recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Elintaso** on maan, kansan tai jonkin väestöryhmän (yhteisön) henkisten ja aineellisten tarpeiden yleinen ja keskimääräinen tyydytystaso. Elintason osalta otetaan huomioon henkilökohtaiset tulot, koulutustaso, ruoan kulutus, terveyden suojelu, toimeentulo ja odotusten täyttymisen näkymät. Myös nykyaikaisen teknologian saatavuus ja luonnonvarojen käyttö otetaan huomioon.

Elintasoa voidaan myös verrata esimerkiksi vertaamalla kaikkien maiden tuotteiden ja palveluiden hintoja asukkaiden tuloihin, joita kutsutaan ostovoimastandardiksi.

Korkein elintaso on Sveitsissä, Norjassa ja Tanskassa.

Viron ja Suomen elintasovertailu
--------------------------------

Vaikka Viron työikäisen väestön palkkataso oli vuonna 2017 40 % Suomen palkasta, Viron elintaso oli verrattavissa 1990-luvun puolivälin Suomen tasoon.

Vuoteen 2018 mennessä Viron elintaso oli saavuttanut 80 prosenttia Euroopan unionin keskiarvosta.

Vuonna 2017 tehdyn ennusteen mukaan Viron elintaso saavuttaisi teoriassa Suomen 30 vuodessa, jos Viron bruttokansantuotteen kasvu olisi vähintään 3 % joka vuosi. Koska talous on suhdannevaihtelua, taloudessa voi tänä aikana tapahtua hidastumista, mikä ei tue tällaista ennustetta.

Euroopan maiden vertailu
------------------------

Vuodesta 2014 lähtien Sveitsi, Norja ja Tanska ovat Euroopan maiden kärjessä palkkauksen suhteen. Sveitsissä asuva henkilö ansaitsee keskimäärin 6247 euroa kuukaudessa ja Norjassa asuva henkilö keskimäärin 5091 euroa kuukaudessa. Sveitsissä on ehkä korkein keskipalkka, mutta siellä on myös suurin sukupuolten välinen palkkaero: sveitsiläiset naiset ansaitsevat lähes kolmanneksen vähemmän kuin sveitsiläiset miehet. Vain Virossa palkkaerot ovat suuremmat kuin Sveitsissä. Palkkavertailun häntäpäässä ovat Romania ja Bulgaria, joissa keskimääräinen kuukausipalkka on 323 euroa ja 327 euroa. Keskimääräinen kuukausipalkka Virossa on 849 euroa.

Katso myös
----------

* Elämänlaatu
* Elämäntapa

Lähteet
-------

1. ↑  *Säästva arengu seletav sõnaraamat.*

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: et:Elatustase
**Otto Lyytikäinen** (26. kesäkuuta 1877 Kuopio – 3. heinäkuuta 1952 Joensuu) oli suomalainen laamanni ja Lahden pormestari.

Lyytikäisen vanhemmat olivat perämies Matti Lyytikäinen ja Britta Christina Lackström. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1896 ja suoritti oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa 1901. Lyytikäinen sai varatuomarin arvon 1904.

Otto Lyytikäinen oli Lahden kauppalan rahatoimikamarin ja kauppalanhallituksen sihteerinä ja Hollolan säästöpankin kamreerina 1901–1904. Hän oli sitten helsinkiläisen asianajotoimisto Castrén & Snellmanin palveluksessa, kunnes hänet valittiin Lahden pormestariksi. Lahden pormestarina Lyytikäinen toimi 1907–1936 ja sen jälkeen hän oli kihlakunnantuomarina Liperissä 1936–1947. Lyytikäinen sai laamannin arvon 1947.

Lyytikäinen oli useita vuosia Lahden Hiihtoseuran puheenjohtajana ja hän vaikutti merkittävästi Salpausselän kisojen käynnistämiseen. Hän oli mukana perustamassa Suomen maistraattien ja raastuvanoikeuksien yhdistystä ja toimi yhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana. 

Otto Lyytikäinen oli naimisissa vuodesta 1906 Hilja Loviisa Valkosen kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. 1 2 3  Kuka, Mitä, Lahti : Lyytikäinen, Otto (1877-1952) (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Lähetyssaarnaaja** (engl. *The Missionary*) on Richard Loncrainen ohjaama brittiläinen komediaelokuva vuodelta 1982. *Lähetyssaarnaajan* tuotti ja käsikirjoitti Michael Palin, joka myös näyttelee pääosaa. Muissa pääosissa ovat Maggie Smith, Trevor Howard ja Denholm Elliott.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Pastori Charles Fortescue (Michael Palin) palaa Lontooseen kymmenen Afrikassa vietetyn saarnavuoden jälkeen. Piispalla (Denholm Elliott) on hänelle uusi tehtävä; käännyttää Lontoon ilotyttöjä hyveen tielle. Pastori yrittää kieltäytyä tarjouksesta sen vaarat aavistaen, mutta kun hänen oma morsiamensakin pitää sitä vain lähetystyönä muiden joukossa, ovat tekosyyt vähissä.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Michael Palin  | … |  Pastori Charles Fortescue
  |
|  Maggie Smith  | … |  Lady Isabel Ames
  |
|  Trevor Howard  | … |  Lordi Henry Ames
  |
|  Denholm Elliott  | … |  Piispa
  |
|  Michael Hordern  | … |  Slatterthwaite / Kertoja
  |
|  Graham Crowden  | … |  Pastori Fitzbanks
  |
|  David Suchet  | … |  Corbett
  |
|  Phoebe Nicholls  | … |  Deborah Fitzbanks
  |
|  Tricia George  | … |  Ada
  |
|  Valerie Whittington  | … |  Emmeline
  |
|  Roland Culver  | … |  Lordi Fermleigh
  |
|  Rosamund Greenwood  | … |  Lady Fermleigh
  |
|  Timothy Spall  | … |  Parswell
  |
|  Anton Lesser  | … |  Nuori mies
  |

Tuotanto
--------

*Lähetyssaarnaaja* kuvattiin Englannin Hampshiren Highcleressä, Lontoossa, Wiltshiressä, Surreyn Sheppertonin studioilla, Skotlannissa ja Keniassa.

Julkaisu ja vastaanotto
-----------------------

*Lähetyssaarnaaja* sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 2. marraskuuta vuonna 1982. Avausviikonloppunaan elokuva tuotti 1 864 852 dollaria. *Lähetyssaarnaaja* tuotti kokonaisuudessaan 7 241 180 dollaria.

*Lähetyssaarnaaja* pääsi teatterilevitykseen Australiassa 21. tammikuuta 1983, Irlannissa 22. heinäkuuta 1983, Ruotsissa 11. marraskuuta 1983, Suomessa 21. syyskuuta 1984 ja Länsi-Saksassa 15. maaliskuuta 1985. Columbia Pictures toimi elokuvan levittjänä Yhdysvalloissa ja HandMade Films Isossa-Britanniassa.

