recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pyörätuolitenniksessä** kilpaillaan **Tokion paralympialaisissa 2020** 9. kertaa. Ottelut pelataan 28. elokuuta – 5. syyskuuta 2020 Ariake Tennis Parkissa. Tenniksessä sekä naiset että miehet pelaavat yksin- ja kaksinpeliturnauksen. Tämän lisäksi quad-luokassa miehet ja naiset pelaavat sekaisin yksin- ja kaksinpeliturnauksen. Quad-luokkaan osallistuvat urheilijat ovat sellaisia, joilla vamma vaikuttaa vähintään kolmeen raajaan. Paralympialaisten tennikseen osallistuu 104 urheilijaa.

Karsinnat
---------

Yhdestä maasta saa osallistua korkeintaan neljä urheilijaa miesten kilpailuihin, neljä urheilijaa naisten kilpailuihin ja kolme urheilijaa avoimiin kilpailuihin. Näin kaksinpeleihin yhdestä maasta voi tulla miesten ja naisten kilpailuissa korkeintaan kaksi joukkuetta ja avoimessa luokassa yksi joukkue. Yksi mies- ja yksi naisurheilija valitaan vuoden 2018 Aasian kisoista samoin kuin Pan-Amerikan kisoista 2019. Suurin osa urheilijoista valitaan rankigin perusteella: 40 miestä, 22 naista ja 12 quad-luokan urheilijaa. Erillisellä kutsulla paralympialaisiin pääsee 14 miestä, 8 naista ja 4 quad-luokan urheilijaa.

Aikataulu
---------

Mitaliyhteenveto
----------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Ei päättyneitä kilpailutapahtumia* |
| Yhteensä | 6 | 6 | 6 | 18 |

### Turnaukset

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Miesten kaksinpeli *tiedot* |  |  |  |
| Miesten nelinpeli *tiedot* |  |  |  |
|  |
| Naisten kaksinpeli *tiedot* |  |  |  |
| Naisten nelinpeli *tiedot* |  |  |  |
|  |
| Avoimen luokan (quad) kaksinpeli *tiedot* |  |  |  |
| Avoimen luokan (quad) nelinpeli *tiedot* |  |  |  |

Lähteet
-------

1. ↑  Wheelchair Tennis British Paralympic Association. Viitattu 8.8.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Tokyo 2020 Paralympic Games - Qualification Regulations (Arkistoitu versio 12. heinäkuuta 2019 Tiedostomuoto = pdf)  heinäkuu 2019. International Paralympic Committee.  Arkistoitu 19.7.2019. Viitattu 8.8.2019. (englanniksi)
3. ↑  Paralympic Competition Schedule Tokyo 2020. Viitattu 8.8.2019. (englanniksi)
Robert Grenier pitämässä puhetta
**Robert Grenier** (s. 1941 Minneapolis) on yhdysvaltalainen runoilija ja kuvataiteilija.

Grenier sai humanististen tieteiden kandidaatin arvon Harvardin yliopistossa, jossa Robert Lowell oli ollut hänen opettajanaan. *Master of Fine Arts* -oppiarvonsa hän sai Iowa Writers' Workshopista. Grenier omaksui varhain urallaan vaikutteita Robert Creeleyn minimalismista. Hän perusti Barrett Wattenin kanssa varhaisen language-ryhmän runoilijoita yhdistäneen lehden *This*. Grenier on urallaan toiminut myös kirjoittamisen ja piirtämisen rajapinnassa; monet hänen runoistaan ovat kynällä kirjoitettuina julkaistuja. Vuonna 2013 Brooklynin Southfirst Galleryssa järjestettiin Grenierin työlle omistettu retrospektiivinen näyttely Language Objects: Letters in Space, 1970–2013.

Grenier oli mukana toimittamassa Larry Eignerin koottuja runoja vuonna 2009. Hän toimitti Robert Creeleyn valikoidut runot vuonna 1976. Grenier on saanut kaksi stipendiä National Endowment for the Artsilta ja apurahan Foundation for Contemporary Artsilta. Hän asuu Vermontissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Robert Grenier Poetry Foundation, viitattu 5.2.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**DŠK** (ven. ДШК) on neuvostoliittolainen raskas konekivääri, joka ampuu 12,7x108 mm patruunaa. Asetta käytettiin myös jalkaväen tulitukiaseena. Aseen nimi *Degtjarjovin–Špaginin suurikaliiperinen 12,7 mm konekivääri mallia 1938* tulee sen keksijältä Vasili Degtjarjovilta ja aseen syöttömekanismia parantaneelta Georgi Špaginilta.

Neuvostoliitolle tuli tarve hankkia raskas konekivääri pääasiassa ilmatorjuntakäyttöön. Ensimmäinen suunnitelma oli **Degtjarjov, Krupnokalibernyi**, joka kehitettiin vuonna 1930. Aseessa oli pieni 30 panoksen rumpulipas sekä pieni tulinopeus, joten kehitettiin parempi versio, jossa on patruunavyö. Uudesta aseesta, DŠK:sta, tuli neuvostoliittolaisten sotilaiden pääasiallinen konekivääri toisessa maailmansodassa. Vuonna 1946 otettiin käyttöön modernisoitu versio DŠKM.

Kuten yhdysvaltalaista vastinettansa M2 Browningia myös DŠK:ta käytettiin monenlaisiin tehtäviin. Sitä käytettiin ilmatorjuntaan ja jalkaväen tukemiseen. Sitä käytettiin myös ajoneuvojen konekiväärinä. Ase on tai on ollut historiansa aikana lähes 90 valtion käytössä, mukaan lukien Suomen puolustusvoimat.

Lähteet
-------

1. ↑  Jane's Infantry Weapons 2009/2010

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **DŠK**.
Henrik Weber, *Kuningas Salamon*, 1847.
**Salamon** (1053–1087) oli Unkarin kuningas vuosina 1063–1074. Hänen isänsä kuningas Andreas I oli nimennyt pienen poikansa Salamonin seuraajakseen, mutta Andreaksen veli Béla I kaappasi vallan. Saksan kuningas Henrik IV tuki Salamonia. Bélan kuoltua Salamonista tuli kuningas, mutta Bélan pojat Géza ja Ladislaus pakottivat hänet ensin myöntämään itselleen suuria läänityksiä ja lopulta kaappasivat vallan. Salamon eli vuosia vankeudessa ja maanpaossa.

Ladislauksen noustua valtaan veljensä jälkeen hän kutsui Salamonin takaisin Saksasta ja antoi tälle virallisen aseman. Pian Salamon kuitenkin vangittiin salaliitosta syytettynä ja teljettiin Visegrádin torniin. Vuonna 1083, samalla kun Tapani I ja tämän poika kanonisoitiin, Ladislaus armahti Salamonin. Salamon muutti Saksaan, ja hänen kerrotaan myöhemmin liittoutuneen kiptšakkien kanssa Ladislausta vastaan. Salamonin viimeisistä vuosista ei ole tietoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Luscombe D. et al. (toim.): *The new Cambridge medieval history 4*, s. 309-310. Cambridge University Press, 2004. ISBN 978-0521414104. (englanniksi)
2. ↑  Sisa S: Two Regal Knights (s.22) *The Spirit of Hungary*. Viitattu 25.8.2009. (englanniksi)


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Béla I** | **Unkarin kuningas**1063-1074 | Seuraaja:**Géza I** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Englannin akatemialiiga** (*Premier Academy League*) on Englannin alle 18-vuotiaiden juniorien jalkapallon korkein sarjataso. Akatemialiigassa pelaavat Englannin valioliigan sekä joidenkin alemman jalkapalloliigan sarjatasojen akatemiajoukkueet. 

Sarja on tarkoitettu pelaajille, jotka ovat eivät ole täyttäneet 18 vuotta ennen kauden alun elokuun loppua. Jokaisessa ottelussa saa joukkueen kokoonpanossa olla kolme yli-ikäistä (alle 19-vuotiasta) kenttäpelaaja ja yksi maalivahti. Joukkueet on jaettu neljään kymmenen joukkueen lohkoon, joista kussakin pelataan keskinäinen kaksinkertainen sarja. Lohkojen voittajat etenevät pudotuspelivaiheeseen, joka pelataan paras yhdestä -periaatteella.

Joukkueet
---------

Kaudella 2010–2011 seuraavien seurojen juniorijoukkueet osallistuvat kilpailuun jaettuna seuraavalla tavalla lohkoihin:

| A | B | C | D |
| --- | --- | --- | --- |
| * Arsenal
* Charlton Athletic
* Chelsea
* Crystal Palace
* Fulham
* Ipswich Town
* Norwich City
* Portsmouth
* Southampton
* West Ham United
 | * Aston Villa
* Birmingham City
* Bristol City
* Cardiff City
* Coventry City
* Leicester City
* Milton Keynes Dons
* Reading
* Tottenham Hotspur
* Watford
 | * Blackburn Rovers
* Bolton Wanderers
* Crewe Alexandra
* Everton
* Liverpool
* Manchester City
* Manchester United
* Stoke City
* West Bromwich Albion
* Wolverhampton Wanderers
 | * Barnsley
* Derby County
* Huddersfield Town
* Leeds United
* Middlesbrough
* Newcastle United
* Nottingham Forest
* Sheffield United
* Sheffield Wednesday
* Sunderland
 |

Aiheesta muualla
----------------

* Sarjataulukot: A (Arkistoitu – Internet Archive), B (Arkistoitu – Internet Archive), C (Arkistoitu – Internet Archive), D (Arkistoitu – Internet Archive)
* Otteluohjelma ja tulokset (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli käsittelee antiikin aikaista kaupunkia Salamiin saarella. Salamis on myös nykyinen kaupunki sekä antiikin aikainen kaupunki Kyproksella.*

**Salamis** (m.kreik. Σαλαμίς) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Salamiin saarella Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee saaren itärannikolla Spithárin kylässä lähellä Ampelákian kaupunkia.

Historia
--------

Salamis oli alun perin Aiginan siirtokunta. Sittemmin se oli Ateenan ja Megaran kiistakapulana. Lopulta Ateena valtasi sen itselleen ja siitä tuli Ateenan kaupunkivaltion osa, vaikka siitä ei koskaan tullutkaan yhtä Attikan demoksista. Alkuperäinen Salamiin kaupunki sijaitsi saaren etelärannikolla eli Aiginan puolella. Kun saari liitettiin Ateenan valtaan, uusi Salamiin kaupunki rakennettiin saaren itärannikolle eli Ateenan puolelle. Tällä paikalla kaupunki sijaitsi klassisella ja hellenistisellä kaudella. Kumpaakaan näistä rakennusvaiheista ei tule sekoittaa nykyiseen Salamiin kaupunkiin, joka sijaitsee saaren länsirannikolla ja on siis kolmas samanniminen kaupunki historian aikana.

Salamiin lyömä raha, n. 339–318 eaa. Kuvituksessa naisen pää sekä Aiaan kilpi ja miekka.
Kaupungissa tiedetään olleen agora eli tori, jolla oli muun muassa Solonin patsas, sekä muun muassa Aiaan, Artemiin ja Kykhreuksen temppelit. Pausaniaan aikana 100-luvulla jaa. kaupunki oli jo raunioina. Osia raunioista on näkyvillä maan pinnalla. Näihin kuuluu muun muassa kaupunginmuurin jäänteitä. Lisäksi alueella on suoritettu jonkin verran arkeologisia kaivauksia muun muassa vuosina 2002–2006. Niissä on kaivettu esiin hellenistisen ajan rakennusten jäänteitä Spithárin lahden pohjoisrannalta.

Suomen Ateenan-instituutti on suorittanut antiikin Salamiin kaupungin alueella arkeologisia tutkimuksia vuodesta 2016 yhdessä Länsi-Attikan, Pireuksen ja Saroninlahden saarten arkeologisen eforiaatin kanssa. Tutkimusprojektin tarkoituksena on kaupungin asemakaavan ja rakennusten kartoittaminen ilman varsinaisia kaivauksia hyödyntäen muun muassa geofyysisiä menetelmiä, takymetriaa ja fotogrammetriaa. Suomalaisten puolelta projektin johtajana toimii Jari Pakkanen.

Lähteet
-------

1. ↑  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "363 Salamis", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2 3  Arkeologinen yhteistyöprojekti Salamiin saaren Ambelakiassa 2016–2020 Suomen Ateenan-instituutti.  Arkistoitu 22.8.2016. Viitattu 15.8.2016.
3. 1 2 3  Smith, William: "Salamis", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Salamis** Wikimedia Commonsissa
**Lyhytnokkakakadu** (*Zanda latirostris*) on australialainen papukaijalaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Lyhytnokkakakadun pituus on 53–58 cm ja paino keskimäärin 730 g. Sen höyhenpuku on musta, kaulan sivuilla ja pyrstössä on valkoiset kuviot. Koiraan nokka on kokonaan musta ja paljas silmärengas on tumman vaaleanpunainen, kun taas naaraan nokka on vaaleanharmaa, silmärengas on harmaa ja poskilaikku pienempi.

Laji luettiin aikaisemmin mustakakadun (*Zanda funereus*) alalajiksi.

Esiintyminen
------------

Lyhytnokkakakadut elävät Lounais-Australiassa. Lajin kokonaispopulaatio on noin 60 000 yksilöä, joka on jakaantunut neljään erillispopulaatioon. Lajin taantuminen alkoi 1970-luvulla ja se on uhanalainen. Suuri osa sen elinympäristöstä on muokattu vehnäpelloiksi. Lajin munia ja poikasia myös kerätään laittomasti.

Elinympäristö
-------------

Lyhytnokkakakadut elävät kuivahkoilla metsä- ja pensaikkomailla, etenkin eukalyptusmetsiköissä. Ne lisääntyvät enimmäkseen sisämaassa ja pesimättömien lintujen parvet vaeltelevat rannikkoseuduilla. Parvissa saattaa olla jopa 5 000 yksilöä.

Lisääntyminen
-------------

Pesä on yleensä joko elävän tai kuolleen eukalyptuspuun kolossa. Pari valitsee yleensä aina uuden pesäkolon. Pesäkolon syvyys vaihtelee 0,25 metristä kuuteen metriin. Naaras munii yhden tai kaksi munaa, joita se hautoo 28–29 päivää. Kaksimunaisissa pesissä 95 %:ssa tapauksia myöhemmin kuoriutunut poikanen kuolee 48 tunnin kuluessa. Aluksi naaras huolehtii yksin poikasesta, parin-kolmen viikon kuluttua myös koiras osallistuu ruokintaan. Poikaset jättävät pesän 10–11 viikon ikäisinä, mutta ovat vielä sen jälkeen riippuvaisia emoistaan useiden kuukausien ajan. Naaras on sukukypsä neljän tai viiden vuoden ikäisenä. Lyhytnokkakakadut elävät luonnossa vähintään 19-vuotiaiksi.

Ravinto
-------

Lyhytnokkakakadut syövät puiden siemeniä (*Banksia*, *Dryandra*, *Hakea*, *Grevillea*, *Allocasuarina*, *Eucalyptus*, *Pinus*), kukkivien puiden mettä (*Dryandra*, *Lambertia*, *Callistemon*, *Banksia* ja *Eucalyptus*) sekä hyönteisten toukkia.

Lähteet
-------

* Carnaby’s Black-cockatoo

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Zanda latirostris* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2013. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 24.4.2014. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Zanda latirostris | 
* Wikidata: Q28108429
* Wikispecies: Zanda latirostris
* AFD: Zanda\_latirostris
* Avibase: B933D557691385E4
* BirdLife: 22684733
* GBIF: 10755463
* IUCN: 22684733
* NCBI: 314228

 |
|  |
| Calyptorhynchus latirostris | 
* Wikidata: Q772700
* ADW: Calyptorhynchus\_latirostris
* ARKive: calyptorhynchus-latirostris
* BirdLife-Australia: carnabys-black-cockatoo
* BOW: slbblc1
* eBird: slbblc1
* EoL: 1177833
* GBIF: 2480119
* iNaturalist: 116774
* IRMNG: 10692886
* ITIS: 554834
* Species+: 8277
* SPRAT: 59523
* Xeno-canto: Calyptorhynchus-latirostris

 |

 |
Tämä **luettelo raffinoimattomista makeutusaineista** sisältää luonnolliset, raffinoimattomat tai vain vähäisissä määrin prosessoidut makeutusaineet.

Makeutusaineet valmistetaan yleensä kasvin hedelmistä tai maitiaisnesteestä, mutta mitä tahansa kasvin osaa voidaan hyödyntää makeutusaineen valmistuksessa. Jotkin makeutusaineet valmistetaan tärkkelyksestä entsyymien avulla.

Maitiaisneste
-------------

Joidenkin kasvien maitiaisnesteestä valmistetaan yleensä joko kuivaamalla tai keittämällä makeutusainetta.

* Sokeriruo'osta valmistettu ruokomehu, siirappi, melassi ja raakasokeri, joilla on useita alueellisia ja kaupallisia nimiä.
* Makea durrat-mehu valmistetaan erityisesti sokerimaisesta kirjodurran mehusta.
* Meksikolainen sokeri tai maissisokeri valmistetaan keittämällä vihreän maissin varsia.
* Koivusokeri
* Vaahterasiirappi
* Palmusokeri
* Sokerimännyn pihka

Kasvien juuri
-------------

Joidenkin kasvien juurista uutettua mehua voidaan käyttää makeutusaineiden valmistamisessa

* Sokerijuurikas
* Saksankirveli
* Lakritsikasvi

  

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:List of unrefined sweeteners
Robert Fredrik von Kraemer
**Robert Fredrik von Kraemer** (20. elokuuta 1791 Lammi – 25. toukokuuta 1880 Uppsala) oli suomalaissyntyinen sotilas, josta tuli Uppsalan läänin maaherra ja vapaaherra.

Lammin Vanhakartanossa syntyneen Von Kraemerin vanhemmat olivat eversti Carl Gustaf von Kraemer ja Christina Lovisa Stjernvall ja puoliso vuodesta 1824 Maria Charlotte (Lotten) Söderberg (1802-1869). Hän oli kadetti Karlbergin sotakorkeakoulussa Suomen sodan syttyessä 1808, mutta joutui Suomen rintaman asemesta Norjan ja Saksan sotaretkille 1813-1814. Sotilasuransa von Kraemer päätti 1822 majurina. Naimisiin mentyään hänestä tuli taloudellisesti riippumaton tilanomistaja, säätyvaltiopäivien edustaja ja vuodesta 1837 vapaaherra. Vuonna 1830 von Kraemer nimitettiin Uppsalan läänin maaherraksi, missä tehtävässä hän toimi yli 30 vuotta. Maaherrana von Kraemeria pidettiin tarmokkaana ja kyvykkäänä henkilönä, joka vaikutti muun muassa liikenteen ja Uppsalan kaupungin sekä maanviljelyn kehittämiseen. Viimeksi mainittuun liittyen hän esimerkiksi kirjoitti järvenlaskua, apilan viljelyä ja suomalaistyyppisten riihien käyttöä viljan kuivaamiseen kannustavan kirjasen 1836. Von Kraemerin merkittävin aikaansaannos lienee silti Uppsalan maatalouskorkeakoulun perustaminen Ultunaan Uppsalan lähistölle vuonna 1840. Koulun johtokunnassa hän toimi 16 vuotta ja vaikutti osaltaan siihen, että kouluun tuli suomalaisia opiskelijoita varsinkin ennen Mustialan maatalousoppilaitoksen perustamista 1865. Muistelmansa *Mina lefnadsminnen* von Kraemer laati vuonna 1866.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tarkiainen, Kari: "Robert Fredrik von Kraemer", *Suomen kansallisbiografia, osa 5*, s. 416-417. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005. ISBN 951-746-446-0. / Teoksen verkkoversio.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Robert Gray
**Robert Gray** (1755–1806) oli yhdysvaltalainen tutkimusmatkailija.

Gray syntyi 1755 Rhode Islandilla. Gray oli tuskin ennättänyt täyttää kahtakymmentä vuottaan kun hän jo palveli Revolutionary War aluksella. 

1788 kapteenit Robert Gray sekä John Kendrick purjehtivat Kiinaan rahtimatkoillaan Columbia sekä Lady Washington aluksilla nahkoja, jotka vaihtoivat rahtitavaraan, tuoden paluumatkoillaan kiinalaista teetä Bostoniin. 

Näillä kauppamatkoillaan Gray oli ensimmäinen amerikkalainen, joka purjehti maailman ympäri 1787–1790 Columbia-aluksellaan. Alus sai nimensä Grayn löytäessä Columbia-joen ennen maailmanympäripurjehdustaan. Gray oli ensimmäinen valkoinen, joka löysi Colombia-joen. Hän purjehti sillä etsien uusia kauppaväyliä laivoille.

1791 Gray purjehti pohjois-Portlandin kanavalle jossa osa hänen miehistöstään kuoli vihamielisten intiaanien hyökkäyksessä. Gray palasi Clayoquotin linnoitukseen, rakentaen pienen purren (sloopin), Adventuren jonka antoi varakapteenilleen Hastwellin komennukseen.

Molemmat alukset lähtivät Clayoquatista, Grayn suunnatessa kulkunsa Amerin itärannikolle, etsien turvallista satamapaikkaa. Toukokuun seitsemäntenä päivänä hän kirjoitti lokikirjaansa löytäneensä paikan jota tällä hetkellä kutsutaan Grays Satamaksi. (Grays Harbor) joka sijaitsee Washingtonissa. 
Columbia alus oli yksityisomistuksessa eikä sitä suunniteltu Amerikassa. 

Robert Gray kuoli köyhänä 1806 Charlestonissa USA:ssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  William Lang: Robert Gray (1755-1806) *Oregon encyclopedia*. Viitattu 31.8.2019.

 Itärannikko, Washingtonin alue

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Lyijy(IV)kloridi** eli **lyijytetrakloridi** (PbCl4) on lyijyn ja kloorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Se on suhteellisen epästabiili ja sillä on vähäistä käyttöä orgaanisen kemian synteeseissä.

Ominaisuudet
------------

Lyijy(IV)kloridi on huoneenlämpötilassa väriltään vaaleankeltaista nestettä. Yhdiste hajaantuu veden vaikutuksesta muodostaen klooria ja vetykloridia, minkä vuoksi se savuaa kosteassa ilmassa. Kuumennettaessa se alkaa hajota lyijy(II)kloridiksi ja klooriksi yli 50 °C:n lämpötilassa ja reaktio voi tapahtua räjähdysmäisesti. Lyijy(IV)kloridi ei liukene rikkihappoon, mutta liukenee väkevään vetykloridiliuokseen muodostaen kompleksisia heksakloroplumbaatti(IV)ioneja ([PbCl6]2-]. Yhdiste muodostaa näitä ioneja reagoidessaan myös muiden kloridien kanssa. Yhdiste on vahva hapetin. Dikloorioksidin kanssa aine reagoi muodostaen lyijyoksodikloridia, joka muistuttaa rakenteeltaan fosgeenia.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Lyijy(IV)kloridia valmistetaan johtamalla klooria lyijy(II)kloridin vesisuspensioon. Reaktioseokseen lisätään ammoniumkloridia, jolloin saostuu ammoniumheksakloroplumbaattia keltaisena kiteisenä aineena ((NH4)2[PbCl6]). Tämä yhdiste reagoi kylmän väkevän rikkihapon kanssa muodostaen ensin heksaklorolyijyhappoa, joka hajoaa lyijy(IV)kloridiksi ja vetykloridiksi. Yhdistettä muodostuu myös väkevän vetykloridin reagoidessa lyijydioksidin kanssa.

PbCl2 + Cl2 → PbCl4
PbCl4 + 2 NH4Cl → (NH4)2[PbCl6]
(NH4)2[PbCl6] + H2SO4 → H2PbCl6 + (NH4)2SO4
H2PbCl6 → PbCl4 + HCl
Lyijy(IV)kloridia voidaan käyttää niin kutsutussa Criegeen glykolinhajotusreaktiossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 248. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. 1 2 3  Egon Wiberg, Nils Wiberg, Arnold Frederick Holleman: *Inorganic chemistry*, s. 919. Academic Press, 2001. ISBN 978-0-12-352651-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 13.10.2015). (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 589. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 13.10.2015). (englanniksi)
**Steven "Steve" Christoff** (s. 23. tammikuuta 1958 Richfield, Minnesota) on entinen yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli keskushyökkääjä.

Christoff aloitti uransa Minnesotan yliopiston joukkueessa, jossa hän pelasi kaudet 1976–1979. Minnesota North Stars varasi hänet NHL:ään 1978 varaustilaisuuden toisella kierroksella numerolla 24. Vuonna 1979 hän liittyi Yhdysvaltojen maajoukkueeseen ja osallistui MM-kilpailuihin. 1980 talviolympialaisissa joukkue teki jättiyllätyksen ja voitti olympiakultaa. Välittömästi olympiaturnauksen jälkeen Christoff liittyi Minnesotan joukkueeseen ja aloitti ammattilaisuransa. Hän pelasi Minnesotassa vuoteen 1982 saakka, jolloin siirtyi Calgary Flamesiin. Yhden Calgaryssa pelatun kauden jälkeen Christoff siirtyi Los Angeles Kingsiin, jossa hän pelasi uransa viimeisen kauden 1983–1984. Hän oli mukana Yhdysvaltojen maajoukkueessa myös 1981 Kanada Cupissa.

Urheilu-uransa jälkeen Christoff on toiminut lentäjänä. Hänet nimitettiin Yhdysvaltojen Hockey Hall of Fameen vuonna 2003.

Aiheesta muualla
----------------

* Steve Christoff The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Christoff hockeydraftcentral.comissa
* Christoff legendsofhockey.netissä

Yhdysvaltain joukkue – Talviolympialaiset 1980
1 Janaszak |
3 Morrow |
5 Ramsey |
6 Baker |
8 Silk |
9 Broten |
10 Johnson |
11 Christoff |
15 Wells |
16 Pavelich |
17 O’Callahan |
19 Strobel |
20 Suter |
21 Eruzione |
23 Christian |
24 McClanahan |
25 Schneider |
27 Verchota |
28 Harrington |
30 Craig |
Valmentaja Brooks
**Sahalahden punakaarti** syntyi kun marraskuussa 1917 työväki järjesti viikon kestäneen lakon vaatimuksenaan 8 tunnin työpäivä. Lakon aikana Lahdenkulman työväenyhdistys perusti järjestökaartin (eli punakaartin), johon liittyi vuoden loppuun mennessä 19 jäsentä. Punakaarti ei juurikaan toiminut ennen sotaa. Kun järjestö tarttui aseisiin vuonna 1918, siihen liittyi nopeasti useita jäseniä; kaiken kaikkiaan siihen kuului 131 jäsentä, joista noin kymmenen oli naisia.

Sahalahden Punasen Kaartin Pataljoonassa oli yksi komppania ja siinä neljä plutoonaa. Punakaartin esikunta toimi Vilpeilän koululla. Sodan loputtua 48 punakaartilaista tuomittiin valtiorikosoikeudenkäynneissä. Kuolemaan ei tuomittu ketään, mutta 25 heistä menehtyi vankileirien kehnoihin oloihin.

Lähteet
-------

* Sahalahden punakaarti ja kansalaissota 1918 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Elkelä, Kari: *Elkelän torppa ja suku*, s. 34. K. Elkelä, 1997. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 21.7.2015).  (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Elkelä 1997, 34
2. ↑  Elkelä 1997, 35
3. ↑  Elkelä 1997, 37
Gioacchino Otta, tuntemattoman tekijän maalaus.
**Gioacchino (Joachim) Otta** (20. maaliskuuta 1775 Torino – 2. tammikuuta 1848 Helsinki) oli miekkailunopettaja ja suomalaisen voimistelun uranuurtajia.

Ottan isä oli ammatiltaan lääkäri. Otta osallistui Napoleonin sotiin ja jäi 1807 aliluutnanttina Pommerissa ruotsalaisten vangiksi. Hän antoi Tukholmassa miekkailunopetusta ja tuli 1812 Turun Akatemian miekkailunopettajaksi. Vuonna 1830 hän sai miekkailun lehtorin arvonimen. Hän opiskeli seuraavana vuonna Tukholmassa voimistelua von Lingin johdolla ja vaikutti sitten merkittävästi siihen, että Helsingin yliopiston konsistori antoi Carl Ludvig Engelin tehtäväksi rakennuttaa yliopistolle erityinen voimistelusali. Rakennus valmistui vuonna 1834, ja seuraavana vuonna Otta nimitettiin uuden laitoksen yliopettajaksi. Sen ohjelmaan kuuluivat miekkailu, voimistelu ja tanssi. Ottan puoliso vuodesta 1816 oli Hedvig Appelström (k. 1859), vartioluutnantti Henrik Flintsbergin leski.

Lähteet
-------

1. 1 2  Heikinheimo, Ilmari (toim.): *Suomen elämäkerrasto*, s. 563. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.
2. ↑  Veli-Matti Autio: *Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesmatrikkeli 1640–1917, Venäjän vallan aika 1809–1917, Yliopiston voimistelulaitos*. Helsinki: Helsingin yliopisto, Hallintovirasto, Keskusarkisto, © 2003–2008 (tarkistettu 25.1.2017)

Aiheesta muualla
----------------

* Herra Otta, Sakari Topeliuksen, Y. A. Wallinin ja Volmar Schildtin voimistelunopettaja, Kansan kuvalehti, 12.05.1934, nro 19, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee termiä WIMP kosmologiassa. WIMP on myös tietotekniikassa käytetty ohjelmistokokonaisuus.*
**WIMP**it (lyhenne sanoista *Weakly Interacting Massive Particle*) ovat eräitä mahdollisia pimeän aineen rakenneosasia. Niitä ei ole vielä havaittu, mutta ne olisivat hyvin massiivisia hiukkasia, jotka vuorovaikuttaisivat muun maailmankaikkeuden kanssa vain gravitaation ja heikon vuorovaikutuksen kautta. WIMPien nimi on tarkoitushakuinen, sillä englanninkielinen sana *wimp* tarkoittaa nynnyä.

Kosmologiassa oletetaan, että maailmankaikkeuden keskitiheys on hyvin lähellä niin sanottua kriittistä tiheyttä, joka on rajana suljetulle ja avoimelle maailmankaikkeudelle eli rajatiheys sille, riittääkö maailmankaikkeuden massa romahduttamaan sen vielä kerran kokoon. Tunnettu baryoninen aine (protonit, neutronit) kattaa noin kuusi prosenttia tästä tiheydestä. Siksi osan aineesta on oltava meille näkymätöntä, pimeää ainetta.

Hiukkasfysiikan standardimalli ei tunne yhtään sopivaa WIMPiä, mutta supersymmetriset teoriat tuottavat hyvän kandidaatin WIMPiksi; superhiukkasen hajoamisessa pitää aina syntyä kevyempi superhiukkanen, joten keveimmän supersymmetrisen hiukkasen on oltava pysyvä.

Katso myös
----------

* MACHO
* Kevyin supersymmetrinen hiukkanen
**Sahalininhusky** (*Karafuto-Ken*, 樺太犬) on japanilainen koirarotu, jota käytetään rekikoirana.

Ulkomuoto
---------

Tämä rotu on pystykorva, joka on sukua japaninpystykorvalle ja akitalle. Säkäkorkeus vaihtelee 56–66 cm:n ja paino 30–40 kg:n välillä.

Korvat ovat pienet ja terävät, toisinaan hieman eteenpäin taittuneet tai riippuvat. Tämän rodun väri vaihtelee paljon, mukaan lukien kuparinpunaisen ja mustan. Karvapeite on hienoa ja tuuheaa ja pohjavilla erittäin tiheää. Se muistuttaa grönlanninkoiran karvaa.

Alkuperä
--------

Nimitys karafuto-ken tulee Karafutosta, Sahalinin japanilaisesta nimestä ja koiraa tarkoittavasta sanasta ken. Tämä siis todistaa rodun maantieteellisen alkuperän. Tätä rotua käytetään nykyisin harvoin; sen vuoksi Japanissa on jäljellä vain muutama kasvattaja.

### Tutkimusretki Etelämantereella

Sahalininhuskyn muistopatsaita.
Tämän rodun väitetään tulleen kuuluisaksi japanilaisten vuoden 1958 huono-onnisesta tutkimusretkestä Etelämantereelle. Sinne jouduttiin jättämään hätäevakuoinnin seurauksena 15 rekikoiraa. Tutkijat uskoivat apuryhmän saapuvan muutaman päivän kuluessa, joten he jättivät koirat ulos ketjuihin pienen ruokavaraston kanssa. Sää kuitenkin kääntyi huonoksi eikä ryhmä koskaan saavuttanut päämääräänsä.

Lähes vuotta myöhemmin uusi retkikunta saapui paikalle ja huomasi, että koirista kaksi, Taro ja Jiro, olivat selviytyneet, ja niistä tuli saman tien sankareita. Taro vietiin takaisin Sapporoon ja se eli Hokkaidon yliopistolla kunnes kuoli vuonna 1970. Sen jälkeen se täytettiin ja laitettiin näytteille yliopiston museoon. Jiro kuoli Etelämantereella vuonna 1960 luonnollisista syistä, ja sen jäännöksiä säilytetään Japanin luonnontieteellisessä museossa Ueno Parkissa.

Rotu saavutti suosiota vuonna 1983 valmistetun elokuvan, Tarosta ja Jirosta kertovan Nankyoku Monogatarin, myötä. Vuonna 2006 tehty toinen elokuva Eight Below, kertoi fiktionaalisen version tapahtumista, mutta ei viitannut rotuun. Sen sijaan elokuvassa esiintyy vain kahdeksan koiraa: kaksi alaskanmalamuuttia ja kuusi siperianhuskyä.

Katso myös
----------

* Japanilaiset koirarodut

Aiheesta muualla
----------------

* Sahalininhuskyn kuvia (Arkistoitu – Internet Archive)
* Taro ja Jiro postimerkeissä

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Sakhalin Husky 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Japanilaiset koirarodut |
| --- |
|  |
| FCI | 
* akita
* hokkaidonkoira
* japanese chin
* japaninpystykorva
* japaninterrieri
* kainkoira
* kishunkoira
* shiba
* shikokunkoira
* tosa

 |
|  |
| Harvinaiset | 
* iwatenkoira
* kawakaminkoira
* koshijinkoira
* riukiunkoira
* sahalininhusky
* sanshu
* satsumankoira

 |
|  |
| Sukupuuttoon kuolleet | 
* aizunkoira
* awankoira
* koshikijimankoira
* sanininkoira
* takayasunkoira

 |

 |
Casa Rosada
Rakennukset ennen niiden yhdistämistä
**Casa Rosada** (suom. *Ruusunpunainen talo*) on Argentiinan presidentin ja hallituksen työskentelypaikka. Se sijaitsee Buenos Airesissa Plaza de Mayon itäpäässä, josta Avenida de Mayo johtaa Plaza de los dos Congresosille ja kongressitalolle.

Tätä ennen paikalla sijaitsi jo 1500-luvun lopusta lähtien linnoitus, joka purettiin 1850-luvulla uutta tullirakennusta rakennettaessa. Vapaaksi jääneeseen tilaan rakennettiin ruotsalaisen arkkitehti Carlos Kihlbergin suunnittelema uusi postin rakennus, joka valmistui 1878. Sen viereen rakennettiin hallituksen käyttöön samanlainen rakennus, johon lisättiin ensimmäisen kerroksen parveke Enrique Abergin johdolla. Vuosisadan lopussa tilanahtaus alkoi käydä ilmeiseksi ja rakennukset yhdistettiin hallituksen yksinomaiseen käyttöön. Rakennusten väliin rakennettiin suuri kaari, jonka alta kulkee katu Plaza de Mayolta. Rakennus vihittiin Rocan toisella kaudella 1898.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Casa Rosada** Wikimedia Commonsissa

* Presidencia de la Nación Argentina - HISTORY OF GOVERNMENT HOUSE (englanniksi) (espanjaksi)
François Clozel.
**Marie François Joseph Clozel** (29. maaliskuuta 1860 Annonay – 10. toukokuuta 1918 Rabat) oli ranskalainen upseeri ja siirtomaavirkailija.

François Joseph Clozel opiskeli arabiaa Pariisin Itämaisten kielten koulussa ja suoritti asepalveluksensa Algeriassa. Vuonna 1892 hän osallistui tutkimusmatkaan Tšadiin ja Kongoon, ja vuosina 1894–1895 hän johti tutkimusretkikuntaa Kongon pohjoisosaan.

Vuonna 1896 Clozel lähetettiin siirtomaaupseeriksi Norsunluurannikolle, jossa hän johti afrikkalaisten vastarinnan kukistamista Anyin ja Ndenyen alueella. Hänet nimitettiin vuonna 1899 kuvernööri Henri Roberdeaun sihteeriksi, joka käytännössä johti aluetta seuraavan kolmen vuoden ajan. Clozelista tuli Norsunluurannikon väliaikainen kuvernööri vuonna 1902, ja seuraavana vuonna hänet nimitettiin kuvernööriksi. Clozel kehitti alueensa liikenneyhteyksiä, taloutta ja kaupankäyntiä ja pyrki lisäämään sen kansojen tuntemusta ranskalaisten keskuudessa.

Vuonna 1908 Clozel nimitettiin William Pontyn jälkeen Ranskan Sudanin kuvernööriksi. Hän toimi myös Pontyn sijaisena Ranskan Länsi-Afrikan kenraalikuvernöörinä alkuvuodesta 1912. Clozel oli Ranskan Länsi-Afrikan kenraalikuvernöörinä vuosina 1915–1917. Hän kehitti alueen historiallista ja tieteellistä tutkimusta ja kirjoitti myös itse kansatieteellisistä aiheista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Dictionary of African Biography*, s. 108. New York: Oxford University Press, 2012. ISBN 978-0-19-538207-5. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Olivetti Valentine (1969)
**Olivetti Valentine** on Olivettin valmistama kannettava mekaaninen kirjoituskone. Kirjoituskoneen suunnittelivat italialainen suunnittelija Ettore Sottsass ja Perry A. King. Markkinoille tuote tuli vuonna 1969.
Materiaalina kirjoituskoneessa käytettiin ABS-muovia. Kirjoituskone on suunniteltu mukana kuljetettavaksi. Itse koneisto osa menee salkkutyylisen muovikotelon sisään ja siinä on valmiina kantokahva. Kooltaan Valentine on 11,7 × 34,3 × 35,2 cm. Kirjoituskonetta valmistettiin punaisen lisäksi ainakin harmaavalkoisena, vaaleansinisenä ja vaaleanvihreänä. Esinettä on pidetty muotoilunsa ansiosta ikonisena ja siitä syystä se löytyykin useiden design-museoiden luetteloista, kuten Italian Triennale Design Museum, Lontoon Design Museum ja New Yorkin MoMA.*lähde?*

Lähteet
-------

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Olivetti Valentine** Wikimedia Commonsissa

* Olivetti Valentine typewriter.be
* Olivetti Valentine moma.org
* Olivetti Valentine www.antikeychop.com

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Saksa

 |

 |
**Tuulikki Orrenmaa** (s. 23. huhtikuuta 1939) on suomalainen kuoronjohtaja ja opettaja.

Orrenmaa kirjoitti Kauhavan yhteiskoulusta ylioppilaaksi vuonna 1959 ja valmistui Helsingin opettajakorkeakoulusta kansakoulun opettajaksi vuonna 1962. Musiikkiin erikoistuneen luokanopettajan pätevyyden hän sai vuonna 1969. Vuonna 1974 Orrenmaa aloitti Seinäjoen tyttökuoron johtamisen. Kuoro on julkaissut lukuisia levytyksiä, ja Orrenmaa on kuoron kanssa tehnyt kansainvälisiä esiintymisiä Euroopassa, Amerikassa, Afrikassa ja Aasiassa. Kuoro on saavuttanut myös kansainvälistä kilpailumenestystä.

Orrenmaalla on musiikkineuvoksen arvonimi. Lisäksi hänelle myönnettiin vuonna 1982 Seinäjoen kaupungin kulttuuripalkinto, vuonna 1984 Artturi Leinosen palkinto, vuonna 1987 Yleisradion kunniapunnus ja vuonna 1987 kouluhallituksen Cygnaeus-palkinto. Nuorten Kuoroliitto ry myönsi Orrenmaalle vuonna 2003 Heinz Hoffman -mitalin. Orrenmaa on naimisissa, ja hänellä on kaksi lasta sekä monia lapsenlapsia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Tuulikki Orrenmaa Porstua-verkkopalvelu: Pohjalaiset musiikintekijät
2. 1 2 3  Musiikkineuvos Tuulikki Orrenmaa... Helsingin Sanomat
**Gino Mäder** (4. tammikuuta 1997 Flawil – 16. kesäkuuta 2023) oli sveitsiläinen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Dimension Data / NTT Pro Cycling -joukkueessa kausilla 2019–2020 ja edusti vuosina 2021–2023 Team Bahrain Victoriousta. Hän kilpaili myös cyclocrossissa ja ratapyöräilyssä.

Mäder voitti kuudennen etapin vuoden 2021 Italian ympäriajossa 12 sekunnin erolla Egan Bernaliin. Hän voitti nuorten kilpailun saman vuoden Espanjan ympäriajossa.

Mäder putosi vuoden 2023 Sveitsin ympäriajon viidennellä etapilla kolarin seurauksena rotkoon ja kuoli seuraavana päivänä sairaalassa.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

### Ratapyöräily

2014
EM-kilpailut, junioreiden omniumissa hopeaa
2015
Omniumin junioreiden Sveitsin-mestaruus
MM-kilpailut, junioreiden joukkuetakaa-ajossa hopeaa
### Maantiepyöräily

2014
EM-kilpailut, junioreiden maantieajossa neljäs
2015
Tour du Pays de Vaud, prologin ja 1. etapin voitto
Aika-ajon junioreiden Sveitsin-mestaruus
MM-kilpailut, junioreiden aika-ajossa viides
2018
Ronde de l'Isard, 4. etapin voitto
Tour Alsace, pistekilpailun ja 4. etapin voitto
Tour de l'Avenir, kokonaiskilpailussa kolmas, 8. ja 10. etapin voitto
MM-kilpailut, alle 23-v. maantieajossa neljäs
Tour of Hainan, kokonaiskilpailussa toinen, 6. etapin voitto
2020
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 20:s, 17. etapilla toinen
2021
Italian ympäriajo, 6. etapin voitto
Sveitsin ympäriajo, 8. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides, nuorten kilpailun voitto
2022
Tour de Romandie, kokonaiskilpailussa toinen
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 20:s
2023
Pariisi–Nizza, kokonaiskilpailussa viides

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Gino Mäder *procyclingstats.com*. Viitattu 16.6.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  Gino Mäder *cyclingarchives.com*. Viitattu 14.5.2021. (englanniksi)
3. ↑  2021 » 104thGiro d'Italia (2.UWT) Stage 6 » Grotte di Frasassi › Ascoli Piceno (San Giacomo) (160km) *procyclkingstats.com*. Viitattu 14.5.2021. (englanniksi)
4. ↑  Sveitsiläispyöräilijä Gino Mäder on kuollut ulosajon seurauksena *yle.fi*.  16.6.2023. Viitattu 16.6.2023.
**Alli Kirsti Tuulikki Alkio** o.s. Holvia (15. joulukuuta 1920 Helsinki – 12. huhtikuuta 2007 Espoo) oli suomalainen toimittaja ja lehdistösihteeri. Hän suoritti ylioppilastutkinnon vuonna 1939 ja opiskeli sen jälkeen sekä Helsingin yliopistossa että Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa. Hänen vanhempansa ovat kirvesmies Martin Holm ja Hilja Lindfors.

Toimittajana Alkio aloitti Karjalan Sanomissa (ent. ja myöh. Maakansa > Suomenmaa) Viipurissa, jossa hän työskenteli jatkosodan aikana 1942–1944. Hän työskenteli toimittajana myös Ilkassa 1944–1946, *Maakansassa* 1946–1952 ja Suomen Sosialidemokraatissa ennen kuin siirtyi Kansaneläkelaitoksen lehdistösihteeriksi. Tässä toimessa hän työskenteli vuosina 1967–1984 ja toimi samalla Kansanvakuutuslehden toimitussihteerinä (3.) Kirjoittaessaan Alkio käytti nimimerkkiä Venla.

Alkio avioitui toimittaja Sameli Alkion kanssa vuonna 1944, ja avioliitosta syntyi kaksi lasta. Pariskunta erosi vuonna 1956.

Teos
----

* toim. *Jos jokainen putoaisi paikaltaan*. Kansaneläkelaitos, 1982. ISBN 951 6691218. (Kansaneläkelaitoksen Vammaisten vuoden 1981 kirjoituskilpailun aineistosta valittuja kirjoituksia.)
* *Kotikuntamme*, Postisäästöpankki, 1965.

Luottamustoimet
---------------

* Espoon kunnanvaltuuston jäsen 1961–1964
* Suomen Sosiaalidemokraattisen liittotoimikunnan jäsen ainakin vuonna 1964
* Television ohjelmaneuvoston jäsen 1967–70

Palkitsemiset
-------------

Alkio on palkitti SLR:n ritarimerkillä vuonna 1964 ja tiedonjulkistamisen valtionpalkinnolla vuonna 1983.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Lehdistön matrikkeli*. Suomen sanomalehtimiesten liitto, 1954.
2. ↑  Timo Mikkilä: *Sitkeää tekoa: Maakansa–Suomenmaa poliittisilla lehtimarkkinoilla 1908–2008*. Suomenmaan Kustannus Oy, 2008. ISBN 978-952-92-4744-8.
3. 1 2 3 4 5  Koonnut Erkki Wiksten: *Sosialidemokraattisen lehdistön taipaleelta*. Suomen Sosialidemokraattisen Sanomalehtimiesliiton ja T-lehdistön juhlajulkaisu. Suomen Sosialidemokraattinen Sanomalehtimiesliitto ry, 1968.
4. ↑  Jarmo Viljakainen: *Reporadio – Yleisradion vaaranvuodet 1965–1972*. Opus Liberum, 2008. ISBN 978-952-92-3825-5.
Mikrokliini
**Mikrokliini** (KAlSi3O8) on tärkeä magmakiviä muodostava tektosilikaattimineraali. Se on runsaasti kaliumia sisältävä kalimaasälpä. Mikrokliini sisältää usein pieniä määriä natriumia. Se on yleinen graniiteissa ja pegmatiiteissa, ja mineraalia muodostuu ortoklaasin hitaan jäähtymisen aikana, sillä se on ortoklaasia vakaampi alhaisimmissa lämpötiloissa.

Ominaisuudet
------------

Sanidiini on kolmas kalimaasälvän polymorfi, joka on vakaa ortoklaasia korkeammissa lämpötiloissa. Mikrokliini voi olla väriltään kirkas, valkoinen, vaaleankeltainen, tiilenpunainen tai vihteä, ja sille on luonteenomaista risuaitakaksostuminen, joka on seurausta monokliinisen ortoklaasin muutoksesta trikliiniseksi mikrokliiniksi.

Mikrokliini on kemiallisesti samanlainen monokliinisen ortoklaasin kanssa, mutta koska se kuuluu trikliiniseen järjestelmään, särmäkulma on aavistuksen suoraa kulmaa pienempi. Mineraali on täysin säännöllinen kaliummaasälvän trikliininen muunnos ja on ortoklaasin kanssa dimorfinen eli kaksimuotinen.

Mikrokliinin muunnokset
-----------------------

Mikrokliini ja ortoklaasi ovat monelta fyysiseltä osaltaan identtisiä, mutta mikrokliini voidaan erottaa röntgensäteillä tai optisella tutkimuksella. Polarisoivalla mikroskoopilla tutkittaessa mikrokliinissä näkyy pikkuruista kertauskaksostumista, joka muodostaa ristikkomaisia rakenteita, joista ei voi erehtyä. 

Pertiitti on joko mikrokliiniä tai ortoklaasia, jossa esiintyy ohuita suotautuneen albiitin lamelleja.

Amatsonikivi eli amatsoniitti on kaunis, mikrokliinin vihreä muunnos. Sitä ei löydy Amazonin altaan alueelta, mutta sen nimenneet espanjalaiset tutkijat ilmeisesti sekoittivat sen toiseen alueelta löytyvään vihreään mineraaliin.

Myös natriumia sisältävää anortoklaasiksi nimettyä kalimaasälpää esiintyy. Se on kiteinen KAlSi3O8:n ja NaAlSi3O8:n kiinteä liuos, jossa kalium-alumiinisilikaatti on hallitsevassa osassa.

Lähteet
-------

1. ↑  David C. Cook, Wendy L. Kirk: "Mikrokllini", *Mineraalit ja jalokivet*, s. 288. Suomentanut Kalle Taipale. Gummerus, 2009. ISBN 978-951-20-8083-0.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mikrokliini**.
* Mindat: Microcline (englanniksi)
* Webmineral: Microcline Mineral Data (englanniksi)
bFrançois Heisbourg, 2015
**François Heisbourg** (s. 24. kesäkuuta 1949) on ranskalainen diplomaatti ja kansainvälisen politiikan tutkija.

Ura
---

Heisbourg aloitti uransa Ranskan ulkoasiainministeriön tutkimusyksikössä (*Centre d’analyse et de prévision*) 1978 - 1979. Ranskan YK-edustustossa New Yorkissa työskennellessään vuosina 1979–1981 hänen vastuualueeseensa kuuluivat turvallisuus- ja aseidenriisunta-asiat. 

Heisbourg oli Ranskan puolustusministerin neuvonantaja vuosina 1981–1984. Hänellä on työkokemusta myös Thomson-CSF- ja Matra-Défense-Espace -yrityksistä. Vuosina 1987–1992 Heisbourg toimi Lontoossa sijaitsevan Kansainvälisen strategisten tutkimusten instituutin (*International Institute for Strategic Studies*, IISS) johtajana. Lukuvuonna 1999–2000 hän vastasi Pariisissa politiikantutkimuksen korkeakoulun (*Science-Po*) professorina maailman politiikan kurssista.

Vuodesta 1999 lähtien Heisbourg on työskennellyt myös Pariisissa sijaitsevan Strategisten tutkimusten säätiössä (*Fondation pour la Recherche Stratégique*), jonka johtajana hän toimi vuosina 2001–2005. Hän on toiminut myöhemmin säätiön erikoisneuvonantajana.

Joulukuusta 1998 lukien Heisbourg on toiminut Genevessä sijaitsevan Turvallisuuspolitiikan keskuksen (*Centre for Security Policy*) johdossa. Hän kuuluu myös Balkanin asioita käsittelevään kansainväliseen komissioon (*International Commission on the Balkans*), Ranskan hallituksen terrorismia käsittelevään johtokomiteaan, ulkoasiainministerin suunnitteluyksikön neuvonantajiin sekä Berliinin Aspen-instituuttiin.

Teokset
-------

* *La Puce, les Hommes et la Bombe* (yhdessä Pascal Bonifacen kanssa) 1986
* *Les volontaires de l’An 2000*, 1995
* *The Future of Warfare*, 1997
* *European Defence: Making It Work*, 2000
* *Hyperterrorisme : la nouvelle guerre*, 2001
* *La fin de l’Occident? L’Amérique, l’Europe et le Moyen-Orient*, 2005.

Aiheesta muualla
----------------

* Geneva Centre for Security Policy (Arkistoitu – Internet Archive)
* International Institute for Strategic Studies (Arkistoitu – Internet Archive)
* Fondation pour la Recherche stratégique
* International Commission on the Balkans (Arkistoitu – Internet Archive)
* Odile Jacob –kustannusyhtiö (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Kynän avulla tapahtuvaa mikroliikuntaa.
**Mikroliikunta** on pienimuotoista, yleensä paikallaan tapahtuvaa liikehdintää. Tyypillistä mikroliikuntaa on esimerkiksi jalan heilutteleminen istuessa, tuolilla vääntelehtiminen, sormien naputtaminen pöytää vasten tai jonkin esineen näprääminen.

Liikehdintä voi johtua hermostuneisuudesta, ikävystymisestä tai ärsyyntymisestä. Se voi johtua osin geneettisestä taipumuksesta, ja se on usein tiedostamatonta. Joskus se voi olla jonkin hermostollisen tai psykologisen häiriön oire. Mikroliikuntaa voi kutsua pejoratiivisesti myös *sätkimiseksi*, tai *nykimiseksi*, ja sitä pidetään usein huonona tapana etenkin koulussa.

Mikroliikunnalla kulutetut kalorit voivat kuitenkin olla merkittävä apu painonhallinnassa. Ahkeralla mikroliikunnalla ihminen voi kuluttaa päivittäin jopa 800 kilokaloria (3350 kJ).

Mikroliikunta voi parantaa koululaisen oppimistuloksia. Oppilaat, joiden annettiin elehtiä käsillään oppimisen aikana saattavat oppia tehokkaammin kuin liikkumattomat oppilaat.

Mikroliikunta on eri asia kuin hyötyliikunta, sillä mikroliikunnassa harvoin tehdään mitään hyödyllistä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Fidgeting Helps Separate the Lean from the Obese, Study Finds Washington Post. Viitattu 2 October 2011.
2. ↑  Bad Habits and Fidgeting At School Pediatrics.about.com.  Arkistoitu 16.4.2009. Viitattu 2.10.2009.
3. ↑  Marion Nestle: *Why calories count?*, 2012
4. ↑  "UK | Education | Fidgeting children 'learn more'", BBC News, 2005-04-12. Luettu 2009-10-02.

Aiheesta muualla
----------------

* Pullapoliisi-blogi: Liikehtijä ei liho (ainakaan niin helposti)