recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Steven Murray Truscott** (s. 18. tammikuuta 1945) on kanadalainen, joka tuomittiin 14-vuotiaana kuolemaan 12-vuotiaan Lynne Harperin murhasta syytettynä.

Truscott oli määrä teloittaa 8. joulukuuta 1959, mutta hän sai 20. marraskuuta lykkäyksen 16. helmikuuta 1960 saakka valitusta varten; tuomio muutettiin 22. tammikuuta elinkautiseksi vankeusrangaistukseksi. Hänet vapautettiin armahduksella 21. lokakuuta 1969, ja ehdonalainen päättyi 12. marraskuuta 1974. Hän meni naimisiin ja kasvatti kolme lasta.

Jo vuonna 1966 Isabel LeBourdais katsoi kirjassaan *The Trial of Steven Truscott*, että Truscott ei ollut tehnyt tekoa, josta sai rangaistuksen. Vasta 2000-luvun alkuvuosina tapaus avattiin uudelleen, ja 28. elokuuta 2007 Truscott vapautettiin vanhoista syytteistä.

Truscottin laajaa huomiota herättänyt tapaus on toiminut pohjana Ann-Marie MacDonaldin romaanille *The Way the Crow Flies* (2003; suom. Keltaisessa kirjastossa nimellä *Linnuntietä*) ja Pierre Bertonin runolle "Requiem for a Fourteen-Year-Old". Blue Rodeo julkaisi myös laulun "Truscott" albumillaan *The Days in Between* (2000).

Lähteet
-------

1. 1 2  Steven Truscott Case *Canadian Encyclopedia*. Viitattu 21.11.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Haapatyttöperhonen** (*Archiearis notha*) on mittariperhosiin kuuluva, päiväaktiivinen perhoslaji, joka lentää varhain keväällä. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa vuodelta 2010 laji on luokiteltu vaarantuneeksi.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Etusiivet ovat melko tasaisen tuhkanharmaat tai hieman rusehtavat. Niiden etureunassa on kaksi hyvin epämääräistä ja himmeää vaaleaa täplää ja siiven kärkiosassa on vaalea poikkiviiru. Naaraalla etureunan vaalea täplä ulottuu himmeänä usein siiven keskiosaan saakka. Takasiivet ovat oranssinkeltaiset, reunoiltaan tummanruskeat ja niissä on pieni, terävärajainen diskaalitäplä. Siipiväli on noin 35 mm.

Harvinainen haapatyttöperhonen muistuttaa huomattavan paljon yleistä koivutyttöperhosta (*Archiearis parthenias*).

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Lavinneisyysalue ulottuu Pohjois-Euroopasta ja Alpeilta Itä-Aasiaan. Suomessa haapatyttöperhonen on levinneisyydeltään eteläinen ja hyvin paikoittainen. Se on kevään varhaisimpia lentäjiä ja perhosia voi tavata huhtikuun alusta toukokuun alkupuolelle.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Haapatyttöperhosta tavataan vain haapaa kasvavilla paikoilla. Harvinaisuutensa perusteella se lienee melko vaatelias elinympäristönsä suhteen. Perhoset lentävät aurinkoisina aamupäivinä, pääasiassa korkealla latvustoissa mutta laskeutuu välillä maahan. Toukkia voi tavata toukokuusta heinäkuuhun. Kotelo talvehtii puun kuoren raossa.

Ravintokasvi
------------

Toukka elää haavalla (*Populus tremula*).

Lähteet
-------

1. ↑  Rassi, P. Hyvärinen, E. Juslén, A. & Mannerkoski, I. (toim.). Suomen lajien uhanalaisuus – Punainen kirja 2010. Ympäristöministeriö & Suomen ympäristökeskus, Helsinki.
2. ↑
3. ↑
4. 1 2 3  P. Skou: The geometroid moths of North Europe (Lepidoptera, Drepanidae and Geometridae). Brill 1986. ISBN 978-9004078598 s. 22–23
5. ↑
6. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
* kuva toukasta (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1303222
* Wikispecies: Boudinotiana notha
* BioLib: 51849
* BOLD: 195498
* Fauna Europaea: 446351
* Fauna Europaea (new): 05b2e10f-9b88-4df5-a073-d80c99da5c32
* GBIF: 4522970
* iNaturalist: 702564
* LoB: 5511
* NBN: NHMSYS0021144157
* NCBI: 987020

 |

 |
**Green Card** on Peter Weirin tuottama, käsikirjoittama ja ohjaama draamakomedia vuodelta 1990. Elokuvan pääosia esittävät Andie MacDowell ja Gérard Depardieu ensimmäisessä englanninkielisessä roolissaan.

Australialais-ranskalais-yhdysvaltalaisena yhteistyönä tuotetussa elokuvassa ranskalainen Georges (Depardieu) avioituu amerikkalaisen (MacDowell) kanssa saadakseen oleskeluluvan Yhdysvaltoihin. He asuvat aluksi erillään, mutta kun viranomaiset kiinnostuvat tapauksesta, he alkavat näytellä kuin avioliitto olisi aito.

Vastaanotto
-----------

Peter Weir sai *Green Cardista* Oscar-ehdokkuuden parhaasta alkuperäiskäsikirjoituksesta. Golden Globessa elokuva palkittiin vuoden parhaana komedia- tai musiikkielokuvana. Myös Depardieu sai Golden Globen ja MacDowell ehdokkuuden.

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 Bello Romano kutsui elokuvaa "Weirin joviaaliksi arkidraamaksi" ja antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "hyvä". *Helsingin Sanomien* Pertti Avolan mielestä elokuva on amerikkalaistyylisen selkeä romanttinen komedia, jonka päähahmojen ominaispiirteet tarjoillaan katsojalle jo aivan alussa, ja valitettavasti myös lopputulos on alusta asti varsin arvattava. Hän kuitenkin kehui Depardieun ja MacDowellin roolisuorituksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
2. ↑  Avola, Pertti: Kasvissyöjän ja rähjähurmurin rakkaustarina.  *Helsingin Sanomat*, 23.3.1991, s. 69. Näköislehti (maksullinen).

Aiheesta muualla
----------------

* *Green Card* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Green Card* Elonetissä.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Gifta på låtsas
**Kirsi Tykkyläinen** (s. 28. elokuuta 1949 Pieksämäki) on suomalainen entinen diplomaatti ja kansainvälinen elokuva-alan vaikuttaja. 

Tykkyläinen varttui opettajaperheessä Pieksämäellä. Venäjän kieltä opiskeltuaan hän työskenteli vuosina 1975–1983 Helsingin yliopiston venäjän kielen ja kirjallisuuden lehtorina ja sitten Suomen elokuvasäätiössä kansainvälisten asioiden päällikkönä. Vuosina 2002–2006 hän toimi kulttuurineuvoksena Suomen Moskovan-lähetystössä ja kutsuttiin sitten Moskovan elokuvajuhlien johtajaksi vuosiksi 2007–2009. Suomen Pietarin-instituutin johtajana hän toimi 2011–2012.

Kirsi Tykkyläisen tytär on näyttelijä Maria Järvenhelmi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ahonen Anneli: Kirsi Tykkyläinen *Helsingin Sanomat*.  9.7.2011. Viitattu 24.4.2018.  (Tilaajille.)
2. ↑  Kirsi Tykkyläinen kulttuurineuvokseksi Moskovaan  25.6.2002. Ulkoasiainministeriö. Viitattu 24.4.2018.
3. ↑  Veli-Pekka Lehtonen: Elokuvasäätiön Tykkyläinen matkalla Moskovan elokuvajuhlien johtoon *Helsingin Sanomat*.  21.4.2007. Viitattu 24.4.2018. (Tilaajille.)
4. 1 2  Arja Paananen: Kulttuurin tehopakkaus Suomesta Pietariin *Ilta-Sanomat*.  22.3.2011. Viitattu 24.4.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Quintus Junius Rusticus** (n. 100-170) oli roomalainen poliitikko ja stoalainen filosofi. Hän oli todennäköisesti Arulenus Rusticuksen pojanpoika.

Rusticus oli yksi keisari Marcus Aureliuksen opettajista ja aikansa merkittävimpiä roomalaisia stoalaisia. Marcus suhtautui häneen hyvin kunnioittavasti. *Historia Augusta* kertoo, että Marcus "sai suurimman osan opetuksestaan Rusticukselta, jota arvostettiin sekä yksityisessä että julkisessa elämässä, ja joka oli hyvin perehtynyt stoalaiseen filosofiaan"; "jonka kanssa Marcus jakoi sekä kaikki yksityiset että julkiset päätöksensä, jota hän tervehti suudelmalla ennen kaartin prefektejä"; ja että Marcus "pyysi senaattia kunnioittamaan [Rusticusta] patsailla tämän kuoleman jälkeen".

Teoksessaan *Itselleni* Marcus kiittää Rusticusta saamastaan opetuksesta:

> »Rusticukselta, että olen käsittänyt tarvitsevani kuria ja ohjausta sekä parannusta luonteeseeni; olla sortumatta sofistiseen intoiluun, olla kirjoittamatta kirjoja teoreettisista periaatteista, olla väittelemättä parannukseen kannustavista kirjoitelmista, olla esittämättä suurieleisesti askeettia tai hyväntekijää; pidättyminen retoriikasta, runoudesta ja sievistelystä [...]» 
> 
> 

Marcus selittää myös, kuinka hän tuli alun perin lukeneeksi Epiktetoksen teoksia Rusticuksen ansiosta, tämän lainatessa hänelle omistamiaan kirjoja.

Rusticus toimi Rooman konsulina vuosina 133 (*consul suffectus*) ja 162 (*consul ordinarius*). Hän toimi myös Rooman kaupunginprefektinä vuosien 162 ja 168 välisenä aikana, ja tuolloin hän johti muun muassa Justinos Marttyyrin oikeudenkäyntiä, mikä johti tämän teloittamiseen. Oikeudenkäynnistä on säilynyt kolme käsikirjoitusta, joista lyhin on todennäköisesti paikkansapitävin.

Lähteet
-------

1. ↑  *Historia Augusta*, "Marcus Aurelius", 3.
2. 1 2  Marcus Aurelius: *Itselleni* I.7, suomennos Marke Ahonen.
3. ↑  Birley, A.: *Marcus Aurelius*, s. 152ff. Routledge, 2000.
4. ↑  McQueen, Grant R.: *Second-Century Christianity: A Collection of Fragments*, s. 51ff. Westminster John Knox Press, 2003.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Junius Rusticus 

Antiikin filosofia – Stoalainen koulukunta

|  |  |
| --- | --- |
| Varhaisstoa | Zenon Kitionilainen · Dionysios · Ariston Khioslainen · Persaios · Kleanthes · Khrysippos · Herillos · Sfairos · Zenon Tarsoslainen · Diogenes Babylonialainen · Krates Malloslainen · Antipatros Tarsoslainen · Apollodoros |
| Keskistoa | Panaitios · Dardanos · Mnesarkhos · Hekaton · Polemon Ilionlainen · Poseidonios · Iason Nysalainen · Diodotos · Antipatros Tyroslainen, vanhempi · Antipatros Tyroslainen, nuorempi · Geminos · Athenodoros Kananalainen |
| Myöhäisstoa | Attalus · Seneca · Eufrates · Epiktetos · Lucius Annaeus Cornutus · Musonius Rufus · Athenodoros Kordylion · Junius Rusticus · Hierokles · Sekstos Khaironeialainen · Marcus Aurelius |
**Imuneste** eli **lymfa** (*lääk.* lympha) on selkärankaisten imusuonistossa kiertävää nestettä. Se muodostuu veriplasmasta peräisin olevasta kudosnesteestä, jota tihkuu hiusverisuonista solujen väliseen tilaan. Kudosnesteestä suurin osa imeytyy takaisin hiusverisuoniin, mutta pieni osa tihkuu imuhiussuonten helposti läpäisevien seinämien lävitse imusuoniston sisään. Lisäksi imunesteessä on jonkin verran verestä kudosnesteeseen joutuneita proteiineja, sillä imuhiussuonten ohuet ja hatarat seinät läpäisevät melko vapaasti myös proteiineja (toisin kuin verisuonten seinämät).

Imuneste on väriltään kellertävää paitsi ohutsuolen imusuonissa syönnin jälkeen, jolloin se on väriltään maidonvalkeaa johtuen sen suuresta rasvapitoisuudesta (kylomikronien runsaasta määrästä); tällaista imunestettä kutsutaan *maitiaisnesteeksi* *(chylus)*. Imunesteen suola- ja hivenainekoostumus on suunnilleen sama kuin veriplasmassa.

Imuneste kiertää imusuonistossa vähintään yhden imusolmukkeen läpi, jonka imusolut sitovat ja tuhoavat imunesteessä kiertävät mikrobit ja muut vieraat partikkelit. Samalla osa imusoluista siirtyy imusolmukkeesta imunesteeseen. Suurin osa imunesteestä palautuu takaisin verenkiertoon vasempaan solislaskimoon *rintatiehyeen* *(ductus thoracicus)* kautta lukuun ottamatta oikean puolen pään, yläraajan ja rinnanseudun imunestettä, joka kerääntyy *oikeaan imutiehyeen* *(ductus lymphaticus dexter)* ja laskee sieltä edelleen solislaskimoiden kautta verenkiertoon.

Lähteet
-------

* *Lääketieteen termit*. 4. painos. Kustannus Oy Duodecim, 2002.
* Tirri, Lehtonen, Lemmetyinen, Pihakaski, Portin: *Biologian sanakirja*. Otava, 2001.

### Viitteet

1. 1 2  Turunen, Seppo: *Biologia: Ihminen*, s. 179. 5.–7. painos. WSOY, 2007. ISBN 978-951-0-29701-8.
Lauri Ikonen sävellystyön ääressä.
**Lauri Ilmari Ikonen** (10. elokuuta 1888 Kuopio – 21. maaliskuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen kansallisromantiikkaa edustanut säveltäjä, koulutukseltaan filosofian kandidaatti. Ikonen oli Armas Järnefeltin ja Paul Juonin oppilas.

Henkilöhistoria
---------------

Ikosen vanhemmat olivat arkkitehti, rehtori Leander Ikonen ja Jenny Matilda Wiklund ja puoliso 1920–1937 Elvi Tallqvist sekä vuodesta 1954 Kirsti Emilia Viianto. Hänen sisarensa oli oopperalaulaja Hertta Weissman ja lapsenlapsensa kapellimestari John Storgårds. Ikonen kuului Teoston perustajiin ja toimi sen ensimmäisenä toimitusjohtajana. Ikonen esiintyi sekä orkesterinjohtajana että säestäjänä. Pro Finlandia -mitali hänelle myönnettiin vuonna 1952, myöhemmin valtion taiteilijaeläke.

Teoksia
-------

Ikonen oli tuottelias säveltäjä, joka sai lempinimen "viimeinen sibeliaani" kansallisromanttisen tyylinsä johdosta. Hänen teoksilleen on ominaista koruton, aito tunteikkuus. Vaikka samojen vuosikymmenten modernistisukupolvea vieroksuttiin, Ikosen musiikki edusti ilmeisesti jossain määrin yleisön makuun jopa liiankin perinteisiä muotoja. Säveltäjän tuotannon unohdusta osoittaa, että hänen kaksi viimeistä sinfoniaansa saivat odottaa kantaesityksiään vuoteen 2017 ja 2020.

* Sinfonia nro 1 G-duuri *Sinfonia inornata*, 1920
* Sinfonia nro 2 d-molli, 1922
* Sinfonia nro 3 b-molli *Lemmin poika*, 1942
* Sinfonia nro 4 A-duuri *Sinfonia concentrata*, 1943
* Sinfonia nro 5 C-duuri *Sinfonia aperta*, 1943
* Sinfonia nro 6 e-molli, 1950-luku
* Pianokonsertto
* Sellokonsertto, 1942
* Viulukonsertto h-molli, 1941
* *Concerto intima* pianolle ja orkesterille
* Jousikvartetto a-molli, 1924
* 2 pianotrioa, 1912 ja 1940
* 2 viulusonaattia, 1914 ja 1943
* Pianosonaatti
* Runsaasti kuorolauluja

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ikonen, Lauri: "Lauri Ikonen", *Suomen säveltäjiä II*, s. 64–69. Toimittanut Einari Marvia. Helsinki: WSOY, 1966.
2. 1 2  *Otavan Iso Musiikkitietosanakirja 3*, s. 110. Helsinki 1978. ISBN 951-1-04553-9
3. 1 2  Tiikkaja, Samuli: 10 konserttia kevääseen.  *Helsingin Sanomat*, 13.1.2020, s. B 1–2. Artikkelin verkkoversio.
4. ↑  *Facta 2001*, s. 401.*lähde tarkemmin?*

Aiheesta muualla
----------------

* Väinö Siikaniemi : Saarelle selälliselle. Säveltäjä Lauri Ikonen Urajärvellä, Suomen Kuvalehti, 04.09.1926, nro 36, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Britannian Kuninkaallisen laivaston Defence-luokan taistelulaivasta. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Resistance** oli Britannian kuninkaallisen laivaston  vuonna 1861 vesillelaskettu Defence-luokan panssarifregatti. Vuonna 1862 valmistunut alus myytiin romutettavaksi 1898.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Defence-luokka (ironclad)*
Alus tilattiin 14. joulukuuta 1859 Baillie Westwoodilta Poplarista ja sen köli laskettiin viikkoa myöhemmin 21. joulukuuta. Alus laskettiin vesille 11. huhtikuuta 1861 ja se valmistui 5. lokakuuta 1862.

Palvelus
--------

Alus liitettiin palvelukseen otettaessa Kanaalin laivastoon, kunnes se siirrettiin vuonna 1864 Välimeren laivastoon ollen laivaston ensimmäinen ironclad-taistelulaiva. Alus poistettiin palveluksesta 1867 Portsmouthissa huollettavaksi ja modernisoitavaksi. Se palasi palvelukseen 1869 Mersey-joelle vartioaluksena.

Se palasi vuonna 1873 Kanaalin laivastoon, mistä se palasi Mersey-joelle vuonna 1877. Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1880 Devonportissa. Vuodesta 1885 alkaen alusta käytettiin maalilaivana testattessa panssaroinnin antamaa suojaa torpedoille ja erilaisille ammuksille. Alus myytiin romutettavaksi 11. marraskuuta 1898. Alus haaksirikkoutui hinauksessa 4. maaliskuuta 1899 Holyheadinlahdella. Hylky nostettiin ja se romutettiin Garstonilla Liverpoolissa.

Lähteet
-------

* Coward, B. R.: *Battleships & Battlecruisers of the Royal Navy since 1861*. Runnymede, Englanti: Ian Allan Ltd, 1986. ISBN 0-7110-1573-2. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1817-1863 - Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2014. ISBN 978-1-84832-169-4. (englanniksi)
* Ballard, G. A.: *The Black Battlefleet*. Annapolis: Naval Institute Press, 1980. ISBN 0-87021-924-3. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 8

*Defence*-luokan panssarifregatit

|  |
| --- |
| *HMS Defence* – *HMS Resistance* |
| Edeltäjä: Warrior-luokka – Seuraaja: Hector-luokka |
**John Badham** (s. 25. elokuuta 1939 Luton, Bedfordshire, Iso-Britannia) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja.

Elämäkerta
----------

Badhamin ollessa vielä lapsi hänen perheensä muutti Britanniasta Yhdysvaltoihin Alabamaan. Hän valmistui Yalen yliopistosta ja aloitti ohjaajauransa vuonna 1969 televisioyhtiön palveluksessa. Kahden Emmy-ehdokkuuden jälkeen hän pääsi ohjaamaan ensimmäisen teatterilevitykseen päässeen elokuvansa *The Bingo Long Traveling All-Stars & Motor Kings*, joka valmistui vuonna 1976. Steven Spielberg oli alun perin kiinnostunut ohjaamaan elokuvan, mutta päätti jättää tehtävän ottamatta *Tappajahain* osoittauduttua menestykseksi.

Badhamin toinen teatterielokuva *Saturday Night Fever* (1977) oli John Travoltan läpimurto, ja toi tälle Oscar-ehdokkuuden. Elokuva keräsi maailmanlaajuisesti yli 200 miljoonan dollarin lipputulot. Aikaisemmin vain *Tappajahai* oli pystynyt yli 100 miljoonan dollarin tulokseen Yhdysvalloissa. *Saturday Night Fever* käytännössä aloitti diskovillityksen ja musikaalien uuden, lyhyen aikakauden. Elokuva sai vuonna 1983 Sylvester Stallonen ohjaaman jatko-osan.

Badham jatkoi kaupallisesti varmojen elokuvien ohjaajana useita vuosia. Tuloksena oli muun muassa *Dracula* (1979), *Sininen salama* (1983), *Sotaleikit* (1983), *Kyttäyskeikka* (1987) ja *Rankka keikka* (1991), jonka jälkeen Badham ei ole onnistunut ohjaamaan menestyselokuvaa lähes 15 vuoteen. Nykyään hän opettaa elokuva-alaa kalifornialaisessa opistossa.

Lähteet
-------

1. ↑  John Badham Biography *filmreference.com*. Viitattu 13.7.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* John Badham Elonetissä.
* John Badham Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* John Badhamin kotisivut (HTML) *johnbadham.com*. Viitattu 10.2.2017. (englanniksi)
* Jeremy Kagan: Visual History with John Badham Directors Guild of America. Viitattu 10.2.2017. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
John Bates Clark vuonna 1900 julkaistussa kuvassa.
**John Bates Clark** (26. tammikuuta 1847 Providence, Rhode Island – 21. maaliskuuta 1938 New York, New York) oli yhdysvaltalainen uusklassinen taloustieteilijä. Hän oli eräs keskeinen marginalismin pioneereista ja vastusti taloustieteen institutionaalista koulukuntaa. Hän myös pyrki siirtämään taloustieteen tutkimusta pois laissez-faire -ajattelusta, vaikka olikin voimakkaasti kapitalismin tukija varsinkin myöhäisvuosinaan.

Clark sai koulutuksensa Brownin yliopistossa ja Amherst Collegessa. Myöhemmin hän opetti alma materinsa Amherst Collegen lisäksi Carleton Collegessa sekä suuren osan urastaan professorina Columbian yliopistossa vuosina 1895–1923. Vuosina 1872–1875 Clark opiskeli Ranskassa, Sveitsissa ja Heidelbergissä. Heidelbergissä hän oli Karl Kniesin oppilaana ja tutustui tuolloin taloustieteen historialliseen koulukuntaan, jonka merkitys Clarkin ajatteluun tosin jäi myöhemmin vähäiseksi.

Clarkin keskeisiä teoksia ovat *Philosophy of Wealth* (1886), *The Distribution of Wealth* (1899) ja rauhanaatetta koskeva viimeiseksi jäänyt kirja *A Tender of Peace* (1935).

Vuonna 1947 American Economic Association (AEA), jonka perustajajäsen Clark oli, aloitti jakamaan John Bates Clark -mitalia. Se myönnetään merkittävimmälle alle 40-vuotiaalle yhdysvaltalaiselle ekonomistille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  John Bates Clark American Economist *Encyclopædia Britannica Online*. Viitattu 3.8.2020. (englanniksi)
2. ↑  Henry, John F.: *John Bates Clark: The Making of a Neoclassical Economist*, s. 2–3. Springer. ISBN 9781349131457. Kirja Googlen teoshaussa. (englanniksi)
3. ↑  John Bates Clark Medal American Economic Association. Viitattu 3.8.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **John Bates Clark** Wikimedia Commonsissa

* Lisää luettavaa aiheesta **Clark, John Bates vuoden 1911 Encyclopædia Britannicassa** on Wikiaineistossa (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Mathematics Genealogy Project

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Jacob Riis vuonna 1906.
Jacob Riis: Bandit's Roost.
**Jacob August Riis** (3. toukokuuta 1849 – 26. toukokuuta 1914) oli amerikantanskalainen lehtimies ja valokuvaaja. Riis oli tutkivan journalismin, dokumenttivalokuvauksen ja kuvajournalismin uranuurtajia.

Riis syntyi Ribessä, Tanskassa, ja muutti Yhdysvaltoihin 21-vuotiaana. Hän työskenteli useissa eri ammateissa ja tutustui modernin kaupunkielämän synkempään puoleen. Vuonna 1873 hänestä tuli rikostoimittaja. Hän työskenteli New Yorkin Lower East Siden alueella ja sai selville, että joissakin vuokrataloissa lapsikuolleisuus oli 10 %. Riis alkoi valokuvata New Yorkin slummien elämää 1880-luvulla, ja hän oli yksi ensimmäisistä reporttereista, joka käytti salamavaloa.

Riis kirjoitti vuonna 1890 kirjan *Kuinka toinen puoli elää* (*How the Other Half Lives*). Teos kertoi New Yorkin slummien elämästä 1800-luvun lopussa. Teoksessa oli Riisin ottamia paljastavia kuvia siirtolaisköyhälistön kurjista oloista. Riis pyrki tuomaan esiin heidän asuinolojensa puutteet ja saamaan aikaan parannuksia niihin. Teos herätti laajaa huomiota ja teki suuren vaikutuksen muun muassa tulevaan presidentti Theodore Rooseveltiin. How the Other Half Lives -kirja vauhditti uutta lainsäädäntöä, joka pyrki hillitsemään vuokratalojen ongelmia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jacob Riis *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 3.6.2015. englanti

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jacob Riis**.
* Paul, Catherine A.: Riis, Jacob - Jacob Riis (May 3, 1849 – May 26, 1914): Journalist, Photographer, Social Reformer *Social Welfare History Project*. Viitattu 6.10.2018 (englanniksi).
* Kuroski, John: Heartbreaking Jacob Riis Photographs From How The Other Half Lives And Beyond *Ati*.  24.5.2018. Viitattu 6.10.2018 (englanniksi).
* Simkin, John: Jacob Riis *Spartacus Educational*.  tammikuu 2015. Viitattu 6.10.2018 (englanniksi).
* Jacob A. Riis *The New York Times*. Viitattu 6.10.2018 (englanniksi).
* Jacob Riis (1849 - 1914) *International Center of Photography*. Viitattu 6.10.2018 (englanniksi).

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* Musée d'Orsay
* National Gallery of Canada
* Photographers' Identities
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
	+ 2
* IdRef

 |

 |
**Jacob Senleches** (aktiivinen 1378–1395) oli ranskalainen keskiajan musiikin ars subtilior -tyyliä edustanut säveltäjä.

Senlechesin nimi viittaa pohjoisranskalaiseen alkuperään. Hän kuitenkin työskenteli vuonna 1382 Kastilian hovissa. Tämän jälkeen hän palveli ainakin kardinaali Pedro de Lunaa eli tulevaa vastapaavi Benedictus XIII:ta Aragoniassa. Senleches saattoi työskennellä myös Avignonissa. Senlechesin säilyneeseen musiikkituotantoon kuuluu kolme balladia ja kolme virelaita. Kappaleita julkaistiin *Codex Chantillyssa* ja *Codex Modenassa*. Senlechesin sävellykset osoittavat musiikillista kompleksisuutta ja niissä on myös käytetty mutkikasta notaatiota.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ars subtilior -säveltäjiä Ranskassa Musiikin historiaa (Veijo Murtomäki)
2. ↑  Early Music History: Volume 18: Studies in Medieval and Early Modern Music Toim. Iain Fenlon (s. 334-335)
3. ↑  Ars subtilior -käsikirjoituksia Musiikin historiaa (Veijo Murtomäki)
4. ↑  Jacob Senleches (Arkistoitu – Internet Archive) Schulich School of Music


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* IdRef

 |

 |
**HMS Rawalpindi** oli Britannian kuninkaallisen laivaston käytössä ollut aseistettu kauppalaiva niin kutsuttu apuristeilijä (engl. *Armed Merchant Cruiser, AMC*) toisessa maailmansodassa.

Palvelus
--------

Alus aloitti uransa 16 697 rekisteritonnin P&O Steam Navigation Co Ltd:n valtameriristeilijänä SS *Rawalpindinä* Lontoon ulkopuolella. Alus siirrettiin Amiraliteetin valvontaan 26. elokuuta 1939. Se aseistettiin kahdeksalla 6 tuuman (152 mm) tykillä ja kahdella kolmen tuuman ilmatorjuntatykillä. Alus palasi muutostöistä 19. syyskuuta 1939, minkä jälkeen se siirrettiin valvomaan Pohjanmeren saattuereittiä Islannin ympärillä. Aluksen päällikkönä oli Edward Coverley Kennedy.

*Rawalpindi* pysäytti 19. lokakuuta saksalaisen kauppalaivan *Gonzenheimin* Islannin kaakkoispuolella (63°25′N, 12°00′W). Saksalaisaluksen miehistö upotti aluksensa ennen sen valtausta.

Aluksen ollessa partioimassa 23. marraskuuta 1939 Fär-saarten pohjoispuolella, se lähti tutkimaan mahdollista vihollishavaintoa. Matkalla *Rawalpindi* joutui kuitenkin Saksan laivaston taisteluristeilijöiden *Scharnhorstin* ja *Gneisenaun* yllättämäksi ja upottamaksi. Aluksen tuhoutuessa sai surmansa 275 miehistönjäsentä ja pelastui 37.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Uboat.net - HMS Rawalpindi
**John Barker** (13. heinäkuuta 1791 Haslingden, Englanti – 2. joulukuuta 1854 Turku) oli Suomessa toiminut englantilaista syntyperää ollut liike- ja teollisuusmies.

Barkerin vanhempien tiedetään kuuluneen työväestöön, mutta heidän nimiään ei tunneta. Barkerista kehittyi mekaanisten kutoma- ja villankehruukoneiden asiantuntija ja rakentaja, joka monien muiden vastaavien tavoin lähti työskentelemään ulkomaille. Mentyään ensin Belgiaan 1817 ja sieltä Tukholmaan 1833, jonne Barker perusti konepajan, hän muutti 1836 Tampereelle Finlaysonin palvelukseen. Hän osallistui uuden suuren tehdasrakennuksen suunnitteluun, rakensi sinne koneet ja opetti työntekijät käyttämään niitä. Vuonna 1843 hän siirtyi Turkuun perustaakseen sinne oman puuvillatehtaan. Tätä varten hän sai Suomen Pankilta 20 000 hopearuplan korottoman lainan. Uusi kolmikerroksinen tehdasrakennus valmistui 1847 ja Barkerin liikekumppaniksi tuli entinen apteekkari L. E. Stigzelius, joka lunasti Barkerin kuoltua myös tämän osuuden yrityksestä. Lähes sata vuotta myöhemmin eli 1941 siitä tuli fuusion kautta Barker-Littoinen-teollisuusyritys. Koska Barker oli Tampereella järjestänyt Finlaysonin tehtaisiin kaasuvalon, hän tarjoutui varustamaan koko Turun kaupungin katuvalaistuksen. Itämainen sota teki kuitenkin tämän aikeen tyhjäksi.

Barkerin tiedetään olleen naimisissa ja että hän oli jo ennen vuotta 1833 jäänyt leskeksi, mutta puolison nimi ei ole tiedossa.

Lähteet
-------

* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivut 50-51.

Aiheesta muualla
----------------

* Barker toi puuvillateollisuuden Turkuun[vanhentunut linkki] (Turun Sanomat, 5.10.2008, viitattu 3.2.2013)
* Juvelius, Einar W. 1933. John Barkerin puuvillatehdas 1843-1933. Turku: John Barker Oy, 79 s.
* John Barker Osakeyhtiön hinnasto no. 3: Puuvillakankaita puuvillalankoja (Turku, 7.6.1927, viitattu 3.2.2013)
* Merkillinen 13-luku Barkerin puuvillatehtaan historiassa, Suomen Kuvalehti, 04.11.1933, nro 45, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Dublin-luokan 74-tykkisestä linjalaivasta. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Resolution** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1758 vesillelaskettu Dublin-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Dublin-luokka*
Alus tilattiin 24. marraskuuta 1755 70-tykkisenä kolmannen luokan linjalaivana Birdiltä Northamista, missä köli laskettiin joulukuussa. Alus laskettiin vesille 14. joulukuuta 1758 ja valmistui 23. maaliskuuta 1759 Portsmouthissa. Aluksen valmistuskustannukset olivat 24 750 puntaa 16 shillinkiä, minkä lisäksi varustamiskustannuksia 8 505 puntaa 15 shillinkiä ja 1 penny.

Palvelus
--------

Alus otettiin palvelukseen vuonna 1759 päällikkönään Francis Geary. Alus oli kommodorialuksena 21. toukokuuta alkaen. Aluksen päälliköksi tuli 5. kesäkuuta Richard Norbury ja se oli kontra-amiraaliksi ylennetyn Gearyn lippulaivana Hawken komentamassa laivasto-osastossa. Heinäkuussa aluksen päällikkyyden vastaanotti Henry Speke.

Alus osallistui 20. marraskuuta 1759 Quiberoninlahden taisteluun. Se vastaanotti Ranskan laivaston *Formidablen* antautumisen. Yöllä nousseen myrskyn aikana alus ajautui matalikolle Four Shoalisa menettäen mastonsa ja lopulta upoten.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1714-1792 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2007. ISBN 978-1-84415-700-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Winfield 2007 s. 59

*Dublin*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *HMS Dublin* – *HMS Norfolk* – *HMS Shrewsbury* – *HMS Lenox* – *HMS Mars* – *HMS Warspite* – *HMS Resolution* |
| Edeltäjä: Burford-luokka – Seuraaja: *HMS Fame* |
**Maria Walsh** (s. 11. kesäkuuta 1987) on irlantilainen Rose of Tralee -kauneuskilpailun voittaja ja Fine Gael -puoluetta edustava europarlamentaarikko vuodesta 2019.

Walsh syntyi Bostonissa irlantilaiseen perheeseen, mutta muutti lapsena Shrulen kylään Irlantiin. Walsh on työllistänyt itsensä mediakonsulttina sekä toiminut HLBT-aktivistina. 21-vuotiaana hän palasi Yhdysvaltoihin muuttamalla New Yorkiin, jossa hän työskenteli mainos- ja valokuvausalalla. Hän on toiminut myös Irlannin asevoimissa.

Hän on luonnehtinut itseään hartaaksi katoliseksi siitä huolimatta, että kuuluu seksuaalivähemmistöön. Hänen asetuttuansa ehdolle europarlamenttivaaleissa hänen kampanjaansa vastaan kehitettiin verkkosivusto *Maria Walsh for Europe*. Kyseinen verkkosivusto pyrki kuvaamaan että Walshilla ei ole moraalia ja hän aivopesee nuoria homoseksuaalisuuteen.

Lähteet
-------

1. ↑  Farry, Rodney: Former Rose of Tralee to run for Fine Gael in Europe *Irish Times*.  22.2.2019. Viitattu 18.9.2019.
2. ↑  Rogers, Mal: Former 'Philadelphia Rose' Maria Walsh aiming for the European Parliament *Irish Post*.  27.5.2019. Viitattu 18.9.2019.
3. ↑  Ó Scannáil, Mícheál: 'I've always been a spiritual person' - MEP Maria Walsh says her sexuality doesn't stop her expressing her Catholic faith *Independent*.  1.6.2019. Viitattu 18.9.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Maria Walsh europarlamentissa
**HMS Riviera** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuosina 1914–1919 palveluksessaollut vesilentokoneiden emälaiva, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.

Pakko-otto ja muutostyöt
------------------------

*Riviera* oli alun perin South Eastern and Chatham Railway Companyn nopea Englannin kanaalin ylittämiseen tarkoitettu höyryalus. Britannian amiraliteetti otti aluksen käyttöönsä 11. elokuuta 1914 ja muutti sen Chathamin telakalla neljän lentokoneen emälaivaksi.

Muutostöissä aluksesta poistettiin takakannen rakenteet, jotka korvattiin lentokonesuojalla, työpajalla sekä kahdella nosturilla. Myöhemmin alus aseistettiin kahdeksalla 12 naulan tykillä.

Palvelus
--------

Muutostöiden valmistuttua 13. elokuuta *Riviera* siirrettiin Harwichiin, jonne oli jo sijoitettu vesilentokoneiden emälaivat *HMS Engadine* ja *HMS Empress*. Kaikki Harwichiin sijoitetut vesilentokoneiden emälaivat osallistuivat 25. joulukuuta 1914 hyökkäykseen zeppeliinitukikohta Cuxhaveniin. Aluksen lentokonemiehistöihin kuuluneen Robert Erskine Childersin tiedot Saksan rannikosta mahdollistivat hyökkäyksen toteuttamisen. 

*Riviera* palveli myöhemmin Doverin partioiden tukena, ja alus päätettiin siirtää Välimerelle kesäkuussa 1918. 

Aluksella oli palveluksessa seuraavat lentokoneet: Sopwith Baby (1917), Short 74 (Cuxhaven), Short 135 (No 136), Short 74 (No:t 811 ja 818), Short 184 (No:t N2929, N2930, N2943 ja N2949).

### Sotien välillä ja toinen maailmansota

Alus palautettiin omistajilleen 21. toukokuuta 1919, ja aluksen nimi palautettiin alkuperäiseksi RTMS *Laird's Isleksi*. Alus palasi 28. elokuuta 1939 sotilaskäyttöön aseistettuna kuljetusaluksena nimellä *HMS Laird's Isle*. Alus kuljetti maihinnousualuksia ja panssarivaunuja Normandian maihinnousussa. Alus palasi siviilikäyttöön vuonna 1946.

Lähteet
-------

* Chesneau, Roger: *Aircraft Carriers of the World, 1914 to the Present - an illustrated encyclopedia*. Bristol: Brockhampton Press, 1998. ISBN 1-86019-87-5-9. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Barnes, C. H.: *Shorts Aircraft since 1900*. Lontoo, Englanti: Naval Institute Press, 1989. ISBN 0-87021-662-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Conway's s. 65

Aiheesta muualla
----------------

* Cuxhavenin hyökkäys (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Lairds Isle (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Kuninkaallisen laivaston vesilentokoneiden emälaivat

|  |
| --- |
| *HMS Hermes* –
*HMS Ark Royal* –
*HMS Empress* –
*HMS Riviera* –
*HMS Engadine* –
*HMS Campania* –
*HMS Anne* –
*HMS Raven II* –
*HMS Pegasus* –
*HMS Ben-my-Chree* –
*HMS Vindex* –
*HMS Manxman* –
*HMS Nairana* |
| Edeltäjä: ei edeltäjää – Seuraaja: *HMS Argus* |
**Walsrode** on kaupunki Saksassa Ala-Saksin osavaltiossa Lüneburgin nummialueen eteläosassa. Kaupungin asukasluku on 23 219. Walsrode on tunnettu vuodesta 1935 lisänimellä *Hermann-Löns-Stadt* saksalaisen journalistin ja kirjailijan Hermann Lönsin vaikutettua alueella 1900-luvun alussa. Pinta-alaltaan Walsrode on Ala-Saksin toiseksi laajin kaupunki. 

Entinen raatihuone vuodelta 1758.
Ensimmäinen asiakirjamaininta paikkakunnasta on päivätty 7. toukokuuta 986. Walsrode sai kaupunkioikeudet 22. kesäkuuta 1383 Braunschweigin ja Lüneburgin herttuoilta. Kaupungin vaakunasta on varhaisin maininta vuodelta 1479. Kuvanveistäjä Hans Brüggemann syntyi Walsrodessa vuoden 1480 tienoilla. Hän loi tunnetun Bordesholmin alttarin, joka sijaitsee nykyisin Schleswigin tuomiokirkossa. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana 1626 Johann Tillyn joukot aiheuttivat laajaa tuhoa Walsrodessa. 6. kesäkuuta 1757 tulipalo tuhosi 230 kaupungin 237:stä talosta. 1890 kaupunki liitettiin valtakunnalliseen rautatieverkkoon. Walsrodesta tuli valtakunnallisesti tunnustettu virkistyspaikkakunta (*Erholungsort*) vuonna 1973. Kaupungin nähtävyyksiä on muun muassa maailman suurimpiin lukeutuva lintupuisto *Vogelpark Walsrode*. Ulkoilmamuseo *Heidemuseum Rischmannshof* avattiin 1912 ja se on lajissaan Saksan vanhimpia. Museo kertoo paikallisen talonpoikaiselämän historiasta.

Walsrode sijaitsee moottoriteiden A 7 ja A 27 risteyksessä. Walsroden rautatieasema on *Heidebahnin*, Hannoverista pohjoiseen Buchholziin johtavan suurimmalta osaltaan yksirataisen sähköistämättömän ratalinjan varrella. Etäisyys Hannoverin asemalta on 62 kilometriä.

Walsrodessa syntyneitä tai siellä jossain vaiheessa asuneita kuuluisuuksia ovat Lönsin ja Brüggemannin lisäksi muun muassa muusikko Drafi Deutscher ja näyttelijä Maren Kroymann.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  100 Bevölkerungsfortschreibung – Basis Zensus 2011, Stand 31. Dezember 2015 Landesbetrieb für Statistik und Kommunikationstechnologie Niedersachsen.  Arkistoitu 11.3.2008. Viitattu 19.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Walsrode** Wikimedia Commonsissa

* Matkaopas aiheesta Walsrode Wikivoyagessa (englanniksi)
* Kaupungin verkkosivusto
**Bangalore Venkata Raman**  (8. elokuuta 1912 – 20. joulukuuta 1998) oli intialainen astrologi, joka kirjoitti useita alaansa käsitteleviä kansantajuisia kirjoja ja artikkeleita. Hän kannatti erityisesti kotimaansa astrologista perinnettä ja piti itseään konservatiivisena hinduna. Astrologian lisäksi hän tutki ayurvedaa ja homeopatiaa. Intiassa häntä arvostettiin suuresti ja hän sai kuoltuaan huomionosoituksia poliittisilta johtajilta Karnatakasta ja New Delhistä. Vuonna 2000 Intian opetusministeri Murli Manohar Joshi ylisti Ramania tämän syntymäpäiväksi järjestetyssä juhlatilaisuudessa, väittäen, että Raman todisti astrologian tieteellisen ja loogisen puolen skeptikoille. Ministeri myös väitti Ramanin olleen suuri tiedemies ja aikamme rishi. Karnatakan osavaltion entinen pääministeri Ramakrishna Hegde kertoi samassa tilaisuudessa, että Raman sai Intian sivistyneistön hyväksymään astrologian tieteenä.

Raman syntyi bramiiniperheeseen vuonna 1912 Bangaloren lähistöllä sijaitsevassa kylässä. Vuonna 1936 hän perusti *The Astrological Magazine* -lehden, jonka päätoimittajana hän pysyi yli 60 vuotta. Hän myös teki useita ulkomaanmatkoja sekä piti esitelmiä eri yliopistojen seminaareissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Bangalore Venkata Raman *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 26.11.2019.
2. 1 2  Singh, Kuldip: Obituary: B. V. Raman *The Independent*.  16.1.1999. Viitattu 26.11.2019.
3. ↑  Quong, Umananda: Global Astrologer: B.V. Raman dies in Bangalore at 86 *Hinduism Today*.  maaliskuu 1999. Viitattu 26.11.2019.
4. 1 2  Kaufman, Michael T.: Bangalore Venkata Raman, Indian Astrologer, Dies at 86 *The New York Times*.  23.12.1998. Viitattu 26.11.2019.
5. ↑  'B.V. Raman gave firm footing to astrology' *The Hindu*.  14.8.2000. Viitattu 26.11.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Nazli Sabri
**Nazli Sabri** (arabiaksi: **نزلي صبري‎**, 25. kesäkuuta 1894 – 29. toukokuuta 1978) oli Egyptin viimeinen kuningatar ja kuningas Fuadin toinen vaimo. Hänen isänsä oli Abdu'r-Rahim Pasha Sabri, maatalousministeri ja Kairon kuvernööri. Nazlin isoisoisä Suleiman Pašša (oik. Joseph Anthelme Sève) oli ollut ranskalainen upseeri Napoleonin armeijassa ja taistellut Ranskan armeijan joukoissa Egyptissä, mutta kääntynyt islamiin ja mennyt Egyptin armeijaan. 

Fuad ja Sabri saivat viisi lasta:

* Faruk, tuleva kuningas
* prinsessa Fawzia, Persian šaahin Mohammad Reza Pahlavin ensimmäinen puoliso.
* prinsessa Faiza
* prinsessa Faika
* prinsessa Fathiya

Kun Fuad kuoli vuonna 1936, heidän 16-vuotiaasta pojastaan tuli Egyptin kuningas. Korruptiosyytökset kuningasta vastaan ja häviö vuoden 1948 Israelin sodassa johti 23. heinäkuuta 1952 sotilasvallankaappaukseen, jossa Muhammad Naguib ja Gamal Abdel Nasser pakottivat Farukin luopumaan kruunusta ja maanpakoon Italiaan ja Monacoon, jossa entinen kuningas vietti loppuelämänsä. Nazli Sabri lähti Egyptistä, muutti Roomaan ja kääntyi katolisuuteen. Tällöin hän muutti nimensä Mary Elizabethiksi. Hän muutti myöhemmin Yhdysvaltoihin ja kuoli Los Angelesissa. Hänet haudattiin katolisin menoin.

Lähteet
-------

1. ↑  The Muhammad 'Ali Dynasty Genealogy
2. ↑  Efy.com (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nazli Sabri** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |

 |
*Tämä artikkeli kuvaa Britannian kuninkaallisen laivaston Repulse-luokan kolmannen luokan linjalaivaa. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Repulse** oli Britannian kuninkaallisen laivaston Repulse-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Repulse-luokka*
Alus tilattiin 4. helmikuuta 1800 Deptfordista Frances Barnard and Companyltä, missä köli laskettiin syyskuussa 1800. Se laskettiin vesille 21. heinäkuuta 1803 ja valmistui sekä varustettiin 1. elokuuta - 5. lokakuuta Woolwochissa.

Palvelus
--------

Alus osallistui 1805 Cape Finisterren taisteluun. Se oli 1807 Välimeren laivastossa osallistuen Dardanellien operaatioihin sekä Aleksandrian retkeen. Alus romutettiin 1820.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1817-1863 - Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2014. ISBN 978-1-84832-169-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Winfield, Rif s. 68

*Repulse*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *HMS Sceptre* – *HMS Repulse* – *HMS Eagle* – *HMS Magnificent* – *HMS Valiant* – *HMS Elizabeth* – *HMS Cumberland* – *HMS Venerable* – *HMS Talavera* – *HMS Malabar* – *HMS Belleisle* |
| Edeltäjä: Fame-luokka – Seuraaja: Swiftsure-luokka |
**Walter Thomas John McKechnie** (s. 19. kesäkuuta 1947) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi 17-vuotisen uransa aikana yhdeksässä NHL-joukkueessa.

Ura
---

Toronto Maple Leafs varasi McKechnien kuudentena pelaajana vuoden 1963 varaustilaisuudessa. Hän pelasi juniorikiekkoa vuosina 1965-1967 ennen siirtymistään WHL:ssä pelaavaan ammattilaisjoukkue Phoenix Roadrunnersiin kaudeksi 1967-1968. Hänet nimettiin vuoden tulokkaaksi. Helmikuussa 1968 hän siirtyi Minnesota North Starsiin, jossa pelasi kauden aikana neljä ottelua. Hän pelasi seuraavat kolme kautta North Starsissa ja sen yhteistyöseuroissa. 

Toukokuussa 1971 McKechnie kaupattiin California Golden Sealsiin, jossa hän pelasi kolme kautta. Viimeisellä ja pisteiden valossa parhaimmalla hän teki 23 maalia ja yhteensä 52 pistettä. Uransa parhaat pisteet hän teki 1975-1976 Detroit Red Wingsissä iskiessään 82 pistettä. Seuraavalla kaudella 1976-1977 hän teki 25 maalia. Kauden jälkeen hän pelasi vielä maailmanmestaruuskilpailuissa Kanadan paidassa.

Ennen seuraavaa kautta McKechnie kaupattiin Washington Capitalsiin, joka heikon alkukauden jälkeen lähetti hänet eteenpäin Cleveland Baronsiin joulukuussa 1977. Kaudeksi 1978-1979 hänet kaupattiin Toronto Maple Leafsiin, jossa hän teki 25 maalia. Seuraavaksi kaudeksi hänet siirrettiin Colorado Rockiesiin. Vapaana agenttina McKechnie siirtyi Detroit Red Wingsiin vuonna 1981 ja teki 18 maalia ensimmäisellä kaudellaan ja seuraavalla 14. Kauden 1983-1984 McKenchie vietti CHL-joukkue Salt Lake Golden Eaglesissa, jonka jälkeen eläköityi 37-vuotiaana. Hän pelasi urallaan 955 NHL-ottelua, joissa teki 214 maalia ja syötti 392 eli teki yhteensä 606 pistettä.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Walt McKenchie
Naziq al-Abid

Elämä| Syntynyt | 
1898View and modify data on Wikidata   |
| Kuollut | 
1959View and modify data on Wikidata   |
| Syntymänimi | 
نازك مصطفى باشا العابدView and modify data on Wikidata  |
| Puoliso | 
Muḥammad Jamīl Bayyuhum View and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Naziq al-Abid** (arab. نازك العابد‎; 1887–1959) oli syyrialainen naisaktivisti ja Ottomaanien miehityksen vastustaja Syyriassa. Vuonna 1919 hän perusti Noor al-Fayha (*Damaskoksen valo*) -naisjärjestön. Hänet nimettiin Syyrian armeijan kapteeniksi Maysalun taistelun jälkeen ja oli ensimmäinen naisupseeri Syyrian armeijassa. 1922 hän perusti Syyrian punaisen puolikuuta edeltäneen punainen tähti -yhteisön. Ranska karkotti Abidin miehitettyään Syyrian.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  arabiankielinen WikipediaView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  POV: Syrian Women Making Change | The Light in Her Eyes | POV | PBS *POV | American Documentary Inc.*.  17.1.2012. Viitattu 1.4.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
**Naâman maakunta** (arab. ولاية النعامة‎, *Wilāya al-Na‘āma*) eli wilaya on hallintoalue Algerian länsiosassa Marokon rajalla. Vuonna 1984 perustetun maakunnan pinta-ala on 29 819,3 neliökilometriä. Sen hallinnollinen keskus on Naâman kaupunki. Asukkaita on 281 200 henkeä (vuonna 2018, arvio).

Naâman maakunta sijaitsee Tell-Atlaksen ja Saharan Atlaksen välisellä ylängöllä. Se rajoittuu pohjoisessa Tlemcenin ja Sidi Bel Abbèsin, idässä El Bayadhin ja etelässä Bécharin maakuntiin sekä lännessä Marokkoon. Pinta-alasta 74 % on pohjoisen tasaista aroa, 12 % Saharan Atlaksen vuoristoa ja 14 % etelän Saharan reuna-aluetta. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kalkkikivi, dolomiitti, hiekkakivi, savi, hiekka, kipsi, vuorisuola ja polymetallit.

Maakunta jakautuu hallinnollisesti seitsemään piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 12 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Aïn Sefra, Asla, Makmen Ben Amar, Mécheria, Moghrar, Naâma ja Sfissifa.

Naâman kautta kulkevat Béchariin johtava maantie RN6 ja rautatie. Mécheriassa on kotimaan lentoasema.

Maakunnassa harjoitetaan karjanhoitoa ja keidasviljelyä. Kaivosteollisuus tuottaa kiveä ja soraa. Naâmassa, Mécheriassa ja Aïn Sefrassa on muun muassa elintarvike-, metalli-, tekstiili-, nahka- ja kemian teollisuutta.

Nähtävyyksiä ovat Djebel Aissan kansallispuisto, linnoitetut kylät, kuumat lähteet ja kalliopiirrokset. Hotelleja on Naâmassa, Mécheriassa ja Aïn Sefrassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Présentation *Direction du commerce de la wilaya de Naâma*. Viitattu 4.6.2023.
2. 1 2 3 4 5  Monographie Wilaya de Naama *Aniref*. Viitattu 4.6.2023.

AlgeriaAlgerian maakunnat

* Adrar
* Aïn Defla
* Aïn Témouchent
* Alger
* Annaba
* Batna
* Béchar
* Béjaïa
* Béni Abbès
* Biskra
* Blida
* Bordj Badji Mokhtar
* Bordj Bou Arreridj
* Bouira
* Boumerdès
* Chlef
* Constantine
* Djanet
* Djelfa
* El Bayadh
* El Meghaïer
* El Meniaa
* El Oued
* El Tarf
* Ghardaïa
* Guelma
* Illizi
* In Guezzam
* In Salah
* Jijel
* Khenchela
* Laghouat
* Mascara
* Médéa
* Mila
* Mostaganem
* M’Sila
* Naâma
* Oran
* Ouargla
* Ouled Djellal
* Oum el Bouaghi
* Relizane
* Saïda
* Sétif
* Sidi Bel Abbès
* Skikda
* Souk Ahras
* Tamanrasset
* Tébessa
* Tiaret
* Timimoun
* Tindouf
* Tipaza
* Tissemsilt
* Tizi Ouzou
* Tlemcen
* Touggourt