DVD-julkaisut
-------------

Metro-Goldwyn-Mayer julkaisi *Lähetyssaarnaajan* DVD:lle 1. huhtikuuta vuonna 2003 ja Image Entertainment julkaisi elokuvan DVD:lle 17. toukokuuta vuonna 2011.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Lähetyssaarnaaja (1982) *imdb.com*. IMDB.com. Viitattu 10.2.2013. (englanniksi)
2. 1 2  The Missionary *boxofficemojo.com*. Boxofficemojo.com. Viitattu 10.2.2013. (englanniksi)
3. ↑  The Missionary (1982) *allmovie.com*. Allmovie.com. Viitattu 10.2.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Lähetyssaarnaaja* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Lähetyssaarnaaja* Elonetissä.
* *Lähetyssaarnaaja* AllMoviessa. (englanniksi)
**Johan Pihlman** (1733 – 27. tammikuuta 1811 Eurajoki) oli suomalainen kirkkoherra, valtiopäivämies ja professori.

Johan Pihlmanin vanhemmat olivat Kalannin Sundholman ja sittemmin Ulvilan Anolan tilojen pehtori Karl Pihlman (k. 1789) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Sofia Montanus. Pihlman pääsi ylioppilaaksi Turussa 1747. Hän opiskeli jonkin aikaa myös Uppsalan yliopistossa ja valmistui Turun akatemiasta filosofian kandidaatiksi 1753 ja filosofian maisteriksi 1754. Hänet vihittiin papiksi Turun hiippakuntaan 1770. Hänestä tuli Uppsalassa teologian kunniatohtori 1779. 

Pihlman oli Turun katedraalikoulun vt. lehtorina syyslukukaudella 1755 ja Turun akatemian kemian dosenttina vuodesta 1757. Hän oli Turun katedraalikoulun vt. rehtorina syyslukukaudella 1758 ja vt. lehtorina 1759–1760. Hänestä tuli Porin triviaalikoulun konrehtori 1760, Eurajoen kirkkoherra 1775 ja lääninrovasti 1779. Professorin arvonimi 1786. Pihlman osallistui Ruotsin valtiopäiville 1778–1779 ja 1789, Wilhelm Laguksen tietojen mukaan myös 1786 ja 1792. Hän sai teologian professorin arvonimen 1786. Pihlman tuli kolmannelle sijalle Turun hiippakunnan piispanvaalissa 1802.

Johan Pihlman oli naimisissa 1778–1796 Agata Kristina Timmin (k. 1796) kanssa, joka oli professori Johan Haartmanin tyttären tytär. Pihlmanin veli oli varanotaari Karl Pihlman (1747–1777) ja velipuoli tamperelainen kauppias Lars Abraham Pihlman (1769–1839).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Johan Pihlman. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 15.5.2021.
2. 1 2 3 4  Pihlman, Johan. Suomen papisto 1800–1920 -verkkojulkaisu. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2017 (viitattu 15.5.2021)
**Carlos Alberto Lleras Restrepo** (12. huhtikuuta 1908 – 27. syyskuuta 1994) oli Kolumbian presidentti vuosina 1966–1970. Hän edisti Latinalaisen Amerikan yhteistyötä kaupan alalla, ja oli Venezuelan, Kolumbian, Perun, Bolivian ja Chilen välisen vapakauppasopimuksen pääneuvottelija.

Varhainen elämä
---------------

Lleras opiskeli La Salle-Instituutissa ja Universidad Nacional de Colombiassa. Hän suoritti oikeustieteellisen tutkinnon vuonna 1930.

Poliittinen ura
---------------

Lleras tuli mukaan politiikkaan jo nuorena. Vuonna 1929, hän edusti liberaalipuoluetta Apulon konventissa. 21-vuotiaana hän pääsi Kolumbian Liberaalipuolueen keskuskomitean jäseneksi. 

Lleras pyrki Kolumbian presidentiksi ensimmäistä kertaa vuonna 1944, mutta hävisi. Myöhemmin, 27. marraskuuta, vuonna 1965, hän pääsi liberaalipuolueen ehdokkaaksi, ja sai  konservatiivipuolueen tuen.  Näin hänestä tuli *"Kansallisen Rintaman"* virallinen ehdokas, joka  voitti vaalit vuonna 1966. 

Presidenttikautensa jälkeen Lleras perusti poliittisen lehden *"Nueva Frontera"* ja toimi sen kustantajana.

Lähteet
-------

1. ↑  Carlos Lleras Restrepo *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 7.8.2016.
2. ↑  Carlos Lleras Restrepo *Biografias y Vidas*. Viitattu 7.8.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Carlos Lleras Restrepo
**Luis Mariano Ospina Pérez** (24. marraskuuta 1891–14. huhtikuuta 1976) oli kolumbialainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä vuosina 1946–1950. Hän oli maltillinen konservatiivi.

Ospina Pérez opiskeli kaivosteollisuutta ensin Medellínissä ja valmistui sitten Louisianan osavaltionyliopistosta. Hän aloitti poliittisen uransa vuonna 1915 kotikaupunkinsa valtuustossa.

Ospina nousi presidentiksi vuonna 1946, kun aiemmin hallinnut liberaalipuolue oli pirstaloitunut. Hän yritti liennyttää kasvavaa poliittista jännitystä koalitiohallituksen avulla. Se ei onnistunut, ja maaseudulla puhkesi liberaalien ja konservatiivien välille joitain väkivaltaisia yhteenottoja. Ospinan vastaehdokkaan, populisti-liberaalipoliitikko Jorge Gaitánin murhasta syntyneessä El Bogotazoksi kutsutussa mellakassa kuoli arviolta 2 000 ihmistä.

Ospinan hallitus muutti El Bogotazon jälkeen politiikkaansa ankarammaksi ja kielsi ensin julkiset kokoontumiset maaliskuussa, erotti liberaalit kuvernöörit ja sulki lopulta armeijan voimin kongressin marraskuussa 1949. Liberaalit eivät asettaneet ehdokastaan seuraaviin vaaleihin, jolloin Ospinan vastustajana tunnettu äärikonservatiivi Laureano Gómez valittiin vuonna 1950 presidentiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ospina Perez Biografias y Vidas (espanjaksi)
2. ↑  Colombia - Collapse of the Democratic system, 1946-1958 *countrystudies.us*. Viitattu 26.2.2011. (englanniksi)
3. 1 2  Colombia - La Violencia *countrystudies.us*. Viitattu 26.2.2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* IdRef

 |

 |
**Ivan Schavoronkoff** (ven. Иван Иванович Жаворонков, *Ivan Ivanovitš Žavoronkov*; 29. elokuuta 1859 Viipuri – 1918 Kaluga) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri.

Ivan Schavoronkoffin vanhemmat olivat viipurilainen kauppias Ivan Ivanovitš Schavoronkoff ja Elisabeth Vikarjeva. Ivan Schavoronkoff tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1874 ja määrättiin sieltä 1881 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen henkivartioväen krenatöörijoukkojen tykistöprikaatiin. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1884, luutnantiksi 1885, alikapteeniksi 1892 ja kapteeniksi 1897. Vuonna 1898 Schavoronkoff siirrettiin everstiluutnanttina patterinpäälliköksi Turkestanin tykistöprikaatiin. Everstiksi hänet ylennettiin 1904 ja kenraalimajuriksi 1911, jolloin hänet nimitettiin 3. tykistöprikaatin komentajaksi.

Schavoronkoff komensi 3. tykistöprikaatia ensimmäisessä maailmansodassa syyskuuhun 1916 saakka ja toimi sen jälkeen jonkin aikaa 21. armeijakunnan tykistön tarkastajana. Venäjän armeijan hajotessa hän palasi perheensä luokse Kalugaan, jossa hän sairastui ja kuoli.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ivan Schavoronkoff *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 18.4.2020)
2. 1 2  Žavoronkov Ivan Ivanovitš *Russkaja armija v Pervoi mirovoi voine*. Viitattu 29.7.2021.
Carl Edvard Gyldenstolpe
**Carl Edvard Gyldenstolpe** (7. elokuuta 1770, Naantalin maalaiskunta – 11. huhtikuuta 1831, Helsinki) oli suomalainen juristi, joka toimi Suomen senaatin oikeusosaston varapuheenjohtajana ja senaatin prokuraattorina. Turun akatemiassa suorittamiensa opintojen (1786–1788) jälkeen hän pääsi Turun hovioikeuteen auskultantiksi. Toimittuaan hovioikeudessa useissa eri viroissa hänet nimitettiin 1798 asessoriksi ja hovioikeudenneuvokseksi 1809. Suomen tultua osaksi Venäjän keisarikuntaa Gyldenstolpe osallistui aatelissäädyn edustajana Porvoon valtiopäiville 1809. Valtiopäivillä hänet valittiin hallituskonseljin oikeusosaston jäseneksi. Hän oli niitä aatelisia, jotka valitsivat jäseniä Suomen lähetystöön elokuussa 1808. Hän laati lähetystön ohjesäännön niin ettei se voinut toimia valtiopäivien valtuuksin. Gyldenstolpe oli Porvoon valtiopäivien merkittävimpiä jäseniä. Hän kuului hallituskonseljia suunnitelleeseen komiteaan. Valtioneuvoksen arvon hän sai 1812 ja todellisen valtioneuvoksen arvon 1816. Gyldenstolpe määrättiin koskenperkaus- ja kanavoimistöiden johtokunnan jäseneksi 1816–1817.

Päteväksi lakimieheksi tiedetty Gyldenstolpe nimitettiin 1817 Matthias Caloniuksen seuraajaksi senaatin prokuraattorin virkaan. Vuonna 1822 sekä senaatin talousosasto että oikeusosasto saivat varapuheenjohtajan virat. Gyldenstolpe nimitettiin oikeusosaston varapuheenjohtajaksi ja Carl Johan Walleenista tuli prokuraattori. Vuonna 1822 Gyldenstolpe sai salaneuvoksen arvon ja 1827 hänet korotettiin vapaaherraksi. Hänelle myönnettiin virkaero terveydellisten syiden vuoksi vuoden 1831 lokakuun alusta lukien, mutta hän kuoli ennen eläkepäivien alkamista huhtikuussa 1831. Gyldenstolpe oli naimaton.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Matti Mali (toimittanut): *Korkein oikeus 1809–1959,* Helsinki 1959, sivut 91–92.
2. 1 2  Kristiina Kalleinen: Gyldenstolpe, Carl Edvard teoksessa *Suomen kansallisbiografia,* Suomalaisen kirjallisuuden seura 2004, ISBN 951-746-441-X, osa 3, sivut 376–377.
3. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 3, p. 213


|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Venäjä Senaatin oikeusosaston varapuheenjohtajat (1822–1918) |
| --- |
|  |
| Varapuheenjohtajat | 
* Gyldenstolpe (1822–1831)
* Mellin (1831–1854)
* Sackleen (1854–1865)
* af Schultén (1865–1874)
* Örn (1874–1877)
* Palmén (1877–1896)
* Montgomery (1896–1898)
* Cederholm (1898–1900)
* Nyborg (1900–1902)
* Sohlman (1902–1905)
* Wrede (1905–1909)
* Åkerman (1910–1913)
* Saarikoski (1913–1917)
* Nybergh (1917–1918)

 | Kenraalikuvernöörin vaakuna vuodesta 1809. |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**John Linsén** (19. syyskuuta 1864 Alavus – 4. elokuuta 1916 Helsinki) oli suomalainen lehtimies ja liikemies.

Linsénin vanhemmat olivat piirilääkäri Adolf Leopold Linsén (1840–1881) ja Johanna Matilda Elisabet Montin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1884 Kuopion yksityislyseosta ja toimi sitten lehtimiehenä ja liikemiehenä.

Linsén oli vuosina 1893–1895 ruotsinkielisen vuonna 1881 perustetun urheilulehti Sportenin toimittajana. Lehden levikki laski nopeasti Linsénin vähennettyä metsästyksen ja purjehduksen osuutta. Aluksi kerran ja Linsénin aikana kahdesti kuukaudessa ilmestynyt lehti jouduttiin lopettamaan taloudellisista syistä keväällä 1895. Osasyynä sen vaikeuksiin oli ruotsalaisen *Tidning för idrott* -lehden leviäminen Suomeen. Linsén oli sitten Nya Pressen-lehden aputoimittajana ja vuodesta 1898 Porissa ilmestyneen Björneborgs Tidning-lehden päätoimittajana aina vuoteen 1905 saakka. Hän oli mukana myös Voima-liiton toiminnassa.

Toimitustöitä
-------------

* *Tampereen metsästys- ja ampumaseuran juhlalehti yhdistyksen 25 vuotiseen juhlaan - Tammerfors jagt- och skjutförenings festpublikation utgifven till erinsan af föreningens 25:års fest : 18 14/VI 79-19 26/VI 04* ; toim. John Linsén. Lilius ja Hertzberg, Helsinki 1904

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. ↑  Kotivuori, Yrjö: Adolf Leopold Linsén. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 1.8.2016.
3. ↑  *Suomen lehdistön historia 9. Aikakauslehdistön historia: Erikoisaikakauslehdet*, s. 221–223. Kuopio: Kustannuskiila, 1991. ISBN 951-657-326-6.
4. ↑  Kalle Virtapohjan Aamulenkki-blogi 9.4.2016 : Jo 130 vuotta suomenkielistä urheilujournalismia
5. ↑  Rauman Lehti no 109 27.09.1898 sivu 2 (Historiallinen sanomalehtiarkisto)
6. ↑  Voimaliiton jäseniä 1906 otetussa valokuvassa, Museovirasto, Historian kuvakokoelma (Finna)
**Simon Wilhelm Carpelan** (12. elokuuta 1731 Raisio – 4. tammikuuta 1814 Iisalmi) oli sotilas, maaherra ja valtiopäivämies.

Carpelanin vanhemmat olivat ratsumestari Maximilian Carpelan ja Helena Eleonora Lilliegren, setä Wilhelm Carpelan ja puoliso vuodesta 1764 Henrika Johanna de Carnall (k. 1788). Hän oli vapaaehtoinen Pohjanmaan jalkaväkirykmentissä 1751, lippumies 1752, kersantti 1753, pataljoonanadjutantti 1754, 2-adjutantti ja alivänrikki 1757. Kenraalimajuri Carpelanin aliadjutantti hän oli 1759, aliluutnantti Västerbottenin rykmentissä 1761, alikapteeni 1770, kapteeni 1773, 2-majuri 1778 ja 1-majuri 1779. Everstiluutnanttina hän palveli 1785–1786. Carpelan toimi samalla Västerbottenin läänin varamaaherrana 1782–1783 sekä Savon ja Karjalan läänin varamaaherrana 1785–1791. Maaherran arvonimen hän sai 1788, vapaaherra hänestä tuli 1790. Carpelan oli prikaatinkomentaja Karjalassa 1788–1790 ja kenraalimajuriksi 1795 ylennettynä Viaporin komendantti 1795–1797. Savon ja Karjalan läänin maaherrana hän toimi 1809–1810. Carpelan omisti Iisalmella Vilhelmsdalin säterin ja Salahmin rautaruukin. Hän oli valtiopäivämies Ruotsin säätyvaltiopäivillä 1772 ja aatelissäädyssä edustaja Porvoon valtiopäivillä 1809.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Simon Wilhelm Carpelan. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 23.12.2020
2. 1 2  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1967, osa 1, s. 1698.

Aiheesta muualla
----------------

* Kansallisbiografia (maksullinen artikkeli)
* Maaherra talonpoikien kasvattajana vv. 1785-1791, Aamulehti, 04.04.1937, nro 89, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Elämänlaatu** tarkoittaa sitä, millainen ihmisen elämä on tai millaiseksi hän sen kokee. Aiemmin käsite *elämänlaatu* on merkinnyt elämäntapaa, elintapoja (esimerkiksi hillitön tai siivo elämänlaatu).
Nykyisin termillä yleensä tarkoitetaan "elämisen, elinolojen laatua henkisin arvoin mitattuna".

Läheisiä ja elämänlaatuun vaikuttavia käsitteitä ovat elintaso, elinolot ja hyvinvointi, mutta elämänlaatu on näitä kaikkia henkisempi ja abstraktimpi. Elämänlaatu lienee lähellä henkistä hyvinvointia, se kuvastaa sitä missä määrin ihminen viihtyy elämässään ja nauttii siitä, toimivatko ihmissuhteet, jääkö aikaa harrastuksiin ja luovuuteen, saako ylipäänsä tehdä sitä mitä haluaa ja käyttää kykyjään mielekkäästi, kohtelevatko ihmiset hyvin vai huonosti, onko riittävästi kiireettömiä, stressittömiä hetkiä, onko elinympäristö miellyttävä ja oman maun mukainen. Kaikki tämä kuuluu elämänlaatuun – ei niinkään aineellinen elintaso ja asema (joskin ne voivat tietyiltä osin kohentaa elämänlaatua).

Elämänlaatu tieteen käsitteenä
------------------------------

Elämänlaatu on käsitteenä olemassa usealla tieteenalalla, esimerkiksi yhteiskuntatieteissä. Myös lääketieteessä käsite on käytössä muun muassa sairauden hoitotulosta arvioitaessa. Siksi elämänlaadun mittaamiseksi on myös kehitetty menetelmiä. Muun muassa Maailman terveysjärjestö WHO aloitti oman projektinsa globaalien elämänlaadun arviointimenetelmien kehittämiseksi vuonna 1991. Sen tavoitteena on arvioida yksilön kokemuksia elämänsä laadusta hänen kulttuurinsa, henkilökohtaisten elämäntavoitteiden, arvojärjestelmän kontekstissa.

Suomalainen sosiologi Erik Allardt kirjoitti hyvinvoinnista ja siihen liittyvistä käsitteistä, muun muassa elämänlaadusta erityisesti 1980-luvulla. Hänen mukaansa elämänlaatu sisältää laajassa merkityksessään kaiken, mikä on tarpeen, jotta ihmiset voivat hyvin. Se kattaa aineellisen elintason, sosiaaliset suhteet, elämän mielekkyyden ja virittävyyden, subjektiivisen tyytyväisyyden ja viihtyisän ympäristön. Hän vertaa sitä hyvinvoinnin käsitteeseen, jonka hän jakoi omistamiseen (having, tulot, asuminen, terveys, elintason osatekijät), rakastamiseen (loving, ihmissuhteet, perhekiinteys) ja olemiseen (being, itsensä toteuttaminen, vaikuttamismahdollisuus). Monissa muissakin tutkimuksissa elämänlaatu jaetaan objektiiviseen (esim. toimintakyky, elinolosuhteet) ja subjektiiviseen (esimerkiksi hyvinvointi, onnellisuus, tyytyväisyys elämään, yksilön oma arvio elämästään) elämänlaatuun.

Katso myös
----------

* Onnellisuustutkimus

Lähteet
-------

1. ↑  Nykysuomen sanakirja 1, WSOY 1980
2. ↑  Suomen kielen perussanakirja 1, Valtion painatuskeskus 1990
3. ↑  Kysy mitä vain, IGS-arkisto, Helsingin kaupunginkirjasto[vanhentunut linkki]
4. ↑  Elämänlaatu, artikkeli terveysportti.fi -palvelussa
5. ↑  WHO Quality of life-BREF WHOQOL-BREF
6. ↑  Erik Allardt, artikkeli "Having, Loving, Being: An alternative to Swedish Model of Welfare Research teoksessa The Quality of Life
**Timo Saarniemi** (27. heinäkuuta 1942 Turku – 14. kesäkuuta 2005 Paimio) oli turkulainen rock-kulttuurin tallentaja ja äidinkielen opettaja. Turun Port Arthurissa asunut valtiotieteen lisensiaatti ja filosofian maisteri Saarniemi tuli tunnetuksi erityisesti rock- ja pop-kulttuurin underground-piireistä koostamistaan persoonallisista, valokopioina levinneistä valokuvaraporteistaan sekä ahkerasta ja säännöllisestä yleisönosastokirjoittelustaan musiikkilehti *Rumban* palstoilla. Hän kirjoitti ahkerasti mielipidekirjoituksia myös *Turun Sanomiin*, *Helsingin Sanomiin*, *Turkulaiseen* ja *Åbo Underrättelseriin* ja hänen hallussaan uskotaan olevan mielipidekirjoitusten epävirallinen Suomen ennätys.
Saarniemi esiintyi toisinaan myös nimimerkeillä, joista ainakin Tim Holmnäs ja Kaleva Saares toisinaan saattoivat jopa väitellä Timo Saarniemen kanssa käsiteltävästä teemasta.

Saarniemi julkaisi myös kaksi omakustannekirjaa. Ruotsinkielinen FST-televisiokanava esitti hänestä vuonna 1998 dokumentin *Natten är ännu ung*.

Saarniemi työskenteli vuodesta 1970 äidinkielen opettajana Kaitaan lukiossa, Espoossa. Hän muutti takaisin Turkuun vuonna 1984 ja siitä alkaen matkasi työpaikalleen Turusta ensimmäisellä aamujunalla ja palasi illansuussa, mikä tuolloin ei vielä ollut järin tavallista. Opetustyön ja rock-antropologian harrastamisen ohella hän myös jatkuvasti opiskeli sekä Turun että Helsingin yliopistoissa ja saavutti vuosituhannen vaihteen tienoilla valtiotieteen lisensiaatin oppiarvon, jo 1970-luvun alussa suorittamansa filosofian maisterin lisäksi. 
Saarniemi oli myös mukana perustamassa Äidinkielen opetustieteen seuraa.

Elokuussa 2006 turkulainen levy-yhtiö Solina Records julkaisi Saarniemen muistosinglen: *Mukavia turkulaisnuoria* -nimisen projektin levyllä on kappaleet "Timo Saarniemi" ja "I'm A Cult Hero". Singlellä esiintyy joukko Timo Saarniemen valokuvareportaaseissa esiintyneitä muusikoita. Levyn tuotti Jori Sjöroos.

Kirjallisuutta
--------------

* *Oman itsensä sankari*. Espoo: Äidinkielen opetustieteen seura, 1992. ISBN 951-96138-5-4.
* *Eurooppalainen matkapäiväkirja. Timo Saarniemen 60-vuotisjuhlakirja matkoilta Euroopassa 1969–2001*. Turku: Timo Saarniemi, 2002. ISBN 952-91-4804-6.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Timo Saarniemen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
* TIMO SAARNIEMI - Omaehtoista undergroundia, tekstitettyjä kuvaraportteja
* Timo Saarniemi wannabes.net:ssä
* Timo Saarniemi: "Katoavien hetkien impressiot". Julkaistu Turun Aika -lehden kesänumerossa 2005 (28.5.2005).

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Enok Furuhjelm** (31. maaliskuuta 1754 Urjala – 16. helmikuuta 1828 Tammela) oli suomalainen eversti.

Furuhjelmistä tuli ylioppilas Turussa vuonna 1769. Vuonna 1773 hän pääsi henkirakuunarykmenttiin korpraalina. Kaksi vuotta myöhemmin hänestä tuli 2-adjutantti. Vuonna 1778 Furuhjelm yleni kornetiksi, vuonna 1782 luutnantiksi, vuonna 1787 alikapteeniksi ja vuonna 1795 puolestaan armeijanmajuriksi. Furuhjelmistä tehtiin vuonna 1801 2-päällikkö Porin läänin jalkaväkirykmentin kevyeen jalkaväkipataljoonaan. Vuonna 1808 hän yleni everstiluutnantiksi ja myöhemmin 2. prikaatin päälliköksi, mistä virasta hän kuitenkin vuonna 1810 erosi. Furuhjelm otti osaa vuosina 1808–1809 käytyyn Suomen sotaan. Vuonna 1810 Furuhjelm ylennettiin everstiksi.

Furuhjelmin vanhemmat olivat asessori, rykmentinkirjuri Enok Naucler ja Ulrika Carlstedt. Vanhempi Enok Naucler aateloitiin vuonna 1762, josta lähtien hän käytti sukunimeä Furuhielm. Nuoremmalla Enok Furuhjelmillä oli kaksi veljeä, Harald ja Johan. Enok Furuhjelm oli naimaton.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852 – Enok Furuhjelm Helsingin yliopisto. Viitattu 20.11.2010.
2. ↑  Lappalainen, Jussi T; Ericson Wolke, Lars; Pylkkänen, Ali: *Suomen sodan historia 1808–1809*, s. 65, 203, 208, 218, 247, 250. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Karttakeskus, 2008. ISBN 978-952-222-018-9.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
Miloš Veljković MM-kilpailuissa 2018.
**Miloš Veljković** (s. 26. syyskuuta 1995 Basel, Sveitsi) on sveitsiläis-serbialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Werder Bremeniä.

Veljković siirtyi kotikaupunkinsa Baselin junioreista englantilaisseura Tottenham Hotspuriin kesällä 2011. Hän pelasi Tottenhamin lisäksi lainalla Middlesbrough'ssa ja Charlton Athleticissa. Otteluita hänelle kertyi Valioliigassa kaksi ja mestaruussarjassa kuusi. Helmikuussa 2016 hän siirtyi saksalaisseura Werder Bremeniin, jossa hän on kauden 2022–2023 loppuun mennessä pelannut 158 bundesliigaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. 2. Bundesliigassa hän on pelannut 26 ottelua ja tehnyt yhden maalin. Myös Saksan cupissa hän on tehnyt yhden maalin.

Veljković edusti Sveitsiä yhdessä alle 16-vuotiaiden maaottelussa mutta siirtyi sitten edustamaan Serbiaa. Hän pelasi täydet minuutit Serbian voittaessa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2013 ja alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2015. Serbian A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäiset ottelunsa marraskuussa 2017. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi joukkueensa viimeisen alkulohko-ottelun Brasiliaa vastaan. MM-kilpailuissa 2022 hän oli avauskokoonpanossa Serbian kaikissa kolmessa ottelussa. Elokuun 2023 puoliväliin mennessä hän on pelannut 24 A-maaottelua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Miloš Veljković Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

  

Werder Bremen – Saksan Bundesliiga
1 Pavlenka |
3 Jung |
4 Stark |
5 Pieper |
6 Stage |
7 Ducksch |
8 Weiser |
9 Burke |
10 Bittencourt |
11 Füllkrug |
13 Veljković |
19 Salifou |
20 Schmid |
21 Dinkçi |
22 Schmidt |
23 Rapp |
24 Goller |
26 Buchanan |
27 Agu |
28 Gruev |
29 Woltemade |
30 Zetterer |
32 Friedl |
34 Mbom |
36 Groß |
37 Backhaus |
38 Haesler |
39 Chiarodia |
40 Lord |
Valmentaja Werner

Serbian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Stojković |
2 Rukavina |
3 Tošić |
4 Milivojević |
5 Spajić |
6 Ivanović |
7 Živković |
8 Prijović |
9 Mitrović |
10 Tadić |
11 Kolarov |
12 Rajković |
13 Veljković |
14 Rodić |
15 Milenković |
16 Grujić |
17 Kostić |
18 Radonjić |
19 Jović |
20 Milinković-Savić |
21 Matić |
22 Ljajić |
23 Dmitrović |
Valmentaja Krstajić

Serbian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Dmitrović |
2 Pavlović |
3 Eraković |
4 Milenković |
5 Veljković |
6 Maksimović |
7 Radonjić |
8 Gudelj |
9 A. Mitrović |
10 Tadić |
11 Jović |
12 Rajković |
13 S. Mitrović |
14 Živković |
15 Babić |
16 Lukić |
17 Kostić |
18 Vlahović |
19 Račić |
20 S. Milinković-Savić |
21 Đuričić |
22 Lazović |
23 V. Milinković-Savić |
24 Ilić |
25 Mladenović |
26 Grujić |
Valmentaja Stojković
**Gustaf Adolf Fredrik Tigerstedt** (6. joulukuuta 1813 Rautalampi – 19. helmikuuta 1878 Kokemäki) oli ruukinpatruuna, sahanomistaja ja valtiopäivämies.

Elämä
-----

Aateliseen Tigerstedt -sukuun kuuluneen Tigerstedtin isä oli ruukinpatruuna Adolf Wilhelm Tigerstedt ja äiti Maria Gustafva Collin. Hän opiskeli yliopistossa ja oli perustamassa Savo-karjalaista osakuntaa 1833, mutta tuli erotetuksi yliopistosta.

Vuodesta 1835 lähtien Tigerstedt työskenteli isänsä Juankoskella omistamalla Juantehtaan ruukilla apulaisisännöitsijänä. Tigerstedt toimi myös Juankoskella sijainneen Säyneisen eli Gustafsforsin ruukin isännöitsijänä. Hän osti molemmat ruukit ja vielä Kortteisen ruukin Kaavilta isältään 1849, mutta myi ne parin vuoden päästä. Koskiosuuksia hankkinut Tigerstedt suunnitteli Kokemäenjoen Kolsinkoskeen vesisahaa ja koko joen käyttöä laajamittaiseen puutavaran uittoon. Sahayhtiöön hän sai liikekumppaniksi apteekkari Christian Hobinin. Hän toimi äänettömänä yhtiömiehenä myös Porin höyrysahayhtiössä, jolle hän toimitti tukkeja, mutta yhtiö joutui selvitystilaan 1866. Sille luovuttamastaan Kolsinkoskesta ja metsävuokraussopimuksista Tigerstedt kävi oikeutta, kunnes pääsi sopimukseen yhtiön uuden omistajan Wilhelm Rosenlewin kanssa. Hankkimansa Reposaaren sahan oikeudet hän taas myi ruotsalaiselle J. E. Franckelle.

Vuodesta 1862 lähtien Tigerstedt asui Kokemäelle rakentamassaan Gustafsvikin kartanossa. Hän oli Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran ja Suomen Talousseuran jäsen ja toimi aatelissäädyssä sukunsa edustajana valtiopäivillä 1863–1864, 1867, 1872 ja 1877–1878.

Tigerstedt on haudattu sukuhautaan Kokemäen vanhalle hautausmaalle Pyhän Marian kirkon sakastin viereen.

Perhe
-----

Tigerstedtin puoliso vuodesta 1838 oli Catharina Fredrika Schildt (1809–1878). Hänen veljensä oli historioitsija, professori Karl Konstantin Tigerstedt.

Tigerstedtin poika oli kaartinkapteeni Severin Tigerstedt.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jouni Yrjänä: *Tigerstedt, Gustaf (1813–1878). Suomen Kansallisbiografia. Osa 9*, s. 790–791. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 978-951-746-450-5.
2. 1 2 3  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Gustaf Adolf Fredrik Tigerstedt. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 17.12.2020.
3. ↑  Kotivuori, Yrjö: Karl Konstantin Tigerstedt. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Viitattu 17.12.2020.
4. ↑  Severin Gustavovitj Tigerstedt (1853–1918) Samfundet Tigerstedt. Viitattu 7.6.2021. (ruotsiksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Frans Johan Valbäck** (myös *Wahlbeck*, 19. kesäkuuta 1852 Helsinki – 8. maaliskuuta 1923 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä *F.J.V.* ja *Adolf Bäck*.

Valbäck syntyi leipurin perheeseen. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta yksityislyseosta ja opiskeli Helsingin yliopiston historiallis-kielitieteellisessä osastossa. Valbäck työskenteli yksityisopettajana, Helsingin ruotsalaisen kansakoulun opettajana vuosina 1875–1885 ja Helsingin kansankirjaston kirjastonhoitajana vuosina 1885–1892.

Valbäck aloitti toimittajanuransa 18-vuotiaana pilalehti *Kurressa* vuonna 1871. Hän toimitti *Wiborgs Tidningiä* vuosina 1874–1875, oli pitkään *Folkwännenin* päätoimittajana sekä työskenteli *Aftonbladetin* toimitussihteerinä vuonna 1893, *Helsingfors Aftonbladin* toimittajana vuonna 1894 ja *Aftonpostenin* päätoimittajana vuosina 1895–1898. Valbäck julkaisi ja toimitti pilalehti *Spetsiä* vuosina 1882–1889, oli perustamassa *Fyreniä* vuonna 1898 sekä avusti *Lördagenia*, *Nya Presseniä*, *Hufvudstadsbladetia*, eri maaseutulehtiä ja ruotsalaisia sanomalehtiä. Vuodesta 1897 aina kuolemaansa saakka hän kuului *Hufvudstadsbladetin* toimitukseen.

Valbäck oli poliittisilta näkemyksiltään svekomaani. Hän toimi aktiivisesti Arbetets Vännerissä aina järjestön perustamisesta lähtien.

Teoksia
-------

* *En afton i Kajsaniemi: romantiserad skildring ur Helsingfors-lifvet*. Helsingfors: Anderson, 1892.
* *Från lifvets strider 1: I ungdomens vår*, skildringar af Adolf Bäck. Helsingfors: Aftonposten, 1895.
* *Arbetets Vänner i Helsingfors: de första tio åren af föreningens lif: en återblick med anledning af föreningens tioårsfest den 9 juni 1901*. Helsingfors, 1901.
* *Arbetets Vänners i Helsingfors Sångkör: tio års minnen, tecknade för festen den 14 april 1901*. Helsingfors, 1901.
* *Karl Teodor Broberg: några minnesord*. Helsingfors: Författare, 1901.
* *Gamla Stinas sagor: samling 1*; med teckningar av Alex. Federley. Helsingfors: Söderström, 1916.
* *Gamla Stinas sagor: samling 2*; med teckningar av Alex. Federley. Helsingfors: Söderström, 1920.

Lähteet
-------

1. ↑  Frans Johan Valbäck SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
2. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 *Helsingin yliopisto*. Viitattu 23.1.2021.
3. 1 2  Steinby, Gunnel: *Journalister och publicister i svensk press i Finland under tvåhundra år*, s. 213. Åbo: Åbo Akademi, 1981. ISBN 951-9017-61-5.
4. 1 2  Frans Johan Valbäck (muistokirjoitus).  *Hufvudstadsbladet*, 9.3.1923, s. 3. Artikkelin verkkoversio.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |

 |
**Carl Axel Alenius** (26. helmikuuta 1878 Närpiö – 13. helmikuuta 1964 Turku) oli suomalainen lyseon rehtori ja Turun ruotsalaisen kauppakorkeakoulun vt. professori.

Aleniuksen vanhemmat olivat urkuri Isak Alenius ja Amanda Vilhelmina Ramstedt. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta 1895 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1898, filosofian maisteriksi 1900 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1903.

Alenius toimi matemaattisten aineiden lehtorina ruotsinkielisissä kouluissa Helsingissä, Oulussa, Viipurissa ja Turussa. Hän oli viimeksi Turun ruotsalaisen lyseon vanhempana lehtorina 1915–1934 ja koulun rehtorina 1917–1934. Turun ruotsalaisen kauppakorkeakoulun matematiikan ja vakuutustieteen vt. professorina Alenius oli vuosina 1929–1945. Alenius toimi myös vuodesta 1932 lähtien keskinäisen vakuutusyhtiö Sammon matemaatikkona ja yhtiön Hollerith-osaston johtajana.

Alenius oli naimisissa vuodesta 1903 Tyra Ignatiuksen (k. 1947) kanssa.

Julkaisuja
----------

Nimellä *C. A. Alenius*:

* *Om lodaflänkningen i latitud i omgifningen af Helsingfors*, Helsingin yliopiston väitöskirja. Helsingfors 1902
* *Om jordmagnetismens fördelning i omgifningen af Helsingfors*. Fennia 22, 6. Sällskapet för Finlands geografi, Helsingfors 1906
* *Absolute erdmagnetische Bestimmungen, ausgeführt in Finland im Jahr 1901*. Fennia 24, 2c. Sällskapet för Finlands geografi, Helsingors 1908

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. 1 2 3  Tri C. A. Alenius 60-vuotias, Helsingin Sanomat, 26.02.1938, nro 55, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  C. A. Alenius 60 vuotta, Sampo : Keskinäisen vakuutusyhtiö Sammon asiamieslehti, 01.03.1938, nro 3, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Punaisen armeijakunnan tunnus.
Andreas Baaderin, Gudrun Ensslinin ja Jan Carl Raspen hauta.
**Jan-Carl Raspe** (s. 24. heinäkuuta 1944 Seefeld in Tirol – k. 18. lokakuuta 1977 Stuttgart) oli Punaisen armeijakunnan (RAF) keskeisiä toimijoita.

Kemiaa ja sosiologiaa opiskellut Raspe liittyi Punaiseen armeijakuntaan 1971. Hänet pidätettiin 1. kesäkuuta 1972 yhdessä Andreas Baaderin ja Holger Meinsin kanssa. 

Raspe kuoli ilmeisesti ammuttuaan itseään pistoolilla päähän samana yönä, jona myös Andreas Baader ja Gudrun Ensslin tekivät itsemurhan Stammheimin vankila‎n eristysosastolla.

Viranomaisten mukaan asianajajat olivat salakuljettaneet vangeille ampuma-aseet ja Ensslinin käyttämän veitsen. Kyseiset asianajajat kostivat tämän epäilyn julkistamisen kertomalla lehdistölle, että heidän mielestään kyseessä olivat murhat eivätkä itsemurhat.

Lähteet
-------

1. 1 2  Torsten Weper: Itsemurha vai murha.  *Tieteen Kuvalehti Historia*, 2009, nro 6, s. 5. Oslo:  Bonnier. ISSN 0806-5209.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Fabian Collan** (18. joulukuuta 1817 Iisalmi – 17. helmikuuta 1851 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija, toimittaja ja kirjailija.

Henkilöhistoria
---------------

Collanin vanhemmat olivat rovasti ja teologian tohtori Pehr Johan Collan ja Christina Elisabet Crohns. Hän opiskeli Porvoon lukiossa 1830–1833 ja valmistui ylioppilaaksi Helsingissä 17. toukokuuta 1834. Filosofian kandidaatiksi Collan valmistui vuonna 1839, maisteriksi 1840 ja lisensiaatiksi 1849. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1850.

Vuosina 1840–1844 Collan oli Savo-Karjalaisen osakunnan kuraattori. Hän toimi Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran sihteerinä ja Helsingfors Morgonbladin päätoimittajana 1841–1844. Collan nimitettiin Helsingin yliopiston historian dosentiksi 1843. Hän työskenteli historian lehtorina ja rehtorina Kuopion lukiossa 1844–1850. Vuodesta 1850 kuolemaansa saakka Collan toimi filosofian apulaisena Helsingin yliopistossa ja Finlands Allmänna Tidning -lehden kotimaisen osaston päätoimittajana ja toimittajana.

Collan oli lapsena sairastanut riisitaudin ja kärsi heikosta terveydestä. Hän sairastui alkuvuonna 1851 ja kuoli helmikuussa 33-vuotiaana.

Fabian Collanin veljiä olivat kirjailija, säveltäjä Karl Collan ja sotarovasti, valtiopäivämies Clas Collan sekä lääkäri, valtiopäivämies Alexander von Collan.

Teokset
-------

#### Suomeksi

* *Kekriaatto : tapaus Pohja-Savon korvessa*, kertomus. Wilen, Turku 1864

#### Muilla kielillä

* *De reformationis in Fennia initiis* , väitöskirja. Helsinki 1843
* *Finsk språklära : förra delen : formlära*. Helsinki 1847
* *De notione necessitatis Hegelianae* , väitöskirja. Helsinki 1850.
* *De Socrate philosopho et cive, supplicio capitis affecto*. Helsinki 1850
* *Lärobok i gamla tidens historia : fragment : afbrutet genom författarens död*. Helsinki 1850-1851
* *Valda skrifter* , toimittanut V. Vasenius. Edlund, Helsinki 1872 (sisälsi elämäkerran)

Lähteet
-------

1. 1 2  Kotivuori, Yrjö: Fabian Collan. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
2. 1 2  Luukkanen, Tarja-Liisa: / Collan, Fabian (1817 - 1851) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  25.8.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 4.9.2016.
3. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Pehr Johan Collan. Verkkojulkaisu 2005. (Viitattu 13.12.2020)

Aiheesta muualla
----------------

* Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia - Fabian Collan
* Vapaasti ladattavia Fabian Collanin e-kirjoja Project Gutenbergiltä ja Projekti Lönnrotilta.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Kreikka

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
Vilppulan Tähden logo.
 **Vilppulan Tähti**  on pirkanmaalainen urheiluseura entisestä Vilppulasta ja kuntaliitoksen jälkeen Mänttä-Vilppulasta. Seuran toiminta painottuu lentopalloon sekä jossain määrin myös yleisurheiluun ja nyrkkeilyyn. Lentopallossa Tähti kuuluu Lounais-Suomen alueeseen ja yleisurheilussa Hämeen seudun yleisurheiluun, HämSY:yn.

Historia
--------

Vilppulan Tähti on perustettu 1924. Sen historiaan mahtuu paljon tapahtumia tapahtumia ja lajeja. Eniten harrastajia löytyy lentopallosta, mutta myös yleisurheilu on toiminnassa mukana.

Saavutukset
-----------

Lentopallossa Tähti on saavuttanut kuusitoista SM-tason mitalia, suurin osa niistä 1990-luvulla ja muutamia 2000-luvulla. Menestyksekkäimmät vuodet olivat 1990-luvun alkupuolella, jolloin Tähti valittiin kaksi kertaa (1989 ja 1991) Suomen parhaaksi tyttöjunioriseuraksi. Tuorein SM-mitali on keväältä 2007, jolloin Tähden C-tytöt voittivat SM-hopeaa Littoisissa.

Harrastajat
-----------

Tähden lentopalloilu on painottunut enemmän tyttöjen kuin poikien puolelle, mutta mukaan on saatu hyvin myös poikajoukkueita. Kaudella 2009–2010 Tähdessä pelaa naisten edustusjoukkue sekä 9 tyttö- ja 7 poikajoukkuetta. Naisten edustusjoukkue pelaa edelleen naisten 1-sarjaa.

Yleisurheilussa harrastajia löytyy joka kesä. Tähden urheilukoulut keräävät kesäisin paljon varsinkin pieniä lapsia nauttimaan liikunnan ilosta.

Menestys
--------

Tähden nuorten menestykset SM-sarjassa 1981–2007 (listassa, jos sijoitus väh. finaalipaikka)

* 1981 B-pojat pronssi
* 1983 A-pojat hopea
* 1984 A-pojat pronssi
* 1985 D-tytöt kulta, C-tytöt 5.sija
* 1986 C-tytöt pronssi
* 1987 C-tytöt kulta, D-tytöt 6. B-tytöt 5
* 1989 B-tytöt hopea, C-tytöt 4. C-pojat 8.
* 1990 A-tytöt 4. B-pojat 7
* 1991 A-tytöt kulta, C-tytöt 4.
* 1992 21v. tytöt kulta, B-tytöt 4. C-tytöt 6.
* 1993 21v. tytöt 4. B-tytöt 4.
* 1994 C-tytöt hopea
* 1995 B-tytöt 4. C-tytöt 7.
* 1996 C-tytöt kulta, B-tytöt hopea
* 1997 A-tytöt 7.
* 1998 B-tytöt kulta
* 1999 A-tytöt 8.
* 2000 A-tytöt 10.
* 2001 B-tytöt hopea
* 2002 C-tytöt pronssi
* 2003 A-tytöt 8. B-tytöt 9.
* 2007 C-tytöt hopea

MV-Lentis
---------

MV-lentiksen logo.
Vilppulan Tähden ja Mäntän Valovolleyn yhteinen Mv-Lentis ry perustettiin 18.9.2006. Yhdistyksen toiminta on tällä hetkellä tauolla.

Tähti on kasvattanut pelaajia Suomen lentopalloilun huipulle. Tähden kasvatti on Matti Hietanen, joka pelaa Italiassa ja Suomen miesten maajoukkueessa.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
*

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 
*
**Rivera** on Rivieran departementin pääkaupunki Uruguayssa Brasilian rajalla. Kaupungin asukasluku oli 64 465 vuonna 2011. 

Kaupunki perustettiin vuonna 1860. Alkuperäinen nimi oli Pereira. Kaupunki kasvoi 1800-luvun läpi brasilialaisten uudisasukkaiden tuella. 

Rivera ja Santana do Livramento Brasilian puolella ylläpitävät avointa rajaa ilman rajaesteitä tai tarkastuspisteitä. Kaupunkien asukkaat voivat vapaasti liikkua minne tahansa kahden kaupungin sisällä ilman, että heidän tarvitsee käydä läpi tarkastuksia. Yksi Riveran kaupungin tärkeimmistä taloudellisista ominaisuuksista on verovapaat kaupat. 

Montevideoon on säännöllinen bussiyhteys, ja kaupungilla on oma lentokenttä. 

Brasilian Santana do Livramento ja Uruguayn Rivera

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rivera (Uruguay)** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. ↑  Uruguay City Population. Viitattu 27.1.2023.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Rivera
**Karl Fredrik Johnsson** (11. maaliskuuta 1759 Turku – 29. toukokuuta 1839 Pori) oli suomalainen rehtori ja professori.

Johnssonin vanhemmat olivat Turun tuomiokapitulin notaari Kristian Hellsteen, vuodesta 1749 Johnsson (1720-1767) ja Ingrid Kristina Brander. Hän kävi Porin triviaalikoulua ja tuli ylioppilaaksi Turussa 1777. Johnsson valmistui Turun akatemiasta filosofian kandidaatiksi 1785 ja filosofian maisteriksi 1786. Hänestä tuli riemumaisteri 1836.

Johnsson oli Porin triviaalikoulussa vt. opettajana vuodesta 1780, vakinaisena alempana kollegana vuodesta 1788 ja ylempänä kollegana vuodesta 1789. Hän oli sitten Vaasan triviaalikoulun ylempänä kollegana vuodesta 1793 ja Porin triviaalikoulun konrehtorina vuodesta 1795 sekä rehtorina vuodesta 1804. Hän oli puhujana pappeinkokouksessa Turussa 1807. Professorin arvonimen Johnsson sai 1839.

Johnsson oli naimisissa vuodesta 1788 Kristina Mariana Branderin (k. 1840) kanssa. Heidän poikansa notaari Karl Kristian Johnsson (1788–1870) toimi Uudenkaupungin vt. pormestarina ja Turun vt. poliisimestarina sekä viimeksi Turun hovioikeuden aktuaarina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Karl Fredrik Johnsson. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 15.5.2021.
**Karl Viktor Bremer** (10. heinäkuuta 1836 Lohja – 13. marraskuuta 1884 Helsinki) oli suomalainen lukion lehtori sekä ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.

Bremerin vanhemmat olivat tuomari, Teijon ja Mathildedahlin ruukit omistanut vuorineuvos Viktor Zebor Bremer (1804—1869) ja Agnes Charlotta Bassi (1816—1849). Hän pääsi ylioppilaaksi 1854 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa.

Bremer toimi vuodesta 1878 Helsingin tyttökoulun ruotsin kielen ja kirjallisuuden kollegana. Hän kirjoitti myös oppikirjoja ja toimi lehtimiehenä.

Bremer oli naimisissa vuodesta 1880 Ines Josefina Waenerbergin kanssa.

Teoksia
-------

* *Kurs i svenska literaturens historia för Fruntimmerskolan i Helsingfors* ; utarbetad af Karl Viktor Bremer. Helsingfors 1874, 2. painos G. W. Edlund, Helsingfors 1875, 3. painos 1882

Lähteet
-------

* Karl Viktor Bremer SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* BREMER Karl Viktor. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.

### Viitteet

1. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852 *ylioppilasmatrikkeli.fi*. Viitattu 25.6.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |