recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Abu Ghosh** on kylä Israelin Jerusalemin hallintoalueella. Kylän asukkaat ovat arabeja ja sen asukasluku oli vuoden 2017 lopussa 7 332. Paikka tunnetaan esimerkiksi keskiaikaisesta luostaristaan ja vuosittain järjestettävästä musiikkitapahtumasta.

Historia
--------

Abu Ghoshin keskiaikainen luostari.
Nykyisen Abu Ghoshin lähistöllä sijaitsee Vanhassa testamentissa mainittu Kirjat-Jearim. Keskiaikaisen luostarin rakennuksessa käytettiin kiviä, joista löytynyt kaiverrus on liitetty paikalla mahdollisesti tukikohtaansa pitäneeseen roomalaiseen Legio X Fretensis -legioonaan.

Paikkaa alettiin kutsuta Palestiinan muslimivalloituksen jälkeen 600-luvulla arabialaisella nimellä Qaryat al-'Inab. Ristiretkeläiset pitivät paikka Uudessa testamentissa mainittuna Emmauksena ja rakennuttivat paikalle kirkon vuonna 1142.Kirkko raunioitui joitakin vuosikymmeniä myöhemmin, mutta vuonna 1899 se entisöitiin Ranskan tuella. Nykyisen nimensä Abu Ghosh on saanut 1600-luvulla eläneen tšerkessipäällikön mukaan. Nykyisin se on luostari ja konventti. Pitkään hänen jälkeensä aluetta hallitsivat hänen perillisensä, jotka verottivat Jerusalemiin kulkevaa liikennettä. Vasta Egyptin Ibrahim pašša pisti lopun toiminnalle vuonna 1835.

Vuonna 1924 ensimmäisessä Samuelin kirjassa mainitun Abinadabin talon oletetulle paikalle rakennettiin konventti. 1900-luvun puolella Abu Ghoshin lähistölle alettiin perustaa myös juutalaisia kibbutzeja, joista huolimatta paikallisten arabien ja juutalaissiirtolaisten välit säilyivät suhteellisen hyvinä. Israelin itsenäisyyssodan aikana osa paikallisista teki yhteistyötä juutalaisten Haganahin kanssa. Vuodesta 1957 kylässä on järjestetty vuosittainen musiikkitapahtuma. Vuonna 1992 Abu Ghoshista tehtiin oma kuntansa.

Väestö
------

Abu Ghoshin asukasluku vuoden 2017 lopussa oli 7 332. Kylän väestö koostuu enimmäkseen arabeista ja suurin osa heistä on muslimeja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 1 Aa-Alp*, s. 336. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. ↑  List of localities, in Alphabetical order (pdf) Central Bureau of Statistics. Viitattu 16.5.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Abu Ghosh** Wikimedia Commonsissa
**James William George "Bill" Roycroft** (s. 17. maaliskuuta 1915, Flowerdale – 29. toukokuuta 2011, Camperdown) oli esteratsastaja ja olympiavoittaja.

Roycroft edusti maataan viisissä olympialaisissa 1960-1976. Roomassa 1960 hän loukkaantui pudottuaan hevosen selästä ja joutui sairaalaan. Roycroft tiesi, että hänen joukkueensa hylättäisiin, jos hän jäisi kisasta pois. Niinpä hän jätti sairaalavuoteen seuraavana päivänä ja auttoi joukkueensa voittamaan olympiakultaa. Joukkuepronssia Roycroft sai vuosien 1968 ja 1976 kisoista.

Bill Roycroft oli yksi kahdeksasta olympialipun kantajasta vuoden 2000 Sydneyn olympialaisten avajaisissa.

Roycroft kuoli 96-vuotiaana 29. toukokuuta 2011. Kuolemansa myötä hänestä tuli Australian vanhimmaksi elänyt olympiavoittaja.

Lähteet
-------

1. ↑  Equestrian champion Bill Roycroft dead at 96 *ABC*.  30.5.2011. Viitattu 30.5.2011. (englanniksi)
2. ↑  Australia's oldest Olympian dies at 95 *news.theage.com.au*.  13.2.2008. Viitattu 30.5.2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee Abu Yusuf Ya'qub al-Mansuria, Marrakechin kalifia. Muita al-Mansur -nimisiä henkilöitä on lueteltu erillisellä täsmennyssivulla.*
**Abu Yusuf Ya'qub al-Mansur** oli Marrakechin kalifi 1184-99. Hänen valtakautensa suurin osa kului maan rajojen puolustamiseen ja voitettuaan kristityt joukot Alacrossin taistelussa vuonna 1195 hän sai lisänimen *al-Mansur*, voittoisa. Voitto vakautti hänen valtansa Espanjassa, mutta hän joutui taistelemaan jatkuvasti kapinallisia berberiheimoja vastaan: vuonna 1185 kapinaan nousi almoravidi-prinssi Beni Ghaniyan dynastiasta, eikä hänen onnistunut koskaan kukistamaan Tunisian kapinallisheimoja.

Giralda
Abu Yusuf Ya'qub al-Mansur oli suuri rakennuttaja: Ouadaian portti ja El-Hassanin moskeija Rabatissa todistavat suurenmoista kivenkäsittelytaitoa ja Giralda Sevillassa osoittaa hänen kuuluvan maailman suurimpien rakennuttajien joukkoon.

Poistaakseen sisäisiä uskonnollisia ristiriitoja kalifi poltatti joukon isänsä filosofiystävien kirjoittamia kirjoja sekä malikiten laillisen perinteen lakikirjat. Näin järkiperäinen islamilainen filosofia sai kuoliniskun ja tilalle astui kalifin luoma synteesi, joka palautti uskonnollisen tulkinnan oikeusoppineille.

Abu Yusuf Ya'qub al-Mansurin kuoltua kalifiksi valittiin hänen poikansa Muhammad an-Nasir .

Lähteet
-------

* Rogerson, B.: *Matkaopas historiaan*. Pohjois-Afrikka. Suomi: Oy UNIpress Ab, 2006. ISBN 951-579-089-1.

### Viitteet

1. 1 2  Rogerson, s.213
2. ↑  Rogerson, s.214


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* İslâm Ansiklopedisi

 |

 |
**August Aleksanteri Hietaro**, sukunimi aik. *Uggeldahl* (23. joulukuuta 1881 Tammisaari – 5. tammikuuta 1951 Alavus) oli suomalainen tuomari ja Savonlinnan pormestari.

Hietaron vanhemmat olivat hansikkaantekijä August Wilhelm Uggeldahl ja Johanna Rosenlund (Välimäki). Hän pääsi ylioppilaaksi 1901 Turun klassillisesta lyseosta ja opiskeli sitten aluksi maanmittausta Polyteknillisessä opistossa. Hietaro suoritti oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa 1915 ja hän sai varatuomarin arvon 1920.

Hietaro oli Savonlinnan pormestarina 1918–1936, Juvan tuomiokunnan tuomarina 1936–1939 ja Alavuden tuomiokunnan tuomarina vuodesta 1939 alkaen.

August Hietaro oli naimisissa vuodesta 1913 Ilma Aili Kristina Tiaisen (1890–1967) kanssa. Aili Hietaro oli mukana Lotta Svärd- ja Vapaa Huolto -järjestöjen toiminnassa. Heidän poikansa Matti Hietaro kaatui talvisodan aikana joulukuussa 1939.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1901, matrikkelinumero 27309
2. ↑  Lotta Svärd verkkomuseo : Aili Hietaro
**Marcus Møller Thrane** (14. lokakuuta 1817 Kristiania, Norja – 30. huhtikuuta 1890 Eau Clairen piirikunta, Yhdysvallat) oli norjalainen poliittinen aktivisti ja varhainen työväenliikkeen johtohahmo. Ranskan vuoden 1848 helmikuun vallankumouksen innoittamana hän alkoi vaatia yleistä äänioikeutta, lisää sananvapautta ja sosiaalisia uudistuksia köyhyyden vähentämiseksi. Hänen liikkeensä keräsi parissa vuodessa noin 30 000 jäsentä 300 paikallisyhdistyksessä. Kannattajakunta koostui pääosin maaseudun pienviljelijäväestöstä sekä kaupunkien työläisistä. Thrane toimitti myös omaa lehteä nimeltä *Arbeider-Foreningernes Blad*.

Heinäkuussa 1851 Thrane ja useita muita liikkeen johtohahmoja pidätettiin ja heitä syytettiin vallankumouksen suunnittelusta. Todisteiden puutteesta huolimatta Thrane tuomittiin vuonna 1854 neljäksi vuodeksi kuritushuoneeseen. Korkein oikeus vahvisti tuomion seuraavana vuonna. Thrane oli ollut vangittuna koko pidätyksen ja tuomion vahvistamisen välisen ajan. Korkeimman oikeuden salaisista pöytäkirjoista on selvinnyt, että tuomarit myönsivät Thranen olevan syytön ja itse asiassa puhuneen vallankumousta vastaan, mutta hänet tuomittiin toiminnastaan kansanliikkeen perustajana ja johtajana. Tuomion jälkeen yhdistysten toiminta lakkasi nopeasti viranomaisten luvattua, että eronneiden jäsenten toiminta yhdistyksissä unohdettaisiin.

Thrane vapautui vuonna 1858 ja muutti viisi vuotta myöhemmin Yhdysvaltain Wisconsiniin, jossa hän piti luentoja ja kirjoitti. Hän kuoli vuonna 1890 ja hänen ruumiinsa siirrettiin vuonna 1949 Vår Frelsers -hautausmaalle Osloon.

* Thranen toimittaman Arbeider-Foreningernes Bladin ensimmäinen numero vuodelta 1849.Thranen toimittaman *Arbeider-Foreningernes Bladin* ensimmäinen numero vuodelta 1849.
* Thranen muistomerkki Drammenissa.Thranen muistomerkki Drammenissa.
* Thrane noin vuonna 1875.Thrane noin vuonna 1875.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ringvej, Mona: Marcus Thrane *Store norske leksikon*.  8.3.2023. Viitattu 17.5.2023. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Marcus Thrane** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* Photographers' Identities

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
August Hillbom.
**Ernst August Hillbom** (19. marraskuuta 1853 Sääminki – 31. elokuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen piirilääkäri ja yksi Duodecim-seuran 12 perustajajäsenestä.

Hillbomin vanhemmat olivat maanmittari Ernst August Hillbom ja Maria Lovisa Wenell. Hän pääsi ylioppilaaksi 1869 Kuopion lukiosta, opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1875, lääketieteen kandidaatiksi 1878 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1882. Hillbom oli Mikkelissä lääninsairaalan ja lääninvankilan lääkärinä 1891–1903 ja piirilääkärinä 1903–1915 sekä viimeksi lääninvankilan lääkärinä vuoteen 1925 saakka. Hän oli perustamassa vuonna 1881 Duodecim-seuraa. Hillbom oli Mikkelin kaupunginvaltuuston jäsen 1896–1905 ja valtuuston varapuheenjohtaja 1904–1905.

Hillbom laati yhdessä Matti Äyräpään ja Duodecim-seuraan 1885 liittyneen Fredrik Joel Pätiälän kanssa kanssa Duodecimin julkaiseman suomalais-ruotsalaisen lääketieteen 6 400 hakusanan luettelon *Duodecimin sanaluettelo Suomen lääkäreille* joka ilmestyi 1888 aikakauskirja *Duodecimin* vihkojen liitteinä. Hillbom ja Pätiälä laativat myös 1889 ilmestyneen 3 000 hakusanan ruotsalais-suomalaisen lääketieteen sanaston lisävihkon.

Hillbom oli naimisissa vuodesta 1890 Maria Charlotta Ingmanin (1865–1928) kanssa. Hillbomin poika oli professori, neurologi Eero August Hillbom (1904–1991) ja pojanpoika neurologian professori Matti Hillbom (s. 1944).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  August Hillbom. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
2. 1 2 3 4  Ignatius, Jaakko: Duodecim-seura 125 vuotta. Jäsen n:o 2: Ernst August Hillbom.

Aiheesta muualla
----------------

* Ampujaveteraani, Hakkapeliitta, 14.11.1933, nro 46, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Suuri nivustyrä oikeassa nivusessa
**Nivustyrä** on tyrä, joka sijaitsee nivusissa.

Oireet
------

Nivustyrän selvin oire on nivusiin ilmestynyt patti, joka saattaa väliaikaisesti kadota maatessa tai painettaessa. Nivustyrään liittyy harvoin kipua, mutta se saattaa häiritä liikkuessa. Nivustyrään liittyy kureutumisen riski. Kureutunut tyrä on kivulias, ja se pitää hoitaa lääkärillä mahdollisimman nopeasti.

Hoito
-----

Nivustyrää voi yrittää hoitaa kotona tyrävyöllä, mutta ne ovat usein tehottomia. Nuorilla potilailla tyrä yleensä leikataan, oli se kivulias tai ei. Aikuisilla tyrä voidaan ottaa seurantaan, mikäli se ei vaikuta merkittävästi elämään. Tällaisissa tapauksissa tyrä voidaan jättää leikkaamatta. Jos tyrä kuitenkin aiheuttaa vaivaa kivun tai koon vuoksi, se voidaan hoitaa leikkaamalla. Leikkauksessa tyrän sisältö painetaan vatsaonteloon takaisin, ja tyräportti suljetaan verkolla tai ompelemalla.

Ehkäisy
-------

Nivustyrän riskiin ei voi vaikuttaa elämäntavoilla taikka muilla keinoilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Lääkärikirja Duodecim - Nivustyrä 31.8.2021 Yleislääketieteen erikoislääkäri Osmo Saarelma
Nivelvarsimittakone, johon kiinnitettynä laserskanneri ja koskettava mittapää
**Nivelvarsimittakoneella** tarkoitetaan koordinaattimittauskonetta, joka on nimensä mukaisesti käsin liikutettavissa oleva varsimainen laite, jossa on yleensä kuusi tai useampia niveliä.

Laitteen toiminta perustuu niveliin sijoitettuihin tarkkoihin kulma-antureihin perinteisten lineaariantureiden sijaan.

Tarkkuudeltaan nivelvarsimittakoneet eroavat perinteisistä koordinaattimittauskoneista rakenteensa takia huomattavasti. Lyhyiden, noin 2 metrin mittaisten, nivelvarsimittakoneiden yksittäisen pisteen toistotarkkuus on parhaimmillaan noin 20 µm luokkaa, kun taas perinteisen pöytämallisen koneen tarkkuus on joidenkin mikrometrien luokkaa.

