recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ronald Weigel** (s. 8. elokuuta 1959 Hildburghausen, Itä-Saksa) on saksalainen entinen kilpakävelijä.

Weigel voitti vuoden 1983 Helsingin yleisurheilun MM-kilpailuissa 50 kilometrin kävelyn. Seuraavan vuoden olympiakisoihin hän ei voinut osallistua Itä-Saksan boikotin takia. Vuoden 1987 MM-kilpailuissa Weigel saavutti hopeaa 50 kilometrin kävelyssä. Vuotta myöhemmin hän vihdoin pääsi osallistumaan olympialaisiin ja saavutti hopeaa sekä 20 kilometrin että 50 kilometrin kävelyssä. Vuonna 1992 Barcelonan olympialaisissa Weigel saavutti vielä pronssia edustaen tällä kertaa yhdistynyttä Saksaa.

Ronald Weigel on ollut aktiiviuransa jälkeen Australian kävelymaajoukkeen valmentajana vuosina 1997-2004. Hän valmensi muun muassa Nathan Deakesia, vuoden 2004 olympiapronssimitalistia 20 kilometrin kävelyssä.

Ronald Weigel oli aktiiviuransa aikana 177 senttimetriä pitkä ja painoi 62 kilogrammaa.

Ennätykset
----------

* 20 000 metrin kävely: 1:19:18.3 (1990)
* 20 kilometrin kävely: 1:22:18 (1991)
* 50 kilometrin kävely: 3:38:17 (1986)

Lähteet
-------

* Ronald Weigel Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Tōji-in
**Tōji-in** (jap. 等持院) on buddhalainen temppeli Kioton Kita-kun suuralueella Japanissa. Se edustaa Rinzai-koulukunnan Tenryū-ji-haaraa. Tōji-in on hautaustemppeli (*bodaiji*) joka on omistettu Ashikaga Takaujille, Ashikagan hallitsijasuvun ensimmäiselle shōgunille. Siellä palvotaan ensisijaisesti Shakyamunia.

Takauji perusti Tōji-inin Kinugasavuoren juurelle vuonna 1341. Avukseen hän kutsui zenmunkki Musō Sosekin. Temppelin nimi oli alun perin Tōji-ji, mutta Takaujin kuoltua vuonna 1358 sen nimeksi vaihdettiin Tōji-in Takaujin postuumin buddhalaisen nimen (Tōji-inden) mukaan. Myöhemmin Tōji-inistä tuli Ashikagan suvun hautatemppeli, jonne on haudattu muutkin Ashikaga-shōgunit.

Temppelin nykyinen päähalli on Fukushima Masanorin rakennuttama vuonna 1616. Se on siirretty paikalle Myōshin-jin sivutemppeliltä. Temppelin *Reikō-den*-hallissa säilytetään Ashikaga-shōguneita esittäviä puuveistoksia. Vuonna 1863 *sonnō jōi* -liikkeen samurait murtautuivat halliin ja irrottivat kolmelta veistokselta päät.

Kuvia
-----

* Tōji-inin japanilaista puutarhaaTōji-inin japanilaista puutarhaa
* Temppelin sisäänkäyntiTemppelin sisäänkäynti
* Reikō-denReikō-den
* Ashikaga Yoshiakin puuveistosAshikaga Yoshiakin puuveistos

Lähteet
-------

1. 1 2 3  百科事典マイペディア / 世界大百科事典 第２版 / 日本大百科全書: 等持院 Kotobank. Viitattu 11.07.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tōji-in** Wikimedia Commonsissa
**Jozef Pribilinec** (s. 6. heinäkuuta 1960 Kopernica, Tšekkoslovakia) on slovakialainen entinen kävelijä, jonka matkana oli pääasiassa 20 kilometriä. Urallaan hän edusti Tšekkoslovakiaa.

Pribilinec saavutti hopeamitalin vuoden 1982 Ateenan EM-kisojen 20 kilometrillä. Seuraavana vuonna hän voitti maailmanmestaruuden Helsingin MM-kisojen 20 kilometrillä. Vuoden 1986 Stuttgartin EM-kisoissa Pribilinec saavutti hopeaa 20 kilometrillä ja vuotta myöhemmin samoin hopeaa Rooman MM-kisoissa. Vuonna 1988 hän voitti Soulin kesäolympialaisissa kultaa. Lisäksi Pribilinec saavutti hopeamitalin vuoden 1987 Indianapolisin halli-MM-kisojen 5 000 metrillä.
Jozef Pribilinec on 170 senttimetrin pituinen ja painoi aktiiviurallaan 69 kilogrammaa.

Ennätykset
----------

* 5 000 metrin kävely: 18:36.84 (1993)
* 20 kilometrin kävely: 1:19:30 (1983)

Lähteet
-------

* Jozef Pribilinec Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Cheb Bilal** (arab. الشاب بلال‎, s. 23. heinäkuuta 1966 Cherchell, Algeria) on algerialainen Raï-laulaja.

Elämäkerta
----------

Bilal syntyi Cherchell, mutta vietti suurimman osan elämästään Oranissa. Hän esiintyi aluksi häissä ja muissa juhlatapahtumissa, kunnes vuonna 1980 perusti oman yhtyeensä El Ahouar. Sittemmin Bilal muutti Ranskaan, Marseilleen vuonna 1989, jossa hän työskenteli samalla laittomasti ilman työlupaa baarissa. Marseillessa Bilal teki omia sanoituksiaan ja nousi pian Raï-laulajaksi. Sittemmin vuonna 1997 hän julkaisi ensimmäisen albuminsa Babor Li Jebn. Myöhemmin 2000-vuosikymmenen aikana Bilel on vieraillut muiden artistien levyillä, kuten Rim'K:n Maghreb Unitedissa ja Raï'n'B Fever 3:ssa.

Diskografia
-----------

### Albumit

* Babor Li Jebn (1997)
* Sidi Sidi (2002)
* Fakou (2003)

Lähteet
-------

1. ↑  Biographie de Cheb Bilal ... page 1 (Arkistoitu – Internet Archive) *Bilal.zik.dj* Viitattu 6.12.2010 (ranskaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Mogotša** (ven. Мого́ча) on kaupunki Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Amazariin laskevan Mogotša-joen suussa 709 kilometriä (rautateitse) Tšitasta koilliseen. Kaupunki on Mogotšan piirin keskus. Sen kautta kulkee Siperian rautatie. Asukkaita on 11 700 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunta on syntynyt vuonna 1908 rautatien rakentamisen yhteydessä. Vuonna 1930 siitä tuli kaupunkimainen taajama ja vuonna 1950 kaupunki. Nykyään Mogotšassa toimii rautatieliikenteen sekä kaivosteollisuuden yrityksiä. Kaupungissa on viisi koulua, lasten musiikki- ja urheilukoulut, lasten luomistyön keskus, kerhotalo, kotiseutu- ja rautatiemuseo sekä piirisairaala. Lentokenttä suljettiin 1990-luvulla. Paikallislehtenä ilmestyy *Mogotšinski rabotši* ("Mogotšan työläinen").

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 6.1.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Mogotša Taka-Baikalian tietosanakirjassa (venäjäksi)

vaakunaTaka-Baikalian aluepiirin kaupungit
lippulippu
**Pääkaupunki: Tšita**  

Balei | Borzja | Hilok | Krasnokamensk | Mogotša | Nertšinsk | Petrovsk-Zabaikalski | Šilka | Sretensk
**Emil Gabriel Warburg** (9. maaliskuuta 1846 Altona – 28. heinäkuuta 1931 Bayreuth) oli saksalainen fyysikko, joka oli uransa aikana fysiikan professori Strasbourgin, Freiburgin ja Berliinin yliopistoissa. Hän toimi Deutsche Physikalische Gesellschaftin puheenjohtajana vuosina 1899–1905.

Warburg tutki kineettistä kaasuteoriaa, sähkönjohtavuutta, kaasupurkauksia, lämpösäteilyä, ferromagnetismia ja valokemiaa. Kahdelle hänen oppilaistaan on myönnetty Nobel-palkinto: James Franck (Nobelin fysiikanpalkinto vuonna 1925) ja Hans von Euler-Chelpin (Nobelin kemianpalkinto vuonna 1929). Hänen oppilaitaan olivat myös Eduard Grüneisen, Robert Pohl ja Erich Regener.

Emil Warburg oli Nobel-palkitun lääketieteilijän Otto Heinrich Warburgin isä.

Lähteet
-------

1. ↑  Emil Warburg Stiftung (saksaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Bukatšatša
**Bukatšatša** (ven. Букача́ча) on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Tšernyševskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Agita-joen varrella 75 kilometriä Tšernyševskistä pohjoiseen. Taajamassa on Siperian rautatieltä Tšernyševskissä haarautuvan sivuradan pääteasema. Asukkaita on 2 800 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunnan ovat perustaneet Kalugan läänistä muuttaneet uudisasukkaat vuonna 1911. 1800-luvun lopussa evenkit löysivät seudulta kivihiiliesiintymän, jota alettiin hyödyntää vuonna 1916. Vuonna 1930 otettiin käyttöön Bukatšatšan kivihiilikaivos. Vuonna 1932 sinne rakennettiin rautatie ja vuonna 1938 Bukatšatša sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Vuosina 1938–1942 kaivoksen yhteydessä toimi Gulag-järjestelmään kuulunut vankileiri.

Kaivos suljettiin kesällä 1997 tapahtuneen tulipalon jälkeen. Nykyään Bukatšatšassa toimii ompelimo. Taajamassa on kaksi keskikoulua ja lasten luomistyön keskus.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 8.1.2010. (venäjäksi)
2. ↑  Sistema ispravitelno-trudovyh lagerei v SSSR: Bukatšatšinski ITL *memo.ru*. Viitattu 8.1.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Bukatšatša Taka-Baikalian tietosanakirjassa (venäjäksi)
**Marek Plawgo** (s. 25. helmikuuta 1981 Ruda Śląska, Puola) on puolalainen pikajuoksija, jonka päämatka on 400 metrin aitajuoksu.

Plawgo voitti 2000 Santiago de Chilen nuorten MM-kisoissa kultaa 400 metrin aidoissa ajalla 49,23. Seuraavana vuonna hän voitti matkan Puolan mestaruuden ja juoksi Euroopan cupissa toiseksi ajalla 48,98. Hän karsiutui saman vuoden Edmontonin MM-kisoissa välierissä, mutta sijoittui kauden lopussa Universiadeissa kahdeksanneksi. Seuraavana vuonna hän voitti kultaa Wienin sisäratojen EM-kisoissa 400 metrin sileällä ajalla 45,39, sekä pitkässä viestissä. Myöhemmin samana vuonna hän oli matkan kolmas Euroopan cupissa ja neljäs Münchenin EM-kisoissa. Vuonna 2003 hän voitti Euroopan sisäratojen cupin 400 metrin sileällä ja karsiutui Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa matkan välierissä. Birminghamissa hän juoksi 4 × 400 metrin viestijuoksussa alun perin neljänneksi sijoittuneessa Puolan joukkueessa. Myöhemmin joukkue nousi kuitenkin Jerome Youngin ja Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen kolmanneksi. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Puolan mestaruuden 400 metrin aidoissa.

Plawgo sijoittui Ateenan olympialaisissa 2004 400 metrin aitajuoksussa kuudenneksi. Seuraavana vuonna hän voitti Puolan mestaruuden ja sijoittui Euroopan cupissa toiseksi. Göteborgin EM-kisoissa 2006 hän voitti hopeaa ajalla 48,71 ja myöhemmin samana vuonna hän juoksi yleisurheilun maailmancupissa kolmanneksi. Osakan MM-kisoissa 2007 hän voitti MM-pronssia ajalla 48,12. Hän oli samoissa kisoissa mukana Puolan joukkueessa, joka voitti 4 × 400 metrin viestijuoksussa MM-pronssia. Pekingin olympialaisissa 2008 hän juoksi kuudenneksi 400 metrin aitajuoksussa ja Puolan joukkueessa pitkässä viestissä seitsemänneksi.

Ennätykset
----------

* 100 metrin juoksu: 10,60 (2001)
* 200 metrin juoksu: 20,61 (2002)
* 300 metrin juoksu: 32,77 (2002)
* 400 metrin juoksu: 45,35 (2002)
* 600 metrin juoksu: 1.16,03 (2005)
* 400 metrin aitajuoksu: 48,12 (2007)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Marek Plawgo Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑  Jerome Young is stripped of 2003 World Championship 400m gold *iaaf.org*.  24.2.2009. IAAF. Viitattu 19.3.2009. (englanniksi)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Trubtševskin vaakuna vuodelta 1781.
**Trubtševsk** (ven. Трубче́вск) on kaupunki Brjanskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Desnaan laskevan Nerussa-joen suulla 94 kilometriä Brjanskista etelään. Tämä 15 014 asukkaan kaupunki on 37 002 asukkaan Trubtševskin piirin keskus (väkiluvut 2010).

Trubtševsk on yksi Venäjän vanhimmista kaupungeista. Sen perustamisajankohtana pidetään vuotta 975. Vuonna 1164 se mainitaan Tšernigovin ruhtinaskuntaan kuuluneena *Trubetšin* kaupunkina. Trubetšin ruhtinas Buitur Vsevolod esiintyy Kertomuksessa Igorin sotaretkestä. 1100-luvulla kaupunki oli lääniruhtinaskunnan keskus, jonka mongolivalloittajat hävittivät vuoden 1240 tienoilla. Venäjän etelärajalla sijainnut linnoitus vaihtoi useaan kertaan omistajaa. 1300-luvun puolivälistä lähtien se kuului Liettuaan, vuodesta 1503 Moskovan Venäjään ja vuosina 1609–1644 se oli osa Puolaa. Vuonna 1778 Trubtševskista tuli Orjolin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Toisen maailmansodan aikana se oli saksalaisten miehittämä.

Kaupungin keskusta koostuu lähinnä puutarhojen ympäröimistä puutaloista. Nähtävyyksiä ovat Kolminaisuuden katedraali (1400–1700-luku), Kristuksen kirkastuksen (1600-luku), Pokrovan (1700-luku), Pyhän Eliaan ja Herran temppeliin tuomisen kirkot (molemmat 1800-luvulta) sekä vuonna 1919 perustettu kotiseutumuseo.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 27.7.2013. (venäjäksi)

### Lähteet joihin ei ole viitattu

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 477. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.
**Ivan Demidov** (s. 1981) on venäläinen pokeriammattilainen, joka nousi pokerimaailman tietoisuuteen vuonna 2008 sijoittumalla syyskuussa World Series of Poker Europen pääturnauksessa kolmanneksi ja sen jälkeen marraskuussa Peter Eastgaten voittamassa World Series of Pokerin pääturnauksessa toiseksi. WSOPE:n kolmostilasta hän ansaitsi 334 850 Englannin puntaa ja WSOP:n kakkostilasta 5 809 595 dollaria.

Demidov valmistui matematiikasta Moskovan yliopistosta vuonna 2004 ja aloitti peliuransa tietokonepeli StarCraftin parissa. Siirryttyään pokeriin Demidov menestyi muutamissa Moskovan turnauksissa ja sijoittui kolmanneksi Doyle Brunson Five Diamond World Poker Classicin 1 000 dollarin no limit holdem -turnauksessa joulukuussa 2007. Kesän 2008 WSOP:ssa ennen pääturnausta hän oli yhdestoista 1 000 dollarin no limit holdem rebuy -turnauksessa.

Ivan Demidov edustaa PokerStars-nettipokerihuonetta. Tammikuussa 2010 Demidovin pokeriuran turnausvoitot ylittivät 6,6 miljoonaa dollaria.

Lähteet
-------

1. ↑   : Ivan Demidov WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 18. tammikuuta 2010.
2. 1 2  Team PokerStars Pro: Ivan Demidov PokerStars.com.  Arkistoitu 12.5.2009. Viitattu 3.6.2009. (suomeksi)
3. ↑   : Ivan Demidov stats The Hendon Mob. Viitattu 18. tammikuuta 2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Esittelysivu PokerStars.com:lla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ivan Demidov The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
Jevgeni Svetlanov, Liana Isakadze ja Maksim Šostakovitš vuonna 1967.
**Liana Aleksandrovna Isakadze** (georg. ლიანა ისაკაძე, ven. Лиана Александровна Исакадзе; s. 2. elokuuta 1946 Tbilisi, Gruusian SNT, Neuvostoliitto) on georgialainen viulutaiteilija, ja hän on voittanut Jean Sibelius -viulukilpailun ensimmäisen palkinnon. Voittamisen aikoihin vuonna 1970 hän edusti Neuvostoliittoa.

Isakadze alkoi soittaa pianoa ja säveltää kolmivuotiaana. Seitsemänvuotiaana hän ryhtyi soittamaan viulua ja opiskeli vuoteen 1963 saakka kotikaupunkinsa Tbilisin keskusmusiikkikoulussa. Sen käytyään hän muutti Moskovaan, jossa hän sai opetusta David Oistrahin oppilaana Moskovan konservatoriossa ja toimi myöhemmin myös opettajansa assistenttina.

Isakadzen kansainvälinen ora alkoi varsinaisesti, kun hän vuonna 1965 voitti Pariisissa pidetyn Jacques Thibaud -kilpailun. Vuonna 1970 hän jakoi ensimmäisen palkinnon maanmiehensä Pavel Koganin kanssa Jean Sibelius -viulukilpailussa, joka pidettiin Helsingissä. Samana vuonna hän saavutti kolmannen sijan Moskovassa järjestetyssä Tšaikovski-viulukilpailussa. Liana Isakadze on sittemmin kuulunut Jean Sibelius -viulukilpailun tuomaristoon.

Vuonna 1992 Liana Isakadze perusti David Oistrah -akatemian Ingolstadtiin Saksaan. Perustamansa akatemian johtamisesta hän luopui vuonna 1997. Vuonna 2003 hän perusti Kansainvälisen Liana Isakadze -viulukilpailun Pietariin, mutta vuoden 2007 kilpailu peruutettiin.

Hän on tehnyt on yli 500 äänitystä levymerkeille Melodija ja Orpheo sekä Moskovan ja Saksan radioille.

Aiheesta muualla
----------------

* Liana Isakadzen elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Isakadze-viulukilpailun sivusto[vanhentunut linkki]

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
Abgar Barsom
**Abgar Barsom** (s. 4. syyskuuta 1977 Örebro) on ruotsalainen jalkapalloilija. Hän pelaa nykyisin norjalaisessa Fredrikstad FK -seurassa. Hänen aiempina seuroinaan ovat olleet Örebro SK, Messiniakos FC, SC Heerenveen, Djurgårdens IF ja Forward BK. Hän oli vuoden tulokas 2001 ja saman vuoden kesäkuussa Allsvenskanin kuukauden pelaaja. Hänellä on Djurgårdens IF:n kanssa Ruotsin-mestaruudet vuosilta 2002 ja 2005. Hän voitti samassa seurassa Ruotsin Cupin vuosina 2002, 2004 ja 2005.

Barsomilla on syyrialainen tausta. Hän on Syyrian ortodoksinen kristitty.

Politiikka
----------

Barsom on pitkäaikainen kristillisdemokraatti. Hän on ollut Ruotsissa puolueen kunnallisvaaliehdokkaana.

Lähteet
-------

1. ↑  Tidigare vinnare – Övriga utmärkelser
2. ↑  Syrianske stjärnan Abgar Barsom tackar Syrianska folket
3. ↑  Interview: Ge inte upp egna kulturen, men lär dig anpassning! (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Barsom valkandidat för kristdemokraterna

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi), (englanniksi)
Jean d'Estrées. Kuva vuodelta 1699.
**Jean d'Estrées** (1666 Pariisi – 3. maaliskuuta 1718) oli ranskalainen kirkonmies ja poliitikko.

Jean d'Estrées oli kardinaali César d'Estrées'n veljenpoika ja marsalkka Victor Marie d'Estrées'n veli, jotka molemmat olivat myös Ranskan akatemian jäseniä. Jean d'Estrées valtuutettiin vuonna 1692 suorittamaan ensimmäinen diplomaattinen tehtävänsä, joka käsitti Portugalin puolueettomana pysymisen varmistamisen yhdeksänvuotisen sodan eli niin sanotun Augsburgin liiton sodan (1688–1687) aikana. 

Tohtorin arvon teologiassa Jean d'Estrées suoritti vuonna 1698 ja hän toimi Évron'in luostarin apottina. Vuonna 1703 hän seurasi setäänsä Espanjaan ja oli tämän jälkeen kaksi vuotta Ranskan kuninkaan lähettiläänä Espanjassa.

Jean d'Estrées valittiin Ranskan akatemian jäseneksi 1711. Ranskan akatemia näki hänessä Nicolas Boileau-Despréaux'n kaltaisen loistavan, sivistyneen henkilön. Hänet nimettiin myös valtioneuvoston jäseneksi ja Cambrain arkkipiispaksi vuonna 1716, mutta hän ennätti kuolla ennen piispaksivihkimystä.

Lähteet
-------

* Ranskan akatemian elämäkertasivut (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Nicolas Boileau** | **Ranskan akatemian jäsen Tuoli 11711–1718** | Seuraaja:**Marc-René de Voyer de Paulmy d'Argenson** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Frank Baldwin Jewett** (5. syyskuuta 1879 Pasadena, Kalifornia, Yhdysvallat – 18. marraskuuta 1949 Summit, New Jersey, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen fyysikko ja Bell Labsin ensimmäinen johtaja.

Frank Jewett syntyi Pasadenassa 1879. Hänen vanhempansa, Stanley J. Jewett ja Phebe C. Mead olivat muuttaneet vain parikymmentä taloa käsittäneeseen kaupunkiin Ohiosta. Pasadenassa parille syntyi kaksi lasta, joista Frank oli vanhempi. Hän valmistui kandidaatiksi Throop Institute of Technologystä (nykyinen California Institute of Technology) 19-vuotiaana 1898. Tämän jälkeen hänen entinen professorinsa houkutteli hänet Chicagon yliopistoon opiskelemaan fysiikkaa, ja Jewett kirjautui Chicagon yliopistoon tammikuussa 1899. Väitöskirjansa hän sai valmiiksi 1902.

Valmistumisensa jälkeen Jewett työskenteli vuoteen 1904 opettajana Massachusetts Institute of Technologyssä, josta hän vaihtoi American Telephone & Telegraph -yrityksen palkkalistoille. Vuonna 1907 Jewett muutti yrityksen uudelleenorganasoinnin seurauksena Bostonista New Yorkiin, missä hänestä tuli tutkimusjohtaja pääinsinööri John J. Cartyn alaisuudessa. Vuonna 1912 Jewettistä tehtiin AT&T:n tytäryhtiön Western Electricin apulaispääinsinööri. Hänestä tuli Western Electricin pääinsinööri vuonna 1916 ja varatoimitusjohtaja 1921. Western Electricin tutkimusyksikkö erotettiin omaksi yrityksekseen Bell Telephone Laboratoriesiksi vuonna 1925. Sen ensimmäiseksi johtajaksi valittiin Jewett, josta oli tullut myös AT&T:n varatoimitusjohtaja.

Jewett toimi Bell Laboratoriesin toimitusjohtajana vuoteen 1940, ja tämän jälkeen hän työskenteli vielä neljä vuotta yrityksen johtokunnan puheenjohtajana. Vuodet 1939–1937 hän oli Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian puheenjohtajana. Toisen maailmansodan aikana hän kuului National Defense Research Committeehen. Vuonna 1940 Jewett käynnisti tutkimuksen, jonka tarkoituksena oli selvittää Yhdysvaltain tutkimuslaitosten valmius sota-aikaan.

Jewett kuoli 70-vuotiaana marraskuussa 1949. Jewett oli ollut vuodesta 1905 naimisissa ja saanut kolme lasta, joista yksi oli kuollut vauvaikäisenä. Jewettin vaimo oli kuollut joulukuussa 1948.

Lähteet
-------

* Buckley, Oliver E.: *Karl Taylor Compton 1887-1954: A Biographical Memoir*, s. 239-264. National Academy of Sciences (toim.): *Biographical Memoirs*. Washington D.C.: National Academies Press, 1952. Jewettin elämäkertäosuus kirjasta (pdf) (viitattu 10.12.2010). (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Buckley, s. 239.
2. ↑  Buckley, s. 240.
3. ↑  Buckley, s. 241.
4. 1 2 3 4  Frank B. Jewett *IEEE Global History Network*.  8.2.2010. IEEE. Viitattu 13.12.2010. (englanniksi)
5. ↑  Buckley, s. 248.
6. ↑  Buckley, s. 249.
7. ↑  Buckley, s. 242.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Klitška** (ven. Кли́чка) on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Priargunskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Klitškan harjanteen rinteillä 124 kilometriä Priargunskista länteen. Sen kautta kulkee Karymskojen ja Zabaikalskin väliseltä rautatieltä Priargunskiin haarautuva sivurata. Asukkaita on 2 200 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunnasta tuli kaupunkimainen taajama vuonna 1952. Se koostuu kahdesta erillisestä asutuksesta, jotka sijaitsevat kolmen kilometrin päässä toisistaan. Vuoteen 1994 saakka Klitškassa toimi monimetallikombinaatti ja Klitškan kaivos. Nykyään tärkein työnantaja on Garsonuin fluoriittikaivos. Taajamassa on keskikoulu, kirjasto ja sairaala.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 12.1.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Klitška Taka-Baikalian tietosanakirjassa (venäjäksi)
**Šilka** (ven. Ши́лка) on kaupunki Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Šilkajoen laaksossa 248 kilometriä (rautateitse) aluepiirin pääkaupungista Tšitasta itään. Kaupunki on Šilkan piirin keskus. Sen kautta kulkee Siperian rautatie. Asukkaita on 14 000 henkeä (vuonna 2009).

Kasakoiden vartiopaikka Šilkaan laskevan Kijajoen suussa mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1765. Vuonna 1897 tapahtuneen tulvan takia paikalla sijainneen Mitrofanovskajan kasakkakylän asukkaat muuttivat ylemmäksi rakennetun Šilkan rautatieaseman luokse. Paikkakunnan myöhempi historia liittyy rautatieliikenteen kehitykseen. Vuonna 1929 Šilka sai kaupunkimaisen taajaman statuksen ja vuonna 1951 siitä tuli kaupunki.

Nykyään Šilkassa toimii rautatieliikennettä palvelevia yrityksiä. Kaupungissa on ammattikoulu, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa ja sairaalaa. Nähtävyyksiin kuuluvat 1900-luvun alussa pystytetyt jugend-tyyliset rakennukset. Paikallislehtenä ilmestyy *Šilkinskaja pravda* ("Šilkan totuus").

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 14.1.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Šilkan kaupunki Šilkan piirin sivustolla[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
* Šilka Taka-Baikalian tietosanakirjassa (venäjäksi)

vaakunaTaka-Baikalian aluepiirin kaupungit
lippulippu
**Pääkaupunki: Tšita**  

Balei | Borzja | Hilok | Krasnokamensk | Mogotša | Nertšinsk | Petrovsk-Zabaikalski | Šilka | Sretensk
**Mikko Talvitie** (29. heinäkuuta 1945 Lapua – 17. maaliskuuta 2005 Vantaa) oli ilmailulaitoksen pääjohtaja vuodesta 1991 kuolemaansa saakka. Talvitie valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisessä korkeakoulussa vuonna 1970. Liikenneministeriön tutkijana hän toimi vuosina 1971–1975, rakennusneuvoksena (1976–1984) ja apulaisosastopäällikkönä 1988–1991. Talvitie toimi ilmailuhallituksen suunnittelijana vuosina 1975–1976. Talvitie toimi myös vuosina 1983–1985 valtion liikelaitoskomitean pääsihteerinä sekä Tielaitoksen johtokunnan varapuheenjohtajana 1990–1991. Vuosina 1991–1998 hän toimi ilmatieteenlaitoksen johtokunnan puheenjohtajana. Hän kuului yhteiseurooppalaisen lennonjohto-organisaation Eurocontrolin neuvostoon vuosina 2002–2004. Sotilasarvoltaan hän oli luutnantti ja palkittu korkein suomalaisin kunniamerkein.

Mikko Talvitie kuoli maaliskuussa 2005 sattuneessa auto-onnettomuudessa 59-vuotiaana.

Lähteet
-------

1. ↑  Liikenteen kehittäjä uudisti tarmokkaasti Ilmailulaitosta.  *Helsingin Sanomat*, 19.3.2005. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 1.2.2011.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Novokrutšininski** (ven. Новокру́чининский) on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Tšitan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Ingodajoen rannalla 45 kilometriä Tšitasta kaakkoon. Taajaman kautta kulkee Siperian rautatie. Asukkaita on 9 500 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1735. Aluksi se sijaitsi Krutšinajoen rannalla. Vuonna 1904 perustettiin rautatieasema, joka myöhemmin sai nimen Novaja. Vuonna 1937 Krutšinan ja Novajan asemataajamat yhdistettiin Novokrutšininskin asutukseksi. Vuonna 1958 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen.

Vuoteen 1993 saakka Novokrutšininskissa toimi Olenguin metsäteollisuuskombinaatti. Nykyään paikkakunnalla on metsätila ja pieniä metsäteollisuusyrityksiä. Palveluihin kuuluu neljä koulua, kulttuuritalo, lasten musiikkikoulu, sairaala ja poliklinikka.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 15.1.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Novokrutšininski Taka-Baikalian tietosanakirjassa (venäjäksi)
**Seija-Liisa Tellervo Kuha** (myöh. **Sippola**, s. 27. toukokuuta 1944 Kuortane) on entinen suomalainen yleisurheilija. Hän edusti Kuortaneen Kuntoa.

Kuha voitti viisiottelun Suomen mestaruuden Valkeakoskella 1961 pistemäärällä 2805 ja sai samassa lajissa hopeaa Varkaudessa 1962 ennätyksellään 3016 pistettä. Pituushypyssä hän sai Kalevan kisoissa hopeaa Lappeenrannassa 1962 tuloksella 573 cm ja pronssia Turussa 1963 tuloksella 553. Hän edusti Suomea aikuisten maaotteluissa neljä kertaa sijoittuen 400 metrin juoksussa kolmanneksi Tampereella 1962 ja pituushypyssä parhaimmillaan niin ikään kolmanneksi Värnamossa 1962. Hänen ennätyksensä 400 metrillä on 58,6 s vuodelta 1962, korkeushypyssä 150 cm (1961) ja pituushypyssä 582 cm (1962).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sirpa Kuha Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).   Viitattu 9.6.2009
2. ↑  Hannus, Matti; Laitinen, Esa; & Martiskainen, Seppo: *Kalevan kisat Kalevan malja - Vuosisata yleisurheilun Suomen mestaruuksia*, s. 278. Suomen Urheiluliitto: Gummerus, 2002. ISBN 951-96491-5-8.
**Onni Mansnerus** (5. tammikuuta 1906 Viipuri – 18. toukokuuta 1980 Kouvola) oli suomalainen taidemaalari ja graafikko. Hän oli ammattitaiteilija, joka eli sodan jälkeen vapaana taiteilijana Helsingissä. 
Mansneruksen taiteellinen tuotanto koostuu kolmesta pääkaudesta: naturalistiset asetelmat ja maisemamaalaukset sekä herkullisilla väreillä loihditut satukuvitukset, kuten *Mestaritontun seikkailut*, *Päivikin satu* sekä *Kulunut kultaviitta* 1940–50 -luvuilla, abstrakti kausi pulppuavine raakunkuoritekniikoineen 1960-luvulla ja fotorealistiset asetelmat 1970-luvulla. Näiden lisäksi hän teki laajan kokoelman puupiirroksia ja litografioita.

Onni Mansnerus oli tunnettu myös muotokuvistaan, joita hän teki niin yksityisistä kuin julkisuudenkin henkilöistä, muun muassa professori Henrik Renquist (1963), omistaa Helsingin yliopisto ja professori Väinö Auer (1965), omistaa Helsingin yliopisto. Kyseiset muotokuvat edustavat taiteilijalle hyvin tyypillistä tapaa ottaa suora kontakti itse maalattavaan – persoona kuvataan pikkutarkan huolellisesti.

Mansnerus muutti Kouvolaan 1973 ja loi kattavan kokoelman asetelmia, joissa ajan pysähtyneisyys ja estetiikka suorastaan huokuvat levollisuudessaan. Myös asetelmia on lukuisissa julkisissa kokoelmissa, muun muassa Kouvolan taidemuseossa, Etelä-Karjalan taidemuseossa ja Imatran taidemuseossa.
Taiteilijan elämä päättyi Kouvolassa 1980 uran ollessa kukkeimmillaan. Mansnerus nautti saamastaan arvostuksesta ja suosiosta. Kouvolan kaupunginjohtaja Eino Brofeldt tituleerasikin Mansnerusta Kouvolan ‘hovimaalariksi’.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Gilbert Jay Arenas Jr.** (s. 6. tammikuuta 1982 Tampa) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa Shanghai Sharksia.

Ura
---

Arenas pelasi vuosina 1999–2001 yliopistokoripalloa Arizonan yliopistossa. Jälkimmäisellä kaudella hän teki pisteitä 16,2 ottelua kohden. Arenas osallistui vuoden 2001 NBA:n varaustilaisuuteen, jossa Golden State Warriors varasi hänet toisen kierroksen alussa. Ensimmäisellä kaudellaan hän oli mukana 47 ottelussa ja oli tulokkaiden neljänneksi paras pistemies. Toisella kaudella Arenas oli useasti joukkueen paras pistemies ja hänet valittiin sarjan kehittyneimmäksi pelaajaksi. Kahden kauden jälkeen Golden Statessa Arenas siirtyi Washington Wizardsiin. Tilastojen valossa hänen paras kautensa oli kausi 2005–2006, jolloin hän teki 29,3 pistettä ottelua kohden. Arenas teki kesällä 2008 Wizardsin kanssa kuusivuotisen sopimuksen, jonka arvo oli yli 125 miljoonaa dollaria.

Joulukuussa 2009 paljastui, että Arenas oli ottanut aseen esille Wizardsin pukukopissa yhdessä Javaris Crittentonin kanssa. Aluksi liiga yritti yhdessä seuran kanssa salata selkkauksen, mutta New York Post paljasti tapahtumat. Tammikuun alussa Arenasille langetettiin pelikielto tapahtumien tutkintojen ajaksi. Lopulta hän sai loppukauden kestäneen pelikiellon. Kauden 2010–2011 Arenas aloitti Washingtonissa, mutta seura vaihtoi hänet joulukuussa 2010 Orlando Magicin Rashard Lewisiin. Kauden päätteeksi seura ei jatkanut sopimusta hänen kanssaan ja vasta maaliskuussa 2012 hän siirtyi loppukaudeksi Memphis Grizzliesiin. Marraskuussa 2012 Arenas siirtyi kiinalaiseen Shanghai Sharksiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Gilbert Arenas Bio NBA. Viitattu 16.1.2010. (englanniksi)
2. ↑  Gilbert Arenas Basketball-Reference. Viitattu 16.1.2010. (englanniksi)
3. ↑  Carter, Ivan: Arenas Agrees to Stay With Wizards  4.7.2008. The Washington Post. Viitattu 16.1.2010. (englanniksi)
4. ↑  NBA-tähdet uhkailivat toisiaan pistooleilla pukuhuoneessa  2.1.2010. Helsingin Sanomat. Viitattu 16.1.2010.
5. ↑  Aldridge, Daviv: Stern comes down hard, suspends Arenas indefinitely  6.1.2010. NBA. Viitattu 16.1.2010. (englanniksi)
6. ↑  Aseita pukukoppiin tuoneet NBA-pelaajat pitkälle jäähylle  28.1.2010. Helsingin Sanomat. Viitattu 28.1.2010.
7. ↑  Magic Acquire Gilbert Arenas From Wizards  18.12.2010. NBA. Viitattu 18.12.2010. (englanniksi)
8. ↑  Falgoust, Michael: Gilbert Arenas signs pro-rated deal with Grizzlies  20.3.2012. USA Today. Viitattu 9.11.2013. (englanniksi)
9. ↑  NBA star Gilbert Arenas joins Shanghai Sharks  19.11.2012. Bangkok Post. Viitattu 9.11.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)
* Virallinen kotisivu (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gilbert Arenas**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**John Cooper Clarke** (s. 25. tammikuuta 1949) on englantilainen runoilija, joka on tullut tunnetuksi erityisesti energisistä runoesityksistään ja levyjulkaisuistaan 1970- ja 1980-luvuilla. Clarkea pidetään punk-runouden isähahmona ja yhtenä maailman suosituimmista runoesiintyjistä.

Clarke esiintyi uransa alkuaikoina samoissa konserteissa aktiivisesti muun muassa Sex Pistolsin ja The Clashin kanssa. Hän jäi syrjään julkisuudesta huumeongelmansa vuoksi 1980-luvun lopulla, mutta on myöhemmin palannut esiintymään, yleensä yksin. Hän on julkaissut yhteensä neljätoista runolevyä.

Clarke vieraili ensimmäistä kertaa Suomessa kesäkuussa 2011 Annikin runofestivaalilla Tampereella.

Diskografia
-----------

* *Où est la maison de fromage?* (1978)
* *Disguise in Love* (1978)
* *Walking Back to Happiness* (1979)
* *Snap, Crackle & Bop* (1980)
* *Me and My Big Mouth* (1981)
* *Zip Style Method* (1982)

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. 1 2  Noora Mattila, Runoilija häärii kukkona punkin tunkiolla, Helsingin Sanomat 11.1.2011 sivu C 3

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Mykolas Burokevičius** (7. lokakuuta 1927 Alytus – 20. tammikuuta 2016 Vilna) oli liettualainen poliitikko ja kommunisti. Hän toimi Liettuan kommunistisen puolueen ja Liettuan neuvostotasavallan pääsihteerinä vuodesta 1989 viran lakkauttamiseen asti vuoteen 1991. Liettuan kommunistisen puolueen julistauduttua riippumattomaksi Neuvostoliitosta Burokevičius perusti uuden Liettuan kommunistisen puolueen, joka ajoi Liettuan pysymistä Neuvostoliiton valtapiirissä. 

Puna-armeijan hyökättyä Vilnan TV-torniin aiheuttaen 14 ihmisen kuoleman 13. tammikuuta 1991 Burokevičius yritti nostattaa kansaa itsenäiseksi julistautunutta Liettuaa vastaan. Myöhemmin häntä syytettiin osallisuudesta kyseiseen valtausyritykseen. Elokuussa 1999 hänet tuomittiin 12 vuodeksi vankeuteen 12 ihmisen kuolemantuottamuksesta ja kiihottamisesta valtiota vastaan. Hänet vapautettiin vankeudesta 13. tammikuuta 2006.

Lähteet
-------

1. ↑  Mirė perversmininkas Mykolas Burokevičius *Lrytas.lt*.  20.1.2016.  Arkistoitu 22.1.2016. Viitattu 21.1.2016. (liettuaksi)
2. ↑  In the case of Kuolelis, Bartoševičius and Burokevičius v. Lithuania *United Nations – Treaty Series*.  19.2.2008. European Court of Human Rights. Viitattu 19.1.2010. (englanniksi)


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Liettuan SNT | Edeltäjä:**Algirdas Brazauskas** | **Liettuan kommunistisen puolueen pääsihteeri**1989–1991 | Seuraaja:**virka lakkautettiin** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |

 |
**Niina Katariina Saarman-Bartholdi** (o.s. **Saarman**, s. 28. helmikuuta 1977 Hämeenlinna) on suomalainen pituushyppääjä. Hän edustaa Leppävaaran Sisua ja häntä valmentaa Joachim Bartholdi. Vuoteen 2000 saakka hänen valmennuksestaan vastasi Pauli Saarman.

Saarman-Bartholdi sijoittui neljänneksi 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa Nyíregyházassa 1995 tuloksella 619 cm. Saman ikäluokan MM-kilpailuissa Sydneyssä 1996 hän karsiutui loppukilpailusta. Hän on edustanut Suomea aikuisten maaotteluissa vuodesta 1995 lähtien. 

Saarman-Bartholdi on voittanut pituushypyn ulkoratojen Suomen mestaruuden Mikkelissä 1993 tuloksella 628 cm ja Porissa 2005 hypättyään 637 cm, joka on hänen ennätyksensä edelleen kauden 2009 jälkeen. SM-hopeaa hän on saanut 1995, 2000 ja 2003 sekä SM-pronssia 1996, 1997, 2001 ja 2006. Sisäratojen SM-kilpailuissa Saarman-Bartholdi on saanut pronssia 1994, 1995 ja 2002. Halliennätyksensä 624 cm hän hyppäsi Rovaniemellä 1997.

Saarman-Bartholdin pikkusisko Sanna Saarman on entinen yleisurheilija, nykyinen fitness-urheilija.

Lähteet
-------

* Niina Saarman-Bartholdi Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

### Viitteet

1. ↑  Seitsenottelun Suomen mestari nousi fitness-lavalle – kertoo dramaattisesta hetkestä ennen kisaa: "Tuli tosi rajuna" *www.iltalehti.fi*. Viitattu 23.4.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Karin Ruckstuhl** (s. 2. marraskuuta 1980 Baden, Sveitsi) on alankomaalainen seitsenottelija.

Ruckstuhl sijoittui 2001 seitsenottelussa alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa kolmanneksitoista tuloksella 5582 ja Universiadeissa seitsemänneksi pistein 5664. Seuraavana vuonna hän oli Münchenin EM-kisoissa neljästoista tuloksella 5858. Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 hän sijoittui neljänneksi viisiottelussa 4640 pisteellä ja Ateenan olympialaisissa seitsenottelussa kuudenneksitoista tuloksella 6108. Vuonna 2005 Ruckstuhl voitti Alankomaiden sisäratojen mestaruuden pituushypyssä. Madridin sisäratojen EM-kisoissa hän oli viisiottelussa neljäs. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Euroopan cupin ykkösliigassa pituushypyn tuloksella 658 ja sijoittui 100 metrin aitajuoksussa kolmanneksi ajalla 13,26. Helsingin MM-kisoissa hän oli seitsenottelussa kahdeksas pistein 6174.

Ruckstuhl voitti MM-hopeaa Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Alankomaiden mestaruuden 100 metrin aidoissa, pituushypyssä sekä korkeushypyssä. Euroopan cupin ykkösliigassa hän oli pituudessa neljäs. Göteborgin EM-kisoissa hän karsiutui pituushypyssä, mutta voitti seitsenottelussa EM-hopeaa uudella Alankomaiden-ennätyksellä 6423. Birminghamin sisäratojen EM-kisoissa 2007 hän sijoittui viisiottelussa neljänneksi tuloksella 4801.

Ennätykset
----------

* 200 metrin juoksu: 24,22 (2006)
* 800 metrin juoksu: 2.11,97 (2006)
* 100 metrin aitajuoksu: 13,17 (2006)
* Korkeushyppy: 185 (2004)
* Pituushyppy: 664 (2007)
* Kuulantyöntö: 14,34 (2006)
* Keihäänheitto: 43,61 (2005)
* Seitsenottelu: 6423 (2006)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Karin Ruckstuhl Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive), s. 99


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Ivan Stepanovitš Mihejev** (ven. Иван Степанович Михеев; 19. heinäkuuta 1876 – 17. syyskuuta 1937) oli udmurttilainen kirjailija, pedagogi ja kansanvalistaja.

Ivan Mihejev syntyi talonpojan perheeseen nykyisen Tatarstanin Kukmorin piirin Oštormo-Jumjan kylässä. Vuonna 1896 hän valmistui Kazanin opettajaseminaarista ja työskenteli sen jälkeen seminaarin udmurttikoulun opettajana. Vuonna 1913 hänet erotettiin opiskelijalevottomuuksiin osallistumisen takia. Sen jälkeen Mihejev toimi oppikirjojen ja opetusohjelmien laatijana ja kustantajana sekä vallankumouksen jälkeen Kansallisuusasian kansankomissariaatin udmurtinkielisen kirjallisuuden toimittajana. Vuosina 1924–1929 hän työskenteli Kazanin itämaisessa pedagogisessa instituutissa ja sen jälkeen opettajana Hudžandin ja Samarkandin korkeakouluissa Keski-Aasiassa. Vuonna 1936 hänet kutsuttiin Joškar-Olaan Marin pedagogisen instituutin venäjän kielen laitoksen johtajaksi. Stalinin vainojen aikana 61-vuotias Mihejev pidätettiin ja teloitettiin.

Mihejev oli ensimmäinen udmurttilainen kirjankustantaja. Laatimiensa oppikirjojen, apuneuvojen ja opetusohjelmien ansiosta hän tuli tunnetuksi Venäjällä ja jopa sen ulkopuolella Turkissa, Kiinassa ja Japanissa. Erityisen suosittu oli ainekirjoituksen tueksi tarkoitettu kuvasarja, josta vuosina 1906–1917 otettiin 17 painosta. Mihejevin vähemmistökansoille suunnattujen venäjän kielen oppikirjojen pohjalta laadittiin udmurtin-, marin-, tšuvassin- ja tataarinkielisiä lukukirjoja, joita Keski-Aasiassa käännettiin tataarista paikallisille kielille. Kirjoituksissaan hän puolusti äidinkielistä opetusta ja kansallista itsetuntoa. Vuosina 1904–1909 Miheejev julkaisi omilla varoillaan udmurtinkielistä kalenteria *Udmort kylyn kalendar*, jonka viranomaiset lakkauttivat sen yhteiskunnallisen sisällön takia.

Mihejevin kirjoittamat udmurtinkieliset näytelmät on omistettu kansanvalistuksen aatteille. Näytelmissä *En luška* ("Älä varasta", 1906), *Viźtem Onton* ("Hölmö-Onton", 1919) ja *Udmurtjoslen revoljutsije poton aźyn ulemzy* ("Udmurttien elämä ennen vallankumousta", 1925) hän kuvaa tsaarin-Venäjän pakkovaltaa sekä kapitalismin ja kaupunkielämän vahingollista vaikutusta maaseudun asukkaisiin. Näytelmä *Udmurt dyšetiś* ("Udmurttiopettaja", 1924) agitoi äidinkielisen kouluopetuksen puolesta. *Peĺĺaśkiś* ("Poppamuija", 1919) ja *Udmurt doktor* ("Udmurttilääkäri", 1920) arvostelevat kansan tietämättömyyttä ja takapajuisuutta.

Lähteet
-------

1. ↑  *Pisateli Udmurtii: Biobibliografitšeski spravotšnik*, s. 286–287. Iževsk: Udmurtija, 1989. ISBN 5-7659-0131-X.
2. ↑  *Pisateli Udmurtii: Biobibliografitšeski spravotšnik*, s. 287–289. Iževsk: Udmurtija, 1989. ISBN 5-7659-0131-X.
3. ↑  *Pisateli Udmurtii: Biobibliografitšeski spravotšnik*, s. 288. Iževsk: Udmurtija, 1989. ISBN 5-7659-0131-X.

Aiheesta muualla
----------------

* Vjatšeslav Ar-Sergi: Zabytytyje imena. Ivan Mihejev (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Maksim Prokopjev.
**Maksim Prokopjevitš Prokopjev** (ven. Максим Прокопьевич Прокопьев; 29. tammikuuta 1884 – 30. kesäkuuta 1919) oli yksi ensimmäisistä udmurttilaisista runoilijoista, bolševikki ja yhteiskunnallinen vaikuttaja.

Maksim Prokopjev syntyi talonpojan perheeseen nykyisen Tatarstanin Kukmorin piirin Nyrjan kylässä. Hän valmistui Kazanin vierasheimolaisten opettajaseminaarista ja työskenteli opettajana nykyisten Baškortostanin ja Permin aluepiirin udmurttikylissä. Vuonna 1914 hänet kutsuttiin armeijaan. Helmikuun vallankumouksen jälkeen hän liittyi bolševikkipuolueeseen. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Prokopjev toimi Osan kihlakunnan neuvostossa ja johti vuosina 1918 ja 1919 Jelabugassa järjestettyjä yleisvenäläisiä udmurttien edustajakokouksia. Heinäkuussa 1918 hänet nimitettiin kansallisuusasiain kansankomissariaatin udmurttiosaston johtajaksi. Prokopjev lähti vapaaehtoisena Koltšakin joukkojen vastaiselle rintamalle ja menehtyi taistelussa Kungurin kaupungin lähellä.

Prokopjev tunnetaan Kansainvälisen udmurtintajana. Hänen elinaikanaan ilmestyi vain yksi kotimurteella laadittu runokirja *Makśimlen gožtemez* ("Maksimin kirjoituksia", 1918). Vuonna 1979 kirjailijan teokset julkaistiin udmurtin kirjakielelle muokattuna kokoelmana *Kalyk šoryn* ("Kansan parissa").

Lähteet
-------

1. 1 2  *Pisateli Udmurtii: Biobibliografitšeski spravotšnik*, s. 335–336. Iževsk: Udmurtija, 1989. ISBN 5-7659-0131-X.

Aiheesta muualla
----------------

* Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Maksim Prokopjev (venäjäksi)
*Tämä artikkeli käsittelee ruotsalaista jääkiekkoilijaa. Samannimisestä suomalaisesta kirjailijasta kerrotaan sivulla Vappu Nevalainen.*

**Frida Nevalainen** (s. 27. tammikuuta 1987 Uumaja) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja ja olympiamitalisti.

Nevalainen edusti alun perin IF Björklöveniä, mutta on Ruotsin naisten pääsarjatasolla pelannut MODO Hockeyssa. Hän on pelannut 120 naisten A-maaottelua, joissa on tehnyt viisi maalia. Nevalainen voitti Ruotsin joukkueessa hopeaa vuoden 2006 talviolympialaisissa ja MM-pronssia vuosina 2005 ja 2007. Nevalainen on opiskellut Windsorin yliopistossa Kanadassa ja pelannut siellä Windsor Lancersissa kaudella 2007–2008.

Frida Nevalaisen isä on Ruotsin naisten jääkiekkomaajoukkueen varavalmentajana toiminut Terho Nevalainen ja kaksoisveli Rauman Lukossa pelaava Patrik Nevalainen.

Lähteet
-------

1. ↑  **Määritä nimeke!** Svenska Ishockeyförbundet. Viitattu 18.12.2008.
2. ↑  Joe LaBine: Top recruits staged to make a difference  24.10.2007. Lance Writer.  Arkistoitu 27.12.2007. Viitattu 18.12.2008. (englanniksi)
3. ↑  Michelle Church: OUA season preview  27.9.2007. Michelle Church. Viitattu 18.12.2008. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
4. ↑  Erik Regnström: Ruotsin naisten jääkiekkojoukkue mitalijahdissa Torinossa  10.2.2006. SR Sisuradio. Viitattu 18.12.2008.
5. ↑  Patrik Nevalainen www.eliteprospects.com. Viitattu 18.12.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Hockeyballerinan Nevalainen[vanhentunut linkki] (haastattelu Västerbottens-Kurirenissa) (ruotsiksi)
Andrej Šporn
**Andrej Šporn** (s. 1. joulukuuta 1981 Kranj, Slovenian ST) on slovenialainen alppihiihtäjä.

Šporn on kilpaillut maailmancupissa joulukuusta 2001 lähtien. Ensimmäiset maailmancup-pisteensä hän sai oltuaan 20:s Flachaun pujottelussa tammikuussa 2004. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran viikkoa myöhemmin oltuaan kuudes Chamonix'n alppiyhdistetyn kilpailussa. Ensimmäisen palkintokorokepaikkansa hän saavutti oltuaan toinen Kitzbühelin syöksylaskussa 23. tammikuuta 2010. Ennen tätä hän oli ollut syöksylaskun maailmancup-kilpailussa parhaimmillaan kolmastoista. Alppiyhdistetyssä hän on ollut parhaimmillaan viides ja pujottelussa kahdeksas.

Šporn sijoittui Torinon olympialaisissa 2006 supersuurpujottelussa 15:nneksi. Åren MM-kilpailuissa 2007 hän oli syöksylaskussa 19:s. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän oli supersuurpujottelussa 20:s ja syöksylaskussa kuudes. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui syöksylaskussa 11:nneksi.

Universiadeissa Šporn on saanut kultaa pujottelussa Zakopanessa 2001, hopeaa syöksylaskussa Tarvisiossa 2003 ja pronssia pujottelussa Innsbruckissa 2005. Pujottelun Euroopan cupin kokonaispisteissä hän sijoittui kolmanneksi kaudella 2002–2003.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Andrej Šporn Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |