recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Espoon ulkoilusaaret** ovat Espoon kaupungin omistamia maa-alueita, joissa voi retkeillä, ja joissakin jopa yöpyä.

Meren muokkaamat kalliot Kaparnin etelärannassa
Espoon kaupungilla on kaksitoista ulkoilusaarta. Niistä on julkinen veneyhteys Isoon Vasikkasaareen sekä ulkosaariin Stora Herröhön, Rövareniin ja Gåsgrundiin. M/S Aurora lähtee Otaniemestä ja M/S Tuulikki Kivenlahdesta.

Omalla veneellä voi rantautua Knapperskäriin, Kapareniin, Rövargrundetiin, Fölisholmeniin ja Westendin Tvijälpiin. Knapperskärillä ja Fölisholmenilla saa telttailla, ja saarilla on grillikatokset ja puuseet. Knapperskärissä on paikallisen metsästysseuran aikanaan rakentama pikkuruinen mökki, johon yleisöllä ei normaalisti ole pääsyä.

Stora Herrö
-----------

44,3 hehtaarin suuruisen Stora Herrön eteläkulma on Kirkkonummen puolella. Saaren koillisniemi on Espoon omistuksessa ja käytettävissä ulkoiluun. Metsä on paikoin tiheä, ja mustikanvarvut laskeutuvat mattoina kumpareita pitkin. Syksyllä saaresta saa puolukkaa ja sieniä.

Saaressa on näköalatorni, josta saattaa nähdä hyvällä säällä Tallinnan valot. Saunaa vuokrataan seuroille ja järjestöille. Telttailumahdollisuus, keittokatos polttopuineen, vessa. Kiinnityslenkkejä huviveneille. Hienohiekkainen uimaranta.

Iso Vasikkasaari
----------------

Saaren luonto on monipuolista ja rehevää. Reittivene pysähtyy saaren laiturissa. Luoteisnurkkaa lukuun ottamatta koko Iso Vasikkasaari on ulkoilualuetta. Yksityisalueella sijaitsee Espoon saariston ehkä erikoisin rakennus: Poseidonin temppeliä jäljittelevä huvimaja, jonka pankkiiri Abel Landén rakennutti vävylleen, kreikan kielen professori Ivar Heikelille 1800-luvun lopussa. Saaren rantoja kiertävät hienot rantaniityt, jotka ovat monipuolisimmillaan saaren eteläosissa. Saarella on vanha kalastaja-asumus, joka toimii kioskina. Telttailu ei ole sallittua. Saarella toimii kesäravintola Gula Villan.

Gåsgrund
--------

Gåsgrund on noin yhdeksän hehtaarin suuruinen, ja Stora Herrötä kallioisempi saari. Saarella on telttailumahdollisuus sekä keittokatoksia polttopuineen, vessa ja vapaassa käytössä oleva sauna. Kaakkoisrannalla sijaitsevalla betonilaiturilla on kiinnityslenkkejä huviveneille. Reittivene pysähtyy saarella.

Rövaren
-------

Maisema Rövarenilta
Rövaren on noin yhdeksän hehtaarin suuruinen. Korkein kallio on kymmenisen metriä korkea, ja tarjoaa näköalan laivaväylään. Saaressa on muutama grillikatos ja telttailu sallittua. Eteläpuolen kalliot esittävät koko valikoiman jääkauden ja myöhempien syysmyrskyjen muovaamia pyöristettyjä kivimuodostelmia.

Kaparen
-------

Kaparen on Espoon edustalla sijaitseva neljän hehtaarin laajuinen ulkoilusaari.

Bylandet
--------

Bylandet on Espoon kaupungin virkistysalue Kirkkonummella, Porkkalan edustalla.

Aiheesta muualla
----------------

* Espoon kaupunki: Ulkoilusaaret
* Hagerlund.net: Kaikkien Espoon ulkoilusaarten esittelyt

Lähteet
-------

1. ↑  Sami Takala: Päiväretkelle Espoon saaristoon.  *Helsingin Sanomat*, 19.9.2015, s. D10.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Stesagoras** (m.kreik. Στησαγόρας, *Stēsagoras*) oli kahden Miltiades nuoremman ja Kimonin sukuun kuuluneen antiikin kreikkalaisen, Ateenasta kotoisin olleen miehen nimi.

Stesagoras I
------------

Stesagoras I oli Kimon Koalemoksen isä ja Stesagoras II:n ja Miltiades nuoremman isoisä.

Stesagoras II
-------------

Stesagoras II oli Kimon Koalemoksen poika ja Stesagoras I:n pojanpoika. Hän seurasi setäänsä Miltiades vanhempaa Traakian Khersonesoksen tyrannina ja jatkoi tämän aloittamaa sotaa lampsakoslaisia vastaan. Stesagoraan kausi tyrannina kesti vain lyhyen aikaa, sillä hänet salamurhasi vihollisen puolelta tullut, joka tekeytyi loikkariksi. Koska Stesagoras kuoli lapsettomana, häntä seurasi tyrannina hänen veljensä Miltiades nuorempi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Smith, William: "Stesagoras (1)", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
2. 1 2  Smith, William: "Stesagoras (2)", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
3. ↑  Herodotos: *Historiateos* 6.34, 6.103.
4. ↑  Herodotos: *Historiateos* 6.38–39.
**Ruth Blanchard Miller** (tunnettu myös nimillä **Ruth Miller Kempster** ja **Ruth Blanchard Miller Kempster**; 17. tammikuuta 1904 Chicago Illinois – 21. toukokuuta 1978 Santa Barbara Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kuvataiteilija. Hänen sukunsa auttoi Fontanan kaupungin perustamisessa.

Millerin taideopinnot saivat alkunsa Kansas City Art Institutessa, josta hän jatkoi Pasadenan Stickney Memorial Art Schoolin kautta Los Angelesin Otis Art Instituteen. Art Students League of New Yorkissa hän opiskeli kuvanveistoa, maalaustaidetta ja litografiaa. Hän opiskeli kuvataidetta myös Ranskassa ja Italiassa. Hän opetti kuvataidetta Pasadenan School of Fine Arts -taideakatemiassa 1930-luvulla.

Miller osallistui vuoden 1932 Los Angelesin olympialaisiin, joissa sai hopeaa maalauksissa teoksellaan "Struggle" (suom. *Kamppailu*). Taidesuuntaukseltaan hän edusti modernia näkemystä, johon yhdisti sosiaalista realismia ja surrealismia. Millerin tunnetuimpia teoksia on vuonna 1935 julkistettu "Housewife" (suom. *Kotirouva*), jossa esiintyy varhaisfeminististä epätoivoa.