Käyttökohteet
-------------

Nivelvarsimittakoneita käytetään pääasiallisesti sellaisissa kohteissa, joita ei voida perinteisillä koordinaattimittauskoneilla mitata. Näitä ovat esimerkiksi auton korien sisämitat ja suurten työstökoneiden osien yhdensuuntaisuuden mittaaminen.

Konetyypin rakenne sallii myös helpon siirrettävyyden vaikkapa työpisteiden välillä, jonka takia sitä käytetään usein esimerkiksi erilaisten teollisuudessa käytettävien kiinnikkeiden mittaamiseen.
**Marc’Antonio Ziani** (tai **Marco Antonio Ziani**, 1653 Venetsia – 22. tammikuuta 1715 Wien) oli Wienissä asunut italialainen barokkisäveltäjä ja kapellimestari, joka nimitettiin vuonna 1700 varahovikapellimestariksi ja 1712 hovikapellimestariksi Wienin hoviin. Tätä ennen vuosina 1679–1700 Ziani sävelsi pääosin Venetsiaan.

Vuosina 1700–1715 Ziani sävelsi hoviteatterille 20 näyttämöteosta. Häneltä on säilynyt 21 oopperaa, mutta 27 on kadonnut. Oopperoista kantaesitettiin Wienissä *Il Giordano pio* 26. heinäkuuta 1700, *Gli ossequi della notte* 22. heinäkuuta 1701, *Il Temistocle* 9. kesäkuuta 1701, *La fuga dell’invidia* 15. marraskuuta 1701, *Il Romolo* 9. kesäkuuta 1702, *Cajo Popilio* 9. kesäkuuta 1704, *L’Èrcole vincitore dell’invidia* 19. maaliskuuta 1706, *Il Meleagro* 16. elokuuta 1706, *Chilonida* 21. huhtikuuta 1709, *Il Campidoglio ricuperato* 26. heinäkuuta 1709 ja *L’Atenaide* 19. marraskuuta 1714. Ziani sävelsi myös kirkkomusiikkia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Slonimsky, Nicolas ym.: Ziani, Marco Antonio[vanhentunut linkki], Baker’s Biographical Dictionary of Musicians 2001. Vaatii HighBeam-tilauksen. Viitattu 9.5.2016.
2. 1 2  Murtomäki, Veijo: Barokkiooppera Italiassa, Sibelius-Akatemia 2014. Viitattu 9.5.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Dogo** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Bougounin piirissä Malissa. Se sijaitsee 70 kilometriä Bougounista pohjoiseen. Kunnassa on 34 200 ja kylässä 600 asukasta (vuonna 2009).

Dogon kunnan pinta-ala on 1 761,17 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Bougounin piirin Domban, etelässä Zantiébougoun, Kokélén ja Sidon, lännessä Keleyan ja Koulikoron alueen Katin piirin Sanankoro Djitoumoun ja pohjoisessa Tiélén, Méridiélan ja Dioïlan piirin Kémékafon kuntiin. Maisemaa leimaavat alangot ja kukkulat. Kunnan rajoilla virtaavat Baoulé ja sen sivujoki Banifing. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on pensas- ja metsäsavannia sekä galleriametsiä.

Kuntaan kuuluu 59 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita ja fulbeja. Uskontoja ovat islam, kristinusko ja animismi.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, lehmänpapu, maapähkinä, bataatti ja jamssi. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, siipikarja ja vähäisessä määrin hevoset ja siat. Lisäksi myydään polttopuuta ja puuhiiltä sekä harjoitetaan keräilyä ja käsityöammatteja.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 14.6.2018.
2. 1 2 3 4  Schéma directeur d’aménagement forestier: Commune rurale de Dogo *fonabes.org*.  2017. Viitattu 14.6.2018.
3. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 14.6.2018.
4. ↑  Mali - Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 14.6.2018.
5. 1 2 3  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Dogo 2006-2010 *aec.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 13.6.2010. Viitattu 14.6.2018.
*Tämä artikkeli käsittelee aaria. Sanan muista merkityksistä katso Kesäyö (täsmennyssivu).*
**Kesäyö** (englanniksi **Summertime**) on aaria oopperasta *Porgy ja Bess* vuodelta 1935. Sen sävelsi George Gershwin ja sanoitti DuBose Heyward. Suomalaiset sanat kirjoitti Sauvo Puhtila vuonna 1958. Kappaleesta tuli nopeasti suosittu, ja nykyään se on Gershwinin tunnetuimpia kappaleita ja kuuluu 1900-luvun äänitetyimpien kappaleiden joukkoon. Kappale nauttii myös jazzpiireissä suurta suosiota sekä lauluna että instrumentaalina, ja se onkin yksi soitetuimmista jazzstandardeista.

Gershwinin sanotaan perustaneen laulun ukrainalaiseen tuutulauluun, "Oi h’odyt son kolo vikon" ("Uni kulkee ikkunan ohi"), jonka hän kuuli New York Cityssä Oleksandr Košytsin Ukrainian National Chorus -kuoron esittämänä.

Gershwin alkoi kirjoittaa laulua joulukuussa 1933, ja yritti luoda oman spirituaalinsa afroamerikkalaisen kansanmusiikin tyyliin. Kappale esitetään *Porgyn ja Bessin* aikana useita kertoja. Ensin Clara laulaa sen tuutulauluna ja pian sen jälkeen kontrapunktina noppapelikohtauksessa. Toisessa näytöksessä Clara esittää kappaleen uudelleen, ja kolmannessa näytöksessä Bess laulaa sitä Claran vauvalle.

Tammikuussa 2022 *Helsingin Sanomat* pyysi yli 70:ää suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. Ella Fitzgeraldin ja Louis Armstrongin levytys kappaleesta vuodelta 1959 ylsi kyselyn kokonaistuloksissa sijalle 20.

Lähteet
-------

1. ↑  Hakutulos kappaleelle Kesäyö Suomen Äänitearkisto ry.  Arkistoitu 2.3.2014. Viitattu 4.12.2009.
2. ↑  Erlewine, Stephen Thomas: Summertime *Allmusic.com*. Viitattu 4.12.2009.
3. ↑  Wilson, Jeremy: Jazz Standards Songs and Instrumentals (Summertime) *JazzStandards.com*. Viitattu 4.12.2009.
4. ↑  100 maailman parasta laulua.  *Helsingin Sanomat*, 15.1.2022. Artikkelin verkkoversio (maksullinen). Viitattu 15.1.2022.
*Tämä artikkeli käsittelee dāl-kirjainta* (د)*. Myös ḏāl* (ذ) *on arabialainen kirjain.*
Dāl-kirjaimen itsenäinen muoto.
**Dāl** (arab. دال‎, *dāl*) on arabialaisen kirjaimiston kahdeksas kirjain. Se vastaa heprealaisen kirjaimiston kirjainta dalet (ד). Kirjaimen äännearvo on arabiassa ja persiassa [d]. Dālin itsenäinen muoto on د, ja sanan keskellä se liiteteään viivalla edeltävään kirjaimeen (esim. لد *ld*). Dālia ei koskaan liitetä seuraavaan kirjaimeen.

Arabialaisen kirjaimiston yhdeksäs kirjain ḏāl (ذ) on muodostettu lisäämällä piste dāl-kirjaimen päälle. Urdussa ja pandžabissa käytetään tarkkeellista ḍāl-kirjainta (ڈ) kuvaamaan retrofleksistä d-äännettä [ɖ]. Sindhissä käytetään kuutta erilaista varianttia dāl-kirjaimesta: dāl (د) [d], dhāl (ڌ) [dʱ], ḍāl (ڊ) [ɖ], d̤āl (ڏ) [ɗ], ḍhāl (ڍ) [ɖʱ] ja zāl (ذ) [z].

Lähteet
-------

* Daniels, Peter T.: *The World’s Writing Systems*. Oxford University Press, 1996. ISBN 978-0-19-507993-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Bauer, Thomas: "Arabic Writing". Daniels 1996. Teoksen verkkoversio (viitattu 1.11.2014)
2. ↑  Kaye, Alan S.: "Adaptations of Arabic Script – Persian". Daniels 1996. Teoksen verkkoversio (viitattu 1.11.2014)
3. ↑  Kaye, Alan S.: "Adaptations of Arabic Script – Urdu". Daniels 1996. Teoksen verkkoversio (viitattu 1.11.2014)
4. ↑  Ager, Simon: Punjabi *Omniglot*. Viitattu 1.11.2014. (englanniksi)
5. ↑  Ager, Simon: Sindhi *Omniglot*. Viitattu 1.11.2014. (englanniksi)
**Englannin ja Arojen valtioliiton sota** käytiin vuosina 1901–1902, ja siinä oli kyse aro-heimon turhautumisesta eurooppalaisten vallan kasvuun Afrikassa.

Taustat
-------

Arojen valtioliitto oli voimakas afrikkalainen valtioliitto, joka hallitsi osia Nigeriasta ja Kamerunista. Valtioliitto oli kuitenkin heikkenemässä eurooppalaisten tultua alueelle, ja maan hallitseva kansa arot päätti ryhtyä toimiin kolonisteja vastaan. Arot ryhtyivät tekemään hyökkäyksiä kristittyjen ja Britannian liittolaisheimojen kimppuun 1901. Hyökkäykset johtivat brittien väliintuloon.

Sota
----

Britit olivat suunnitelleet hyökkäystä jo vuodesta 1899 ja saivat arojen hyökkäyksistä syyn itse käydä arojen kimppuun. Brittien puolella taisteli paljon arojen vallan alla olevia heimoja ja kristittyjä. 28.10.1901 H. F. Montanaro johti joukkonsa hyökkäileviä aroja vastaan ja voitti heidät. Arojen liitto hajosi seuraavana vuonna 1902.

Seuraukset
----------

Arojen johtajat otettiin kiinni ja vangittiin tai hirtettiin. Arojen harjoittama orjakauppa ja ihmisten uhraaminen loppui *lähde?*. Britit eivät kuitenkaan saaneet Nigeriaa heti haltuunsa, sillä muutamat aro-ryhmittymät tekivät edelleen vastarintaa.
Dohasan.
**Dohasan** (n. 1790 - 1866) oli kiowa-intiaanien kaikkien ryhmien yhteinen ylipäällikkö. Hänet tunnettiin englanninkielisellä nimellä Little Bluff (Pieni Jyrkänne).
Dohosan ehti olla kansansa ylimpänä päällikkönä vuodesta 1833, jolloin hänen edeltäjänsä A'date syrjäytettiin epäkelpoisuuden vuoksi osagein tekemän massamurhan jälkeen.

Dohasan oli johtotehtäviensä lisäksi kansansa pääkirjanpitäjä, joka lisäsi monet kuvat heidän kuuluisaan kiowa-kalenteriinsa. Hieman ennen kuolemaansa hän ehti kirjoittaa Little Arkansasin sopimuksen, jossa hän suostui luovuttamaan kiowien maat Yhdysvalloille. Hänen paikkansa täytti päällikkö nimeltä Lone Wolf.

Lähteet
-------

* Greene, Candace S. *Silver Horn: Master Illustrator of the Kiowas.* Norman: University of Oklahoma, 2001. ISBN 978-0-8061-3307-2.
* Mooney, James Calendar History Of The Kiowa Indians, Kessinger Publishing, 2010, ISBN 1428647953

### Viitteet

1. ↑   Mooney s. 259
2. ↑   Greene s. 25
3. ↑   Mooney s. 233


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Europeana

 |

 |
**Kesäuniversiadit 2013**, järjestyksessään 27. (XXVII) kesäuniversiadit, järjestettiin Kazanissa, Venäjällä 6.-17. heinäkuuta 2013. Kazan oli pohjoisin kaupunki ikinä, joka sai järjestettäväkseen kesäuniversiadit. Kilpailuissa oli mukana 10 400 opiskelijaurheilijaa 162 eri maasta, joka teki kisoista kaikkien aikojen suurimmat universiadit. Ensimmäistä kertaa myös Kulttuuriuniversiadit olivat mukana, kisojen aikana järjestettiin monia kulttuuritapahtumia. Kisojen mitalitaulukon voitti isäntämaa Venäjä 156 kultamitalillaan ennen Kiinaa (26 kultaa) ja Japania (24).

Lajit
-----

Kisoissa oli ennätykselliset 27 lajia. Niistä viisi tekivät universiadeissa ensiesiintymisensä. Suluissa tapahtumien määrä lajikohtaisesti.

|  |  |
| --- | --- |
| * vesiurheilu
	+ uimahypyt (12)
	+ uinti (42)
	+ taitouinti (6)
	+ vesipallo (2)
* yleisurheilu (50)
* sulkapallo (6)
* koripallo (2)
* rantalentopallo (2)
* vyöpaini (19)
* nyrkkeily (10)
* melonta (24)
* šakki (3)
* miekkailu (12)
* maahockey (2)
 | * jalkapallo (2)
* voimistelu
	+ telinevoimistelu (14)
	+ rytminen voimistelu (8)
* judo (18)
* soutu (13)
* rugby-7 (2)
* sambo (18)
* ammunta (34)
* pöytätennis (7)
* tennis (7)
* lentopallo (2)
* painonnosto (15)
* paini (21)
 |

Suomen menestys
---------------

Suomen ainoan mitalin universiadeista tuonut Hanna-Maari Latvala (oik.)
Suomi oli mukana kisoissa 84-henkisellä joukkueella. Joukkuelajeissa Suomella oli kymmenen joukkuetta. Suomen ainoan mitalin saavutti pikajuoksija Hanna-Maari Latvala 200 metriltä ajalla 22.98. Mitalitaulukossa Suomi sijoittui jaetulle 52. sijalle yhdessä kuuden muun maan kanssa.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Riutta kuvattuna lännestä päin.
Jäätikön sulamisvesien tai Vänernin aallokon pyöristämiä kiviä riutan kärjessä.
**Hindenin riutta** (ruots. *Hindens rev*) on Vänernin etelärannalla sijaitseva niemi Lidköpingissä Länsi-Götanmaalla Ruotsissa.

Maantietoa
----------

Hindenin riutta on noin 7 kilometriä pitkä ja se kärjestään hyvin kapea. Sen kapean kärjen pituus on viisi kilometriä. Se sijaitsee Vänernin etelärannalla Kållandin niemimaalla, joka työntyy järvelle etelästä päin. Hindenin riutta on itä-länsi-suuntainen ja se sijaitsee Vänernin länsiosassa Dalbosjönin Vänersborgvikenissä. Niemen kärkeä kutsutaan nimellä *Hindenkraket*, sen leveämpää keskiosaa nimellä *Draget* ja sen laajaa tyviosaa nimellä *Främjan*. Niemen kärkiosa on autio, Dragetiin on rakennettu vapaa-ajan asuntoja ja Främjanissa viljellään jo maata. Niemen korkein kohta kohoaa 21 metriä Vänernin pinnasta. Riutta on kuitenkin niin matala, että korkean veden aikana sen kärki vajoaa viideksi saareksi, joita kutsutaan nimellä *Killingarna*. Niemen etelärannalla niemen tyviosassa sijaitsee kilometrin pituinen suosittu hiekkaranta, jota kutsutaan Vänernin Rivieraksi. Rannoilta on siirtynyt mäntymetsiin lentohiekkaa ja siellä esiintyy selviä dyynejäkin.

Muodostumisteoria
-----------------

Riutta katsotaan kuuluvan Keski-Ruotsin reunamuodostumiin, jotka alkoivat muodostua viime jääkauden loppuvaiheessa noin 12 600 vuotta sitten. Ne ovat siten muodostuneet samoihin aikoihin kuin Suomen Salpausselät. Reunamuodostumat ovat Keski-Ruotsissa usein reunamoreeneja, joita on syntynyt rinnakkain monia eri aikoina noin 800 vuoden aikana. Yksin niistä on reunamoreeni, joka näkyy maastossa niemenä ja Vänernin pohjalla kulkevana selänteenä. Se kohoaa järvestä Vänernin vastakkaisella länsirannalla Hjortens udden niemenä.

Luontoarvoja
------------

Riutta sisältyy Hindens udde–Svalnäsin luonnonsuojelualueeseen, joka sijaitsee Vänersborgvikenin itärannassa ja niemen tyven eteläosassa. Se on perustettu vuonna 1989 ja sen pinta-ala on 224 hehtaaria. Riutan suojeltu osa on noin 13 hehtaaria.

Lähteet
-------

### Huomioita

1. 1 2 3  Asia on luettu ruotsinkielisesta wikipediasta artikkelista sv:Hindens rev
2. ↑  Asia on luettu ruotsinkielisesta wikipediasta artikkelista sv:Hindens udde-Svalnäs

### Viitteet

1. 1 2  Hindenin riutta, Lindköping *Lantmäteriet*. Gävle:  Lantmäteriet. Viitattu 16.8.2021. (ruotsiksi)
2. 1 2 3 4  Hindens udde-Svalnäs, arkistoitu linkki, viitattu 16.8.2021
3. ↑  Rainio, Heikki: "13. Mahtavat Salpausselät (kuvaus)", *Jääkaudet*, s. 87. WSOY, 2004. ISBN 951-0-29101-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hindenin riutta** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Hindens rev
**Dogofry** on maalaiskunta Koulikoron alueen Naran piirissä Malissa. Sen keskuskylä Ballé sijaitsee lähellä Mauritanian rajaa 170 kilometriä Narasta länteen. Kunnassa on 34 700 ja keskuskylässä 6 100 asukasta.

Dogofryn kunta rajoittuu idässä Naran piirin Dillyn ja etelässä Dabon ja Allahinan kuntiin, lännessä Kayesin alueeseen ja pohjoisessa Mauritaniaan. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Pysyviä vesistöjä ei ole. Kasvillisuus on heinäsavannia ja pensaikkoa.

Kuntaan kuuluu 28 kylää. Asukkaat ovat soninkeja, maureja ja fulbeja.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, pienimuotoinen kaupankäynti ja kalankasvatus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maapähkinä, pavut ja teehibiskus. Palveluihin kuuluu joukko alakouluja, yläkoulu ja kolme terveyskeskusta.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 1.8.2016.
2. ↑  Mali - Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 1.8.2016.
3. 1 2 3  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Dogofry 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*.  2007.  Arkistoitu 13.3.2016. Viitattu 1.8.2016.
**Dogri** on indoarjalainen kieli, jota puhutaan Jammu ja Kashmirin ja Himachal Pradeshin osavaltioissa Pohjois-Intiassa. Dogria puhuu äidinkielenään noin neljä miljoonaa ihmistä ja se sai kansallisen kielen aseman Intian perustuslain 92. lisäyksessä tammikuussa 2004. Dogri kuuluu läntisten paharikielten ryhmään.

Kielitunnusstandardi ISO 639 jakaa dogrin kahteen kieleen: Jammu ja Kashmirissa puhuttuun dogriin ja Himachal Pradeshissa puhuttuun kangriin. "Dogri" on näin ollen sekä makrokielen yhteisnimitys että sen toisen kielivariantin nimi. Jammu ja Kashmirin dogrin puhujilla on todettu olevan vaikeuksia ymmärtää kangria, ja toisaalta osa Himachal Pradeshin muiden paharikielten puhujista ymmärtää kangria hyvin.

Dogria kirjoitettiin aikaisemmin arabialaisilla kirjaimilla ja takri-aakkostolla. Nykyisin dogrin kirjoittamiseen käytetään devanagaria.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Dogri *Ethnologue*. Viitattu 18.7.2014. (englanniksi)
2. ↑  Suositukset: Kielten nimiä suomeksi *Kotoistus.fi*. Viitattu 18.7.2014.
3. ↑  The constitution (ninety second amendment) act, 2003 *India Code*. Viitattu 18.7.2014. (englanniksi)
4. 1 2 3 4  Dogri *Ethnologue*. Viitattu 18.7.2014. (englanniksi)
5. 1 2 3  Kangri *Ethnologue*. Viitattu 18.7.2014. (englanniksi)
6. ↑  Takri alphabet *Omniglot*. Viitattu 18.7.2014. (englanniksi)
**Kesärauha** on turkulainen vaihtoehto- ja indiemusiikin festivaali, joka järjestetään kesäkuussa Turun Linnanpuistossa.

Kesärauha on nopeasti lunastanut paikkansa yhtenä Turun ja Suomen keskeisimmistä vaihtoehtomusiikin festivaaleista. Kesärauha palkittiin Musiikki & Median Industry Awards -gaalassa vuonna 2021 vuoden festivaaliksi. Kesärauha perustettiin vuonna 2019 ja se järjestettiin ensimmäistä kertaa Turun Vanhalla Suurtorilla. Vuonna 2021 Kesärauha siirtyi Turun Linnanpuistoon, jossa se on järjestetty siitä eteen päin. 

Vuoden 2023 festivaalilla 16.–18.6. esiintyy muun muassa Röyksopp, Aurora, The Sounds, Arppa, Anna Puu, Maustetytöt, Cledos, Ismo Alanko, Mykki Blanco, DREAMWORLD, Ruusut, Paperi T, Sevdaliza, Shame, Yona sekä Antti Autio + Jouset.

### Kävijämäärät

* 22 000 (2023)
* 19 000 (2022)

Lähteet
-------

1. ↑  Kesärauha rikkoi jälleen yleisöennätyksensä – 22 000 kävijää kolmen päivän aikana *STT info*.  19.6.2023. Viitattu 3.7.2023.
2. ↑  ""

Aiheesta muualla
----------------

* Kesärauhan kotisivut
La *casa di riposo per musicisti* Milanossa
**Casa Verdi**, *Casa di Riposo per Musicisti* (suom. *muusikoiden vanhainkoti*), on säveltäjä Giuseppe Verdin innoituksesta rakennettu vanhainkoti, joka sijaitsee Milanossa Michelangelo Buonarroti -aukiolla.

Rakennus valmistui 16. joulukuuta 1899, ja sen suunnitteli arkkitehti Camillo Boito. Tyyliltään rakennus on uusgoottilainen. Se oli aluksi kaksikerroksinen, mutta vuonna 1930 siihen lisättiin kolmas kerros.

Verdin itsensä toiveiden mukaisesti siihen ei sijoitettu asukkaita ennen hänen omaa kuolemaansa, joka tapahtui vuonna 1901. Syynä toiveeseen oli, että kenenkään ei tulisi tuntea olevansa säveltäjälle kiitollisuudenvelassa.

Ensimmäiset asukkaat, viisi miestä ja neljä naista, muuttivat taloon 10. lokakuuta 1902. Nykyisin talossa asuu 65 henkilöä. Heistä 20 on nuoria, jotka opiskelevat musiikkia vanhempien taiteilijoiden johdolla.

Talon sisustuksessa on runsaasti Verdille kuuluneita huonekaluja, esimerkiksi Kairossa vuonna 1871 tapahtuneen Verdin oopperan *Aidan* esityksen johdosta hänen Egyptin hallitsijalta saamansa huonekalut. Joukossa on myös Érard-piano, jota Arturo Toscanini käytti vuonna 1898.

Talon toiminta rahoitettiin aluksi Verdin tekijänoikeustuloilla, jotka sille oli määrätty toukokuussa 1900. Vuodesta 1962 rahoituksesta ovat vastanneet Italian valtio ja muut tukijat.

Verdi itse ja hänen puolisonsa Giuseppina Strepponi on haudattu talon kappeliin.

Aiheesta muualla
----------------

* *Casa Verdin* sivusto
Protoattikalainen lutroforos, n. 680 eaa. Louvre.
**Lutroforos** (m.kreik. λουτροφόρος, *lūtroforos* tai *loutroforos*) on antiikin aikainen keraaminen amfora, jota käytettiin veden kantamiseen. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.

Lutroforoksella noudettiin hääpäivänä vettä morsiamen kylpyä varten, ja sillä täytettiin lebes gamikos. Sitä käytettiin myös hautajaisrituaaleissa. Varhaisimmat tunnetut esimerkit vaasityypistä ovat 700-luvulta eaa. 400-luvun eaa. lopulta lähtien lutroforokset toimivat myös haudan merkkinä, joko suurikokoisina marmorisina lutroforoksina tai muuhun marmoriseen hautakiveen kaiverrettuna lutroforos-reliefinä. Nimityksen *lutroforos* käyttäminen vaasityypistä on nykyaikaista alkuperää. Antiikin aikana termi viittasi vettä hääseremoniassa kantaneeseen henkilöön.

Lutroforos on malliltaan erikoislaatuinen amfora, jossa on leveä suuosa, korkea ja kapea kaula ja kaulan molemmin puolin pitkät pystysuuntaiset kädensijat. Jos kädensijoja on kaksi, vaasista käytetään nimitystä *lutroforos-amfora*. Joskus kädensijoja oli kolme, ja tällöin käytetään nimitystä *lutroforos-hydria*.

* Lutroforoksen muoto ulkoa ja sisältä.Lutroforoksen muoto ulkoa ja sisältä.
* Lutroforos, n. 519–500 eaa.Lutroforos, n. 519–500 eaa.
* Lutroforos-reliefi Koroiboksen hauta­stelessä, Kerameikos, 400-luvun eaa. loppu.Lutroforos-reliefi Koroiboksen hauta­stelessä, Kerameikos, 400-luvun eaa. loppu.
* Marmorinen hauta­lutroforos, Kerameikos, n. 350–340 eaa. (kopio).Marmorinen hauta­lutroforos, Kerameikos, n. 350–340 eaa. (kopio).
* Apulialainen lutroforos, n. 330 eaa.Apulialainen lutroforos, n. 330 eaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Liddell, Henry George & Scott, Robert: λουτροφόρος, ἡ *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
2. 1 2 3  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Lutroforos", *Antiikin käsikirja*, s. 315. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
3. 1 2 3 4  Loutrophoros Classical Art Research Center, University of Oxford.  Arkistoitu 16.1.2020. Viitattu 20.1.2020.
4. ↑  Cartwright, Mark: A Visual Glossary of Greek Pottery *Ancient History Encyclopedia*. Viitattu 20.1.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **lutroforokset** Wikimedia Commonsissa
**Casa de la Vall** on historiallinen rakennus Andorra la Vellassa, jota Andorran parlamentti käytti toimitilanaan vuodesta 1702 vuoteen 2011. Kivestä valmistettu rakennus valmistui 1500-luvun lopulla, ja sitä peruskorjattiin 1960-luvulla espanjalaisen arkkitehti Joaquim de Ros i de Ramisin suunnitelmien mukaan.

Arkkitehtuuri ja sisustus
-------------------------

Casa de la Vallin pohjakaava on suorakulmion muotoinen. Rakennuksen seinät on tehty kivestä, jotka on sidottu toisiinsa kalkki- ja hiekkalaastilla. Rakennuksen katto on saviliuskeesta.

Casa de la Vall on kolmikerroksinen rakennus. Pohjakerroksessa on rikosoikeuden toimitilat. Ensimmäisessä kerroksessa aatelisten sali, missä on alkuperäisiä 1500-luvulta peräisin olevia seinämaalauksia. Kerroksessa on myös istuntosali, keittiöt ja monia symbolisia esineitä. Rakennuksessa säilytetään muun muassa kelloa, jota käytettiin istuntojen kokoonkutsumiseen, ja niin sanottu "Seitsemän avaimen kaappi", missä säilytetään monia Andorran historian kannalta merkittäviä asiakirjoja. Toinen kerros on vanha vinttitila, joka on sittemmin remontoitu monikäyttötilaksi.

Historia
--------

Busquetsin suku rakennutti Casa de la Vall 1500-luvun lopulla. Pääoven yläpuolella olevassa vaakunassa mainitaan vuosiluku 1580. Rakennus on Valirajoen laaksoon avautuvalla kalliolla. Andorran yleiskokous hankki joulukuussa 1701 Casa de la Vallin ja muutti rakennukseen seuraavana vuonna. Parlamentti kokoontui rakennuksessa yli 300 vuoden ajan.

Andorran taloudellisen kasvun seurauksena myös Casa de La Vallin peruskorjausta alettiin suunnitella 1950-luvulla. Espanjalainen arkkitehti Joaquim de Ros i de Ramis sai tehtäväkseen rakennuksen uudelleensuunnittelun, jotta se vastaisi paremmin nykyaikaisia parlamentaarisia tarpeita. Keskeisin muutos tehtiinkin sisätiloihin, joihin suunniteltiin kunnollinen instuntosali. Rakennuksesta poistettiin myös ulkorappaus, sen ikkunat järjestettiin uudelleen ja julkisivuun tuotiin lisää symmetriaa. Sisätiloissa muutettiin myös portaikkoa.

Casa de La Vall alkoi kuitenkin 1900-luvun aikana jäädä pieneksi parlamentille, hallinnolla ja oikeuslaitokselle, joten vuonna 2011 valmistui uusi parlamenttitalo.

Lähteet
-------

1. 1 2  Architecture La Casa de la Vall. Viitattu 16.6.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Casa de la Vall in Andorra. A Must-see Monument *Visit Andorra*. Viitattu 16.6.2019. (englanniksi)
3. 1 2  A House with History *La Casa de la Vall*. Viitattu 16.6.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Casa de la Vall** Wikimedia Commonsissa

* Casa de la Vallin kotisivut (katalaaniksi) (ranskaksi) (espanjaksi) (portugaliksi) (englanniksi) (saksaksi) (venäjäksi)
**Ruppovaaran kansakoulu**, sittemmin Ruppovaaran koulu, aloitti toimintansa Kiteen pitäjässä 1945 aluksi vuokrahuoneistossa kolmessa eri paikassa eli Iida Kerannon, Hilda Jumppasen ja Eino Halttusen pirteissä. Kyläläiset olivat aloittaneet koulupiirin perustamishankkeen 1937–1938 tienoilla, mutta kunta vastusti ajatusta ja sota keskeytti suunnittelun. Koulupiiri saatiin perustettua 1945 ja voitiin aloittaa opetus aluksi kahden, myöhemmin kolmen opettajan voimin.

Oma uusi koulurakennus oli hyvin tarpeellinen ja sellaisen rakentaminen aloitettiin 1949. Rakennussuunnitelmat laati arkkitehtitoimisto Lappi-Seppälä–Martas ja talon rakensi Rase Oy Tampereelta. Kaksikerroksisen tiilirakennuksen tilavuudeksi tuli 3 500 m3. Siinä oli kolme luokkahuonetta, yhdistetty veisto- ja voimistelusali, koulukeittola, kanslia, asunnot kolmelle opettajalle ja vahtimestarille sekä kellarissa sauna, pesutupa ja keskuslämmitysuunit. Koulutalossa oli myös vesijohdot ja seiniin valmiiksi asennetut sähköjohdot kaiuttimia varten. Rakennuksen kokonaishinnaksi tuli noin 14 miljoonaa markkaa, josta 70 % saatiin valtiolta lainana ja avustuksena.

Voimistelusalin ja viereisen luokan välinen seinä oli mahdollista nostaa ylös, jolloin muodostui avara juhlasali. Se oli rakennuksen vihkiäisissä 20. elokuuta 1950 tupaten täynnä väkeä. Paikalla olivat myös koulun opettajat Tauno Nikkonen, Siiri Salomaa ja alakoulun opettaja Elisabet Saikkonen. Heidän oppilaidensa määrä vaihteli vuodesta toiseen 70–90 välillä. Ruppovaaran ja Kunonniemen lapset saivat hienon koulun.

Ruppovaaran koulu lakkautettiin ja oppilaat siirtyivät Arppen yhtenäiskouluun syksyllä 2010.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kiteen kouluolot paranevat.  *Karjalainen*, 22.8.1950, s. 3. Joensuu:  Pohjois-Karjalan Kirjapaino Oy.

Aiheesta muualla
----------------

* Ruppovaaran koulun historia
HP 9845C vuodelta 1980.
**HP 9845** oli Hewlett-Packardin (HP) tietokone, joka julkaistiin vuonna 1977. Tietokone oli työasema, jossa oli kahdentoista tuuman kuvaputkinäyttö. Tietokoneessa oli sisäänrakennettu nauha-asema. Grafiikkaan kykenevä näyttö oli valinnainen. 200-sarjan julkaisu vuonna 1981 vaikutti 9845:n myyntiin ja 9845C lopetettiin vuonna huhtikuussa 1984 ja muut mallit toukokuussa 1985.

9845 käytti suorittimena joukkoa erillisiä mikropiirejä.
9845C käytti AMD Am2900 -sarjan *bit slice* -prosessoria vektorien generaattorina.

Historia
--------

1970-luvulla HP:n minitietokoneet kuten HP 2100 -sarja olivat kohtalaisen menestyksekkäitä, mutta HP:n pääpaino oli muualla. Pöytätietokoneet olivat juuri ilmestyvä markkina.
9845 oli suunnattu tieteilijöille ja insinööreille. Tietokone suunniteltiin "super" henkilökohtaisena tietokoneena.

Tietokoneessa oli kaksi suoritinta, jotka toimivat rinnakkain: PPU (*parallel processing unit*) ja LPU (*logical processing unit*). PPU suoritti järjestelmän toimintoja kuten IO-toiminta, näppäimistökeskeytyksiä ja kuvaputkinäytön päivittämisen. LPU suoritti käyttäjän ohjelmia. Suorittimen suunnittelu juontaa HP 2116A:n suunnittelusta, joka siirrettiin uudempaan tekniikkaan.

Mallit
------

Mallit:

* 9845A-mallissa oli 13 kilotavua RAM-muistia, joka oli laajennettavissa 62 kilotavuun. Tietokoneessa oli neljä IO-paikkaa, jotka käyttivät samaa liitäntää kuin HP 9825.
* 9845S-mallissa oli mukana toinen nauha-asema, tulostin ja grafiikkapaketti.
* 9845B-malli korvasi 9845A-mallin vuonna 1979 ja mallissa oli mukana 56 kilotavua RAM-muistia, joka oli laajennettavissa 449 kilotavuun.
* 9845T-malli julkaistiin myös vuonna 1979 ja sisälsi 186 kilotavua RAM-muistia sekä tulostin, molemmat nauha-asemat ja grafiikkapaketti.
* 9845C-malli esiteltiin vuonna 1980 ja se oli HP:n ensimmäinen tietokone, jossa oli värinäyttö. Mukana oli molemmat nauha-asemat, sisäinen tulostin ja valokynä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  98x5 Computers Selection *hpmuseum.net*. Viitattu 18.7.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  The 9845 Story *hp9845.net*. Viitattu 18.7.2022. (englanniksi)
3. ↑  The 9845A/S *hp9845.net*. Viitattu 18.7.2022. (englanniksi)
4. 1 2 3 4 5 6  The Processors *hp9845.net*. Viitattu 18.7.2022. (englanniksi)
5. ↑  The 9845C *hp9845.net*. Viitattu 18.7.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* 9800-sarjan dokumentaatiota BitSavers.orgissa (englanniksi)
**Canberra-luokka** on Australian laivaston kahden aluksen muodostama helikopteritukialusluokka (engl. *Landing Helicopter Dock, LHD*). Australian laivasto aloitti maihinnousukaluston uudistamisen suunnittelun vuonna 2000, mikä perustui kansainvälisen Itä-Timorin avuksi kootun laivasto-osaston johtamisesta. Poliittisen ilmapiirin muuttuttua myönteisemmäksi hankinnoille kasvoi halu maihinnousukyvyn ja maissa olevien joukkojen tukemiseen sopivien alusten hankkimiseksi.

Vuonna 2004 ranskalaiselta DCN:ltä ja espanjalaiselta Navantialta pyydettiin tarjoukset, jolloin DCN tarjosi Mistralin ja Navantia *Juan Carlos I*:n tyyppistä alusta. Vuonna 2007 Navantian tarjous hyväksyttiin ja tehtiin päätös, jonka mukaan Navantia valmistaisi aluksen kölistä lentokanteen. ja BAE Systems Australia valmistaisi kansirakenteet ja varustamisen.

Ensimmäinen alus tilattiin 2008 ja se laskettiin vesille alkuvuodesta 2011. Koeajot alkoivat vuoden 2014 alussa ja alus otettiin palvelukseen marraskuussa 2014. Työt toisella aluksella aloitettiin alkuvuodesta 2010 ja se otettiin palvelukseen joulukuussa 2015. Kumpikin alus on sijoitettu lähelle Sydneyä Fleet Base Eastiin ja ne operoivat säännöllisesti Townsvillen lähistöllä, jossa on Australian 3. prikaatin varuskunta Lavarack Barracks. Lisäksi alukset ovat usein North Queenslandissä lähellä Aasiaa ja Tyynenmeren saaria, mihin on sijoitettu yksi 3. prikaatin pataljoonista, 2nd Battalion, Royal Australian Regiment. Pataljoona on valittu erityiskoulutettavaksi maihinnousujoukoksi.

Alukset
-------

**Canberra-luokan helikopteritukialukset**| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *HMAS Canberra* | Navantia, FerrolBAE Systems Australia, Williamstown | 23. syyskuuta 2009 | 17. helmikuuta 2011 | 28. marraskuuta 2014 | palveluksessa 2017 |
| *HMAS Adelaide* | Navantia, FerrolBAE Systems Australia, Williamstown | 18. helmikuuta 2011 | 4. heinäkuuta 2012 | 4. joulukuuta 2015 | palveluksessa 2017 |
|

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Canberra-class landing helicopter dock

Lähteet
-------

1. ↑  HMAS Canberra (III) Royal Australian Navy. Viitattu 29.6.2017. (englanniksi)
2. ↑  HMAS Adelaide (III) Royal Australian Navy. Viitattu 29.6.2017. (englanniksi)
**Lili & Susie** (myös *L&S*) on ruotsalainen popduo, jonka jäsenet ovat ruotsinsuomalaiset sisarukset Inga-Lill (*Lili*, s. 5. tammikuuta 1966) ja Susanne (*Susie*) Päivärinta (s. 10. toukokuuta 1964). Sisarukset aloittivat ammattimuusikon uransa kuorolaulajina yhtyeessä *Suzzies Orkester* vuonna 1984. Levy-yhtiö EMI pani sisarukset merkille televisioesiintymisen yhteydessä ja tarjosi heille levytyssopimusta. Ensilevy ilmestyi vuonna 1985, jonka jälkeen duon musiikki menestyi etenkin Ruotsin listoilla hyvin aina vuoteen 1993 saakka. Yhtyeen englanninkieliset levytykset saavuttivat jonkin verran huomiota myös Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Japanissa 1986-87. Heidän suurimpia hittilevytyksiään ovat *Oh Mama* ja *Bara du och jag* vuodelta 1987 sekä *What's the Colour of Love* vuodelta 1990.

Yhtye yritti paluuta julkisuuteen vuonna 1996 nimellä L&S, julkaisten singlet *Love Never Dies* ja *Hypnotized*. Levyt eivät saaneet kuitenkaan suurempaa huomiota. Uusi paluuyritys tapahtui vuonna 2000. Susie Päivärinta alkoi soolouralle vuonna 2003. Sisarukset palasivat yhteen vuoden 2009 Melodifestivalen-kilpailuun, johon he osallistuivat laululla nimeltä *Show Me Heaven.* Laulu karsiutui finaalista. He olivat mukana kilpailussa toista kertaa, ensimmäinen osallistumiskerta oli vuonna 1989 laululla *Okey Okey!*, joka sijoittui kilpailussa viidenneksi.

Lili & Susie ovat julkaisseet yhdessä yhteensä 18 kokoelmalevyä sekä 33 singlelevytystä vuoteen 2014 mennessä.

Diskografia
-----------

**Albumit**

* *Lili & Sussie* (1985)
* *Dance Romance* (1987)
* *Anytime* (1988)
* *The Sisters* (1990)
* *No Sugar Added* (1992)

**Singlet**

* *Sommar i natt* (1985)
* *Stjärnljus* (1985)
* *Om du kan* (1985)
* *Stay* (1986)
* *Candy Love* (1986)
* *Samma tid samma plats* (1986)
* *Tokyo* (1987)
* *Oh Mama* (1987)
* *Bara du och jag* (1987)
* *Enkel Resa* (1988)
* *We Were Only Dancing* (1988)
* *Jag drömmer om en jul hemma* (*White Christmas*) (1988)
* *Robert & Marie* (1989)
* *Okey Okey!* (1989)
* *Let Us Dance Just a Little Bit More* (1989)
* *What's the Colour of Love* (1990)
* *Boyfriend* (1990)
* *Nothing Could Be Better* (1990)
* *Something in Your Eyes* (1991)
* *Evelyn* (1991)
* *Can't Let You Go* (1991)
* *Where Eagles Fly* (1992)
* *Ride On My Love* (1992)
* *All You Can Say Is Goodbye* (1993)
* *Halfway to Heaven* (1993)
* *I Believe in Good Things '93/Megamix* (1993)
* *Love Never Dies* (1996)
* *Hypnotized* (1996)
* *Oh Mama (2000 Remix)* (2000)
* *Show Me Heaven* (2009)
* *Tease Me* (2009)
* *Bailamor* (2011)
* *Fly, Fly Little Bird* (2014)
* *Would You Be Mine* (2014)

Lähteet
-------

1. 1 2  Fredrik Kellerman: Biografi *www.liliosusie.se*.  2014. Viitattu 20.5.2014. (ruotsiksi)
2. ↑  Diskografi *www.liliosusie.se*.  2014. Viitattu 20.5.2014. (ruotsiksi)
**Olli Heikinpoika** (mainitaan 1548–1608) oli neljänneskuntamies ja talollinen ainakin 60 vuotta.

Heikinpoika mainitaan maakirjassa Asikkalan Vesivehmaan kylässä ensimmäisen kerran 1548, jolloin hän maksoi veroa pienimmän veroluvun eli 1/24 koukun mukaan. Mahdollisesti hän oli sukua samaa taloa 1546-1549 hallinneelle Lasse Ollinpojalle, sillä miehet maksoivat 1550 yhteisen savuveron. Heikinpojan äidin mainitaan saaneen sakkoja lyötyään naapuriaan Kaarina Yrjöntytärtä 1553. Myös Heikinpoika itse sai useita käräjätuomioita väkivaltaisuudesta, esimerkiksi katkaistuaan naapurikylän isännän reisiluun ja lyötyään kotikylänsä emännältä nenän murskaksi. Hän oli kuitenkin myös tarmokas tilallinen, 1570-luvulla hänellä oli jo 1/4 koukkua verotettavaa eli kuusinkertaisesti vuoteen 1548 nähden. 1576 Heikinpoika mainitaan Asikkalan neljänneskunnan veronkantajana, laaja veronkantoalue ulottui kirkonkylästä Kalkkisiin ja nykyisen Heinolan puolelle. 1580-luvulla hänellä oli jo 7/24 koukkua maata, 1589 hänen todettiin olleen kylän toiseksi suurimman talon omistaja, jolla oli eniten hevosia. 1595 Heikinpoika oli käräjillä todistajana Maalin Sipintyttären tappojutussa, 1607 hän kylvi kylän suurimman alan viljaa eli puoli pannia ja hänellä oli neljä renkiä. Viimeisen kerran Olli Heikinpoika mainitaan verojen maksajana 1608, joten hän lienee kuollut pian sen jälkeen. Hänen perustamansa talo on silti yhä jälkeläisten hallussa, Ala-Pietilän sukutilana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Anneli Mäkelä-Alitalo: *Olli Heikinpoika (mainitaan 1548-1608). Suomen Kansallisbiografia. Osa 7*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006. ISBN 951-746-448-7.  Sivut 344-345.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia

 |

 |