recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Fridolf Leonard Maexmontan
**Fridolf Leonard Maexmontan** (2. heinäkuuta 1821 Turku – 1. joulukuuta 1901 Helsinki) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen jalkaväenkenraali.

Maexmontanin vanhemmat olivat kauppias, tilanomistaja Jakob Johan Maexmontan ja Carolina Sofia Tjäder ja puoliso vuodesta 1853 Louise Adolfina Plantin. Heidän poikansa Nikolaj Mexmontan yleni kenraalimajuriksi Suomen armeijassa. Fridolf Leonard Maexmontan tuli aliupseeriksi 9. suomenmaalaiseen linjapataljoonaan vuonna 1839. Aliluutnantiksi hänet ylennettiin 1845 ja luutnantiksi 1847. Seuraavana vuonna hänet siirrettiin palvelukseen 6. Libaun, H.K.K. Preussin Prinssi Karlin jalkaväkirykmentin reservipataljoonaan. Alikapteeniksi Maexmontan yleni 1849, seuraavana vuonna hänet määrättiin luutnanttina kouluttajaksi Henkivartioväen Liettuan rykmenttiin, ylennettiin alikapteeniksi 1854, kapteeniksi 1855 ja everstiksi 1861. Rykmentissään hän toimi sekä komppanianpäällikkönä että pataljoonankomentajana. Vuonna 1862 Maexmontan siirrettiin pataljoonankomentajaksi Henkivartioväen Hatsinan jalkaväkirykmenttiin ja komennettiin sieltä 1864 erityistehtäviin Suomen sotilaspiirin viraston Suomen sotaväen jaoston päällikön esikuntaan. Seuraavana vuonna hänet siirrettiin 38. Tobolskin jalkaväkirykmentin komentajaksi Siperiaan. Vuonna 1870 hänet määrättiin 5. tarkk’ampujaprikaatin vt. komentajaksi ja vakinaistettiin tehtävään seuraavana vuonna kenraalimajuriksi ylennettynä. Vuonna 1882 hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi, eron sotapalveluksesta hän sai jalkaväenkenraalina helmikuussa 1891.

Lähteet
-------

1. 1 2  Fridolf Leonard Maexmontan *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 15.3.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Biografiasampo

 |

 |
**Friedrich-Alexander-Universität Erlangen-Nürnberg** (lyh. **FAU**, myös **Erlangen-Nürnbergin yliopisto**) on julkinen yliopisto Baijerissa, Saksassa. Se koostuu viidestä eri tiedekunnasta ja on yli 26 000 opiskelijallaan Baijerin toiseksi suurin yliopisto. Sillä on Erlangenin ja Nürnbergin lisäksi toimintaa myös Fürthin kaupungissa.

Historia
--------

Yliopiston perusti Brandenburg-Bayreuthin rajakreivi Friedrich vuonna 1742 Bayreuthissa nimellä Friedrichs-Universität. Se oli tuolloin Altdorfin ja Würzburgin yliopistojen jälkeen kolmas yliopisto Frankenin alueella. Yliopisto siirrettiin Erlangeniin vuonna 1743. Alexander-nimi yliopiston nimeen lisättiin vuonna 1769 Brandenburg-Bayreuthin ja Brandenburg-Ansbachin rajakreivin Karl Alexanderin kunniaksi. 

Vuonna 1961 yliopistoon liitettiin vuonna 1919 perustettu Hochschule für Wirtschafts- und Sozialwissenschaften Nürnberg, jolloin yliopiston nimi sai uuden osan Erlangen-Nürnberg. Vuonna 1972 yliopistoon liitettiin lisäksi Nürnbergin pedagoginen korkeakoulu.

Tiedekunnat
-----------

Yliopisto on 1. lokakuuta 2007 lähtien koostunut seuraavista tiedekunnista:

* Filosofis-teologinen tiedekunta
* Oikeus- ja taloustieteellinen tiedekunta
* Lääketieteellinen tiedekunta
* Luonnontieteellinen tiedekunta
* Teknillinen tiedekunta

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Friedrich-Alexander-Universität Erlangen-Nürnberg**.

Aiheesta muualla
----------------

* Yliopiston viralliset Internet-sivut
**Hevoshoitolan sisarukset** -kirjasarjan on kirjoittanut Lauren Brooke. Sarjaan kuuluu yli 20 kirjaa. Kirjat kertovat hevoshoitola Heartlandin arjesta.

Juoni
-----

Amy Fleming ja Louise (Lou) Fleming sekä heidän isoisänsä Jack Bartlett hoitavat pääosin Heartlandia. Apunaan heillä on tallipojat Ty sekä Ben. Hevoshoitolassa he menevät hevosten ehdoilla eivätkä turvaudu väkivaltaan tai yllyttämiseen. Kaksi yleisintä hoitokeinoa ovat yhdeyden luominen pyöröaitauksessa sekä terapeuttinen hieronta. 

Hevoshoitola kamppailee kuuluisaa, valtavaa tilaa Green Briaria vastaan. Tilat ovat kuin yö ja päivä. Green Briarissa Val Grant on kaikkien pomo ja määrää tilan asioista, käskyttäen jopa omaa tyttöään Ashleytä, josta on tullut Amyn viimeinen ihminen, jota hän haluaa nähdä. Amyn parhaimmat kaverit ovat Soraya ja Matt. Soraya auttaa usein hevoshoitolassa ja hänen suosikki on kiltti Jasmine-poni. Matt on eläinlääkäri Scottin pikkuveli. Scott on sekä eläinlääkäri että Loun poikaystävä.

Tim, tyttöjen isä asuu Australiassa uuden vaimonsa Helenan sekä heidän yhteisen tyttärensä Lilyn kanssa. Heillä on siellä suuri tila. Tim osti Amylle ja Loulle Storm-hevosen lahjaksi, mutta se oli liian vaativa Loulle, joka ei ole 12 vuoteen ratsastanut. Lopulta se myytiin Nick Halliwellille, joka on kuuluisa esteratsastaja ja sillä kisaa Daniel, Nickin tallipoika sekä Amyn ystävä. Marion, tyttöjen äiti kuoli auto-onnettomudessa. Marion oli erittäin taitava hevostenkäsittelijä, hänellä oli maaginen ote hevosiin. Marion opetti kaiken mitä tiesi Amylle sekä Tylle, jotka auttoivat äitiään hänen ollessa vielä elossa. Marionin poismenon jälkeen Amy ja Ty ovat hoitaneet ongelmahevoset keskenään.

Muuta
-----

Hevoshoitolan sisaruksista on tehty myös televisio-ohjelma Sydänmailla, jota on esitetty Suomessa TV2:lla ja julkaistu Hevoshoitolan sisarukset -dvd:nä.

Sarjan osat
-----------

1. Kotiinpaluu (*Coming Home*, suom. 2001)
2. Myrskyn jälkeen (*After The Storm*, suom. 2001)
3. Toivo sarastaa (*Breaking Free*, suom. 2001)
4. Riitapukarit (*Taking Chances*, suom. 2002)
5. Aamurusko (*Come What May*, suom. 2002)
6. Talven varjo (*One Day You'll Know*, suom. 2002)
7. Rampa ori (*Out Of Darkness*, suom. 2003)
8. Isä ja tyttäret (*Thicker Than Water*, suom. 2003)
9. Uutta vanhaa viisautta (*Every New Day*, suom. 2003)
10. Sanojen tuolla puolen (*Tomorrow's Promise*, suom. 2004)
11. Uusi alku (*True Enough*, suom. 2004)
12. Ennemmin tai myöhemmin (*Sooner Or Later*, suom. 2005)
13. Koettelemusten kesä (*Darkest Hour*, suom. 2005)
14. Muutosten aika (*Everything Changes*, suom. 2005)
15. Kilpailijat (*Love Is A Gift*, suom. 2006)
16. Lisäkirja: Joulun muisto (*Winter Memories*, suom. 2006)
17. Tahto koetuksella (*Holding Fast*, suom. 2007)
18. Sydämen asia (*A Season Of Hope*, suom. 2007)
19. Murheelliset (*New Beginnings*, suom. 2008)
20. Amyn valinta (*From This Day On*, suom. 2008)
21. Kuiskaus menneestä (*Always There*, suom. 2009)
22. Lisäkirja: Horisontti (*Beyond The Horizon*, suom. 2009)
**María de los Remedios Alicia Rodriga Varo y Uranga** (16. joulukuuta 1908 Anglès, Espanja – 8. lokakuuta 1963 México, Meksiko) oli espanjalais-meksikolainen taidemaalari. Hänen taiteensa katsotaan edustavan surrealismin suuntausta.

Elämä
-----

Varo syntyi ja kasvoi Espanjassa. Hänen vanhempansa lähettivät hänet opiskelemaan taidetta Escuela de Bellas Artesiin Madridiin. Varo ei kuitenkaan pitänyt koulustaan, äitinsä katolisesta arvomaailmasta tai insinööriksi opiskelleen isänsä vaatimuksista. Yhdeksäntoistavuotiaana hän karkasi vanhemmiltaan ja koulustaan. Myöhemmin hän nai ranskalaisen runoilijan Benjamin Péret’n.

Varo asettui vuonna 1937 Pariisiin, jossa hän tapasi muita taiteilijoita ja osallistui surrealistien taidenäyttelyihin. Hän ei voinut palata Espanjaan enää Espanjan sisällissodan jälkeen. Vuonna 1940 hän pakeni Ranskasta juuri ennen saksalaisten miehityksen alkua. Hän muutti seuraavana vuonna Meksikoon.

Varo saavutti Meksikossa menestystä taiteilijana järjestettyään ensimmäisen oman taidenäyttelynsä vuonna 1955. Hänen läheisimpiä ystäviään Meksikossa olivat brittiläissyntyinen taiteilija Leonora Carrington ja unkarilaissyntyinen valokuvaaja Kati Horna. Varo kuoli sydänkohtaukseen 54 vuoden iässä.

Vaikutteet
----------

Varon maalaus *Roulotte* (1956).
Varo oli kiinnostunut muun muassa mystiikasta, magiasta, alkemiasta ja psykoanalyysistä. Hänen työssään on nähty monia vaikutteita näistä lähteistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Solomon, Tessa: Remedios Varo’s Mystical, Surreal Paintings Continue to Captivate *ARTnews.com*.  30.10.2020. Viitattu 16.3.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Remedios Varo MoMA.  (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Remedios Varo | Artist Profile *NMWA*. Viitattu 16.3.2023. (englanniksi)
4. 1 2 3 4  Biennale Arte 2022 | Remedios Varo *La Biennale di Venezia*.  12.4.2022. Viitattu 16.3.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Remedios Varo** Wikimedia Commonsissa

* Virallinen sivusto (espanjaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Ruotsit** on vanha kansallisuusnimitys. Suomessa sekä suomen läntisissä lähisukukielissä, kuten virossa ja vatjassa, *ruotsi*-sanalla viitataan ruotsalaisiin. Sen sijaan itäisissä lähisukukielissä, kuten karjalassa ja lyydissä, sanalla ja sen johdoksilla viitataan yleensä suomalaiseen tai luterilaiseen henkilöön, harvemmin ruotsalaiseen. Karjalassa ja lyydissä sanan arvellaan olevan suomalainen lainasana.

Nimityksen alkuperä
-------------------

*Ruotsi*-sanan arvellaan olevan peräisin muinaisruotsin soutamista tarkoittavasta sanasta, jonka vastine nykyruotsissa on *ro*. Ruotsin paikannimi *Roslagen* on samaa juurta, ja se on alun perin tarkoittanut soutukuntaa. Suomeen ja sen lähisukukieliin sanan arvellaan levinneen niihin aikoihin, kun ruotsalaiset rusit purjehtivat Suomen etelärannikoa pitkin kohti Laatokkaa ja Luoteis-Venäjän keskuksia, kuten Novgorodia.. 

Itämerensuomalaisista kielistä sana omaksuttiin muihinkin kieliin. Kun ruotsalaisten asutukset Venäjällä venäläistyivät, *ruotsia* vastaavaa itämerensuomalaista lainasanaa alettiin käyttää venäläisistä muun muassa saamessa, komissa ja udmurtissa. Samaa juurta on myös venäjän kielen sana *ruś*. Sana lainautui venäjästä takaisin ruotsiin, jonka *ryss*-sanasta on peräisin suomen kielen venäläistä tarkoittava sana *ryssä*.

Katso myös
----------

* Hurri
* Lappalaiset
* Ruokaruotsi

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Häkkinen, Kaisa: *Nykysuomen etymologinen sanakirja*, s. 1072–1073. WSOY, 2004. ISBN 951-0-27108-X.
**Aemilius Paulluksen pylväs** oli antiikin aikainen voitonpylväs Delfoissa Kreikassa. Se kunnioitti roomalaisten voittoa makedonialaisista kolmannessa makedonialaissodassa.

Pylväs valmistui vuonna 167 eaa. Se oli alun perin tarkoitettu Makedonian kuningas Perseuksen patsasta varten. Pylväs oli vielä kesken vuoden 168 eaa. Pydnan taistelun aikaan, jossa roomalaiset kukistivat Perseuksen. Roomalaisia komentanut Aemilius Paullus otti tämän jälkeen pylvään omaan käyttöönsä ja teki siitä oman voitonmuistomerkkinsä.

Pylväs sijaitsi Delfoin Apollonin pyhäkköalueella heti Apollonin temppelin itäkulman vieressä lähellä vastaavankaltaisia muistomerkkejä, kuten Käärmepylvästä ja Prusias II:n pylvästä. Sen korkeus oli noin 9 metriä. Pylvään huipulla oli pronssinen ratsastajapatsas. Pylvään jalustan lyhyellä sivulla oli latinankielinen piirtokirjoitus:

> »L(ucius) Aimilius L(uci) f(ilius) inperator de rege Perse Macedonibusque cepet  
> Lucius Aimilius, Luciuksen poika, imperaattori, pystytti tämän sotasaaliista jonka otti Perseukselta ja makedonialaisilta.» 
> 
> 

Piirtokirjoitus vaikuttaa tehdyn kreikankielisen piirtokirjoituksen, mahdollisesti Perseuksen omistuskirjoituksen, päälle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Monument of Aemilius Paullus *Classical Monuments*. Viitattu 18.1.2021.
2. 1 2 3 4  Ridgway, Brunilde Sismondo: *Hellenistic Sculpture: The styles of ca. 331-200 B.C*, s. 78–79. Wisconsin studies in classics, ISSN 2472-7474. University of Wisconsin Press, 1990. ISBN 9780299167141. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  *Remains of Old Latin*, s. 78. Volume IV: Archaic Inscriptions. Translated by E. H. Warmington. Loeb Classical Library 359. Cambridge, MA: Harvard University Press, 1940.
**Remigius Auxerrelainen** (lat. *Remigius Autissiodorensis* tai *Altissiodorensis*) (841–908) oli benediktiinimunkki sekä skolastinen filosofi ja teologi.

Remigius oli Lupus Servatuksen ja Heiricus Auxerrelaisen oppilas. Hän lainasi kommentaareissaan paljon Dunchad Reimsiläisen, Johannes Scotus Eriugenan, Sedulius Scottuksen ja Martinus Laonilaisen ajatuksia.

Remigius opetti Saint-Germain en Auxerren luostarissa, Pariisissa ja Reimsissä. Hän käsitteli paljon universaalien ongelmaa, ja vaikuttaa pyrkineen muodostamaan kompromissin Eriugenan äärimmäisen filosofisen realismin ja opettajansa Heiricuksen antirealismin välillä. Remigius tutki myös kaikkeuden alkuperää, ja antoi Martianus Capellan teosten kommentaarissaan kristillisen tulkinnan Capellan ajatuksille platonilaisten ideoiden näkymättömästä maailmasta.

Remigius kirjoitti useita glossia ja marginaalikommentaareja Raamatun kirjoihin (kuten *Ennarationes in Psalmos* Psalmien kirjasta), Priscianuksen latinan kielioppiin, Boethiuksen teokseen *Opuscula Sacra* sekä Martianus Capellan teoksiin. Hän kirjoitti kommentaarit Boethiuksen teokseen *Filosofian lohdutus*, Fokaksen teokseen *Ars de nomine*, teokseen *Caton opetuksia* (*Catonis Disticha*), sekä Aelius Donatuksen, Eutykheen, Bedan ja Sedulius Scottuksen teoksiin.

Aiheesta muualla
----------------

* Baldzuhn, Michael: Remigius von Auxerre *Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon*.  (saksaksi)
* Turner, William: Remigius of Auxerre *Catholic Encyclopedia*.  1911. New York:  Robert Appleton Company.  (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
	+ 2
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Remigius of Auxerre
Zoological Society of London (ZSL), Main Building
Zoological Society of London (ZSL), Main Building, Entrance
Punch-pilalehti Zoological Society of Londonin kokouksesta (1905)
**Zoological Society of London** (ZSL) on vuonna 1826 perustettu englantilainen akateemikkojen eläintieteellinen seura.

Seuran perustajajäseniin kuuluivat muun muassa Robert Peel, Nicholas Aylward Vigors, Humphry Davy ja Thomas Stamford Raffles. Heidän tavoitteenaan oli luoda järjestö, joka huolehtisi "Luonnonhistorian tieteen kaikkien muotojen kultivaatiosta, ja erityisesti Ison-Britannian ja Irlannin luonnonhistorian kultivaatiosta".

Vuonna 1828 järjestö avasi jäsenilleen tarkoitetun puistoalueen, jossa voitiin tutkia eläimiä. Puistosta kehittyi Lontoon eläintarha. Nykyään järjestö on kansainvälinen tieteellinen järjestö, jonka päätehtävä on eläinten ja näiden elinalueiden konservointi.

Järjestön päättävä elin on 15-jäseninen neuvosto.

Lähteet
-------

1. ↑  Council Members ZSL. Viitattu 16.9.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zoological Society of London**.
* Zoological Society of Londonin verkkosivut

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Zoological Society of London
**Zoofobia** tai **eläinfobia** on irrationaalista pelkoa tai vastenmielisyyttä eläimiä (ei ihmisiä) kohtaan. Zoofobia on yleinen negatiivinen reaktio eläimiin, mutta se on yleensä jaettu useisiin alaryhmiin, joista jokainen on tietyntyyppinen zoofobia. Vaikka zoofobia kokonaisuudessaan on melko harvinaista, pelkotyypit ovat yleisiä. Kuten Sigmund Freud on joskus maininnut, zoofobia on yksi yleisimmistä lasten psykoneuroottisista sairauksista.*lähde tarkemmin?* Zoofobia ei kohdistu lähes koskaan nisäkkäisiin, vaan muihin kuin nisäkkäisiin.

Luettelo yleisistä zoofobian alaryhmistä
----------------------------------------

| Fobia | Pelon kohde |
| --- | --- |
| Ailurofobia | kissat |
| Araknofobia | hämähäkkieläimet |
| Batrakofobia | sammakkoeläimet |
| Kiroptofobia | lepakot |
| Kynofobia | koirat |
| Entomofobia | hyönteiset |
| Ekvinofobia | hevoset |
| Ihtiofobia | kalat |
| Lepidopterofobia | Perhoset ja/tai Koiperhoset |
| Melissofobia | Mehiläiset |
| Musofobia | hiiret ja rotat |
| Ofidiofobia | käärmeet |
| Ornitofobia | linnut |
| Ostrakonofobia | äyriäiset |
| Ranidafobia | sammakot |
| Vermifobia | madot |

Katso myös
----------

* Fobia
* Luettelo fobioista

Lähteet
-------

1. ↑  Nandor Fodor, Frank Gaynor, "Freud: Dictionary of Psychoanalysis", 2004:  ISBN 0-7607-5301-6 (initial publ. 1950), article "Zoophobia, infantile", pp. 205-206

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Zoophobia
**Zoom8** (myös **Zoom 8**) on yhden hengen ISAFin sääntöjen mukainen yksityyppiluokan kevytvene eli jolla. Zoom8-jolla soveltuu erityisesti yli 50-kiloiselle*lähde?* purjehtijalle ensiveneeksi. Runsaassa kymmenessä vuodessa Zoom 8 -luokka on kasvanut yhdeksi Suomen merkittävimmistä nuorison kilpapurjeveneluokaksi. Zoom8-veneillä purjehditaan lähinnä Euroopassa. Luokkaliittoja toimii ainakin Suomessa, Isossa-Britanniassa, Ruotsissa, Tanskassa, Ranskassa, Venäjällä, Virossa, Espanjassa, Saksassa, Puolassa ja Norjassa.

Historia
--------

Suomessa 1990-luvun alussa laivanrakentaja DI Henrik Segercrantz suunnitteli Zoom8-jollan. Ideana oli toteuttaa uudenaikainen ratkaisu ensimmäiseksi purjejollaksi. Ensimmäinen versio esitettiin Helsingin Venenäyttelyssä talvella 2001. Tämä prototyyppijolla parannettiin sekä varusteratkaisuiltaan että muutamalla rakenteellisella parannuksella. Tässä työssä hyödynnettiin myös purjehtijoiden ja muun muassa alan toimittajien ajatuksia ja palautetta. Runkomuoto, purjeratkaisu ja muut tärkeimmät ominaisuudet säilyivät alkuperäisestä versiosta. Tavoitteena oli aikaansaada valmiiksi harkittu tuote, joka teknisesti ja ominaisuuksiltaan soveltuisi aloittelijalle, mutta antaisi myös kehittyvälle nuorelle purjehtijalle sopivan alustan. Master-muottien valmistus aloitettiin syksyllä 1993 ja ensimmäiset jollat purjehtivat kesällä 1994. 

Suunnittelun lähtökohtana oli luoda mahdollisimman tasavertainen kilpaveneluokka. Zoom8-luokka suunniteltiin Kansainvälisen Purjehtijaliiton, ISAF, yksityyppiluokan sääntöjen ihanteen mukaiseksi eikä tässä luokassa ole mahdollisuuksia muutoksiin tai *parannuksiin*. Näin kaikki kilpailijat ovat tasavertaisessa asemassa lähtöviivalla.

Purjehdusominaisuudet
---------------------

Zoom8-jollalla on helppoa ja turvallista purjehtia. Kaaduttuaan kokenut kilpapurjehtija saa Zoom8-jollan takaisin pystyyn muutamassa sekunnissa ja vauhtiin jopa 15 sekunnissa. Kovassa tuulessa kaatuessaan Zoom8 voi olla kokemattomalle purjehtijalle vaarallinen: Jos purjehtija menettää otteen jollasta, se voi kyljellään kaatuneena karata nopeasti purjehtijan tavoittamattomiin.

Kuvia
-----

* Zoom8 maallaZoom8 maalla
* Oikealla Zoom8 purjehduksessaOikealla Zoom8 purjehduksessa

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Zoom8-liitto ry
* International Zoom8 Class Association
* www.zoom8.com
* Børresen, tanskalainen valmistaja.
**Ranskan yhdistynyt protestanttikirkko** (ransk. *Église protestante unie de France*) on protestanttinen kristillinen kirkkokunta Ranskassa. Se syntyi vuonna 2013, kun Ranskan evankelisluterilainen kirkko ja Ranskan reformoitu kirkko yhdistyivät, mistä johtuen kirkko on tunnustukseltaan sekä luterilainen, reformoitu.

Ranskan yhdistyneen protestanttikirkon aluejako. Vaaleanharmaa alue, joka kattaa Mosellen ja Alsacen alueet ei kuulu kirkon toiminta-alueeseen, sillä siellä toimii Alsacen ja Lorrainen protestanttisten kirkkojen unioni.
Kirkko päätti hyväksyä samaa sukupuolta olevien parien vihkimisen vuonna 2015. Samalla päätettiin, että yksittäiset pastorit ja seurakunnat saavat itse päättää vihkivätkö he vai eivät, sillä huolimatta suuren enemmistön kannatuksesta kirkossa on myös asiasta perinteisemmin ajattelevia.

Lähteet
-------

1. ↑  Churches in France - United Protestant Church of France (Arkistoitu – Internet Archive) The lutheran world federation
2. ↑  United Protestant Church of France World Council of Churches. Viitattu 11.9.2018. (englanniksi)
3. ↑  Wendlandt, Astrid: French Protestant church allows gay marriage blessing  17.5.2015. Reuters. Viitattu 11.9.2018. (englanniksi)
**Ranskan ydinkokeet 1966** olivat Ranskan tekemiä ydinkokeita vuonna 1966 Mururoa-atollin lähettyvillä Ranskan Polynesiassa.

Ydinkokeita varten koottu laivasto-osasto lähti 4. huhtikuuta 1966 Brestistä ja saapui Mururoalle 4. toukokuuta. Osastoon kuuluivat lentotukialus *FS Foch*, *De Grasse*, *La Bourdonnais*, *Forbin*, *Jauréguiberry*, *Le Rhin*, *La Seine* ja *Aberwrach*, joiden lisäksi epälukuinen määrä tukialuksia. Kokeiden ensimmäiseen sarjaan kuuluivat kokeet 2. heinäkuuta Aldébaran, 19. heinäkuuta Tamouré ja 21. heinäkuuta Ganymède. Toinen sarja sisälsi kokeet Bételgeuse 11. syyskuuta, Rigel 24. syyskuuta ja 4. lokakuuta Sirius. Ranskan presidentti Charles de Gaulle seurasi osaston mukana Bételgeuse-koetta.

Osasto aloitti 3. marraskuuta paluumatkan Papeetelta Honolulun kautta Brestiin, jonne saavuttiin 19. joulukuuta.

Lähteet
-------

* Jordan, John: De Grasse and the CEP.  *Warship 2009*, 2009, XXXI. vsk, s. 183. London:  Conway. 978-1-84486-089-0.   (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Jordan 2009 s. 183
Kūkain patsas
**Shingon** on Japanissa syntynyt esoteerinen buddhalaisuuden lahko. Sen perustaja, Kiinassa opiskellut munkki Kūkai (空海, kuolemansa jälkeen tunnettu myös nimellä Kōbō Daishi, 弘法大師) opiskeli Kiinassa ensin kiinan kieltä, myöhemmin buddhalaisuutta. Hän toi tiibetiläisvaikutteisen Shingon-opin Japaniin 806. Kūkai teki vaikutuksen vahvistumisen ajan keisareihin (keisari Kammun poikiin) ja myös moniin aatelisiin japanilaisiin uskonnollisfilosofisen sisältönsä lisäksi myös kulttuurivaikutteiden kuten kalligrafian ja veistosten kautta.

Shingon-buddhalaisuutta harjoittavia arvioidaan nykyisin olevan yli 12 miljoonaa. He ovat jakautuneet 46 lahkoon. Shingonin keskus on edelleen Kōyavuorella Kansain alueella Wakayaman prefektuurissa. Se on edelleen pyhiinvaelluskohde, jossa käy vuosittain pari miljoonaa henkeä.

Katso myös
----------

* Tendai

Lähteet
-------

1. ↑  Shinshufin.info (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Pälkäneen lukio (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli käsittelee Espoon Halsholmenia. Västanfjärdin Halsholmenista on eri artikkeli.*
Halsholmen

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
60°5′30.00″N, 24°39′20.00″E, EspooUusimaaSuomi |
| Merialue | 
Suomenlahti, Itämeri |
| Pinta-ala | 
0,035 km² |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Halsholmen** on saari läntisessä Espoossa Pentalan ja Stora Herrön välisessä salmessa. Virallisessa kaupunginosajaossa Halsholmen kuuluu Suvisaaristoon ja se sijaitsee Suvisaariston pääsaarista noin kaksi kilometriä lounaaseen.

Halsholmenin pinta-ala on noin 3,5 hehtaaria. Saaren kaakkois–luoteissuuntainen pituus on noin 350 metriä. Rantaviivan pituus on noin kilometrin. Halsholmen on rannoiltaan kivikkoista ja keskiosiltaan metsäistä. Keskikohdastaan Halsholmen on vain muutaman kymmenen metrin levyinen, joten se jakautuu selkeästi läntiseen ja itäiseen osaan. Saarella on kuusi rakennusta ja kaksi kiinteistöä.

Aivan Halsholmenin pohjoispuolella sijaitsee Minnesholmen. Minnesholmenia ja Pentalaa erottaa Minnet-niminen salmi, Halsholmenin ja Herrön saarten välissä puolestaan virtaa Halmsholmsundet. Itäpuolella sijaitsee Herröfjärdenin merialue.

Lähteet
-------

1. ↑  Halsholmen Espoon opaskartalla
2. ↑  Espoon kaupunkisuunnittelukeskuksen tutkimuksia ja selvityksiä B94:2009. Emätilatarkastelu saariston osayleiskaavatyötä varten *Emätilatarkastelu saariston osayleiskaavatyötä varten 16.11.2009*. Espoon kaupunki. Viitattu 11.3.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
* Foreca.fi: Sää Halsholmen, Espoo
* Halsholmen, Uusimaa, Suomi — Sunrise, Sunset and Daylength
Hankavastaiseen paapuurin halsseilla purjehtivan purjealuksen (raaka)fokan tuulenpuoleinen alakulma. Kuvan vasemmasta reunasta tuleva löysähkö köysi purjeen alakulmassa olevaan pylpyrään on jalus ja samasta kulmasta kanteen vievä on halssi.
**Halssi** on purjehdustermi, joka tarkoittaa purjeen tuulenpuoleisen alakulmaan kiinnitettyä köyttä, jolla purje kiristetään eteen- ja alaspäin. Pitkittäispurjeessa, kuten bermuda- tai kahvelipurjeessa, tuulenpuoleinen alakulma on aina purjeen etummainen alakulma. Raakapurjeessa tuulenpuoleinen alakulma riippuu siitä kummalta puolen alusta tuuli käy. Tuulen ollessa aluksen keskiviivan oikealta eli tyyrpuurin puolelta purjehdittaessa sivutuulessa tai hankavastaisisessa tuulessa on raakapurjealuksessa tyyrpuurin halssi kiristettynä eli purjehditaan tyyrpuurin halsseilla. Vastaavasti tuulen olessa keskiviivan vasemmalta puolelta purjehditaan paapuurin halsseilla. Isossa purjealuksessa halssit ovat vahvaa köyttä tai kettinkiä. Halssit on vain mikäli purjeen alapuolella ei ole raakaa. Purjeen alakulman alapuolella olevaan raakaan kiinnittävä köysi on *jalus* tai *skuutti*. Raa'attomaan alakulmaan on kiinnitettynä halssin lisäksi myös jalus. Halssin kiristäessä tuulenpuolen alakulmaa eteenpän kiristetään suojanpuolen jaluksella purje taaksepäin. 

Pitkittäispurjeen etummainen alakulma on halssikulma.

Latinalaispurjeessa raa'an alapäätä hallitaan kahdella halssilla.

Aluksen suunta tuulen suhteen
-----------------------------

Sanaa **halssi** käytetään myös kertomaan kummalta puolelta purjealuksessa tuuli käy. Purjehditaan siis tyyrpuurin tai paapuurin halssilla sen mukaan käykö tuuli aluksen poikkiviivan oikealta vai vasemmalta puolelta. Pitkittäistakilalla purjehdittaessa voidaan sanoa oltavan jommallakummalla halssilla myös tuulen ollessa suoraan perän takaa, jolloin ei raakapurjeessa välttämättä olisi kummankaan puoleinen halssi käytössä eli kiristettynä. Tällöin sanotaan aluksen olevan tyyrpuurin halssilla mikäli isopurje tai suurin purje on jalustettu paapuurin puolelle.

Halssilta toiselle käännytään joko kääntämällä aluksen keula tuulen kautta *vastakäännöksellä* eli *vendalla* tai kääntämällä alus suojan kautta *myötäkäännöksellä*, *jiipillä*, *kiipillä* eli *lehmänkäännöksellä* toisille halsseille.

Purjehtimista tiukasti tuuleen vuoroin eri halsseilla sanotaan luovimiseksi. Halssilla voidaan myös tarkoittaa käännösten välistä matkaa luovittaessa.

Lähteet
-------

* Blomgren, Axel S.: *Merimiestaidon oppikirja*, Suom. Högström, Eino. Rauman Kirjapaino Oy, 1919

### Viitteet

1. ↑  Landström, Björn: *Laiva*, s. 81. Suomentanut Vuorenjuuri, Martti. Helsinki: Otava, 1966.
**Shinano** (jap. 信濃) oli keisarillisen Japanin laivaston lentotukialus toisessa maailmansodassa. Sen rakentaminen aloitettiin alun perin kolmantena Yamato-luokan taistelulaivana, mutta Midwayn taistelussa kärsittyjen tappioiden takia japanilaiset ryhtyivät muuttamaan sitä aikansa suurimmaksi lentotukialukseksi. Aluksen status maailman suurimpana lentotukialuksena säilyi aina vuoteen 1955 saakka, jolloin *USS Forrestal* laskettiin vesille.

Alus upposi 29. marraskuuta 1944 saatuaan neljä osumaa Yhdysvaltain laivaston Balao-luokan sukellusvene *USS Archerfishin* (komentajana Joseph F. Enright) laukaisemista torpedoista.

Valmistus
---------

Aluksen rakennustyöt keskeytettiin kesäkuussa 1942, jolloin aloitettiin muutostyöt lentotukialukseksi. Alus laskettiin vesille 5. lokakuuta 1944 täyttämällä telakka-allas vedellä, jolloin se törmäsi altaan reunaan. Törmäyksessä vahingoittui aluksen keulan hydrofoni, joka korjattiin varustamisen ja viimeistelyn aikana.

Yhdysvaltain maavoimien B-29 Superfortress kuvasi 1. marraskuuta 1944 Yokosukan sataman suulla ankkurissa olleen aluksen. Yhdysvaltain havaittua aluksen, se päätettiin siirtää töiden jatkamiseksi Kureen. Alus oli koeajossa Kisarazunlahdella 11. marraskuuta. Alus otettiin palvelukseen 19. marraskuuta Yokosukassa, jolloin sen ensimmäiseksi päälliköksi tuli Abe Toshio.

Palvelus
--------

Alus lähti 28. marraskuuta Kureen kuljettaen kuutta Shinyo-itsemurhavenettä, 50 Ohka-rakettipommia sekä kamikaze-yksikön henkilöstöä. Aluksen suojana oli 17. hävittäjäviirikkö, johon kuuluivat *Isokaze*, *Yukikaze* ja *Hamakaze*.

Alus oli ollut vesillä vain muutamia tunteja, kun *USS Archerfishin* miehistö huomasi sen. Sukellusveneen miehistö menetti kontaktin lentotukialukseen kymmeneksi tunniksi, jonka jälkeen he löysivät laivan uudestaan Omaezakin majakan edustalla. Tällöin sukellusvene laukaisi kuusi torpedoa, joista kaksi meni ohitse. *Shinano* upposi kello 11.00 29. marraskuuta, vieden useita miehistönjäseniä mukanaan. Suunnittelijat olivat lisänneet *Shinanon* runkoon metallisia "rakkuloita" vesirajan alapuolelle. Tarkoituksena oli, että torpedot räjähtäisivät niihin, ja vahinko itse laivan rungolle olisi minimaalinen. Kuitenkaan tämä suunnitelma ei toiminut, ja alus upposi.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Battleships of World War Two – An International Encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1998. ISBN 1-85409-386-X. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Chesneau, Roger: *Aircraft Carriers of the World, 1914 to the Present – An Illustrated Encyclopedia*. Bristol: Brockhampton Press, 1998. ISBN 1-86019-87-5-9. (englanniksi)
* Polmar, Norman: *Aircraft Carriers – A History of Carrier Aviation and its Influence on World Events Vol. 1, 1909–1945*. Dulles, Virginia: Potomac Bools Inc, 2006. ISBN 1-57488-663-0. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  IJN Shinano: Tabular Record of Movement CombinedFleet.com. Viitattu 31.7.2016. (englanniksi)

*Yamato*-luokan taistelulaivat
*Yamato* | *Musashi*

***Shinano*-luokan lentotukialukset**

*Shinano*
**Paratuberkuloosi** eli **Johnen tauti** on märehtijöillä esiintyvä kroonista suolistotulehdusta aiheuttava tauti, jonka aiheuttaja on mykobakteereihin kuuluva *Mycobacterium avium* subspecies *paratubeculosis*. Tartunta saadaan yleensä suun kautta, sillä infektoituneet eläimet erittävät bakteeria eritteissään eli virtsassa, ulosteessa, maidossa ja spermassa, jolloin taudinaiheuttaja saastuttaa muun muassa maaperää. Sikiö voi saada tartunnan myös istukan kautta emoltaan. Tartunnalle alttiimpia ovat nuoret eläimet, vaikkakin taudin kliiniset oireet puhkeavat usein vasta kahden vuoden iässä tai sen jälkeen.

Paratuberkuloosilla epäillään olevan yhteys ihmisten Crohnin tautiin, joka paratuberkuloosin tapaan aiheuttaa kroonista suolistotulehdusta.

Oireet
------

Paratuberkuloosin aiheuttaja *Mycobacterium paratuberculosis* kulkeutuu tartunnan saaneen eläimen suolistoon, jossa se hakeutuu etenkin ileumin Peyerin levyihin infektoiden makrofageja ja ympäröiviä imusolmukkeita. Tästä aiheutuu krooninen suolistotulehdus, jonka seurauksena ovat häiriöt ravintoaineiden käsittelyssä ja imeytymisessä suolistosta. Taudin tyypillisiä oireita ovat painon lasku hyvästä ruokahalusta huolimatta, maidontuotannon lasku, krooninen kokkareinen ripuli ja leuan alaisen kudoksen turvotus. Krooninen ripuli johtaa vähitellen eläimen kuihtumiseen ja lopulta kuolemaan. Tautiin ei ole hoitoa.

Löydökset
---------

Ruumiinavauslöydökset vaihtelevat suuresti yksilöittäin, ja ne eivät välttämättä korreloi kliinisten oireiden kanssa, sillä rajujakin kliinisiä oireita osoittaneella eläimellä muutokset suoliston alueella voivat olla hyvin vähäiset. Tyypillisesti paratuberkuloosia sairastaneiden eläinten suolistossa voidaan erottaa infektoituneilla alueilla suoliston seinämän paksuuntumista sekä seinämän limakalvon rosoisuutta ja useita haavaumakeskuksia.

Lähteet
-------

* M. Donald McGavin, James F. Zachary: "7", *Pathologic Basis of Veterinary Disease*, s. 372, 373. Missouri: Mosby Elsevier, 2007. ISBN 978-0-323-02870-7. (englanniksi)
* The Merck Veterinary Manual Merck & Co. Viitattu 26.5.2010. (englanniksi)
Vuodesta 2018 lähtien SM-sarja on ollut nimeltään **RaceWKND**. RaceWKND on avoin sarja, joka noudattaa UIM:n (Union Internationale Motonautique) sääntöjä.

Sarjaa ajetaan neljässä luokassa ilman sukupuolierottelua: F4, GT30, GT15 ja GT10.

TapahtumaTV Eveo näyttää kaikki kilpailut suorina YouTubessa ja koosteet kanavapaikalla 17.

Passion for Powerboat Racing
----------------------------

Kilpaveneily on koko perheen harrastus, jonka voi aloittaa jo 7-vuotiaana, yläikarajaa ei lajissa ole. Suomessa kilpaveneily jatkaa kasvuaan, varsinkin nuoria innostuneita kuljettajia saadaan lajin pariin vuosittain. RaceWKND järjestää vuosittain 3-5 osakilpailua, SM-mitalit jaetaan vuosittain Suomen Purjehdus ja Veneily Ry:n toimesta.

Lähteet
-------

1. ↑  TapahtumaTV Eveo - Kanava *www.eveo.fi*. Viitattu 1.2.2023.
2. ↑  HOME - RaceWKND: Passion for Powerboat Racing - Kilpaveneily *www.racewknd.fi*. Viitattu 1.2.2023.
3. ↑  Kilpaveneily *SPV.fi*. Viitattu 1.2.2023.

Aiheesta muualla
----------------

*
**Tiepistiäiset** (Pompilidae) ovat ampiaismaiset pistiäiset (Vespoidea)-yläheimoon kuuluva pistiäisryhmä. Ne ovat yksineläviä petopistiäisiä, joita esiintyy etenkin trooppisilla alueilla. Useimmat tiepistiäislajit ovat huomattavan kirkasvärisiä ja monilla lajeilla on myös värikkäät siivet varoituksena saalistajille.

Monista muista petopistiäisistä poiketen tiepistiäiset ovat pitkälle erikoistuneet saalistamaan hämähäkkejä toukkiensa ravinnoksi. Niillä onkin monia anatomisia sopeutumia, jotka mahdollistavat nopean ja ketterän liikkumisen pistiäisen saalistaessa usein sen itsensä kokoista hämähäkkiä. Munimiseen valmis naaras kaivaa maahan kolon ja lähtee etsimään sopivaa hämähäkkiä. Sellaisen löydettyään naaras, tavallisesti kamppailun jälkeen, lamauttaa hämähäkin pistämällä siihen myrkkyä ja raahaa saaliin pesäkoloon, jossa se munii yhden munan hämähäkin vatsapuolelle. Tämän jälkeen emo sulkee pesän ja siirtyy tekemään uutta. Kuoriuduttuaan pistiäistoukka syö liikuntakyvyttömän hämähäkin, koteloituu ja tulee ulos pesästä muodonvaihdoksen jälkeen. Aikuiset yksilöt elävät kukkien medellä.

Tiepistiäiset eivät ole aggressiivisia, mutta niiden pisto on tavallisesti ihmisellekin varsin kivulias. Erityisen tuskallisina pidetään varsin kookkaiden *Pepsis*- ja *Hemipepsis*-sukuihin kuuluvien tiepistiäisten pistoa. Nämä suvut tunnetaan englanninkielisellä nimellä "*tarantula hawk*" viitaten niiden tapaan saalistaa toukilleen lintuhämähäkkejä.

Tiepistiäinen saaliinsa kanssa.

Alaheimoja ja sukuja
--------------------

* Ceropalinae
	+ Kiehäpistiäiset (*Ceropales*)
* Pepsinae
	+ Laukkipistiäiset (*Auplopus*)
	+ Kyssäpistiäiset (*Caliadurgus*)
	+ Papumuspistiäiset (*Cryptocheilus*)
	+ Partapistiäiset (*Deuteragenia*)
	+ *Dipogon*
	+ Raspipistiäiset (*Priocnemis*)
* Pompilinae
	+ Pilkkupistiäiset (*Agenioideus*)
	+ Kimopistiäiset (*Anoplius*)
	+ Päistärpistiäiset (*Aporinellus*)
	+ Tikaripistiäiset (*Arachnospila*)
	+ Turmanpistiäiset (*Episyron*)
	+ Vainupistiäiset (*Evagetes*)
	+ Pikipistiäiset (*Ferreola*)
	+ Raudikkopistiäiset (*Homonotus*)
	+ *Nanoclavelia*
	+ Hiirakkopistiäiset (*Pompilus*)

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Tiepistiäiset (*Pompilidae*)
* Funet:  Tiepistiäiset (*Pompilidae*)
* ITIS: Pompilidae (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q252859
* Wikispecies: Pompilidae
* ADW: Pompilidae
* AFD: Pompilidae
* BioLib: 17560
* BOLD: 70458
* BugGuide: 3919
* CoL: 627L7
* EoL: 2738684
* EPPO: 1POMPF
* Fauna Europaea: 11358
* Fauna Europaea (new): 9632e03e-bec9-4f6a-97a6-21ef9c6e4e2f
* Fossilworks: 152137
* GBIF: 7913
* iNaturalist: 54028
* IRMNG: 101020
* ITIS: 154286
* NBN: NBNSYS0000160778
* NCBI: 27515
* NZOR: e16a1dc8-9e11-4539-9e87-bb2288a2605b

 |

 |
**Tieoikeus** tarkoittaa kiinteistön (useimmiten tila) oikeutta toisen kiinteistön alueen pysyvään käyttämiseen tietarkoituksiin.

Tieoikeus
---------

Tieoikeuteen sisältyy oikeus tienpitoon eli tien tekemiseen ja tien kunnossapitoon, oikeus liikennöimiseen tiellä ja oikeus mm. puiden ja pensaiden sekä muiden tienpitoa haittaavien luonnonesteiden poistamiseen tiehen kuuluvalla alueella. Tiehen luetaan kuuluvaksi ajorata ja tarpeen mukaan jalkakäytävä ja polkupyörätie sekä niiden käyttämistä varten tarvittavat alueet kuten esimerkiksi piennar, luiska, oja ja kohtaamis- ja kääntöpaikka. 

Vakiintuneen käytännön mukaan tieoikeudet jaotellaan perustieoikeuksiin ja lisätieoikeuksiin. Perustieoikeus on uuden tien tekemistä varten annettu oikeus. Perustieoikeus tarkoittaa, että oikeus annetaan kiinteistölle siinä yhteydessä, kun perustetaan kokonaan uusi tie. Perustieoikeus voidaan perustaa vain viranomaisen tekemässä kiinteistötoimituksessa. Myöhemmin myös kunnan tielautakunta voi antaa tiehen lisätieoikeuksia. Lisätieoikeus taas tarkoittaa sitä, että uusi oikeus annetaan kiinteistölle ennestään olevaan tiehen, johon on jo aikaisemmin annettu jollekin kiinteistölle perustieoikeus.

Tieoikeuksia syntyy kiinteistötoimituksissa muun muassa yksityistie-, lohkomis-, ja halkomistoimituksissa. Viranomaisen tekemän kiinteistötoimituksen jälkeen tieoikeus näkyy asiakirjoissa ja kartoissa sekä kiinteistörekisterissä. Nykyään uudet tieoikeudet merkitään lisäksi kiinteistörekisterikarttaan käyttöoikeusyksikköinä, josta selviää tieoikeuden sijainti. Vanhat tieoikeudet joudutaan usein selvittämään arkistotutkimusten perusteella.

Karttatie
---------

*Karttatie* on arkikieleen vakiintunut sana tiestä, joka näkyy viranomaisten tekemässä kartassa.*lähde?*

Kaikki karttatiet eivät sisällä oikeutta käyttää tietä pysyvästi eikä edes satunnaisesti. Jos syntyy epätietoisuutta siitä, onko tietä oikeus käyttää, viranomainen (Maanmittauslaitos) selvittää asian arkistotutkimusten, kuten virallisten toimituskarttojen ja -pöytäkirjojen, perusteella.*lähde?*

Katso myös
----------

* yksityistie
* rasite

Lähteet
-------

1. ↑  Maanmittauslaitos - Perustieoikeus"[vanhentunut linkki]. (Sivu vaatii käyttäjätunnuksen.)
2. ↑  "Maanmittauslaitos - Lisätieoikeus"[vanhentunut linkki]. (Sivu vaatii käyttäjätunnuksen.)

Aiheesta muualla
----------------

* Maanmittauslaitos  (Arkistoitu – Internet Archive)
**Halos** (m.kreik. Ἅλως, *Halōs*, "Puimatanner") oli antiikin aikainen rituaaleihin käytetty avoin tila Pyhän tien varrella Delfoissa Kreikassa.

Halos sijaitsi Delfoin Apollonin temppelin eteläpuolella lähellä paikkaa, jossa Apollon myytin mukaan surmasi lähdettä vartioineen Python-lohikäärmeen, ja joutui tämän jälkeen lähtemään Hyperboreaan sovittaakseen murhan. Mytologiassa teko symboloi siirtymistä ktoonisten jumalten kulteista valon ja taiteiden jumalan, Apollonin, kulttiin.

Historiallisella ajalla, erityisesti hellenistisellä kaudella, paikalla olleella pienellä pyöreähköllä aukiolla suoritettiin erilaisia kulttirituaaleja. Eräs näistä oli Septerion, jossa Apollonin suorittama Pythonin murha esitettiin uudelleen joka kahdeksas vuosi. Plutarkhos kertoo, että paikan rituaalipuhdistuksen yhteydessä poika, jonka kummankin vanhemman tuli olla elossa, sytytti Pythonin asumusta symboloineen puisen rakennelman tuleen, ja lähti tämän jälkeen symboliselle puhdistautumismatkalle, alun perin Tempen solaan.

Haloksen pohjoisrajana toimi niin kutsuttu Polygonaalimuuri eli Apollonin temppelin etelänpuolinen tukimuuri. Haloksen ympärille pystytettiin ajan kuluessa useita votiivirakennuksia ja muistomerkkejä. Näihin lukeutuvat muun muassa aukion pohjoislaidalle Polygonaalimuurin eteen rakennettu Ateenalaisten stoa, sekä hellenistisellä kaudella pystytetty Attalos II:n patsas, josta on paikalla sen jalusta. Vuonna 1939 Haloksen paikalta löydettiin votiiviesinehauta. Kyseiset votiiviesineet olivat rikkoutuneet aikaisemmin, ja koska niiden uudelleenkäyttö oli tavan mukaan kiellettyä, ne oli haudattu maahan. Merkittävimpiin löytöihin lukeutuvat Apollonin ja Artemiin kullasta ja norsunluusta tehtyjen patsaiden osat. Ne ovat nykyisin Delfoin arkeologisessa museossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: ἅλως, ἡ *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
2. 1 2  Petrakos, Vasileios Ch.: *Delphi*, s. 17. "Esperos" Edition, 1971.
3. 1 2  Wescoat, Bonna D. & Ousterhout, Robert G.: *Architecture of the Sacred: Space, Ritual, and Experience from Classical Greece to Byzantium*, s. 86. Cambridge University Press, 2014. ISBN 9781107378292. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Heineman, Kristin M.: *The Decadence of Delphi: The Oracle in the Second Century AD and Beyond*, s. 130–131. Routledge, 2017. ISBN 9781317036272. Teoksen verkkoversio.
5. ↑  Plutarkhos: *Kreikkalaisia kysymyksiä* (*Quaestiones Graecae*) 203c; *Musiikista* (*De musica*) 1136a.
6. ↑  Amandry, Pierre: Rapport préliminaire sur les statues Chrysélephantines de Delphes.  *Bulletin de Correspondance Hellénique*, 1939, 63. vsk, s. 86–119. Artikkelin verkkoversio.
7. ↑  Lapatin, Kenneth Shapiro: *Greek and Roman Chryselephantine Statuary*, s. 126–135. University of California, Berkeley, 1994.
*Hakusana "Suomen linnut" ohjaa tänne. Suomalaisista linnuista kertoo artikkeli Suomen linnusto.*

**Suomen linnut – Tunnistusopas** on ornitologi Lasse J. Laineen käsikirja lintuharrastajille. Kirja ilmestyi vuonna 2015, ja sen on kustantanut Otava.

Teoksessa esitellään kattavasti kaikki Suomessa pesivät lintulajit ja säännölliset läpimuuttajat. Lisäksi esitellään harvinaisempia läpimuuttajia, harhailijoita ja harvinaisuuksia, kaiken kaikkiaan 345 lajia. Linkin kautta pääsee kustantajan sivulle kuuntelemaan 231 linnun ääniä. Ennen lajikuvauksia kirjassa on yleisiä vinkkejä tunnistamisen avuksi sekä luvut lintujen rakenteesta, käyttäytymisestä ja liikkumisesta sekä äänistä tunnistamisesta. Lopussa on hakemisto, jossa on suomen-, englannin- ja ruotsinkieliset nimet ja tieteelliset nimet.

Teoksen tiedot pohjautuvat Laineen tekemään, 1990-luvulla ilmestyneeseen Suomen kaikkien aikojen myydyimpään lintukirjaan *Suomalainen lintuopas*, mutta lajeja on 75 enemmän.

Kymmeniä luontokirjoja kirjoittanut Lasse J. Laine on koulutukseltaan biologi ja on harrastanut lintuja 15-vuotiaasta.

Jouni Tikkanen kirjoitti arviossaan Suomen Luonto -lehdessä, että teos noudattaa perinteistä tunnistusoppaan linjaa ja on tiedoiltaan ajan tasalla. Jan Södersved kiittää Linnut-lehdessä kirjaa hienoista kuvista ja modernista taitosta, mutta myös siitä, että siinä on suomalaisista oppaista kattavin lajisto. Tosin Södersved huomauttaa, että amerikantavi on jäänyt vahingossa pois yli 20 kertaa havaituista läpimuuttajista: se on tavattu Suomessa 120 kertaa.

Lähteet
-------

1. ↑  *Suomen linnut*, takakansi
2. 1 2  Jouni Tikkasen arvio teoksesta Lasse J. Laine: Suomen linnut (Otava 2015), Suomen Luonto -lehti 3/2015
3. 1 2  Jan Södersved: 2000-luvulle päivitetty maasto-opas, Linnut-lehti 2/2015, s. 55
4. ↑  Riitta Kylänpää: Lasse J. Laine.  *Suomen Kuvalehti*, 15.5.2015, nro 20/2015, s. 54–57.  Otavamedia.
**5. kevyt divisioona** oli Saksan divisioona, joka palveli toisessa maailmansodassa.

Perustaminen
------------

Yhtymä perustettiin vuoden 1941 alussa Afrikassa. Se koostui eri yhtymistä kerätyistä yksiköistä, jotka oli koottu tukemaan romahtanutta Italian armeijan puolustusta Kyrenaikassa. Yhtymässä oli muun muassa osia 3. panssaridivisioonasta, joka oli alun perin tarkoitus siirtää kokonaisuudessaan Pohjois-Afrikkaan kesällä 1940.

Yhtymään liitettiin ensimmäisenä 39. panssarijääkäripataljoona, joka oli varustettu puolitelavaunuin ja tykkien vetämiseen sopivin kuorma-autoin. Joukko-osastolla oli muun muassa yhdeksän 37 millimetrin 3,7 cm PaK 36- ja kaksi 50 millimetrin 5 cm PaK 38 -panssarintorjuntatykkiä. Yhtymän panssaroidun osan muodosti 3. panssaridivisioonasta siirretty 5. panssarirykmentti, jossa oli 20 PzKpfw IV-, 75 PzKpfw III-, 45 PzKpfw II- ja 25 PzKpfw I Ausf B -vaunua. Viimeksi mainittuja käytettiin komentovaunuina. Yhtymä ei kuitenkaan saavuttanut määrävahvuutta, vaikka siihen liitettiin jalkaväeksi 200. jalkaväkirykmentti sekä patteristo 75. Kenttätykistörykmentistä. Esikunta siirrettiin myös pääosin 3. panssaridivisioonasta kuten esikuntapäällikkö majuri Hauser ja tiedustelu-upseeri kapteeni Günther von Kluge.

Palvelus
--------

Yhtymä nimettiin 18. helmikuuta 1941 virallisesti 5. kevyeksi divisioonaksi. Sen ensimmäinen komentaja oli kenraalimajuri Johannes Streich, joka oli komentanut Ranskan taisteluiden aikana 15. panssarirykmenttiä. Helmikuussa pääosa divisioonasta oli saapunut Tripoliin, vaikka viimeiset vaunut saapuivatkin vasta 11. maaliskuuta. 

Brittiläinen XIII armeijakunta oli vallannut 21. tammikuuta Tobrukin, minkä jälkeen hyökkäys oli jatkunut. Kenraali Richard O’Connorin komentama armeijakunta tuhosi lopulta Italian 10. armeijan edetessään kohti Tripolia ja vallatessaan Kyrenaikan. O’Connor joutui kuitenkin keskeyttämään hyökkäyksensä kahdeksi viikoksi Archibald Wavellin käskystä.

Hyökkäys jatkui 4. helmikuuta ja Bengasi ja Beda Fomm vallattiin kolme päivää myöhemmin Italian 21. motorisoidun armeijakunnan vastarinnasta huolimatta. Hyökkääjä saapui 8. helmikuuta El Agheilaan, joka kukistui. Britannian hallitus oli lupautunut lähettämään joukkoja Kreikkaan, jonne akselivaltojen joukot olivat hyökänneet. O’Connorsin hyökkäysosastosta siirrettiin runsaasti joukkoja taaksepäin, minkä seurauksena hyökkäystä ei voitu jatkaa.

Yhtymä vastaanotti 2. maaliskuuta 88 millimetrin ilmatorjuntatykkejä, jotka tarjosivat sille kauas kantavan panssarintorjunta-aseen. Erwin Rommel aloitti hyökkäyksen 31. maaliskuuta käytössään 5. kevyen divisioonan lisäksi neljä italialaista divisioonaa. Liittoutuneiden vastarinta murtui, ja joukkojen perääntyminen alkoi.

Yhtymän täydentäminen jatkui seuraavat puoli vuotta, ja se saavutti panssaridivisioonan kokoonpanon ja yhtymä nimettiin 1. elokuuta 1941 21. panssaridivisioonaksi.

Lähteet
-------

* Ellis, Chris: *21st Panzer Division Rommel's Afrika Korps Spearhead*. Spearhead #1. Surrey: Ian Allan Publishing, 2001. ISBN 0-7110-2853-2. (englanniksi)