**Andrew Fielding Huxley** (22. marraskuuta 1917 – 30. toukokuuta 2012) oli englantilainen fysiologi ja biofyysikko, joka jakoi vuonna 1963 Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon Alan Lloyd Hodgkinin ja John Carew Ecclesin kanssa. Huxley teki pitkän uran Hodgkinin kanssa, ja heidän tutkimuksensa ansiosta toimintapotentiaalia kuvaavaa mallia kutsutaan Hodgkinin–Huxleyn malliksi. Huxley tutki lisäksi urallaan lihasten supistumista ja oli Cambridgen Trinity Collegen johtaja ja Royal Societyn puheenjohtaja.

Nuoruus ja opiskeluaika
-----------------------

Andrew Huxley syntyi 1917 Lontoon Hampsteadissa. Hänen isänsä oli kirjailija Leonard Huxley ja äitinsä Rosalind Bruce. Andrew’n isoisä oli biologi Thomas Henry Huxley, ja hänen velipuoliaan Leonard Huxleyn ensimmäisestä avioliitosta olivat biologi Julian Huxley ja kirjailija Aldous Huxley (*Uljas uusi maailma* -kirjan kirjoittaja). Andrew Huxley piti kuitenkin velipuoliaan enemmän setinään, sillä hänen ikäeronsa Aldousiin oli 23 vuotta ja Julianiin 30 vuotta.

Koulunsa Huxley kävi University College Schoolissa (1925–1930) ja Westminster Schoolissa (1930–1935). Vuonna 1935 hän aloitti Cambridgen Trinity Collegessa. Huxley oli kiinnostunut tekniikasta, ja Westminster Schoolin opettajansa innoittamana hän suuntautui aluksi fysiikkaan, kemiaan ja matematiikkaan. Näiden lisäksi Huxley valitsi opintoihinsa fysiologiaa, johon hän päätti myöhemmin suuntautua. Huxley sai 1938 alemman korkeakoulututkinnon, ja maisteriksi hän valmistui 1945.

Huxley aloitti jo opiskeluaikana pitkän yhteistyön Alan Lloyd Hodgkinin kanssa. Hodgkin palasi 1939 Trinity Collegeen tutkijaksi, ja hänestä tuli Huxleyn jatko-opintojen opettaja. Huxley seurasi samana vuonna Hodgkinia Plymouthin meribiologian laboratorioon, missä hän tutki kalmareiden aksoneita. Toinen maailmansota pysäytti kuitenkin tutkimukset. Sodan aikana Huxley toimi ensin tutkatutkimuksessa, ja myöhemmin tykkitutkimuksessa.

Ura
---

Andrew Huxley vuonna 2005.
Huxley sai 1941 tutkimusapurahan Trinity Collegeen, ja vuonna 1946 hän aloitti lisäksi fysiologian laitoksen opettajana. Huxley työskenteli vuodet 1946–1951 erityisesti Hodgkinin kanssa. Kuudessa vuodessa he onnistuivat löytämään pohjan nykykäsitykselle hermoimpulssien etenemisestä. Tämä löydös johti myös Huxleyn ja Hodgkinin saamaan Nobel-palkintoon, jonka he jakoivat 1963. Toimintapotentiaalia kuvaava mallia alettiinkin kutsua Hodgkinin–Huxleyn malliksi.

Huxley keskittyi vuodesta 1952 alkaen lihaksen supistumisen tutkimiseen. Supistuminen oli vielä tuolloin selittämätön tapahtuma. Tutkimusta varten piti pystyä havainnoimaan yksittäisten lihassäikeiden toimintaa supistumisen aikana. Huxley käsitti, että hän tarvitsisi uudenlaisen mikroskoopin ilmiön tarkkailuun. Hän oli pian sodan jälkeen tehnyt interferenssimikroskoopin suunnitelman, jonka pohjalta hän kehitti ja rakensi omia mikroskooppeja. Niiden avulla hän pystyi tutkimaan lihasten supistumista, ja vuonna 1954 hän esitti teorian liukuvista filamenteista. Samaan aikaan samanlaista teoriaa valmisteli myös Hugh Huxley, joka ei kuitenkaan ollut sukua Andrew Huxleylle.

Huxley valittiin 1955 Royal Societyn jäseneksi, jonka johtokunnassa hän toimi 1960–1962. Cambridgen Huxley jätti 1960, jolloin hänestä tuli University College Londonin fysiologian laitoksen johtaja. Hän osallistui 1961 Britannian ja Neuvostoliiton väliseen professorivaihtoon ja opetti Kiovan yliopistossa. Kuningatar löi hänet ritariksi 1974, ja hänestä tuli 1983 ansioritarikunnan jäsen.

Huxley valittiin 1984 Cambridgen Trinity Collegen johtajaksi. Huxleyn valinta rikkoi pitkän perinteen, jonka perustella tiedemiestä seurasi Trinity Collegen johdossa taiteilija. Alan Lloyd Hodgkin oli ollut Huxleyn edeltäjä. Huxley oli collegen johdossa vuoteen 1990. Hän toimi lisäksi Royal Societyn puheenjohtajana 1980–1985. Puheenjohtajana Huxley esitti 1981 julkilausuman Charles Darwinin evoluutioteorian puolesta, kuten oli tehnyt myös hänen isoisänsä Thomas Henry Huxley vuonna 1860. Huxley myös puolusti Margaret Thatcherin valintaa Royal Societyn jäseneksi tieteen tukijana, vaikka 44 jäsentä oli kirjoittanut nimensä valintaa vastustavaan adressiin.

Perhe ja yksityiselämä
----------------------

Huxley meni vuonna 1947 naimisiin Jocelyn Richenda Gammell Peasen kanssa. Tämä oli geneetikko Michael Peasen tytär ja Wedgewoodin 1. paronin Josiah Wedgwoodin tyttärentytär. Andrew ja Jocelyn saivat pojan ja viisi tytärtä ja olivat naimisissa Jocelynin kuolemaan asti 2003. Andrew Huxley kuoli 94-vuotiaana toukokuussa 2012.

Merkitys
--------

Huxley muistetaan erityisesti tutkimuksistaan Alan Lloyd Hodgkinin kanssa. He jakoivat Nobel-palkinnon John Carew Ecclesin kanssa. Huxley ja Hodgkin tutkivat sähkön kulkemista hermosolussa, ja Eccles impulssin siirtymistä solusta toiseen. Heidän tutkimuksensa ratkaisivat ongelman, jonka Luigi Galvani oli havainnut jo 1771. Galvani oli sähkön avulla pystynyt liikuttamaan sammakon jalkaa, mutta löytö jätti kysymyksen siitä, miten sähkö kulkee eliössä. Huxley ja Hodgkin esittivät mallin, jossa sähkö kulkee natrium- ja kaliumionien avulla. Hypoteesia tukemaan matemaattisesti taitava Huxley teki laskelmia, jotka tukivat mallia. Ionihypoteesin ansiosta tutkijat pystyivät selittämään anestesian puuduttavaa vaikutusta ja ionikanavien vioista johtuvia sairauksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Andrew F. Huxley – Biography *Nobelprize.org*. Nobel Media AB. Viitattu 5.6.2012. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Tucker, Anthony: Sir Andrew Huxley obituary *Guardian.co.uk*.  31.5.2012. Viitattu 5.6.2012. (englanniksi)
3. ↑  Childs, Martin & Dalyell, Tam: Sir Andrew Huxley: Eminent scientist whose pioneering work earned him a Nobel Prize in 1963 *The Independent*.  6.6.2012. Viitattu 7.6.2012. (englanniksi)
4. 1 2 3 4  Gellene, Denis: Andrew Huxley, Nobel-Winning Physiologist, Dies at 94 *NYTimes.com*.  4.6.2012. Viitattu 5.6.2012. (englanniksi)
5. 1 2 3 4 5  Sir Andrew Huxley, OM *The Telegraph*.  1.6.2012. Telegraph Media Group Limited. Viitattu 5.6.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Andrew Huxley** Wikimedia Commonsissa

* Larry R. Squire (toim.), The Society for Neuroscience: *The History of Neuroscience in Autobiography, volume 4*, s. 282–318. USA: Elsevier Academic Press, 2004. Andrew F. Huxleyn omaelämäkerta. Teoksen osan verkkoversio (pdf) (viitattu 4.7.2010). (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
* Celebrating the work of Alan Hodgkin and Andrew Huxley (Alan Hodgkinin ja Andrew Huxleyn koottuja julkaisuja) *The Journal of Physiology*.  1.5.2012. Lontoo:  The Physiological Society. Viitattu 31.5.2012. (englanniksi)

**Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon saajat**

|  |  |
| --- | --- |
| 1901–1925 | 1901: Behring 
1902: Ross 
1903: Finsen 
1904: Pavlov 
1905: Koch 
1906: Golgi, Ramón y Cajal 
1907: Laveran 
1908: Metšnikov, Ehrlich 
1909: Kocher 
1910: Kossel 
1911: Gullstrand 
1912: Carrel 
1913: Richet
1914: Bárány 
1919: Bordet 
1920: Krogh 
1922: Hill, Meyerhof 
1923: Banting, Macleod
1924: Einthoven |
| 1926–1950 | 1926: Fibiger 
1927: Wagner-Jauregg 
1928: Nicolle 
1929: Eijkman, Hopkins 
1930: Landsteiner 
1931: Warburg 
1932: Sherrington, Adrian 
1933: Morgan 
1934: Whipple, Minot, Murphy 
1935: Spemann 
1936: Dale, Loewi 
1937: Szent-Györgyi 
1938: Heymans 
1939: Domagk 
1943: Dam, Doisy 
1944: Erlanger, Gasser 
1945: Fleming, Chain, Florey 
1946: Muller 
1947: C. Cori, G. Cori, Houssay 
1948: Müller 
1949: Hess, Moniz
1950: Kendall, Reichstein, Hench |
| 1951–1975 | 1951: Theiler 
1952: Waksman 
1953: Krebs, Lipmann 
1954: Enders, Weller, Robbins 
1955: Theorell 
1956: Cournand, Forssmann, Richards 
1957: Bovet 
1958: Beadle, Tatum, Lederberg 
1959: Ochoa, Kornberg 
1960: Burnet, Medawar 
1961: Békésy 
1962: Crick, Watson, Wilkins 
1963: Eccles, Hodgkin, Huxley 
1964: Bloch, Lynen 
1965: Jacob, Lwoff, Monod 
1966: Rous, Huggins 
1967: Granit, Hartline, Wald 
1968: Holley, Khorana, Nirenberg 
1969: Delbrück, Hershey, Luria 
1970: Katz, Euler, Axelrod 
1971: Sutherland 
1972: Edelman, Porter 
1973: Frisch, Lorenz, Tinbergen 
1974: Claude, Duve, Palade 
1975: Baltimore, Dulbecco, Temin |
| 1976–2000 | 1976: Blumberg, Gajdusek
1977: Guillemin, Schally, Yalow 
1978: Arber, Nathans, Smith 
1979: Cormack, Hounsfield 
1980: Benacerraf, Dausset, Snell 
1981: Sperry, Hubel, Wiesel 
1982: Bergström, Samuelsson, Vane 
1983: McClintock 
1984: Jerne, Köhler, Milstein 
1985: Brown, Goldstein 
1986: Cohen, Levi-Montalcini 
1987: Tonegawa 
1988: Black, Elion, Hitchings 
1989: Bishop, Varmus 
1990: Murray, Thomas 
1991: Neher, Sakmann 
1992: Fischer, Krebs 
1993: Roberts, Sharp 
1994: Gilman, Rodbell 
1995: Lewis, Nüsslein-Volhard, Wieschaus 
1996: Doherty, Zinkernagel 
1997: Prusiner 
1998: Furchgott, Ignarro, Murad 
1999: Blobel 
2000: Carlsson, Greengard, Kandel |
| 2001– | 2001: Hartwell, Hunt, Nurse 
2002: Brenner, Horvitz, Sulston 
2003: Lauterbur, Mansfield 
2004: Axel, Buck 
2005: Marshall, Warren
2006: Fire, Mello
2007: Capecchi, Evans, Smithies
2008: zur Hausen, Barré-Sinoussi, Montagnier
2009: Blackburn, Greider, Szostak
2010: Edwards
2011: Beutler, Hoffmann, Steinman
2012: Gurdon, Yamanaka
2013: Rothman, Schekman, Südhof
2014: O’Keefe, M.-B. Moser, E. Moser
2015: Campbell, Ōmura, Tu
2016: Ōsumi
2017: Hall, Rosbash, Young
2018: Allison, Honjo
2019: Kaelin, Ratcliffe, Semenza
2020: Alter, Houghton, Rice
2021: Julius, Patapoutian
2022: Pääbo |



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |