recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kamel Ghilas** (arab. كمال غيلاس‎, s. 9. maaliskuuta 1984 Marseille, Ranska) on ranskalais-algerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Belgian pääsarjassa Charleroita.

Ghilas syntyi Ranskanssa, mutta hänellä on myös Algerian kansalaisuus. Hän on edustanut Algerian jalkapallomaajoukkuetta vuodesta 2007 lähtien. Myös hänen nuorempi veljensä Nabil Ghilas edustaa Algeriaa.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Ghilas aloitti uransa FC Martiguesin junioreissa, jonka jälkeen hän siirtyi AS Cannesiin vuonna 2003. Ghilas teki paljon maaleja, mutta ei pystynyt johdattamaan joukkuetta Ligue 2:een. Hän jätti seuran ja siirtyi portugalilaiseen Vitória SC:hon.

Ensimmäisellä kaudellaan Ghilas oli 12 maalillaan yksi joukkueen avainpelaajista, kun se nousi maan pääsarjaan. Hän oli tuolloin sarjan arvostetuimpia pelaajia. Seuraavalla kaudella hänellä oli suuri rooli pääsarjassa kolmannen sijan saavuttaneesta joukkueesta.

Ghilas päätyi sopimukseen espanjalaisen Segunda Divisiónin Celta Vigon kanssa. Hän oli kahdella kaudella joukkueen paras maalintekijä 13 maalillaan. Valioliigaseura Blackburn Rovers oli kiinnostunut Ghilasista, mutta hän siirtyi lopulta Hull Cityyn kaudeksi 2009–2010 1,7 punnalla. Hän debytoi Valioliigassa 22. elokuuta ottelussa Bolton Wanderersia vastaan ja iski ottelun voittomaalin Jussi Jääskeläisen selän taakse.

Heinäkuussa 2010 Ghilas siirtyi kauden mittaisella lainasopimuksella Ranskaan Arlesiin

### Maajoukkue

Ghilas debytoi Algerian maajoukkueessa 2. kesäkuuta 2007 ottelussa Kap Verdeä vastaan. Hän on pelannut maajoukkueessa yhteensä 16 ottelua, joissa on syntynyt kolme maalia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
4. ↑  Tigers offload Ghilas on loan *Sky Sports* 30.7.2010 Viitattu 29.8.2010 (englanniksi)
**Mikael Bengt Erik Boström** (s. 3. lokakuuta 1970 Siuntio) on suomalainen suunnistaja ja MM-mitalisti. Aktiiviurallaan hän edusti Kalevan Rastia, Lynxiä ja IFK Södertäljeä.

Nuorten MM-kilpailuissa 1990 Boström voitti kultaa viestissä ja normaalimatkalla. Aikuisten MM-kilpailuissa Grimstadissa 1997 Boström voitti hopeaa joukkuetovereinaan Timo Karppinen, Juha Peltola ja Janne Salmi. Kaksi vuotta myöhemmin Invernessissä hän voitti uudestaan MM-viestihopeaa joukkuetovereinaan Jani Lakanen, Juha Peltola ja Janne Salmi.

Hän voitti Tiomilan IFK Södertäljen joukkueessa vuonna 1992. Jukolan viestin Boström voitti vuosina 2004 ja 2005 Kalevan Rastin joukkueessa.

Boströmin veli on suunnistaja ja kestävyysjuoksija Mårten Boström. Hän on naimisissa suunnistuksen maailmanmestari Kirsi Boströmin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Siukonen, Markku: *Itsenäisen Suomen urheilusankareita*, s. 310. Minerva, 2007. ISBN 978-952-492-055-1.
2. ↑  Junior World Orienteering Championships IOF.  Arkistoitu 17.8.2007. Viitattu 17.4.2009.
3. ↑  World Orienteering Championships IOF.  Arkistoitu 18.8.2007. Viitattu 17.4.2009.
**Diane Pretty** (15. marraskuuta 1958 – 11. toukokuuta 2002) oli brittiläinen nainen Lutonista, Bedfordshirestä. Hänen tapauksensa herätti Euroopassa laajaa keskustelua kuolinavun moraalisuudesta. 

Pretty sairastui ALS-tautiin. Hänen lihaksensa rappeutuivat etenevästi, ja lopulta hän oli täysin kyvytön liikkumaan tai kommunikoimaan helposti. Britannialaiset oikeusistuimet eivät myöntäneet mahdollisuutta kuolinapuun, ja myös Euroopan ihmisoikeustuomioistuin antoi kieltävän päätöksen.

Diane Prettyn ajatuksena oli ollut pyytää hänen miestään avustamaan itsemurhassa, sillä itse hän ei siihen kyennyt. Itsemurhassa avustaminen oli kuitenkin lain mukaan mahdotonta. Kymmenen päivää ennen luonnollista kuolemaansa Pretty oli joutunut alkaneiden vaikeiden hengitysoireiden johdosta saattohoitokotiin, jossa hän kuoli 11. toukokuuta. Ennen kuolemaansa Pretty oli ollut jonkin aikaa koomassa.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Frank Lawrence "Lefty" Rosenthal** (12. kesäkuuta 1929 Chicago, Illinois – 13. lokakuuta 2008 Miami Beach, Florida) oli yhdysvaltalainen kasinojohtaja ja urheiluvedonlyöjä. Hot dog -kioskin pitäjänä aloittanut Rosenthal johti 1970-luvulla neljää kasinoa Las Vegasissa (Stardust, Fremont, Hacienda ja Marina) ilman osavaltion lupaa. Vuonna 1976 Rosenthal sai oikeustaistelun jälkeen oikeuden johtaa kasinoita, kunnes vuonna 1988 Nevadan osavaltio pani hänet "mustalle listalleen". Tämä epäsi Rosenthalilta oikeuden vierailla nevadalaisilla kasinoilla tai johtaa niitä.

1970-luvulla Frank Rosenthal toimi television *Frank Rosenthal Show'n* isäntänä. Stardust Hotel & Casinolta lähetetyssä ohjelmassa vierailivat muun muassa Frank Sinatra, O.J. Simpson, Muhammed Ali, Tommy Lasorda, Billy Martin, Jim Brown, Dick Butkus, Siegfried & Roy ja Bob Hope.

Martin Scorsesen elokuvan Casino Robert de Niron esittämä päähenkilö Sam "Ace" Rothstein perustuu Rosenthalin elämään. Rosenthalin mafiakumppanin Anthony Spilotron hahmoa vastasi elokuvassa Joe Pescin esittämä Nicky Santoro.

Lähteet
-------

1. ↑  Andy Geller, Scripps Howard: Death of Vegas mafia's 'Ace' in the hole *AP, The Times of London*.  16.10.2008. NY Post. Viitattu 17.10.2008. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Gallery of Sports Stars frankrosenthal.com. Viitattu 17.10.2008. (englanniksi)
3. ↑  John L. Smith: Frank 'Lefty' Rosenthal dead at age 79  14.10.2008. Las Vegas Review-Journal. Viitattu 17.10.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut
* Pokerisivut.com: Vegasin legenda Frank "Lefty" Rosenthal kuoli 79-vuotiaana (Arkistoitu – Internet Archive)
* Haastattelu Miami Heraldissa (11.2.2008)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
	+ 2
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Dumisa Ntsebeza (2019)
**Dumisa Buhle Ntsebeza** (31. lokakuuta 1949 Itä-Kap) on eteläafrikkalainen lakimies, ihmisoikeusaktivisti ja entinen Totuuskomission jäsen.

Ntsebeza työskenteli Transkeissa opettajana ja vaikutti pienessä maanalaisessa järjestössä *People's Front for the Liberation of South Africa* (PFULSA). Vuonna 1976 Ntsebeza pidätettiin poliittisesta toiminnasta yhdessä kuuden muun ryhmän aktivistin kanssa, joihin kuului Dumisan veli Lungisile ja Matthew Goniwe. Viisi ryhmän jäsentä, mukaan lukien Dumisa Ntsebeza tuomittiin pitkiin vankeusrangaistukiin vain joitain päiviä ennen Transkein bantustanin muodollista itsenäistymistä. Vankila-aikana Ntsebeza opiskeli oikeustiedettä ja vapauduttuaan vankilasta ryhtyi lakimieheksi. Uransa alkuvaiheessa Ntsebeza toimi erityisesti poliittisten vankien ja apartheidin uhrien puolustusasianajajana.

Vuonna 1995 Ntsebeza nimitettiin Totuuskomission tutkimusosaston ja todistajien suojeluohjelman johtajaksi. Hän toimi ajoittain myös komission puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana. Vuonna 2005 hänet nimitettiin Etelä-Afrikan presidentin oikeusavustajaksi. Hän asuu nykyisin Johannesburgissa ja pitää omaa lakitoimistoaan. Ntsebeza on *Desmond Tutu Peace Trust*in puheenjohtaja, *Nelson Mandela Foundationin* hallituksen jäsen ja *Black Lawyer’s Associationin* Kapkaupungin osaston puheenjohtaja.

Lähteet
-------

1. ↑  Advocate Dumisa Ntsebeza *Who's Who of South Africa*.  April 2007. 24.com. Viitattu 8.12.2009. (englanniksi)
2. 1 2 3  Dumisa Ntsebeza SC Save Zimbabwe Now Campaign. Viitattu 8.12.2009. (englanniksi)
3. ↑  *The Road to Democracy in South Africa: 1970-1980*, s. 775. Unisa Press, 2004. ISBN 1868884066. Teoksen verkkoversio (viitattu 8.12.2009). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Terry Bell, Dumisa Buhle Ntsebeza: *Unfinished business: South Africa, apartheid, and truth*. Verso, 2003. ISBN 1859845452. Teoksen verkkoversio (viitattu 8.12.2009). (englanniksi)
**Erkki Heikkonen** (13. maaliskuuta 1925 Taipalsaari – 21. helmikuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Kansallinen Kokoomus.

Heikkonen toimi vuodesta 1965 vuoteen 1996, yli kolmenkymmenen vuoden ajan, Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä. Hän toimi kaupunginvaltuuston puheenjohtajana vuosina 1991–1992 ja myöhemmin sekä valtuuston ensimmäisenä että toisena varapuheenjohtajana. Hän vaikutti pitkään Helsingin kiinteistölautakunnassa, jonka puheenjohtajana hän toimi kahteen otteeseen, yhteensä kahdenkymmenen vuoden ajan. Hän toimi kunnallispoliittisella urallaan myös kokoomuksen valtuustoryhmän puheenjohtajana.

Heikkonen oli koulutukseltaan insinööri, joksi hän valmistui vuonna 1948 Helsingin teknillisestä opistosta. Sähkö- ja metallialalla työskentelyn jälkeen hän siirtyi vuonna 1956 Pienteollisuuden keskusliiton palvelukseen. Hän toimi järjestössä aluksi osastopäällikkönä ja muutama vuosi myöhemmin hänestä tuli sen toimitusjohtaja. Hän toimi Pienteollisuuden keskusliiton johtajana vuoteen 1976.

Heikkonen syntyi kolmetoistalapsiseen perheeseen ja jäi orvoksi ollessaan 11-vuotias. Hän oli sotaveteraani. Hän toimi talvisodan aikana sotilaspoikana ilmavalvontatehtävissä ja osallistui myöhemmin sekä jatkosotaan että Lapin sotaan. Hänet kotiutettiin 20-vuotiaana.

Heikkonen kuoli vuonna 2001, 75-vuotiaana, äkilliseen sairauskohtaukseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Manninen, Antti: Veteraanipoliitikko ajoi yrittäjien asioita.  *Helsingin Sanomat*, 6.3.2001. Hakutulos HS:n arkistosta. Viitattu 15.11.2010.
2. 1 2  Helsingin rakennuspolitiikan tasapainoilija.  *Helsingin Sanomat*, 13.3.1995. Hakutulos HS:n arkistosta. Viitattu 15.11.2010.
3. ↑  Arja Alho jatkaa valtuuston puheenjohtajana.  *Helsingin Sanomat*, 13.1.1994. Hakutulos HS:n arkistosta. Viitattu 15.11.2010.
**Jules Feldmans** (21. heinäkuuta 1889 Nigranda – 16. elokuuta 1953) oli latvialainen diplomaatti. Hän päätti opintonsa 1915 Moskovan yliopistossa. 1919–1921 hän toimi Latvian ulkoasiainministeriön lakiasioiden neuvonantajana ministeriön Venäjän asioiden osastolla ja lähetystösihteerinä maan Pariisin lähetystössä 1921. 1923 hänestä tuli ulkoasiainministeriön Kansainliiton asioiden toimiston päällikkö. 1925 hän siirtyi Pariisiin Latvian lähetystöneuvokseksi toimien 1925–1927 väliaikaisena asiainhoitajana. 1928–1930 hän toimi ulkoasiainministeriön itä- ja länsiasioiden osaston päällikkönä ja 1930 Latvian pysyvänä edustajana Kansainliitossa. 1939 hänestä tuli Latvian lähettiläs Tanskaan. 1949–1953 hän oli Latvian asiainhoitaja Washington D.C.:ssä. 

Jules Feldmans oli Kansainliiton neuvoston edustaja 14. joulukuuta 1939, kun Kansainliiton neuvoston 107. kokous totesi Neuvostoliiton erotetuksi Kansainliitosta. Hän ei osallistunut kokoukseen, koska Baltian maiden kesken oli Tallinnassa ulkoasiainministerikokouksessa sovittu, etteivät maat ota kantaa Neuvostoliiton erottamiseen Kansainliitosta.

Lähteet
-------

1. ↑
**James C. Collins** on yhdysvaltalainen kirjailija.

Hyvästä paras
-------------

Johtamisen kirjassa *Hyvästä paras* (2002) on esimerkkejä vihamielisistä yritysvaltauksista, joissa osakkeenomistajien taloudellisen edun mukaista on ollut estää yritysostot ja/tai pilkkomiset, silloinkin kun ne olisivat tuoneet omistajille moninkertaiset voitot myyntihetkellä. 

Julmien tosiasioiden kohtaaminen kaikessa toiminnassa:

1. Totuuden kuulemiselle suotuisa ilmapiiri: Aloita kysymyksillä äläkä vastauksilla.
2. Harjoita dialogia ja väittelyä, älä pakkovaltaa
3. Arvioi kriittisesti etsimättä syntipukkia: Analysoinnissa voidaan keskittyä virheiden ymmärtämiseen ja niistä oppimiseen
4. Kehitä varoitusmekanismeja: Salaisuus ei ole tiedoissa vaan niiden muuttamisessa sellaiseksi ettei niitä voi sivuuttaa huomiotta

Säilytä usko siihen, että sinulle käy lopulta hyvin, vaikka koetkin vaikeuksia. Yrityksen pitää ymmärtää, missä se on paras. Hyvä on parhaan vihollinen. Siitä johtuu, että ylivertaisuutta on niin vähän.

Built to last
-------------

*Built to last, Successful habits of Visionary Companies*:  
John Yong HP (1976-92): Voitto on peruskivi vaikkei ole koskaan ollut itsetarkoitus. Voitto arvioidaan asiakkaiden silmin sekä teoin, joista voimme olla ylpeitä. Asiakkaiden tyytyväisyys tekee meidät tuottaviksi."

Lähteet
-------

1. ↑  Jim Collins: *Hyvästä paras* Talentum 2002
2. ↑   James C. Collins ja Jerry I Porras: Built to last, Successful habits of Visionary Companies


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Rolf de Maré
**Rolf de Maré** (1888–1964) oli ruotsalainen taiteenkeräilijä ja balettiseurue Ballet Suédois'n luoja. 

de Marén äidinpuoleinen suku oli Ruotsin rikkaimpia, joten hänellä oli varallisuutta taiteenkeräilyyn ja balettiseurueen ylläpitoon. Hänen äitinsä oli taiteilija Ellen Roosval von Hallwyl ja hänen isoäitinsä oli taiteenkerääjä Wilhelmina von Hallwyl. Hänen isänsä oli diplomaatti Henrik de Maré ja isäpuolensa taidehistorioitsija Johnny Roosval, joka toimi pojan kotiopettajana. de Maré vietti suuren osan nuoruuttaan Berliinissä, jossa hänen isänsä oli sotilasattaseana sekä Sveitsissä ja Ranskassa tuberkuloosiparantoloissa. Hän matkusti laajalle matkalle Aasiaan ensimmäisen kerran 1911-1912.

de Marén ystävä ja myöhemmin rakastettu, taidemaalari Nils Dardel auttoi de Maréta taiteenkeräilyssä 1912 lähtien ja oli myös balettiseurueen lavastaja. He matkustelivat yhdessä laajasti ympäri maailmaa 1914-1917. Dardel esitteli hänelle 1918 tanssija Jean Börlinin (1893—1930), josta tuli de Marén rakastettu, balettiseurueen ensitanssija ja pääkoreografi. 
Vuonna 1920 oikeistolehdissä alkanut loanheittokampan sai de Marén lähtemään balettiryhmänsä kanssa Pariisiin, jossa hän asui loppuelämänsä. 

Hän keräsi tanssiaiheisen arkiston ja tanssiin liittyvien esineiden kokoelman, joka avautui 1933 maailman ensimmäisenä tanssimuseona ja tutkimuslaitoksena Les Archives Internationales de la Danse. Osan kokoelmasta hän lahjoitti myöhemmin Ranskan valtiolle, ja se sijoitettiin Pariisin oopperan museoon ja kirjastoon. 
Omaa balettiseuruettaan ja Euroopan ulkopuolista tanssia koskevan aineiston hän lahjoitti kotimaahansa ja perusti 1952 Tukholmaan Dansmuseetin, jolle hän myös testamenttasi koko omaisuutensa.
Hän lahjoitti kokoelmastaan taidetta myös Moderna museetille.

Lähteet
-------

* Jukka O. Miettinen, Tukholmassa tasa-arvokysymys on muistettu tanssimaailmassakin, Helsingin Sanomat 21.10.2008 s. C2
* Dansmuseet (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  John Potvin: At the Edge of Propriety: Rolf de Maré and Nils Dardel at the Hildesborg Estate *Oriental Interiors: Design, Identity, Space: s. 148*.  2015. Bloomsbury.
2. ↑  The Rolf de Maré Collection Moderna Museet.

Kirjallisuutta
--------------

* Erik Näslund: *Rolf de Maré, konstsamlare, balettledare, museiskapare*, Langenskjöld, 2008
* Pascale De Groote: *Ballets Suédois*, *Studies in Performing Arts and Film 4*, University of Ghent, Belgium, Academia Press, 2002

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Herman Edwards
**Herman Edwards** (s. 27. huhtikuuta 1954 Eatontown, New Jersey) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon entinen pelaaja ja nykyinen valmentaja. Hän toimi vuosina 2001–2005 NFL:n New York Jetsin päävalmentajana ja vuosina 2006–2008 Kansas City Chiefsin päävalmentajana. Edwards toimi myös apuvalmentajana Tony Dungyn alaisuudessa Tampa Bay Buccaneersin organsaatiossa. Peliurallaan Edwards edusti Philadelphia Eaglesia kulmapuolustajana yhdeksän kauden ajan. Hän on toiminut myös ESPN-kanavan kommentaattorina.

Joulukuussa 2017 Arizonan osavaltionyliopisto palkkasi hänet päävalmentajakseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Herman Edwards Pro Football reference
2. ↑   ESPN.com

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Herman Edwards** Wikimedia Commonsissa

|  |  |
| --- | --- |
| Edeltäjä:**Todd Graham** | **Arizona State Sun Devilsin päävalmentaja**2018-

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Dick Vermeil** | **Kansas City Chiefsin päävalmentaja**2006–2008 | Seuraaja:**Todd Haley** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Al Groh** | **New York Jetsin päävalmentaja**2001–2005 | Seuraaja:**Eric Mangini** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Havainnekuva M.G.K:n miehistä (Jääkäripataljoona 27:n konekiväärikomppania) Riianlahdelta vuoden 1916 rintamaoloista.
**Aimo Urho Sippola** (23. heinäkuuta 1899 Kauhava – 30. maaliskuuta 1918 Kangasala) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hän oli sotilaskoulutuksen ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Tulikasteensa sotilaana hän sai Saksan itä-rintamalla Riianlahdella vuonna 1916. Myöhemmin hän kuului Suomen sisällissodan Valkoiseen armeijaan ja sen jääkärijoukkoihin.

Perhe ja opinnot
----------------

Sippolan vanhemmat olivat maamies Matti Sippola ja Maria Josefiina Silfverberg. Hän kävi kaksi luokkaa Lapuan yhteiskoulua ja kolmannen luokan Seinäjoen yhteiskoulua. Myös hänen veljistään Vilkas Sippola ja Aarne Sippola olivat jääkäreitä.

Jääkärikausi
------------

Sippola työskenteli laboranttina Kauppakorkeakoulussa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n täydennysjukkoon 19. kesäkuuta 1916. Täydennysjoukosta hänet siirrettiin 5. joulukuuta 1916 pataljoonan 1. konekiäärikomppaniaan. Hän osallistui taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella.

Suomen sisällissota
-------------------

Sippola saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 2. Jääkärirykmentin konekiväärikomppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, jossa hän haavoittui 28. maaliskuuta 1918 vihollisen konekivääritulessa ylävartaloon ja kuoli haavoihinsa Kangasalan sairaalassa 30. maaliskuuta 1918. Hänet on haudattu Kauhavan sankarihautaan.

  


    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Vänrikki 11. helmikuuta 1918
 | Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera kunniamerkkinauhaVapaussodan muistomitalin kunniamerkkinauhaJääkärimerkki | * Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Vapaussodan muistomitali soljen kera
* Jääkärimerkki
 |

Lähteet
-------

* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, *Suomen jääkärien elämäkerrasto*, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, *Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975*, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938.
2. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975.
3. 1 2  sotasurmat 1914-1922 (Arkistoitu – Internet Archive) Aimo Urho Matinpoika Sippola. viitattu 19.11.2010.
**Tom Pappas** (s. 6. syyskuuta 1976, Azalea, Oregon) on yhdysvaltalainen kymmenottelija.

Pappasin isoisä oli showpainija, joka kannusti Pappasta urheilemaan. Pappas harrasti high school -aikoinaan amerikkalaista jalkapalloa, baseballia, koripalloa ja painia. Hän voitti 1995 maansa nuorten mestaruuden sekä Pan-Amerikan kisojen nuorten mestaruuden kymmenottelussa. Hän oli vuoden 1998 sivussa polvivamman takia, mutta 1999 paransi ennätystään lähes 800 pisteellä tehden uuden college-ennätyksen 8463. Hän voitti samana vuonna NCAA-mestaruuden ja kilpaili Sevillan MM-kisoissa, joissa keskeytti. Seuraavana vuonna hän voitti Yhdysvaltain-mestaruuden sisäradoilla seitsenottelussa ja ulkoradoilla kymmenottelussa ja sijoittui Sydneyn olympialaisissa viidenneksi.

Pappas voitti 2002 maansa mestaruuden sekä sisä- että ulkoradoilla. Seuraavana vuonna hän voitti seitsenottelun maailmanmestaruuden Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa pistein 6361. Myöhemmin samana vuonna hän voitti kymmenottelun Yhdysvaltain-mestaruuden sekä MM-kultaa Pariisin MM-kisoissa tuloksella 8750. Hän sai samana vuonna Jesse Owens -palkinnon. Ateenan olympialaisissa 2004 hän keskeytti.

Pappasin isä Nick piti hallussaan maanopeusennätystä yli 700 kilometrin tuntinopeudella. Hänen veljensä Paulin ennätys kymmenottelussa on 7303 vuodelta 1997.

Ennätykset
----------

| Laji | Tulos | Huomio | Paikka | Ajankohta | Viite |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 10,65 | Tuuli −0,20 m/s | Götzis | 1.6.2003 |  |
| 400 m | 47,58 |  | Saint-Denis | 26.8.2003 |  |
| 1 500 m | 4.35,14 |  |  | 1.1.1995 |  |
| 110 m aidat | 13,90 | Tuuli +0.30 m/s | Götzis | 30.5.2004 |  |
| Korkeushyppy | 221 |  | Sydney | 27.9.2000 |  |
| Seiväshyppy | 520 |  | GötzisPalo AltoGötzisEugene | 1.1.200222.6.200330.5.200430.6.2008 |  |
| Pituushyppy | 796 | Tuuli +1,40 m/s | Palo Alto | 21.6.2003 |  |
| Kuulantyöntö | 17,26 |  | Eugene | 29.6.2008 |  |
| Kiekonheitto | 51,57 |  | Marburg | 9.8.2009 |  |
| Keihäänheitto | 66,12 |  | Knoxville | 1.1.2000 |  |
| Kymmenottelu | 8784 |  | Palo Alto | 22.6.2003 |  |

Lähteet
-------

* Tom Pappas Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Pappas Tom Biography *IAAF.org*. IAAF. Viitattu 19.8.2009. (englanniksi)

Miesten kymmenottelun maailmanmestarit

|  |
| --- |
| 1983: Daley Thompson |
1987: Torsten Voss |
1991: Dan O’Brien |
1993: Dan O’Brien |
1995: Dan O’Brien |
1997: Tomáš Dvořák |
1999: Tomáš Dvořák |
2001: Tomáš Dvořák |
2003: Tom Pappas |
2005: Bryan Clay |
2007: Roman Šebrle |
2009: Trey Hardee |
2011: Trey Hardee |
2013: Ashton Eaton |
2015: Ashton Eaton |
2017: Kévin Mayer |
2019: Niklas Kaul |
2022: Kévin Mayer |
2023: Pierce LePage |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Isaac Pitman
**Isaac Pitman** (4. tammikuuta 1813 Trowbridge – 22. tammikuuta 1897) oli englantilainen pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä.

Isaac Pitman syntyi Trowbridgessä Lounais-Englannissa vuonna 1813. Hän opiskeli opettajaksi, ja toimi opettajana Wotton-under-Edgessä.

Pitman oli tutustunut jo nuorena Samuel Taylorin pikakirjoitusjärjestelmään, ja opettajana toimiessaan hän laati järjestelmästä paremman oppikirjan. Pitmanin tuntema kustantaja ei kuitenkaan suostunut julkaisemaan sitä, vaan ehdotti jonkin uudenlaisen järjestelmän kehittämistä, ja Pitman laatikin nopeasti oman järjestelmän, ja sai sen julkaistua vuonna 1837 nimellä *Stenographic Sound-Hand*. Pitman pyrki levittämään järjestelmänsä käyttöä aktiivisesti, ja siitä tulikin suosituin englannin kielen pikakirjoitusjärjestelmä.

Pitman oli kiinnostunut myös englannin kielen oikeinkirjoituksen uudistamisesta. Hän käytti runsaasti aikaa ja pikakirjoituksesta saamiaan varoja oikeinkirjoitusoppaiden painamiseen ja levittämiseen. Pitmanin ajamat käytännöt eivät kuitenkaan saavuttaneet laajempaa suosiota.

Pitman kuoli vuonna 1897.

Lähteet
-------

* Butler, E. H.: *The Story of British Shorthand*. Lontoo: Sir Isaac Pitman & Sons, Ltd. 1951.
* Melin, Olof Werling: *Stenografiens historia*. 1. osa. Tukholma: Nordiska Bokhandeln, 1927.

### Viitteet

1. ↑  Butler, s. 85
2. ↑  Butler, s. 85–86
3. ↑  Melin, s. 226–227
4. ↑  Melin, s. 234–237
5. ↑  Butler, s. 90
6. ↑  Butler,
s. 99
7. ↑  Encyclopedia Britannicassa kuolinpäiväksi mainitaan 12. tammikuuta, mutta useissa muissa lähteissä 22. tammikuuta, esim. Benn Pitman: *Sir Isaac Pitman: His Life and Labors* ja Alfred Baker:
*The life of Sir Isaac Pitman*


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Serdar Özkan** (s. 1975 İzmir, Turkki) on turkkilainen kirjailija. Hän on opiskellut Yhdysvalloissa markkinointia ja psykologiaa ja myöhemmin psykologiaa Istanbulissa. Päätoiminen kirjailija hän on ollut vuodesta 2002 lähtien. Hänen esikoisteoksensa *Kadonnut ruusu* on herättänyt runsaasti huomiota eri puolilla maailmaa, ja sitä on käännetty 27 kielelle. Teos kertoo nuoren naisen itsensä etsinnästä samalla kun hän etsii kaksoissisartaan. Teosta on verrattu Richard Bachin *Lokki Joonataniin* ja Paulo Coelhon *Alkemistiin*. Özkanin ihanne on Antoine de Saint-Exupéryn *Pikku prinssi*, johon hän esikoisteoksessaan viittaa useita kertoja, ja hän arvostaa myös Orhan Pamukia.

Özkanin toinen suomennettu teos on Omar ja Kuoleman enkeli. Sen aiheena on rakkaus ja ystävyys, ja päähenkilöitä ovat poika ja delfiini.

Teokset
-------

### Suomennetut teokset

* Kadonnut ruusu, suom. Päivi Paju, Minerva, 2008 ISBN 978-952-492-167-1
* Omar ja Kuoleman enkeli, suom. Leena Mäntylä Minerva , 2009 ISBN 978-952-492-274-6

Lähteet
-------

1. ↑  Sirpa Pääkkönen: Turkkilaisten pikku prinssi ihastuttaa maailmaa.  *Helsingin Sanomat*, 29.10.2008, s. C2. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 29.10.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Serdar Özkanin kotisivu
Carl Panzram

**Carl Panzram** (28. kesäkuuta 1891 – 5. syyskuuta 1930) oli yhdysvaltalainen sarjamurhaaja. 

Panzram syntyi Warrenissa, Minnesotassa. Hän alkoholisoitui ja sekaantui rikoksiin jo yhdeksän vuoden iästä saakka. Hän viettikin paljon aikaa nuorisovankiloissa, joissa käytöstä yritettiin oikoa fyysisillä rangaistuksilla. Kun vuonna 1910 hän oli kärsinyt rangaistuksensa loppuun Fort Leavenworthin vankilassa hänen tiedetään*kenen mukaan?* sanoneen, että "kaikki hyvä minussa on hakattu ja potkittu pois jo aikaa sitten".

Hän jatkoi ryöstelyjä ja varkauksia ja joutui niistä tuomiolle ajoittain. Panzram, jolla oli myös taipumuksia tuhopolttoihin ja raakalaismaisuuteen, piti ihmisten pahoinpitelyistä ja myöhemmin myös tappamisesta. Vuonna 1920 Panzram hankki 45 000 dollaria sarjalla ryöstöjä. Hän sai jopa varastettua eräältä Yhdysvaltain presidenteistä (William Howard Taft) rahaa. Eräästä ryöstöstään hän sai saaliiksi aseen, jolla tappoi 10 miestä.

Panzram oli koko ajan liikkeellä, hän matkusti meritse Eurooppaan ja työskenteli Afrikassa, jossa hän murhasi ja kidutti säännöllisesti. Kun Panzram palasi Yhdysvaltoihin hän jatkoi asuntomurtoja, kunnes jäi kiinni. Hänet tuomittiin 25 vuodeksi Fort Leavenworthin vankilaan vuonna 1928. Siellä hän kirjoitti muistelmansa. Kesäkuun 20. päivä vuonna 1929 hän kosti eräälle vartijalle, joka oli hakannut häntä, surmaamalla tämän pyykinpesutilaan.

Oikeudenkäynnissä Panzram myönsi syyllistyneensä murhaan ja sanoi, että oli hänen perustuslaillinen oikeutensa tulla hirtetyksi. Kun jury totesi miehen syylliseksi ja antoivat tälle kuolemantuomion hirttämällä, Panzram kiitti päätöksestä sekä tuomaria että juryä. Panzram vastusti kovasti kun uudistusmieliset halusivat estää hänen tuomionsa täytäntöönpanon ja hän sanoikin näille: "Voi, kuinka toivonkaan että teillä kaikilla olisi yksi jaettu kaula ja minulla olisi käteni sen ympärillä. Uskon, että ainoa oikea tapa uudistaa ihmistä on surmata tämä."*lähde?*

Carl Panzram, joka tunnusti murhanneensa 22 ihmistä, hirtettiin 5. syyskuuta 1930 Fort Leavenworthin vankilassa. Hänen viimeiset sanansa olivat: "Vauhtia, indianalainen paskiainen! Olisin hirttänyt jo kymmenisen miestä tuossa ajassa."*lähde?* 
Yksi vanginvartijoista halusi julkaista hänen omaelämäkertansa, mutta se kiellettiin sisällön vuoksi. Elämäkerta julkaistiin vasta vuonna 1970. Panzramin vanginvartijan muistelmista puolestaan tehtiin elokuva Tappajan päiväkirja (*Killer: A Journal of Murder*, 1996), jossa Panzramia näytteli James Woods.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
	+ 2

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo itsehallintoalueesta. Katso Petšora (täsmennyssivu) sanan muista merkityksista.*
Petšoran piiri Komin tasavallan kartalla.
**Petšoran piiri** (ven. муниципа́льный райо́н «Печо́ра», *munitsipalnyi raion "Petšora"*, komiksi «Печора» муниципальнӧй район, *"Petšora" munitsipalnöi raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Komin tasavallassa Venäjällä. Piirin pinta-ala on 28 900 neliökilometriä. Asukkaita on 62 000 henkeä (vuonna 2009).

Piiri sijaitsee Komin tasavallan koillisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Usinskiin, idässä Intaan, kaakossa Hanti-Mansian autonomiseen piirikuntaan sekä etelässä Vuktylin, lounaassa Sosnogorskin ja lännessä Ižman piireihin. Piirin läpi virtaa Petšora-joki. Itäpuolella kohoavat Ural-vuoret.

Hallinnollinen keskus on Petšoran kaupunki. Sen lisäksi piiriin kuuluvat Izjajun, Kožvan ja Putejetsin kaupunkimaiset taajamat sekä 11 maalaiskuntaa: Berjozovka, Kadžerom, Kedrovyi Šor, Kosju, Krasnyi Jag, Ozjornyi, Priuralskoje, Sokolovo, Synja, Tšikšino ja Zelenoborsk.

Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 68,9 % venäläisiä, 15,4 % komeja, 7,6 % ukrainalaisia, 1,9 % valkovenäläisiä ja 1,0 % tataareja.

Piiri on perustettu vuonna 1941 nimellä *Kožvan piiri*. Sen keskuksena toimi aluksi Ust-Kožvan kylä, mutta jo samana vuonna piirihallinto siirrettiin Kanin Nosiin (osa nykyistä Petšoran kaupunkia). Vuonna 1944 alueelle perustettiin Intan taajama, josta myöhemmin tuli samannimisen piirin keskus. Vuonna 1959 Kožvan ja Ust-Usan piirit yhdistettiin Petšoran piiriksi. Vuonna 1975 osia siitä erotettiin erillisiksi Usinskin ja Vuktylin piireiksi.

Petšora on tärkeä liikenteen ja energiantuotannon keskus. Piirin talous perustuu öljyn tuotantoon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *Respublike Komi – 85 let: Istoriko-statistitšeski sbornik*, s. 192. Syktyvkar: Territorialny organ Federalnoi služby gosudarstvennoi statistiki po Respublike Komi, 2006. ISBN 5-903273-01-7.
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 29.12.2009. (venäjäksi)
3. ↑  *Respublike Komi – 85 let: Istoriko-statistitšeski sbornik*, s. 32. Syktyvkar: Territorialny organ Federalnoi služby gosudarstvennoi statistiki po Respublike Komi, 2006. ISBN 5-903273-01-7.
4. ↑  Ofitsialnyi sait administratsii MR "Petšora": Istorija kraja *pechoraonline.ru*. Viitattu 29.12.2009. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Petšoran piirin sivusto (venäjäksi)

Komin piirit ja *kaupunkipiirit*
*Inta* •
Ižma •
Knjažpogost •
Koigorodok •
Kortkeros •
Petšora •
Priluzje •
Sosnogorsk •
Syktyvdin •
*Syktyvkar* •
Sysola •
Troitsko-Petšorsk •
Udora •
*Uhta* •
*Usinsk* •
Ust-Kulom •
Ust-Tsilm •
Ust-Vym •
*Vorkuta* •
Vuktyl
**ZTE Blade** on kiinalaisen ZTE:n valmistama matkapuhelin. Se tuli myyntiin syyskuussa 2010 Isossa-Britanniassa, jossa matkapuhelinoperaattori Orange myi sitä nimellä San Francisco. Suomessa puhelinoperaattori Elisa toi ZTE Bladen myyntiin marraskuussa 2010. Puhelimen näyttö on kapasitiivinen monikosketusta tukeva 3,5″:n kosketusnäyttö. Puhelin pyrki valtaamaan markkinoita ennen kaikkea hinnallaan, sillä se oli selvästi halvempi kuin sen vastaavilla ominaisuuksilla varustetut kilpailijansa. Suomessa Blade maksoi myyntiin tullessaan alle 190 euroa.

Puhelimesta liikkui maailmalla monia versioita, joissa on vaihtelua mm. näytön, keskusmuistin (RAM) määrän sekä kameran osalta. Elisan Suomessa myymässä mallissa oli TFT-näyttö, 512 Mt RAM-muistia ja 5 megapikselin kamera. Puhelimeen on saatavilla Android 2.2 -päivitys. Sonera-leiriin kuuluva Tele.fi myi ZTE Bladea 3,2 megapikselin kameralla, mutta nykyään myös Tele.fi myy ZTE Blade 2.2:ta, jonka yhtiö on nimennyt ZTE Blade II:ksi.

ZTE Blade II:ssa on 1 GHz Qualcomm MSM7227A -suoritin (ARM v7 -käskykanta).

ZTE Blade III:ssa on neljän tuuman näyttö, Android 4.0 -käyttöjärjestelmä, 1 GHz suoritin, 5 megapikselin kamera, GPS, 3G, BT ja WLAN -yhteydet, 512 Mt RAM ja 4 Gt ROM (vapaana 2 Gt). Muistikorttipaikka, MicroSD tuki 32 Gt korteille asti.

Lähteet
-------

1. ↑  ZTE Blade *gsmarena.com*. Viitattu 28.11.2010. (englanniksi)
2. ↑  San Francisco from Orange in grey *Orange*.  28.11.2010.  Arkistoitu 4.10.2010.  (englanniksi)
3. ↑  Uusi alle 200 euron Android-älypuhelin Suomeen *Tietokone.fi*.  22.11.2010.  Arkistoitu 23.11.2010.
4. ↑  ZTE Blade *tele.fi*.  21.2.2011.  Arkistoitu 15.12.2010.
5. ↑  ZTE Blade II PhoneArena. Viitattu 6.5.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Lyhyt arvostelu ZTE Bladesta (Arkistoitu – Internet Archive)
* ZTE Blade testissä – Puhelinvertailu.com
* Verkkokauppa
Louis Humières
**Louis Humières** (oik. **Louis de Crévant, Humièresin herttua**) (1628 – 30. elokuuta 1694) oli ranskalainen sotilas ja Ranskan marsalkka vuodesta 1668. Hän johti Pohjois-Ranskassa operoinutta pääarmeijaa yhdeksänvuotisen sodan aikana vuonna 1689, mutta menetti komentajuuden epäonnistuttuaan tehtävässään. Hän oli myös Ludvig XIV:n lapsuuden ystävä.

Humières taisteli Ranskan-Hollannin sodassa Alankomaissa komentaen muun muassa vuonna 1676 armeijaa, joka piiritti espanjalaisten hallitsemaa Airen linnoitusta, joka antautui 31. heinäkuuta. Hän johti Casselin taistelussa 1677 ranskalaisten oikeaa siipeä, joka murskasi Vilhelm III Oranialaisen johtamien hollantilaisten vasemman siiven.

Yhdeksänvuotisen sodan sytyttyä Humières sai komennettavakseen 1689 Ranskan toisen pääarmeijan, joka operoi pohjoisessa, toisen armeijan operoidessa Reinillä. Vaikka hän hävisikin alivoimaiselle Georg Friedrich Waldeckille 25. elokuuta 1689 Walcourtin taistelun, pysäytti hän Ranskan vastaisen liittokunnan etenemisen Pohjois-Ranskassa. Hänen mielikuvitukseton johtamisensa alivoimaista vihollista vastaan taistelussa johti lempinimeen *maréchal sans lumières.* Humières menetti pääarmeijan komentajuuden François Luxembourgille, ja hänet alennettiin valvomaan Lysin ja Schelden varrella olevien ranskalaisten varuskuntien puolustusta.

Lähteet
-------

* Childs, John: *Warfare in the Seventeenth Century*. Lontoo: Cassell, 2001. ISBN 0-304-36373-1.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Aleksandr Mihailov.
**Aleksandr Dmitrijevitš Mihailov** (ven. Алекса́ндр Дми́триевич Миха́йлов; 29. tammikuuta (J: 17. tammikuuta) 1855 nykyisen Sumyn alueen Putivl – 30. maaliskuuta (J: 18. maaliskuuta) 1884 Pietari) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.

Aleksandr Mihailov syntyi aatelisperheeseen. Vuonna 1875 hän alkoi opiskella Pietarin teknologisessa instituutissa, josta hänet erotettiin samana vuonna opiskelijaliikkeeseen osallistumisen takia. Vuonna 1876 hän toimi yhtenä Zemlja i voljan johtohenkilöistä. Keväällä 1877 hän asettui Saratovin läänin vanhauskoisten keskuuteen etsimään "vallankumouksellisia sosialistisia ihanteita". Keväästä 1878 lähtien Mihailov osallistui aktiivisesti Zemlja i voljan toimintaan Pietarissa. Sen hajottua hänestä tuli yksi Narodnaja voljan toimeenpanevan komitean jäsenistä. Hän perusti salaisia kirjapainoja, hoiti puolueen raha-asioita ja valmisteli terroritekoja.

Mihailov pidätettiin marraskuussa 1880. Helmikuussa 1882 pidetyssä ns. 20:n oikeudenkäynnissä häntä syytettiin Aleksanteri II:n murhan valmistelusta. Mihailov tuomittiin ensin kuolemaan, mutta myöhemmin tuomio muutettiin elinkautiseksi pakkotyöksi. Oikeudenkäynnin aikana hän piti voimakkaan puheen vallankumouksellisten aatteiden puolesta. Mihailov kuoli 29-vuotiaana Pietari-Paavalin linnoituksen vankisellissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Bolšaja Sovetskaja entsiklopedija  1969–1978. Moskva:  Sovetskaja entsiklopedija. Viitattu 18.12.2009. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Entsiklopedija Krugosvet *krugosvet.ru*.  2007. Viitattu 18.12.2009. (venäjäksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |

 |
Jean Louis Cabanis.
**Jean Louis Cabanis** (8. maaliskuuta 1816, Berliini – 20. helmikuuta 1906, Berliini) oli saksalainen lintutieteilijä.

Cabanis opiskeli Berliinin Friedrich-Wilhelmin yliopistossa 1835–1839, jonka jälkeen hän matkusti Pohjois-Amerikkaan. Hän palasi 1841 mukanaan laaja luonnontieteellinen kokoelma. Hän toimi assistenttina, myöhemmin johtajana, Berliinin yliopiston museossa Martin Lichtensteinin jälkeen. Hän perusti *Journal für Ornithologie*n 1853 ja toimitti julkaisua seuraavat 41 vuotta, jolloin tilalle astui hänen vävynsä Anton Reichenow (1847–1941).

Useita lintulajeja on nimetty hänen kunniakseen, kuten miombosirkku (*Emberiza cabanisi*), ruostelakkiorneero (*Synallaxis cabanisi*) ja keltasäihkybulbuli (*Phyllastrephus cabanisi*). Cabanis nimesi yhdessä Ferdinand Heinen kanssa harmaanapsun (*Myiarchus swainsoni*) William Swainsonin kunniaksi.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Matheus Leite Nascimento**, yleensä vain **Matheus** (s. 15. tammikuuta 1983 Ribeirópolis, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa ukrainalaista Dnipro Dnipropetrovskia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Seurajoukkueura
---------------

Pelattuaan ammattilaisuransa ensimmäiset vuodet Associação Olímpica de Itabaianassa ja Futebol Clube do Marcossa Matheus siirtyi vuoden 2006 tammikuussa portugalilaiseen Sporting Clube de Bragaan. Hän pelasi puolikkaalla kaudella yhteensä neljässä ottelussa.

Kauden 2006–2007 jälkimmäisen puoliskon hän pelasi lainasopimuksella Beira-Marissa. Hän aloitti myös seuraavan kauden 2007–2008 lainalla, tällä kertaa Vitória Setúbalissa. Hyvien peliesitystensä jälkeen hän sai kuitenkin kutsun takaisin Bragaan kauden puolivälissä.

Kaudella 2009–2010 Matheus pelasi 30 ottelussa, kun Braga sijoittui lopulta toiseksi maan pääsarjassa, joka oli joukkueen historian paras kauden päätös. Mestaruuden vei nimiinsä lissabonilainen Benfica viiden pisteen erolla Bragaan.

Joukkue aloitti kauden 2010–2011 loistokkaasti, kun se varmisti tiensä ensi kertaa historiassaan Mestarien liigan lohkovaiheeseen. Matheus teki pudotuskierroksen ensimmäisessä osaottelussa ottelun ainoan osuman, kun Braga kaatoi kotonaan espanjalaisen Sevillan 1–0. Braga eteni lopulta otteluparista jatkoon yhteismaalein 5–3.

23. marraskuuta 2010 pelatussa Mestarien liigan ottelussa englantilaista Arsenalia vastaan hän teki kaksi maalia. Ottelu päättyi Bragan 2–0-voittoon, ja piti täten joukkueen tiukasti kiinni taistelussa jatkopaikasta pudotuspeleihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Luíz and Frechaut trade places UEFA. Viitattu 24.11.2010. (englanniksi)
2. ↑  Matheus gives Braga slender lead UEFA. Viitattu 24.11.2010. (englanniksi)
3. ↑  Matheus strikes twice as Braga down Arsenal UEFA. Viitattu 24.11.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Matheuksen esittely Bragan kotisivustolla (portugaliksi)
* Matheuksen esittely ja tilastot ForaDeJogo.net-sivustolla (portugaliksi)
George Pardee
**George Cooper Pardee** (25. heinäkuuta 1857 – 1. syyskuuta 1941) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Koulutukseltaan hän oli lääkäri.

Pardee syntyi San Franciscossa, Kaliforniassa, Enoch H. ja Mary Pardeen pojaksi. Hänen isänsä oli melko tunnettu silmälääkäri ja kahden vuoden ajan 1870-luvulla myös Oaklandin pormestari. Uravalinnassaan George päätti seurata isänsä jalanjälkiä; hän kävi Kalifornian yliopiston Berkeleyssä ja opiskeli lisäksi lääketiedettä Cooper Medical Collegessa. Hän opiskeli myös ulkomailla ja valmistui Leipzigin yliopistosta Saksassa.

Palattuaan Yhdysvaltoihin Pardee erikoistui silmä- ja korvasairauksiin. Hän kiinnostui varhain politiikasta ja oli jo 1890-luvun alussa republikaanipuolueen aktiivinen jäsen. Vuonna 1893 Pardeesta tuli, kuten isästään aiemmin, Oaklandin pormestari. Hän istui kaksivuotisen kauden. 

7. tammikuuta 1903 Pardee nimitettiin Kalifornian osavaltion kuvernööriksi. Hänen kaudellaan osavaltion alueella riehunut hälyttävä epidemia saatiin voitettua, mutta 18. huhtikuuta 1906 San Franciscoa kohtasi uusi onnettomuus, 7,8 Richterin tuhoisa maanjäristys. Pardeen suhde *Southern Pacific Railroadiin* rakoili yhä; kiista oli syntynyt jo, kun silloinen Oaklandin pormestari oli 1890-luvun alussa aloittanut pitkäjännitteisen taistelun Oaklandin sataman omistajuudesta. 

Pardeen kuvernöörikausi tuli päätökseensä vuonna 1907, mutta mies ei täysin poistunut julkisuudesta tämän jälkeen. Hän kuoli Oaklandissa 84-vuotiaana.

Perhe
-----

George Pardee tapasi tulevan vaimonsa Helenin Oakland High Schoolissa 1870-luvulla. He valmistuivat yhtä aikaa vuonna 1875. Helen oli koulunopettaja, valokuvaaja ja taiteen keräilijä.

Pardeeilla oli neljä lasta: Florence, Caroline, Madeline ja Helen. Florence kuoli liikenneonnettomuudessa 1910 ja Caroline espanjantautiin 1920. Madeline ja Helen asuivat Pardeen sukutalossa, kunnes Helen kuoli vuonna 1981. 

Pardeen ja hänen perheensä talo Oaklandissa avattiin julkisena museona vuonna 1991.

Lähteet
-------

1. ↑  California Governor George Cooper Pardee *Nga.org*.  2011. National Governors Association. Viitattu 1.7.2012. (englanniksi)

Kalifornian kuvernöörit

* Burnett
* McDougal
* Bigler
* J. Johnson
* Weller
* Latham
* Downey
* Stanford
* Low
* Haight
* Booth
* Pacheco
* Irwin
* Perkins
* Stoneman
* Bartlett
* Waterman
* Markham
* Budd
* Gage
* Pardee
* Gillett
* H. Johnson
* Stephens
* Richardson
* Young
* Rolph
* Merriam
* Olson
* Warren
* Knight
* P. Brown
* Reagan
* J. Brown
* Deukmejian
* Wilson
* Davis
* Schwarzenegger
* J. Brown
* Newsom


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Tommi Rautiainen** on suomalainen rumpali. Hän aloitti rumpujensoiton vuonna 1980. Risto Skrikberg toimi hänen ensimmäisenä opettajanaan aina vuoteen 1986, jolloin hän siirtyi Tampereen Konservatorioon Esko Vuorisen oppilaaksi. Ylioppilaskirjoitusten ja armeijan jälkeen Tommi opiskeli rumpujensoittoa vuosina 1991–1994 New Yorkissa Manhattan School of Musicissa opettajinaan John Riley, Justin DiCioccio ja Chris Lamb.

New Yorkin vuosien jälkeen alkoivat opetustyöt Helsingin Pop & Jazz Konservatoriossa ja vuodesta 2000 hän on toiminut opettajana Helsingin ammattikorkeakoulussa.

Rautiainen on myös aktiivinen freelance-muusikko. Yli tuhannen tv-ohjelman lisäksi Rautiainen on soittanut kymmenien artistien levyillä sekä keikkaillut mm. Maaritin, Heikki Silvennoisen, Esa Kaartamon, Pave Maijasen, Paula Koivuniemen, Vicky Rostin, Nina Tapion ja Hanna-Riikka Siitosen kanssa.

London Allstars (Jarmo Nikku, Jari Heino, Seppo Helin / Jari Puhakka) on Tommin kymmeniä eri artisteja vuosittain rock-klubeissa ja konsertti-saleissa säestävä yhtye.

Vuonna 2006 Tommi Rautiaiselta ilmestyi Groove In - rumpukirja.

Tommi käyttää Paiste-, Premier-, Vic Firth- sekä Audix-tuotteita.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
Peter Larsson.
**Peter Larsson** (s. 10. marraskuuta 1978 Luleå) on entinen ruotsalainen maastohiihtäjä, joka keskittyi sprinttihiihtoon. Hän edusti seuratasolla Hudiksvalls IF:tä.

Larsson osallistui sprinttiin vuoden 2006 talviolympialaisissa Torinossa, jossa sijoitus oli kolmastoista. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2003 hän sijoittui seitsemänneksitoista sprintissä. Ruotsin mestaruuskilpailuissa hän on saavuttanut yhden hopea- ja pronssimitalin.

Ensimmäiseen maailmancup-kilpailuunsa Larsson osallistui joulukuussa 1999. *Düsseldorfin kuninkaaksikin* kutsuttu Larsson voitti kuusi maailmancupin osakilpailua, joista kaikki Düsseldorfissa. Voitoista neljä oli henkilökohtaisella matkalla ja kaksi parisprintissä. Henkilökohtaisilla matkoilla hän sijoittui neljä kertaa toiseksi ja kerran kolmanneksi sekä parisprintissä kerran toiseksi. Hän sijoittui sprintticupissa neljänneksi kaudella 2005–2006 ja viidenneksi kaudella 2003–2004.

Larsson lopetti uransa vuonna 2009.

Lähteet
-------

* Peter Larsson (hiihtäjä) Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

1. 1 2  "Düsseldorfin kuningas" panee pillit pussiin *iltalehti.fi*.  10.11.2009. Iltalehti. Viitattu 15.11.2009.