recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**SMS Hindenburg** oli Saksan keisarillisen laivaston Derfflinger-luokan taisteluristeilijä ensimmäisessä maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Derfflinger-luokka*
Alus tilattiin Wilhelmshavenin laivastontelakalta osana vuosien 1913-1914 laivasto-ohjelmaa ja sen köli laskettiin 30. kesäkuuta 1913. Alus laskettiin vesille 1. elokuuta 1915 ja se otettiin palvelukseen 25. lokakuuta 1917.

Palvelus
--------

Alus oli viimeinen valmistunut Saksan keisarikunnan laivaston taisteluristeilijä ja siten sen ura jäi lyhyeksi. Alus saavutti täyden operaatiokyvyn 20. lokakuuta 1917, minkä vuoksi se ei osallistunut ainoankaan sodan suureen meritaisteluun. Alus suojasi 17. marraskuuta *SMS Moltken* ja II risteilijäosaston keveiden risteilijöiden kanssa Saksan rannikolla miinanraivaajia, jotka joutuivat Britannian kuninkaallisen laivaston *HMS Repulsen*, *HMS Courageous'n* ja *HMS Glorious'n* yllättämiksi. Isku oli kuitenkin niin lyhyt, että suojausosasto ei kerennyt osallistua tapahtumiin. *Hindenburg* korvasi 23. marraskuuta *SMS Seydlitzin* I tiedusteluryhmän lippulaivana.

Sodan päätyttyä alus internoitiin Kuninkaallisen laivaston tukikohtaan Scapa Flow’ssa, jossa sen oma miehistö upotti sen myöhemmin Versailles’n rauhan epäedullisten ehtojen vuoksi. Alus nostettiin 22. heinäkuuta 1930 ja se romutettiin 1930-1932.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:SMS Hindenburg

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **SMS Hindenburg (1915)**.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Staff, Gary: *German Battlecruisers 1914–1918*. Oxford, Englanti: Osprey Publishing, 2006. ISBN 978-1846030093. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 155
**Souphanouvong** (1909–1995) oli laosilainen prinssi, vallankumouksellinen ja maan ensimmäinen presidentti, joka hallitsi maata sen itsenäistymisestä 1975 asti vuoteen 1986 ja osittain 1991.

Prinssi Souphanouvong oli nuorin Boun Khongin 22 pojasta ja pääministeri Souvanna Phouman velipuoli. Hän opiskeli Pohjois-Vietnamin pääkaupungissa Hanoissa ja myöhemmin insinööriksi Pariisissa. Valmistuttuaan hän työskenteli virkamiehenä Vietnamissa, rakennutti siltoja ja meni naimisiin paikalliset tytön kanssa. Samalla hän solmi läheiset suhteet Ho Tši Minhin johtamiin Vietnamin kommunisteihin. 

Kun Laos 1949 liittyi Ranskan unioniin itsenäisenä valtiona, hän muodosti entisen vapaan Laosin liikkeestään uuden Pathet Lao -järjestön, joka ryhtyi yhteistyöhön Vietnamin kommunistien kanssa. Vuonna 1955 hän oli perustamassa Laosin kommunistista puoluetta, joka otti vallan käsiinsä vuonna 1975. Hän pysyi presidenttinä vuoteen 1986, jolloin antoi virkatoimensa sijaisen hoitoon, mutta luopui virastaan kokonaan vasta 1991.

Lähteet
-------

1. 1 2  Michael Leifer: Obituaries:Prince Souphanouvong  1995. Independent. Viitattu 7.11.2010. (englanniksi)
2. 1 2  Huovinen, Pentti ja Siikala, Kalervo (toim.): *Maailmanpolitiikan kasvot*, s. 173. Helsinki: Weilin & Göös, 1963.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Australia
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Kahvi-Kaisan talo
**Stensvikin tiilitehdas** oli suomalainen tiilien ja ojitusputkien valmistaja. Kauppaneuvos Feodor Tschetschulinin vuonna 1861 perustama tehdas toimi vuoteen 1939. Tehtaan huippuaikaa oli 1860-luvun loppu ja 1870-luvun alku.

Stensvikin tiilitehdas eli Stensvik Tegelbruk työllisti enimmillään 120 ihmistä ja tuotti kolmisen miljoonaa tiiltä vuodessa. Tehtaan valmistamista tiilistä on rakennettu muun muassa Uspenskin katedraali.

Stensvikin tiilitehdas sijaitsi Espoon Kivenlahdessa nykyisen ostoskeskuksen paikalla. Tehtaan työntekijöiden lapsille rakennettiin koulu vuonna 1881. Puutalo on säilynyt, ja nykyisin se on asuinkerrostalojen ympäröimänä. Sitä kutsutaan Kahvi-Kaisan taloksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Aktiebolaget Stensvik *Pörssitieto.fi*. Viitattu 2.7.2019.
2. 1 2  Feodor Tschetschulin *biografiasampo.fi*. Viitattu 2.7.2019.
3. ↑  Kansansivistystoiminta Espoossa 1860-luvulta 1920-luvulle Espoon perinneseura. Viitattu 2.7.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kahvi-Kaisa
**Gadougou II** on maalaiskunta Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Gallé sijaitsee lähellä Guineaan rajaa noin 60 kilometriä Kitasta etelään. Kunnassa on 9 300 ja keskuskylässä 3 700 asukasta (vuonna 2009).

Gadougou II:n kunta rajoittuu idässä Kitan piirin Sirakoron ja Senkon, pohjoisessa Benkady Founian, Kita Ouestin ja Bougaribayan ja lännessä Gadougou I:n ja Kouloun kuntiin sekä etelässä Guineaan. Maisemaa leimaavat Fouta Djallonin reuna-alueen harjanteet. Kunnan alueella virtaavat Bakoye ja sen sivujoet. Luonnonvarainen kasvillisuus on metsäsavannia ja jokivarsien galleriametsiä.

Kuntaan kuuluu kuusi kylää. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja. Lisäksi on jonkin verran fulbeja.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maissi, durra, maapähkinä, puuvilla, lehmänpapu ja riisi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Liikenneyhteydet ovat heikot.

Kunnassa toimii kuusi alakoulua sekä koulutus- ja kehittämiskeskus. Terveyspalvelut käsittävät Baguitan kylän sairastuvan ja synnytyslaitoksen. Vesihuoltoon kuuluu 14 porakaivoa. Sähköverkkoa ei ole.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 14.1.2018.
2. ↑  Mali – Région de Kayes: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 14.1.2018.
3. 1 2 3 4  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Gadougou II 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*. Viitattu 14.1.2018. [vanhentunut linkki]
**Riku Routo** (s. 1957 Lahti) on suomalainen yrittäjä. Routo omistaa Suomen moottoripyörämuseon sekä moottoripyöräliike Riku Motorin. Routo on naimisissa Maarit Roudon kanssa ja heillä on kaksi lasta.

Lapsesta asti moottoripyöristä kiinnostunut Routo perusti vuonna 1985 oman moottoripyöräliikkeensä Riku Motorin. Alun perin liike sijaitsi Vesijärvenkatu 7:n huoltoasemarakennuksessa, jota Routo vuokrasi Lahden kaupungilta. Vuokrasopimuksen jälkeen hän osti rakennuksen kaupungilta ja on edelleen hänen omistuksessaan. Nykyään Riku Motor toimii Moottoripyörämuseon tiloissa, ja liikkeessä myydään ainoastaan uusia Royal Enfield -moottoripyöriä sekä klassikkopyöriä.

Moottoripyörämuseon Routo perusti Lahden Niemen venesatamassa sijaitsevaan vuonna 1959 rakennettuun puukuivaamorakennukseen, jonka hän osti Lahden kaupungilta. Routo rahoitti suuren osan museon rakentamisesta myymällä 60 numeroitua punatiiltä, joihin oli kiinnitetty museon pronssinen logo. Museon "kummisetä", moottoripyöräkilpailija Giacomo Agostini signeerasi tiilet.

Museon suunnittelun alkuvaiheessa Routo suunnitteli Lontoossa toimivan Ace Cafen tuomista Suomeen. Neuvoteltuaan Ace Cafen omistajien, Mark Wilsmoren ja George Tsuchnikasin kanssa, perustettiin ensimmäinen Britannian ulkopuolella toimiva Ace Cafe –perheeseen kuuluva kahvila. Suomen Moottoripyörämuseo ja Ace Corner Finland avattiin vuonna 2011.

Vuoden 2020 Moottoripyörämessuilla Ace Cornerin nimeksi muutettiin "Ace Cafe Lahti" mukailemaan brändin muita kahviloita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Riku Routo – Riku's Motor World *rikusmotorworld.fi*. Viitattu 2.12.2022.
**SMS Prinz Adalbert** oli Preussin laivaston ensimmäinen ironcladalus. Alus kuului vuodesta 1867 alkaen Pohjois-Saksan liiton laivastoon ja edelleen vuodesta 1871 se kuului Saksan keisarikunnan laivastoon.

Suunnittelu
-----------

Alus oli M. L. Armanin suunnittelema vuonna 1862. Sen pituus vesirajassa oli 50,48 metriä ja kokonaispituus oli 56,96 metriä. Aluksen leveys oli 9,92 metriä ja sen syväys etuosassa oli 4,96 ja perässä 5,02 metriä. Aluksen suunnitelman mukainen uppouma oli normaalikuormalla 1 440 metristä tonnia ja taisteluun kuormattuna jopa 1 560 tonnia. Aluksen runko oli rakennettu perinteisesti kylkikaarten varaan ja siinä oli käytetty sekä puuta että rautaa. Loisten varalta runko oli päällystetty kuparilla.

Preussin laivasto piti aluksen merikelpoisuutta huonona törmäyskeulan aiheuttaessa suuren vedenvastuksen. Aluksella oli kuitenkin hyvä ohjausvaste ja sen kääntösäde oli pieni. Aluksella oli 121 hengen miehistö, joista kymmenen oli upseereita.

### Propulsiojärjestelmä

Aluksen propulsiojärjestelmä koostui kahdesta Le Havressa Mazelinen valmistamasta 2-sylinterisestä höyrykoneesta ja saman valmistajana kahdesta höyrykattilasta, jotka tuottivat 1,5 ilmakehän paineen. Aluksella oli vain yksi kattila- ja yksi konehuone. Koneisto pyöritti kahta nelilapaista potkuria, joiden halkaisija oli 3,6 metriä. Ohjattavuudesta huolehti kaksi peräsintä.

Alus oli lisäksi varustettu prikitakilalla, jonka purjepinta-ala oli 740 neliömetriä.

### Aseistus

Aluksen alkuperäisenä aseistuksena oli kolme rihlattua 36 naulan tykkiä. Näistä yksi oli sijoitettu viisiporttiseen keulakasemattiin ja kaksi muuta kahdeksankulmaiseen kaksi porttiseen torniin keskilaivaan. Vuonna 1865 keulakasemattiin vaihdettiin yksi Kruppin 21 cm 19 pituuskaliiperin tykki, johon oli 76 kranaattia. Samalla porttien lukumäärä laskettiin kolmeen. Keskilaivaan vaihdettiin kaksi 17 cm 25 pituuskaliiperin tykkiä, joihin oli 142 kranaattia.

### Suoja

Aluksen suojana oli puurunkoon kiinnitetty kankirautapanssari. Vesirajaan oli kiinnitetty 127 millimetrin panssarivyö ja tykkitornien seinän paksuus oli 114 millimetriä.

Valmistus
---------

Konfederaatiohallitus tilasi aluksen Ranskasta Bordeaux'sta Arman Freres'ltä nimellä *Cheops* ja sen köli laskettiin vuonna 1863. Alus laskettiin vesille 1864. Preussin kuninkaallinen laivasto lunasti aluksen kesäkuussa 1865 ja se luovutettiin 10. heinäkuuta. Alus otettiin palvelukseen vasta seuraavana vuonna.

Palvelus
--------

Alus siirrettiin reserviin lokakuussa 1871 lahonneiden puuosien vuoksi ja sen aseistus riisuttiin 1875-1876. Alus romutettiin vuonna 1878.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Gröner, Erich: *German Warships 1815–1945 Volume One: Major Surface Vessels*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1990. ISBN 0-85177-533-0. (englanniksi)
* Herwig, Holger H.: *Luxury Fleet: The Imperial German Navy 1888–1918*. New York: Humanity Books, 1987. ISBN 978-1-57392-286-9. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Gröner, Erich s. 1
2. 1 2  Gardiner, Robert s. 242
Terho ja Tarmo Kauppinen (isän puolelta Wallenius-sukua). Taustalla SLS:älle lahjoitettu sukukartano Stensböle. Kuvattu keväällä 2017
**Stensbölen kartano** (ruots. *Stensböle gård*) on Porvoossa Uudellamaalla sijaitseva kartano.

Stensbölessä oli kartano jo 1300-luvulla. Turun tuomiokirkon Mustakirja vuodelta 1327 mainitsee myös Stensbölen. Kartano kehittyi 1800-luvun puoliväliin saakka viljelytilana. 

Kartanon nykyinen puinen päärakennus on valmistunut vuoden 1814 jälkeen. Suuri kartanopuisto on istutettu 1700-luvulla. Talousrakennuksista vanhin on vuonna 1777 rakennettu aitta.

Stensbölen kartanon omistajia ovat olleet muun muassa Rotkirchin ja Wallenskjöldin (Wallenius-suvun haara) suvut. Vuonna 1990 Stensbölen tila lahjoitettiin Svenska litteratursällskapet i Finlandille.

Kartanon maista 130 hehtaarin metsä-alue kuuluu vanhojen metsien suojeluohjelmaan. Natura-alueeseen kuuluvista Stensbölen kartanon maista on rauhoitettu suuria alueita yksityisinä suojelualueina.

Stensbölen ovat muodostaneet päätilan ohella Wentzelsgård, Herrbacka ja Askolan pitäjän Nietoon kylän neljä rälssitilaa. Pinta-ala on yhteensä noin 1 300 hehtaaria. 

Stensbölen kartanosta on kirjoitettu laaja historiikki kirjassa "Stensböle i Borgå, En herrgård under 700 år" Svenska litteratursällskapet i Finland-yhdistyksen toimesta vuodelta 2004.

Lähteet
-------

1. ↑  Stensbölen kartano *Porvoo.fi*.  Arkistoitu 30.10.2014. Viitattu 30.10.2014.
2. ↑  Wallenius, 3 sukukirja 1946. Laatinut H.Wallenius. Viitattu 1.1.2016
3. ↑  Porvoon joen suisto *Ympäristö.fi*.  8.5.2002. Viitattu 30.10.2014.
**Sophie Garel** (s. 22. huhtikuuta 1942) on ranskalainen radio- ja televisiojuontaja ja laulaja. Garel syntyi Oranissa Ranskan Algeriassa. Garel aloitti juontajana 1960 Télé Oran -televisiokanavalla. Vuonna 1962 Ranskan vetäydyttyä Algeriasta Garel muutti Marseilleen, jossa hän aloitti Télé Monte-Carlo -kanavalla.

Garel muutti vuonna 1967 Pariisiin Radio Luxembourg -kanavan kuuluttajaksi ja siirtyi myöhemmin Europe No 1 -kanavalle.

Garel edusti Luxemburgia Eurovision laulukilpailussa 1968 duettona Chris Baldon kanssa kappaleella *Nous vivrons d'amour*. Kappale sijoittui jaetulle 11. sijalle 17 kilpailijan joukosta.

Lähteet
-------

1. ↑  London 1968 *eurovision.tv*. Viitattu 29.7.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Belgia

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

  

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Sophie Garel
**Gadaban kieli** on Intiassa Andhra Pradeshin osavaltion Srikakulamin piirikunnassa ja Orissan Koraputin piirikunnassa puhuttu dravidakieli. Sillä on noin 40 000 puhujaa.

Gadaba kuuluu dravidakielten keskiryhmään. Sitä ei pidä sekoittaa samannimiseen mundakieleen, josta käytetään myös nimitystä gutob. Kieli toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Anhava, Jaakko: *Maailman kielet ja kielikunnat (3. painos)*, s. 168. Tampere: Gaudeamus, 2005. ISBN 951-662-734-X.
2. ↑  Krishnamurti, Bhadriraju: *The Dravidian Languages*, s. 26. Cambridge: Cambridge University Press, 2003. ISBN 978-0-521-77111-5.
3. 1 2  Moseley, Christopher (ed.): *Encyclopedia of the World’s Endangered Languages*, s. 327. Abingdon: Routledge, 2007. ISBN 978-0-7007-1197-0.

Dravidakielet
badaga | brahui | gadaba | gondi | irula | kannada | kodagu | kolami | kota | kui | kurukh | kuvi | malajalam | malto | manda | muria | naiki | ollari | pardži | pengo | tamili | telugu | toda | tulu
**Sophie Masloff** (23. joulukuuta 1917 Pittsburgh, Pennsylvania – 17. elokuuta 2014 Mt. Lebanon, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän pääsi Pittsburghin kaupunginvaltuustoon ja toimi sitten vuosina 1988–1994 kaupunkinsa 55. pormestarina. Hän oli ensimmäinen nainen ja ensimmäinen juutalainen kyseisessä virassa.

Masloff syntyi **Sophie Friedman** -nimisenä romanianjuutalaisille vanhemmille, Jennie ja Louis Friedmanille. Hän menetti isänsä ollessaan kaksivuotias. Hän valmistui vuonna 1935 Fifth Avenue High Schoolista ja aloitti vuonna 1938 virkailijan työn Allegheny County Court of Common Pleasissa, jossa sitten toimi 38 vuoden ajan. Vuonna 1976 Masloff tuli valituksi kaupunginvaltuutetuksi. Hän nousi valtuuston puheenjohtajaksi, ja pormestari Richard Caliguirin kuoltua 6. toukokuuta 1988 hän toimi loppukauden ajan tämän korvaajana. Marraskuussa 1989 Masloff valittiin jatkamaan pormestarina. Vuonna 1993 hän ei enää pyrkinyt seuraavalle kaudelle. Hän kuitenkin toimi presidentin valitsijamiehenä Pennsylvaniasta vuonna 1996 sekä Pennsylvanian edustajana Demokraattien kansalliskokouksessa vuosina 2000 ja 2004.

Masloffin hallinto joutui vastaamaan sellaisiin ongelmiin kuin urbaaniin rappeutumiseen, teollisuussektorin laskuun ja infrastruktuurin murentumiseen. Masloff ilmaisi toivovansa kaupungin baseball- ja jalkapallojoukkueille erillisiä stadioneitaan (myöhemmin rakennettiin PNC Park ja Heinz Field). Lisäksi hän muun muassa yksityisti Pittsburghin eläintarhan, Kansallisen lintutalon, Phipps-kasvihuoneen ja Schenley Parkin golfradan. Vuonna 2007 katu PNC Parkin lähellä nimettiin Masloffin mukaan hänen 90-vuotispäivänsä kunniaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Former Mayor Sophie Masloff Dies at 96 *CBS Pittsburgh*.  17.8.2014. Viitattu 18.8.2014. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Sophie Masloff
**Sophie Anna Ward** (s. 30. joulukuuta 1964 Hammersmith, Lontoo) on brittiläinen näyttelijä. Hänen ehkäpä tunnetuin roolinsa on tohtori Helen Walker englantilaisessa draamasarjassa *Sydämen asialla*. Hän näytteli sarjassa vuosina 2004–2006. Hän on näytellyt myös sarjassa Kotirintaman naiset. Hän on näytellyt elokuvissa Humiseva harju, Ihmemies MacGyver: Kadonnut Aarre ja Pelon pyramidi.

Yksityiselämä
-------------

Vuonna 1988 Ward avioitui eläinlääkäri Paul Hobsonin kanssa. Heidän ensimmäinen poikansa Nathanial syntyi vuonna 1989 ja toinen poika Joshua syntyi vuonna 1993. He erosivat vuonna 1996. Ward avioitui vuonna 2014 Rena Brannanin kanssa. Ward opiskeli Open Universityssä. 

Sophie Wardin sisko Kitty on naimisissa stand-up-koomikko Michael Mclntyren kanssa.

Ura
---

Sophie Anna Ward syntyi 30. joulukuuta 1964 Lontoon kaupunginosassa Hammersmithissä. Hän on Simon Wardin ja Alexandra Malcomin vanhin tytär.

Ward aloitti näyttelemisen 10-vuotiaana vuonna 1974, ja on näytellyt televisiossa, elokuvissa ja teatterissa. Vuonna 1983, kun hän oli 19-vuotias, hän näytteli Tony Scottin vampyyrielokuvassa "The Hunger", hänen roolinsa oli tyttö London Housessa. Hänen muita varhaisen uransa rooleja oli elokuvissa Nuori Sherlock Holmes, Full Circle (1977), Return to Oz (1985), Little Dorrit (1987) ja elokuvassa A Summer Story (1988).

Vuonna 2004 hän alkoi näytellä tohtori Helen Walkeria draamasarjassa *Sydämen asialla*. Hahmo poistui sarjasta vuonna 2006. Ward on juontanut neljä vuotta European Diversity Awardsia. Vuonna 2020 julkaistiin hänen ensimmäinen kirjansa *Love and Other Thought Experiments*.

