recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lapuan Kankurit Oy** on Lapualla toimiva perheyritys, joka kutoo kodintekstiilejä pellavasta, villasta ja puuvillasta.

Historia
--------

Yhtiön perustivat vuonna 1973 kolmannen polven kutomoyrittäjä Juha Hjelt ja hänen vaimonsa Liisa. Nykyään pellavakutomoa johtaa heidän poikansa Esko Hjelt vaimonsa Jaana Hjeltin kanssa. Yritys on erikoistunut jacquard-kudontaan. Ensimmäisen polven kutomoyrittäjä oli Juha Hjeltin äidinisä Juho Annala, joka teki vuodesta 1917 lähtien Lankilankoskella muun muassa huopatossuja.

Tuotteet
--------

Lapuan Kankureiden tuotevalikoimaan kuuluu muun muassa pöytä- ja kaitaliinoja, pyyhkeitä, saunatekstiilejä ja torkkupeittoja. 
Lapuan Kankurit otti vuonna 2010 uudelleen tuotantoon tekstiilitaiteilija Dora Jungin suunnittelemia pellavaliinoja, joita Tampellan pellavatehdas valmisti 1950-70-luvuilla. Yhteistyössä mukana Dora Jungin perillisten lisäksi on Tampereen Vapriikki-museo.

Lapuan Kankureille myönnettiin Taito-Finlandia 2014 palkinto Tampereella 14. marraskuuta 2014.

Julkisrahoitetut hankkeet
-------------------------

Vuonna 2015 Lapuan Kankureille myönnettiin 236 870 euron EU-rahoitus yrityksen tuotantokapasiteetin lisäämiseksi ja tehostamiseksi investoimalla kalustoon sekä digitalisoimalla yrityksen toimintaa. Suunnitelman mukaan hanke on toteutettu 31.12.2019 mennessä.

Myyntiverkosto
--------------

Jälleenmyyjien ja online-myynnin lisäksi Lapuan Kankureilla on kolme omaa myymälää. Syksyllä 2015 avattu tehtaanmyymälä sijaitsee Lapualla Vanhan Paukun tehdas- ja kulttuurimiljöössä. Lippulaivamyymälä sijaitsee Helsingin historiallisessa Torikorttelissa. Uusin on vuonna 2019 avattu liike Tokion Omotesandōssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lapuan Kankurit ja Dora Jungin pellavaliinojen uustuotanto  2.12.2010. MTV3 / T.i.l.a. Viitattu 1.9.2012.
2. ↑  Dora Jungin tekstiilit tulevat uudelleen tuotantoon *kaleva.fi*. Viitattu 1.9.2012.
3. ↑  Lapuan Kankurit voitti Taito-Finlandia 2014 -palkinnon, Suomalaisen Työn Liitto 14.11.2014.
4. ↑  Digitaalinen tuotanto ja kapasiteetin kasvattaminen *eura2014.fi*.
5. ↑  Kulttuurikeskus Vanha Paukku – Kulttuuria ja elämää *Kulttuurikeskus Vanha Paukku*. Viitattu 11.11.2020.
6. ↑  Näe & Koe *Torikorttelit*.  Arkistoitu 28.11.2020. Viitattu 11.11.2020.
7. ↑  LIPPULAIVAMYYMÄLÄ TOKIOSSA | Lapuan Kankurit *www.lapuankankurit.fi*. Viitattu 11.11.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Lapuan Kankurien verkkosivut
**Melk** on kaupunki Ala-Itävallan osavaltiossa Tonavan varrella. Melkin ja läheisen Krems an der Donaun kaupungin välissä sijaitsee Wachaun laakso.

Kaupunki on tunnettu siellä sijaitsevasta benediktiiniläisten perustamasta Stift Melk -luostarista. Luostari rakennettiin alun perin Babenberg-suvun linnaksi, mutta Itävallan rajakreivi Leopold II luovutti alueen Lambachin benediktiiniläismunkeille vuonna 1089. Nykyinen luostari edustaa barokkityyliä ja on rakennettu vuosina 1702–1736.

Toisen maailmansodan aikaan kaupungissa sijaitsi Mauthausen-Gusenin keskitysleirin alaleiri.

Lähteet
-------

1. ↑  Brinkhoff, Thomas: MELK (District) *City Population*. Viitattu 3.9.2016. (englanniksi)
2. ↑  Melk Abbey — Spiritual Cultural Center  2010. Benediktinerstift Melk.  Arkistoitu 1.9.2016. Viitattu 3.9.2016. (englanniksi)
3. ↑  Austria *Holocaust Encyclopedia*.  2.7.2016. United States Holocaust Memorial Museum. Viitattu 3.9.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Melk** Wikimedia Commonsissa
Taoudénitin alue Malin kartalla.
**Taoudénitin alue** (myös *Taoudénin alue*, ransk. *Région de Taoudénit, Taoudéni*) on perusteilla oleva hallintoalue Malin pohjoisosassa.

Vuoden 2012 tammikuussa ennen armeijan vallankaappausta hyväksytyn lain mukaan Taoudénitin alue on yksi Malin 19 alueesta. Se jakautuu kuuteen piiriin, jotka ovat Achouratt, Al-Ourche, Araouane, Boû-Djébéha, Foum Alba ja Taoudénit. Piirit jakautuvat edelleen yhteensä 30 arrondissementtiin.

Malin hallitus nimitti alueelle kuvernöörin tammikuussa 2016. Hallintoa alettiin järjestää huhtikuussa 2017. Alueen turvallisuustilanteen ja infrastruktuurin puutteen takia hallinnollisena keskuksena toimii toistaiseksi Timbuktu.

Timbuktun alueesta erotetun Taoudénitin alueen rajat ovat toistaiseksi määrittelemättä. Sen pinta-alaksi on mainittu 323 326 neliökilometriä ja väkiluvuksi 176 000, 134 000 ja 70 000 henkeä. Alue rajoittuu idässä Kidalin ja etelässä Timbuktun alueisiin, lännessä Mauritaniaan ja pohjoisessa Algeriaan. Asukkaat ovat etupäässä arabeja, tuaregeja ja songhaita. Harvaan asutussa autiomaassa sijaitsee muun muassa Taoudénitin suolakaivospaikkakunta.

Alueella on 19 koulua, joista kolme neljäsosaa on toimivia. 70 % väestöstä on vailla puhdasta juomavettä. Terveyspalveluista on toiminnassa alle puolet (joulukuussa 2017).

Lähteet
-------

1. ↑  Journal Officiel de la Republique du Mali *malilink.net*.  Arkistoitu 23.11.2018. Viitattu 26.3.2016.
2. 1 2 3 4  Taoudeni: regard sur la désormais neuvieme région administrative du Mali *tamoudre.org*.  Arkistoitu 8.4.2016. Viitattu 26.3.2016.
3. 1 2 3 4  Profil humanitaire des régions de Taoudenit *reliefweb.int*.  2017. Viitattu 26.4.2018.
4. ↑  Mali: entente sur la nouvelle région malienne de Taoudeni *RFI Afrique*.  25.3.2016. Viitattu 26.3.2016.
5. ↑  Région de Taoudénit: La soirée «D’arrosage» *L’Essor*.  15.3.2016.  Arkistoitu 20.3.2016. Viitattu 26.3.2016.
**Sotakaverit** (*Belorusski vokzal*) on Andrei Smirnovin ohjaama neuvostoliittolainen draamaelokuva vuodelta 1971.

Juoni
-----

Neljä keski-ikäistä miestä tapaa 11 vuoden jälkeen, vuonna 1956, sodanaikaisen toverinsa hautajaisissa. Sieltä yhteinen jälleennäkeminen jatkuu iltaan meluisassa ravintolassa, josta ei edes saa votkaa ja jossa he joutuvat nuoren sukupolven ivan kohteeksi. Miehet ovat erilaisia: yksi on tiukka teknokraatti ja tehtaanjohtaja, toinen byrokraattinen kirjanpitäjä, kolmas sanomalehtitoimittaja ja kirjailija ja neljäs putkimies.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Aleksei Glazyrin  | … |  pääjohtaja Viktor Harlamov
  |
|  Anatoli Papanov  | … |  pääkirjanpitäjä N.Dubinski
  |
|  Jevgeni Leonov  | … |  viilari Ivan Prihodko
  |
|  Vsevolod Safanov  | … |  lehtimies Aleksei Kirjushin
  |
|  Nina Urgant  | … |  sairaanhoitaja Raja
  |
|  Ljubov Sokolova  | … |  rouva Prihodko
  |
|  Nikolai Volkov  | … |  
  |
|  Margarita Terehova  | … |  
  |
|  Raisa Kurkina  | … |  
  |

Vastaanotto
-----------

*Sotakaverit* sai Suomessa ensi-iltansa Helsingin Capitolissa huhtikuussa 1973, ja se sai teatterikierroksellaan 3 616 katsojaa. Se esitettiin Mainostelevision ohjelmistossa seuraavan vuoden helmikuussa. *Helsingin Sanomissa* Eeva Järvenpää piti elokuvaa tunnelmaltaan lämpimämpänä kuin mitään neuvostofilmiä pitkiin aikoihin sitä ennen. Hänestä *Sotakaverit* on hyvin lämmin ja sydämellinen, mutta samalla ironinen ja kriittinen elokuva neuvostoelämästä ja sukupolvien välisestä kuilusta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Järvenpää, Eeva: Lämmin kritiikki neuvostoelämästä.  *Helsingin Sanomat*, 7.2.1974, s. 46. Näköislehti (maksullinen).
2. ↑  Suomen katsotuimmat elokuvat vuonna 1973 *elokuvauutiset.fi*. Viitattu 7.2.2024.
3. ↑  *Sotakaverit* Elonet.
**Veikko Sonninen** (16. toukokuuta 1949 Lapinlahti – 8. helmikuuta 2024 Lahti) oli suomalainen järjestöjohtaja ja kustantamoalan aktiivinen toimija.

Sonninen valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1977. Hän työskenteli Lääketeollisuusyhdistyksen toimitusjohtajana vuosina 1978–1988. Sonninen siirtyi vuonna 1988 kirjankustannusalalle ja toimi Suomen Kustannusyhdistyksen toimitusjohtajana ja Suomen Kirjasäätiön asiamiehenä vuosina 1989–2007. Hän toimi säätiön asiamiehen ominaisuudessa lähes 20 vuoden ajan Finlandia-, Tieto-Finlandia- ja Finlandia Junior -palkintolautakuntien sihteerinä.

Tekijänoikeusjärjestö Kopioston toimintaan hän osallistui 1990-luvun alusta aina eläkkeelle jäämiseensä saakka, sekä hallituksen varapuheenjohtajana että valokopiojaoston puheenjohtajana. Samaten hän toimi Federation of European Publishers -järjestön Executive Committeen jäsenenä.

Sonninen oli eräs Helsingin kirjamessujen keskeisiä ideoijia ja toimi messujen näyttelytoimikunnan puheenjohtajana vuosina 2000–2006. Kirjakilta myönsi hänelle *kirjaporvarin* arvonimen vuonna 2007.

Sonninen valitsi vuoden 2008 Tieto-Finlandian voittajaksi Marjo T. Nurmisen *Tiedon tyttäret*. Voiton julkistamispuheessa hän arvosteli voimakkaasti valintaraadin ratkaisua jättää Panu Rajalan kirjoittama Mika Waltarin elämäkertateos *Unio mystica* pois ehdokkaiden joukosta. Puheenvuoro herätti lehdistössä huomiota.

Sonninen on innokas sanaristikkomies. Hän on ottanut osaa kaikkiin kolmeentoista ristikonratkonnan SM-kisaan vuosina 1993–2018 ja saavuttanut niissä useita mitaleja. Hän on myös laatinut sanaristikoita, muun muassa teoksiinsa *Ristikkoretki*, *Murreristikot*, *Sata ja yksi ristikkoa* ja *Pukstaaviristikot*.

Palkintoja ja tunnustuksia
--------------------------

* Pyhän Karitsan 1. luokan ritarimerkki 1989
* Suomen kirjaviisas 2001 ja 2003
* Kirjapöllö, 2007, elämäntyöstä
* Kirjakillan kirjaporvari 2007
* Suomen Kustannusyhdistyksen kultainen ansiomerkki 2008

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Finlandian takapirusta diktaattoriksi *Etelä-Suomen Sanomat*.  18.11.2008. Viitattu 12.2.2011.
3. ↑  Veikko Sonnisen puhe Tieto-Finlandia -palkinnon jakotilaisuudessa  20.11.2008. WSOY. Viitattu 12.2.2011. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Tieto-Finlandian valinnasta ilmiriita  20.11.2008. MTV3. Viitattu 12.2.2011.
5. ↑  Ristikko SM 2011 *sanaristikot.net*.  16.4.2011. Viitattu 17.8.2011.
6. ↑  Fabellan kirjoja Fabella.  Arkistoitu 10.1.2012. Viitattu 17.8.2011.
**Lain pyöveli** (*Q & A*) on Sidney Lumetin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen rikosdraama vuodelta 1990. Lumetin aiempien elokuvien *Serpico – kadun tiikeri* (1973) ja *Vallan terällä* (1981) tavoin sekin käsittelee Yhdysvaltojen poliisin korruptiota ja rasismia. Edwin Torresin romaaniin perustuvan elokuvan pääosissa näyttelevät Nick Nolte, Timothy Hutton, Armand Assante ja Patrick O’Neal.

Juoni
-----

Veteraanietsivä Brennan (Nolte) ampuu New Yorkissa puertoricolaisen huumerikollisen. Alkuun rutiinimaiselta itsepuolustukselta vaikuttavan tapauksen tutkimusta hoitaa nuori apulaissyyttäjä Reilly (Hutton), joka alkaa löytää jutusta epäilyttäviä yksityiskohtia. Tuomalla niitä esiin hän astuu monien varpaille ja menettää samalla uskonsa lainkäytön rehellisyyteen ja oikeamielisyyteen.

Vastaanotto
-----------

Armand Assante oli sivuosastaan Golden Globe -ehdokkaana.

*Helsingin Sanomien* Pertti Avolan mielestä elokuva on taattua Lumetia: hyvin ohjattua ja näyteltyä, enimmäkseen sisätiloissa tapahtuvaa dialogia. Käsikirjoituksen loppuratkaisut eivät kuitenkaan ihan vakuuta, ja rakenteellisen rasismin kuvauksena elokuva jää Avolasta hieman puolitiehen. *Video-oppaassa* vuodelta 1994 Kari Salminen antoi *Lain pyövelille* kolme tähteä viidestä ja näki siinä vainoharhaista ja kyynistä ajankuvaa ruman realistisesti kuvattuna.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Avola, Pertti: Rakenteellista rasismia.  *Helsingin Sanomat*, 21.9.1991, s. 61. Näköislehti (maksullinen).
2. ↑  1991, Winners & Nominees *goldenglobes.com*. Viitattu 7.2.2024.
3. ↑  "Lain pyöveli", *Video-opas 95*, WSOY 1994.
VanossGaming vuonna 2016.
**Evan Fong** (s. 31. toukokuuta 1992), joka tunnetaan verkossa nimellä **VanossGaming**, on kanadalainen tubettaja, musiikin tuottaja ja DJ. Yhtenä YouTuben suosituimmista pelipersoonallisuuksista hänen videokuvansa koostuu montaasi-tyylisistä videoista, joissa hän ja muut tekijät pelaavat erilaisia videopelejä, kuten Grand Theft Auto V ja Garry's Mod. Torontossa syntynyt Fong keskeytti taloustieteen tutkinnon Pennsylvanian yliopistossa keskittyäkseen YouTube-kanavaansa. Urapolku, jonka hän tiesi, ei takaa menestystä. 15. syyskuuta 2011 Fong rekisteröi pelikanavansa "VanossGaming", jossa hän sai myöhemmin jatkuvaa menestystä. MCN (multi-channel network) Machiniman kanssa allekirjoitettuaan uransa alussa rahallistaakseen sisältöä Fong oli säännöllisesti katsotuin Machinima-kanava MCM:n palveluksessa ollessaan; "VanossGaming" oli myös yksi YouTuben tilatuimmista kanavista 2010-luvulla. Fongista on sittemmin kehittynyt keskeinen hahmo videopelien kommentointialakulttuurissa. Hänet paremmin tunnetaan hänen ystäviensä kanssa pelailusta: esimerkiksi yhdysvaltalaiset H2O Delirious, I AM WILDCAT ja BasicallyIDoWrk, irlantilaiset Daithi De Nogla ja Terroriser sekä kanadalainen Smii7y.

YouTuben lisäksi Fong tuottaa musiikkia ja esiintyy DJ:nä nimellä Rynx, joka on erikoistunut sähköiseen tanssimusiikkiin (EDM), downtempoon ja indie-elektronisiin genreihin. Lisäksi hän on näytellyt useissa tietokoneanimaatiosarjoissa, mukaan lukien Paranormal Action Squad ja Alpha Betas. Fong perusti viihdeyrityksen 3BlackDotin vuonna 2013 ja toimi luovana johtajana yrityksen videopelissä Dead Realm. Hän on esiintynyt myös muissa medioissa mobiilipelien kumppanuussarjasta toisen luojan tuottamaan musiikkiin.

Fong oli ehdolla "Trending Gamer" -soitossa vuonna 2014 The Game Awards -gaalassa, ja hänet valittiin parhaaksi "Gaming" -sarjassa 8. ja 12. Shorty Awards -gaalassa. 2010-luvulla hän oli usein alustan parhaiten palkattujen peli YouTube-käyttäjien joukossa, ja vuonna 2017 Forbes tunnusti hänet yhdeksi parhaista pelivaikuttajista. 18. kesäkuuta 2023 hänen YouTube-pelikanavallaan on yli 25 miljoonaa tilaajaa ja 15,4 miljardia katselukertaa. Hänen kahdella YouTube-kanavallaan on yhteensä 26,2 miljoonaa tilaajaa ja 15,7 miljardia katselukertaa.
**Näköala Haminalahdelta** on suomalaisen taiteilijan Ferdinand von Wrightin öljymaalaus kankaalle vuodelta 1853, kooltaan 88×131 cm. Teos kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin. Venäjän keisari Aleksanteri II lahjoitti teoksen Suomen Taideyhdistykselle vuonna 1854 poikansa Aleksanteri III:n nimissä. Maalaus esittää maisemaa Kuopion Haminalahdessa, jossa von Wrightin suku omisti kartanon.

*Näköala Haminalahdelta* -teos välittää ajatusta ihmisen ja luonnon yhteenkuulumisesta romantiikan ajan tapaan. Von Wright oli kiinnostunut luonnon ja arjen kuvaamisesta pikkutarkasti. Hän maalasi asiat luonnontieteellisinä dokumentteina, kuten myös tämän *Näköala Haminalahdelta* -maalauksen. Maalaus oli ensimmäisiä maalauksia Suomessa, joissa suomalainen järvinäkymä on kuvattu korkealta nähtynä.

Teos kuuluu niihin maalauksiin, jotka liittyvät isänmaallisen ajattelun muutoksen murrokseen Suomessa. Tähän asti Suomen sivistyneistö oli pitänyt suomalaista luontoa karuna ja rumana. Ferdinand ja hänen veljensä Magnus von Wright, joka myös oli luonnon kuvaamisesta kiinnostunut taiteilija, herättivät maalauksillaan noina aikoina suomalaisissa katsojissa kuitenkin vähitellen isänmaanrakkautta.

Kirjailija Zacharias Topelius innostui *Näköala Haminalahdelta* -taulusta niin, että sanoi sen lisäävän Maamme-lauluun uuden säkeistön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Huusko, Timo: Luonnon lumo. Ateneumin taidemuseon näyttelykirja, 2006, s. 243.

Aiheesta muualla
----------------

* Näköala Haminalahdelta. Suomen Kansallisgallerian kokoelmat
Mercedes-Benz W212:n moottori
Havainnekuva nelitahtimoottorin toimintaperiaatteesta. Toimintavaiheet ovat:   
1. Imutahti   
2. Puristustahti   
3. Työtahti   
4. Poistotahti
**Nelitahtimoottori** on muun muassa lähes kaikissa nykyautoissa käytettävä polttomoottorityyppi. Nimi tulee neljästä moottorin toimintavaiheesta, jotka toistuvat moottorin käydessä. Nelitahtimoottori voi toimia joko otto- tai dieselprosessilla. 

Nelitahtimoottorin periaatteen kuvasi ensimmäisenä Alphonse Beau de Rochas vuonna 1862 myönnetyssä patentissa. Myös itävaltalaisen kellosepän Christian Reithmannin sanotaan patentoineen nelitahtisen moottorin 1860-luvun alussa. Saksalainen Nikolaus Otto kehitti Étienne Lenoirin kaasumoottorin pohjalta vuonna 1876 otto-sykliä käyttävän nelitahtimoottorin. Beau de Rochasin patentti löydettiin vuonna 1884, ja Otton saksalainen patentti mitätöitiin. Ottoa pidetään kuitenkin yleisesti nelitahtimoottorin keksijänä, koska hänen työnsä osoitti uuden moottoritekniikan mahdollisuudet.

Nelitahtimoottorin haittana kaksitahtimoottoriin nähden on monimutkaisempi rakenne ja siten suurempi paino. Nelitahtisen ottomoottorin etuna kaksitahtimoottoriin on parempi hyötysuhde ja puhtaammat pakokaasupäästöt, sillä nelitahtimoottorissa polttoaineen ja ilman seos ei juuri ollenkaan sekoitu pakokaasuihin. Tämän vuoksi polttoaineen palaminen on puhtaampaa ja tehokkaampaa kuin kaksitahtimoottorissa. Kaksitahtisissa dieselmoottoreissa polttoaineen huuhteluhäviötä ei esiinny. 

Nelitahtimoottorin kaasunvaihto on yleensä paremmin hallittavissa kuin kaksitahtimoottorin, koska venttiilien ajoitus ja nousu voidaan suunnitteluvaiheessa määrätä suhteellisen vapaasti. Sen sijaan mäntäohjattu kaksitahtikone on vaikeampi suunnitella siten, että saavutetaan riittävä tehollinen puristussuhde, riittävä täytös ja kunnollinen huuhtelu. Nelitahtimoottorin ominaisuuksia on myös helppo muokata jälkikäteen venttiilien ajoitusta tai nostokäyrää muuttamalla esimerkiksi vaihtamalla nokka-akseli. Nokka-akseleita pyöritetään uusissa moottoreissa jakohihnan tai jakoketjun avulla. 

Alkuasetelma ennen kuin jakso alkaa
1 - Imutahti
2 - Puristustahti

  
Alkuasetelma, imutahti ja puristustahti.  

  

Polttoaineseos sytytetään
3 - Työtahti
4 - Poistotahti

  
Polttoaineseoksen syttyminen, työtahti ja poistotahti.

Katso myös
----------

* Rivimoottori
* Kaksitahtimoottori
* Bokserimoottori
* R3
* Tähtimoottori
* V-moottori
* Wankelmoottori
* Monimäntämoottori

Lähteet
-------

1. 1 2  Jean-François Tissot: Birth of an idea: Etienne Lenoir and the internal combustion engine *charge-magazine.abb.com*.  29.10.2020.  Arkistoitu 18.4.2023. Viitattu 18.4.2023. (englanniksi)
2. ↑  Jean-François Tissot: How Nikolaus August Otto created the 4-stroke internal combustion engine *charge-magazine.accelleron-industries.com*.  5.11.2020. Viitattu 18.4.2023. (englanniksi)
**Mercedes-Benz W213** on Mercedes-Benz E-sarjan viidennen sukupolven malli, jota on valmistettu vuodesta 2016 lähtien. Se korvasi edeltäneen W212-mallin.

Mercedes-Benz W213 (2016–)
--------------------------

Mercedes-Benz W213 esiteltiin Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2016. Edeltäjäänsä verrattuna auton kokonaispituus kasvoi 43 millimetriä ja akseliväli 65 millimetriä. Muotoiluun on otettu vaikutteita suuremmasta S-sarjasta (W222). Ensimmäiset mallivaihtoehdot olivat E 200 (185 hv), E 220 d (195 hv) ja pistokehybridi E 350 e (279 hv), jossa kaksilitraisen bensiinimoottorin apuna on sähkömoottori.

Mercedes-Benz E-sarjan farmarimalli (S213)
Mercedes-Benz E 43 AMG
Vuoden 2016 Euro NCAP -kolaritestistä W213 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.

Mercedes-Benz E-sarjan Coupé (C238)
Pariisin autonäyttelyssä syyskuussa 2016 esiteltiin Mercedes-Benz E All-Terrain, joka on farmarimallin maasturimaisempi versio. Sen maavara on 29 millimetriä tavallista farmaria korkeampi. All-Terrain kilpailee Audi A6 Allroadin ja Volvo V90 Cross Countryn kanssa.

Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2017 esiteltiin E-sarjan kaksiovinen coupé-malli. Muotoilultaan malli on hyvin samankaltainen kuin pienempi C-sarjan coupé.

Mercedes-Benz E-sarjan avomalli (A238)
Kangaskattoinen E-sarjan Cabriolet esiteltiin keväällä 2017 Geneven autonäyttelyssä.

Facelift-mallin Mercedes-Benz W213.
Keväällä 2020 malli koki kasvojenkohotuksen. Keulan ilme uudistui uusilla ajovaloilla, etusäleiköllä ja puskurilla. Sedan sai kiilamaiset, uuden A-sarjan (W177) tyyliset takavalot. Myös takaluukku- ja puskurit ovat uudet. Ohjaamossa näkyvin muutos on uusi ohjauspyörä.

Lähteet
-------

1. ↑  Vihdoin täällä: Mercedes-Benzin uusi E-sarja *Moottori*.  11.1.2016. Viitattu 16.1.2016.
2. ↑  Mercedes-Benz E-sarja 2016 Euro NCAP. Viitattu 1.10.2016. (englanniksi)
3. ↑  Nyt E-sarjan Mercedes siirtyy mökkiteille! *Ilta-Sanomat*.  1.10.2016. Viitattu 1.10.2016.
4. ↑  Mercedes-Benz haastaa Audin ja Volvon korotettujen farmarien sarjassa *Tekniikan Maailma*.  22.9.2016. Viitattu 22.9.2016.
5. ↑  2018 Mercedes-Benz E-class Coupe *Car and Driver*.  9.12.2016. Viitattu 10.12.2016. (englanniksi)
6. ↑  Mercedes-Benzin uusi E-sarjan Coupé on kasvanut reippaasti – ja se näkyy takapenkillä *Tekniikan Maailma*.  14.12.2016. Viitattu 14.12.2016.
7. ↑  New soft-top Mercedes E-Class Cabriolet completes the range *Auto Express*.  1.3.2017. Viitattu 2.3.2017. (englanniksi)
8. ↑  Mercedes-Benz E-sarja sai päivityksen – Johtotähti laskeutui konepelliltä etusäleikköön *Tekniikan Maailma*.  3.3.2020. Viitattu 10.7.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mercedes-Benz E-sarja (W213)** Wikimedia Commonsissa
**Rajasuon muistomerkki** eli **Kotirintamalla menehtyneiden muistokivi** on desanttien uhrien muistomerkki Haminassa, entisen Vehkalahden kunnan alueella. Muistomerkki sijaitsee Rajasuolla lähellä Haminan ja Virolahden rajaa. Yhdestä isosta ja useammasta pienemmästä kivenlohkareesta koostuva muistomerkki on pystytetty paikalle, jossa sotilaspoika Arvo Johannes Harjunen (s. 22. kesäkuuta 1927) joutui kahden venäläisen desantin ampumaksi jatkosodan aikana 31. heinäkuuta 1944. Harjunen palveli Virolahden läntisessä ilmavalvontaosastossa numero 360, joka suoritti vartio- ja partiotehtäviä Virolahden Kattilaisten kylän ympäristössä. Kenttävartiosta palaava vaihto-osasto törmäsi aamulla kahteen desanttiin, jotka avasivat tulen osastoa kohden. Tulituksessa Harjunen haavoittui vatsaan ja hän kuoli matkalla kenttäsairaalaan. Arvo Harjunen haudattiin Virolahden sankarihautaan 6. elokuuta 1944. 

Rajasuon muistomerkki pystytettiin vuonna 1991 niiden kymenlaaksolaisten kotirintamalla kuolleiden muistoksi, jotka venäläiset desantit ampuivat sotien aikana vuosina 1939–1944. Muistomerkin läheisyydessä olevassa laatikossa on vieraskirja ja kynä. Muistomerkki sijaitsee muutamia kilometrejä pohjoiseen valtatie 7:ltä ja autolla pääsee noin puolen kilometrin päähän siitä, loppumatka on käveltävä.

Lähteet
-------

1. ↑  *Haminan kulttuuriympäristöohjelma: Valleilta kartanoihin – saaristosta kaskimaille*, s. 129. Lähde toiselle nimelle. Haminan kaupunki, 2008. Verkkojulkaisu (PDF) (viitattu 25.12.2020).  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  SVkuvat : Rajasuon muistomerkki
3. ↑  Suomen sotamuistomerkit 1939-1945 : Rajasuon muistomerkki
4. ↑  Pipsa Tuomisen Metsäpolkuja-blogi 22.5.2016 : Rajasuon muistomerkki

Aiheesta muualla
----------------

* Rajasuon muistomerkistä Willimiehen jäljillä -blogissa
**OD Kokemus** (oik. **Olli Ahti**, s. 28. toukokuuta 1994) on suomalainen rap-artisti ja tuottaja  Helsingin Kannelmäestä. Hänet tunnetaan tummasävyisestä ja melankolisesta Southern hip hop-tyylisestä tuotannostaan, ja hän on tehnyt paljon yhteistyötä samankaltaisten artistien kuten Sairas T:n, Silmälappu-Steven ja  Tuuttimörön kanssa. OD Kokemus tuottaa kaikki biittinsä itse.

OD Kokemus on julkaissut tähän mennessä kaksi täyspitkää albumia ja muutamia lyhytsoittoja ja yhteistyöalbumeita

4. joulukuuta 2015 Överdog-levymerkillä julkaistu albumi *Alas* nousi Suomen virallisella albumilistalla sijalle 41.

Diskografia
-----------

* *Överit Kokemukset* (2011, omakustanne)
* *Viimesii Päiviä* (2014, omakustanne)
* *Alas* (2015, Överdog)
* Rituaali (2018, 3rd Rail Music)

Lähteet
-------

1. ↑  Fräntilä, Jarkko: OD Kokemus on uusi lisä lähiöräppäreiden kirjavaan sarjaan. *Rumba.fi*.  3.12.2015. Viitattu 21.1.2016.
2. ↑  Od Kokemus: Alas Musiikkituottajat - IFPI Finland ry.  Arkistoitu 21.1.2016. Viitattu 21.1.2016.
**Maisema Korpilahdelta** on taiteilija Yrjö Ollilan dekoratiivinen öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1913. Kooltaan tämä maalaus on 100,5×120,5 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon (Hallonbladin) kokoelmiin, jonne se hankittiin sen valmistumisvuoden jälkeisenä vuonna 1914.

*Maisema Korpilahdelta* on Yrjö Ollilan dekoratiivista kolorismia. Kolme kylpevää naista on siinä saapunut rantaan kylpytunnelmissa. Ranta on hieman varjoisa ja puiden runsaat lehdet antavat kuvaa raikkaasta ilmasta.

Kylpyaihe oli tavallinen 1500-luvun keskiaikaisissa maalauksissa, joissa luvattiin naisille ikuista nuoruutta kylpemisellä. Ollila käytti aihetta, joka oli vallalla ajankohdan mytologiassa 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alkupuolella. Terveys ja onni ovat onnentäyteistä alkutilaa, jota kaivattiin ja johon ihminen oli menettänyt yhteytensä. Maalaus voidaan lukea arkadisiin maalauksiin.

Lähteet
-------

1. ↑  *Timo Huusko teoksessa Pinta ja syvyys - Varhainen modernismi 1890-1920*. Helsinki: Ateneumin taidemuseo, 2001.

Aiheesta muualla
----------------

* Maalaus Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Kokoelmat: Maisema Korpilahdelta.  (Arkistoitu – Internet Archive)
**Rakennusjärjestys** on rakentamista ohjaava säädös. Se on ollut historiallisesti tärkein rakentamista sääntelevä elementti kaupungeissa ja taajaväkisissä yhdyskunnissa ennen kaavoituksen yleistymistä. Esimerkiksi Helsingin vuoden 1895 rakennusjärjestyksen mukaan talot yleisillä paikoilla tai tärkeimpien ja yli 18 metriä leveiden katujen reunoilla eivät saaneet olla yli viisikerroksisia. Suomen rakennusjärjestyksien laadinnassa käytettiin kansainvälisiä esikuvia, ja muun muassa Turun vuoden 1897 rakennusjärjestys lainattiin Berliinistä.

Suomessa maankäyttö- ja rakennuslain mukaan jokaisen kunnan on laadittava rakennusjärjestys, joka perustuu paikallisiin oloihin ja jonka määräykset voivat vaihdella kunnan eri alueilla. Rakennusjärjestyksen hyväksyy kunnanvaltuusto. Rakennusjärjestyksestä poikkeaminen vaatii poikkeuslupaa.

Lähteet
-------

* Prusi, Tuija: *Kuntien itsehallinnollinen asema kaavoituksessa*. Tampere: Tampere University Press, 2013. ISBN 978-951-44-9180-1.

### Viitteet

1. 1 2  Prusi, s. 152–155
2. ↑  
	* Neuvonen, Petri (toim.): *Kerrostalot 1880–2000*, s. 15. Tampere: Rakennustietosäätiö; Rakennustekniikan keskus -säätiö & Museovirasto, 2006. ISBN 10: 951-682-795-2.
3. ↑  Miettunen, Hannu: 1897 tehty jättiläiskaava muutti Turun keskustan aikapommiksi *Turun Sanomat*.  11.5.2015.  Arkistoitu 11.5.2015. Viitattu 18.1.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen maankäyttö- ja rakennuslaki (Arkistoitu – Internet Archive)
**Timarinjärvi** on saareton järvi Sauvossa Varsinais-Suomen maakunnassa. Sen pinta-ala on 13,7 hehtaaria. Etäisyys Turusta on 31 kilometriä kaakkoon.

Maantiede
---------

Timarinjärven rantaviiva on epämääräinen ja ilmakuvan perusteella järvi on jossain määrin rehevöitynyt. Sen itäpuolella sijaitsevan Timarinkallion korkeimmat kohdat ovat noin 50 metriä merenpinnan yläpuolella eli noin 45 metriä järvenpintaa ylempänä. Järven kaakkoispuolella sijaitsee Timarin kylä.

Timarinjärven kaakkoiskulmasta alkaa vajaan kilometrin pituinen lasku-uoma, joka virtaa kaakkoon ja päätyy Saaristomeren Halslahdenselälle. Uoma virtaa Kyöpelinmäen (noin 45 metriä mpy) itäpuolitse.

Timarinjärvi (82V034.1.001) kuuluu Välialueeseen (82V034), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen päävesistössä (82). Se on jakovaiheensa ainoa yli hehtaarin laajuinen vakavesi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Timarinjärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 23.2.2024.
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 23.2.2024.
3. ↑  Timarinjärvi (82V034.1.001) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 23.2.2024.
4. ↑  Välialue (82V034) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 23.2.2024.
Vekkula ulkoa
Vekkulan vino huone
**Vekkula** oli hupitalo Linnanmäen huvipuistossa Helsingissä. Talo avattiin vuonna 1961, ja se sisälsi useita erilaisia hupielementtejä, kuten peilisalin, liikkuvia lattioita, riippusillan, liikkuvat portaat sekä mattoliukumäen. Vekkula suljettiin ja purettiin kauden 2017 lopuksi.

Vuosien varrella Vekkulaa uudistettiin muutamaan kertaan poistamalla joitakin kohteita ja lisäämällä uusia.

Vekkulassa soi musiikkia kahdessa kohdassa. Jonotustilassa ja peilihuoneessa kuului pätkä Jean-Michel Jarren *Équinoxe Part 3:sta*, ja sukellusveneen kohdalla soi The Beatlesin *Yellow Submarine*.

Purkaminen ja uusi Vekkula
--------------------------

Vekkula suljettiin ja purettiin kauden 2017 lopuksi. Se oli huvipuiston toiseksi suosituin laite Vuoristoradan jälkeen. Linnanmäelle aiotaan rakentaa uusi Vekkulan tyylinen laite, ja siihen on kerätty ideoita Linnanmäen kävijöiltä. Uuden Vekkulan avajaisvuodeksi suunniteltiin vuotta 2021, mutta se kuitenkin viivästyy koronapandemian vuoksi. Keväällä 2023 kerrottiin, että uuden Vekkulan suunnittelua jatketaan sen jälkeen, kun Linnanmäen uusi Swingi-laite on saatu valmiiksi. Swingin on tarkoitus avata vuonna 2024.

Linnanmäki huutokauppasi 12 vanhan Vekkulan osaa, ja ne osti Vihdin PuuhaPark yhteensä 25 000 eurolla.

Ennen uuden Vekkulan rakentamista Linnanmäellä Vekkulan korvikkeena toimii Pellen talo. Se on kolmikerroksinen siirrettävä hupitalo, jossa on monia Vekkulan tyylisiä elementtejä. Se sisältää esimerkiksi pyörivän tynnyrin, liikkuvat portaat ja liukuhihnoja. Uuden Vekkulan avautumisen jälkeen Pellen talo siirtyy Tivoli Seiterälle.

Lähteet
-------

1. ↑  Vekkula Huvipuisto.net. Viitattu 26.12.2019.
2. 1 2  Helpinen, Varpu: Linnanmäen Vekkula puretaan – Jokainen voi vaikuttaa, mitä säilytetään *Yle Uutiset*.  22.9.2017. Viitattu 26.12.2019.
3. ↑  Hakli, Olli; Landsdorff, Robin: Linnanmäen Vekkula kulttuuriperintökohteena *Museoviraston blogi*.  13.10.2017. Viitattu 26.12.2019.
4. ↑  Vehkasalo, Jussi: Uusi Vekkula tulee Linnanmäelle vasta 2021 – kesäksi 2019 avautuu huvipuiston historian suurin laite *Helsingin uutiset*.  19.4.2018. Viitattu 26.12.2019.
5. ↑  Siippainen, Aapo: Linnanmäeltä uutta tietoa Vekkulan paluusta – sitä ennen tulee 100 km/h laite *Helsingin Uutiset*.  3.5.2023. Viitattu 27.5.2023.
6. ↑  Linnanmäen Vekkula siirtyi palasina Vihtiin *Talouselämä*.  22.12.2017. Viitattu 26.12.2019.
**Kaipio Oy** on 1891 perustettu suomalainen kassakaappeja valmistanut yritys, joka oli aikanaan myös merkittävä linja-autokorien valmistaja. Vuonna 1978 sen osti 1944 perustettu Kaso Oy, ja yhtiö on nykyään osa Kaso-konsernia. 

Yritys aloitti toimintansa Tampereella 1891 *G. R. Grundströmin Kassakaappitehdas Oy* nimellä, ja vuonna 1935 nimeksi muutettiin *Kaipio Oy*. Nimensä mukaisesti se keskittyi kassakaappien valmistukseen. Yrityksen toimitilat sijaitsivat Tampereen Tammelan kaupunginosassa Vellamonkatu 19:ssä. Vuonna 1931 ostettiin konkurssiin joutunut *Tampereen Autokoritehdas Oy*, ja yrityksen toiminta laajeni autokorien valmistukseen. Autokorivalmistus jatkui vuoteen 1955 saakka, ja kaikkiaan Kaipio valmisti noin 2 000 linja-auton koria ja sen lisäksi erikoiskoreja ja kuorma-auton hyttejä. Kaipio valmisti 1940- ja 1950-luvun vaihteessa myös raitiovaunuja Helsingin ja Turun liikennelaitoksille.

Korinvalmistuksen päätyttyä Kaipio keskittyi kassakaappituotantoon. Vuonna 1989 Kaipio Oy sai uudet 6 600 neliömetrin toimitilat Tampereen Lakalaivasta Postitorvenkatu 6:sta.

Lähteet
-------

* Sami Suodenjoki: XVI kaupunginosa – Tammelan eteläosa, Koskesta voimaa -sivusto
* Hannu Laitinen – Kai Sillanpää: Suomen linja-autokuvasto 1950–1992 Suomen Linja-autohistoriallinen seura ry. 1992, s. 46
* Kaso-konsernin vaiheet

Kirjallisuutta
--------------

* Härkönen, Tuomo: *90 vuotta kassakaappiteollisuutta. Kaipio Oy 1891–1981*. Tampere: Kaipio, 1981.

Aiheesta muualla
----------------

* Kansalliskirjaston pienpainatteet: G. R. Grundströmin Kassakaappitehdas O.Y.
* Kansalliskirjaston pienpainatteet: Kaipio Oy
* Uusi auto joka päivä valmistuu Tampereella G. R: Grundström Oy:n autokoritehtaasta, Aamulehti, 11.03.1934, nro 68, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Orimattilan yhteiskoulu** on Orimattilan keskustaajamassa toimiva yläkoulu (luokka-asteet 7-9). Koulun oppilaat tulevat Orimattilan ja naapurikunta Myrskylän alueelta.

Vanhassa koulurakennuksessa oli sisäilmaongelmia ja se oli jäänyt pieneksi, joten vuodesta 2018 lähtien koulun toimintoja oli hajautettu muihin tiloihin. Lopulta siirryttiin kokonaan väistötiloihin ja vanha koulu purettiin. Uuden koulurakennuksen rakentamistyöt alkoivat vuoden 2023 alussa ja valmista pitäisi olla vappuna 2024.

Vuonna 2018 koulua kävi yhteensä 456 peruskoulun oppilasta.

Rakennukset
-----------

### Vanha koulurakennus

Vanha koulu oli rakennettu vuonna 1976. Siihen liittyviä sisäilmaongelmia alkoi esiintyä vuonna 2013, joita tutkittaessa todettiin tiloissa olevan mikrobikasvustoa ja rakenteellisia ongelmia. Korjaukseksi yritettiin mm. tiivistämistä ja ilmanvaihdollisia toimenpiteitä.

Rakennus oli oppilasmäärään nähden jäänyt myös pieneksi, joten sen ja sisäilmaongelmien vuoksi koulun toimintoja hajautettiin vuodesta 2018 lähtien muihin tiloihin. Opetus tapahtui useana lukuvuonna Konttikoulussa, Erkko-lukion, Orimattila Areenan ja Wanhan Amiksen rakennuksissa sekä koulun lähiympäristössä.

Lopulta siirryttiin kokonaan väistötiloihin ja vanha koulu purettiin alkuvuonna 2022. 

### Uudisrakennus

Tilalle päätettiin rakentaa uusi rakennus, jonka oli hahmotelmien mukaan tarkoitus valmistua vuonna 2023. Kilpailutuksen käynnistyessä kokonaishinnaksi arvioitiin 12,1 miljoonaa euroa. Hanke kuitenkin viivästyi, koska kaupungin tilapalvelu ei saanut aluksi yhtään tarjouspyynnön mukaista tarjousta. 

Tämän jälkeen siirryttiin neuvottelumenettelyyn kolmen soveltuvan tarjoajan kanssa. Orimattilan kaupunkikehitys- ja tekninen valiokunta kertoi, että määritellyt kriteerit parhaiten täytti Varte Lahti Oy, ja esitti sen valitsemista pääurakoijaksi.  Varte Lahti Oy:n tarjous oli 10,5 miljoonaa euroa ilman arvonlisäveroa. Kalusteineen hankkeen kokonaisarvo on 14,5 miljoonaa euroa.

Rakentamistyöt alkoivat vuoden 2023 alussa ja valmista pitäisi olla vappuna 2024. Koulu mitoitetaan 530 oppilaalle.

Lähteet
-------

1. ↑  Orimattilan yhteiskoulu Orimattilan kaupunki via peda.net. Viitattu 1.8.2020.
2. 1 2  Orimattilassa kiehuu: vanhemmat suunnittelevat koululakkoa ja poismuuttoa, jos Yhteiskoulun sisäilmaongelmia ei hoideta "niin kuin jo meille luvattiin" *Etelä-Suomen Sanomat*.  1.12.2019. Viitattu 19.12.2023.
3. 1 2  Pirjo Kamppila: Orimattilan valkoinen uudistalo on kohta valmis, mutta rapistunut vanha sairaala odottaa kohtaloaan *Etelä-Suomen Sanomat*.  31.10.2023. Viitattu 19.12.2023.
4. ↑  Perusopetuksen oppilaat (2018) (xlsb) Opetushallinnon tilastopalvelu Vipunen, vipunen.fi. Viitattu 1.8.2020.
5. ↑  Sini Ojanperä: Orimattilan yhteiskoululaisten vanhemmat jännittävät, saadaanko väistötilat ajoissa  18.12.2019. yle.fi. Viitattu 1.8.2020.
6. ↑  Orimattilan yhteiskoulu - Koulun perustiedot ja yhteystiedot Orimattilan kaupunki via peda.net. Viitattu 1.8.2020.
Matti Hautamäki Atomic-suksien kera.
Atomic-laskettelusukset
Atomic laskettelumono Hawk Ultra 130 S
**Atomic** on Itävallan Altenmarktista kotoisin oleva tuotemerkki, joka valmistaa hiihtovälineitä alppi- ja murtomaahiihtoon, niin ammattilaisille kuin harrastajillekin. Atomicin omistaa Amer Sports.

Historia
--------

Alois Rohrmoser perusti Atomicin vuonna 1955 Itävallan Altenmarktissa. Yhtiön alkuperäinen nimi oli Skifabrik Rohrmoser.

Yritys kasvoi voimakkaasti 1960-luvulla, kun Wagrainissa aloitettiin teollinen suksien valmistus. Vuonna 1967 suksia valmistettiin 17 000 paria ja vuonna 1969 määrä oli 72 000. 

Vuonna 1971 tuotantoa laajeni, kun Altenmarktiin rakennettiin toinen tehdas. 1970-luvun lopulla Atomic osti ranskalaisen Dynamic-merkin, vuonna 1988 suksien siteitä valmistaneen ESS:n ja vuonna 1989 monomerkki Koflachin.

Vuonna 1981 myös Bulgarian Chepelaressa aloitettiin tuotanto. Atomic oli ensimmäinen länsimaa, joka avasi tehtaan itäblokkiin kuuluvassa maassa.*lähde?*

Rubert Hubert suunnitteli vuonna 1988 Atomicin ensimmäiset puuterilumeen suunnitellut vapaalaskusukset. Siihen asti laskettelussa oli käytetty ohuempia suksia. Lumilautojen muodosta inspiraatiota saaneen Hubertin suksien lanseerauksen jälkeen myös kilpailevat tuotemerkit alkoivat suunnitella omia puuterisuksiaan.

1990-luvun alussa yritys joutui taloudellisiin vaikeuksiin ja meni konkurssiin. Vuonna 1994 Amer Sports osti Atomicin.

Vuonna 2004 yritys valmisti lähes 900 000 paria Atomic- ja Dynamic-suksia vuodessa.

Tuotteet
--------

Atomic valmistaa hiihtämiseen ja lasketteluun tarkoiteuttuja tuotteita, kuten esimerkiksi suksia ja lumilautoja niin vapaa-ajan käyttöön kuin ammattilaisillekin. Pääosa brändin tuotteista valmistetaan Altenmarktisssa. Atomic on suunnitellut tuotteitaan esimerkiksi hiihtäjä Chris Benchetlerin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Atomic – Amer Sports *www.amersports.com*. Viitattu 7.4.2022.
2. 1 2 3  Atomic Skis Archives *Ski Mag*. Viitattu 3.1.2023. (englanniksi)
3. ↑
4. 1 2 3  bbr: Die großen Skihersteller *DIE WELT*.  29.1.2004. Viitattu 7.4.2022. (saksaksi)
5. ↑  Atomic: Stoff für Verschwörungstheoretiker *DER STANDARD*. Viitattu 7.4.2022. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Atomic**.
* Verkkosivut
**Jorma Elovaara** (17. maaliskuuta 1946 Vampula – 17. maaliskuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen toimittaja. Hän tuli tunnetuksi erityisesti Yleisradion toimittajana ja oli myöhemmin mukana Radio Cityssä. Myöhemmin, yhdeksänkymmentäluvulta alkaen, aina viimeisiin viikkoihinsa asti, hän teki ohjelmia helsinkiläiseen Lähiradioon, jossa hän hoiti myös ääniteknikon tehtäviä.

Nuoruudessa Elovaara perusti kotipaikkakunnalleen merirosvoradion Pentti Kemppaisen kanssa. Elovaara muistetaan omasta radio-ohjelmastaan *Vesimiehen aika* vuosina 1969–1971. Hän käsitteli ohjelmissaan ja myöhemmin julkaistuissa kirjoissaan esimerkiksi okkultismia, psykologisia rajatiloja, huumeita, homoseksuaalisuutta ja politiikkaa, joten hänet luetaan hippisukupolven guruksi. Vuonna 1971 Elovaara perusti oman kustantamon ja ryhtyi julkaisemaan *Tähti*-nimistä okkultista undergroundlehteä. Hän toimi myös lauluntekijänä: esimerkiksi Hectorin vuonna 1973 levyttämä "Sisämaan retkellä" on hänen tekstinsä.

Jorma Elovaara perusti ystäviensä kanssa Suomen ensimmäisen homoyhdistyksen, Toisen säteen ryhmän, marraskuussa 1967, mutta Patentti- ja rekisterihallitus kehotti vetämään yhdistyksen rekisteröintihakemuksen pois. 

Yleisradio julkaisi 2007 Elovaarasta Tosi tarina -dokumenttisarjassa Stadin kundit -nimisen ohjelman.

Elovaara kuoli lyhyen sairauden jälkeen 73-vuotissyntymäpäivänään maaliskuussa 2019.

Julkaisuja
----------

### Kirjoittanut

* *Vesimiehen aika: Paljastettu salatiede*. Helsinki: Mysteeni, 1972.
* *Sisäavaruuden lapsi*. Helsinki: Mysteeni, 1973. ISBN 951-728-009-2.
* *Radiotoimittajan työ*. Kirkkonummi: Jorma Elovaara, 1984. ISBN 951-95882-0-5.
* *Kummitus etsii ystävää ja muita tarinoita Vesimiehen ajasta*. Kirkkonummi: Jorma Elovaara, 1986. ISBN 951-997-008-8.

### Suomentanut

* Roberts, Thomas B.: *Transpersoonallinen kasvatus*. Helsinki: Samsara, 1978. ISBN 951-95553-1-5.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rantanen, Miska: Toimittaja Jorma Elovaara on kuollut *Helsingin Sanomat*.  18.3.2019. Helsinki:  Sanoma Media Finland Oy. Viitattu 18.3.2019.
2. 1 2 3  Lindfors, Jukka: Vesimiehen aika johdatti astraalimatkailuun *Elävä arkisto*.  14.12.2006. Helsinki:  Yleisradio Oy. Viitattu 18.3.2019.
3. ↑  Toimitus: Saapasjalkamies.  *Ylioppilaslehti*, 15.5.2009.  Ylioppilaslehden Kustannus Oy.   (suomeksi)
4. ↑   "Tosi tarina | Stadin kundit".*tarvitaan parempi lähde*

Aiheesta muualla
----------------

* Saapasjalkamies *Ylioppilaslehti*.  15.5.2009. Helsinki:  Ylioppilaslehden Kustannus Oy. Viitattu 18.3.2019.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Bruno Bonifacio** (s. 2. marraskuuta 1994 São Paulo) on brasilialainen moottoriurheilija.

Ura
---

Bonifacio aloitti uransa karting-sarjoissa vuonna 2004 voittaen urallaan Junior Menor class of the Petrobras Cup- ja Brazilian Kart Cup -luokkien mestaruudet. Vuonna 2010 hän voitti São Paulo Cup -luokan mestaruuden. Vuonna 2011 Bonifacio aloitti kilpauransa Formula 3 Sudamericana -sarjassa voittaen Light Class -luokan mestaruuden. Samana vuonna hän kilpaili Euroopan ja Italian Formula Abarth -sarjoissa. Vuonna 2012 Bonifacio kilpaili täyden kauden Formula Abarth -sarjoissa sijoittuen Euroopan sarjassa kolmanneksi voittaen kauden aikana neljä kilpailua ja Italian sarjassa hän sijoittui sarjan viidenneksi voittaen kaksi kilpailua. Samana vuonna hän kilpaili Formula Renault Alps, Formula Renault NEC ja Toyota Racing Series -sarjoissa. 

Vuonna 2013 Bonifacio siirtyi Eurocup Formula Renault -sarjaan saavuttaen yhden palkintosijan sijoittuen sarjan 15:nneksi. Samana vuonna hän kilpaili jälleen Toyota Racing -sarjassa voittaen kaksi kilpailua ja sijoittuen sarjan viidenneksi. Hän kilpaili myös täyden kauden Formula Renault Alps -sarjassa saavuttaen kolme voittoa, kuusi paalupaikkaa ja kahdeksan palkintosijaa. Hän sijoittui sarjan kolmanneksi. Vuonna 2014 Bonifacio jatkoi FR Eurocup -sarjassa voittaen yhden kilpailun ja sijoittuen sarjan viidenneksi. Vuonna 2015 Bonifacio kilpaili Formula Renault 3.5 -sarjassa saalistaen yhden pisteen.

Vuonna 2016 Bonifacio ajoi Renault Sport Trophy -sarjassa saavuttaen kaudella yhden paalupaikan ja voiton sijoittuen pisteissä kahdeksanneksi. Hän ajoi myös yhden kilpailun European Le Mans Series -sarjassa.

Lähteet
-------

* Bruno Bonifacio Driver Databasessa
**Jackie Chan Stuntmaster** on videopeli, joka pohjautuu kuuluisan taistelulajien asiantuntijan ja näyttelijä Jackie Chanin hahmon seikkailuihin, pelaajan joutuessa päihittämään useita kymmeniä vihollisia läpi kenttien.

Pelaaminen
----------

Pelissä on 15 3D-kenttää, jotka sijaitsevat New Yorkissa. Pelaaminen koostuu temppuratamaisesta esteiden ohittamisesta sekä vastustajien mukiloinnissa, johon voi käyttää avukseen ympäristöä. Kerättäviä tavaroita ovat ilmassa leijuvat salaperäiset lohikäärmeikonit, sekä maitotuotteet, joista pelaaja (Jackie Chan) saa terveyttään takaisin. Pelin väkivalta ja toiminta on toisinaan melko sarjakuvamaista.

Tapahtumat
----------

Roistot kaappaavat Jackie Chanin isoisän, ja Jackien on pelastettava hänet. Tapahtumapaikkana ovat New Yorkin eri osiot eli kadut, satama, viemäri, katot sekä tehdas.

Pelin tekemisestä
-----------------

Radical Entertainment opasti Jackie Chania pelin tekoaikana, sillä Jackie Chan teki liikemallinnuksen ja antoi äänensä pelihahmolleen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jackie Chan's Stunt Master *Playstation*. Sony Interactive Entertainment LLC. Viitattu 17.3.2020. (englanniksi)
Kustaa Perho
**Kustaa Verner Perho** (vuoteen 1906 *Kustaa Verner Suovanen e. Granberg)*, 13. helmikuuta 1885 Karjalan kunta − 8. kesäkuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen kirvesmies, piirisihteeri, päätoimittaja ja sosialidemokraattisen puolueen kansanedustaja.

Kustaa oli Mynämäessä yksinhuoltajaäitinsä mukana renkinä 13 vuotta kulkien talosta taloon. Lapsena hänellä ei ollut mahdollisuutta käydä koulua, mutta hän oli omatoimisesti oppinut lukemaan ja kirjoittamaan. Muutettuaan Turkuun hän kävi käsityökoulun vuosina 1908–1909 ja työskenteli sen jälkeen kirvesmiehenä Sosialisti-lehden kirjakaupan kehysverstaassa.

Kustaa Perho liittyi vuonna 1906 Suomen puutyöntekijän liittoon ja kirvesmiesten ammattiosastoon. Sosialidemokraattiseen puolueeseen hän oli liittynyt jo vuonna 1905. Muutettuaan Turusta Raision Pahaniemeen hän toimi siellä aktiivisesti puolueen paikallisosastossa,

Kansalaissodan aikana Perho oli Raision, Naantalin ja Ruskon järjestyspäällikkönä (nimismies). Sodan jälkeen hänet pidätettiin ja tuomittiin 16.10.1918 valtiopetoksesta kahdeksitoista vuodeksi kuritushuoneeseen ja sen jälkeen menettämään kansalaisoikeutensa 15 vuodeksi. Hänet vapautettiin Tammisaaren pakkotyölaitoksesta keväällä 1920.

Vapautumisensa jälkeen hänet valittiin sosialidemokraattisen puolueen Turun läänin eteläisen vaalipiirin piiritoimikuntaan ja saman vuoden syksyllä Sosialistin Kirjapaino-osuuskunnan hallituksen jäseneksi. Hän toimi Sosialisti-lehden asiamiehenä ja matkapuhujana, jonka tehtäviin kuului kiertää maaseudun syrjäisimpiäkin kolkkia, alkuun jalan ja polkupyörällä, myöhemmin moottoripyörällä.

Kansanedustajana Kustaa Perho oli Turun eteläisestä vaalipiiristä vuodesta 1929 vuoteen 1944. Hän kuului lakivaliokuntaan, pankkivaliokuntaan, sivistysvaliokuntaan, suureen valiokuntaan ja työväenasiain valiokuntaan. Presidentin valitsijamiehenä hän oli vuosina 1937, 1940 ja 1943. Kunnallispolitiikassa hän kuului eri aikoina sekä Raision että Maarian kunnanvaltuustoihin.

Kustaa Perho kuoli Helsingissä työhuoneessaan eduskunnassa 8. kesäkuuta 1944.

Perhe
-----

Kustaa Perhon äiti oli Gustava Granberg. Hän oli naimisissa Ellida Josefina Niemisen (os. Helander) kanssa 1908–1910. Vaimon kuoltua hän avioitui uudelleen vuonna 1913 Anna Erika Suomisen kanssa.

Lähteet
-------

* .aspx Kustaa Perho *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
* Sukuselvitys Kustaa Perhosta

Aiheesta muualla
----------------

* Raision työväenyhdistys Voima I. Sunpoint.net (web Archive 2007).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Oheissakko** on sakko, jonka siihen tuomittu henkilö joutuu maksamaan saamansa ehdollisen vapausrangaistuksen lisäksi. Oheissakko tuomitaan, kun ehdollista rangaistusta pidetään liian lievänä rangaistuksena rikoksesta. Vapausrangaistuksen ehdollisuus ei vaikuta sakon maksuun, vaan se on aina maksettava. Oheissakon määräämisperiaatteet ovat päiväsakkojärjestelmän mukaisia. Yleisimmin oheissakkoa on käytetty, kun törkeästä rattijuopumuksesta on tuomittu ehdollinen vapausrangaistus.

Suomen lainsäädännössä ei enää käytetä oheissakko-nimitystä, vaan esimerkiksi rikosrekisterilaki (770/1993, 2 §) kutsuu sitä "ehdollisen vankeuden ohessa tuomituksi sakoksi". Oheissakko-nimitys poistettiin lainmuutoksella (523/2001) vuonna 2001. Rikoslaki (39/1889, 6:10 (Arkistoitu – Internet Archive)) käyttää nimitystä oheisseuraamus, joka tarkoittaa sakkoa, koeajan pituista valvontaa ja yhdyskuntapalvelua.

Lähteet
-------

1. ↑  *Suomalainen tietosanakirja*, Weilin+Göös 1989–1993
2. ↑  *Encyclopædia iuridica fennica*, Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa IV palsta 549
Kermit-sammakon tähti Hollywood Walk of Famella
Hollywood Walk of Fame
**Hollywood Walk of Fame** on osa Hollywood Boulevardin ja Vine Streetin jalkakäytäviä Hollywoodissa, Los Angelesissa. Näiden katujen jalkakäytävällä on yli 2 500 viisisakaraista tähteä, joista jokainen on omistettu jollekin julkisuuden henkilölle hänen työstään viihdeteollisuuden hyväksi. Palkitut saavat nimensä tähteen saavutuksista elokuva-, teatteri-, radio-, televisio- tai musiikkialalla. Joillain palkituilla on monia tähtiä saavutuksista useilla mainituista aloista. Ainoa jokaisella viidellä alalla palkittu on Gene Autry.

Historia
--------

Walk of Fame rakennettiin vuonna 1958, ja 1978 Los Angelesin kaupunki nimitti sen kulttuuri- ja historiakohteeksi. Ensimmäinen tähti nimettiin Joanne Woodwardin kunniaksi 9. helmikuuta 1960. Alkuperäisellä Walk of Famella oli 2 500 tyhjää tähteä, joista 1 558 oli nimetty ensimmäisen kuudentoista kuukauden aikana.*lähde?* Siitä lähtien tähtiä on myönnetty hitaammin, noin kaksi kuukaudessa. 1994 yli 2 000 alkuperäistä tähteä oli nimetty, ja tähtiä lisättiin edelleen. Uusista nimistä päättää Hollywoodin kauppakamari. Apollo 11:n astronauteille on myönnetty tähtien sijaan täysikuuta muistuttavia muistolaattoja. Tähtien sijainnit eivät välttämättä ole lopullisia, vaan niitä on toisinaan jouduttu siirtämään esimerkiksi rakennustöiden takia. 

John Lennonin tähti Hollywood Walk of Famella.
Tähtiä on myönnetty myös kolmelle koiralle, Lassielle sekä mykkäelokuva-aikakauden Strongheartille ja Rin Tin Tinille.

### Fiktiiviset hahmot, joille on myönnetty tähti

* Aku Ankka
* Alvin ja pikkuoravat
* Godzilla
* Ipanat
* Kermit-sammakko (Muppetit)
* Maiskiset (*Ihmemaa Oz*)
* Mikki Hiiri
* Minni Hiiri
* Muppetit
* Nakke Nakuttaja
* Nalle Puh
* Ressu (*Tenavat*)
* Shrek
* Simpsonit
* Tipu Tilava (*Seesamtie*)
* Väiski Vemmelsääri
* Lumikki (*Lumikki ja seitsemän kääpiötä*)
* Helinä-keiju (*Peter Pan*)

Katso myös
----------

* Luettelo Hollywood Walk of Famen tähdistä
* Hollywood-kyltti
* Grauman’s Chinese Theatre

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hollywood Walk of Fame**.
* Virallinen verkkosivu
* Hollywood Walk of Fame sivustolla Seeing-Stars.com
* Hollywood Boulevard's Price of Fame, Fox Newsin artikkeli vuodelta 2003