**Karl Lennart Oesch** [öš] (8. elokuuta 1892 Pyhäjärvi Vpl – 28. maaliskuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen jääkäri, kenraaliluutnantti ja ministeri. Mannerheim piti Oeschia kyvykkäimpänä kenraalina pysäyttämään vihollisen etenemisen Kannaksella vuonna 1944. Ylipäällikkö nimitti hänet Mannerheim-ristin ritariksi n:o 131 etenkin ansioistaan torjuntataisteluiden johtajana Kannaksella.

Oesch on jäänyt Suomen poliittiseen historiaan maan lyhytaikaisimpana ministerinä. Hän hoiti apulaissisäministerin tehtävää maaliskuussa 1932 vain 12 vuorokautta.

Perhe ja nuoruusvuodet
----------------------

Karl Lennart Oesch syntyi Sveitsistä muuttaneen tehtailijan, meijeristi Christian Oeschin ja tämän vaimon Anna o.s. Stegmanin kuudenneksi lapseksi. Hän syntyi Pyhäjärven Taubilassa, missä Christian toimi tilanhoitajana Freedrickszin omistamassa kartanossa. Oesch vietti lapsuusvuotensa Tohmajärvellä, jonne hänen isänsä perusti juustomeijerin Kemieen 1895. Karl Lennart tunnettiin paikkakunnalla "Juusto-Össin poekana". Kenraalin lapsuusaikoina perheen kotiopettajana toimi kirjailija Jalmari Finne, jonka teos Kiljusen herrasväki on saanut innoituksensa perheen elämästä. Tohmajärven keskustassa sijaitsevat Oeschintie sekä Oeschinkuja, joka kulkee Oeschin entisen juustomeijerin tuntumasta.

Karl Lennart Oesch vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Aitanga Niskasen kanssa, ja heille syntyi kaksi lasta. Hänellä oli Suomen kansalaisuuden ohella myös Sveitsin kansalaisuus vuoteen 1920 asti.

Koulutus
--------

Värväreitä ja etappimiehiä. Vasemmalta ylhäältä jääkärimajuri Kurt Wallenius (käytti nimeä Aarne Pursiainen), kapteeni Urho Sihvonen (Oravapoika), majuri **Lennart Oesch** (Johansson), vänrikki Väinö Sutinen (Blomberg), kapteeni Erkki Viitasalo (Torniaisen Ville), kapteeni Tauno Ilmoniemi (Möttönen) ja vänrikki Eino Koivisto (Aho); keskirivissä kapteeni Friedel Jacobsson (metsänhoitaja Borg), maisteri H. Stenberg, vääpeli Väinö Heikkinen (Hallan Väinö) ja tohtori Valter Sivén; alarivissä kapteeni Aarne Salminen (Virén), vääpeli Savolainen ja vääpeli Vilkman. (Kuva: Tukholma, tammikuu 1917.)
Oesch kirjoitti ylioppilaaksi Sortavalan reaalilyseosta 1911 ja liittyi Karjalaiseen Osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla luonnontieteitä vuosina 1911–1915. Hän aloitti sotilasopintonsa Ranskassa osallistumalla upseerien täydennyskurssille Metzissä (Centre d'études tactiques d'artillerie) ja seuraavaksi Versailles’ssa (École d'information des généraux et colonels), jossa hän osallistui myös kenttäkoulutuskurssille (École d'instruction des lieutenant-colonels et colonels). Lisäksi hän teki vuosina 1923 ja 1924 useita opintomatkoja Versailles’hin, Camp de Maillyyn ja Vincennesiin. Matkoillaan hän sai oppia eri aselajeissa ja joukko-osastoissa, kuten jalkaväessä, hyökkäysvaunurykmentissä, kenttätykistössä, ratsuväessä ja ilmavoimissa. Näiden opintojen jatkeeksi hän kävi Ranskan sotakorkeakoulun vuosina 1924–1926.

Sotakorkeakoulun jälkeen 1928 hän teki opintomatkan Ruotsiin, jossa seurasi Ruotsin sotakorkeakoulun talvikenttäharjoituksia ja opetusmenetelmiä. Vuonna 1930 hän vieraili Saksassa seuraamassa sotaharjoituksia. Seuraavana vuonna hän oli mukana Puolassa seuraamassa paikallista syyssotaharjoitusta, ja vielä samana vuonna hän teki matkan Viroon tutustuakseen paikalliseen sotalaitokseen.

Jääkärikausi
------------

Oesch liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon ja lähti Saksassa sotilaskoulutusta antavalle Pfadfinder-kurssille, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 25. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin 10. syyskuuta 1915 alkaen Preussin Kuninkaallisen Jääkäripataljoona 27:n konekiväärikomppaniaan. Hän osallistui taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, josta hänet komennettiin 22. elokuuta 1916 jääkärivärväystehtäviin Suomeen. 

Suomessa hän toimi niin sanotulla itäisellä etapilla Nurmeksen etappiaseman johtajana. Värväystehtävistä hän palasi takaisin Saksaan 3. maaliskuuta 1917 ja hänet sijoitettiin entiseen komppaniaansa. Myöhemmin hänet siirrettiin 10. heinäkuuta 1917 alkaen vasta perustettuun pataljoonan 2. konekiväärikomppaniaan. Pataljoonan Libaun-aikana Oesch toimi muun muassa opettajana ja kouluttajana useilla erikoiskursseilla sekä suoritti tuona aikana itsekin Saksan sotakoulun A-kurssin.

Suomen sisällissota
-------------------

Jääkäripataljoonan päällystöä Libaussa syksyllä 1917. *Alin rivi*: Oberzugf. Hugo Österman, Zugf. Eric Schauman, Oberzugf. Gabriel von Bonsdorff, Zugf. Paul Ljungberg, Oberzugf. Karl Mandelin, Zugf. Einar Johansson. *Keskimmäinen rivi*: luutnantti Franzen, luutnantti Huyssen, luutnantti Rüets, kapteeni Ulrich von Coler, kapteeni Eduard Ausfeld, tohtori Valter Sivén, yliluutnantti Stahel, luutnantti Mellis, luutnantti Könnecke, tohtori Yrjö Salminen. *Ylin rivi*: Oberzugf. Lauri Malmberg, Oberzugf. Maximilian Savonius, Oberzugf. Erik Heinrichs, Oberzugf. Harald Öhquist, talouspäällikkö Arp, Hauptzugf. Torsten Jernström, Zugf. Torsten Lesch, Oberzugf. **Lennart Oesch**, Zugf. Knut Solin, tohtori Häberle, Zugf. Lars Homén, Zugf. Gustaf Taucher.
Oesch astui Suomen armeijan palvelukseen Saksassa 11. helmikuuta 1918, ensin vannottuaan sotilasvalan Suomen armeijalle ja allekirjoitettuaan palvelusitoumuksen. Tässä yhteydessä hänet ylennettiin kapteeniksi. Saksasta hän saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Vaasassa hän sai ylipäälliköltä tehtävän perustaa ja järjestää valkoisen armeijan 8. jääkäripataljoona. Kyseinen pataljoona oli aluksi alistettuna 3. jääkärirykmentille ja myöhemmin 4. jääkärirykmentille. Oesch komensi näin muodostamaansa pataljoonaa sisällissodan Raudun taistelussa ja myöhemmin rajaseuduilla käydyissä kahakoissa.

Sisällissodan jälkeinen aika
----------------------------

Oesch sai sisällissodan jälkeen tehtäväkseen armeijan uudelleenjärjestelyn yhteydessä perustaa Vuoristoprikaati. Tähän tehtävään hän ryhtyi 18. kesäkuuta 1918. Tehtävän suoritettuaan hänet määrättiin 28. kesäkuuta 1918 alkaen perustamansa prikaatin esikantapäälliköksi. Vuoristoprikaatista Oesch siirrettiin 29. marraskuuta 1918 alkaen Yleisesikuntaan, jossa hänet sijoitettiin tiedusteluosaston (osasto 3:n) päälliköksi.

Yleisesikunnasta Oesch siirrettiin takaisin Vuoristoprikaatiin ja nimitettiin 27. joulukuuta 1918 Kaartin jääkaripataljoonan komentajaksi. Hänet komennettiin edelleen 11. helmikuuta 1920 alkaen Sotaväen esikuntaan, jossa Oesch toimi esikuntapäällikön apulaisena. Sotaväen esikunnasta hänet nimitettiin 21. lokakuuta 1920 Viipurin rykmentin komentajaksi. Viipurin rykmentistä Oesch siirrettiin 15. elokuuta 1924 Kadettikouluun, missä hän toimi taktiikan opettajana. Oesch nimitettiin 26. syyskuuta 1925 Yleisesikuntaan toimisto IX:n päälliköksi, joskin hän oli käytännössä koko ajan opiskelemassa Ranskassa.

Ranskasta palattuaan hänet ylennettiin everstiksi ja nimitettiin 12. elokuuta 1926 alkaen Sotakorkeakoulun johtajaksi, josta hänet siirrettiin 4. heinäkuuta 1929 alkaen 1. Divisioonan komentajaksi ja ylennettiin kohta sen jälkeen kenraalimajuriksi. Ylennys oli suoraa jatkoa hänen siirrelleen 27. lokakuuta 1930 alkaen Yleisesikunnan päälliköksi. Yleisesikunnassa toimiessaan hänet nimitettiin Mäntsälän kapinan aikana lyhyeksi aikaa apulaissisäministeriksi Sunilan II hallitukseen. Oesch on ollut Suomen ministereistä lyhimmän ajan toimessa, vain 12 päivää, 3.–14. maaliskuuta 1932. Vuosina 1931–1936 Oesch hoiti useita sotaväen päällikön viransijaisuuksia.

Mannerheim ja Oesch Karjalan­kannaksen sota­harjoituksissa elokuussa 1939. Takana eversti Airo.
Kenraaliluutnantiksi Oesch ylennettiin itsenäisyyspäivänä 1936. Oeschin johdolla valmistettiin talvisodassa käytetyt liikekannallepanosuunnitelmat.

Talvisota
---------

Ennen talvisodan puhkeamista syksyllä vuonna 1939 Oesch nimitettiin valtioneuvoston päätöksen mukaisesti Päämajan Yleisesikunnan päälliköksi ja hän oli näin ollen ylipäällikkö Mannerheimin lähin apulainen. Hänen nimitystään vastusti valtioneuvostossa Eljas Erkko. Helmikuussa 1940 Oesch määrättiin väliaikaisesti erotetun kenraali Walleniuksen tilalle Rannikkoryhmän komentajaksi. Nopeasti kokoon haalittujen joukkojen avulla kenraaliluutnantti Oesch sai vihollisen etenemisen pysäytetyksi Viipurin länsipuolella. Välirauhan aikana Oesch toimi II Armeijakunnan komentajana.

Jatkosota
---------

Suurmotissa sotavangiksi jäänyt divisioonan­komentaja kenraali­majuri Vladimir Kirpitšnikov sytyttää savukkeen Oeschille.
Jatkosodan alun hyökkäysvaiheessa kesällä 1941 hän komensi Karjalankannaksella hyökännyttä IV Armeijakuntaa. Asemasodan aikana hän toimi pääasiassa Karjalan Armeijan (myöhemmin Aunuksen Ryhmä) komentajana. Kesällä 1944 torjuntataisteluiden ollessa kiivaimmillaan käynnissä määräsi ylipäällikkö, Suomen marsalkka Mannerheim Oeschin Kannaksen joukkojen komentajaksi 14. kesäkuuta 1944, kun tilanne oli riistäytymässä käsistä. Hänen ensimmäinen tärkeä päätöksensä oli Panssaridivisioonan komentajan Ruben Laguksen esitys, että Viipurista luovuttaisiin taisteluitta. Tähän esitykseen Oesch otti jyrkän kielteisen kannan vedoten arvovaltasyihin. Mannerheim piti Oeschia jälleen ainoana oikeana henkilönä pysäyttämään vihollisen etenemisen Kannaksella.

### Mannerheim-ristin ritari

Oeschin ansioista sodan aikana ja etenkin ansioistaan torjuntataisteluiden johtajana Kannaksella ylipäällikkö Mannerheim nimitti hänet Mannerheim-ristin ritariksi n:o 131 päivämäärällä 26. kesäkuuta 1944. Rauhan tultua voimaan kenraaliluutnantti Oesch oli edennyt maavoimien komentajaksi.

Sodan jälkeen
-------------

Oesch (vas.) Suomen yleis­esi­kunnan päällikkönä seuraamassa Viron armeijan sotaharjoitusta lokakuussa 1938. Matkan aikana käytiin salaisia neuvotteluita sotilas­yhteis­työstä. Toinen oikealta Viron yleis­esi­kunnan päällikkö kenraali­luutnantti Nikolai Reek.
Oesch toimi sotien jälkeen aluksi Yleisesikunnanpäällikkönä, josta hänet siirrettiin Armeijakunnan komentajaksi. Tehtävässä hän toimi vuoteen 1945, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta. 

### Sotarikostuomio

Päämajan määräyksestä käynnistettiin syksyllä 1942 tutkimukset Oeschin alaisten komennossa olleiden sotavankileirien vankisurmista. IV Armeijakunnan esikunnan linnoitusosasto oli antanut 19. marraskuuta 1941 käskyn, jonka mukaan "niskuroivat vangit oli heti teloitettava työpakalle" ja mainitsi käskylle olevan Oeschin suostumus. Käskyn mukaan myös toimittiin. Näistä ja muista lukuisista surmista johtuen armeija käynnisti tutkimukset, jotka valmistuivat keväällä 1943. Yleisesikunnan päällikkö Erik Heinrichs piti kuitenkin paperit itsellään eikä ryhtynyt oikeustoimiin. Syys-lokakuun vaihteessa 1944 Päämajan sotavankikomentaja, eversti Sulo Malm poltti Oeschin käskystä sekä Yleisesikunnan että Päämajan kappaleet tutkimusasiakirjoista.

Toisen maailmansodan jälkeen voittajavaltiot järjestivät häviäjävaltioihin kohdistuneita sotarikosoikeudenkäyntejä.  Suomessa sallittiin rikoksiin syyllistyneiden tuomitseminen maan omien lakien mukaan, mutta Neuvostoliitto valvoi oikeustutkintaa ja puuttui siihen yksittäistapauksissa. Tutkimukset aloitti Sotavankileirien tutkimuskeskus kesäkuussa 1945. Oesch sai pyynnöstään eron puolustusvoimista syyskuussa. Lokakuun alussa tutkimuskeskus määräsi hänet pidätettäväksi ja sotaylioikeuteen, mutta pidätyksestä vihjeen saanut Oesch pakeni. Hän pyrki Ruotsiin, mutta myrskyn ja vuodon vuoksi häntä kuljettanut moottorivene joutui kääntymään takaisin. Oesch ilmoittautui itse poliisille. Käynnistyneessä laajassa oikeudenkäynnissä Sotaylioikeus tuomitsi Oeschin 19. heinäkuuta 1946 kahdeksitoista vuodeksi kuritushuoneeseen yksin teoin tehdystä yllytyksestä seitsemääntoista tappoon. Puolustuksen mukaan tuomiossa ei otettu huomioon myöhäissyksyn 1941 tilannetta eikä sitä, että Oesch ei allekirjoittanut sellaista paperia, jossa joku määrättiin teloitettavaksi. Samassa oikeudenkäynnissä tuomittiin myös Oeschin pioneerikomentaja eversti Niilo Oinonen ja hänen alaisensa majuri Veli Suomio sekä muita Linnoitusosaston miehiä.

Korkeimmassa oikeudessa 1. helmikuuta 1948 tuomio aleni, ja Oesch sai kolme vuotta vankeutta yksin töin tehdystä 17 sotavangin kuolemantuottamuksesta. Surmaamiset olivat suorittaneet Oeschin alaiset useammassa eri tilanteessa. Eräs surmaajista oli Oeschin alainen, sotavankileirin komentajana toiminut Eero Nero, joka sai elinkautistuomion 33-55 taposta.

### Myöhemmät vaiheet

Oesch vierailulla Sveitsin sukulaisten luona yhdessä puolisonsa Aitangan kanssa toukokuussa 1952.
Rangaistuksen kärsittyään Oesch työskenteli vuosina 1949–1951 Suomen Maanviljelijäin Kauppa Oy:n sivuliikkeiden tarkastajana, jonka jälkeen hän toimi Helsingissä Oy Etelä-Esplanaadikatu 2:n isännöitsijänä, jona aikana hän julkaisi vuonna 1956 teoksensa *Suomen kohtalon ratkaisu Kannaksella kesällä 1944*. Myöhemmin hän työskenteli *Kansa taisteli – miehet kertovat* -lehden päätoimittajana vuosina 1964–1974. Oesch sai Turun yliopiston kunniatohtorin arvon 1960. Hän kuoli vuonna 1978, ja hänet haudattiin Hietaniemen hautausmaalle.

Luottamustoimet
---------------

Oesch toimi vuonna 1920 asevelvollisuuskomitean jäsenenä ja liikuntakasvatuskomitean puheenjohtajana sekä vuosina 1922–1923 määrävahvuuskomitean jäsenenä. Hän toimi vuosina 1930–1931 jalkaväen harjoitusohjesääntöä sekä kenttäohjesäännön II osaa laatimaan asetetun toimikunnan puheenjohtajana. Hän toimi myös puolustuslaitoksen uudelleenjärjestelyä suunnittelemaan asetetun toimikunnan puheenjohtajana vuonna 1930. Ilmavoimien oloja tutkimaan määrätyn komitean puheenjohtajana hän toimi vuonna 1932 sekä oli Suomen edustajana aseistuksen rajoittamis- ja supistamiskonferenssissa Genevessä vuonna 1932. Samana vuonna hän oli myös Suomen armeijan edustajana Lützenin taistelun 300-vuotismuistojuhlassa. Lisäksi hän oli vuonna 1935 marsalkka Józef Piłsudskin hautajaisissa Suomen armeijan edustajana. Hän oli yksi Sotamuistoyhdistyksen perustajajäsenistä ja toimi sen puheenjohtajana vuosina 1957–1964. Hänet valittiin Suomen Upseeriliiton kunniajäseneksi vuonna 1956.

Hän toimi 3. Divisioonan kunniatuomioistuimen puheenjohtajana vuonna 1922 ja Suomen upseeriliiton johtokunnan varapuheenjohtajana vuosina 1926–1927 ja puheenjohtajana vuosina 1927–1933. Hän toimi myös siviilipuolella ollen muun muassa lääkäriliiton johtokunnassa 1920. Oesch toimi Suomen valkoisen ruusun ritarikunnan hallituksen jäsenenä vuosina 1932–1946. Muiden toimiensa ohella hän toimi myös Suomen Sotilasaikakauslehden päätoimittajana vuosina 1927–1939.

