recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Osakan pörssi.
**Osakan pörssi** (jap. 株式会社大阪証券取引所, *Kabushiki-gaisha Ōsaka Shōken Torihikijo*) on Japanin toiseksi suurin pörssi. Se perustettiin kesäkuussa 1878.

Osakan pörssi ilmoitti vuoden 2011 lopussa yhdistyvänsä Japanin suurimman pörssin, Tokion pörssin, kanssa. Yhdistymisellä pörssit pyrkivät vastaamaan rahoitusalan kasvavaan kilpailuun. Japanin markkinaviranomainen hyväksyi yhdistymisen heinäkuussa 2012. Yhdistyminen toteutui vuoden 2013 tammikuussa. Käytännössä pörssien yhdistymisessä saavutettiin seitsemän miljoonan jenin säästöt toimien integroinnin johdosta Tokion pörssin sulauduttua osaksi Osakan pörssiä.

Yhdistymisen seurauksena syntyi Japanin pörssi (JPX). Tammikuussa 2016 JPX-pörssissä listattujen yritysten markkina-arvoksi laskettiin 4 522 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Japanin pörssi on maailman kolmanneksi tai neljänneksi suurin arvopapereiden markkinapaikka.

Lähteet
-------

1. ↑  History OSE.  Arkistoitu 31.12.2011. Viitattu 4.1.2012. (englanniksi)
2. ↑  Japan approves merger of Tokyo and Osaka exchanges  5.7.2012. BBC, bbc.com. Viitattu 19.2.2016. (englanniksi)
3. ↑  Hiroko Tabuchi: DEALBOOK; Tokyo Stock Exchange To Acquire Osaka Rival *nytimes.com*.  23.11.2011. Tokio:  The New York Times. Viitattu 4.1.2012. (englanniksi)
4. ↑  Tokion ja Osakan pörssit yhdistyvät Arvopaperi. Viitattu 6.1.2014.
5. ↑  Equity - 1.1 - Domestic market capitalization (USD millions), Monthly Reports (pdf tai xls) (Tammikuun 2016 tilasto. Sivusto vaatii käyttäjän rekisteröitymisen) World Federation of Exchanges (WFE), world-exchanges.org. Viitattu 19.2.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Osakan pörssi** Wikimedia Commonsissa

* Osakan pörssi (Arkistoitu – Internet Archive) Viralliset sivut (englanniksi)
**1. divisioona** oli Suomen puolustusvoimien yhtymä, joka perustettiin jatkosodan päätyttyä, joukkojen siirtyessä rauhan ajan kokoonpanoon 5. joulukuuta 1944. Se lakkautettiin puolustusvoimien alueorganisaatiota uudistettaessa ja sen tilalle muodostettiin 1. heinäkuuta 1966 Pohjois-Suomen sotilasläänin esikunta.

Historia
--------

Lapin sotatoimia johtanut III armeijakunnan esikunta muutettiin divisioonan esikunnaksi 5. joulukuuta 1944. Divisioonan esikunnan toimiminen Lapin sodan johtoesikuntana hidasti sen rauhan ajan kokoonpanoon siirtymistä ja samalla divisioonan alueella eli linjan Vaasa-Jyväskylä-Joensuu pohjoispuolella olleiden joukkojen sijoittamista. Lopulta rauhan ajan toimintaan siirtyminen veikin lähes kaksi vuotta. Vuonna toimintaa hidasti sotilaiden käyttäminen tukkitöissä.

1950-luvulla esikunta sai luotua Ristilammen ja Sarriojärven ampuma-alueet, mitkä mahdollistivat tehokkaan koulutuksen. Aluejärjestö alistettiin 1. maaliskuuta 1955 divisioonan komentajalle, jolloin esikunta sai myös valmistelutehtäviä ja sen toteuttamiseksi alueen eli Pohjois-Suomen ja Pohjanmaan sotilasläänit. Esikuntaan perustettiin järjestelytoimiston lisäksi operatiivinen osasto. Huolto järjestettiin myös uudelleen perustamalla huolto-osasto, joka sisälsi kaikki huoltoalat lukuun ottamatta taisteluvälinehuoltoa.

Sotilasläänien esikunnat lakkautettiin 1. kesäkuuta 1966 ja divisioonan esikunnasta muodostettiin uusi Pohjois-Suomen sotilasläänin esikunta ja sotilaspiirit siirrettiin sen alaisuuteen.

Komentajat
----------

* kenraaliluutnantti Hjalmar Fridolf Siilasvuo 1944–1947
* kenraaliluutnantti Aarne Leopold Blick 1947–1954
* kenraaliluutnantti Väinö Johannes Oinonen 1954–1959
* kenraaliluutnantti Arvi Akseli Kurenmaa 1959–1960
* kenraalimajuri Jorma Johannes Järventaus 1960
* kenraaliluutnantti Aatos Aarne Maunula 1960–1961
* kenraaliluutnantti Tauno Toivo Kopra 1961–1966
* kenraaliluutnantti Antti Olavi Korhonen 1966–1971

Esikuntapäälliköt
-----------------

* eversti Arvi Kurenmaa 1944–1954
* eversti Väinö Karanko 1954–1957
* eversti Paavo Halttu 1958–1962
* eversti Björn Kontiopää 1962–1965
* eversti Arvo Roininen 1965–1966 (jatkoi Pohjois-Suomen sotilasläänin komentajana vuoteen 1967 saakka)

Lähteet
-------

* Roudasmaa, Stig: *Oulun varuskunnan historia*. Scripta Historica VII. Kemi: Pohjolan sanomat, 1981. ISBN 951-95713-0-2.

### Viitteet

1. ↑  Roudasmaa, Stig s. 216
2. ↑  Roudasmaa, Stig s. 216–217
3. ↑  Roudasmaa, Stig s. 217
**Hoshin-suunnitelma** on PDCA-sykliin perustuva suunnittelu- ja laadunparannusprosessi, laatujohtamisen ja prosessinkehittämisen menetelmä. Monet japanilaiset yritykset ovat käyttäneet Hoshinia menestyksekkäästi, länsimaissa prosessin käyttö on ollut vähäistä.*lähde?*

Vaiheet
-------

Yrityksen johto arvioi yrityksen mission ja vision ja pitkän tähtäimen suunnitelmat. Suunnitelmaan otetaan mukaan asiakaspalaute, talous- ja kilpailutilanne, edellisen vuoden suunnitelmat ja menestys. Uusi suunnitelma levitetään kaikille organisaatiotasoille. Levitys on tapahtuu vuorovaikutteisesti eri tasojen esimiesten välillä. Levityksen jälkeen jokaisella tasolla on yhtenäinen vuosisuunnitelma, joka sisältää yhtenäiset tavoitteet ja mittarit

Päivittäiseen käytännön toimintaan kaikille yksiköille tehdään toteutussuunnitelmat, joilla pyritään pitkän tähtäimen suunnitelmien toteutumiseen. Yksiköt laativat päivittäiset toteutussuunnitelmat itsenäisesti. Tehdyt suunnitelmat levitetään koko organisaatiolle.

Suunnitelmien toteutumista tarkistetaan säännöllisin väliajoin. Jos kaikki sujuu suunnitelmien mukaan, jatketaan suunnitelman toteuttamista. jos poikkeavuuksia havaitaan, muutetaan suunnitelmaa tai resursseja. 

Vuoden lopussa on vuositarkastus, jossa arvioidaan koko vuoden pitkän tähtäimen suunnitelmien toteutuminen. Samalla käydään läpi epäonnistumiset, onnistumiset ja muut kokemukset. Säännöllisillä tarkistuksilla pyritään pitämään toiminta ja suunnitelmat yhdessä.
Tillabérin alueen departementit.
**Filingué** on departementti Nigerin Tillabérin alueella. Sen pinta-ala on 26 217 neliökilometriä. Asukkaita on 537 700 henkeä (vuonna 2010, arvio).

Filinguén departementti rajoittuu koillisessa Tahouan alueen Tchintabaraden ja Tahouan departementteihin, kaakossa Dosson alueen Dogondoutchin sekä etelässä Logan ja Boboyen departementteihin, lounaassa Tillabérin alueen Kollon ja lännessä Ouallamin departementteihin sekä pohjoisessa Maliin.

Departementin hallinnollinen keskus on Filinguén kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu kuusi maalaiskuntaa: Abala, Imanan, Kourefeye Centre, Sanam, Tagazar ja Tondikandia. Tärkeimmät elinkeinot ovat maanviljely sekä laiduntamiseen ja paimentolaisuuteen perustuva karjanhoito. Monet käyvät ansiotöissä alueen ulkopuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Annuaire statistique des cinquante ans d’independance du Niger *stat-niger.org*. Viitattu 13.5.2012. (ranskaksi)
2. ↑  Limites départementales et communales du Niger *cic.ne*. Viitattu 13.5.2012. (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Livelihoods Zoning "Plus" Activity in Niger: A Special Report by the Famine Early Warning Systems Network *fews.net*.  August 2011.  Arkistoitu 28.9.2013. Viitattu 13.5.2012. (englanniksi)

NigerNigerin alueet (*région*) ja departementit

|  |  |
| --- | --- |
| Agadez | 
* Arlit
* Bilma
* Tchirozérine

 |
| Diffa | 
* Diffa
* Maïné-Soroa
* N’Guigmi

 |
| Dosso | 
* Boboye
* Dogondoutchi
* Dosso
* Gaya
* Loga

 |
| Maradi | 
* Aguié
* Dakoro
* Guidan Roumdji
* Madarounfa
* Mayahi
* Tessaoua

 |
| Tahoua | 
* Abalak
* Birni-N'Konni
* Bouza
* Illéla
* Keita
* Madaoua
* Tahoua
* Tchintabaraden

 |
| Tillabéri | 
* Filingué
* Kollo
* Ouallam
* Say
* Téra
* Tillabéri

 |
| Zinder | 
* Gouré
* Magaria
* Matameye
* Mirriah
* Tanout

 |
**Jean-Jacques Dortous de Mairan** (26. marraskuuta 1678 – 20. helmikuuta 1771) oli ranskalainen geofyysikko, tähtitieteilijä ja kronobiologisti. Hän syntyi Béziersissa 26. marraskuuta 1678. De Mairan menetti isänsä, François Dortous, 4-vuotiaana ja äitinsä 16-vuotiaana. Elämänsä aikana hänet valittiin moniin tieteellisiin seuroihin ja teki tärkeitä löytöjä monilla aloilla mukaan lukien muinaisissa teksteissä ja tähtitieteessä. Hänen havaintonsa ja kokeensa myös inspiroi biologisen sisäisen kellon tutkimisen. Hän kuoli 92-vuotiaana keuhkokuumeeseen Pariisissa 20. helmikuuta 1771.

Lähteet
-------

1. ↑  The Galileo Project *galileo.rice.edu*. Viitattu 17.5.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Muinaisen Syyrian alue kartassa vaaleanpunaisella värillä.
**Syyria** (m.kreik. Συρία, *Syria*, lat. *Syria*, arab. ٱلشَّام‎‎, *Ash-Shām*) on Lähi-idässä sijaitseva historiallinen alue. Nykyisin sen paikalla sijaitsee pääosin Syyrian arabitasavalta. Muinainen Syyria oli sitä laajempi, ja käsitti muun muassa nykyisen Libanonin sekä osan Turkista, Jordaniasta ja Israelista.

Historia
--------

### Antiikki

Syyriassa ovat sijainneet eräät maailman vanhimmista sivilisaatioista. Syyria oli osa heettiläisten, Assyrian, Babylonin, Israelin, Egyptin, Persian, Kreikan ja foinikialaisten valtakuntia ennen joutumistaan Rooman alaisuuteen. Rooman osana Syyria muodosti alun perin Syrian provinssin. Myöhemmin se jaettiin useammaksi provinssiksi. Syyrian alue oli kristinuskon syntysijoja.

Alueen provinsseissa tapahtuivat roomalaisella kaudella seuraavat muutokset:

| Rooman valtakunta | Itä-Rooma | Nykyinenalue tai valtio |
| --- | --- | --- |
| Tasavallan ja keisarikauden provinssitn. vuoteen 293 saakka | Myöhäisroomalaiset provinssit |
| n. vuosina 293–395 | n. vuodesta 395 |
| Syria64 eaa.–193 | Syria Coele | Syria Coele | Syria prima | (Syyrian rannikko) |
| Syria secunda (Syria salutaris) | (Syyria keskinen) |
| Euphratensis (Augusta Euphratensis) | (Syyria Eufrat-joesta länteen) |
| Syria Phoenice | Syria Phoenice | Phoenice prima | (Libanon) |
| Phoenice secunda (Phoenice Libanensis, Augusta Libanensis) | (Syyria eteläinen) |
| Selitykset: 1. ↑  Provinssit Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen jälkeen.
2. ↑  Provinssit Theodosius I:n ajan jälkeen vuonna 395, kun imperiumi jaettiin Länsi- ja Itä-Roomaan.

 |

### Myöhempi historia

Paimentolaisvalloitukset 600-luvulla johtivat uuden suurvallan syntymiseen, joka 800-luvulle tultaessa oli omaksunut arabialaisen ja islamilaisen identiteetin. Muawija I nousi valtakunnan johtoon ja teki Damaskoksesta pääkaupungin, joka menetti asemansa vasta vuoden 750 abbasidikumouksen jälkeen. 

Suurimmillaan umaijadidynastia hallitsi Damaskoksesta käsin Pakistanin ja Atlantin valtameren välistä aluetta Lähi-idässä ja Pohjois-Afrikassa. Kreikkaa hallintokielenä käyttänyt Muawija perusti Volker Poppin teorian mukaan Damaskokseen valtansa tueksi Johannes Kastajan kultin.

Seldžukkien valtakauden ja ristiretkien jälkeen Syyria oli arabien hallussa vuoteen 1516, kunnes osmanit valloittivat sen.

Lähteet
-------

1. ↑  Ancient Syria *Syria: A Country Study.* Library of Congress, 1987.
2. ↑  Adkins, Lesley & Adkins, Roy A.: *Handbook to Life in Ancient Rome*, s. 114–117, 129. Updated Edition. Facts on File Library of World History. Infobase Publishing, 2004. ISBN 978-0-8160-5026-0.
3. ↑  Umayyad Caliphate *Syria: A Country Study.* Library of Congress, 1987.
4. ↑  Popp, V.: *. The early history of islam. Following inscriptional and numismatic testimony. Teoksessa: K-H. Ohlig & G-R-Puin (toim.) The hidden origin of Islam*. Prometheus Books, 2010.
5. ↑  Succeeding Caliphates and Kingdoms *Syria: A Country Study.* Library of Congress, 1987.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Syyria** Wikimedia Commonsissa
**Expo Expo** on japanilaisen hip hop -yhtyeen m-flon toinen studioalbumi. Se julkaistiin 28. maaliskuuta 2001.

*Expo Expo* ilmestyi noin vuosi m-flon ensimmäisen albumin *Planet Shining* jälkeen, ja se oli yhtyeen viimeinen kolmijäsenisenä äänitetty studioalbumi. Vuonna 2002 laulaja Lisa lähti yhtyeestä ja aloitti soolouran. *Expo Expo* menestyi hyvin. Se saavutti Oricon-listan kolmannen sijan, ja sitä myytiin yhteensä noin 800 000 kappaletta. Siltä julkaistiin useita singlejä: "How You Like Me Now?", "Come Again", "Orbit-3", "Prism", "Dispatch" ja "Yours Only, / Lies". Niistä etenkin yhtyeen yhdeksäs single "Come Again" oli hitti ja sijoittui Oricon-listan neljännelle sijalle.

Albumin kehystarina sijoittuu "virtuaaliseen maailmannäyttelyyn" vuonna 2012. Sillä on kuusi teemaan liittyvää välisoittoa: "pääportti", "itäportti", "eteläportti", "keskustorni", "länsiportti" ja "kiitos". Välisoitoilla esiintyvät muiden muassa Mako Hattori ja Coldfeet-yhtyeen Lori Fine. Albumia seuranneelta kiertueelta m-flo julkaisi livealbumin *m-flo Tour 2001 "Expo Expo"*, ja myöhemmin samana vuonna ilmestyi albumin kappaleista tehty remix-albumi *Expo bōei robotto Gran Sonik*.

Kappaleet
---------

1. Seimon (jap. 正門)
2. Prism
3. Higashimon (jap. 東門)
4. Expo Expo [feat. Towa Tei, Bahamadia & Chops]
5. What It Is
6. Orbit-3
7. Minamimon (jap. 南門)
8. Dispatch [feat. Dev Large, Nipps & Vincent Galluo]
9. Magenta Rain [feat. Umjanna]
10. Chūō-tawā (jap. 中央タワー)
11. Come Again
12. Nishimon (jap. 西門)
13. Yours Only,
14. How You Like Me Now?
15. Arigatō (jap. アリガトウ)
16. The Bandwagon

Lähteet
-------

1. 1 2  Discography: Albums m-flo official website.  Arkistoitu 20.3.2013. Viitattu 11.8.2012.
2. ↑  Biography m-flo official website.  Arkistoitu 20.8.2012. Viitattu 11.8.2012.
3. ↑  Discography: Singles m-flo official website.  Arkistoitu 24.6.2012. Viitattu 11.8.2012.
4. ↑  history of m-flo 1998–2012 natalie. Viitattu 11.8.2012.
5. ↑  m-flo Artimage Inc.. Viitattu 11.8.2012.
**Singaporen ilmavoimat** (engl. *Republic of Singapore Air Force*, RSAF) on Singaporen asevoimien ilmapuolustuksesta vastaava puolustushaara.

Historia
--------

Singaporen ilmavoimat perustettiin 1. syyskuuta 1968 nimellä *Singapore Air Defense Command* (SADC). Ensimmäiseksi SADC alkoi kouluttaa lentäjiä Cessna 172 -lentokoneilla. 1960-luvun lopussa SADC sai Hawker Hunter -hävittäjiä, ja syyskuun lopussa vuonna 1969 se sai ensimmäisen helikopterinsa. 1970-luvun alkupuolella SADC sai ensimmäiset kuljetuskoneensa. 1. huhtikuuta 1975 Singaporen ilmavoimat sai nykyisen nimensä, ja 1970-luvun loppupuolella RSAF sai Northtrop F-5 -hävittäjiä. 1990-luvulla RSAF hankki F-16-koneita, ja 2000-luvulla RSAF on saanut F-15-hävittäjiä. Vuonna 2020 RSAF tilasi neljä F-35B -STOVL-hävittäjää. Myöhemmin määrää nostettiin kahdeksalla koneella. 12 hävittäjän toimitukset alkavat vuonna 2026.

Lähteet
-------

1. 1 2  Orbats *www.scramble.nl*. Viitattu 9.12.2020.  (englanniksi)
2. ↑  Mike Yeo: Singapore to buy eight more F-35B jets *Defense News*.  27.2.2023. Viitattu 15.6.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Singaporen ilmavoimat** Wikimedia Commonsissa

* Viralliset sivut
La Pérouse. Thomas Woolnothin (1785–1836) maalaus.
**Jean François de Galaup, La Pérousen kreivi** (22. elokuuta 1741 Albi, Ranska — noin 1788 Vanikoro, Santa Cruzin saaret, Salomonsaaret) oli ranskalainen meriupseeri ja tutkimusmatkailija. Hän kartoitti laajalti Tyynenmeren alueita 1780-luvun jälkipuoliskolla.

La Pérouse on syntyisin aatelisperheestä Albin seudulta. 15-vuotiaana vuonna 1756 hän aloitti merisotakoulun. Hän oli mukana Ranskan ja Iso-Britannian seitsenvuotisessa sodassa Pohjois-Amerikassa. Ranskan kuningas Ludvig XVI nimitti hänet uusia kauppareittejä etsivän tutkimusretkikunnan johtajaksi. Retkikunnan tehtävänä oli täydentää James Cookin tutkimuksia ja kartoittaa Pohjois-Amerikan länsirannikkoa Alaskasta Kaliforniaan. Vuosina 1785–1786 tehdylle retkelle lähti suuri tieteilijöiden ja taiteilijoiden ryhmä, ja heidän tuekseen otettiin kirjasto ja laboratorio. Tutkimuksissa voitiin hahmottaa tarkasti Alaskan rikkomainen rannikko ja tarkentaa Havaijin sijaintia 500 km länteen päin, mutta toisaalta retkikunta menetti kaksi laivaa ja 21 miestä. Seuraavaksi vuosina 1786–1788 La Pérousen retkikunta purjehti Tyynenmeren yli Kalifornian Montrey Baysta Kiinan Macaoon. Tämän jälkeen hän lähti vielä yhdelle tutkimusmatkalle, joka suuntautui Australiaan ja Tyynenmeren saarille. 

La Pérouse katosi tutkiessaan Australian itärannikkoa, kun hän lähti nykyisen Samoan alueelta kohti Uutta-Kaledoniaa 1788. Katoaminen herätti suurta huomiota, mutta etsinnöistä huolimatta arvoitusta ei saatu ratkaistuksi.  Retkikunnan laivojen jäännökset ja matkamuistiinpanot löydettiin osittain vuonna 1828 ja lopullisesti vuonna 1964. La Pérousen salmi pohjoisella Tyynellämerellä on nimetty hänen mukaansa.

Lähteet
-------

1. ↑  Jean-François de Galaup, comte de La Pérouse *Encyclopædia Britannica*.  28.5.2013. Viitattu 6.12.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3  "La Pérouse, Jean", *Otavan suuri ensyklopedia, 5. osa (kriminologia-makuaisti)*, s. 3528. Otava, 1978. ISBN 951-1-04827-9.
3. ↑  Alasdair Macleod: "La Pérouse", *Suuret tutkimusmatkat*, s. 162–163. Suomeksi toimittanut WSOY. Suomentanut Timo Hautala. Dorling Kingsley, 2011. ISBN 978-951-0-37674-4.
4. ↑  *Weilin + Göösin tietosanakirja 3, Kle–Net*, s. 1017. Espoo: Weilin + Göös, 1993. ISBN 951-35-5069-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jean-François de La Pérouse** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani
	+ 2

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Australia
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Otman Bakkal elokuussa 2012.
**Otman Bakkal** (s. 27. helmikuuta 1985 Eindhoven) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi urallaan Alankomaiden pääsarjassa Eredivisiessa 191 ottelua PSV Eindhovenin (117 ottelua), FC Den Boschin (6 ottelua), FC Twenten (31 ottelua) ja Feyenoord Rotterdamin (37 ottelua) joukkueissa. Näissä otteluissa hän teki yhteensä 37 maalia, joista PSV:lle 25, Feyenoordille yhdeksän ja Twentelle kolme. Kaudella 2009–2010 hän teki Eindhovenille 11 liigamaalia ja kaudella 2011–2012 Feyenoordille yhdeksän liigamaalia. Venäjällä hän pelasi Moskovan Dynamon joukkueessa kaudella 2012–2013 mutta pääsi liigassa kentälle vain muutamiksi minuuteiksi neljässä ottelussa. Mestarien liigassa Bakkal pelasi kymmenen ottelua PSV:n joukkueessa. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 2014.

Bakkal pelasi Alankomaiden alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa ja voitti ikäluokan Euroopan-mestaruuden 2007. Hän pelasi EM-turnauksessa joukkueensa kaikki viisi ottelua ja ensimmäistä alkulohko-ottelua lukuun ottamatta avauskokoonpanossa. Loppuottelun Serbiaa vastaan Alankomaat voitti maalein 4–1 ja Bakkal teki ottelun 17. minuutilla 1–0-johtomaalin. Pekingin olympialaisissa 2008 Bakkal pelasi kaksi ottelua avauskokoonpanossa ja tuli kahdessa muussa ottelussa vaihdosta kentälle. Hän teki joukkueensa ainoan maalin 1–2-jatkoaikatappioon päättyneessä puolivälieräottelussa Argentiinaa vastaan. Alankomaiden A-maajoukkueessa Bakkal pääsi muutamaksi minuutiksi kentälle ystävyysottelussa Paraguayta vastaan marraskuussa 2009.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Otman Bakkal Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Gorgazzi, Osvaldo José & Haisma, Marcel: European U-21 Championship 2007  21.12.2009. RSSSF. Viitattu 21.8.2020. (englanniksi)
3. ↑  Saaid, Hamdan: Games of the XXIX. Olympiad: Football Tournament - Details  12.9.2008. RSSSF. Viitattu 21.8.2020. (englanniksi)
Keltavahvero (*Cantharellus cibarius*) on esimerkki kääväkkäästä, jolle on kehittynyt heltat.
**Kääväkkäät** (Aphyllophorales) on vanhanaikainen lahko kantasienten (Basidiomycota) kaaressa. Lahko on keinotekoinen, mutta kääväkkäät-termiä voi edelleen käyttää itiöemän muotoa kuvailevana. Kääväkkäihin luetaan kymmeniä kehityslinjoja, joilla itiöemä on rakenteeltaan jäänyt melko yksinkertaiselle tasolle. Kääväkkäiden ulkopinnalla sijaitseva itiölava on sileä tai melko yksinkertaisesti poimuttunut. Monessa tapauksessa kääväkkäiden kehityslinjat ovat johtaneet myös sieniin, joita ei lasketa kääväkkäiksi, kuten helttasieniin, tatteihin ja kupusieniin.

Kääväkkäiden määrittely vaihtelee eri lähteissä. Joissakin lähteissä kääväkkäisiin luetaan vain kokokantaisia sieniä, jolloin jakokantaisiin kuuluvat hyytelösienet eivät ole kääväkkäitä. Toisissa lähteissä myös hyytelösienet lasketaan kääväkkäiksi. Hyytelösienet mukaan luettuna Suomesta tunnetaan yli tuhat lajia kääväkkäitä.

Kääväkäillä esiintyy kaikkia itiölavan poimuttumistapoja. Sileä itiölava on yksinkertaisin itiölavan muoto, ja sitä tavataan esimerkiksi orvakoilla. Heltallisia kääväkkäitä ovat esimerkiksi helttakäävät ja vahverot. Itiölavan poimuttumisen perusteella kääväkkäitä voidaan usein jakaa pienempiin muotoryhmiin. Tällaisia itiölavan poimuttumistapoja ovat:

* piikkinen – orakkaat
* nuijamainen – nuijakkaat
* pensasmainen – haarakkaat
* pillimäinen – käävät.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Valste, Juha (päätoim.): *Suomen luontotieto. 2. Kas–Mam*, s. 167–168. Helsinki: WSOY, 2005. ISBN 951-0-29429-2.
2. 1 2  Miettinen, Otto et al.: Kääväkkäät.  *Lajiluettelo*, 18.1.2022, s. 70–71. ISSN 2490-0907. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 18.12.2022.
Oletettavasti Bissonin ottama dagerrotyyppi Frédéric Chopinista, 1849. Kyseessä on ainoa tiedossa oleva kuva Chopinista.
Bissonin ottama dagerrotyyppi Honoré de Balzacista, 1842.
**Louis-Auguste Bisson** (21. huhtikuuta 1814 Pariisi – 12. toukokuuta 1876 Pariisi) oli ranskalainen valokuvaaja. Hän perusti valokuvausateljeen vuonna 1841, johon hänen veljensä Auguste-Rosalie Bisson tuli osakkaaksi. Heidät tunnettiin nimellä Bissonin veljekset.

Bissonin veljekset
------------------

Veljekset osallistuivat vuonna 1860 Ranskan keisarin Napoleon III:n seurueessa Savoijiin suuntauvalle matkalle. Heidän siellä ottamansa upeat maisemakuvat ovat jääneet valokuvauksen historiaan. Myönteiset kommentit saivat Auguste-Rosalien lähtemään seuraavana vuonna Mont Blancille. Hän käytti kuvia ottaessaan kollodium-menetelmää, jossa negatiivit olivat hyvin suuria, jopa 30 cm × 40 cm.

Koska he pitivät kiinni suurista kuvista, vaikka muoti oli siirtynyt pieniin carte de visite -kokoisiin kuviin, kilpailijat menestyivät paremmin ja he joutuivat neljän vuoden kuluttua lopettamaan toimintansa.

Bissonin veljesten maineikkaimpia kuvia on kuva säveltäjä Frédéric Chopinista, jota sanotaan ainoaksi tiedossa olevaksi. Kuvan alkuperästä on kuitenkin esitetty epäilyjä, joihin ei ole saatu luotettavaa vastausta, ja siksi kuva jätettiin Ranskan kansalliskirjastossa vuonna 1999 järjestetyn *Les Bissons Photographes* -näyttelyn ulkopuolelle.

Lähteet
-------

* Bissonit (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Louis-Auguste Bisson** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators
* MusicBrainz
* Museum of Modern Art
* Musée d'Orsay
* Photographers' Identities
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Simon Jean-Joseph** (s. 9. kesäkuuta 1969) on ranskalainen ralliautoilija. Hän on kaksinkertainen rallin EM-sarjan mestari vuosilta 2004 ja 2007. Jean-Joseph oli tehnyt kaksivuotisen sopimuksen Citroënin kanssa kolmantena kuljettajana rallin MM-sarjaan vuosille 2004 ja 2005, mutta kuukautta myöhemmin kilpailukalenteri kasvoi 14:stä kilpailusta 16:sta. Tämän jälkeen valmistajat ilmoittivat, että ajavat kauden vain kahdella autolla kolmen sijaan. Jean-Josephin sopimus purettiin ja hän siirtyi ajamaan EM-sarjaa Oreca-tallissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Simon Jean-Joseph *ewrc-results.com*. Viitattu 22.7.2023. (englanniksi)
2. 1 2  ERC @ 70: How it turned Super (1600) for Jean-Joseph after WRC blow *fiaerc.com*.  16.7.2023. Viitattu 22.7.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Šljah’y mystetstva** (ukr. Шляхи мистецтва, ’Taiteen polut’) oli kirjallisuus- ja taideaiheinen ukrainalainen aikakauslehti. Lehteä ilmestyi vuosina 1921–1923 Harkovassa viisi numeroa. Julkaisija oli Ukrainan SNT:n poliittisen koulutuksen komitean taideosasto. Lehden päätoimittajat olivat Vasyl Blakytnyi ja Hordi Kotsjuba ja sitten Volodymyr Korjak.

Lehdestä piti tulla kommunismimyönteisten ukrainalaisten kirjailijoiden ja taiteilijoiden pääfoorumi. Se suosi muutamia tyylejä, joista tuli tyypillisiä 1920-luvun ukrainalaiselle taiteelle, kuten monumentalismi, konstruktivismi, vallankumousrealismi ja impressionismin vastaisuus. Eräät lehden merkittävimmät hahmot olivat entisiä borotbisteja. Sen ilmestymisaikaan Ukrainan kirjallinen yhteisö ei vielä ollut hajonnut kilpaileviin ryhmittymiin, joten siinä julkaistiin lähes kaikkien aikakauden merkittävien neuvosto-Ukrainan kirjailijoiden ja kriitikkojen tuotantoa. *Šljah’y mystetstvan* lakkauttamisen jälkeen useimmat sen kannattajat liittyivät tammikuussa 1923 perustettuun Hartiin. Sekin hajosi jo 1925, ja osa ryhmäläisistä liittyi Vapliteen, useimmat Ukrainan työläiskirjailijoiden liittoon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Shliakhy mystetstva *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1993. Viitattu 14.10.2022. (englanniksi)
2. ↑  Hart *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1988. Viitattu 14.10.2022. (englanniksi)
*Kirnu* Shanghain maailmannäyttelyssä. Kurkela oli kohteen pääsuunnittelija.
**Teemu Tapio Kurkela** (s. 5. elokuuta 1966 Ylihärmä) on suomalainen arkkitehti, opettaja ja rakennusalan vaikuttaja. Kurkela on opiskellut Columbian yliopistossa. Hän on Arkkitehtitoimisto JKMM:n perustajia, opettanut Teknillisen korkeakoulun arkkitehtuurin osastolla, ja ollut vaikuttamassa Suomen rakennustaiteen kehitykseen Suomen Arkkitehtiliitossa SAFA:ssa, sekä Arkkitehtitoimistojen liitto ATL ry:ssä.

Kurkela oli Shanghain maailmannäyttelyn 2010 Suomen paviljongin eli *Kirnun* pääsuunnittelija.

Kurkela oli pääsuunnittelija Kirkkonummen uudelle kirjastolle, joka palkittiin Arkkitehtuurin Finlandia -palkinnolla vuonna 2021.

Lähteet
-------

1. ↑  Rantala, Risto (päätoim.): *Kuka kukin on: henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2009*, s. 476. Helsinki: Otava, 2008. ISBN 978-951-1-21965-1.
2. ↑  Toimiston CV Arkkitehtitoimisto JKMM Oy.  Arkistoitu 2.4.2013. Viitattu 10.2.2013.
3. ↑  Kirnu arkkitehtuuriltaan paras maailmannäyttelyssä  2.11.2010. Helsingin Kaupunki. Viitattu 10.2.2013. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Arkkitehtuurin Finlandia Kirkkonummen uudelle pääkirjastolle – Fyyristä erikoisen tekee vanhan kirjaston sulauttaminen uuteen *Yle Uutiset*. Viitattu 4.10.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |

 |
Konstantin Kryžitskin maalaus *Huuttori Vähä-Venäjällä* vuodelta 1884.
**Huuttori** (ven. ху́тор, *hutor*) on kylän ulkopuolella sijaitsevasta maalaistalosta historiallisella Venäjällä käytetty nimitys. Käsite ja sana on ukrainalaista alkuperää.

Venäjällä maalaiskylä oli 1900-luvun alkuun saakka talonpoikien muodostama tiivis yhteisö, jossa kaikki talot sijaitsivat samassa ryhmässä ja yhteinen viljelysmaa jaettiin vuosittain kyläkokouksen päätöksellä. Yksinäistiloihin perustuvaa asutusta esiintyi lähinnä Puolassa, Ukrainassa, Baltiassa ja Länsi-Venäjällä. Vuodesta 1906 lähtien toteutetun Stolypinin maareformin yhteydessä kylien yhteismaita alettiin jakaa yksityistiloiksi, ja vuonna 1910 huuttorit muodostivat jo 10,5 % Euroopan-puoleisen Venäjän talonpoikaistalouksista. Eniten niitä oli Länsi- ja Luoteis-Venäjällä, missä huuttoreita perustivat mm. virolaiset uudisviljelijät sekä inkerinsuomalaiset.

Neuvostoliitossa maatalouden kollektivisoinnin aikana yksinäistilat saattoivat liittyä kolhoosiin säilyttäen entiset rakennuksensa. Vuonna 1939 NKP(b):n keskuskomitea ja Neuvostoliiton kansankomissaarien neuvosto tekivät päätöksen huuttorien lakkauttamisesta ja niiden rakennusten siirtämisestä kyliin.

Huuttoreiksi nimitettiin myös Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella sijainneiden hajakylien yksinäistaloja. Ne siirrettiin tiiviimpiin asutuskeskuksiin vuosina 1950–1955. Rakennukset, joiden siirtoa ei pidetty tarkoituksenmukaisena, hävitettiin.

Lähteet
-------

* *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija*, tom 28, s. 427. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1978.
* Huuttori Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
**Wilhelm Simon Guttmann** (15. marraskuuta 1891 Wien – 13. tammikuuta 1990 Lontoo) oli saksankielinen kirjailija, poliittinen vaikuttaja ja valokuvauksen tukija. Hän liikkui Berliinin ekspressionistien piireissä ja Zurichin dadaistien piireissä 1910-luvulla. Hän toimi ilmeisen aktiivisesti Walter Benjaminin kanssa "Vapaan Saksan nuorisoliikkeessä", vaikka Benjamin ei mainitse Guttmania kirjassaan lainkaan. 1920-luvulla hän asui kaksi viikkoa Moskovassa ja tapasi Vladimir Majakovskin. Myöhemmin hän alkoi tuoda neuvostoliittolaisia taide-elokuvia Saksaan. Vuonna 1932 hän oli valokuvaaja Robert Capan ensimmäinen työnantaja.

Guttmannin yritys "Dephot" ("Deutscher Photodienst", saksalainen valokuvapalvelu) oli monen muunkin kuuluisan valokuvaajan työnantaja, ja kaikkiaan modernin valokuvajournalismin edelläkävijä. Natsien noustua valtaan Guttmann työskenteli vähän aikaa Vichyn Ranskassa ja siirtyi sitten Lontooseen. Siellä hän alkoi työskennellä muiden maanpaossa olevien kanssa "Picture Postin" vapaaehtoisena kuvatoimittajana ja perusti myöhemmin "Report Dephot" -nimisen kuvajulkaisun.

Lähteet
-------

1. ↑  Simon Guttmann *Academic Dictionaries and Encyclopedias*. Academic (de). Viitattu 23.7.2019. (saksaksi)
2. ↑  Diethart Kerbs: Von der bürgerlichen Jugendbewegung zum Linkskommunismus - Der Weg des Simon Guttmann und seiner Freunde 6. Internationaler Otto Gross Kongress Wien, 8. - 10. September 2006. Viitattu 23.4.2014. (saksaksi)
3. ↑  Brittain, David (toim.): "The First Years", *Creative Camera: Thirty Years of Writing*, s. 79. Manchester University Press, 1999. ISBN 978-071-905-805-9. Google-kirjat (viitattu 9.9.2019). (englanniksi)
4. ↑  Simon Guttmann *About Us and Them – photographs by Andrew Wiard*.  Arkistoitu 9.1.2015. Viitattu 23.4.2014. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Thiomargarita namibiensis** on suurin tunnettu esitumallinen eliö. Se on litotrofi, joka löydettiin merenpohjan sedimenteistä Namibian edustalta vuonna 1999.

*T. namibiensis* on bakteeriksi valtava. Yksittäisen bakteerin läpimitta on 0,75 mm, ja se on mahdollista erottaa paljain silmin. Suuri koko johtuu bakteerin sisällä olevasta laajasta nesteen täyttämästä solunesterakkulasta, joka kattaa 80 % eliön tilavuudesta. Solunesterakkula toimii bakteerin ravintovarastona.

Laji on anaerobinen kemolitotrofi, joka saa elämiseensä tarvittavan energian hapettamalla merivedessä olevaa rikkivetyä (H2S) pelkäksi rikiksi. Reaktio tapahtuu bakteerin solulimassa olevissa soluelimissä jotka saavat bakteerin näyttämään killtävän helmimäiseltä, mihin myös tieteellinen nimi *Thiomargarita* (rikkihelmi) viittaa. Monille eliöille myrkyllisen rikkivedyn hapetusprosessi on tärkeä osa merenpohjan luontaista puhtaanapitojärjestelmää. Geneettisen analyysin perusteella lajin lähimpiä sukulaisia ovat samankaltaisissa olosuhteissa elävät *Thioploca*- ja *Beggiatoa*-bakteerit.

Katso myös
----------

* *Epulopiscium fishelsoni*

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q132118
* Wikispecies: Thiomargarita namibiensis
* CoL: 56HGZ
* EoL: 973183
* GBIF: 3223009
* IRMNG: 10838107
* ITIS: 967388
* LPSN: thiomargarita.html#namibiensis
* NCBI: 90373
* WoRMS: 570690

 |

 |
50 kpl DVD-R-levyjä
**DVD-R** on tallentava DVD-formaatti. Yleensä DVD-R-levyn kapasiteetti on 4,38 GiB eli 4 700 000 000 tavua. Alun perin kapasiteettina tosin oli 3,68 GiB eli 3 950 000 000 tavua. Joka tapauksessa kapasiteetti on huomattavasti suurempi kuin sen edeltäjän, CD-R:n, kapasiteetti (650...700 megatavua). Pioneer kehitti myös kaksikerroslevyn, DVD-R DL:n, joka tuli markkinoille vuoden 2005 aikana.

DVD-R-levy on kertakirjoitettava eli levyllä jo olevaa dataa ei voida enää muuttaa. On olemassa uudelleenkirjoitettavia DVD-levyjä, DVD-RW-levyjä, jossa tietty kohta kestää vähintään tuhat kirjoituskertaa. Näistäkin on yritetty luoda kaksikerroslevyjä, DVD-RW DL.

DVD-R:n kilpailijoita ovat mm. DVD+R(W) ja DVD-RAM.

| nopeus | Datanopeus (MB/s) | Datanopeus (Mbit/s) | Kirjoitusaika yksikerroksiselle DVD-R lle |
| --- | --- | --- | --- |
| 1X | 1,32 MB/s | 10,56 Mbit/s | 60 minuuttia |
| 2X | 2,64 MB/s | 21,12 Mbit/s | 30 minuuttia (CLV) |
| 4X | 5,28 MB/s | 42,24 Mbit/s | 15 minuuttia (CLV) |
| 8X | 10,56 MB/s | 84,48 Mbit/s | 8 minuuttia (ZCLV) |
| 16X | 21,12 MB/s | 168,96 Mbit/s | 5,75 minuuttia (CAV) |
| 18X | 23,76 MB/s | 190,08 Mbit/s | 5,5 minuuttia (CAV) |
| 20X | 26,40 MB/s | 211,20 Mbit/s | 5 minuuttia (CAV) |
| 22X | 29,04 MB/s | 232,32 Mbit/s | 4,5 minuuttia (CAV) |
| 24x | 31,68 MB/s | 253,44 Mbit/s | ~4,0 minutes (CAV) |

Lähteet
-------

1. ↑  Sony's 'miracle' DVD writer hits 24x write speed *tgdaily.com*.  Arkistoitu 15.1.2010. Viitattu 18.4.2012.
**Jiří Holík** (s. 9. heinäkuuta 1944 Havlíčkův Brod) on Tšekkoslovakiaa edustanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän voitti kolme maailmanmestaruutta sekä saavutti kahdeksan muuta MM-mitalia ja neljä olympiamitalia.

Holíkilla on kaikista suurin pelattujen maaottelujen määrä 319 ottelua Tšekkoslovakian maajoukkueessa. Hän teki näissä maaotteluissa 132 maalia. Hän on 319 maaottelullaan kaikkien aikojen kolmanneksi eniten maaotteluita pelannut Raimo Helmisen (331 ottelua) ja Udo Kießlingin (320 ottelua) jälkeen.

Tšekkoslovakian liigassa Holík teki 283 maalia 553 ottelussa. Hän oli taitava luistelija ja nykyaikainen kahden suunnan pelaaja. Holík oli myös hyvä joukkuepelaaja.

Tšekkoslovakia voitti Prahassa 1972 maailmanmestaruuden ensi kertaa 23 vuoteen. Holík teki turnauksessa kahdeksan maalia ja sai yhden syöttöpisteen. Hän teki kolme maalia ensimmäisessä ottelussa Sveitsiä vastaan, kaksi ensimmäistä maalia toisessa ottelussa joukkueen voittaessa Ruotsin 4–1 sekä yhden maalin Suomea, Sveitsiä ja uudelleen Suomea vastaan. Moskovan MM-kilpailuissa 1973 Holík oli joukkueensa paras pistemies viidellä maalilla ja kymmenellä maalisyötöllä. Katowicessa 1976 Tšekkoslovakia palasi maailmanmestariksi ja Holík teki turnauksessa seitsemän maalia ja antoi viisi maalisyöttöä. Joukkue uusi mestaruuden Wienissä 1977 ja Holíkin tehomerkinnät tuossa viimeisessä arvoturnauksessaan olivat neljä maalia ja kolme syöttöä.

Jiří Holíkin isoveli Jaroslav Holík oli myös jääkiekkoilija.

Jääkiekkoseurat
---------------

* Dukla Jihlava 1963–1978
* SB Rosenheim 1978–1980
* WAT Stadlau Wien 1980–1981
* Wien Ev 1984–1985

Saavutukset
-----------

* jääkiekon olympiahopea 1968, 1976
* jääkiekon olympiapronssi 1964, 1972
* jääkiekon maailmanmestaruus 1972, 1976, 1977
* Kanada-cupin hopea 1976
* 14 jääkiekon maailmanmestaruuskisat vuosina 1964–1977
* Tšekkoslovakian mestaruus 1967, 1969­–1972, 1974

Erikoispalkintoja
-----------------

* IIHF Hall of Fame vuonna 1999

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jiri Holik *Eliteprospects*. Viitattu 10.2.2021. (englanniksi)
2. ↑  Reprezentačným hokejovým rekordérom je Helminen *Sportnet*.  2.5.2016. Viitattu 9.2.2021. (slovakiksi)
3. ↑  Kallioniemi, Riku (vt. päätoim.): *Jääkiekkokirja 2018*, s. 312. Jääkiekon SM-liiga Oy, 2017. ISSN 0784-3321.
4. ↑  Numeroin.  *Helsingin Sanomat*, 8.4.1972, s. 22.
5. ↑  Numeroin.  *Helsingin Sanomat*, 10.4.1972, s. 22.
6. ↑  Numeroin.  *Helsingin Sanomat*, 15.4.1972, s. 27.
7. ↑  Numeroin.  *Helsingin Sanomat*, 16.4.1972, s. 35.
8. ↑  Numeroin.  *Helsingin Sanomat*, 23.4.1972, s. 40.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |

 |
**Keltarousku** (*Lactarius repraesentaneus*) on keltainen rouskuihin kuuluva sienilaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Keltarousku on kookas sieni, jonka kauttaaltaan keltainen väri vaihtelee sävyltään okrasta munankeltaiseen. Keltarouskun lakki on 10-20 cm leveä ja suomukarvainen. Lakki on nuorena reunoiltaan alaspäin kiertynyt ja karvainen, vanhemmiten lakki laakenee. Pinnaltaan lakki on etenkin kostealla säällä limainen. Heltat ovat lakkia vaaleammat. Jalka on lyhyt, tukeva, harvakseltaan kuoppatäpläinen ja vanhemmiten ontto. Kellanvalkoisen mallon maku on vain lievästi karvas ja se tuoksuu miellyttävältä. Vetisen valkoinen maitiaisneste muuttuu violetiksi jouduttuaan kosketuksiin ilman kanssa ja värjää myös sitä ympäröivän mallon harmaanvioletiksi.

### Samankaltaiset lajit

Keltarouskun erottaa samankaltaisesta isovoirouskusta (*L. scrobiculatus*) ja muista voirouskuista violetiksi muuttuvan maitiaisnesteen ja mallon perusteella. Ulkonäöltään keltarouskun saattaa sekoittaa myös yleisempänä kasvavaan karvarouskuun (*L. torminosus*).

Kasvuaika ja -paikka
--------------------

Keltarousku kasvaa heinäkuusta lokakuuhun melko yleisesti tuoreissa kuusi- ja koivukangasmetsissä, usein hieman soistuneilla, korpimaisilla alueilla. Sen kasvualue käsittää koko Suomen tunturialueita lukuun ottamatta, mutta se on pohjoisessa yleisempi.

Käyttö ravinnoksi
-----------------

Ruokasienenä keltarousku on arvioitu melko hyväksi. Kuten yleisesti rouskujen kohdalla, kiehauttaminen on suositeltavaa, mutta mietona sienenä keltarouskun voi paistaa myös tuoreeltaan tai käyttää suolasienenä. Lakin limainen pinta kannattaa poistaa ennen sienen käyttöä.

Lähteet
-------

1. ↑  Taksonomian lähde: Index Fungorum Luettu 21.8.2008
2. 1 2 3 4 5  Eriksson, K. & Kotiranta, H.: *Käytännön sieniopas*, s. 98. Kirjayhtymä, 1985. ISBN 951-26-2809-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: keltarousku (*Lactarius representaneus*)
* Luontoportti: Keltarousku (*Lactarius representaneus*)
* *Lactarius repraesentaneus*, keltarousku @ Natural Fungi in Finland
* MushroomExpert: Lactarius repraesentaneus (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q226970
* Wikispecies: Lactarius repraesentaneus
* BioLib: 60016
* CoL: 3RS6Y
* EoL: 1030073
* Fungorum: 157511
* GBIF: 5248687
* iNaturalist: 499712
* IRMNG: 10803711
* MycoBank: 157511
* NatureServe: 2.881158
* NBN: NHMSYS0001486078
* NCBI: 239216
* Open Tree of Life: 56882
* uBio: 1184858

 |

 |
Suuriruhtinatar **Leonida Georgijevna Romanova** (Леонида Георгиевна Романова) (6. lokakuuta 1914 – 23. toukokuuta 2010) oli suuriruhtinas Vladimir Kirillovitš Romanovin puoliso.

Elämäkerta
----------

Leonida syntyi georgialaisen ruhtinas Giorgi Bagration-Muhranskin (1884–1957) ja ruhtinatar Helenan (1886–1979) tyttärenä. Bagration-Muhranskin suku periytyy Georgiaa hallinneista kuninkaista. 

Ensimmäisen avioliiton Leonida solmi Ranskan Nizzassa 6. marraskuuta 1934 yhdysvaltalaisen Sumner Moore Kirbyn (1895–1945) kanssa. Avioliitosta syntyi tytär Helene Louise Kirby vuonna 1935. Pariskunta päätyi avioeroon vuonna 1937.

Ensitapaaminen Venäjän kruununtavoittelijan suuriruhtinas Vladimir Kirillovitš Romanovin kanssa tapahtui Ranskassa toisen maailmansodan aikana, mutta paremmin he tutustuivat vasta Espanjassa. Avioliitto solmittiin 13. elokuuta 1948. Romanovien suvun lakien mukaan avioliittoa pidettiin Leonidan avioeron ja riittämättömän kuninkaallisen taustan vuoksi morganaattisena. Tähän vedoten osa Romanovin suvusta kiistää pariskunnan jälkeläisten oikeuden esiintyä Venäjän kruununperijänä. 

Leonidalle ja Vladimirille syntyi vuonna 1953 tytär suuriruhtinatar Maria Vladimirovna. Maria oli naimisissa vuosina 1976–1986 Preussin prinssin Franz Wilhelmin (s. 1943) kanssa ja avioliitosta syntyi poika Georgi vuonna 1981. Leonida seurasi tiiviisti miestään läpi avioliiton ajan ja asui Madridissa, Bretagnessa ja Pariisissa. Ensimmäisen kerran hän vieraili Venäjällä puolisoineen kommunismin kaatumisen jälkeen marraskuussa 1991. 

Miehensä kuoltua huhtikuussa 1992 Leonida jatkoi vierailuja Venäjälle ja Georgiaan säännöllisin väliajoin yksin ja yhdessä tyttärensä kanssa.

### Kuolema

Suuriruhtinatar Leonidan terveys heikentyi nopeasti keväällä 2010 ja hän kuoli toukokuussa. Kesäkuussa 2010 hänet haudattiin Pietarissa oman toiveensa mukaisesti aviomiehensä viereen Pietari-Paavalin linnoituksen kirkon Suuriruhtinaiden kappeliin.

Lähteet
-------

1. ↑  The Death and Burial in the Family Vault of the House of Romanoff of H.I.H. the Dowager Grand Duchess Leonida Georgievna (born H.R.H. Princess Bagration-Mukhranskaia-Gruzinskaia) *Imperial House*. Viitattu 22.5.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Leonida Georgijevna Romanova** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Sotaleikki** (*The War Game*) on Peter Watkinsin BBC:lle käsikirjoittama ja ohjaama 44-minuuttinen, draamaa ja dokumenttimateriaalia yhdistelevä elokuva kuvitellusta ydinsodasta ja sen vaikutuksista brittiväestöön. 

Elokuva valmistui vuonna 1965 ja siitä tuli niin vaikuttava, että BBC ei esittänyt sitä lainkaan televisiossa, koska pelkäsi sen aiheuttavan itsemurha-aallon ja yleistä paniikkia. Yhtiö kielsi sen televisioesitykset myös muualla maailmassa, mutta pitkän harkinnan jälkeen salli British Film Instituten levittää sitä elokuvateattereihin, joissa siitä tuli suosittu monissa maissa.

Vastaanotto
-----------

*Sotaleikki* sai parhaan dokumentin Oscar-palkinnon 1966. Vuonna 2000 British Film Institute äänestytti asiantuntijoilla listan sadasta kaikkien aikojen parhaasta brittiläisestä tv-ohjelmasta, ja *Sotaleikki* sijoittu tilalle 27. *The New York Timesin* kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Freddy Kamrasin Kamras Film Agency toi *Sotaleikin* Suomeen 1968 ja pyöritti sitä aluksi nonstop-näytäntöinä Helsingin Kit Cat -elokuvateatterissa, jossa yleensä näytettiin seksielokuvia. *Helsingin Sanomien* Paula Talaskivi kirjoitti Watkinsin osanneen tehdä tulevaisuuteen sijoittuvasta kuvitellusta dokumentistaan hyvin todentuntuisen pohjaamalla sen faktatietoon Dresdenin, Hiroshiman ja Nagasakin pommituksista ja niiden vaikutuksista siviiliväestöön. Erityistä vakavan ironista tehoa tuo hänestä elokuvan rauhoittavaksi tarkoitettu selostus, joka on usein jyrkässä ristiriidassa kuvien kanssa.

*Sotaleikki* sai vuonna 1969 ulkomaisen elokuvan Jussi-kunniakirjan.

Katso myös
----------

* *Kun maailma loppuu*

Lähteet
-------

1. 1 2  Talaskivi, Paula: "Sotaleikki" – ei leikkisotaa.  *Helsingin Sanomat*, 28.3.1968, s. 8. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made (Arkistoitu – Internet Archive). Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004.
3. ↑  Jutila, Niko: Jussi-kunniakirjan saaneet ulkomaiset elokuvat 1948–1992 *Elokuvauutiset*.  28.1.2019. Viitattu 14.4.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Murphy, Patrick: "The War Game – The Controversy", *Film International Peter Watkins Special*, s. 10–13. Julkaistu alun perin *Film International* -lehdessä 1/2003.. Julkaisu Internet Archivessa (PDF) (viitattu 14.4.2019). (englanniksi)
* Dokumentin selostus tekstimuodossa (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:The War Game
Leontios soliduksessa
**Leontios** (lat. *Leontius*) oli Bysantin keisari vuosina 695–698.

Leontios oli keisari Justinianus II:n kenraali, mutta hänet vangittiin Sebastopoliksen tappion jälkeen vuonna 691.

Vapauduttuaan Leontios johti kapinaa Justinianusta vastaan ja hänet julistettiin keisariksi vuonna 695. Vuonna 697 arabit valloittivat Karthagon ja Leonitios lähetti laivaston kukistamaan heidät. Vaikka laivasto onnistuikin aluksi, se kärsi tappion seuraavana vuonna kun arabit hyökkäsivät uudelleen. Laivasto kapinoi ja sen johtajasta Apsimarista tuli keisari Tiberius III.

Leontios vangittiin luostariin ja hänen nenänsä ja kielensä halkaistiin, kuten hän oli silponut Justinianus II:n kolme vuotta aikaisemmin. Justinianus II teloitti Leonitioksen palattuaan keisarin valtaistuimelle.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Justinianus II** | **Bysantin keisari** | Seuraaja:**Tiberius III** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Alankomaat

 |

 |
**Jizzax** (kyrillisillä aakkosilla Жиззах, ven. Джизак, *Džizak*) on 139 200 asukkaan (2006) kaupunki Keski-Uzbekistanissa ja saman nimisen alueen pääkaupunki.

Kaupunki sijaitsee Samarkandin luoteispuolella. Jizzax oli tärkeä piste silkkitiellä Samarkandin jälkeen ennen Jilanutin solaa Turkistanin vuorilla. Nimi tarkoittaa "pientä linnoitusta" kuolleella sogdin kielellä. 1800-luvulle mennessä kaupungista kehittyi Buharan emiraatin merkittävä linnoitus. Venäläinen kenraali Mihail Tšernajev epäonnistui ensimmäisessä yrityksessään valloittaa se, mutta onnistui toisella kerralla menettäen hyökkäyksessään kuusi miestä vastaan puolustajien 6 000 tappiot.*lähde?* Vuonna 1916 kaupunki oli venäläisvastaisen kansannousun keskipisteenä, mutta se taltutettiin nopeasti. Kaupungin kuuluisin asukas, tuleva kommunistisen puolueen pääsihteeri Šarof Rašidov syntyi kaupungissa 1917 ja siellä on hänelle omistettu museo.

Nykyisin kaupungissa on kaksi yliopistoa, joissa on noin 7 000 opiskelijaa.*lähde?* Kaupungin jalkapallojoukkueen Sogdiana Jizzax pelaa Uzbekistanin liigassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Cities & Towns, Provinces Citypopulation
**Leonidit** on tunnettu meteoriparvi. Sen säteilypisteen, josta meteorit näyttävät tulevan, koordinaatit ovat rektaskensio 10 h 08 min. ja deklinaatio + 22 astetta. Se sijaitsee tähtikuviosta hahmotettavissa olevan leijonan sirpin muotoisen "pään" sisäpuolella.[1] Parvi on havaittavissa 6.–30. marraskuuta maksimin ollessa 16.–17. päivä. Niiden nopeus on yli 70 km/s.[2]

Parvi on kuuluisa jaksollisesti tuottamistaan hyvin suuresta määrästä tähdenlentoja ja tulipalloja maksiminsa aikana. Viimeksi tällainen suuri maksimi oli nähtävissä vuosina 2001 ja 2002. Parvi liittyy Tempel-Tuttle-komeettaan, jonka kiertoaika Auringon ympäri on 33 vuotta. Siitä Aurinkoa lähestyessä irronneesta aineksesta osa on keskittynyt radalle ja aiheuttaa vastaavassa aikajaksossa suuren meteorimäärän. Edellinen suuri maksimi näkyi 1966.[1] Muutoin parven maksimissa näkyy tavallisesti noin kymmenen meteoria tunnissa.[3]

Katso myös
----------

* Leijona (tähdistö)

Lähteet
-------

* Kari Kaila - Tähtitaivaan opas URSA 1980 2. painos ISBN 951-9269-08-8
* Tähdet 2012 URSA ISBN 978-952-5329-95-7
* B.E. Seljo - Tähtiharrastuskirja Otava 1969

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Leonidit**.
### Viitteet

1. 1 2  Tähtitaivaan opas
2. ↑  Tähtiharrastuskirja s.85
3. ↑  Tähdet 2012