recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Markku Johannes Huusko** (s. 6. toukokuuta 1963 Uusikaupunki) on yksi nykyaikaisen Uuden Suomen perustajista ja toimi sen päätoimittajana 2007–2019.

Huusko syntyi lääkintöneuvos Simo Huuskon ja Raija Noposen perheeseen. Hän valmistui vuonna 1989 valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta pääaineenaan kansantaloustiede. Huusko sai töitä Uuden Suomen taloustoimittajana vuonna 1990 ja oli siellä lehden lopettamiseen asti syksyllä 1991.

Ennen siirtymistään vuonna 2007 verkossa henkiin herätetyn Uuden Suomen vetäjäksi hän toimitti Arvopaperi-lehden nettipalvelua, minkä ohella hän osallistui sijoittamiseen erikoistuneen *Perjantaipörssi*-tv-ohjelman juontamiseen Yleisradiossa. Aikaisemmin Huusko työskenteli Kauppalehdessä vuoteen 2000 pörssitoimittajana, New Yorkin kirjeenvaihtajana ja uutispäällikkönä.

Lähteet
-------

1. ↑  Nettihenkkari *NorthID*. Viitattu 5.10.2011. [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 249. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
3. ↑  Tamminen, Jenni: Markku Huusko lopettaa Uuden Suomen päätoimittajana Uusi Suomi. Viitattu 26.9.2020.
4. 1 2 3  Markku Huusko *Uusisuomi.fi*.  Arkistoitu 6.6.2011. Viitattu 7.6.2011.
**Coiban kansallispuisto** on meriluonnonsuojelualue Panaman Tyynenmeren rannikolla. Siihen kuuluu 38 saarta ja niitä ympäröivä merialue. Sen keskus, Coiban saari, oli rangaistussiirtola, ja siksi alueen luonto on säilynyt lähes koskemattomana.

Kansallispuistossa tavataan 147 lintulajia, joista 97 pääsaari Coiballa. 20 lintulajia on endeemisiä. Saaren viidakoissa elää apinoita, 30 lepakkolajia ja rannoilla neljään lajiin kuuluvia kilpikonnia.

Coiban rangaistussiirtolassa oli vuosina 1914–2004 enimmillään noin 3000 vankia 30 rakennuksessa eri puolilla saarta. Diktaattorien Omar Torrijos ja Manuel Noriega poliittisia vastustajia on ilmeisesti päätynyt saaren merkitsemättömiin hautoihin tai syötetty lähivesien haikaloille. Diktatuurin jälkeen saari oli tavallisten rikollisten vankila, jonka maatilalla vangit joutuivat tuottamaan oman ylläpitonsa. Vankilataustan takia 80% saaren metsistä on säilynyt koskemattomina.

Kansallispuiston perustamisen jälkeen Coiban lähivesiltä on poistettu suuri määrä hylättyjä kalaverkkoja ja siimoja. Luvaton kalastus on edelleen ongelma.

Puisto on Unescon maailmanperintöluettelossa vuodesta 2005. Puiston pinta-ala on 270 125 ha, ja sitä ympäröi 160 700 ha puskurivyöhyke.

Lähteet
-------

1. ↑  Coiba National Park *Coiba National Park*. Viitattu 2.9.2022.
2. ↑  Isla Coiba *Coiba National Park*. Viitattu 3.9.2022.
3. ↑  Prison *Coiba National Park*. Viitattu 3.9.2022.
4. ↑  Marine conservations *Coiba National Park*. Viitattu 3.9.2022.
5. ↑  Coiba National Park and its Special Zone of Marine Protection *Unesco WHC*. Viitattu 2.9.2022.
Kiinalainen munniharppu eli kouxian on idiofoni.
**Idiofoni** tai **autofoni** on soitinluokka, johon kuuluvien soitinten ääni syntyy soittimen oman kiinteän massan (tai suurimman osan siitä) värähdellessä. Idiofoneja tehdään esimerkiksi puusta, metallista ja kiviaineksesta. Idiofoneille tunnusomaista on, että niissä ei ole erikseen määriteltävissä olevia värähteleviä osia, kuten kieliä, ilmapatsaita tai kalvoja.

Idiofoni-luokat
---------------

Idiofoni-sana tulee kreikan sanoista *idios* (oma) ja *phone* (ääni). Idiofonit kuuluvat eräänä ryhmänä Erich von Hornbostelin ja Curt Sachsin kehittämään soitinluokitukseen ja ne voidaan jakaa edelleen neljään pääluokkaan: lyönti-, näppäily-, kitka- ja tuuli-idiofoneihin.

### Lyönti-idiofonit

Suurin idiofoni-ryhmä ovat lyönti-idiofonit, jotka voidaan jakaa edelleen välittömästi ja välillisesti lyötäviin idiofoneihin.

Välittömästi lyötäviä idiofoneja ovat konkussioidiofonit ja perkussioidiofonit. Konkussioidiofoneja ovat esimerkiksi clavesit, kastanjetit ja lautaset. Perkussioidiofoneja ovat muun muassa triangelit, ksylofonit, kellot ja gongit.

Välillisesti lyötäviä idiofoneja ovat ravistusidiofonit eli helistimet, hammasidiofonit eli raapat ja haaraidiofonit. Helistimiä ovat esimerkiksi marakassit, sistrumit ja kaulakorut. Hammasidiofoneja ovat räikät ja guirot. Haaraidiofoneissa puolestaan on tuntosarven muotoisia osia, jotka napsahtelevat toisiaan vasten.

### Näppäilyidiofonit

Näppäilyidiofoneissa puiset tai metalliset kielet ovat rungon kiinteänä osana, joita näppäillään. Esimerkkejä ovat mbira, munniharppu ja soittorasia.

### Kitkaidiofonit

Kitkaidiofonit värähtelevät, kun niitä sivellään tai hangataan. Esimerkkejä ovat neulaviulu ja saha.

### Tuuli-idiofonit

Tuuli-idiofoneissa ääni syntyy, kun ilmavirta saa soittimessa olevat sauvat tai laatat värähtelemään.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  *Suuri Musiikkitietosanakirja 3 He-Kuud*, s. 69. Helsinki: Weilin + Göös ja Otava, 1990. ISBN 951-35-4727-2.
2. ↑  Idiophone. Musical instrument Encyclopædia Britannica, britannica.com. Viitattu 23.7.2015. (englanniksi)
**Kosken sulku** oli entisen Perniön kunnan alueella Salon kaupungissa läntisellä Varsinais-Suomessa sijainnut sulkukanava joka valmistui vuonna 1828. Kanavan rakennutti ruukinpatruuna Johan Jacob Julin ja kanavaa käytettiin Orijärven kaivoksen kuparimalmin kuljettamiseen proomuilla Koskella sijainneeseen sulattoon. Puu- ja kivirakenteinen 1827–1828 rakennettu sulku oli pituudeltaan 15,74 metriä, sulun leveys vaihteli yläportin 2,97 metrin ja alaportin 2,52 metrin välillä. Putouskorkeutta oli sulun kohdalla 0,9 metriä. Kosken sulku ja hieman aiemmin vuonna 1824 valmistunut Antskogin sulku olivat ensimmäiset Suomeen rakennetut sulut joista on dokumentoitua tietoa. Malmin kuljetus Kosken sulun kautta päättyi 1800-luvun lopulla mutta kanavaa ja sulkua käytettiin edelleen muuhun liikenteeseen. Kosken sulkua korjattiin 1906–1907 ja 1930 mutta 1960-luvulle tultaessa autoliikenteen kasvu teki sulun tarpeettomaksi. Kosken sulku tuhoutui keväällä 1966 kevättulvan murtaessa sulun rakenteet.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen kanavat : Antskogin ja Kosken sulut
**Idioventrikulaarinen rytmi** on sydämen kammioista lähtöisin oleva rytmi, jossa kammioissa oleva ektooppisesti aktiivinen alue tahdistaa sydämen kammioita. Syke on tavallisesti 20–40, mutta joskus se voi olla yli 40, jolloin sitä kutsutaan nimellä kiihtynyt idioventrikulaarinen rytmi. Joissain tapauksissa, esim. sydäninfarktissa, ektooppiselta alueelta lähtöisin oleva supistumiskäsky saattaa jäädä kiertämään ympyrää kammioihin aiheuttaen kammiotakykardian (syke yli 100).

Hoito
-----

Idioventrikulaarinen rytmi hoidetaan yleensä tahdistimella tai erilaisilla lääkityksillä riippuen aiheuttajasta. Mikäli aiheuttaja on sairas sinus -oireyhtymä, muut sinussolmukkeen ongelmat tai täydellinen eteis-kammiokatkos, hoitona on tahdistin ja muissa tapauksissa yleensä lääkitys.

Oireet
------

Idioventrikulaarisen rytmin sekoittaa helposti erilaisiin bradykardioihin oireiden perusteella. Oireet ovat samat kuin bradykardioissa: huimaus ja tajuttomuus sekä hidas syke. Oireita voi aiheuttaa myös se, että kammiot lyövät ennen eteisiä vähentäen sydämestä ulos menevän veren määrää.

Diagnosointi
------------

Idioventrikulaarisen rytmin erottaa helposti EKG:ssä laajoista QRS-komplekseista, jotka ovat yleensä alaspäin.

Agonaalinen rytmi
-----------------

Agonaalinen rytmi (engl. *Agonal rhythm* tai *Extreme ventricular bradycardia*) on kammioista lähtöisin oleva bradykardia, jonka syke on yleensä 10–20, tai kammiot eivät reagoi ollenkaan supistumiskäskyihin. Agonaalinen rytmi on sydämen lopetusrytmi, jota seuraa yleensä nopeasti täydellinen sydänpysähdys, asystole. Agonaalisen rytmin erottaa hyvin laajoista QRS-komplekseista, jotka ovat hyvin matalia. Agonaalinen rytmi hoidetaan asystolen hoito-ohjeiden mukaan. Agonaalista rytmiä aiheuttavat yleensä samat aiheuttajat kuin asystolea, lukuun ottamatta pitkäkestoista kammiovärinää.
**Koskenjalan kenkä- ja nahkamuseo** sijaitsee Korkeakoskella. Museo on entisen korko- ja lestitehtaan tiloissa, kahdessa kerroksessa, museotoiminta tiloissa alkoi vuonna 1985 kun Koskenjalan kenkä- ja nahkamuseo avasi ovensa. Suomen ensimmäinen kenkätehdas aloitti toimintansa Korkeakoskella 1897 ja sen perusti Edward Wallenius, nykyisen muotonsa päätehdas sai vuonna 1916 tamperelaisen rakennusmestarin Heikki Tiitolan piirtämänä. Koskenjalan kenkätehtaan jalkineet olivat suosittuja ja monet kenkäliikkeet möivät laadukkaiksi todettuja kenkiä. Sota-aikana tehtaassa valmistettiin pääosin sotilassaappaita ja hiihtokenkiä. Kenkien valmistus tehtaassa jatkui aina vuoteen 1983, osana Aaltosen kenkätehdas konsernia. Koskenjalan kenkä- ja nahkamuseon kokoelmiin kuuluu toistatuhatta kenkäparia, työkaluja, valokuvia ja kenkien valmistukseen käytettyjä koneita. Museossa on myös teemanäyttelyitä, jotka kertovat pieniä kertomuksia menneestä ajasta, muun muassa tehtaassa työskentelystä ja pula ajan kekseliäisyydestä. Museokokonaisuuteen kuuluu lisäksi kenkätehdastyöläisenasunto, jossa nähdään sota-ajan vaatimatonta asumista, arkea ja juhlaa Korkeakoskella.

Lähteet
-------

1. ↑  Koskenjalan kenkä- ja nahkamuseo *koskenjalka.com*.
2. ↑  Koskenjalan Kenkä- ja Nahkamuseo tarjoaa omanlaisena elämyksen *Jälkipeli.net*.  30.6.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Koskenjalan kenkä- ja nahkamuseo (Q115730038)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | erikoismuseo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Juupajoki |
|  |
| sijainti | Korkeakoski |
|  |
| katuosoite | Koskitie 43, 35500 Juupajoki |
|  |
| koordinaatit | 61°47′44″N 24°22′14″E﻿ / ﻿61.79546°N 24.37053°E﻿ / 61.79546; 24.37053 |
|  |
|  |

 |
**Punkalaitumen keskustan kylämaisema** Punkalaitumen kirkonkylässä on Museoviraston valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen luetteloon sisältyvä kulttuuriympäristö Punkalaitumella Satakunnan maakunnassa.

Punkalaitumen kirkonseudun vaikuttavan kulttuurimaiseman muodostavat jokivarren avointa viljelymaisemaa seurailevat tiet, niihin liittyvät talonpoikaistilat ja pienasutus sekä maisemallisina kohokohtina Punkalaitumen kirkko, pappila, Mäenpään työväentalo ja kansakoulu. Hyvin säilynyt kokonaisuus on jokivarsiasutuksen ydinaluetta Satakunnassa.

Punkalaitumen seurakunnan kiinteistöt muodostavat kokonaisuuden Punkalaitumenjoen molemmin puolin. Länsisuomalaista pitkäkirkkoperinnettä jatkava puinen, länsitornillinen **kirkkorakennus** on vuodelta 1774. Kiviaidan rajaamalla **kirkkomaalla** on paljon vanhoja sukuhautoja kauniine muostomerkkeineen. Kirkon vieressä on 1954 valmistunut, sodanjälkeistä modernismia edustava **seurakuntatalo**. Joen puolella, kirkon alapuolella on niin kutsuttu alahautausmaa, jonka merkittävin osa on sankarihautausmaa. Polvistunutta nuorta sotilasta kuvaava **sankaripatsas** on kuvanveistäjä Johannes Haapasalon. Sankarihautausmaan vieritse kulkee polku valkoisen **riippusillan** yli kohti uusrenessanssiasuista **kirkkoherranpappilaa**, joka nykyisin on paitsi pappila myös kirkkoherranvirasto ja monien toimintojen kokoontumistila. 

**Punkalaitumen kunnantalo** valittiin (Suomen Kuntaliitto) kesällä 2009 kolmen Suomen kauneimman kunnantalon joukkoon (Kuopion kaupungintalo, Pälkäneen kunnantalo). 

Punkalaitumen kunnantalo on rakennettu vuonna 1923 Jugend-henkisesti kaksikerroksiseksi puurakennukseksi, josta ensimmäinen kerros on hirttä. Toinen kerros on laajan mansardikaton peittämä, jonka laella on soma lanterniini. Taloa on remontoitu useaan otteeseen. Vuosina 1992–1998 talossa tehtiin täydellinen peruskorjaus. Viimeisin korjaustyö tehtiin vuonna 2000. Kunnantalon pinta-ala on 915 m² ja keskimäärin sen huoneet ovat 15 m².

