recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kaniogo** on maalaiskunta Koulikoron alueen Kangaban piirissä Malissa. Sen keskuskylä Kéniégoué sijaitsee Nigerjoen rannalla 30 kilometriä Kangabasta lounaaseen. Kunnassa on 16 800 ja keskuskylässä 2 800 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).

Kaniogon kunta rajoittuu pohjoisessa Kangaban piirin Benkadin ja Minidianin, idässä Maramandougoun ja Séléfougoun ja etelässä Nougan kuntiin sekä lännessä Guineaan. Kunnan läpi virtaavat Niger ja sen sivujoki Fié.

Kuntaan kuuluu 11 kylää. Asukkaista 96 % on mandinkoja. Lisäksi on fulbeja, soninkeja ja bambaroita.

Kéniégouén kautta kulkee Kangabasta Guinean rajalle johtava maantie RN26. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, pienimuotoinen kaupankäynti ja perinteisin menetelmin tapahtuva kullankaivuu. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, riisi, maapähkinä, durra, puuvilla, hirssi ja fonio. Kéniégouéssa ja kolmessa muussa kylässä pidetään viikoittaiset markkinat.

Kunnassa toimii kymmenen alakoulua, kaksi yläkoulua, koulutus- ja kehittämiskeskuksia (CED) ja lukutaitokeskuksia. Terveyspalveluihin kuuluu kaksi terveyskeskusta ja kolme ensiapuasemaa. Nuorisoa varten on perustettu kolme kulttuurikeskusta. Kaikissa kylissä on juomavesijärjestelmät, joista osa toimii aurinkopaneelien tuottamalla sähköllä. Myös kunnantalossa on sähkö.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 1.5.2017.
2. ↑  Mali - Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 1.5.2017.
3. 1 2 3 4  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Kaniogo 2008–2012 *fsg.afre.msu.edu*.  2007. Viitattu 22.4.2017. [vanhentunut linkki]
**Jevgeni Dmitrijevitš Klimov** (ven. Евге́ний Дми́триевич Кли́мов; s. 3. helmikuuta 1994 Perm, Venäjä) on venäläinen mäkihyppääjä ja entinen yhdistetyn hiihtäjä. Hän on sekajoukkuemäen olympiamitalisti.

Klimov kilpaili yhdistetyssä vuoden 2014 talviolympialaisissa hänen kotimaassaan Sotšissa. Hän oli normaalimäen kilpailussa 45. oltuaan peräti kolmantena mäkiosuuden jälkeen. Hän osallistui myös vuoden 2013 MM-kilpailuhin, ollen siellä parhaimmillaan 49. suurmäen kilpailussa. Maailmancupissa Klimovin paras henkilökohtainen sijoitus on viimeinen pistesija eli 30. tila marraskuun 2013 Rukan osakilpailusta. Paras maailmancupin yhteissijoitus on 80. kaudelta 2013–14. Toistaiseksi viimeisen kilpailunsa yhdistetyn maailmancupissa Klimov kilpaili joulukuussa 2014 Ramsaussa sijoittuen sijalle 47. Mäkihypyn puolella hän saavutti ensimmäisen palkintosijansa mäkiviikolla 2017 oltuaan kolmas Innsbruckissa. Ensimmäisen osakilpailuvoittonsa hän otti Wisłassa marraskuussa 2018. Lisäksi hän on ollut toinen Oberstdorfin lentomäessä helmikuussa 2019.

Klimov kilpaili mäkihypyssä vuoden 2015 MM-kilpailuissa Falunissa, jossa hän oli suurmäen kilpailun 35:s. Hän voitti mäkihypyssä kultaa joukkuemäestä ja pronssia normaalimäestä vuoden 2015 talviuniversiadeista Slovakiasta. Noissa kisoissa Klimov kilpaili myös yhdistetyssä ilman menestystä. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Klimov sijoittui suurmäessä 18:nneksi. Planican lentomäen MM-kilpailuissa 2020 hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa yhdeksänneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli normaalimäessä 18:s. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti sekajoukkuemäessä hopeaa sekä sijoittui normaalimäessä viidenneksi ja suurmäessä 18:nneksi.

Lähteet
-------

* Jevgeni Klimov Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi) (yhdistetty)
* Jevgeni Klimov Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi) (mäkihyppy)
David Worth Clark
**David Worth Clark** (2. huhtikuuta 1902 Idaho Falls, Idaho – 19. kesäkuuta 1955 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko ja lakimies. Hän toimi yhtäjaksoisesti yhtenä Idahon edustajista Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1935–1939 ja senaatissa vuosina 1939–1945. Clark pyrki vielä jatkokaudelle senaatissa mutta jäi ilman uutta senaattorinpaikkaa vuoden 1944 senaatinvaaleissa.

Myös monet Clarkin sukulaiset ovat olleet mukana Yhdysvaltain politiikassa. Idahon kuvernööreinä toimineet Barzilla Clark ja Chase Clark olivat kumpikin Clarkille sukua. Clarkin tytär Nancy Clark Reynolds puolestaan työskenteli pitkään Ronald Reaganin palveluksessa.

Lähteet
-------

1. ↑  David Worth Clark History, Art and Archives. United States House of Representatives (englanniksi)
2. ↑  Nancy Clark Reynolds Dead New York Times (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC

 |

 |
**Ivan Ivanov-Vano** (27. tammikuuta 1900 Moskova, Venäjä – 25. maaliskuuta 1987 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen animaattori, käsikirjoittaja ja animaatioelokuvaohjaaja. Häntä pidetään yhtenä venäläisen animaation perustajista. 

Vuonna 1923 alalle valmistunut Ivanov-Vano aloitti työt animaattorina pian valmistumisensa jälkeen. Ensimmäinen oma ohjaus syntyi puolestaan vuonna 1927. Eri tyylejä ja tekniikoita töissään kokeillut Ivanov-Vano haki usein aiheensa ja inspiraationsa venäläisistä kansantarinoista, runoista, kirjontatöistä, kaiverruksista ja arkkitehtuurista. 

Värikästä ja näyttävää tyyliä suosinut Ivanov-Vano oli työskentelytavoiltaan tinkimätön. Hän ei tehnyt kompromisseja niin teknisesti kuin taiteellisestikaan.

Vuodesta 1939 Ivanov-Vano toimi lisäksi kuvauksen opettajana VGIK:ssä ja vuodesta 1952 alkaen oppilaitoksen professorina.

Lähteet
-------

1. ↑  John Halas: Ivanov-Vanon esittely *Film Reference*. Viitattu 1.7.2012. (englanniksi)
2. ↑  Ivanov-Vanon ensyklopediatiedot *The Great Soviet Encyclopedia / The Free Dictionary*. Viitattu 1.7.2012. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Horsmanahon kaivos** on Polvijärvellä sijaitseva Elementis Minerals B.V. Branch Finlandin omistama talkkikaivos. Kaivos avattiin vuonna 1981 jolloin Oy Lohja Ab aloitti kaivostoiminnan siellä. Kaivos on avolouhos, jossa louhinta tehdään pengerlouhintana.

Elementis Minerals B.V. Branch Finland ilmoitti 2023 haluavansa kaksinkertaistaa Polvijärvellä sijaitsevien Horsmanahon ja Karnukan talkkikaivosten tuotannon niin että kaivokset voisivat jatkaa toimintaansa vuoteen 2061 saakka. Tällä hetkellä niiden toiminnan arvioidaan päättyävan nykyisillä tuotantomäärillä vuonna 2028. Horsmanahossa malmin ja sivukiven kokonaislouhinta on tällä hetkellä 0,5–1 miljoonaa tonnia vuodessa ja Karnukassa vastaavasti noin 0,7–1 miljoonaa tonnia.

Lähteet
-------

1. ↑  Polvijärven Horsmanahon ja Karnukan talkkikaivoksille haetaan toiminnan kaksinkertaistamista, Karjalainen 5.5.2023 (Tilaajille)
2. ↑  Horsmanahon ja Karnukan kaivostoiminnan laajentamisesta voi nyt kertoa mielipiteensä, Outokummun Seutu 5.5.2023
3. ↑  Ympäristöhallinnon verkkopalvelu : Ympäristövaikutusten arviointi : Horsmanahon ja Karnukan kaivosten laajentaminen, Polvijärvi
**Kanjonin koulu** on Tampereen Hervannassa sijaitseva alakoulu. Kanjonin koululla on luokkia yhdestä kuudenteen luokkaan sekä samassa rakennuksessa sijaitsee Kanjonin esikoulu. Kanjonin koululla on myös teknisen- ja tekstiilityön luokat. Koululla on myös tietokoneluokat ja liikuntasali. Koulun keittiön nimi on Herkkuhetki joka on Tampereen Aterian toimipaikka. 

Kanjonin koulu yläasteelle siirtyvät menevät yleensä Pohjois-Hervannan kouluun. Koululla on myös kaksi englannin kielen luokkaa. Koulussa on kaksi käytävää ja musiikkiluokka. Kanjonin koululla on erityisopetukseen tarkoitettu luokka ja kirjastoluokka. Kanjonin koulussa on noin 200 oppilasta. Kanjonin koulu on myös osallistunut Yle TV2:n Kupletti-kisaan, jossa se sai hopealevyn. Kanjoninkoulu oli vuonna 2009 pronssilla jalkapallossa. Kanjonin koulu sijaitsee noin sata metriä Hervannan vesitornista. 

Kanjonin koulun pihalla on kahdet keinut, kiipeilyteline, jalkapallokenttä, koripallokori ja yksi katos. Liikuntasalissa on neljä koripallokoria. Kouluun tulee myös Hallilasta viidennelle luokalle siirtyvät oppilaat ja Hallilan kolmoset ja neloset suorittavat Kanjonin koulussa käsityöopinnot. Hervannan jäähalli sijaitsee kanjonin koulun takana parkkipaikalla ja vieressä on myös Kanjonin päiväkoti. Vuonna 2009 kanjonin koulu voitti pronssia Tampereen futsaal turnauksessa.

Katso myös
----------

* Hallilan koulutalo

Lähteet
-------

* Kanjonin koulun kotisivut
Wesley Moraes vuonna 2019.
**Wesley Moraes Ferreira da Silva** (s. 26. marraskuuta 1996 Juiz de Fora) on brasilialainen jalkapalloilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän on pituudeltaan 191-senttimetrinen. Hän edustaa belgialaista Club Bruggea lainalla Englannin Valioliigan Aston Villasta.

Wesley siirtyi kesällä 2015 kotimaastaan slovakialaiseen Trenčínin joukkueeseen, jossa hän pelasi puolen vuoden aikana 18 liigaottelua ja teki niissä kuusi maalia. Mestarien liigan karsinnassa hän teki toisessa osaottelussa Steaua Bukarestia vastaan kaksi maalia, jotka eivät kuitenkaan auttaneet hänen seuraansa jatkoon. Tammikuussa 2016 hän siirtyi belgialaiseen Club Bruggeen, jossa hän pelasi 3,5 vuoden aikana 107 liigaottelua ja teki niissä 32 maalia. Hän voitti Belgian mestaruuden vuonna 2016, jolloin myös hänen entinen seuransa Trenčín voitti Slovakian mestaruuden, ja vuonna 2018. Belgian supercupin hän voitti 2018. Mestarien liigassa Wesley pelasi kahtena kautena yhteensä 11 ottelua ja teki niissä kaksi maalia, molemmat syksyllä 2018 Monacoa vastaan. Kesällä 2019 hän siirtyi englantilaisseura Aston Villaan. Hän teki ensimmäisen kauden 21 valioliigaottelussaan viisi maalia. Tammikuussa hän loukkaantui ja joutui jäämään pitkäksi aikaa syrjään kentiltä. Hän palasi kentille huhtikuun 2021 lopulla ja pelasi kauden aikana vielä kolme valioliigaottelua ja seuraavan kauden alussa yhden. Elokuussa 2021 hän palasi kauden 2021–2022 loppuun kestävällä lainasopimuksella Club Bruggeen.

Wesley pelasi Brasilian maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2019, kun hän pääsi ystävyysottelussa Argentiinaa vastaan vaihtopelaajana loppuminuuteiksi kentälle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Wesley Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Aston Villa pair Wesley and Tom Heaton out for season with knee injuries  3.1.2020. BBC. Viitattu 15.6.2020. (englanniksi)
**Weronika Nowakowska-Ziemniak** (s. 7. heinäkuuta 1986 Kłodzko) on puolalainen uransa päättänyt ampumahiihtäjä.

Nowakowska-Ziemniak osallistui Vancouverin olympialaisiin 2010, joissa hänen paras sijoituksensa oli normaalimatkan kilpailussa viides. Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 hän oli yhdeksäs yhteislähtökilpailussa. Nové Měston MM-kilpailuissa 2013 hän oli yhteislähtokilpailussa 12:s. Sotšin olympialaisissa 2014 Nowakowska-Ziemniakin paras sijoitus oli pikakilpailun seitsemäs. Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 hän sai hopeaa pikakilpailussa ja pronssia takaa-ajossa.

Ampumahiihdon maailmancupin kokonaispisteissä Nowakowska-Ziemniak on ollut parhaimmillaan 24:s kaudella 2011–2012.

Nowakowska lopetti uransa ampumahiihtäjänä maaliskuussa 2018.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Weronika Nowakowska-Ziemniak *IBU Dataceter*. Viitattu 15.3.2015.
2. ↑  Mäkäräiselle toivotaan kristallia kauden päätteeksi – "Koko Ruotsin joukkue kannustaa Kaisaa" *yle.fi*. Viitattu 26.3.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola

 |

 |
**Westley Sissel "Wes" Unseld** (14. maaliskuuta 1946 Louisville, Kentucky – 2. kesäkuuta 2020) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja. Hän pelasi koko ammattilaisuransa 1968–1981 nykyään Washington Wizardsina tunnetussa organisaatiossa, ensin viisi kautta Baltimore Bulletsissa ja sitten uransa lopun Washington Bulletsissa.

Unseld valittiin tulokaskaudellaan NBA:n arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hän oli Wilt Chamberlainin jälkeen toinen pelaaja NBA-historiassa, joka on saanut samalla kaudella sekä arvokkaimman pelaajan että vuoden tulokkaan tittelit. Unseld oli vuonna 1978 voittamassa NBA:n mestaruutta. Hänet valittiin tuolloin myös finaalien arvokkaimmaksi pelaajaksi. Vuonna 1967 Unseld voitti Yhdysvaltain maajoukkueessa Pan-Amerikan kisojen kultamitalin.

Hänestä tuli myöhemmin joukkueensa päävalmentaja, ja hänet valittiin Basketball Hall of Fameen vuonna 1988. Vuosina 1996–2003 Unseld toimi Bulletsin/Wizardsin general managerina. Hän kuoli 74-vuotiaana 2. kesäkuuta 2020.

Lähteet
-------

1. ↑  Wes Unseld *basketball-reference.com*. Sports Reference LLC.  Arkistoitu 5.4.2016. Viitattu 10.7.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3  Hall of Famer and former Washington Bullets star Wes Unseld dies at age 74 *ESPN*.  2.6.2020. Viitattu 2.6.2020. (englanniksi)
3. ↑
4. ↑  Wes Unseld *basketball-reference.com*. Sports Reference LLC. Viitattu 10.7.2013.
5. ↑  Westley S. "Wes" Unseld *hoophall.com*. Basketball Hall of Fame.  Arkistoitu 11.9.2012. Viitattu 10.7.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wes Unseld** Wikimedia Commonsissa

Washington Bullets – NBA:n mestari 1978
10 Bob Dandridge ·
11 Elvin Hayes ·
14 Tom Henderson ·
15 Charles Johnson ·
20 Phil Walker ·
25 Mitch Kupchak ·
32 Larry Wright ·
35 Kevin Grevey ·
41 Wes Unseld ·  

42 Greg Ballard ·
44 Joe Pace ·
45 Phil Chenier  

Päävalmentaja Dick Motta   

Apuvalmentaja Bernie Bickerstaff
Uusi-Irlanti  
New IrelandView and modify data on Wikidata 

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
3.33°S, 152°EKavieng ja Namatanai, Uusi-IrlantiPapua-Uusi-Guinea |
| Saariryhmä | 
Bismarckinsaaret |
| Vesialue | 
BismarckinmeriView and modify data on Wikidata  |
| Korkeimmat kohdat | 
Mount Taron (en), 2 379 mView and modify data on Wikidata  |
| Pinta-ala | 
9 600 km² |

Väestö| Asukasluku | 
194 000 |
| Suurin kaupunki | 
Kavieng |
| Kieli | 
useita kieliä |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

Maakunnan lippu
**Uusi-Irlanti** (engl. *New Ireland*, tok pisinin kielellä *Niu Ailan*) on Papua-Uudelle-Guinealle kuuluvien Bismarckinsaarten toiseksi suurin saari Uuden-Britannian jälkeen. Uusi-Irlanti on myös yksi Papua-Uuden-Guinean 19 maakunnasta, ja siihen kuuluu pääsaaren ohella muita lähistöllä sijaitsevia pienempiä saaria, kuten Uusi-Hannover, Mussau ja Emira, Tabarsaaret, Lihir sekä Fenisaaret. Musketin muotoiseksi kuvailtu Uusi-Irlanti on hyvin kapea, ja sen luode–kaakkosuuntainen pituus on noin 320 kilometriä ja leveys pääosin alle 10 kilometriä. Kapeudestaan huolimatta saarella on jyrkkä ja teräväpiirteinen keskusvuoristo, jonka korkein huippu Lambel kohoaa 2 150 metrin korkeuteen.

Uuden-Irlannin saaren pinta-ala on noin 9 600 neliökilometriä ja koko maakunnan asukasluku 194 000 (2011). Valtaosa väestöstä asuu pienissä kylissä maaseudulla. Suurin kaupunki ja maakunnan pääkaupunki on Kavieng (11 560 asukasta 2000) saaren pohjoiskärjessä. Saarella puhutaan noin kahtakymmentä kieltä ja 45 murretta. Näistä lähes kaikki kuuluvat austronesialaisiin kieliin. Kopran tuotanto on saaren merkittävimpiä tulonlähteitä.

Historia
--------

Saari asutettiin ensimmäisen kerran noin 40 000 vuotta sitten. Noin 3 300 vuotta sitten seudulla sijaitsi Lapitan keramiikkakulttuuri. Hollantilaiset tutkimusmatkailijat saapuivat saarelle ensimmäisinä eurooppalaisina vuonna 1516. Lähetystoiminta aloitettiin vasta vuonna 1877, ja 1886 saksalaiset siirsivät saaren omaan hallintaansa. Siitä lähtien vuoteen 1914 asti saari tunnettiin nimellä *Uusi-Mecklenburg* (saks. *Neu-Mecklenburg*).

Lähteet
-------

1. ↑  United Nations Environment Program: Islands by land area - New Ireland (englanniksi). Viitattu 8. heinäkuuta 2013.
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Uusi-Irlanti** Wikimedia Commonsissa

Papua-Uusi-GuineaPapua-Uuden-Guinean maakunnat

* Bougainville
* Central
* Eastern Highlands
* East Sepik
* Enga
* Gulf
* Hela
* Itäinen Uusi-Britannia
* Jiwaka
* Läntinen Uusi-Britannia
* Madang
* Manus
* Milne Bay
* Morobe
* Oro
* Pääkaupunkialue
* Sandaun
* Simbu
* Southern Highlands
* Uusi-Irlanti
* Western
* Western Highlands
**Jeanne Hersch** (13. heinäkuuta 1910 – 5. kesäkuuta 2000) oli sveitsiläinen filosofi.

Elämäkerta
----------

Hersch vuonna 1989.
Jeanne Hersch syntyi Sveitsin Genevessä 13. heinäkuuta 1910. Hänen isänsä oli vuodesta 1921 Geneven yliopistossa tilastotiedettä opettanut juutalainen bundisti Liebman Hersch. Jeanne Hersch alkoi opiskella filosofiaa ensin Genevessä ja sittemmin Heidelbergissä. Heidelbergissä hän tutustui Karl Jaspersiin ja muutti edelleen opiskelemaan Freiburgiin.

Freiburgin yliopistossa Hersch oli yksi Martin Heideggeriltä vaikutteita saaneista oppilaista. Muita olivat esimerkiksi Hannah Arendt ja Emmanuel Levinas. Vuonna 1933 Heidelberg vaikutti kuitenkin osaltaan kansallissosialistien nousuun. Juutalaisena Hersch lähti tämän takia Freiburgista. Vuosien 1956 ja 1965 välillä Hersch toimi Geneven yliopistossa systemaattisen filosofian professorina. Vuonna 1966 hänet palkattiin Unescon filosofian osastolle Ranskan Pariisissa, jossa hän työskenteli vuoteen 1968.

Hersch puolusti ihmisoikeuksia. Vuoden 1968 opiskelijalevottomuuksia hän kritisoi, kun mielenosoittajat eivät Herschin mielestä tehneet tarpeeksi selvää pesäeroa neuvostoliittolaiseen kommunismiin. Hersch itse oli sosiaalidemokraatti, kunnes hän sanoutui irti Sveitsin sosiaalidemokraateista näiden kannatettua huumeiden laillistamista vuonna 1992. Filosofisilta näkemyksiltään Hersch perusti maailmankuvansa juutalaiseen etiikkaan. Hän oli arvostettu filosofi Sveitsissä, ja hän käänsi Karl Jaspersin töitä ranskaksi. Hersch kuoli Genevessä 5. kesäkuuta 2000.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jeanne Hersch *Das Historische Lexikon der Schweiz HLS*. Die Schweizerische Akademie der Geistes- und Sozialwissenschaften. Viitattu 23.4.2021. (saksaksi)
2. 1 2 3  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 09 Her–Int*, s. 42. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Michael "Mike" Rodgers** (s. 24. huhtikuuta 1985) on yhdysvaltalainen pikajuoksija.

Rodgers voitti hallikaudella 2008 Yhdysvaltain-mestaruuden 60 metrin juoksussa ja sijoittui samalla matkalla neljänneksi Valencian MM-hallikilpailuissa. Vuonna 2009 hän voitti Yhdysvaltain-mestaruuden 100 metrin juoksussa, mutta karsiutui Berliinin MM-kilpailuissa välierissä. Talvella 2010 Redgers voitti kotimaansa mestaruuden 60 metrillä. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa hän sai hopeaa ajalla 6,53. Hän voitti Yhdysvaltojen-mestaruuden 60 metrillä jälleen hallikaudella 2011.

Kesäkuussa 2011 Rodgers sijoittui 100 metrillä kolmanneksi Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa, ja hänet valittiin Daegun MM-kisoihin 100 metrille ja 4 × 100 metrin viestiin. Heinäkuussa hän kuitenkin antoi metyyliheksaaniamiini-piristettä sisältäneen dopingnäytteen ja hänen tilalleen kisajoukkueeseen nousi Trell Kimmons. Rodgersin mukaan hän sai piristeen käyttämästään lisäravinteesta. Hän sai yhdeksän kuukauden kilpailukiellon, joka alkoi 19. heinäkuuta 2011 ja päättyi 18. huhtikuuta 2012.

Moskovan MM-kilpailuissa 2013 Rodgers sijoittui kuudenneksi 100 metrillä ja juoksi toisen osuuden hopeaa saaneessa Yhdysvaltojen pikaviestijoukkueessa. Hän juoksi avausosuuden Yhdysvaltojen voittaessa World Relays -kilpailuissa 2015 kultaa 4 × 100 metrin viestissä maan ennätysajalla 37,38. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän oli 100 metrillä viides ja Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016 60 metrillä kuudes. Hän kuului Yhdysvaltojen voitokkaaseen pikaviestijoukkueeseen World Relays -kilpailuissa 2017. Lontoon MM.kilpailuissa 2017 hän juoksi avausosuuden hopeaa saaneessa Yhdysvaltojen pikaviestijoukkueessa.

Rodgers saavutti 4 × 100 metrin viestissä hopeaa World Relays -kilpailuissa 2019. Saman vuoden Pan-Amerikan kisoissa Limassa hän voitti kultaa 100 metrillä ajalla 10,09 ja sai pronssia pikaviestissä. Dohan MM-kilpailuissa hän juoksi kolmannen osuuden Yhdysvaltain 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka voitti kultaa maan ennätysajalla 37,10. Samojen kisojen 100 metrillä hän karsiutui välierissä.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 9,85 | Eugene | 4. kesäkuuta 2011 |
| 200 m | 20,24 | Belém | 24. toukokuuta 2009 |

### Sisäradat

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 55 m | 6,21 | Lubbock | 22. tammikuuta 2011 |
| 60 m | 6,48 | Albuquerque | 27. helmikuuta 2011 |
| 200 m | 20,83 | Fayetteville | 13. helmikuuta 2009 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Mike Rodgers Tilastopaja. Viitattu 22.10.2017. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. 1 2 3 4  Michael Rodgers Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
3. 1 2  US Track & Field Athlete, Rodgers, Accepts Sanction For Doping Violation  1.3.2012. USADA. Viitattu 2.3.2012. (englanniksi)
4. ↑  Kimmons added to Team USA roster for World Championships  19.8.2011. USA Track & Field. Viitattu 2.3.2012. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Uuselintarvike** on Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen EY 258/97 mukaisesti elintarvike, jonka käyttö ihmisravinnoksi on ollut vähäistä EU-alueella ennen toukokuuta 1997. Uuselintarvikkeita ovat siten geeniteknisesti muunnellut elintarvikkeet ja niiden aineosat, sekä mikrobeista, sienistä, levistä, kasveista ja eläimistä hyödynnettävät uudet elintarvikelähteet, uudet elintarvikkeiksi sopivat yhdisteet ja uudet elintarvikeprosessit. Säädös ei koske lisäaineita ja aromeja.

Vastuu merkittävän elintarvikekäyttöhistorian todistamisesta on elintarviketoimijalla. Elintarviketurvallisuusvirasto Evira arvioi toimijan toimittaman aineiston yhdessä muiden jäsenmaiden uuselintarvikeasiantuntijoiden kanssa EU:ssa yhdessä laaditun ohjeistuksen avulla. Esimerkiksi merkittävää käyttöhistoriaa arvioitaessa sota-ajan käyttöä ei huomioida, koska "pula-aikana" ravinnoksi saattoivat kelvata myös elintarvikkeeksi nykykäsityksen mukaan kelpaamattomat kasvit, joiden turvallisuudesta ihmiselle ei voida olla varmoja.

Turvallisuus
------------

Uuselintarvikkeiden turvallisuus ihmiselle on todistettava markkinointiluvan saamiseksi. Ensimmäisen turvallisuusarvion suorittaa jäsenmaa, joka aikoo tuoda tuotteen ensimmäisenä markkinoille. Tämän jälkeen muiden jäsenmaiden asiantuntijoilla on 60 päivää aikaa kommentoida ja esittää mahdollisia vastalauseita. Mikäli hakemuksesta on esitetty perusteltuja vastalauseita, siirtyy asia komission käsiteltäväksi. Komissio konsultoi asiasta EU:n pysyvää elintarvikekomiteaa ja mahdollisesti elintarvikkeiden tiedekomiteaa. Äärimmäisissä tapauksissa hakemuksen käsittely siirtyy vielä Euroopan neuvostolle.

Mikäli tuotteet ovat olennaisesti perinteisten kaltaisia eikä esimerkiksi geenimuunneltu tuote eroa luonnollisesta, voidaan turvallisuusarvioinnissa hyödyntää ilmoitusmenettelyä. Muun muassa kasviöljyjä ja geenimuunnelluista maissista ja rapsista prosessoituja tuotteita on hyväksytty ilmoitusmenettelyllä.

Suomessa markkinointilupahakemukset jätetään Eviraan kauppa- ja teollisuusministeriön alaisuudessa toimivan uuselintarvikelautakunnan arvioitavaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Uuselintarvikkeet  30.06.2015. Elintarviketurvallisuusvirasto Evira.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 23.8.2015.
2. ↑  EUR-Lex - 31997R0258 - EN - EUR-Lex *eur-lex.europa.eu*. Viitattu 26.3.2022. (englanniksi)
3. ↑  Merkittävän käyttöhistorian osoittaminen (Arkistoitu – Internet Archive) Evira 07.07.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Uuselintarvikeasetus 258/97
**Uushegeliläisyys** on nimitys G. W. F. Hegelin innoittamalle filosofiselle ajattelulle, joka heräsi uudelleen henkiin Euroopassa ja Yhdysvalloissa 1800-luvun loppupuolella ja 1900-luvun alussa. Uushegeliläisyys vaikutti merkittävimmin brittiläisenä idealismina.

Hegeliläisyys Hegelin jälkeen
-----------------------------

Vaikka Hegel kuoli vuonna 1831, hänen filosofiansa jäi elämään hegeliläisyytenä. Poliittisen ajattelun suhteen hegeliläiset jakaantuivat jo ennen Hegelin kuolemaa vanha- ja nuorhegeliläisiin. Marxismi syntyi jälkimmäisestä ryhmästä.

Myöhempää hegeliläisyyttä eli ns. uushegeliläisyyttä kuvaavat mm. dialektisen menetelmän käyttö, hegeliläinen absoluuttinen idealismi (erityisesti kulttuurin ja historian metafyysinen tulkinta), abstraktin totalitaarisen valtion puolustaminen sekä hengentieteiden (*Geisteswissenschaften*) painottaminen luonnontieteiden ohella. Sitä esiintyi erityisesti Englannissa, Yhdysvalloissa, Ranskassa, Hollannissa, Italiassa, Venäjällä ja Pohjoismaissa.

### Brittiläinen idealismi

*Pääartikkeli: Brittiläinen idealismi*
Englanninkielisessä maailmassa Hegelin vaikutus näkyi pian erityisesti uskonnonfilosofiassa. Osittain Hegelin inspiroimassa brittiläisessä idealismissa vaikuttivat muun muassa Thomas Hill Green, William Wallace, F. H. Bradley ja Edward Caird. Se suuntautui ennen kaikkea poliittiseen filosofiaan.

### Uushegeliläisyys Yhdysvalloissa

Brittiläisen idealismin vaikutus ulottui myös Yhdysvaltoihin. Hegeliläinen ajattelu oli voimissaan erityisesti St. Louisissa Missourissa, jossa vaikutti mm. William Torrey Harris.

1900-luvun lopussa politiikan tutkija Francis Fukuyama popularisoi Hegelin ajatuksia suurta huomiota herättäneessä teoksessaan *Historian loppu ja viimeinen ihminen*.

### Uushegeliläisyys Saksassa

Saksassa uushegeliläisyys (*neohegelianismus*) vaikutti 1900-luvun alussa, osittain saaden alkunsa uuskantilaisesta liikkestä. Richard Kroner kirjoitti saksalaisen idealismin historian hegeliläisestä näkökulmasta. Se oli yksi uushegeliläisen liikkeen johtavia teoksia.

Merkittäviä uushegeliläisiä
---------------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Julius Binder
* G. J. P. J. Bolland
* Bernard Bosanquet
* Francis Herbert Bradley
* Edward Caird
* John Caird
* Benedetto Croce
* Gerhard Dulckeit
* Hans Freyer
* Giovanni Gentile
* Hermann Glockner
 | * Thomas Hill Green
* Theodor Haering
* William Torrey Harris
* Richard Kroner
* Karl Larenz
* Theodor Litt
* John McTaggart Ellis McTaggart
* Josiah Royce
* Bertrand Russell, alkuvaiheessa
* William Wallace
* Balthus Wigersma
 |

Katso myös
----------

* Absoluuttinen idealismi
* Hegeliläisyys

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Neo-Hegelianism
**Idmon** (m.kreik. Ίδμων, *Idmōn*) oli kreikkalaisessa mytologiassa argonauttien mukana ollut tietäjä. Hänen vanhemmikseen mainitaan Kyrene ja itse Apollontai kuolevainen Abas.

Idmon tiesi kuolevansa argonauttien retkellä, mutta liittyi silti mukaan. Hän sai surmansa villikarjun hyökättyä hänen kimppuunsa. Taru kertoo, että Apollon käski boiotialaisia rakentamaan kaupunkinsa Idmonin hautapaikalla kasvavan villin oliivipuun ympärille ja pitämään häntä kaupunkinsa suojelijana, mutta nämä eivät tehneet niin.

Idmon, Aigyptoksen poika
------------------------

Idmon, Aigyptoksen ja Gorgon poika, joka meni naimisiin Pylargen, Danaoksen ja Pierian tyttären, kanssa. Hänen morsiamensa surmasi hänet hääyönä.

Lähteet
-------

1. ↑  Valerius Flaccus: *Argonautica* i.227–239 (engl. käännös).
2. 1 2  Apollonios Rhodios: *Argonautika* 2.815–850 (engl. käännös).
3. ↑  Hyginus: *Fabulae* xiv (engl. käännös).
4. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 1.9.23 (engl. käännös).
5. ↑  Hyginus: *Fabulae* ccxlviii (engl. käännös).
6. ↑  Apollodoros; *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.1.5 (engl. käännös).
Henri Rousseau: *Yllätys!* (1891).
**Yllätys!** (ransk. *Surpris!*) eli **Tiikeri viidakossa rajuilmalla** on ranskalaisen naivistisen taidemaalarin Henri Rousseaun maalaus vuodelta 1891. Se oli ensimmäinen lukuisista viidakkoaiheisista maalauksista, joista Rousseau pääasiassa muistetaan.

Maalaus esittää tiikeriä väijymässä saalistaan viidakon aluskasvillisuuden seassa keskellä rajuilmaa. Nimi *Yllätys!* viittaa luultavasti yllätettävään saaliseläimeen, joka ei kuitenkaan näy kuvassa. Toisen tulkinnan mukaan nimi viittaisi salaman leimahduksen valaisemaan tiikeriin. Rousseau itse selitti myöhemmin, että maalauksen tiikeri on saalistamassa tutkimusmatkailijoita. Rousseau maalasi paljon eksoottisia viidakkonäkymiä, joissa esiintyi usein suuria kissapetoja. Hän väitti innoituksen aihepiiriin syntyneen hänen palvellessaan nuorena muutaman vuoden Ranskan armeijan sotaretkellä Meksikossa, mutta todellisuudessa hän poimi aiheensa lähinnä Pariisin eläintarhasta ja kasvitieteellisestä puutarhasta, joissa hän vieraili usein. Tämän maalauksen tiikerin kuvan hän ilmeisesti jäljensi pantografin avulla erään lastenkirjan kuvasta. Se voi olla lainattu myös Eugènen Delacroix’n tiikeriä esittäneestä pastellimaalauksesta.

Teos on värikäs ja maalattu pikkutarkalla tekniikalla. Värien kontrastit ovat voimakkaat. Sade on kuvattu ohennetulla harmaalla maalilla ja pitkillä sekä kapeilla siveltimenvedoilla.

Maalaus oli ensi kerran esillä Pariisin riippumattomien taiteilijoiden salongissa eli Salon des Indépendantsissa vuonna 1891, jossa se herätti sekä pilkkaa että ihastusta. Taidemaalari Félix Vallotton ihaili sitä ja kutsui sitä nimellä "maalaustaiteen alfa ja omega".

Öljymaalauksen leveys on 161,9 senttimetriä ja korkeus 129,8 senttimetriä. Sen on omistanut vuodesta 1972 Lontoon National Gallery, joka osti sen liikemies Walter H. Annenbergin lahjoitusvaroilla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *Pinx. Maalaustaiteen mestareita: osa 3, Todellisuus ylittää ihanteet*, s. 334, 336. WSOY 2004.
2. 1 2 3  Surprised! (englanniksi) National Gallery. Viitattu 17.7.2014.
3. ↑  Key facts (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) National gallery. Viitattu 17.7.2014.
Nenetsian kartta  
**Narjan-Mar**
Krasnoje
 *Barentsinmeri (Pohjoinen jäämeri)*
*Petšora*
**Krasnoje** (ven.  (Красное) on taajama (посёлок) ja Primorsko-Kujan maalaiskunnan keskus Zapoljarnyin piirissä Nenetsian autonomisessa piirikunnassa Venäjän pohjoisosissa, Petšorajoen alajuoksulla, joen oikealla eli itäisellä rannalla.

Primorsko-Kujan kyläneuvoston maalaiskunnassa asui yhteensä 1 616 ihmistä (2010 väestönlaskennan mukaan). Krasnojen poronhoitokylän ohella nämä asukkaat sijoittuvat maalaiskunnan muihin lähikyliin, joita ovat Fariha, Kuja, Nosovaja, Oskolkovo ja Tšenaja.

Krasnoje perustettiin 1956 *Harpin poronhoitokolhoosi*n keskuspaikaksi. Porontalouden ohella kolhoosi harjoittaa merikalastusta ja karjanhoitoa. Myös yksityisesti omistettuihin poroihin perustuva *Jervin poronhoito-osuuskunta* pitää kotipaikkanaan Krasnojea. Nenetsien ohella taajamassa asuu etniseltä taustaltaan komeja ja venäläisiä. Öljy-yhtiö Lukoil on ollut osuuskunnan tuottaman poronlihan suurin ostaja.

Taajaman rakennuskanta muodostuu suurelta osin 1950-1970-luvuilla rakennetuista parakkimaisista taloista. Taajamassa toimii pieni museo, päiväkoti ja 9-luokkainen koulu, jonka yhteydessä on sisäoppilaitos tundran poroprikaateissa työskentelevien perheiden lapsille. Lisäksi on terveysasema ja tiilinen kulttuuritalo, jonka yhteydessä toimii kirjasto.

Krasnojeen on ympärivuotinen tieyhteys Narjan-Marista, Nenetsian pääkaupungista. Tiellä liikennöi linja-auto kahdesti päivässä; matkaa on noin 40 kilometriä. Talvella lumipyry saattaa tilapäisesti katkaista linja-autoyhteyden.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Munitsipalnoje obrazovanije "Primorsko-Kuiski selsovet" (Primorsko-Kujan maalaiskunta Zapoljarnyin kunnallispiirin sivuilla) Zapoljarnyin kunnallispiiri, zrnao.ru.  Arkistoitu 5.3.2012. Viitattu 21.11.2012. (venäjäksi)
2. 1 2 3  Obzornaja karta Nenetskogo avtonomnogo okruga Zapoljarnyin kunnallispiiri, zrnao.ru. Viitattu 21.11.2012. (venäjäksi)
3. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 21.11.2012. (venäjäksi)
4. ↑  Spisok munitsipalnyh obrazovani po poselenijam Zapoljarnyin kunnallispiiri, zrnao.ru. Viitattu 21.11.2012. (venäjäksi)
5. 1 2 3  Jussi Konttinen: *Sankarimatkailijan Arkangeli*, s. Narjan-Marin ympäristöstä s. 291-293/ Kirjassa yht. 336 sivua. Kustannusosakeyhtiö Paasilinna, 2005. ISBN 951-581-095-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Primorsko-Kujan maalaiskunta piirin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (zrnao.ru)
* Primorsko-Kujan maalaiskunnan sivusto (venäjäksi) (pksovet.ru)
Krasnogorodskin piirin sijainti Pihkovan alueen kartalla.
**Krasnogorodskin piiri** (ven. Красногоро́дский райо́н, *Krasnogorodski raion*) on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen lounaisosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 1 320 neliökilometriä. Vuonna 2010 asukkaita oli 7 328 henkeä.

Vuonna 1927 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Krasnogorodskin kaupunkimainen taajama (3 870 as.). Lisäksi siihen kuuluu 3 maalaiskuntaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 27.7.2013. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Krasnogorodskin piirin sivustot (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Pihkovan alueen piirit ja *kaupunkipiirit*
Bežanitsy • 
Dedovitši • 
Dno • 
Krasnogorodsk • 
Kunja • 
Loknja • 
Nevel • 
Novoržev • 
Novosokolnik • 
Opotška • 
Ostrov • 
Outova • 
Palkino • 
Petseri • 
*Pihkova* • 
Pihkova • 
Pljussa • 
Porhov • 
Puškinskije Gory • 
Pustoška • 
Pytalovo • 
Sebež • 
Strugi Krasnyje • 
Usvjaty • 
*Velikije Luki* • 
Velikije Luki
**Kalenat** (aiemmin *Lasten Kalenat*) on Lappeenrannassa järjestettävä kaikille lapsille avoin kulttuuritapahtuma, jonka esiintyjinä ovat lapset eri puolilta Suomea. Kalenoissa lapset voivat esittää taitojaan ja oppia uutta taiteen ammattilaisten ohjauksessa. Taiteidenvälinen ohjelma sisältää tanssia, teatteria, musiikkia ja sirkusta sekä eri taiteenalojen työpajoja. Mukana on myös kansainvälisiä vieraita.

Tapahtuman järjestävät Suomen Nuorisoseurat yhdessä Saimaan piirijärjestönsä kanssa. Aikaisemmin tapahtumaan järjestämisvastuu oli Kalevan Nuorten Liitolla, joka oli nuorisoseuraliikkeen lasten kasvatus- ja kulttuurijärjestö. Vuoden 2013 alussa tapahtuneen organisaatiouudistuksen myötä Kalevan Nuorten Liiton toiminnot yhdistettiin osaksi Suomen Nuorisoseurojen toimintaa.

Seuraavan kerran Kalenat järjestetään to-su 8.-11.6.2023 Lappeenrannassa.

Historia
--------

Ajatus Lasten Kalenoiden järjestämisestä syntyi Kalevan Nuorten Liiton toimijoiden piirissä jo 90-luvun puolivälissä, jolloin etenkin lasten kansantanssitoiminnasta vastaavat henkilöt toivat esiin tarpeen lasten valtakunnallisen tapahtuman järjestämisestä.

Pääajatus oli, että Suomeen luodaan kansainvälinen lastenkulttuuritapahtuma, joka on määrävuosin toistuva ja joka vakiinnutetaan samalle paikkakunnalle. Tapahtumasta haluttiin muodostaa merkittävä lisä suomalaiseen festivaalien kirjoon, jossa ei ole kuin muutama lasten tapahtuma.

Ensimmäinen Lasten Kalenat järjestettiin vuonna 1999.

Esiintyviä lasten kulttuuriryhmiä Lasten Kalenoihin on osallistunut Irlannista, Etelä-Koreasta, Puolasta, Virosta, Venäjältä, Unkarista ja Liettuasta. Kansainvälisiä vieraita on kussakin tapahtumassa ollut yhteensä 70-120 henkilöä.

Vuoden 2007 Kalenat pidettiin 6.-10. kesäkuuta. Sen kansainväliset vieraat olivat Tapiomente Tacegyeuttes Unkarista, Pieni Gornitsa Petroskoista, Ranferi Aguilar Guatemalasta ja Trepse Liettuasta.

Vuoden 2009 Kalenat järjestettiin 3.-7. kesäkuuta. Ulkomaisia esiintyjiä olivat teatteristudio Peremena ja tanssiryhmä Uchypi (Satakieli)Venäjältä.

Tapahtuman suojelijoina ovat toimineet eduskunnan puhemies Riitta Uosukainen vuonna 1999, tasavallan presidentti Tarja Halonen 2001, puhemies Paavo Lipponen 2003, lapsiasiavaltuutettu Maria-Kaisa Aula vuonna 2007 ja pääministeri Matti Vanhanen 2009.

Kalevan Nuorten Liiton toiminnan loputtua Kalenoiden pääjärjestäjä on vuodesta 2013 lähtien ollut Suomen Nuorisoseurat .

Kalenat nimenä
--------------

Kalenat on karjalainen sana, joka tarkoittaa nurkkatansseja. Nurkkatanssit olivat 1800-luvun lopun ja 1900-luvun alun nuorison "kotibileitä", joissa herrasväen lähdettyä nuoret tanssivat pelimannin tahdittamana tuvan lattialla tai ladossa.

Aiheesta muualla
----------------

* 
*
Mel Powell kotonaan vaimonsa, näyttelijä Martha Scottin kanssa vuonna 1947.
**Mel Powell** (alkujaan *Melvin D. Epstein*; 12. helmikuuta 1923 Bronx – 24. huhtikuuta 1998 Sherman Oaks) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, sovittaja ja pianisti. Hän työskenteli sekä taidemusiikin että jazzin parissa.

Powell aloitti pianonsoiton 4-vuotiaana ja sai opetusta muiden muassa Nadia Reisenbergiltä. Hän teki jo 18-vuotiaana sovituksia Benny Goodmanille ja soitti tämän kanssa pianoa. Tätä aiemmin hän oli soittanut Bobby Hackettin, George Brunisin ja Zutty Singletonin (1939) kanssa. Powellin Goodmanille sovittamia kappaleita ovat muiden muassa "The Earl", "Mission to Moscow", "Clarinade" ja "Jersey Bounce". Powell työskenteli myös CBS Orchestrassa Raymond Scottin johdolla (1942) ja oli yksi Glenn Millerin Army Air Force Bandin tähdistä. Hänen tyylissään oli samankaltaisuutta Teddy Wilsonin tyyliin. Hän levytti Goodmanin kanssa vuosina 1945–47.

Powell siirtyi pääasiallisesti taidemusiikin säveltäjäksi opiskeltuaan Paul Hindemithin johdolla Yalen yliopistossa (1952). Hän ei täysin hylännyt jazzuraansa, mutta keskittyi pitkään toimimaan sarjallisen musiikin säveltäjänä. Hän jatkoi säveltämistä ja esiintymistä vielä lihasrappeumaan sairastuttuaan. Hänelle myönnettiin Pulitzer-palkinto vuonna 1990. Palkittu teos oli tammikuussa 1990 Los Angelesin filharmonikkojen kantaesittämä *Duplicates*-niminen konsertto kahdelle pianolle ja orkesterille.

Powell loi myös pedagogisen uran ja oli California Institute of the Artsin perustajadekaani. Hänen oppilaisiinsa kuuluivat Justin Connolly, Walter Hekster, Arturo Marquez, Lewis Spratlan, John Stewart, Lois V. Vierk ja John Ferritto. Powell kuoli kotonaan maksasyöpään 75-vuotiaana. Häntä jäivät kaipaamaan näyttelijävaimo Martha Scott, kaksi tytärtä ja poika. Powell haudattiin vaimonsa kotiseudulle Missourin Jamesportiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  RO Gallery: Mel Powell
2. 1 2 3  AllMusic.com: Mel Powell
3. ↑  The Pulitzer Prizes: Prize Winners: Mel Powell


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kullervo**, op. 61, on Aulis Sallisen neljäs ooppera vuodelta 1988. Se on Suomen Kansallisoopperan uuden oopperatalon vihkiäisiin tilaama teos, joka sai kuitenkin rakennustöiden viivästyttyä kantaesityksensä Kansallisoopperan ja Los Angelesin oopperan yhteistyönä Los Angelesissa 25. helmikuuta 1992. Suomessa teos esitettiin ensi kerran Kansallisoopperan uuden talon avajaisviikolla 30. marraskuuta 1993. Oopperan libretto on säveltäjän kirjoittama ja perustuu Kalevalan Kullervon tarinaan ja Aleksis Kiven samannimiseen näytelmään. Teos on saavuttanut kansainvälistä menestystä, ja sitä on esitetty suomen lisäksi myös saksaksi ja englanniksi. Kesällä 2014 se esitettiin uutena produktiona Savonlinnan oopperajuhlilla.

Sallinen sai oopperaan idean nähtyään Kiven näytelmän KOM-teatterissa Kalle Holmbergin ohjauksena. 1986 hän oli luonnostellut libreton ja alkoi säveltää oopperaa, joka valmistui 1988. Libreton rakenne on Kiven näytelmästä, mutta dialogin säveltäjä on kirjoittanut itse. Lisäksi kuoro laulaa suoria Kalevala-sitaatteja. Ooppera on tummasävyinen ja kuvaa julmaa maailmaa verisine yhteenottoineen. Kehittymättömässä pakanallisessa yhteiskunnassa veljesviha johtaa vääjäämättömään tuhoon.

Oopperan kesto on noin kaksi tuntia 25 minuuttia, Sen orkesterissa on 3 huilua (myös piccolo), 3 oboeta (myös englannintorvi), 3 klarinettia (myös 2 bassoklarinettia), 3 fagottia (myös kontrafagotti), 4 käyrätorvea, 3 trumpettia, 3 pasuunaa, tuuba, 4 lyömäsoittajaa, harppu, syntetisaattori ja jouset. Oopperan musiikillinen materiaali on monipuolista: esimerkiksi sokean laulajan balladi toisessa näytöksessä täysin tonaalisena ja jatsahtavana poikkeaa selvästi muusta teoksesta.

Tapahtumat
----------

Kullervo, Kalervon poika, jää orvoksi Kalervon talon tulipalossa. Talon polttanut Unto järjestää Kullervon sepän palvelukseen. Kun Kullervon veitsi katkeaa hänen leipäänsä leivottuun kiveen, hän vihastuksissaan murhaa sepän vaimon. Selviää, että Kullervon vanhemmat ovatkin elossa, mutta kun nämä saavat tietää Kullervon olevan murhaaja, isä hylkää poikansa. Kullervon unessa sokea laulaja kuvaa Kullervon ja hänen kadoksissa olleen sisarensa insestistä suhdetta. Kullervo polttaa kostoksi Unton talon. Kun hänelle selviää, että hänen lapsuudenystävänsä Kimmo on menettänyt järkensä, Kullervo tappaa itsensä heittäytymällä tuleen.

Levytys
-------

* Jorma Hynninen, Eeva-Liisa Saarinen, Matti Salminen, Jorma Silvasti, Suomen Kansallisoopperan kuoro ja orkesteri, joht. Ulf Söderblom, Ondine ODE 780-3T

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kullervo Op. 61 Helsingin kaupunginkirjasto. Viitattu 4.1.2011. [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3  Kalevi Ahon mukaan: Aleksis Kivi: Kullervo *Kalevalan kulttuurihistoria*.  2008. SKS.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 4.1.2011.
3. 1 2  Aulis Sallinen : Kullervo Chester Novello. Viitattu 4.1.2011.
4. ↑  Martin Anderson: Aulis Sallinen, STRONG AND SIMPLE *Finnish Music Quarterly*.  1999.  Arkistoitu 12.5.2010. Viitattu 4.1.2011.
**Kalervo Teemu Robert Haapaniemi** (1. kesäkuuta 1947 Siikajoki – 24. elokuuta 2020 Espoo) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Haapaniemen vanhemmat olivat liikkeenharjoittaja Kusti Haapaniemi ja myymälänhoitaja Toini Lehisto ja puoliso vuodesta 1971 kosmetologi Kirsti Heikkinen. Haapaniemi tuli ylioppilaaksi Oulun normaalilyseosta 1967 ja valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta ekonomiksi 1971 ja kauppatieteiden kandidaatiksi ja maisteriksi 1973. Hän suoritti myös useita liikkeenjohdon kursseja.

Haapaniemi oli Liiketaloustieteellisen tutkimuslaitoksen tutkija 1971–1973, Tukon markkinatutkimusosaston tutkija ja suunnittelija 1973–1975, Kauppa Hallenberg Oy:n markkinointipäällikkö ja Merkur-pikatukun päällikkö 1975–1977, Tukon kenttäosaston johtaja 1977–1980, Rovaniemen Kauppa Oy:n toimitusjohtaja 1980–1981, Pohjanmaa Oy:n Oulun aluekonttorin johtaja 1981–1991 ja päivittäistavararyhmän johtaja 1991–1993 sekä Suomen Spar Oy:n toimitusjohtaja 1993–1996 ja hallituksen jäsen 1993–1997.

Tukon johtokunnan jäsen Haapaniemi oli 1993–1996, toimitusjohtaja 1996 ja varatoimitusjohtaja 1996–1997, Keskon päivittäistavararyhmän johtaja 1997–2001, hallituksen jäsen 1998–2000, varapääjohtaja 1998–2001 ja pääjohtajan varamies 2001–2005 sekä Ruokakesko Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen 2001–2005. Hän oli myös Markkinointi-instituutin opettaja 1974–1981, Helsingin kauppakorkeakoulun opettaja 1976–1980, Roppa Oy:n toimitusjohtaja 1981–1982 ja Tuore-Roppa Oy:n johtaja 1983–1991. Haapaniemellä oli lisäksi lukuisia asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 2001.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hoffman, Kai: Kauppaneuvos Kalervo Haapaniemi (1947–2020). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 17.9.2020. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 12.1.2023.
2. 1 2  Matti Honkala, Risto Uimonen: Muistot. Kalervo Haapaniemi 1947–2020. Kauppaneuvos. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  13.9.2020. Viitattu 12.1.2023.
Kangaban piiri Malin kartalla.
**Kangaban piiri** (ransk. *Cercle de Kangaba*) on paikallishallintoalue Malin Koulikoron alueella. Sen pinta-ala on 5 500 neliökilometriä. Asukkaita on 100 700 henkeä (vuonna 2009).

Kangaban piiri rajoittuu pohjoisessa ja idässä Koulikoron alueen Katin piirin, etelässä Sikasson alueen Yanfolilan piiriin ja lännessä Guineaan. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Jokia ovat Niger ja sen sivujoet Sankarani, Fié ja Koba.

Piiriin kuuluu Karanin kaupunki ja 8 maalaiskuntaa: Balan Bakama, Benkadi, Kaniogo, Maramandougou, Minidian, Naréna, Nouga ja Séléfougou. Hallinnollinen keskus on Minidianin kunnan Kangaba. Kyliä on yhteensä 59. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja, somonoja, bambaroita ja fulbeja.

Pohjoisosan kautta kulkee Bamakon ja Guinean Siguirin välinen maantie. Pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, durra ja maissi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siat. Seudulla on kymmenkunta perinteiseen tapaan hyödynnettävää kultakaivosta. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Teollisuutta tai matkailupalveluja ei ole juuri lainkaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Synthèse des Plans de Sécurité Alimentaire des Communes du Cercle Kangaba 2008–2012 *aec.msu.edu*.  2008.  Arkistoitu 26.7.2011. Viitattu 1.7.2012. (ranskaksi)
2. ↑  Resultats provisoires RGPH 2009 (Région de Koulikoro) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 1.7.2012. (ranskaksi)