Miller kuoli Kalifornian Santa Barbarassa 21. toukokuuta 1978.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ruth Blanchard Miller Kempster (1904 - 1978) *Artist Biography*. Ask Art. Viitattu 4.4.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Miranda, Carolina A.: The conservator who is bringing lost stories of California’s pioneering female artists to light *Entertainment*.  5.10.2018. The Los Angeles Times. Viitattu 4.4.2021. (englanniksi)
3. 1 2 3  Ruth Kempster *Artists*. CalART. Viitattu 4.4.2021. (englanniksi)
4. ↑  "Art Competitions and Exhibition", *The Games of the Xth Olympiad Los Angeles 1932*, s. 757. Los Angeles: Xth Olympiade Committee of the Games of Los Angeles, U.S.A. 1932, 1933 (sähköisenä 2008). Artikkelin verkkoversio (PDF) (viitattu 4.4.2021). (englanniksi)
5. ↑  OLYMPIC GAMES ART COMPETITION MEDALLISTS (Sivu 19) *Art competitions at the Olympic Games*.  2.5.2019. The Olympic Studies Centre/ Olympic Foundation for Culture and Heritage. Viitattu 4.4.2021. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Europeana

 |

 |
**Pulaliikkeet** olivat 1930-luvun alun talouspulan aikana Suomessa syntyneitä kansanliikkeitä jotka syntyivät Lapuan liikkeen synnyttämän yhteiskunnallisen kuohunnan vanavedessä mutta olivat kuitenkin siitä erillään. Pulaliikkeiden toiminta-alueita olivat pääasiassa Loimaan seutu Lounais-Suomessa, Karjalan kannas ja Keski- ja Pohjois-Pohjanmaalla Kalajoen ja Muhoksen seudut. Loimaan seudun pulaliikkeen kannattajat olivat pääasiassa velkaantuneita maanviljelijöitä joista monet olivat aiemmin olleet mukana Lapuan liikkeessä. Erityisesti Pohjois-Suomessa Muhoksella pulaliikkeiden kannattajiin kuului myös vasemmistolaisesti ajattelevia pienviljelijöitä, mökkiläisiä ja tavallisia työläisiä. 

Pulaliikkeiden toimintaan kuuluivat suurten kokoontumisten järjestäminen joissa vaadittiin talouspulan rasitusten helpottamista muun muassa moratoriota ulosottojen ja maksujen keskeyttämiseksi sekä maatilojen velkaongelmien vakauttamista. Sunilan hallitus laatikin 1931 erityisen pulaohjelman jolla pyrittiin vastaamaan pulaliikkeiden vaatimuksiin.

Pulaliikkeet saivat alkunsa Loimaalla 7. tammikuuta 1931 pidetystä kokouksesta jota seurasi useita eri puolilla maata järjestettyjä kokouksia ja sitten pulalikkeiden yhteinen kokous Helsingissä 7. - 9. kesäkuuta 1931 jolloin perustettiin Talouspulan vastustamisliitto. Pulaliikkeiden toiminta oli vilkkainta kesällä 1931. Syksyllä liikkeiden kannattajat jakaantuivat kahtia kun 1. lokakuuta 1931 järjestetyssä kokouksessa osa liikkeestä järjestäytyi Helsingin yliopiston agraaripolitiikan dosentin Väinö F. Johansonin johdolla Lapuan liikettä lähellä olleeksi Loimaan liikkeeksi kun taas maltillisemmat ryhmät liittyivät professori Yrjö Jahnssonin johtamaan Talouspulan vastustamisliittoon. Loimaan liike ryhtyi yhteistyöhön 12. lokakuuta 1931 Viipurissa perustetun lähinnä poliittisia tavoitteita ajaneen oikeistolaisen Maakuntain liikkeen kanssa.

Vuoden 1932 alussa Etelä-Suomen pulaliikkeiden toiminta alkoi jo hiipua kun Loimaan pulaliikkeen yhdessä Kalajoen pulaliikkeen kanssa järjestämä osto-, myynti- ja maksulakko jäi samaan aikaan alkaneen Mäntsälän kapinan varjoon mutta Kalajoen pulaliikkeen kannattajat perustivat 21. elokuuta 1932 Kansanpuolueen ajamaan omia tavoitteitaan ja Muhoksen pulaliikkeen edustajat puolestaan perustivat Pulamiesten vaaliliiton vuoden 1933 eduskuntavaaleja varten.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Arkistolaitos : Arkistonmuodostaja : Loimaan pulaliike [vanhentunut linkki]
2. ↑  Tuomas Rantala : Kriisin vuodet - J. E. Sunilan hallitus ja 1930-luvun maatalouspula, Hybris 1/2013 (Arkistoitu – Internet Archive)

Kirjallisuutta
--------------

* Heikka, Matti : *Loimaan pulaliike. Loimaan pulaliikkeen synty, toiminta ja yhteydet muihin pula- ja kansanliikkeisiin 1930-luvun alussa*. Suomen historian pro gradu-työ. TYHL 1986
* Lackman, Matti : *Pulaliike ja kansanpula. Piirteitä 1930-luvun liikehdinnästä*. Ylivieskan kirja. JY:n kotiseutu-sarja n:ro 17. Kokkola 1980
* Oittinen, Paula : *Pulaliikehdintä Suomessa 1930-luvulla*. Poliittisen historian pro gradu Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa 1975
*Hakusana "PM" ohjaa tänne. Sanan muista merkityksistä kerrotaan täsmennyssivulla.*
 **Koodaus ja modulointi** 

 

audio, video, puhe, tieto

koodausmenetelmät 

kanavanvaraus eli kanavointi 

* FDMA, TDMA, CDMA
* CSMA/CD (Ethernet)
* CSMA/CA (802.11)


modulointi 

* kantoaalto (mm. sähkötys)
* AM (DSB-SC, SSB)
* FM (FSK, GMSK)
* PM (mm. PSK, QAM)
* FHSS, DSSS (eivät tarvitse kanavointia)


siirtotie 

* radio
* kaapeli (koaksiaali, Cat5, valokuitu)


n • k • m

**Vaihemodulointi** (PM, engl. *Phase Modulation*) on modulointitekniikka, jossa moduloiva signaali ohjaa kantoaallon vaihetta. Vaihemodulaation digitaalinen muoto on PSK, (engl. *Phase Shift Keying*). Vaihemodulaatiossa hyödynnetään usein pääasiassa signaalin vaihemuutoksia koska signaalin absoluuttinen vaihe on hankalasti hallittavissa ja siihen vaikuttavat voimakkaasti siirtotien ominaisuuksien pienetkin vaihtelut.