Lähteet
-------

1. ↑  Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt *www.nba.fi*. Museovirasto. Viitattu 20.2.2018.
2. 1 2  Punkalaitumen keskustan kylämaisema *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt*. Museovirasto. Viitattu 20.2.2018.
3. ↑
4. ↑  Kunnantalo Punkalaitumen kunta. Viitattu 2.1.2010. [vanhentunut linkki]
**Jentl** (*Yentl*) on Barbra Streisandin ohjaama romanttinen musiikkidraama vuodelta 1983. Se oli näyttelijänä ja laulajana paremmin tunnetun Streisandin ensimmäinen elokuvaohjaus, ja hän oli mukana myös sen käsikirjoittamisessa ja tuottamisessa. Hän näyttelee myös pääosaa nuorena juutalaisnaisena, joka naamioituu mieheksi pystyäkseen jatkamaan opintojaan 1900-luvun alun Itä-Euroopassa. Elokuva perustuu Nobel-palkitun Isaac Bashevis Singerin novelliin "Jesivapoika Jentl", jonka pohjalta Streisand laati käsikirjoituksen yhdessä Jack Rosenthalin kanssa.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Barbra Streisand  | … |  Yentl Mendel
  |
|  Mandy Patinkin  | … |  Avigdor
  |
|  Amy Irving  | … |  Hadass Vishkower
  |
|  Nehemiah Persoff  | … |  Rebbe Mendel
  |
|  Steven Hill  | … |  Reb Alter Vishkower
  |
|  Allan Corduner  | … |  Shimmele
  |
|  Miriam Margolyes  | … |  Sarah
  |
|  Doreen Mantle  | … |  rouva Shaemen
  |

Vastaanotto
-----------

Elokuva sai pääosin myönteisiä arvosteluja. *Time*-viikkolehti ja National Board of Review valitsivat *Jentlin* yhdeksi vuoden 1983 kymmenestä parhaasta elokuvasta. Se sai Oscar-palkinnon musiikistaan (säv. Michel Legrand, san. Alan ja Marilyn Bergman) ja oli lisäksi ehdolla lavastuksestaan (Roy Walker, Leslie Tomkins ja Tessa Davies). Amy Irving oli Oscar-ehdokkaana naissivuosastaan. Barbra Streisandista tuli *Jentlin* myötä ensimmäinen parhaana ohjaajana Golden Globe -palkittu nainen. Myös elokuva palkittiin vuoden parhaana, ja lisäksi se tuotti neljä muuta Golden Globe -ehdokkuutta: naispääosasta, miespääosasta (Mandy Patinkin), alkuperäismusiikista ja alkuperäislaulusta.

Elokuva myös jakoi mielipiteitä: Streisand ja Amy Irving olivat Golden Raspberry -ehdokkaina, Streisand vieläpä huonoimman *miespääosan* sarjassa. Alkuperäisen tarinan kirjoittaja Isaac Bashevis Singer ei pitänyt elokuvasta.

*Helsingin Sanomien* Mikael Fränti sanoo ensi-ilta-arviossaan maaliskuussa 1984 katsoneensa *Jentliä* hieman ymmällään: "tuntuu kuin Streisand ei ymmärtäisi ohjaamisesta mitään, tuntuu kuin kaikki valjastettaisiin palvelemaan vain häntä ja hänen omia yksityisiä pakkomielteitään." Hänestä elokuva muistuttaa tytöille suunnattua satuelokuvaa. *Video-oppaassa* vuodelta 1994 *Jentl* sai kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "hyvä".

Lähteet
-------

1. ↑  *Jentl* Elonetissä.
2. 1 2  Fränti, Mikael: Takaikkunan pihapiiristä Streisandin unelmiin.  *Helsingin Sanomat*, 31.3.1984, s. 22. Näköislehden aukeama (tilaajille).
3. ↑  Yentl American Film Institute. Viitattu 31.5.2018. (englanniksi)
4. ↑  Yentl Golden Globe Awards. Viitattu 31.5.2018. (englanniksi)
5. ↑  Brunson, Matt: 15 Worst Razzie Nominations Of All Time *Screen Rant*.  18.2.2017. Viitattu 31.5.2018. (englanniksi)
6. ↑  Singer, Isaac Bashevis: I.B. Singer Talks to I.B. Singer About the Movie 'Yentl' *The New York Times*.  29.1.1984. Viitattu 31.5.2018. (englanniksi)
7. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8 500 elokuvaa, 2 000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
| Jeongseon Alpine Centre |
| --- |
| Paikkakunta: | Etelä-Korea Jeongseon,Gangwon, Etelä-Korea |
| Vuori: | (Gariwangsan) |
| Yläasema: | 1 370 m |
| Ala-asema: | 418 m |
| Korkeusero: | 952 m |
| Laskettelurinteitä: | 4 kpl, 10 km |
| Hiihtohissejä: | 4 kpl (1 gondolihissi,3 tuolihissiä) |
| Lumetus: | Kyllä |

**Jeongseon Alpine Centre** on laskettelukeskus Jeongseonin kuntaosassa Bukpyeongissa, Gangwonin maakunnassa Etelä-Koreassa.

Jeongseon Alpine Centre toimi vuoden 2018 Pyeongchangin talviolympialaisten alppihiihdon vauhtilajien ja alppiyhdistetyn kilpailupaikkana. Katsajakapasiteetti olympialaisissa oli 6 500, niistä istumapaikkoja oli 3 600 ja seisomapaikkoja 2 900.

Jeongseon Alpine Centreä alettiin rakentaa maaliskuussa 2014 ja se valmistui lopullisesti joulukuussa 2017. Jeongseon Alpine Centren virallisia avajaisia vietettiin 22. tammikuuta 2016. Ensimmäiset maailmancupin kilpailut järjestettiin siellä 3.–7. helmikuuta 2016, lajeina miesten vauhtilajit. Naisten vauhtilajien esiolympialaiset järjestettiin maaliskuussa 2017.

Rinteet ja hissit
-----------------

Jeongseon Alpine Centressä on neljä laskettelurinnettä ja hiihtohisseinä toimivat yksi gondolihissi ja kolme tuolihissiä. Laskettelurinteistä FIS:n sertifioimia ovat miesten ja naisten vauhtilajirinne Jeongseon Downhill sekä alppiyhdistetyn pujottelurinne Jeongseon Slalom.

Lähteet
-------

* Jeongseon Alpine Centre (Arkistoitu – Internet Archive) PyeongChang2018.com (englanniksi)
* 2016 Audi FIS Ski World Cup (Arkistoitu – Internet Archive) hellopyeongchang.com (englanniksi)
* Jeongseon Alpine Centre skiresort.info (englanniksi)
* Results - Jeongseon data.fis-ski.com (englanniksi)
Punnitse & Säästä -myymälä Jyväskylässä
**Punnitse & Säästä** on suomalainen elintarvikemyymälä, joka on erikoistunut irtotuotteiden myyntiin: yrityksen tuotevalikoimaan kuuluvat erilaiset pähkinät, kuivahedelmät ja -marjat, makeiset ja kuivaruoka-ainekset, teet ja kahvit sekä juomat. Suuri osa tuotteista on luomua. Tuotevalikoima painottuu myös moniin erikoisruokavalioihin soveltuviin tuotteisiin: gluteenittomiin, vegaanisiin, sokerittomiin sekä lisäaineettomiin tuotteisiin.

Ensimmäinen Punnitse & Säästä -myymälä avattiin Tampereen Tullintorille vuonna 1995. Nykyisin myymälöitä on yksi, Tampereen Rautatieasemalla. Hämeenlinnan kauppakeskus Goodmanissa sijaitseva myymälä suljettiin syksyllä 2022. Ketjulla on myös verkkokauppa www.punnitse.fi. Nimi Punnitse & Säästä tulee yhtiön itsensä mukaan siitä, että myymälöissä on mahdollisuus ostaa kutakin tuotetta juuri haluamansa verran. Myymälässä asiakas kerää haluamansa saman hintaluokan tuotteet itse paperisiin pusseihin ja myyjä punnitsee tuotteet kassalla. Asiakas voi halutessaan ostaa irtotuotteita myös suoraan omiin puhtaisiin rasioihinsa, tämä on ekologista ja se kuormittaa vähemmän myös luontoa. Verkkokaupassa irtotuotteista löytyy useita eri kokovaihtoehtoja. 

Punnitse & Säästä -myymälöihin tulee tuotteita jokaisesta maanosasta mutta myös paljon Suomesta. Pähkinät tulevat pääosin Intiasta, Vietnamista ja Yhdysvalloista. Kuivatut hedelmät tulevat yleensä Lähi-idästä ja Aasiasta.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Toimipisteet *Punnitse & Säästä*.  24.3.2020. Viitattu 25.5.2020.
3. ↑
4. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Impi Fatima Aronaho**, o.s. *Mäkelin*, (20. tammikuuta 1880 Ruovesi – 12. maaliskuuta 1945 Alpua, Vihanti) oli suomalainen nimimerkkiä **Pauliina Mäkelä** käyttänyt kirjailija ja pakinoitsija.

Aronahon isä oli suutarimestari Vilhelm (Vilho) Mäkelin (1849–1932) ja hänen veljensä oli toimittaja ja kansanedustaja Yrjö Mäkelin. Impi Mäkelin tuli 1910-luvulla Vihannin Alpuaan myymäläapulaiseksi, ja mentyään naimisiin maanviljelijä Antti Aronahon kanssa hän oli emäntänä Aronahon talossa yli 30 vuoden ajan. Impi Aronaho kirjoitti pakinoita Kotilieteen ja Suomen Kuvalehteen nimimerkillä *Pauliina Mäkelä* ja hän julkaisi myös kaksi pakinakokoelmaa.

Impi Aronahon kirjallista perintöä vaalii raahelainen yhdistys, Impin Ystävät ry. Yhdistys perustettiin helmikuussa 2019 ja sen keskuspaikka on Alpuan Nuorisoseura, jonka yhtenä aktiivijäsenenä Aronaho vaikutti. Yhdistys on julkaissut ensimmäisen kirjansa, Impi Aronaho - Elämää ja pakinoita, jonka toimitti Eila Jaakkola. Yhdistys järjestää vuosittain Alpuan Nuorisoseuralla Impin Iltamat ja valitsee tilaisuudessa Vuoden Impin.

Teokset
-------

* *Aiheita: kertomuksia ja pakinoita*. Perjantai Oy, Oulu 1934
* *Sata pakinaa*. WSOY 1939

Lähteet
-------

* Suomen kirjailijat -tietokanta [vanhentunut linkki]
* Mäkelinejä Vihannissa. Kansan Tahto 21.8.2003[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. 1 2  "Pauliina Mäkelä" kuollut, Laatokka, 14.03.1945, nro 61, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Sociedad Deportiva Huesca** on jalkapalloseura Huescan kaupungista Espanjan Aragoniasta. Sen edustusjoukkue pelaa Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa.

Historiaa
---------

Sociedad Deportiva Huescan edeltäjiä olivat Huesca Fútbol Club (1910–1927), Club Deportivo Huesca (1929–1936) ja Unión Deportiva Huesca (1940–1956), jotka vuorollaan hajosivat muun muassa talousvaikeuksien vuoksi. Seuroista jälkimmäinen pelasi parhaimmillaan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa vuosina 1950–1953.

Nykyisen seuran perustamiskokous pidettiin 29. maaliskuuta 1960. Kaudeksi 1961–1962 seuran joukkue nousi Tercera Divisióniin, ja tulevat lähes 50 vuotta se vuorotteli tämän sarjan ja vuonna 1977 perustetun Segunda División B:n välillä. Vuonna 2006 Huesca ylsi Copa RFEF:n loppuotteluun, jossa Puertollano oli kuitenkin parempi maalein 3–1.

Kaudella 2007–2008 Huesca sijoittui Segunda División B:n lohkossa 2 toiseksi ja pääsi nousukarsintoihin. Nousukarsinnoissa se voitti Gavàn ja Écijan, minkä myötä seura nousi ensimmäistä kertaa nykyhistoriassaan Primera Divisióniin. Kaudella 2008–2009 sarjassa pelasi toinenkin aragonialaisjoukkue Real Zaragoza.

Lähteet
-------

1. 1 2  Historia (Arkistoitu – Internet Archive) SD Huesca. Viitattu 17.6.2008.
2. 1 2  Sociedad Deportiva Huesca Futbolme. Viitattu 17.6.2008.
3. ↑  Spain – List of Copa RFEF Finals RSSSF. Viitattu 17.6.2008.
4. ↑  Promoción a Segunda Futbolme. Viitattu 17.6.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Sociedad Deportiva Huescan sivusto (espanjaksi)

Segunda División 2019–2020

* Albacete
* Alcorcón
* Almería
* Cádiz
* Deportivo La Coruña
* Elche
* Extremadura
* Fuenlabrada
* Girona
* Huesca
* Las Palmas
* Lugo
* Málaga
* Mirandés
* Numancia
* Oviedo
* Ponferradina
* Racing Santander
* Sporting Gijón
* Tenerife
* Vallecano
* Zaragoza
Jelisejevin kauppahuone Pietarissa. Karl Bullan valokuva vuodelta 1906.
**Gavriil Vasiljevitš Baranovski** (ven. Гаврии́л Васи́льевич Барано́вский, 25. maaliskuuta 1860 Odessa – 1920 Pietari) oli venäläinen arkkitehti.

Gavriil Baranovski valmistui vuonna 1885 Pietarin siviili-insinööri-instituutista. Vuosina 1885–1917 hän työskenteli Venäjän sisäministeriön rakennuskomiteassa ja vuosina 1897–1905 toimi siviili-insinööri-instituutin opettajana.

Arkkitehdin varhaisille töille ovat ominaisia rationalistiset suunnitteluratkaisut. Myöhemmistä rakennuksista monet edustavat jugendtyyliä. Niistä merkittävimpiä ovat Jelisejevin kauppahuoneen talo Nevski-prospektilla (1901–1903) ja Venäjän maantieteellisen seuran rakennus (1907–1910). Baranovski osallistui Pietarin buddhalaisen temppelin suunnitteluun. Hänet tunnetaan myös arkkitehtuurin historioitsijana.

Lähteet
-------

1. ↑  Entsiklopedija Sankt-Peterburga *encspb.ru*. Viitattu 10.4.2010. (venäjäksi)
2. ↑  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 77. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* EUTA

 |
|  |
| Muut | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine
* IdRef

 |

 |
**Rhino Bucket** on yhdysvaltalainen hard rock -yhtye.

Historia
--------

### Alku (1987–1989)

Vuoden 1987 kesällä Greg Fields, Georg Dolivo, Reeve Downes, ja Liam Jason perustivat yhtyeen. Georg Dolivo on syntynyt Suomessa, ja on naimisissa suomalaisnaisen kanssa. Hänen nimikaima setänsä on Espoon kulttuurijohtaja ja Kivikasvot-viihderyhmän jäsen Georg Dolivo. Liam Jason on tunnettu aiemmista töistään David Hallidayn ja klassisen metalliyhtyeen Warriorin jäsenenä. Perustamisen aikaan heidän musiikkinsa oli aikaan nähden epätavallista mutta siitä huolimatta yhtye onnistui lyömään itsensä läpi.

### Alkuvuodet (1990–1994)

Rhino Bucketin samanniminen debyyttialbumi julkaistiin syyskuussa 1990 Warner/Reprise levymerkillä. Kaksi kappaletta julkaistiin myös singleinä ja musiikkivideoina, jotka menestyivät radiossa ja MTV-kanavalla. Vuonna 1992 yhtye julkaisi Terry Manningin tuottaman albumin "Get Used To It". Albumin kappale "Ride With Yourself" päätyi myös Wayne's World -leffan soundtrackille joka sisälsi myös Alice Cooperin, Eric Claptonin ja Queenin kappaleet.

Vuonna 1993 Liam Jason jätti yhtyeen, ja hänet korvasi AC/DC:ssä ja Diossa soittanut Simon Wright. Yhtye julkaisi kolmannen albuminsa, "Pain", keväällä 1994. Huolimatta albumin saamasta hyvästä vastaanotosta hard rock -piireissä, yhtye keskeytti toimintansa.

### Ride the Rhino (2001–)

Kesällä 2001, Knac.com reportoi, että Rhino Bucket oli tullut takaisin entistä parempana kokoonpanolla Dolivo, Downes ja Forsythe. Myös Liam Jason teki paluun. Hän oli kuitenkin käynyt sukupuolileikkauksessa ja tunnettiin nyt nimellä Jackie Enx. He soittivat useita keikkoja Etelä-Kaliforniassa ennen paluutaan studioon. Viisi heidän kappalettaan päätyi elokuvaan "Rolling Kansas", mukaan lukien uusi kappale "She Rides". Keikkailun lomassa yhtye kokoontui jälleen studioon tekemään kappaleen "Smile".

Diskografia
-----------

* *Rhino Bucket*  (1990)
* *Get Used to It*  (1992)
* *Pain*  (1994)
* *And Then It Got Ugly*  (2006)
* *Pain & Suffering*  (2007)
* *No Song Left Behind*  (2007)
* *The Hardest Town*  (2010)
* *Who’s Got Mine*  (2011)
* *Sunrise on Sunset Blvd.*  (2013)
* *The Last Real Rock N’ Roll*  (2017)

Aiheesta muualla
----------------

* Rhino Bucket Official Website
* Acetate Records
* Rhino Bucket Official Street Team (Arkistoitu – Internet Archive)
* Rhino Bucket Myspacessa (englanniksi)
Säveltäjä John Williams
**Imperiumin marssi** tai **Keisarillinen marssi** (engl. *Imperial March*) eli **Darth Vaderin teema** (*Darth Vader’s Theme*) on elokuvasäveltäjä John Williamsin säveltämä musiikkikappale, joka esiintyy George Lucasin luomassa *Tähtien sota* -elokuvasarjassa. Se esiintyi ensimmäisen kerran ilmestymisjärjestyksessä toisessa ja aikajärjestyksessä viidennessä *Tähtien sota* -elokuvassa, vuonna 1980 julkaistussa *Imperiumin vastaiskussa*. *Tähtien sodan* suosion myötä Imperiumin marssista on muodostunut yksi elokuvamusiikin tunnetuimmista teemakappaleista.

Imperiumin marssi kuullaan *Tähtien sota* -elokuvissa yleensä kohtauksissa, joissa mainitaan tai esiintyy Darth Vader. Kappale kuullaan ensimmäisen kerran *Imperiumin vastaiskun* kohtauksessa, jossa katsojalle esitellään Darth Vaderin komentama keisarillinen avaruuslaivasto ja hänen lippulaivansa *Executor*. Myöhemmin Imperiumin marssi esiintyy elokuvassa useita kertoja, mukaan lukien Darth Vaderin ja Luke Skywalkerin välisen kaksintaistelun aikana. Kappale kuullaan myös *Jedin paluussa*, *Pimeässä uhassa*, *Kloonien hyökkäyksessä* ja *Sithin kostossa*. Elokuvissa kappaleesta kuullaan useita erilaisia variaatioita, joista tunnetuin on Galaktista Imperiumia edustava militaristinen ja wagneriaaninen fanfaari.

Koska *Tähtien sodassa* Imperiumin marssi liitetään Darth Vaderin ja pahuuden voimien läsnäoloon, populaarikulttuurissa kappaletta on toisinaan käytetty humoristisessa mielessä, esimerkiksi radiojuontaja Rush Limbaughilla on tapana soittaa Imperiumin marssia taustalla keskustellessaan Neuvostoliiton entisestä johtajasta Mihail Gorbatšovista. Toisena vastaavanlaisena esimerkkinä Imperiumin marssia on kuultu muutamissa *Simpsonien* kohtauksissa, joissa esiintyy miljardööri Charles Montgomery Burns.

Aiheesta muualla
----------------

* Imperial March Wookieepedia.  (englanniksi)
PartalansaariKietävälän lossi. Taustalla Partalansaarta

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Sulkava, PuumalaEtelä-SavoSuomi |
| Vesialue | 
Saimaa: Pihlajavesi |
| Korkein kohta | 
163 m mpy.  |
| Pinta-ala | 
170 km²  |

Väestö| Asukasluku | 
400  |
| Asutuskeskukset | 
AuvilaKaartilankoskiKarjulanmäki |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Partalansaari** on Saimaalla, pääosin Sulkavan ja pieneltä osin myös Puumalan kuntien alueella sijaitseva saari.

Saarta ympäröivät suurimpina vesistöalueina itäpuolella Lepistönselkä, luoteispuolella Enonvesi ja lounaispuolella Haapaselkä. Saaren sisällä on yli 80 järveä ja lampea, joista suurimpia ovat Kulkemusjärvi ja Saajuu. Saaren tieyhteydet mantereelle kulkevat pohjoiseen Hakovirran yli kulkevan sillan kautta Sulkavan kunnan keskustaan ja etelään Kietävänsalmen poikki lossilla Viljakansaareen ja edelleen kantatielle 62 Puumalan kirkonkylän kaakkoispuolelle. Saaressa sijaitsevat Sulkavan puolella kaakossa Auvilan, pohjoisessa Kaartilankosken ja lännessä Karjulanmäen kylät. Puumalaan kuuluvat Keriniemen ja Kietävälän kylät. Vakituisia asukkaita on noin 400. Asukkaista 300 on sulkavalaisia ja loput puumalalaisia. Lisäksi saarella on paljon kesäasukkaita.

Saaren vanha nimi on Kulkemussalon saari, joka lyheni muotoon Kulkemussaari. Koska saarella on aina asunut paljon Partasia, muuttui nimi vielä kerran, jolloin Partaset saivat "oman" saaren. 

Partalansaaresta on julkaistu vuonna 1999 kyläkirja *Partalansaaren poluilla*. Kirjan on kirjoittanut entinen partalansaarelainen Rauno Pelkonen.

Sulkavan Suursoutujen 60 kilometrin reitti kiertää Partalansaaren. Noin puolessa välissä matkaa sijaitsee Varvirannan majoitusalue, jossa retkisoutajat yöpyvät.

Katso myös
----------

* Luettelo Suomen sisävesien suurimmista saarista

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Manninen, Ari: *Saimaa – koko tarina*, s. 401–405. Helsinki: A Bonnier Group Company/Readme.fi, 2020. ISBN 978-952-321-783-6.
2. ↑  Kansalaisen Karttapaikka Maanmittauslaitos. Viitattu 10.8.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Saaren kylätoimikunnan omat sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Prinssi **Jorge de Bagration** (italiaksi: **Jorge de Bagration y de Mukhrani**, espanjaksi: **Giorgi Bagration-Mukhraneli**, georgiaksi: გიორგი (ხორხე) ბაგრატიონ-მუხრანელი) (22. helmikuuta 1944 Rooma, Italia – 16. tammikuuta 2008 Tbilisi, Georgia) oli espanjalainen kilpa-autoilija, jolla oli georgialaiset sukujuuret. 

Jorge de Bagration syntyi Roomassa, Italiassa georgialaisen maanpakolaisprinssin Irakli Bagration-Mukhranin ainoaksi pojaksi. Jorge de Bagrationin äiti oli italialainen kreivitär Maria Antonietta Pasquini, joka kuoli synnytyksen aikana. 

Jorge de Bagration aloitti moottoriurheilun vuonna 1959 ensin moottoripyörillä, ja myöhemmin vuonna 1963 autoilla. Hän yritti kaksi kertaa päästä kilpailemaan Formula 1:een, ensiksi vuoden 1968 Espanjan Grand Prixiin Lola Racing Cars -tallilla ja seuraavaksi vuoden 1974 Grand Prixiin, mutta häntä ei hyväksytty mukaan. Hän siirtyi ralliautoilun pariin, jossa hänen paras saavutuksensa oli vuoden 1979 Espanjan mestaruuden voitto. Hän lopetti ralliuransa vuonna 1982. 

Jorge de Bagration oli Georgian kruununtavoittelija siitä lähtien, kun hänen isänsä kuoli 30. lokakuuta vuonna 1977. Jos hänestä olisi tullut kuningas, hän olisi ottanut nimekseen Giorgi XIV. Prinssi Jorge vieraili isänsä kotimaassa vuonna 1995 hautaamassa isänsä tuhkan.

Jorge de Bagrationin ensimmäinen vaimo oli María de las Mercedes de Zornoza y Ponce de Leon (s. Madridissa, Espanjassa 14. elokuuta 1942) ja hänen toinen vaimonsa uria Llopis y Oliart (s. Barcelonassa, Espanjassa 14. marraskuuta 1953). Jorge de Bagrationilla oli neljä lasta: 

María de las Mercedeksen kanssa:

* Prinsessa María Antonietta de Bagration y de Zornoza (s. 21. kesäkuuta 1969)
* Prinssi Irakli Bagration-Mukhranski y de Zornoza (s. 26. elokuuta 1972)
* Prinssi Davit Bagration-Mukhranski y de Zornoza (s. 24. kesäkuuta 1976)

Nuria Llopis y Olliartin kanssa:

* Prinssi Gurami Ugo Bagration-Mukhranski y Llopis (s. 14. helmikuuta 1985)

Jorge de Bagration kuoli tammikuussa 2008 hepatiittiin. Hänet siunattiin Svetitskhovelin katedraalissa ja haudattiin Mtskhetan kaupunkiin 20. tammikuuta 2008.

Lähteet
-------

1. ↑  Espanjalainen ex-kilpakuljettaja kuollut *sportti.com*.  19. tammikuuta 2008. Viitattu 19. tammikuuta 2008.
35 mm:n filmin ulkoreunoilla SDDS-ääniraita
SDDS-kanavien sijoittelu (5/2.1)
**SDDS** eli **Sony Dynamic Digital Sound** on japanilaisen Sonyn kehittämä ääniformaatti, joka mahdollistaa enimmillään kahdeksan erillisen diskreetin äänikanavan käytön. SDDS:ää voi tekniikaltaan kuitenkin verrata Dolby Digitaliin, eli projektorissa on asennettuna erillinen ääniraidanlukija, ja filmissä on koodattuna äänidata. SDDS-purkaja muuntaa tämän filmin äänidatan analogiseksi signaaliksi, ja se syötetään elokuvateatterin päätevahvistimille.

DTS ja Dolby Digital ovat yleistyneet elokuvateattereista yksityisiin kotiteattereihin, joista Dolby Digital on nykyisin hallitseva ääniformaatti, mutta SDDS on vielä nykyisin vain tiettyjen elokuvateattereiden yksinoikeus, johtuen SDDS-laitteiston korkeasta hinnasta. SDDS:ää hyödyntäviä elokuvia voi etsiä IMDb:n kautta.

Aiheesta muualla
----------------

* Lisätietoa aiheesta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Sonyn SDDS sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Partaviikunakaija** (*Psittaculirostris edwardsii*) on Uudessa-Guineassa elävä kaijalaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Partaviikunakaija on noin 18 cm pitkä ja painaa noin 105 g. Sen höyhenpuku on pääosin vihreä, vatsapuolelta hieman vaaleampi. Kurkku ja rinta ovat punaiset, päälaki kellanvihreä, poski kellahtava, silmän takana ja niskassa on tumma juova, rinnan poikki kulkee sini-musta raita, siiven alapeitinhöyhenet ovat sinivihreät ja siipisulkien alapinnassa on keltainen vyö. Nokka on tummanharmaa, iiris punainen ja koivet harmaat. Kurkun ja posken höyhenet ovat kapeita ja pidentyneitä. Sukupuolet ovat muuten samanvärisiä, mutta naaraalla on leveä tummansininen vyö rinnan yläosassa ja rinta on enimmäkseen kellahtava. Nuori lintu muistuttaa enemmän naarasta ja sen iiris on punaruskea.

Esiintyminen
------------

Partaviikunakaija elää Uuden-Guinean koillisosassa. Sen populaatio on kooltaan yli 100 000 yksilöä ja elinympäristön laajuus on 20 000–50 000 neliökilometriä.

Elinympäristö
-------------

Laji elää alavien maiden tuoreissa metsissä, myös ihmisasutuksen läheisyydessä alle 800 m:n korkeudella merenpinnasta.

Lisääntyminen
-------------

muni *Psittaculirostris edwardsii*
Lajin pesintä tunnetaan enimmäkseen vain vankeudessa elävien lintujen osalta. Luonnossa pesä on puussa olevassa kolossa. Munia on kaksi ja haudonta-aika on noin 25 päivää. Poikaset jättävät pesän kahdeksan viikon ikäisinä.

Ravinto
-------

Partaviikunakaija syö hedelmiä, ennen kaikkea viikunoiden siemeniä, sekä kukkien mettä ja mahdollisesti hyönteisten toukkia.

Lähteet
-------

* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. – T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3
* World Parrot Trust

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Psittaculirostris edwardsii* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 25.4.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* (kuva)[vanhentunut linkki]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q647537
* Wikispecies: Psittaculirostris edwardsii
* ADW: Psittaculirostris\_edwardsii
* Avibase: 1E6D7133408CE48F
* BirdLife: 22684903
* BOLD: 71646
* CoL: 4PKCS
* BOW: edfpar1
* eBird: edfpar1
* GBIF: 2480062
* iNaturalist: 19259
* IRMNG: 11441689
* ITIS: 554857
* IUCN: 22684903
* NCBI: 274071
* Species+: 3451
* Xeno-canto: Psittaculirostris-edwardsii

 |

 |
**SEAT Ibiza Typ 021A** on SEAT Ibizan ensimmäisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1984–1993.

SEAT Ibiza Typ 021A (1984–1993)
-------------------------------

Ensimmäisen sukupolven Ibiza esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä 1984, ja se perustui SEAT Rondan pohjalevylle. Mallin on muotoillut Giorgetto Giugiaro, ja sen moottorit ja voimansiirto kehitettiin yhteistyössä Porschen kanssa. *System Porsche* -nimen käytöstä SEATin oli maksettava Porschelle seitsemän markan suuruinen lisenssimaksu jokaisesta valmistetusta moottorista.

Moottoreina olivat aluksi 1,2- (60 hv) ja 1,5-litraiset (86 hv) kaasutintyyppiset *System Porsche* -bensiinimoottorit. Vain tietyillä markkinoilla myytiin monipistesuihkutteista 1,5-litraista (109 hv) turbomoottoria. Vuoden 1984 lopulla valikoimaan tuli 1,7-litrainen (54 hv) dieselmoottori, joka oli peräisin Fiatilta.

Vuonna 1986 moottorivalikoimaa täydensi Fiatin kehittämä 0,9-litrainen (44 hv) bensiinimoottori. Myöhemmin samana vuonna tuli myös 1,5-litraisen moottorin polttoaineen suihkutuksella varustettu versio, jonka teho oli 88 hevosvoimaa.

Vuoden 1988 lopulla Ibiza koki uudistuksia. Se sai korinvärisen etusäleikön, sisällä uusia olivat kojelauta, ohjauspyörä ja istuimet. Alkuvuodesta 1989 lähtien myös 1,2-litrainen oli saatavana suihkutustyyppisenä, jolloin teho oli 71 hevosvoimaa.

Ensimmäisen sukupolven facelift-malli (1991).
Vuonna 1991 Ibiza koki perusteellisemman kasvojenkohotuksen, jossa sen ulkonäköä uudenaikaistettiin uusilla puskureilla, ajovaloilla ja etusäleiköllä. Koko keulaa myös kallistettiin muutaman asteen verran ja takavalojen väliin tuli musta paneeli. Uutena moottorina oli suihkutustyyppinen 1,7-litrainen (98/103 hv) *System Porsche* -bensiinimoottori.

Lähteet
-------

1. ↑  Promoted: Experience SEAT at the Paris Motor Show *Autocar*.  30.9.2016. Viitattu 22.11.2017. (englanniksi)
2. ↑  The Iconic SEAT Ibiza Turns 30 *Johnsons Cars*.  10.3.2015. Viitattu 24.11.2017. (englanniksi)
3. ↑  TM-ajettua: Seat Ibiza – Ei paljon parannettavaa *Tekniikan Maailma*.  29.4.2017. Viitattu 22.11.2017.
4. ↑  Historian havinaa: Kautta aikain ensimmäinen Seat Ibiza kohtaa jälkeläisensä *Tuulilasi*.  28.9.2013. Viitattu 22.11.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **SEAT Ibiza (1984)** Wikimedia Commonsissa
Gavriel Lipkind
**Gavriel Lipkind** (hepr. ‏גבריאל ליפקינד‎; s. 1977 Tel Aviv) on israelilainen sellisti.

Lipkind syntyi Venäjältä emigroituneen akateemisen perheen toisena lapsena. Hän aloitti sellonsoiton 6-vuotiaana ja teki ensimmäisen radioesiintymisensä 8-vuotiaana. Häntä opetti Tel Avivin yliopiston Rubin-musiikkiakatemiassa Uzi Wiesel. Lipkind valmistui Tel Avivin yliopistosta, Frankfurtin musiikki- ja teatteriyliopistosta ja New England Conservatorysta. Hän on voittanut palkintoja useissa merkittävissä kilpailuissa ja esiintynyt lukuisten orkesterien solistina. Lipkindin kanssa esiintyneitä kapellimestareita ovat olleet muiden muassa Zubin Mehta, Philippe Entremont, Giuseppe Sinopoli, Gidon Kremer, Juri Bašmet, Pinchas Zukerman, Yehudi Menuhin, Eliahu Inbal, Juozas Domarkas ja Valeri Gergijev.

Lipkind on tulkinnut sellolle laaditun ohjelmiston keskeisten teosten lisäksi harvinaisia teoksia, uusia tilattuja sävellyksiä sekä omia sovituksiaan ja transkriptioitaan. Hän teki yhteistyötä pianisti Roman Zaslavskyn kanssa ja perusti Lipkind Quartetin. Lipkind on järjestänyt eri maissa sellonsoiton mestarikursseja. Hän on asettunut Saksaan ja mennyt naimisiin viulisti Anna Lipkindin kanssa. Hänen instrumenttinsa on italialainen "Aloysius Michael Garani (Bologna, 1702)" -sello, joka on kuitenkin arvioitu vuosien 1670–1680 välillä valmistuneeksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Gavriel Lipkind (Cello) Bach-Cantatas


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Kahden aikasarjan konvoluutio.
 Matematiikassa ja erityisesti  funktionaalianalyysissä **konvoluutio** on kahden funktion f\  ja g\  välille määritelty  operaatio, joka tuottaa uuden funktion f\*g\. Konvoluutiota käytetään  tilastotieteessä, signaalinkäsittelyssä ja  differentiaalilaskennassa. Erityisesti diskreettiä konvoluutiota käytetään  digitaalisessa signaalinkäsittelyssä signaalin suodattamiseen.

Konvoluutio voidaan kuvata kahden signaalin yhteisenä pinta-alana siirroksen funktiona, kun jälkimmäinen signaali ensin käännetään y-akselin suhteen ja tämän jälkeen liikutetaan sitä x-akselilla positiiviseen suuntaan.

Määritelmä
----------

Konvoluutio määritellään jatkuville funktioille integraalina

(f\*g)(t)=\int \_{{-\infty }}^{{\infty }}f(t-\tau )g(\tau )d\tau 
tai tämän kanssa yhtäpitävästi

(f\*g)(t)=\int \_{{-\infty }}^{{\infty }}f(\tau )g(t-\tau )d\tau .
Määritelmissä integrointi ulottuu funktioiden määrittelyalueen yli. Konvoluutio voidaan jakaa integroinnin kannalta **lineaariseen konvoluutioon** ja jaksolliselle funktioille määriteltyyn **ympyräkonvoluutioon**.

Diskreeteille funktioille konvoluutio määritellään vastaavasti sarjakehitelmänä

(f\*g)(n)=\sum \_{{k=-\infty }}^{{\infty }}{f(k)g(n-k)}.
Lukuteoreettisille funktioille on määritelty Dirichlet'n konvoluutio:

(f\*g)(n)=\sum \_{{k|n,k>0}}{f(k)g(n/k)}\,.

Konvoluution ominaisuuksia
--------------------------

Konvoluution ominaisuudet vastaavat monia reaalilukujen kertolaskun ominaisuuksia:

* Assosiatiivisuus

(h\*f)\*g=h\*(f\*g)\,
* Distributiivisuus

h\*(f+g)=h\*f+h\*g\,
* Kommutatiivisuus

f\*g=g\*f\,
* Skalaarimonikerta

a(f\*g)=(af)\*g=f\*(ag)\,,\quad a\in {\mathbb {R}}
* Konvoluution derivaatta

D(f\*g)=Df\*g=f\*Dg\,

Konvoluutioteoreema
-------------------

Tärkeimpiä konvoluution ominaisuuksia on **konvoluutioteoreemana** tunnettu ominaisuus, jonka mukaan kahden funktion konvoluution  Fourier-muunnos on näiden funktioiden Fourier-muunnosten tulo, eli

{\mathcal {F}}\{f(x)\*g(x)\}=F(\omega )G(\omega ),
missä F(\omega )\  ja G(\omega )\  ovat funktioiden f(x)\  ja g(x)\  Fourier-muunnoksia. Teoreema pätee myös  Laplace-muunnokselle ja diskreetissä tapauksessa  Z-muunnokselle. Konvoluutioteoreema pätee myös monille muille  integraalimuunnoksille.

Lähteet
-------

1. ↑  Thompson, Jan & Martinsson, Thomas: *Matematiikan käsikirja*. Helsinki: Tammi, 1994. ISBN 951-31-0471-0.

Kirjallisuutta
--------------

* Oppenheim, Alan V.; Willsky Alan S.; with Nawab, Syed Hamid: *Signals and Systems*, s. 1–957. Prentice-Hall Signal Processing Series, 1997 (1983). ISBN 0-13-651175-9.
**Gavinané** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Nioron piirissä Malissa. Se sijaitsee 50 kilometriä Niorosta länteen. Kunnassa on 15 700 ja kylässä 4 200 asukasta (vuonna 2009).

Gavinanén kunta rajoittuu koillisessa Nioro Tougouné Rangabén, idässä Gadiaba Kadielin, kaakossa Simbin, lounaassa Sandarén ja luoteessa Diaye Couran kuntiin. Sen keskellä sijaitsee Yourin kaupunkikunta. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Pysyviä vesistöjä ei ole.

Kuntaan kuuluu 18 kylää. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja. Lisäksi on jonkin verran soninkeja.

Liikenneyhteydet ovat heikot varsinkin sadeaikaan. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, maissi, lehmänpapu, maapähkinä, vesimeloni ja pullokurpitsa. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 20.12.2018.
2. ↑  Mali - Région de Kayes: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 20.12.2018.
3. 1 2 3  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Gavinané 2007-2011 *aec.msu.edu*.  2007.  Arkistoitu 13.6.2010. Viitattu 20.12.2018.
**Rendsburgin rautatiesilta** (saks. *Rendsburger Hochbrücke*) on rautatiesilta Saksassa, Tanskan ja Saksan välisellä rautatiellä, Hampurin ja Flensburgin välillä. Silta sijaitsee Schleswig-Holsteinin osavaltiossa, Rendsburgin ja Osterrönfeldin kuntien rajalla. Silta ylittää Kielin kanavan. Silta on kaikkiaan lähes 2,5 kilometriä pitkä teräsristikkosilta, jonka suurin korkeus on 68 metriä ja vapaa alituskorkeus kanavan kohdalla 42 metriä. 

Silta on näyttävä korkeutensa ja rakenteensa ansiosta: pitkät rampit ja metallirakenteet hallitsevat Rendsburgin maisemaa. Sillan yli kulkeva rautatie tekee kanavan pohjoispuolella kanavan pohjoispuolella lähes täyden ympyrän, jotta rampin nousu saadaan pidettyä hyväksyttävänä ja radan korkeus laskettua ennen Rendsburgin rautatieasemaa. 

Sillan alla kulkee rannalta toiselle köysirata, eräänlainen lossi. Se riippuu sillasta vaijereilla sillasta.

Lähteet
-------

* 100 Jahre Rendsburger Hochbrücke (Rendsburgin kaupungin julkaisema 100-vuotisjuhlasivusto) Rendsburg:  Stadt Rendsburg.  Arkistoitu 30.8.2014. Viitattu 25.6.2014. (saksaksi)

### Viitteet

1. ↑  Structurae - Hochbrücke Rendsburg (Rakennustekniikan ja rakenteiden web-sivusto) *Structurae - Internationale Datenbank für Bauwerke und Bauingenieure*.  2014. Wilhelm Ernst & Sohn Verlag. Viitattu 25.6.2014. (saksaksi), (englanniksi), (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rendsburgin rautatiesilta** Wikimedia Commonsissa
Jorge Sanjinés vuonna 2011.
**Jorge Sanjinés Aramayo** (s. 1936) on bolivialainen elokuvaohjaaja. Sanjinés on vakaumuksellinen vasemmistolainen, ja hänen elokuvansa on suunnattu köyhille ja työläisille, joita hän yrittää rohkaista taisteluun tasa-arvon ja vapauden puolesta. Hänen läpimurtoelokuvansa oli Yawar mallku, joka kertoo siitä miten Yhdysvaltojen toiminta vaikutti Bolivian intiaaneihin.

Teoksia
-------

* Sabinan kuolema (Ukamau) 1966 Ohjaus, käsikirjoitus
* Yawar mallku 1969 Ohjaus, käsikirjoitus
* Lyöty kansa (El coraje del pueblo) 1971 Ohjaus
* El enemigo principal 1973 Ohjaus
* Lluschi Caymanta, fuera de aquí 1977 Ohjaus

Lähteet
-------

1. ↑  Jorge Sanjines NY Times
2. ↑  Elonet

Aiheesta muualla
----------------

* IMDB

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Jori Pesonen** (21. elokuuta 1925 Tampere – 14. maaliskuuta 2020 Espoo) oli suomalainen diplomi-insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1987.

Pesonen valmistui paperitekniikan diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1951. Hän työskenteli tuotanto- ja tutkimusinsinöörinä Ruotsissa ja Kanadassa, 1954 Kaipolan sanomalehtipaperitehdaalla ja 1950-luvun lopulla sanomalehtipaperitehtaalla Italiassa. Sitten Pesonen toimi Kajaani Oy:n teknisenä johtajana ja tehtaanjohtajana, vuodesta 1974 Valmetin Rautpohjan tehtaiden johtajana ja lopulta 1987–1990 Valmet Paperikoneet Oy:n toimitusjohtajana.

Pesonen toimi Suomen paperi-insinööriyhdistyksen puheenjohtajana ja valittiin yhdysvaltalaisen paperiteknologiayhdistyksen Tappin kunniajäseneksi. Hän osallistui jatkosotaan Suomen panssaridivisioonassa. Jori ja Riitta Pesosen poika Jussi Pesonen on toiminut UPM:n toimitusjohtajana vuodesta 2004.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomalaiset talouden alan arvonimellä palkitut *Kansallisbiografia*. Viitattu 21.7.2023.
2. 1 2 3  Jussi Pesonen: Jori Pesonen 1925–2020  30.3.2020. Helsingin Sanomat. Viitattu 21.7.2023.
**Nuori Suomi -sinetti** on Valo-urheilujärjestön (aiemmin Nuori Suomi -järjestön) ja urheilun lajiliittojen suomalaisille urheiluseuroille myöntämä tunnustus laadukkaasta nuorisotyöstä. Sinettijärjestelmän tavoitteena on tukea seuroja kehittämään lasten ja nuorten toimintaa. Sinettiseuroja on runsaat 600 yli 40 eri lajista. Sinettiseuratoiminta alkoi vuonna 1992.

Kriteerit
---------

Sinetin myöntämiselle on asiantuntijatietoon perustuvia laatukriteereitä, jotka sinetin haluavan seuran pitää täyttää. Kriteerit koskevat muun muassa liikkumista ja urheilua tukevaa toimintaympäristöä seurassa, harrastajien ja seuratoimijoiden innostuneisuutta; monipuolisuutta, lajitaitoja ja harjoittelua; urheilullisia elämäntapoja sekä kilpailemisen ja harrastamisen periaatteita.

Lajiliittojen tehtävänä on tarkastaa omat sinettiseuransa säännöllisesti.

Lähteet
-------

1. ↑  Sinettiseurat lajeittain *Sport.fi*.  Arkistoitu 22.12.2015. Viitattu 18.12.2015.
2. ↑  Sinettiseurat *Sport.fi*.  Arkistoitu 24.12.2015. Viitattu 18.12.2015.
3. 1 2  Sinettiseurakriteerit *Sport.fi*.  Arkistoitu 22.12.2015. Viitattu 18.12.2015.