recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
The Ritz-Carlton, Hong Kong
**The Ritz-Carlton, Hong Kong** (kiin.: 香港麗思卡爾頓酒店; Jyutping: *Hoeng1gong2 Lai6si1-Kaa1ji5deon6 zau2dim3*) on Hongkongissa sijaitseva Ritz-Carlton-ketjun omistama hotelli. Hotellissa on 312 huonetta, ja se sijaitsee Kowloonissa International Commerce Center -pilvenpiirtäjän kerroksissa 102-118. Kyseessä onkin maailman korkein hotelli. Hotellin 118. kerroksessa eli 484 metrin korkeudessa sijaitseva baari on maailman korkeimmalla sijaitseva baari, ja samassa kerroksessa sijaitseva uima-allas on maailman korkeimmalla sijaitseva uima-allas. 

Hotelli avattiin 29. maaliskuuta 2011. Hotellin aula sijaitsee 9. kerroksessa, jossa vastaanottohenkilökunta ohjaa vieraat pikahissiin. Pikahissi vie vieraat pääaulaan, joka sijaitsee 103. kerroksessa eli 425 metrin korkeudella. Hissimatka kestää 50 sekuntia. Varsinaiset hotellihuoneet sijaitsevat kerroksissa 104-117. Hotellissa on kolme ravintolaa: italialainen ravintola Tosca, kiinalainen ravintola Tin Lung Heen ja hotellin pääravintola, jotka kaikki sijaitsevat pääaulan alapuolella 102. kerroksessa.

Kuvagalleria
------------

* 7. kerroksen avoin tila7. kerroksen avoin tila
* PysäköintialuePysäköintialue
* Pääaula 103. kerroksessaPääaula 103. kerroksessa
* Aulabaari Aulabaari
* Italialainen ravintola ToscaItalialainen ravintola Tosca
* Kiinalainen ravintola Tin Lung HeenKiinalainen ravintola Tin Lung Heen

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:The Ritz-Carlton, Hong Kong
**Five Nights at Freddy: The Twisted Ones** on vuonna 2017 julkaistu kauhuromaani ja jatko-osa ensimmäiseen kirjaan. Kuten aiemman osan, myös tämänkin on kirjoittanut Kira Breed-Wrisley ja Five Nights at Freddy's -pelisarjan luoja Scott Cawthon. Romaani perustuu löyhästi pelisarjan toiseen, kolmanteen ja neljänteen peliin.

Synopsis
--------

On kulunut vuosi Freddy Fazbear's Pizzan karmeista tapahtumista ja Charlie yrittää jatkaa elämässään eteenpäin sekä keskittyä opiskeluun. Vaikka hän on innoissaan tuoreesta alusta uudessa koulussaan, hänen uniaan vainoavat painajaiset neljästä kauhistuttavasta robottimaskotista ja Freddy Fazbear's Pizzan murhaajasta. Charlie luulee, että hän on jättänyt pahimman taakseen, kunnes useita ruumiita löytyy koulun läheltä, joiden vammat ovat pelottavan tutun oloisia. 

Ei aikaakaan, kun Charlie tuntee vetäytyvänsä takaisin hänen isänsä pelottavien luomusten maailmaan. Jokin kieroutunut ja verenhimoinen ajaa Charlieta takaa, ja jos se saa hänestä otteen, se ei päästä irti.

Lähteet
-------

1. ↑  Fandom-käyttäjät: Five Nights at Freddy's: The Twisted Ones *FNaF:\_The\_Novel\_Wiki*.  5.2.2017. Viitattu 8.3.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Five Nights at Freddy's Wiki
**Take Ionescu** (synt. **Dumitru Ionescu**; 25. lokakuuta 1858 Ploești – 21. kesäkuuta 1922 Rooma, Italia) oli romanialainen poliitikko, joka toimi Romanian ulkoministerinä 1920–1921 ja lyhyen aikaa pääministerinä vuodenvaihteessa 1921–1922.

Ionescu kouluttautui Pariisissa lakitieteen tohtoriksi ja toimi sen jälkeen asianajajana Bukarestissa. Hänet valittiin vuonna 1884 Romanian parlamenttiin liberaalien ehdokkaana, mutta hän siirtyi seuraavana vuonna konservatiiveihin. Hän oli konservatiivien hallituksissa opetusministerinä 1891–1895 ja 1899 sekä valtiovarainministerinä 1900 ja 1905–1907. Erottuaan konservatiiveista Ionescu perusti vuonna 1908 oman konservatiivis-demokraattisen keskustapuolueen. Hän oli 1912–1914 sisäministerinä Titu Maiorescun hallituksessa ja vaikutti Romanian osallistumiseen toiseen Balkanin sotaan vuonna 1913.

Ensimmäisen maailmansodan aikana Ionescu kannatti innokkaasti Romanian liittymistä sotaan ympärysvaltojen puolelle, ja onnistui vaikuttamaan tässä kysymyksessä merkittävästi yleiseen mielipiteeseen. Sodanjulistuksen ja Romanian armeijan katastrofaalisten vastaiskujen jälkeen Ionescu liittyi Ionel Brătianun kokoamaan kansalliseen yhtenäisyyden hallitukseen, jossa hän oli joulukuusta 1916 heinäkuuhun 1917 salkuttomana ministerinä ja sen jälkeen helmikuuhun 1918 saakka varapääministerinä. Romanian antauduttua keskusvalloille Ionescu siirtyi kesällä 1918 Pariisiin, jossa hän toimi maailmansodan loppuvaiheessa Romaniaa epävirallisesti edustaneen kansallisen neuvoston puheenjohtajana. Erimielisyyksien vuoksi Brătianu ei kuitenkaan kelpuuttanut häntä Romanian valtuuskuntaan Pariisin rauhankonferenssissa 1919. Vaikka Ionescun puolue menetti pääosan vaikutusvallastaan vuoden 1919 parlamenttivaaleissa, hänestä tuli kesäkuussa 1920 Alexandru Averescun hallituksen ulkoministeri. Hänellä oli merkittävä rooli Pikku-Ententenä tunnetun Romanian, Jugoslavian ja Tšekkoslovakian välisen puolustusliiton perustamisessa vuonna 1921. Averescun erottua Ionescusta tuli joulukuussa 1921 pääministeri, mutta hän joutui itsekin eroamaan jo tammikuussa 1922. Hän kuoli puoli vuotta myöhemmin Roomassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Nordisk familjebok*, täydennysosa (1924), s. 666–667 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 9.9.2015.
2. 1 2 3  Daniel Cain: Ionescu, Dumitru (englanniksi) *1914-1918-online. International Encyclopedia of the First World War*. Viitattu 9.9.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Take Ionescu** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Timo Veikko Kalaoja** (21. toukokuuta 1946 Helsinki – 6. kesäkuuta 1988 Keuruu) oli suomalainen muusikko ja säveltäjä. Kalaojan säveltämiä kappaleita olivat mm. hänen puolisonsa Katri Helenan sanoittama ja levyttämä "Ystävä", joka sijoittui jaetulle toiselle sijalle Suomen euroviisukarsinnassa 1978 ja niin ikään Katri Helenan vuonna 1979 levyttämä, Juha Vainion sanoittama "Niin haaveet kantaa". 

Helsingissä syntynyt Timo Kalaoja opiskeli lehdistöoppia Tampereella ja työskenteli ennen muusikoksi ryhtymistään television lasten ja nuorten ohjelmissa ja mainostoimistossa. Hän avioitui Katri Helenan kanssa vuonna 1973 ja oli Katri Helenan toinen puoliso. Avioliitosta syntyi yhteensä kolme lasta, joista poika Juha Kalaoja kuoli äkilliseen sydänkohtaukseen 33-vuotiaana vuonna 2009. Timo Kalaoja sai yllättäen keikkamatkalla Keuruulla kesäkuun alussa vuonna 1988 äkillisen sydäninfarktin ja kuoli elvytyksestä huolimatta, hän oli kuollessaan 42-vuotias. Vain muutama kuukausi miehensä kuoleman jälkeen Katri Helena osallistui Syksyn Säveleen kauniilla rakkauslaululla "Me teimme sen", jonka Junnu Vainio oli sanoittanut Katri Helenan miehensä menettämisen jälkeisten ajatusten ja tunteiden pohjalta.

Lähteet
-------

* Katri Helenan rankka elämä – lue kaikki kootut tragediat  27.8.2011. MTV Oy.  Arkistoitu 14.1.2018. Viitattu 13.1.2018.
* Kuolleita: Muusikko Timo Kalaoja.  *Helsingin Sanomat*, 9.6.1988, s. 16. Näköislehti (maksullinen).
* Suomen äänitearkisto (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Ion Ghicaa esittävä piirros 1880-luvulta.
**Ion Ghica** (1816 Bukarest – 4. toukokuuta 1897 Ghergani) oli romanialainen valtiomies, joka toimi Romanian pääministerinä kolmesti vuosina 1866, 1866–1867 ja 1870–1871.

Ion Ghica kuului Ghican merkittävään ruhtinassukuun ja hänen esi-isiään oli ollut aiemmilla vuosisadoilla Valakian ruhtinaina. Ghica opiskeli Ranskassa. Palattuaan kotimaahansa hän toimi 1840-luvulla Iașissa matematiikan ja taloustieteen opettajana sekä *Progresul*-nimisen liberaalin sanomalehden toimittajana. Hän osallistui näkyvästi vuoden 1848 vallankumousyritykseen Valakiassa ja vallankumouksellisten perustama väliaikainen hallitus lähetti hänet lähettilääkseen Konstantinopoliin, jonne hän jäi maanpakoon kumousyrityksen kukistamisen jälkeen. Ghica sai Turkin hallituksen luottamuksen, minkä ansiosta hänet nimitettiin 1854 Samoksen saaren ruhtinaaksi. Hän johti saaren hallintoa vuoteen 1859, jolloin palasi Valakiaan.

Ghica osallistui vuonna 1866 Romanian ensimmäisen ruhtinaan Alexandru Ioan Cuzan syrjäyttämiseen ja tuli samalla myös itse pääministeriksi interregnum-vaiheen ajaksi. Hän oli mukana järjestämässä Hohenzollern-Sigmaringen-sukuista Kaarle I:tä uudeksi ruhtinaaksi ja sai tämän valinnalle Turkin sulttaanin hyväksynnän. Lascăr Catargiun lyhytikäisen hallituksen erottua Kaarle I nimitti Ghican takaisin pääministeriksi vielä samana vuonna, mutta hän joutui väistymään maaliskuussa 1867. Kolmannen kerran hän oli pääministerinä joulukuusta 1870 maaliskuuhun 1871, mutta joutui eroamaan tuettuaan kuningasta vastaan suuntautunutta liikehdintää. Poliittisen uransa jälkeen Ghica toimi Romanian lähettiläänä Lontoossa 1880–1887. Hän julkaisi useita teoksia taloudellisista kysymyksistä ja historiasta. Ghican tunnetuin teos on hänen julkaisemansa kirjekokoelma *Scrisori către V. Alecsandri* ("kirjeitä V. Alecsandrille"). Ghica oli myös useasti Romanian akatemian puheenjohtajana.

Vuosina 1868–1870 Romanian pääministerinä toiminut Dimitrie Ghica oli Ion Ghican serkku.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ion Ghica (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 6.9.2015.
2. 1 2 3 4  *Nordisk familjebok* (1908), s. 1110 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 6.9.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ion Ghica** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**FC Futura Juniorit ry** on vuonna 2010 perustettu porvoolainen jalkapalloseura. Seuralla on joukkuetoimintaa sekä tytöille, pojille, naisille sekä miehille ja perheille. Toiminta keskittyy juniori jalkapalloon,*lähde?* mutta seurassa toimii myös Naisten kakkosessa pelaava edustusjoukkue sekä useita aikuisille tarkoitettuja harrastejoukkueita. Talvikaudella useat seuran joukkueet pelaavat Palloliiton Futsal-sarjoja.*lähde?*

Vuonna 2023 seuran jäsenmäärä on n. 1200 henkilöä*lähde?*. Seurassa on 10 päätoimista työntekijää sekä useita kymmeniä osa-aikaisia toimijoita, n. 300 vapaaehtoista*lähde?* ja 34joukkuetta Palloliiton sarjoissa sekä useita joukkueita muissa paikallistason sarjoissa.*lähde?*

Seuran tarkoituksena on edistää jäsentensä liikunta- ja urheiluharrastusta, erityisesti jalkapalloilua, tavoitteena ruumiillisen ja henkisen hyvinvoinnin edistäminen. .

Lähteet
-------

1. 1 2  Yhteystiedot *FC Futura Juniorit ry*. Viitattu 15.6.2022.
2. ↑  Johtokunta *FC Futura Juniorit ry*. Viitattu 15.6.2022.
3. 1 2  Seuran säännöt *FC Futura Juniorit ry*. Viitattu 15.6.2022.
4. 1 2 3  FC Futura Juniorit *tulospalvelu.palloliitto.fi*. Viitattu 15.6.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* FC Futura Juniorit ry(FCFJ)
* Seuran areenan verkkosivut
Vuoritalo vuonna 2011.
**Vuoritalo** oli Martti Välikankaan suunnittelema rakennus Nyyrikinpuistossa Helsingin Käpylässä. Se rakennettiin vuonna 1921 kaupunginosan vapaapalokuntaa varten ja oli myöhemmin vuosien ajan sekalaisessa käytössä. Vuoritalo purettiin marraskuussa 2012 sen vaurioiduttua pahasti tulipalossa.

Talossa oli punk-henkistä toimintaa jo 1970–1980-lukujen vaihteessa. Rakennus oli pitkän aikaa tyhjillään ja alkanut ränsistyä, kunnes PUNK ry (Pääkaupunkiseudun underground-nuorisokulttuuriyhdistys) vuokrasi sen Helsingin kaupungilta vuodesta 2002 alkaen. Rakennusta kunnostettiin talkoovoimin. Vuoritalolla toimi kolme bändiharjoitustilaa, pöytäjalkapallosaluuna sekä PUNK ry:n ja Anarkistisen Toiminnan toimistot. Toiminta Vuoritalolla loppui 30. huhtikuuta 2006.

Rakennus vaurioitui tulipalossa lokakuussa 2010 ja jälleen lokakuussa 2012. Jälkimmäisellä kerralla rakennus vaurioitui niin pahasti, että sen katto oli romahdusvaarassa ja Helsingin rakennusvalvontavirasto myönsi rakennukselle kiireellisen purkuluvan. 
Rakennus purettiin marraskuussa 2012.

Katso myös
----------

* Talonvaltaus
* Sosiaalikeskus

Lähteet
-------

1. ↑  Hämäläinen, Marko: Käpylän Vuoritalossa tulipalo aamuyöllä *Helsingin Sanomat*.  17.10.2010. Viitattu 17.10.2010. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Hagert, Kyösti & Palokangas, Piritta: Helsingin Käpylän autiotalo jälleen ilmiliekeissä *Ilta-Sanomat*.  20.10.2012.  Arkistoitu 20.10.2012. Viitattu 20.10.2012.
3. ↑  Kivinen, Lasse: Vuoritalosta revittiin jo kattoa - katso kuvat.  *Vartti*, 1.11.2012. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 1.11.2012.
4. ↑  Metso, Janne: Vuoritalo purettiin vauhdilla maan tasalle - Katso kuvat *Metro-lehti*.  1.11.2012. Viitattu 11.7.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia Vuoritalon jäähyväisbileistä
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* Cortés, Sanna: Vuoritalon saattaa saada omakseen eurolla *HS.fi*.  8.10.2012.
* Vox Populi Yle Elävä arkisto, 1988
* Vuoritalo sivustossa Esoteerinen maantiede ja periferiaterapia
**Maatuminen** tarkoittaa maan eloperäisessä kerroksessa ainesta muuttavia biologisia, kemiallisia ja fysikaalisia tekijöitä. Hajoamisen aiheuttavat maassa elävät mikrobit ja sienet, jotka hajottavat aineen rakenteen ja synnyttävät siitä humusta. Järvissä ja muissa vesistöissä orgaanista ainesta joko laskeutuu vedestä pohjalle tai syntyy pohjalla. Vesistöjen hajottajaeliöt elävät pohjalla. Maatumista käytetään hyväksi esimerkiksi komposteissa. Kompostissa maatuminen tapahtuu hyvin, jos komposti on ilmava ja raakakompostin joukkoon lisätään aika ajoin kompostikuiviketta tai kompostimultaa.

Monet muovia tai metallia sisältävät roskat säilyvät maatumattomina luonnossa satoja vuosia ja lasi ei maadu koskaan. Tämä tekee luontoon heitetyistä roskista ympäristöongelman.

Lähteet
-------

1. ↑  Geologinen sanakirja
2. ↑  Ilkka Hanski, Jan Lindström, Jari Niemelä, Hannu Pietiläinen, Esa Ranta: *Ekologia*, s. 442. WSOY, 1998. ISBN 951-0-21981-9.
3. ↑  Kompostointi on helppoa Biolan. Viitattu 28.1.2024.
4. ↑  roskat-maatuvat-luonnossa/1671083 Miten nopeasti roskat maatuvat luonnossa?  22.5.2014. Kaleva.
**James Collins** (s. 23. elokuuta 1983 Newport) on walesilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on seuraurallaan edustanut Cardiff Cityä, West Ham Unitedia ja Aston Villaa sekä pelannut myös Walesin maajoukkueessa.

Ura
---

Collins siirtyi Cardiff Cityyn elokuussa 2000. Aiemmin hän oli pelannut kotikaupungissaan Newportissa. Hän debytoi joukkueessa FA Cupin ottelussa Bristol Roversia vastaan. Hän esiintyi kokonaisuudessaan 88 ottelussa, joissa hän teki kuusi maalia. Hänet valittiin Walesin nuoreksi pelaajaksi vuonna 2005.

Collins siirtyi heinäkuussa 2005 West Ham Unitediin 3,5 miljoonalla punnalla. Kunto-ongelmien vuoksi Collins debytoi seurassa vasta syyskuussa Carling Cupin ottelussa Sheffield Wednesdayta vastaan. Hän debytoi Valioliigassa lokakuussa 2005 Bolton Wanderersia vastaan ja teki ensimmäisen maalinsa Portsmouthia vastaan. Tulevilla kausilla Collinsin peliaika laski. Tammikuussa 2008 Collinsin ilmoitettiin olevan sivussa vuoden pahan nivelvamman vuoksi. Tästä huolimatta Collins palasi kentälle Arsenalia vastaan lokakuussa 2008 yhdeksän kuukauden tauon jälkeen.

Collins allekirjoitti neljän vuoden sopimuksen Aston Villan kanssa syyskuussa 2009. Hän pelasi liigadebyyttinsä samassa kuussa Birmingham Cityä vastaan. Hän teki kaudella voittomaalin Chelseaa vastaan.

Collins allekirjoitti elokuussa 2012 neljän vuoden sopimuksen West Ham United:n kanssa. Collins pelasi viimeksi West Ham United:ssa kaudella 2009-2010.

Collins on edustanut myös Walesin A-maajoukkuetta sekä nuorisomaajoukkueita. Vuoden 2010 MM-kilpailujen karsintaottelussa Liechtensteinia vastaan Collins oli Walesin kapteeni. Kaikkiaan hän on pelannut 51 A-maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.

Lähteet
-------

1. 1 2  James Collins Soccerbase.  Arkistoitu 27.11.2007. Viitattu 13.8.2010.  (englanniksi)
2. ↑  Gabbidon voted top Welsh player *BBC Sport*.  4.10.2005. BBC. Viitattu 13.8.2010.  (englanniksi)
3. ↑  Hammers swoop for defensive trio *BBC Sport*.  5.7.2005. BBC. Viitattu 13.8.2010.  (englanniksi)
4. ↑  Pompey 1-1 West Ham *BBC Sport*.  5.7.2005. BBC. Viitattu 13.8.2010.  (englanniksi)
5. ↑  Lewis, Aimee: West Ham 0-2 Arsenal *BBC Sport*.  26.10.2008. BBC. Viitattu 13.8.2010.  (englanniksi)
6. ↑  Brett, Oliver: Aston Villa 2-1 Chelsea *BBC Sport*.  13.9.2009. BBC. Viitattu 13.8.2010.  (englanniksi)
7. ↑  Dulin, David: Wales 0-1 Sweden *news.bbc.co.uk*.  3.3.2010. Viitattu 13.8.2010.  (englanniksi)
8. ↑  Passo Alpuin, Luis Fernando: Wales - Record International Players  9.6.2021. RSSSF. Viitattu 14.7.2021. (englanniksi)

  

Walesin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Hennessey |
2 Gunter |
3 Taylor |
4 Davies |
5 Chester |
6 A. Williams |
7 Allen |
8 King |
9 Robson-Kanu |
10 Ramsey |
11 Bale |
12 Fôn Williams |
13 G. Williams |
14 Edwards |
15 Richards |
16 Ledley |
17 Cotterill |
18 Vokes |
19 Collins |
20 J. Williams |
21 Ward |
22 Vaughan |
23 Church |
Valmentaja Coleman
**Pravda Ukrainy** (Правда Украины, "Ukrainan totuus") oli Ukrainan pääkaupungissa Kiovassa ilmestynyt venäjänkielinen sanomalehti.

Lehti perustettiin vuonna 1938 nimellä *Sovetskaja Ukraina* ("Neuvosto-Ukraina"). Se irtautui ukrainankielisestä sisarlehdestään *Radjanska Ukrajinasta* vuonna 1943 ja sai seuraavana vuonna nimen *Pravda Ukrainy*. Toisen maailmansodan aikana vuosina 1941–1944 lehti ilmestyi Harkovassa, Saratovissa, Moskovassa ja Vorošilovgradissa.

*Pravda Ukrainy* oli Ukrainan kommunistisen puolueen keskuskomitean sekä Ukrainan SNT:n korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja. Kuudesti viikossa ilmestyneen lehden painosmäärä oli 530 000 vuonna 1974.

Lehti lakkautettiin väliaikaisesti elokuun 1991 vallankaappausyrityksen jälkeen. Siitä tuli myöhemmin riippumaton ja Ukrainan hallitukseen hyvin kriittisesti suhtautunut julkaisu, jolla oli suuri levikki. *Pravda Ukrainy* lakkasi talousvaikeuksien takia vuonna 2014.

Lähteet
-------

1. ↑  *Entsyklopedija istoriji Ukrajiny, 9 tom*, s. 120. Kyjiv: Naukova dumka, 2012. ISBN 978-966-00-1290-5. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  *Ukrajinska radjanska entsyklopedija, tom 9*, s. 51. Kyjiv: Golovna redaktsija Ukrajinskoji radjanskoji entsyklopediji, 1983. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, tom 20*, s. 473. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1975.
4. ↑  Pravda Ukrainy Digital Archive *East View*. Viitattu 28.1.2024.
*Hakusana "Nils Holgersson" ohjaa tänne. Sanan muista merkityksistä kerrotaan täsmennyssivulla.*

*Peukaloisen retket villihanhien seurassa*. Kuvittanut Maija Karma. WSOY 1968.
**Peukaloisen retket villihanhien seurassa** (ruots. *Nils Holgerssons underbara resa genom Sverige*) on ruotsalaisen Selma Lagerlöfin kirjoittama lastenromaani, joka julkaistiin kahdessa osassa 1906–1907. Satukirjojen klassikoksi kehittyneen romaanin päähenkilö on hanhien mukana ympäri Ruotsia kulkeva pikkupoika Nils Holgersson eli Peukaloinen. Lagerlöf kirjoitti teoksen tilaustyönä koulujen lukukirjaksi, jossa kuvattiin Ruotsin valtakuntaa ja kulttuuria.

Koska kirja sisältää alkuperäisessä muodossaan runsaasti ruotsinkielistä paikannimistöä, se on jäänyt Pohjoismaiden ulkopuolella melko tuntemattomaksi. Sen sijaan useissa maissa siitä on julkaistu lastenpainoksia, joista on karsittu sadun etenemistä hidastavaa tietoaineistoa.

Kirjan suomensi Juhani Aho käsikirjoituksesta, mikä näkyy muun muassa siinä, että luku mustien ja harmaiden rottien sodasta on katkelmallinen. Ahon suomennoksen ensipainos on myös bibliofiilisesti erityisen arvokas, koska Lagerlöf muutti vielä tarinaansa suomennoksen jälkeen. Maija Karma kuvitti suomalaisen laitoksen vuonna 1958 ja sai seuraavana vuonna kuvituksestaan Rudolf Koivu -palkinnon.

Ennen Peukaloisen retkiä olivat ilmestyneet sellaiset lastenkirjallisuuden klassikot kuin Lewis Carrollin *Liisan seikkailut ihmemaassa* (1865) ja Rudyard Kiplingin *Viidakkokirja* (1894), joista jälkimmäisen eläintarinoiden sanotaan innoittaneen Lagerlöfiä oman tarinansa luomiseen. Tällaiset kuvitteelliset, fantasiaelementtejä sisältävät lasten tarinat voidaan nähdä osana impressionismin taidesuuntaa.

Juoni
-----

Nils Holgersson on pikkupoika, jonka mielestä mukavinta on syödä ja nukkua. Toiseksi kivointa on tehdä kiusaa, etenkin eläimille. Erään tapauksen jälkeen Holgerssonien kotihaltia taikoo hänet pikkuruiseksi ja antaa hänelle kyvyn puhua eläimille. Villihanhet ottavat hänet kesyhanhineen mukaansa ja matkaavat Ruotsin maakuntien poikki. Matkan varrella Peukaloinen oppii kunnioittamaan eläimiä ja kasvaa aikuiseksi.

Anime ja sarjakuva
------------------

Peukaloisen retket 1/1984. Animessa ja sarjakuvassa seikkaili hassu pikku hamsteri, Rymy, jota ei ole alkuperäisessä tarinassa lainkaan.
Nils Holgerssonin patsas Karlskronassa
Kirjasta on tehty vuonna 1980 japanilais-itävaltalaisena yhteistyönä tehty piirrossarja *Peukaloisen retket*. Sarjaan perustuen julkaistiin myös sarjakuvalehti.

Muuta
-----

Hanhen selässä lentävä Nils Holgersson – tunnettu kuva kirjasta – on kuvattu Ruotsin 20 kruunun setelin selkäpuolella. Myös saksalainen autolautta M/S Nils Holgersson on nimetty Nils Holgerssonin mukaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Selma Lagerlöf: *Peukaloisen retket villihanhien seurassa. Kustantajan jälkisana*, s. 295–296.Porvoo-Helsinki: WSOY, 1968.

Aiheesta muualla
----------------

* Kirja Project Gutenbergissä ruotsiksi
**Partioaitta Oy** on Suomessa toimiva kauppaketju, joka myy retkeilyyn ja ulkoiluun läheisesti liittyviä tuotteita ja välineitä. Vuodesta 2011 se on ollut osa ruotsalaista Fenix Outdoor -konsernia, joka omistaa muun muassa Fjällräven AB:n, muita ulkoiluvälinevalmistajia ja noin 30 myymälästä koostuvan Naturkompaniet-kauppaketjun.

Partioaitta aloitti toimintansa Suomen Partioliiton omistamana vuonna 1928. Ensimmäinen kaupparekisterimerkintä on tehty 3. helmikuuta 1939 nimellä *Partio- Aitta*, ja omistajana oli Suomen Partioliitto. Toiminta alkoi tarpeesta tuottaa partiolaisille partiovarusteita ja retkeilyvälineitä, joiden saatavuus oli tuohon aikaan heikko.

Partioaitta oli vuoteen 2011 partiolaisten omistuksessa, tosin järjestöjen ja eri liittojen nimet ja omistusosuudet ovat vuosien saatossa vaihtuneet moneen kertaan. Partioaitalla on ollut oma ompelimo (valmistettu partiopuseroita, anorakkeja, telttoja jne.), se on myynyt telttaperävaunuja ja pienoissähkörautateitä sekä toiminut retkeilyvälineiden maahantuojana.

Partiotytöt perustivat oman kaupan 1950-luvulla. *Partiotyttöjen kauppa Oy* fuusioitui Partioaittaan 20. syyskuuta 1971. Tämän jälkeen omistajat ovat vaihtuneet, mutta omistajina ovat aina olleet partiojärjestöt. Partioaitta fuusioitui 1. toukokuuta 2009 Hämeen Partiokaupan kanssa, ja omistajiksi tulivat Pääkaupunkiseudun Partiosäätiö ja Hämeen Partiosäätiö. 15. toukokuuta 2011 Partioaitta myytiin Fenix Outdoor AB:lle.

Partioaitan myymälöitä on 21, ja ne toimivat Lahdessa, Helsingissä, Espoossa, Vantaalla, Hämeenlinnassa, Lempäälässä, Tampereella, Turussa, Kuopiossa, Jyväskylässä, Oulussa, Vaasassa, Saariselällä, Lappeenrannassa sekä Rovaniemellä.

Partioaitta Jyväskylässä

Katso myös
----------

* Partiokauppa

Lähteet
-------

* Partioaittaopas, 2012, Yritysesittely*lähde tarkemmin?*

### Viitteet

1. ↑  Alkio, Jyrki: Partiolaiset myyvät kauppansa Ruotsiin (Arkistoitu – Internet Archive), Talouselämä 23.5.2011. Viitattu 18.9.2014.
2. ↑  Peltola, Heikki: *Palveluloisto ja kiehtomisen aito taito, Kaupan keinot hyperkilpailussa*, s. 108. Helsinki: Edita, 2007. ISBN 9789513749422.
3. ↑  Partioaitta -Myymälät *Partioaitta*. Viitattu 24.11.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* PartioWiki
**Valtakunnankirous** eli **valtakunnanpanna** (saks. *Reichsacht*) oli Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa käytössä ollut lainsuojattomaksi julistaminen, jonka saattoi antaa keisari, valtiopäivät tai valtakunnankamarioikeus.

Valtakunnankirous perustui germaanisen oikeuden lainsuojattomuustuomioon (*acht*), jonka saanut henkilö ei nauttinut enää lain turvaa, hänen omaisuutensa takavarikoitiin ja kotinsa tuhottiin, hänet ajettiin pois mailtaan ja hänet sai kuka tahansa vapaasti surmata ilman rangaistusta. Henkilöä kohdeltiin oikeudellisesti kuolleena, hänen puolisonsa katsottiin leskeksi ja lapset orvoiksi. Aiemmista rangaistuksista poiketen valtakunnankirous oli voimassa koko keisarikunnan alueella ja keisari saattoi langettaa sen poliittisista rikoksista keisarikuntaa vastaan. Fredrik II:n ajoista alkaen muodostui käytännöksi, että valtakunnankirouksesta seurasi lisäksi automaattinen kirkosta erottaminen. 1200-luvulta alkaen valtakunnankiroukseen oli mahdollista julistaa myös kokonaisia kaupunkeja.

Tunnetuin valtakunnankiroukseen tuomittu oli kerettiläisyydestä syytetty uskonpuhdistaja Martti Luther vuonna 1521.

Katso myös
----------

* Anateema

Lähteet
-------

1. ↑  *Nordisk familjebok* (1904), s. 439 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 18.9.2017.
2. ↑  Reichsacht (saksaksi) Wissen.de. Viitattu 18.9.2017.
*Nutrient film technique*lla (NFT) kasvatettua mansikkaa.
*Deep Water Culture* (DWC) -tekniikalla kasvatetun kasvin juuristo.
Avokadon vesiviljelyä.
**Hydroviljely**, **hydroponiikka** tai **vesiviljely** on kasvien kasvatustekniikka, jossa multaa ei käytetä. Kasvit saavat ravinteet veteen lisätyistä ravinneliuoksista. Aeroponisessa tekniikassa väliainetta ei käytetä lainkaan, vaan juuria sumutetaan suljetussa tilassa hienojakoisella ravinneliuoksella.

Hydroviljely voidaan jakaa kahteen ryhmään: aktiivinen ja passiivinen vesiviljely. Yleensä hydroviljelyllä tarkoitetaan aktiivista vettä kierrättävää järjestelmää ja tästä erotuksena on passiivihydro, jossa vettä ei kierrätetä koneellisesti. 

**Aktiivisessa vesiviljelyssä** (hydro) vesi kiertää järjestelmässä esim. pumpun avulla. Vesikierto hapettaa veden kasvin juurien ympärillä. Vettä voidaan hapettaa myös ilmapumpulla. Vesikierto sekä veden hapetus ilmapumpulla voidaan myös yhdistää samassa järjestelmässä, jolloin kasvatustehoa saadaan lisättyä. Aktiivisessa vesiviljelyssä kasvit kasvavat yleensä tehokkaammin kuin passiivisessa vesiviljelyssä.

**Passiivisessa vesiviljelyssä** (passiivihydro) kasvi juurineen istutetaan verkkokoriin tai sivuiltaan lovettuun sisäruukkuun ja tämä asetetaan vesitilan yläpuolelle jolloin kasvin juuret hakeutuvat veteen. Mullan sijasta käytetään epäorgaanisia väliaineita, jotka antavat kasville tukea ja suojaavat juuria valolta sekä kuivumiselta. Useimmille kasveille sopii kevytsora. Se imee vettä ja luovuttaa sitä juuristolle vähitellen. Kevytsoran raekoko mitoitetaan kasvin ja ruukun koon mukaan.   

Perinteisessä altakasteluruukussa voidaan kasvattaa kasveja hydroponisesti kun multatila korvataan epäorgaanisella väliaineella.  

Toisena esimerkkinä passiivisesta tekniikasta voidaan pitää kelluvaa lauttaa, jossa kasvit saavat veden ja ravinteen seisovasta vedestä.

Hyötyjä
-------

Vesiviljelyssä vältetään monet multakasvatuksen haitat, esimerkiksi kasvien tuhohyönteiset, kasvitaudit ja mullan homeitiöt. Homeettomuuden vuoksi monia hydroviljeltyjä kasveja voi suositella myös allergikoille. Hydroviljely myös säästää vettä perinteiseen multaviljelyyn verrattuna.

Käyttö
------

Vesiviljely sopii useimmille kasveille, mutta varsinkin sellaisille, jotka kärsivät kuivasta huoneilmasta ja hyötyvät vedestä haihtuvasta ilmankosteudesta. Tomaatin kanssa vesiviljelyperiaatteella on saatu hyviä tuloksia. Samoin kurkut, salaatit, paprikat ja monet muut vihannekset voidaan kasvattaa kasvihuoneissa hydroponisesti.

Käsitteitä
----------

**Puolihydroviljely** tarkoittaa samaa kuin passiivihydroviljely.  

Jotkut käyttävät tätä myös merkityksessä, missä juurten annetaan kasvaa multaruukkusta ulos vesitilaan ja jossa multaan on sekoitettu jotain epäorgaanista ainesta, mutta nämä eivät ole vesiviljelyä, vaan altakastelujärjestelmiä.

Lähteet
-------

* Facta 2001 osio18 s. 148
* Wikipedia Hydroponics

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hydroviljely** Wikimedia Commonsissa
Ulrich von Coler
**Ludvig Otto Carl Ulrich von Coler** (6. joulukuuta 1885 Cüstrin, Brandenburg – 19. toukokuuta 1953) oli Suomen sisällissotaan osallistunut saksalainen upseeri, joka toimi valkoisten itäarmeijan 2. jääkäriprikaatin komentajana. Hän oli Viestirykmentin komentajana syksyllä 1918.

Ulrich von Colerin vanhemmat olivat everstiluutnantti Carl von Colin ja Marie Prollius ja puoliso vuodesta 1917 Edit Heinemann. Von Coler suoritti vänrikin tutkinnon 1906, upseeritutkinnon Potsdamin sotakoulussa 1907 ja aseupseeritutkinnon Erfurtin asetehtaassa. Preussin armeijassa hän palveli 1906–1918, haavoittuen 1914 ja 1915. Konttoristina Kymintehtaalla von Coler oli 1919. Vuodesta 1920 hän toimi suojeluskunnan päällikkönä ensin Kuopiossa ja sitten Hangossa. Hän kirjoitti vuonna 1919 teoksen *Suomalaisten jääkärien parissa*. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Saksan tasavallan armeijassa ei ollut vapaita upseerinvirkoja, joten von Coler pysyi Suomessa suojeluskunnan palveluksessa vuoteen 1934, jolloin palasi Saksaan. Hänet ylennettiin everstiksi 1. maaliskuuta 1942.

Jääkäripataljoonan päällystöä Libaussa syksyllä 1917. *Alin rivi*: Oberzugf. Hugo Österman, zugf. Eric Schauman, oberzugf. Gabriel von Bonsdorff (jääkäri), zugf. Paul Ljungberg, oberzugf. Karl Mandelin, zugf. Einar Johansson. *Keskimmäinen rivi*: luutnantti Franzen, luutnantti Huyssen, luutnantti Rüets, kapteeni **Ulrich von Coler**, kapteeni Eduard Ausfeld, tohtori Valter Sivén, yliluutnantti Stahel, Luutnantti Mellis, luutnantti Könnecke, tohtori Yrjö Salminen. *Ylin rivi*: oberzugf. Lauri Malmberg, oberzugf. Maximilian Savonius, oberzugf. Erik Heinrichs, oberzugf. Harald Öhquist, talouspäällikkö Arp, hauptzugf. Torsten Jernström, zugf. Torsten Lesch, oberzugf. Karl Oesch, zugf. Knut Solin, tohtori Häberle, zugf. Lars Homén, zugf. Gustaf Taucher.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Aikalaiskirja. Henkilötietoja nykypolven suomalaisista*, s. 64. Helsinki: Tietosanakirja-Osakeyhtiö, 1920.
2. ↑  Maavoimat[vanhentunut linkki]
3. ↑  Pieni tietosanakirja


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Naemi Friberg** (29. tammikuuta 1869 – 1958  ) oli suomalainen Turussa asunut oopperalaulaja ja laulunopettaja.

Naemi Friberg kävi Helsingin musiikkiopiston ja opiskeli sen jälkeen kolmen vuoden ajan valtion stipendiaattina Italiassa ja Saksassa. Hänet kiinnitettiin muun muassa Detmoldin hovioopperaan Saksassa ja hän esiintyi myös Düsseldorfin, Danzigin ja Hannoverin oopperoissa sekä Sveitsissä. Friberg oli ensimmäisen kerran mukana suomalaisessa oopperaesityksessä vuonna 1905 Helsingissä Richard Wagnerin Lohengrin-oopperassa Ortrudin osassa Robert Kajanuksen johtaessa esitystä ja Aino Acktén ollessa Elsan osassa.

Friberg oli ensimmäisen maailmansodan alkaessa 1914 vierailukäynnillä Suomessa ja hän jäi sitten laulunopettajaksi Turkuun. Hän toimi opettajana useita vuosikymmeniä ja vieraili myös kesäisin professori Arminin luona Berliinissä täydentämässä musiikkisivistystään.

Lähteet
-------

1. ↑  Etunimi esiintyy lähteissä myös muodossa Naëmi tai Næmi.
2. ↑  Fabian Dahlström : Musikliv i Hangö 1874-1914. Acta Musica - Källskrifter och studier utgivna av Musikvetenskapliga institutionen vid Åbo Akademi I-IX. Åbo 1976, kuolinvuosi sivu 173, alaviite 30
3. 1 2 3  Päivästä päivään. 70 v. täytti... Helsingin Sanomat, 30.01.1939, nro 28, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. 1 2 3  Naemi Friberg 70-vuotias, Turun Sanomat, 29.01.1939, nro 27, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. ↑  Naëmi Friberg 70-vuotias, Uusi Aura, 29.01.1939, nro 27, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Aiheesta muualla
----------------

* Naimi Friberg, Berliinin oopperan laulajatar, valokuva Candolinien suvun perhealbumista. Vantaan kaupunginmuseo (Finna)
**Sunita Lyn "Suni" Williams** (s. 19. syyskuuta 1965 Euclid, Ohio) on yhdysvaltalainen NASAn astronautti. Hän aloitti astronauttikoulutuksen vuonna 1998.

Williams on Yhdysvaltain laivaston upseeri ja toinen intialaistaustainen avaruuslennolle valittu Nasan naisastronautti Kalpana Chawlan jälkeen sekä toinen sloveenitaustainen astronautti Ronald M. Segan lisäksi. Hän on naimisissa Michael J. Williamsin kanssa ja on innokas Boston Red Soxin kannattaja. Williams erikoistui avaruuskoulutuksessaan muun muassa avaruusaseman robottikäden käyttöön. Hän asui myös yhdeksän päivää NOAAn merenalaisessa Aquarius-laboratoriossa Nasan NEEMO 2 -projektissa toukokuussa 2002.

Williamsin ensimmäinen avaruuslento alkoi 10. joulukuuta 2006 avaruussukkulalennon STS-116 myötä; hän liittyi Kansainväliselle avaruusasemalle Retkikunta 14:ään ja siirtyi automaattisesti Retkikunta 15:lle. Williams otti Kansainväliselle avaruusasemalle mukaan henkilökohtaisina tavaroinaan Bhagavad Gitan, Ganesha-jumalan figuurin ja aasialaisia samosa-välipaloja. Hän palasi Maahan sukkulalennon STS-117 myötä 22. kesäkuuta 2007.

Williamsilla on hallussaan kolme naisten avaruusennätystä: pisin avaruuslento – 194 päivää, 18 tuntia ja 2 minuuttia – sekä avaruuskävelyennätys niin määrässä kuin kestossa: neljä avaruuskävelyä, joiden yhteispituus on 29 tuntia 17 minuuttia. Hän oli ensimmäinen astronautti, joka juoksi maratonin kiertoradalla ollessaan (aika 4 tuntia 24 minuuttia).

Williams juoksee maratonia ISS:llä.

Lähteet
-------

1. ↑  Sunita Williams runs marathon in space  17.4.2007. Zee News. Viitattu 14.6.2007. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sunita Williams** Wikimedia Commonsissa

* Sunita Williams NASAn elämäkerrassa (englanniksi)
* Spacefacts.de: Sunita Williams (englanniksi)
* Nirali Magazine: Working Woman: Sunita Williams (Arkistoitu – Internet Archive) (marraskuu 2004) (englanniksi)
* Sunita Williamsin lentoa STS-116 edeltänyt haastattelu (9.8.2006) (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Vanhan väen jefreitterin univormu Sotamuseon Maneesissa.
**Jefreitteri** (saks. *Gefreiter*) on korpraalia vastaava sotilasarvo, jota nykyään käytetään Saksan, Itävallan ja Sveitsin armeijoissa. Alun perin se tarkoitti miehistön keskuudesta ylennettyä henkilöä, joka oli vapautettu tupapalveluksesta.*lähde?*

Suomessa
--------

Suomessa jefreitterin arvo oli käytössä Suomen suuriruhtinaskunnan sotaväessä sekä myöhemmin vuoden 1918 sisällissodan aikana muodostetussa valkoisessa armeijassa. Se oli käytössä myös Jääkäripataljoona 27:ssä palvelleilla suomalaisilla jääkäreillä. Sisällissodassa jääkärijefreitterit saivat sotilasarvoonsa nähden huomattavan vaativia koulutus- ja esikuntatehtäviä. Osa toimi jopa komppanianpäälliköinä.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Jefreitteri *Pieni Tietosanakirja*.  1925. Projekt Runeberg. Viitattu 28.7.2017.
2. ↑  Suomen ja Venäjän sotaväen arvomerkit 1800-luvun lopussa Eskoff.net. Viitattu 28.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jefreitteri** Wikimedia Commonsissa
**Helsingin junkkarikoulu**, varsinaisesti *Helsingin jalkaväen junkkariopisto* (ven. Гельсингфорское Юнкерское училище) oli Helsingissä joulukuusta 1846 vuoteen 1879 toiminut sotilasopetuslaitos, jossa opetettiin tulevia vänrikkejä tehtäviinsä. 

Koulun tarkoituksena oli opettaa suomalaisille vapaaehtoisille sotatiedettä ja venäjää. Koulu ei kuitenkaan ollut vain suomalaisia varten, vaan muitakin oppilaita otettiin siten, että noin kaksi kolmasosaa oli nimiltään suomalais-ruotsalaisia. Maaliskuussa 1844 Suomen senaatti antoi perustamishankkeelle rahoitusta. 

Junkkarikoulu toimi aluksi vuokratiloissa. Oma talo saatiin vuonna 1850 salaneuvos Otto Wilhelm Klinckowströmin 1800-luvun alussa rakennuttamasta uusgoottilaista tyyliä edustaneeseesta palatsista Liisantorin varrelta. Valtio hankki palatsin Klinckowströmin kuoltua. Koulussa opetettiin venäläisessä jalkaväkidivisioonassa palveleville suomalaisille aliupseereille ja upseerikokelaille erilaisia sotilasaineita sekä venäjän kieltä. Sana junkkari tulee saksan kielen sanasta *junker*, ja tätä termiä käytettiin Venäjällä upseerikokelaasta. 1860-luvulla koulun pääsyvaatimuksia tiukennettiin ja vapaiksi jääneille paikoille otettiin Venäjältä tulleita oppilaita. Tästä oli suuri apu koulun taloudelle, vaikkakin venäläisten osuus pysyi pienenä.

Koulu lakkautettiin 1879, kun Suomen senaatti ei halunnut enää ylläpitää sitä. Entinen palatsirakennus purettiin 1880-luvun alussa, ja paikalle rakennettiin Uudenmaan tarkk'ampujapataljoonan kasarmit. Koko olemassaolonsa ajan helsingin junkkarikoulu oli merkittävä upseerien kouluttaja. Vuoteen 1871 mennessä sieltä valmistui kaikkiaan 381 upseeria, joista 160 oli suomalaisia. Vuodesta 1872 alkaen oppilaiden määrä kasvoi niin, että valmistuneita oli 80 upseeria vuodessa.

Katso myös
----------

* Torsten Forstén

Lähteet
-------

1. ↑  Kuvailusivu. Vakka. Narc.fi
2. 1 2 3  J. E. O. Screen: *Venäläiset sotaoppilaitokset Suomessa*, s. 191–195, 199. teoksessa *Venäläiset Suomessa 1809-1917*, (toim. Pauli Kurkinen) Historiallinen Arkisto 83. Suomen Historiallinen Seura, 1985. ISBN 951-9254-57-9.
3. ↑  Junkkarikoulu muutti Klinckowströmin palatsiin. Kertomuksia Helsingin kortteleista Osa 21 Peura, Helsingin Sanomat 10.12.2005. Web Archive 13.11.2006.

Kirjallisuutta
--------------

* The Helsinki Yunker School 1846-79, J. E. O. Screen, Suomen historiallinen seura, 1987 ISBN: 9519254870
Yrjö Ikonen 1940-luvulla.
**Yrjö Ikonen** (18. toukokuuta 1902 Turku – 24. marraskuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan basso. Lisäksi hän on esiintynyt suomalaisissa elokuvissa pienehköissä sivurooleissa.

Ura
---

Yrjö Ikonen valmistui aluksi voimistelunopettajaksi ja toimi opettajana Helsingin eri kouluissa vuosina 1928–1943. Hän opiskeli laulua kotimaassa Väinö Lehtisen johdolla sekä Keski-Euroopassa ja Italiassa. Ikonen piti ensikonserttinsa vuonna 1930 ja sai vuonna 1934 kiinnityksen Suomalaiseen Oopperaan, jossa hän esiintyi vuoteen 1961 saakka. Hänellä oli huomattavia bassorooleja mm. W. A. Mozartin, Gioacchino Rossinin ja Richard Wagnerin oopperoissa, ja kaikkiaan hän esiintyi yli sadassa oopperassa ja operetissa. Hän teki konserttimatkoja Skandinavian maihin ja Neuvostoliittoon.

Ikonen palkittiin vuonna 1952 Pro Finlandia -mitalilla.

Perhe
-----

Yrjö Ikonen oli naimisissa voimistelunopettaja Märtha Ikosen o.s. Ryselin kanssa, ja heidän lapsensa olivat Jussi ja Liisa (Uusitalo). Yrjö Ikosen vanhemmat olivat asemapäällikkö Georg Johannes Ikonen ja Selma Bergman.

Yrjö Ikonen oli näyttelijä Kim Ikosen isoisä. Lisäksi hän oli näyttelijän ja operettilaulajan Gerda Ryselinin lanko. Yrjö Ikosen lapsenlapsenlapsi on näyttelijä-tanssija-laulaja Diana Anttila.

Filmografia
-----------

* *Serenaadiluutnantti* (1949)
* *Rosvo Roope* (1949)
* *Rion yö* (1951)
* *Gabriel, tule takaisin* (1951)
* *Radio tulee hulluksi* (1952)
* *Omena putoaa...* (1952)
* *Varsovan laulu* (1953)
* *Muuan sulhasmies* (1956)
* *Justus järjestää kaiken* (1960)
* *Tähdet kertovat, komisario Palmu* (1962)
* *Sissit* (1963)

Lähteet
-------

1. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Otavan musiikkitieto: A–Ö*, s. 153. Helsinki: Otava, 1997. ISBN 951-1-14518-5.
2. ↑  *Otavan Iso Musiikkitietosanakirja 3*, s. 110. Helsinki 1978. ISBN 951-1-04553-9
3. ↑  *Kuka kukin on 1978*, s. 276. Otava. Teoksen verkkoversio (viitattu 17.5.2016).
4. ↑  Yrjö Ikonen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Yrjö Ikonen Elonetissä.
* Ikonen, Yrjö hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ritva
* Elonet
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee palveltuja asuntoja. Saman niminen on vuoden 1999 elokuva Huoneistohotelli.*
Villa Aino.
Huoneistohotellin sisustusta.
**Huoneistohotelliin** kuuluu palveltuja asuntoja, joita vuokrataan hotellityyppisen varausjärjestelmän kautta. Se vastaa pitkälle vuokrattavaa huoneistoa ilman kiinteitä sopimuksia.

Tyypillisiä piirteitä
---------------------

Huoneistohotelli palvelee tyypillisesti asiakkaita, jotka tarvitsevat asunnon vähän pidemmäksi aikaa, yleensä muutamista päivistä kuukausiin. Yleensä tällainen lyhytaikainen asumistarve perustuu johonkin tilapäiseen olosuhteeseen kuten oman asunnon vesi- tai tulipalovahinkoon tai työmatkaan. Valmiiksi kalustetun huoneiston vuokraaminen ilman ennalta sovittua irtisanomisaikaa on näissä tilanteissa joustava ratkaisu. Huoneistohotelli ei nimestään huolimatta ole hotelli, mutta se poikkeaa perinteisestä asuinhuoneen vuokrauksesta, koska vuokralainen saa yleensä lopettaa vuokrasuhteen heti, kun hänen majoittumistarpeensa lakkaa. Huoneistohotelli poikkeaa perinteisestä hotellimajoituksesta siinä, ettei se yleensä tarjoa asiakkailleen hotelliin tyypillisesti kuuluvia oheispalveluja, kuten aamiaista. Huoneistohotelli tarjoaa kuitenkin hotellihuoneita väljemmät tilat, joissa asuminen on kodinomaista. Kaikissa suuremmissa kaupungeissa vastaava majoitusmuoto on saavuttanut merkittävän aseman majoitustoiminnassa.

Suomalaisia huoneistohotelleja
------------------------------

* Kotimaailma Apartments
* Huoneistohotelli Villa Aino (Hämeenlinna)
* Huoneistohotelli Gella (Helsinki)
* Huoneistohotelli Ada & Alex (Jyväskylä)
* Domin Rental Apartments (Helsinki)
* Forenom Huoneistohotellit (useilla paikkakunnilla)
* Hotelli Valo huoneistohotelli (Helsinki)
* Aalto Inn (Espoo)
* Noli Studios (Helsinki, Vantaa)

Lähteet
-------

1. ↑  Kotimaailma Apartments *kotimaailma.com*. Viitattu 19.11.2023.
2. ↑  Villa Aino *huoneistohotelli.fi*. Viitattu 19.11.2023.
3. ↑  Gella *huoneistohotelli.fi*. Viitattu 19.11.2023.
4. ↑  Ada & Alex *ada-alex.fi*. Viitattu 19.11.2023.
5. ↑  Domin Rental Apartments *dominrental.com*.  Arkistoitu 25.12.2011. Viitattu 19.11.2023.
6. ↑  Forenom huoneistohotellit *forenom.com*. Viitattu 19.11.2023.
7. ↑  Hotelli Valo *hotellivalo.fi*. Viitattu 19.11.2023.
8. ↑  Aalto Inn *unihome.fi*. Viitattu 19.11.2023.
9. ↑  Noli Studios *nolistudios.com*. Viitattu 19.11.2023.

Kirjallisuutta
--------------

* Janita, Hirvihuhta: Erilaiset vuokranantajat.  *Hämeenlinnan kaupunkiuutiset*, 9.12.2009, nro 12 / 2009, s. 14. Hämeenlinna:  Hämeen Sanomat Oy.
Voi oli aikoinaan Ruotsin puolella Suomen hintatasoon verrattuna halvempaa. 
**Rasvaretkillä** (tai **rasvamatkailulla** tai **voimatkoilla**) tarkoitetaan 1970-luvulta 1990-luvun puoliväliin asti kestänyttä ilmiötä, jossa suomalaiset tekivät ostosmatkoja rajan yli Ruotsiin (useimmiten Haaparannalle ja Uumajaan) ostaen sieltä useimmiten huomattavia määriä voita ja margariinia, joka oli halvempaa Suomen hintatasoon verrattuna. Lisäksi muita elintarvikkeita, joita tuolloin usein ostettiin voin lisäksi halvemman hinnan takia olivat esimerkiksi sokeri, mehut, jauhot ja makeiset.

Oman auton lisäksi rasvaretkiä tehtiin usein ryhmämatkoina linja-autoilla ja Ruotsinlaivoilla. Ruotsista palatessa Suomen tulli teki usein tarkastuksia ryhmämatkojen linja-autoihin ja yksityisten henkilöiden autojen peräkontteihin. Ruotsista sai tuolloin viedä Suomeen enintään 15 kiloa elintarvikkeita yhtä henkilöä kohti. Tämä rajoitus poistui Ruotsin liittyessä Euroopan unionin jäseneksi vuonna 1995. Rasvaretki-ilmiön aika päättyi vähitellen 1990-luvun puolivälin tienoilla, kun voin hinta Suomessa selvästi laski. Haaparanta on rasvaretkien jälkeenkin ollut tunnettu ostosturismista, jonka merkittävin asiakaskunta on Pohjois-Suomessa asuvat.

Lähteet
-------

1. ↑  Mattila, Sanni: Vapaata liikkuvuutta ja rasvamatkailua (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  17.9.2015. Viitattu 16.8.2023.
2. 1 2 3  Rytsä, Paavo: Voimatkat Ruotsiin *Yle Elävä arkisto*.  10.6.2008. Viitattu 16.8.2023.
3. 1 2 3 4 5 6  Mainio, Tapio: Rasvaretkelle linja-autolla (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  1.6.2015. Viitattu 16.8.2023.
4. ↑  Strömmer, Rita: Kommentti: Voimatkat - mennyttä Ruotsi-kuvaa *MTV Uutiset*.  11.9.2014. Viitattu 16.8.2023.
5. ↑  Juus­ton­hamst­raus tuo mieleen ras­va­ret­ket Ruot­siin - katso kuvia ja video *Kaleva*.  19.8.2014. Viitattu 16.8.2023.
6. ↑  Pohjoisen rajakaupassa ostokset tehdään Suomesta *MTV Uutiset*.  26.6.1997. Viitattu 16.8.2023.
7. ↑  Kun rasvamatkalle rajan yli lähdettiin *Osuuskauppa Arina*.  6.11.2017. Viitattu 16.8.2023.
8. ↑  Heikinmatti Antti, Karppinen Kirsi, Peltoperä, Jari: Maran perhe ajoi 300 kilometriä Haaparannan karkkiparatiisiin – suomalaisia ostosmatkalle vetävät myös nuuska ja energiajuomat *Yle Uutiset*.  9.3.2023. Viitattu 17.8.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Yle Elävä arkisto: Voimatkat Ruotsiin
* Sanomalehti Kalevan kuvagalleria: Ras­va­ret­kel­lä Ruot­sis­sa vanhaan aikaan, julkaistu 19.8.2014
* Et-lehden Elämän pärskeet-blogi: Muistatko rasvaretket Haaparantaan?, julkaistu 9.11.2019
De la Valléen suunnittelema Mariedalin linna.
**Jean de la Vallée** (1620–1696) oli ranskalaissyntyinen arkkitehti, joka asui ja työskenteli Ruotsissa.

Ruotsalaisen aatelismiehen tapettua*lähde?* de la Valléen isän Simon de la Valléen jatkoi tämä isältään kesken jääneen Ruotsin ritarihuoneen eli Riddarhusetin suunnittelua. Rakennus valmistui lopulta vuonna 1660. Ennen tätä de la Vallée oli ehtinyt suunnitella kaksi suurta kirkkoa Tukholman keskustaan, Katariinan kirkon vuonna 1656 ja Hedvig Eleonoran kirkon vuonna 1658.

De la Vallée toimi suunnittelijana myös monen aatelismiehen palveluksessa. Tukholmaan hän suunnitteli Axel Oxenstiernalle pienen palatsin ja Magnus Gabriel De la Gardielle Karlbergin linnan uudistustyöt. Muita hänen huomattavia töitään ovat Skoklosterin linna, Mariedalin linna,*lähde?* Bonden palatsi sekä Wrangelin palatsi. Molemmat palatsit sijaitsevat Riddarholmenilla, Tukholman Vanhassakaupungissa.*lähde?*

Vuonna 1680 de la Valléelle ylennettiin Tukholman kaupunginarkkitehdiksi, ja vuonna 1691 hän sai kuninkaallisen arkkitehdin arvonimen. Hänet aateloitiin vuonna 1692.*lähde?*

De la Vallée oli vuodesta 1654 asti aviossa Anna Maria Böösin kanssa.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Vallée, Jean de la Tietosanakirja osa 10, palsta 521, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1919


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* RKD Artists
* ULAN

 |

 |