Käyttö
------

Vaihemodulaatiota käytettiin aiemmin analogisissa televisiolähetyksissä väri-informaation välittämiseen NTSC, PAL ja SECAM tekniikoissa. Vaihemodulaation tärkein sovellus on kuitenkin digitaalisessa tiedonvälityksessä osana erilaisia PSK- ja QAM-menetelmiä.

Vaihemoduloitu signaali
-----------------------

Vaihemoduloitu sinimuotoinen signaali ajan funktiona voidaan esittää kaavalla

{\displaystyle y(t)=A\_{c}\sin \left(\omega \_{\mathrm {c} }t+m(t)+\phi \_{\mathrm {c} }\right),}
missä *Ac* on kantoaallon amplitudi, *ωc* on kantoaallon kulmataajuus, *t* on aika, *m(t)* on moduloiva signaali, joka sisältää siirrettävän informaation, ja *φc* on kantoaallon perusvaihe.

Vaihemodulaatio on sukua taajuusmodulaatiolle sikäli, että molemmissa tekniikoissa kantoaallon vaihekulma muuttuu. 
QAM-modulointi yhdistää vaihemoduloinnin ja AM-moduloinnin (signaalin voimakkuus). Vaihemodulaatio, kuten muutkin modulaatiomenetelmät, aiheuttaa kantoaaltotaajuuden ympärille spektriin sivutaajuuksia (ks. Fourier-muunnos).

Katso myös
----------

* PSK
* QPSK
* QAM
* Taajuusmodulaatio
**Nemo Mettler**, taiteilijanimeltään **Nemo** (s. 3. elokuuta 1999 Biel) on sveitsiläinen rap-artisti ja laulaja.

Ura
---

Nemo julkaisi ensimmäisen EP-levynsä *Clownfisch* vuonna 2015. Vuonna 2017 hän sai parhaan sveitsiläisen artistin Energy Music Awards -palkinnon sekä vuoden tulokkaan Prix Walo -palkinnon. Vuonna 2018 Nemo sai neljä palkintoa. Hän sai vuoden miessolistin palkinnon, parhaan läpimurtajan palkinnon ja parhaan live-esiintyjän palkinnon sekä kappale "Du" palkittiin Swiss Music Awards -gaalassa vuoden parhaana kotimaisena hittinä.

Nemo edustaa Sveitsiä Eurovision laulukilpailussa 2024 kappaleella "The Code".

Yksityiselämä
-------------

Nemo määrittelee itsensä muunsukupuoliseksi.

Lähteet
-------

* Nemo will perform 'The Code' in Malmö for Switzerland *eurovision.tv*. Viitattu 29.2.2024.

### Viitteet

1. ↑  Das war die Energy Star Night 2017 *energy.ch*. Viitattu 29.2.2024.
2. ↑  44. Prix Walo *prixwalo.ch*. Viitattu 29.2.2024.
3. ↑  Vier Pflastersteine für Nemo: Das sind die Gewinner des Swiss Music Awards *aargauerzeitung.ch*. Viitattu 29.2.2024.
4. ↑  «Ich fühle mich weder als Mann noch als Frau» *tagesanzeiger.ch*. Viitattu 29.2.2024.
**Mascara** (arab. معسكر‎, *Muʿaskar*) on kaupunki ja Mascaran maakunnan hallinnollinen keskus Algeriassa. Se sijaitsee maan luoteisosassa 390 kilometriä Algerista lounaaseen. Vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan Mascarassa oli 108 600 asukasta.

Mascara sijaitsee Beni Chougrane -vuorten etelärinteellä hedelmälllisen tasangon yläpuolella. Se oli berberien asuttama vanha pikkukaupunki ja kauppapaikka, johon turkkilaiset perustivat 1500-luvulla varuskunnan. Kaupungin arabiankielinen nimi tarkoittaa ’sotilasleiriä’.

Mascara toimi länsi-Algerian beylikin keskuksena vuosina 1701–1792. Vuonna 1833 siitä tuli Abd al-Qadirin pääkaupunki. Ranskalaiset hävittivät kaupungin vuonna 1836 ja valtasivat sen lopullisesti vuonna 1841. Siirtomaa-aikana Mascara oli tunnettu viiniviljelmistään. Vuonna 1926 siellä oli 30 000 asukasta, joista puolet oli eurooppalaisia ja juutalaisia.

Mascara on maatalousalueen keskus, jossa on muun muassa elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta. Kaupungissa toimii Mustapha Stamboulin yliopisto. Nähtävyyksiin kuuluvat turkkilaisten ja Abd al-Qadirin palatsi, Aïn El Beïdan moskeija ja lähistöllä sijaitseva Bouhanifian kylpylä.

Lähteet
-------

1. ↑  Population résidente des ménages ordinaires et collectifs (MOC) selon la commune de résidence et le sexe et le taux d’accroissement annuel moyen (1998-2008) *Office National des Statistiques*. Viitattu 8.3.2024.
2. 1 2  *The Encyclopaedia of Islam, volume VII*, s. 262–263. Leiden: E. J. Brill, 1993. ISBN 90-04-09419-9.
3. ↑  Montagnon, Pierre: *Dictionnaire de la colonisation française*, s. 703–704. Paris: Pygmalion, 2010. ISBN 978-2-7564-0516-2.
4. ↑  Monographie Wilaya de Mascara *Aniref*. Viitattu 8.3.2024.
5. ↑  Nos sites touristiques *Direction du Tourisme et de l’Artisanat Mascara*. Viitattu 8.3.2024.
**Ulrike Maier** (22. lokakuuta 1967 Rauris, Itävalta – 29. tammikuuta 1994 Garmisch-Partenkirchen, Saksa) oli itävaltalainen alppihiihtäjä, supersuurpujottelun kaksinkertainen maailmanmestari.

Maier sijoittui Calgaryn olympialaisissa 1988 suurpujottelussa kuudenneksi ja pujottelussa kymmenenneksi. Vailissa 1989 hän voitti supersuurpujottelun maailmanmestaruuden kukistettuaan tasaisessa kilpailussa Sigrid Wolfin kolmella ja Michaela Gerg-Leitnerin neljällä sadasosasekunnilla. Lisäksi hän oli alppiyhdistetyssä kuudes ja suurpujottelussa kahdeksas.

Maier voitti Saalbachin MM-kilpailuissa 1991 toistamiseen super-G:n maailmanmestaruuden kukistettuaan Carole Merlen 0,11 sekunnilla. Suurpujottelussa hän sai Pernilla Wibergin jälkeen hopeaa. Albertvillen olympialaisissa 1992 Maier sijoittui suurpujottelussa neljänneksi – kuuden sadasosan päähän mitalista – ja supersuurpujottelussa viidenneksi. Moriokan MM-kilpailuissa 1993 hän oli super-G:ssä neljästoista ja suurpujottelussa viidestoista.

Maier voitti maailmancupissa yhteensä viisi osakilpailua, sijoittui yhdeksän kertaa toiseksi ja kuusi kertaa kolmanneksi. Supersuurpujottelun maailmancupin yhteispisteissä hän sijoittui toiseksi kaudella 1992–1993 ja alppiyhdistetyn maailmancupissa niin ikään toiseksi kaudella 1988–1989. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui viidenneksi kaudella 1992–1993.

Maier menehtyi maailmancupin syöksylaskukilpailussa Garmisch-Partenkirchenissä tammikuussa 1994. Hän menetti tasapainonsa, löi päänsä radan reunalla olleeseen ajanottolaitteeseen, menetti kypäränsä ja pyöri useita kertoja ympäri. Hän kuoli kaksi ja puoli tuntia myöhemmin Murnaun sairaalassa. Hänen tyttärensä Melanie oli äitinsä kuollessa nelivuotias.

Maailmancupin osakilpailuvoitot
-------------------------------

| **Päivä** | **Paikka** | **Maa** | **Laji** |
| --- | --- | --- | --- |
| 28. marraskuuta 1992 | Park City | Yhdysvallat | suurpujottelu |
| 13. joulukuuta 1992 | Vail | Yhdysvallat | supersuurpujottelu |
| 16. tammikuuta 1993 | Cortina d'Ampezzo | Italia | supersuurpujottelu |
| 27. marraskuuta 1993 | Santa Caterina | Italia | suurpujottelu |
| 21. tammikuuta 1994 | Maribor | Slovenia | suurpujottelu |

Lähteet
-------

* Ulrike Maier Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Ulrike Maier, 26; Austrian Skiing Star Won 2 World Titles *The New York Times*.  30. tammikuuta 1994. Viitattu 7. tammikuuta 2009.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Bernd Bransch** (24. syyskuuta 1944 Halle – 11. kesäkuuta 2022) oli saksalainen jalkapalloilija.

Ura
---

Bransch pelasi juniorina BSG Motos Halle Südissä, SC Wissenschaft Hallessa sekä SC Chemie Hallessa. Hän siirtyi lopulta Chemie Hallen edustusjoukkueeseen, jonka hän nosti DDR-Oberligaan vuonna 1965. Bransch edusti seuraa vuoteen 1973 saakka, ja tämän jälkeen hän siirtyi kaudeksi Carl Zeiss Jenaan. Seuran paidassa hän voitti FDGB-Pokalin. Seuraavalla kaudella Bransch teki jo paluun Chemie Halleen, jota hän edusti uransa loppuun asti, vuoteen 1977. Pelaajauran jälkeen hän on toiminut seuran taustajoukoissa.

Bransch edusti maansa juniorimaajoukkueita, jonka lisäksi hän pelasi 72 ottelua Saksan demokraattisen tasavallan jalkapallomaajoukkueessa. Hän oli mukana olympiakultaa ja -pronssia voittaneissa joukkueissa vuosina 1972 ja 1976.

Lähteet
-------

1. ↑  Bernd Bransch *Olympedia*. Viitattu 12.6.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Leske, Hans: *Enzyklopädie des DDR-Fussballs*, s. 80. Göttingen: Verlag die Werkstatt, 2007. ISBN 978-3-89533-556-3. (saksaksi)

Saksan demokraattisen tasavallan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1974
1 Croy  |
2 Kurbjuweit |
3 Bransch |
4 Weise |
5 Fritsche |
6 Schnuphase |
7 Pommerenke |
8 Löwe |
9 Ducke |
10 Kreische |
11 Streich |
12 Wätzlich |
13 Lauck |
14 Sparwasser |
15 Vogel |
16 Irmscher |
17 Hamann |
18 Kische |
19 Seguin |
20 Hoffmann |
21 Blochwitz |
22 Friese |
Valmentaja Buschner

Saksan demokraattisen tasavallan vuoden jalkapalloilija
1963: Kaiser • 1964: Urbanczyk • 1965: Weigang • 1966: Nöldner • 1967: Erler • 1968: Bransch • 1969: Vogel • 1970: R. Ducke • 1971: P. Ducke • 1972: Croy • 1973: Kreische • 1974: Bransch • 1975: Pommerenke • 1976: Croy • 1977: Dörner • 1978: Croy • 1979: Streich • 1980: Grapenthin • 1981: Grapenthin • 1982: Schnuphase • 1983: Streich • 1984: Dörner • 1985: Dörner • 1986: Müller • 1987: Müller • 1988: Thom • 1989: Trautmann • 1990: Kirsten • 1991: Gütschow



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Saksa

 |

 |
John Stanley
**Charles John Stanley** (17. tammikuuta 1712 Lontoo – 19. toukokuuta 1786 Lontoo) oli brittiläinen säveltäjä ja urkuri.

Stanley sokeutui 2- tai 3-vuotiaana. Hän opiskeli Maurice Greenen johdolla ja pääsi 11- tai 12-vuotiaana urkuriksi lontoolaiseen kirkkoon. Stanley sai kandidaatin arvon musiikissa Oxfordin yliopistosta vuonna 1729 ja pääsi Inner Templen urkuriksi vuonna 1734. Hän meni naimisiin vuonna 1738. Vuonna 1779 Stanley seurasi William Boycea kuninkaan muusikoiden yhtyeen mestarina ja vuonna 1782 hän pääsi Chapel Royalin urkuriksi.

Stanley johti Georg Friedrich Händelin oratorioiden esityksiä tämän elämän viimeisen vuosikymmenen aikana ja jatkoi niitä Händelin kuoltua John Christopher Smithin kanssa. Säveltäjänä Stanleyn on kuvailtu edustaneen Händelin tyyliä tai Händelin ja Johann Christian Bachin välistä siirtymävaihetta. Hän sävelsi oratoriot *Jephtha* (1757), *Zimri* (1760) ja *The Fall of Egypt* (1774). Hänen tuotantoonsa kuuluu myös muun muassa konserttoja, huilusonaatteja ja soolourkuteoksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  James Reel, John Stanley AllMusic, viitattu 6.3.2024 (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Otavan Iso musiikkitietosanakirja (toim. Erkki Ala-Könni ja muut), ISBN 951-1-02380-2


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Ionel Tudoran** (24. kesäkuuta 1913 Bărăştii de Vede – 28. lokakuuta 1979) oli romanialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan tenori.

Tudoran opiskeli Enescu-musiikki- ja -teatteriakatemiassa Iaşissa. Hänen opettajiaan olivat Antonin Ciolan, Alexandru Zirra, Mihai Codreanu, Constantin Georgescu ja Agatha Bârsescu. Tudoran debytoi Rolandin roolissa Carl Michael Ziehrerin teoksessa *Landstreicherin* vuonna 1936 Iaşissa. Hän lauloi oopperataloissa Cluj-Napocassa (1937–1948) ja Bukarestissa (1948–1963). Lisäksi hän teki vierailijana esiintymisiä muun muassa Prahassa, Leipzigissä, Berliinissä, Dresdenissä ja Moskovassa.

Tudoran lopetti esiintymisen vuonna 1963 ja opetti sitten Bukarestin konservatoriossa vuoteen 1972 saakka. Hänen tärkeisiin rooleihinsa kuuluivat Don José, Faust ja Cavaradossi.

Lähteet
-------

1. 1 2  David Cummings, Tudoran, Ionel Oxford Music Online, viitattu 7.3.2024 (englanniksi)
2. 1 2  Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Tudoran, Ionel Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 7.3.2024 (englanniksi)
| Palisades Tahoe |
| --- |
| Paikkakunta: | Yhdysvallat Olympic Valley,Kalifornia, Yhdysvallat |
| Vuori: | Granite Chief |
| Hiihdettävä alue: | 24,28 km2 |
| Yläasema: | 2 759 m |
| Ala-asema: | 1 890 m |
| Korkeusero: | 869 m |
| Laskettelurinteitä: | 170+ |
| Vapaalaskurinteitä: | 16 |
| Laskettelupuistoja: | 2 |
| Pisin rinne: | 5 150 m |
| Hiihtohissejä: | 34 kpl |
| Kapasiteetti: | 58 000 henkilöä/h |
| Lumisadetta: | 11,43 m/vuosi |
| Lumetusjärjestelmä: | Kyllä |
| Valaistus: | Ei |

Kuva Squaw Valleyn kylästä vuorille.
**Palisades Tahoe** (aik. **Squaw Valley Ski Resort**) on talviurheilukeskus Placerin piirikunnassa Kaliforniassa Yhdysvalloissa.

Palisades Tahoen suorituspaikoilla järjestettiin Squaw Valleyn talviolympialaisten kilpailut lukuun ottamatta maasto- ja ampumahiihtokilpailuita.

Palisades Tahoessa on viisi eri vuorenhuippua: Granite Chief, Emigrant, Washeshu Peak, KT-22 ja Snow King.

Amerikan alkuperäiskansat protestoivat pitkään talviurheilukeskuksen misogynistisenä ja rasistisena pitämäänsä alkuperäisamerikkalaiseen naiseen halventavasti viittaavaa "squaw"-sanaa vastaan, minkä seurauksena keskuksen uudeksi nimeksi valittiin syyskuussa 2021 *Palisades Tahoe*.

Lähteet
-------

* Palisades Tahoe palisadestahoe.com (englanniksi)
* Palisades Tahoe Trail Maps palisadestahoe.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Vilén, Jan: Entinen olympiaisäntä Squaw Valley vaihtoi alkuperäis­kansat suututtaneen nimensä  15.9.2021. Helsingin Sanomat. Viitattu 15.9.2021.
**Papoose Peak Jumps** oli kolmen hyppyrimäen muodostama mäkihyppystadion Squaw Valleyssa Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Mäkihyppystadion rakennettiin vuoden 1960 talviolympialaisia varten.

Historia
--------

Kaikki kolme hyppyrimäkeä olivat luonnonmäkiä, jotka valmistuivat 1958 Little Papoose Peakin rinteeseen Sierra Nevadan vuoristoon. Mäet suunnitteli Heini Klopfer. Talviolympialaisten jälkeen mäkiä käytettiin vähän, mutta vuoden 1976 Yhdysvaltain mestaruuskilpailuja varten normaalimäki kunnostettiin, tämän jälkeen mäkiä ei enää kunnossapidetty. Nykyisin paikalla on alppihiihtorinteitä.

Vuoden 1960 talviolympialaisten kilpailun voitti Helmut Recknagel.

Mäkiennätyksen kehittyminen
---------------------------

Mäkiennätyksen 97,5 metriä on hypännyt Jim Denney, epävirallisen mäkiennätyksen 99,0 metriä on hypännyt Jim Denney

| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1959 | Suomi Kalevi Kärkinen | 85,5 m |  |  |
| 28.2.1960 | Itä-Saksa Helmut Recknagel | 93,5 m | Talviolympialaiset 1960 |  |
| 1976 | **Yhdysvallat Jim Denney** | **97,5 m** | Yhdysvaltain mestaruuskilpailut 1976 |
| 99,0 m |  |
|

Lähteet
-------

* (englanniksi) (saksaksi) (puolaksi)
Jackie Loughery
**Jackie Loughery** (18. huhtikuuta 1930 Brooklyn – 23. helmikuuta 2024 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja missi.

Loughery varttui Flatbushissa ja kävi St. Francis Xavier Academy for Young Ladies -koulua. Hän voitti ensimmäisen Miss USA -kilpailun vuonna 1952. Loughery avusti Johnny Carsonia peliohjelmassa *Earn Your Vacation* (1954). Hän esiintyi Annien roolissa elokuvassa *The D.I.* (1957). Vuonna 1958 Loughery meni naimisiin Jack Webbin kanssa, mutta avioliitto päättyi eroon vuonna 1964. Loughery teki esiintymisiä myös muun muassa elokuvissa *Pardners* (1956), *Eighteen and Anxious* (1957) ja *The Hot Angel* (1958). Hän esiintyi lisäksi televisiosarjoissa, kuten *Judge Roy Beanissa* (1955–1956).

Vuodesta 1969 Loughery oli naimisissa liikemies Jack Schwietzerin kanssa, kunnes tämä kuoli vuonna 2009.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mike Barnes, Jackie Loughery, ‘The D.I.’ Actress and Wife of Jack Webb, Dies at 93 The Hollywood Reporter 26.2.2024, viitattu 29.2.2024 (englanniksi)
2. 1 2  Greg Evans, Jackie Loughery Dies: First Miss USA, Abbott and Costello Co-Star & Early Johnny Carson Sidekick Was 93 Deadline 26.2.2024, viitattu 29.2.2024 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Jackie Loughery Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Fluoresenssi tapahtuu, kun erilaiset fluoresoivat mineraalit altistetaan UV-A-, UV-B- tai UV-C -valolle.
**Fluoresenssi** on ilmiö, jossa aineen molekyylit absorboivat fotonin ja lyhyen ajan jälkeen emittoivat matalaenergisemmän fotonin, jolla on suurempi aallonpituus. Osa absorboituneen fotonin energiasta kuluu molekyylin vibraatioihin, rotaatioihin ja lämpöön. Tämän takia emittoituneen fotonin energia on pienempi ja aallonpituus suurempi, näkyvän valon aallonpituuden luokkaa. Absorboitunut säteily voi olla esimerkiksi ultraviolettivaloa tai röntgensäteilyä ja emittoitunut säteily näkyvää valoa.

Fysikaalinen ilmiö
------------------

Fluoresenssi on yksi luminesenssi-ilmiön alalajeista. Siinä atomiin tuleva fotoni virittää atomin eli atomin elektroni siirtyy korkeammalle viritystilalle. Viritystilan purkautuessa syntyy joko samanenergiainen fotoni tai yksi tai useampi matalampienerginen fotoni. Loppuosa alkuperäisen fotonin energiasta siirtyy lämmöksi. Fluoresenssissa emittoidut fotonit havaitaan hyvin pian niiden absorption jälkeen.

Fluoresoivat aineet ja käyttötavat
----------------------------------

Fluoresoiva maali ja muovi loistavat UV-valossa. (taide: Beo Beyond)
Fluoresenssi-ilmiötä käytetään hyväksi loistelampuissa, joiden lasiputken sisällä oleva kaasuuntunut elohopea emittoi valoa, kun siinä tapahtuu sähköpurkaus. Emittoitunut valo on kuitenkin ultraviolettivaloa, joka on näkymätöntä ihmissilmään ja jopa haitallista eläville eliöille ja ihmisille. Ultraviolettisäteily muuttuu loisteputken sisäpinnassa olevassa loisteaineessa näkyväksi valoksi.

Yksi tapa tuottaa valkoinen LED perustuu siniseen LEDiin, joka on päällystetty eri aallonpituuksilla fluoresoivalla aineella, ja tuloksena LEDistä saadaan valkoista valoa.

Plasmapaneelinäytöissä plasman synnyttämä ultraviolettivalo muutetaan fluoresenssin avulla näkyväksi valoksi.

Fluoresenssi-sana tulee fluoriitti-mineraalista, joka koostuu kalsiumista ja fluorista, joka nimenomaan mahdollistaa fluoresenssi-ilmiön.

Myös hampaat ja monilla valkaisevilla pesuaineilla pestyt vaatteet ovat fluoresoivia, kun niitä tarkastellaan ultraviolettivalossa.

Katso myös
----------

* Kaloresenssi

Lähteet
-------

1. ↑  Basic Concepts in Fluorescence (html) *micro.magnet.fsu.edu*.  (englanniksi)
2. ↑  Encyclopedia of Laser Physics and Technology – Fluorescence (html) *rp-photonics.com*.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fluoresenssi** Wikimedia Commonsissa

Luminesenssin alalajit

* elektroluminesenssi
* fotoluminesenssi
	+ fluoresenssi
	+ fosforesenssi
* kemiluminesenssi
	+ bioluminesenssi
* termoluminesenssi
* triboluminesenssi
* radioluminesenssi
* sonoluminesenssi
**Lomamatka 80-luvulle** on Yleisradion tv-sarja, jota esitettiin Yle TV1:llä kesällä 2015 tiistaisin yhdeksän osan verran.

Juoni
-----

Yle Uutisten Taloustutkimuksella teettämässä kyselyssä lähes joka kolmas vastaaja ilmoitti, että 1980-luvulla elämä on ollut Suomessa parhaimmillaan. Onko näin? Yleisradio teki ihmiskokeen, joka nimettiin *Lomamatka 80-luvulle*. 

Viikon mittaisella aikamatkalla sarjaan valitut lomamatkalaiset pääsevät hyppäämään Juha Kankkusen ralliauton kyytiin, säveltävät ja sanoittavat Pelle Miljoonan avustamana hyväntekeväisyysbiisin ja pääsevät jumppaamaan Anne Sällylän johdolla. Lomamatkalaiset tekevät taidetta ARS 83 -näyttelyn hengessä ja treenaavat 1980-luvun suomalaista menestyslajia, amerikkalaista jalkapalloa.

Matka suuntaa Helsingistä Riihimäen kautta kohti Lounais-Suomea – Loppea, Lietoa, Turkua, Uuttakaupunkia ja Poria, palaten takaisin Helsinkiin. Matkallaan he keräävät suorittamistaan tehtävistä karvanoppia ja se autokunta, jolla on viikon reissun jälkeen niitä eniten, saa palkinnoksi jatkaa 1980-luvun tunnelmia kesäauton muodossa.

Yhdeksänosaisen sarjan oppaana aikamatkalla toimii radio-ohjelma *Lakattujen varpaankynsien* Susanna Vainiola ja sarjan kertojana tunnelmoi Tapani Ripatti.

Aiheesta muualla
----------------

* Yle: Lomamatka 80-luvulle
* Yle Elävä Arkisto: 1980-luku
Aarre Elo *Jatkoajan* lavasteissa vuonna 1968.
**Jatkoaika** oli ajankohtaisaiheita käsitellyt 1960-luvun lopun suomalainen television keskusteluohjelma.

Esitysaika
----------

*Jatkoaikaa* esitettiin Yle TV1 -kanavalla joka toinen lauantai vuosina 1967–1969 illan viimeisenä ohjelmana (siitä juontui nimi *Jatkoaika*). Suorana lähetyksenä tehdyllä ohjelmalla ei ollut kiinteää kestoa, ja pisimmillään se saattoi jatkua kaksi ja puoli tuntia. *Jatkoaika* yhdisti väittelyitä ja sketsiviihdettä, juoruja ja politiikkaa. Ensimmäinen *Jatkoaika* lähetettiin 9. syyskuuta 1967. Vuosien aikana tehtiin yhteensä 23 ohjelmaa. 

Muutaman jakson jälkeen *Helsingin Sanomat* luonnehti ohjelmaa näin:

> "Jatkoaika on ilmestynyt komeetan tavoin nykyisellään perin köyhälle tv-viihdetaivaalle. Se on näyttänyt enemmän paljasta pintaa kuin muut ohjelmat yhteensä, se on pannut tunnetut kansalaiset keskustelemaan elintärkeistä asioista kuten hameen pituudesta ja suomalaisen miehen seksikkyydestä. Se on myös kerännyt ylistäviä arvosteluja, mutta sitä on myös moitittu koulupoikahuumorista."
> 
>

Esiintyjiä
----------

Ohjelmaa juonsivat Lenita Airisto, Aarre Elo, Erkki Mikael Salmi (1967–1968), Kauko Saarentaus (1967–1968) ja Hannu Taanila (1968–1969). Sketseissä esiintyivät muun muassa Kaarlo Juurela, Mai-Brit Heljo, Paavo Pentikäinen, Viktor Klimenko ja Helge Herala. Ohjelman tunnetuin toistuva sketsi oli juoppoputkaa kuvannut "Putka-TV", jossa Mai-Brit Heljo esitti Suhina-Lempi-nimistä pultsaria. Vieraina oli yleensä julkisuuden henkilöitä, kuten Vesa-Matti Loiri, Tabe Slioor, Edvin Laine, "kreivi" Pertti Ylermi Lindgren, Olliver Hawk, Mauno Koivisto, Leo Jokela, Pentti Siimes, Olavi Ahonen, Liana Kaarina Leskinen, Mauri Sariola, Toini Havu, Kaj Chydenius, Tamara Lund, Peter von Bagh, Timo Bergholm, Erik Blomberg, Jörn Donner, Kalevi Kahra, Liisamaija Laaksonen, Paula Talaskivi, Mikko Niskanen, Kirsti Wallasvaara, Jussi Talvi, Matti Kurjensaari, Jouni Apajalahti, Väinö Linna, Paavo Einiö, Jyrki Hämäläinen, Henrik Otto Donner ja Joonas Kokkonen.

*Jatkoaika* oli TV1:n Viihdetoimituksen tuotantoa. Ohjelman vakituisena kapellimestarina toimi Ossi Runne, ja lähetystä ohjasivat Heikki Seppälä, Riitta Degerholm ja Erkki Pohjanheimo.

Katso myös
----------

* Iltalintu

Lähteet
-------

* Annala, Jukka: *Toopelivisio*, s. 47–48. Teos, Helsinki 2006.
* Johanna Sumiala-Seppänen (Arkistoitu – Internet Archive)
* Jatkoaika Ylen Elävässä arkistossa

### Viitteet

1. 1 2  Jatkoaika on happening.  *Helsingin Sanomat*, 21.10.1967, s. 30. Artikkelin maksullinen verkkoversio.

Kirjallisuutta
--------------

* Sumiala-Seppänen, Johanna: "'Joku raja ja loppu on saatava tällaiselle keskustelulle!' *Jatkoaika* ja kansallisten kertomusten konflikti 60-luvun suomalaisessa televisiossa", *Television viisi vuosikymmentä*, s. 280–290. Toimittanut Juhani Wiio. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 978-951-746-939-5.
**Abbasanta** (sardiksi *Abbasànta*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 2 729 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 39,85 neliökilometriä. Se sijaitsee 315 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Abbasanta** Wikimedia Commonsissa

Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
Attikan demosten trittys-jaossa käytetty Paralian alue merkitty sinisellä.
**Paralia** (m.kreik. Παραλία, "Rannikko") tai **Paralos** (Πάραλος) oli antiikin Attikan alue, joka käsitti nimensä mukaisesti Attikan niemimaan eteläosan rannikkoalueet. Se ulottui lännestä Zosterin niemeltä etelään Sunionin niemelle ja sieltä koilliseen Brauroniin saakka. Joskus nimellä viitattiin koko alueeseen Hymettos-vuoren itäpuolella.

Paralia oli yksi Attikan viidestä maantieteellisestä pääalueesta Thriasian ja Ateenan tasankojen sekä Diakrian ja Mesogaian ohella. Paralian alue oli kukkulaista ja karua, mutta siellä sijaitsivat Laureionin hopeakaivokset.

Kleistheneen uudistuksessa vuonna 508 eaa. nimi sai teknisemmän merkityksen, sillä yksi Attikan demosten trittys-jaossa käytetystä kolmesta alueesta oli myös nimeltään *Paralia*. Siihen kuului demoksia myös maantieteellisen Paralian ulkopuolelta muun muassa läntisestä ja koillisesta Attikasta. Klassisella kaudella Paralian kymmeneen trittykseen kuului yhteensä 46 demosta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Paralia *Brill’s New Pauly*. BrillOnline Reference Works. Viitattu 21.1.2019.
2. 1 2 3  Smith, William: "Attica", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
**Cuglieri** (sardiksi *Cùllieri*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 2 671 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 120,54 neliökilometriä. Se sijaitsee 479 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Cuglieri** Wikimedia Commonsissa

Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
**Torricelliaceae** on kaksisirkkaisheimo, joka kuuluu Apiales-lahkoon, eli on siis sarjakukkaiskasvien sukulainen. Sen kolme sukua ja kymmenen lajia kasvavat Madagaskarilla, Kaakkois-Aasiassa ja Malaijien saaristossa.

Tuntomerkit
-----------

Heimon kasvit ovat puita, joilla on liuskaiset ja hammaslaitaiset tai pelkästään hammaslaitaiset lehdet. Lehdet ovat toisinaan kourasuoniset. Ruodin reuna on alaosastaan palteinen; eräissä tapauksissa laajentuma ympäröi varren. Joillakin lajeilla on pieni kieleke. Kukat ovat yksineuvoisia. Emikukissa yhdislehtinen ja kehänalainen sikiäin muodostuu 2–4 emilehdestä. Hedelmässä on kaksi suurta tyhjää lokeroa ja yksi pieni lokero, jossa siemenet sijaitsevat. Hedelmänseinässä on vahvikesoluja (sklereidejä). Siemen on enemmän tai vähemmän käyrä. Kromosomiluku on n = 12, 20 ± 2.

Anatomia
--------

Varren anatomiaa: Putkiloelementtien perforaatiot ovat yksinkertaiset ja itse putkiloelementit ovat nilassa ryhmittäin. Syysolujen huokosissa on vähäpätöiset reunukset. Putkiloiden viereinen perussolukko eli parenkyymi on niukka. Soluissa on oksalaattihiekkaa ja limasoluja on. Ilmaraot ovat tavallisesti anomosyyttisiä, so. apusolujen määrä ja suunta on epämääräinen. Erittäviä karvoja on.

Suvussa *Torricellia* kasvit ovat tanniinipitoisia, emikukat ovat terälehdettömiä, luotit enemmän tai vähemmän kaksijakoisia, siemenkuori on hieman kovettunut ja alkio on pitkä ja ohut. *Aralidium*-suvussa putkiloelementtien perforaatiot ovat tikapuumaisia, ruodin johtojänteet ovat hajallaan, emikukan mesiäinen on johtojänteellinen, siemenaiheessa on massiivinen kalvo eli integumentti, siemenvalkuainen eli endospermi on kirjava. Suvussa *Melanophylla* on siemenkuoressa uloin kerros tikapuumaisesti paksuuntunut eikä siinä ole ligniiniä.

Evoluutio ja systematiikka
--------------------------

Heimon iäksi on arvoitu noin 53 tai jopa 103 miljoonaa vuotta. *Torricellia*-suku on ollut laajalle levinnyt pohjoisella pallonpuoliskolla eoseenikauteen mennessä ja se voidaan jäljittää vähintään 55,8 miljoonan vuoden taakse.

Varhemmin systematiikan historiassa heimon suvut on viety kanukkakasvien (Cornaceae) yhteyteen.

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. 2001-: Angiosperm Phylogeny Website.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Stevens 2001: -. Viittaus 5.11.2014


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q131817
* Wikispecies: Torricelliaceae
* CoL: 626QS
* EoL: 5060082
* EPPO: 1TORF
* FNA: 20318
* FoC: 20576
* Fossilworks: 183094
* GBIF: 4259117
* iNaturalist: 71650
* IPNI: 77126664-1
* IRMNG: 118866
* ITIS: 896816
* NCBI: 138900
* NZOR: fb825b6b-29df-4df9-b33b-0eef8ff41f87
* Open Tree of Life: 548701
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77126664-1
* Tropicos: 50163132
* Watson & Dallwitz: toricell
* WFO: wfo-7000000618

 |

 |
**Piikkiön kirkonkylä** on entinen Piikkiön kunnan hallinnollinen keskus ja nykyinen Kaarinan kaupunginosa. Sitä rajaavat Nunna ja Hepojoki pohjoisessa, Makarla idässä, Voivala lännessä sekä Piikkiönlahti etelässä.

Palvelut
--------

Suurin osa Piikkiön palveluista sijaitsee kirkonkylässä. Siellä on esimerkiksi paloasema, kirjasto, nuorisotalo sekä liikuntahalli. Piikkiön kirkonkylässä sijaitsee kaksi koulua, Piikkiön yhtenäiskoulu sekä Rungon koulu.

Liikenne
--------

Piikkiön kirkonkylästä pääsee Turkuun Fölin bussilinjoilla 700–708 sekä Vainion Liikenteen linjoilla 720–723. Lisäksi alueella kulkevat Kaarinan sisäiset bussilinjat K4, K5 ja K6. Piikkiössä on toiminut rautatieasema, joka valmistui vuonna 1899 ja lopetettiin 1970-luvun lopulla.

Lähteet
-------

1. ↑  Turun karttapalvelu (Aluejaot > Kaupunginosat) *opaskartta.turku.fi*
2. ↑  Fölin reittiopas (Arkistoitu – Internet Archive) *reittiopas.foli.fi*
3. ↑  Kaarinalaismies teki elämänsä heräteostoksen - Piikkiön asemalla riittää remonttia vuosiksi | Yle uutiset | Yle.fi

Kaarinan kaupunginosat

* Auranlaakso
* Harvaluoto
* Heernummi
* Hepojoki
* Keskusta
* Kuusisto
* Littoinen
* Makarla
* Nummenniitty
* Nunna
* Piikkiön kirkonkylä
* Piikkiönlahti
* Piispanristi
* Voivala
**Magomadas** (sardiksi *Magumàdas*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 666 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 9,02 neliökilometriä. Se sijaitsee 263 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*.  Arkistoitu 11.3.2019. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Magomadas** Wikimedia Commonsissa

Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
**Marrubiu** (sardiksi *Marrùbiu*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 4 838 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 61,24 neliökilometriä. Se sijaitsee 7 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*.  Arkistoitu 11.3.2019. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Marrubiu** Wikimedia Commonsissa

Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
Käsiloki
**Solmu** (lyhenne **kn**) nopeuden yksikkönä on meripeninkulma tunnissa. 

1 solmu = 1 mpk/h = 1,852 km/h ≈ 0,5144 m/s.
Solmua käytetään edelleen merenkulussa sekä ilmailussa. Käytännöllinen likiarvoinen muunnos SI-järjestelmän mukaisiksi yksiköiksi on: 1 kn ≈ 0,5 m/s. Solmut on näin helppoa muuttaa metreiksi sekunnissa jakamalla lukema kahdella.

Solmun käyttö navigoinnissa on yhä perusteltua sillä se kertoo suoraan montako kaariminuuttia tunnissa sijainti kartalla muuttuu, mikäli kuljetaan pohjois-eteläsuunnassa.

1' (kaariminuutti) = 1 mpk

Nimen historiaa
---------------

Solmu nopeusyksikkönä on syntynyt entisaikojen nopeudenmittaustavan mukaan. Laivan perästä laskettiin mereen köysi, *lokiliina*, jonka päässä oli *lokilevy*. Lokilevy oli ympyräsektorin muotoinen ja sen kaarevalla sivulla oli lyijypainot jotka pitivät levyn pystysuorassa ja kellumassa kärki pinnan yläpuolella. Levyn tarkoitus oli pysyä mahdollisimman hyvin paikoillaan mittauksen ajan. Laivan kulkiessa eteenpäin lokiliina laskettiin vapaasti pois kelalta. Lokiliinan annettiin juosta veteen ennalta määrätyn ajan, samalla kun lokiliinaan tehtyjä merkkejä (*solmuja*) laskettiin. Kun aika oli kulunut loppuun, veteen juosseiden solmujen lukumäärä kertoi nopeuden suoraan *solmuina*. Lokilevy oli yhdestä tai kahdesta kulmastaan kiinnitetty pysyvästi liinaan, mutta vähintään yhdessä kulmassa oli puutappi, joka irtosi kolostaan, kun köyttä nykäistiin ja näin helpotti liinan takaisin keräämistä.

Solmun nimitys on peräisin solmuista, joita oli tehty lokiliinaan määrävälein. Solmujen välinen etäisyys oli yleensä 47 jalkaa ja 3 tuumaa (14,40 metriä). Ajanottoon käytettiin tällöin 28 sekunnin tiimalasia. Tällä tavalla saatiin suoraan laskettua nopeus, jota voitiin käyttää aluksen paikanmäärityksessä. 

Koska solmun määritelmä on meripeninkulmia/tunti, sanonta "solmua tunnissa" on väärä ilmaus. Tästä seuraava yksikkö meripeninkulmia/tunti² olisi kiihtyvyyden mittayksikkö.

Ilmailuliikenteen termistöä
---------------------------

* KTAS, "knots true airspeed", lentokoneen todellinen ilmanopeus
* KIAS, "knots indicated airspeed", lentokoneen ilmanopeus koneen oman mittariston mukaan

Lähteet
-------

1. 1 2  Valtioneuvoston asetus mittayksiköistä (1015/2014), 9 § Finlex.  Arkistoitu 4.6.2015. Viitattu 4.6.2015.
2. ↑  Korsström, Herman: *Merenkulun oppikirja*, s. 68. Suomentanut Roni A. E. & Tanttu, N.. Helsinki: , 1927.