recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Abdullah Ali** (ent. *Alejeff*, Алеев; 9. joulukuuta 1925, Helsinki – 23. maaliskuuta 2011, Helsinki) oli tataaritaustainen suomalainen liikemies, joka toimi vuosikymmeniä perustamansa turkisliikkeen toimitusjohtajana. Ali kuului tataariyhteisön Islam-seurakunnan johtoon. Hänelle myönnettiin Suomen Leijonan I luokan ritarimerkki.

Elämä ja ura
------------

Abdullah Abdul-Kayuminpoika Ali valmistui vuonna 1947 diplomimerkonomiksi ja opiskeli sen jälkeen kaupallisia aineita Lontoossa. Vuonna 1949 hän perusti Turkis Oy N. Alin ja oli sen toimitusjohtaja vuoteen 2001. Mattojen maahantuontia varten hän perusti Oy Mattokomppania Ab:n.

Ali toimi Islam-seurakunnan puheenjohtajana 1982–1988 ja oli sen kunniapuheenjohtaja vuodesta 1995. Seurakunnan hallituksessa hän oli 1950-luvulta alkaen ja vastasi isännöitsijänä sen omaisuudesta. Hän vastasi rakennuttajan tehtävissä seurakunnan Islam-talon rakentamisesta vuonna 1960. Hän oli myös tataarien jalkapalloseuran Yolduzin puheenjohtaja. Ali teki Mekkaan kaksi pyhiinvaellusmatkaa, vuosina 1968 ja 1975.

Vuonna 1977 Alille myönnettiin tammenlehvätunnus, jatkosodan muistomitali ja rannikkojoukkojen muistoristi sekä Suomen Leijonan I luokan ritarimerkki.

Abdullah Alin puoliso oli Ölken Baibulat (vih. 1957).

Muuta
-----

Nimi on tataarin kirjakielellä Габдулла Гали; *Ğabdulla Ğali,* arabialaisella kirjaimistolla عبدالله على (İske imlâ). Sukunimi alun perin venäjän kyrillisestä Алеев (*Alejev*)*.*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Abdullah Ali  23.3.2011. Helsingin Sanomat - Muistot. Viitattu 4.9.2021.
2. ↑  Märhum Abdulla Ali äfände istälegenä *ramilbilal.blogspot.com*. Viitattu 18.1.2024.
3. ↑  Baibulat, Muazzez: *Tampereen Islamilainen Seurakunta: juuret ja historia*. Gummerus Kirjapaino Oy, 2004. ISBN 952-91-6753-9. (s. 220)
4. ↑  ТАТАР ИР-АТ ИСЕМНӘРЕ *magarif-uku.ru*.  Arkistoitu 27.10.2022. Viitattu 7.1.2023.
5. ↑  "Tataarin kielen aakkoset" (venäjäksi) *marefa.org*.
**Jyrki "Jykä" Paavola** (s. 1944) on suomalainen Tampereella asuva freelance-toimittaja, muusikko, sarjakuvien tekstittäjä ja ravintolayrittäjä.

Paavola on tehnyt vuodesta 1965 lähtien Hymy-lehdessä julkaistua *Puutaheinää*-sarjakuvaa yhdessä graafikko Risto Nurisalon kanssa (*Jykä & Rike*). Nurisalo piirtää sarjakuvan ja Paavola vastaa tekstityksestä. Puutaheinää-sarjakuva sai Suomen sarjakuvaseuran Puupäähattu-palkinnon 1992. Jykä ja Rike ovat tehneet myös *Runteli*-nimistä sarjakuvaa, joka ilmestyi Tamperelainen-lehdessä, VIP-lehdessä ja Hymyssä aina 1980-luvun alkuun saakka. Runteli-sarjakuvasta ilmestyi 1974 koottu albumi *Runteli heittää vesilintua*. Muita heidän tekemiään sarjakuvia ovat olleet muun muassa *Etsivätoimisto Hämäläinen & Savolainen* ja *Niämiset*. Paavola teki lisäksi yhdessä Veli-Pekka Alaren kanssa Suosikki-lehdessä vuosina 1975–1979 julkaistua *Kutri-Helena*-sarjakuvaa.

Vuoden 1979 Syksyn sävel -kilpailuun osallistui yhtye nimeltä Tohtori Tornado kappaleella "Sairas vääns". Kappaleen sävellys ja sanoitus olivat Jyrki Paavolan käsialaa. Kappale sijoittui kilpailussa kuudenneksi.

Paavola piti vuosina 2004–2012 Tampereen Kalevassa sijaitsevaa Huurupiilo-ravintolaa.

Teoksia
-------

* *Kutri-Helena*; tekijät Jyrki Paavola ja Veli-Pekka Alare. Helsinki: Arktinen banaani, 2005.
* *Muuttolintu palaa: Huurupiilon visailukirja*. Helsinki: Arktinen banaani, 2006.
* *Nauruseuraa*; teksti Jykä Paavola, kuvat Jii Roikonen. Otava, 2010.

Lähteet
-------

* 1992: Jyrki "Jykä" Paavola ja Risto "Rike" Nurisalo. *Suomen sarjakuvaseura*.  Arkistoitu 4.7.2013.
* Puutaheinää 1008 *Hymy -lehti*.  17.10.2008.
* Suominen, Janne: Muutakin kuin nostalgiaa: Jyrki Paavola & Veli Pekka Alare: Kutri-Helena. Arktinen Banaani 2005, 56 s. 17 e. *Aviisi*.  8/2005.
* Nupponen, Sakari: Jykä myi jammaavan Huurupiilon Riku Hakalalle. *Tamperelainen*.  12.12.2012.  Arkistoitu 4.7.2013.
**Dennis Rafkin** (s. 25. huhtikuuta 1944 Ruotsi) on suomalainen ravintoloitsija ja talousneuvos. Hänet tunnetaan perustamistaan Pizzeria Dennis -ravintoloista, joita toimi Rafkinin kotikaupungin Turun lisäksi myös muun muassa Helsingissä ja Tampereella.

Dennis Rafkin syntyi Ruotsissa, jonne suomalaisia äitejä lähetettiin sota-aikana synnyttämään. Hänen äitinsä oli helsinkiläinen ja isä Venäjältä Viipuriin muuttanutta juutalaista sukua. Lapsuutensa ja nuoruutensa Rafkin vietti Helsingissä, jossa hän valmistui kondiittoriksi. Hän muutti Turkuun vuonna 1968 ja työskenteli aluksi leipurina Naantalissa, kunnes perusti pizzerian Turun Linnankadulle vuonna 1975. Rafkin myi yrityksensä vuonna 2008, jolloin siihen kuului yhteensä neljä ravintolaa sekä Kaarinassa toiminut leipomo. Lisäksi hän on omistanut Turussa yökerhoja sekä ravintolalaivoja. Rafkinin yrityksen pääomistaja on vuodesta 2008 ollut helsinkiläinen Experiri Oy. Vuonna 2014 yritys siirtyi kokonaan Experirille, kun myös Rafkinin poika Kim myi pois osuutensa. Osakeyhtiöt Pizzeria Dennis ja Dennis Food Factory jättivät konkurssihakemukset Varsinais-Suomen käräjäoikeuteen 7. marraskuuta 2022. Hakemuksessa todettiin yhtiön olevan maksukyvytön, velkojiin kuuluvat muun muassa Turun Seudun Osuuspankki ja eläkeyhtiö Ilmarinen.

Vuonna 1995 Rafkin perusti käsipallojoukkue HC Denniksen, joka voitti vajaan kymmenen vuoden aikana muun muassa kolme Suomen mestaruutta. Seuran toiminta lopetettiin keväällä 2005 Rafkinin heikentyneen terveydentilan vuoksi. Nykyään hän on yksi Turun Palloseuran jääkiekkojoukkueen omistajista.

Julkisuudessa Rafkin on ollut mukana muun muassa Diili-televisiosarjassa Hjallis Harkimon neuvonantajana.

Rafkinin pojanpoika Ruben Rafkin on jääkiekkoilija.

Lähteet
-------

1. ↑  Pizzakeisarin salat julki  16.2.2005. Turun Sanomat.  Arkistoitu 29.3.2017. Viitattu 27.8.2013.
2. ↑  Dennis toi vihreät pizzat Turkuun  24.4.2004. Turun Sanomat.  Arkistoitu 31.5.2014. Viitattu 27.8.2013.
3. ↑  Pizzakeisari Dennis myi imperiuminsa  2.10.2008. Iltalehti. Viitattu 27.8.2013.
4. ↑  Turun Sanomat 31.5.2014.
5. ↑  Pitseriaketju Dennis hakeutuu konkurssiin *Ilta-Sanomat*.  7.11.2022. Viitattu 7.11.2022.
6. ↑  Uusi seura jatkamaan turkulaista käsipalloa  15.4.2005. Turun Sanomat.  Arkistoitu 16.1.2021. Viitattu 27.8.2013.
7. ↑  TPS:n osakas Dennis Rafkin: "Ottaa päähän tämä Tepsin touhu!"  8.2.2013. Yle Uutiset. Viitattu 27.8.2013.
8. ↑  Diili-finalistit selviävät!  22.11.2010. Ilta-Sanomat.  Arkistoitu 31.5.2014. Viitattu 27.8.2013.
9. ↑  Ikäluokkansa kovimpiin kuuluva suomalaislupaus Ruben Rafkin matkalla Yhdysvaltain juniorisarjaan  12.7.2016. Jatkoaika.com. Viitattu 12.7.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Dennis Rafkinin elämäkerta Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran sivuilla (maksullinen artikkeli)
* Pizzeria Denniksen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia

 |

 |
Selim Sesler (toisena oikealta) yhtyeensä kanssa vuonna 2010
**Selim Sesler** (1957 Keşan – 9. toukokuuta 2014 Istanbul) oli turkkilainen klarinetisti. Hän kuului maan romanivähemmistöön ja tulkitsi sekä romanimusiikkia että turkkilaista kansanmusiikkia.

Seslerin suku oli alun perin lähtöisin Drámasta, mutta siirrettiin Kreikan ja Turkin välisessä väestönsiirrossa pieneen kylään lähellä Keşania vuonna 1923. Seslerin isä oli muusikko, ja myös Sesler oppi lapsena zurnan- ja klarinetinsoiton. 14-vuotiaana hän aloitti soittamisen häissä ja muissa tilaisuuksissa. 1980-luvulla Sesler muutti Istanbuliin. Hän levytti monia pienen budjetin albumeita ja osallistui Ferhan Şensoyn musiikkiteatterituotantoihin. Vuonna 1997 Sesler tapasi kanadalaisen kansanlaulaja Brenna MacCrimmonin Istanbulissa. Kaksikko äänitti yhdessä albumin *Karşılama* ja teki vuonna 1998 yhteisen konserttikiertueen Kanadassa.

Sesler sai huomattavaa tunnettavuutta Fatih Akınin elokuvien *Suoraan seinään* (2004) ja *Crossing the Bridge: The Sound of Istanbul* (2005) myötä. Hän esiintyi musiikkifestivaaleilla eri puolilla Eurooppaa ja konsertoi muun muassa New Yorkissa, Chicagossa sekä Lontoossa. Turkissa Sesler tuli laajalti tunnetuksi vasta kansainvälisesti saavuttamansa suosion myötä. Vuonna 2006 Sesler julkaisi Doublemoon-levymerkillä albumin *Anatolian Wedding*, jonka tuottivat Ben Mandelson ja Rob Keyloch. Yksi hänen suosituimmista albumeistaan oli *Yüksek Yüksek Tepeler*, jolla myös Brenna MacCrimmon lauloi. Viimeisenä albumina ilmestyi Özlem Plak -levymerkillä *Romanes Clarinet*. Sesler kuoli istanbulilaisessa sairaalassa sydänsairauteen ja tuli haudatuksi Keşaniin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Selim Sesler – Portrait Gypsy Music Network, viitattu 28.3.2024 (englanniksi)
**Niukka innovaatio** on talouteen liittyvä käsite. Niukoilla innovaatioilla (myös frugaali innovaatio) tarkoitetaan yksinkertaistettuja ja kustannuksiltaan halvempia tuotteita ja niiden valmistusta. Yleensä tämä tarkoittaa kestokulutustavaraa, josta on karsittu ylimääräiset ominaisuudet, jotta sitä voitaisiin myydä kehitysmaiden markkinoilla. Esimerkkejä tunnetuista frugaaleista innovaatioista ovat Tata Groupin Tata Nano -auto ja Nokia 1110 -puhelinmalli.

BoP-markkinoilla (Base of the Pyramid) yksittäisen tuotteen liikevoitto jää usein vähäiseksi, mitä pyritään kompensoimaan myynnin korkealla volyymillä. Globalisaatio sekä kehitysmaiden nouseva elintaso luovat uusia mahdollisuuksia frugaaleille innovaatioille. Tärkeää on, että tuotteet ovat edelleen hyvälaatuisia, mutta hinnaltaan edullisia. Niukkojen innovaatioiden markkinat on arvioitu viiden tuhannen miljardin dollarin suuruisiksi. Jos länsimaiset yritykset eivät ole tässä kehityksessä mukana, on varmaa, että nousevien talouksien yritykset ovat.

Frugaaleja innovaatioita tutkitaan ja kehitetään useissa yliopistoissa, esimerkkeinä Santa Claran yliopiston *Frugal Innovation Lab* sekä Stanfordin yliopiston *Entrepreneurial Design for Extreme Affordability* -ohjelma. Suomessa frugaaleja innovaatioita tutkitaan muun muassa Aalto-yliopiston *New Global* -hankkeessa.

Konseptilla on monta nimeä. Frugal Engineering –termin lanseerasi Renault-Nissanin johtaja Carlos Ghosn, jonka mukaan Frugal Engineering tarkoittaa sitä, että saavutetaan enemmän vähemmillä resursseilla. Intiassa tunnetaan termi jugaad-innovaatio, joka tulee hindinkielestä tarkoittaen väliaikaista, nopeaa ratkaisua ongelmaan. Brasiliassa tunnetaan termi "gambiarra", Kiinassa "zizhu chuangxin" ja Keniassa "jua kali".

Suomessa toimii myös helmikuussa 2014 perustettu yhdistys *The Nordic Frugal Innovation Society ry. (TNFIS ry.)* jonka tehtävänä on tiedottaa sekä edesauttaa niukoista innovaatioista kiinnostuneiden yritysten ja yhteisöjen välistä yhteistyötä ja verkottumista.

Lähteet
-------

1. ↑  Henri Simula, Venkata Gandikota: Niukoissa innovaatioissa on jättimäiset mahdollisuudet  31.5.2014. Talouselämä.  Arkistoitu 22.10.2014. Viitattu 23.10.2014.
2. ↑  Beth Gardiner: 'Jugaad' innovation: the businesses getting creative in the face of scarcity *Guardian*.  3.12.2013. Viitattu 23.10.2014. (englanniksi)
3. ↑  Mission: The Nordic Frugal Innovation Society  2014. TNFIS.  Arkistoitu 3.7.2014. Viitattu 23.10.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Aalto yliopiston New Global -hanke

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Frugal innovation
Taloja Washington Streetin varrella.
**Saratoga Springs** on kaupunki New Yorkin osavaltiossa Yhdysvalloissa, noin 60 kilometriä Albanystä pohjoiseen. New Yorkin Manhattanilta matkaa Saratoga Springsiin on noin 290 kilometriä, suoraan pohjoiseen. Vuoden 2010 väestönlaskennassa Saratoga Springsin asukasluku oli 26 586. Saratoga Springs kuuluu Saratogan piirikuntaan, jossa sijaitsee myös noin 5 000 asukkaan kaupunki Saratoga.

Saratoga Springs on 1900-luvun alusta saakka ollut tunnettu kylpylä- ja lomanviettopaikka, joka tunnettiin uhkapelikasinoistaan 1950-luvun alkuun saakka.

Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu Yhdysvaltojen vanhin yhä käytössä oleva hevoskilpailurata sekä Saratoga Performing Arts Center, 1960-luvun lopulla rakennettu konserttisali, jossa New York City Ballet ja Philadelphian orkesteri esiintyvät säännöllisesti kesäisin. Vuonna 2004 kaupunkiin avattiin Disneyn lomakeskus.

Kun monet muut samankaltaiset lomailukaupungit Yhdysvalloissa kuihtuivat, Saratoga Springs koki päinvastoin uuden tulemisen 1970-luvulla. Vuonna 2014 Movoto-kiinteistövälitysyhtiö valitsi Saratoga Springsin New Yorkin osavaltion kymmenen parhaan asuinalueen joukkoon.

Saratoga Springs esiintyy tapahtumapaikkana muun muassa Edna Ferberin romaanissa *Uhkapeliä Saratogassa* ja siitä 1945 tehdyssä samannimisessä elokuvassa, jonka pääosia esittävät Gary Cooper ja Ingrid Bergman. Kaupunki on taustana myös E. L. Doctorow’n romaanissa *Gangsterin oppipoika* ja siitä 1991 tehdyssä elokuvassa *Billy Bathgate**.*

Vuonna 1777 englantilainen sotaväenosasto antautui amerikkalaisille Saratogan taisteluissa. Taistelu merkitsi käännekohtaa Amerikan vallankumouksessa. Voiton jälkeen Ranska tunnusti Amerikan siirtokunnat itsenäiseksi valtioksi ja julisti sodan Britanniaa vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  "Saratoga Springs." St. James Encyclopedia of Popular Culture. Gale. 2000. Haettu 21.7.2016 palvelusta HighBeam Research (vaatii tilauksen):  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  "Disney Opens First Phase of Its New Saratoga Springs, N.Y. Resort." The Orlando Sentinel (Orlando, FL). Tribune. 2004. Haettu 21.7.2016 palvelusta HighBeam Research (vaatii tilauksen):  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Grigson, Natalie: These Are The 10 Best Places In New York *Movoto Blog*.  1.5.2014. Viitattu 14.5.2017.
4. ↑  Saratoga Springs, Pieni Tietosanakirja IV: San Remo - Öölanti, s. 9–10. (1925-1928).
5. ↑  Savas, Theodore & Dameron, David: *A Guide To The Battles Of The American Revolution*. Savas Beatie, 2010. ISBN 978-1932714944. (englanniksi), s. 150.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saratoga Springs** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Saratoga Springs, New York
*Deus ex machina* klassisessa teatteriesityksessä. Euripideen *Medeian* esitys vuonna 2009 Syrakusassa Italiassa.
**Deus ex machina** on fiktioteoksessa yhtäkkinen ja epäuskottava juonenkäänne, jossa jokin tarinan ongelma ratkaistaan ulkopuolisella ja irrallisella tekijällä tai selityksellä. Se voi myös muissa yhteyksissä viitata ongelman tai mysteerin epätyydyttävään ratkaisuun, joka perustuu selittämättömään ulkopuoliseen tekijään.*lähde?*

Ilmaus *deus ex māchinā* on latinaa ja tarkoittaa kirjaimellisesti "jumala koneesta". Se on käännös alkuperäisestä kreikankielisestä ilmaisusta ἀπὸ μηχανῆς θεός (*apo mēkhanēs theos*). Termin käyttö alkoi antiikin Kreikan teatterista, missä lavasteista laskettiin nostureiden (*mēkhanē*) avulla näyttämölle jumalia, jotka ratkaisivat tilanteita ja kuljettivat juonta eteenpäin. Etenkin Aiskhyloksen ja Euripideen tragediat päättyivät usein näin. Aristoteles mainitsee tavan ja arvostelee sitä teoksessaan *Runousoppi* (15,6).

*Deus ex machina* -käänne romaanissa, näytelmässä tai elokuvassa tuntuu usein epäuskottavalta ja epätyydyttävältä, koska sillä ei ole mitään yhteyttä teoksessa aiemmin kehiteltyyn juoneen. Sen käyttöä pidetään usein jopa huonon kirjoittajan merkkinä, ellei kyseessä ole parodia.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pitkäranta, Reijo: *Suomi-latina-suomi-sanakirja*, s. 599. Wsoy, 2002. ISBN 951-0-22506-1.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**NetworkManager** on Linuxin verkkoyhteyksien hallintaan tarkoitettu työkalu, joka tulee yleensä valmiiksi asennettuna työpöytäjakelun mukana. Se helpottaa käyttöä erityisesti kannettavilla tietokoneilla ja WLAN-verkoissa, joissa on usein tarvetta vaihtaa erilaisten verkkoyhteyksien välillä.

NetworkManager mahdollistaa helpon vaihtamisen eri WLAN-verkkojen välillä listaten saatavilla olevat verkot sekä näyttäen niiden kuuluvuuden. Se osaa myös automaattisesti vaihtaa käyttäjän aikaisemmin käyttämään yhteyteen hänen saapuessaan uudelleen sen kuuluvuusalueelle.

NetworkManageria välttämättä tarvita verkkoyhteyksien hallintaan, sillä kiinteät yhteydet voi määritellä jakelukohtaisissa asetustiedostoissa. Lisäksi myös systemd voi tehdä tarvittaessa verkkoyhteyksien asetukset.
NetworkManagerin hyöty on siinä, että se kytkee automaattisesti kuuluvuusalueelle tulevaan verkkoon. Paketti sisältää myös asetusohjelman nmcli komentoriville ja valikkopohjaisen nmtui:n, johon voi syöttää esim. WLAN-avaimet ja muut asetukset, jotka muuten olisi kirjoitettava tekstieditorilla asetustiedostoihin.

Myös VPN-yhteyksien hallinta onnistuu NetworkManagerin kautta. 0.7-versiosta lähtien NetworkManager tukee myös kännykkälaajakaistaa sekä useampaa samanaikaista yhteyttä. NetworkManagerin kehittämisen aloitti Red Hat vuonna 2004.

NetworkManager-ohjelma koostuu erikseen päällekytkettävästä järjestelmän taustaprosessista (daemon) sekä sitä ohjaavasta edustaohjelmasta kuten työpöydän ilmoitusalueen kuvakkeesta. Edustaohjelmat löytyvät ainakin GNOMElle (nm-applet) ja KDE:lle (knetworkmanager), mutta ne integroituvat myös monille muille työpöydille. Asetuksia voi määrittää myös cnetworkmanager-nimisellä komentorivipohjaisella käyttöliittymällä.

Lähteet
-------

1. ↑  1.46.0, 22. helmikuuta 2024 (viitattu 22. helmikuuta 2024). Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  NETWORKMANAGER(8), Network management daemons
3. ↑  Gnome mailing list: Mobile Broadband Configuration Assistant *mail.gnome.org*.  10.4.2008. Viitattu 9.2.2015. (englanniksi)
4. ↑  Vidner.net: cnetworkmanager – CLI for NetworkManager *vidner.net*. Viitattu 9.2.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Artikkelin lähdeaineisto (suomeksi)
*Tämä artikkeli kertoo romaanista. Siihen perustuvasta elokuvasta kerrotaan artikkelissa Poika raidallisessa pyjamassa (elokuva).*

**Poika raidallisessa pyjamassa** (engl. *The Boy in the Striped Pyjamas*) on John Boynen romaani, joka on julkaistu vuonna 2006. Se kertoo natsiupseerin pojan ja keskitysleirillä olevan juutalaispojan ystävyydestä. Kirjasta on tehty samanniminen elokuva, jonka on ohjannut Mark Herman. Elokuva valmistui vuonna 2008, ja sen ensi-ilta oli Suomessa tammikuussa 2009.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Korkea-arvoinen natsiupseeri muuttaa perheineen Berliinistä maaseudulle lähelle juutalaisten työleiriä. Aluksi uutta kotiaan vihaava 9-vuotias Bruno-poika tapaa "löytöretkellään" piikkilanka-aidan rajalla juutalaisen 9-vuotiaan Shmuelin, joka asuu aidan toisella puolella. Bruno ystävystyy pian Shmuelin kanssa, vaikka häntä onkin varoitettu puhumasta pyjamapaitaisille ihmisille. Uuden ystävyyden myötä Bruno alkaa pitää elämästään uudessa kodissa, eikä lopuksi halua muuttaa takaisin. Brunon äiti saa kumminkin selville siitä, mitä työleirillä oikeasti tapahtuu ja haluaa lapsilleen paremman paikan viettää lapsuuttaan, joten äiti ja lapset päättävät muuttaa pois. Muuttoaamuna Bruno lähtee tapaamaan Shmuelia työleirin aidalle. Shmuelin isä on kadonnut ja pojat päättävät löytää hänet. Shmuel antaa Brunolle raidallisen numeroidun asun ja Bruno kaivaa itsensä aidan ali. Työleirillä Bruno ei kerkeä kauaa olla. Shmuel ja Bruno viedään muiden mukana lähes samantien krematorioon (kaasukammioon), jonne pojat menehtyvät. Brunon isä tajuaa Brunon menehtyneen.

 **Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Vastaanotto
-----------

Monet kriitikot ovat kehuneet John Boynen teosta. The Guardian kuvaili kirjaa seuraavasti: "Pieni ihme kirjaksi… juuri sitä mitä fiktion pitää olla." Lisäksi kirjaa ovat kehuneet Wall Street Journal, Observer ja The Independent.

Lähteet
-------

1. ↑  John Boyne: *Poika raidallisessa pyjamassa*. Bazar. ISBN 9-789-525-635-867, 2009.
2. ↑  John Boyne: The Boy in the Stripped Pyjamas *johnboyne.com*. Viitattu 22.04.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Helsingin Sanomien arviointi kirjasta
**Françoise Ellong** (s. 8. helmikuuta 1988 Douala, Kamerun) on kamerunilainen elokuvaohjaaja ja kirjailija.

Elämä
-----

Doualassa, Kamerunissa syntynyt Françoise Ellong muutti 11-vuotiaana asumaan setänsä luo Brunoyyn, jolloin hän kirjoitti ensimmäisen tarinansa. Ellong osallistui nuorten ranskankielisten kirjailijoiden kilpailuun vuonna 2002. Kilpailun seurauksena hän kiinnostui käsikirjoittamisesta.

Vuonna 2006 julkaistiin hänen ensimmäinen lyhytelokuvansa *Les Colocs*. Ellong ohjasi ensimmäisen kokoillan elokuvansa nimeltä *WAKA* vuonna 2013. Sen on käsikirjoittanut Séraphin Kakouang Ellongin alkuperäisen tarinan perusteella. *WAKA* sai tuomariston erikoispalkinnon Festival du Cinéma Africain de Khouribgassa, sekä Dikalo-palkinnon Cannesin panafrikkalaisilla elokuvajuhlilla. Se esitettiin Ecrans Noirs -festivaalin avajaisissa. 

Françoise Ellongin toinen elokuvansa, *Haudattu* ilmestyi vuonna 2020. Siinä on kyse lapsuuden ystävien kokoontumisesta ja salaisuuksia paljastavasta pelistä. Elokuva on kuvattu Nkassomon kylässä. Se sai innoituksensa uutisraportista, jonka Françoise Ellong näki televisiossa.

Käsikirjoitusten ja ohjausten lisäksi Françoise Ellong julkaisi vuonna 2008 romaanin *Journal Intime d'Un Meurtrier*. Vuonna 2016 hän aloitti blogin "Le Film Camerounais", joka johti LFC-palkintoihin. Ellong vaati boikotoimaan Thierry Ntamackin näyttelijöitä vuonna 2020 sen jälkeen, kun Ntamack oli sanonut, että vain 10 prosenttia kamerunilaisista näyttelijöistä oli hyviä.

Filmografia
-----------

* 2006: *Les Colocs* (lyhytelokuva, käsikirjoitus / ohjaus)
* 2007: *Dade* (lyhytelokuva, käsikirjoitus / ohjaus)
* 2008: *Miseria* (lyhytelokuva, käsikirjoitus / ohjaus)
* 2009: *Iso nainen ei itke* (lyhytelokuva, käsikirjoitus / ohjaus)
* 2010: *Nek* (lyhytelokuva, käsikirjoitus / ohjaus)
* 2011: *Lähellä* (lyhytelokuva, käsikirjoitus / ohjaus)
* 2011: *Kun Soukhina katosi* (lyhytelokuva, käsikirjoitus / ohjaus)
* 2012: *Nyt ja he* (lyhytelokuva, käsikirjoitus / ohjaus)
* 2013: *WAKA* (ohjaus)
* 2017: *Ashia* (lyhytelokuva, käsikirjoitus / ohjaus)
* 2020: *Haudattu* (kösikirjoitus / ohjaus)

Lähteet
-------

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2  Personnes | Africultures : Ellong Françoise *Africultures*. Viitattu 27.4.2021. (ranskaksi)
3. ↑  Francoise Ellong *Africultures*. Viitattu 2 October 2020. French
4. 1 2  Buried – Durban Film Festival *ccadiff.ukzn.ac.za*.  Arkistoitu 11.11.2021. Viitattu 27.4.2021. (englanniksi)
5. ↑  Françoise Ellong : « J'aime prendre des risques quand je raconte une histoire » *Cameroon Radio Television*.  24.5.2020. Viitattu 27.4.2021. (ranskaksi)
6. ↑  Cameroon-Info.Net:: Cameroun - Polémique: Le cinéaste Thierry Ntamack pris à partie par ses collègues pour avoir déclaré que seuls 10% des acteurs camerounais ont un bon niveau *www.cameroon-info.net*. Viitattu 27.4.2021. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Françoise Ellong Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Françoise Ellong
Katisten kartano Hämeenlinnassa. Kuva Signe Brander. 
**Katisten kartano** on kartano Hämeenlinnassa, Katisten kaupunginosassa, lähellä Katumajärveä, entisen Vanajan kunnan Mäskälän kylässä.

Historia
--------

Katisten kartanon historia ulottuu 1200-luvulle, kun Birger-jaarli saapui alueelle. Kartono kuului Turun tuomiokirkon omistukseen, mutta Ruotsin kuningas Kustaa Vaasan aikana kartano siirtyi kruunun omistukseen. Tämän jälkeen kartano oli Flemingien, Bärendsien ja Hornien omistuksessa. Edellämainittujen sukujen jälkeen omistajat vaihtuivat usein.

Kartanon muodostuminen
----------------------

1630-luvulla muodostettiin kolmesta Mäskälän kylän talosta Katisten ratsutila, josta puolestaan syntyi 1800-luvun alkupuolella Kantolan säterin kanssa yhdistämällä Katisten kartano. Kartanon vanha puinen päärakennus on rakennettu useammassa vaiheessa ja se on osaksi peräisin 1700-luvun jälkipuoliskolta. Talon nykyinen empireasu on 1800-luvun alkupuolelta.

Nykyinen päärakennus
--------------------

Kartanon nykyinen punatiilinen päärakennus on vuodelta 1862. Sen rakennutti kauppias Johan Fredrik Lönnholtz, joka oli hankkinut kartanon omistukseensa 1856. Uusgoottilaisen rakennuksen suunnitteli todennäköisesti lääninarkkitehti Carl Albert Edelfelt, joskin mahdolliseksi suunnittelijaksi on mainittu myös lääninkonduktööri Alfred Caween. Samaan aikaan kartanolle rakennettiin englantilaistyyppinen puisto, joka ympäröi kartanon rakennuksia.

Muut rakennukset
----------------

Tiilikoristeinen harmaakivinen viljamakasiini on ilmeisesti 1800-luvun keskivaiheilta, ja kokonaisuuteen liittyvät myös talli ja navetta 1920-luvulta. Katisten kartanon maisemakokonaisuuteen liittyy lisäksi Katumajärven länsirantaa seuraileva vanha maantie, jonka varrella on säilynyt yksi kartanon muonamiehenmökeistä. Myös entinen Kruununmylly järven itäpuolella on kuulunut kartanon omistuksiin 1700-luvulta. Kartanon rakennuskanta on suojeltu rakennussuojelulailla 1990.

Nykyaika
--------

Kauppias Johan Fredrik Lönnholtz myi kartanon Vanajanlinnan rakennuttajalle pääjohtaja Carl Wilhelm Rosenlewille 1900-luvun alkupuolella. Lars Krogius osti kartanon vuonna 1966 ja tila siirtyi hänen pojan Jakob Krogiuksen omistukseen vuonna 2002. Kartanon mailla toimii Suomen ensimmäinen ja ainoa Land Rover Experience.

Lähteet
-------

* *Kyliä ja kortteleita. Hämeenlinnan ja Hattulan rakennuskulttuuriselvitys.* Hämeenlinnan kaupunki ja Hattulan kunta, 2003. ISBN 952-9509-09-X
* Katisten kartano Museoviraston Rakennettu kulttuuriympäristö -luettelossa
* Katisten kartanon kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)



1. 1 2 3 4 5 6  Katisten kartano – Häme-Wiki *www.hamewiki.fi*. Viitattu 8.4.2024.
2. ↑  Land Rover Experience *Hämeenlinna*. Viitattu 8.4.2024.
3. ↑  Land Rover Experience Finland *Land Rover Experience Finland*. Viitattu 8.4.2024. (englanniksi)
4. ↑  LAND ROVER EXPERIENCE -KESKUS VAATIVAAN MAASTOAJOKOULUTUKSEEN *News Powered by Cision*.  22.5.2003. Viitattu 8.4.2024.
**Heikki Tuomas Haapaniemi** (24. toukokuuta 1920 Karkku – 8. joulukuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen juristi, joka tunnettiin asianajotoiminnan kehittäjänä ja erityisesti rakennusalan yritysjuridiikan asiantuntijana.

Heikki Haapaniemen vanhemmat olivat maanviljelijä Jalmari Viktorinus Haapaniemi ja Jenny Augusta Sandell ja puoliso vuodesta 1946 Juno Inkeri Sysikaski, aiemmin Sjöholm. Haapaniemi tuli ylioppilaaksi 1940 ja suoritti Helsingin yliopistossa ylemmän oikeustutkinnon 1947. Varatuomarin arvon hän sai 1947. Hän oli Helsingin lakiasiaintoimiston apulainen 1947–1952 ja osakas 1952–1957 ja Asianajotoimisto Heikki Haapaniemen vastuunalainen yhtiömies 1957–1980 ja äänetön yhtiömies 1980–1983. Kansaneläkelaitoksen valtuutettujen sihteeri Haapaniemi oli 1962–1972.

Haapaniemi oli tunnettu liikejuridiikan asiantuntija, joka hoiti asianajajana muun muassa kiinteistökauppoihin ja yritysjärjestelyihin liittyviä asioita. Hän oli paneutunut varsinkin rakennusurakoiden toimintatapoihin, sopimussuhteisiin ja riitojen ratkaisuun. Haapaniemen luottamustoimiin kuuluivat muun muassa Suomen Asianajajaliiton hallituksem jäsenyys 1966–1974 ja sen säätiön hallituksen jäsenyys 1973–1982 ja varapuheenjohtajuus 1982–1983.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Halila, Heikki: / Heikki Haapaniemi (asianajaja) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  30.11.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 29.3.2024.
2. ↑  Kuka kukin on 1978, s. 159. Viitattu 29.3.2024
3. ↑  Kuolleet. Asianajaja, varatuomari Heikki Tuomas Haapaniemi.  *Uusi Suomi*, 19.12.1983, nro 342, s. 7. Kansalliskirjasto. Viitattu 29.3.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Heikki Haapaniemi *Biografiasampo*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo alueesta Keski-Aasiassa. Turkestan-nimistä kaupunkia Kazakstanissa käsitellään artikkelissa Türkistan.*
Varsinainen Turkestan tummemmalla värillä. Vaaleamman alueen jotkut katsovat kuuluneen mukaan niin sanottuun "Suur-Turkestaniin".
Mahmud al-Kashgarin kartta turkinsukuisten asuma-alueesta 1000-luvulta
**Turkestan** on noin kolmen miljoonan neliökilometrin laajuinen alue Keski-Aasiassa. Se muodostaa pääosan Uzbekistanin, Turkmenistanin, Tadžikistanin, Kazakstanin ja Kirgisian alueista. Länsi-Turkestaniin luetaan kuuluvaksi myös Afganistanin pohjoisosa eli niin sanottu Afganian Turkestan. Itä-Turkestan eli Kiinan Turkestan eli Xinjiang kuuluu Kiinaan. 

Länsi-Turkestania hallitsivat 500-luvulle sassanidit, ja 900-luvulle se oli islaminuskoisten samanidien vallassa. Alue on saanut nimensä sen 1500-luvun alkupuoliskolla sitä asuttaneilta turkinsukuisilta uzbekeilta ja turkmeeneilta. Itä-Turkestan on 1700-luvulta ollut Kiinan vallassa. 

Länsi-Turkestan joutui 1860-luvulla Venäjän vallan alle, kun Taškentin, Samarkandin, Hivan ja Buharan kaanikunnat yhdistettiin Venäjän Turkestaniksi. Venäjän vallankumouksen jälkeen vuonna 1918 alueelle muodostettiin Turkestanin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta, joka myöhemmin jaettiin pienempiin hallintoyksiköihin.

Kiinan kansantasavallan Xinjiang on alueen vanhimman turkinsukuisen kansan uiguurien kotimaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Turkistan Encyclopedia Britannica. Viitattu 6.3.2011 (englanniksi)
2. ↑  Jangfeldt, Bengt: *Venäjä. Aatteet ja ideat Pietari Suuresta Putiniin*, s. 107. Siltala, 2022. ISBN 978-952-388-137-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Turkestan** Wikimedia Commonsissa
**Anne Ekstrand** (s. 1959 Pirttikylä) valittiin vuonna 2021 Pietarsaaren kaupunginjohtajaksi.

Ekstrand on oikeustieteen kandidaatti ja varatuomari, joka muutti Pietarsaareen vuonna 1987 ja toimi kaupungin viranhaltijana parinkymmenen vuoden ajan ennen kaupunginjohtajaksi valitsemistaan. Hän hoiti ennen valintaansa kaupunginjohtajan sijaisuutta jo kolmessa yhteydessä kaikkiaan parin vuoden ajan. Ekstrand valittiin kaupunginjohtajaksi 31 äänellä. Hän sai jo ensimmäisessä äänestyksessä yli puolet äänistä. Häntä edelsi kaupunginjohtajana yhdenvertaisuusvaltuutetuksi siirtynyt Kristina Stenman.

Ekstrandin poliittinen tausta on Ruotsalaisessa kansanpuolueessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Ekstrand, Anne, 1959- *Finto*. Viitattu 3.4.2024.
2. 1 2 3 4  Kati Latva-Teikari, Anne Ekstrand on Pietarsaaren uusi kaupunginjohtaja Yle 22.2.2021, viitattu 12.4.2023
3. 1 2  Kaupunginjohtajaksi valinta irrotti kahden viran hoidosta – Anne Ekstrand aikoo selvityttää suomenkielisten pietarsaarelaisten tyytymättömyyden syyt Pietarsaaren Sanomat 23.2.2021, viitattu 12.4.2023
4. 1 2  Anne Ekstrand: "Tunnen kaupungin ja sen vahvuudet sekä asioita, joihin pitäisi paneutua enemmän" Pietarsaaren Sanomat 5.1.2021, viitattu 12.4.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Pirkko Walden** eli täydellisemmin **Pirkko-Liisa Kristina Walden** (o.s. Sundqvist; s. 22. marraskuuta 1948 Turku) on taloustieteilijä, joka on toiminut Åbo Akademin liiketaloustieteen, erityisesti informaatiojärjestelmien ja markkinoinnin professorina.

Sundqvist tuli ylioppilaaksi 1968 Turun ruotsinkielisestä yhteiskoulusta (Åbo Svenska Samskola). Hän opiskeli Åbo Akademin kauppakorkeakoulussa taloustieteitä, ja valmistui diplomiekonomiksi 1972, kauppatieteen kandidaatiksi 1976, lisensiaatiksi 1988 ja edelleen tohtoriksi 1992. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa Åbo Akademille oli otsikoitu *Expert systems in strategic management*.

Walden on työskennellyt Åbo Akademin virkaatekevänä yliassistenttina (1986–1989), tutkijana (1989–1990 ja 1992–1996), virkaatekenvänä apulaisprofessorina (1990–1992), tutkimusjohtajana (1996–1999), yliassistenttina (1998–2000). Hän oli vuosina 1999–2000 Tampereen teknillisen korkeakoulun professori. Vuodesta 2000 hän on ollut Åbo Akademin liiketaloustieteen professori. Hän asuu Kaarinassa.

Walden on laatinut yksin tai yhdessä työtoveriensa noin 120 tieteellistä julkaisua erityisesti tietämyspohjaisten järjestelmien sekä sähköisten ja mobiilin kaupankäynnin alalta. Hän on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2006.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Suomen professorit 1640–2007*, Professoriliitto, 2008 (ISBN 978-952-99281-1-8 ja 978-952-99281-2-5, viitattu 10 maaliskuuta 2019), s. 781View and modify data on Wikidata
2. 1 2 3 4 5  Ulla Paavilainen, Anneli Saikkonen ja Tuuli Virta, *Kuka kukin on 2015*, Otava, 2014 (ISBN 978-951-1-28228-0, ISSN 1237-7570, viitattu 10 maaliskuuta 2019), s. 974View and modify data on Wikidata
3. 1 2  Ordinarie ledamöter – Varsinaiset jäsenet – Ordinary Members  28.6.2023. Suomen Tiedeseura, scientiarum.fi. Viitattu 1..2024. (ruotsiksi),(suomeksi),(englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Pirkko Walden. Åbo Akademi University, Department of Information Technologies (englanniksi) (researchgate.net)
* Pirkko Walden (julkaisuhaku) (englanniksi) (dblp.uni-trier.de)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |

 |
**Desirèe Henry** (s. 26. elokuuta 1995) on brittiläinen pikajuoksija.

Henry voitti kultaa 200 metrin juoksussa alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui samalla matkalla neljänneksi. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui 200 metrillä toiseksi ja voitti Britannian joukkueessa kultaa 4 × 100 metrin viestissä. Hän oli alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2014 neljäs 100 metrillä. Saman vuoden Zürichin EM-kilpailuissa hän oli 100 metrillä seitsemäs ja juoksi ankkuriosuuden kultaa voittaneessa Britannian pikaviestijoukkueessa.

Henry juoksi Pekingin MM-kilpailuissa 2015 Britannian 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka sijoittui neljänneksi maan ennätysajalla 42,10. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän keskeytti 100 metrin loppukilpailun. Rio de Janeiron olympialaisissa hän juoksi pikaviestissä toisen osuuden Britannian joukkueessa, joka sai pronssia maan ennätysajalla 41,77. 100 metrillä hän karsiutui välierissä. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän juoksi toisen osuuden hopeaa saaneessa Britannian pikaviestijoukkueessa ja karsiutui 100 metrin välierissä.

Henry oli yksi Lontoon 2012 kesäolympialaisten olympiatulen sytyttäjistä.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähteet:IAAF, Tilastopaja
Ulkoradat
* 100 metrin juoksu: 11,06 (2016)
* 200 metrin juoksu: 22,46 (2016)
* 400 metrin juoksu: 52,27 (2016)

Sisäradat
* 60 metrin juoksu: 7,22 (2014)
* 200 metrin juoksu: 23,78 (2011)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Desirèe Henry Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3  Desirèe Henry Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu). Viitattu 19.10.2017. (englanniksi)
3. ↑  London 2012 Olympics: Games open in style as young athletes light the flame  28.7.2012. Athletics Weekly.  Arkistoitu 30.7.2012. Viitattu 29.7.2012. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Jan Kudlička** s. 29. huhtikuuta 1988) on tšekkiläinen yleisurheilija, joka kilpailee seiväshypyssä. 

Kudlička saavutti pronssia Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 sisäratojen ennätystuloksellaan 580. Hän oli sisäratojen MM-kilpailuissa neljäs Portlandissa 2016. EM-hallikilpailuissa hän oli neljäs Belgradissa 2017, viides Göteborgissa 2013 ja seitsemäs Prahassa 2015.

Kudlička oli ulkoratojen EM-kilpailuissa toinen Amsterdamissa 2016 tuloksella 560, kolmas Zürichissä 2014 tuloksella 570, kuudes Helsingissä 2012 ja kymmenes Barcelonassa 2010. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Kudlička oli neljäs tuloksella 575, Lontoon olympialaisissa 2012 kahdeksas tuloksella 565 ja Pekingin olympialaisissa 2008 kymmenes tuloksella 545. Moskovan MM-kilpailuissa hän oli seitsemäs tuloksella 575 ja Daegun MM-kilpailuissa yhdeksäs tuloksella 565. 
Ulkoradoilla hänen ennätyksensä on 583.

Lähteet
-------

* 
* 
* Jan Kudlička Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Chouannerie-rojalisteja taistelemassa tasavaltalaisia vastaan Rochefort-en-terressa. Alexandre Blochin maalaus, 1885.
**Rojalismi** on poliittinen aate, jossa kannatetaan tiettyä monarkkia tai hallitsijasukua tietyn valtion hallitsijaksi. Sen kannattajia kutsutaan **rojalisteiksi** (ransk. *royaliste*) eli kuningasmielisiksi. Terminä rojalismi eroaa monarkismista siten, että monarkisti kannattaa yleensä kuninkaanvaltaa, kun taas rojalisti asettuu kannattamaan vain tiettyä henkilöä tai sukua. Yleensä termiä käytetään istuvan monarkin tukijasta tai valtiomuodon vaihduttua henkilöstä, joka kannattaa aiemman hallitsijan tai hallitsijasuvun palauttamista valtaan. 

Maassa, jossa kruunulla ei ole todellisia tavoittelijoita, rojalisti voi tarkoittaa lähes samaa asiaa kuin monarkisti. Sen sijaan esimerkiksi 1800-luvun Ranskassa rojalistit olivat jakaantuneet legitimisteihin, orleanisteihin ja bonapartisteihin, jotka kaikki kannattivat eri hallitsijasukuja. Vaikka kaikki edellä mainitut olivat yhdessä monarkisteja, he olivat eri puolta olevia rojalisteja.

Suomen vuoden 1918 kuningashankkeen yhteydessä puhutaan pelkästään monarkisteista eikä rojalisteista, koska suomalaisille kuningasvallan kannattajille kuninkaan henkilöllisyys oli toissijainen seikka.

Lähteet
-------

* Annukka Aikio ja Rauni Vornanen: Uusi sivistyssanakirja. Kustannusosakeyhtiö Otava 1993. ISBN 951-1-11365-8.

### Viitteet

1. ↑  Aikio ja Vornanen 1993, s. 532

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
9M133 Kornet
Panssarintorjuntaa varten Kornet-EM -järjestelmällä varustettu GAZ-2975 Tigr jeeppi
**9M133** *"Kornet"* (suom. *kornetti*), NATO-koodinimeltä: **AT-14 Kornet** on Tulan KBP-suunnittelutoimiston lokakuussa 1994 esittelemä venäläinen panssarintorjuntaohjus, joka tuli samana vuonna käyttöön Venäjän asevoimissa. KBP kuuluu nykyään osana valtionkonserni Rostehin tytäryritykseen, aseteollisuuden holdingyhtiöön Vysokototšnyje kompleksy.

Kornet on raskas 152 mm ohjus, jonka on tarkoitus korvata 9M111 Fagot ja 9M113 Konkurs ajoneuvoasennuksissa ja kolmijalkalaukaisimissa. Ohjus on suunniteltu myös helikoptereita vastaan ja sille on termobaarinen taistelukärki. Ohjus on SACLOS-ohjattu (engl. *Semi-Automatic Command to Line of Sight*) lasersäteenseuraaja. Valmistaja lupaa 1000–1200 mm panssarinläpäisyä.

Irakin sota
-----------

Käyttäjiin kuuluvat Venäjän lisäksi Kreikka, Etelä-Korea, Marokko ja Syyria (1998–). Kahden Yhdysvaltain M1 Abramsin ja yhden M2 Bradleyn väitetään tuleen ohjuksen lamauttamaksi Irakissa, mutta Irakista ei ole löydetty ohjuksia tai niiden laukaisulaitteita.

Libanonin sota 2006
-------------------

Lontoolaisen Daily Telegraphin toimittaja väittää nähneensä kahdeksan ohjusta Libanonissa 2006.

Syyriassa
---------

Kornet osoittautui tehokkaaksi Turkin käyttämiä saksalaisia Leopard 2A4 -vaunuja vastaan. Kuusi kymmenestä Turkin menettämästä vaunusta tuhottiin 9M133 Kornet -ohjuksilla.

Lähteet
-------

1. ↑  BBC
2. ↑  Telegraph
3. ↑  Syrien: Leopard-2-Verluste kratzen am deutschen Panzer-Mythos - WELT *DIE WELT*.  12.1.2017. Viitattu 26.3.2024. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **9M133 Kornet** Wikimedia Commonsissa

* Kornet (AT-14)
* Kornet EM järjestelmä sotilasjeepin varusteena (youtube.com)
* Russian Kornet Anti-Tank Missile (youtube.com)
Egli-Vincent (1969)
**Fritz Walter Egli** (s. 30. kesäkuuta 1937 Zürich) on uransa päättänyt sveitsiläinen ratamoottoripyöräilijä ja moottoripyörien suunnittelija. Hän alkoi valmistaa moottoripyöriä vuonna 1965 nimellä Egli Motorcycles. Yrityksen tunnetuin tuote lienee Egli Vincent, jota valmistettiin noin 100 kappaletta vuodesta 1967 vuoteen 1972. Vuonna 1970 esiteltiin kuuluisa Egli Kawasaki MRD1 ja vuonna 1975 perustettiin Egli Motorradtechnik AG. Fritz Egli myi yrityksensä osakkeet vuonna 2015.

Lähteet
-------

1. ↑  Milestones *Eglimotorcycles*.  Arkistoitu 12.11.2021. Viitattu 12.11.2021. (englanniksi)
2. ↑  Egli Motorcycles *Cybermotorcycles.com*. Viitattu 12.11.2021. (englanniksi)
3. ↑  Scheibe, Winni: Portrait : Die Fritz W. Egli Story : "Schweizer Präzision" *Winni-Scheibe.com*. Viitattu 12.11.2021. (saksaksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Egli**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Fritz Egli 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee pornonäyttelijää. Hillary Scott on myös yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä.*
Hillary Scott
**Amanda Marie Elizabeth Wibben**  aka **Hillary Scott** (s. 3. helmikuuta 1983) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän syntyi Illinoisissa ja on biseksuaali; hän seurustelikin high school -aikaisen tyttöystävänsä kanssa neljän vuoden ajan.

Scott työskenteli aluksi pankissa ja aloitti uransa pornonäyttelijänä vuonna 2004. 

Scott on katsellut pornografiaa 11-vuotiaasta pitäen. Hän pitää itseään monin tavoin ristiriitaisena luonteena; vaikka hän mainitsee itsensä hyvin seksuaaliseksi, hän on väittänyt kärsivänsä sosiaalisesta ahdistuneisuudesta.

Scott voitti pornoalan arvostetuimpiin lukeutuvia AVN- ja XRCO-palkintoja vuonna 2006. Hänet lisättiin aikuisviihdealan palkintoja jakavan XRCO:n kunniajäsengalleriaan vuonna 2016.

Lähteet
-------

1. ↑  Hillary Scott Biography *imdb.com*. Viitattu 1.10.2009. (englanniksi)
2. ↑  Viceography: Hillary Scott *vicelist.com*.  Arkistoitu 3.11.2019. Viitattu 1.10.2009. (englanniksi)
3. 1 2  Hillary Scott *Biography*. AVN. Viitattu 7.4.2024. (englanniksi)
4. ↑  Hillary Scott Interview *dv8cultx.com*.  Arkistoitu 23.4.2008. Viitattu 21.3.2008. (englanniksi)
5. ↑  Warren, Peter: XRCO Announces 2016 Hall of Fame Inductees *Business*.  3.5.2016. AVN. Viitattu 7.4.2024. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Hillary Scott Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hillary Scott**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Varsinais-Suomen Viro-keskus** (viroksi käytetään epävirallista nimeä *Turu Eesti keskus*) on Turun seudulla toimiva Viron ystävien yhdistys. Se perustettiin 1994 alueen eri Viro-yhdistysten yhteistyöfoorumiksi. Sen ensimmäinen puheenjohtaja oli Markku Lehtonen. Vuonna 2002 tehtävään valittiin Harri Raitis ja vuonna 2007 Armas Lahoniitty. Vuosina 2019–2021 puheenjohtajana oli Mari Jurtom, vuonna 2022 Kirsi Vainio-Korhonen. Vuodesta 2023 alkaen tointa on hoitanut Jouni Elomaa.

Yhdistyksen jäsenmäärä oli vuonna 2018 noin 500. Vuoden 2019 lopussa jäseniä oli 403. Yhdistys järjestää kulttuuritapahtumia, osallistuu Suomen ja Viron välisiin Euroopan unionin hankkeisiin, järjestää neuvontapalveluja Varsinais-Suomessa asuville virolaisille sekä toimii Viron kunniakonsulin toimistona Turussa. Vuoden 2021 alusta alkaen Viron kunniakonsuli Turun ja Varsinais-Suomen alueella on toimitusjohtaja Andrus Junolainen. Hänen edeltäjänsä tehtävässä oli professori, yliopiston rehtori emeritus Keijo Virtanen, joka toimi kunniakonsulina vuosina 2001–2020*lähde?*. Viro-keskus osallistuu näkyvästi Turun kulttuuritapahtumiin, esimerkiksi jokakesäisiin Keskiaikaisiin markkinoihin. Vuonna 2014 perustettiin Viro-keskuksen osaksi Eestlaste klubi erityisesti alueen virolaisia palvelemaan.

Toiminnan keskus on Turun Vanhalla suurtorilla, Brinkkalan sisäpihalla sijaitseva Konttori, jota johtaa Viro-keskuksen toiminnanjohtaja Kirsi Äyräs.

Katso myös
----------

* Suomen Viro-yhdistysten liitto
* Tuglas-seura

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Historia *Varsinais-Suomen Viro-keskus ry*.  2015.  Arkistoitu 3.3.2018. Viitattu 03.03.2018.
2. 1 2 3 4  Säännöt *Varsinais-Suomen Viro-keskus ry*.  30.5.2017.  Arkistoitu 3.3.2018. Viitattu 03.03.2018.
3. ↑  Hallituksen jäsenet *Varsinais-Suomen Viro-keskus ry*.  Arkistoitu 3.3.2018. Viitattu 03.03.2018.
4. ↑  Jäsenlehti ViroNyt, 2018 asti lisäksi Virk *Varsinais-Suomen Viro-keskus ry*.  2015.  Arkistoitu 3.3.2018. Viitattu 03.03.2018.
5. ↑  Varsinais-Suomen Viro-keskus *virokeskus.blogspot.com*. Viitattu 2.11.2023.
6. ↑  Kunniakonsuli *Varsinais-Suomen Viro-keskus ry*.  Arkistoitu 3.3.2018. Viitattu 03.03.2018.
7. ↑  Eestlaste klubi *Varsinais-Suomen Viro-keskus ry*.  Arkistoitu 3.3.2018. Viitattu 03.03.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Varsinais-Suomen Viro-keskus ry.
**Bullmastiffi** (engl. *Bullmastiff*) on englantilainen koirarotu.

Ulkonäkö
--------

Bullmastiffi on vankkarakenteinen molossikoira. Pää on suuri ja neliömäinen, kuono lyhyt ja leveä. Silmät ovat tummat tai pähkinänruskeat. Korvat ovat v-muotoiset, väriltään runkoa tummemmat. Kaula on kohtalaisen pitkä ja lihaksikas. Raajat ovat voimakkaat. Selkä on lyhyt ja suora. Lanne leveä ja lihaksikas, eturinta leveä ja syvä. Häntä on tyvestä voimakas, kärkeä kohti kapeneva. Turkki on lyhyt, kova ja säänkestävä, väriltään brindle, fawn tai punainen. Koko uroksilla on 63,5–68,5 cm, paino 50–59 kg, nartuilla 61–66 cm, paino 41–50 kg.

Luonne
------

Kotikoirina bullmastiffit ovat rauhallisia ja seurallisia mutta vahtikoirina valppaita. Bullmastiffi on suuri ja voimakas koira, ja sen tapakasvatukseen ja peruskoulutukseen tulee paneutua huolellisesti.

Alkuperä
--------

Bullmastiffi polveutuu mastiffista ja bulldogista. Lisäksi jalostuksessa on käytetty myös tanskandoggeja. Englannin kennelliitto tunnusti bullmastiffin virallisesti vasta vuonna 1924. Bulmastiffit toimivat alun perin lähinnä vartiointitehtävissä.

Lähteet
-------

1. ↑  KoiraNet-jalostustietojärjestelmä *Suomen Kennelliitto*. Viitattu 14.1.2023.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bullmastiffi**.
* Rotumääritelmä. Suomen Kennelliitto. (PDF)
* Bullmastiffit ja Mastiffit Ry - Bullmastiffi (Arkistoitu – Internet Archive).
* Koirat.com.