recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Brodick** (gaeliksi *Breadhaig*) on Skotlannissa sijaitsevan Arranin saaren keskuskylä. Kylä sijaitsee saaren korkeimman vuoren Goat Fellin lähettyvillä Brodick Bayssa. Siellä on lauttasatama, jonka kautta useimmat Arraniin saapuvat matkailijat kulkevat.

Kylän väkiluku oli 1020 vuonna 2011. Turismi on kylälle tärkeä elinkeino, ja matkailijoiden runsaan määrän vuoksi monet asukkaat harjoittavat omaa matkailuun liittyvää liiketoimintaa esimerkiksi pitämällä kauppoja ja majoituspalveluita. Kylästä löytyvät myös kiinalainen ja italialainen ravintola.*lähde?*

Lähettyvillä sijaitsee Brodickin linna. Sen nykyinen päärakennus on vuodelta 1844, mutta paikka on ollut satojen vuosien ajan tärkeä Firth of Clyden puolustukselle strategisen sijaintinsa takia. Se oli pitkään Hamiltonin herttuoiden kotilinna.

Lähteet
-------

1. 1 2  Brodick *Citypopulation*. Viitattu 8.9.2019.
2. ↑  Brodick *Visit Scotland*. Viitattu 8.9.2019.
3. ↑  Brodick Castle *National Trust Scotland*. Viitattu 8.9.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Brodick** Wikimedia Commonsissa
**Kenna** (syntyjään Kenna Zemedkum) on etiopialaissyntyinen yhdysvaltalainen muusikko.

Virginiaan muuttanut (ja myöhemmin Cincinnatissa varttunut) siirtolaisperheen vanhin poika Kenna kiinnostui musiikista saatuaan kopion U2:n The Joshua Tree -albumista. Pian Kenna hankki Beatlesin, Stevie Wonderin, The Curen ja The Carsin levyjä, ja nämä toimivat vaikutteina Kennan musiikissa nykyään. Kenna sai pientä suosiota julkaistuaan ensimmäisen singlensä "Hell Bent", ja alkoi saada faneja underground-piireistä, jotka odottivat innolla debyyttialbumia *New Sacred Cow*. Monen viivästyksen ja levy-yhtiön vaihdon jälkeen Columbia Records lopulta julkaisi levyn vuonna 2003. Levyn julkaisua seurasi Pohjois-Amerikan kiertueen yhdessä Dave Gahanin kanssa.

Kennan yhdessä Chad Hugon kanssa tuottamaa levyä on vaikea lokeroida mihinkään genreen ja se sisältää elementtejä electronicasta, syntikkapopista, post rockista ja house-musiikista. Levyltä julkaistiin kaksi singleä, "Sunday After You" ja "Freetime".

Kennan toinen albumi *Make Sure They See My Face* (alkuperäiseltä nimeltään *Face*), joka on myös Hugon kanssa tuotettu, on julkaistu vuonna 2007. Levyltä löytyvä kappale "Face The Gun" julkaistiin levyä odottavien fanien tyydyttämiseksi. Kenna julkaisi uuden, "Better Wise Up" -nimisen kappaleen MySpace-sivuillaan juuri Super Bowlin kynnyksellä.

Kenna oli yksi esiintyjistä Live Earth -jättikonserteissa.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Gama Bomb** on irlantilainen thrash metal -yhtye.

Historia
--------

### Alkuvuodet (2002-2005)

Gama Bomb perustettiin vuonna 2002. Heistä pidettiin varsinkin heidän kotimaassaan Irlannissa, missä he keikkailivat säännöllisesti ja äänittivät itsenäisesti demoja. Yhtye julkaisi ensimmäisen demonsa "The Survival Optionin" vuonna 2002. Keikkailemisen seurauksena vuonna 2003 julkaistiin single "The Fatal Mission". Kiertueella päämies Philly Byrne pukeutui kokiksi, papiksi, merirosvoksi ja hulluksi tiedemieheksi ja heidän keikkojensa yhteydessä soitettiin myös thrash metal -versiota Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat-TV-sarjan tunnuskappaleesta.

### Survival of the Fastest (2005-2007)

Gama Bomb julkaisi ensimmäisen kokopitkän albuminsa vuonna 2005. Sen nimeksi tuli "Survival of the Fastest" ja se julkaistiin eurooppalaisen levy-yhtiön Witches Brewin kautta. Albumia oli kuitenkin levitetty aiemmin itsenäisesti "rajoitettuna painoksena". 2006-vuoden versio albumista sisältää kappaleet "M.A.D" ja "The Survival Option", jotka aiemmin julkaistiin "The Fatal Mission" -singlellä.

### Zombi Brew EP (2007-2008)

Vuonna 2007 Gama Bomb julkaisi Zombi Brew-EP:n. EP sisälsi uusia kappaleita "Zombi Brew", "Frightmare on Hell St" sekä cover-kappaleen "Maniac", joka oli alun perin punk-bändi The Dangerfieldsin kappale. EP julkaistiin 7" vinyylinä ja siitä julkaistiin vain 200 kopiota.

### Citizen Brain (2008)

Vuonna 2008 Gama Bomb julkaisi Citizen Brain -albumin, jonka vastaanotto on ollut hyvä.

### Tales From the Grave in Space (2009)

Gama Bomb julkaisi Tales From the Grave in Space -albumin ilmaiseksi internetissä. Albumista on kaksi versiota. Toisessa on mukana Half Cut-EP ja toisessa versiossa ei. Versiossa, joka ei sisällä EP:tä on tarra "low price version" eli "halpa versio".

Kappaleiden aiheet
------------------

Gama Bombin sanoitusten aiheina ovat erilaiset roska- ja kauhuelokuvat, tietokonepelit, piirretyt, zombiet, sci-fi ja myös yhteiskunnalliset ongelmat kuten rasismi ja ilmastonmuutos.

Jäsenet
-------

* Philly Byrne – laulu
* John Roche – kitara
* Domo Dixon – kitara
* Joe McGuigan – bassokitara
* Paul Caffrey – rummut

Diskografia
-----------

**Studioalbumit**

* *Survival of the Fastest*  (2006, Witches Brew)
* *Citizen Brain*  (2008, Earache Records)
* *Tales from the Grave in Space*  (2009, Earache Records)
* *The Terror Tapes*  (2013, AFM Records)
* *Untouchable Glory*  (2015, AFM)

**EP:t**

* *Zombi Brew*  (2007, Black Sister -split, 7")
* *Half Cut*  (2010)

**Split-albumit**

* *Zombi Brew / Unholy Driver*  (2007)

**Singlet**

* *The Survival Option*  (2002)
* *The Fatal Mission*  (2004)
* *Terrorscope*  (2013)

Lähteet
-------

1. ↑  Gama Bomb Releasing New Album for Free *Metalunderground.com*. Viitattu 4.8. 2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Myspace
* Gama Bomb Blah-blogi
Hapoelin tunnus, jossa on kuvattuna nyrkkeilijä sekä sirppi ja vasara.
**Hapoel** (hepr. ‏הפועל‎ ’työläinen’) on Israelissa toimiva urheilujärjestö. Se perustettiin työläisurheilujärjestöksi vuonna 1926 osana Israelin ammattiliittojen keskusjärjestöä Histadrutia. Ensimmäinen Hapoel-seura oli aloittanut toimintansa kaksi vuotta aikaisemmin Haifan kaupungissa paikallisten työläisten jalkapalloseurana.

Palestiinan brittiläisen mandaatin aikana Hapoel toimi erillään toisesta urheilujärjestöstä Maccabista molempien järjestäessä omaa kilpailutoimintaansa. Israelin valtion perustamisen jälkeen vuonna 1951 ne avasivat kilpailunsa myös toisen järjestön urheilijoille.

Hapoel oli jäsenenä ennen toista maailmansotaa toimineessa Sosialistisessa urheiluinternationaalissa ja teki sen kautta yhteistyötä muiden työläisurheilujärjestöjen kanssa. Hapoelin urheilijat osallistuivat muun muassa vuoden 1937 työläisolympialaisiin. Nykyään Hapoel on Kansainvälisen työläisurheiluliiton (CSIT) jäsen.

Tunnettuja Hapoel-seuroja
-------------------------

* Hapoel Haifa FC
* Hapoel Jerusalem BC
* Hapoel Petah Tikva
* Hapoel Tel Aviv FC

Lähteet
-------

* Hapoel Sports Foundationin kotisivut
**Gambela** (amharaksi ጋምቤላ; joskus **Gambella**) on Etiopian Gambelan osavaltion pääkaupunki. Kaupunki on saanut alkunsa brittiläisenä kauppa-asemana 1900-luvun alussa. Sen asukasluku oli vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan 39 022.

Maantiede
---------

Barojokea kaupungin vieressä.
Gambela on Etiopian Gambelan osavaltion pääkaupunki Barojoen varrella. Baro virtaa Etelä-Sudanin vastaiselle rajallem jossa se yhtyy Sobatjokeen.

Historia
--------

Nykyinen Gambela sai alkunsa ulkovaltojen kauppa-asemana. Yhdistyneen kuningaskunnan ja Etiopian välillä solmittiin vuonna 1902 sopimus, jonka yksi kohta mainitsi kauppa-aseman perustamisen Barojoelle. Alkuperäinen sijaitsi Itangissa, mutta se siirrettiin vuonna 1904 nykyiseen Gambelaan. Nimensä Gambela sai paikallisen satavuotiaaksi sanotun anuak-päällikön nimestä. Paikalla muutti esimerkiksi kreikkalaisia, syyrialaisia, sudanilaisia ja intialaisia kauppiaita ja muita asukkaita. Kreikkalaisten kauppiaiden mainittiin hallinneen kahvikauppaa. Aikanaan alueelta oli vilkas vesiliikenne jokia pitkin kohti Khartumia Sudanissa.

Etiopian keskushallinnon ote paikallisista heimoista oli löyhä. Valtaa alkoi keskittää vasta keisari Haile Selassie 1930-luvun alussa. Samalla vuosikymmenellä Italia miehitti Etiopian toisessa Italian–Etiopian sodassa. Aluksi Gambelaan oli sijoitettu brittien alaisia sudanilaisia joukkoja, mutta viimeiset britit lähtivät lokakuussa 1936. Britit palasivat heidän vallatessaan kaupungin toisen maailmansodan aikana vuonna 1941. Gambelan kauppa Sudaniin päättyi käytännössä maailmansodan jälkeen vuonna 1947, kun Etiopia alkoi vaatia paikallisilta kauppiailta Etiopian passeja. Lopullisesti brittienklaavi luovutettiin Etiopialle vuonna 1956.

Etiopian Derg-hallinto menetti kaupungin EPRDF:n joukoille vuonna 1991.

Väestö
------

Gambelan kaupungin ja piirikunnan (*woreda*) asukasluku oli Etiopian vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan 39 022. Vuoden 2001 vastaava lukema oli noin 22 500 ja vuonna 1984 4 500. Seudun alkuperäisasukkaita ovat anuakit.

Lähteet
-------

1. ↑  David H. Shinn ja Thomas P. Ofcansky: *Historical dictionary of Ethiopia*, s. 182-183. Scarecrow Press, 2013. ISBN 978-0-8108-7457-2. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Bernhard Lindahl: Gama - Garumuda (pdf) *Local History of Ethiopia*. The Nordic Africa Institute. Viitattu 10.11.2021. (englanniksi)
3. ↑  Population and Housing Census 2007 – Gambela Statistical (pdf) (s. 1) Central Statistics Agency. Viitattu 10.11.2021. (englanniksi)
**Richard Berry** (1935 Extension, Louisiana – 1997 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen laulaja, muusikko, pianisti, sovittaja ja lauluntekijä.

Berry muutti perheineen Louisianasta Los Angelesiin jo yksivuotiaana. Hän myös asui Los Angelesissa koko loppuikänsä. Berry sai jo lapsena vakavan lonkkavamman, ilmeisesti polion seurauksena. Hänen ensimmäinen instrumenttinsa oli ukulele, jonka hän oppi raajarikkoisille tarkoitetulla leirillä. Berry tunnetaan parhaiten hänen säveltämästään ja vuonna 1957 levyttämästään "Louie, Louie" -kappaleesta. Kappaletta on pidetty kaikkien aikojen eniten levytettynä rock-kappaleena. Berry oli muusikkourallaan jäsenenä useissa eri doo-wop-lauluyhtyeissä kuten *the Flairs* ja *the Robins.* Jo 1950-luvulla hän teki yhteistyötä lauluntekijäkaksikko Jerry Leiberin ja Mike Stollerin kanssa. Hän myös levytti uransa varhaisvaiheessa olleen Etta Jamesin kanssa. Frank Zappa on sanonut Richard Berryn olleen yksi hänen innoittajistaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Obituary: Richard Berry *The Independent*. Viitattu 28.9.2018. (englanniksi)
2. 1 2  Richard Berry Obituary *reverbcentral.com*. Viitattu 28.9.2018.
3. 1 2  Richard Berry, the man who wrote LOUIE LOUIE *louielouie.net*.  1.10.2011.  Arkistoitu 1.10.2011. Viitattu 28.9.2018.
4. ↑  Garage-rock anthem "Louie Louie" turns 50 *The Seattle Times*.  1.4.2007. Viitattu 28.9.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Richard Berryn levytetty tuotanto (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Heikki Jalmari Koivula** (24. marraskuuta 1887 Punkalaidun – 5. heinäkuuta 1947) oli suomalainen toimittaja, kanslianeuvos ja valtioneuvoston kirjapainon ja julkaisuvaraston johtaja.

Heikki Koivulan vanhemmat olivat torppari Juho Koivula ja Ida Karoliina Heikintytär. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 Tampereen reaalilyseosta ja opiskeli sitten jonkin aikaa Helsingin yliopistossa. 

Koivula oli aluksi Tampereen Sanomat-lehden avustajana ja sitten useita vuosia Keski-Suomi-lehden toimitussihteerinä Jyväskylässä. Hän oli Tampereen Sanomain toimitussihteerinä 1914–1918 ja sen jälkeen Itä-Suomen uutistoimiston palkallisasiamiehenä Tampereella. Koivula oli sitten lyhyen ajan Satakunnan Lehden toimitussihteerinä Porissa kunnes hän tuli vuonna 1920 Suomen Tietotoimiston palvelukseen Helsinkiin. Hän oli pääasiassa eduskuntaselostajana, kokousselostajana ja haastattelijana ja lisäksi tämän toimen ohella vuodesta 1923 eduskunnassa virkaatekevänä yleistulkkina ja vuodesta 1928 vakinaisena yleistulkkina. Koivula oli eduskunnan painatustöiden kanslian apulaispäällikkönä 1924–1934 ja vuodesta 1934 valtioneuvoston julkaisuvaraston johtajana. 

Koivula oli alkuaan mukana nuorisoseuratyössä ja nuorsuomalaisen puolueen toiminnassa. Jyväskylässä asuessaan hän toimi raatimiehenä ja Helsingissä asuessaan hän oli keskeisesti mukana Henkisen Työn Yhtymän ja Täyskiellottoman kansanraittiuden edistämisliiton työssä. Hän oli Nuorsuomalaisen Sanomalehtimiesyhdistyksen jäsenenä yhdistyksen perustamisesta saakka ja oli yhdistyksen johtokunnan jäsenenä vuodesta 1927. Suomen Sanomalehtimiesten Liiton hallituksen jäsenenä ja sihteerinä Koivula oli liiton perustamisesta 1921 lähtien. Hän oli avaamassa yhteyksiä kansainväliseen F. I. J. -lehtimiesjärjestöön. Koivula sai kanslianeuvoksen arvon vuonna 1946.

Julkaisuja
----------

* *Suomen sanomalehtimiesten liitto 1921-1931*. Suomen sanomalehtimiesten liitto; Helsinki 1931, ruotsiksi nimellä *Finlands journalistförbund 1921-1931*. Finlands journalistförbund, Helsingfors 1931, ranskaksi nimellä *L'Union des journalistes de Finlande 1921-1931*. Helsinki 1931

Toimitustöitä
-------------

* *Suomen sanomalehtimiehet: henkilötietoja Suomessa nykyään toimivista aktiivisista sanomalehtimiehistä*. Helsinki 1925
* *Suomen liikemiehiä - Affärsmän i Finland 1930. 1, A-L*; toim. Heikki Koivula, Ragnar Ölander, Toivo A. Heimonen. Suomen kauppa ja teollisuus, Helsinki 1930
* *Suomen sanomalehdistön matrikkeli - Matrikel över Finlands tidningspress*; toim. Heikki Koivula ja Voldemar Sundman. Suomen sanomalehtimiesten liitto, Helsinki 1937

Suomennoksia
------------

* Torsten Lindberg : *Suinulan murhenäytelmä*. Tekijä, Tampere 1921 (alkuteos *Suinula tragedin*)

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1907, matrikkelinumero 31086 (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3 4  50-vuotias. Johtaja Heikki Koivula, Helsingin Sanomat, 24.11.1937, nro 318, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2 3 4  Kanslirådet Heikki Koivula död, Hufvudstadsbladet, 06.07.1947, nro 177, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Heikki Karvinen** (s. 18. tammikuuta 1947 Lappeenranta) on suomalainen jääkiekkovalmentaja, joka on tehnyt elämäntyönsä Tanskan jääkiekon parissa.

Karvinen sai jääkiekko-oppinsa Kimpisen kentällä ja Lappeenrannan Pallon riveissä. Hän muutti 18-vuotiaana Ruotsiin, jossa hän edusti malmöläistä Panternia. Äitinsä mentyä naimisiin tanskalaisen miehen kanssa Karvinen päätyi Tanskaan, jossa hänen seurajoukkueitaan olivat Rødovre, Gladsaxe ja Hvidovre. Hän oli voittamassa Rødovren kanssa sen ensimmäistä Tanskan-mestaruutta kaudella 1977–1978.

1970- ja 1980-lukujen vaihteessa päättyneen pelaajauransa jälkeen Karvinen on työskennellyt valmentajana Rødovren ja Tanskan jääkiekkoliiton palveluksessa. Hän on ollut Rødovren miesten liigajoukkueen apuvalmentaja, mutta keskittynyt pääasiassa juniorivalmennukseen, jossa hän on saavuttanut kaikkiaan 28 Tanskan-mestaruutta. Muun muassa tanskalaiset NHL-pelaajat Jannik Hansen, Lars Eller ja Mikkel Bødker ovat hänen valmentamiaan. Karvinen on tunnettu erityisesti yksilöharjoittelun kehittäjänä. Hän sai vuonna 2016 Tanskan jääkiekkoliiton Helle-palkinnon pitkäaikaisesta työstään Tanskan jääkiekon hyväksi. Saavutustensa perusteella häntä on kutsuttu Tanskassa "Herra Jääkiekoksi".

Karvisen vaimo on tanskalainen. Heidän lapsensa Jannik ja Michelle Karvinen ovat maajoukkuejääkiekkoilijoita – poika edustaa Tanskaa ja tytär Suomea.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Kemppainen, Heikki: Heikki Karvisen uskomaton tarina: Lappeenrannasta Tanskan jääkiekon suurmieheksi *Lappeenrannan Uutiset*.  7.1.2017. Etelä-Suomen Media. Viitattu 8.1.2017.
2. 1 2 3 4 5 6 7  Søvsø, Michael: Helle-Prisen til Heikki Karvinen  12.2.2016. Danmarks Ishockey Union. Viitattu 8.1.2017. (tanskaksi)
3. 1 2 3 4 5  Markkula, Jyri: Heikki Karvinen on Tanskan Herra Jääkiekko *Sisuradio*.  12.4.2015. Sveriges Radio. Viitattu 8.1.2017.
4. 1 2  Heikki Karvinen *Elite Prospects*. Viitattu 8.1.2017. (englanniksi)
5. 1 2 3  Jalonen, Pekka: Maailman paras *Iltalehti.fi*.  4.1.2007. Alma Media Suomi. Viitattu 8.1.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Heikki Karvinen *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
**Heimo Juhani Aho** (s. 9. huhtikuuta 1949 Tampere) on suomalainen eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Aho syntyi ylikonduktööri Kaarlo Ahon ja Kyllikki Suokannon perheeseen ja avioitui 1970 diplomiekonomi Eija Anneli Korhosen kanssa. Hän tuli ylioppilaaksi Kalevan yhteiskoulusta 1968 ja valmistui diplomiekonomiksi Svenska handelshögskolanista 1973. Aho oli 
Kansallis-Osake-Pankin harjoittelija 1971 ja 1972, Helsingin kaupungin vesilaitoksen laskutuspäällikkö 1973–1974, Oy Suomen Bofors Ab:n talousjohtajan assistentti 1974–1978, PSO-Musiikki Oy:n talouspäällikkö 1978–1979 ja toimitusjohtaja 1980–1982 sekä SKS Suomalainen Kone Oy:n, vuodesta 1990 SKS-yhtiöt Oy, vuodesta 1998 SKS-tekniikka Oy ja vuodesta 2006 SKS Group Oy, talouspäällikkö 1982–1983, hallintojohtaja 1983–1990, toimitusjohtaja 1990–2005 ja sen jälkeen vielä yrityksen hallituksen puheenjohtaja. Aholla on ollut myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä, kuten Teknisen Kaupan liiton hallitus 1990–2001, jonka toisena varapuheenjohtajana hän toimi vuodesta 1996 ja puheenjohtajana 1999–2001 sekä Kaupan Keskusliiton hallitus, jonka varapuheenjohtaja hän oli 1999–2001 ja puheenjohtaja 2002–2003. Kauppaneuvoksen arvonimen Aho sai 2004 ja Jaakko Honko -mitalin 2019.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hoffman, Kai: Kauppaneuvos Heimo J. Aho (1949–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 24.7.2023.
2. ↑  Heimo Aho kaupan keskusliiton johtoon. *Helsingin Sanomat*, 28.11.2001. Viitattu 24.7.2023.
3. ↑  Jaakko Honko -mitali vuorineuvos, hallituksen puheenjohtaja Reijo Karhiselle. Liikesivistysrahasto, 13.6.2019. Viitattu 24.7.2023.
**Heimo Kalervo Kaitila** (14. elokuuta 1919 Laitila – 13. tammikuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen osuustoiminnallisten liikeyritysten johtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Kaitilan vanhemmat olivat maanviljelijä, herastuomari Johan Rikhard Kaitila ja Alina Amanda Seikola ja puoliso vuodesta 1946 Ellen Kyllikki Rantapere. Kaitila kävi Suomen Osuuskauppakoulun 1946, liikkeenhoitaja- ja myymäläintarkastajakurssin 1950 ja liikkeenjohdollisen jatkokoulutuksen 1971. Hän oli Kauppakunta Kalannin harjoittelija, myyjä ja myymälänhoitaja Uudessakaupungissa 1938–1945, Alkon palveluksessa Uudessakaupungissa, Naantalin Osuusliikkeen myyjä 1946, Toiminimi E. Rantapereen myyjä Laitilassa 1946–1948, Osuusliike Maapohjan myymäläntarkastaja Kyrössä Karinaisissa 1948–1949, Rauman Osuuskaupan myymäläntarkastaja 1949–1950, Osuuskunta Linnavuoren liikkeenhoitaja Siurossa 1951–1954, Nakkilan Osuuskaupan liikkeenhoitaja 1954–1956, Kiukaisten Osuuskaupan toimitusjohtaja 1957–1959 ja Satakunnan Osuuskaupan toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja Porissa 1959–1982. Kaitila oli myös maatilan omistaja Laitilassa vuodesta 1956 ja hänellä oli lukuisia liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Kaitila oli reservin vääpeli (1968). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1974.

Lähteet
-------

1. 1 2  Heimo Kaitila *Biografiasampo*. Viitattu 9.11.2022.
2. ↑  Ihmiset. Kuolleet. Toimitusjohtaja Heimo Kaitila. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  19.1.2000. Viitattu 9.11.2022.
**Newcastle Falcons** on rugby union -joukkue, joka vaikuttaa Newcastle upon Tynen kaupungissa Koillis-Englannissa. Se pelaa lajin pääsarjassa (Guinnes premiership). Falconsin kotistadion on Kingston Park, johon mahtuu kymmenentuhatta katsojaa.

Alkuperäisen urheiluseuran perustetivat vuonna 1877 joukko Durhamin koulun entisiä oppilaita. Sen nimi oli Gosforth Football Club. Vuonna 1990 nimeksi vaihtui Newcastle Gosforth; nykyinen nimi tuli käyttöön kaudella 1996/1997. Samalla peliasu vaihtui mustavalkoiseksi, sillä liikemies John Hall yritti koota kaupunkiin monilajista urheiluseuraa. Siihen kuuluivat tämän rugbyjoukkueen lisäksi jalkapallojoukkue Newcastle United, joka oli alun perin tehnyt mustavalkoiset peliasut tunnetuiksi, jääkiekkojoukkue, jonka nykyinen nimi on Newcastle Vipers, sekä koripallojoukkue Newcastle Eagles.

Falcons on voittanut EDF Energy Cupin eli National Cupin vuosina 1976, 1977, 2001 ja 2004.

Lähteet
-------

1. ↑  Newcastle Falcons (Arkistoitu – Internet Archive) Premiership Rugby

Aiheesta muualla
----------------

* Seuran kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
**General Electric LM2500** on GE Aviationin valmistama teollisuuden ja merenkulun käyttöön valmistettu kaasuturbiini, joka on muunnos yhtiön CF6-lentokonemoottorista.

Kaasuturbiinista valmistetaan kolmea varianttia:

* LM2500 tuottaa 22 600 shp ja moottorin teholuku on 37. Sähköntuotantokäytössä turbiiniin kytketyllä generaattorilla voidaan tuottaa 24 megawattia sähköä.
* Kehitetty kolmannen sukupolven LM2500+ tuottaa 40 500 shp ja moottorin teholuku on 39. Sähköntuotantokäytössä turbiiniin kytketyllä generaattorilla voidaan tuottaa 29 megawattia sähköä.
* Edelleen kehitetty neljännen sukupolven LM2500+G4 esiteltiin marraskuussa 2005. Moottori tuottaa 47 370 shp ja moottorin teholuku on 39,3.

Vuonna 2004 Yhdysvaltain ja ainakin 29 muulla laivastolla oli käytössään yli tuhat LM2500/LM2500+ moottoria. Muita käyttökohteita ovat muun muassa kantosiipialukset, ilmatyynyalukset ja nopeat lautat.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:General Electric LM2500
Överölmos
**Ölmos** on alue ja historiallinen kylä Kemiönsaaren kunnan Dragsfjärdissä. Ölmos on sittemmin jakautunut Ytterölmosin, Överölmosin ja Hammarsbodan kyliksi. Joissakin yhteyksissä Ölmos tarkoittaa myös Kemiön saaren sitä aluetta, jonka Dragsfjärden erottaa muusta saaresta.

Ölmosin ja Purunpään alueilla sijaitsee Ölmos–Purunpää Natura 2000 -suojelualue. Dragsfjärdenin länsipuolella sijaitsevat Purunpään lisäksi myös Söderlångvikin, Söderbyn, Söglön, Långnäsin ja Rövikin kylät. Alueella on isoja merenlahtia, kuten Ölmosfjärden, Purunpäänlahti ja Långviken. Hammarsbodan kylässä on suojeltu järvi Hammarsboda träsk.

Ölmosissa sijaitsee lomakylä Meripesä. Lisäksi alueella on laajoja hiekkarantoja, etenkin sen länsirannalla Långsidanissa. Alueen pohjoisosassa on julkinen uimaranta.

Lähteet
-------

1. ↑  Ölmos Finlandssvenska Bebyggelsenamn:  Svenska litteratursällskapet i Finland. Viitattu 7.4.2015. (ruotsiksi)
2. ↑  Ölmos-Purunpää Ympäristöhallinto. Viitattu 7.4.2015.
3. ↑  Kansalaisen karttapaikka Maanmittauslaitos. Viitattu 7.4.2015. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Ölmosin lomakylä Meripesä *meripesa.fi*.  Arkistoitu 18.4.2015. Viitattu 7.4.2015.
5. ↑  Simstränder Kemiönsaaren kunnat.  Arkistoitu 12.4.2015. Viitattu 7.4.2015. (ruotsiksi)
**Kaikki isäni hotellit** (*The Hotel New Hampshire*) on Tony Richardsonin käsikirjoittama ja ohjaama draamakomediaelokuva vuodelta 1984. Se perustuu John Irvingin samannimiseen romaaniin ja kertoo isän hotellibisnesten perässä Yhdysvaltojen Mainesta Itävallan Wieniin muuttavasta perheestä. Pääosia näyttelevät Beau Bridges, Lisa Banes, Nastassja Kinski, Jodie Foster, Rob Lowe ja Seth Green.

*Helsingin Sanomien* Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla 1991 sen olevan hämmentävä ja kysymyksiä herättävä, sillä käsikirjoittaja-ohjaaja Richardson on hänestä käsitellyt Irvingin hullua ja vakavaa, rönsyilevää ja monimerkityksellistä tarinaa arkailevasti. Näyttelijätyökään ei häntä vakuuta: "Beau Bridges on ajoittain hieman kalpea isänä, hotellikapitalisti Win Berrynä, eikä Lisa Banes saa riittävästi ’lihaa ja verta’ oikeamieliseen Mary Berryyn, Irvingin äitiyden ilmentymään. Nastassja Kinski näyttää pörröisen herttaiselta wieniläisten jaksojen Susie-karhuna." *Video-oppaassa* vuodelta 1994 Asko Alanen piti elokuvasovitusta mielikuvituksettomana yritelmänä, jonka kiinnostavin roolihahmo on täytetty koira. Hän antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä.

Lähteet
-------

1. ↑  Fränti, Mikael: Kaikki isäni hotellit on pikainen katsaus Irvingin rönsyilevään romaaniin.  *Helsingin Sanomat*, 8.8.1991. Digilehti (maksullinen).
2. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
Öllölänjärven itäinen lahti, Luutalahti, nähtymä Pörtsämön erämaakalmistosta.
**Öllölänjärvi** on kapea ja matala järvi Joensuun kaakkoisosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 2,4 neliökilometriä. Etäisyys Joensuun keskustasta on 57 kilometriä itäkaakkoon. Järven länsirannalla sijaitsee Öllölän kylä.

Maantiede
---------

Öllölänjärvi koostuu suurelta osin kahdesta etelä–pohjoissuuntaisesta lahdesta, joita erottaa Öllölänniemi. Läntisen lahden pituus on noin kolme kilometriä ja itäisen noin kaksi kilometriä. Lahtia yhdistää Öllölänniemen eteläpuolinen järvenosa, jonka kohdalla järven leveys on noin 1,3 kilometriä. Järven eteläisimmät osat ovat Pärehöylänlahti ja Leveälahti, joka sijaitsee muusta järvestä hieman erillään. Vain kuusi hehtaaria Öllölänjärvestä on vähintään viisi metriä syvä. Syvin kohta, 12 metriä, sijaitsee järven itäosassa.

Öllölänjärven saariluku on viisi. Saaret ovat pieniä ja niillä ei ole karttanimiä. Niiden yhteenlaskettu pinta-ala on 11 aaria. Öllölänjärven rannat ovat pääosin metsä- ja suomaata. Rannoilla on jonkin verran pientaloja ja peltotilkkuja. Järven eteläosaa jakavalla koukkumaisella niemimaalla levittäytyy Kitasiensuo.

Öllölänjärveen laskee Onnenvirta kaakosta Korpijärveltä (130,7 metriä mpy). Öllölänjärvi laskee luoteiskulmastaan Myllykoskea luoteeseen Alajärveen (129,7 metriä mpy).

Öllölänjärven vesitilavuus on 4 676 000 kuutiometriä.

Öllölänjärvi (01.023.1.001) kuuluu Vekarusjoen keskiosan alueeseen (01.023), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Jänisjoen vesistöalueella (01). Toinen jakovaihe on Loitimon alue (01.02). Öllölänjärvi on laajin Vekarusjoen keskiosan alueen kuudesta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Seuraavaksi laajin on Pieni Lapinjärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Öllölänjärvi, vakavesi, Joensuu
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 23.3.2022.
3. ↑  Öllölänjärvi. Järviwiki. Viitattu 23.3.2022.
4. ↑  Vekarusjoen keskiosan alue (01.023). Järviwiki. Viitattu 23.3.2022.
**Denis Jurjevitš Ten** (ven. Денис Юрьевич Тен; 13. kesäkuuta 1993 Almaty – 19. heinäkuuta 2018 Almaty) oli kazakstanilainen taitoluistelija ja olympiamitalisti. Hänen valmentajinaan toimivat muun muassa Frank Carroll ja Nikolai Morozov ja koreografeinaan Lori Nichol ja David Wilson. Ten voitti yksinluistelun olympiapronssia vuoden 2014 talviolympialaisissa Sotšissa pistein 255,10. Näin hänestä tuli historian ensimmäinen kazakstanilainen taitoluistelun olympiamitalisti. Ten saavutti myös kaksi MM-mitalia, hopeaa Lontoosta vuonna 2013 ja pronssia Shanghaista vuonna 2015, ja voitti kultaa kotimaassaan järjestetyissä Aasian talvikisoissa vuonna 2011. Tenin ennätyspisteet olivat vuonna 2015 luistellut 289,46. Hän oli 168 senttimetriä pitkä.

Ten kuoli 25-vuotiaana heinäkuussa 2018 jouduttuaan puukotetuksi kotikaupungissaan Almatyssa.

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. 1 2  Denis Ten: Sochi Olympic bronze medallist dies of stab wound in Kazakhstan *BBC Sport*.  19.7.2018. Viitattu 19.7.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Denis Ten** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Savannisininärhi** (*Coracias caudatus*) on Afrikassa esiintyvä säihkylintuihin kuuluva lintulaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Savannisininärhet ovat erittäin värikkäitä. Pää on väriltään vihreä, selkäpuoli ruskeanvihreä. Takamus ja hartiat ovat violetit, leuka ja rinta lilat. Muualta lintu on enimmäkseen vihertävän sininen. Lisäksi sen ulommat pyrstösulat ovat pidentyneet jouhimaisiksi, joiden pituus on noin kahdeksan senttiä.

**Pituus** 28–30 cm (ilman pyrstöjouhia)  

**Siipiväli** 50 cm  

**Paino** 87–135 g

Levinneisyys
------------

Savannisininärheä esiintyy suuressa osassa itäistä ja eteläistä Afrikkaa. Lajin levinneisyysalue ulottuu Etiopiasta ja Luoteis-Somaliasta Angolan rannikolle ja Etelä-Afrikan pohjoisosiin.

Elinympäristö
-------------

Savannisininärhet esiintyvät suurimmaksi osin joenvarsimetsissä, viljelysmailla ja akasiametsissä.

Lisääntyminen
-------------

Savannisininärhet tunnetaan etenkin koiraan taidokkaiden lentonäytösten ansiosta. Se toimii muutenkin aktiivisesti parinmuodostuksessa. Pari kasaa pesän korkealle kuolleen puun onkaloon ja verhoilee sen muutamilla ruohonkorsilla. Sinne naaras munii 2–4 munaa, joita se hautoo 22–24 vuorokautta. Jälkeläiset syntyvät kaljuina, mutta kolmen viikon kuluttua kuoriutumisesta niitä peittää harmaa untuva. Poikaset lähtevät pesästä noin viiden viikon ikäisinä. Itsenäiseen saaliinpyyntiin ne kykenevät kuitenkin vasta aikaisintaan 10 vuorokauden kuluttua. Siihen asti emot ruokkivat niitä vielä.

Ravinto
-------

Savannisininärhi ei ole turhan tarkka ravintonsa suhteen. Sille kelpaavat hyönteiset, juoksujalkaiset, skorpionit, hämähäkit, kotilot, sammakot, liskot ja pikkulinnut.

Lähteet
-------

1. ↑  BirdLife International: *Coracias caudatus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 7.6.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q44023
* Wikispecies: Coracias caudatus
* ADW: Coracias\_caudatus
* Avibase: 9E9B6EF9A888678F
* BirdLife: 22682874
* BOLD: 115159
* CoL: 5ZZQQ
* BOW: librol2
* eBird: librol2
* GBIF: 2475360
* iNaturalist: 2269
* IRMNG: 11778667
* ITIS: 692687
* IUCN: 22682874
* NBN: NHMSYS0020789048
* NCBI: 56292
* WoRMS: 212742
* Xeno-canto: Coracias-caudatus

 |

 |
**Juhani Alakärppä** (s. 1964 Simo) on oululainen baritoni. Hän on voittanut ensimmäisen Toivo Kuula -laulukilpailun vuonna 2012.

Alakärppä valmistui laulupedagogiksi keväällä 2011 Oulun ammattikorkeakoulusta Airi Tokolan johdolla. Lisäksi hän on opiskellut laulua Sirkku Whalroosin, Udo Reinemannin, Monica Trinin, Sarah Meredithin, Sergej Kopcakin, Silvano Zabeon, Jorma Hynnisen, Markku Liukkosen sekä nuoruudessa Esko Jurvelinin, Jouko Juntusen ja Leena Jutilan johdolla.

Oopperarooleja Juhani Alakärppä on tehnyt mm. Ilmajoen Merikanto-oopperassa 2015 (ja 2016) sekä Oulu Sinfonian solistina helmikuussa 2016 La Traviata tunnissa -konsertissa. Konserttilaulajana Alakärppä on esiintynyt lukuisten orkesterien solistina, kuten keväällä 2014 Oulun Sinfonian solistina Oulussa konsertissa Shakespeare 450 vuotta Ville Matvejeffin johdolla ja Lapin sotilassoittokunnan solistina Rovaniemellä ja Kajaanissa johtajana Jaakko Nurila. Syksyllä 2013 Alakärppä oli Vaasan ja Seinäjoen kaupunginorkesterien solistina Toivo Kuula -gaalakonsertissa yhdessä Seppo Ruohosen ja Ritva Auvisen kanssa, orkesterin kapellimestarina toimi Jin Wang. Vuonna 2007 Alakärppä oli Oulu Festivon nuorten solistien konsertin solistina Madetojan salissa, orkesteria johti Ari Angervo. Vuonna 2006 Alakärppä konsertoi Italiassa Firenzessä Vocalissimo - The Glory of Human Voice -tapahtumassa.

Liedlaulajana Alakärppä on esiintynyt suomalaisten pianistien ja urkurien kanssa, kuten Juho Alakärppä, Markus Vaara, Mikko Heininen, Outi Rahko, Kristiina Puolitaival, Kalevi Kiviniemi, Ismo Hintsala, Risto Ainali, Pekka Luukkonen ja Miikka Lehtoaho. Alakärppä debytoi Oulun seudun ammattikorkeakoulussa Papagenon roolin Mozartin oopperassa Taikahuilu keväällä 2010.

Alakärpän taiteellista työskentelyä on tukenut Pro Musica -säätiö vuonna 2010. Oulun kaupunki muisti Toivo Kuula -kilpailun johdosta Alakärppää vuoden 2012 kulttuurimenestyjänä stipendillä tammikuussa 2013. Alakärppä toimii laulupedagogina Pohjois-Pohjanmaalla ja Lapissa. Hän on Iin lauluviikon perustaja ja taiteellinen johtaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Alakärppä Juhani, baritoni (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Uuden oopperan kasvo. Juhani Alakärppä laulaa Ilmajoella Jean Sibeliuksena ja Eino Leinona (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Laulajan lavakarisma : Jorma Hynnisen näkemyksiä ja kokemuksia karismasta, Alakärpän opinnäytetyö ammattikorkeakoulusta

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Play Me Something** on vuonna 1989 ensi-iltansa saanut brittiläinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Timothy Neat. Neat ja John Berger kirjoittivat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan pääosia näyttelevät Berger, Tilda Swinton ja Hamish Henderson.

*Play Me Somethingin* tuottajana oli Kate Swan ja tuotantoyhtiöinä olivat British Film Institute, Film Four International, Grampian Television ja Scottish Film Production Fund. Elokuva kuvattiin Barraigh’n saarella Skotlannissa ja Venetsiassa Italiassa syksyllä 1988. *Play Me Something* sai ensi-iltansa Berliinin elokuvajuhlilla 18. helmikuuta 1989. British Film Institute vastasi elokuvan teatterilevityksestä Isossa-Britanniassa vuonna 1989. *Play Me Something* voitti Barcelonassa Europa Prize -palkinnon vuonna 1989, ja elokuvaa pidetään nykyään mestariteoksena.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
*Play Me Something* sijoittuu Skotlannissa sijaitsevan Barraigh’n saaren lentokentälle, missä pieni ryhmä yksittäisiä ihmisiä odottaa viivästynyttä lentoa Glasgow’hun. Yksi paikallisista matkustajista, nimetön muukalainen (John Berger), alkaa kertoa kanssamatkustajilleen pitkää tarinaa Bruno-nimisen pohjoisitalialaisen maanviljelijän (Charlie Barron) viikonloppumatkasta Venetsiaan, missä tämä rakastuu Mariettaan (Lucia Lanzarini). *Play Me Something* kertoo niin muukalaisen kertoman Bruno-tarinan kuin kanssamatkustajienkin tarinat ennen kuin viivästynyt lento viimeinkin lähtee.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  John Berger  | … |  muukalainen
  |
|  Tilda Swinton  | … |  kampaaja
  |
|  Hamish Henderson  | … |  sähköasentaja
  |
|  Lucia Lanzarini  | … |  Marietta
  |
|  Charlie Barron  | … |  Bruno
  |
|  Margaret Bennett  | … |  opettajatar
  |
|  Robert W. Carr  | … |  myyjä
  |
|  Stewart Ennis  | … |  moottoripyöräilijä
  |
|  Harry Glass  | … |  torppari
  |
|  Liz Lochhead  | … |  raskaana oleva nainen
  |
|  Louis Mansi  | … |  lintubongari (nimellä John Louis Mansi)
  |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Play Me Something (1989) *allmovie.com*. Allmovie.com. Viitattu 3.10.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  PLAY ME SOMETHING (1986) *tcm.com*. TCM.com. Viitattu 3.10.2016. (englanniksi)
3. 1 2 3  Play Me Something *film.list.co.uk*. List Film. Viitattu 3.10.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Play Me Something* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Play Me Something* AllMoviessa. (englanniksi)
* *Play Me Something* TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Alexis Weissenberg (1995)
**Alexis Sigismund Weissenberg** (26. heinäkuuta 1929 Sofia – 8. tammikuuta 2012) oli bulgarialaissyntyinen, ranskalaistunut pianisti.

Weissenberg sai varhaisimman pianonsoiton opetuksensa äidiltään. Hän sai opetusta myös Pantšo Vladigerovilta. Ensimmäisen julkisen resitaalinsa hän piti 8-vuotiaana. Toisen maailmansodan aikana Weissenberg yritti paeta äitinsä kanssa Bulgariasta Turkkiin, mutta molemmat joutuivat vuonna 1944 kolmeksi kuukaudeksi natsien keskitysleirille. Yksittäinen vartija kuitenkin päästi heidät Istanbuliin suunnanneeseen junaan. Äiti ja poika etenivät Turkista Israeliin, jossa Weissenberg opiskeli Jerusalemin musiikkiakatemiassa ja esiintyi Leonard Bernsteinin johtaman Israelin filharmonisen orkesterin kanssa. Vuonna 1946 Weissenberg muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän pääsi Juilliard School of Musiciin Olga Samaroffin oppilaana. Yhdysvalloissa ollessaan hän sai myös oppitunteja Artur Schnabelilta ja Wanda Landowskalta. Weissenberg voitti Leventritt-kilpailun ja teki vuonna 1947 New Yorkin -debyyttinsä George Szellin johtaman Philadelphian orkesterin kanssa. Tuolloin esitetty teos oli Sergei Rahmaninovin kolmas pianokonsertto. Hän myös levytti teoksen kolmeen otteeseen – Georges Prêtren, Seiji Ozawan ja Bernsteinin johdolla.

Weissenbergille kertyi mainetta Yhdysvalloissa ja Euroopassa, kunnes hän vuonna 1957 – muutettuaan Pariisiin edeltäneen vuoden aikana – aloitti tauon, jonka aikana kehitti uudelleen tekniikkaansa ja opetustaan. Hän sai Ranskan kansalaisuuden. Vuonna 1966 Weissenberg palasi esiintymislavoille pitämällä resitaalin Pariisissa. Pian tämän jälkeen hän tulkitsi Pjotr Tšaikovskin ensimmäisen pianokonserton Berliinissä Herbert von Karajanin johdolla. Yhdessä Weissenberg ja Karajan tekivät monia merkittäviä levytyksiä, esimerkiksi Ludwig van Beethovenin kaikista pianokonsertoista EMI:lle vuonna 1974. Tuona vuonna Weissenberg myös teki ensimmäisen esiintymisensä Lontoon Royal Festival Hallissa. Hän jatkoi kansainvälistä uraansa esiintyjänä, opettajana ja tuomaristojen jäsenenä. Weissenberg suosi levyttäjänä Johann Sebastian Bachin, Beethovenin, Frédéric Chopinin, Claude Debussyn ja Rahmaninovin teoksia, mutta hänen ohjelmistoonsa kuului lisäksi muiden muassa Robert Schumannin, Béla Bartókin, Franz Lisztin, Modest Mussorgskin, Xavier Montsalvatgen ja Joaquín Turinan musiikkia.

Weissenberg kuoli 82-vuotiaana sairastettuaan Parkinsonin tautia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Alexis Weissenberg obituary The Guardian
2. 1 2  Pianist Alexis Weissenberg has died Gramophone


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Japani
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Suolusmäen tiilitehtaan asutus** (ven. посёлок Сулажго́рского кирпи́чного заво́да, *posjolok Sulažgorskogo kirpitšnogo zavoda*) on Petroskoin kaupunkiin kuuluva taajama Karjalan tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Tomitsyn rautatieaseman länsipuolella kymmenen kilometriä kaupungin keskustasta luoteeseen.

Taajama on syntynyt 1930-luvun lopulla rakennetun tiilitehtaan työläisasutukseksi. Alkuvaiheessa monet sen asukkaista olivat Inkerinmaalta karkotettuja suomalaisia ja virolaisia. Jatkosodan aikana paikalla sijaitsi suomalaisten perustama sotavankileiri ja sen jälkeen neuvostoliittolainen vankileiri. Vuonna 1945 taajama liitettiin Petroskoin kaupungin yhteyteen.

Suolusmäen tiilitehtaan toiminta lakkasi 1990-luvulla. Nykyään taajamassa toimii puunjalostuslaitos, rakennustarviketehdas ja autotarvikeyritys. Palveluihin kuuluvat lastentarha, peruskoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja poliklinikka.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istorija mikroraiona *petrcbs.karelia.ru*.  Arkistoitu 27.10.2012. Viitattu 18.7.2015. (venäjäksi)
**Suolisjärvi** (inarinsaameksi *Čuolisjävri* ja koltansaameksi *Čueˊlijäuˊrr* ) on järvi Inarin Sevettijärvellä.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 1 990 hehtaaria eli 19,9 km². Se on 11,4 kilometriä pitkä ja 3,6 kilometriä leveä. Järvenselkä on yhtenäinen ja aava, mutta rannat ovat pienten niemien ja lahdelmien sykeröä. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 109 miljoonaa m³ eli 0,109 km³. Järven keskisyvyys on 5,5 metriä ja suurin syvyys on 25,8 metriä. Syvin kohta sijaitsee aivan koillispään rannan tuntumassa.

Järvessä on laskettu olevan 173 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 110 ha, mikä on noin 5,3 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista 16 on yli hehtaarin suurisia, 140 yli aarin ja loput 17 ovat alle aarin kokoisia. Yksikään saari ei ylitä neliökilometriä. Suurin saarista on kilometrin pitkä ja 550 metriä leveä Isosaari (inarinsaameksi *Stuorrâsuálui*, koltansaameksi *Jõnnsuâl*). Useimmat saaret ovat kartoissa nimettöminä, mutta eräs on nimeltään Kulta-akka (inarinsaameksi *Kolleákku*, koltansaameksi *Kåˊlläkk*). Järven rantaviivan pituus on 112 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 40 kilometriä. Vätsärin erämaa-alueen raja kulkee Suolisjärven itärantaa seuraten. Järvi on autio, mutta järven lounaispäässä Suolitaipaleella sijaitsee autiotupa ja kota.

Vesistösuhteet
--------------

Järvi kuuluu Paatsjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 71) Inarin alueella (71.1) Kyyneljärven valuma-alueeseen (71.18), joka osa Suolisjärven alue (71.182) on.

Järven laskujoki on Kyyneljoki, joka lähtee Isosaaren eteläpuolelta ja johtaa Kyyneljärveen ja siitä edelleen Inarijärveen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Suolisjärvi, Inari (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 16.10.2019.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö- ja paikkatietopalvelu Syke (edellyttää rekisteröitymisen) Helsinki:  Suomen Ympäristökeskus. Viitattu 23.5.2017.
3. 1 2  Suolisjärvi (71.182.1.001) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 23.5.2017.
4. ↑  Suolisjärvi, Inari (sijainti ilmavalokuvassa) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 16.10.2019.
**Runar Rafael Holmberg** (25. huhtikuuta 1923 Pietarsaari – 27. joulukuuta 1993 Lohja) oli suomalainen pikajuoksija. Holmberg voitti 400 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuosina 1948 ja 1949. Lisäksi hän voitti 400 metrillä hopeaa vuonna 1951 ja pronssia vuonna 1947.

Holmberg oli mukana kahdesti parantamassa 4 × 400 metrin viestijuoksun Suomen ennätystä: Tukholmassa vuonna 1950 syntyi aika 3.15,8 ja Helsingissä vuonna 1951 3.14,9. Holmberg oli myös mukana vuonna 1948 Lontoon olympialaisissa 400 metrillä ja 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Henkilökohtaisella matkalla Holmberg jäi alkueriin, mutta viestissä Suomi sijoittui neljänneksi. Holmberg teki 400 metrin ennätyksensä 48,8 s vuonna 1950.

Seuratasolla Holmberg edusti Karis Idrottsklubbia, Lohjan Urheilijoita ja Lohjan Louhea. Hänet valittiin Lohjalla "Vuoden Lauriksi" vuonna 1989. Hän oli urheilusaavutustensa lisäksi ansioitunut Lohjan Järvipäivien ideoijana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Runar Holmberg *Olympedia*. Viitattu 18.5.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  Runar Holmberg Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu). Viitattu 18.5.2023.
3. ↑  Vuoden Laurit  4.8.2009. Länsi-Uusimaa.  Arkistoitu 15.3.2016. Viitattu 30.8.2012.
**Fittouga** on maalaiskunta Timbuktun alueen Niafunkén piirissä Malissa. Sen keskuskylä Saraféré sijaitsee Nigerjoen sivuhaaran Bara Issan varrella 35 kilometriä Niafunkésta itään. Kunnassa on 30 600 asukasta (vuonna 2009).

Fittougan kunnan pinta-ala on 976 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Niafunkén piirin N’Gorkoun, lännessä Koumaïran ja Soboundoun, pohjoisessa Banikane Narhawan ja idässä Gourma-Rharousin piirin Bambara Maoudén kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Sen läpi virtaa Bara Issa sivuhaaroineen, jotka muodostavat väliaikaisia järviä.

Kuntaan kuuluu 64 kylää. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja, bambaroita, songhaita ja bozoja.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, hirssi, durra, maniokki, maapähkinä ja lehmänpapu. Kotieläimiä ovat naudat, vuohet, lampaat, aasit, hevoset, kamelit ja siipikarja. Bozot harjoittavat tulva-aikana kalastusta. Saraféréssa ja Garnatyssa pidetään viikoittaiset markkinat. Karjaa ja kalaa viedään myytäväksi Moptiin.

Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Kuivana aikana Saraférésta on tieyhteys Moptiin. Tulva-aikaan ainoa liikenneväline on vene. Palveluihin kuuluu 12 alakoulua, yksi yläkoulu ja kolme terveysasemaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Tombouctou) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 14.9.2014. (ranskaksi)
2. ↑  Schéma Directeur de Lutte Contre l’Ensablement dans le Nord du Mali (6ème et 7ème Régions): Monographie de la Commune de Fitouga *environnement.gov.ml*.  2004.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 14.9.2014. (ranskaksi)
3. 1 2 3  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Fittouga 2006–2010 *fsg.afre.msu.edu*.  Arkistoitu 7.3.2016. Viitattu 14.9.2014. (ranskaksi)
**Vaaleakiitäjä** (*Apus pallidus*) on kiitäjälintujen lahkoon kuuluva tervapääskyn lähisukulainen.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on 16–18 cm, siipien kärkiväli 40–45 cm ja paino 36–50 g. Kooltaan tervapääskyn luokkaa. Ruumiinrakenne tukevampi ja siivenisku hieman hitaampi kuin tervapääskyn. Väriltään vaaleamman ruskea ja valkea kurkkulaikku on selkeämpi kuin tervapääskyllä. Äänetkin muistuttavat tervapääskyn ääniä. Sosiaalinen laji, joka esiintyy parvina ja myös muiden kiitäjien seurassa.

Levinneisyys
------------

Elää Välimeren rantamilla ja Lähi–Idässä, talvehtii Afrikassa. Euroopan populaation koko on 77 000–320 000 yksilöä, joista pesiviä on 21 000–32 000 paria. Suomessa laji on tavattu vain kahdesti samana syksynä: 24.10.2004 Hangossa ja 28.10.–1.11.2004 Helsingin Pihlajasaaressa. Uusin ja ilmeisesti näin ollen vasta kolmas havainto Suomessa on tehty 1.11.2018 Helsingin Viikissä. Kyseinen yksilö vietiin hoitoon Korkeasaaren Villieläinsairaalaan ja vapautettiin sieltä 9.11.2018.

Elinympäristö
-------------

Pesimäaikana elää kalliojyrkänteiden ja rotkojen rikkomassa maastossa, sekä kaupungeissa. Talvehtimisalueilla ruokailee myös alavilla mailla.

Lisääntyminen
-------------

*Apus pallidus*
Asuu yhdyskunnittain. Pesä on kallion tai rakennuksen kolossa, puun kolossa tai kattotiilen alla. Munia on 2 tai 3, haudonta-aika noin 3 viikkoa. Poikaset lähtevät pesästä lentokykyisinä vasta 5–6 viikon ikäisinä.

Ravinto
-------

Syö ilmameren hyönteisiä ja hämähäkkejä.

Lähteet
-------

* Mullarney, Killian; Svensson, Lars; Zetterström, Dan & Grant, Peter: *Lintuopas – Euroopan ja Välimeren alueen linnut*. Otava, 2008. ISBN 951-1-15727-2.
* Rariteettikomitea (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Apus pallidus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 1.4.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Vaaleakiitäjä Lintukuva-verkkopalvelussa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q165923
* Wikispecies: Apus pallidus
* ADW: Apus\_pallidus
* ARKive: apus-pallidus
* Avibase: 332BC664DFABB965
* BirdLife: 22686815
* CoL: 67QDC
* BOW: palswi3
* eBird: palswi3
* EUNIS: 891
* Euring: 7960
* Fauna Europaea: 97072
* Fauna Europaea (new): 579173a8-ee79-4081-a61e-9cc64a1c2f4a
* Fossilworks: 369500
* GBIF: 5228695
* iNaturalist: 6643
* IRMNG: 10214500
* ITIS: 555008
* IUCN: 22686815
* NBN: NHMSYS0000530168
* NCBI: 1160816
* Xeno-canto: Apus-pallidus

 |

 |