recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hannu Kalevi Vuorio** (s. 16. maaliskuuta 1941 Helsinki) on helsinkiläinen kirjailija.

Vuorio on koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti. Hän työskenteli 1960-luvulla toimittajana ja kriitikkona sekä julkaisi runoja. Hän laati kirja-arvosteluja muun muassa Ylioppilaslehteen, Kansan Uutisiin ja Pentti Saarikosken johtamaan Aikalainen-lehteen. Hän on tehnyt myös radio- ja tv-käsikirjoituksia. Vuorio toimi parinkymmenen vuoden ajan Suomen kommunistisen puolueen sekä 1980-luvun lopulla Suomen kommunistisen puolueen (yhtenäisyys) järjestötehtävissä, viimeksi SKPy:n tiedotussihteerinä.

Vuorio julkaisi vuonna 1995 esikoisdekkarinsa *Nyman*, jonka tapahtumat sijoittuvat hänen lapsuudenmaisemiinsa, Helsingin Kallion kulmille. Kirja menestyi hyvin, se oli ehdolla Helsingin Sanomien vuoden parhaan esikoisteoksen palkinnon saajaksi. Teoksellaan Nyman sai myös Suomen dekkariseuran Vuoden johtolanka -palkinnon. "Vuorion teoksen ansiona on, että se käyttää kovaksikeitetyn dekkarin perinnettä punoen sen kiinnostavasti veijariromaanin traditioon. Teos näyttää, että nokkela ja vakuuttava rikosjuoni voidaan kutoa arkiseen ympäristöön; kotimainen jännäri voi olla kovaksikeitetty ilman kliseitä", sanotaan palkinnon perusteluissa.*lähde?*

Vuorion kirjoista peilautuvat monet yhteiskunnalliset ilmiöt huumeiden käytöstä rasismiin. Vuorio onkin sanonut, että enemmän kuin DNA-tutkimukset häntä kiinnostavat yhteiskunta sekä ihmisten elämä ja ajattelu.*lähde?* Hän viljelee teoksissaan elävää stadin slangia.

Vuorion teos *Aviorikosromaani* (2005) ei muusta tuotannosta poiketen ole dekkari vaan romaani suhteen päättymisestä ja miehestä, joka etsii omaa paikkaansa elämässä.

Teokset
-------

* *Vaihtoehto on luokkataistelu*. Helsinki: Kursiivi, 1979.
* *Kokoomus. Suurpääoman tärkein puolue*. Lahti: Suomen kommunistinen puolue, 1980.
* *Nyman*. Helsinki: WSOY, 1995. ISBN 951-0-20493-5.
* *Friman*. Helsinki: WSOY, 1997. ISBN 951-0-22234-8.
* *Hagman*. Helsinki: WSOY, 1998. ISBN 951-0-22996-2.
* *Sjöman & Co*. Helsinki: WSOY, 1999. ISBN 951-0-23863-5.
* *Bäng!*. Helsinki: WSOY, 2000. ISBN 951-0-25013-9.
* *Heil!*. Helsinki: WSOY, 2001. ISBN 951-0-26161-0.
* *Miami*. Helsinki: WSOY, 2003. ISBN 951-0-28381-9.
* *Aviorikosromaani*. Helsinki: WSOY, 2005. ISBN 951-0-30791-2.
* *Syvä matala*. Helsinki: WSOY, 2007. ISBN 978-951-0-33116-3.
* *Hyvästi, Monika*. Helsinki: WSOY, 2009. ISBN 978-951-0-35613-5.
* *Isän poika*. Helsinki: Like, 2012. ISBN 978-952-01-0807-6.
* *Käpylä*. Helsinki: Like, 2015. ISBN 978-952-01-1291-2.
* *Taksikuski*. Helsinki: Like, 2017. ISBN 978-952-01-1608-8.

Lähteet
-------

1. ↑  Kirjasampo: Vuoden johtolanka Viitattu 11.7.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kirjasampo: Hannu Vuorio
**JDM Automobiles** oli ranskalainen mopoautovalmistaja, jonka kotipaikka oli Avrillé. Vuonna 2014 yhtiö hakeutui konkurssiin.

Historia
--------

JDM Automobiles aloitti toimintansa nimellä Forest vuonna 1955. Se valmisti polyesteri muovituotteita.

Vuonna 1975 yhtiö siirtyi autoteollisuudelle ja muutti nimensä Société SIMPA:ksi (**S**ociété **I**ndustrielle de **M**atičres **P**lastiques **A**rmées, lujitemuovien teollisuusyhtiö) ja siitä tuli Alpine- ja Matra-autojen muovikomponenttien alihankkija.

Vuonna 1981 julkaistiin yhtiön ensimmäinen malli nimeltä JDM 49 SL ja siinä oli 49 cm³ bensiinimoottori. Seuraavina vuosina valmistettiin uusia malleja, kuten Nueva, Parthenon, Furio, Orane ja X5. Myöhemmin tuli lisää malleja, kuten Titane, Albizia, Abaca ja Aloes, jotka oli varustettu Yanmarin ja Lombardinin valmistamilla dieselmoottoreilla.

Mallit
------

* JDM 49 SL
* JDM X5
* JDM Furio
* JDM Orane
* JDM Titane
* JDM Albizia
* JDM Abaca
* JDM Aloes
* JDM Roxsy
* JDM Xheos

Lähteet
-------

* JDM - Car PDF Manual, Electric Wiring Diagram & Fault Codes DTC Historiaa

### Viitteet

1. ↑  Le constructeur JDM Automobiles a été liquidé *lanouvellerepublique.fr*.
2. ↑  SIMPA JDM *motot.net*.
Christoph Karl Ludwig von Pfeil
**Christoph** (**Christian**) **Karl Ludwig von Pfeil** (20. tammikuuta 1712, Grünstadt, Saksa - 14. helmikuuta 1784) oli saksalainen juristi, salaneuvos, ministeri, kirjailija ja virsirunoilija.

Von Pfeil opiskeli Hallen ja Tübingenin yliopistoissa oikeustedettä. 1732 hänet niitettiin lähetystösihteeriksi Regensburgiin, oikeus- ja hallintoneuvokseksi Stuttgartissa ja lopulta hänet nimitettiin salanevokseksi. 1763 hän vetäytyi eläkkeelle omistamaansa kartanoon Crailsheimin lähellä. Preussin hallitsija Frederik Suuri nimitti hänet ministeriksi ja suurlähettilääksi. Keisari Josef II antoi hänelle paronin arvon.

von Pfeil oli pietismin ajatusten tukija. Hän kirjoitti ensimmäiset virtensä 1730. Hän oli yksi tuotteliaimmista saksalaissta virsirunoilijoista, hänen painettuja virsiään on noin 950. Hän julkaisi useita virsi- ja runokokelmia, kuten "*Lieder von der offenbarten Herrlichkeit und Zukcunft des Herrn, Esslingen*", 1741, "*Evangelisches Gesangbuch, Memmingen*" 1782 ja *"Evangelische Glaubens-und Herzens-gesänge"*, 1783. 

Hänen virsiään ei ole nykyään juurikaan saksankielisissä virsikirjoissa. Joitakin niistä on kuitenkin käytössä englanninkielisinä käännöksinä. Yksi hänen kirjoittamansa virsi "Wohl einem Haus, da Jesus Christ" vuodelta 1782  on Ruotsin kirkon virsikirjassa. Virren alaotsikkona oli sen ilmestyessä teksti "Rakastettava kuva perheestä, jossa palvellaan Herraa*"*. Se on virsi 294 "Välsinga, Herre, alla dem". (Ruots. Johan A. Eklund 1911, Jan Arvid Hellström 1983). Virren suomenkielinen käännös "Nyt siunausta, Herra, suo" on Niilo Rauhalan tekemä 1997. Se on myös Siionin laulut -kirjassa laulu 151.

Lähteet
-------

1. ↑  Oscar Lövgren: *Psalm- och sånglexikon*, s. 529. Gummesons bokförlag, Stockholm, 1964. (ruotsiksi)
2. ↑  Christoph Carl Ludwig von Pfeil *hymnary.org*. Viitattu 21.2.2022. (englanniksi)
3. 1 2  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken*
Band 2 Psalmerna 205-429*, s. 294. Wessmans musikförlag AB Visby, 2017. ISBN 978-91-877-052-0. (ruotsiksi)*
4. ↑  Wohl einem Haus, da Jesus Christ *christliche-gedichte.de*. Viitattu 21.2.2022. (saksaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Liikenneonnettomuudesta johtuva ruuhka moottoritiellä Algarvessa, Portugalissa.
Ruuhka-ajan liikennettä Moskovassa, Venäjällä.
Ruuhkasta varoittava liikennemerkki.
**Liikenneruuhka** muodostuu, kun tiellä liikkuu sen kapasiteettiin nähden liikaa ajoneuvoja. Ruuhkan takia ajoneuvojen nopeus hidastuu ja voi joissain tilanteissa pysähtyä, kun ruuhka aiheuttaa jonoja. Liikenneruuhka voi johtua tien liian vähäisen kapasiteetin lisäksi esimerkiksi tietöistä, onnettomuuksista tai huonoista ajo-olosuhteista.

Ratkaisukeinoja
---------------

Ruuhkia pyritään usein välttämään hyvällä liikennesuunnittelulla. Käytettyjä keinoja ovat tien kapasiteetin lisääminen tai vaihtoehtoisten kulkumuotojen suosiminen, kuten julkisen liikenteen, pyöräilyn ja jalankulun lisääminen. Tien kapasiteettia voi lisätä esimerkiksi risteyksien uudelleensuunnittelulla ja kierto- ja monitasoliittymien käytöllä. Muita käytettyjä keinoja ehkäistä ruuhkia ovat ruuhkamaksut ja tietullit, liikennekäyttäytymisen parantaminen, onnettomuuksien ehkäisy ja nopea raivaus, kaupunkisuunnittelu ja ruuhkista tiedottaminen. Myös työssäkäyntiaikojen porrastaminen vähentää ruuhkia, koska kaikki eivät ole tällöin liikkeellä samaan aikaan. Pidemmällä aikavälillä ruuhkien muodostumista voidaan vähentää hyvällä kaavoituksella, koska asuntojen, työpaikkojen ja palveluiden sijainnit ja vaihtoehtoisten kulkumuotojen olemassaolo vaikuttavat ruuhkien syntymiseen.

Liikenneruuhka ilmiönä
----------------------

Liikenneruuhkien muodostumista ja käyttäytymistä on pyritty ymmärtämään ja ennustamaan erilaisten teorioiden avulla. Ruuhkaisat tiet voidaan ajatella esimerkkinä yhteismaan ongelmasta, kun ilmaisia resursseja käytetään mahdollisimman paljon. Jos taas liikenneruuhkia torjutaan suosimalla joukkoliikennettä, niin joukkoliikenteen käytössä on nähtävissä sama asetelma: osa käyttää, kaikki maksaa.

Liikenneruuhka Delhissä, Intiassa

Liikenneruuhkat Suomessa
------------------------

Liikenneruuhkat ajoittuvat ruuhka-aikaan, joka on tyypillisesti Suomessa arkipäivinä 6:30–9:00 ja 15:00–18:00. Myös suuret tapahtumat ja kansalliset lomapäivät aiheuttavat ruuhkia julkisiin liikennevälineisiin ja henkilöautoiluun.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Liikenneruuhka** Wikimedia Commonsissa

* Tiehallinto: Liikennetieto (Arkistoitu – Internet Archive)
Alemmat ensimmäiset poskihampaat
**Alemmat ensimmäiset poskihampaat** ovat ihmisen hampaita alaleussa. Hampaat sijaitsevat alempien toisten välihampaiden takana ja alempien toisten poskihampaiden edessä. Kuten kaikilla poskihampailla, niiden tehtävänä on pureskella ruokaa.

Näiden hampaiden maitohammas- ja pysyvien versioiden välillä on suuria eroja, vaikka ne ulkonäöllisesti näyttävätkin melko samanlaisilta. Nämä hampaat ovat myös yleisimpiä karieshampaita.

Hammaslääkärikielessä kaikki ensimmäiset poskihampaat tunnetaan "kutosina".

Ihmisen hampaat

|  |  |
| --- | --- |
| Rakenne | 
* Hammaskiille
* Hammasluu
* Pulpa

 |
| Hammastyypit | 
* Maitohampaat
* Pysyvät hampaat
	+ Etuhampaat
	+ Kulmahampaat
	+ Välihampaat
	+ Poskihampaat

 |
| Ylähampaat | 
* 1. etuhammas
* 2. etuhammas
* Kulmahammas
* 1. välihammas
* 2. välihammas
* 1. poskihammas
* 2. poskihammas
* Viisaudenhammas

 |
| Alahampaat | 
* 1. etuhammas
* 2. etuhammas
* Kulmahammas
* 1. välihammas
* 2. välihammas
* 1. poskihammas
* 2. poskihammas
* Viisaudenhammas

 |
**Alempi gymnasion** oli antiikin aikainen gymnasion Prienessä Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa.

Historia
--------

Alempi gymnasion rakennettiin hellenistisellä kaudella noin vuonna 130–100 eaa. Ajoitusta tukee arkeologisten löytöjen ja tyylillisten yksityiskohtien lisäksi muun muassa Pyhästä stoasta löytynyt 100-luvun eaa. puoleen väliin ajoittuva piirtokirjoitus, joka mainitsee gymnasionin rakentamisen. Rakentaminen viivästyi rahoitusongelmian vuoksi jonkin verran, kunnes veljekset Moskhion ja Athenopolis lahjoittivat siihen rahaa. Gymnasion säilyi käytössä roomalaisella kaudella, mutta sitä ei muutettu tuolloin roomalaiseksi kylpyläksi monien muiden Vähän-Aasian gymnasioneiden tapaan.

Rakennus
--------

Gymnasion sijaitsi Prienen alakaupungin eteläosassa juuri kaupunginmuurien sisäpuolella, heti Prienen stadionin länsipuolella. Stadionin ja gymnasionin voi nähdä muodostavan yhden, toisiinsa liittyneen kokonaisuuden.

Rakennuksen keskiössä oli lähes neliönmuotoinen palaistra, jonka koko oli noin 35,1 × 34,4 metriä. Sen pylväät edustivat doorilaista tyyliä. Pohjoisosassa oli kaksikerroksinen pylväikkö ja käytävä. Sen takana oli ainakin viisi huonetta. Keskimmäinen huoneista oli *efebeion* eli kouluhuone, ja sen edustalla olleet kaksi pylvästä edustivat joonialaista tyyliä. Efebeionin takaosaa koristivat korinttilaiset pylväät. Näin rakennus yhdisteli kaikkia kolmea klassista pylväsjärjestelmää. Efebeionista on löydetty lukuisia marmorikiviin kaiverrettuja oppilaiden nimiä mainitsevia piirtokirjoituksia. Ne ajoittuvat varhaiselle roomalaiselle kaudelle. Yhteensä nimiä on laskettu olevan noin 700.

Läntisin pohjoissivun huoneista oli pesuhuone. Muut huoneet olivat todennäköisesti *konisterion*, *korykeion* ja *elaiothesion*. Rakennuksen länsisivulla oli neljä lisähuonetta sekä rakennuksen pääsisäänkäyntinä toiminut propylon, jonka pylväät edustivat doorilaista tyyliä. Rakennuksen itäseinässä oli toinen, pienempi sisäänkäynti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Priene, Lower Gymnasium (Building) *Perseus*. Viitattu 4.11.2019.
2. 1 2  Lower Gymnasium *Priene.net*.  Arkistoitu 14.5.2021. Viitattu 4.11.2019.
3. 1 2 3  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "PRIENE (Turunçlar) Turkey", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
**Vodlajoki** (ven. Во́дла, *Vodla*) on 149 kilometriä pitkä Äänisen itärannalle laskeva joki Puudožin piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä. Joen valuma-alue kattaa 13 700 neliökilometriä. Vodlajoen leveys vaihtelee 250 ja 425 metrin välillä.

Vodlajoki alkaa Vodlajärven koillisrannalta, josta se virtaa aluksi kohti itää ja kääntyy sitten etelään. Tästä joen alkuosasta käytetään myös nimeä Suhaja Vodla. Aivan Karjalan tasavallan itärajalla Vodlajokeen yhtyy lännestä Vama-joki ja pohjoisesta Arkangelin alueelta Nietomajoki. Vama sai alkunsa alun perin pienestä järvestä Vodlajärven itäpuolelta, mutta nykyisin se on yhdistetty myös Vodlajärveen. Jonkin matkaa Vodla-nimisen kylän jälkeen Vodlajoki kääntyy lounaaseen. Kubovon kylän luona jokeen laskee idästä Kolodojoki. Krivtsyn kylän luona joki kääntyy länteen ja laskee lopulta Šallan luona Ääniseen.

Joen alajuoksun varrella sijaitsee Puudožin kaupunki. Alajuoksusta soveltuu laivaliikenteelle noin 25 kilometriä. Muun osan liikennöinnin estävät kosket, joita on kaikkiaan 38.

*Katso myös: Vodlajärven kansallispuisto*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Reka Vodla (Valtiollisen vesistötietokannan tietoja) *textual.ru*. Viitattu 12.7.2013. (venäjäksi)
2. ↑  Vodla (Suuren neuvostotietosanakirjan eli Bolšaja sovetskaja entsiklopedijan (BSE) artikkelin verkkoversio)  1969—1978. dic.academic.ru. Viitattu 12.7.2013. (venäjäksi)
3. 1 2 3  Novyi atlas avtomobilnyh dorog 2006-2007. Rossija - Strany CNG - Pribaltika. 1:750 000 и 1:1500 000 (+ 1:4000 000). Glavnyi redaktor V.H. Peihvasser. Tribum, 220053, g. Minsk. ISBN 985-409-072-8. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Brockhaus-Efron. Pietari, 1890-1907. Tietosanakirjan Vodla-artikkelin nettiversio (venäjäksi) (academic.ru)
Liikennettä ohjaava poliisi New Yorkin Manhattanilla 2009.
Raskaan liikenteen valvontaa Britanniassa 1970-luvulla.
**Liikennepoliisi** on tieliikennettä ohjaava sekä liikennesääntöjen noudattamista ja liikenneturvallisuutta valvova poliisihenkilö tai -organisaatio. Eri maissa liikennepoliisityön toteutus vaihtelee kunkin maan tieliikennelainsäädännön ja poliisitoimen organisointitavan mukaan. Esimerkiksi Suomessa liikennevalvonnasta vastasi vuosina 1930–2013 erityinen liikkuva poliisi, kunnes liikennepoliisitoiminta siirrettiin paikallispoliisien tehtäväksi.

Näkyvimpiä poliisin liikenteenvalvonnan muotoja ovat maanteillä partioivat poliisiautot ja moottoripyöräpoliisit, onnettomuus- ja ruuhkatilanteiden liikenteenohjaus käsin viittomalla sekä ajonopeuksien ja päihteiden käytön valvonta pysäytyspartioineen. Liikennepoliisin työhön voivat kuulua myös nopeusvalvontakamerat, turvalaitteiden kuten turvavyön käytön valvonta sekä raskaan liikenteen kuormapainojen, lastinkiinnitysten ja kuljettajien ajoaikojen valvonta. Myös ajoneuvojen rekisteröinti- tai katsastustoiminta tai ajokorttien myöntäminen voi eri maissa kuulua liikennepoliisin tehtäviin.

Liikennepoliisi pyrkii toimimaan tehokkaimmin niillä teillä, joilla rikkeitä ja vaaratilanteita tapahtuu eniten. Se laatii ja seuraa alueellisia tilastoja onnettomuuksista, ylinopeuksista ja muusta liikennekäyttäytymisestä ja suuntaa voimavarojaan niiden perusteella. Näitä tietoja voivat käyttää myös tiehallintoviranomaiset väylien suunnittelussa ja ylläpidossa sekä ensihoitoa järjestävät tahot esimerkiksi ambulanssien sijoituksessa.

Lähteet
-------

1. ↑  *liikennepoliisi.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.
2. 1 2  Liikenneturvallisuus ja valvonta Poliisi.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Liikennepoliisi** Wikimedia Commonsissa
**Alena Lanskaja** (valkoven. Алена Ланская, oik. **Alena Mih’ailauna Ljapoh’ina**, valkoven. Алена Міхайлаўна Ляпохіна; s. 7. syyskuuta 1985) on valkovenäläinen laulaja. Hän voitti vuonna 2011 slaavilaisen Slavianski Bazaar -festivaalin.

Lanskaja voitti Valko-Venäjän karsintana vuoden 2012 Eurovision laulukilpailuun toimineen Eurofest 2012 -laulukilpailun kappaleella *All My Life*, mutta voitto mitätöitiin äänestyksessä tapahtuneen puhelinäänten manipuloinnin takia. Lanskaja voitti myös Eurofestin 2013 kappaleella *Rhythm of Love* ja tuli näin valituksi Valko-Venäjän edustajaksi vuoden 2013 Eurovision laulukilpailuun. Eurovision laulukilpailuun Lanskaja kuitenkin vaihtoi kappaleekseen *Solayoh*. Lanskaja kilpaili Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa 14. toukokuuta ja pääsi finaaliin. 18. toukokuuta pidetyssä finaalissa hän sijoittui 16:nneksi. Sijoitus oli Valko-Venäjän paras sitten vuoden 2007.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Лабиринты судьбы* – 2010
* *Solayoh* – 2013
* *Я жива* - 2018

### Singlet

* "Solayoh" – 2013

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. ↑  Алена Ланская «родила» свою победу *vitebsk.cc*. Viitattu 23.2.2022. (venäjäksi)
2. ↑  Belarus: Eurofest 2012 *eurovisionworld.com*. Viitattu 23.2.2022.
3. ↑  Eurofest 2013 *eurovisionworld.com*. Viitattu 23.2.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Kari Kalevi Pekkonen** (28. heinäkuuta 1945 Kajaani – 23. maaliskuuta 2017 Kajaani) oli suomalainen poliittinen työntekijä, virkamies ja järjestötoimihenkilö. Hän oli presidentti Tarja Halosen tyttären Anna Halosen isä.

Puoluetaustaltaan sosiaalidemokraatti Pekkonen osallistui 1970-luvulla politiikkaan ja oli ehdokkaana kansanedustajaksi Oulun vaalipiiristä, mutta ei tullut valituksi. Hän toimi SDP:n eduskuntaryhmän sihteerinä vuosina 1977–1982 ja sisäasiainministeri Matti Ahteen poliittisena sihteerinä vuosina 1982–1983. Hän työskenteli myös muun muassa Kainuun seutukaavaliiton seutukaavajohtajana ja Työeläkelaitosten liiton tiedotuspäällikkönä. Pekkonen oli ehdolla Kajaanin kaupunginvaltuustoon kuntavaaleissa 2017, mutta kuoli pari viikkoa ennen vaaleja.

Pekkonen ja Halonen seurustelivat kuusi vuotta vuodesta 1977 lähtien. Anna-tytär syntyi vuonna 1978.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus, Kainuun Sanomat 8.4.2017, s. B27
2. 1 2  Sieppi, Julia: Politiikan taustavaikuttaja, presidentti Halosen entinen kumppani Kari Pekkonen on kuollut *Yle Uutiset*.  25.3.2017. Yleisradio. Viitattu 25.3.2017.
3. 1 2  Keskinen, Juha: Halosen ex-puoliso Linnan juhliin *Iltalehti*.  5.12.2008. Viitattu 24.11.2010.
4. ↑  Pekkonen aikoo tanssittaa Halosta Linnassa *Kaleva.fi*.  5.12.2008.  Arkistoitu 20.10.2011. Viitattu 1.12.2010.
5. ↑   Matti Ahde *Suomen ministerit*. Valtioneuvosto. Viitattu 1.12.2010.
Alemtutsumabifragmentti (sininen) pienen keinotekoisen antigeenimolekyylin kimpussa (keltainen)
**Alemtutsumabi** on monoklonaalinen vasta-aine, jota käytetään lääkkeenä kroonisessa lymfaattisessa leukemiassa. Sillä on myös hoidettu multippeliskleroosia, mutta tämän keskushermostosairauden hoito on kokeiluasteella. Alemtutsumabin kemiallinen kaava on C6468H10066N1732O2005S40, ATC-koodi L01XC04 ja CAS-numero 216503-57-0.

Alemtutsumabi hoitona leukemiassa
---------------------------------

Alemtutsumabi on kroonisen lymfaattisen leukemian hoidossa käyttökelpoinen. Kyseistä leukemiatyyppiä ei tarvitse välttämättä hoitaa lainkaan lääkkeillä, koska sen eteneminen on yleensä hidasta. Tarvittaessa voidaan päätyä solunsalpaajahoitoon, jolloin alemtutsumabi on ei ole ensisjainen vaihtoehto. Se tulee kuitenkin kyseeseen, mikäli solunsalpaaja fludarabiinia ei voida käyttää. Alemtutsumabi ei ole solunsalpaaja, vaan se on mekanismiltaan lymfosyyttejä tuhoava vasta-aine, joka tarttuu solujen pintarakenteeseen. Se annostellaan leukemiassa pistoksina ihon alle. Tämä hoito on ollut käytössä parikymmentä vuotta.

Alemtutsumabi MS-taudin hoidossa
--------------------------------

Nykyään myös Suomessa on alettu käyttää joulukuussa 2013 alemtutsumabia myös multippeliskleroosiin. Lääkettä annostellaan suonensisäisesti noin kerran vuodessa muutamien päivien aikana. Lääkkeen mekanismina on B- ja T-lymfosyyttien pintarakenteeseen tunkeutumalla vähentää valkosoluja ja hidastaa näiden solujen tautia edistävää vaikutusta. Erityisen hyvin valmiste näyttää sopivan aaltomaisesti etenevässä tautityypissä. Hoidosta on kuitenkin sivuvaikutuksina infektioita ja kilpirauhasen sairauksia. Hoito on myös varsin kallista eikä siitä ole riittäviä kokemuksia, jotta sitä pidettäisiin rutiinihoitona.

Lähteet
-------

1. ↑  Alemtutsumabi *leukemia.fi*.  2013. Roche. Viitattu 26.1.2014. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Teppo Kuittinen: Alemtutsumabi muuttaa MS-taudin hoitoa.  *Mediuutiset*,. ISSN 1456-1484.
3. ↑  Syöpälääke voi tepsiä myös MS-tautiin *YLE Uutiset*.  13.11.2012. Viitattu 26.1.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* DrugBank: Alemtuzumab (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Alemtuzumab (englanniksi)
**Ammoniumsulfiitti** on rikkihapokkeen ammoniumsuola. Sen kemiallinen kaava on (NH4)2SO3.

Valmistus
---------

Ammoniumsulfiittia voidaan valmistaa antamalla ammoniakin reagoida rikkidioksidin kanssa vesiliuoksessa:

2NH3 + SO2 + H2O → (NH4)2SO3
Vanhanaikaisissa kaasupesureissa, jotka käyttivät ammoniumhydroksidia rikkidioksidin poistamiseen savukaasuista, muodostui ammoniumsulfiittia, joka voitiin hapettaa ilman kanssa ammoniumsulfaatiksi.

Käyttö
------

Ammoniumsulfiitti on ammoniumtiosulfaatin raaka-aine.

Sitä käytetään myös kosmetiikassa hiusten suoristamiseen, koska ammoniumpohjaiset tuotteet ovat hellävaraisempia hiuksille kuin natriumhydroksidipohjaiset.

Ammoniumsulfiittia käytetään sokerikulöörin (E150d) valmistuksessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Karl-Heinz Zapp: *Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*. Wiley-VCH, 2012. (englanniksi)
2. ↑  Europe. European Commission. Health and Consumers. Cosmetics - CosIng [Cosmetics Directive (v.1). European Commission. Web. 26 Oct. 2011.
3. ↑  E150d - Ammoniumsulfiittimenetelmän sokerikulööri Ruokavirasto.  Arkistoitu 26.9.2021. Viitattu 28.3.2021. (suomeksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ammonium sulfite on ChemSpider
* Ammonium sulfite on CAS
Alena Trafimenka, 2011
**Alena Mikalajeuna Trafimenka** (valkoven. Алена Мікалаеўна Трафіменка, ven. Елена Николаевна Трофименко, *Jelena Nikolajevna Trofimenko*; s. 20. maaliskuuta 1964 Minsk) on valkovenäläinen elokuvaohjaaja, tuottaja, käsikirjoittaja, näyttelijä ja kirjailija.

Elämänvaiheita
--------------

Trafimenka opiskeli ensiksi syntymäkaupungissaan ranskaa ja työskenteli Valko-Venäjän televisiossa vuodet 1982- 1989. Hän ryhtyi jo tuolloin tuottamaan ja ohjaamaan elokuvia. Vuonna 1989 hänet hyväksyttiin opiskelemaan elokuvaohjaajaksi Valko-Venäjän valtiolliseen taideakatemiaan. Hän valmistui vuonna 1994.

Valmistuttuaan hän sai apurahan opintojen jatkamiseen Ranskassa. Ranskassa hän ohjasi dokumenttielokuvan ja sai Ranskan valtion apurahan. Palattuaan kotimaahansa vuonna 1996 hän pääsi Belarusfilmin ohjaajaksi. Vuonna 1998 valmistui hänen ensimmäinen kokoillan elokuvansa. Samana vuonna hänet hyväksyttiin myös maansa elokuvaohjaajien liiton jäseneksi. Hän on jatkanut fiktioelokuvien ohella myös dokumenttien tekemistä ja osallistunut elokuvajuhlille Venäjällä, Ukrainassa, Puolassa ja Saksassa. 

Vuonna 2012 Trafimenka julkaisi runokokoelman. Performansseja hän on tehnyt vuodesta 1990.

Viitteet
--------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**José Miguel Gómez** (6. kesäkuuta 1853 Santa Clara, Kuuba − 13. kesäkuuta 1921 New York, USA) oli Kuuban toinen presidentti.

Nuoruus ja sotahistoria
-----------------------

José Miguel Gómez syntyi vauraaseen plantaasinomistajaperheeseen. Jo nuorena Gómez osoitti taipumuksia sotilasuralle ja jo ennen 20. syntymäpäiväänsä hän liittyi armeijaan ja taisteli ensin kymmenvuotisessa sodassa ja myöhemmin pienessä sodassa espanjalaisia vastaan. Alle 24-vuotiaana hän oli kohonnut everstiluutnantiksi. 

Vuonna 1895 Gómez liittyi taistelijana Kuuban itsenäisyyssotaan, jossa palveli synnyinkaupunkinsa prikaatin johtajana ja nousi nopeasti everstiluutnantin arvoon. Santa Clarassa vietettynä aikana hänestä tuli paitsi merkittävä sotilaallinen johtaja myös arvostettu poliittinen hahmo. Tuona aikana hän osallistui myös *Perustuslailliseen konferenssiin* joka laati maalle sen ensimmäisen varsinaisen perustuslain. Yhdysvaltain miehityksen päätyttyä Gómezista tuli Santa Claran alueen kuvernööri.

Politiikka
----------

28. tammikuuta 1908 Gómezista tuli Kuuban toinen presidentti. Hänen presidenttikauttaan leimasivat paluu vanhaan ajatteluun muun muassa siten, että hallituksen virkamiesten valta kasvoi ja byrokratia lisääntyi. Kuten moten Karibianmeren alueen johtajista häntä ennen ja jälkeen, Gómez osoitti taipumusta hallita kaikkia hallinnon aloja liki tyrannimaisella otteella. Hän ei kuitenkaan kaudellaan syyllistynyt varsinaisiin ylilyönteihin kuten muun muassa seuraajansa Gerardo Machado.

Gómezin hallinnon ainoina varsinaisina ylilyönteinä voidaan pitää muun muassa hyökkäystä kenraali "Pino" Guerraa vastaan. Hyökkäyksen toteuttivat kapinalliset voimat jotka vastustivat hänen nimittämistään maan armeijan johtoon. Myös Gómezin hallintoa syytettiin tapauksesta, mutta maan tavan mukaan heitä ei koskaan osoitettu syyllisiksi taikka syytetty oikeudessa.

Gómez toimi maansa presidenttinä kahden kauden ajan. Kautensa päättyttyä 20. toukokuuta 1913 hän erosi virastaan. Maassa tapahtuneiden poliittisen ilmapiirin muutosten seurauksena José Gómez pakeni Yhdysvaltoihin jossa kuoli 1921.

Lähteet
-------

1. ↑  Gómez, José Miguel *The Columbia Encyclopedia, 6th ed.*. Viitattu 15.3.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Kari Juhani Renko** (s. 23. kesäkuuta 1961 Salo) on suomalainen erikoisupseeri ja insinöörikenraalimajuri. Hän toimi Puolustusvoimien logistiikkalaitoksen johtajana vuoden 2020 alusta kesäkuuhun 2022. Sitä ennen hän palveli logistiikkalaitoksen apulaisjohtajana 2015–2019 ja sotavarustepäällikkönä Pääesikunnassa 2014.

Renko valmistui ylioppilaaksi Heinolan Lyseonmäen lukiosta 1981 ja lentokoneinsinööriksi (DI) Teknillisestä korkeakoulusta 1987. Opiskeluaikoinaan Renko toimi Polyteknikkojen ilmailukerhon puheenjohtajana. Valmistuttuaan hän toimi tutkijana Teknillisessä korkeakoulussa 1987–1992. Vuonna 2016 Renko promovoitiin Aalto-yliopiston tekniikan kunniatohtoriksi.

Renko aloitti uransa Puolustusvoimissa vuonna 1992. Hän työskenteli Ilmavoimien esikunnassa toimistoinsinöörinä 1992–1997, teknillisenä johtajana 1997–2004 ja apulaisosastopäällikkönä 2006–2007. Vuodet 2004–2006 hän työskenteli Karjalan lennoston lentoteknillisenä johtajana. Vuosina 2007–2010 Renko toimi apulaispuolustusasiamiehenä Washingtonissa, Yhdysvalloissa. Vuonna 2010 hän toimi Ilmavoimien materiaalilaitoksen apulaisosastopäällikkönä ja 2010–2014 osastopäällikkönä.

Renko ylennettiin insinööriprikaatikenraaliksi ja nimitettiin puolustusvoimien pääinsinööriksi vuonna 2014. Insinöörikenraalimajuriksi hänet ylennettiin vuonna 2018.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Insinöörimajurikenraali Kari Renko Puolustusvoimat.  Arkistoitu 5.3.2022. Viitattu 5.3.2022.
2. ↑  Virkaan nimittämisiä ja tehtävään määräämisiä puolustusvoimissa  6.9.2019. Valtioneuvosto. Viitattu 5.3.2022.
3. 1 2  Huhtanen, Jarmo: "Valtion asekauppias" Kari Renko vastaa pian Suomen puolustushankinnoista: "Hullu investointi olisi sellainen, että ostetaan järjestelmä, jolla varmaan tullaan kakkoseksi" (maksullinen artikkeli) *HS.fi*.  23.12.2019. Viitattu 5.3.2022.
4. ↑  Lisää käyttöikää lentokoneille  28.9.2016. Aalto-yliopisto. Viitattu 5.3.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Panagía (Neitsyt Maria) Faneroménin luostari** (kreik. Μονή Παναγίας Φανερωμένης, *Moní Panagías Faneroménis*) on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Ierápetran kunnassa noin 24 kilometriä etelään Ágios Nikólaoksesta. Luostari on munkkiluostari ja omistettu Neitsyt Marialle.

Luostaria sisältä.
Kertomuksen mukaan Faneroménin luostari on perustettu paikalle, jossa olevasta luolasta paimen löysi sinne ilmestyneen (*faneroméni*) Neitsyt Marian ikonin, ja johon ikoni ihmeellisellä tavalla palasi aina uudelleen ja uudelleen. Luostarin tarkkaa perustamisaikaa ei tunneta, mutta se on ollut olemassa viimeistään venetsialaisvallan aikana vuonna 1282. Oletettavasti se on perustettu saaren toisella bysanttilaisella kaudella eli vuosien 961 ja 1204 välillä. Luostarin nykyiset ydinrakennukset ovat arkkitehtuurin perusteella peräisin 1500-luvulta. Nykyisin luostari on itäisen Kreetan merkittävimpiä pyhiinvaelluskohteita, ja juhlii vuosittain 15. elokuuta. Vuoden 2011 väestönlaskennassa luostariin kirjattiin kaksi asukasta.

Luostari on rakennettu vuorenrinteeseen noin 540 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna, ja sieltä on hyvä näköala saaren pohjoisrannikolle ja Mirampéllonlahdelle. Linnoitusmainen sijainti on suojannut aikanaan merirosvoja vastaan. Luostarin pääkirkko (*katholikon*) on rakennettu luolaan. Kirkko on kaksilaivainen ja omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle (*Koímisi tis Theotókou*) ja Elävöittävälle lähteelle (*Zoodóchos Pigí*). Kirkon ympärillä on myöhempiä 1800-luvulla tehtyjä luostarirakennuksia, mukaan lukien vierastalo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ιερά Μονή Παναγίας Φανερωμένης Ιεράπετρας *Ιερά Μητρόπολις Ιεραπύτνης και Σητείας*. Viitattu 6.9.2021.
2. 1 2 3 4 5  Μονή Παναγίας Φανερωμένης Ιεράπετρας *Cretan Beaches*. Viitattu 6.9.2021.
3. 1 2  Μονή Φανερωμένης, Ιεράπετρα *Crete Today*. Viitattu 6.9.2021.
4. ↑  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 25.12.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Faneroménin luostari** Wikimedia Commonsissa
**Laiha** on tummavetinen, matala humusjärvi Lohjan länsiosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 9,1 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 19 kilometriä luoteeseen.

Maantiede
---------

Laihan pituus kaakosta luoteeseen on 550 metriä. Saaria ei ole. Järven rannalla on haja-asutusta ja metsämaata. Laihan koillisrannalle virtaa laskuoja pohjoisesta, Laihasta ei lähde selkeitä laskuojia. Laiha sijaitsee Vähä Ruokjärven ja Iso Ruokjärven välissä. Lihava-järvi sijaitsee kilometrin Laihasta luoteeseen.

Laiha (23.074.1.009) kuuluu Hämjoen valuma-alueeseen (23.074), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Nummenjoen valuma-alue (23.07). Hämjoen alueeseen kuuluu kuusitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä; niiden nimet ovat varsin epätavallisia, kuten Sevolampi, Kivimäen Kaita, Lihava ja Laiha.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Laiha, vakavesi, Lohja
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 21.5.2021.
3. 1 2  Laiha *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 21.5.2021.
4. ↑  Laiha. Järviwiki. Viitattu 21.5.2021.
5. ↑  Hämjoen valuma-alue (23.074). Järviwiki. Viitattu 21.5.2021.
***Fanfare for the Common Man*** ("Fanfaari tavalliselle ihmiselle") on Aaron Coplandin toisen maailmansodan aikana vuonna 1942 säveltämä orkesteriteos. Siitä tuli nopeasti yksi Coplandin soitetuimmista sävellyksistä. Teos syntyi kapellimestari Eugene Goossensin ja Cincinnatin sinfoniaorkesterin tilauksesta. *Fanfare for the Common Man* on kestoltaan lyhyehkö, vain alle neliminuuttinen kappale vaskille ja lyömäsoittimille. Sen teho perustuu lyömäsoitinten dramaattisten iskujen säestämään, läpi teoksen toistuvaan yksinkertaiseen, mutta ylevään hymnimäiseen fanfaarisävelmään, joka kasvaa lopussa suureen huipennukseen. *Fanfare for the Common Mania* pidetään yhtenä amerikkalaisen klassisen musiikin ydinteoksista ja siitä on laadittu jopa rock-versioita. Copland siteerasi itse *Fanfare for the Common Manin* teemaa kolmannen sinfoniansa finaalissa. Sävellys ehti luomisprosessin aikana kulkea useilla eri työnimillä, kuten *Fanfare for a Solemn Ceremony*, *Fanfare for Four Freedoms* ja *Fanfare for our Soldiers*. Copland kuitenkin päätyi lopulta *Fanfare for the Common Maniin*, koska se kuvasti kenties parhaiten säveltäjän demokratian ja vapauden ihanteita aikana, jolloin ne olivat jopa monissa Euroopan maissa kaikkea muuta kuin itsestäänselvyys.

Aiheesta muualla
----------------

* New Yorkin filharmonikot ja kapellimestari James Levine esittävät *Fanfare for the Common Manin* Japanin-kiertueellaan
**Hannu Tenhunen** (s. 1957 Joroinen) on suomalainen professori. Hän on toiminut vuodesta 2006 lähtien nanoelektroniikan professorina Turun yliopistossa. 
Lisäksi Tenhunen on vuosina 2005—2010 lähtien toiminut Turun tietotekniikan tutkimus- ja koulutuskeskuksen johtajana. Hän on myös sekä Tampereen teknillisen yliopiston että Teknillisen korkeakoulun dosentti. Tenhusella on myös professuuri Tukholman Kuninkaallisessa teknillisessä korkeakoulussa.

Tenhusen tutkimustyö on käsitellyt pääasiassa mikroelektroniikan järjestelmiä ja niiden suunnittelua.

Koulutus ja ura
---------------

Hannu Tenhunen valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1982 ja filosofian tohtoriksi Cornellin yliopistosta vuonna 1986. Lisäksi Tenhunen on Tallinnan teknillisen yliopiston kunniatohtori ja hänellä on kunniaprofessuuri Pekingin Jiaotong Universityssä ja Fudan Universityssä Shanghaissa.

Julkaisut
---------

Hannu Tenhunen on julkaissut yli 450 kansainvälisesti ja 130 kansallisesti arvioitua tieteellistä julkaisua. Lisäksi hänellä on kolmetoista patenttia.

Palkinnot
---------

City of Shanghai Magnolia Silver Awards 2014, tunnustuksena arvokkaasta tuesta Shanghain kehitykselle ja yhteistyölle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hannu Tenhunen nanoelektroniikan professoriksi Turun yliopistoon[vanhentunut linkki] Turun yliopisto 2006
2. ↑  Hannu Tenhunen[vanhentunut linkki] International Forum on Embedded MPSoC and Multicore
3. ↑  Finnish Advisory Professor Hannu Tenhunen has been awarded the Shanghai Magnolia Silver Award 2014  15.9.2014. Fudan School Of Information Science And Technology.  Arkistoitu 25.5.2015. Viitattu 25.5.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* MathSciNet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Hannu Tapani Tolsa** (7. joulukuuta 1926 Virolahti – 4. joulukuuta 2018 Virolahti) oli suomalainen maastohiihtäjä. Hän oli varamiehenä Lahden maailmanmestaruuskilpailuissa 1958 ja Squaw Valleyn talviolympialaisissa 1960.

Tolsa edusti Virolahden Sampoa. Hän voitti Suomen-mestaruuden 15 kilometrillä vuonna 1957 ja saavutti SM-hopeaa viestissä vuonna 1955. Hän voitti 15 kilometriä Puijolla ja Norjan Trondheimissa vuonna 1957 sekä Sveitsin Le Brassus'ssa vuonna 1962. Kakkossijoja hän saavutti Puolan Zakopanessa vuonna 1956, Norjan Holmenkollenilla vuonna 1957 ja Ounasvaaralla vuonna 1959. Kaukalovassa Tolsa tuli neljänneksi 15 km hiihdossa vuonna 1961.

Tolsa kuului Virolahden urheilulautakuntaan, Sammon hiihtojaostoon ja Virolahden kirkkovaltuustoon. Tolsa oli ammatiltaan maanviljelijä ja hänen kotikuntansa oli Virolahti.

Tolsan tytär Riitta Tolsa (s. 1970) voitti keihäänheiton joukkuekilpailun Suomen-mestaruuden 20-vuotiaiden sarjassa vuonna 1989.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus, Hannu Tapani Tolsa, Kymen Sanomat, 2018, No 340, sivu 23, julkaistu 16.12.2018
2. 1 2 3  Urheilumme kasvot Osa 1, Tolsa, Hannu Tapani, sivu 677. Vastaavat toimittajat Risto Rantala, Markku Siukonen, Seppo Tukiainen, Oy Scandia Kirjat Ab, Keuruu 1979
3. 1 2 3 4 5  Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 340. Graface, 2001. ISBN 951-98673-1-7.
4. 1 2  Arponen, Antti O.; Hannus, Matti; Honkavaara, Aarne; Leinonen, Kimmo; Mäki-Kuutti, Tarmo; Raatikainen, Voitto; & Raevuori, Antero: *Talviurheilun tähdet*, s. 117. WSOY, 1986. ISBN 951-0-13095-8.
**Ab Faner Oy** oli vuosina 1916–1973 toiminut suomalainen puunjalostusalan yritys, jolla oli vaneritehtaat Lohjalla ja Punkasalmella. Yhtiö siirtyi 1965 Metsäliiton Teollisuus Oy:n omistukseen ja fuusioitiin siihen vuonna 1973.

Lounais-Suomesta toimitettiin 1900-luvun alussa koivutukkeja Tallinnassa sijainneelle vaneritehtaalle teelaatikoiden valmistamista varten. Ensimmäisen maailmansodan puhkeaminen 1914 vaikeutti meriliikennettä Suomenlahdella ja niinpä Tallinnassa toiminut *Aktiengesellschaft A.M. Lutherin* omistama *Temintaipaleen Puunjalostusliike Oy* ryhtyi rakentamaan vaneritehdasta Lohjalle. Vuonna 1916 valmistuneen tehtaan tuotantoa ryhtyi hoitamaan *Ab Faner Oy*, jonka perustajiin kuuluivat *Aktiengesellschaft A.M. Luther* ja englantilainen *Venesta Ltd*.

Lohjan vaneritehdasta laajennettiin 1920- ja 1930-luvuilla niin, että se oli vuonna 1939 Lohjan suurin työnantaja, joka tuotti vaneria yli 20 000 kuutiometriä vuodessa. Toisen maailmansodan aikana Ab Faner Oy siirtyi yksinomaan englantilaisen Venesta Ltd:n omistukseen.

Sotavuosien jälkeen Lohjan vaneritehdasta laajennettiin 1950-luvulla ja vuonna 1964 yhtiölle valmistui toinen vaneritehdas Punkasalmelle. Vanerikoivun hankintaongelmat johtivat kuitenkin siihen, että Venesta Ltd myi Ab Faner Oy:n Metsäliiton Teollisuus Oy:lle loppuvuodesta 1965.

Vuonna 1969 Lohjalle valmistui lastulevytehdas, joka käytti raaka-aineenaan vaneritehtaan tuottamaa jätepuuta. Vuonna 1973 Ab Faner Oy fuusioitiin Metsäliiton Teollisuus Oy:hyn ja yhtiön tehtaista muodostettiin kaksi yksikköä : Lohjan tehtaat ja Punkasalmen tehtaat. Molemmat tehtaat ovat edelleen vuonna 2013 toiminnassa (*Metsä Wood, Lohjan Kerto-tehdas*, *Metsä Wood, Punkaharjun vaneritehdas*).

Lähteet
-------

* Elinkeinoelämän Keskusarkisto : Ab Faner Oy (Arkistoitu – Internet Archive)
* Pörssitieto G. Kock : Lisätietoja yhtiöistä T-Ö : Temintaipaleen Puunjalostusliike Oy

Aiheesta muualla
----------------

* Ab Faner Oy Pörssitiedon netissä
* Lutherin vaneriteollisuudesta Suomessa, Estofennia 6.11.2020
**Fanga** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Yélimanén piirissä Malissa. Se sijaitsee 25 kilometriä Yélimanésta kaakkoon. Kunnassa on 7 900 ja kylässä 4 400 asukasta (vuonna 2009).

Fangan kunnan pinta-ala on 380,3 neliökilometriä. Se rajoittuu lounaassa Yélimanén piirin Soumpoun, luoteessa Guidimen, koillisessa Kirané Kaniagan ja kaakossa Nioron piirin Sandarén kuntiin. Maisemaa leimaa Yélimanén ylänkö laaksoineen. Kunnan läpi virtaa Kolimbinén sivujoki Térékolé.

Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 450–550 millimetriä. Luonnonvarainen kasvillisuus on pensassavannia.

Kuntaan kuuluu neljä kylää. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja.

Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Asukkaiden pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, maissi, maapähkinä, lehmänpapu ja vihannekset. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Fangassa pidetään viikoittaiset markkinat.

Palveluihin kuuluu kolme alakoulua, yläkoulu, viisi koraanikoulua ja terveyskeskus. Vesihuolto kattaa 76 prosenttia tarpeesta.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *Instat*. Viitattu 22.5.2021.
2. 1 2 3 4 5 6  Programme de développement économique, social et culturel (2018–2022) de la commune rurale de Fanga *Agence de développement régional de Kayes*.  2018.  Arkistoitu 22.5.2021. Viitattu 22.5.2021.
3. ↑  Région de Kayes: Carte de référence *Reliefweb*. Viitattu 22.5.2021.
4. ↑  Situation des points d’eau modernes au Mali: Région de Kayes *Atlas des points d’eau modernes du Mali*.  2016. Viitattu 22.5.2021.
**BMW E87** on BMW 1-sarjan ensimmäisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2004–2013. Se korvasi mallistossa 3-sarjan (E46) hatchback-korisen Compact-mallin. E87:n korvasi F20, jonka coupé- ja cabriolet-korimallit tunnetaan 2-sarjana (F22).

BMW 1-sarja (E87) 2004–2013
---------------------------

BMW E87 esiteltiin kesällä 2004 BMW-malliston edullisimmaksi malliksi. Noin 60 prosenttia auton osista on yhteisiä 3-sarjan (E90) kanssa. Samalle pohjalevylle perustuu myös crossover-malli X1 (E84). Ensimmäisenä esitelty korimalli oli viisiovinen hatchback. Sen rinnalle tuli kesällä 2007 kolmiovinen, ja saman vuoden syksyllä Frankfurtin autonäyttelyssä esiteltiin 1-sarjan kaksiovinen coupé. Viimeisenä esiteltiin kangaskattoinen avomalli.

Vuoden 2004 Euro NCAP -kolaritestistä BMW E87 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.

Vuonna 2007 1-sarja koki kevyen kasvojenkohotuksen, jossa se sai muun muassa uudet puskurit sekä muita pienempiä ulkonäöllisiä uudistuksia. Myös moottoreita kehitettiin polttoainetaloudellisemmiksi.

Mallistoa alettiin korvata vähitellen uudella F20-mallilla. Viisiovisen hatchbackin valmistus päättyi vuonna 2011, kolmiovisen 2012 ja coupén sekä cabrioletin kesällä 2013.

* Facelift-mallin kolmiovinen BMW 118i.Facelift-mallin kolmiovinen BMW 118i.
* BMW 1-sarjan Coupé-malli.BMW 1-sarjan Coupé-malli.
* Avomallinen BMW 120i.Avomallinen BMW 120i.
* Facelift-mallin viisiovinen BMW 120d.Facelift-mallin viisiovinen BMW 120d.

BMW 1M
------

BMW 1M Coupé
Urheilumalli BMW 1M Coupé julkistettiin vuoden 2010 lopulla. Autossa oli moottorina kaksoisturboahdettu 3,0-litrainen rivikuutonen, jonka teho on 340 hevosvoimaa. Valmistajan nimikäytännöstä poiketen mallinimessä M-kirjain tulee vasta numeron jälkeen, sillä näin haluttiin välttää sekaannus aiempaan BMW M1 -malliin.

Lähteet
-------

1. ↑  BMW (Internet Archive) *BusinessWeek*.  9.6.2003.  Arkistoitu 14.11.2007. Viitattu 6.1.2017. (englanniksi)
2. 1 2  BMW 1 Series (2004–2011) review *RAC*. Viitattu 6.1.2017. (englanniksi)
3. ↑  BMW 1-sarja 2004 Euro NCAP. Viitattu 6.1.2017. (englanniksi)
4. ↑  BMW 1M Coupe *Car Dealer Magazine*.  11.12.2010. Viitattu 7.1.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **BMW 1-sarja (E87)** Wikimedia Commonsissa
**Manuel Pavía y Rodríguez de Alburquerque** (2. elokuuta 1827 Cádiz – 4. tammikuuta 1895 Madrid) oli espanjalainen kenraali, joka kukisti sotilasvallankaappauksella Espanjan ensimmäisen tasavallan tammikuussa 1874.

Pavía kuului vuodesta 1865 kenraali Juan Primin esikuntaan ja tuki Primin johtamaa epäonnistunutta sotilaskapinaa vuonna 1866 sekä maanpaosta käsin vuoden 1868 vallankumousta. Tasavallan perustamisen jälkeen vuonna 1873 Pavía kukisti separatistisen kapinoinnin eteläisessä Espanjassa ja palautti siten keskushallinnon vallan. Hän toimi tuon vuoden aikana kolmesti Madridin kenraalikapteenina. Pavía tuki tasavallan viimeistä presidenttiä Emilio Castelaria, jolla oli muita tasavaltalaisia suurempi luottamus armeijan piirissä. Kun parlamentti eli cortes antoi 2. tammikuuta 1874 Castelarille epäluottamuslauseen pakottaen tämän eroamaan, Pavía pelkäsi radikaalimpien tasavaltalaisten palaavan valtaan, mistä olisi haittaa maan yhtenäisyydelle ja armeijalle. Niinpä hän määräsi joukkonsa hajottamaan parlamentin väkisin 3. tammikuuta ja luovutti sen jälkeen vallan kenraali Francisco Serranolle, joka muodosti uuden hallituksen. Tämä tosiasiassa merkitsi tasavallan päättymistä. Lopullisesti tasavalta tuli tiensä päähän, kun Bourbon-sukuinen kuningas Alfonso XII palautettiin valtaistuimelle saman vuoden joulukuussa.

Pavía valittiin itse cortesin jäseneksi vuonna 1876. Hän oli vuosina 1880–1881 Katalonian ja 1885–1886 Uuden Kastilian kenraalikapteenina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Manuel Pavía y Rodríguez de Alburquerque (Spanish general) (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 23.10.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Hannu Juhani Vehviläinen** (s. 30. lokakuuta 1945 Suonenjoki) on suomalainen eläköitynyt metsänhoitaja, maatalous- ja metsätieteiden kandidaatti, virkamies ja metsätalousjohtaja, joka on saanut metsäneuvoksen arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Vehviläisen vanhemmat olivat kauppias Taavetti Vehviläinen ja Martta Miettinen. Hänen puolisonsa vuodesta 1972 on osastonhoitaja Merja Riitta Johanna Tuovinen. Vehviläinen tuli ylioppilaaksi Suonenjoen yhteislyseosta 1964 ja valmistui Helsingin yliopistosta metsänhoitajaksi 1971 ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1972. Hän oli harjoittelija Pohjois-Savon metsänhoitolautakunnassa 1965–1967 ja Kymi Oy:ssä 1965–1966, Metsäntutkimuslaitoksen metsäekonomian osaston tutkija 1968–1973, maa- ja metsätalousministeriön metsäosaston esittelijä 1973–1976 ja taloussihteeri 1976–1980, luonnonvarainneuvoston pääsihteeri 1980–1981, maa- ja metsätalousministeriön yleisen osaston taloustoimiston päällikkö 1981–1985 ja metsäosaston apulaisosastopäällikkö 1985–1991 sekä Etelä-Savon metsälautakunnan, vuodesta 1996 Etelä-Savon metsäkeskus, johtaja Mikkelissä 1991–2009. Hänellä oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen Vehviläinen sai 2009.

Julkaisuja
----------

* *Stumpage and contract prices of pulpwood in Norway, Sweden and Finland in the felling seasons 1958/59–1968/69 and 1969/70*, Helsinki: Metsäntutkimuslaitos, 1969. Sarja: Folia forestalia, 68 (44 s.) Lauri Heikinheimon ja Seppo Paanasen kanssa
* *Metsätyömiesten moottorisahakustannukset 1969–1970*, Helsinki: Metsäntutkimuslaitos, 1971. Sarja: Folia forestalia, 106 (31 s.)
* *Palkkaus ja työolot metsäkonetöissä syksyllä 1971*, Helsinki: Metsäntutkimuslaitos, 1972. Sarja: Folia forestalia, 153 (83 s.)

Lähteet
-------

1. 1 2  Henttinen, Annastiina: Metsäneuvos Hannu Vehviläinen (1945–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 9.5.2023.
**BMW F20** on BMW 1-sarjan toisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2011–2019. Se korvasi edeltäneen E87-mallin ja seuraajaksi tuli F40. F20:n coupé- ja cabriolet-korimallit tunnetaan omana 2-sarjanaan (F22).

BMW 1-sarja (F20) 2011–2019
---------------------------

Toisen sukupolven 1-sarjalainen esiteltiin syyskuussa 2011 Frankfurtin autonäyttelyssä viisiovisena hatchbackina. Malli kasvoi kokoa akseliväliltään, leveydeltään ja kokonaispituudeltaan. Kolmiovinen korimalli esiteltiin keväällä 2012.

Vuoden 2012 Euro NCAP -kolaritestistä BMW F20 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.

Facelift-mallin BMW 118i.
Geneven autonäyttelyssä keväällä 2015 esiteltiin kevyen kasvojenkohotuksen kokenut malli, johon oli tehty muutoksia perän ja keulan alueella.

BMW M135i ja M140i
------------------

Kolmiovinen BMW M135i.
Ensimmäisenä esitelty 1-sarjan M-urheilumalli oli M135i, jossa on 3,0-litrainen (322 hv) kuusisylinterinen moottori. Vuonna 2016 esiteltiin myös suorituskykyisempi M140i, jonka moottorissa tehoa on 335 hevosvoimaa. Molemmat M-mallit sai halutessaan xDrive-nelivedolla varustettuna.

Lähteet
-------

1. ↑  BMW at the 64. International Frankfurt Motor Show (IAA 2011)  2.9.2011. BMW AG. Viitattu 7.1.2017. (englanniksi)
2. ↑  Uusi BMW:n 1-sarja *Tekniikan Maailma*.  6.6.2011. Viitattu 7.1.2017.
3. ↑  BMW at the 21st Auto Mobil International Leipzig 2012  21.5.2012. BMW AG. Viitattu 7.1.2017. (englanniksi)
4. ↑  BMW 1-sarja 2012 Euro NCAP. Viitattu 8.1.2017. (englanniksi)
5. ↑  BMW at the 85th Geneva International Motor Show 2015  16.2.2015. BMW AG. Viitattu 7.1.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **BMW 1-sarja (F20)** Wikimedia Commonsissa