recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ville Salonen
**Ville Markus Salonen** (s. 17. lokakuuta 1971 Pori) on suomalainen tenori.
Hän aloitti laulamisen Porin Poikakuorossa 9-vuotiaana ja lauloi kuoron riveissä 11 vuotta. Hän aloitti lauluopinnot Porin Palmgren-opistossa Raija Kemppaisen oppilaana. Hän jatkoi lauluopintoja Tampereen konservatoriossa Anitta Rannan oppilaana. Hän opiskeli samaan aikaan Tampereen yliopistossa kansainvälistä politiikkaa valmistuen yhteiskuntatieteen maisteriksi. Lauluopinnot veivät hänet kuitenkin Teatterikorkeakoulun musiikkiteatterilinjalle, josta hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2000. Valmistumisensa jälkeen hän on jatkanut lauluopintojaan Tom Krausen, Irina Gavrilovicin ja Dorothy Irvingin oppilaana. Salonen palkittiin Lappeenrannan laulukilpailussa toisella palkinnolla vuonna 2004.

Ville Salonen on tullut tunnetuksi nuorten miesten rooleistaan sekä oopperan, operetin, musikaalin että puheteatterin puolella. Hänellä on jo takana yli 80 eri roolia musiikkiteatterissa. Klassisen oopperaohjelmiston lyyristen tenoriroolien ohella hän on monipuolisuutensa takia kysytty tenorisolisti erityisesti erilaisissa nykyoopperoissa, kuten Hip H'opera *School4lovers*, jossa Mozartin *Così fan tutte* -ooppera yhdistettiin street danceen ja hip hop -musiikkiin. Esitys oli Suomen Kansallisoopperan, Estonia-teatterin ja Glyndebournen oopperafestivaalin yhteistuotanto. Toinen kulttuurien raja-aitoja rikkonut teos oli *Pinus Sylvestis*, *Metsäooppera*, jossa yhdistettiin kansantanssia ja oopperaa. Teos oli rovaniemeläisen tanssiryhmä Rimpparemmin tuotanto ja musiikin oli säveltänyt Timo Alakotila.

Musikaalien puolella Salonen on tehnyt muun muassa *Miss Saigonin* Chrisin Helsingin Kaupunginteatterissa, *West Side Storyn* Tonyn Tasalan Talviteatterissa ja *Dance of the Vampiresin* (*Tanz der Vampire*) Alfredin Seinäjoen kaupunginteatterissa. Operettien puolella Ville Salonen on ollut kysytty erityisesti subrettitenorien rooleissa, muun muassa *Iloisen Lesken* Camille de Rossignol, *Mustalaisruhtinattaren* Boni, *Lepakon* Alfred, *Wieniläisveren* Josef ja Emmerich Kálmánin säveltämän *Sirkusprinsessan* Toni ovat hänen roolejaan. TV:n puolella Salonen on tehnyt sarjat *Iskelmäkaruselli* Yle TV1:ssä vuonna 1999 ja *Headhunters* Nelosella 2004. Salonen on ollut Suomen Kansallisoopperan vieraileva solisti vuodesta 2004 lähtien ja hän on esiintynyt myös Savonlinnan oopperajuhlilla. 

Salonen toimii tällä hetkellä Opera BOXin johtajana. Opera BOX toimii Aleksanterin teatterissa Helsingissä. Toiminnan aloitti Richard Straussin ooppera *Ariadne auf Naxos*, vuoden 2017 tuotanto oli Giaocchino Rossinin *Sevillan parturi*. Vuonna 2018 Opera BOXin tuotannossa on *Aino-gaala*, Benjamin Brittenin *The Rape of Lucretia*, Leif Segerstamin *Metsäkansan laulu* ja Giuseppe Verdin *Rigoletto*.

Lähteet
-------

1. ↑  Salonen Ville Turun Musiikkijuhlat.  Arkistoitu 3.3.2014. Viitattu 24.2.2014.
2. ↑   Hip H'opera School4lovers YouTube
3. ↑  Headhunters
4. ↑  Etusivu | opera BOX *Etusivu | opera BOX*. Viitattu 13.3.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

*
**Työttömyysturvan suojaosa** tarkoittaa rahasummaa, jonka työtön saa ansaita ilman että se vaikuttaa työttömyyspäivärahan suuruuteen. Suojaosa otettiin käyttöön vuoden 2014 alusta. Aiemmin jokainen ansaittu euro vähensi työttömyyspäivärahan määrää.

Vuodesta 2014 asti suojaosa on ollut 300 euroa. Tämä tarkoittaa käytännössä sitä, että 300 euron alle jäävät kuukausitulot eivät vähennä työttömyysturvaa. Suojaosa koskee sekä peruspäivärahan saajia että ansiosidonnaista työttömyyspäivärahaa saavia henkilöitä.

Suojaosan on huomattu toimivan kannustimena työnhaussa. Viranomaiset totesivat vuoden 2015 alussa perusturvan varassa olevien työttömien työnteon lisääntyneen huomattavasti. Suojaosan vaikutusta ansiosidonnaista työttömyysturvaa saaneiden keskuudessa ei ole vielä tutkittu.

Mikäli palkkatulot ylittävät 300 euroa kuukaudessa, aletaan työttömyysturvaa sovitella ylimenevältä osalta ja käyttöön tulee soviteltu työttömyyspäiväraha. Sen jälkeen jokainen euro leikkaa työttömyysturvaa 50 senttiä.

Työmarkkinatuki loppuu kokonaan, jos työtön ansaitsee osa-aikatyössä tai satunnaisessa kokoaikatyössä 1 700 euroa kuukaudessa bruttona työmarkkinatuen ollessa 705 euroa kuukaudessa.

Työttömien keskuudessa osa-aikaisen työn vastaanottamista on osittain estänyt byrokratian pelko ja työn vastaanottamisen aiheuttama etuuksien maksuissa tapahtuva maksun viivästyminen, joka voi työttömälle olla iso ongelma. 300 euron suojaosuus ei kokonaan poista tätä ongelmaa, sillä jokaisesta myös suojaosan alittaneesta ansaitusta eurosta joutuu ilmoittamaan Kelaan, minkä jälkeen maksu viivästyy hieman.

Kelan mukaan viivästystä voidaan myös estää sillä, että toimittaa Kelaan etukäteen arvion tulevasta palkkatulosta ja Kela sovittaa etuudet sen mukaisesti.

Vuonna 2020 toukokuussa hallitus esitti työttömyysturvan suojaosan korotusta, tämä nostaisi aikaisemman 300 euron suojanosan 500 euroon. Lakiehdotuksen tarkoituksena on siis väliaikaisesti lisätä työllistymisen kannusteita huoltovarmuuden turvaamiseksi poikkeusoloissa.

Katso myös
----------

* Työmarkkinatuki
* Työttömyysturva
* Työttömyysturva-asiamies
* Työttömyysvakuutus
* Työsuhdeturva
* Luettelo työttömyyskassoista Suomessa
* Sosiaaliturvan väärinkäyttö

Lähteet
-------

1. ↑  Jaana Savolainen, Uusi 300 euron suojaosa kannusti työttömiä töihin, Helsingin Sanomat 26.1.2015, s.A11
2. ↑  Paavo Teittinen HS, Teemu Muhonen HS: Hallitus sopi tuovansa Suomeen 3 000 kausityöntekijää lisää, työttömien kannustimia työntekoon parannetaan *Helsingin Sanomat*.  Julkaistu: 6.5. 13:01, Päivitetty 6.5. 16:27. Viitattu 28.5.2020.
Tom L. Johnson vuonna 1896.
**Thomas Loftin Johnson** (18. heinäkuuta 1854 – 10. huhtikuuta 1911) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän toimi demokraattien edustajana edustajainhuoneessa vuosina 1891–1895 ja Clevelandin pormestarina 1901–1909. Hän oli näkyvä hahmo progressivisteiksi kutsutussa liikkeessä, jonka tavoitteena oli parantaa ihmisten elinoloja ja vähentää vastakkainasettelua.

Johnson syntyi Kentuckyssä ja opiskeli Indianassa. Hän keksi monia laitteita raitiovaunuihin, hankki raitioyhtiöosakkeita useissa kaupungeissa ja toimi terästehtailijana Clevelandissa. Kun hänet valittiin pormestariksi, hän oli miljonääri, mutta sitten hän keskittyi yhteisten asioiden hoitoon eikä huolehtinut liiketoiminnastaan vaan menetti suuren osan omaisuudestaan ennen kuolemaansa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biography of Tom L. Johnson Biographies Online.  Arkistoitu 27.12.2013. Viitattu 27.12.2013.
2. ↑  Progressives Ohio History Central. Viitattu 28.12.2013.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
APAS-89 telakointijärjestelmä.
Sojuz TM**Sojuz TM-16** oli 16. avaruuslento Mir-avaruusasemalle. Se oli kolmas Venäjän avaruusjärjestön Sojuz-lento. Laukaisu tapahtui Baikonurista 24. tammikuuta 1993. Paluu tapahtui 22. heinäkuuta 1993 eli lento kesti 179 vuorokautta. Lennon nimi oli Вулка́н, Tulivuori.

Alus käytti APAS-89-telakointijärjestelmää ja telakointi tapahtui Kristalli-moduuliin eikä Kvantti-moduuliin. Telakointijärjestelmä oli kehitelmä Neuvostoliiton telakointijärjestelmästä Apollo-Sojuz-lennolla; lento valmisteli tässä mielessä yhteistoimintaa NASAn kanssa – Sukkula-Mir- ja Sojuz-ISS-telakointeja.

Miehistöt
---------

Avaruuteen laukaistut

* Gennadi Manakov päällikkö
* Aleksandr Poleštšuk

Maahan palanneet

* Gennadi Manakov päällikkö
* Aleksandr Poleštšuk
* Jean-Pierre Haigneré (ESA)

Lähteet
-------

1. 1 2  NASA - NSSDC - Spacecraft - Trajectory Details *NSSDC Master Catalog*.  Arkistoitu 27.11.2015. Viitattu 4.9.2015.
2. ↑  NASA - NSSDC - Spacecraft - Details *NSSDC Master Catalog*. Viitattu 4.9.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* space.kursknet.ru (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* spacefacts.de

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Sojuz TM-15** | **Sojuz**Sojuz TM-16 | Seuraaja:**Sojuz TM-17** |
| Yongpyong Resort |
| --- |
|  |
| Paikkakunta: | Etelä-Korea Pyeongchang,Gangwon, Etelä-Korea |
| Vuori: | Dragon Peak, Gold Peak |
| Yläasema: | 1 458 m |
| Ala-asema: | 760 m |
| Korkeusero: | 698 m |
| Laskettelurinteitä: | 28 kpl, 24,2 km |
| Laskettelupuistoja: | 1 kpl, 0,4 km |
| Pisin rinne: | Rainbow Paradise – 5,6 km |
| Hiihtohissejä: | 15 kpl |
| Hissikapasiteetti: | 26 500 henkilöä/h |
| Lumetus: | Kyllä |

**Yongpyong Resort** (myös **Dragon Valley Ski Resort**, olympialaisissa **Yongpyong Alpine Centre**) on talviurheilukeskus Daegwalnyeong-myeonissa Pyeongchangin piirikunnassa Gangwonin maakunnassa Etelä-Koreassa.

Yongpyong Resort toimi vuoden 2018 Pyeongchangin talviolympialaisten alppihiihdon tekniikkalajien kilpailupaikkana. Katsajakapasiteetti olympialaisissa oli 6 000, niistä istumapaikkoja oli 2 500 ja seisomapaikkoja 3 500. Lisäksi siellä on järjestetty vuoden 1999 Aasian talvikisojen alppihiihtotapahtumat ja alppihiihdon maailmancupin miesten tekniikkalajien kilpailuja vuosina 1998, 2000, 2003 ja 2006.

Rinteet ja hissit
-----------------

Yongpyong Resortissa on 28 laskettelurinnettä ja yksi laskettelupuisto, hiihtohisseinä toimii yksi gondolihissi ja 14 tuolihissiä.

Talviolympialaisissa 2018 alppihiihdon pujottelu- ja suurpujottelukilpailut järjestettiin Rainbow 1 -rinteessä ja joukkuekilpailu Rainbow 2 -rinteessä, lisäksi Rainbow 3 -rinteessä on järjestetty maailmancupin pujottelukilpailuja.

Lähteet
-------

* Yongpyong Alpine Centre (Arkistoitu – Internet Archive) PyeongChang2018.com (englanniksi)
* Yongpyong Resort - Ski & Snowboard yongpyong.co.kr (englanniksi)
* Yongpyong Resort Trail Map yongpyong.co.kr (englanniksi)
* Results - Yongpyong data.fis-ski.com (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yongpyong Resort** Wikimedia Commonsissa
**Oleksandr Borysovytš Prosvirnin** (ukr. Олександр Борисович Просвірнін, 24. elokuuta 1964 Voroh'ta, Ivano-Frankivskin alue, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto − 15. elokuuta 2010 Kiova Ukraina) oli ukrainalainen yhdistetyn hiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti Neuvostoliittoa.

Prosvirnin sijoittui Sarajevon olympialaisissa 1984 henkilökohtaisessa kilpailussa kuudenneksi. Samana vuonna Rovaniemellä käydyssä erillisessä MM-joukkuekilpailussa hän kuului Neuvostoliiton pronssijoukkueeseen. Seefeldin MM-kilpailuissa 1985 hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 14:nneksi ja joukkuekilpailussa neljänneksi. Hän sai samana talvena Universiadeissa hopeaa henkilökohtaisessa kilpailussa.

Prosvirnin sijoittui toiseksi maailmancupin osakilpailussa Oberwiesenthalissa joulukuussa 1983. Hän oli samalla kaudella viides Falunissa ja Oslossa sekä kuudes Lahdessa ja Štrbské Plesossa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kaudella 1983−1984 neljänneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Oleksandr Prosvirnin *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Oleksandr Prosvirnin Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
3. 1 2  Oleksandr Prosvirnin *skisport365.com*. Viitattu 5.12.2021. (englanniksi)
**Judon maailmanmestaruuskilpailut 2019** käytiin 25. elokuuta – 1. syyskuuta Tokiossa, Japanissa. Kisoihin osallistui 143 maata ja 828 judokaa.  Kilpailujen ohjelmassa oli seitsemän painoluokkaa sekä miehille että naisille ja yhteinen joukkuekilpailu, johon osallistui 15 joukkuetta.

Japani oli kisojen menestynein maa. Se voitti henkilökohtaisissa luokissa neljä kultaa, kuusi hopeaa ja viisi pronssia sekä lisäksi joukkuekilpailussa kultaa. Ranska oli kolmella kultamitalillaan mitalitilaston kakkonen. Kaikkiaan mitaleille ylsi 25 maata.

Miesten henkilökohtaisen maailmanmestaruden voittivat Georgian Lukhumi Chkhvimiani (60 kg), Japanin Joshiro Maruyama (66 kg), Japanin Shohei Ono (73 kg), Israelin Sagi Muki (81 kg), Alankomaiden Noël van 't End (90 kg), Portugalin Jorge Fonseca (100 kg) ja Tšekin Lukáš Krpálek (yli 100 kg). Naisten henkilökohtaiset maailmanmestarit olivat Ukrainan Darja Bilodid (48 kg), Japanin Uta Abe (52 kg), Kanadan Christa Deguchi (57 kg), Ranskan Clarisse Agbegnenou (63 kg), Ranskan Marie-Ève Gahié (70 kg), Ranskan Madeleine Malonga (78 kg) ja Japanin Akira Sone (yli 78 kg).

Joukkuekilpailussa Japanin kultamitalijoukkueeseen kuuluivat miehistä Hisayoshi Harasawa, Soichi Hashimoto, Kokoro Kageura, Shoichiro Mukai, Sanshiro Murao ja Shohei Ono sekä naisista Chizuru Arai, Shori Hamada, Yoko Ono, Akira Sone, Momo Tamaoki, Tsukasa Yoshida.

Lähteet
-------

1. 1 2  Overview *World Championships Senior 2019*. International Judo Federation. Viitattu 12.1.2020. (englanniksi)
2. ↑  Overview *World Championships Senior Teams 2019*. International Judo Federation. Viitattu 12.1.2020. (englanniksi)
3. 1 2  Standings *World Championships Senior 2019*. International Judo Federation. Viitattu 12.1.2020. (englanniksi)
4. 1 2  Results *World Championships Senior Teams 2019*. International Judo Federation. Viitattu 12.1.2020. (englanniksi)
5. ↑  Japan *World Championships Senior Teams 2019*. International Judo Federation. Viitattu 12.1.2020. (englanniksi)
**Täydennysrakentamisella** tarkoitetaan rakentamista nykyisen yhdyskuntarakenteen osaksi tai sen välittömään läheisyyteen. Siitä voidaan käyttää myös käsitteitä yhdyskuntarakenteen tiivistäminen ja eheyttäminen. Täydennysrakentaminen eroaa uusien alueiden rakentamisesta siten, että täydentäminen kohdistuu olemassa oleville alueille hyödyntäen samalla valmista yhdyskuntarakennetta ja palveluverkkoa. Täydentäminen voi tarkoittaa yhtä lisärakennusta tai laajempaa uudistamista, kuten esimerkiksi kaupunginosan kadunvarsialueiden tehokkaampaa rakentamista. Lisärakentaminen tarkoittaa tonttikohtaista täydennysrakentamista, joko erillistä uudisrakennusta tai vanhan rakennuksen laajentamista. Kaupunkimaisilla alueilla rakentaminen on nykyisin etupäässä olevan kaupunkirakenteen täydentämistä, kun se 1900-luvun loppupuoliskolla oli uusien asuinalueiden toteuttamista ja sitä ennen keskustojen rakentamista.

Arkkitehtuurin tutkija Olli-Paavo Koponen analysoi vuonna 2006 julkaistussa väitöskirjassaan täydennysrakentamishankkeita Suomessa, Saksassa, Sveitsissä ja Italiassa. Hän tuli johtopäätökseen, että modernistista ja universaalia täydennysrakentamista olisi entistä enemmän täsmennettävä paikan erityisyyteen pohjautuvalla arkkitehtuurilla, joka sitoutuu paremmin paikalliseen historian, kulttuuriin, rakennusperintöön, topografiaan, ilmastoon ja rakennustypologiaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Jääskeläinen, Lauri ym.: *Rakentamisen Ruusu 1995–2006*, s. 140. Helsinki: Helsingin kaupungin rakennuslautakunta, 2008. ISBN 978-952-223-051-5. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 30.7.2022).
**Ale** on ruotsalainen jäänmurtaja, joka rakennettiin avustamaan maan suurimmalla järvellä, Vänernillä, vuonna 1974 alkanutta talviliikennettä. Ruotsin hallitus päätti 1971 uudistaa järveltä Kattegatiin johtavaa Trollhättanin kanavaa ja hankkia myös kanavaan sopivan murtajan. Ale on mitoitettu kanavan sulkukammioiden koon mukaan ja sen tilasi Ruotsin merenkulkulaitos.

Aluksen vaiheita
----------------

Wärtsilä pystyi lupaamaan aluksen valmistuvan jo tilausta seuraavana vuonna, kun se rakensi rungon Vaasassa ja varusteli aluksen Helsingin telakalla. Rautaruukin teräksestä valmistetun murtajan kastoi Vaasassa Ruotsin Suomen-suurlähettiläs Göran Rydingin puoliso Cecilia Ryding.

Vuonna 1994 aluksen merenkulkulaitteita ja koneiden valvontatekniikkaa uudistettiin. Kesäkuusta 1995 vuoden 1997 loppuun Alen tehtävänä oli valvoa Estonian hautarauhaa sen haaksirikkopaikalla.

Avomerikautena suoritettavia merenmittaustöitä varten Aleen asennettiin 1998 merenpohjaa kartoittava monikeilainen kaikuluotain ELAC BCC-180 kHz Mk II.

Koneisto
--------

Dieselsähköisen kulkukoneiston päätehon tuottaa neljä Vaasassa valmistettua ahdettua Wärtsilä 824 TS dieselmoottoria, joiden kierrosnopeus on 750 kierrosta minuutissa. Dieselmoottorien kokonaisteho on 3 960 kilowattia (4 x 990 kW). Kukin moottori on kytketty omaan Strömbergin (nykyisin ABB) 920 kilowatin tehoiseen 1 000 voltin tasavirtageneraattoriin. Aluksen kahta peräpotkuria pyörittää kaksi 1 725 kilowatin Strömbergin tasavirtamoottoria. Myös peräsimiä on kaksi kappaletta.

Apukoneistona on kolme 170 kW:n Scania DSI 11 -dieselmoottoria, joista kukin pyörittää omaa Strömbergin 164 kVA vaihtovirtageneraattoria (380/220 V). Hitaasti kulkiessaan murtaja voi vähentää jäiden aiheuttamaa vastusta puhaltamalla ilmaa rungon ja jäiden väliin. Kumpaakin ilmahuuhtelulaitteen kompressoria varten on oma 185 kW Scania DSI 14 -dieselmoottori. Konehuone on normaalisti ajon aikana miehittämätön ja koneistoa valvotaan äänieristetyssä valvomossa.

Muiden laivojen avustamista varten murtajassa on 200 kilonewtonin sähköhydraulinen hinausvintturi, joka on varustettu vetovoima- ja vaijerinpituusautomatiikalla. Hinauskoukku on mitoitettu kestämään 500 kilonewtonin vetovoima ja se on varustettu paineilmatoimisella kaukoirroituslaitteella. Poijujen ja muun lastin käsittelyä varten alukseen asennettiin Wärtsilän Kotkan tehtaan valmistama 7,5 tonnin sähköhydraulinen nosturi.

Lähteet
-------

* Navigtor 1973:6–7 s. 41 / 1974:1 s. 21, 24 ja 25
* Suomen Merenkulku 1972:5 s. 46 / 1973:9 s. 60–61 / 1974:2 s. 46–47
* Svensk Sjöfarts Tidning 1974:1–2 s. 28–29

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia:
Aldolin rakenne
**Aldoli** on β-hydroksyyliryhmän sisältävä aldehydi tai ketoni. Alun perin nimitys aldoli tarkoitti erityisesti 3-hydroksibutanaalia mutta on sittemmin laajentunut tarkoittamaan muitakin yhdisteitä, jotka muodostuvat enolaattivälivaiheen kautta aldoliadditiolla.

Ominaisuudet
------------

Aldolit ovat suhteellisen pysymättömiä ja reagoivat helposti edelleen. Erityisesti happamissa olosuhteissa aldoleista eliminoituu vesimolekyyli ja tuotteena muodostuu tyydyttymätön karbonyyliyhdiste. Reaktiota kutsutaan aldolikondensaatioksi, ja sillä on useita merkittäviä sovelluksia. Aldoleista, jotka ovat β-hydroksyylialdehydejä, voidaan valmistaa dioleja vedyttämällä. Ne saattavat myös polymeroitua.

Aldolien kiehumispisteet ovat vastaavia aldehydejä korkeampia vetysidosten vaikutuksen vuoksi. Normaalissa ilmanpaineessa ne kuitenkin hajoavat, joten niiden eristämiseen on käytettävä alipainetislausta. Varsinkin pienimolekyyliset aldolit liukenevat erittäin helposti veteen ja orgaanisiin liuottimiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jonathan Clayden, Nick Greeves, Stuart Warren, Peter Wothers: *Organic Chemistry*, s. 689–692. Oxford University Press, 2008. ISBN 978-0-19-850346-0 Kieli =(englanniksi).
2. ↑  D. R. Bloch: *Organic chemistry demystified*, s. 492. McGraw-Hill Professional, 2006. ISBN 9780071459204. (englanniksi)
3. 1 2  Christian Kohlpaintner, Markus Schulte, Jürgen Falbe, Peter Lappe, Jürgen Weber & Guido D. Frey: *Aldehydes, Aliphatic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2013 Teoksen verkkoversio Viitattu 10.12.2019
Aldo van Eyck vuonna 1970.
**Aldo van Eyck** [eik] (16. maaliskuuta 1918 Driebergen – 14. tammikuuta 1999 Amsterdam) oli Alankomaiden 1900-luvun huomattavimpia arkkitehteja. Vuosina 1966–1984 hän oli Delftin teknillisen yliopiston professori. Yhdessä Herman Hertzbergerin kanssa hän 1960-luvulla kehitti rakennuksen käyttäjän yksilöllisiä tarpeita painottavan alankomaalaisen arkkitehtuurin struktualismisuuntauksen. Hän suunnitteli mm. Pentagonin asuinalueen Amsterdamissa ja Eurooppalaisen avaruuslentokeskuksen ESTECin, joka on Noordwijkissä Haagin lähellä.

Lähteet
-------

1. ↑  Strauven, Francis: Obituary: Aldo van Eyck *Independent*.  21.1.1999. Viitattu 21.10.2020.
2. ↑  Factum, osa 2 vuodelta 2003, s. 142

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aldo van Eyck** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Alebaia** (m.kreik. Ἀλεβαία, myös *Al(a)ibaioi/Alebaioi*, Ἀλ(α)ιβαῖοι/Ἀλεβαῖοι, *Lebaie/Lebaia*, Λεβαίη/Λεβαία, *Alebia*, Ἀλεβια) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Makedoniassa nykyisen Kreikan alueella. Se sijaitsi Elimeiassa Ylä-Makedoniassa, mutta sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.

Myöskään Alebaian historiasta ei tiedetä käytännössä mitään. Herodotos mainitsee kaupungin (nimellä Lebaia) Perdikkaasta alkunsa saaneen Makedonian kuningassuvun myyttisten, 600-luvulle eaa. ajoittuvien varhaisvaiheiden yhteydessä, ja esittää kaupungin tuolloin poliksena, jolla oli kuningas. On kuitenkin epäselvää, mikä asema kaupungilla todellisuudessa oli arkaaisella ja klassisella kaudella. On arveltu, että koko Elimeia olisi muodostanut jo tuolloin polista vastanneen poliittisen yhteisön, jonka osa Alebaia oli, mikä oli tilanne ainakin myöhemmin roomalaisella kaudella.

Kaupungin kansalaisesta käytettiin oletettavasti etnonyymiä *Alebaios* (Ἀλεβαῖος).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "530. Alebaia", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Herodotos: *Historiateos* 8.137.
**Amazing Alex** oli suomalaisen Rovio Entertainmentin mobiilipeli, joka julkaistiin iOS- ja Android-alustoille 12. heinäkuuta 2012. Se oli tyypiltään toisiinsa törmäileviin esineisiin pohjautuva ketjureaktioiden pulmapeli, ja sen pääosassa seikkailee Alex-poika.

*Amazing Alex* perustuu Snappy Touchin ja Mystery Coconut Gamesin kehittämään *Casey’s Contraptions* -peliin, johon Rovio ilmoitti ostaneensa oikeudet toukokuussa 2012. Ensimmäistä kertaa peli-idea oli toteutettu Dynamixin tuottamassa The Incredible Machinessa (PC DOS, 1993), jota Amazing Alex hyvin paljon muistuttaa. Amazing Alex oli ensimmäinen Rovion julkaisema peli suureen suosioon nousseen ja lukuisia oheistuotteita poikineen *Angry Birds* -pelisarjan jälkeen.

Pelin ensimmäinen versio sisälsi 100 kenttää. Peliin oli mahdollista luoda myös omia kenttiä ja jakaa niitä muiden pelaajien kanssa.

Peli teki historiaa nousemalla julkaisunsa jälkeen kesällä 2012 kahdeksassa tunnissa ladatuimmaksi sovellukseksi App Storessa. Samalla se oli kaikkien aikojen nopein nousu listakärkeen Yhdysvalloissa, elokuvan tai franchising-lanseerauksen ulkopuoliselta peliltä. 

Peli sai kritiikkiä liittyen aiempaan Casey's Contraptions -peliin, jonka oikeudet Rovio osti.

Lähteet
-------

1. 1 2  Amazing Alex available now!  12.7.2012. Rovio Entertainment.  Arkistoitu 15.7.2012. Viitattu 12.7.2012. (englanniksi)
2. 1 2  Rose, Mike: Rovio confirms acquisition of Casey’s Contraptions IP *Gamasutra*.  10.5.2012. Viitattu 12.7.2012. (englanniksi)
3. ↑  STT: Rovio toivoo menestystä ensimmäisellä uudella pelillään kolmeen vuoteen *HS.fi*.  12.7.2012. Viitattu 12.7.2012.
4. ↑  Rovion uutuus teki kahdeksan tunnin ihmeen. Iltalehti 13.7.2012.
5. ↑  THE CONTROVERSIAL HISTORY OF ROVIO’S AMAZING ALEX IGN. Viitattu 11.3.2017.
6. ↑  Rovio confirms acquisition of Casey's Contraptions IP Gamasutra. Viitattu 11.3.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Pelin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive). Facebook (englanniksi)
Stepney Green metroasema.
**Stepney** on Lontoon East Endin kaupunginosa. Se oli aikaisemmin itsenäinen kylä, joka kasvoi Thamesjoen varren telakoiden työläisten asuinpaikkana.

Stepneyn pääkadun varrella on St Dunstanin kirkko, jonka nykyinen rakennus on 1200-luvulta, ja samalla paikalla on seissyt kirkko tuhannen vuoden ajan. Sitä ympäröivä keskiaikainen kylä kasvoi voimakkaasti 1800-luvulla työläisten asuinalueena. Lontoon pommituksissa alueelta tuhoutui paljon asuinrakennuksia. Alueella on paljon kaupungin vuokra-asuntoja. Niitä on kunnostettu 2010-luvulla. Alueelle on rakennettu uudisrakennuksia, ja Stepneyn kiinteistömarkkinat ovat piristyneet.

Stepney Greenin metroasema on District Linen ja Hammersmith & City Linen varrella.

Lähteet
-------

1. ↑  Stepney is no longer the overlooked poor relation Metro. Viitattu 26.6.2014. (englanniksi)
2. ↑  Stepney Green TFL. Viitattu 26.6.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Stepney** Wikimedia Commonsissa
Franklin Cover ja Judy Landers
**Judy Landers** (7. lokakuuta 1958 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Ura ja elämä
------------

Judy Landers on Ruth Landersin nuorempi tytär, hänen vanhempi sisarensa on näyttelijänä ja laulajana tunnettu Audrey Landers. Landers varttui Rockland Countyssa New Yorkissa. Nuorena hän oli kiinnostunut voimistelusta. Hän opiskeli *American Academy of Dramatic Arts* -oppilaitoksessa, jonka jälkeen hän siirtyi *Warren Robertson Dramatic Training Schooliin* ja edelleen *Juilliard School of Music* -kouluun.

Judy Landers on näytellyt muun muassa elokuvissa *Stewardess School* (1986), *Armed and Dangerous* (1986), *Ghost Writer* (1989), *Club Fed* (1990) sekä *Dr. Alien* (1989). Hän on näytellyt niin ikään televisiosarjoissa *Lemmenlaiva* (1977), *Vega$* (1978), *B.J. and the Bear* (1979) sekä *Madame's Place* (1982 ja 1983) ja *Night Court* (1984). Hänellä oli vieraileva sivurooli kulttisarjan *A-Team* kolmannen kauden jaksossa.

Landers on tehnyt paljon yhteistyötä äitinsä ja sisarensa kanssa, esimerkiksi *The Huggabug Club* -lastenohjelmassa vuonna 1996. Landersin sisarukset esiintyivät *Playboy*-julkaisun kannessa tammikuussa 1983.

Judy Landers avioitui minnesotalaissyntyisen baseball-pelaaja Tom Niedenfuerin kanssa marraskuussa 1987. Pariskunta asuu Floridassa ja heillä on kaksi tytärtä, Lindsay (s. 1989) ja Kristy (s. 1991).

Aiheesta muualla
----------------

* Landers Productions (Arkistoitu – Internet Archive) Ruth, Audrey ja Judy Landersin virallinen sivu
* Judy Landers Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |

 |
**Sölve Andreasson** (s. 7. syyskuuta 1937) on ruotsalainen uransa lopettanut kartanlukija. Hän aloitti uransa vuonna 1966 ruotsalaisen Tom Tranan kartanlukijana. Pari kilpaili Ruotsin sarjan lisäksi valikoiduissa EM-sarjan osakilpailuissa ja vuodesta 1968 ajetuissa autonvalmistajien MM-sarjan osakilpailuissa. Tranan lopetellessa uraansa vuoden 1970 jälkeen Andreasson ajoi vuoden 1971 Suurajoissa ja RAC-rallissa Per Eklundin kartanlukijana.

Vuodesta 1972 alkaen Andreasson toimi myös valmistajien MM-sarjaan kuuluneissa ralleissa Simo Lampisen kartanlukijana Lancialla. Vuosina 1973-1975 Andreasson kilpaili vain muutamassa rallissa palatakseen Lampisen kartanlukijaksi kaudelle 1977. Kauden jälkeen Andreasson kilpaili vain kahdessa MM-rallissa Lampisen ja Bror Danielssonin kartanlukijana. Kauden 1980 Akropolis-rallin jälkeen Andreasson lopetti kartanlukijan uransa mutta teki vielä paluun Lähi-idän rallimestaruussarjaan 1986 Mohammed bin Sulayemin kartanlukijana.

Lähteet
-------

* Sölve Andreassonin tilastot eWRC.comissa
**Stephen Webb** on brittiläinen fyysikko ja tietokirjailija. Hän on tutkinut älyllisen elämän mahdollisuutta ja todennäköisyyttä maailmankaikkeudessa. Hän on pohtinut Fermin paradoksia, ja palkitussa teoksessaan *Missä kaikki ovat?* (*Where Is Everybody?*) hän on esittänyt siihen 50 ratkaisua kolmesta eri näkökulmasta.

Koulutus ja ura
---------------

Webb väitteli tohtoriksi teoreettisesta fysiikasta 1988 Manchesterin yliopistosta ja on työskennellyt useissa Britannian yliopistoissa. Hän oli mukana palkitussa (*European Academic Software Award*) fysiikan opetusohjelmistoja kehittäneessä ryhmässä.

Hän asuu ja työskentelee Milton Keynesissä ja osallistuu kirjoittamisen lisäksi päätyönään Open Universityn etäopiskelumateriaalia muun muassa matematiikan korkeakouluopetusta varten kehittäviin ryhmiin.

Tuotanto
--------

Webbin esikoisteos *Measuring the Universe: the Cosmological Distance Ladder* ilmestyi vuonna 1999.

Hänen toinen kirjansa, suomeksikin käännetty, *Missä kaikki ovat?* esittää kolme näkökulmaa elämän todennäköisyyden ja mahdollisuuden arvioimiseksi maailmankaikkeudessa. Yhden käsityksen mukaan Maan ulkopuolista älyllistä elämää on olemassa, mutta emme ole vielä saaneet yhteyttä toisiimme. Toisaalta salaliittoteorian mukaan he ovat jo keskuudessamme, mutta tavalla tai toisella heidän olemassaolonsa on piilossa. Kolmannessa vaihtoehdossa olemme ainoat älylliset koko universumissa. Kirja sai *Contact in Contextin* parhaan idean palkinnon ja oli ehdolla Aventis-palkinnon saajaksi 2003.

Kirjassa *Out of this World* käsitellään viimeaikaisia hiukkasfysiikan ajatuksia ja esitetään erikoisia teorioita kirjailijan omintakeiseen tyyliin.

Yksityiselämä
-------------

Webb harrastaa jalkapalloa ja krikettiä.

Teokset
-------

* Webb, Stephen: *Measuring the Universe*. Springer Praxis Books, 1999. ISBN 978-1-85233-106-1. linkki kustantajan sivulle teoksesta. (englanniksi)
* Webb, Stephen: *Jos maailmankaikkeus kuhisee elämää ... missä kaikki ovat?: Viisikymmentä ratkaisua Fermin paradoksiin ja maan ulkopuolisen elämän arvoitukseen*. Suomentanut Hannu Karttunen. Alkuteos: *If the universe is teeming with aliens ... where is everybody?*, Springer Praxis Books, 2002. Helsinki: Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 2005. ISBN 952-5329-45-3.
* Webb, Stephen: *Out of This World: Colliding Universes, Branes, Strings, and Other Wild Ideas of Modern Physics*. Springer Praxis Books, 2004. ISBN 978-0-387-02930-6. linkki kustantajan sivulle teoksesta. (englanniksi)

Lähteet
-------

1. ↑  Stephen Webb: Profile Dr. Stephen Webb *www.bth.se/elpub2000*.  Arkistoitu 18.8.2006.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Springer: Dr. Stephen Webb Springer. Viitattu 19. marraskuuta 2007. (englanniksi)
3. ↑  CIC (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
	+ 2

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Oleksi Hontšarenko.
**Oleksi Oleksijovytš Hontšarenko** (ukr. Олексій Олексійович Гончаренко; s. 16. syyskuuta 1980) on ukrainalainen Euroopan solidaarisuus -puolueen poliitikko, joka on toiminut kansanedustajana Verh’ovna Radassa vuodesta 2014 lähtien.

Hontšarenko syntyi Odessassa. Hänen isänsä Oleksi Kostusjev toimi Odessan pormestarina vuosina 2010–2013 alueiden puolueen jäsenenä, kun taas hänen äitinsä Maryna Hontšarenko oli opettaja. Hontšarenkon vanhemmat erosivat hänen ollessaan kolmevuotias.

Hontšarenko valmistui vuonna 2022 Odessan kansallisesta lääketieteen yliopistosta erikoistumisalanaan pediatria sekä vuonna 2005 Venäjän hallituksen finanssiakatemiasta. Vuonna 2006 hän osallistui John Smith Trust -säätiön ohjelmaan ja työskenteli harjoittelijana Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentissa, Lutonin kaupungin hallinnossa sekä Walesin parlamentissa.

Vuonna 2006 Hontšarenko valittiin Odessan kaupunginvaltuustoon alueiden puolueen listalta. Vuonna 2010 hänet valittiin Odessan alueen aluevaltuustoon sekä aluevaltuuston varapuheenjohtajaksi. Vuoden 2012 parlamenttivaaleissa Hontšarenko oli ehdolla Verh’ovna Radan alueiden puolueen listan 136:ntena muttei tullut valituksi. Vuoden 2014 vallankumouksen jälkeen Hontšarenko erosi alueiden puolueesta sekä Odessan aluevaltuuston varapuheenjohtajan virasta. Elokuussa 2014 hänet valittiin aluevaltuuston puheenjohtajaksi.

Vuoden 2014 parlamenttivaaleissa Hontšarenko valittiin Verh’ovna Radaan Petro Porošenkon blokin listan 40:ntenä. Vuodesta 2015 lähtien hän on kuulunut Euroopan neuvoston parlamentaarisen yleiskokouksen Ukrainan delegaatioon. Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa hän tuli valituksi sitoutumattomana ehdokkaana Odessan alueen 137. vaalipiiristä. Hän istuu parlamentissa Euroopan solidaarisuus -parlamenttiryhmässä. Vuoden 2020 paikallisvaaleissa hän oli ehdolla Odessan aluevaltuustoon Euroopan solidaarisuus -puolueen listan kärkiehdokkaana.

Maaliskuussa 2015 Hontšarenko pidätettiin Moskovassa ennen murhatun oppositiojohtaja Boris Nemtsovin muistoa kunnioittavaa mielenosoitusta. Hän kertoi tulleensa pahoinpidellyksi, eikä saanut asianajajaa. Venäjän tutkintakomitea kertoi kuulustelevansa Hontšarenkoa liittyen edellisenä vuonna Odessassa mielenosoitusten lomassa sytytettyyn tulipaloon, jossa kuoli Venäjän kansalaisia. Hontšarenko kuitenkin kieltäytyi vastaamasta kysymyksiin ilman asianajajan tai Ukrainan konsulin läsnäoloa. Hänet vapautettiin myöhemmin samana päivänä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Гончаренко Олексій Олексійович *LB.ua*.  Arkistoitu 26.2.2023. Viitattu 26.2.2023. (ukrainaksi)
2. 1 2 3  Гончаренко Олексій Олексійович *ПолітХаб*.  Arkistoitu 26.2.2023. Viitattu 26.2.2023. (ukrainaksi)
3. ↑  Постійна делегація у Парламентській асамблеї Ради Європи Верховна Рада України.  Arkistoitu 26.2.2023. Viitattu 26.2.2023. (ukrainaksi)
4. ↑  Johnson, Luke: Ukrainian Lawmaker Detained Before Moscow March *RFE/RL*.  1.3.2015.  Arkistoitu 26.2.2023. Viitattu 26.2.2023. (ukrainaksi)
**Vuottasjaure** (luulajansaameksi *Vuottasjávrre* ) on Ruotsissa Norrbottenissa Jällivaaran kunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Rånejoen vesistöön.

Maantietoa
----------

Vuottasjaure on 1,6 kilometriä pitkä, 0,9 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 75 hehtaaria eli 0,75 neliökilometriä. Se sijaitsee Vuottaksen kylässä 36 kilometriä pohjoiseen päin sen vierestä virtaavan Livasälvenin lähellä. Kylä on rakennettu järven pohjoisrannasta kohoavan mäen päälle, mutta pari taloa on sijoitettu järven viereen. Järven rantaviiva on selkeän muotoinen eikä järvellä ole saaria. Vuottas sijaitsee neljän tien risteyksessä. Sieltä pääsee etelään Gunnarsbyniin, lounaaseen Näätäsuandoon, luoteeseen Nattavaaraan ja koilliseen Ylikainuuseen.

Luontoarvoja
------------

Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (49,2 %), turve (6,5 %), hiekka tai sora (1,4 %), siltti (2,8 %) ja kallio (10,0 %). Muut alueet ovat erilaisia vesistöjä.

Vesistösuhteet
--------------

Vuottasjaure kuuluu Rånejoen vesistössä (päävesistötunnus 7) Rånejoen sivujoen Rörånin valuma-alueeseen. Rörånin valuma-alueen pinta-ala on noin 1 057 neliökilometriä (km²), joka on noin 25 % koko vesistön 4 207 km² pinta-alasta. Rörånin keskivirtaama (MQ) sen joensuussa Överstbyträsketissä on 11,7 m³/s. Järvi on lasku-uomansa lähdejärvi ja sen valuma-alueen pinta-ala on 3,07 km². Järveen ei kartan mukaan laske ojia, joten sen keskivirtaaman arvioidaan jäävän alle 0,1 m³/s. Lasku-uoma virtaa Snottermyyranin läpi ja yhtyy Livasälveniin yli kilometrin päässä. Livasälven on Rörånin valuma-alueen pääuoman latvaosa. Rörån yhtyy Rånejoen vesireittiin Rörånissa, jossa se siis laskee Överstbyträsketiin. Rånejoki laskee Perämereen Råneåssa Luulajassa.

Lähteitä
--------

### Huomautuksia

1. 1 2  Järven virtaamana luusuassa on käytetty vesistöviranomaisten vuosina 1981–2010 julkaisemien kuukausittain laskettujen keskivirtaamien keskiarvoa.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Svenskt Vattenarkiv - Vattenytor (SVAR 2012) suora linkki SVAR\_2012\_2 (ZIP)), SMHI, 2016, viitattu 8.12.2020 (ruotsiksi)
2. 1 2 3 4 5  Vuottasjaure *Lantmäteriet*. Gävle:  Lantmäteriet. Viitattu 8.12.2020. (ruotsiksi)
3. 1 2 3 4 5  Vuottasjaure (SE738016-176596) *Vatteninformationssystem*. Tukholma, Ruotsi:  Länsstyrelsen. Viitattu 8.12.2020. (ruotsiksi)
4. ↑  Thoms-Hjärpe, Christina: Län och huvudavrinningsområden i Sverige (PDF),Faktablad nr 10, 2002, SMHI, viitattu 8.12.2020 (ruotsiksi)
5. ↑  Rånejoki (SE732092-179483) *Vatteninformationssystem*. Tukholma, Ruotsi:  Länsstyrelsen. Viitattu 8.12.2020. (ruotsiksi)
6. 1 2  Rörån (SE735114-177175) *Vatteninformationssystem*. Tukholma, Ruotsi:  Länsstyrelsen. Viitattu 8.12.2020. (ruotsiksi)
7. ↑  Om flödesstatistik för Sveriges vattendrag (Excel-tiedostoon, selitykset), 13.11.2009, viitattu, 460-506, 8.12.2020 (ruotsiksi)
**Palosaaren työväentalo Taisto** oli Vaasassa Palosaaren kaupunginosassa sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Palosaaren työväenyhdistys Taisto perustettiin aluksi Vaasan työväenyhdistyksen tehtaalaisosastoksi, jonka jäseninä oli pääasiassa Palosaarella sijainneen Vaasan Puuvillatehtaan työntekijöitä. Työväenyhdistys Taisto itsenäistyi vuonna 1905. Yhdistys oli ostanut jo vuonna 1904 talon Sigsbyn kylästä, josta se siirrettiin Palosaaren Kainotielle vuonna 1905. Yhdistys siirtyi vuonna 1919 Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja se lakkautettiin vuonna 1926. Taiston työväentalo siirtyi vuonna 1930 perustetun Palosaaren Sosialidemokraattisen työväenyhdistyksen omistukseen, joka myi sen samana vuonna.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Työväentalo Taisto oli Palosaaren järjestöväen keskeinen kokoontumispaikka. Talo oli vapaa-ajan ja poliittisen toiminnan keskus. Siellä järjestettiin poliittisia kokouksia, iltamia ja tansseja. Vaasan työväestön vappumarssi lähti Palosaaren urheilukentältä ja päätyi Taiston talolle. Joulupäivän aamu aloitettiin talolla aamusaarnalla eli poliittisella puheella ja torvisoitolla. Talolla toimi aktiivinen näytelmäseura ja monet työväen urheilujärjestöt. Voimistelu-, urheilu- ja nyrkkeilyharjoitusten lisäksi urheiluseurat tarjosivat monipuolista ohjelmaa erilaisiin tilaisuuksiin. Lauantaisin oli tanssit orkesterien säestäminä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kati Kangasluoma: *Työväenyhdistys yhteisönä – Työväentalo yhteisön kotina*. Jyväskylän yliopisto, Yhteiskuntatieteiden ja filosofian laitos, 2002.
**Palomäen seisake** (lyh. Plm) on Jokioisten Museorautatien seisake Humppilan kunnassa Kanta-Hämeessä. Liikennepaikka sijaitsee Taipaleentien tasoylikäytävän luona Palomäki-nimisen mäen ja talon pihapiirin tuntumassa 4,3 kilometriä pohjoiseen Minkiön asemalta ja 3,5 kilometriä etelään Humppilan asemalta ratakilometrillä 3,7.

Alun perin liikennepaikka oli yksi kapearaiteisen Jokioisten rautatien liikennepaikoista. Se otettiin käyttöön moottorivaunuliikenteen alkaessa 25. helmikuuta 1931 ja lakkautettiin 30. syyskuuta 1951. Liikennepaikalla on ollut kyläläisten talkootyönä rakentama pieni odotushuonerakennus, joka valmistui vuonna 1946. Rakennus oli käytössä liikennepaikan lakkauttamiseen saakka; se purettiin samalla kertaa kuin rataosuuskin vuonna 1975. Rakennuksen ulkonäkö ja rakenne tunnetaan. 

Jokioisten Museorautatie otti seisakkeen uudelleen käyttöön 5. kesäkuuta 1994, kun uudelleenrakennettu osuus Minkiöltä Humppilaan vihittiin käyttöön.

Nykyisin liikennepaikalla ei ole asemarakennusta, ainoastaan seisakkeen nimikyltti ja lyhyt laituri. Ratapihaa tai sivuraiteita ei ole. Museorautatien henkilöjunat pysähtyvät liikennepaikalla tarvittaessa. 

Palomäkeä käytettiin useana vuotena junanlähetyspaikkana Humppilan toripäivän yhteydessä, jolloin sen ja Humppilan välillä liikennöi erityinen torijuna.

Lähteet
-------

1. ↑  Alameri, Kalliomäki, Nummelin, Ojanperä: *Jokioisten rautatie – 100 vuotta liikenteelle avaamisesta*, s. 25, 138. Forssa: Museorautatieyhdistys ry, 1998.
Vurnaryn piiri Tšuvassian kartalla.
**Vurnaryn piiri** (ven. Вурна́рский райо́н, *Vurnarski raion*, tšuvassiksi Вăрнар районě, *Vărnar raionĕ*) on paikallinen itsehallintoalue Tšuvassian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1927 perustetun piirin pinta-ala on 1 013 neliökilometriä ja asukkaita on 39 900 henkeä (vuonna 2007).

Piiri sijaitsee Tšuvassian keskiosassa. Pohjoisessa se rajoittu Alikovon ja Krasnoarmeiskojen piireihin, idässä Kanašin piiriin, etelässä Ibresin piiriin ja lännessä Šumerljan piiriin. Hallinnollinen keskus on Vurnaryn taajama. Sen lisäksi piiriin kuuluu 18 maalaiskuntaa.

Seutu kuuluu Tšuvassian tasankoon. Joet ovat pieniä. Koillisessa virtaa Bolšoi Tsivil ja kaakossa Malyi Tsivil. Pinta-alasta suurin osa on maatalousmaata.

Piirin kautta kulkee Moskovan ja Kazanin välinen rautatie. Vurnarysta on maantieyhteys Tšeboksaryyn, jonne on matkaa 110 kilometriä.

Väestöstä 91 % on tšuvasseja.

Teollisuus on keskittynyt Vurnaryn taajamaan. Tärkeimmät yritykset ovat kemian tehdas, lihanjalostamo ja meijeri. Maatalous on keskittynyt viljan, perunan ja vihannesten viljelyyn, maidon ja lihan tuotantoon, hevosten kasvatukseen ja mehiläistenhoitoon.

Piirilehtenä ilmestyy tšuvassinkielinen *Çĕnterü çulĕ*.

Aiheesta muualla
----------------

* Vurnaryn piiri Tšuvassian tasavallan sivustolla (venäjäksi)

Tšuvassian piirit ja *kaupunkipiirit*
*Alatyr* •
Alatyr •
Alikovo •
Batyrevo •
Ibresi •
Jadrin •
Jaltšiki •
Jantikovo •
*Kanaš* •
Kanaš •
Komsomolskoje •
Kozlovka •
Krasnoarmeiskoje •
Krasnyje Tšetai •
Mariinski Posad •
Morgauši •
*Novotšeboksarsk* •
Poretskoje •
Šemurša •
*Šumerlja* •
Šumerlja •
*Tšeboksary* •
Tšeboksary •
Tsivilsk •
Urmary •
Vurnary
**Palomuuri** on kahdeksas kirja Henning Mankellin kirjoittamassa Kurt Wallander -kirjasarjassa. Se ilmestyi vuonna 1998 ja on filmattu kahdesti: ruotsinkielisessä versiossa vuodelta 2006 Wallanderia näyttelee Rolf Lassgård ja englanninkielisessä vuodelta 2008 Kenneth Branagh. Elokuvaversioiden juonet poikkeavat joissakin kohdin kirjasta.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Ystadin torilta löytyy kuollut mies pankkiautomaatin luota. Suunnilleen samaan aikaan kaksi tyttöä murhaavat julmasti taksikuskin, nähtävästi ilman mitään syytä. Tyttöjen ollessa poliisiasemalla vanhempi tyttö pääsee pakenemaan. Myöhemmin hänet löydetään kuolleena. Taksikuskin murhanneen tytön isä paljastaa, että taksikuskin poika oli raiskannut tytön kolme vuotta aikaisemmin tytön ollessa 15-vuotias.

Wallander ja muut poliisit huomaavat, että tapauksien välillä on jokin yhteys. Kertomus laajenee kahdesta murhasta suureksi maailmanlaajuiseksi salajuoneksi, jossa tietotekniikalla on merkittävä osuus. Pankkiautomaatilla kuolleen miehen toimistosta löytyy tietokone, jossa on hyvin monimutkainen suojausjärjestelmä, jonka takaa näyttäisi paljastuvan krakkerointiyritys. Tähän viittaa kirjan nimi. Wallander pyytää ilman esimiehensä lupaa erästä krakkeroinnista tuomittua hakkeria selvittämään asiaa. Rikolliset pääsevät kuitenkin jäljille hänestä.

Tietokoneen sisältö paljastuu myöhemmin valtavaksi iskuksi, jolla pyritään kaatamaan maailman talousjärjestelmä. Isku tapahtuu jonkun toimenpiteen seurauksena. Kestää kauan ennen kuin poliisit ymmärtävät, että isku käynnistetään Ystadin torin pankkiautomaatilta.

Yksinäinen Wallander yrittää löytää itselleen naisseuraa. Internetin deittipalvelun avulla löytyy tuttavuus, joka myöhemmin paljastuu rikollisten soluttautujaksi. Wallander vie hakkerin turvaan uuden naistuttavansa luo ymmärtämättä, että tämä on osa rikollisliigaa. 

Wallanderin on lopussa yritettävä pelastaa hakkeriapulaisensa rikollisten käsistä sekä koko maailmantalous estämällä isku tietojärjestelmiä vastaan.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**
ANT-20 "Maxim Gorki" ja kaksi Polikarpov Po-2 -konetta Moskovan yllä.
**Tupolev ANT-20 "Maksim Gorki"** (ven. Туполев АНТ-20 "Максим Горький") oli 1930-luvun suurin lentokone ja sellaisena Neuvostoliiton näytöskone. Koneessa oli kahdeksan moottoria. 

Koneen suunnitteli Andrei Tupolev. Kone rakennettiin 4. heinäkuuta 1933 – 3. huhtikuuta 1934. Muita tämän tyypin koneita ei valmistettu. Se juhlisti kirjailija Maksim Gorkin 40-vuotista uraa. Ranskalainen kirjailija ja lentäjä Antoine de Saint-Exupéry oli ainut ulkomainen koneella matkustanut lentäjä. Hän kirjoitti lennoista artikkeleita Paris-Soir-lehteen.

Koneen ominaisuudet
-------------------

Koneessa oli voimakas radiolähetin, josta se sai nimen "Ilmojen ääni" (ven. Голос с неба, *golos s neba*). Koneessa oli myös painokone, kirjasto ja äänielokuvaprojektori, joka mahdollisti elokuvien katselun lennon aikana. Se oli ensimmäinen matkustajakone, jossa oli koneeseen kuuluva porras matkustajille. Poikkeuksellisesti kone käytti 120 voltin vaihtovirtaa eikä 28 voltin tasavirtaa. Kone oli rakennettu helposti purettavaksi ja rautateitse kuljetettavaksi, jottei se jäisi kelirikkokentille. Vaikka kone oli esittelykone, sillä oli tuohon aikaan suurin matkustajakapasiteetti.

Kohtalo
-------

I. V. Mikhejev ja I. S. Zhurov nousivat 18. toukokuuta 1935 Moskovasta yhdessä Tupolev ANT-20-, Polikarpov R-5- ja Polikarpov I-5 -koneiden kanssa näytöslennolle. I-5-koneen ohjaaja Nikolai Blagin teki epäonnistuneen silmukan ja törmäsi ANT-20:een, joka tuhoutui maahansyöksyssä. Onnettomuudessa sai surmansa 45 ihmistä. Tämän jälkeen onnettomuuden kuolleisiin lukeutunut Blagin eli Neuvostoliitossa hetken blaginisni-sanassa, joka tarkoitti "ylimielistä auktoriteettien halveksuntaa". 

ANT-20bis
Korvaava ANT-20bis-kone rakennettiin vuonna 1936. Moottorien suorituskyky oli parantunut hieman, koneessa oli kuusi moottoria.

Tekniset tiedot
---------------

### Yleiset ominaisuudet

* Miehistö: 11
* Pituus: 33 m
* Kärkiväli: 63 m
* Korkeus: 12,8 m
* Siipipinta-ala: 486 m²
* Tyhjäpaino: 28 500 kg
* Maksimilentoonlähtöpaino: 42 000 kg
* Voimalaite: 8 × Mikulin AM-34 FRN -mäntämoottoria, joista kunkin teho 739 kW (990 hv)

### Suorituskyky

* Lentonopeus: 220 km/h
* Lentomatka: 1 200 km
* Lakikorkeus: 4 500 m

Lähteet
-------

* Eden, Paul: *The encyclopedia of world aircraft*. Leicester: Aerospace publishing, 2002. ISBN 1856057054. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Eden 2002 s. 1111

Aiheesta muualla
----------------

* Crash memorial at Find-A-Grave