Aiheesta muualla
----------------

* 0001830/ *Sophie Ward* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Sophie Ward Twitterissä

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Town-luokan kevyestä risteilijästä. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Gloucester** oli Britannian kuninkaallisen laivaston Bristol-luokan kevyt risteilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Town-luokka (risteilijä, 1910)*
Alus tilattiin William Beardmore and Companyltä, missä köli laskettiin 15. huhtikuuta 1909. Alus laskettiin vesille 28. lokakuuta ja otettiin palvelukseen lokakuussa 1910.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivaston 1. taistelulaivaviirikköön ja se otettiin uudelleen palvelukseen tammikuussa 1913 Välimeren laivaston 2. risteilijäviirikköön. Elokuussa 1914 alus määrättiin etsimään Saksan keisarikunnan laivaston *SMS Goebeniä* ja *SMS Breslauta*. Operaation aikana alus oli amiraali Archibald Berkeley Milnen lippulaivana ja sen onnistui osua yhdellä laukauksella *Breslaun* vesirajan alapuolelle, mikä ei kuitenkaan estänyt saksalaisalusten pakoa. Alus palveli myöhemmin samana vuonna Afrikan länsirannikolla etsien saksalaisia kaappareita kuten marraskuussa *SMS Emdeniä*.

Marraskuussa alus palasi Välimeren laivastoon, kunnes alus piti liittää Suuren laivaston 3. risteilijäviirikköön. Alus kuitenkin lähetettiin Länsi-Afrikan vesille etsimään saksalaista apuristeilijää *Kronprinz Wilhelmiä*. Se liitettiin vasta helmikuussa 1915 Suuren laivaston 3. risteilijäviirikköön. Se valtasi helmikuussa saksalaisen tukilaiva *Maedonian*. Alus osallistui huhtikuussa 1916 Irlannin kansannousun tukahduttamiseen tulittamalla Galwayn kaupunkia. Alus siirrettiin 2. risteilijäviirikköön, jonka mukana se osallistui 31. toukokuuta - 1. kesäkuuta Skagerrakin taisteluun.

Joulukuussa 1916 alus siirrettiin Adrianmerelle 8. risteilijäviirikköön, missä se palveli sodan loppuun lukuun ottamatta käyntiä Itä-Intiassa huhtikuussa 1917.

*Gloucester* poistettiin palveluksesta ja se sijoitettiin huhtikuussa 1919 Devonportin reserviin. Alus siirrettiin maaliskuussa 1920 poistolistalle ja se myytiin romutettavaksi 9. toukokuuta 1921 Wardille Portisheadiin ja Briton Ferryyn.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Wragg, David: *Royal Navy Handbook 1914–1918*. Gloucestershire, Englanti: Sutton Publishing, 2006. ISBN 0-7509-4203-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Conway's s. 51

*Town*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| **Bristol-luokka** *HMS Bristol* - *HMS Glasgow* - *HMS Gloucester* - *HMS Liverpool* - *HMS Newcastle* |
| **Weymouth-luokka** *HMS Weymouth* - *HMS Yarmouth* - *HMS Dartmouth* - *HMS Falmouth* |
| **Chatham-luokka** *HMS Chatham* - *HMS Dublin* - *HMS Southampton* - *HMAS Brisbane* - *HMAS Melbourne* - *HMAS Sydney* |
| **Birmingham-luokka** *HMS Birmingham* - *HMS Lowestoft* - *HMS Nottingham* - *HMAS Adelaide* |
| **Birkenhead-luokka** *HMS Birkenhead* - *HMS Chester* |
| Edeltäjä: Active-luokan tiedusteluristeilijät – Seuraaja: *Arethusa*-luokka |
Vastapaavi Aleksanteri V. Piirros 1400-luvulta.
**Aleksanteri V**, syntymänimeltään **Petros Philargos** (noin 1339 Neapoli – 3. toukokuuta 1410 Bologna), oli vastapaavi kymmenen kuukauden ajan vuosina 1409–1410. Hänet tunnetaan myös lisänimellä **Pietro Di Candia**.

Philargos liittyi nuorena fransiskaanien veljeskuntaan ja opiskeli teologiaa. Vuonna 1402 hänet vihittiin Milanon arkkipiispaksi. Paavi Innocentius VII nimitti Philargoksen kardinaaliksi sekä paavin legaatiksi Lombardiaan vuonna 1405.

Roomalaiskatolista kirkkoa vaivasi 1400-luvun alussa vakava hajaannus, joka tunnetaan nimellä suuri skisma. Kirkossa oli tuolloin kaksi kilpailevaa paavia, toinen Roomassa ja toinen Avignonissa. Kiistan ratkaisemiseksi kutsuttiin Pisaan vuonna 1409 koolle kirkolliskokous, joka yritti tehdä skismasta lopun. Pisan kirkolliskokous erotti Rooman paavi Gregorius XII:n ja Avignonin vastapaavi Benedictus XIII:n sekä valitsi yksimielisesti tuolloin 70-vuotiaan Philargoksen uudeksi paavi Aleksanteri V:ksi.

Pisan kirkolliskokous ei kuitenkaan saanut suostuteltua paavi Gregorius XII:ta ja vastapaavi Benedictus XIII:ta eroamaan. Kumpikaan paaveista ei pitänyt kirkolliskokousta laillisena eikä sen päätöksiä pätevinä. Lopputuloksena kirkossa oli kahden sijasta kolme toistensa kanssa kilpailevaa paavia.

Vuonna 1410 paavi Aleksanteri V lähetti Prahan arkkipiispa Zbynekille bullan, jossa käsketään polttaa Wycliffen harhaoppiset teokset. Paavi Aleksanteri kuoli pian tämän jälkeen hämärissä olosuhteissa. On väitetty, että Aleksanteri V:n myrkytti hänen seuraajansa, vastapaavi Johannes XXIII, mutta tästä ei ole todisteita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Britannica, The Editors of Encyclopaedia: Alexander (V) *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 28.6.2021. (englanniksi)
2. ↑  Britannica, The Editors of Encyclopaedia: Council of Pisa *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 28.6.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Kreikka
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Aleksanteri Rahkonen** (26. kesäkuuta 1841 Viipurin maalaiskunta – 1. toukokuuta 1877 Viipuri) oli suomalainen runoilija, opettaja, toimittaja ja kääntäjä.

Henkilöhistoria
---------------

Mylläri David eli Taavetti Rahkosen ja Eeva Avitaisen poikana syntynyt Aleksanteri Rahkonen pääsi ylioppilaaksi 1862 Viipurin ruotsalaisesta kimnaasista ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Hän oli vuonna 1864 opettajana Kytäjän kartanon omistajan Constantin Linderin ja tämän puolison Marie Linderin perustamassa koulussa Kytäjällä. Rahkosen opettajantoimi päättyi kuitenkin lyhyeen hänen juopoteltuaan ja lainattuaan luvatta hevosen matkaa varten. Myöhemmin Rahkonen toimi opettajana kotiseudullaan. Rahkonen kuoli naimattomana Viipurissa vuonna 1877 jouduttuaan lähtemään Helsingistä epäsäännöllisen elämän ja heikentyneen terveytensä takia.

Kirjallinen toiminta
--------------------

Rahkonen tunnetaan parhaiten runostaan *Miks' leivo lennät Suomehen?*, jonka on lauluksi säveltänyt Erkki Melartin. Hän käänsi myös ruotsin- ja saksankielisiä runoja ja lauluja suomen kielelle. Hän julkaisi ensin omia ja käännösrunoja *Maiden ja Merien Takaa* -lehdessä, mutta sittemmin myös runokokoelmia, näytelmäkäännöksiä, oppikirjoja, saksankielisen oppaan Vuoksesta ja Imatrankoskesta ja kuvauksen *Kertomus Antrean pitäjästä* Itä-Suomesta, josta osa painettiin *Suomen Kuvalehteen* vuonna 1874.

### Teoksia

* *Sääskiä : runollisia kokeita, parwi 1*, runokokoelma. E. J. Wikberg, Helsinki 1865
* *Sääskiä : runollisia kokeita, parwi 2*, runokokoelma. Tekijä 1867
* Laukkuryssä : laulunsekainen ilveilys yhdessä näytöksessä, tanskankielisen teoksen mietteen mukaan kirjoittanut A. Rahkonen. Tekijä 1869
* *Englanninkielinen lukukirja suomalaisille*, toimittanut A. Rahkonen. Viipuri 1870
* *Der Wuoksi und dessen Wasserfall Imatra, der bedeutendste in Finland und ganz Europa*. Alm, Wiborg 1874
* *Kertomuksia Antrean pitäjästä*. 1889

Lähteet
-------

1. 1 2  Heikinheimo, Ilmari (toim.): *Suomen elämäkerrasto*, s. 603. Helsinki: WSOY, 1955.
2. ↑  RAHKONEN Alexander. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.   Viitattu 12.11.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Vapaasti ladattavia Aleksanteri Rahkosen e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Aleksanteri Rahkonen*** 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Valérie Gauvin
**Valérie Gauvin** (s. 1. kesäkuuta 1996) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa vuoden 2020 loppuun mennessä 33 ottelua ja tehnyt niissä 16 maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi neljä ottelua avauskokoonpanossa ja tuli yhdessä ottelussa vaihtopelaajana kentälle. Hän teki turnauksessa kaksi maalia.

Gauvin siirtyi vuonna 2008 Toulouse FC:n organisaatioon ja vuonna 2014 Montpellieriin. Kesällä 2020 hän siirtyi englantilaisseura Evertoniin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Valérie Gauvin FFF. Viitattu 24.2.2021. (ranskaksi)
2. ↑  Valerie Gauvin FIFA.  Arkistoitu 3.6.2019. Viitattu 8.7.2019. (englanniksi)
3. ↑  France *FIFA Women's World Cup France 2019*. FIFA.  Arkistoitu 3.7.2019. Viitattu 8.7.2019. (englanniksi)

  

Ranskan joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2019
1 Durand |
2 Périsset |
3 Renard |
4 Torrent |
5 Tounkara |
6 Henry |
7 Karchaoui |
8 Geyoro |
9 Le Sommer |
10 Majri |
11 Diani |
12 Laurent |
13 Gauvin |
14 Bilbault |
15 Bussaglia |
16 Bouhaddi |
17 Thiney |
18 Asseyi |
19 Mbock Bathy |
20 Cascarino |
21 Peyraud-Magnin |
22 Debever |
23 Clémaron |
Valmentaja Diacre
**Valérie Bemeriki** (s. 1955) on ruandalainen journalisti, joka sai elinkautistuomion toiminnastaan Ruandan kansanmurhassa.

Bemerikistä tuli journalisti lokakuussa 1990. Hän oli ennen Ruandan kansanmurhaa työskennellyt myös Kigalin kansainvälisellä lentoasemalla. Bemeriki alkoi työskennellä Mouvement républicain national pour la démocratie et le développement -puolueen (MRND) palveluksessa ja kirjoitti välillä sen nuorisojärjestö Interahamwen *Umurwanashyaka*-julkaisuun. Vuonna 1993 Bemeriki liittyi Radio Télévision Libre des Mille Collines'n (RTLM) palvelukseen. Sen lähetyksissä hän ilmiantoi usein tutseja, jotka hänen mukaansa olivat tehneet yhteistyötä hänen ihmissyönnistä syyttämänsä Ruandan isänmaallisen rintaman kanssa. Tämän jälkeen useita hänen nimeämistään henkilöistä murhattiin. Bemerikistä tuli yksi RTLM:n tunnetuimmista äänistä. Hän muun muassa kehotti käyttämään "torakoiksi" nimittämiensä tutsien surmaamiseen viidakkoveistä ampuma-aseen sijaan.

Kansanmurhan jälkeiset vaiheet
------------------------------

Bemeriki pakeni Kigalista heinäkuussa 1994 Bukavun seudulle Kongon demokraattiseen tasavaltaan. Ruandan joukot pidättivät hänet 13. kesäkuuta 1999 Etelä-Kivussa, josta siirsivät hänet pian Ruandaan. Bemeriki ilmaisi katumuksensa jo pidätyksen ensimmäisistä päivistä alkaen ja myönsi yllyttäneensä ihmisiä kansanmurhaan. Hän tunnusti syyllisyytensä myös Nyakabandan gacaca-oikeusistuimen edessä Kigalissa. Siellä hänet tuomittiin 12. joulukuuta 2009 elinkautiseen kansanmurhan suunnittelusta, yllytyksestä siihen ja osallisuudesta useisiin murhiin.

Bemeriki kertoi oikeudenkäynnissään toimineensa radion johtohenkilöiden, Phocas Habimanan ja Félicien Kabugan määräysvallan alaisena. Näistä ensin mainitun oletettiin kuolleen ja jälkimmäinen jatkoi pakoilua. Bemerikin kanssa samassa radiossa työskennelleet Georges Ruggiu, Ferdinand Nahimana ja Jean-Bosco Barayagwiza saivat määräaikaiset tuomiot (12, 30, 32 vuotta) Ruanda-tuomioistuimessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  When sons rape, kill at the command of mothers The New Times
2. ↑  After the Genocide in Rwanda: Testimonies of Violence, Change and Reconciliation, s. 45 Hannah Grayson, Nicki Hitchcott, Laura Blackie, Stephen Joseph
3. ↑  Conspiracy to Murder: The Rwandan Genocide, s. 207 Linda Melvern
4. 1 2  Valerie Bemeriki (Arkistoitu – Internet Archive) TRIAL International
*Tämä artikkeli käsittelee lasitaiteilijaa. Shakkimestarista kertoo Heikki Kallio (shakinpelaaja).*
**Heikki Kallio** (7. elokuuta 1948 – 11. heinäkuuta 1993) oli suomalainen lasitaiteilija. Hän toimi opettajana Taideteollisessa korkeakoulussa lasipajakurssilla 1978–1982, lasityöpajassa, lasistudiossa, sisustusarkkitehtuurin ja huonekalusuunnittelun parissa 1980–1981, ja jatkoi lasistudiolla 1982–1983, tuntiopettajana lasityöpajassa 1983–1984 ja sen jälkeen opetti syventäviä opintoja 1984–85.

Kallio oli merkittävä studiolasitaiteen pioneeri Suomessa. Hän perusti Suomenlinnaan oman lasistudion, jonka toimintaa on jatkanut Kallion kuoleman jälkeen lasitaiteilija Anna Schroderuksen johtama Lasistudio Hytti ry.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolleita suomalaisia. Mitä Missä Milloin 1994 s. 147. Otava 1993 ISBN 951-1-12765-9
2. ↑  Taideteollisen korkeakoulun opettajamatrikkeli 1973–2003 (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Helkama, Iris: Lasitaiteilija Heikki Kallio. *Helsingin Sanomat* 18.7.1993.
4. ↑  Retki Suomenlinnaan to 17.9.2015. Designmuseon ja Arkkitehtuurimuseon Ystävät DAMY ry.
5. ↑  Riippi, Nikolas: Lasinpuhaltaja Anna Schroderuksen lasivaasit syntyvät taianomaisen nopeasti, mutta se on vaatinut tuhansia toistoja. Kaupunkikanava, 19.12.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Nokia Lumia 1030** oli Nokian kehittämä älypuhelin, jota ei koskaan julkaistu. Siitä huhuttiin vuosina 2014 ja 2015 seuraajaa Nokia Lumia 1020 -puhelimelle. Nokia Lumia 1030:sta julkaistiin vuotokuvia marraskuussa 2014. Joulukuussa 2014 uutisoitiin, ettei Lumia 1020:n seuraajaa julkisteta vuoden 2015 MWC-messuilla. Nokia Lumia 1030 tunnettiin työnimellä "McLaren", ja siitä käytettiin tyyppinimeä RM-1052.

Ominaisuudet
------------

Nokia Lumia 1030:n rungon oletettiin olevan metallia alaosan muovista antenniraitaa lukuun ottamatta. Julkaistaessa se olisi ollut ensimmäinen kokonaan metallirunkoinen Lumia. Lumia 1030:ssa oletettiin olevan viiden tuuman Full HD -näyttö. Siihen huhuttiin myös neliydinsuoritinta, 32 gigatavua sisäistä tallennustilaa ja kaksi gigatavua keskusmuistia. Erikoisuutena Lumia 1030:ssa olisi ollut leijutusohjaus, jonka ansiosta puhelinta olisi voinut ohjata koskettamatta näyttöruutua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pitkänen, Manu: Kuvavuoto: Onko tässä hirviökamerapuhelin Lumia 1020:n seuraaja? *Puhelinvertailu*.  30.11.2014. Viitattu 1.3.2017.
2. 1 2 3 4 5 6  Kärkkäinen, Henrik: Tällainen oli Nokian julkaisematta jäänyt "hirviökamerapuhelin" Lumia 1030 *Digitoday*.  8.11.2016. Viitattu 1.3.2017.
3. ↑  Pitkänen, Manu: Lumia 930:n tai 1020:n seuraajaa ei nähdä vielä MWC-messuilla *Puhelinvertailu"*.  16.12.2014. Viitattu 1.3.2017.
4. 1 2  Österman, Erik: Viisi historiallista Nokia-laitetta, joita ei koskaan julkaistu *Mobiili.fi*.  28.2.2017. Viitattu 1.3.2017.
**Finlandia Group Oyj** on henkilöstönsä ja asiakkaidensa kokonaan omistama suomalainen varainhoitoyhtiö.

Finlandia Groupin historia
--------------------------

Finlandia perustettiin vuonna 2000 Tampereelle nimellä Sijoitustalo Finlandia. Se toimi ensimmäiset kymmenen vuotta vakuutusmeklarina ja muun muassa Skandia Lifen asiamiehenä. Yrityksen johdossa oli useita entisiä jääkiekkomaalivahteja: toimitusjohtajana Mika Manninen, myyntijohtajana Hannu Kamppuri ja sijoitusasiantuntijana Kari Takko. Vuosina 2007–2008 Finlandia Group välitti muun muassa Lehman Brothersin indeksilainoja sanoen niitä riskittömiksi. Lehman Brothersin konkurssi muutti sijoitukset arvottomiksi.

Vuodesta 2010 Finlandia on ollut sijoituspalvelus sen jälkeen, kun Finanssivalvonta laajensi yhtiön toimilupaa omaisuudenhoitoon ja kaupankäyntiin omaan lukuun ja antoi sille rahastoyhtiötoimiluvan. Asiakkailla on käytössä Finlandian omien rahasto-, omaisuudenhoito- ja välitystuotteiden lisäksi kansainvälisen kumppaniverkoston sijoitusvaihtoehtoja.

Finlandia Group toimii nykyään 17 paikkakunnalla Suomessa: Helsingissä, Forssassa, Hämeenlinnassa, Joensuussa, Jyväskylässä, Kokkolassa, Kuopiossa, Lahdessa, Lappeenrannassa, Mikkelissä, Oulussa, Porissa, Rovaniemellä, Seinäjoella, Tampereella, Turussa ja Vaasassa.

Vuonna 2010 Finlandia Groupin pääkonttori siirrettiin Tampereelta Helsingin Aleksanterinkadulle. Vuonna 2012 Finlandia Group aloitti yhteistyön SEB Life International -vakuutusyhtiön kanssa. Vuonna 2014 Finlandia Group aloitti yhteistyön Generali Pan Europe -vakuutusyhtiön kanssa.

Finlandia Groupin pääkonttori muutettiin nykyiselle paikalleen Helsingin Etelärantaan vuonna 2015. Vuonna 2017 Finlandia Group laajensi liiketoimintaansa yritysrahoitukseen tarjoten suomalaisille yrityksille myyntisaatavien laskurahoitusta ja yritysluottoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Lampinen, Antti: Meklariliitto vaikenee, Taloussanomat 7.5.2004. Viitattu 14.12.2015.
2. ↑  Mikkonen, Antti: Sijoitusneuvoja on sisäänheittäjä, Talouselämä 20.2.2004. Viitattu 14.12.2015.
3. ↑  "Riskitön sijoitus" kääntyikin velaksi – syynä Lehman, Uusi Suomi 11.6.2009. Viitattu 14.12.2015.
4. ↑  Puttonen, Vesa: *Finanssikriisi. Elämää taantuman keskellä*. Helsinki: Talentum Media Oy, 2009, sivu 36, katso Koski, Hanna: Finanssikriisi 2007–2009: ominaispiirteet, syyt ja rakenteelliset ongelmat (Arkistoitu – Internet Archive), Lappeenrannan teknillinen yliopisto, kauppatieteellinen tiedekunta 28.4.2010. Sivu 1. Viitattu 14.12.2015.
5. ↑  Muukkonen, Henrik: Uusi rahastoyhtiö tulee kotiin, Talouselämä 19.5.2010. Viitattu 14.12.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Finlandian tarina
**Aimo Erkki Jäderholm** (28. elokuuta 1916 Helsinki – 10. toukokuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen toimitusjohtaja, lyhytelokuvien ohjaaja ja kuvaaja ja elokuvaneuvos.

Jäderholm oli vuodesta 1938 alkaen Suomi-Filmi Oy:n palveluksessa laboratorioapulaisena, kuvausryhmien apumiehenä ja stuntratsastajana. Vuodesta 1946 alkaen hän toimi Suomi-Filmin lyhytkuvaosaston elokuvaajana tehden tilaustyönä elokuvaesitysten alkupaloja ja uutisfilmejä. Vuonna 1957 Jäderholm perusti yhdessä vaimonsa Kirstin kanssa Sektor-Filmi Oy:n joka tuotti 35 millimetrin tilaus- ja mainoselokuvia. Sektor-Filmi toimi vuoteen 1985 saakka ja viimeisen elokuvansa Jäderholm kuvasi 1990. Hän sai elokuvaneuvoksen arvonimen 1979.

Eläkkeellä ollessaan Jäderholm kirjoitti Espanjassa 1990-luvulla laajan omaelämäkerrallisen teoksen *Kultainen kamera* joka julkaistiin 2002.

Kirjallista tuotantoa
---------------------

* *Kultainen kamera : elokuvaneuvos muistelee*. A. Jäderholm, Helsinki 2002 ISBN 9529138334

Lähteet
-------

1. ↑  Aimo Jäderholmin muistokirjoitus (Helsingin Sanomat Muistot)
2. ↑  EloNet : Aimo Jäderholm


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Breakaway** on Transformers-universumissa esiintyvä Autobotti. Hasbron luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 2007 *Transformers: Timelines* -lelusarjassa.

Transformers: Timelines
-----------------------

Breakaway oli tässä lelusarjassa yksi Autoboteista, jotka muodostavat 13 alkuperäiseen transformeriin kuuluvan Nexus Maximuksen (tunnettu myöhemmin nimellä Nexus Prime).

Videopelit
----------

### Transformers: Revenge of the Fallen -videopeli

Breakaway on *Transformers: Revenge of the Fallen* -pelissä yksi viidestä Autobottikampanjan pelihahmosta ja heistä myös ainoa lentokykyinen (lukuun ottamatta Jetfiren osilla päivitetty versiota Optimuksesta). Breakaway käyttää aseinaan fuusiosädetarkkuuskivääriä ja ketjukanuunaa. Erikoiskykynä hänellä on lämpöaalto, joka ylikuumentaa vihollisten aseet väliaikaisesti. Breakawayn äänenä pelissä on Andrew Kishino.

Breakawayn piti esiintyä myös elokuvassa *Transformers: Kaatuneiden kosto*, mutta sen sijaan pääsikin vain sen peliversioon.

### Transformers: Dark of the Moon -videopeli

*Transformers: Dark of the Moon* -pelissä Breakaway esiintyvästä kolmesta Aerialbotista. Xbox 360- ja PlayStation 3-versioissa hän on pelattava hahmo moninpelitilassa. Breakawayn äänenä pelissä on Christian Lanz.

Aiheesta muualla
----------------

* Lisätietoa Breakawaystä TFWIKI.Netissä, Transformers-aiheisesta wikiassa
**Aimo Niilo Verner Puromäki** (25. toukokuuta 1928 Helsinki – 25. elokuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen insinööri, virkamies ja yritysjohtaja, joka sai energianeuvoksen arvon.

Henkilöhistoria
---------------

Puromäen vanhemmat olivat Helsingin kaupungin sähkölaitoksen yliasentaja Niilo Hermanni Puromäki ja Mirja Rakel Elki. Puromäki tuli ylioppilaaksi 1947 ja valmistui 1952 diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta. Hän työskenteli valmistuttuaan verkkoinsinöörinä Helsingin kaupungin sähkölaitoksessa, jatkaen sitten kaupungin palveluksessa koko työuransa vuoteen 1991 asti. Vuonna 1955 hän tuli sähkölaitoksen tariffitoimiston ja vuonna 1960 jakeluosaston päälliköksi. Hän vastasi toimitusjohtajana 1982–1991 koko Helsingin kaupungin energialaitoksesta, johon oli 1977 yhdistetty sähkö- ja kaasulaitos. Puromäki oli myös Helsingin Seudun Lämpövoima -yhtiön hallituksen jäsen 1977–1991 ja toimitusjohtaja 1983–1991. Puromäellä oli lisäksi monia kansallisia ja kansainvälisiä energiantuotannon asiantuntija- ja järjestötehtäviä, hän toimi esimerkiksi Suomen Sähkölaitosyhdistyksessä yli 35 vuotta. Hänen lahjoituksensa turvin perustettiin 2008 KAUTE-säätiöön kauppa- ja teknistieteellisiä tutkimuksia tukemaan hänen nimeään kantava rahasto. Energianeuvoksen arvon Puromäki sai neljäntenä henkilönä Suomessa, vuonna 1988.

Julkaisuja
----------

* *Energiasta: energia-aiheisia kolumneja vuosilta 1996–2006*, 2013

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografia-sampo: Aimo Puromäki Viitattu 16.9.2021.
2. 1 2  Muistot. Aimo Puromäki 1928–2019. *Helsingin Sanomat*, 6.10.2019. (Tilaajille) Viitattu 16.9.2021.
Ferromagneettisen aineen magneettisuus muuttuu hyppäyksittäin, kun siihen kohdistetaan tasaisesti muuttuva ulkoinen magneettikenttä.
**Barkhausenin kohina** on ilmiö, jossa muuttuva ulkoinen magneettikenttä aiheuttaa ferromagneettisen aineen sisäisen magneettisuuden muutoksen hyppäyksittäin. Ilmiö johtuu ferromagneettisen aineen sisältämien alkeismagneettien kokojen tai asentojen diskreeteistä muutoksista. Ilmiön havaitsi ensimmäisenä Heinrich Barkhausen vuonna 1919. Barkhausenin kohina todisti alkeismagneettien esiintymisen ferromagneettisissa aineissa.

Havaitseminen
-------------

Ilmiö havaitaan, kun teräskappaletta magnetoidaan muuttuvalla ulkoisella magneettikentällä. Tällöin magneettivuon muutos seuraa kyseisen kappaleen hystereesikäyrää. Vuon muutos on epätasaista. Kun kappaleen lähelle asetetaan käämi, siihen indusoituu jännite. Magneettivuon muutos saadaan esiin suodattamalla jänniteestä signaali, jota kutsutaan Barkhausenin kohinaksi.*lähde?*

Sovellukset
-----------

On havaittu, että Barkhausenin kohinaan vaikuttavat kappaleen pinnan jännitystilat ja mikrorakenne. Vetojännitys kasvattaa ja puristusjännitys pienentää kohinaa. Kappaleen kovuuden lisääntyminen pienentää kohinaa. Barkhausenin kohinaa voidaankin hyödyntää laaduntarkkailussa, kun analysoidaan esineessä esiintyviä hionnan ja lämpökäsittelyn jälkeisiä jännitystiloja.*lähde?*

Lähteet
-------

* Barkhausen Effect Britannica.com

### Viitteet

1. ↑  Kourosh Kalantar-zadeh & Benjamin Fry: *Nanotechnology-Enabled Sensors*, s. 36. Springer Science & Business Media, 2007. ISBN 9780387680231.
2. ↑  Yaakov Kraftmakher: *Experiments and Demonstrations in Physics: Bar-Ilan Physics Laboratory*, s. 382. World Scientific, 2014. ISBN 9789814434904.
**Suoritus** tarkoittaa velallisen tekemää rahallista tai muuta varallisuusarvoista varojensiirtoa velkojalle, jolla on saamisoikeus tähän maksuun. 

Usein suorituksen synonyyminä käytetään nimitystä maksu. Yleiskielessä maksu tarkoittaa vain rahavelan suoritusta, mutta oikeudellisessa kielenkäytössä se tarkoittaa muunkinlaista velvoitteen täyttämistä. 

Oikea ja velvoitteen lakkauttava suoritus edellyttää: oikeaa suoritusajankohtaa, suorituksen oikeaa lajia ja määrää sekä oikeaa suorituksen vastaanottajaa.

Oikeustoimeen perustuvissa velkasuhteissa erotetaan päävelvoite ja päävelvoitteen suoritusta edistävä apuvelvoite. Suoritukset jaotellaan positiivisiin suorituksiin, jotka ovat jotakin toimintaa tai tekemistä, ja negatiivisiin suorituksiin, jotka ovat tekemättä jättämistä. Toinen jaottelutapa on jako kerta- ja kestosuorituksiin. Suoritus voi olla myös valinnan mukaan määräytyvä (valinnaisvelvoite), jolloin sopimuksen osapuoli tai ulkopuolinen taho voi valita sovituista vaihtoehdoista suoritustavan.

Lähteet
-------

1. ↑  Aurejärvi, Erkki – Hemmo, Mika: *Velvoiteoikeuden oppikirja*, s. 83. Kolmas painos, 1. lisäpainos. Helsinki: Edita, 2007. ISBN 978-951-37-4847-0.
2. ↑  *Encyclopædia iuridica fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa I palstat 790–791.
**Gedera** on kaupunki Israelissa Keski-Israelin hallintoalueella. Paikan uskotaan olevan lähellä Vanhassa testamentissa mainittua Gederaa, mutta nykyisen kaupungin perustivat vuonna 1884 siirtolaiset Venäjältä. Vuoden 2018 lopussa Gederan asukasluku oli 28 092.

Historia
--------

Näkymä Gederaan 1800-luvun lopulta.
Ennen Gederan perustamista sen lähellä sijaitsi vuonna 1948 Israelin itsenäisyyssodan aikana hylätty Qatran arabikylä, jonka monet tutkijat ovat yhdistäneet Vanhan testamentin Joosuan kirjassa kohdassa 15:36 mainittuun Gederaan. Gederan moshavah perustettiin kuitenkin vasta vuonna 1884. Sen ensimmäiset asukkaat olivat juutalaisia Bilu-liikkeen jäseniä Venäjältä. Gederah oli aikanaan juutalaisista asutuskeskuksista kaikkein eteläisin ja myös ainoa, joka ei saanut taloudellista ja hallinnollista tukea Edmond de Rothschildilta. Paikalliset harjoittivat maataloutta ja 1930-luvulla perustettiin myös majataloja ja hoitoloita kaupungista muodostuessa ympäröivän maaseudun kaupunkikeskus. Gederan kuntaan kuului myös Uri'elin kylä, joka työllisti sokeita käsityöläisiä.

Väestö
------

Gederan asukasluku vuoden 2018 lopussa oli 28 092.

Lähteet
-------

1. ↑  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 7 Fey-Gor*, s. 408. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. ↑  List of localities, in Alphabetical order (pdf) Central Bureau of Statistics. Viitattu 22.5.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gedera** Wikimedia Commonsissa
**Second unit** (suom. *toinen yksikkö*) on elokuvanteossa käytettävä päätyöryhmästä ("first unit") erillinen kameraryhmä, joka työskentelee ilman päänäyttelijöitä. Second unitilla on oma ohjaaja ja kuvaaja, ja se tuottaa esimerkiksi lähikuvia esineistä, esittelykuvia rakennuksista, taistelukohtausten kuvia sekä kuvia ajoneuvoista liikkeessä silloin, kun ei kuvata ajoneuvon sisään. Second unitin käyttö vähentää tuotantokustannuksia, koska päänäyttelijöiden tai pääohjaajan ja -kuvaajan ei tarvitse olla paikalla kuvausten aikana. Lisäksi se lyhentää tuotantoaikataulua, koska second unit voi kuvata samaan aikaan kuin päätyöryhmä.

Elokuvaohjaaja Peter MacDonaldin mukaan second unitin työskentelyssä on tärkeintä, ettei katsoja pysty erottamaan lopullisessa elokuvassa ohjaus- ja kuvaustyylin perusteella, mitkä kohtaukset on tehty päätyöryhmästä erillään. Suuren budjetin elokuvissa voi olla useita eri kuvausyksikköjä, jotka tuottavat materiaalia jälkituotantoa varten.

Lähteet
-------

1. 1 2  Fiktioelokuvan kuvasuunnittelu (pdf) *theseus.fi*.  2013. Viitattu 6.12.2018.
2. ↑  A Dark Night in Gotham City.  *Starlog*, toukokuu 1989, nro 142, s. 72. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 6.12.2018.  (englanniksi)
**Alexis Vuillermoz** (s. 1. kesäkuuta 1988 Saint-Claude) on ranskalainen maantie- ja maastopyöräilijä. Hän aloitti maantiepyöräilyn ammattilaisuransa Sojasun-tallissa 2013, edusti Ag2r-La Mondialea 2014–2020 ja on vuodesta 2021 kilpaillut Total Direct Énergie / Team TotalEnergies -tallissa.

Vuonna 2015 hän voitti Ranskan ympäriajossa Mûr-de-Bretagnen nousuun päättyneen etapin.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Cycling Arvchives, Pro Cycling Stats

### Maastopyöräily

2006
Maastoajon junioreiden Ranskan-mestaruus
Maastoajon junioreiden EM-hopeaa
2012
Barcelonan maastoajo, voitto
### Maantiepyöräily

2014
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 11:s
Route du Sud, mäkikirikilpailun voitto
Tour du Gévaudan Languedoc-Roussillon, 2. etapin voitto
2015
La Flèche Wallonne, kuudes
Grand Prix de Plumelec-Morbihan, voitto
Ranskan ympäriajo, 8. etapin voitto, 3. etapilla kolmas
Aquece Rio - International Road Cycling Challenge, voitto
Tour du Gévaudan Languedoc-Roussillon, 2. etapin voitto
2016
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 20:s, 15. etapilla kolmas
2017
Grand Prix de Plumelec-Morbihan, voitto
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 13:s
Tour du Limousin, kokonaiskilpailun ja 2. etapin voitto
Grand Prix Cycliste de Québec, neljäs
Lombardian ympäriajo, neljäs
2018
Tour du Haut-Var, kokonaiskilpailussa toinen
2019
Royal Bernard Drome Classic, voitto
2019
Critérium du Dauphiné, 2. etapin voitto
Gran Piemonte, kolmas

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Alexis Vuillermoz *procyclingstats.com*. Viitattu 12.2.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Alexis Vuillermoz *cyclingarchives*. Viitattu 25.7.2015. (englanniksi)