    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Gruppenführer 2. syyskuuta 1915
* Zugführer 5. helmikuuta 1916
* Oberzugführer 27. kesäkuuta 1917
* Kapteeni 11. helmikuuta 1918
* Majuri 30. toukokuuta 1918
* Everstiluutnantti 16. toukokuuta 1921
* Eversti 6. joulukuuta 1925
* Yleisesikuntaupseerin arvonimi 30. joulukuuta 1926
* Kenraalimajuri 14. elokuuta 1930
* Kenraaliluutnantti 6. joulukuuta 1936
 | Vapaudenristin suurristin kunniamerkkinauhaVapaudenristi 1. lk. kunniamerkkinauhaSuomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. lk. komentajamerkin kunniamerkkinauhaVapaudenristi 4. lk. miekkojen kera kunniamerkkinauhaVapaussodan muistomitalin kunniamerkkinauhaTalvisodan muistomitalin kunniamerkkinauhaSuojeluskuntain rautainen ansioristin kunniamerkkinauhaPreussin 2. lk. Rautaristin kunniamerkkinauhaSaksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristin kunniamerkkinauhaViron Kotkaristin ritarikunnan 1. lk. ansioristin kunniamerkkinauhaTanskan Dannebrogin ritarikunnan 1. lk. komentajamerkin kunniamerkkinauhaRanskan Kunnialegioonan komentajamerkin nauhaLatvian Kolmen Tähden ritarikunnan suurristin kunniamerkkinauhaNorjan Pyhän Olavin ritarikunnan 1. lk. komentajamerkin kunniamerkkinauhaPuolan Polonia Restitutan ritarikunnan suurristin nauhaPuolan ansioritarikunnan komentajamerkin kunniamerkkinauhaRuotsin miekkaritarikunnan 1. lk. komentajamerkin kunniamerkkinauhaRuotsin Pohjantähden ritarikunnan 1. lk. komentajamerkin kunniamerkkinauhaVapaudenristin rintatähti miekkoineenVapaudenristin suurristin rintatähtiValkoisen Ruusun ritarikunnan 1. lk. komentajamerkin rintatähtiMannerheim-risti 2. lk. kunniamerkkiJääkärimerkki Dannebrogin ritarikunnan 1. lk. komentajan rintatähtiSaksan 1. lk. RautaristiNorjan Pyhän Olavin ritarikunnan komentajamerkin rintatähtiLatvian Kolmen Tähden ritarikunnan rintatähtiRuotsin Miekkaritarikunnan 1. lk. komentajamerkin rintatähtiRuotsin Pohjantähden ritarikunnan rintatähti | * Vapaudenristin suurristi
* Vapaudenristi 1. lk. rintatähden kera
* Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. lk. komentajamerkki
* Mannerheim-risti 2. lk.
* Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Suojeluskuntain rautainen ansioristi
* Vapaussodan muistomitali soljen kera
* Talvisodan muistomitali
* Jääkärimerkki
* Saksan 1. lk. Rautaristi
* Preussin 2. lk. Rautaristi
* Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi
* Viron Kotkaristin ritarikunnan 1. lk. ansioristi
* Tanskan Dannebrogin ritarikunnan 1. lk. komentajamerkki
* Ranskan Kunnialegioonan komentajamerkki
* Latvian Kolmen Tähden ritarikunnan suurristi
* Norjan Pyhän Olavin ritarikunnan 1. lk. komentajamerkki
* Puolan Polonia Restitutan ritarikunnan suurristi
* Puolan ansioritarikunnan komentajamerkki
* Ruotsin miekkaritarikunnan 1. lk. komentajamerkki
* Ruotsin Pohjantähden ritarikunnan 1. lk. komentajamerkki
 |

Katso myös
----------

* Oesch-suku

Lähteet
-------

* Jernström, E.: *Jääkärit maailmansodassa*. Sotateos oy: Helsinki 1933.
* Jägerskiöld, Stig: *Talvisodan ylipäällikkö: Sotamarsalkka Gustaf Mannerheim 1939–1941*. Otava: Helsinki 1976. ISBN 951-1-02467-1
* Karhunen, Joppe: *Taistelujen miehet: Mannerheim-ristin ritarien taisteluista ja vaiheista*. Helsinki: WSOY, 1972. ISBN 951-0-00639-4.
* Kujala, Antti: *Vankisurmat: Neuvostosotavankien laittomat ampumiset jatkosodassa*. Helsinki: WSOY, 2008. ISBN 978-951-0-33761-5.
* Seppälä, Helge: *Karl Lennart Oesch: Suomen pelastaja*. Jyväskylä: Gummerus, 1998. ISBN 951-20-5321-7.
* *Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975*. Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV. Vaasa 1975. ISBN 951-99046-8-9.
* *Suomen jääkärien elämäkerrasto*. Toim. Puolustusministeriön sotahistoriallinen toimisto. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1938.
* *Suomen jääkärien elämäkerrasto: I täydennysosa*. Jääkäriliitto r.y, 1957.
* Tarkki, Uuno: *Taistelu Viipurista 20.6.1944 – Viipurin menetys ja oikeudenkäynti*. Gummerus: Jyväskylä 1996. ISBN 951-20-4983-X
* Tohmajärven seurakunnan arkistot

### Viitteet

1. ↑  Uttal av finlandssvenska efternamn Kotus. Viitattu 23.6.2018. (ruotsiksi)
2. ↑  Uola, Mikko: "Oesch, Karl Lennart (1892–1978)", *Suomen kansallisbiografia, osa 7*, s. 295–296. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006. ISBN 951-746-448-7. Teoksen verkkoversio (viitattu 15.7.2014).
3. 1 2 3  Suomen jääkärien elämäkerrasto: I täydennysosa 1957, s. 126–127.
4. 1 2  Karhunen 1972, s. 152–154.
5. ↑  Hämäläinen, Unto: Yksi monista.  *HS Kuukausiliite*, 2009, nro 9, s. 35.  Sanoma News. Artikkelin maksullinen verkkoversio.. Viitattu 21.8.2010. [vanhentunut linkki]
6. ↑  Tohmajärvi srk. Mk. 47/1898, T.R.k. 265/T.L.k. 222.
7. ↑  Sukuseura Oesch 1994: Oesch-suku Suomessa. ISBN 952-90-5874-8.
8. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938, s. 535.
9. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975:
10. ↑  Lennart Oesch *Suomen ministerit*. Valtioneuvosto.
11. ↑  Jägerskiöld 1976: 23.
12. ↑  Jägerskiöld 1976: 209.
13. ↑  Tarkki 1996: 33.
14. ↑  Tarkki 1996: 33–34
15. ↑  Kujala 2008, s. 171, 192–199, 209–210.
16. ↑  Seppälä 1998, s. 194.
17. 1 2  Kujala 2008, s. 198–199, 206–210.
18. ↑  Seppälä 1998, s. 195.
19. ↑  Jernström 1933: 148.

Kirjallisuutta
--------------

* Määttä, Vesa: *K. L. Oesch: Ylivoimaa vastassa*. Helsinki: Gummerus, 2015. ISBN 978-951-20-9261-1.
* Tapola, Päivi: *Kenraalien kirjeet*. Tammi, 2007. ISBN 978-951-31-4012-0

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lennart Oesch**.
* Lennart Oesch *Suomen ministerit*. Valtioneuvosto.
* Kenraali K. L. Oesch muiden silmin. Ylen Elävä arkisto.
* Oesch, Lennart hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
 Mannerheim-ristin ritarit  |
| --- |
|  |
| 1941 | 
* 1. Ruben Lagus
* 2. Paavo Talvela
* 3. Erkki Raappana
* 4. Vilho Rättö
* 5. Antero Svensson
* 6. Oiva Tuominen
* 7. Juho Pössi
* 8. Valde Sorsa
* 9. Eero Kivelä
* 10. Olli Remes
* 11. Aarne Blick
* 12. Aaro Pajari
* 13. Onni Mantere
* 14. Emil Pasanen
* 15. Veikko Vehviläinen
* 16. Pentti Iisalo
* 17. Taavetti Laatikainen
* 18. **Carl Gustaf Emil Mannerheim**
* 19. Simo Brofeldt
* 20. Eino Mallila
* 21. Kaarlo Heiskanen
* 22. Einar Vihma
* 23. Antti Sokka
* 24. Tauno Savolainen
* 25. Valdemar Kosonen
* 26. Matti Varstala
* 27. Ahti Heino
* 28. Torsten Korkkinen
* 29. Arvo Pentti
* 30. Hans von Essen
* 31. Soini Mikkonen
* 32. Oiva Rönkä
* 33. Viljo Salminen
* 34. Paavo Korpi
* 35. Tauno Viiri
* 36. Aarre Voutilainen
* 37. Veikko Saarelainen
* 38. Eino Wenäläinen
* 39. Yrjö Tamminen
* 40. Albert Räsänen
* 41. Taavi Törmälehto
* 42. Viljo Laine
* 43. Arvid Janhunen
* 44. Viljo Suokas
* 45. Verner Viikla

 |
|  |
| 1942 | 
* 46. Toivo Häkkinen
* 47. Jouko Hynninen
* 48. **Erik Heinrichs**
* 49. Jorma Hämäläinen
* 50. Ilmari Honkanen
* 51. Pietari Autti
* 52. Martti Aho
* 53. Teppo Hirvi-Kunnas
* 54. Paavo Kahla
* 55. Rolf Winqvist
* 56. Ilmari Juutilainen
* 57. Jooseppi Moilanen
* 58. Mikko Matilainen
* 59. Yrjö Kilpinen
* 60. Valter Nordgren
* 61. Osmo Laakso
* 62. Johannes Hartikainen
* 63. Ahti Vuorensola
* 64. Jaakko Kolppanen
* 65. Sauli Kousa
* 66. Kaarle Kari
* 67. Reino Lukkari
* 68. Lauri Skyttä
* 69. Lauri Nissinen
* 70. Feeli Isosomppi
* 71. Aarne Ahola
* 72. Olavi Alakulppi
* 73. Caj Toffer
* 74. Reino Korpi
* 75. Aaro Seppänen
* 76. Kaarlo Lehtonen
* 77. Hugo Laukkanen
* 78. Johan Similä
* 79. Eino Penttilä
* 80. Eino Polón
* 81. Paavo Koli
* 82. Leo Kojo
* 83. Kaarlo Laitinen
* 84. Lauri Kokko
* 85. Paavo Nuotio
* 86. Kullervo Sippola
* 87. Arvo Mörö
* 88. Paavo Suoranta
* 89. Toivo Ovaska
* 90. Auvo Maunula
* 91. Yrjö Keinonen
* 92. Jorma Karhunen
* 93. Tor Lindblad
* 94. Toivo Korte
* 95. Tuomas Gerdt
* 96. Albert Puroma
* 97. Sulo Laaksonen
* 98. Veikko Karu
* 99. Antti Vorho
* 100. Toivo Manninen
* 101. Paavo Paajanen
* 102. Arvid Nordin
* 103. Claës Winell

 |
|  |
| 1943 | 
* 104. Jouko Arho
* 105. Osmo Kivilinna
* 106. Birger Ek
* 107. Niilo Korhonen
* 108. Toimi Ovaskainen
* 109. Harald Storbacka
* 110. Einar Schadewitz
* 111. Jouko Pirhonen
* 112. Veikko Leskinen
* 113. Leevi Moisander
* 114. Arvi Liikkanen
* 115. Eino Laisi
* 116. Hans Wind
* 117. Timo Puustinen
* 118. Heikki Nykänen
* 119. Onni Määttänen
* 120. Mikko Pöllä
* 121. Oiva Tuomela
* 122. Unto Oksala
* 123. Lauri Heino
* 124. Sakari Sandroos
* 125. Erkki Korpi

 |
|  |
| 1944 | 
* 126. Kauno Turkka
* 127. Eino Luukkanen
* 128. Auno Kuiri
* 129. Gustaf Magnusson
* 130. Ilmari Martola
* 131. Lennart Oesch
* 132. Carl-Birger Kvikant
* 133. Olli Aulanko
* 134. Kauko Tuomala
* 135. Eero Leppänen
* 136. Esko Kausti
* 137. Eino Kuvaja
* 138. Eero Seppänen
* 139. Gregorius Ekholm
* 140. Eino Kiiveri
* 141. Heikki Kärpänen
* 142. Urho Lehtovaara
* 143. Veikko Toivio
* 144. Lauri Törni
* 145. Ville Väisänen
* 146. Eino Ripatti
* 147. Erkki Oinonen
* 148. Asser Puolamäki
* 149. Toivo Honkaniemi
* 150. Martti Nurmi
* 151. Tauno Paronen
* 152. Martti Miettinen
* 153. Arvo Veikkanen
* 154. Toivo Kirppu
* 155. Toivo Ilomäki
* 156. Pentti Valkonen
* 157. Wolf H. Halsti
* 158. Kalervo Loimu
* 159. Aksel Airo
* 160. Kustaa Tapola
* 161. Rudolf Walden
* 162. Adolf Ehrnrooth
* 163. Alpo Marttinen
* 164. Arvo Ahola
* 165. Allan Anttila
* 166. Mikko Anttonen
* 167. Väinö Hämäläinen
* 168. Tauno Iisalo
* 169. Esa Karjalainen
* 170. Nils Katajainen
* 171. Timo Koivu
* 172. Eino Laihiala
* 173. Aulis Lehtikangas
* 174. Vilho Pikkarainen
* 175. Olli Puhakka
* 176. Jaakko Rytöniemi
* 177. Aarne Salonen
* 178. Valter Sipiläinen
* 179. Tauno Suhonen
* 180. Pauli Tanttu
* 181. Viljo Vyyryläinen
* 182. Lauri Äijö
* 183. Hjalmar Siilasvuo

 |
|  |
| 1945 | 
* 184. Vilho Nenonen
* 185. Antti Hänninen
* 186. Jouko Kiiskinen
* 187. Toivo Korhonen
* 188. Kaarlo Linnakko
* 189. Kaarlo Kajatsalo
* 190. Kauko Vilanti
* 191. Viljo Laakso

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Valtioneuvosto
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |