recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Florentiinin kopio.
**Florentiini** (engl. *Florentine*) on suuri, keltainen 137,27 karaatin (27,454 g) timantti. Siihen hiottiin yhtenä ensimmäisistä timanteista säännöllinen fasettipinta, jossa on 126 viistettä.

Historia
--------

Kivi hiottiin 1400-luvulla Bruggessä. Timantti myytiin alun perin yhdellä floriinilla (noin 6 euroa). Tarinat siitä alkoivat vuonna 1477, kun taistelussa kaatuneen Burgundin herttuan Kaarle Rohkean kerrottiin kantaneen sitä. Ensimmäinen selvästi dokumentoitu maininta timantista on vuodelta 1657. Silloin Florentiini oli vauraan firenzeläisen Medicin suvun hallussa. Seuraavaksi timantti siirtyi Lothringenin herttualle Franz III Stefanille vuonna 1736. Kun hänen tyttärensä Marie Antoinette meni naimisiin Ranskan kuninkaan Ludvig XVI:n kanssa, antoi hän Florentiinin tyttärelleen häälahjaksi. Seuraavaksi Florentiini putkahti esille Ranskan keisari Napoleon I:n liittyessä naimakaupalla Habsburgien sukuun. Napoleon antoi vaimolleen Marie-Louiselle Florentiinin häälahjaksi. Timantti palasi jälleen Habsburgeille. Se istutettiin kiinni Habsburgien kruunuun, jossa se pysyi vuoteen 1888 saakka. Vuonna 1918 keisarikunta luhistui ja keisariperhe pakeni jalokivet mukanaan. Heidän oli pakko käyttää välikättä myydessään timanttia. Välikäsi kuitenkin katosi mukanaan Florentiini. 1920-luvulla Yhdysvalloissa se hiottiin uudelleen.

Lähteet
-------

* Tarina Florentiinista [vanhentunut linkki]
* Ihmeellisiä tarinoita, Valitut Palat
BarbudaBarbuda kuvassa ylempänä ja Antigua alempana.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
17°37′N, 61°48′WAntigua ja Barbuda |
| Saariryhmä | 
Leewardsaaret |
| Vesialue | 
Karibianmeri |
| Korkein kohta | 
38 m |
| Pinta-ala | 
161 km² |

Väestö| Asukasluku | 
1 500 |
| Asutuskeskukset | 
Codrington |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Barbuda** on saari Karibianmerellä. Se on osa Antigua ja Barbudaa ja sijaitsee Antiguan saaresta pohjoiseen. Barbudan asukasluku on noin 1 500. Asukkaista suurin osa elää Codringtonin kaupungissa.

Syyskuussa 2017 hurrikaani Irma tuhosi saaren rakennuskannan ja infrastruktuurin lähes kokonaan, ja kaikki asukkaat siirtyivät asumaan Antiguan saarelle. Korjaustöiden arvellaan vievän vuosia.

Maantiede
---------

Bardudan pinta-ala on 161 neliökilometriä. Saarella vallitsee trooppinen meri-ilmasto, jossa on pienet kausittaiset lämpötilavaihtelut. Maaperä on suurimmaksi osaksi korallia ja kalkkikiveä. Barbudan korkein kohta on Highland Housen luona noin 40 metrin korkeudella merenpinnasta.

Ilmasto
-------

Tammikuu ja helmikuu ovat vuoden viileimmät kuukaudet. Tuolloin päivän korkein keskilämpötila on 27 °C. Vuoden lämpöisimmät kuukaudet ovat heinäkuu ja elokuu, jolloin päivän korkein keskilämpötila on 30 °C.

Lähteet
-------

1. ↑  Welcome Barbudaful.net.  Arkistoitu 19.6.2010. Viitattu 23.3.2010.
2. ↑  Irma kaikkien aikojen pitkäkestoisin raju hurrikaani – Saint-Martin ja Barbuda käytännössä maan tasalla  7.9.2017. Yle Uutiset. Viitattu 9.9.2017.
3. ↑  "Ensimmäistä kertaa 300 vuoteen Barbudalla ei asu yhtään ihmistä" *Uusi Suomi*.  16.9.2017.
4. ↑  Background Note: Antigua and Barbuda U.S. Department of State. Viitattu 23.3.2010.
5. ↑  The Island of Barbuda Antigua & Barbuda. Viitattu 23.3.2010.
6. ↑  Geography Barbudaful.net.  Arkistoitu 6.4.2009. Viitattu 23.3.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Barbuda** Wikimedia Commonsissa

* Barbudaful.net (englanniksi)

Antigua ja Barbudan kunnat ja erillishallintoalueet

|  |  |
| --- | --- |
| Kunnat | 
* Saint George
* Saint John
* Saint Mary
* Saint Paul
* Saint Peter
* Saint Philip

 |
| Erillishallintoalueet | 
* Barbuda
* Redonda

 |
**Freddy Cannon** (oikealta nimeltään **Frederick Anthony Picariello Jr.**, s. 4. joulukuuta 1940) on yhdysvaltalainen rock and roll -laulaja, jonka suurimmat menestyskappaleet ovat "Tallahassee Lassie" (1959), "Way Down Yonder in New Orleans" (1959) ja "Palisades Park" (1962).

Elämä ja ura
------------

Cannon työskenteli nuorena rekkakuskina kuten isänsäkin. Hän saavutti aluksi paikallista menestystä oman yhtyeensä Freddy Karmon & the Hurricanes kanssa. Hänen äitinsä kirjoitti sanat lauluun "Rock and Roll Baby", jonka nimi muuttui myöhemmin muotoon "Tallahassee Lassie". Laulu ei aluksi kiinnostanut levy-yhtiöitä joille sitä tarjottiin, mutta yksi Swan Recordsin omistajista, Dick Clark, kuuli kappaleen ja piti sitä julkaisemisen arvoisena, jos sovitusta parenneltaisiin muun muassa kättentaputuksin ja voimistamalla bassorummun ääntä. Yhtiö julkaisi levyn, se menestyi aluksi paikallisesti ja myöhemmin myös muualla Yhdysvalloissa ja Britanniassakin. Levy-yhtiön pyynnöstä taiteilijanimi vaihtui muotoon Freddy Cannon.

Cannon jatkoi levyttämistä ja sai muutaman vielä muutaman hitin 1960-luvulla. Parhaiten menestyivät kappaleet "Abigail Beecher" (1964), "Action" (1965) ja ""The Dedication Song" (1966). Hän on jatkanut levyttämistä ja esiintymistä vielä 2000-luvullakin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Koda, Cub: Freddy Cannon Biography *allmusic.com*. Viitattu 4.9.2018. (englanniksi)
**Barbora Štefková** (s. 4. huhtikuuta 1995 Olomouc) on tšekkiläinen tennispelaaja. Hän on ollut parhaimmillaan kaksinpelissä WTA-listan sijalla 154 helmikuussa 2017 ja nelinpelissä sijalla 156 kesäkuussa 2018.

Vuonna 2016 Štefková nousi maailmanlistalla yli 100 sijaa sijalle 154, ja voitti uransa ensimmäisen top 50 -pelaajan Annika Beckin Quebecissä, ensimmäisessä WTA-pääsarjaottelussaan. Maaliskuussa 2017 Štefkován molempiin ranteisiin iski kipu, jota ei voitu diagnosoida. Hän oli sivussa kahdeksan kuukautta, ja palasi kentille marraskuussa 2017. Štefková pääsi suojatun rankingin turvin mukaan vuoden 2018 Wimbledonin pääsarjaan, vaikka oli maailmanlistalla vasta sijalla 715. Hän eteni sieltä mukaan pääsarjaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Barbora Štefková WTA:n sivuilla (englanniksi)
2. ↑  Barbora Štefková ITF:n sivuilla (englanniksi)
3. ↑  Getting to know you: Introducing Wimbledon 2018's Grand Slam debutantes *WTA Tennis*.  28.6.2018. Viitattu 1.7.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Barbora Štefková WTA:n sivuilla (englanniksi)
* Barbora Štefková ITF:n sivuilla (englanniksi)
Claddagh-sormus.
**Claddagh-sormus** on ystävyyttä ilmaiseva irlantilainen sormus, joka on lähtöisin Galwayn kaupungin ulkopuolella sijainneesta Claddaghin (iiriksi *An Cladach* ’ranta’) kylästä. Claddagh-sormuksessa on kaksi kättä, jotka pitelevät sydäntä ja sydämen päällä on kruunu. Claddaghissa käytetyt elementit symboloivat rakkautta (sydän), ystävyyttä (kädet) ja uskollisuutta (kruunu). Sormusta ei saa ostaa itselleen, vaan se pitää saada lahjana.

Claddagh-sormuksia käytetään usein ystäväsormuksina, mutta ne ovat usein käytettyjä myös kihla- ja vihkisormuksina. Irlannissa, Amerikassa ja muissa maissa Claddagh annetaan äidiltä tyttärelle tai isöäidiltä lapsenlapselle.

Sormuksen merkitys riippuu sen asennosta:

* Oikeassa kädessä sydän itsestään poispäin tarkoittaa, että kantaja on vapaa ja saattaa etsiä rakkautta.
* Oikeassa kädessä sydän kantajaan päin tarkoittaa, että sormuksen kantaja on suhteessa tai rakkaus on alkamassa.
* Vasemmassa kädessä sydän itsestään poispäin päin tarkoittaa, että sormuksen kantaja on kihloissa.
* Vasemmassa kädessä sydän kantajaan päin tarkoittaa, että kantaja on syvästi rakastunut ja naimisissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Six surprising facts about Irish Claddagh rings Irish Store. Viitattu 13.11.2014.
2. ↑  Claddagh Ring Meaning (Murphy, Colin, and Donal O'Dea (2006) The Feckin' Book of Everything Irish. New York, Barnes & Noble. p.126 ISBN 0-7607-8219-9) Claddagh Ring. Viitattu 13.11.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Claddagh** Wikimedia Commonsissa
**The Federal Home Loan Mortgage Corporation** (FHLMC) (NYSE: FRE), yleisesti tunnettu nimellä **Freddie Mac**, on puolivaltiollinen kiinnitysluottoja myöntävä yhtiö. Freddie Mac hallitsee yhdessä Fannie Maen kanssa noin puolta Yhdysvaltain kiinnitysluottomarkkinoista.

Yhdysvaltain luottokriisi
-------------------------

Yhdysvaltain luottokriisi on ajanut Freddie Macin koviin vaikeuksiin. Yhdysvaltain liittovaltio päätti 7. syyskuuta 2008 ottaa Freddie Macin ja Fannie Maen hallintaansa, koska niiden kaatuminen olisi pahentanut luottokriisiä ja nostanut merkittävästi korkotasoa. Pelastusoperaation arvioidaan maksavan amerikkalaisille veronmaksajille 100 miljardia dollaria.[1] Toukokuussa 2010 Freddie Mac pyysi lisärahoitusta, joka nostaa laskun yhtiöiden pelastamisesta noin 126 miljardiin dollariin, josta Freddie Macin osuus olisi 60 miljardia.[2]

Lähteet
-------

1. ↑  YLE: Fannie Maen ja Freddie Macin kurssit romahtivat
2. ↑  Yle, Uutiset, Talous

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtiön kotisivut
* Hallituksen esitys Eduskunnalle kiinteistörahastolaiksi HE 77/1997 (sisältää katsauksen Freddie Maciin)
**Adolf Waldemar Jahnsson** (25. helmikuuta 1841 Kivimaan kappeli, Kustavi – 9. tammikuuta 1894 Turku) oli suomalainen lyseon lehtori ja kirjailija.

Jahnssonin vanhemmat olivat laivuri Simon Jahnsson ja Sofia Wilhelmina Widbom. Hän pääsi ylioppilaaksi 1860 Turun lukiosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1864, lisensiaatiksi 1872 sekä filosofian tohtoriksi 1873.

Jahnsson toimi Turun ruotsalaisen lyseon latinan lehtorina 1873–1888 ja Turun suomalaisen lyseon kreikan ja latinan lehtorina vuodesta 1888.

Jahnssonin tohtorinväitöskirja käsitteli suomen kielen lauseoppia. Vuonna 1880 silloin 16-vuotias Emil Nestor Setälä julkaisi *Suomen kielen lauseoppi*-teoksensa jonka ensimmäisen painoksen esipuheessa Setälä sanoi kirjansa olevan pääasiassa Jahnssonin 1871 julkaistusta tohtorinväitöskirjasta lyhennetty ja yksinkertaistettu versio. Setälän tavoitteena oli saattaa vaikeatajuinen tieteellinen teksti oppikirjaksi sopivaan muotoon, missä tavoitteessa hän hyvin nuoresta iästään huolimatta onnistuikin. Myöhemmistä laitoksista maininta teoksen riippuvuussuhteesta Jahnssonin kirjaan jäi pois, mikä on antanut Fred Karlssonille aiheen syyttää Setälää plagioinnista.

Jahnsson oli naimisissa vuodesta 1876 Ida Sofia Magdalena Helanderin kanssa. Perheessä oli kahdeksan lasta joista tunnetuimpia olivat taloustieteilijä Yrjö Jahnsson, opettaja, kansanedustaja Alli Kallioniemi, rehtori, opetusneuvos Aarne Kallioniemi sekä eduskunnan pikakirjoittaja Kaarlo Kallioniemi. Pappi, kirjailija ja opettaja Evald Ferdinand Jahnsson oli Adolf Waldemar Jahnssonin veli.

Teoksia
-------

* *Kuvaelmia Suomen maakunnista 8 : Oolanti eli Ahvenanmaa*. Wilén, Turku 1866
* *Lukemisia Suomen kieltä oppiwaisten hyödyksi : koulua ja kotia varten*. Toimittaja A. W. Jahnsson. Helsinki 1866, 1869, 3. painos Turku 1879, 4. painos Turku 1884
* *Turun linna*. Penni-kirjasto Suomen kansalle 2. Stolpe, Helsinki 1867
* *Turun katedralikoulu ja Suomen kouluin tila yleensä siihen aikaan*. Frenckell, Helsinki 1869
* *Finska språkets satslära : för läroverkens behof* ; utarbetad af A. W. Jahnsson. Helsingfors 1871, 2. omarb. upplaga Åbo 1886, 3. uppl. Åbo 1893, näköispainos Jahnsson-Kallioniemi-suku, Helsinki 2000

Lähteet
-------

* A. W. Jahnsson SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* JAHNSSON Adolf Waldemar. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.

Aiheesta muualla
----------------

* Lisää luettavaa aiheesta **Adolf Waldemar Jahnsson** on Wikiaineistossa
* Vapaasti ladattavia Adolf Waldemar Jahnssonin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Claire Yarlett** (s. 15. helmikuuta 1965 Englanti) on brittiläis-yhdysvaltalainen näyttelijä.

Yarlett esitti Bliss Colbya saippuasarjassa *Colbyt* (1985–1987), joka oli *Dynastian* spin-off-sarja. Yarlett on näytellyt myös *Päivien viemää* -sarjassa vuosina 1990–1991. Lisäksi hän on esiintynyt televisioelokuvissa ja vieraillut esimerkiksi sarjoissa *Teräsmieheni*, *Teho-osasto*, *Frasier*, *West Wing* ja *Hyvässä uskossa*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Claire Yarlett (The Internet Movie Database -elokuvatietokanta.) *imdb.com*. Viitattu 14.10.2016. (englanniksi)
2. ↑  Claire Yarlettin kotisivut *claireyarlett.com*.  Arkistoitu 18.10.2016. Viitattu 14.10.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Claire Yarlett Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Claire Yarlett Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Elonet

 |

 |
**Adolf Waldemar Wallensköld** (30. toukokuuta 1828 Turku – 17. maaliskuuta 1873 Helsinki) oli suomalainen senaattori, valtiopäivämies ja valtioneuvos.

Wallensköldin vanhemmat olivat Turun hovioikeuden presidentti Erik Wallenius, aateloituna vuodesta 1832 Wallensköld (1779–1846) ja Vivika Eleonora Lagerborg. Hän kävi Turun reaalikoulua (Bergenheimin koulu), pääsi ylioppilaaksi 1844 ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1850. Wallensköld sai varatuomarin arvon 1852. Wallensköld oli Turun hovioikeudessa ylimääräisenä notaarina 1850–1854, kanslistina 1854–1855, kirjaajana 1855–1856, ylimääräisenä viskaalina 1856–1857, notaarina 1857–1859 ja protonotaarina 1859–1862 toimien myös ajoittain hovioikeuden apujäsenenä. Hän oli Suomen valtiosihteerinvirastossa vt. 1. toimitussihteerinä Pietarissa 1862 ja vakinaisena toimitussihteerinä sekä Suomen asiain komitean esittelijänä 1862–1870. Wallensköld oli senaatin oikeusosastolla senaattorina 1870–1873. Hän sai valtioneuvoksen arvon 1866. Wallensköld osallistui aatelissäädyssä valtiopäiville 1863–1864, 1867 ja 1872.

Wallensköld oli naimisissa vuodesta 1853 Emilia Charlotta Boijen kanssa. Heidän poikansa Axel Gabriel Wallensköld (1864–1933) oli Helsingin yliopiston romaanisen filologian professori ja Åbo Akademin kansleri.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kotivuori, Yrjö: Adolf Valdemar Wallensköld. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 11.7.2015.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
| "Electric Funeral"Black Sabbath |
| --- |
|  |
| Kappaleen tiedot |
|  Albumilta | *Paranoid* |
|  Julkaistu | 18. syyskuuta 1970 |
|  Tuottaja(t) | Rodger Bain |
|  Tyylilaji | heavy metaldoom metal |
|  Kesto | 04.52 |
|  Levy-yhtiö | Vertigo Records |
| *Paranoidin* muut kappaleet |
| "Iron Man"(4) | "Electric Funreal"(5) | "Hand of Doom"(6) |

**Electric Funeral** on B-puolen avauskappale Black Sabbathin levyllä *Paranoid*.

Kappale alkaa raskaalla, naukuvalla riffillä jossa käytetään paitsi kitarassa myös bassossa normaalia enemmän wahwah-pedaalia. 

Sanoitus on Geezer Butlerin kolkkoa näkyä tulevaisuudesta. Kappale on aikakaudelleen eli jo lähestyvälle hippiajan lopulle (1970) tyypillinen näkemys ydintuhosta, jonka pelättiin - ei niin vahvasti kuin kymmenisen vuotta aiemmin - odottavan aivan nurkan takana: luottamus siihen, että korkeampi mahti estää tuhon viime hetkellä, paistaa viimeisestä säkeistöstä vahvana - aivan kuin ydinkauhu paistaa ensimmäisestä.

Lähteet
-------

* Nuottivihko Black Sabbath
* **Black Sabbath rules!** *Melody Maker* 3/71, George Tremlentt

Aiheesta muualla
----------------

Black Sabbath - Electric Funeral - Live 1999 YouTubessa
Claire Waldoff

**Claire Waldoff** (21. lokakuuta 1884 – 22. tammikuuta 1957) oli saksalainen viihdelaulaja.

Waldoff oli 11-lapsisen majatalonpitäjän seitsemäs lapsi. Hän muutti Berliiniin vuonna 1907. Vähitellen hän saavutti suosiota kabareetähtenä. Hän lauloi Berliinin murteella ja pukeutui solmioon ja lippalakkiin kuin pojat. Hänen huippuaikansa alkoi 1926, jolloin hän esiintyi Berliinin suurimmissa varieteeteattereissa, Wintergartenissa ja myöhemmin Scalassa. Kun hän esiintyi ensi kertaa Scalassa 1932, kaikki 1 200 paikkaa oli myyty loppuun viikkokausiksi. Vaikka oli heinä–elokuu ja lämpötila salissa yli 30 astetta, jokaisen kappaleen jälkeen hän sai valtavat suosionosoitukset. Hän esiintyi myös yhdessä silloin vasta nousevan tähden, Marlene Dietrichin kanssa. Waldoffin äänilevyt olivat suosittuja radiossa. Hän levytti noin 300 kappaletta.

Waldoffin elämänkumppani oli Olly von Roeder, korkea-arvoisen upseerin ja näyttelijä-äidin tytär. Roeder oli yksi lesbo-Berliinin keskushahmoja. Heillä oli oma asunto Regensburger Straße 33:ssa. Siitä oli vain kivenheiton matka kuuluisaan "hermafrodiittibaariin" Eldoradoon. Paikka tunnettiin taiteilijoiden ja homojen ja lesbojen kohtauspaikkana. 

Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen noustua valtaan 1933 hänellä oli jonkin aikaa esiintymiskielto, mutta se peruttiin. Waldoff oli esittänyt kansallissosialisteille kaikki tarpeelliset asiakirjat rodullisesta puhtaudestaan, mutta häntä pidettiin epäilyttävänä (kommunistina), kun hän oli osallistunut mm. kommunistisen Rote Hilfen hyväntekeväisyyskonsertteihin köyhien lasten hyväksi. Hitler-Jugendin nuoret yrittivät häiritä hänen konserttejaan. He tunkeutuivat sisään ja huutelivat: "Saksan miehet ja naiset, miksi kuuntelette tuollaista?" Waldoffin kerrotaan huutaneen takaisin: "Tietenkin he haluavat kuulla, sen takia he ovat tulleet tänne."

Vuonna 1936 Joseph Goebbels kielsi radio- ja filmiesiintymiset, koska hän asui yhdessä naisen kanssa. Sen jälkeen hänellä oli vain muutama julkinen esiintyminen. Sodan aikana hän kuitenkin kelpasi taas viihdyttämään rintamasotilaita.

Myöhemmin 1930-luvulla Waldoff ja Roeder hankkivat eteläisimmästä Saksasta pienen talon, jossa he asuivat loma-aikana ja sodan loppuvaiheessa. Heillä oli sodan loppuvaiheessa Berliinin asunto Nördlinger Straße 3:ssa, mutta se tuhoutui täysin pommituksessa.

Sodan jälkeen hän ei esiintynyt kuin muutaman kerran. Saksan valuuttauudistus vei hänen kaikki säästönsä, ja hän köyhtyi. Valtio myönsi hänelle pienen kunniaeläkkeen. Waldoff kuoli sydänkohtaukseen 1957. Elämänkumppani Roeder jäi asumaan heidän taloonsa ja kuoli 7. heinäkuuta 1963.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Jacek Czerniec** (s. helmikuu 1967) on puolalainen karateka ja ottelutuomari. Hän on Lublinin Kyokushin karateseuran johtaja. Czerniec on vyöarvoltaan 6. dan.

Karateura
---------

Czerniec kiinnostui karatesta nuorella iällä luettuaan "Żołnierza Polskiego" lehteä. Koska hän asui pienessä kylässä Czerniec joutui odottamaan lukioon pääsyä, jotta voisi harrastaa kamppailulajeja. Hän harjoitteli aluksi 14-vuotiaana Lublinissa eri kamppailulajeja, kunnes päätyi harrastamaan Kyokushinia. Czerniec kuvitteli aluksi harrastavansa lajia vain kaksi vuotta.[1]

Czerniecista tuli Lublinin Kyokushin-seuran johtaja 1991 ja hän siirsi seuran isompiin tiloihin 1999. Hän on sittemmin valmentanut useita nuorten ja ikämiesten ottelijoita menestyksekkäästi Puolan mestaruuskisoissa, kuten Katarzyna Daniluk ja Konrad Kozłowski.[2][3] Hän on valmentanut myös Maria Jaskon naisten Euroopan mestariksi 2019. Valmentamisen lisäksi Czerniec opettaa karatea seminaareissa ja on ottelutuomarina eri turnauksissa.

Czerniec suoritti 5. danin vyöarvon tammikuussa 2011.[4]

2013 Czerniecin tekemä Kyokushin karaten käsikirja "Vademecum Karate Kyokushin" julkaistiin kirjana 2018 Epistemen kustantamana.

Syyskuussa 2019 Czerniec saavutti 6. danin arvon.[5]

Lähteet
-------

1. ↑  Jak trenujesz, tak będziesz walczyć – wywiad z shihan Jackiem Czerniec 5 dan *pfkk.pl* 11.12.2012 Viitattu 13.1.2020 (puolaksi)
2. ↑  O nas *kyokushin.lublin.pl* Viitattu 13.1.2020 (puolaksi)
3. ↑  MP seniors: Three medals of representatives of the Kyokushin Karate Club in Lublin *kurierlubelski.pl* 2.12.2012 Viitattu 13.1.2020 (puolaksi)
4. ↑  Jacek Czerniec z Lubelskiego Klubu Karate Kyokushin profesorem karate *kurierlubelski.pl* 9.11.2011 Viitattu 13.1.2020 (puolaksi)
5. ↑  Shihan Jacek Czerniec – 6 dan *ikopoland.com* 8.9.2019 Viitattu 13.1.2020 (puolaksi)
**Clandestino** on Manu Chaon levy, joka julkaistiin syksyllä 1998. Se on ensimmäinen Chaon soololevy ja sekoitus espanjan-, portugalin-, ranskan-, ja englanninkielisiä kappaleita. Levystä on Amerikassa myynnissä Ark21:n painos ja Euroopassa Virgin Francen painos.

Ulkoasu
-------

### Virgin Francen painos

Etukannessa on Manu Chao. Takana on keltaisella pohjalla iso punainen aurinko, jossa on sotkuisella mustalla tekstillä kappaleiden nimiä ja päällä lukee mustalla "Manu Chao" ja sen alapuolella turkoosilla "Clandestino". CD-levyllä on oranssinpunainen monisäteinen aurinko.

### Ark21:n painos

Etukansi on sama kuin Virgin Francessa, mutta takapuolella pieni punainen aurinko keltaisella pohjalla, jossa kirjoitus on vähemmän sotkuista kuin toisessa versiossa. Takakannen kuvan päällä on Ark:in "tuoteseloste". CD-levyllä on aurinko, jossa on punaista ja vihreää. Tekstilipuke eroaa paljon Virgin Francen painoksesta.

Kappaleet
---------

1. Clandestino – 2.30
2. Desaparecido – 3.47
3. Bongo Bong – 2.38
4. Je Ne T'Aime Plus – 2.02
5. Mentira… – 4.37
6. Lagrimas de Oro – 2.57
7. Mama Call – 2.21
8. Luna y Sol – 3.07
9. Por el Suelo – 2.21
10. Welcome to Tijuana – 4.04
11. Dia Luna, Dia Pena – 1.30
12. Malegria – 2.55
13. La Vie à 2... – 3.00
14. Minha Galera – 2.21
15. La Despedida – 3.09
16. El Viento – 2.26
**Glauken lähde** (m.kreik. Κρήνη τῆς Γλαύκης, *Krēnē tēs Glaukēs*) oli antiikin aikainen lähdekaivorakennus Korintin kaupungissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat antiikin Korintin arkeologisella alueella nykyisessä Archaía Kórinthoksen kylässä Kórinthoksen kunnassa.

Glauken lähde sijaitsi Korintin temppelikukkulan länsirinteessä agoran luoteispuolella. Lähde on saanut nimensä kreikkalaisen mytologian Glaukesta (myös Kreusa), joka oli Korintin kuningas Kreonin tytär ja nai Iasonin. Kun Medeia antoi Glaukelle lahjaksi myrkytetyn viitan, tämä yritti paeta polttavaa tunnetta hyppäämällä lähteeseen. Näin se sai nimensä.

Paikalla oli lähdekaivorakennus jo klassisella ja hellenistisellä ajalla. Se rakennettiin mahdollisesti jo arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. samaan aikaan läheisen Apollonin temppelin kanssa. Roomalaiset todennäköisesti tuhosivat sen muun kaupungin ohella vuonna 146 eaa. mutta rakensivat sen myöhemmin uudestaan.

Lähdekaivorakennus on kuutiomainen, ja sen pituus on pohjois-eteläsuunnassa noin 15 metriä ja itä-länsisuunnassa noin 14 metriä. Korkeutta sillä on noin 7,5 metriä. Rakennuksen lounaiskulmassa on ulokemainen lisärakennus. Kaivorakennukseen on mahtunut noin 527 kuutiometriä vettä.

Heti lähteen itäpuolella sijaitsi roomalaisella ajalla niin kutsuttu Temppeli C. Toinen merkittävä lähdekaivo Korintin agoran läheisyydessä oli Peirenen lähde.

Lähteet
-------

1. ↑  Γλαύκη Κρήνη Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού. Viitattu 3.2.2016.
2. 1 2  Glauke Fountain *The Corinth Computer Project*. Viitattu 3.2.2016.
3. ↑  Temple C *The Corinth Computer Project*. Viitattu 3.2.2016.
4. ↑  Peirene Fountain *The Corinth Computer Project*. Viitattu 3.2.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Glauken lähde** Wikimedia Commonsissa
**Clan Macfarlane** oli suomalainen kolmimastoinen rautafregatti joka oli rakennettu 1881. Laivan omisti viipurilainen Laivaosakeyhtiö Sampo 1910-1913. Fregatti muutettiin 1913 proomuksi sen mentettyä myrskyssä rikinsä. 

Fregatti Clan Macfarlanen rakensi Russell & Co. Greenockissa Skotlannissa 1881 glasgowlaiselle Thomas Dunlopille alun perin Itä-Intian liikenteeseen. Laivan vetoisuus oli 1 540 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 2 400 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 75,3 metriä, leveys 11,58 metriä ja syväys 7,0 metriä. 

Suomeen fregatti ostettiin Ernst Robergilta Göteborgista vuonna 1910. Laiva oli nikkelimalmilastissa matkalla Uuden-Kaledonian Bouemboutista Hampuriin, kun se menetti rikinsä myrskyssä 20. elokuuta 1913. Laiva pääsi hätärikin turvin Uuden-Seelannin Aucklandiin jossa se todettiin purjehduskelvottomaksi. Lastin purkamisen jälkeen fregatti myytiin ranskalaiselle yhtiölle Nouméaan ja se muutettiin proomuksi nimellä **Pey Berland**. Proomu upposi hirmumyrskyssä maaliskuussa 1934.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jukka Mikkolan Suurten purjelaivojen bibliografia : Clan Macfarlane (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Wrecksite.eu : SV Clan MAcfarlane
**Gleb Sergejevitš Retivyh** (ven. Глеб Сергеевич Ретивых; s. 30. joulukuuta 1991) on venäläinen maastohiihtäjä. Hän on erikoistunut sprintteihin.

Retivyh debytoi maastohiihdon maailmancupissa helmikuussa 2011 Rybinskissä ollen vapaan sprintin 14. ja saavuttaen heti ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Ensimmäistä kertaa Retivyh selviytyi maailmancupissa kymmenen parhaan joukkoon maaliskuussa 2011 Lahden sprintissä sijoituttuaan yhdeksänneksi. Retivyh on voittanut yhden maailmancupin henkilökohtaisen osakilpailun: perinteisen hiihtotavan sprintin Pyeongchangissa helmikuussa 2017. Hän voitti samana viikonloppuna myös parisprintin. Hän sijoittui toiseksi vapaan hiihtotavan sprintissä Lahdessa 2018. Joulukuussa 2020 Retivyh sijoittui kolmanneksi Dresdenin sprintissä ja voitti parisprintin. Retivyh sijoittui Tour de Skin Val di Fiemmen perinteisen hiihtotavan sprintissä toiseksi tammikuussa 2021. Hän sijoittui toiseksi myös Ulricehamnin vapaan hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2021. Sprintticupissa hän oli toinen kaudella 2020–2021.

Retivyh on voittanut kolme nuorten MM-mitalia. Kaksi hopeista on tullut viesteistä vuosilta 2010 ja 2011 ja yksi pronssinen perinteisen sprintistä vuodelta 2011. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 15:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Retivyh voitti hopeaa perinteisen hiihtotavan parisprintissä ja pronssia vapaan hiihtotavan sprintissä. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui perinteisen sprintissä yhdeksänneksi. Vapaan hiihtotavan parisprintissä hän saavutti pronssia Aleksandr Bolšunovin kanssa.

Lähteet
-------

* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Uudelleenrakennettu Komendantintalo vuonna 2008.
**Alte Kommandantur** (myös **Kommandantenhaus**, *Komendantintalo*) on uudelleenrakennettu historiallinen rakennus on Berliinin keskustassa Unter den Linden -puistokadun varrella, osoitteessa Unter den Linden 1. Rakennuksen takana on Schinkelplatz-aukio.

Rakennus valmistui vuosina 1653–1654 Unter den Lindenin ensimmäisenä asuintalona. Alkujaan barokkityylisen rakennuksen suunnitteli arkkitehti Johann Gregor Memhardt. Sitä laajennettiin 1795–1796. Rakennus toimi myöhemmin Berliinin varuskunnan komendantin virka-asuntona. Vuosina 1873–1874 rakennus korotettiin kolmikerroksiseksi ja muutettiin samalla uusrenessanssityyliseksi. Rakennus vaurioitui pahoin toisessa maailmansodassa ja se purettiin kokonaan 1950-luvulla. Sen paikalle rakennettiin 1967 Itä-Saksan ulkoministeriön talo, joka vuorostaan purettiin vuonna 1995.

Bertelsmann-konserni voitti 37:n hakijan joukosta Berliinin senaatin järjestämän tarjouskilpailun talon jälleenrakentamisesta. Hankkeen ehtona oli julkisivun toteuttaminen uskollisena kopiona alkuperäisestä. Bertelsmann perusti Berliinin keskuksensa rakennukseen sen valmistuttua vuonna 2003. Lähtökohtana oli vanhan talon viimeisin, 1870-luvun muutosten jälkeinen ulkonäkö. Koska piirustuksia alkuperäisestä rakennuksesta ei ollut säilynyt, uudelleenrakennuksessa käytettiin apuna rakennusta esittäneitä valokuvia. Berliiniläiset kiistelivät talon uudelleenrakentamisen mielekkyydestä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: *Taide & Arkkitehtuuri: Berliini* (suom. Pirkko Roinila), s. 67. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos Kunst & Architektur Berlin.
2. 1 2  Aufbau einer historischen Fassade mit der Technik der Gegenwart (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi) Berlin.de. Viitattu 26.7.2014.
3. 1 2  Marjaliisa Hentilä ja Seppo Hentilä: *Berliiniin: retkiä lähihistoriaan*, s. 49. 2. uudistettu painos. Kirjapaja, Helsinki 2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alte Kommandantur** Wikimedia Commonsissa
**MITS Altair 8800** oli varhainen Intel 8080-suorittimeen perustuva mikrotietokone, jota myytiin rakennussarjana elektroniikkaharrastajille Popular Electronics -lehden kautta vuodesta 1975 alkaen. Altairin suosio yllätti suunnittelijansa, sillä sitä myytiin jo ensimmäisen kuukauden aikana useita tuhansia kappaleita.

Altairin laajentamattomassa perusmallissa oli suorittimen lisäksi käytännössä vain *Altair-väylä*, jota myöhemmin kutsuttiin S-100 -laajennusväyläksi, ja 256 tavua RAM-muistia. Muistin ja suorittimen käsittely tapahtui kytkimiä ja valoja käyttävän etupaneelin kautta samoin kuin useissa minitietokoneissa. Harrastajat kuitenkin suunnittelivat ja toteuttivat koneelle muun muassa muistilaajennuksia ja liitäntöjä erilaisten lisälaitteiden kuten päätteiden ja reikänauhalukijoiden liittämiseen.

Altair 8800 on historiallisesti merkittävä paitsi ensimmäisenä suosittuna harrastelijatietokoneena, myös koneena, jolle Paul Allenin ja Bill Gatesin perustama Microsoft julkaisi ensimmäisen ohjelmansa, BASIC-tulkin, vuonna 1975.

Altair 8800 ja S-100 -väylä oli ensimmäinen henkilökohtaisten tietokoneiden *de facto* -standardi, jonka IBM PC ja ISA-väylä myöhemmin syrjäytti.

Kuvia
-----

* Altair 8800. Vasemmalla osittain näkyvissä Apple I.Altair 8800. Vasemmalla osittain näkyvissä Apple I.
* Altair 8800 varustettuna 8" levykeasemalla.Altair 8800 varustettuna 8" levykeasemalla.

Lähteet
-------

1. ↑  The Altair 8800 of Ed Roberts History Computer
2. ↑  Johnson, Herb: MITS ALTAIR computers, docs, resources *retrotechnology.com*. Viitattu 10.10.2017.
3. ↑  Edward B. Driscoll, Jr.: THE ALTAIR 8800 Nuts and Volts. Viitattu 10.10.2017.
4. ↑  MITS Altair 8800 *oldcomputers.net*. Viitattu 25.7.2017.
5. ↑  Randy Alfred: April 4, 1975: Bill Gates, Paul Allen Form a Little Partnership  4.4.2008. Wired. Viitattu 235.2019. (englanniksi)
6. ↑  PC Pioneers: The Forgotten World of S-100 Bus Computers  1.2.2019. PC Magazine. Viitattu 23.5.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Altair 8800** Wikimedia Commonsissa
**Carlemanniaceae** on pieni kasviheimo koppisiemenisten Lamiales-lahkossa, jonka tunnetuimpia edustajia ovat huulikukkaiskasvit (Lamiaceae).

Tuntomerkit
-----------

Heimon kasvit ovat monivuotisia ruohoja tai pensaita, joiden nivelet ovat vaihtelevassa määrässä turvonneita. Lehdet ovat vastakkaisesti, hammaslaitaiset; lehtiparia yhdistää varren poikki kulkeva juova. Kukinto sijaitsee varren päässä tai lehden hangassa. Kukat ovat heikosti vinottain vastakohtaisia, neli- tai viisilukuisia, suvussa *Silvianthus* erilaisvartaloisia (heterostylisiä). Verholehdet ovat toisinaan erikokoisia, tasasoukkia. Heteitä on kaksi; ponnet ovat läheisesti vartalon ympärillä. Sikiäin on kehänalainen ja sen päällä on mesiäinen; sikiäimessä on paljon siemenaiheita. Vatalo on nuijamainen. Hedelmä on mehevän kotamainen, selkäluomainen tai viideksi liuskaksi avautuva, verhiöllinen. Siemenessä on pieni alkio ja toisinaan kirjava endospermi.

Levinneisyys
------------

Heimo kasvaa Etelä-Aasiassa Itä-Nepalista itään Myanmariin, Thaimaahan, Laosiin, Vietnamiin ja Lounais-Kiinaan ulottuvalla alueella sekä Sumatralla.

Luokittelu
----------

Heimossa on kaksi sukua ja viisi lajia. Aikaisemmin ne on viety kuusamakasvien (Caprifoliaceae) tai matarakasvien (Rubiaceae) yhteyteen. Lähin sukulaisheimo on kuitenkin oliivikasvit (Oleaceae).

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. .

### Viitteet

1. 1 2 3  Stevens 2001, viittaus 18.1.2015

Aiheesta muualla
----------------

* *Silvianthus*, kuva:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1041665
* Wikispecies: Carlemanniaceae
* CoL: 622KG
* EoL: 2899899
* EPPO: 1CRMF
* FoC: 10162
* Fossilworks: 183068
* GBIF: 3838279
* GRIN: 217
* iNaturalist: 71469
* IRMNG: 115779
* ITIS: 955070
* NCBI: 124811
* Open Tree of Life: 517824
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77126667-1
* Tropicos: 100352899
* Watson & Dallwitz: carleman
* WFO: wfo-7000000115

 |

 |
**Georges Hatot** (22. joulukuuta 1876 Pariisi – 11. elokuuta 1959 Pariisi) oli ranskalainen elokuvaohjaaja.

Pariisin teattereissa työskennellyt Hatot siirtyi vuonna 1896 Lumièrelle, jossa hän ohjasi etupäässä historiallisten tapahtumien rekonstruktioita. Lumièren lopetettua elokuvatuotantonsa vuonna 1901 Hatot työskenteli vähän aikaa Gaumontilla ja siirtyi sitten Pathé Frèresille, jossa hän ohjasi etupäässä komedioita muun muassa käsikirjoittaja André Heuzén ja näyttelijä André Deedin kanssa.

Vuonna 1908 Hatot siirtyi Éclairille, jossa hän teki Victorin Jassetin kanssa muun muassa suositun *Nick Carter* -etsiväsarjan (1908–1909). Vuonna 1910 Hatot perusti oman tuotantoyhtiön Société du film négatif, jolle Jasset ohjasi suositun *Docteur Phantom* -sarjan. Yhtiön Montreuilin studio paloi pian tämän jälkeen ja Hatot vetäytyi elokuva-alalta.

Lähteet
-------

1. ↑  Rège, Philippe: *Encyclopedia of French Film Directors*, s. 497. Lanham, Toronto, Plymouth: Scarecrow Press, 2010. ISBN 978-0-8108-6137-4.
2. 1 2  Oscherwitz, Dayna & Higgins, MaryEllen: *Historical Dictionary of French Cinema*, s. 202–203. Plymouth: Scarecrow Press, 2007. ISBN 978-0-8108-6875-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Georges Hatot Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Glay** (jap. グレイ) on japanilainen rock/pop yhtye, joka perustettiin vuonna 1988. Pääosin yhtyeen tuotanto on rock/pop musiikkia, mutta myös esimerkiksi gospel- ja reggaevaikutteisia kappaleita on paljon. Yhtye on melko tuntematon Japanin ulkopuolella, mutta on kotimaassaan yksi suosituimmista ja myydyimmistä yhtyeistä. Tästä kertoo esimerkiksi se, että 31. heinäkuuta 1999 Makuharissa järjestetty *Glay Expo Survival* keräsi kaikkien aikojen suurimman konserttiyleisön Japanissa, noin 200 000 katsojaa.

Nimi
----

Yhtyeen nimi tulee väärin lausutusta englannin kielen sanasta harmaa (*gray*) ja se edustaa heidän mukaansa yhtyeen musiikillista tyyliä: sekoitus rockia (mustaa) ja poppia (valkoista). He itse kommentoivat nimeään Time Magazine -lehdessä:

*"Tiedämme ettei se ole tapa jolla väri lausutaan englanniksi, mutta se on tapamme olla erilainen."*

Jäsenet
-------

Yhtyeessä on neljä jäsentä ja lisäksi "tukisoittajia", jotka eivät ole niin paljon julkisuudessa. Aluksi kokoonpanoon kuului vain kitaristi *Takuro* ja laulaja *Teru*, myöhemmin bändiin liittyi kitaristi *Hisashi*. Basisti *Jiro* kävi aluksi vain satunnaisesti bändin keikoilla sijaisena, mutta vuonna 1991 hän liittyi pysyvästi yhtyeeseen.

### Pääjäsenet

* **Takuro**: Oikealta nimeltään Takuro Kubo: Kitara (myös bändin pääsanoittaja ja -säveltäjä)
* **Teru**: Oikealta nimeltään Teruhiko Kobashi: Laulu (alkuaikoina toimi myös rumpalina)
* **Jiro**: Oikealta nimeltään Yoshihito Wayama: Bassokitara
* **Hisashi**: Oikealta nimeltään Hisashi Tonomura: Kitara

### Muut jäsenet

* Yuta: Oikealta nimeltään Yuta Saitō: kosketinsoitin (2004 – nykyaika)
* Toshi: Oikealta nimeltään Toshimitsu Nagai: Rummut (1995 – nykyaika)
* Sakuma: Oikealta nimeltään Masahide Sakuma: Kitara, kosketinsoitin, tuottaja (1994 – nykyaika)
* Shige: Oikealta nimeltään Shigeo "sk55" Komori: Kosketinsoitin (1998 – 2004)
* D.I.E.: Oikealta nimeltään Daijiro Nozawa: Kosketinsoitin (1995 – 1998)
* Nobumasa: Rummut (1994)
* Akira: Rummut (1993 – 1994).

Lähteet
-------

1. ↑  Time Magazine, 9. maaliskuuta 1998
**Kari Aro** (28. joulukuuta 1935 Forssa – 21. lokakuuta 2003 Forssa) oli suomalainen jääkiekkoilija, jalkapalloilija ja liikemies, joka tunnetaan Koho-jääkiekkomailoja valmistaneen Koho-tuote Oy:n perustajana. Koulutukseltaan hän oli ekonomi.

Jääkiekko
---------

Aro pelasi jääkiekkoa HJK:ssa 1957-1962 ja TPS:ssä 1962-1968. Aro pelasi yhteensä 174 SM-sarjan ottelua ja keräsi niissä 175 tehopistettä. Kaudella 1966-1967 hän saavutti SM-hopeaa. Aro pelasi myös 17 A-maaottelua ja oli mukana MM-kisoissa 1958 ja 1962.

Opiskeluaikanaan Helsingissä Aro kehitti Koho-jääkiekkomailan puuseppä Yrjö Sartokarin verstaalla. Vuonna 1964 perustettiin mailoja valmistamaan Koho-tuote Oy, jonka toimipaikka sijaitsi Forssassa. Vuonna 1974 Koho-tuote valmisti jo 1,5 miljoonaa mailaa vuodessa ja mailoja vietiin 20 maahan. Samana vuonna Koho-tuotteen osake-enemmistö siirtyi Amer-yhtymälle ja pari vuotta myöhemmin Aro luopui osakkuudestaan yhtiössä.

Aro rakennutti myös Forssan jäähallin vuonna 1971.

Jalkapallo
----------

Jalkapallossa Aro edusti pääsarjatasolla Helsingin Jalkapalloklubia ja Turun Palloseuraa. Hän pelasi 55 SM-sarjan ottelua vuosina 1958 ja 1960-1963 ja teki niissä 12 maalia. Lisäksi Aro edusti TPS:aa Suomensarjassa ja Forssan Palloseuraa Maakuntasarjassa.

Muuta
-----

Aro julkaisi myös kirjan *Kansansosialismi vesimiehen aikaan* (1976), jossa hän esitti perustelut ja rakennekaavan tulevaisuuden talousjärjestelmälle, joka vallitsisi Vesimiehen aikaan vuonna 2176. Aro piti 1980-luvun lopulla ufoja käsitelleitä näyttelyitä Forssassa, teki avaruusaiheisia sävellyksiä ja sanoituksia sekä Vesimiehen ajan avaruuskabareen. Hän uskoi avaruuden sivilisaatioiden pyrkivän pelastamaan ihmiskunnan ydinsodalta ja liittämään heidät osaksi galaktisten sivilisaatioiden liittoa. Aro kuoli sairaskohtaukseen 67-vuotiaana.

Vuonna 2021 valmistui Sakari Suurosen ohjaama dokumentti *Koho – utopia Forssasta*.

Lähteet
-------

1. ↑  Kari Aro Elite Prospects. Viitattu 23.4.2022.
2. 1 2  Kari Aro (vain tilaajille) *HS Muistot*.  21.10.2003. Helsingin Sanomat. Viitattu 15.2.2013.
3. 1 2  Pusa, Ari: Yhden miehen utopia  23.1.2022. Helsingin Sanomat. Viitattu 23.4.2022.
4. ↑  Vuorinen, Juha ; Kasila, Markku: *Pelimiehet : suomalaisen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006*, s. 24. Suomen Urheilumuseosäätiön julkaisuja n:o 36. Helsinki: Suomen Urheilumuseosäätiö, 2007. ISBN 978-952-99075-9-5.
5. ↑  Koho – utopia Forssasta Docpoint.  Arkistoitu 18.5.2022. Viitattu 1.6.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kari Aron UFO-asioita käsitellyt Elämän sankarit -niminen radiohaastattelu (Haastattelija: Timo Pietilä) vuodelta 1990 YouTube.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Pentti Simola** | **Raimo Kilpiö -palkinnon voittaja**1962 | Seuraaja:**Pauli Hyväri** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Yle

 |

 |
**Barbro Margaretha Kulvik** (s. 27. helmikuuta 1942, Helsinki) on suomalainen teollinen muotoilija. Hän oli Oy Wärtsilä ab:n (Arabia) muotoilija vuosina 1966–1968, Form Function -lehden päätoimittaja vuosina 1980–1994, Arch Design oy:n muotoilija ja osakas vuosina 1985–1998, Oy Yleisradio ab:n toimittaja vuosina 1968–1971, Taiteen keskustoimikunnan jäsen vuosina 1985–1988, valtion taiteteollisen toimikunnan puheenjohtaja vuosina 1985–1988 ja varapuheenjohtaja vuosina 1988–1990. Vuonna 1999 hän ja hänen miehensä Antti Siltavuori yhdessä saivat Suomalais-ruotsalaisen kulttuurirahaston kulttuuripalkinnon ja 2001 vuoden teollisen muotoilijan tittelin.

Lähteet
-------

1. ↑  Saara Kerttula: Muotoilijoina erilaiset *Taloussanomat.fi*.  31.10.2001. Viitattu 28.1.2015.
2. ↑  Kuka kukin on 2003


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
Georges Levy G.L. 40 HB2
**Georges Levy G.L. 40 HB2** on lentovene, joka suunniteltiin Ranskassa vuonna 1917.

Sen suunnittelivat Blanchard ja Le Pen, ja siksi kone tunnettiin myös nimellä Levy-Le Pen. Sen väitettiin olleen Ranskan paras lentovene ensimmäisessä maailmansodassa, mutta se voi myös kuvata Ranskan vähäistä panostusta lentoveneisiin.

Tekniikkaa
----------

* kaksitasoinen
* kolmipaikkainen
* moottorina Renault'n 300 hv V-moottori
* aseistus: 1 konekivääri ja enintään 200 kg pommeja
* kärkiväli 18,5 m
* pituus 12,4 m
* korkeus 3,85 m
* suurin nopeus 145 km/h
* kantama 400 km

Käyttö Suomessa
---------------

Suomen ilmavoimat hankki 12 Georges Levy G.L. 40 HB2 -lentovenettä. Suomalaisten kokemukset olivat negatiivisia. Kolme konetta menetettiin kuolemaan johtaneissa lento-onnettomuuksissa. Kone sai, kuten moni kone 1920-luvulla kautta maailman, nimen "lentävä ruumisarkku".

Lähteet
-------

* Heinonen, Timo: Thulinista Hornetiin, Keski-Suomen ilmailumuseon julkaisuja 3, 1992. ISBN 951-95688-2-4.
**Ariake** (jap. 有明) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1905 valmistunut Harusame-luokan torpedovenehävittäjä, joka luovutettiin poliisiveneeksi 12. marraskuuta 1925.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Harusame-luokka*
Alus tilattiin 1903 osana vuoden 1894 kymmenvuotisohjelmaa Kuren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 30. kesäkuuta 1904. Alus laskettiin vesille saman vuoden lopulla 17. joulukuuta ja valmistui 15. maaliskuuta 1905.

Palvelus
--------

Venäjän–Japanin sodassa alus osallistui Tsushiman meritaisteluun.

*Ariake* luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi, jolloin se poistettiin ensilinjan tehtävistä. Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus palautettiin palvelukseen. Se muutettiin apumiinanraivaajaksi 1. huhtikuuta 1922 ja poistettiin palveluksesta 10. huhtikuuta 1925. Se luovutettiin sisäasiainministeriölle poliisiveneeksi 12. marraskuuta 1925.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Nishida, Hiroshi: Harusame class 3rd class destroyers *homepage2.nifty.com*. Viitattu 17.9.2016. (englanniksi)

*Harusame*-luokan torpedovenehävittäjät

|  |
| --- |
| *Harusame* - *Murasame* - *Hayatori* - *Asagiri* - *Ariake* - *Fubuki* - *Arare* |
| Edeltäjä: Shirakumo-luokka – Seuraaja: Kamikaze-luokka |
Iosif Sîrbu
**Iosif Sîrbu** (21. syyskuuta 1925 Şibot − 6. syyskuuta 1964) oli romanialainen ampuja ja olympiavoittaja. Hän oli ensimmäinen Romaniaa edustanut olympiavoittaja kaikki lajit huomioiden.

Iosif Sîrbu syntyi Şibotissa, mutta hänen perheensä muutti Romanian pääkaupunkiin Bukarestiin kun Iosif oli 7-vuotias. Hänen isänsä sai työpaikan Tunari Sports Ampumaradalta, jonka johtaja hänestä tuli heti toisen maailmansodan jälkeen. Tämä tarjosi nuorelle Iosifille mahdollisuuden aloittaa ampumisen vuonna 1937. Hän voitti ensimmäisen kansallisen tason kilpailunsa (Bukarest Cup) vuonna 1939.

Ensimmäisissä kansallisissa mestaruuskisoissa sodan jälkeen (1946) hänestä tuli Romanian mestari vapaakiväärin pystyammunnassa pistein 358. Hänen ensimmäinen kansainvälinen voittonsa tuli Balkanin mestaruuskilpailuissa Belgradissa (1948), jossa hän voitti vapaakiväärin makuuasentokilpailun.

Vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä, Sîrbu voitti 50 metrin pienoiskiväärin makuuasentokilpailun maksimipistein 400. Saman tuloksen saavutti myös Neuvostoliiton Boris Andrejev. Voimassa olleiden sääntöjen mukaan Sîrbu voitti kultamitalin koska hänellä oli enemmän napakymppejä, 33 Andrejevin 28 vastaan. Sîrbusta tuli näin Romanian ensimmäinen olympiavoittaja kautta historian.

Heikkenevästä näkökyvystään huolimatta Sîrbu osallistu myös kaksiin seuraaviin olympialaisiin ollen Melbounessa viides ja Roomassa kymmenes. Makuukilpailun ohessa Sîrbu osallistui myös täysotteluihin, joissa hänen sijoituksensa olivat Helsingissä 6:s, Melbournessa 7:s ja Roomassa 12:sta.

Iosif Sîrbu löydettiin kuolleena kotoaan Bukarestista 6. syyskuuta 1964. Kuolinsyytä ei ole koskaan virallisesti vahvistettu, mutta yleisesti uskotaan, että hän teki itsemurhan, koska lääkäri kielsi häneltä osallistumisen 1964 olympialaisiin Tokiossa ja totesi lisäksi, ettei tämä enää koskaan voisi kilpailla silmäsairautensa takia.

Lähteet
-------

* sports-reference (Arkistoitu – Internet Archive)
**Keskon Vaatetustehdas** oli suomalaisen vähittäiskauppayhtiö Keskon omistama vaatevalmistaja, joka toimi eri nimillä vuodesta 1932 vuoteen 1984. Sen vaatemerkkejä olivat Story, Mister, Carat ja Lovable-rintaliivit. Vuonna 1982 Keskon vaatetehtaat työllistivät yhteensä 1 100 henkeä.

Keskon edeltäjä Kauppiaiden Keskuskunta osti vuonna 1932 konkurssiin menneen Lahden Paita- ja Esiliinatehtaan ja alkoi 90 työntekijän voimin valmistaa paitoja, alusvaatteita, laitosvaatteita ja työpukuja. Vuonna 1957 valmistui Lahteen uusi tehdas noin 400 työntekijälle. 1960-luvun puolivälissä otettiin käyttöön nimi Keskon Vaatetustehdas samalla kun aloitettiin vientiä Neuvostoliittoon sekä EFTA- ja EEC-maihin. Myynti kasvoi 1980-luvun alkuun asti, jolloin suomalaisen työn hintakilpailukyky alkoi murentua.

Kuopiolaisen Essilän mentyä konkurssiin 1979 Kesko osti sen toiminnot Kuopiossa ja Pielavedellä. 1980-luvun alussa yritys laajeni myös Tikkurilan maaliyhtiön tiloihin Vantaalla. Laajimmillaan yritys oli vuonna 1982, jolloin tuotantoa oli Lahden, Kuopion, Pielaveden ja Vantaan lisäksi Keski-Pohjanmaan Perhossa ja Kaustisella sekä Padasjoella. Tuotannosta jopa 80 prosenttia meni vientiin.

Vuonna 1984 Kesko päätti keskittyä vähittäiskauppaan ja myi Lahden tehtaan ja Story-tavaramerkin Luhdalle, Padasjoen tehtaan Ewald Oy:lle sekä Kuopion ja Pielaveden tehtaat Mattisen Teollisuudelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Piippa Lappalainen ja Mirja Almay: *Kansakunnan vaatettajat*, s. 30. WSOY, 1996. ISBN 978-9510208649.
Alessin alkuperäispiirustus palatsiin Milanossa
Alessin piirtämä Palazzo dei Priori Perugiassa
**Galeazzo Alessi** (1512–1572) oli italialainen arkkitehti, joka eli ja työskenteli pitkään Genovassa. Hän on vaikuttanut Genovan asemakaavaan ja piirtänyt monia sen kuuluisista palatseista. Hän osoitti taipumuksia matematiikkaan ja kirjallisuuteen jo nuorella iällä, ja opiskeli piirustusta ja arkkitehtuuria Giambattista Caporalinjohdolla.

Alessi uudisti aikansa arkkitehtuuria selkeämpään suuntaan ja palasi kohti geometrian perusmuotoja. Hän suosi pareittain sijoitettuja pylväitä. Julkisivuun hän loi rytmiä vaihtelemalla ikkunoiden sijaintia. Myöhemmissä töissään hän käytti myös pyöreitä kaaria.

Alessin piirtämiä palatseja on Milanossa, Perugiassa, Genovassa ja muualla Italiassa sekä Saksassa, Ranskassa ja Flanderissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Katolinen ensyklopedia
2. ↑  Great Buildings


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Structurae
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |