recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Erik Bryggmanin suunnittelemia pientaloja Päästäisenpolun varrella.
**Pansion Laivateollisuuden asuinalue** on arkkitehti Erik Bryggmanin suunnittelema asuinalue Turun Pansiossa. Museovirasto on määritellyt sen yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.

Laivanveistämö Oy Laivateollisuus Ab perustettiin Turun Pansioon vuonna 1945 palvelemaan sotakorvausteollisuutta. Yhtiö rakennutti vuosina 1946–1948 työntekijöitään varten asuinalueen Pansion kaupunginosaan, joka oli liitetty Raisiosta Turkuun vuonna 1931. Alueen kokonaissuunnitelmasta vastasi arkkitehti Erik Bryggman, joka suunnitteli myös käytetyt pientalotyypit. Asemakaava alueelle vahvistettiin vuonna 1948.

Alueella on yhteensä 42 kappaletta 1940-luvun lopulla rakennettuja puisia asuinrakennuksia. Talojen sijoittelu maastoon noudattaa korkeuskäyrien kulkua, ja asuinalueen keskelle suunniteltiin sosiaalisia tarkoituksia palveleva keskusrakennus. Talot ovat joko erillistaloja tai 2–4 perheen asuintaloja ja yleisin asuntotyyppi on kaksi huonetta ja keittiö. Kahdessa niin sanotussa insinööritalossa huoneita on enemmän. Bryggmanin suunnittelemien rakennusten ohella alueella on kahdeksan kaksikerroksista ja neljä kolmikerroksista kerrostaloa Valmetinkadun varressa. Myös niiden ulkoasu on yhtenäinen suhteessa muuhun asuinalueeseen.

Museoviraston arvion mukaan asuinalueen arvo perustuu kokonaisuuteen, joka muodostuu asemakaavasta, yksittäisistä rakennuksista ja niiden viimeistellyistä yksityiskohdista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pansion Laivateollisuuden asuinalue *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*. Museovirasto.

Aiheesta muualla
----------------

* Kartta: pansion laivateollisuuden asuinalue *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*. Museovirasto.  Arkistoitu 13.12.2013. Viitattu 16.12.2012.
* Oy Laivateollisuus Ab:n asuntoalue Pansio, Turku Arkkitehtuurimuseo.  Arkistoitu 19.6.2015. Viitattu 20.6.2015.
* Alueen historia *Laivanrakentajainkylä*. Asunto-osakeyhtiö Laivanrakentajainkylä. Viitattu 21.2.2018.
**Keita Suzuki** (s. 8. heinäkuuta 1981 Shizuoka, Japani) on japanilainen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 2006-2008.

Tilastot
--------

| Japanin jalkapallomaajoukkue |
| --- |
| Vuodet | ottelut | maalit |
| 2006 | 7 | 0 |
| 2007 | 13 | 0 |
| 2008 | 8 | 0 |
| Yhteensä | 28 | 0 |

Aiheesta muualla
----------------

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database

Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2007
1 Kawaguchi |
2 Konno |
3 Komano |
5 Tsuboi |
6 Abe |
7 Endō |
8 Hanyū |
9 Yamagishi |
10 S. Nakamura |
11 Satō |
12 Maki |
13 Suzuki |
14 K. Nakamura |
15 Mizuno |
18 Narazaki |
19 Takahara |
20 Yano |
21 Kaji |
22 Nakazawa |
23 Kawashima |
24 Hashimoto |
28 Ōta |
29 Inoha |
Valmentaja Osim



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Japani

 |

 |
**Newcombin paradoksi** on ajatuskoe ja paradoksi, joka on nimetty keksijänsä, fyysikko William Newcombin mukaan. Sen teki tunnetuksi filosofi Robert Nozick.

Paradoksi kuuluu seuraavasti: Mahtiolento toisesta galaksin osasta antaa sinulle kaksi laatikkoa: ensimmäinen on avoin ja toinen on suljettu. Avoimessa laatikossa on tuhannen dollarin seteli. Suljetussa laatikossa on joko miljoona dollaria tai ei mitään. Saat valita joko molemmat laatikot tai pelkästään suljetun laatikon.

Olento on kykenevä ennustamaan hyvin luotettavasti, mitä kuka tahansa ihminen päättää tehdä. Jos päätät ottaa pelkän avaamattoman laatikon, laittaa olento siihen miljoonan; jos päätät ottaa molemmat laatikot, jää suljettu laatikko tyhjäksi. Koe on toistettu 999 ihmisellä eikä olento ole erehtynyt vielä kertaakaan.*lähde?*. Kannattaako sinun siis valita suljettu laatikko vai molemmat?

Toisaalta todisteet osoittavat, että jos otat pelkän suljetun laatikon, saat miljoona dollaria, ja jos otat molemmat, saat tuhat. Olisi täten typerää valita molemmat laatikot. Toisaalta jo joutuessasi valinnan eteen, on suljetussa laatikossa valmiiksi joko miljoona, tai sitten ei. Oli suljettu laatikko tyhjä tai ei, ansaitset kummatkin laatikot valitessasi tuhat dollaria enemmän kuin valitsemalla vain suljetun laatikon.

Katso myös
----------

* Luettelo paradokseista
Oulussa avattu ensimmäinen Pannukakkutalo vuonna 2010.
**Pannukakkutalo** on suomalainen pannukakkuihin erikoistunut ravintolaketju, jonka toimipisteet sijaitsevat Levillä, Oulussa ja Jyväskylässä. Ensimmäinen Pannukakkutalo avattiin Oulun kauppatorilla vuonna 2010, minkä jälkeen ketju on laajentunut franchising-toiminnan avulla. 

Pannukakkutalosta on saatavilla lähes sata erilaista suolaista ja makeaa pannukakkua, joista kaikkia saa myös laktoosittomina, gluteenittomina, munattomina ja maidottomina. Ravintoloissa on arkipäivisin tarjolla myös lounas, johon sisältyy keitto ja pannukakku.

Yrityksen perustajan mukaan ravintola sai innoituksena Alankomaista, jossa pannukakku on yksi suosituimmista herkuista.

Lähteet
-------

* Yrityksen nettisivut

Aiheesta muualla
----------------

* Ensimmäinen ehta pannukakkuravintola avaa Oulussa Kaleva 15.1.2010
* Pannariksi meni! (Arkistoitu – Internet Archive) Radio Pori 27.10.2014
* Pannukakkutalo avaa viimein ovensa Mikkelissä (Arkistoitu – Internet Archive) Länsi-Savo 6.7.2015
**The Levitators** on suomalainen pitkän linjan reggaebändi. Levitatorsin alkuperäisiä jäseniä olivat Jussi Tirronen, Vesa Järvinen ja Esa Kärenmäki, jotka tapasivat 1970-luvun lopulla Lahdessa opiskellessaan Yhteiskoulun lukiossa. 1970-luvun lopulla bändissä oli mukana myös Jari Eskola (1978-1982). 1980-luvun alussa bändin työnimenä oli Levitationaires. Mukana oli tuolloin Teemu Virtanen (1980-1983), Jarmo "Jape" Åhman (1980-1982) ja Janne Nyman (1980-1981). Vuonna 1982 bändiin liittyivät Ossi Helin ja Esa Kaalikoski (1982-1985) ja vuonna 1983 Juhani "Jylle" Tolvanen, jolloin Levitatationaires nimi oli vaihtunut yksinkertaisempaan muotoon Levitators ja bändi teki ensimmäisen virallisen keikkansa, ravintola Nuutissa, Lahdessa.

Levitators on esittänyt koko pitkän uransa ajan englanninkielistä jamaikalaista rytmimusiikkia skasta aina dance halliin, lähimpänä sydäntä ehkä kuitenkin sellainen musiikki, mitä alun perin opeteltiin levyiltä soittamaan 1980-luvun alkuvuosina, eli 1970- ja 1980 -lukujen taitteen rockers ja early dance hall -tyyli. Levitators on pisimpään yhtäjaksoisesti Suomessa toiminut reggaebändi. Vuonna 1995 bändiin liittyi Mikko Parviainen, joka soitti aluksi vetopasuunaa, mutta sittemmin saksofoneja. Viimeiseksi bändiin on liittynyt laulaja Päivi Lahti. Vesa Järvinen lopetti bändissä vuonna 2014. Samana vuonna Esa Kaalikoski teki paluun bändiin, tällä kertaa kosketinsoittajana.

Kokoonpano
----------

Levitatorsin pisimpään vaikuttanut kokoonpano on ollut:

* Jussi Tirronen - laulu, kitara
* Vesa Järvinen - laulu, koskettimet
* Esa Kärenmäki - basso
* Ossi Helin - rummut
* Juhani Tolvanen - kitara

Diskografia
-----------

Pitkän uransa aikana Levitators on esiintynyt lukuisissa paikoissa ja useilla eri festivaaleilla. Bändi on julkaissut seuraavat levyt:

* Take A Ride (1987)
* Queen Majesty single (1990)
* Dancing Mood (the best of the Levitators vol.2, 2002)
* Old Dogs Showcase (2005)
* Versio - suomireggaen juurikattaus (2006)
* 2 Leijonaa Rocksteady (Niko Ahvonen & Ville Leinonen, 2011)
* Blue Skies (2014)

Lähteet
-------

* www.reggae-levitators.com
Pannukakku takana oikealla Signe Branderin 1907 ottamassa valokuvassa.
**Pannukakku** (ruots. *Pannkakan*) oli Helsingin Sörnäisen edustalla sijainnut noin hehtaarin kokoinen saari, joka yhdistettiin mantereeseen 1900-luvun alussa. Nykyään paikalla sijaitsee 1970–1980-luvuilla rakennettu Merihaan asuinalue, jonka pohjoisosassa on saaren mukaan nimetty Pannukakunpuistikko-niminen puisto.

Historia
--------

Pannukakun saarella oli yli sadan vuoden pituinen teollisuushistoria. Vuonna 1791 Pannukakussa aloitti toimintansa Natanael Heidenstrauchin perustama piipputehdas, jonka lopetettua saaren vuokrasi vuonna 1836 kauppias Simon Feodoroff. Vuonna 1854 Carl Otto Ramstedt ja Nicolai Smith vuokrasivat Pannukakun perustaen sinne hevoskärryjä valmistaneen tehtaan. Vuonna 1860 saari yhdistettiin mantereeseen sillalla, ja kolme vuotta myöhemmin vuokraoikeudet ja tehdas myytiin Oskar Osbergille ja August Badelle, jotka omistivat Osberg & Baden konepajan. Vuonna 1875 Pannukakussa tapahtui 10 työntekijän hengen vaatinut onnettomuus höyrykattilan räjähtäessä.

Vuonna 1892 Osberg & Bade fuusioitiin Kone- ja Siltarakennus Osakeyhtiöön, joka omisti tontteja myös mantereen puolelta. Vuodesta 1893 lähtien saarella toimi myös telakka. Kone- ja Siltarakennuksen konepaja tuotti muun muassa rautatievaunuja sekä Venäjälle vietyjä ammuksia, kuljetuskalustoa ja sotalaivoja. Lastausta varten saaren rannassa oli pitkä laituri. Pannukakku katosi, kun Kone- ja Siltarakennus täytti telakkaa laajennettaessa saaren ja mantereen välisen vesialueen, ja se yhdistettiin mantereeseen vuoteen 1910 mennessä.

Lähteet
-------

1. ↑  Tikkanen, Sallamaria ; Sillantaus, Teppo: Merihaan alla on Pannukakku (vain tilaajille)  8.9.1996. Helsingin Sanomat. Viitattu 8.8.2020.
2. 1 2  Tikkanen, Sallamaria: "Paratiisit ja niiden varjot", *Nokea ja pilvenhattaroita : helsinkiläisten ympäristö 1900-luvun vaihteessa*. Helsinki: Helsingin kaupunginmuseo, 1999. ISBN 978-951-71825-9-1.
**Mekaanisella energialla** tarkoitetaan fysiikassa mekaanisen systeemin osien potentiaali- ja liike-energiaa.

Yksinkertaistavia oletuksia
---------------------------

Mekaanisen systeemin käyttäytymisen laskemiseksi joudutaan useimmiten tekemään joitakin yksinkertaistavia oletuksia. Esimerkiksi sen sijaan, että laskettaisiin erikseen jonkin kappaleen jokaisen molekyylin mekaaninen energia, on helpompaa käsitellä koko kappaletta yhtenä kokonaisuutena. Tällöin kutakin ulottuvuutta kohti tarvitaan vain kaksi lukua osoittamaan kappaleen energiaa; niistä toinen tarkoittaa potentiaali- ja toinen liike-energiaa. 

Ilman tällaisia yksinkertaistuksia systeemin energian määrittäminen vaatisi jokaisen siinä olevan alkeishiukkasen ja kaikkien neljän perusvaikutuksen huomioon ottamista. Näin yleensä tehdään vain tutkittaessa hyvin pieniä systeemejä, joita käsitellään hiukkasfysiikassa.

Ero muihin energianmuotoihin
----------------------------

Energian muotojen jakaminen eri tyyppeihin vastaa pitkälti fysiikan ja muiden luonnontieteiden jakoa eri aloihin. Sellaisia ovat esimerkiksi:

* Kemiallinen energia, kemiallisiin sidoksiin liittyvää potentiaalienergiaa, jota tutkitaan kemiassa.
* Ydinenergia, atomin ytimessä olevien nukleonien vuorovaikutuksiin liittyvä potentiaalienergia, jota tutkitaan ydinfysiikassa
* Sähköenergia, sähkö- ja magneettikenttien sekä fotonien energia, jota tutkitaan sähköopissa
* Useita kvanttimekaniikassa käsiteltäviä energianmuotoja, esimerkiksi atomin elektronien energiatasot

Rajat näiden tyyppien välillä eivät kaikissa tapauksissa ole aivan selviä. Ei esimerkiksi voida yksikäsitteisesti sanoa, onko aineen kiderakenteeseen varastoitunut potentiaalienergia mekaanista vai kemiallista energiaa. Tätä jaottelua voidaan kuitenkin yleisesti käyttää ilmiöiden luokitteluun. Moniin ilmiöihin liittyy kuitenkin useita erilaisia energian muotoja. Esimerkiksi kahden atomin sitoutuessa esiintyy atomien värähdysliikkeeseen, kiertoliikkeeseen, ydinten sähkövarauksiin, elektronien energiatasoihin sekä myös Van der Waalsin voimiin liittyvää energiaa

Lausekkeita
-----------

Kun kappale, jonka massa on *m*, liikkuu nopeudella *v*, sen etenemisliikkeen liike-energia on

E\_{k}={\frac {mv^{2}}{2}}.
Pyörivässä liikkeessä olevan kappaleen pyörimiseen liittyvä liike-energia lasketaan vastaavasti sen hitausmomentin *J* ja kulmanopeuden \omega avulla:

{\displaystyle E\_{k}={\frac {J\omega ^{2}}{2}}}.
Mekaniikassa useimmin esiintyvä potentiaalienergian muoto on gravitaation potentiaalienergia. Kun kappale sijaitsee korkeudella *h* tietystä perustasosta, sen potentiaalienergia on

{\displaystyle E\_{p}=mgh},
missä *g* on painovoiman kiihtyvyys.
Tiflisin sotilaskatedraali.
**Tiflisin Aleksanteri Nevskin sotilaskatedraali** (georg. ტფილისის სამხედრო ტაძარი, *T'pilisis samkhedro tadzari*, ven. Тифлисский Александро-Невский военный собор, *Tiflisski Aleksandro-Nevski vojennyi sobor*) oli ortodoksinen katedraali Tbilisin eli silloisen Tiflisin keskustassa Georgiassa. Katedraali rakennettiin Venäjän keisarikunnan aikana 1870–1890-luvuilla. Neuvostoviranomaiset tuhosivat sen vuonna 1930.

Katedraali pystytettiin muistuttamaan Venäjän voitosta Pohjois-Kaukasuksen vuoristokansoista Kaukasuksen sodassa. Se nimettiin keskiaikaisen venäläisen pyhimyksen Aleksanteri Nevalaisen mukaan. Rakennus edusti uusbysanttilaista tyyliä, ja sen suunnitteli arkkitehti D. Grim. Sen rakentaminen aloitettiin 16. huhtikuuta 1871 Aleksanterin puutarhan yläosassa Gunibskin aukiolla (myöhemmin Sobornin aukio ja nykyään Rustavelis gamziri). Georgian eksarkki Vladimir otti katedraalin käyttöön 21. toukokuuta 1897.

Katedraalia hallinnoi Georgian eksarkaatti vuoteen 1917, jolloin se siirtyi äskettäin autokefaloidulle Georgian patriarkaatille. Helmikuussa 1921 sen pihasta tuli hautausmaa Georgian sotilaskoulun opiskelijoille, jotka olivat kaatuneet taistellessaan puna-armeijaa vastaan Neuvostoliiton hyökkäyksessä. Vuonna 1930 Neuvostohallitus purki katedraalin Gruusian SNT:n uuden hallitusrakennuksen tieltä; nykyään paikalla on Georgian parlamentti.

Lähteet
-------

* Kvirkvelia, Tengiz. ძველთბილისური დასახელებანი (*The placenames of Old Tbilisi*), p. 28. Tbilisi: Sabchota Sakartvelo, 1985.
* Тифлисский Александро-Невский военный собор (Arkistoitu – Internet Archive) in: Tsitovich, G. A. Храмы армии и флота (Arkistoitu – Internet Archive) (*The Army and Fleet Churches*), pp. 399–400. Pyatigorsk, 1913.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Alexander Nevsky Cathedral, Tiflis
Aleksanterinleivos
**Aleksanterinleivos** on murotaikinasta, vadelmahillosta tai omenamarmeladista sekä kananmunan keltuaisesta koostuva leivos, jota on valmistettu Suomessa 1800-luvun alusta lähtien.

Leivos on yleensä kuorrutettu kiinteällä, elintarvikevärillä vaaleanpunaiseksi värjätyllä tomusokerilla, jossa voi olla myös suklaasta tai sokerista tehtyjä ohuita koristekuvioita päällä.

Leivosten historiaan perehtynyt etnologian professori Bo Lönnqvist liittää nimikkoleivokset vahvaan henkilökulttiin. Leivos on nimetty Venäjän keisarin Aleksanteri I:n mukaan.

Tanskassa leivos tunnetaan nimellä *hindbaersnitte*. Latviassa leivos on nimeltään *Aleksandra torte*, joka luotiin erään toisen keisarin, Aleksanteri III:n Riian-vierailun kunniaksi. Ainekset ja leivoksen ulkonäkö ovat samanlaiset kuin suomalaisessa aleksanterinleivoksessa.

Leivos tunnetaan myös englanniksi nimellä Alexandertorte, jolla viitataan yleensä latvialaiseen leivokseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Kestosuosikki aleksanterinleivos sai nimensä Venäjän keisarilta *Yle Uutiset*. Viitattu 27.11.2018.
2. ↑  Nimikkoleivoksessa maistuu maine *ts.fi*.  Arkistoitu 27.11.2018. Viitattu 27.11.2018.
3. ↑  Hindbærsnitter (som mormor lavede dem) *arla.dk*. Viitattu 27.11.2018. (tanskaksi)
4. ↑  Lauta, Silvena Johan.: *Igauņu, latviešu, lietuviešu ēdieni : tradīcijas, sastāvdaļas, ēdienu pagatavošana, vairāk nekā 60 recepšu*. Rīga: Zvaigzne ABC, 2012. 1001698681. ISBN 9789934026027, 9934026023. Teoksen verkkoversio (viitattu 27.11.2018).
5. ↑  Cookbook:Raspberry Filled Pastry Strips (Alexandertorte) - Wikibooks, open books for an open world *en.wikibooks.org*. Viitattu 27.11.2018. (englanniksi)
**Sergei Ottovitš Frank** (ven. Сергей Оттович Франк, s. 13. elokuuta 1960 Novosibirsk) on venäläinen yritysjohtaja ja poliitikko. Hän oli liikenneministeri 1998–2004.

Frank syntyi saksalaiseen perheeseen Novosibirskissa. Hän valmistui 1983 Kaukoidän meriteknisestä korkeakoulusta erikoistuen navigointiin merireiteillä. Hän toimi Kaukoidän varustamon ulkomaisista taloussuhteista vastaavana johtajan 1990-luvun puoliväliin.
Vuodesta 1995 hän oli varajohtajana Venäjän liikenneministeriön meriliikenteen virastossa ja myöhemmin varaliikenneministeri ja liikenneministeri.
Ministerinkautensa jälkeen Frank toimi Sovcomflotin pääjohtajana.

Syksystä 2014 Frank on ollut laivanrakennusteollisuuden OSK:n johtokunnan puheenjohtajana.
Vuonna 2019 siirtyi Sovcomflotin johtokunnan johtoon.

Frank on myös Venäjän rautateiden johtokunnan jäsen.

Lähteet
-------

1. ↑  SCF Group - Франк Сергей Оттович *web.archive.org*.  2.4.2015.  Arkistoitu 2.4.2015. Viitattu 2.1.2023.
2. ↑  Р. И. А. Новости: Глава "Совкомфлота" Франк избран председателем Совета директоров ОСК *РИА Новости*.  20141024T1003. Viitattu 2.1.2023. (venäjäksi)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Aimo Jaakko Karvonen** (13. kesäkuuta 1928 Saloinen – 11. joulukuuta 2016 Pudasjärvi) oli suomalainen opettaja ja nuortenkirjailija. Hän julkaisi vuonna 1963 nimellä **Sauli Kare** tieteisromaanin *Taistelu avaruusraketista* Valistus-kustantamon Seikkailusarjassa.

Karvonen tuli ylioppilaaksi Raahen yhteislyseosta 1949 ja valmistui opettajaksi Oulun opettajakorkeakoulusta 1954 suorittaen erikoistumisen äidinkieleen ja historiaan Helsingin yliopistossa 1969–1970. Karvonen teki työuransa kansakoulunopettajana Pudasjärven Livon kylän koululla 1954–1988. Karvonen arvosti opettajuutta ja vaati, että hänen omassa kuolinilmoituksessaan mainitaan opettaja. 

Karvonen oli aktiivisesti mukana politiikassa ja tuki entisen Livon koulun oppilaansa Eino Siuruaisen pääsyä eduskuntaan ja maaherraksi. Karvonen oli Pudasjärven kunnanvaltuustossa ja vaikutti siellä uuden koulun ja sillan rakentamiseen Livoon. Aimon aukio Livolla on nimetty hänen mukaansa. Karvonen myötävaikutti postin perustamiseen Iso–Syötteen matkailualueelle.

Karvosen vanhemmat olivat maanviljelijä Viktor Ferdinand Karvonen ja Aino Helena (o.s. Tervaluoto). Aimo Karvonen oli seitsenlapsisen perheen nuorin. Hänen puolisonsa oli Taimi (o.s. Illikainen; s. 1936). Vanhin Aimo Karvosen lapsista Ari Karvonen on Limingan Taidekoulun rehtori.

Lähteet
-------

* Suomen kirjailijat -tietokanta[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. ↑  Pudasjärven seurakunta, Karvonen Aimo Jaakko, Riekinkankaan hautausmaa, Pudasjärvi, alue C03, viitattu 21.2.2022
2. ↑  Kuolinilmoitus; Opettaja Aimo Jaakko Karvonen, Kaleva 18.12.2016; myös Iijokiseutu 21.12.2016
3. ↑  Tarja Tihinen, Syötteen Kulttuuriyhdistys, Atte Särkelä in Memoriam, PUDASjärveläinen Nro 8, julkaistu 25.11.2021, sivu 12
4. ↑  Heikki Karvonen, Katri Virtaselle ja muille, Pudasjärvi-lehti nro 45, julkaistu 5.11.2020, sivu 7
**Sergei Butko** (s. 10. heinäkuuta 1968 Moskova) on venäläinen uransa päättänyt jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hänen uransa paras kausi oli 1995–1996, jolloin hän oli voittamassa Tšekin Extraliigan hopeamitaleita Litvinovin joukkueessa.

Butko aloitti uransa Neuvostoliiton 3. sarjatasolla pelanneessa Zvezda Olenogorskin joukkueessa kaudella 1987–1988. Siellä hän pelasi myös seuraavan kauden ennen siirtymistään Spartak Moskovaan. Spartakissa Butko pelasi kevääseen 1995 asti ja siirtyi sitten sieltä Tšekin Extraliigaan HC Chemopetrol Litvínovin joukkueeseen. Kahden Tšekissä pelatun kauden jälkeen Butko siirtyi Suomeen pelaamaan Porin Ässien liigajoukkueeseen. Ässistä Butko palasi seuraavalle kaudelle takaisin Litvinoviin yhden kauden ajaksi. Kaudelle 1999–2000 Butko palasi Venäjän 2-liigaan pudonneen Spartakin riveihin ja sieltä vuoden jälkeen Superliigan Amur Habarovskin joukkueeseen. Habarovskissa hän pelasi kuitenkin vain kolme ottelua ilman tehopisteitä ja lähetettiin sitten 2-liigaan Himik Voskresenskin joukkueeseen loppukaudeksi. Seuraavalla kaudella Butko pelasi jälleen Superliigassa, tällä kertaa ZSKA Moskovan joukkueessa. Hän pelasi kauden aikana 26 ottelua ZSKA:ssa ja 14 ottelua 2-liigassa Neftyanik Almetievskin joukkueessa päättäen uransa kevääseen 2002.

Saavutukset
-----------

* 1990–1991 Sprengler Cupin voitto (Spartak Moskova)
* 1995–1996 Extraliigan hopeamitali (HC Chemopetrol Litvínov)

Lähteet
-------

1. ↑  Sergei Butko *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
**Aimo Kalervo Klemetti** (11. marraskuuta 1924 Räisälä – 31. joulukuuta 2008 Kuopio) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Klemetin vanhemmat olivat liikkeenhoitaja Tuomas Klemetti ja Hilma Kuronen ja puoliso vuodesta 1953 farmaseutti Liisa Uksila. Klemetti kävi Jyväskylän lyseota 1940–1941, tuli ylioppilaaksi Joensuun yhteiskoulusta 1945 ja sai päästötodistuksen Suomen Liikemiesten Kauppaopistosta 1948. Hän suoritti myös useita liikkeenjohdon kursseja. Klemetti oli Pohjoismaiden yhdyspankin Kuopion konttorin harjoittelija 1948, SOK:n pääkonttorin luottotarkastaja Helsingissä 1948–1949, Kuopion konttorin luottotarkastaja 1949–1956, Mikkelin konttorin johtaja 1956–1978 ja Kuopion konttorin johtaja 1978–1983. Klemetillä oli myös useita luottamustehtäviä. Hän oli sotilasarvoltaan reservin alikersantti. Kauppaneuvoksen arvonimen Klemetti sai 1978.

Lähteet
-------

1. 1 2  Henttinen, Annastiina: Kauppaneuvos Aimo Klemetti (1924–2008). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 25.11.2022.
2. 1 2  Aimo Klemetti *Biografiasampo*. Viitattu 25.11.2022.
3. ↑  Aimo Klemetistä kauppaneuvos.  *Länsi-Savo*, 8.12.1978, nro 330, s. 6. Kansalliskirjasto. Viitattu 25.11.2022.
**Play to Stop – Europe for Climate** oli Euroopan komission ja kansainvälisten MTV-kanavien kampanja ilmastonmuutoksen ehkäisemiseksi. Kampanja kesti kuusi kuukautta ja sen tarkoitus oli herättää nuorisossa mielenkiintoa ilmastonmuutoksen vaaroja kohtaan ja toimia Kööpenhaminan ilmastokokouksen vauhdinottajana vuoden 2009 joulukuussa. "Play to Stop" kampanjoi 11 EU:n jäsenvaltiossa ja sisältää TV-mainoksia, *Moby*n konsertin Tukholmassa, kaksi muita esiintyjiä sisältävää konserttia Budapestissa ja Kööpenhaminassa, internet-pelejä yms. Kööpenhaminan ilmastonmuutos konfrenssi avattiin 7. joulukuuta 2009.

Esiintyjät
----------

Heinäkuun ja joulukuun välisenä aikana "Play to Stop - Europe for Climate" tähtäsi 11 EU:n jäsenvaltion nuorisoon, saadakseen heidät taistelemaan ilmastonmuutosta vastaan. Eurobarometerin arvion mukaan 65 % nuorisosta (15–24-vuotiaista) ei usko, että ilmastonmuutos on pysäyttämätön ilmiö eikä sille voi tehdä mitään. "Play to Stop" muistuttaa, että nuorison äänet ovat tärkeitä ja he voivat toimia ehkäistääkseen sitä. Kampanjaa käytiin Bulgariassa, Tšekissä, Tanskassa, Ranskassa, Saksassa, Unkarissa, Italiassa, Puolassa, Romaniassa, Ruotsissa ja Britanniassa. Kolme menestyviä kansainvälisiä artisteja sisältävää konserttia esitettiin Tukholmassa, Budapestissa ja Kööpenhaminasa ja ne näytettiin MTV:llä. 

Ensimmäinen konsertti järjestettiin Tukholmassa, jossa esiintyi Moby; toinen pidettiin Budapestissa brittiläisen "nu wave" rock-bändi Editorsin kanssa; ja kolmas Kööpenhaminassa amerikkalaisen poikabändin Backstreet Boysin kanssa EU:n ilmastokokouksessa. Koko kampanjan ajan musiikkikanavat omistautuivat kaupalliselle sisällölle taistelussa ilmastonmuutosta vastaan ja tuottivat useita erikoisohjelmia.

Jokainen konsertti sijoittui tärkeään ja suureen tapahtumaan, joka liittyi ilmastonmuutokseen: World Water Week -konfrenssiviikolla Tukholmassa, Mobility Week -viikolla Bidapestissa ja ilmastokokouksessa Kööpenhaminassa. Kutakin maata edustaa kuuluisa hyväntekijä, joka auttaa vetämään yleisön huomion tapahtumaan. Heihin kuuluvat muun muassa tenniksen pelaaja Magdalena Maleeva, tanskalainen laulaja Anna David, italialainen TV-tähti Paola Maugeri, puolalainen viihdyttäjä Michal Pirog ja romanialainen ilmastonmuutosaktivisti Serban Miron Copot.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑
6. ↑
**Sergei Jevgenjevitš Kaledin** (ven. Сергей Евгеньевич Каледин; s. 28. elokuuta 1949 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen kirjailija. Hänen kirjallinen läpimurtonsa tapahtui vasta Neuvostoliiton viimeisinä vuosina, Mihail Gorbatšovin valtakaudella.

Suomeksi on julkaistu vuonna 1991 ilmestynyt romaani *Käytävä*, (ven. *Koridor*, engl. *Corridor*). Virossa teos julkaistiin aikaisemmin vironkielisenä. Alkuteos ilmestyi vuonna 1987, lähdeviitteen mukaan mukana osana uutta tuolloin vallinnutta Perestroika-politiikkaa.
Muita ilmestyneitä teoksia, ainakin englanninkielisinä: ovat sekä *Humble Cemetery* (suom. *Hiljainen hautausmaa*, ven. *Smirennoje kladbištše*) että *Construction Battalion* (*Rakennuspataljoona*, ven. *Stroibat*).

Romaani *Stroibat* joutui Neuvostoliiton sensuurin hampaisiin, ja julkaistiin vuonna 1989: sille tuli suuria julkaisuvaikeuksia. Se kuvasi kriittiseen tapaan Neuvostoarmeijan hegemoniaa, ja nousikin nopeaan tahtiin suureksi puheenaiheeksi. Teoksesta laadittiin jopa oma erillinen teatteriesitys, joka sittemmin kiellettiin vielä joulukuussa 1990 - vain noin vuotta ennen Neuvostoliiton hajoamista.

**Penrussia.org** -sivuston mukaan Kaledinin kirjailijanura olisi alkanut vuonna 1976, mutta vähemmän julkisesti. Kaledin osallistui en-wikin mukaan, kirjailijoitten laatimaan yhteiseen pamflettiin, eli Venäjän hallitukselle laadittuun vetoomukseen vuonna 1993.

1987 alkoi *Novyi Mir* -niminen aikakauslehti julkaista Kaledinin kertomuksia Neuvostoliitossa. Siihen kuului myöskin *Käytävä*.

Kirjallinen tyyli on tyypillistä slaavilaisen omaista humoreskia elämänmenon kuvausta, mutta ns. "ei niin sankarillinen, vaan pienen yksittäisen ihmisen" asemaa ja merkitystä korostava. Romaanissa *Käytävä* käsitellään moskovalaisen kerrostalon yhden portaikon asukkaiden, pääasiassa kolmen perheen elämänmenoa peräti viiden vuosikymmenen ajalta (noin vuosilta 1920-70).

Suomen ja viron kielen ohella, Kaledinin tuotoksia on käännetty mm. englanniksi, ranskaksi, ruotsiksi, italiaksi sekä puolaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. 1 2  Sergei Kaledin, Käytävä, Kirjayhtymä, 1991 (suom. Esa Adrian) ISBN 951-26-3457-0
3. ↑  Sergei Kaledin, *Käytävä*, Kirjayhtymä, 1991 (suom. Esa Adrian) ISBN 951-26-3457-0


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Runar Granholm** (25. heinäkuuta 1889 Helsinki – 3. marraskuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen kamreeri ja tenniksenpelaaja.

Runar Granholm pääsi ylioppilaaksi 1909 ja hän meni pian sen jälkeen Palovakuutusyhtiö Fennian palvelukseen. Vuodesta 1919 alkaen Granholm oli toiminimi Ivar Lindforsin palveluksessa kamreerina.

Granholm oli yksi Suomen ensimmäisiä aktiivisia tenniksenpelaajia ja hänen uransa kesti lähes kaksikymmentä vuotta. Hän pelasi sekä ulko- että sisäkentillä kaksin- ja nelinpeleissä. Granholm voitti kaikkiaan seitsemän Suomen mestaruutta ja yhden Tanskan mestaruuden, tämä jälkimmäinen mestaruus 1921–1922 nelinpelissä Boris Schildtin kanssa. Hän osallistui 1924 Pariisin kesäolympialaisiin kilpaillen miesten kaksin- ja nelinpeleissä. Vielä 40-vuotiaana Granholm edusti Suomea Davis Cupin otteluissa yhdessä Arne Grahnin kanssa. Granholm joutui luopumaan pelaamisesta reumasairauden vuoksi vuonna 1932.

Granholm oli Suomen Tennisliiton sihteerinä 1920–1926. Hän oli SVUL:n liittojohtokunnan jäsenenä 1917–1931 ja erikoisliittojen syntymisen jälkeen 1932 Granholm kuului liittohallintoon sen lisäjäsenenä. Suomen olympiakomitean jäsenenä Granholm oli 1923–1928. Hän oli lisäksi mukana Svenska Finlands Idrottsförbundin johtoelimissä ja HIFK:n johtokunnassa.

Granholm kuoli sydänkohtaukseen 48-vuotiaana marraskuussa 1937.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Runar Granholm, Helsingin Sanomat, 04.11.1937, nro 298, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  Kuolinilmoitus, Hufvudstadsbladet, 07.11.1937, nro 301, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Olympedia : Runar Granholm
**Mantšukuon yuan** (满洲国圆) oli Mantšukuon virallinen valuutta kesäkuusta 1932 elokuuhun 1945. 

Yuanin arvo perustui 23,91 gramman painoiseen määrään hopeaa. Yuani korvasi kiinalaisen *Haikwanin taelin*, joka oli yleisessä käytössä Mantšuriassa ennen Mukdenin välikohtausta.

Historia
--------

Aluksi Japanin keskuspankki vastasi setelien ja kolikoiden lyömisestä, mutta myöhemmin Mantšukuon keskuspankki alkoi itse valmistaa rahaa. Hopean arvon vaihtelun myötä yanin sidos hopeaan purettiin vuonna 1935, ja kurssi sidottiin Japanin jeniin. 1940-luvulla yuania käytettiin valuuttaana Yhdysvaltojen, Saksan ja Japanin kanssa käydyssä ulkomaankaupassa. 

Seteleitä painettiin 5 *chiaon* (puoli yuania), 1 yuanin, 5 yuanin, 10 yuanin ja 100 yuanin arvoisina. Seteleissä oli yleensä kuvituksena Qing-dynastian hallitsijoita. Inflaation seurauksena vuonna 1944 alettiin valmistaa myös 1000 yuanin seteliä. 

Mantšukuon kuitukolikot
Yuan jakautui kymmeneen *chiaoon*, 100 *feniin* tai 1000 *lihin*. Kolikoita valmistettiin 5 lin kerrannaisina aina 10 feniin saakka. 

Vuosina 1944 ja 1945 valmistettiin 1 ja 5 fenin kolikoita "punaisesta tai ruskeasta kuidusta", joka muistutti pahvia. Nämä ovat yksiä harvoja kolikoita, joita ei ole valmistettu metallista. 

Toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1948 Tung Pei Bank lunasti noin 12 miljardia yuania.

Setelit
-------

10 yuanin seteli, 1937 (etupuoli) kuvassa keisari Ch'ien-lung  10 yuanin seteli, 1937 (tausta), kuvassa Mantšukuon keskuspankki
100 yuanin seteli, 1944 (etupuoli) kuvassa Kungfutse100 yuanin seteli, 1944 (tausta), kuvassa soijapapusiiloja

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Manchukuo yuan
**Helge Runar Engblom** (1908–1965) oli suomalainen muotoilija ja sisustusarkkitehti.

Engblom opiskeli vuosina 1925–1929 Taideteollisessa keskuskoulussa huonekalujen suunnittelua ja vuosina 1933–1936 Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa maalausta. Visuaalisiin taiteisiin painottuneiden opintojensa ohessa Engblom opiskeli kuitenkin myös pianonsoittoa Helsingin konservatoriossa. Vuonna 1936 Engblom jätti opinnot Ateneumin taidemaalariluokalla ja vuokrasi opiskelutovereidensa Tove Janssonin, Christian Sibeliuksen ja Unto Virtasen kanssa yhteisen ateljeetilan Helsingin Ullanlinnasta. Engblom toimi 1930-luvulla huonekalujen freelance-suunnittelijana muun muassa Asko Oy:lle ja Oy Boman Ab:lle. Toisen maailmansodan jälkeen hän teki suunnittelutyötä myös tukholmalaiselle Svenska Hantverksföreningenille.

Oman taiteellisen työnsä ohessa Engblom toimi opettajana 1930-luvulta lähtien. Hän oli Taideteollisen keskuskoulun sommittelun, ornamentti- ja vapaan käden piirustuksen tuntiopettajana vuosina 1935–1951 sekä sisustusosaston ensimmäinen lehtori vuosina 1951–1964, opetusalanaan sommittelupiirustus. Engblom sai oppilailtaan lempinimen *Skåpe*. Muutaman vuoden ajan Engblom opetti myös Teknillisessä korkeakoulussa tuleville arkkitehdeille huonekalusuunnittelua.

Engblom suunnitteli huonekaluja ja sisustusta moniin Helsingin julkisiin rakennuksiin. Helsingin yliopistossa hänen työnsä näkyi muun muassa Metsätalon kirjaston sisustuksessa ja yliopiston hallintorakennuksen eri tilojen huonekaluissa. Hän oli myös vuonna 1938 valmistuneen Helsingin Pääpostitalon sisustaja. Ravintola Tullinpuomin sisustus ja Hotelli Vaakunan huonekalut olivat 1940-luvulla Engblomin käsialaa. Myöhemmin 1950-luvulla Engblom suuntautui yhä enemmän myös muiden käyttöesineiden muotoiluun. Hän suunnitteli muun muassa lasiesineitä Riihimäen, Karhulan ja Kumelan lasitehtaille sekä kirkkohopeita ja -tekstiilejä useille seurakunnille.

Engblom palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1958.

Vuonna 1964 Engblom jäi Taideteollisen oppilaitoksen lehtorin virastaan sairauseläkkeelle, ja hän kuoli jo seuraavana vuonna. Laaja Engblomin työtä käsittelevä muistonäyttely järjestettiin Amos Andersonin taidemuseossa marras–joulukuussa 1967. Vaikka Engblomin aikana modernismin virtaukset vaikuttivat voimakkaasti kaikkiin taiteisiin ja muotoilu joutui yhä laajemmin sopeutumaan massatuotannon ehtoihin, Engblomin taiteellista tuotantoa leimasivat edelleen perinteet ja käsityö.

Lähteet
-------

* Runar Engblom (1908–1965) (Design Forum Finland) (Arkistoitu – Internet Archive)
* Anna-Lisa Amberg: / Engblom, Runar (1908–1965) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  6.6.2003. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
* Kirjailijakierroksella Helsingissä (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitalin saajat aakkosjärjestyksessä - Ritarikunnat *ritarikunnat.fi*.  9.10.2020. Viitattu 30.7.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Interreg** on Euroopan aluekehitysrahaston kautta rahoitettu ohjelmasarja, jonka tarkoituksena on tukea julkisten viranomaisten ja julkisluontoisten toimijoiden yhteistyötä aluekehityksen tavoitteiden ja ohjelmatyön vaikuttavuuden parantamiseksi. Interregin ensimmäinen ohjelmakausi käynnistyi vuonna 1989.

Interregin kolmas (Interreg III C) ohjelmakausi järjestettiin vuosina 2000–2006 ja neljäs (Interreg IVC) 2007–2013. Nykyinen viides Interreg Europe-ohjelmakausi päättyy vuonna 2020. Interreg Europe -ohjelma kattaa koko Euroopan unionin alueen. Lisäksi Norja ja Sveitsi osallistuvat ohjelman toteuttamiseen.

Interreg Europe (2014–2020)
---------------------------

Interreg-ohjelman toimintalinjoja ovat tutkimus, teknologian kehittäminen ja innovaatiot, pienten ja keskisuurten yritysten kilpailukyky, vähähiilinen talous sekä ympäristön ja luonnovarojen tehokas käyttö.

Ohjelman rahoitus jaetaan tasaisesti eri toimintalinjojen kesken. Ohjelmasta rahoitetaan alueiden välisiä yhteistyöhankkeita, joilla tavoitellaan aluepolitiikkaan liittyvään kokemustenvaihtoa sekä alueellista kehittämistä tukevia osaamisalustoja. Osaamisalustojen tarkoituksena on tarjota organisaatioille mahdollisuuksia jatkuvaan oppimiseen ja auttaa löytämään ratkaisuja oman alueen kehittämistyöhön.

Interreg Europe-ohjelmalle on myönnetty EU-rahaa 359,3 miljoonaa euroa ja kumppanimaat Norja ja Sveitsi osallistuvat rahoitukseen noin 5,9 miljoonalla eurolla.

Katso myös
----------

* Euroopan aluekehitysrahasto

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Interreg Europe *rakennerahastot.fi*.  Arkistoitu 12.10.2019. Viitattu 12.10.2019.
**Manuel "Manu" Trigueros Muñoz** (s. 17. lokakuuta 1991 Talavera de la Reina, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Villarrealia ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura
---------------

Trigueros pelasi ensimmäisen virallisen ottelunsa Villarrealin reservijoukkueessa 4. kesäkuuta 2011 Real Betisiä vastaan. 11. helmikuuta 2012 hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa ottelussa CE Sabadellia vastaan. Kauden 2011–2012 päätteeksi reservijoukkue joutui luopumaan sarjapaikastaan Segunda Divisiónissa ja se pudotettiin automaattisesti Segunda División B:hen, kun seuran edustusjoukkue ei onnistunut säilyttämään paikkaansa pääsarjassa.

Kesällä 2012 Trigueros nostettiin edustusjoukkueen kokoopanoon. Ensimmäisellä kaudellaan 2012–2013 hän pelasi 36 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Joukkue onnistui myös nousemaan takaisin Primera Divisióniin vuoden tauon jälkeen.

Trigueros teki ensiesiintymisensä maan pääsarjassa 19. elokuuta 2013 ottelussa Almeríaa vastaan. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 200. pääsarjaottelunsa. Hän on liigassa tehnyt maalin Espanjan suurseuroista FC Barcelonaa vastaan huhtikuussa 2014 ja Real Madridia vastaan helmikuussa 2017 mutta molemmissa otteluissa vastustaja nousi lopussa kahden maalin takaa 2–3-voittoon. Espanjan cupin ensimmäisessä välieräottelussa helmikuussa 2015 Trigueros teki maalin vieraskentällä FC Barcelonaa vastaan mutta tuon ottelun Barcelona voitti 3–1. Eurooppa-liigan lohkovaiheessa Trigueros on tehnyt maalin joulukuussa 2016 Steaua Bukarestia ja lokakuussa 2017 Slavia Prahaa vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  El Betis remonta y consigue el título de campeón de Segunda Marca. Viitattu 13.2.2015. (espanjaksi)
2. ↑  El Sabadell supera al Villarreal B en una gran segunda parte Marca. Viitattu 13.2.2015. (espanjaksi)
3. ↑  El Villarreal no despega lejos de El Madrigal Marca. Viitattu 13.2.2015. (espanjaksi)
4. ↑  El Villarreal juega con el Racing en El Sardinero (0-3) (Arkistoitu – Internet Archive) Las Provincias. Viitattu 13.2.2015. (espanjaksi)
5. ↑  Manu Trigueros salva al Villarreal de la derrota en la Nueva Condomina en el minuto 94 (1-1) Castellón Información. Viitattu 13.2.2015. (espanjaksi)
6. ↑  El talaverano Trigueros logra el ascenso a Primera División con el Villarreal CF (Arkistoitu – Internet Archive) La Voz de Talavera. Viitattu 13.2.2015. (espanjaksi)
7. ↑  Villarreal's happy return as Rayo beat Elche UEFA. Viitattu 13.2.2015. (englanniksi)
8. ↑  Manu Trigueros Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Manu Triguerosin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
* Manu Triguerosin tilastot Soccerway-sivustolla (englanniksi)

Villarreal – Primera División
1 Reina |
2 Femenía |
3 Albiol |
4 Pau |
5 Cuenca |
6 Capoue |
7 Gerard |
8 Foyth |
9 Danjuma |
10 Parejo |
11 Chukwueze |
13 Rulli |
14 Trigueros |
15 Jackson |
16 Baena |
17 Lo Celso |
18 Moreno |
19 Coquelin |
20 Morlanes |
21 Pino |
22 Morales |
23 Mandi |
24 Pedraza |
35 Jörgensen |
Valmentaja Setién
**Internet media type** (alun perin **MIME-tyyppi**) on internet-standardi, joka kertoo sisällön tiedostomuodon. Se tunnetaan myös usean protokollan siihen liittämällä otsakenimellä **Content-type**. MIME-tyyppi kehitettiin sähköpostin MIME-standardin myötä SMTP-protokollan välittämiin viesteihin, ja myöhemmin sitä on siirrytty käyttämään esimerkiksi HTTP- ja SIP-protokollissa.

Mediatyyppi koostuu ainakin kahdesta osasta, tyypistä ja alatyypistä. Näihin liitetään parametrejä. Esimerkiksi `text`-tyypin alatyypeillä voi olla `charset`-parametri, joka kertoo käytetyn merkistön.

Yleisiä mediatyyppejä
---------------------

* image/png – PNG-muotoinen kuva
* text/plain – tekstiä, joka on tarkoitettu esitettäväksi sellaisenaan; käytetty merkistö määritellään charset-parametrillä, oletusarvo on US-ASCII
* text/XML – XML-muotoista rakenteellista tekstiä
* text/html – HTML-sivu
* audio/mpeg – MP3-muotoista ääntä
* application/vnd.stardivision.calc – StarOffice-taulukkolaskin (sovelluskohtaista *vnd=vendor specific* tietoa)
* application/octet-stream – mitä tahansa määrittelemätöntä binääridataa (tätä tyyppiä käytetään, jos tyyppi tai koodaus ei ole ohjelman tiedossa)

Käsittely Unix-järjestelmissä
-----------------------------

Unix-pohjaisissa käyttöjärjestelmissä de facto -standardiksi on muodostunut listata `/etc/mailcap`-tiedostoon eri mediatyypit ja sovellukset, joilla tiedostotyypit voidaan käsitellä (työpöytäympäristöillä on omat järjestelynsä). Kun mediatyyppiä ei ole asianmukaisesti toimitettu tiedoston mukana, voidaan tyyppi päätellä sen päätteestä, käyttäen hyväksi `/etc/mime.types` tiedostoa. Kehittyneemmät järjestelmät kykenevät myös arvaamaan tiedoston tyypin, analysoimalla sen sisältöä (yleensä file-komennon "magic"-tietokantaa käyttäen).

Standardointi
-------------

MIME-tyypit on standardoitu RFC-suosituksissa:

* RFC 2045 – *Multipurpose Internet Mail Extensions (MIME) Part One: Format of Internet Message Bodies*
* RFC 2046 – *Multipurpose Internet Mail Extensions (MIME) Part Two: Media Types*
* RFC 2048 – *Multipurpose Internet Mail Extensions (MIME) Part Four: MIME Registration Procedures*
* RFC 1524 – *A User Agent Configuration Mechanism For Multimedia Mail Format Information* (Mailcap-tiedosto)

Katso myös
----------

* S/MIME

Aiheesta muualla
----------------

* IANA:n ylläpitämä lista mediatyypeistä (englanniksi)
**Manu (Mauno) Uolevi Teittinen** (26. maaliskuuta 1931 Kotka – 5. maaliskuuta 2004 Vantaa) oli suomalainen jazzmuusikko ja kirjailija.

Teittinen toimi 1940-luvun lopulla ja 1950-luvun alussa rumpalina omaa nimeään kantaneissa kymenlaaksolaisissa jazzyhtyeissä sekä Pentti Aholan jazz-yhtyeessä. 1950-luvun lopulla hän oli rumpalina Olavi Virran yhtyeessä. Teittisen kantapaikkana 1950-luvulla oli kotkalainen ravintola *Fennia*.

Teittinen opiskeli sitten journalistiikkaa Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa Tampereella ja hän valmistui sosionomiksi Työväen akatemiasta. Hän toimi 1970-luvulla Ruotsin Suomalaisseurojen keskusliiton kulttuurisihteerinä ja vuonna 1990 perustettiin Teittisen aloitteesta *Suomen Jazz-arkisto* (nimi vuodesta 2017 Musiikkiarkisto). Hän keräsi arkistoa varten materiaalia erityisesti Kymenlaakson jazzhistoriasta. Teittinen kirjoitti myös omaelämäkerrallisen romaanin *Kartsa* (Tammi 1975), jossa hän kuvasi nuoruusvuosiaan sota-ajan Kotkassa.

Teittinen toimi vapaaehtoisena nuorisotyöntekijänäkin ja avusti muun muassa nepalilaisia muusikoita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Juha Henriksson: Manu Teittisen muistokirjoitus Helsingin Sanomat.  Arkistoitu 15.5.2013. Viitattu 22.7.2013.
2. 1 2 3  Juha Henriksson: Manu Teittinen Pomus.net. Viitattu 22.7.2013.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Mantšurianakileija** (*Aquilegia oxysepala*) on leinikkikasvien (Ranunculaceae) heimoon, akileijojen (*Aquilegia*) sukuun kuuluva kasvilaji. Siitä voidaan erottaa kaksi muunnosta muun muassa verholehtien koon perusteella.

Mantšurianakileija voi kasvaa 40–80 cm korkeaksi ja sen varret ovat yläosistaan haarovia. Tyvilehdet ovat pitkäruotisia ja kolmilehdykkäisiä. Tyvilehtien lisäksi varsissakin on useita lehtiä. Kukintona on kolmesta viiteen kukkaa sisältävä viuhko. Kukat ovat halkaisijaltaan noin 4 cm ja yleensä jokseenkin nuokkuvia. Kukkaperät ovat 1–3 cm pitkiä. Kukkien verholehdet ovat purppuranpunaisia, teräväkärkisiä ja kapeansoikeita, 1,6–3,1 cm pitkiä ja 0,8–1,2 cm leveitä. Terälehdet ovat kellertävänvalkoisia, leveänvastapuikeita ja 1–1,3 cm pitkiä. Heteet ovat lähes terälehtien pituisia ja niiden ponnet ovat mustia. Emejä on viisi kappaletta ja ne ovat karvaisia. Mantšurianakileija kukkii touko–kesäkuussa ja tuottaa hedelmiä heinä–elokuussa. Sen siemenet ovat noin 2 mm pitkiä.

Mantšurianakileija kasvaa metsänreunoissa sekä ruohoisilla rinteillä 400–2700 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia tavataan Kiinassa 13 maakuntatason alueella sekä Korean niemimaalla ja Venäjän Kaukoidässä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Flora of China: *Aquilegia oxysepala* *Flora of China*. Viitattu 25.5.2023. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q10409338
* Wikispecies: Aquilegia oxysepala
* CoL: 682FF
* FoC: 200007517
* GBIF: 3930047
* GRIN: 3759
* iNaturalist: 509385
* IPNI: 708977-1
* NCBI: 432649
* Open Tree of Life: 949638
* Plant List: kew-2644933
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:708977-1
* Tropicos: 27100057
* WFO: wfo-0000541485

 |

 |
**Sulo Ilmari Nieminen** (18. maaliskuuta 1919 Tammela – 4. huhtikuuta 2013 Rauma) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Niemisen vanhemmat olivat maanviljelijä Vihtori Nieminen ja Matilda Estlin ja puoliso 1943–2010 Greta Annikki Timonen. Nieminen kävi kansakoulun ja Helsingin yksityisen kauppakoulun 1938–1939, valmistui kauppateknioksi Myynti- ja mainoskoulusta 1944 ja suoritti LIFIM:in liikkeenjohdon täydennyskoulutuskurssin 1963–1964 ja jatkokurssin 1967. Opintomatkoja hän teki moniin eri maihin. Nieminen oli Suomen Maanviljelijäin Kauppa Oy:n juoksupoika ja myyntimies Forssassa 1933–1938 ja myyntimies Loimaalla 1939–1940 ja 1944–1945, Osuusliike Tammen myyjä Forssassa 1938, Maamiesten Kauppa Oy:n maatalousosaston osastopäällikkö Turussa 1945–1957, Satavehnä Oy:n myyntipäällikkö Raumalla 1957–1960, Heitto Oy:n tukkuosaston johtaja ja varatoimitusjohtaja Helsingissä 1960–1962, Aug. Lipsanen Oy:n myyntijohtaja Porissa 1962–1965, Riisla Oy:n varatoimitusjohtaja Raumalla 1965–1978, toimitusjohtaja 1978–1988 ja hallituksen jäsen vuodesta 1968 sekä Ferd. Alfthan Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen vuodesta 1979. Hänellä oli myös useita liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Nieminen oli reservin kersantti (1968). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1978.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nummela, Ilkka: Kauppaneuvos Sulo Nieminen (1919–2013). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 10.11.2022.
2. ↑  Merkkipäivän mietteitä. Yhteistoiminta voima myös tukkukaupassa.  *Uusi Suomi*, 18.3.1979, nro 74, s. 4. Kansalliskirjasto. Viitattu 10.11.2022.
**Sulo Ilmari Toivonen** (12. tammikuuta 1909 Somero – 6. toukokuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen eläintieteilijä.

Toivonen oli Helsingin yliopistossa ensin vuodesta 1945 ontogenian ja kehitysfysiologian dosentti ja sitten kokeellisen eläintieteen henkilökohtainen ylimääräinen professori 1952–1973. Hän tutki selkärankaisten yksilönkehitystä sääteleviä tekijöitä ja osoitti, että ne ovat kemiallisia yhdisteitä. Hänelle myönnettiin lääketieteen ja kirurgian kunniatohtorin arvo Helsingin yliopistosta vuonna 1966. Hänen johdollaan muodostui suomalainen kehitysbiologian koulukunta, joka ollut kansainvälisestikin erittäin merkittävä 2000-luvulle saakka. Hänen oppilaisiinsa kuuluvat muun muassa Lauri Saxén ja Seppo Vainio.

Toivosen ja hänen puolisonsa Aini Tellervo Anderssonin poika oli energianeuvos Timo Toivonen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Toivonen, Sulo hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
2. ↑  *Otavan Iso tietosanakirja*, osa 8, p. 1487. Otava 1966.
3. ↑  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 748. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
4. ↑  Leikola, Anto: / Toivonen, Sulo (1909–1995). *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  23.3.2007. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
5. ↑  Harri Turunen: Energianeuvos Timo Toivonen (1946–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 10.2.2015. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 14.6.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |