recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Maxwel Cornet maaliskuussa 2015.
**Gnaly Maxwel Cornet** (s. 27. syyskuuta 1996 Bregbo, Norsunluurannikko) on ranskalais-norsunluurannikkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän on pituudeltaan 179-senttimetrinen. Hän edusti Ranskan Ligue 2:ssa Metziä ja Ligue 1:ssä Lyonia. Hän siirtyi vuonna 2021 englantilaisseura Burnleyyn ja vuotta myöhemmin saman maan West ham Unitediin.

Cornet pelasi pitkään ranskalaisseura Metzin junioreissa. Edustusjoukkueeseen hän nousi kaudella 2012–2013. Tammikuussa 2015 hän siirtyi Lyoniin ja kuului kaudesta 2015–2016 lähtien joukkueen vakiokokoonpanoon. Hän pelasi kauden 2020–2021 loppuun mennessä Lyonin joukkueessa Ligue 1:ssä 184 ottelua ja tehnyt niissä 31 maalia. Mestarien liigassa hän pelasi 23 ottelua ja teki niissä kuusi maalia. Marraskuussa 2018 hän teki alkulohko-ottelussa Manchester Cityä vastaan kaksi maalia, ja elokuussa 2020 hän teki voitokkaassa puolivälieräottelussa maalin samaa joukkuetta vastaan. Eurooppa-liigassa Cornet pelasi 16 ottelua ja teki kaksi maalia. Kaudella 2021–2022 Cornet pelasi Burnleyn joukkueessa 26 valioliigaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia, millä hän oli joukkueensa paras maalintekijä. Seuraavalla kaudella hän pelasi 14 valioliigaottelussa, mutta oli vain kahdesti avauskokoonpanossa. West Haamin voittamassa Konferenssiliigassa hän pelasi viidessä ottelussa 207 minuuttia.

Cornet pelasi useissa Ranskan nuorisomaajoukkueissa mutta on aikuisten tasolla edustanut Norsunluurannikon maajoukkuetta. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi kesäkuussa 2017 ystävyysottelussa Alankomaita vastaan. Ensimmäisen maajoukkuemaalinsa hän teki syyskuussa 2017 Gabonia vastaan. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019 hän pelasi viisi ottelua ja teki maalin alkulohko-ottelussa Namibiaa vastaan. Vuonna 2022 järjestetyissä Afrikan-mestaruuskilpailuissa hän pelasi kaksi ottelua. Kesäkuun 2023 loppupuolelle mennessä Cornet on pelannut 30 A-maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Maxwel Cornet Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Cornet, Maxwel *National Football Teams*. Viitattu 2.8.2022. (englanniksi)

  

West Ham United – Englannin Valioliiga
1 Fabiański |
2 Johnson |
3 Cresswell |
4 Zouma |
5 Coufal |
7 Scamacca |
8 Fornals |
9 Antonio |
10 Lanzini |
11 Paquetá |
12 Downes |
13 Areola |
14 Cornet |
18 Ings |
20 Bowen |
21 Ogbonna |
22 Benrahma |
24 Kehrer |
27 Aguerd |
28 Souček |
33 Emerson |
41 Rice |
72 Mubama |
Manageri Moyes
Ivan Rodionov.
**Ivan Aleksandrovitš Rodionov** (ven. Иван Александрович Родионов, 1. marraskuuta 1866 Donin kasakoiden alueen Kamyševskajan kylä – 24. tammikuuta 1940 Berliini) oli venäläinen kirjailija.

Donin kasakka-aateliin kuulunut Rodionov sai kasvatuksensa sotakouluissa ja palveli kasakkajoukoissa. Vuosien 1905–1906 vallankumoustapahtumien aikana hän oli kukistamassa levottomuuksia Borovitšissa. Erottuaan palveluksesta hän meni naimisiin tehtaanomistajan tyttären kanssa ja toimi Borovitšin semstvon päällikkönä. Rodionov oli näkemyksiltään yltiöisänmaallinen monarkisti ja antisemiitti, ja hän osallistui venäläisen äärioikeiston toimintaan.

Rodionovin ensimmäinen teos ilmestyi vuonna 1894. Talonpoikaiston moraalin rappiota kuvaava pienoisromaani *Rikoksemme* (*Naše prestuplenije*, 1909) herätti suurta huomiota Venäjän lisäksi myös ulkomailla. Liberaali sivistyneistö piti kirjaa törkeänä poliittisena pamflettina, mutta kriitikot ylistivät sen voimakasta kuvausta ja kieltä. Rodionovin myöhempien teosten aiheita ovat Venäjän ja Donin kasakoiden historia sekä "juutalaisten salajuonet" Venäjän ja maailman tuhoamiseksi.

Rodionov osallistui ensimmäiseen maailmansotaan rintamalehden toimittajana ja oli mukana Kornilovin kapinassa. Hän osallistui valkoisten puolella Venäjän sisällissotaan, mutta katsoi pian pelin menetetyksi ja siirtyi Turkin kautta Jugoslaviaan ja myöhemmin Berliiniin. Rodionovia väitettiin aikanaan Mihail Šolohovin *Hiljaa virtaa Don* -romaanin tekijäksi.

Suomennettu teos
----------------

* *Rikoksemme: kuvaus kansanelämästä*. Suom. S. Wennelvirta. Helsinki: Yrjö Weilin & Kumpp, 1910.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Russkije pisateli. 1800–1917: Biografitšeski slovar, tom 5*, s. 313–315. Moskva: Bolšaja Rossijskaja entsiklopedija, 2007. ISBN 978-5-85270-340-8.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Taba** on Egyptiin kuuluva kaupunki Siinailla lähellä Israelin rajaa. Taba on nykyisin matkailukohde ja siellä sijaitsee Egyptin ja Israelin välinen raja-asema.

Maantiede
---------

Taban raja-asema.
Taba sijaitsee Siinai niemimaalla Akabanlahden rannikolla lähellä Egyptin Israelin vastaista rajaa. Tabassa sijaitsee maiden välinen Taban raja-asema.

Historia
--------

Hilton Hotel Tabassa.
Jonkin matkaa Tabasta rannikkoa etelään sijaitsee niin sanottu Faraonsaari, jolla on ristiretkeläisten 1100-luvulla rakennuttama linnoitus. Ristiretkeläisiltä sen valtasi Saladin, joka toteutti linnalla myös suuria uusia rakennustöitä.

Sittemmin Egypti hallitsi myös Akabanlahden itäpuolta vanhalla pyhiinvaellusreitillä Mekkaan. Alueen hallinnasta tuli lopulta kiistakysymys Osmanien valtakunnan, sekä Suezin kanavaa ja Egyptiä halltisevien brittien välillä. Osmanit pitivät pitkään koko Siinai niemimaata omana alueenaan, vaikka käytännössä sitä hallitsivat brittien alaiset egyptiläiset. Tilanne oli puhjeta selkkaukseksi raja-asemalla Tabassa vuonna 1906. Lopulta osmanit suostuivat brittien uhattua hyökkäyksellä sopimaan rajan kulusta egyptiläisten kanssa. Taba ja muu Siinai jäivät Egyptille lokakuussa 1906 julkaistussa päätöksessä.

Israel miehitti Siinain kuuden päivän sodassa vuonna 1967. Israelin miehityksen aikana rajamerkit poistettiin ja Tabaan rakennettiin hotelli. Israel vetäytyi suurimmasta osasta Siinaita vuonna 1982, mutta se jartkoi Taban miehittämistä. Lopulta pitkine neuvottelujen jälkeen se suostui luovuttamaan Taban Egyptille vuonna 1989. Sittemmin Tabassa on järjestetty monia Egyptin ja Israelin välisiä neuvotteluja. Taba on nykyisin paljolti matkailijoilta varten rakennettu lomakohde. Sen kehitystä on jarruttanut esimerkiksi Siinain turvallisuustilanne.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Arthur Goldschmidt: *Historical dictionary of Egypt*, s. 380-381. 3. painos. Scarecrow Press. ISBN 0-8 108-4856-2. (englanniksi)
2. ↑  Melanie Lidman: In ‘restive’ Sinai, Israelis once again finding a restful paradise *The Times of Israel*. Viitattu 16.2.2021. (englanniksi)
3. ↑  Meet the castle of Saladin on Pharaoh’s Island in Taba *Egypttoday*. Viitattu 16.2.2021. (englanniksi)
4. ↑  Taba *lonely planet*. Viitattu 16.2.2021. (englanniksi)
**Willibald Ruch** (s. 1956, Kühnsdorf) on itävaltalaissyntyinen Zürichin yliopiston psykologian professori persoonallisuuden ja henkilöarvioinnin alueella (vuodesta 2002). Hänen tutkimusalueisiinsa kuuluvat muun muassa persoonallisuus, henkilöarviointien koejärjestelyt, positiivinen psykologia (luonteenvahvuudet, positiiviset interventiot), nauru, iloisuus, taipumus nauruun ja hullunkurisuuteen.

Hän opiskeli akustisen kitaran soittoa vuosina 1973–1975 Klagenfurtissa (Kärntner Landeskonservatorium) ja työskenteli myös muusikkona. Sitten hän opiskeli psykologiaa ja valmistui Grazin yliopistosta tohtoriksi vuonna 1980. Hän suoritti tohtoritutkinnon jälkeisen, dosentuuria vastaavan habilitaation vuonna 1991 Düsseldorfin yliopistossa saksankielisellä opinnäytteellä, joka oli otsikoitu *Die Emotion Erheiterung: Ausdrucksformen und Bedingungen*. Vuosina 1992–1998 hän työskenteli antropologi-psykologi professori Paul Ekmanin laboratoriossa Kalifornian yliopistossa.

Professori Ruch kuuluu tunnettuihin eurooppalaisiin positiivisen psykologian tutkijoihin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Arkistoitu kopioDepartment of Psychology Personality and Assessment – Willibald Ruch, Prof. Dr. Zürichin yliopisto, uzh.ch.  Arkistoitu 14.11.2017. Viitattu 14.11.2017. (englanniksi)
2. ↑  Person: Ruch, Willibald Die Deutsche Nationalbibliothek, d-nb.info. Viitattu 14.11.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Google Scholar: Willibald Ruch (englanniksi) (scholar.google.com)
* University of Zurich/ Publications: Creators is "Willibald", "Ruch" (englanniksi) (uzh.ch)
* The Psychology of Humor: Interviewing Prof. Dr. Willibald Ruch (13.10.2015) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (positivepsychologyprogram.com)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Willibald Ruch 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* DBLP
* Google Scholar
* ORCID
* Publons
* ResearcherID

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Tampereen lavantautiepidemia 1916** tapahtui Tampereella talvella 1915–1916, jolloin saastuneen vesijohtoveden levittämään lavantautiin sairastui 8,5 prosenttia kaupungin asukkaista eli 3 304 henkilöä. Sairastuneista 8,4 prosenttia eli 279 kuoli. Lavantautiin kuolleista 81 % kuului työväestöön.

Epidemia alkoi levitä jo vuoden 1915 lopulla, mutta täydellä voimalla se iski kaupunkiin tammi-maaliskuun aikana 1916. Tampereen vesijohtovesi otettiin Näsijärven pintavedestä eikä sitä puhdistettu mitenkään suodatusta lukuun ottamatta. Tartuntojen määrä lähti laskuun sen jälkeen kun vesijohtovettä alettiin puhdistaa kloorikalkkiliuoksella maaliskuun 1916 alusta lähtien. Kesäkuun 1916 jälkeen lavantautia esiintyi enää yksittäistapauksina. Keväällä 1916 jatkettiin myös vesilaitoksen imujohtoa kauemmas Näsijärven selälle.

Tampereen lavantautiepidemia oli vakavin vesijohtoveden välityksellä levinnyt kulkutautitapaus Suomessa 1900-luvulla. Tampereella oli ollut aiemmin pienempiä lavantautiepidemioita vuosina 1887 ja 1908–1909.

Epidemian kulusta on tehty animaatio, jonka tiedot pohjautuvat Tampereen kaupunginarkistosta saatuihin dokumentteihin:

Lähteet
-------

* Koskesta voimaa -sivusto: 1916 kolea kuoleman kevät.
* Arno Forsius: Lavantauti eli typhus abdominalis (Arkistoitu – Internet Archive).
* Lavantautia hanasta. HY blogi. Web Archive.

### Viitteet

1. ↑  Epidemian kuvaaja. Tilapioneerit.
**Tampereen keskusvirastotalo** (niin sanottu *Valkoinen talo*) on Tampereen Keskustorin laidalla sijaitseva virastorakennus ja kaupungin hallinnollinen keskus. Siellä on muun muassa valtuustosali.

Virastotalon on suunnitellut arkkitehti Aarne Ervi. Se on rakennettu kahdessa vaiheessa: ensimmäinen, etelänpuoleinen osa valmistui vuonna 1967 ja pohjoinen laajennusosa vuonna 1975. Rakennus on suojeltu asemakaavalla vuonna 2009.

Keskusvirastotaloa vastapäätä sijaitsee Frenckellin entinen tehdaskiinteistö, joka on myös kaupungin virastokäytössä.

Arkkitehtuuri
-------------

Valtuustosali.
Keskusvirastotalo on Tampereen keskustan merkittävimpiä modernin arkkitehtuurin edustajia. Julkisivun vaalea väri, nauhamaiset ikkunat, katutason pilarit ja osittainen kattoterassi ovat tyypillistä funktionalismia. Ulkoasu muistuttaa tavallista toimistotaloa, mutta julkisivusta esiin työntyvä valtuustosali tuo kokonaisuuteen omaleimaisuutta ja hallintorakennuksen tuntua. Ravintola-, aula- ja yleisötilat ovat avarat ja valoisat.

Rakennus on ulkopuolelta lähes alkuperäisessä asussa, mutta sisätiloihin on tehty suuria muutoksia. Valtuustosalin alkuperäinen ilme on säilynyt hyvin.

Taideteokset
------------

Valtuustosalia koristaa Birger Kaipiaisen keraaminen *Orvokkimeri* (1967), joka oli esillä Montrealin maailmannäyttelyssä. Se sijoitettiin alun perin Tampereen yliopiston tiloihin, mutta siirrettiin keskusvirastotaloon vuonna 1975. Istuntosalissa on myös Eila Hiltusen teos *Kasvu*. Valtuustosalin aulaan on puolestaan sijoitettu Kimmo Kaivannon 13-osainen maalaus *Tori* (1976), joka kuvaa Tampereen historiaa.

Ensimmäisen kerroksen pääaulassa järjestetään vaihtuvia taidenäyttelyitä. Ulkopuolella, Puutarhakadun puoleisen siipiosan vieressä, on Unto Hietasen veistos *Kaupunki kasvaa* (1975).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tampereen keskustan rakennettu kulttuuriympäristö 2012, liite 2: Modernin rakennuskulttuurin kohteet (PDF)  kortti 1: kaupungin virastotalo. Tampere:  Tampereen kaupunki & A-Insinöörit Suunnittelu Oy, 2012. Viitattu 19.3.2018.
2. 1 2 3 4  Laakkonen, Iina: Alue- ja kohdeinventointi, Puutarhakatu 6–8 (PDF)  s. 9. Tampere:  Tampereen kaupunki, 2008. Viitattu 19.3.2018.
3. 1 2 3  Laakkonen 2008, s. 8. Viitattu 19.3.2018.
4. 1 2 3 4  Laakkonen 2008, s. 10. Viitattu 19.3.2018.
5. ↑  Tampereen Keskustori: Rakennetun ympäristön historia ja nykytila (PDF)  s. 70. Tampere:  Tampereen kaupunki & Arkkitehdit MY, 2017. Viitattu 4.3.2019.
6. 1 2  Laakkonen 2008, s. 12. Viitattu 19.3.2018.
7. 1 2  Laakkonen 2008, s. 20. Viitattu 19.3.2018.
8. ↑  Kauramäki, Anne: Kimmo Kaivannon näyttely on avautunut Sara Hildénin taidemuseossa  16.6.2017. Tampere:  Tampereen kaupunki. Viitattu 19.3.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* VirtualTampere: Virtuaalivierailu Tampereen keskusvirastotaloon
Tampereen Kulttuuriyhdistys ry
**Tampereen kulttuuriyhdistys Ry** on 22. huhtikuuta 1974 perustettu yhdistys, jonka tarkoituksena on toiminta-alueellaan toimia omaehtoisen kulttuurityön ja harrastustoiminnan virittäjänä ja kehittäjänä kansalaisten keskuudessa.

Yhdistys pyrkii kulttuuritason kohottamiseen ja yhteiskunnan kulttuuripalvelujen kehittämiseen siten, että ne voivat ulottua tasapuolisesti kansalaisten keskuuteen taloudellisista, alueellisista ja sosiaalisista tekijöistä riippumatta.Tarkoitus on myös edistää moniarvoista kulttuuriajattelua sekä tukea ja kehittää suomalaisia kulttuuriarvoja. Yhdistys pitää myös yhteyttä muihin kulttuurijärjestöihin

Tarkoituksensa toteuttamiseksi yhdistys harjoittaa jäsenistönsä keskuudessa ja sen ulkopuolella yhdistyksen tarkoitusperiä edistävää tiedotustyötä ja julkaisutoimintaa sekä järjestää kursseja, neuvottelutilaisuuksia, kokous- ja koulutustilaisuuksia, näyttelyitä ja juhlia. Näistä merkittävimpänä mainittakoon vuotuiset Niittyjuhlat, jotka samalla kunnioittavat Finlaysonin tehtaan omistajan, patruuna Wilhelm von Nottbeckin ja hänen perheensä merkitystä Tampereen ja koko Suomen teolliselle kehitykselle. Yhdistys osallistuu aktiivisesti myös koko Finlaysonin alueella tapahtuvan kulttuuritoiminnan kehittämiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Tampereen kulttuuriyhdistyksen nettisivut *tampereenkulttuuriyhdistys.fi*.
Tampereen keskuspaloasema.
**Tampereen keskuspaloasema** sijaitsee osoitteessa Satakunnankatu 16 Jussinkylän kaupunginosassa Tammerkosken itärannalla. Jugendtyylisen vuonna 1908 valmistuneen paloasemarakennuksen on suunnitellut arkkitehti Wivi Lönn.

Tampereelle perustettiin vakinainen palokunta 5.7.1898, vapaaehtoinen palokunta kaupunkiin oli perustettu jo 1873. Vakinainen palokunta toimi aluksi tilapäisissä tiloissa kauppias Axel Sirenin talossa Puutarhakatu 6:ssa, mutta jo 1900-luvun alussa alettiin suunnitella uuden paloaseman rakentamista. Rakennukselle saatiin 1903 tontti Satakunnankadun varrelta ja vuonna 1905 järjestettiin paloaseman suunnittelukilpailu, jonka voitti helmikuussa 1906 arkkitehti Wivi Lönn. Paloaseman suunnittelussa lienee käytetty esimerkkinä Ruotsista Malmön paloasemaa.

Asema suunniteltiin alun perin hevosvetoiselle kalustolle ja hevosten tallit ja kalustohalli sijoitettiin aseman kaarevaan keskiosaan. Aseman toiminnalliseen suunnitteluun antoi panoksensa myös Tampereen palomestarina toiminut arkkitehti Berndt Blom. Paloaseman rakennustyöt aloitettiin huhtikuussa 1907 ja rakennus otettiin käyttöön 30. syyskuuta 1908. Rakennuksen valmistuminen viivästyi neljä kuukautta rakennustyömaalla jouluaattona 1907 syttyneen tulipalon vuoksi. Rakennus muurattiin tiilistä mutta siinä käytettiin myös rautabetonirakenteita. Julkisivut verhoiltiin graniitilla. Paloasemaan kuului myös palotorni.

Paloasemalla tehtiin 1920-luvulla Tampereen kaupunginarkkitehti Bertel Strömmerin suunnitelmien mukaiset muutostyöt, kun autot korvasivat hevosvetoisen kaluston. Tässä yhteydessä myös rakennuksen kaarevaa keskiosaa korotettiin yhdellä kerroksella, johon tuli miehistötiloja. Vuonna 1982 paloasemalle valmistui punatiilinen lisärakennus Palokunnankadun puolelle ja sen jälkeen paloaseman ns. vanha osa peruskorjattiin 1983–1986.

Keskuspaloaseman kellarikerroksessa sijaitsee Tampereen palomuseo, joka on perustettu vuonna 1998.

Lähteet
-------

1. ↑  Hannu Välimäki: Paloasema (Koskesta voimaa -sivusto)
2. ↑  Oikari, Joel: Palomuseo avaa taas ovensa kävijöille – "Lähdetään kotiin!" *Tamperelainen*.  21.7.2017. Viitattu 2.11.2019.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tampereen paloasemia**.
**Teppo Lasse Martikainen** (13. helmikuuta 1965 Karijoki – 23. marraskuuta 2000 Helsinki) oli Helsingin kauppakorkeakoulun liiketaloustieteen professori.

Martikainen kirjoitti ylioppilaaksi Kristiinankaupungin lukiosta 1984 ja valmistui ekonomiksi ja kauppatieteiden maisteriksi 1987, kauppatieteiden lisensiaatiksi 1989 ja väitteli kauppatieteiden tohtoriksi 1990 Vaasan korkeakoulussa. Hän aloitti työuransa Vaasan korkeakoulussa toimimalla vuosina 1988–1990 tutkimusapulaisena, tutkijana, assistenttina ja väliaikaisena yliassistenttina. Suomen Akatemian tutkimusassistenttina ja Vaasan yliopiston yliassistenttina Martikainen työskenteli 1990–1992. Sen jälkeen hänet nimitettiin Vaasan yliopiston liiketaloustieteen, erityisesti laskentatoimen apulaisprofessoriksi, jota virkaa hän hoiti 1992–1998 ja toimi myös määräaikaisena professorina 1997–1998. Vaasasta Martikainen siirtyi Helsingin kauppakorkeakouluun liiketaloustieteen, erityisesti rahoituksen apulaisprofessoriksi vuosiksi 1998–1999, jota seurasi professuuri. Mutta professorin virassa hän ehti toimia vain vuosina 1999–2000 elämän päättyessä vuoden 2000 lopulla. Martikaisen kirjallinen tuotanto käsittää noin sata tieteellistä ja muuta julkaisua liiketaloustieteestä yleensä ja varsinkin laskentatoimesta. Martikainen menehtyi vaikeaan sydänsairauteen vain 35-vuotiaana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit Finlands professorer 1640–2007*, s. 431. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
2. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |
Teppo Heikkilä (2008)
Heikkilä SM-liigaottelussa 2008
**Teppo Heikkilä** (s. 10. maaliskuuta 1983) on suomalainen lentopalloilija. Kestilässä syntynyt yleispelaaja Heikkilä pelaa kaudella 2008-2009 Oulun Ettan väreissä, Lentopallon 1-sarjassa. Heikkilä on pelannut A-maajoukkueessa vuodesta 2005 lähtien.

Nuoruusvuodet
-------------

Heikkilän ura lähti käyntiin Keskilän juniorikouluissa. 16-vuotiaana nuorukaisena hänen tiensä vei Kuortaneen Urheiluopistoon opiskelemaan ja harjoittelemaan Suomen parhaiden poikajunioreiden kanssa. Heikkilä pelasi samalla Suomen nuorten maajoukkueessa menestyksellisesti.

SM-liiga
--------

Kaudella 2001-2002 Heikkilä pelasi Kempeleen Pyrinnössä 1-sarjassa, jonka jälkeen hän siirtyi pelaamaan SM-liigaan. Uransa ensimmäisen SM-liigakauden Heikkilä pelasi Oulun Etta väreissä kaudella 2002-2003. Tämän jälkeen hän siirtyi Raision Loimun riveihin, jossa hän voitti Suomen cupin kultaa vuonna 2004 sekä hopeaa 2005. Sieltä tie vei Salon Piivolleyhin, josta palkintokaappiin tuli SM-hopea kaudelta 2006. Tämän jälkeen Heikkilä teki sopimuksen SM-liigaan nousseen Kempeleen Lentopallon kanssa. Kempeleessä hän pelasi aina kaksi kautta, kunnes teki sopimuksen Oulun Ettan kanssa. Tavoitteena on että Oulun Etta nousisi takaisin SM-liigaan. Nykyinen joukkue on Oululainen SunVolley.

A-maajoukkue
------------

Suomen A-maajoukkueessa Heikkilä on pelannut vuodesta 2005 lähtien. Ensimmäinen maaottelu oli Turkkia vastaan 23. elokuuta 2005. Maajoukkueessa Heikkilä on pelannut liberona sekä yleispelaajana. Kaudella 2005 Heikkilä oli voittamassa Euroopan Liigan hopeaa maajoukkueessa ja kesällä 2006 Teppo oli mukana Maailmanliigassa ja maajoukkueen kanssa EM-karsinnoissa, joista Suomi selviytyi Moskovassa pelattaviin EM-kisoihin 2007. Vuoden 2008 Maailmanliigassa Teppo oli jälleen mukana hyvällä menestyksellä.

Muuta
-----

Heikkilä tunnetaan erittäin kovasta aloitussyötöstään, jota on muun muassa Suomen A-maajoukkue käyttänyt hyväkseen tehokkaasti A-maaotteluissa.

Saavutukset
-----------

* A-maajoukkueessa vuodesta 2005 lähtien
* Euroopan liigan 2. sija 2005
* Suomen cupin voitto 2004
* Suomen cupin hopea 2005
* SM-hopeaa 2006
* EM-kilpailuihin selviytyminen 2007
* Suomen cupin voitto 2009

Kaudet
------

* 2000–01 Kempeleen Pyrintö (I. div.) & Kuortane (II. div.)
* 2001–02 Kempeleen Pyrintö (I. div.)
* 2002–03 Oulun Etta
* 2003–04 Raision Loimu
* 2004–05 Raision Loimu
* 2005–06 Salo Piivolley
* 2006–08 Kempeleen Lentopallo
* 2008-09 Oulun Etta
* 2009-10 SunVolley

Lähteet
-------

1. ↑
**Teppo (Johannes) Lampela** (o.s. Tolonen) (s. 17. heinäkuuta 1969) MuM, laulunopettaja, on helsinkiläinen kontratenori, vuoden 2005 Lohjan tenoripäivien tenorikilpailun voittaja. Lampela on opiskellut laulua Marjut Hannulan johdolla. Hän on suorittanut laulussa Sibelius-akatemiassa baritonina C-kurssin, ja painotettuaan opiskelunsa kontratenorilauluun hän suoritti alttona laulun B-kurssin sekä A-kurssin (lauludiplomi), kaikki erinomaisin arvosanoin.*lähde?* Musiikin maisterin tutkintoon kuuluivat myös instrumenttiopettajan pedagogiset opinnot. Näiden opintojen lisäksi hän on hionut taitojaan mm. Andreas Schollin, Evelyn Tubbin, Michael Fieldsin, Kevin Smithin, Carl Høgsetin ja Oren Brownin johtamilla kursseilla. 

Lampelaa kiehtovat erityisesti esimerkiksi Georg Friedrich Händelin oopperoiden sekä oratorioiden miehille kirjoitetut alttoroolit.*lähde?* Lisäksi hän esiintyy paljon pohjoissaksalaisen barokkimusiikin esittäjänä (säveltäjäniminä muiden muassa Dietrich Buxtehude, Franz Tunder, Heinrich Schütz) sekä laajalti Johann Sebastian Bachin musiikin parissa.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Sarah "Sally" Thomason** on yhdysvaltalainen kielitieteilijä. 

Thomason opiskeli aluksi saksaa Stanfordissa Yhdysvalloissa ja Freiburgin yliopistossa Saksassa. Hän valmistui kandidaatiksi Stanfordista vuonna 1961. Hän jatkoi opintojaan Yalessa pääaineenaan yleinen kielitiede valmistuen vuonna 1965. Hän väitteli tohtoriksi Yalessa vuonna 1968.. 

Thomason on naimisissa tietojenkäsittelytieteilijän ja filosofin Richmond Thomasonin kanssa.

Tutkijana Thomason on ollut kiinnostunut pidgin- ja kreolikielistä, kielihistoriasta, kielikontakteista ja slaavilaisista kielistä. Hän on myös opettanut useita kursseja mm. morfologian, venäjän kielen historian ja fonologian saralta.

Thomason on ollut aktiivinen Language Log -blogin tekijä. Vuosina 1988–1994 hän oli mukana toimittamassa Linguistic Society of American Language-lehteä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Curriculum Vitae of Sarah G. Thomason (pdf)  2016. Sarah Thomason. Viitattu 22.4.2020. (englanniksi)
2. ↑  Some personal stuff *Sarah Thomason's Home Page*.  2020. Viitattu 22.4.2020. (englanniksi)
3. ↑  Who Is Richmond Thomason?  2020. Rich Thomason's Home Page. Viitattu 22.4.2020. (englanniksi)
4. ↑  About  2020. Language Log. Viitattu 22.4.2020. (englanniksi)
5. ↑  Sarah Thomason  2020. University of Michigan.  Arkistoitu 27.6.2020. Viitattu 22.4.2020. (englanniksi)
**Santeri Saarinen** (24. helmikuuta 1857 Virolahti – 14. marraskuuta 1914 Helsinki) oli suomalainen juristi ja senaattori.

Saarisen vanhemmat olivat talollinen Stefan Rantala ja Saara Stiina Erkintytär. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1879 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Saarinen valmistui filosofian kandidaatiksi 1882, filosofian maisteriksi 1886, molempien oikeuksien kandidaatiksi 1888 ja sai varatuomarin arvon 1890.

Saarinen toimi Viipurin hovioikeuden hovioikeudenneuvoksena 1904–1909. Hän oli Suomen senaatin oikeusosaston jäsen 1909–1914.

Santeri Saarinen oli naimisissa vuodesta 1886 Hilma Aleksandra Arvelinin kanssa.

Lähteet
-------

* SAARINEN Santeri. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Team Rynkebyn 10. matka Pariisin 2011.
Team Rynkeby luovuttaa 1,315 milj. euron lahjakortin lastensyöpäsäätiölle.
**Team Rynkeby - God Morgon Finland** on osa eurooppalaista hyväntekeväisyys-pyöräilyjoukkuetta, Team Rynkeby:ta, jonka toiminnan tarkoituksena on kerätä rahaa vakavasti sairaiden lasten hyväksi. Kaudella 2018–2019 mukana on 54 joukkuetta seitsemästä maasta: Tanskasta, Ruotsista, Norjasta, Suomesta, Färsaarilta, Islannista ja Saksasta. Suomen joukkueet tulevat Helsingistä, Espoosta, Tampereelta, Turusta, Oulusta, Vaasasta ja Jyväskylä-Kuopion alueelta. 

Joukkueiden toimintakausi alkaa vuosittain 1. lokakuuta ja huipentuu Pariisiin pyöräilyyn heinäkuun ensimmäisellä viikolla. Kauden aikana jäsenet sitoutuvat varainhankintaan, yhdessä tekemiseen ja fyysiseen harjoitteluun. Team Rynkeby – God Morgonin osallistujat maksavat itse omat osallistumiskulunsa. Rynkeby Foods A/S, God Morgon ja hohes C huolehtivat projektin keskeisistä kuluista yhtä suurin osuuksin brändiensä kautta ja samoin avun kohteena olevat organisaatiot. Ennen vuotta 2021 varojen kerrottiin menevän lyhentämättöminä kohteille.

Suomessa lahjoitetaan 70 prosenttia kerätyistä varoista Aamu Säätiölle lasten syövän tutkimukseen ja hoitojen kehittämiseen ja 30 prosenttia Sylva ry:lle syöpäsairaiden lasten, nuorten ja heidän perheidensä psykososiaaliseen tukemiseen.

Team Rynkebyn lahjoitukset (kaikki osallistujamaat)
---------------------------------------------------

* 2002: 5 100 euroa (11 pyöräilijää)
* 2003: 13 400 euroa (15 pyöräilijää)
* 2004: 23 100 euroa (15 pyöräilijää)
* 2005: 23 300 euroa (21 pyöräilijää)
* 2006: 32 600 euroa (21 pyöräilijää)
* 2007: 60 300 euroa (41 pyöräilijää)
* 2008: 194 400 euroa (155 pyöräilijää)
* 2009: 409 400 euroa (273 pyöräilijää)
* 2010: 632 700 euroa (311 pyöräilijää)
* 2011: 1,301 miljoonaa euroa (584 pyöräilijää)
* 2012: 2,138 miljoonaa euroa (790 pyöräilijää)
* 2013: 3,049 miljoonaa euroa (985 pyöräilijää)
* 2014: 4,839 miljoonaa euroa (1 150 pyöräilijää)
* 2015: 6,449 miljoonaa euroa (1 400 pyöräilijää)
* 2016: 8,840 miljoonaa euroa (1 500 pyöräilijää)
* 2017: 8,750 miljoonaa euroa (1 700 pyöräilijää)
* 2018: 9,441 miljoonaa euroa (1 900 pyöräilijää)
* 2019: 10,634 miljoonaa euroa (2 100 pyöräilijää)
* 2020: 8,799 miljoonaa euroa (2 100 pyöräilijää)
* 2021: 9,742 miljoonaa euroa (2 400 pyöräilijää)
* 2022: 10,476 miljoonaa euroa (2 026 pyöräilijää)

Lähteet
-------

1. ↑  Team Rynkeby: Varainkeruu ja keskeiset kulut *www.team-rynkeby.fi*. Viitattu 16.5.2022. [vanhentunut linkki]
*Tämä artikkeli kertoo keisarillisen Japanin laivaston taistelulaivasta. Nimen muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**Settsu** oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1911 vesillelaskettu Kawachi-luokan taistelulaiva, joka nimettiin nykyisen Osakan prefektuurin alueella sijaitsevan Settsun provinssin mukaan.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Kawachi-luokka*
Alus tilattiin osana vuoden 1907 hankintoja Kuren laivastontelakalta, missä koli laskettiin 18. tammikuuta 1909. Alus laskettiin vesille 30. maaliskuuta 1911 ja otettiin palvelukseen 1. heinäkuuta 1912.

Palvelus
--------

Alus osallistui ensimmäisessä maailmansodassa merireittien partioinnin lisäksi Tsingtaon piiritykseen. Vuonna 1922 sen aseet ja panssarointi poistettiin Kuressa Washingtonin laivastosopimuksen perusteella. Alus poistettiin alusluettelosta 1. lokakuuta 1923, mutta jo seuraavana vuonna se panssaroitiin kevyesti tukialuslentäjien maalilaivaksi. Aluksen keskimmäinen savuhormi ja panssarivyö poistettiin, ja aluksen nopeus oli laskenut 16 solmuun.

Alus muutettiin vuosina 1937–1938 radio-ohjattavaksi, jolloin sen ohjaajana toimi hävittäjä *Yūkaze*, ja sen panssarisuojaa vahvistettiin kestämään kahdeksan tuuman kranaatin osuma tai 12 000 jalasta pudotetun 10 kilogramman lentopommin osuma. Samalla alukselta poistettiin yksi kattila. Vuonna 1940 alukselle asennettiin uudet kattilat ja koneet, ja keskimmäinen savuhormi palautettiin, mutta etummainen hormi jäi toimettomaksi. Alus jatkoi palvelustaan tukialuslentäjien koulutuksessa, kunnes Yhdysvaltain laivaston Task Force 38:n lentokoneet upottivat sen 24. heinäkuuta 1945 matalaan veteen. Aluksen hylky nostettiin, ja se romutettiin Harimassa sodan jälkeen.

Lähteet
-------

* Sturton, Ian (toim.): *Conway’s battleships: The Definitive Visual Reference to the World’s All-Big-Gun Ships*. Conway Maritime Press, 2008. ISBN 978-1-84486-068-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  nishida[vanhentunut linkki]

Kawachi-luokan taistelulaivat

|  |
| --- |
| *Kawachi* - *Settsu* |
| Edeltäjä: Satsuma-luokka – Seuraaja: Fusō-luokka |
**Santeri (Alexander) Dahlström** (7. toukokuuta 1859 Viitasaari – 15. kesäkuuta 1913 Lempäälä) oli suomalainen lyseon lehtori. Dahlström oli mukana valokuvaajana 1882–1883 Suomen polaariretkikunnan havaintojen teossa Sodankylässä.

Dahlströmin vanhemmat olivat rovasti Alexander Dahlström (1797–1862) ja Kristina Maria Petrelius. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1880 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1885 ja maisteriksi 1890.

Dahlström toimi Oulun lyseon matematiikan ja fysiikan lehtorina 1905–1913. Hän toimi myös Oulun kauppakoulun rehtorina ja Oulun kaupunginvaltuuston puheenjohtajana.

Teoksia
-------

* *Luvunlaskun oppikirja* ; kirj. August Ramsay ja Santeri Dahlström. WSOY 1887

Lähteet
-------

* DAHLSTRÖM Santeri. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
* Geni.com : Alexander (Santeri) Dahlström

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Thomas von Rajalin** (lokakuu 1673 – 4. syyskuuta 1741 Haminan ulkopuolella) oli ruotsalainen laivastoupseeri, joka yleni amiraaliksi ja aateloitiin. 

Suomessa syntyneen von Rajalinin vanhemmista ei ole varmaa tietoa. Suomen kansallisbiografian mukaan hän kuului oletettavasti Huittisista lähtöisin olevaan Rajalenius-nimiseen pappissukuun ja oli mahdollisesti syntynyt siellä. Hän toimi ensin tavallisena merimiehenä ja sitten yhdeksän vuotta Englannin laivastossa, kunnes siirtyi Ruotsin amiraliteettikollegioon opetusperämieheksi 1699. Von Rajalin osallistui 1715 menestyksekkäästi suureen Pohjan sotaan laivallaan *Verden*. Sodan päätyttyä hän palasi amiraliteettikollegioon ja osallistui Ruotsin laivaston kehittämiseen. Hän julkaisi tutkimukset *Nödig underrättelse om navigation eller styrmanskonsten* (1728) ja *Nödig underrättelse om skeppsbyggeriet* (1730), joista sai hallitukselta huomattavan rahapalkkion. Hän laati myös virallisen meriohjesäännön. Vara-amiraaliksi von Rajalin ylennettiin 1741, jolloin hänet myös aateloitiin ja määrättiin alkaneessa Hattujen sodassa laivaston päälliköksi. Von Rajalin oli laivastoineen kesän 1741 Haminan tienoilla, missä kuitenkin suurin osa hänen miehistöään kuoli elintarvikkeiden puutteesta johtuvaan tautien leviämiseen, kuten hän itsekin.

Von Rajalinin ensimmäinen puoliso vuodesta 1706 oli Botilla Hallengren (k. 1727) ja toinen vuodesta 1738 Maria Brigitta Fust (k. 1804).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivut 604-605.
2. 1 2  Kansallibiografia (maksullinen)
3. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 7, palsta 187

Aiheesta muualla
----------------

* Kansilehti, johdanto ja sisällysluettelo, *Nödig underrättelse om navigation eller styrmanskonsten* (Viitattu 22.9.2013)
* Kansilehti ja johdanto, *Nödig underrättelse om skeppsbyggeriet* (Viitattu 22.9.2013)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**William Strickland** (1788 Navesink – 6. huhtikuuta 1854, Nashville) oli yhdysvaltalainen arkkitehti ja insinööri, joka oli johtavia Greek Revival -tyylisuunnan edustajia Yhdysvalloissa.

Strickland tunnettiin aluksi paremmin kulissimaalarina, vaikka hän opiskelikin arkkitehtuuria Benjamin Latroben johdolla vuosina 1803–1805. Vuonna 1810 hän suunnitteli vapaamuurarien temppelin Philadelphiaan. Stricklandista tuli lopulta suositumpi kuin Latrobesta, koska hän kykeni puhumaan arkkitehtuurista selvemmin kuin hienostelevampaan tyyliin itseään ilmaissut Latrobe. Osittain tämän vuoksi Stricklandin suunnitelma Second Bank of the United States -rakennukseksi katsottiin paremmaksi kuin Latroben. Strickland noudatti tarkasti pankin hallituksen puheenjohtajan Nicholas Biddlen ohjetta siitä, että rakennuksen tyylin tuli olla "puhtainta kreikkalaista" symboloidakseen liiketoiminnan vapautta valtiovallasta. Second Bank of the United States rakennettiin vuosina 1819–1824. Strickland suunnitteli Philadelphiaan 1820- ja 1830-luvulla Greek Revival -tyyliin myös pörssirakennuksen, laivastoaseman, Yhdysvaltain rahapajan sekä tullilaitoksen rakennuksen. Hän suunnitteli rahapajat lisäksi Charlotteen ja New Orleansiin.

Stricklandin työt insinöörinä olivat lähes yhtä merkittäviä kuin hänen arkkitehtuurinsa. Hän matkusti Eurooppaan 1825 tutustuakseen rautateihin ja uusimpaan tekniikkaan, ja auttoi kotimaahan palattuaan Pennsylvania Railroad Companyn ensimmäisen raideosuuden rakentamisessa. Stricklandin johdolla rakennettiin Delaweren aallonmurtaja.

Strickland kuoli ollessaan valvomassa Tennessee State Capitolin rakennustöitä. Rakennuksen esikuvana olivat toimineet useat kuuluisat antiikin Kreikan rakennukset. Monet pitävät Tennessee State Capitolia Stricklandin parhaana työnä, ja hänet haudattiin sinne valtion myöntämällä erikoisluvalla.

William Strickland oli ensimmäisiä arkkitehtuurista luennoineita henkilöitä Yhdysvalloissa. Hän kirjoitti useista johtamistaan projekteista artikkeleja. Stricklandin merkittävin oppilas oli Thomas Ustick Walter, joka oli myös maineikas Greek Revival -tyyliin edustaja.

Kuvagalleria
------------

* Vapaamuurarien temppeli, Philadelphia (1808–1811, paloi 1819).Vapaamuurarien temppeli, Philadelphia (1808–1811, paloi 1819).
* Second Bank of the United States, Philadelphia (1819–1824) Second Bank of the United States, Philadelphia (1819–1824)
* Pörssitalo, Philadelphia (1832–1834)Pörssitalo, Philadelphia (1832–1834)
* Tennessee State Capitol, Nashville (1845–1859)Tennessee State Capitol, Nashville (1845–1859)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Britannica, The Editors of Encyclopaedia: William Strickland *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 28.4.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Structurae

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
	+ 2
	+ 3
* IdRef

 |

 |
**Allan George Bromley** (1. helmikuuta 1947 – 16. elokuuta 2002) oli australialainen tietojenkäsittelytieteilijä ja tieteenhistorioitsija. Bromley oli tietojenkäsittelytieteen apulaisprofessorina Sydneyn yliopistossa, jossa hän keskittyi erityisesti viimeisinä vuosinaan tietokoneiden historiaan. 

Bromley opiskeli Sydneyn yliopistossa fysiikkaa, ja hänen väitöskirjansa valmistui vuonna 1971. Tämän jälkeen hän toimi yliopistossa luennoitsijana, ja vuonna 1987 hän sai paikan apulaisprofessorina.

Bromley vietti vuonna 1979 sapattivapaata Lontoossa, missä hän vieraili tämän jälkeen useita kertoja ja tutustui englantilaisen Charles Babbagen työhön. Hän dokumentoi seuraavien vuosien ajan Babbagen uraa ja julkaisi siitä useita papereita. Bromley nousi Babbagen uran keskeiseksi asiantuntijaksi, ja esimerkiksi *IEEE Annals of the History of Computing* -lehti omisti vuonna 2000 kokonaisen numeron Bromleyn työn esittelyyn. Lehdessä todettiin, että kaikkea Babbage-tutkimusta verrataan jatkossa Bromleyn asettamaan standardiin.

Bromley kiinnostui 1980-luvulla antiikin Kreikassa valmistetusta Antikytheran koneesta. Hän käytti koneen tutkimiseen kerroskuvausta, jonka ansiosta siitä paljastui uutta tietoja ja joka toisaalta paljasti myös laitteiston kunnon olevan jopa oletettua huonompi. Bromley oli lisäksi mukana Australian Computer Museum Societyssä, jota hän oli myös ollut perustamassa.

Bromley sairasteli 1990-luvun alkupuoliskolta alkaen, ja hänellä todettiin 1997 Hodgkinin tauti. Siihen hän myös kuoli vuonna 2002. Vaikka Bromleyn kunto heikkeni hiljalleen, hän keskittyi viimeisinä vuosinaan kokoelman järjestämiseen. Hän oli kerännyt uransa aikana laajan tietokonelaitteiden kokoelman, johon kuului muun muassa osia Australian toisesta tietokoneesta, SILLIAC:sta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jeff Kingston: Allan George Bromley, Historian of computing 1947–2002 *SMH.com.au*.  11.9.2002. The Sydney Morning Herald. Viitattu 30.11.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3  Graeme Philipson: Allan Bromley: historian, eccentric, gem *SMH.com.au*.  27.8.2002. The Sydney Morning Herald. Viitattu 30.11.2017. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* DBLP

 |

 |
**Beau travail** on ranskalainen draamaelokuva vuodelta 1999. Sen ohjaaja on Claire Denis.

Ranskalainen televisiokanava ARTE tilasi Denisiltä elokuvan vieraita maita käsittelevään sarjaansa. Denis käsittelee elokuvassaan vierautta, myös siitä näkökulmasta, että ihminen saattaa toimia itselleen vieraalla tavalla. Hän sijoitti elokuvan nykypäivään ja ryhmään ranskalaisia muukalaislegioonalaisia, jotka on sijoitettu rannikon etuvartioon entisessä Djiboutin siirtomaassa Itä-Afrikassa. Hän halusi tutkia paitsi kokemusta vieraassa maassa ulkomaalaisena olemisesta, myös sitä, mitä tarkoittaa olla muukalainen itselleen.

Elokuva rakentuu kovuuden ja herkkyyden vastakohdalle. Entinen legioonalainen Galoup muistelee onnellista aikaansa ja hyvin organisoitua elämäänsä Djiboutissa muukalaislegioonan miesjoukossa, ryhmänsä sotaharjoituksia ja teiden korjausta. Kersantti Galoup toimii komentaja Forestierin alaisuudessa ja ihailee häntä syvästi. Uusi värvätty Sentain (Grégoire Colin) kiinnittää komentajan huomion suoritettuaan pelottoman pelastustyön, jolloin Galoup joutuu mustasukkaisuuden valtaan. Hän käskee Sentainin autiomaahan viallisella kompassilla päästäkseen hänestä eroon. Lähellä kuolemaa paikalliset djiboutilaiset pelastavat Sentainin. Tarina kerrotaan Galoupin näkökulmasta takautumina. Hänet on sittemmin erotettu legioonasta ja asuu Marseillessa. 

Juoni perustuu löyhästi Herman Melvillen kertomukseen maskuliinisesta merielämästä teoksessa *Billy Budd : matruusi*, josta Denis poimi miesten keskinäisen kolmiodraaman idean. Hän valitsi elokuvaan myös kohtia Benjamin Brittenin oopperasta *Billy Budd* säestämään legioonalaisten pelkistetysti kuvattuja sotaharjoituksia. Ne ovat balettitanssija Bernardo Montetin tyylittelemiä. Kun näyttelijä Michel Subor valittiin komentaja Bruno Forestierin rooliin, syntyi suora linkki Jean-Luc Godardin elokuvaan *Pieni sotilas* (1963), jossa sama näyttelijä esittää samannimistä armeijan karkuria. Denis hahmotteli, että hänen teoksensa olisi vino jatko Godardin elokuvalle.

Rooleja
-------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Denis Lavant  | … |  kersantti Galoup
  |
|  Michel Subor  | … |  komentaja Bruno Forestier
  |
|  Grégoire Colin  | … |  legioonalainen Gilles Sentain
  |
|  Richard Courcet  | … |  legioonalainen
  |
|  Nicolas Duvauchelle  | … |  legioonalainen
  |
|  Marta Tafesse Kassa  | … |  Rahel
  |

Lähde:

Lähteet
-------

1. 1 2  Claire, Denis: *Beau travail* *The Criterion Collection*. Viitattu 29.1.2023. (englanniksi)
2. ↑  Beau travail (2000) *JP’Box-Office*.  Arkistoitu 16.1.2017. Viitattu 27.12.2022. (ranskaksi)
3. 1 2 3  Shambu, Girish: *Beau travail:* A Cinema of Sensation *The Criterion Collection*.  15.9.2020. Viitattu 27.12.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Tobias Stephan** (s. 21. tammikuuta 1984 Zürich, Sveitsi) on sveitsiläinen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti.

Ura
---

Stephan on Kloten Flyersin kasvatti. Hän kuitenkin pelasi ensimmäisen pääsarjatason ottelunsa Nationalliga A:n EHC Churissa kaudella 2001–2002. Stephanin tulokaskauden päätteeksi Dallas Stars varasi hänet NHL:n varaustilaisuudessa toisen kierroksen alkupäässä. Stephan siirtyi takaisin Kloteniin, jossa pelasi vuoteen 2006 asti.

Kaudeksi 2006–2007 Stephan siirtyi Dallasin organisaatioon. Hän vietti koko kauden seuran farmijoukkueessa AHL-liigan Iowa Starsissa. Kaudella 2007–2008 Stephan pelasi ensimmäisen ottelunsa NHL:ssä, viettäen kuitenkin muutoin koko kauden AHL-liigassa. Seuraavalla kaudella 2008–2009 hän pelasi kymmenen ottelua Dallasissa, Marty Turcon varamaalivahtina.

Stephan palasi Sveitsiin kaudella 2009–2010 ja siirtyi HC Servette Genèven joukkueeseen.

### Maajoukkueura

Stephan on edustanut Sveitsin maajoukkuetta useissa kisoissa. Hän pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 2001 ja 2002, joista ensimmäisissä hän voitti hopeaa. Nuorten MM-kisoissa Stephan on pelannut 2003 ja 2003. Aikuisten kisoissa Stephan pelasi ensimmäistä kertaa vuonna 2010, ja on tämän jälkeen edustanut maataan 2011 ja 2012.

Lähteet
-------

1. 1 2  Legends of Hockey - Tobias Stephan HHOF. Viitattu 21.5.2012. (englanniksi)
**Gliese 710** on K7-spektriluokan oranssi kääpiö -tähti Serpens Cauda -tähdistössä. Sen massa on 0,4-0,6 Auringon massaa ja näennäinen magnitudi 9,66.

Nykyisellään vuonna 2010 Gliese 710 on noin 63,0 valovuoden etäisyydellä Maasta. Hipparcos-satelliitin havaintojen pohjalta arvioidaan, että tähti ohittaa Auringon 0,158 valovuoden eli 10 kAU:n etäisyydeltä 1,5 miljoonan vuoden kuluttua. Lähimmillään ollessaan sen näennäinen magnitudi on Antareksen luokkaa.

Nykyhetkestä, vuodesta 2010, ±10 miljoonan vuoden aikana Gliese 710 on merkittävin perturbaatioita Aurinkokunnassa aiheuttava kappale. Dramaattisin vaikutus sillä arvellaan olevan Aurinkokunnan ulkolaidoilla sijaitsevan Oortin pilven kappaleisiin. Gliese 710 saattaa suistaa pilven komeettoja radoiltaan ja kohti Aurinkokunnan sisäosia. Bobylevin tutkimusten mukaan Gliese 710 läpäisee Oortin pilven 0,86 todennäköisyydellä.[1] Todennäköisyys alle 1000 AU:n ohitukseen, joka voisi häiritä Kuiperin vyöhykkeen kappaleiden ratoja, on 0.0001.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2

Aiheesta muualla
----------------

* Tähdet ja Avaruus: Vieras tähti kulkee aurinkokunnan ulkoreunan läpi 1,5 miljoonan vuoden kuluttua
**Glienicken linna** on Berliinin Wannseen kaupunginosassa sijaitseva entinen Hohenzollernien pienehkö palatsi. Se sijaitsee Berliinistä Potsdamiin johtavan maantien varrella, vain kivenheiton päässä Potsdamin rajasta, Haveljoesta ja Glienicker Brücke -sillasta.

Glienicken linna tehtiin Preussin prinssi Kaarlen asunnoksi ja sen suunnitteli arkkitehti Karl Friedrich Schinkel vuonna 1825. Schinkel suunnitteli tarvittavat muutostyöt paikalla sijainneeseen kartanoon, jonka oli aiemmin omistanut kansleri Karl August von Hardenberg. Rakennukseen lisättiin vielä 1829 kaksi lisäsiipeä palvelusväkeä varten. Arkkitehtuuri perustuu italialaisiin esikuviin, sillä prinssi Kaarle oli kiinnostunut Italiasta. Kaikkiaan 116 hehtaaria käsittävän englantilaistyylisen puiston suunnitteli Peter Joseph Lenné. Glienicken linnassa toimii nykyään hieno ravintola.[1]

Lähteet
-------

1. ↑  Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: *Taide & Arkkitehtuuri: Berliini* (suom. Pirkko Roinila), s. 395. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos *Kunst & Architektur Berlin*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Glienicken linna** Wikimedia Commonsissa
**Tobias Picker** (s. 18. heinäkuuta 1954 New York) on yhdysvaltalainen säveltäjä.

Picker aloitti säveltämisen kahdeksanvuotiaana. Hän suoritti opintoja Manhattan School of Musicissa, Juilliard Schoolissa ja Princetonin yliopistossa. Hänen opettajiensa joukossa olivat Charles Wuorinen, Elliott Carter ja Milton Babbitt. Hän sai ensimmäiset sävellystilauksensa myöhäisinä teinivuosinaan, ja hänestä tuli nopeasti yksi Yhdysvaltain kysytyimmistä nuorista säveltäjistä. Picker sai vuonna 1992 Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian musiikkipalkinnon, ja hänet valittiin akatemian elinikäiseksi jäseneksi vuonna 2012. Picker on toiminut esimerkiksi Houstonin sinfoniaorkesterin ensimmäisenä nimikkosäveltäjänä (1985–1990) sekä San Antonion ja Tulsan oopperoiden taiteellisena johtajana.

Pickerin ensimmäinen ooppera *Emmeline* kantaesitettiin Santa Fen oopperassa vuonna 1996. Hänen myöhempiä oopperoitaan ovat *Fantastic Mr. Fox*, *Thérèse Raquin*, *An American Tragedy* (2005) ja *Dolores Claiborne* (2013). Pickerin orkesteriteosten joukossa ovat *And Suddenly It's Evening*, sellokonsertto ja sävelruno *Old and Lost Rivers*. Hänen sävellyksiään on levytetty laajasti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tobias Picker Schott Music

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |