recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Magnus von Orraeus** (n. 1742 Taipalsaari - 19. maaliskuuta 1819 Viipuri) oli Vanhan Suomen laamanni, Viipurin kaupungin siviilikuvernööri ja todellinen valtioneuvos.

Orraeuksen vanhemmat olivat kirkkoherra Magnus Orraeus vanhempi ja Ebba Katarina Mollerus. Lääketieteen tohtori, Venäjän lääkintöneuvoston jäsen Gustaf Orraeus (1738–1811) oli hänen veljensä. Venäläiseen virka-aateliin kuuluvana Orraeus käytti nimeä von Orraeus. Hän tuli ylioppilaaksi Turussa 1756 ja toimi Viipurin maistraatin vt. sihteerinä 1757 ja sitten oikeuskollegion kanslistina ja kirjaajana Pietarissa noin 1764–1766, samoin kuin Venäjän hallitsevan senaatin sihteerinä. Vanhan Suomen laamanni von Orraeuksesta tuli 1775, Viipurin siviilitribunaalin presidentti 1784, Viipurin varakuvernööri 1798 ja siviilikuvernööri 1799. Tästä tehtävästä hän erosi 1804. Valtioneuvos von Orraeuksesta tuli 1793 ja todellinen valtioneuvos 1799. Vuonna 1801 von Orraeus sai läänityksen Lappeen pitäjästä, joka säilyi hänen jälkeläisillään aina vuoteen 1839 saakka.

Von Orraeuksen puoliso oli Elisabeth Lovisa von Daehn. Heidän lapsistaan yksi, Fredrik Magnus Orraeus (1784 - 1866), kohosi Venäjällä kenraaliluutnantiksi ja toinen valtionvarainministeriön apulaispäälliköksi.

Lähteet
-------

* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivu 563.
* Kotivuori, Yrjö: Magnus Orraeus. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Viitattu 30.4.2014.
**Olavi Antero "Olli" Rokka** (9. elokuuta 1925 Viipuri – 21. joulukuuta 2011 Hyvinkää) oli suomalainen varatuomari, nykyaikaisen viisiottelun olympiamitalisti ja miekkailija. Hän voitti pronssia nykyaikaisen viisiottelun joukkuekilpailussa Helsingin kesäolympialaisissa 1952.

Elämä ja urheilu-ura
--------------------

Viipurissa 9. elokuuta 1925 syntynyt Rokka sijoittui nykyaikaisessa viisiottelussa Helsingin kesäolympialaisissa 1952 yksilökilpailun 13:nneksi. Joukkuekilpailussa Rokka, Olavi Mannonen ja Lauri Vilkko voittivat olympiapronssia. Mitali oli Suomelle lajin ensimmäinen olympiatasolla. Vuonna 1954 Rokka sijoittui MM-kilpailuissa yksilökilpailun 14:nneksi. Joukkuekilpailussa Suomi oli neljäs. Suomen-mestaruuskilpailuissa Rokka saavutti kolme pronssimitalia vuosina 1952, 1953 ja 1957.

Miekkailussa Rokka edusti Suomea vuoden 1957 MM-kilpailuissa. Hän saavutti kalvalla SM-hopeaa vuosina 1952 ja 1955.

Ennen eläkkeelle jäämistään Rokka toimi vuosina 1970–1990 Tuusulan kihlakunnan (nykyään Hyvinkään maistraatti) henkikirjoittajana. Hän asui Hyvinkäällä ja oli naimisissa Maire Wirén-Rokan kanssa. Rokka oli aktiivinen veteraani-, rotary- ja muussa yhdistystoiminnassa. Hän menehtyi 86-vuotiaana Hyvinkäällä 21. joulukuuta 2011.

Saavutukset
-----------

### Nykyaikainen viisiottelu

* Olympiapronssia joukkuekilpailussa Helsingissä 1952, henkilökohtaisen kilpailun 13:s
* MM-kisoissa joukkuekilpailussa neljäs Budapestissa 1954, henkilökohtaisen kilpailun 14:s
* SM-pronssia 1952, 1953 ja 1957 (lisäksi viides 1951, kuudes 1954, kahdeksas 1955 ja neljäs 1956)

### Miekkailu

* MM-kisoissa 1957 kolmastoista (kalpa)
* PM-kisoissa 1955 viides (kalpa)
* SM-hopeaa 1952 ja 1955 (kalpa)

Lähteet
-------

* Olavi Rokka Biography and Olympic Results (Arkistoitu – Internet Archive) Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑
2. ↑  Pirhonen, Pentti: *Mitä Missä Milloin 1956*, s. 350. Kustannusosakeyhtiö Otava, 1955.
**Matti Eero Niemivuo** vuoteen 1976 Nieminen (s. 29. lokakuuta 1945 Riihimäki) on Lapin yliopiston julkisoikeuden professori emeritus. Hän on julkisoikeuden ja lainvalmistelun asiantuntija.

Opinnot
-------

Niemivuo kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseossa 1964, valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi 1968, oikeustieteen lisensiaatiksi 1971 ja väitteli Helsingin yliopistossa oikeustieteen tohtoriksi 1977.

Työura
------

Työuransa Niemivuo aloitti virkamiehenä. Hän työskenteli opetusministeriön ylimääräisenä esittelijänä 1968–1971 sekä viransijaisena ja nuorempana hallitussihteerinä ja virkaa toimittavana vanhempana hallitussihteerinä 1969–1971. Opetusministeriön nuorempana hallitussihteerinä hän toimi 1971–1974 ja vanhempana hallitussihteerinä 1974–1990. Sisäasiainministeriön virkaa toimittavana vanhempana hallitussihteerinä Niemivuo työskenteli 1972 ja väliportaanhallintokomitean yleissihteerinä 1972–1974.

Yliopistojen palveluksessa Niemivuo on ollut monessa virassa. Hän oli Helsingin yliopiston kunnallisoikeuden ja kunnallistalouden vt. professori 1975–1977 sekä hallinto-oikeuden virkaa toimittava ja viransijainen apulaisprofessori 1980–1981. Oikeusministeriön lainsäädäntöneuvoksena Niemivuo työskenteli 1984–1986 ja Lapin korkeakoulun virkaa toimittavana julkisoikeuden professorina 1986–1988. Oikeusministeriön lainsäädäntöjohtajan virka hänellä oli 1988–2007. Lapin yliopiston julkisoikeuden apulaisprofessorina Niemivuo työskenteli 1990–1998 ja julkisoikeuden professorina 1998–2013. Lapin yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan dekaanina hän toimi 2008–2013. Helsingin yliopiston hallinto-oikeuden dosentti hän on ollut vuodesta 1979, Joensuun yliopiston julkisoikeuden dosentti 1998–2010 ja Itä-Suomen yliopiston julkisoikeuden dosentti vuodesta 2010.

Päätyönsä ohessa Niemivuo on ehtinyt osallistumaan monen komitean, valiokunnan ja toimikunnan työhön sekä kotimaassa että Euroopassa.

Julkaisuja
----------

* *Valtionavut kunnille ja kuntainliitoille,* (väitöskirja) 1976
* *Aluehallinto ja aluepoliittinen lainsäädäntö julkisen vallan välineinä,* 1979
* *Tavoitteiden sääntelystä,* 1987
* *Hallintoviranomaisten norminannosta,* 1988
* *Valtio ja kunnallinen itsehallinto,* 1991
* *Kansallinen lainvalmistelu,* 1998
* *Hallintolaki,* (yhdessä Marietta Keravuoren kanssa) 2003, 2. uudistettu laitos yhdessä Kirsi Kuusikon kanssa 2010
* *Lain kirjain: lakitekniikka ja lakikieli,* 2008
* *Aluehallinto ja aluepoliittinen lainsäädäntö,* 2013
* Lukuisa määrä artikkeleja pääasiassa julkisoikeuden alalta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Paavilainen, Ulla (päätoim.): *Kuka kukin on: henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2015*, s. 605–606. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28228-0.
2. 1 2 3 4  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit Finlands professorer 1640–2007*, s. 480. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |

 |
**Hilbertin kuutio** on topologinen avaruus, joka muodostetaan joukossa {\displaystyle [0,1]^{\mathbf {N} }}, topologiana tulotopologia. Sen alkiona ovat siis kuvaukset luonnollisten lukujen joukosta {\displaystyle \mathbf {N} } suljetulle välille [0, 1], jotka voidaan myös samastaa sellaisten lukujonojen kanssa, joiden kaikki luvut ovat suljetulla välillä [0, 1].

Hilbertin kuutio voidaan käsittää tavallisen kuution {\displaystyle [0,1]^{3}} tai yleisemmän n-ulotteisen kuution {\displaystyle [0,1]^{n}} ääretönulotteiseksi vastineeksi. Sen topologiset ominaisuudet kuitenkin poikkeavat monessa suhteessa tavallisen kuution ominaisuuksista. Monet tärkeät erot johtuvat siitä, että tulotopologian määritelmän mukaan Hilbertin kuution ei-tyhjä osajoukko *U* on avoin vain, jos sen projektio *PjU* käsittää koko välin I = [0, 1] muilla paitsi äärellisellä määrällä indeksejä *j*. Tästä seuraa esimerkiksi, että joukko {\displaystyle ]0,1[^{\mathbf {N} }} ei ole avoin.

Hilbertin kuutio metrisenä avaruutena
-------------------------------------

Hilbertin kuutio on metristyvä.. Sille voidaan määritellä esimerkiksi seuraavanlainen metriikka:

Valitaan Hilbertin kuutiosta kaksi pistettä {\displaystyle x=(x\_{1},x\_{2},x\_{3},\ldots )} ja {\displaystyle y=(y\_{1},y\_{2},y\_{3},\ldots )}. Määritellään näiden pisteiden etäisyys lausekkeella

{\displaystyle d(x,y)=\max \_{j\in \mathbf {N} }{\frac {x\_{j}-y\_{j}}{j}}}
Voidaan osoittaa, että tämän metriikan määräämä topologia on Hilbertin kuution tulotopologia.

Ominaisuuksia
-------------

Jokaisen metristyvän avaruuden tavoin Hilbertin kuutiokin on normaali ja samalla Hausdorffin avaruus. Sillä on numeroituva kanta eli se on N2-avaruus.. 

Tihonovin lauseesta seuraa, että Hilbertin kuutio on myös kompakti.

Hilbertin kuution osajoukot
---------------------------

Urysonin lemman avulla voidaan todistaa, että jokainen säännöllinen avaruus, jolla on numeroituva kanta, voidaan upottaa Hilbertin kuutioon, toisin sanoen Hilbertin kuutiolla on aliavaruus, joka on homeomorfinen kyseisen avaruuden kanssa. Tästä seuraa myös, että jokainen tällainen avaruus on metristyvä. Toisaalta myös jokainen metristyvä avaruus, jolla on numeroituva kanta, voidaan upottaa Hilbertin kuutioon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jussi Väisälä: *Topologia II*, s. 22. Limes ry, 1981. ISBN 951-745-082-6.
2. ↑  Väisälä, s. 39
3. ↑  Väisälä, s. 46
4. ↑  Väisälä, s. 49
5. ↑  Väisälä, s. 78
6. ↑  Väisälä, s. 82
**KV51** on hauta Kuninkaiden laaksossa Uuden valtakunnan 18. dynastian ajalta. Se on tarkoitettu mahdollisesti kuninkaan, ehkä Amenhotep II:n, lemmikeille. Se muodostaa yhdessä KV50:n ja KV52:n kanssa kolmen eläinhaudan ryhmän.

Edward Russell Ayrton löysi haudan vuonna 1906 ja suoritti siellä kaivauksia. Hauta on täynnä kiviromua eikä sinne pääse. Sieltä on löydetty muumioituneita eläimiä ja niiden kääreitä, hautakalusteita ja koruja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  KV 51 (Unknown) Theban Mapping Project.  Arkistoitu 5.12.2008. Viitattu 29.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **KV51** Wikimedia Commonsissa

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
KV55:n pohjapiirros
**KV55** on hauta Kuninkaiden laaksossa. Ilmeisesti väliaikaisena varastona ja hautapaikkana käytetty hauta on ajoitettu Uuden valtakunnan 18. dynastian aikaiseksi. Haudassa saatettiin pitää useita muumioita, jotka myöhemmin siirrettiin muihin hautoihin, esimerkiksi kuningatar Tiytä. Haudasta löytyneen muumion uskotaan yleisesti olevan Akhenaten.

Edward Russell Ayrton löysi haudan vuonna 1907 ja suoritti siellä kaivauksia seuraavaan vuoteen saakka. Lyla Pinch Brock suoritti haudassa kaivauksia vuosina 1992–1993. Katossa ja seinissä olevista tahroista voi päätellä, että vesi on päässyt valumaan hautaan muinaisina aikoina. Haudasta on löydetty muun muassa puusepän ja kuvanveistäjän työkaluja, huonekaluja ja hautakalusteita, muumioita, koruja, veistoksia, astioita ja astiatelineitä, aseita ja papyryksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  KV 55 (Tiye (?) or Akhenaten (?)) Theban Mapping Project.  Arkistoitu 28.5.2007. Viitattu 29.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **KV55** Wikimedia Commonsissa

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
**Hilda Emilia Österholm**, o.s. *Tornberg*, (1. syyskuuta 1849 Oulu – 5. maaliskuuta 1925 Helsinki) perusti Suomen ensimmäisen paperikaupan.

Österholmin vanhemmat olivat kauppias Henrik Tornberg ja Elsa Catharina Posti. Elinkeinovapauden tultua voimaan Suomessa 1879 kuka tahansa saattoi perustaa kaupan mihin päin tahansa maata. Vaikka erikoiskauppoja alkoi syntyä erityisesti Helsinkiin, oli Hilda Österholmin sinne 1878 perustama paperikauppa lajissaan ensimmäinen. Kesti vuoteen 1931 ennen kuin paperikauppa-ala järjestäytyi valtakunnallisesti. Paperitavaraosastoja oli olemassa kirjakaupoissa, mutta varsinaisista paperikaupoista tuli laajemmin tunnettuja vasta 1800-luvun loppupuolella, kuten 1890 perustetusta Wulffin kaupasta. Österholm oli kauppiassukua, sillä hänen isänsä oli oululainen kauppias ja Oulun kauppaseuran jäsen. Nykyaikaisista toimintatavoista Österholm sai kokemusta jo lapsena, kun hänen kotiinsa perustettiin maaliskuussa 1860 Oulun ensimmäinen lennätinkonttori. Suoritettuaan kaupallisia opintoja Oulussa Österholm tutustui liike-elämään ulkomailla, matkustellen Ruotsissa, Tanskassa, Saksassa ja Venäjällä. Helsinkiin perustamalleen liikkeelle hän antoi nimen *Tornbergin paperikauppa*.

Österholmin puoliso oli vuodesta 1879 pankinjohtaja Carl Johan Österholm (1848-1933). Perheeseen syntyi kaksi tytärtä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tanja Hellsten: *Österholm, Hilda (1849-1925). Suomen Kansallisbiografia. Osa 10*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 978-951-746-451-2.  Sivut 878-879.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Jälleenvakuutussopimus** oli Saksan ja Venäjän keisarikuntien välinen salainen liittosopimus, joka oli voimassa vuosina 1887–1890. Se oli osa Saksan valtakunnankansleri Otto von Bismarckin luomaa laajaa liittosopimusjärjestelmää.

Jälleenvakuutussopimus solmittiin Saksan, Venäjän ja Itävalta-Unkarin välisen kolmen keisarin liiton rauettua Itävalta-Unkarin ja Venäjän erimielisyyksiin Balkanilla. Eristettynä ollut Ranska pyrki tämän jälkeen lähentymään Venäjää, mutta liitto tasavaltaisen Ranskan kanssa oli vielä liian vastenmielinen ajatus Venäjän tsaari Aleksanteri III:lle. Niinpä hän antoi saksalaismieliselle ulkoministerilleen Nikolai Giersille vapaat kädet uuden liiton solmimiseen Saksan kanssa.[1] Bismarckin järjestämä salainen sopimus allekirjoitettiin 18. kesäkuuta 1887. Sopimuksen mukaan molemmat osapuolet pysyisivät puolueettomina mikäli toinen joutuisi kolmannen valtion hyökkäyksen kohteeksi. Tämä ei kuitenkaan pätisi Saksan hyökätessä Ranskaa tai Venäjän hyökätessä Itävalta-Unkaria vastaan. Vastineeksi liitosta Saksa lupasi tukea Venäjän valtapiiripyrkimyksiä Bulgariassa, Itä-Rumeliassa ja Mustallamerellä.[2]

Sopimuksen ansiosta Saksa saattoi luottaa Venäjän puolueettomuuteen, mikäli se joutuisi puolustussotaan Ranskaa vastaan. Saksan Venäjälle Balkanilla antamat takeet olivat kuitenkin ristiriidassa Saksan Itävalta-Unkarin ja Italian kanssa solmiman kolmiliiton sekä Saksan liittolaisten Italian ja Itävalta-Unkarin Englannin kanssa helmikuussa 1887 solmiman Välimeren status quo -sopimuksen kanssa.[1] Vuonna 1888 Saksan keisariksi tullut Vilhelm II ja hänen neuvonantajansa – heistä vaikutusvaltaisimpana Friedrich von Holstein – vastustivat Bismarckin järjestelmään sisältyneitä keskenään ristiriitaisia liittosopimuksia ja pitivät jälleenvakuutussopimusta Itävalta-Unkarin pettämisenä. Lisäksi jos Venäjä olisi paljastanut sopimukseen sisältyvät salaiset takeet, se olisi voinut vaarantaa Saksan suhteet muihin liittolaisiinsa. Vilhelm II:n tahdosta jälleenvakuutussopimus jätettiin uusimatta sen erääntyessä kesäkuussa 1890, vaikka Venäjän hallitus olisi ollut valmis jatkamaan liittoa. Keisari Vilhelm oli erottanut Bismarckin kolme kuukautta aiemmin.[3]

Jälleenvakuutussopimuksen raukeamisen jälkeen Ranska ja Venäjä alkoivat Vilhelm II:n odotusten vastaisesti lähentyä, mikä johti myöhemmin Ranskan ja Venäjän liittoon.[3]

Lähteet
-------

1. 1 2  Kalervo Hovi: *Wienin kongressista ensimmäiseen maailmansotaan*, s. 682. Teoksessa *Maailmanhistorian pikkujättiläinen*. WSOY 1988.
2. ↑  Reinsurance Treaty (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 22.6.2013.
3. 1 2  Hovi 1988, s. 693–694.
**Hauki-luokka** on Suomen merivoimien yhteysalusten muodostama alusluokka. Alukset valmistettiin korvaamaan rannikkotykistön kelirikkoveneet. Kolme ensimmäistä, 1978 luovutetut *Hauki*, *Hakuni* ja *Havouri*, valmisti Linnan telakka Turussa. Kolme seuraavaa *Hankoniemen*, *Hirsalan* ja *Houtskärin* valmisti Valmet Osakeyhtiön Kotkan telakka. Nämä valmistuivat 1979–1980.

Luokan osoittauduttua onnistuneeksi tilattiin seuraavat kaksi merivoimien hinaajiksi 1985 sekä viimeiset neljä (Hila-luokka) 1992–1994.

Alukset ovat kykeneviä kulkemaan 20 cm paksussa kiintojäässä ja niiden tyypillinen käyttöaika oli talvella, kun niiden käyttäminen oli taloudellisempaa kuin Valas-luokan yhteysalusten. Avovesikautena luokan veneiden käyttö on vähäisempää. Luokan aluksia on käytetty myös maalinhinaukseen.

Merivoimat luopui 2007 yhteysalus *Hankoniemestä*, joka myytiin M/s Pirkanmaan Tuki -säätiölle. Alusta käytetään mm. Meripuolustuspiirin opetustoiminnassa. Myös *Havouri* myytiin lokakuussa 2013 siviilikäyttöön.

Lähteet
-------

* Auvinen, Visa (toim.): *Leijonalippu merellä*. Pori: Eita Oy, 1983. ISBN 951-95781-1-0.
* Rannikon Puolustaja: Hauki-luokan yhteysalus s. 48–50
* 

### Viitteet

1. ↑  Leijonalippu merellä s. 138
**KV48** on Amenemipetin hauta Kuninkaiden laaksossa Uuden valtakunnan 18. dynastian ajalta. Haudan omistaja on päätelty sieltä löytyneistä šabteista.

Haudan löysi ja ensimmäiset kaivaukset suoritti Edward Russell Ayrton vuonna 1906. Theban Mapping Project rakensi vuonna 1986 muurin haudan sisäänkäynnille suojatakseen sitä tulvilta. Haudan kunto on huono, eikä sinne pääse nykyisin. Sieltä on löydetty muun muassa muumioita, amuletteja, huonekaluja, hautakalusteita ja astioita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  KV 48 (Amenemipet) Theban Mapping Project.  Arkistoitu 1.11.2008. Viitattu 29.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **KV48** Wikimedia Commonsissa

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
**Kenneth K. A. "Ken" Kafui** (25. heinäkuuta 1951 – 18. maaliskuuta 2020 Accra) oli ghanalainen säveltäjä ja kapellimestari.

Kafui työskenteli valmistuttuaan Ghanan yliopiston musiikin laitoksen henkilökunnassa ensin opetusassistenttina ja sitten vanhempana tutkimusassistenttina. Yliopistossa työskentelynsä aikana hän sai afrikkalaisen musiikin diplomin (1982) ja suoritti musiikin maisterin oppiarvon (2003). Hän työskenteli myös Achimota Schoolissa. Vuonna 2006 Kafui sai nimityksen Ghanan yliopiston esittävien taiteiden koulun musiikin laitoksen luennoitsijaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle heinäkuussa 2016. Tämän jälkeen hän jatkoi siellä työskentelyä osa-aikaisena luennoitsijana kuolemaansa saakka. Hän opetti musiikin teoriaa ja sävellystä. Kafui johti myös yliopiston Abibigromma Theatre Groupia.

Kafuin sävellysten joukossa on orkesterimusiikkia, kuoroteoksia, piano- ja urkusävellyksiä sekä musiikkia perinteisille afrikkalaisille soittimille. Kafui työskenteli kuoromestarina ja urkurina presbyteerikirkoissa. Hän soitti urkuja myös Trinity Theological Seminarylle. Kafui toimi aikoinaan lisäksi Ghanan kansallisen sinfoniaorkesterin kapellimestarina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ghanaian composer Ken Kafui goes home on Sept 12 News Ghana 11.9.2020, viitattu 15.1.2023
2. 1 2  Genesis of the National Symphony Orchestra Modern Ghana 24.9.2007, viitattu 15.1.2023
3. ↑  Andy Ogbarmey-Tettey, A night in honour and celebration of life and work of Kenn Kafui My Joy Online 9.9.2020, viitattu 15.1.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Hauislihaksen jänne voi revetä joko sen lyhyestä (lat. *caput breve*) tai sen pitkästä päästä (lat. *caput longum*). Hauiksen repeämä on tärkein yläraajan alueen jännerepeämä. Pitkän pään jännevammat ovat huomattavasti yleisempiä kuin lyhyen. Niitä on 96 % repeämistä, lyhyen pään repeämiä vain 1 % ja lopuissa on kyseessä distaalinen repeämä molempien jänteiden yhteisellä alueella kyynärpään lähellä. Hauiksen jänne yleensä rispaantuu ennen repeämistä tai katkeamista. 

Jänteen revetessä tuntuu terävää kipua olassa ja voi kuulua napsahdus. Lihas valahtaa alaspäin ja ulkonäkö muuttuu normaalista poikkeavan näköiseksi "Kippari-Kallen hauis". Muihin oireisiin kuuluu lihaskramppi, mustelma olkavarressa, käden heikkous ja vaikeus ranteen supinaatiossa. Akuutissa vaiheessa kädessä aristusta ja turvotusta sekä parin päivän kuluttua hematooma. Hematoomaa ei välttämättä synny, koska repeämä on usein avaskulaarisella alueella.

Repeämät ovat yleisiä ikääntyvillä miehillä ja kehonrakentajilla. Repeämälle yleisemmin syynä on äkilliset jännettä rasittavat ponnistukset. Syyt jaetaan kahteen luokkaan; tapaturma- ja rasitusperäisiin. Tapaturmaperäinen jänteen repeämä syntyy esimerkiksi jos tippuu kovasti suoritetun käden päälle tai nostaa esiin painavaa huonekalua tai raskaita painoja. Rasitusperäiset katkeamat syntyy, kun ajan myötä jänne haurastuu ja tila pahenee, jos jännittävä rasittava liike toistuu useasti. 

Riskitekijät:

* ikä
* liian painavat pään yli tehtävät nostot
* olkapään liiallinen rasittaminen
* tupakointi
* kortikosteroidiset lääkkeet

Hoitona lepo ja kipulääkkeet. Ei välttämättä vaadi leikkausta, mutta voidaan leikata ja muotoilla uudestaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Peltokallio, Pekka: *Tyypilliset urheiluvammat*, s. 236-238. 1. painos. Luitpold-Werk, 1980.
2. 1 2  Biceps Tendon Tear at the Shoulder-OrthoInfo - AAOS *orthoinfo.aaos.org*. Viitattu 5.3.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hauiksen repeämä**.
* www.terveysportti.fi/dtk/ltk/koti?p\_artikkeli=ykt00464&p\_haku=Hauiksen%20repe%C3%A4m%C3%A4
KV58 on kuvan keskiosasta hieman vasemmalle.
**KV58** on tunnistamattoman henkilön hauta Kuninkaiden laaksossa Uuden valtakunnan 18. dynastian ajalta. Sitä on ilmeisesti käytetty Ayn haudan kalusteiden varastointiin.

Haudan löysi Ernest Harold Jones vuonna 1909 ja suoritti siellä kaivaukset. Sisäänkäynti on täynnä kiviromua, joten hautaan ei pääse nykyisin. Haudasta on löydetty huonekaluja ja hautakalusteita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  KV 58 (Unknown) Theban Mapping Project.  Arkistoitu 27.9.2008. Viitattu 31.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **KV58** Wikimedia Commonsissa

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
**Forsmo–Hoting-rata** on Ruotsin rataverkkoon kuuluva poikittainen ratayhteys, joka yhdistää Inlandsbanan-radan pohjoisen Östersund–Jällivaara-rataosan Bräcke–Boden-rataan. Rataosan pituus on 121 kilometriä, se on yksiraiteinen ja sähköistämätön, ja sillä on ainoastaan tavaraliikennettä. Radan rakensi Ruotsin valtio, ja se on valtion omistuksessa.

Historia
--------

Rautatie Hotingiin oli valmis 1915, kun Inlandsbananin osuus Östersundista valmistui. Hieman myöhemmin aloitettiin Hotingista alkavan Ruotsin itärannikolle suuntautuvan poikkiradan rakentaminen metsäteollisuustuotteiden kuljettamisen helpottamiseksi. Poikkirata avattiin henkilö- ja tavaraliikenteelle vuonna 1925, ja sen toiseksi päätepisteeksi tuli Forsmon rautatieasema Bräcken ja Bodenin välisellä pääradalla. Poikkiradan liikenteen lähtö- ja määräpaikaksi tuli kuitenkin pääradalla 15 kilometriä Forsmosta etelään sijaitseva Långselen risteysasema.

Aluksi kaikki liikenne hoidettiin höyryvetoisena. Henkilöliikenteessä siirryttiin moottorivaunujen eli kiskobussien käyttöön 1930-luvulta lähtien, kun käyttöön tulivat Hilding-Carlssonin valmistamat kiskobussit. Henkilöliikenteessä käytettiin 1950-luvulta alkaen Y6-sarjan sekä vuodesta 1980 alkaen Y1-sarjan moottorivaunuja. Henkilöliikenne lakkautettiin vuonna 1985.

Tavaraliikenteessä höyryvetureista siirryttiin dieselvetureihin 1950-luvulla, jolloin yleisin veturisarja oli T21. Radan kunnostuksen myötä mahdollistuivat korkeammat akselipainot, ja vetureina alettiin käyttää raskaampia T43- ja T44-sarjojen dieselvetureita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Banguide: Forsmo–Hoting *Järnväg.net*.  Arkistoitu 20.1.2010. Viitattu 6.1.2010. (ruotsiksi)
**Beetlehem-kirkko** oli ruotsalaisen metodistiseurakunnan kirkkorakennus Turussa Eerikinkadun ja Käsityöläiskadun kulmauksessa. Se purettiin vuonna 1971.

Turun ruotsalainen metodistiseurakunta sai tontin itselleen vuonna 1911 senaatin päätöksellä. Kyseinen seurakunta oli perustettu jo 1887 ja oli siitä asti toiminut seurakuntalaisten kodeissa, Richterin talossa Multavierulla sekä parissa huoneistossa Kristiinankadun varrella. Jatkuvasti he olivat keränneet varoja voidakseen rakennuttaa oman kirkkorakennuksen.

Seurakunnan pappina toimi tuolloin Walter Hülphers, joka oli nuoruudessaan saanut arkkitehtikoulutuksen.Seurakunnassa elänyt perimätieto kertookin kirkon olevan nimenomaan hänen käsialaansa, ja virallisen kirkon piirtäjän August Krookin väitetään vain viimeistelleen ja puhtaaksipiirtäneen suunnitelman.

Kirkon peruskiven muuraus tapahtui elokuussa 1911, ja kahdeksan kuukauden kuluttua voitiin jo pitää kirkon vihkiäisjumalanpalvelus. Kirkko oli rakennettu pystyhirsistä ja rapattu ulkoa, ja sen urakoi rakennusmestari Anton Salviander. Ulkopuolelta kirkko edusti ruotsalaista vapaakirkkotyyliä, sisältä jugendia. Ikkunoiden lasimosaiikin teki taiteilija Willy Baer, joka teki myös ensimmäisen alttarikuvan, joka korvattiin vuonna 1913 taiteilija Alexandra Frosterus-Såltinin maalaamalla alttaritaululla. Kirkon pääoven yläpuolella oli hiekkakivestä veistetty karitsa, minkä vuoksi osa turkulaisista kutsui kirkkoa 'lammaskirkoksi'.

1970-luvulle tultaessa kirkko oli saneerauksen tarpeessa, samoin tontilla sijainneet puurakennukset. Seurakunnalla ei kuitenkaan ollut varoja välttämättömiin peruskorjauksiin. Se olisi halunnut säilyttää kirkon, mutta rakentaa muun tontin uudelleen. Tämä ei kuitenkaan saanut tukea viranomaisilta, joten tontti päädyttiin myymään rakennusliike Kivikartio Oy:lle. Vastineeksi yhtiö luovutti seurakunnalle vanhainkotitilat Hämeenkatu 4:ään valmistuneesta uudisrakennuksesta ja rakennutti uuden kirkkorakennuksen samalle Hämeenkadun tontille Arkkitehtitoimisto Lukander & Vahteran suunnittelemana. Tähän uuteen Beetlehem-kirkkoon vietiin alttaritaulu ja osa lasimosaiikista, josta loput varastoitiin. Saarnastuoli, alttarikokonaisuus ja kirkonpenkit puolestaan siirrettiin Kristiinankaupungin metodistikirkkoon. Uusi kirkko vihittiin käyttöön maaliskuussa 1971, ja samoihin aikoihin vanha kirkko purettiin ja sen tontti tasoitettiin pysäköintialueeksi.

Lähteet
-------

* Harri Kalpa: *Muuttuva kaupunki − Turku eilen ja tänään IV*. Turun Sanomat, 1989.
* Rauno Lahtinen: *Turun puretut talot 4*. Sammakko, 2013.

### Viitteet

1. ↑  Kalpa 1989, s. 127−128
2. ↑  Kalpa 1989, s. 128
3. ↑  Kalpa 1989, s. 128−129
4. 1 2  Kalpa 1989, s. 126
5. ↑  Kalpa 1989, s. 129
6. ↑  Kalpa 1989, s. 129−130
**Kivijärvi** on metsäjärvi Kuhmossa Kainuun kaakkoisosassa. Sen pinta-ala on 81 hehtaaria. Etäisyys Kajaanista on 79 kilometriä itäkoilliseen.

Maantiede
---------

Kivijärven pituus kaakosta luoteeseen on kolme kilometriä. Järvi on melko kapea ja saareton. Noin kolmannes Kivijärvestä on vähintään 10 metriä syvä ja kymmenesosa vähintään 15 metriä syvä. Syvin kohta, 31 metriä, sijaitsee järven keskiosassa.

Kivijärveen laskee Mertajärvi (190,6 metriä mpy) Heinilammen kautta. Kivijärven luusua sijaitsee järven matalassa kaakkoisosassa, josta lähtee Kivijoki Kaihlalampeen (168,0 metriä mpy), joka sijaitsee noin 800 metriä kaakkoon. Kaihlalampi laskee Lentuaan.

Kivijärven vesitilavuus on 6 031 000 kuutiometriä.

Kivijärvi (59.924.1.002) kuuluu Kaihlajoen valuma-alueeseen (59.924), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Lentuan alue (59.92) ja ensimmäinen on Ontojärven–Lentuan valuma-alue (59.9). Kivijärvi on Kaihlajoen valuma-alueen toiseksi laajin vakavesi. Laajin on Mertajärvi. Alueeseen kuuluu 15 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.

Kuhmon laajin Kivijärvi sijaitsee noin 30 kilometriä Kaihlajoen valuma-alueen Kivijärveltä pohjoiseen. Kaikkiaan Suomessa on noin 120 vähintään hehtaarin laajuista Kivijärveä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kivijärvi, vakavesi, Kuhmo
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 13.11.2021.
3. ↑  Kivijärvi. Järviwiki. Viitattu 13.11.2021.
4. ↑  Mertapuro *Kuhmonkosket.fi*. Viitattu 13.11.2021.
5. ↑  Kaihlajoen valuma-alue (59.924). Järviwiki. Viitattu 13.11.2021.
6. ↑  Kivijärvi. Järviwiki. Viitattu 13.11.2021.
"**Begin the Beguine**" (vap. suom. *Aloittakaa beguine*) on Cole Porterin säveltämä ja sanoittama musiikkikappale vuodelta 1935. Kappale sai ensiesityksensä vaisun vastaanoton saaneessa Broadway-musikaalissa *Jubilee*, mutta se tunnetaan paremmin Fred Astairen ja Eleanor Powellin tanssikohtauksesta vuoden 1939 elokuvassa *Steppaavaa rakkautta*.

"Begin the Beguine" ei saanut osakseen merkittävää huomiota *Jubilee*-musikaalin ilmestyttyä, ja vasta Artie Shaw’n äänitettyä swing-sovituksen kappaleesta vuonna 1938 muutkin artistit alkoivat kiinnostua laulusta. 1940-luvulla sen äänittivät muun muassa Eddie Heywood, Frank Sinatra ja Django Reinhardt. Kappaleesta on useiden Porterin sävellysten tavoin tullut jazzstandardi.

Kappale on rakenteeltaan poikkeuksellisen pitkä. Kun normaali 1930-luvun populaarimusiikkikappale oli pituudeltaan 32 tahtia, "Begin the Beguinen" kertosäe on 104 tahdin mittainen eikä laulussa ole lainkaan tavanomaista säkeistöä.

Suomeksi kappaleesta on ainakin kolme sanoitusta, tekijöinä Veikko Ahvenainen, Reino Helismaa ja Lauri Jauhiainen. Kaikki suomenkieliset versiotkin on julkaistu alkuperäisnimellä "Begin the Beguine", levyttäjinä muiden muassa Olavi Virta (1954) ja Laila Halme (1960).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Burlingame, Sandra: Begin the Beguine *JazzStandards.com*. Viitattu 19.10.2013. (englanniksi)
2. ↑  Hemming, Roy: *The Melody Lingers On: The Great Songwriters and Their Movie Musicals*, s. 163–164. Newmarket Press, 1999. ISBN 9781557043801. (englanniksi)
3. ↑  Hakutulos kappaleelle Begin the Beguine *Suomen äänitearkiston tietokanta vuosilta 1901–1999*. Suomen äänitearkisto ry.  Arkistoitu 28.6.2018. Viitattu 1.7.2018.
*Tämä artikkeli käsittelee kasvikokoelmaa. Kasvio-nimisiä henkilöitä on lueteltu sivulla Kasvio (sukunimi).*
**Kasvio** eli **herbaario** (< lat. *herba* 'kasvi') on kokoelma kasvinäytteitä. Näytteet voivat olla kokonaisia kasveja tai niiden osia, ja niitä voidaan säilyttää kuivattuina ja prässättyinä tai säilytysaineessa. Digitaalisessa herbaariossa kasvit on valokuvattu tai skannattu tietokoneelle. Digikasvion hyviä puolia ovat "näytteen" säilyminen alkuperäisen värisenä, mahdollisuus ottaa kuvia saman yksilön eri kasvuvaiheista ja mahdollisuus ottaa kasvioon uhanalaisia kasveja poimimatta niitä kasvupaikaltaan.

Herbaario on tärkeä väline kasvien yhtenäiseen taksonomiseen luokitteluun ja muuhun tieteelliseen tutkimukseen, joten monet museot, yliopistot ja kasvitieteelliset puutarhat ylläpitävät suurta kasvikokoelmaa. Herbaarion kokoaminen voi lisäksi olla tukena kouluopetuksessa. Suomen oppikoulujen oppilaiden oli ennen vuotta 1970 vuosittain kesäloman aikana kerättävä tietty määrä kasveja kasvioon. Tämän jälkeen kasvien keräily useimmissa suomalaisissa kouluissa lopetettiin kymmeniksi vuosiksi opetussuunnitelmasta, mutta 2000-luvulla se tuli peruskoulun 7.–8. luokan opetukseen. Herbaariota voidaan koota myös harrastusmielessä.

Kuvia
-----

* Kasvioksi kutsutaan myös kuvitettua teosta, joka sisältää tällaisia yksityiskohtaisia kuvauksia kasveista ja taksonomista tietoa.Kasvioksi kutsutaan myös kuvitettua teosta, joka sisältää tällaisia yksityiskohtaisia kuvauksia kasveista ja taksonomista tietoa.
* Herbaarionäytteitä kuivumassaHerbaarionäytteitä kuivumassa
* Orkidea herbaariosta. Lähde: Swiss orchid Foundation (Arkistoitu – Internet Archive)Orkidea herbaariosta. Lähde: Swiss orchid Foundation (Arkistoitu – Internet Archive)

Lähteet
-------

1. 1 2  Lääperi, Pirjo: Digikasvio tulee perinteisen rinnalle.  *Suomen Luonto*, 2006, nro 8, s. 16.  Suomen luonnonsuojeluliitto.
2. ↑  Klemettilä, Tiina: Muistatko kun kesällä kerättiin herbaario?  28.08.2008. Yleisradio - Priima - Puhuttelevaa aikuisasiaa. Viitattu 8.3.2013.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Herbarium**.
* Brucker, Heidi: Tee oma digikasvio *Yle Luonto*.  12.5.2014. Viitattu 25.11.2018.
* Kasvion eli herbaarion teko-ohjee *Helsingin yliopiston Viikin normaalikoulu*.  Arkistoitu 9.8.2017. Viitattu 25.11.2018.
* Roksa, Jarmo: Kasvien keruu ja herbaario - prässäämisohjeet *Iwriteinmargins.blogspot.com*.  6.7.2013. Viitattu 25.11.2018.
* Kaasinen, Arja: Kasviota tekemään (Ilmestynyt Natura -lehdessä 2/2016) *Natura*.  27.5.2016. Viitattu 25.11.2018.
* Anderberg, Arne: Linnéherbariet (S-LINN) (Tukholman Linné-herbaario) *Naturhistoriska riksmuseet*.  4.9.2003. Viitattu 25.11.2018 (ruotsiksi) (englanniksi).
* Herbarium *Kew - Royal Botantic Gardens*. Viitattu 25.11.2018 (englanniksi).
* Collections - Herbarium *Royal Botantic Gardens - Kew*.  Arkistoitu 10.7.2008. Viitattu 25.11.2018 (englanniksi).
**Kasvishovi Oy** on vuonna 1987 perustettu oululainen elintarvikealan perheyritys, joka on Poh­jois-Suo­men suu­rin yk­si­tyi­nen elin­tar­vi­ke­tuk­ku­lii­ke ja kas­vis­ten ja­los­ta­ja.

Yhtiön tuotteita ovat salaatit, majoneesit ja kastikkeet. Yritysasiakkaille Kasvishovi Oy toimii Palvelutukku Pohjoisen nimellä.

Historiaa
---------

Alkujaan Kasvishovin nimi oli Oulun Marjamakasiini, joka perustettiin jatkamaan Hätälä Oy:n 1930-luvulla aloittamaa marja- ja torikauppaa. Toiminnan alussa yritys osti marjoja poimijoilta Oulun Kauppatorilla sijaitsevassa rakennuksessa. Vuonna 1997 yritys vuokrasi toimitilat Limingantullissa sijaitsevasta kiinteistöstä, johon rakennettiin tuotantotilat kasvisten esikäsittelyyn. Samalla aloitettiin salaattituotteiden valmistaminen ja tuotteiden kehittäminen. 2000-luvun alussa tiloja päätettiin laajentaa, jolloin yritys osti kiinteistön omakseen. Vuonna 2003 yritys osti paikallisen Covonor Oy:n osakepääoman ja samana vuonna yrityksen nimi muuttui Kasvishovi Oy:ksi. *lähde?*

Kasvishovi on kasvanut yritysostoin. Vuonna 2007 se osti oululaisen hedelmä- ja vihannestukkuliike *Laatukasvis Oy*:n osake-enemmistön. Vuonna 2016 Kasvishovi yhdistyi *Kuusamon Perunan* kanssa.

Vuonna 2018 Kasvishovi Oy muutti isompiin toimitiloihin Oritkariin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kasvishovi Oy ja Kuusamon Peruna yhdistävät toimintansa *koillissanomat.fi*.  22.4.2016. Viitattu 12.1.2018. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Tuotteet *KasvisHovi*. Viitattu 12.1.2018. (englanniksi)
3. 1 2  Kasvishovi Oy ja Oulun Laatukasvis Oy yhteen *Puutarha-sanomat*.  24.5.2007. Viitattu 12.1.2018.
Lapinlahden Linnut -yhtye tunnetaan humoristisesta musiikistaan.
**Huumorimusiikki** on musiikkia, jossa on usein humoristinen sanoitus tai se herättää muulla tavoin hilpeyttä. Kappaleen humoristisuus voi esimerkiksi perustua siihen, että se on alun perin ollut jotain muuta, minkä jälkeen sen sanat on muutettu, usein huvittavaksi. Tällaista huumorimusiikkia kutsutaan parodiamusiikiksi.

Huumorimusiikkia esiintyy monissa musiikin lajityypeissä, niin iskelmässä, rockissa, popissa kuin rapissakin. Eräs suomalaisen huumorimusiikin tärkeimmistä henkilöistä oli Reino Helismaa, joka loi rillumarein 1940- ja 1950-lukujen vaihteessa. Helismaan lisäksi myös Eemeli ja Esa Pakarinen olivat tärkeitä nimiä humorististen kuplettitaiteilijoiden joukossa, ja heille Helismaa myös teki paljon sanoituksia. Helismaan jälkeen suomalaista huumorimusiikkiperinnettä ovat jatkaneet esimerkiksi Juha Vainio, Leo Jokela, Veikko Lavi, Erkki Liikanen, Simo Salminen, Jaakko Teppo, Jope Ruonansuu, Solistiyhtye Suomi, Hullujussi, Seitsemän seinähullua veljestä ja Eläkeläiset.

Alkuaikoinaan huumorimusiikki oli lähes aina iskelmää.*selvennä* 1970- ja 1980-luvun vaihteessa huumori alkoi siirtyä myös rock-musiikkiin. Tunnettuja suomalaisia huumorirock-yhtyeitä ovat esimerkiksi Lapinlahden Linnut, Sleepy Sleepers, Kontra, Turo’s Hevi Gee ja Vilperin Perikunta. Hip hop -yhtye Raptorin sanoituksissa on niin ikään humoristisia elementtejä.

Tunnettuja ulkomaisia huumorimuusikkoja ovat muun muassa "Weird Al" Yankovic, Tenacious D, The Lonely Island, Spike Jones ja Victor Borge.

Lähteet
-------

1. ↑  Jody Rosen: The Lonely Island Lead the Pop-Parody Boom  14.6.2013. Vulture. Viitattu 26.10.2013.
**Adaptiivinen järjestelmä** on joukko todellisia tai teoreettisia elementtejä, jotka muodostavat sellaisen kokonaisuuden, joka yhdessä *pystyy vastaamaan ympäristön muutoksiin reagoivilla osillaan*.

**Takaisinkytkentäsilmukat** ovat olennainen adaptiivisten järjestelmien piirre. Esimerkkejä niistä ovat luonnon ekosysteemit, yksilölliset organismit, ihmisten muodostamat yhteisöt ja perheet.

Myös monet ihmisen kehittämät järjestelmät ovat adaptiivisia järjestelmiä. Laitteissa voi olla adaptiivisia menetelmiä: kehittyneitä säätöalgoritmeja tai tekoälyn alueeseen liittyviä piirteitä.
Esimerkiksi roboteissa on ohjaustoimintoja, jotka käyttävät takaisinkytkentäsilmukoita hyväkseen tunnistellakseen ympäristöä mittausten avulla. Silloin kun mittaussignaali vaikuttaa vastaavaan ohjausarvoon, puhutaan takaisinkytkennästä ja kysymyksessä on (ainakin osittaisesti toteutettu) adaptiivinen järjestelmä.

Katso myös
----------

* Systeemiteoria
* Kompleksisuus

Kirjallisuutta
--------------

* Bertalanffy, L. 1971. *General system theory: foundations, development, applications.* London: Allen Lane.
Westhoffin alkuperäiset nuotit.
**Johann Paul von Westhoff** (1656 – haudattu 17. huhtikuuta 1705) oli saksalainen barokkisäveltäjä ja viulisti. Yhtenä Dresdenin viulukoulun etevimmistä edustajista hänet luettiin aikansa arvostetuimpien viulutaitureiden joukkoon. Westhoff sävelsi joitain varhaisimpia sooloviuluteoksia. Hän työskenteli Dresdenin hovikapellin jäsenenä (1674–1697) ja Weimarin hovissa (1699–1705) ja toimi myös kieltenopettajana.

Westhoffin säilynyt musiikki käsittää seitsemän sävellystä viululle ja basso continuolle ja seitsemän sävellystä sooloviululle. Kaikki julkaistiin hänen elinaikanaan. Useita töitä, kuten vuoden 1682 sooloviulumusiikin kokoelma, on sittemmin kadonnut. Hänen työnsä yhdessä sellaisten säveltäjien kuin Heinrich Ignaz Franz Biber ja Johann Jakob Walther luomusten kanssa vaikuttivat merkittävästi seuraavaan saksalaiseen viulistipolveen ja Johann Paul von Westhoffin kuusi partitaa sooloviululle inspiroivat Johann Sebastian Bachia kirjoittamaan kuuluisat sonaattinsa ja partitansa sooloviululle.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Johann Paul von Westhoff** Wikimedia Commonsissa

* Free scores by Johann Paul von Westhoff in the International Music Score Library Project

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* IdRef

 |

 |
**Kasvinsuojelu** on käsite, joka tarkoittaa toimenpiteitä, joilla viljelykasveja suojataan kasvitaudeilta, tuholaiseläimiltä ja rikkakasveilta. Näitä toimenpiteitä ovat ennalta ehkäisevät toimenpiteet, biologinen torjunta ja kemiallinen torjunta. Kavinsuojelun tarve riippuu viljelmästä. Ammattiviljelmillä kasvinsuojelun tarve on suurempi kuin kotipuutarhoissa.

Kasvitautien ennaltaehkäisy
---------------------------

Taimet pysyvät terveempinä, jos ne itävät nopeasti ja tämän takia kylvöajankohta on tärkeä. Myös taimikasvatus ja sen oikea ajoitus parantavat taimien terveyttä. Myös ilmastollinen kestävyys vaikuttaa kasvien taudinkestävyyteen. Kasvien terveenä pysymisen kannalta on tärkeää riittävä kastelu ja lannoituksen tasapainoisuus. Puiden ja pensaiden oikea leikkaus ehkäisee sienitauteja.

Ennaltaehkäisevä tuholaistorjunta
---------------------------------

Tuholaisten leviämistä ehkäistään vuoro- ja sekaviljelyllä, kateharson käytöllä ja maan muokkauksella. Vuoroviljelyssä tietyllä paikalla kasvatettava laji vaihtuu vuosittain ja sekaviljelyssä useita eri lajeja kasvatetaan lähekkäin. Näin vähennetään yhteen kasvilajiin erikoistuneiden tuholaisten leviämistä. Kateharso estää lentävien hyönteisten pääsyn kasveihin. Maanmuokkauksessa tuhoutuvat maassa olevat tuholaiset.

Biologinen torjunta
-------------------

Biologinen torjunta on tuholaiseläinten torjumista niiden luonnollisten vihollisten avulla. Kirvoja syövät kukkakärpäset ja leppäkertut. Loispistiäiset, jotka loisivat hyönteistoukissa, tuhoavat tuholaishyönteisiä tehokkaasti. Muita torjuntaeläimiä ovat maakiitäjäiset, luteet, harsokorennot, petopunkit, jauhiaiskiilukainen ja kirvasääski.

Rikkakasvien torjunta
---------------------

Rikkakasvien leviämistä voidaan ennaltaehkäistä peittämällä maan pinta katekankaalla tai esimerkiksi kuorirouheella. Rikkakasveja poistetaan yleensä mekaanisesti, mutta käytäviltä ja laatoituksilta niitä torjutaan joskus kemiallisesti.

Kemiallinen tuholaistorjunta
----------------------------

Jos tuholaiset vioittavat kasveja laajalti, on niitä torjuttava kemiallisesti. Yksinkertaisilla torjunta-aineilla, joita ovat mäntysuopa, puuntuhka ja nokkosvesi voidaan tuhota useita tuholaishyönteislajeja. Tukes on poistanut mäntysuovan sallittujen torjunta-aineiden luettelosta vuonna 2010, koska sen käyttöä kasvinsuojelussa ei ole tutkittu riittävästi.

Lähteet
-------

1. ↑  *Käytännön puutarhuri*, s. 30–38. Helsinki: Otava, 1993. ISBN 951-1-12542-7.
2. ↑  Kangas, Jaana: Tätä ei moni suomalainen tiedä: tutun pesuaineen käyttö kirvojen torjuntaan ei ole sallittua *Etelä-Suomen Sanomat*.  8.7.2015. Viitattu 21.7.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kasvinsuojelu** Wikimedia Commonsissa
**Adasaurus** (nimen merkitys: "Adan lisko") on sukupuuttoon kuollut, dromaeosaurien heimoon kuulunut teropodi. Se eli myöhäisliitukaudella Campania-vaiheen lopulta varhaiselle Maastrichtian-vaiheelle noin 72–66 miljoonaa vuotta sitten. *Adasaurus* oli lihansyöjä, ja sen fossiileita on löydetty Bajanhongorin provinssissa Mongoliassa sijaitsevasta kuuluisasta Nemegtin muodostelmasta.

*Adasauruksen* pituus oli noin 1,8 metriä, korkeus noin puoli metriä ja paino noin 15 kilogrammaa. Muiden dromaeosaurien tapaan *Adasaurus* metsästi toisia eläimiä, melko todennäköisesti muita dinosauruksia. Sillä oli molemmissa jaloissa yksi muita kynsiä suurempi sirppikynsi, joita se käytti ensisijaisesti saaliin tappamisessa haavoittamalla sitä niillä. *Adasauruksella* saattoi olla höyheniä.

*Adasauruksesta* on löydetty osittainen kallo sekä kaksi epätäydellistä luurankoa. Paleontologi Rinchen Barsbold löysi fossiileita vuonna 1983 ja nimesi dinosauruksen vielä samana vuonna. *Adasaurus* on saanut nimensä mongolialaisessa mytologiassa esiintyvän pahan hengen Adan mukaan. Lajinimi *mongoliensis* on annettu dinosauruksen löytöpaikan Mongolian mukaan.

*Adasaurus* oli läheistä sukua muun muassa *Dromaeosaurukselle* ja *Utahraptorille*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Adasaurus *Prehistoric Wildlife*. Viitattu 4.7.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3  Adasaurus dinosaur *Dinosaur Fact*. Viitattu 4.7.2016. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q131769
* EoL: 8848554
* Fossilworks: 53027
* GBIF: 4822957

 |

 |
**Kasvitauti** on kasveilla esiintyvää virus-, home-, sieni- tai bakteeriperäistä sairautta. Ne leviävät ilman, veden, saastuneen kasvimateriaalin, maan ja työvälineiden mukana, mutta myös tuhohyönteiset voivat levittää virustauteja kasvista toiseen. Kasvitaudit haittaavat viljelyä ja maataloutta.

Kasvitautityyppejä
------------------

Härmä on ilmenee valkoisena jauhona lehtien pinnalla. Harmaahometta esiintyy erityisesti mansikalla, mutta se saattaa vaivata myös kukkakasveja. Kukilla esiintyy myös laikku-, juuristo- ja tyvitauteja. Hedelmissä esiintyy hedelmärupea, joka aiheuttaa mustia laikkuja hedelmiin. Omenoilla ja päärynöillä esiintyy muumiotautia, joka muuttaa hedelmät ruskeiksi.

Kasvitautien ennaltaehkäisy
---------------------------

Kasvitauteja voidaan ennaltaehkäistä käyttämällä puhdasta lisäysmateriaalia, poistamalla sairaat kasvit ja pitämällä hyvää hygieniaa. Taimien kasvatuksessa käytettävät ruukut ja laatikot pestään huolellisesti sekä kylvetään siemenet puhtain käsin. Taudit yleistyvät, jos kasvia kasvatetaan samassa paikassa monta vuotta ja niitä voidaan ehkäistä vuoroviljelyllä.

Kasvitautien torjunta
---------------------

Usein kasveihin tulleita tauteja torjutaan erilaisilla kemiallisilla kasvinsuojeluaineilla, mutta myös biologinen torjunta ja perusaineiden käytt on mahdollista. Torjuntaa tarvitaan silloin, kun taudinaiheuttajia on niin paljon, että niiden aiheuttama tuho on merkittävä. Yleensä kasvinsuojeluaineet ruiskutetaan kasvustoon, mutta niitä voidaan levittää myös maahan tai käsitellä siemenet. Biologista torjuntaa käytetään erityisesti luomuviljelyssä. Joihinkin kasvitauteihin eivät kasvinsuojeluaineet auta. Esimerkiksi omena- ja päärynäpuille vaarallista tulipoltetta ei voi torjua kasvinsuojeluaineilla, vaan saastuneet puut joudutaan hävittämään.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Martat: Kasvitaudit ja tuholaiset (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 23.7.2013.
2. ↑  *Luonnonmukainen kotipuutarha*, s. 112, 254. Helsinki: Valitut Palat, 2006. ISBN 951-584-741-1.
3. 1 2  Ruokatieto.fi: Kasvinsuojelu (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 15.11.2014.
4. ↑  Tiesitkö? Olut on etana-ansa ja maito tepsii sienitauteihin, Yle.fi, uutiset 26.7.2021, viitattu 26.7.2021
5. ↑  Erittäin haitallinen kasvitauti tulipolte levisi ensimmäistä kertaa Ahvenanmaalle Yle.fi. Viitattu 15.11.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kasvitauti** Wikimedia Commonsissa

* Kasvitaudit ja tuholaiset – Ruokavirasto
* Martat.fi: Torju kasvien tuhoojat luonnonmukaisesti
* Kasvinsuojeluseura ry (Arkistoitu – Internet Archive)
* Tiede: Älä huoli torjunta-aineista