recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Vasemmalla luonnontilaista vanhaa metsää, oikealla istutettua talousmetsää. Puiden kaatuessa vanhaan metsään pääsee valoa, jolloin syntyy uutta kasvillisuutta.
**Vanha metsä** on metsä, joka on ohittanut suositellun hakkuuajan. Vanhoissa metsissä on paljon lahopuuta sekä päällyskasveja, ja ne lähenevät päätemetsävaihetta.

Käsite "vanha metsä" tarkoitti alun perin luonnontilaista metsää, jota ei ole koskaan hakattu ja jossa ei ole koskaan kaskettu eikä laidunnettu. Nykyään sellaista metsää kutsutaan yleensä aarniometsäksi. Väärinkäsityksiä syntyy, kun käsitettä "vanha metsä" käytetään yhä joskus alkuperäisessä merkityksessään tai muussa tarkoituksessa virheellisesti.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lahti, Kimmo & Rönkä, Antti: *Biologia: Ympäristöekologia*, s. 203. Helsinki: WSOY oppimateriaalit, 2006. ISBN 951-0-29702-X.
2. ↑  Kuusela, Kullervo: Kullervo Kuusela johtavalle populaatiotutkijalle.  *Maaseudun Tulevaisuus*, 9.9.1999. Artikkelin verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Metso-metsiensuojeluohjelma Ympäristöministeriö
* Petri Keto-Tokoi & Timo Kuuluvainen. Suomalainen aarniometsä. Maahenki 2010.
HIFK, HJK  
KaPS
GBK
VPV
Haka
KuPS
PoPaSuomensarjan kauden 1945-1946 joukkueet
**Palloliiton Suomensarja 1945-1946** oli Palloliiton toiseksi korkein sarjataso jalkapallossa kaudella 1945-1946. Työväen Urheiluliiton seurat pysyivät edelleen poissa Palloliiton sarjoista ja ne pelasivat omia mestaruus- ja Suomensarjojaan. 

Suomenmestaruuden liitot ratkaisivat mestareiden välisissä kohtaamisissa.

Sarjan kaksi parasta nousi Palloliiton Mestaruussarjaan ja kaksi viimeistä joutui karsimaan Suomensarjapaikastaan maakuntasarjalaisten kanssa.

Suomensarja
-----------

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pist. | HIFK | HJK | VPV | PoPa | KaPS | GBK | KuPS | Haka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Helsingin IFK | 14 | 14 | 0 | 0 | 68-14 | **28** |  | 2-1 | 2-1 | 10-2 | 6-1 | 3-0 | 6-1 | 4-1 |
| Helsingin Jalkapalloklubi | 14 | 11 | 0 | 3 | 60-25 | **22** | 1-2 |  | 5-1 | 12-1 | 2-1 | 11-4 | 5-1 | 4-0 |
| Vaasan Pallo-Veikot | 14 | 7 | 2 | 5 | 35-34 | **16** | 2-6 | 2-3 |  | 4-1 | 1-1 | 3-2 | 2-5 | 3-1 |
| Porin Palloilijat | 14 | 6 | 1 | 7 | 23-43 | **13** | 0-3 | 1-4 | 1-1 |  | 2-1 | 2-0 | 1-2 | 3-1 |
| Kallion Palloseura | 14 | 4 | 2 | 8 | 24-36 | **10** | 1-5 | 2-3 | 1-5 | 0-1 |  | 3-4 | 3-2 | 1-0 |
| Gamlakarleby Bollklubb | 14 | 4 | 2 | 8 | 25-50 | **10** | 0-11 | 3-0 | 2-3 | 0-2 | 2-2 |  | 1-1 | 3-2 |
| Kuopion Palloseura | 14 | 4 | 1 | 9 | 30-39 | **9** | 1-4 | 2-4 | 1-3 | 2-1 | 0-1 | 7-1 |  | 4-5 |
| Valkeakosken Haka | 14 | 2 | 0 | 12 | 26-50 | **4** | 2-4 | 3-5 | 3-4 | 3-5 | 3-6 | 0-3 | 2-1 |  |

HUOM: Taulukko esittää vain otteluiden tuloksia, otteluparit ovat oikein. Taulukko ei kerro, mitkä ovat otteluparissa koti- ja mitkä vierasotteluita.

Karsinnoissa Tampereen Palloilijat hävisi Hakalle 2-10 ja KuPS puolestaan voitti Pallo-Pojat 7-0, joten Haka ja KuPS säilyivät Suomensarjassa, johon maakuntasarjasta nousi kaikkiaan kahdeksan joukkuetta.

Lähteet
-------

* Suomen toisen sarjatason taulukot
* Suomen Palloliiton toimintakertomus 1946 (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑
Thure Wilhelm Gallén ( lokakuu 1946)
**Thure Wilhelm Gallén** (6. syyskuuta 1878 Tallinna – 2. marraskuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Gallénin vanhemmat olivat eläinlääkäri, maisteri Peter Wilhelm Gallén ja Augusta Ottiliana Dahlström ja puoliso vuodesta 1907 Hildur Maria Törngren. Gallén kävi neljä luokkaa yhteiskoulua Helsingissä 1888–1892 ja teki opintomatkoja Skandinaviaan ja Keski-Eurooppaan. Saksassa hän oleskeli useampaan otteeseen pitempiä aikoja ja työskenteli siellä johtavissa teollisuusyrityksissä. Gallén oli seisemän vuotta vuorineuvos Edwin Lönnbeckin palveluksessa ja sitten Suomen Väri- ja Vernissatehdas -yhtiön osastopäällikkö 1900–1910, johtokunnan jäsen vuodesta 1910 ja toimitusjohtaja vuodesta 1929. Gallén oli myös Tienhaaran Öljytehdas -yhtiön johtokunnan jäsen vuodesta 1921 ja toimitusjohtaja vuodesta 1922. Hän oli Vernissa-, Väri- ja Lakkatehtaitten Yhdistyksen perustajia ja sen johtokunnan jäsen vuodesta 1943. Hänellä oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvon hän sai 1948. Gallén lahjoitti hiljaisuudessa huomattavasti varoja hyväntekeväisyys- ja yleishyödyllisiin tarkoituksiin. 

Gallén oli jo vuoden 1905 suurlakon aikana mukana silloisessa suojeluskunnassa ja myöhemmin hän oli suojeluskunnan jäsenenä Suomen sisällissodan ajoista vuoteen 1930 saakka. Hän toimi vuodesta 1926 alkaen Helsingin suojeluskuntapiirin tilintarkastajana. Gallénin harrastuksiin kuului antiikkiesineiden, etupäässä vanhojen rahojen ja kellojen keräily.

Lähteet
-------

1. 1 2  Thure Wilhelm Gallén *Biografiasampo*. Viitattu 15.8.2022.
2. 1 2 3  60-vuotias. Johtaja Thure Gallén, Helsingin Sanomat, 06.09.1938, nro 239, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Kuolleita.  *Uusi Suomi*, 4.11.1948, nro 299, s. 8. Kansalliskirjasto. Viitattu 15.8.2022.
Käsikello
**Käsikello** (engl. *handbell)* on kellosoitin, joka on tehty kuten pieni kirkonkello, johon on lisätty käsikahva.

Historia
--------

Tiettävästi ensimmäinen pieni käsikello valettiin Englannissa vuonna 1696.

Musiikki
--------

Käsikelloilla voidaan soittaa erilaista musiikkia melkein rajoituksetta. Kelloja soitetaan yleensä kuoroissa, joissa on useita soittajia. Kellot ovat asetettuna pöydälle soittajien eteen. Käsikelloilla soitetaan musiikkia siten, että yksi käsikello vastaa yhtä säveltä ja yksi soittaja vastaa useasta sävelestä eli useasta kellosta. Välillä soittajat vaihtavat kelloja keskenään, sillä suuret bassokellot painavat jopa neljä kilogrammaa. Kelloja kiertämällä ja vääntämällä saadaan kello soimaan eri tavoilla.

Käsikellokuorot
---------------

Käsikellokuoro harjoituksissa
Suosituinta käsikellon soitto on sen kotimaassa Britteinsaarilla. Käsikelloja soitetaan paljon myös Yhdysvalloissa ja Aasiassa. Manner-Euroopassa on viitisenkymmentä käsikellokuoroa ja Suomessa on kuusi kuoroa. Tallinnassa sijaitsevassa musiikkikoulussa käsikellon soittoa voi opiskella pääaineena.

### Käsikellokuorot Suomessa

Suomessa käsikellokuoroja on viidellä eri paikkakunnalla: 

* Kuopiossa (Dolce, Vivo)
* Vantaalla (Laulu- ja käsikelloyhtye Sonus)
* Rovaniemellä (Lapin Käsikellot)
* Jyväskylässä (Kide)
* Turussa (Hups!)

Dolce-kuorolla on Suomen laajin kellokokoelma, 189 kelloa. Kaikkia käytetään esiintymisissä.

Katso myös
----------

* Chimekello

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Päivi Pihlajarinne: Keveästi, heleästi soivat kaikki 189 kelloa nuorten käsissä.  *Aamulehti*, 7.1.2012, s. B23.
2. ↑  Hämeen Sanomat: Hiljaa, hiljaa käsikellot kajahtaa *Hämeen Sanomat*. Viitattu 26.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Käsikello** Wikimedia Commonsissa
**Naman Keïta** (s. 9. huhtikuuta 1978 Pariisi) on ranskalainen yleisurheilija, jonka päämatka on 400 metrin aitajuoksu.

Keïta sai Ranskan kansalaisuuden vuonna 2001. Hän kilpaili ensimmäisissä arvokisoissaan Münchenin EM-kisoissa 2002, joissa hän karsiutui 400 metrin aitojen alkuerissä ajalla 50,20, mutta oli mukana voittamassa pronssia 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Seuraavana vuonna hän voitti Ranskan mestaruuden 400 metrin aidoissa. Pariisin MM-kisoissa hän karsiutui 400 metrin aitojen välierissä ajalla 49,57, mutta oli mukana voittamassa MM-kultaa 4 x 400 metrin viestissä. Vuonna 2004 Keïta oli toinen Euroopan cupissa ajalla 49,04 ja voitti olympiapronssia Ateenan kesäolympialaisissa ajalla 48,26. Kauden lopussa hän juoksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa seitsemänneksi.

Keïta voitti 2005 Euroopan cupin ja sijoittui Helsingin MM-kisoissa viidenneksi. Kauden lopussa hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa neljäs. Seuraavana vuonna hän voitti Euroopan cupin superliigan ja juoksi Göteborgin EM-kisoissa 400 metrin aidoissa neljänneksi, jonka lisäksi oli voittamassa kultaa pitkässä viestissä. Kauden lopussa hän sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa seitsemänneksi ja yleisurheilun maailmancupissa viidenneksi. Hän karsiutui Osakan MM-kisoissa 2007 välierissä, mutta kisojen jälkeen kävi ilmi, että hän oli antanut juuri ennen kisoja positiivisen doping-näytteen. Hän sai kahden vuoden kilpailukiellon ajalle 1.9.2007–31.8.2009.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähde: IAAF
Ulkoradat
* 200 metrin juoksu: 21,48 (2006)
* 300 metrin juoksu: 33,01 (2004)
* 400 metrin juoksu: 45,74 (2004)
* 400 metrin aitajuoksu: 48,17 (2004)
* Korkeushyppy: 207 (1996)

Sisäradat
* 800 metrin juoksu: 1.53,10 (2006)
* Korkeushyppy: 204 (1997)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Naman Keïta Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑
3. ↑  , s. 59
4. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Tero Niva (sotamies Vanhala) *Tuntemattoman sotilaan* kuvauksissa kesällä 1984.
**Tero Henrikki Niva** (29. toukokuuta 1962 Salo – 24. tammikuuta 2003 Espoo) oli suomalainen näyttelijä ja insinööri.

Niva oli amatöörinäyttelijä, joka on näytellyt kahdessa merkittävässä suomalaisessa elokuvassa. Näistä ensimmäinen oli yksi kolmesta pääosasta Mikko Niskasen nuorisokuvauksessa *Ajolähtö* (1982). Tässä elokuvassa Niva näytteli Latea, itsensä juurettomaksi tuntevaa nuorta miestä, joka lopulta päätyy itsemurhaan. Tämän jälkeen Niva näytteli Vanhalan roolin Rauni Mollbergin Väinö Linna -filmatisoinnissa *Tuntematon sotilas* (1985).

Niva aloitti näyttelijänuransa jo lukioiässä, ja hän joutui tekemään vaikean valinnan teatteriopintojen ja teknillisen opiston välillä. Hän valitsi jälkimmäisen ja valmistui Helsingin teknillisestä opistosta elektroniikkainsinööriksi. Varsinaisen elämänuransa hän teki UNIX-spesialistina.

Niva kuoli kurkkusyöpään 40-vuotiaana.

Tero Niva oli myös radioamatööri vuodesta 1983 tunnuksella OH6XL.

Lähteet
-------

1. ↑  Tero Niva Elonetissä.
2. ↑  Hämäläinen, Unto: Kuolleet: Ajolähtö-elokuva synnytti nuorisotähden *Helsingin Sanomat*.  4.2.2003. Viitattu 12.10.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Tero Niva Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
Tervakosken tehdasradan Deutz-veturi näytteillä Puuhamaassa.
**Tervakosken Tehdasrata** oli Tervakosken tehtaiden sisäistä liikennettä hoitanut 600 mm:n raideleveydelle rakennettu kapearaiteinen tehdasrata, joka lopetti toimintansa 1970-luvun alussa. Radan pituus oli noin viisi kilometriä, ja se kulki tehtaan eteläpuolella sijaitsevalle Piilonsuolle, josta nostettiin turvetta tehtaan polttoaineeksi.

Radasta on äärimmäisen vähän tietoa. Sen molemmat veturit ovat säilyneet: Lahnuksen Rautatiellä kakkosveturina ollut, nykyisin Kovjoen Museorautatielle siirretty ruotsalaisperäinen puukaasuttimellinen Berg-moottoriveturi (1655/1942, 0-4-0bm) ja Tervakosken Puuhamaan 600 mm huvipuistoradan pitkäaikainen varaveturi, Deutz 23509/1938, 0-4-0dm. Mikään radan kalustosta ei kelvannut venäläisille sotakorvauksina. Deutz-veturi ei ole ajokunnossa, vaan se on sijoitettu huvipuiston alueelle kiskotuksen pätkälle nähtävyydeksi ja kiipeilytelineeksi. 

Radan vaihteet ja kiskotus olivat pitkään Lahnuksen Rautatiellä, nykyisin osa on RSJ:llä.

Lähteet
-------

* Vaunut.org : kuva Tervakosken radan turvevaunusta vuodelta 1971

Aiheesta muualla
----------------

* Radan linjaus Tervakosken peruskartalla vuodelta 1950 (Timo Meriluodon karttasivut)
Ritarikunnan tunnuksia
**Davit Rakentajan ritarikunta** (georg. დავით აღმაშენებლის ორდენი, *Davit Aghmašeneblis ordeni*) on georgialainen ritarikunta, joka perustettiin 24. joulukuuta 1992. Se on nimetty Georgian kuninkaan, Davit IV:n mukaan.

Kunnianosoitusta jaetaan tunnustuksena siviileille, sotilaille ja kirkon viroissa oleville henkilöille, jotka ovat ansioituneet Georgian itsenäisyystaisteluissa ja itsenäisyyden palauttamisessa sekä demokratian kehittämisessä. Georgialaisten kunniamerkkien keskenäisessä järjestyksessä Davit Rakentajan ritarikunta on kolmanneksi korkea-arvoisin. Ritarikuntaan nimetyt henkilöt saavat kunniamerkin lisäksi 4 000 larin (1 500 euroa) kertaluontoisen rahapalkkion.

Ritarikunnassa on vain yksi luokka:

* ritarikunnan nauha

Lähteet
-------

1. ↑  Order of David The Builder *wawards.org*.  Arkistoitu. Viitattu 12.9.2023. (englanniksi)
2. ↑  Order of David IV The Builder *Medalbook*. Viitattu 12.9.2023. (englanniksi)
3. ↑  სახელმწიფო ჯილდოები და პრემიები *Administration of the President of Georgia*.  2023. Viitattu 12.9.2023. (georgiaksi)
4. ↑  State Awards Issued by Georgian Presidents in 2003-2015 *Institute for Development of Freedom of Information*.  2023. Viitattu 12.9.2023. (englanniksi)
Tietojenkäsittelytieteessä **AVL-puu** on binäärinen hakupuu. Se on ensimmäinen tietojenkäsittelytieteessä esitetty itsestään tasapainottuva binäärinen hakupuu. AVL-puussa kaikkien solmujen alipuiden korkeusero on korkeintaan yksi. Haun, lisäyksen ja poiston asymptoottinen suoritusaika on {\displaystyle O(\log n)} sekä keskimääräisessä että pahimmassa tapauksessa. Lisäykset ja poistot saattavat vaatia puun tasapainottamisen uudelleen yhdellä tai useammalla *kierrolla*.

AVL-puu on nimetty keksijöidensä Georgi Adelson-Velskin ja Jevgeni Landisin mukaan. He esittelivät puun vuonna 1962 artikkelissaan *"An algorithm for the organization of information"*.

Tasapainokerroin
----------------

Solmun **tasapainokerroin** on sen oikeanpuoleisen alipuun korkeus vähennettynä vasemmanpuoleisen alipuun korkeudella. Solmu jonka tasapainokerroin on -1, 0 tai 1 on tasapainoinen. Solmu jonka tasapainokerroin on jokin muu arvo on epätasapainossa ja vaati tasapainotuksen. Tasapainokerroin voidaan tallettaa jokaiseen solmuun tai se voidaan laskea suoraan alipuista.

### Lisäys

Lisäys AVL-puuhun tehdään lisäämällä alkio puuhun samalla tavalla kuin binääriseen hakupuuhun. Samalla puun solmujen tasapainokertoimia päivitetään. Jos jokin puun solmu menee epätasapainoon suoritetaan kierto alimmassa epätasapainoisessa solmussa, jolloin puu saadaan taas tasapainoon.

### Poisto

Poisto AVL-puusta voidaan tehdä kiertämällä poistettava solmu lehtisolmuksi ja sitten poistaa se.

### Haku

Haku tehdään kuten tavallisessa binääripuussa. Koska AVL-puu on aina tasapainossa on haun aikavaatimus aina {\displaystyle O(\log n)}.

Katso myös
----------

* Punamusta puu

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **AVL-puu** Wikimedia Commonsissa
**Argentiinan koripallomaajoukkue** edustaa Argentiinaa koripallon maajoukkuekilpailuissa.

Historia
--------

### 1900-luku

Argentiina isännöi koripallon ensimmäisiä maailmanmestaruuskilpailuja 1950. Finaalissa isäntämaa voitti Yhdysvallat pistein 64–50 ja vei kultaa. Argentiinan Oscar Alberto Furlong oli kisojen toiseksi paras pistemies. Helsingin 1952 olympialaisissa Argentiina hävisi pronssiottelussa Uruguaylle 68–59 ja sijoittui neljänneksi.

Seuraavat vuosikymmenet Argentiinan kansainvälinen menestys oli vaatimattomampaa. MM-kisoissa se sijoittui kymmenenneksi 1959, kahdeksanneksi 1963, kuudenneksi 1967, 11:nneksi 1974 ja 12:nneksi 1986. Vuonna 1990 Argentiina isännöi toisen kerran MM-kisoja ja sijoittui kahdeksanneksi. MM-kisoissa 1994 sijoitus oli yhdeksäs ja 1998 jälleen kahdeksas. Atlantan 1996 olympialaisissa joukkue sijoittui yhdeksänneksi.

### 2000-luku

Vuoden 2002 MM-kisoissa Yhdysvalloissa Argentiina voitti jatkolohkossa isäntäjoukkueen pistein 87–80. Argentiina eteni finaaliin, jossa se hävisi jatkoajalla Jugoslavialle 77–84. Argentiinan pelaajista Manu Ginóbili valittiin turnauksen tähtiviisikkoon.

Ateenan 2004 olympialaisissa Rubén Magnanon valmentama Argentiina voitti välierässä Yhdysvallat pistein 89–81. Finaalissa se voitti Italian 84–69 ja saavutti ensimmäisen kerran olympiakultaa. Voittajajoukkueessa pelasivat muun muassa Manu Ginóbili, Pepe Sánchez, Carlos Delfino, Andrés Nocioni, Luis Scola ja Fabricio Oberto.

Japanissa järjestetyissä vuoden 2006 MM-kisoissa Argentiina hävisi välierässä Espanjalle 74–75 ja pronssiottelussa Yhdysvalloille 81–96 ja sijoittui neljänneksi. Manu Ginóbili valittiin jälleen turnauksen tähtiviisikkoon.

Pekingin 2008 olympialaisissa Argentiina saavutti pronssia. Se hävisi välierissä Yhdysvalloille 81–101 ja voitti pronssiottelussa Liettuan 87–75.

Vuoden 2010 MM-kisoissa Turkissa Argentiina hävisi puolivälierissä Liettualle pistein 85–104. Sijoitusotteluissa Argentiina voitti Venäjän 73–61 ja Espanjan 86–81 ja päätyi lopputuloksissa viidenneksi. Luis Scola oli kisojen paras pistemies 27,1 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla.

Lontoon 2012 olympialaisissa Argentiina sijoittui neljänneksi. Se voitti puolivälierissä Brasilian 82–77 mutta hävisi välierissä Yhdysvalloille 83–109 ja pronssiottelussa Venäjälle 77–81.

Vuoden 2014 MM-kisoissa Argentiina hävisi jo neljännesvälierissä Brasilialle. Rio de Janeiron 2016 olympialaisissa Argentiina jäi alkulohkossaan neljänneksi, mikä tiesi joutumista jo puolivälierissä suosikkijoukkue Yhdysvaltoja vastaan, ja Yhdysvallat voittikin tämän ottelun selvästi.

Vuoden 2019 MM-kisoissa Argentiina saavutti hopeaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Ranking men after FIBA Basketball World Cup 2019 Qualifiers Window 6 *fiba.basketball*.  26.2.2019. Viitattu 31.8.2019. (englanniksi)
2. ↑  World Championship 2010: Full Schedule FIBA.  Arkistoitu 12.9.2010. Viitattu 13.6.2017. (englanniksi)
3. ↑  World Championship 2010: Player Leaders FIBA.  Arkistoitu 27.5.2017. Viitattu 13.6.2017. (englanniksi)
4. ↑  Basketball at the 2012 London Summer Games: Men's Basketball FIBA.  Arkistoitu 4.6.2017. Viitattu 13.6.2017. (englanniksi)
**Klikinsäästäjä** oli suomalainen verkkosivusto ja Facebook-yhteisö. Yhteisön perusti Lauri Skön kesällä 2015 vastalauseena klikkiotsikoiden lisääntymiselle internetissä. Klikinsäästäjä kokosi päivittäin Facebook-sivulleen juttuja, joiden otsikot antavat turhia lupauksia sisällöstä. Kuka tahansa saattoi ilmiantaa klikkauksia kalastelevan otsikon. Ilmiannon ohessa kerrottiin, mistä jutussa on oikeasti kyse ja miten otsikko kannattaisi muotoilla. Yhteisö keräsi Facebookissa yli 160 000 tykkääjää ja Klikinsäästäjä voitti Some Awardsien Vuoden someilmiö -palkinnon vuonna 2016.

Marraskuussa 2021 Klikinsäästäjän Facebook -sivulla ilmoitettiin sivuston lopettavan toimintansa.

Momentum-sovellus
-----------------

Klikinsäästäjän ylläpitäjät julkaisivat maaliskuussa vuonna 2016 Momentum-sovelluksen, joka seuloo uutisvirrasta pois klikkiotsikoita. Ensimmäisen vuorokauden aikana sovellus keräsi tuhat testaajaa. Sovellus kokoaa yhteen uutisia suurimpien suomalaisten sanomalehtien ja tv-kanavien verkkosivuilta. Jos käyttäjä pitää jotakin otsikkoa klikkiotsikkona, hän voi ehdottaa tilalle selkeämpää otsikkoa. Mikäli muut käyttäjät äänestävät tämän otsikon alkuperäistä paremmaksi, se korvaa sovelluksessa alkuperäisen otsikon.

Sovellus näyttää käyttäjälleen kohdennettuja mainoksia. Momentum kehittää mainontaa siihen suuntaan, että myös lukijat kokevat sen hyödyllisenä ja kiinnostavana. Momentumin käyttäjä voi kuitenkin halutessaan käyttää sovellusta ilman mainoksia.

Momentum-sovellus ei ole enää saatavilla Google Play -kaupasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Yle ja Klikinsäästäjä yhtä mieltä: Tällainen on surkea otsikko *Yle Uutiset*. Viitattu 9.2.2017.
2. ↑  Klikinsäästäjä ilmiantaa verkon harhaanjohtavat otsikot *yle.fi*. Viitattu 9.2.2017.
3. ↑  Klikinsäästäjä – Nyt myös sovelluskehittäjä *klikinsaastaja.fi*.  Arkistoitu 11.2.2017. Viitattu 9.2.2017. (englanniksi)
4. ↑  Klikinsäästäjä palkittiin Vuoden someilmiönä - Aamulehti *Aamulehti*.  4.2.2016.  Arkistoitu 1.12.2017. Viitattu 9.2.2017.
5. ↑
6. 1 2  Klikinsäästäjä julkaisi mobiilisovelluksen — vuorokaudessa tuhat halukasta testaajaa *Kouvolan Sanomat*.  Arkistoitu 11.2.2017. Viitattu 9.2.2017.
7. ↑  Facebookista tuttu Klikinsäästäjä loi sovelluksen, joka tarjoaa klikkiotsikotonta uutisvirtaa *iltalehti.fi*. Viitattu 9.2.2017.
8. ↑  Pyytämääsi URL-osoitetta ei löydy palvelimelta Google Play.

Aiheesta muualla
----------------

* / Klikinsäästäjä Facebookissa
* Leppänen, Sini: Näitä asioita et tiennyt klikkiotsikoista – katso uskomattomat tutkimustulokset! Klikinsäästäjä-sivulla julkaistuissa otsikoissa esiintyvät kielelliset piirteet (PDF) (pro gradu -tutkielma) *Helda*.  huhtikuu 2016. Helsingin yliopiston suomen kielen, suomalais-ugrilaisten ja pohjoismaisten kielten ja kirjallisuuksien laitos. Viitattu 8.8.2021.
**Gustaf Christian Knorring** (9. maaliskuuta 1831 Pietari – 16. helmikuuta 1895, Venäjän keisarikunta) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Knorringin vanhemmat olivat heraldikko, pietarilainen vaakunataiteilija Johan Gustaf Knorring (1801-1846) ja Friederike Louise Fehrmann (1806-1875), joka oli pietarilaisen maalarimestari Johan Christian Fehrmannin tytär. Kenraalimajuri Nikolai Johan Ferdinand Knorring (1836-1871) oli hänen nuorempi veljensä. Muita veljeksiä olivat Carl Constantin Knorring (1833-1834), Otto-Fredrik Knorring (1834-1882) ja Baltian rautateiden asemapäällikkö Alexander Rudolf Knorring (1844-1882).

Hänen puolisonsa oli Alexandra Kohanova (s. 1836). Heille syntyi tytär Alexandra vuonna 1871.

Gustaf Christian Knorring tuli aliupseeriksi 10. suomenmaalaiseen linjapataljoonaan vuonna 1851, josta hänet komennettiin samana vuonna oppilaaksi Helsingin junkkarikouluun. Sen suoritettuaan hänet ylennettiin vänrikiksi ja määrättiin H.K.K. Württembergin prinssi Eugenin krenatöörijääkärirykmenttiin vuonna 1854. Rykmentin pataljoonan adjutantiksi hänet nimitettiin vuonna 1855, jolloin hänet myös ylennettiin aliluutnantiksi. Seuraavana vuonna Knorring siirrettiin luutnanttina Henkivartioväen 1. Jekaterinoslavlin krenatöörijääkärirykmenttiin. Majuriksi hänet ylennettiin vuonna 1863 ja everstiluutnantiksi vuonna 1868. Knorring siirrettiin 2. Rostovin, H.K.K. Hollannin prinssi Frederikin krenatöörijääkärirykmenttiin vuonna 1869.

Erottuaan sotapalveluksesta everstinä syyskuussa 1876 hän palasi seuraavan vuoden huhtikuussa palvelukseen, jolloin hänet määrättiin Moskovan sotilaspiirin paikallisjoukkojen esikuntaan. Knorring siirrettiin Moskovan paikallisrykmenttiin seuraavana vuonna ja 129. reservijalkaväkipataljoonan komentajaksi vuonna 1878. Hän tuli samana vuonna ensin 43. reservijalkaväkipataljoonan komentajaksi ja sitten 78. reservijalkaväkipataljoonan komentajaksi. Eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina huhtikuussa 1883.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Gustaf Christian Knorring *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.(Viitattu 22.2.2020)
2. 1 2  Knorring nr 809 - Adelsvapen-Wiki *www.adelsvapen.com*. Viitattu 12.9.2023.
**Uuno Poikonen** (20. maaliskuuta 1927 – 21. kesäkuuta 2002) oli suomalainen kuvanveistäjä ja kirjailija.

Kuvanveistäjänä Poikosta kiinnostivat eri puulajien veistokselliset ominaisuudet. Hänen puuveistoksiaan, joista osa on esittäviä ja osa abstrakteja, on esillä useissa kymmenissä julkisissa tiloissa, pääasiassa kirkoissa. 

Kirjailijanimellä **Panu Oikotie** hän julkaisi kaksi aforismikokoelmaa. Hänen aforismejaan on mukana myös Markku Envallin toimittamassa teoksessa *Aforismin vuosisata* (1997, WSOY).

Vuosina 1961–1979 hän toimi Vihdin seurakunnan nuoriso-ohjaajana ja 1979–1990 seurakuntatalon isäntänä/talonmiehenä. Päästyään 1990 eläkkeelle hän muutti asumaan Raisioon.

Julkisia veistoksia
-------------------

* *Christus Rex*, Vihdin kirkko
* Useita muitakin krusifikseja, muun muassa Karkkilan, Ilomantsin ja Joensuun seurakuntien kirkoissa
* *Tulkaa minun tyköni kaikki*, Nummelan kirkko
* *Siunaava Kristus*, Vihdin siunauskappeli
* *Tahdotko tulla terveeksi*, Nummelan terveysasema
* *Rahavirta*, Nordea Pankki (ent. Vihdin Säästöpankki)
* *Viisaus alkaa pokstaavista*, Karprintin painotalo
* *Valovirta*, Vihdin kunnantalo

Kirjalliset teokset
-------------------

* *Oikosulkuja* (aforismeja, 1967, WSOY)
* *Koeporauksia* (aforismeja, 1987, WSOY)

Lähteet
-------

* Uuno Poikonen Vihti 500 vuotta -sivuilla Viitattu 30.6.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Panu Oikotien aforismeja

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Aamu Song** (s. 1974 Etelä-Korea) on korealaissyntyinen, Suomessa asuva suunnittelija. Hän tuli Suomeen opiskelemaan 1998. Sitä ennen hän on opiskellut teollista muotoilua Etelä-Koreassa Seoul National Universityssä ja sen jälkeen tila- ja huonekalusuunnittelua Taideteollisen korkeakoulun muotoiluosastolla. Hän on valmistunut 2007 taiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta. Hänellä ja Johan Olinilla on yhteinen, vuonna 2000 perustettu suunnittelutiimi Com-pa-ny. Työparin alaa on esine-, sisustus- ja huonekalusuunnittelun ohella myös graafinen suunnittelu. He ovat osallistuneet runsaasti näyttelyihin ja tapahtumiin.

Paljon julkisuutta sai Designmuseossa esillä ollut teos *Reddress*, joka on sekä laulajan puku että estradi. Sen helmoihin mahtuu 238 kuulijaa. Näyttelyn aikana järjestettiin konsertteja, joiden yhteydessä yleisö sai kokea Reddress-elämyksen. Se on ollut konserttikäytössä muun muassa myös Louisianan taidemuseon puistossa Tanskassa. Teos kuuluu nyt Designmuseon kokoelmaan. Puvun mitat ovat 550 m kangasta, 238 katsojaa, halkaisija 20 metriä, korkeus 3 metriä. Teoksesta on tehty myös kirja *Reddress*, jossa hanke esitellään luonnoksina, piirustuksina ja teknisinä kuvina.

Kiasmassa oli kesän 2007 auki projekti Suomen salat, jossa Song ja Olin pitivät myynnissä suunnittelemiaan tuotteita.

Palkinnot ja tunnustukset
-------------------------

* Muotoilun valtionpalkinto yhdessä Johan Olinin kanssa 2010

Lähteet
-------

* Designmuseo
* Designforum (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Marja-Terttu Kivirinta: Aamu Songin Reddress esille Designmuseoon *Helsingin Sanomat*.  4.5.2007.  Arkistoitu 24.8.2007. Viitattu 7. elokuuta 2007. (suomeksi)
2. ↑  Vesa Silver: Red Dress Tampereelle! (?) (Vesa Silverin blogi) *vesasilver.blogspot.com*.  6.7.2007. Viitattu 7. elokuuta 2007. (suomeksi)
3. ↑  Helsingin Sanomat 7.8.2007 s. C6
4. ↑  Yle.fi

Aiheesta muualla
----------------

* Aamu Songin ja Johan Olinin haastattelu

### Kirjallisuutta

* RedDress, TaiK, ISBN 978-951-558-222-5

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Davor Džombić** (s. 4. lokakuuta 1984) on serbialainen ammattilentopalloilija, joka pelasi kaudella 2007–2008 Muuramen Lentopallon väreissä Lentopallon SM-liigassa. Pelipaikaltaan hän on hakkuri.

Ura
---

Džombić hankittiin Muurameen näytille elokuussa 2007. Joukkue kiinnostui serbialaisesta hakkurista videonauhojen kautta, ja halusi lentopallon suurmaasta kotoisin olevan Džombićin näytille Keski-Suomeen. Viikon Suomessa oltuaan Džombić vakuutti taidoillaan seuranjohdon ja sopimus syntyi. Allekirjoitettu sopimus oli yksivuotinen.

Džombić aloitti neljännen ammattilaiskautensa Muuramessa 2007–2008. Kaudella 2006–2007 hän pelasi Strasbourgissa Ranskan kovatasoisessa pääsarjassa ja kaksi edeltävää kautta Obilić Belgradissa Serbiassa Pro-liigassa. Lentopallo-oppinsa hän on saanut Borac Banja Lukassa Bosnia ja Hertsegovinassa.

### Muurle

Muuramessa pelattu 2008 kausi oli Džombićille hyvä. Džombić hankittiin Muurameen korvaamaan kaudella 2007 Muurlessa pelannutta Pekka Kortteista, joka oli valittu SM-liigan parhaimmaksi pelaajaksi edelliskaudella. Džombić onnistui loistavasti Kortteisen korvaamisessa, sillä hän sijoittui pistepörssissä viidenneksi, ja oli pistekeskiarvoltaan liigan toiseksi paras. Hyökkäyspisteissä Džombić oli liigan neljänneksi paras. Kauden jälkeen Džombić teki Muurlen kanssa kahden vuoden jatkosopimuksen.

Saavutukset
-----------

**SM-liiga:**

* Pistepörssin 5. sija 2008
* Pistekeskiarvon 2. sija 2008
* Hyökkäyspisteitä 4. eniten 2008

Joukkueet
---------

* **2003–2004** Borac Banja Luka, Bosnia ja Hertsegovina
* **2004–2006** Obilić Belgrad, Serbia
* **2006–2007** Strasbourg, Ranska
* **2007–2008** Muuramen Lentopallo Suomi

Lähteet
-------

1. ↑
**Ernst Fredrik Gylphe (Gylfe)**, sukunimi aik. *Jansson* (15. lokakuuta 1878 Pohja – 24. helmikuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja Helsingin Villakehräämö Oy:n (nykyinen Novita) perustaja ja toimitusjohtaja.

Gylphen vanhemmat olivat kauppapuutarhuri Anders Fredrik Jansson (Gylphe) ja Vilhelmina Lindroos. Hän pääsi ylioppilaaksi 1899 Helsingin ruotsalaisesta reaalilyseosta ja suoritti koneinsinööritutkinnon Polyteknillisessä opistossa vuonna 1906. Gylphe suoritti tekniikan jatko-opintoja vielä Saksassa ja myöhemmin hän teki opinto- ja liikematkoja Englantiin, Saksaan ja Venäjälle Siperiaan ja Kaukasiaan.

Gylphe tuli vuonna 1907 tamperelaisen F. Klingendahl & Co:n palvelukseen ja hän toimi ensin avustavana teknillisenä johtajana, vuodesta 1914 teknillisenä johtajana ja vuodesta 1919 yhtiön isännöitsijänä. Johtokunnan jäsenenä hän oli vuodesta 1912 alkaen.

Gylphe erosi vuonna 1925 Klingendahlin palveluksesta ja siirtyi Englantiin harjoittaakseen siellä opintoja kutomateollisuuden alalla. Palattuaan Suomeen hän perusti vuonna 1928 Helsingin Villakehräämö Oy:n ja toimi sitten yhtiön toimitusjohtajana ja johtokunnan puheenjohtajana. Gylphe oli lisäksi *Oy Rapco Ab*:n ja *Suomen Autorengas Oy*:n perustajia ja toimi molemmissa yhtiössä hallituksen puheenjohtajana sekä Suomen Autorengas Oy:ssä toimitusjohtajana.

Ernst Gylphe oli naimisissa vuodesta 1911 Greta Maria Löfhjelmin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  60-vuotias. Insinööri Ernst Gylphe, Helsingin Sanomat, 15.10.1938, nro 278, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3 4 5  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
3. ↑  Määttä, Vesa: Gylphe, Ernst. Kansallisbiografia-verkkojulkaisu. Studia Biographica 4. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1997– (viitattu 24.9.2023)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Sandie Richards** (s. 6. marraskuuta 1968 Clarendon, Jamaika) on jamaikalainen 400 metrin juoksija.

Richards kilpaili Rooman MM-kisoissa 1987, joissa karsiutui 400 metrin välierissä ajalla 51,54. Hän voitti 1992 GP-finaalin ja seuraavana vuonna Toronton sisäratojen MM-kisoissa hän voitti kultaa ajalla 50,93. Myöhemmin samana vuonna Stuttgartin ulkoratojen MM-kisoissa hän voitti MM-pronssia ajalla 50,44. Vuoden 1994 GP-finaalissa hän oli viides. Seuraavana vuonna hän voitti hopeaa Barcelonan sisäratojen MM-kisoissa ja sijoittui Göteborgin ulkoratojen MM-kisoissa kahdeksanneksi. 1997 hän voitti hopeaa sekä Pariisin sisäratojen MM-kisoissa että Ateenan ulkoratojen MM-kisoissa ajalla 49,79. Ateenan MM-kisoissa hän oli mukana Jamaikam joukkueessa, joka voitti MM-pronssia 4 x 400 metrin viestijuoksussa.

Richards sijoittui 1998 GP-finaalissa ja yleisurheilun maailmancupissa kolmanneksi. Maebashin sisäratojen MM-kisoissa 1999 hän juoksi viidenneksi. Seuraavana vuonna Sydneyn olympialaisissa hän karsiutui välierissä, mutta oli mukana voittamassa olympiahopeaa viestissä. Kauden lopussa hän oli GP-finaalissa neljäs. Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 2001 Richards voitti kultaa henkilökohtaisella matkalla ja oli mukana voittamassa viestihopeaa. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa välierissä. Hän sijoittui vuoden 2002 GP-finaalissa kuudenneksi. Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 hän karsiutui henkilökohtaisen matkan välierissä, mutta oli mukana voittamassa viestissä hopeaa. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa välierissä, mutta viestissä voitti MM-pronssia. Richards oli mukana voittamassa olympiapronssia Ateenan olympialaisissa 2004 4 x 400 metrin viestissä.

Ennätykset
----------

* 300 metrin juoksu: 36,51 (2000)
* 400 metrin juoksu: 49,79 (1997)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Sandie Richards Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑
6. ↑
7. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Ágios Nikólaos  
Άγιος Νικόλαος

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
37°59′16″N, 24°01′59″E, Spáta-ArtémidaItä-Attika, AttikaKreikka |
| Saariryhmä | 
Kokkinonísia |
| Vesialue | 
Eteläinen Euboianlahti |
| Merialue | 
Egeanmeri, Välimeri |
| Pinta-ala | 
0,012 km² |

Väestö| Asukasluku | 
0 |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Ágios Nikólaos** (kreik. Άγιος Νικόλαος) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Eteläisessä Euboianlahdessa Attikan itärannikolla Artémidan kaupungin edustalla. Se on lännenpuoleinen kahden nimellä Kokkinonísia tunnetun saaren ryhmästä. Saaren pinta-ala on 0,012 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Ágios Nikólaos kuuluu Spáta-Artémidan kuntaan, Itä-Attikan alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Saari on saanut nimensä siellä olevasta Pyhälle Nikolaos Bunenelaiselle (*Ágios Nikólaos o Néos*) omistetusta kirkosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Στην Αρτέμιδα, το νησάκι του Αγίου Νικολάου *Attikanet*. Viitattu 1.9.2022.
**Resin** oli viimeinen Aram-Damaskoksen hallitsija vuoden 740 eaa. paikkeilta vuoteen 732 eaa, jolloin hänen valtakuntansa liitettiin Tiglatpileser III:n Assyriaan. Resin esiintyy muun muassa Vanhassa testamentissa, jossa hän liittoutuu Israelin kuningas Pekahjan kanssa Juudaa vastaan.

Hallitsijana
------------

Resinin nimen oikea aramealainen muoto on *Raʿyān*. Hepreaksi nimi kirjoitettiin muodossa *Rasyān* ja nuolenpääkirjoituksessa muodossa *Rahianu*. Resin esiintyy kaiverruksessa vuodelta 734 ennen ajanlaskun alkua luettelossa, jossa mainitaan Assyrian kuningas Tiglatpileser III:lle tribuuttia maksaneita hallitsijoita. Vanhassa testamentissa Resin esiintyy toisessa kuninkaiden kirjassa ja Jesajan kirjassa. Hän nousi Aram-Damskoksen hallitsijaksi ehkä vuoden 740 liepeillä.

Assyria oli uhannut Aram-Damskosta Resinin edeltäjien valtakausilla, mutta uhka oli kaikonnut joksikin aikaa 800-luvun eaa. lopulla. Uhka nousi uudestaan Assur-Nirari III:n kaudella ja toden teolla vuonna 745 eaa. valtaan nousseen Tiglatpileser III:n kaudella. Arama-Damaskos oli menettänyt alueitaan myös Israelille, mutta uhkaava Assyria sai Resinin pyrkimään muodostamaan liiton Israelin ja Juudan kanssa Assyriaa vastaan. Israelin kuningas Pekahja suostui ajatukseen, mutta Juudan kuningas Ahas suhtautui kielteisesti. Resin ja Pekahja liittoutuivatkin Juudaa vastaan. Resinin ja Pekahjahin uhatessa Jerusalemia Ahas suostutteli Tiglatpileser III:n hyökkäämään vihollisiaan vastaan lähettäen tälle suuren lahjoituksen. Tiglatpileser III tarttui tilaisuuteen ja Assyria hyökkäsi Israelia ja Aram-Damaskosta vastaan vuonna 733 eaa.

Tiglatpileser III valtasi ensin Foinikian rannikkon, mikä eristi Resinin valtakunnan Israelista. Resin turvautui Damaskoksen mutatiilisten muurien suojaan. Assyrialaiset alkoivat piirittää kaupunkia hävittäen samalla sitä ympäröivän Ghutah'n maaseutua. Viimein vuonna 732 assyrialaiset valtasivat kaupungin. Resin surmattiin ja hän jäi viimeiseksi Aram-Damaskoksen hallitsijaksi. Tiglatpileser III seivästytti myös Resinin entiset neuvonantajat. Entinen Aram Damskoksen valtakunta liitettiin Assyriaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica*, s. 272-273. Volume 17 Ra-Sam. Thomson Gale, 2007. ISBN 0-02-866097-8. (englanniksi)
2. 1 2 3  Ross Burns: *Damascus : a history*, s. 31. 2. painos. Routledge, 2019. ISBN 978-1-351-05522-2. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Sandra Baldauf** (s. 15. joulukuuta 1951) on yhdysvaltalainen biologi. 

Baldauf toimi ensin Yhdysvalloissa ja myöhemmin Ruotsissa, Uppsalassa. Hän on erikoistunut molekyyli- ja evoluutiobiologiaan, joita hän on tutkinut vuodesta 1985. Hän sai tohtorin arvon Michiganin yliopistossa 1990. Hän tutki aitotumallisten eliöiden evoluutiota Nova Scotiassa 1996-2000. Tämän jälkeen hän siirtyi työskentelemään New Yorkin yliopistoon, missä hän oli Bioinformatiikan professori. Vuonna 2007 hän muutti Ruotsiin ja ryhtyi työskentelemään Uppsalan yliopistossa, jossa hänen pääasialliseksi tutkimusalueeksi tuli systemaattinen biologia. Sandra Baldauf sai Björkén-palkinnon vuonna 2015.

Lähteet
-------

1. ↑  Principal Investigator *People of Baldauf Lab*. Uppsala universitet, Department of Organismal Biology. Viitattu 24.9.2023.
2. ↑  Björkénska priset Uppsala universitet. Viitattu 24.9.2023.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Google Scholar
* ORCID
* Scopus

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Salla Paajanen** (s. 17. lokakuuta 1964 Kouvola) on suomalainen toimittaja, joka toimi vuosina 1996–2015 Yle TV2:n ajankohtaisohjelman *Ajankohtainen kakkonen* toimittajana ja juontajana. Hän toimi syksystä 2015 kevääseen 2022 Ylen alueellisten tv-uutisten yhtenä juontajana. Yle poisti alueellisten tv-uutisten juontajat ja irtisanoi Paajasen huhtikuussa 2022. Ylen Paajaselle tarjoama sopimus olisi ollut edellistä huonompi, jonka seurauksena Paajanen valitsi irtisanoutumisen.

Ennen kaksi vuosikymmentä kestänyttä rupeamaansa *Ajankohtaisessa kakkosessa* Paajanen työskenteli kahdeksan vuotta Mainostelevision uutis- ja ajankohtaisohjelmissa, muun muassa ohjelmassa *Huomenta Suomi*. Hän on työskennellyt myös muun muassa Kouvolan Sanomissa ja Radio 957:ssa. 1980-luvun alkupuolella hän kirjoitti paikallisuutisia Eteenpäin-lehteen ja avusti Yleisradion radion nuortenohjelmia.

Paajanen kirjoitti ylioppilaaksi Kouvolan Lyseon lukiosta vuonna 1983, minkä jälkeen hän muutti Tampereelle opiskellakseen toimittajatutkintoa. Hän ei kuitenkaan suorittanut tutkintoaan loppuun tuolloin, vaan vasta myöhemmin 2000-luvulla. Hän valmistui Tampereen yliopistosta yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi vuonna 2017, pääaineenaan journalistiikka ja viestintä, ja sivuaineenaan teatterin ja draaman tutkimus. Lukuvuonna 2022–2023 hän opiskeli käsikirjoittamista Kiljavan opistossa. Hän on myös opiskellut shiatsuterapeutiksi.

Yksityiselämä
-------------

Paajanen on naimisissa Teivon raviradan toimitusjohtajan Kimmo Thunebergin kanssa ja hänellä on kolme omaa lasta sekä tytärpuoli.

Paajasen 22-vuotias Lauri-poika kuoli elokuussa 2012 tapahtuneessa onnettomuudessa jäätyään pohjoisesta kohti Tamperetta matkalla olleen junan alle Ylöjärvellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Paloranta, Pirjo: Tuttu murre ja teatteri *Kouvolan Sanomat*.  1.3.2009.  Arkistoitu 14.6.2011. Viitattu 15.6.2011.
2. 1 2 3  Paajanen Salla *yle.fi/a2*. Yleisradio. Viitattu 29.8.2012.
3. ↑  Salla Paajanen, Mikko Hirvonen ja Milla Madetoja ovat Ylen alueellisten tv-uutisten uudet kasvot, Yle Uutiset 25.5.2015. Viitattu 26.8.2015.
4. ↑  Salla Paajasen 26-vuotinen Yle-ura päättyi potkuihin – tänään viimeinen työpäivä *www.iltalehti.fi*. Viitattu 8.4.2022.
5. ↑  MTV:n syksy tarjoaa uutisia ja viihdettä.  *Helsingin Sanomat*, 14.8.1990. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 29.8.2012.
6. ↑  Kimmo Thuneberg Teivon raviradan uusi toimitusjohtaja *Suomen Hippos*.  28.11.2012.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 14.5.2013.
7. ↑  Niiranen, Jussi: Tv-juontaja Salla Paajasen poika kuoli junaturmassa *Ilta-Sanomat*.  27.8.2012. Viitattu 31.12.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Salla Paajanen Twitterissä

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet
* Yle

 |

 |
**Trussi** (engl. *truss*, "ristikkopalkki") on esitystekniikassa näyttämön sivuilla ja yläpuolella sijaitseva telinerakennelma, johon ripustetaan valaisimia, kaiuttimia ja muita näyttämöteknisiä laitteita ja niiden virta- ja ohjauskaapeleita. Trussit rakennetaan yleensä alumiini- tai muista metalliputkista ja erilaisista liittimistä ristikkopalkkimaisiksi rakenteiksi. Trussit mahdollistavat näyttämövalaistuksen siirtelyn ja muuntelun kulloinkin tarvittavaksi. Trussirakenteet voivat olla joko kiinteitä esityssalin varusteita tai helposti purettavia ja koottavia järjestelmiä kiertuekäyttöön.

Yleisimmät trussipalkit ja -pilarit ovat kaksi- (*ladder*), kolmi-, (*triangular*) tai neliputkisia (*rectangular*). Muita yleisiä trussityyppejä ovat mm. *folding truss* (kokoontaittuva), *catwalk truss* (trussiin integroitu huoltosilta) ja *pre-rigged truss*, jonka sisällä voidaan kuljettaa valaisimet valmiiksi esiasennettuina.

Trussijärjestelmiä valmistavat muun muassa SIXTY82, James Thomas Engineering, Prolyte, Eurotruss, Total Solutions Group, Milos Structures ja Tomcat.

Kiinnitys
---------

Ensimmäisissä trussimalleissa käytettiin kiinnittämiseen holkkiputkia ja pultteja (*tube connection*). Myöhemmin järeämpiin trusseihin tuli 16mm *camlock*-pikajousilukko, josta luovuttiin koska jousen kuoleentuminen aiheutti ajan myötä vaaratilanteita. 

Nykyiset trussit kiinnittyvät toisiinsa joko pulteilla (*plated series*), haarukkaliitoksella josta lyödään sokkatappi läpi (*fork connection*), tai spigoteilla ja tapeilla (*conical connection*). Kaksi jälkimmäistä liitosmallia varmistetaan R-pinnein.*selvennä*
**Espoo-kvartetti** on suomalainen jousikvartetti, joka on perustettu vuonna 1975. Sen jäseninä ovat Jorma Rahkonen (1. viulu), Ari Angervo (2. viulu), Mauri Pietikäinen (alttoviulu) ja Veikko Höylä, sello. Espoo-kvartetin nykyiset soittajat kuuluivat aiemmin 1970 perustettuun Voces Intimae -kvartettiin.

Espoo-kvartetin toimintaperiaatteisiin kuuluu tuottaa korkeatasoista kamarimusiikkia Espoon kaupungissa ja sen ulkopuolella. Espoo-kvartetti saavutti 3. palkinnon Liègen kansainvälisissä kvartettikilpailuissa 1972. 1. palkinnon kvartetti saavutti Yleisradion kvartettikilpailuissa 1974.*selvennä* Espoo-kvartetin eli Voces Intimae-kvartetin aikaisempaan levytuotantoon (6 LP-levyä) kuuluu mm. Schumannin, Šostakovitšin, Sibeliuksen, Ligetin, Sallisen sekä espoolaisten Einojuhani Rautavaaran ja Esa Helasvuon musiikkia. Espoon lisäksi on kvartetti konsertoinut Suomen eri musiikkijuhlilla sekä lukuisissa kaupungeissa. Ulkomaan konserteista mainittakoon mm. konsertit: Tukholma, Liège, Budapest ja Lontoo. Kvartetti on lisäksi toiminut lukuisissa suomalaisissa edustustehtävissä.

Lähteet
-------

* *Sounds of Espoo, Espoo soittaa ja laulaa 1977*. LP-levyn kansiesite
**Vologda** (ven. Во́логда, komiksi Вӧлӧгда) on Vologdan alueen pääkaupunki Pohjois-Venäjällä Itä-Euroopassa Vologdajoen varrella.

Asukasluvun kehitys
-------------------

| Vuosi | Asukasluku |
| --- | --- |
| 1933 | 72 400 |
| 1956 | 127 000 |
| 1963 | 152 000 |
| 2002 | 293 046 |
| 2011 | 301 642 |

Talous
------

 Vologdan päärautatieasema Vologda-1.
Vologdan tärkeimmät teollisuudenalat ovat rautatiekalusto-, kone-, paperi-, puu-, nahka-, pellava-, alkoholi- ja elintarviketeollisuus. *lähde?*

Liikenne
--------

Vologda sijaitsee Pietarin–Permin-radalla ja sieltä johtavat rautatiet myös pohjoiseen Arkangeliin sekä etelään Jaroslavliin. Suurimmat maantiet johtavat kohti etelää (Jaroslavl ja Moskova) ja länttä (Tšerepovets ja Pietari). Kaupungissa on myös lentoasema ja jokisatama.

Nähtävyydet
-----------

Vologdassa on paljon vanhoja rakennuksia, kuten Iivana Julman 1570 rakennuttama Sofian tuomiokirkko, Kreml, johon kuuluu muun muassa barokkityylinen entinen piispanpalatsi, sekä taidemuseo.

Historia
--------

Novgorodilaiset perustivat Vologdan vuonna 1147, joka on sama kuin Moskovan perustamisvuosi. Kaupunki liitettiin Novgorodin mukana Venäjään 1400-luvun lopulla. Vuosina 1796–1929 Vologda oli Vologdan kuvernementin pääkaupunki ja vuodesta 1937 se on ollut Vologdan alueen pääkaupunki. *lähde?*

Katso myös
----------

* Vologda, joki
* Vologdan alue
* Vologdan kuvernementti

Näkymä Vologdan Kremlistä läheiselle aukiolle. Vasemmalla Vologdajoki.

Lähteet
-------

1. ↑  Jussi Nurminen: Venäjä siirtyy ikuiseen talviaikaan  1.7.2014. Yleisradio. Viitattu 27.10.2014.
2. ↑  Vladimir Putin signed the Federal Law On Amendments to the Federal Law "On the calculation of time"  22.7.2014. worldtimezone.com. Viitattu 26.10.2014. (englanniksi)
3. ↑  Vologdan nähtävyydet
4. 1 2  *Iso tietosanakirja 15*, s. 870. Helsinki: Otava, 1939.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vologda** Wikimedia Commonsissa

* Vologda (venäjäksi)

Vologdan alueen piirit ja *kaupunkipiirit*
Babajevo •
Babuškin •
Belozersk •
Grjazovets •
Harovsk •
Kadui •
Kirillov •
Kitšmengski Gorodok •
Mežduretšje •
Nikolsk •
Njuksenitsa •
Šeksna •
Sjamža •
Sokol •
Tarnogski Gorodok •
Totma •
Tšagodoštša •
Tšerepovets •
*Tšerepovets* •
Ustjužna •
Ust-Kubinskoje •
Vašk •
Veliki Ustjug •
Verhovažje •
Vologda •
*Vologda* •
Vožega •
Vytegra
**Eero Petteri Kolamo** (18. syyskuuta 1937 Sääksmäki – 26. maaliskuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Kolamon vanhemmat olivat asemapäällikkö Thor Veli Petter Kolamo, aiemmin Kolström, ja toimistovirkailija Rauha Hedvig Molkka. Hänen puolisonsa 1961–2023 oli henkilöstösihteeri Anja Tuulikki Eskola. Kolamo tuli ylioppilaaksi Toijalan yhteiskoulusta 1957 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1961. Hän oli Karjakunnan markkinointitehtävissä 1961–1962, Helsingin konttorin myyntipäällikkö 1962–1963 ja Sveriges Lantbruksförbundin markkinointitehtävissä Tukholmassa 1963–1964. Karjakunnan, vuodesta 1978 Keskuskunta OK-Liha, Helsingin konttorin apulaisjohtaja Kolamo oli 1964–1965, markkinointipäällikkö 1965–1966, markkinointijohtaja 1966–1976, valmistelinjan johtaja 1977–1980, varatoimitusjohtaja 1980–1981, toimitusjohtaja 1981–1985, johtokunnan jäsen 1975–1980, johtokunnan varapuheenjohtaja 1980–1981 ja puheenjohtaja 1981–1985.

Kolamo oli Suomen Sokerin Kariniemen yksikön johtaja 1986–1987 ja SOK:n pääjohtajan varamies, päivittäistavararyhmän johtaja, kenttäryhmän johtaja, strategisten projektien johtaja ja hallituksen jäsen 1987–1999. Lihakauppakurssien kannatusyhdistyksen toiminnanjohtaja hän oli 1961–1981 ja johtokunnan jäsen 1965–1981 ja puheenjohtaja 1981–1985. Kolamolla oli myös useita elintarvikealan ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1991.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Henttinen, Annastiina: Kauppaneuvos Eero Kolamo (1937–2023). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 28.4.2023. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 2.10.2023.
2. 1 2  Reijo Lähteenmäki, Tapio Peltola, Jaana Kolamo-Rasmus: Muistot. Eero Kolamo 1937–2023. Kauppaneuvos. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  1.5.2023. Viitattu 2.10.2023.
**Anna Elvira Oscaria "Viran" Rydkvist** (1. joulukuuta 1879 Tukholma – 10. heinäkuuta 1942) oli ruotsalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja. Hänen molemmat vanhempansa työskentelivät teatterialalla ja Rydkvist teki oman ensiesiintymisensä tukholmalaisella näyttämöllä vuonna 1897, minkä jälkeen hän oli mukana Albert Ranftin kiertävässä teatterissa. Hän siirtyi 1900-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä Göteborgiin, jossa näytteli muun muassa Stora Teaternissa ja Folkteaternissa. Parikymmentä vuotta myöhemmin Rydkvist muutti takaisin Tukholmaan, jossa hän teatterin lisäksi esiintyi radiossa ja elokuvissa. Hän oli myös yksi Ruotsin ensimmäisistä naispuolisista teatterinjohtajista, kun hän vuonna 1915 perusti Slottskogsteaternin yhdessä Gerda Thomée Mattsonin kanssa. Vuotta myöhemmin hän perusti oman Götebprgs friluftsetater -ulkoilmateatterin, ja vuosina 1922–1935 hän johti Lilla Teaternia Göteborgissa.

* Viran Rydkvistin mukaan nimetty raitiovaunu Göteborgissa.Viran Rydkvistin mukaan nimetty raitiovaunu Göteborgissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Strömberg, Mikael: Viran Rydkvist *Svenskt kvinnobiografiskt lexikon*.  8.3.2018. Viitattu 19.9.2023. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Viran Rydkvist** Wikimedia Commonsissa