recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ruotsin sotalaivat 

A -
B -
C -
D -
E -
F -
G  

H -
I -
J -
K -
L -
M - 
N  

O -
P -
Q -
R -
S -
T -
U   

V -
W -
X -
Y -
Z -
Å -
Ä -
Ö

 

* Vartioveneet
* Fregatit
* Hävittäjät
* Tykkiveneet
* Korvetit
* Risteilijät
* Linjalaivat
* Miinalaivat
* Miinantorjunta-alukset
* Miinanraivaajat
* Monitorit
* Moottoritorpedoveneet
* Rannikkopanssarilaivat
* Partioalukset
* Purjealukset
* Ohjusveneet
* Koululaivat
* Kuunarit
* Torpedoveneet
* Tukilaivat
* Sukellusveneet
* Yhteysalukset


**Luettelo Ruotsin merivoimien risteilijöistä** listaa Ruotsin merivoimissa palvelleet risteilijät. Ensimmäinen laskettiin vesille 1896 ja viimeinen 1945.

Torpedoristeilijät
------------------

* HMS Ran

*Örnen*-luokan torpedoristeilijät
* HMS Örnen (1896)
* HMS Jacob Bagge (1898)
* HMS Claes Horn (1898)
* HMS Psilander (1899)
* HMS Clas Uggla (1899)

Panssarikansiristeilijä
-----------------------

* HMS Fylgia (1905)

Miinaristeilijä
---------------

* HMS Clas Fleming (1912)

Lentokansiristeilijä
--------------------

* HMS Gotland (1933)

Risteilijät
-----------

*Tre Kronor* -luokan risteilijät
* HMS Tre Kronor (1944)
* HMS Göta Lejon (1945)

Apuristeilijät
--------------

Toisen maailmansodan aikana merivoimat kutsui palvelukseen siviilialuksia, jotka täydensivät merivoimien omaa kalustoa. Alusten otto oli suunniteltu jo aiemmin ja yksistään vuonna 1939 palvelukseen oli tarkoitus ottaa yhdeksän kauppalaivaa aseistettavaksi apuristeilijöiksi. Nämä olivat Sveayhtiön rahtialukset *Regin* ja *Ragne*, rautateiden junalautta *Drottning Victoria*, Sveayhtiön *Waria*, *Warun*, *Wiril* ja *Wormo*, Svenska Lloydin matkustaja-alus *Suecia* sekä Transatlanticsin *Kaaparen*.

Näistä kuitenkin otettiin palvelukseen ja varustettiin lopulta vain viisi. Näistäkään kaksi ei toiminut apuristeilijöinä, vaan oli muissa tehtävissä. Vuonna 1942 tehtiin päätös ottaa palvelukseen vielä Broströmin *MS Gotland*, mutta muutostyö peruutettiin miinalaiva *HMS Älvsnabbenin* valmistuessa telakalta.

Palvelukseen otetut alukset:

* Hjkr 3 Drottning Victoria
* Hjkr 4 Waria
* Hjkr 5 Warun
* Hjkr 10 Fidra
* Hjkr 14 Wiros

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Luettelo Ruotsin merivoimien risteilijöistä**.
* Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan: *Örlogsfartyg - Svenska maskindrivna fartyg under tretungad flagg*. Luulaja: Svenskt Militärhistoriskt Bibliotek, 2004. ISBN 91-974384-3-X. (ruotsiksi)

### Viitteet

1. ↑  Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan s. 130
2. ↑  Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan s. 131-132
3. ↑  Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan s. 133-135
4. ↑  Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan s. 136-137
5. ↑  Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan s. 138-139
6. ↑  Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan s. 140-142
7. 1 2  Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan s. 143
8. ↑  Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan s. 144
9. 1 2 3  Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan s. 145-146
10. ↑  Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan s. 147
**Alain Oreille** (s. 22. huhtikuuta 1953) on ranskalainen ralliautoilija, joka tunnetaan erityisesti Renaultin kuljettajana. 
Ensimmäisen kansallisen rallikilpailunsa Oreille ajoi Rallye du Varissa vuonna 1975. Tuolloin ajokkina oli Simca 1000 Rallye 2. Simcalla Oreille kilpaili kansallisella tasolla vuoteen 1979 asti. Kaudella 1980 alle vaihtui Opel Kadett GT/E. Vuonna 1981 Oreille osallistui kolmeen rallin EM-sarjan kilpailuun vaimonsa Sylvie Oreillen kanssa.

MM-ralliuransa Oreille aloitti vuoden 1984 Korsikan rallissa yksityisellä N-ryhmän Renault 11 Turbolla yhdessä vaimonsa kanssa. Pääsääntöisesti Oreillet ajoivat vain Korsikan ja Monte Carlon MM-rallit. Kaudelle 1989 kartanlukijaksi vaihtui Gilles Thimonier, jonka kanssa Oreille ajoi viiden MM-rallin ohjelman. Monte Carlon ja Korsikan ohella ohjelmaan kuuluivat Australian, Sanremon ja Norsunluurannikon kisat. Norsunluurannikon rallissa Oreille saavutti ainoan MM-osakilpailuvoittonsa. Rallista tosin puuttuivat kaikki tehdastallit ja eurooppalaiset huippunimet.

Seuraavalle kaudelle kartturiksi vaihtui Michel Roissard ja kilpailuohjelma kasvoi yhdeksään MM-ralliin. Kauden kohokohta oli jälleen Norsunluurannikon ralli, jossa Oreille saavutti tällä kertaa kolmannen sijan. Kauden loppupisteissä Oreille oli 11. MM-sarjan yhteydessä ajetussa N-ryhmän tuotantoautojen cupissa Oreille saavutti mestaruuden neljän pisteen erolla Uruguayn Gustavo Trellesiin. PWRC-mestaruus oli Oreillen toinen peräkkäinen.

Kauden 1990 jälkeen Oreille kilpaili enää harvakseltaan MM-sarjassa. Vuosina 1992–1994 hän osallistui kolmesti Korsikan ralliin ja kerran Monte Carlon ralliin A-ryhmän autolla. Parhaana saavutuksena oli 9. sija vuoden 1993 Korsikan rallista. Viimeisen MM-rallinsa Oreille ajoi vuoden 1995 RAC-rallissa, johon hän osallistui ensimmäistä kertaa. Hän kilpaili RAC-rallissa myös vuonna 1996, mutta tuolloin se oli vain uuden alle 2-litraisten ja kaksivetoisten autojen osakilpailu.

MM-ralliuran jälkeen kaudella 1995 Oreille ajoi Renault Dealer Team UK:n nimissä Englannin avointa rallimestaruussarjaa, jossa ylsi neljännelle sijalle kokonaispisteissä. Varsinaisen ralliuransa Oreille lopetti kolmella Englannin sarjan rallilla kauteen 1996. Seuraavan kerran hän osallistui ralliin Korsikan historic-rallissa Porschella vuonna 2011. Vuosina 2014–2020 Oreille on ajanut 1–3 historic-rallia Ranskassa ja Marokossa ajokkina joko Porsche 911 tai Opel Ascona 400.

Saavutukset
-----------

* FIA Tuotantoautojen (PWRC) Cup-mestaruus 1989, 1990
* Ranskan kansallisen A-ryhmän mestaruus 1986
* Ranskan mestaruussarjan 3. tila 1985, 1986 ja 1987
* Englannin avoimen rallisarjan 4. tila 1995

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. 1 2  Shacki: Alain Oreille - rally profile eWRC-results.com *eWRC-results.com*. Viitattu 3.5.2021. (englanniksi)
Myrskylä joutui Suomen sotaan jo alkuvaiheessa, koska Liljendal oli lähellä Hattujen sodan tuloksena muodostunutta rajaa. Venäläiset hyökkäsivät kenraaliluutnantti Pjotr Ivanovitš Bagrationin komennossa Kouvolaan nykyään kuuluvasta Iitin Keltistä (21. divisioona), Kuusankoskelta, Elimäen Anjalasta sekä Aleksei Ivanovitš Gortšarovin komennossa Ruotsinpyhtään Ahvenkoskelta (17. divisioona). Bagrationin 21. divisioonalla oli noin neljä pataljoonaa kussakin kolmesta läpimenokohdasta rajanylityksen alkaessa.

Sotatoimet Myrskylässä
----------------------

Ruotsalaisten joukkojen viivyttäessä eteneviä venäläisiä joukkoja joutui Myrskylän Muttila tapahtumien kohteeksi 1808. Eversti Carl Johan Adlercreutzin komentama 2. prikaati joutui kosketukseen venäläisten kanssa Koskenkylässä, Kuuskoskella ja Orimattilassa.

Eversti August Fredrik Palmfeltin komentamaan 1. prikaatiin kuuluva, everstiluutnantti Carl Johan Stjernvallin komentama Porin läänin jalkaväkirykmentti saapui Myrskylään 22.2.1808. Seuraavana päivänä hän ja I pataljoonan komentaja majuri Eek lähtivät Koskenkylään, koska venäläisten kuultiin olevan jo Liljendalissa. Kapteeni Bremenin komppanian käskettiin siirtyä etuvartioon Liljendalin tien varrelle Muttilaan, minne hyökkäsi Nikolai Aleksejevitš Tutškovin komentama 3.os/21.divisioona Hardomin suunnasta. 

24.2. hyökkäsi ruhtinas Aleksei Ivanovitš Gortšarovin komentama 17. divisioona Muttilassa ja Artjärvellä Pjotr Ivanovitš Bagrationin komentama 21. divisioona. Porin rykmentti ja Uudenmaan rykmentin neljä eskadroonaa vastustivat hyökkäystä menestyksellä, mutta sivustojensa saarrostusvaaran vuoksi vetäytyivät. 

26.2. hyökkäsivät venäläiset jo pohjoisessa Orimattilassa, mutta yöhön venyneessä taistelussa Orimattilan Käkelään sijoittuneet Porin rykmentin pääosat torjuivat hyökkäyksen. Koskenkylässä Hans Henrik Gripenberg ja Georg Carl von Döbeln Uudenmaan rykmentin rakuunapataljoonan kanssa puolustautui menestyksellä, mutta he joutuivat vetäytymään etelään Porvooseen.

Adlercreutz pyrki tehokkaaseen vastarintaan, mutta lopulta ruotsalaisten joukkojen oli vetäydyttävä pohjoiseen. Suomenlinnan antautumisen jälkeen, minkä ennakkoehtona oli ollut tieto siitä, ettei Ruotsista varmasti ole tulossa apujoukkoja Suomeen voimatekijöiden muuttuminen venäläisten eduksi Etelä-Suomessa vahvistui, mikä demoralisoi puolustajia.

Tuloksena venäläisten menestyksestä jotkut talonpojat ehtivät jo 23.10.1808 vaadittaessa vannomaan uskollisuudenvalan Venäjän keisarille. Kuitenkin jo marraskuussa 1808 Uudenmaan rykmentin rakuunat palasivat majoitutettaviksi Myrskylään. Kapteeni Sturmer siirtyi Myrskylään joulukuussa porvoolaisten ansioista hopeapokaalilla palkitsemana.

Muistomerkki
------------

Uudenmaan Prikaatin Killan merkitsemä muistokivi
Pernajan taistelun ja Myrskylässä Muttilan sodaksi kutsuttujen tapahtumien muistoksi Uudenmaan prikaati pystytty 4.9.1965 luonnonkivisen muistomerkin Kuuskoskelle Pernajan, Liljendalin ja Myrskylän taisteluissa kaatuneille.
**Dennis "Ätä" Nylund** (s. 22. heinäkuuta 1985 Oulu) on suomalainen näyttelijä ja breakdance-valmentaja.

Nylund teki ensimmäisen esiintymisensä Svenska Teaternissa vuonna 2005 ja saavutti breakdancen maailmanmestaruuden vuonna 2009. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta ja palasi Svenska Teaterniin vuonna 2016. Nylund toimi Saana Akiolan ja Sami Saikkosen kanssa tuomarina *Pakko tanssia* -ohjelmassa vuonna 2013. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvassa *Ollaan vapaita* ja televisiosarjassa *M/S Romantic*. Vuonna 2017 hän mentoroi *Tanssii tähtien kanssa* -ohjelmassa.

Nylund valittiin koekuvauksissa uutena näyttelijänä *Putous*-viihdesarjan kolmannelletoista tuotantokaudelle, joka esitettiin keväällä 2021. Hän voitti ohjelman sketsihahmokilpailun hahmolla Folke Rundqvist.

Nylund toimii vuoden 2024 Pariisin olympialaisiin valmistautuvan breakdance-urheilija Anniina Tikan henkilökohtaisena valmentajana.

Nylund on naimisissa ja pariskunnalla on yksi tytär ja toinen lapsi syntyi joulukuussa 2021. Nylund harrastaa lenkkeilyä ja golfia.

Lähteet
-------

1. ↑  B-boy Dennis Nylund: Breikki ei saa olla liian täydellistä Yle
2. 1 2 3 4  Näyttelijä Dennis Nylund, 35, voitti aikoinaan breakdancen maailmanmestaruuden – pian hänet nähdään Putouksessa! MTV Uutiset
3. ↑  Wau, mikä tuomari! - Uusi tanssisarja tulossa Ylelle Iltalehti
4. ↑  Tähtitansseissa räväkkä katutanssibattle – näille pareille lisäpisteet tuomareilta MTV Uutiset
5. ↑  Pudas, Mari: Folke Rundqvist voitti Putouksen sketsihahmokisan! *Iltalehti*.  20.3.2021. Viitattu 21.3.2021.
6. ↑  Putous-voittaja Dennis Nylund: Valmennan urheilijaa Pariisin olympialaisiin | Seiska *Seiska.fi*. Viitattu 19.12.2022.
7. ↑  Dennis Nylund: "Minulla on kuvamuisti ja opettelen vuorosanat kävelylenkillä" *www.apu.fi*.  6.3.2021. Viitattu 4.6.2021.
8. ↑  Putous-voittaja Dennis Nylundin toinen lapsi syntyi – julkaisi pienokaisesta suloisen kuvan: "Synnytyksessä oli todella absurdeja käänteitä" *mtvuutiset.fi*.  9.12.2021. Viitattu 15.1.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Dennis Nylund Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Piz LadPiz Lad idästä nähtynä.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Sveitsi Graubünden, Sveitsi  Italia Etelä-Tiroli, Italia  Itävalta Tiroli, Itävalta |
| Vuoristo | 
Itä-Alpit |
| Korkeus merenpinnasta | 
2 808 m  |
| Prominenssi | 
232 mView and modify data on Wikidata  |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
46° 50′ 53″ P, 10° 28′ 10″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Piz Lad** (retoromaaniksi) eli **Piz Lat** (italiaksi) on vuori Itä-Alpeilla Adige- ja Innjokien välisellä vedenjakajalla. Vuoren itäpuolella on näiden jokien laaksoja yhdistävä Reschensola.

Piz Lad nähtynä Reschenseen tekojärveltä. Etualalla Curon Venostan kirkon kellotorni.
Sveitsin ja Italian raja kulkee Piz Ladin huipun kautta. Niiden ja Itävallan yhteinen rajapiste on huipusta noin 800 metriä pohjoiseen ja 2 180 metrin korkeudessa. Rajapiste siirtyi sinne Saint-Germainin sopimuksessa (1919), kun Itävalta luovutti Etelä-Tirolin Italialle. Sveitsin ja Itävallan raja kulki Piz Ladin kautta jo ennestään, mutta kolmen valtion rajapiste oli aiemmin noin 35 km etelämpänä Cima Garibaldilla.

Lähteet
-------

1. 1 2  map.geo.admin.ch (Sveitsin karttaviranomaisen online-kartta) Swisstopo. Viitattu 17.8.2012.
2. 1 2  Geoportale Nazionale (Italian karttaviranomaisen online-kartta, mittakaava 1:25 000) *pcn.minambiente.it*. Viitattu 20.8.2012.
3. 1 2  Erik R. v. Kuehnelt-Leddihn: Where Three Countries Meet: The Region of Nauders.  *Geographical Review*, 1945, 35. vsk, nro 2, s. 239.  (englanniksi)
4. ↑  International Boundary Study No. 12: Italy – Switzerland Boundary  23.10.1961. US Department of State.  Arkistoitu 7.6.2011. Viitattu 19.8.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Piz Lat (Piz Lad), retkeilytietoa Summitpost.org-sivustolla
Esine painetaan laatikossa olevan pizzan keskikohtaan.
**Pizzansäästäjä** tai **pizzanpelastaja** (engl. *pizza saver*) on pakkaustarvike, muovinen pidike, joka estää kuljetuslaatikon kantta koskettamasta pizzan pintaa, etteivät pizzatäytteet pääsisi takertumaan kanteen. Niin voi käydä, jos laatikko kallistuu kuljetuksen aikana tai sen kansi tai pohja pääsee painumaan notkolle.

Tarvike on valmistettu muovista, ja siinä on 3–4 laatikon sisäkorkeuden mittaista jalkaa, jotka tukevat laatikon kantta. Jalat painetaan pizzan keskelle ennen kuin rasian kansi suljetaan kuljetusta varten. Esinettä voi käyttää uudelleen esimerkiksi nukkekodin pöytänä.

Pizzasäästäjän on kehittänyt Carmela Vitale vuonna 1983. Vuonna 1985 Vitale sai patentin keksintöönsä.

Lähteet
-------

1. ↑  Rizvi, John: There are Big Fortunes Made with "Small" Inventions: A Case Study of Carmela Vitale and the Pizza Ottomon *LinkedIn*.  1.9.2018. Viitattu 10.1.2023. (englanniksi)
2. ↑  Huikea keksintö jo vuodelta 1983: Pelastaisiko tämä sinunkin pizzasi? *MTV Lifestyle*.  5.3.2016. Viitattu 10.1.2023.
3. ↑  Tool Time Tuesday...Recycled Pizza Box Support (blogi) *Sewmanyways.blogspot.com*.  21.6.2011. Viitattu 24.10.2022. (englanniksi)
4. ↑  Petra Tuominen: Oletko sinäkin ihmetellyt tätä asiaa pizzalaatikossa *mtvuutiset.fi*.  16.11.2020. Viitattu 24.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pizzasäästäjä** Wikimedia Commonsissa
**Dennis Jarl-Olav Rundt** (s. 14. elokuuta 1947 Vaasa) on suomalainen toimittaja ja kirjailija.

Rundt toimi kahteen otteeseen Vasabladetin päätoimittajana, vuosina 1992–1997 ja uudelleen vuodesta 2002, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 2008. Hän aloitti lehden palveluksessa vuonna 1973 ja toimi ennen päätoimittajuuttaan muun muassa lehden toimituspäällikkönä. Hänet on palkittu toimittajantyöstään valtion journalistipalkinnolla vuonna 2008.

Rundt on koulutukseltaan valtiotieteen tohtori (politices doktor), joksi hän väitteli vuonna 1992 Åbo Akademista. Hänen väitöskirjansa käsitteli Munsalan radikalismia. Myöhempinä vuosina hän kirjoitti romaanisarjan, jonka tapahtumat sijoittuvat Pohjanmaalle vuosina 1850–1925. Sarjaan kuuluvat teokset *Sterbhuset* (1996), *Korthuset* (2000) ja *Glädjehuset* (2003). Rundtin ensimmäinen kirja, Ingmar Kommosen kanssa kirjoitettu ydinvoimakriittinen *Finlands kärnkraft : en bok om kedjereaktioner i vårt samhälle*, julkaistiin vuonna 1976.

Rundtin luottamustehtäviin on kuulunut muun muassa Päätoimittajien yhdistyksen hallituksen puheenjohtajuus, jossa tehtävässä hän toimi vuosina 2002–2006. Tätä ennen hän toimi vuodesta 1992 yhdistyksen hallituksen varapuheenjohtajana.

Rundt on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rundt, Dennis *Uppslagsverket Finland*. Svenska folkskolans vänner.  Arkistoitu 19.8.2014. Viitattu 16.8.2014. (ruotsiksi)
2. 1 2  Valtion journalistipalkinnot neljälle ja sanomalehtimieseläke kymmenelle *minedu.fi*.  6.6.2008. Opetus- ja kulttuuriministeriö.  Arkistoitu 9.1.2012. Viitattu 18.2.2011.
3. ↑  Stagnäs, Mayvor: "Det känns bra att gå nu" (Arkistoitu sivu Internet Archivessa) *Vasabladet*.  28.8.2008. HSS Media.  Arkistoitu 26.10.2011. Viitattu 16.8.2014. (ruotsiksi)
4. 1 2  Rundt, Dennis (Arkistoitu sivu Internet Archivessa) *nykarleby.fi*. Uusikaarlepyy.  Arkistoitu 26.10.2011. Viitattu 16.8.2014. (ruotsiksi)


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Vasabladetin logo | Edeltäjä:**Birger ThölixMaj-Britt Höglund** | **Vasabladetin päätoimittaja**1992–19972002–2008 | Seuraaja:**Maj-Britt HöglundMargareta Björklund** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Pizza al taglio.
Pizza al taglio.
Tyypillinen sisilialainen pizza.
**Pizza al taglio** tai **pizza al trancio** ("pizzaa viipaleittain" italiaksi) on pizzan variaatio, joka paistetaan suurilla suorakulmaisilla pelleillä, ja myydään yleensä painon mukaan suorakulmaisina tai neliömäisinä paloina, hinnoiteltuna 100 gramman tai kilon mukaan. Pizza al taglio keksittiin Roomassa, Italiassa ja se on suosittu ruokalaji kaikkialla Italiassa. Pizza al tagliota on monta eri tyyppiä, ja ruokalaji on tunnettu myös Italian ulkopuolisessa maailmassa.

Valmistus
---------

Useimmissa italialaisissa pizza al taglio -kaupoissa kuten pizzerioissa (italiaksi *pizzerie*) ja leipomoissa, pizza yleensä paistetaan puu-uunissa. Nykyisin käytetään usein myös sähköuunia. Pizzan neliskulmainen muoto tekee siitä helpomman leikata ostajan toiveen mukaan, ja pizzaa ostetaan usein painon mukaan. Ruokalajia syödään yleensä ravintolasta mukaan otettuna, esimerkiksi piazzalla.

Variaatiot
----------

Pizza al taglion yleisimpiin tyyppeihin kuuluu *pizza Margherita* (tomaattikastike, juusto, basilika), *pizza bianca* (oliiviöljy, rosmariini, valkosipuli), ja *pizza rossa* (pelkkä tomaattikastike). Muihin täytteisiin kuuluvat muun muassa latva-artisokka, parsa, munakoiso, jauheliha, ruokasipuli, peruna, prosciutto, salami, makkara, jauhettu tryffeli, kesäkurpitsa, oliiviöljy, aurinkokuivattu tomaatti, arugula, gorgonzola, anjovis ja oliivi.

Italian ulkopuolella
--------------------

Pizza al taglio on suosittu ruokalaji myös Argentiinassa, Uruguayssa ja Maltalla, missä se on ollut suosittu välipala jo vuosia. Pizza al taglio -kauppoja on myös Yhdysvalloissa. Jokaisella maalla on omantyyppisensä tapa valmistaa pizza al taglion pohja ja täytteet.

Viitteet
--------

1. ↑  Garwood, Duncan; Hole, Abigail (2008): *Lonely Planet Rome: City Guide*, Lonely Planet, s. 185.  ISBN 978-1741046595. Viitattu 1.2.2017.
2. ↑  Giudice, Teresa; MacLean, Heather (2011): *Fabulicious! Teresa's Italian Family Cookbook*, Running Press, s. 148.  ISBN 978-0762442393. Viitattu 1.2.2017.
3. 1 2  Buckley, Jonathan; Ellingham, Mark (2009): *The Rough Guide to Tuscany & Umbria*, Penguin, s. 36.  ISBN 978-1405385299. Viitattu 1.2.2017.
4. 1 2 3 4 5  Braimbridge, Sophie *et al.* (2003): *A Little Taste Of... Italy*, Murdoch Books, s. 16.  ISBN 086411947X. Viitattu 1.2.2017.
5. ↑  Parasecoli, Fabio (2004): *Food Culture In Italy*, Greenwood Publishing Group, s. 151.  ISBN 0313327262. Viitattu 1.2.2017.
Hammarkindin kihlakunnan sijainti Itä-Götanmaan läänin kartalla.
**Hammarkindin kihlakunta** (ruots. *Hammarkinds härad*) oli kihlakunta Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 973,61 neliökilometriä ja asukasluku 16 215 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Västra Husby, Drothem, Skönberga, Mogata, Börrum, Skällvik, Sankt Anna, Gryt, Valdemarsvikin kauppala ja Ringarum.

Kihlakunnan tuolloisista kunnista Gryt, Valdemarsvikin kauppala ja Ringarumkuuluvat nykyään Valdemarsvikin kuntaan ja muut Söderköpingin kuntaan.

* Hammarkindin kihlakunnan vaakunaHammarkindin kihlakunnan vaakuna

Lähteet
-------

1. ↑  I. Areal och folkmängd inom särskilda förvaltnings­områden m.m. befolk­nings­agglomera­tioner (PDF) (Tab. 1. Areal, folkmängd efter kön och civilstånd samt folkmängdstäthet i kommuner, församlingar, municipalsamhällen, härad och län den 31 december 1945, enligt indelningen den 1 januari 1946) *Folkräkningen den 31 december 1945*.  24.3.1947. SCB: Historisk statistik:  Statistiska centralbyrån. Viitattu 3.10.2015. (ruotsiksi)
**Kaori Matsumoto** (s. 11. syyskuuta 1987 Kanazawa) on japanilainen judon olympiavoittaja, maailmanmestari, Aasian kisojen voittaja ja Aasian-mestari.

Matsumoto voitti olympiakultaa 57 kg:n painoluokassa Lontoossa 2012 kukistettuaan loppuottelussa romanialaisen Corina Căprioriun. Hän saavutti 57-kiloisissa olympiapronssia Rio de Janeirossa 2016. Hän voitti samassa sarjassa maailmanmestaruuden Tokiossa 2010 lyötyään finaalissa portugalilaisen Telma Monteiron ja Astanassa 2015, jolloin kukisti loppuottelussa jälleen Căprioriun. Hän sai 57-kiloisissa MM-pronssia Pariisissa 2011 ja sijoittui viidenneksi Rotterdamissa 2009. Hän voitti joukkuekilpailun maailmanmestaruuden Tokiossa 2008 ja Astanassa 2015.

Matsumoto voitti 57 kg:n painoluokassa kultaa Aasian-mestaruuskilpailuissa Jejussa 2008 ja Kantonin Aasian kisoissa 2010.

Hän on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa neljätoista turnausvoittoa, kolme kakkossijaa ja kolme kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hänellä on kaksi voittoa ja yksi kolmossija. Hän on voittanut aikuisten sarjassa neljä Japanin-mestaruutta.

Lähteet
-------

1. ↑  Kaori Matsumoto *sports-reference.com*.  Arkistoitu 15.12.2012. Viitattu 11.7.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Kaori Matsumoto - Judoka *judoinside.com*. Viitattu 9.8.2016. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Japani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |

 |
**Jevgeni Aleksandrovitš Garanitšev** (ven. Евгений Александрович Гараничев, s. 13. helmikuuta 1988 Novoiljinski, Permin aluepiiri, Venäjä) on venäläinen ampumahiihtäjä.

Garanitšev voitti pronssia Sotšin olympialaisissa 2014 normaalimatkalla. Yhteislähtökilpailussa hän sijoittui viidenneksi ja takaa-ajossa 15:nneksi. Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 hän oli yhteislähtökilpailussa yhdeksäs, 10 km sprintissä 12:s ja takaa-ajossa 14:s. Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui sprintissä kuudenneksi ja yhteislähdössä 11:nneksi. Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän oli sprintissä kuudes, normaalimatkalla kahdeksas ja takaa-ajossa yhdestoista. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui pikakilpailussa kymmenenneksi ja yhteislähdössä 11:nneksi. Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän oli normaalimatkalla seitsemäs ja takaa-ajossa yhdeksäs. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän sijoittui normaalimatkalla 14:nneksi.

Garanitšev kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Antholzissa kaudella 2010–2011 sijoittuen sprinttikilpailussa 13:nneksi. Kymmenen parhaan joukossa hän debytoi oltuaan kymmenes Östersundin normaalimatkalla (20 kilometriä) kaudella 2011–2012. Ensimmäisen palkintosijansa hän sai oltuaan samalla kaudella toinen Antholzin sprinttikilpailussa. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Holmenkollenin sprintissä 2. helmikuuta 2012. Hän sijoittui samana viikonloppuna kolmanneksi sekä takaa-ajossa että yhteislähdössä. Kaudella 2012–2013 hän oli Oberhofissa toinen sprintissä ja takaa-ajossa. Kaudella 2013–2014 hän oli Ruhpoldingin takaa-ajon kolmas ja Holmenkollenin pikakilpailussa toinen. Kaudella 2014–2015 hän sijoittui Antholzin sprintissä toiseksi ja takaa-ajokilpailussa kolmanneksi, Holmenkollenin normaalimatkalla toiseksi ja maailmancupin kokonaiskilpailussa seitsemänneksi. Kaudella 2015–2016 hän oli kolmas Pokljukan sprintissä ja Ruhpoldingin jälkimmäisessä yhteislähtökilpailussa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui seitsemänneksi ja yhteislähtöcupissa viidenneksi. Kaudella 2018–2019 hän oli kolmas Nové Měston yhteislähtökilpailussa.

EM-kilpailuissa Garanitšev saavutti kultaa pikakilpailussa ja sekaviestissä ja hopeaa takaa-ajossa 2016, kultaa parisekaviestissä ja hopeaa takaa-ajossa 2017, hopeaa sekaviestissä ja pronssia takaa-ajossa 2018 sekä pronssia parisekaviestissä 2021. Rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuissa hän sai pronssia nuorten sprinttikilpailussa Oberhofissa 2009 ja hopeaa aikuisten sekaviestissä Duszniki-Zdrój'ssa 2010.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Evgeniy GARANICHEV *biathlonresults.com*. Viitattu 22.2.2020. (englanniksi)
**Kiertävä kotiteollisuuskoulu** oli aiemmin oppilaitos Suomessa, jonka tarkoituksena oli edistää käsityötaitoa ja kotiteollisuustoimintaa. Nimensä mukaisesti koulu kiersi eri paikkakunnilla.

Toiminta
--------

Kiertävistä kotiteollisuuskouluista vuonna 1930 annetun asetuksen mukaan kiertävän kotiteollisuuskoulun tarkoituksena oli edistää käsityötaitoa ja kotiteollisuustoimintaa yleensä sekä herättää käsityöharrastusta.

### Koulut

Kiertävät kotiteollisuuskoulut olivat yksi- tai kaksiosastoisia, mies- tai naisoppilaita varten, ja ne olivat maataloushallituksen valvonnan alaisia. Maataloushallitus määräsi tarkemmin kussakin koulussa opetettavat työlaadut ja osastot tarpeen mukaan.

Koulun voi omistaa kunta, kotiteollisuusyhdistys tai muu siihen verrattava yhteisö taikka maanviljelysseura tai talousseura.

### Opetus

Koulun työkausi kesti seitsemän kuukautta vuodessa kussakin koulupaikassa. Maataloushallitus määräsi koulun johtokunnan esityksestä työkauden alkamis- ja päättymisaika sekä sallia eräissä tapauksissa poikkeuksia sen pituudesta.

Kiertävässä kotiteollisuuskoulussa opetettiin ammattitöitä, ammattitietoja ja ammattipiirustusta sekä tarpeen mukaan laskentoa ja kirjoitusta. Yksityiskohtaisen opetusohjelman koululle vahvisti maataloushallitus koulun omistavan järjestön johtokunnan ehdotuksesta.

### Pääsyvaatimukset

Päästäkseen vakinaiseksi oppilaaksi kiertävään kotiteollisuuskouluun tuli hakijan olla 16 vuotta täyttänyt sekä esittää todistukset siitä, että hän oli suorittanut ylemmän kansakoulun oppimäärän ja että hänellä oli holhoojan suostumus, jos hän oli vajaavaltainen. Poikkeustapauksissa voitiin koulun toimikunnan harkinnan mukaan ottaa oppilaiksi myös ikäänsä nähden kehittyneitä 14 vuotta täyttäneitä sekä sellaisia hakijoita, jotka eivät olleet käyneet kansakoulua, jos heidän katsottiin voivan seurata opetusta. Kouluun voitiin ottaa myös ylimääräisiksi oppilaiksi, mikäli tila salli, henkilöitä, jotka halusivat saada opetusta jossain erikoisessa työlajissa.

### Koulumaksu

Oppilaan oli kouluun tullessaan suoritettava oppilasmaksu, jonka suuruuden määräsi maataloushallitus koulun omistavan järjestön johtokunnan esityksen perusteella.

Katso myös
----------

* Kiinteä kotiteollisuuskoulu

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hakkila, Esko (toim.): "Kiertävä kotiteollisuuskoulu", *Lakiasiain käsikirja*, s. 336. Porvoo: Werner Söderström Oy, 1938.

### Lakiviitteet

1. ↑  Asetus kiertävistä kotiteollisuuskouluista (14.2.1930).
Riley McGree huhtikuussa 2019.
**Riley Patrick McGree** (s. 2. marraskuuta 1998 Gawler) on australialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 178-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Middlesbrough'ta.

McGree edusti kotimaassaan Adelaide Unitedia vuoteen 2017. Tuolloin belgialainen Club Brugge osti hänen pelaajaoikeutensa mutta hän jatkoi Australiassa lainalla Newcastle United Jetsin ja Melbourne Cityn joukkueissa. Kesällä 2019 hän palasi Adelaide Unitediin pääsemättä pelaamaan Club Bruggessa. Lokakuussa 2020 McGree siirtyi yhdysvaltalaisen Charlotten omistukseen mutta lähti lainasopimuksella pelaamaan Englannin mestaruussarjaan Birmingham Cityn joukkueeseen. Vuoden 2021 lopussa lainasopimus päättyi ja tammikuussa 2022 Middlesbrough osti hänet joukkueeseensa. McGree on kauden 2021–2022 loppuun mennessä pelannut mestaruussarjassa 39 ottelua ja tehnyt niissä viisi maalia.

McGree pelasi kaksi ottelua Australian joukkueessa Tokion olympialaisissa kesällä 2021. Hän pelasi Australian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2021 MM-karsintaotteluissa Kuwaitia, Taiwania ja Jordaniaa vastaan. Hän on pelannut elokuun 2022 loppuun mennessä yhdeksän A-maaottelua, joista kolme ottelua avauskokoonpanossa. Hän teki tammikuussa 2022 maalin MM-karsintaottelussa Vietnamia vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Riley McGree Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Australian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Ryan |
2 Degenek |
3 Atkinson |
4 Rowles |
5 Karačić |
6 Tilio |
7 Leckie |
8 Wright |
9 Maclaren |
10 Hrustic |
11 Mabil |
12 Redmayne |
13 Mooy |
14 McGree |
15 Duke |
16 Behich |
17 Devlin |
18 Vukovic |
19 Souttar |
20 Deng |
21 Kuol |
22 Irvine |
23 Goodwin |
24 King |
25 Cummings |
26 Baccus |
Valmentaja Arnold
PAICV:n päämaja Praiassa.
**Kap Verden afrikkalainen itsenäisyyspuolue** (port. *Partido Africano da Independência de Cabo Verde*) eli **PAICV** on poliittinen puolue Kap Verdellä.

Kap Verden ja Guinea-Bissaun itsenäistyttyä molempia maita hallitsi Guinean ja Kap Verden afrikkalainen itsenäisyyspuolue PAIGC. Sen pääsihteerinä toimi Kap Verden presidentti Aristides Pereira ja varapääsihteerinä Guinea-Bissaun presidentti Luís Cabral. Puolue ajoi maiden valtiollista yhdistämistä.

João Vieiran vuonna 1980 johtaman Guinea-Bissaun vallankaappauksen jälkeen maiden yhdistämisajatuksesta luovuttiin. PAIGC:n kapverdeläinen siipi perusti tammikuussa 1981 Kap Verden afrikkalaisen itsenäisyyspuolueen, joka jatkoi edeltäjänsä valtiojohtoisella ja sosialistismyönteisellä linjalla. PAICV oli vuoteen 1990 saakka Kap Verden ainoa sallittu puolue. Joulukuun 1990 presidentinvaaleissa ja tammikuun 1991 parlamenttivaaleissa se menetti asemansa Carlos Veigan johtamalle Movimento para Democracia -liikkelle (MPD). Entinen pääministeri ja PAICV:n pääsihteeri Pedro Pires siirtyi oppositioon ja entinen presidentti Pereira otti etäisyyttä puolueesta. Vuonna 1993 PAICV:n puoluekokous valitsi pääsihteeriksi Aristides Raimundon.

Seuraavina vuosina maata hallitsivat MPD ja siihen kuulunut presidentti António Monteiro. PAICV palasi valtaan vuoden 2001 vaaleissa, joissa se sai 40 parlamenttipaikkaa 72:sta. Presidentiksi valittiin äärimmäisen täpärästi Pedro Pires. Vuoden 2006 vaaleissa PAICV sai 41 paikkaa ja Pires voitti jälleen niukasti vastaehdokkaansa Carlos Veigan.

Lähteet
-------

* Richard A. Lobban Jr. Paul Khalil Saucier: *Historical Dictionary of the Republic of Cape Verde, fourth edition*. Lanham: Scarecrow Press, 2007. ISBN 978-0-8108-4906-8.

### Viitteet

1. ↑  Historical Dictionary, s. 178–180.
2. ↑  Historical Dictionary, s. 173–174.
3. ↑  Historical Dictionary, s. 174.
**Riley Stillman** (s. 9. maaliskuuta 1998 Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Buffalo Sabresissa. Florida Panthers varasi Stillmanin vuoden 2016 varaustilaisuuden neljännellä kierroksella numerolla 114. Stillman on pelipaikaltaan puolustaja ja kätisyydeltään left. Stillman pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa kaudella 2018-2019. 22. toukokuuta 2023 mennessä Stillman on pelannut 158 NHL-runkosarjaottelua, joissa on tehnyt tehot 4+22=26. Huhtikuussa 2021 Panthers kauppasi Stillmanin Blackhawksiin yhdessä Brett Connollyn, Henrik Borgströmin ja seitsemännen kierroksen varausvuoron kanssa vaihdossa Lucas Wallmarkiin ja Lucas Carlssoniin. Siirron jälkeen Stillman teki Blackhawksin kanssa kolmivuotisen ja yhteensä 4,05 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.

Lokakuussa 2022 Blackhawks kauppasi Stillmanin Vancouver Canucksiin vaihdossa Jason Dickinsoniin ja toisen kierroksen varausvuoroon.

Helmikuussa 2023 Canucks kauppasi Stillmanin Buffalo Sabresiin vaihdossa Josh Bloomiin.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

* Riley Stillman The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
**Toinen Henokin kirja** (myös **Henokin salaisuudet**) on juutalainen pseudepigrafi, jonka kirjoittajaa ja kirjoitusajankohtaa ei tunneta varmuudella. Tutkijat ovat esittäneet ajankohdaksi 30–72, mutta kirjaa on esitetty kirjoitetuksi vasta 1100–1500 luvuilla. Kirja on säilynyt vain muinaiskirkkoslaavin kielellä kahtena eri versiona, mutta se on tutkijoiden mukaan käännetty kreikasta. Kirjassa on joitakin seemiläisiä sanoja, jotka viittaavat mahdollisuuteen, että kreikkalainen versio olisi käännetty hepreasta tai arameasta. Kirja on mahdollisesti kirjoitettu 100–200-luvuilla juutalaiskristityssä perinteessä, joka halusi luoda 1. Henokin kirjalle kristityn vastineen.

Kirja kuvailee Henokin taivaassa viettämää aikaa, jolloin hänet viedään taivaan seitsemään osastoon. Taivaasta hän palaa kirjan mukaan 30:ksi päiväksi Maan päälle kertoakseen lapsilleen taivaassa oppimiaan asioita.

Katso myös
----------

* Kolmas Henokin kirja

Lähteet
-------

1. 1 2  Petri Piiroinen: "Johdanto", *Etiopialainen Eenokin kirja*, s. 9. Suom. etiopiankielisen tekstin kreikankielisestä käännöksestä: Τό βιβλίου τοῦ Ὲνώχ. Käytetty tekstijulkaisu: Σ.Χ. Ὰγουρίδου. Τά ἀπόκρυφα τῆς Παλαιᾶς Διαθήκης, Τόμ. Α'. Ateena 1974. Johdanto: Petri Piiroinen. Suomentanut Johannes Seppälä. Joensuu: Ortodoksinen kirjallisuusyhdistys Ortokirja ry, 1982. ISBN 951-95565-5-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Heenokin kirjat
* Toinen Eenokin kirja suomennettuna
**Hamish MacInnes** (7. heinäkuuta 1930 – 22. marraskuuta 2020) oli skotlantilainen vuorikiipeilijä, kirjailija ja elokuvatuotannon avustaja.

MacInnes syntyi Gatehouse of Fleetissä Skotlannissa. Hän aloitti vuorikiipeilyn jo nuorena ja kiipesi Matterhornin huipulle 16-vuotiaana. 1940-luvun lopulla hän suunnitteli uuden kokometallisen vuorikiipeilyhakun, jonka tuotanto tosin alkoi vasta 1960-luvulla. 1950-luvulla hän osallistui useaan Mount Everestille nousevaan retkikuntaan ja tapasi myös Edmund Hillaryn, josta myöhemmin tuli ensimmäinen kyseisen vuoren huipun saavuttanut.

1970- ja 1980-luvulla MacInnes toimi avustajana muun muassa elokuvien *The Eiger Station* ja *Linnake* tuotannossa. Vuonna 1975 organisoitiin ensimmäinen kokonaan brittiläinen retkikunta Mount Everestille nousemaan, ja MacInnes toimi sen varajohtajana. Hän oli vähällä saada surmansa lumivyöryssä retken aikana.

Viimeisinä vuosinaan MacInnes alkoi kärsiä akuutin virtsatiesairauden aiheuttamista harhoista ja joutui joksikin aikaa psykiatriseen sairaalaan. Hänen viimeisistä vaiheistaan julkaistiin vuonna 2018 elokuva *Final Ascent*.

MacInnes kuoli 90-vuotiaana 22. marraskuuta 2020.

Henkilökohtainen elämä
----------------------

Näyttelijä Michael Palin oli eräs MacInnesin läheisistä ystävistä. MacInnes ja Palin tapasivat ensimmäisen kerran elokuvan *Monty Pythonin hullu maailma* kuvauksissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Hamish MacInnes obituary *The Times*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Pioneering Scottish mountaineer Hamish MacInnes dies, aged 90 *Border Telegraph*.  (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5  Legendary Scots climber Dr Hamish MacInnes dies *BBC News*.  (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat

 |

 |
Carl Wesenberg-Lund
**Carl Jørgen Wesenberg-Lund** (22. joulukuuta 1867 – 12. marraskuuta 1955) oli tanskalainen luonnontieteilijä sekä tunnettu hydrobiologisti. Hän oli Kööpenhaminan yliopiston dosentti ja limnologian professori vuosina 1922–1939. Lisäksi hän on julkaissut monia teoksia Tanskan makeanveden planktoneista ja vesihyönteisistä, joista tunnetuin lienee vuonna 1915 julkaistu "*Insektlivet i ferske Vande*".

Wesenberg-Lund oli mukana monilla tutkimusmatkoilla Euroopassa sekä Pohjois-Atlantissa.

Lähteet
-------

1. ↑  *Tietosanakirja - 10. osa*, s. 1020. Otava, 1919.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |



Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Carl Wesenberg-Lund
**Lumikki** (norj. *Snøhvit*) on maakaasukenttä, joka sijaitsee Barentsinmerellä, noin 140 kilometrin päässä Norjan Hammerfestin kaupungista. Snøhvit-nimellä kutsutaan myös koko hanketta, joka sisältää kaksi vierekkäistä, Albatrossin ja Askeladdenin kentät.

Arvioitu hyödynnettävissä oleva varanto alueella on 193 miljardia kuutiometriä maakaasua, 113 miljoonaa barrelia kevytöljyä ja 5,1 miljoonaa tonnia nestemäistä kaasua (NGL). Alueella on 21 porausreikää. Hanketta operoi Statoil kuuden lisenssin omistavan yhtiön puolesta:

Nestemäisen maakaasun tuotantolaitos Melkøyan saarella 
* Petoro
* Total
* GDF Suez
* Statoil
* Hess
* RWE Dea

Kaasukenttä on löydetty vuonna 1984 ja suunnitelmat alueen luonnonvarojen hyödyntämiseksi esiteltiin Statoilin puolesta vuonna 2001. Suunnitelman mukaisesti kaasukentältä johdettiin merenalainen, 680 mm paksuinen maakaasuputki, 168 kilometrin päähän Melkøyan saarelle, Hammerfestin edustalle. Maakaasu Snøhvitin kentältä käytetään nesteytetyn maakaasun (LNG) tuottamiseen. Kokonaiskustannuset hankkeen hyödyntämiseksi ovat olleet noin 34,5 miljardia Norjan kruunua. LNG-jalostamo tuottaa noin 920 000 tonnia hiilidioksidipäästöjä vuosittain, joka nostaa Norjan kokonaispäästöjä lähes kaksi prosenttia. 

Vuosittainen vientikapasiteetti on 5,75 miljoonaa kuutiometriä maakaasua, 747 000 tonnia tiivistettyä ja 247 000 tonnia nestekaasua (LPG). Tuotantoyhtiö on solminut pitkäaikaiset toimitussopimukset espanjalaisen Iberdrolan ja yhdysvaltalaisen El Pason kanssa.

Alueen hyödyntäminen on aiheuttanut Norjassa poikkeuksellisen kiivaan poliittisen keskustelun, sillä kyseessä on ensimmäinen Barentsinmeren alueen hanke. Ympäristöjärjestöt, kuten Natur og Ungdom ja Bellona ovat kritisoineet, että Barentsinmeri on liian herkkä alue öljyn ja kaasun tuottamiseen sekä Melkøyan kaasuntuotantolaitos kasvattaa dramaattisesti Norjan hiilidioksidipäästöjä. Kesällä 2002 Natur og Ungdomin mielenosoittajat pidätettiin estettyään Melkøyan kaasuntuotantolaitoksen rakennustyöt kymmenen päivän ajaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Snøhvit gas field, Offshore Technology website
2. ↑  The Norwegian Pollution Control Authority (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Snøhvit in Aftenbladet Energi Interactive Energy Map (Arkistoitu – Internet Archive)
* Snøhvit website (Statoil)

  

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Snøhvit
**Kiesimäjärvi** on matala, laajojen niemien jakama järvi Leppävirran kaakkoisosassa Pohjois-Savon maakunnassa. Sen pinta-ala on 2,2 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 54 kilometriä eteläkaakkoon.

Maantiede
---------

Kiesimäjärven ulottuvuus kaakosta luoteeseen on 3,8 kilometriä. Noin puolen neliökilometrin laajuinen Kiesimäniemi jakaa järven eteläosan kahteen vesialueeseen, joista itäisen nimenä on Rakkine. Järven pohjoisosaa jakaa Honkaniemi. Yli kaksi kolmasosaa Kiesimäjärvestä on enintään kolme metriä syvä. Järven keskiosassa sijaitsee noin yhdeksän hehtaarin laajuinen 10–15 metriä syvä alue. Järven kaakkoisosa on erittäin matalaa.

Kiesimäjärven laajin saari on noin puolentoista hehtaarin laajuinen Vattusaari. Se sijaitsee järven luoteisosassa. Järven keskiosassa sijaitsee Muninsaari, Patrakkasaari ja Peksosaaret. Kiesimäjärven rannat ovat metsämaata, jota täplittää jokunen pelto. Rakkineen itäpuolella levittäytyy laaja Monikkosuo, josta virtaa useita laskuojia Kiesimäjärveen. Kiesimäjärvi laskee sen eteläkolkasta alkavaa Kiesimäjokea Unnukan Joensuunlahteen. Unnukan korkeustaso on kolmisen metriä Kiesimäjärveä alempi.

Kiesimäjärven vesitilavuus on 5 837 000 kuutiometriä.

Kiesimäjärvi (04.271.1.033) kuuluu Unnukan alueeseen (04.271), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Kallaveden alaosan alue (04.27) ja ensimmäinen on Haukiveden–Kallaveden alue (04.2). Unnukan alueeseen kuuluu 98 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajimmat ovat Unnukka ja Savivesi. Kolmanneksi laajin on Kiesimäjärvi, jota seuraa Suurijärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kiesimäjärvi, vakavesi, Leppävirta
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 5.10.2022.
3. ↑  Kiesimäjärvi. Järviwiki. Viitattu 5.10.2022.
4. ↑  Unnukan alue (04.271). Järviwiki. Viitattu 5.10.2022.
**Riley** on englantilainen automerkki, jota valmistettiin vuosina 1898–1970. William Riley ja hänen neljä poikaansa perustivat vuonna 1898 autotehtaan Englannin Coventryyn.

Riley Falcon vuodelta 1937
Rileyt saavuttivat 1920–1930-luvuilla monia autokilpailujen voittoja.

Tehtaan valmistamat Riley-autot olivat teknisesti edistyksellisiä. Esimerkiksi vuonna 1927 esitellyssä Riley Nine -mallin moottorissa oli kaksi kannen yläpuolista akselia, vinoon sijoitetut venttiilit ja puolipallon muotoinen palotila. Tämä moottorin rakenne oli urheilullisten autojen esikuvana 1950-luvulle asti.

Riley RMF vuodelta 1953 sisälsi uuttaa tekniikaa, mutta ulkonäkö periytyi 1930-luvulta. RMF-mallissa oli 2,5 litran nelisylinterinen rivimoottori, jossa oli kaksi nokka-akselia. Vuodesta 1953 alkaen RMF:ssä oli nestetoimiset jarrut sekä hypoidityyppinen tasauspyörästö. Ohjaus oli melko raskaskäyttöinen, huippunopeus 160 km/h. Kahdeksan vuoden aikana RMF-mallia myytiin 8960 kappaletta, joka juuri ylitti kannattavuusrajan.

Vuonna 1938 Riley-autotehdas joutui Morris-yhtymän haltuun, mutta Riley-autojen valmistus jatkui. Morris- ja Austin-autotehtaat yhdistyivät vuonna 1952. Tällöin Riley oli osa British Motor Corporationia ja yksi yhtymän automerkeistä. Rileyn valmistus loppui 1970.

Suomeen tuotiin muutamia Riley-autoja 1950- ja 1960-luvuilla, jolloin maahantuojana toimi myös Morrista edustanut Oy Voimavaunu Ab. Vuonna 1961 Riley 4/68 maksoi 1 085 000 markkaa, kun sitä vastaavan Morris Oxfordin hinta oli 900 000 markkaa. Rekisteritilastossa Riley ei yltänyt erikseen tilastoitujen autojen joukkoon. Vuoden 1999 lopussa Suomen ajoneuvorekisterissä oli vain kolme Riley-autoa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Maailman autoklassikot, Karisto, 2010, sivu 233
2. ↑  Maailman autoklassikot, Karisto, 2010, sivu 234
3. ↑  Michael Sedgwick: Auto 1950- ja 1960-luvulla, Gummerus, 1991, s. 58
4. ↑  O. Pohjanen ja A. I. Walli: *Uusi autokirja* (19. painos), s. 639–641. Porvoo-Helsinki: WSOY, 1961.
5. ↑  Kari Pynnä: *Näillä ajamme: autokantatilasto 31.12.1999* (osa 2). Tekniikan Maailma 12/2000, s. 151. Helsinki: Yhtyneet Kuvalehdet.
**Tampereen yliopiston historian opiskelijat – Patina ry** on Tampereen yliopiston Yhteiskuntatieteiden tiedekunnan alainen historianopiskelijoiden ainejärjestö eli etujärjestö. Järjestö toimii Tampereen yliopiston historianopiskelijoiden edunvalvojana ja järjestää jäsenilleen opiskelijatapahtumia. Patina on osa Tampereen yliopiston yhteiskuntatieteiden tiedekunnan kattoainejärjestöä YTY Ry:tä sekä Historian Opiskelijain Liitto ry:tä eli HOL:ia.

Historia
--------

Patina ry on perustettu vuonna 1963.

Kulttuuri
---------

Patinan jäseniä kutsutaan "patinisteiksi". Patinan haalarit ovat viininpunaiset, ja Patinalla on useita omia haalarimerkkejä.*lähde?*

Patina järjestää moninaisia tapahtumia kuten sitsejä, kahvitunteja ainejärjestötilassa ja beer pong -turnauksia. Patinan perinteikkäisiin tapahtumiin lukeutuu mm. maanantaivirvoke Telakassa, Tommyt, pikkujoulut ja erilaiset sitsit. Patinalla on oma sitsilaulukirjansa sitsejä varten, ja Patinan sitsien toinen konferenssi on yleensä poliittissävytteinen.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Patina ry: Patina ry *Patina ry*. Viitattu 8.12.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Patina ry:n kotisivut
**Carl Detloff Thermén** (24. helmikuuta 1790 Kalanti – 16. toukokuuta 1843 Hämeenlinna) oli suomalainen kauppias, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Therménin vanhemmat olivat maanmittausinsinööri Jacob Thermén ja Anna Sophia Hasper ja puoliso vuodesta 1816 Wilhelmina Kjöllerfeldt. Juristi, pormestari, valtiopäivämies Anton Johan Thermén oli heidän poikansa. Carl Thermén kävi triviaalikoulun ja oli Ulrika Waseniuksen palveluksessa kauppa-apulainen Hämeenlinnassa 1806–1814. Yhteistä kauppaliikettä hän piti kauppias Adam Luménin kanssa 1814–1817 ja sitten omaa kauppaliikettään, joka myi muun muassa viljaa. Hän toimi myös konkurssien valvojana, perunkirjoitusasioiden hoitajana, holhoojana ja huutokauppojen järjestäjänä. Hän oli lisäksi erilaisten painotuotteiden asiamies, välittäjä ja vähittäiskauppias ja omisti kiinteistöjä Hämeenlinnassa. Kaupungin seurahuonetta perustamassa ollut Thermén toimi siellä pidettyjen erilaisten tilaisuuksien yhteyshenkilönä. Kauppaneuvoksen arvon Thermén sai 1835.

Lähteet
-------

1. 1 2  Carl Thermén *Biografiasampo*. Viitattu 5.7.2022.
**Kiertotalouden kiinnostavimmat** on Sitran kokoama luettelo uusista kiinnostavista kiertotalousyrityksistä.

Lista julkaistiin lokakuussa 2016, ja siinä oli silloin 19 yritystä. Silloin Sitran edustaja mietti, onko listalla sata esimerkkiä siihen mennessä, kun Suomi täyttää sata vuotta. Lista ei ole pelkkä lista itsensä vuoksi vaan Sitran mukaan tarkoitus on että se lisää ymmärrystä siitä, mitä kiertotalouden toimintamallit käytännössä tarkoittavat yrityksille ja niiden asiakkaille. Listalla oli joulukuun lopussa 2017 kuitenkin 97 yritystä ja joukko perinteisen käsityöammatin taitajia.

Lähteet
-------

1. ↑  Kiertotalouden kiinnostavimmat. Sitra. Viitattu 28.1.2017
2. ↑  19 yritystä avaa kiertotalouden kiinnostavimpien listan. Sitra. Viitattu 28.1.2017
3. ↑  Kiertotalous juurtuu yrityksiin – listallamme jo miltei sata firmaa Sitra. 28.1.2017. Viitattu 28.1.2017

Aiheesta muualla
----------------

* Sitra kasvatti listaa yrityksistä, jotka näkevät kiertotaloudessa bisneksen – nyt mukana myös nyhtökaurafirma. Yle 28.12.2017
* Yritysesimerkit. Sitra.
**Väli-** eli **mesomittakaava** on säätieteessä luokitus, jonka sääjärjestelmiin kuuluvat mm. kuuropilvet sekä maa- ja merituuli. Tarkasteltavan alueen läpimitta on tyypillisesti noin 75-500 km, mutta ulottuu sadoista metreistä satoihin kilometreihin*lähde?*. Mesomittakaavan konvektiiviset kompleksit ja systeemit ja ukkospilvijonot ovat säätieteessä tyypillisiä mesomittakaavan ilmiöitä*lähde?*. Mesomittakaava tarkastelee horisontaalisella asteikolla aluetta 2-2000 km. Mesomittakaavan alla on mikroskaala ja yläpuolella synoptinen skaala. 

Mesomittakaavan alaosaan voi useimmiten laskea kuuluvaksi myös yhden kuuropilven kokoiset ilmiöt.

* **Meso-gamma** 2-20 km ukkosmyrskyt
* **Meso-beta** 20-200 km lumimyrskyt
* **Meso-alpha** 200-2000 km mesomittakaavan konvektiivinen järjestelmä, pienet trooppiset syklonit, rintamat, ukkospilvijonot.

Katso myös
----------

* Mesometeorologia
* Mesomittakaavan konvektiivinen järjestelmä
* Kuuronauha

Lähteet
-------

* Yuh-Lang Lin: *Mesoscale Dynamics*. Cambridge University Press, 2007. Google Books (viitattu 29.2.2012). (englanniksi)
* Orlanski L: A rational subdivision of scales for atmospheric processes..  *Bulletin of Am. Met. Soc.*, 1975, s. 527-530.

### Viitteet

1. ↑  Karttunen - Koistinen - Saltikoff - Manner: *Ilmakehä, sää ja ilmasto*, s. 261. Ursa, 2008.
2. ↑  Lin 2007 s. 2.
3. ↑  Lin 2007 s. 1.
4. ↑  Orlanski 1975, Lin 2007 s. 2.

Aiheesta muualla
----------------

*