän teki viimeiset muokkaukset sinfoniaansa tammikuussa 1878. Bruckner omisti teoksensa opetus- ja kulttuuriministeri Karl Ritter von Stremayrille, jonka avulla hän oli saanut professuurin Wienin yliopistosta. Viides sinfonia on Brucknerin sinfonioista ainoa, joka alkaa hitaalla johdannolla. Teos on monimutkainen ja hyvin kontrapunktinen, mikä rajoitti sen esitysmahdollisuuksia säveltäjän elinaikana. Kantaesitys pidettiin 8. huhtikuuta 1894 Grazissa Franz Schalkin johdolla. Bruckner ei huonon terveydentilansa johdosta voinut seurata esitystä. Schalk oli tehnyt esitettyyn versioon omia huomattavia leikkauksiaan ja orkestroinut teoksen uudelleen. Tämä Schalkin editoima teos julkaistiin vuonna 1896. Brucknerin alkuperäinen versio kantaesitettiin vasta vuonna 1935 ja julkaistiin 1936.

Merkittäviä levytyksiä Brucknerin viidennestä sinfoniasta ovat johtaneet muiden muassa Herbert von Karajan, Bernard Haitink, Herbert Blomstedt ja Jaap van Zweden.

Osat
----

1. Adagio – Allegro
2. Adagio (sehr langsam)
3. Scherzo: molto vivace (schnell) – Trio: Im gleichen Tempo
4. Adagio – Allegro moderato

Orkestraatio
------------

* 2 huilua, 2 oboea, 2 klarinettia, 2 fagottia
* 4 käyrätorvea, 3 trumpettia, 3 pasuunaa, bassotuuba
* patarummut
* jouset

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Michael Jameson, Anton Bruckner: Symphony No. 5 in B flat major, WAB 105 AllMusic, viitattu 14.10.2023
2. 1 2 3 4  Bruckner : Symphony No. 5 in B-flat major San Francisco Symphony, viitattu 14.10.2023
3. ↑  Bruckner: Symphony no. 5 Concertgebouworkest, viitattu 14.10.2023
Hankkeen logo.
**Wiki Loves Africa** on vuosittain järjestettävä avoin valokuvakilpailu, jossa afrikkalaiset ihmiset voivat luovuttaa digitaalisia valokuvia, videoita ja äänitiedostoja ympäristöstään muiden käytettäväksi avoimella lisenssillä (CC-SA-BY-4.0). Aineisto talletetaan Wikimedia Commons -tietokantaan, jolloin sitä voidaan käyttää esimerkiksi wikipedia-tietosanakirjoissa. Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2014. Vuoteen 2023 mennessä kilpailuun ja aineistoaan jakanut oli osallistunut jo yli 10 000 valokuvaajaa.

Wiki Loves Africa on Wikimedia-säätiöltä apua saavan, voittoa tuottamattoman Wiki In Africa -järjestön toteuttama hanke.

Lähteet
-------

1. 1 2  Wiki Loves Africa Wiki in Africa, wikiinafrica.org. Viitattu 12.10.2023. (englanniksi)
2. ↑  Wiki in Africa Wiki in Africa, wikiinafrica.org. Viitattu 12.10.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wiki Loves Africa** Wikimedia Commonsissa

* Wiki Loves Africa -kilpailun voittajakuvat vuosittain
**Kurenai Yuhi** (jap. 夕日紅, *Yūhi Kurenai*) on fiktiivinen henkilö anime- ja mangasarja Narutossa. Nimi Yuhi tarkoittaa "ilta-aurinkoa" ja Kurenai "karmiininpunaista".

Kurenain elämäkerta
-------------------

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
### Taustaa

Kurenai on Kiba Inuzukan, Shino Aburamen ja Hinata Hyugan muodostaman Ryhmä 8:n sensei. Kurenain varhaisista vaiheista ei tiedetä paljoakaan paitsi sen, että hän valmistui akatemiasta 9-vuotiaana ja valmistui Chunin-kokeista 13-vuotiaana. Hän on tasokas genjutsun käyttäjä.

Kurenai vaikuttaa olevan ihastunut Jonin Asuma Sarutobiin, vaikkei tätä ole suoranaisesti sanottu sarjassa. Kaksikko nähtiin yhdessä usein ja Kurenai punastui kun Kakashi Hatake kysyi, onko kaksikon välillä jotain. Myöhemmin mangassa Asuma osti kukkia ja valehteli asiasta Inolle punastellen. Mangan toisessa osassa kaksikon suhde kuitenkin paljastuu, kun ilmenee, että Kurenai odottaa Asuman lasta.

### Chunin-kokeet

Chunin-kokeiden aikaan, Kurenai seurasi oppilaittensa taisteluita. Shinon taistelun jälkeen, hän totesi, että huone oli muuttunut kylmäksi viitaten Shinon armottomaan voittoon. Kiban taistellessa Narutoa vastaan, Kurenai ajatteli itsekseen ettei Narutolla ole mahdollisuuksia Kibaa vastaan yllättyen kerta toisensa jälkeen Naruton selvittyä Kiban iskuista. Hinatan taisteltua Neji Hyugaa vastaan, Kurenai muisteli Hinatan huonoa suhdetta isäänsä. Hän myös huomasi Hinatan muuttuneen hieman itsevarmemmaksi tämän taistellessa luovuttamatta.

### Itachin paluu

Juuri ennen taistelua Akatsukin jäseniä, Itachi Uchihaa ja Kisame Hoshigakia, vastaan, Kurenai ja Asuma nähtiin yhdessä. Kakashi sattui huomaamaan, että he käyttäytyivät hyvin ystävällisesti toisiaan kohtaan ja mainitsi tämän. Kurenai punastui ja vastusteli tämän sanoja. Asuma puolestaan vaihtoi puheenaihetta kysyen, miksi Kakashi oli siellä.

Taistellessaan Asuman rinnalla Itachia ja Kisamea vastaan, Kurenai onnistui saamaan Itachin ansaan puu-illuusioonsa. Itachi kuitenkin käytti Sharinganiaan vaihtaen Kurenain tilalleen sanoen ettei Kurenain genjutsu ole tarpeeksi hyvä. Kurenai kuitenkin pakeni illuusiostaan ja kaksintaisteli Itachia vastaan kunnes Kakashi saapui pelastamaan hänet ja Asuman.

### Osa II

Kurenai on esiintynyt useita kertoja sarjan toisessa osassa useimmiten huolissaan Asuman turvallisuudesta. Saadessaan tietää Asuman kuolemasta, Kurenai vajosi polvilleen itkien ja myöhemmin hän vei kukkia Asuman haudalle tämän hautajaisissa. Kun Shikamaru oli kostanut Asuman kuoleman, hän kävi Asuman haudalla löytääkseen Kurenain. Shikamaru selitti tietävänsä, että Kurenai kantoi Asuman lasta ja lupasi suojella tätä.
**Hugo Turhapuro** on näyttelijä Olavi Ahosen esittämä hahmo Uuno Turhapuro elokuvissa. Hän on Uuno Turhapuron isä ja ammatiltaan maanviljelijä. Häntä kutsutaan "maanviljelysekspertiksi".

Hugo omistaa pienen punaisen mökin ja palan perunamaata maaseudulla Hämeessä, Heinolan maalaiskunnassa jossa on asunut jo kauan ennen Uunon syntymää. Hugo harrastaa pontikan keittämistä ja erilaisten hyödyllisten keksintöjen valmistamista. Hän on tehnyt herätyskellon, joka kaataa vettä nukkuvan päälle, kun aurinko nousee. Lisäksi hän on rakentanut kahvinkeittoautomaatin, joka keittää kahvin, kun keinuu kiikkutuolissa.

Hugo Turhapuro aloitti ennen poikansa Uuno Turhapuron syntymää rakentamaan tälle valtavan suurta kartanoa. Kun kartanon rakennukset olivat vasta aluillaan, hän etsi kahden kaverinsa kanssa johtaja Uuno Turhapurolle äitiä. Löytyi kaksi sopivaa ehdokasta, Helsingistä kotoisin oleva Tyyne ja kaupunkielämään kyllästynyt Gunhild Donnerstotter. Hugo oli molempien ehdokkaiden kanssa koeaviossa viikon ajan, jonka jälkeen naiset häipyivät. Vajaan vuoden kuluttua hänen talonsa rappusille oli jätetty poikavauva ja lappu, jossa ilmoitettiin lapsen olevan Uuno. Kun Uuno oli 17-vuotias, hän alkoi kysellä Hugolta äidistään. Hugo kertoi Uunolle, ettei tiedä kumpi naisista on äiti. Gunhild palasi maalle ja paljasti olevansa Uunon äiti. 

Hugolla on ollut myös liikeasioita vuorineuvos Tuuran kanssa, ennen kuin Uuno meni naimisiin tämän tyttären kanssa. Hän oli Tuuran kesämökillä variksenpelättimenä. 

Elokuvassa *Uuno Turhapuro muuttaa maalle* vuoristoneuvos Tuura ostaa kartanon tietämättä, että se sijaitsee Uunon kotiseudulta ja sai samalla naapurikseen Uunon isän Hugon.

Uunon ollessa presidentti elokuvassa *Uuno Turhapuro – Suomen tasavallan herra presidentti*, tuli Hugosta pienen kömmähdyksen ansiosta ministeri Uunon nimittämään hallitukseen. 

Hugo on Gunhildin jälkeen seurustellut osuuskaupan leskirouvan, kauppias Rentukan ja postineidin kanssa. Nämä naiset ovat myös saaneet jälkikasvua enemmän tai vähemmän hänen kanssaan. Muita hänen poikiaan ovat Tarmo, George ja Peni ja muutama muu. 

Hugo on tiettävästi kuollut 1990-luvun lopulla tai 2000-luvun alussa. Elokuvassa *This is my life* Uuno mainitsee kysyttäessä, että hänen vanhempansa eivät enää elä.

Hahmon filmografia
------------------

* Häpy Endkö? Eli kuinka Uuno Turhapuro sai niin kauniin ja rikkaan vaimon (1977)
* Uuno Turhapuro muuttaa maalle (1986)
* Uunon huikeat poikamiesvuodet maaseudulla (1990)
* Uuno Turhapuro – Suomen tasavallan herra presidentti (1992)
**Faith Lehane** on Joss Whedonin luoma kuvitteellinen henkilö, joka esiintyy televisiosarjoissa *Buffy, vampyyrintappaja* sekä *Angel*. Faithia näyttelee Eliza Dushku. Faith esittäytyi *Buffyn* kolmannella kaudella ja oli osa kauden pääjuonta. Myöhemmin Faith esiintyi myös *Buffyn* spin-off-sarjassa *Angel*. *Buffyn* ja *Angelin* päätyttyä Faithin piti saada oma spin-off-sarja, mutta Eliza Dushku kieltäytyi roolista ja projekti hylättiin. Hahmon tarina jatkui sarjakuvissa *Buffy the Vampire Slayer Season Eight* (2007, 2009–2011) ja *Angel & Faith* (2011–).

Hahmon historia
---------------

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Faith saapuu Sunnydaleen *Buffyn* kolmannen kauden jaksossa "Usko, toivo ja kepponen" (engl. *Faith, Hope & Trick*) aktivoiduttuaan vampyyrintappajana Kendra Youngin (Bianca Lawson) kuoltua aiemmin. Faith yrittää ystävystyä Buffyn (Sarah Michelle Gellar) ja tämän ystävien kanssa, mutta eristäytyy heistä kauden edetessä. Suuri käännekohta hahmon tarinassa tapahtuu jaksossa "Pahat tytöt" (engl. *Bad Girls*), kun Faith tappaa vahingossa apulaiskaupunginjohtaja Allan Finchin (Jack Plotnick), jota hän luulee vampyyriksi. Tämän seurauksena Faith pettää Buffyn ja hänen ystävänsä ja liittoutuu pahan kaupunginjohtajan Richard Wilkinsin (Harry Groener) kanssa. Faith yrittää tappaa Buffyn poikaystävän Angelin (David Boreanaz), minkä seurauksena kauden päätösjaksossa Buffy puukottaa Faithia. Faith ei kuole, mutta päätyy koomaan.

Faith herää koomasta *Buffyn* neljännellä kaudella ja yrittää kostaa Buffylle vaihtamalla kehoja tämän kanssa laitteella, jonka kaupunginjohtaja jätti hänelle. Kun Buffy otetaan vangiksi Faithin rikoksista tuomittuna, Faith saa kokea miltä tuntuu olla rakastavien ihmisten ympäröimänä. Myöhemmin Faith tappelee Buffya vastaan jälleen ennen palaamistaan takaisin kehoonsa. Tarina jatkuu *Angelin* ensimmäisellä kaudella, kun Faith pakenee Los Angelesiin missä Wolfram & Hart palkkaa hänet tappamaan Angelin. Faith kuitenkin haluaa Angelin tappavan hänet, mutta Angel suostuttelee häntä vastaamaan teoistaan ja auttaa tätä armahduksen tiellä. Faith antautuu poliiseille ja hänet viedään vankilaan, missä Angel myöhemmin tapaa hänta.

*Angelin* neljännellä kaudella Angelista tulee paha Angelus, kun hänen sielunsa poistetaan. Faithin vanha valvoja Wesley Wyndam-Pryce (Alexis Denisof) auttaa Faithia pakenemaan vankilasta ja he suuntaavat palauttamaan Angelin sielun. Faith on lähellä kuolla tapellessaan Angelusta vastaan, mutta onnistuu kuitenkin tuomaan Angelin takaisin Willow Rosenbergin (Alyson Hannigan) avulla. Myöhemmin *Buffyn* seitsemännellä kaudella Faith palaa Sunnydaleen Willow'n kanssa ja esittää suurta roolia taistelussa the Firstiä vastaan. Tuona aikana Buffy antaa Faithille anteeksi aiemmat tekonsa ja kaksikko tekee rauhan.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**
Buffy, vampyyrintappaja

|  |  |
| --- | --- |
| Sarja | Elokuva · Sarja · Sarjakuvat (*Eight* · *Nine* · *Ten*) |
| Jaksot | "Ruumis" · "Paluu" · "Vielä kerran tunteella" |
| Hahmot | Buffy Summers · Faith Lehane |
| Spin-offit | *Angel* · *Fray* |
**Anton Uno Albrecht** (22. tammikuuta 1866 Loviisa – 31. joulukuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja teknillisen korkeakoulun mekaanisen teknologian professori.

Albrecht kirjoitti ylioppilaaksi Viipurin ruotsalaisesta lyseosta 1885 ja valmistui insinööriksi polyteknillisestä opistosta 1889. Lisäoppia hän hankki opintomatkoillaan, joita hän teki Ruotsiin ja Saksaan 1895, Saksaan ja Itävaltaan 1898, Ranskaan 1900, Alankomaihin 1907 ja Saksaan 1928.

Uno Albrecht aloitti työuransa Varkauden tehtaan apulaisinsinöörinä 1890–1892 ja siirtyi konepajan johtajaksi 1892–1894. Varkaudesta hän siirtyi Oulun teknillisen koulun opettajaksi vuosiksi 1894–1896 ja sieltä Helsinkiin polyteknillisen opiston mekaanisen teknologian opettajaksi 1896–1898. Albrechtin seuraava työ oli toimiminen Lars Krogius ja kumpp. höyryveneliikkeen insinöörinä 1898–1906 ja samalla Helsingin teollisuuskoulun mekaanisen teknologian opettajana 1897–1908. Teknillisen korkeakoulun mekaanisen teknologian professorina hän toimi 1908–1936, koneinsinööriosaston johtajana 1901–1910 ja 1913–1922 sekä korkeakoulun vararehtorina 1908–1910 ja rehtorina 1910–1913. Lisäksi hän toimi polyteknillisen osaston paperinkoetuslaitoksen ja teknillisen korkeakoulun aineenkoetuslaitoksen kolmannen osaston johtajana vuodesta 1896 eteenpäin. Ehtipä hän hoitaa teknillisen korkeakoulun tekstiiliteollisuuden opetusta 1908–1911 ja 1918–1919.

Albrechtin sivutoimia olivat muun muassa Aineenkoetuslaitoksen johtokunnan puheenjohtajuus vuodesta 1908 eteenpäin, Tekniska Föreningen i Finlandin puheenjohtajuus 1910 ja 1915 sekä Suomen paperi-insinöörien yhdistyksen johtokunnan sihteerinä ja rahastonhoitajana toimiminen 1917–1924. Hänen tarmonsa riitti myös eri komiteoissa ja lautakunnissa toimimiseen; hän oli esimerkiksi virallista paperia koskevien määräysten muuttamiskomitean puheenjohtaja 1912.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit Finlands professorer 1640–2007*, s. 858. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
2. 1 2  Durchman, Osmo & Havu, I. & Hendell, Lauri (toim.): *Aikalaiskirja: henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1934*, s. 25. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1933.
**Kalevi Kuitunen** (7. heinäkuuta 1948 Helsinki – 13. kesäkuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen bibliofiili. Hän julkaisi useita kirjojen keräilyyn liittyviä kirjoja.

Henkilöhistoria
---------------

Koulutukseltaan Kuitunen oli humanististen tieteiden kandidaatti. Kuitusen tietämys kirjahistoriasta näkyi myös *Bibliophilos*-lehden kirjoituksissa ja kirja-arvioissa. *Helsingin Sanomiin* hän selosti kirjahuutokauppoja ja kirjoitti kirja-arvosteluja sekä taikauskoa ja näennäistiedettä vastustavia, tieteellistä skeptisyyttä edistäviä artikkeleita.

Kalevi Kuitunen oli henkilönä vaatimaton ja täysin omistautunut kirjojen keräilyyn. Hän keräsi yhden Suomen suurimmista yksityiskirjastoista, jossa oli noin 48 000 kirjaa. Hänen kokoelmassaan oli myös paljon lehtiä, käsikirjoituksia, joitakin 1500-luvun arvokkaita kuvateoksia, satakunta kirjaa 1600-luvulta ja kolmisensataa kirjaa 1700-luvulta.

Kuitusen pääteoksena voidaan pitää vuonna 1999 julkaistua *Antikvaarisen kirjallisuuden käsikirjaa*. *Valiokirjasto* (1997) esittelee valikoiduista aihepiireistä tärkeitä suomenkielisiä kirjoja, teoksia joista tekijän mielestä on eniten iloa ja hyötyä yleisesti. Tietokirjallisuudesta mukana on teoksia, "joissa kirjoittajan persoonallisuus leimaa esitystä siinä määrin että voi puhua tieteellisestä taideproosasta". "Lukija kyllä huomaa, että parhaiten minua miellyttää etäinen, antiikki, eksotiikka, Kiina ja Japani zenbuddhismeineen, kaikki mikä irrottaa ajan ja paikan kahleista ja auttaa katselemaan nykyisyyttä laajemmasta perspektiivistä."

Teokset
-------

* *Pahan ajan kirjeitä*. Helsinki: Kirjapaja, 1983. ISBN 951-621-402-9.
* *Kirjatoukan tietolipas*. Helsinki: C. Hagelstamin antikvaarinen kirjakauppa, 1994. ISBN 952-90-5860-8.
* *Arvokirjaopas*. Helsinki: C. Hagelstamin antikvaarinen kirjakauppa, 1995. ISBN 951-97360-0-X.
* *Näkymätön sensuuri ja muita kirjoitelmia*. Helsinki: C. Hagelstamin antikvaarinen kirjakauppa, 1996. ISBN 951-97360-1-8.
* *Valiokirjasto*. Helsinki: C. Hagelstamin antikvaarinen kirjakauppa, 1997. ISBN 951-97360-2-6.
* *Kirjahulluja*. Helsinki: C. Hagelstamin antikvaarinen kirjakauppa, 1998. ISBN 951-97360-3-4.
* *Antikvaarisen kirjallisuuden käsikirja / Handbok för antikvarisk litteratur*. Teksti pääosin suomeksi. Helsinki: C. Hagelstamin antikvaarinen kirjakauppa, 1999. ISBN 951-97360-4-2.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hagelstam, Cecil: Keräilijä kokosi valtavan kirjaston.  *Helsingin sanomat*, 6.7.2003. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 1.5.2015.
2. ↑  Kuitunen, Kalevi: *Valiokirjasto*, s. 7. Helsinki: C. Hagelstamin antikvaarinen kirjakauppa, 1997. ISBN 951-97360-2-6.

Aiheesta muualla
----------------

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta ***Kalevi Kuitunen***. 

* Ollikainen, Marketta: Suomalaista kirjallisuushistoriaa. *Yliopisto* 6/1996.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Johan Magnus Alopaeus** (15. joulukuuta 1837 Viipuri – 25. joulukuuta 1913 Helsinki) oli suomalainen opettaja, rehtori ja sanomalehden toimittaja.

Johan Magnus Alopaeuksen vanhemmat olivat Viipurin lukion yliopettaja, sittemmin Juvan kirkkoherra ja rovasti Magnus Erik Alopaeus sekä vuorineuvoksen tytär Margareta Wilhelmina Solitander. Hän pääsi ylioppilaaksi Porvoon lukiosta vuonna 1856 ja valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1864. Alopaeus työskenteli apulaisopettajana Viipurin ala-alkeiskoulussa vuonna 1864 ja siirtyi seuraavana vuonna latinan opettajaksi Joensuuhun perustettuun yläalkeiskouluun. Alopaeus toimi Joensuun yläalkeiskoulun rehtorina vuosina 1873–1878, kuului koulun laajentamista suunnittelevaan toimikuntaan vuonna 1889 ja työskenteli sen jatkoluokilla uskonnon ja kreikan kielen opettajana. Koulun muututtua täysiluokkaiseksi klassilliseksi lyseoksi Alopaeus työskenteli sen ruotsin kielen opettajana vuoteen 1900 saakka.

Joensuuhun vuonna 1865 perustettu yksityinen ruotsinkielinen tyttökoulu siirtyi vuonna 1879 Alopeauksen ja Adele Tavastin omistukseen. Alopaeus työskenteli myös tyttökoulun opettajana ja yritti vuonna 1874 perustaa suomenkielisen tyttökoulun. Koulun opetuskielen muututtua suomeksi vuonna 1881 hän jatkoi sen Suomen historian ja ruotsin kielen opettajana ja sai vakinaisen viran vuonna 1899, jolloin koulu siirtyi valtion omistukseen. Alopaeus hoiti virkaansa vuoteen 1908 saakka ja erosi siitä vuonna 1910.

Alopaeus työskenteli pitkään Joensuun sunnuntai- ja käsityöläiskoulun opettajana. Hän oli käsityöläiskoulun johtokunnan puheenjohtaja vuonna 1890, kansakoulun johtokunnan jäsen vuosina 1877–1879 ja kansakoulun tarkastaja vuosina 1889–1895. Alopaeus toimi myös yleisöluentojen järjestäjänä ja luennoitsijana, kansankirjaston hoitajana sekä kirjaston ja perustamansa lukusalin johtokunnan jäsenenä. Hän työskenteli sanomalehti *Karjalattaren* toimittajana vuosina 1877–1883, työväenyhdistyksen esimiehenä vuonna 1889 ja työväen oppikurssien opettajana vuonna 1890. Alopaeus mainitaan myös yhtenä Joensuun ensimmäisistä raittiusaatteen ajajista.

Alopaeus kuului Joensuun kaupunginvaltuustoon vuosina 1877–1879 ja toimi sen puheenjohtajana vuonna 1879. Hän kuului Joensuun kirkkoneuvostoon vuosina 1877–1900 ja edusti Ala-Karjalan rovastikuntaa kirkolliskokouksessa vuonna 1874.

Alopaeus oli naimisissa Pälkjärven kirkkoherran tyttären Nina Natalia Nysténin kanssa vuodesta 1868. Hän kuoli vatsasyöpään. Entiset oppilaat lahjoittivat Eino J. Härkösen maalaaman Alopaeuksen muotokuvan Joensuun lyseolle vuonna 1932.

Lähteet
-------

1. ↑  Alopaeus Johan Magnus *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Viitattu 8.2.2020.
2. 1 2 3 4  Johan Magnus Alopaeus (muistokirjoitus).  *Karjalatar*, 30.12.1913, s. 2. Artikkelin verkkoversio.
3. 1 2 3 4  J. M. Alopaeus (muistokirjoitus).  *Karjalan Sanomat*, 30.12.1913, s. 2. Artikkelin verkkoversio.
4. ↑  Paljastettu muotokuva.  *Karjalainen*, 10.11.1932, s. 2.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Lucile Hadžihalilović** (s. 7. toukokuuta 1961 Lyon) on ranskalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja, -käsikirjoittaja ja -näyttelijä.

Hadžihalilović syntyi Lyonissa. Hänen vanhempansa olivat bosnialaisia siirtolaisia. Hän asui nuorena useita vuosia Marokossa. Hadžihalilović opiskeli elokuva-alaa Pariisissa Elokuvataiteen korkeakoulussa (Institut des hautes études cinématographiques). Hänen päättötyönsä vuonna 1986 oli lyhytelokuva *La première mort de Nono*. Valmistuttuaan hän työskenteli elokuvaleikkaajana ja tuotti lyhytelokuvia. Vuonna 1991 Hadžihalilović perusti puolisonsa ja työtoverinsa Gaspar Noén kanssa tuotantoyhtiön Les Cinémas de la Zone.

Hadžihalilovićin tunnetuimpiin teoksiin kuuluu *Innocence – viattomuus*, joka perustuu Frank Wedekindin kertomukseen *Mine-Haha oder Über die körperliche Erziehung der jungen Mädchen* (1903). *Innocence* on palkittu mm. Tukholman ja San Sebastiánin elokuvajuhlilla.

Valikoitu filmografia
---------------------

### Ohjaaja ja käsikirjoittaja

* 1987: *La première mort de Nono* (lyhyt fiktio, 12 min)
* 1998: *Good Boys Use Condoms* (lyhyt fiktio)
* 1996: *La Bouche de Jean-Pierre* (fiktio, 52 min)
* 2005: *Innocence – viattomuus* (pitkä fiktio)
* 2010: *Enter the Void* (pitkä fikto)

### Tuottaja

* 1991: *Carne* (ohj. Gaspar Noé)
* 1998: *Seul contre tous* (ohj. Gaspar Noé)

### Leikkaaja

* 1991: *Carne* (ohj. Gaspar Noé)
* 1998: *Seul contre tous* (ohj. Gaspar Noé)

### Näyttelijä

* 1989: *Les Cinéphiles – Le retour de Jean* (ohj. Louis Skorecki) – Lucile
* 1991: *Carne* (ohj. Gaspar Noé)
* 1995: *Cinémation* n°1750 (ohj. Gérard Courant)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Hans Henrik Estlander** (17. maaliskuuta 1869 Helsinki – 7. maaliskuuta 1921 Vaasa) oli suomalainen juristi, pankinjohtaja ja valtiopäivämies. 

Estlanderin vanhemmat olivat professori Carl Gustaf Estlander ja Helena Aurora Federley ja puoliso vuodesta 1894 Emma Sofia Hildegard Blomberg. Estlander tuli ylioppilaaksi 1887 ja suoritti oikeustutkinnon 1892, minkä jälkeen hän vielä opiskeli Lontoossa ja Wienissä. Estlander toimi Pohjoismaiden Osakepankin Kristiinankaupungin konttorin johtajana 1896–1905, Suomen Luotonantajayhdistyksen johtajana Helsingissä 1906–1916 ja Helsingin Osakepankin pääjohtajana vuodesta 1916. Asianajajana Kristiinankaupungissa hän työskenteli 1897–1905 ja oli Kristiinankaupungin valtuuston jäsen 1898–1905. Estlander oli aateliston edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906. Hän kuoli virkamatkalla Vaasassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 Viitattu 27.10.2020.
2. ↑  Förteckning öfver Finlands till urtima landtdagen i Helsingfors år 1905–1906 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1905–1906. Andra häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1907, ss. 945-954.
3. ↑  *Aikalaiskirja. Henkilötietoja nykypolven suomalaisista*, s. 86. Helsinki: Tietosanakirja-Osakeyhtiö, 1920.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Florian Vermeersch** (s. 12. maaliskuuta 1999 Gent) on belgialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Lotto Soudalin ykkösjoukkueessa 2020, ja edustaa edelleen samaa tallia, nimeltään nyt Lotto Dstny. Hän kilpaili nuorempana myös cyclocrossissa saavuttaen useita voittoja juniorikilpailuissa.

Vermeersch sijoittui vuoden 2021 Pariisi–Roubaix-kilpailussa toiseksi hävittyään loppukirissä Sonny Colbrellille. Hän saavutti gravelpyöräilyn MM-kilpailuissa hopeaa 2023.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

2019
Alle 23-v. maantieajon Belgian-mestaruus
Joukkueaika-ajon Belgian-mestaruus
2021
Tour de Wallonie, mäkikirikilpailun voitto
MM-kilpailut, alle 23-v. aika-ajossa pronssia
Pariisi–Roubaix, toinen
2022
Antwerp Port Epic, voitto
2023
Dwars door het Hageland, kolmas
Benelux Tour, kokonaiskilpailussa toinen
Super 8 Classic, kolmas
Gravelpyöräilyn EM-kilpailut, viides
Gravelpyöräilyn MM-kilpailut, hopeaa
Giro del Veneto, kolmas

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Florian Vermeersch *procyclingstats.com*. Viitattu 11.10.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Florian Vermeersch *CYCLINGARCHIVES.com*. Viitattu 14.1.2022. (englanniksi)
3. ↑  "Pohjoisen helvetti" -pyöräilyklassikosta muodostui eeppinen mutakilpailu, joka vaati supervoimia *yle.fi*.  3.10.2021. Viitattu 14.1.2022.
**Mehtiönkoski** on Pohjois-Savon Rautalammin Rautalammin reitin Myhin sivureitillä sijaitseva koski. Sen vesi laskee Mehtiöstä Keskisen kautta Pieni-Myhiin. Keskisen ja Pieni-Myhin välissä sijaitsee vielä Kuorekoski.

Yleistä
-------

Mehtiökoski virtaa Hattuhonganvuoren lounaispuolella jyrkkärinteisessä laaksossa, joka alkaa Mehtiön 800 metriä pitkästä ja kapeasta lahdesta. Vuonna 1980 julkaistussa Koski-inventoinnissa ei koskesta ole lainkaan tietoja. Kartasta mitatun kosken pituus on noin 500 metriä. Mehtiön vedenpinnan korkeus on 107,7 metriä mpy. ja koski laskee Keskiseen, jonka pinnankorkeus on 104,0 metriä mpy. Koskelle kertyy pudotusta 3,7 metriä. Koski-inventoinnissa Myhin reittiä kutsuttiin Myhinjoeksi , jonka nimeä käytettiin aikaisemmin yleisesti. Myhinkosken etelärantaan tulee etelästä virtaava metsäpuro, joka alkaa Valkeisesta ja joka virtaa Mustalammen läpi. Myhin reitti yhtyy Rautalammin reittiin Hankavedessä.

Luontoarvoja
------------

Mehtiönkoski on entisöity vuonna 2007 uittoa varten tehtyjen perkauksien jälkeen niin, että taimenet alkaisivat taas kutemaan. Koski on yleinen lupakoski, jossa voi kalaluvan lunastettuaan kalastaa tiettyjen sääntöjen mukaisesti. Samalla luvalla voi kalastaa myös Ahvenkoskella. Saaliiksi tulee ainakin taimenia, mutta villin taimenen osuudesta saaliskaloista ei ole tietoa. Koskessa elää täplärapu .

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mehtiönkoski, Rautalampi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 17.9.2023.
2. 1 2 3  Pyykkönen, Ari & Mäkelä, Anne: Rautalammin reitin kalatalousalueen käyttö- ja hoitosuunnitelma 2022-2031 (PDF) (s. 9, 18, 27, 29)  2021. Pohjois-Savon kalatalouskeskus ry. Viitattu 18.9.2023.
3. 1 2  Syrjänen, Jukka & al.: *Rautalammin reitin yläosan taimenkannan hoito- ja kalastussuunnitelma*. sivut 9, 14. Pohjois-Savon elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus, 2018. RAPORTTEJA 17. ISBN 978-952-314-679-2. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 18.8.2023).
4. 1 2  *Koski-inventointi*, s. 80. raportti 188. Helsinki: Vesihallitus, 1980. ISBN 951-46-4852-8. Teoksen verkkoversio (PDF).
5. ↑  *Bidrag till Finlands naturkännedom, etnografi och statistik*, s. 30. Första häftet. Finska Vetenskapssocieteten, 1864. linkki sivulle 30 (HTML). (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Mehtiönkoski *visitrautalampi.fi*. Rautalampi:  Rautalammin kunta.
**Martin "Marty" Crane** on fiktiivinen hahmo televisiosarjassa *Frasier*. Hän on sarjan päähenkilön Frasier Cranen eläkkeellä oleva isä, joka asuu tämän luona. Martinia näyttelee John Mahoney.

Martin on syntynyt ja asunut koko ikänsä Seattlessa. Hän oli naimisissa poikiensa Frasierin ja Nilesin psykiatriäidin Hesterin kanssa tämän kuolemaan saakka. Hän on luonut uransa poliisina ja on toiminut myös ratsupoliisina, jolloin hän ratsasti rakkaalla Agides-hevosellaan. Myöhemmin urallaan hänet ylennettiin rikosetsiväksi. Martin on myös palvellut Korean sodassa. Hän joutui jäämään eläkkeelle poliisivoimista, kun häntä ammuttiin lonkkaan ja hän vammautui pysyvästi. Martin muutti vastikään Bostonista palanneen Frasier-poikansa luokse, ja häntä hoitamaan palkattiin englantilainen fysioterapeutti Daphne Moon, jonka kanssa hän ystävystyi nopeasti.

Hester kieltäytyi aikoinaan aluksi Martinin kosinnasta, mutta suostui myöhemmin huomatessaan olevansa raskaana. Avioliitto oli suurimmaksi osin onnellinen lukuun ottamatta Hesterin kauan sitten tapahtunutta syrjähyppyä perheystävän kanssa. Pariskunta kuitenkin pääsi tästä yli, ja Martin viihtyi Hesterin kanssa kunnes tämä kuoli sairauteen. Hesterin kuolema on vaikuttanut Martiniin syvästi, mikä on osaltaan saattanut olla syynä hänen eristäytymisestään pojistaan ja epäluuloihin uusia seurustelusuhteita kohtaan.

Muutettuaan Frasierin luo Martin alkaa paikata suhdettaan poikiinsa, joiden täysin erilaiset persoonallisuudet aiheuttavat hänelle toistuvasti harmaita hiuksia. Martin itse on rento, maanläheinen ja työväenluokkainen, kun hänen poikansa taas ovat tulleet enemmän Hesteriin. Martin ystävystyy myös Daphnen sekä etenkin Frasierin ohjelman tuottajan Roz Doylen kanssa, joka näyttää olevan hänelle kuin oma tytär. Lisäksi eräs Martinin läheisimmistä ystävistä on hänen uskollinen jackrussellinterrierinsä Eddie.

Martin auttaa usein Frasierin ja Nilesin pulasta: vaikka nämä ovat intellektuellimpia kuin isänsä, Martinilla on maalaisjärkeä. Hän onkin tärkeä tasapainottaja poikien elämässä. Hän myös uskaltaa kritisoida heidän elitistisiä elintapojaan kokiessaan heidän menevän liian pitkälle.

Sarjan aikana Martinilla on kaksi vakavampaa suhdetta. Sherry Dempseyn kanssa hän seurustelee tovin, mutta he eroavat. *Frasierin* finaalijaksossa Martin menee naimisiin Frasierin ja Nilesin entisen lastenhoitajan Roneen kanssa.
**Jascha Akili Washington** (s. 21. kesäkuuta 1989) on yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä ja satunnainen laulaja.

Elämä ja ura
------------

Washington syntyi Kaliforniassa ja esiintyi ensimmäisen kerran televisiossa vuonna 1997 *Brooklyn South* -rikossarjan jaksossa "A Reverend Runs Through It". Hän teki ensiesiintymisen elokuvissa vuotta myöhemmin Will Smithin poikana Ericinä elokuvassa *Valtion vihollinen* (1998). Hänen muita merkittäviä televisio- ja elokuvarooleja ovat muun muassa Drew *Zackin ja Codyn viiden tähden elämää* -televisiosarjassa sekä Trent Pierce elokuvassa *Hamekyttä* ja sen jatko-osassa. Hän on näytellyt myös tohtori Gideonin poikaa Elia televisiosarjassa *Gideon's Crossing* ja Jeromea elokuvassa *Taikatossut" ja "Taikatossut 2* (2006). Hän vieraili myös *The Bernie Mac Show* -televisiosarjan jaksossa "It's A Wonderful Wife" sekä *House*-televisiosarjan jaksossa "Family" vuonna 2007.

Washington ei esiinny enää Hamekyttä-elokuvasarjan kolmannessa osassa *Hamekyttä – pojasta polvi paranee*. Hänet korvattiin näyttelijä-koomikolla Brandon T. Jackson.

Filmografiaa
------------

* *Brooklyn South* (1997)
* *Valtion vihollinen* (1998)
* *The Wood* (1999) - Mike's Brother
* *Hamekyttä* (2000)- Trent Pierce
* *Tapaus Antwone Fisher* (2002)
* *Last Holiday* (2006)
* *Hamekyttä 2* (2006)- Trent (**cameo**)
* *Taikatossut 2* (2006)- Jerome Jenkins
* *The Final* (2010)

Aiheesta muualla
----------------

* Jascha Washington Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Karl Arne Lund** (20. toukokuuta 1878 Kristiinankaupunki – 9. kesäkuuta 1919 matkalla Tornioon) oli suomalainen juristi ja Tornion pormestari.

Arne Lundin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Karl Johan Lund ja Mathilda Hanna Roschier. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun ruotsalaisesta lyseosta 1896 ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon vuonna 1902. Lund sai varatuomarin arvon 1905.

Lund oli Tornion pormestarina 1912–1918. Hän erosi virasta Suomen sisällissodan aikana, siirtyi hankolaiseeen Karl Boströmin huolintaliikkeeseen lainopilliseksi neuvonantajaksi ja muutti syksyllä 1918 Hankoon toimien siellä liikkeen palveluksessa. Hangossa Lund kuului paikallisen suojeluskunnan esikuntaan ja hänet valittiin vuokralautakunnan puheenjohtajaksi. Hän kuoli 41-vuotiaana halvaukseen ollessaan matkalla Torniossa.

Arne Lund oli naimisissa vuodesta 1908 Märtha Lilian Torsellin kanssa. Lundin veli oli asianajaja ja Loviisan pormestari Paul Åke Lund.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. 1 2 3  Arne Lund, Länsi-Uusimaa, 11.06.1919, nro 45, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |