recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Aune Eva Hildur Jääskinen**, o.s. *Piiroinen* (21. tammikuuta 1932 Liperi – 26. helmikuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen taidehistorioitsija.

Ura
---

Hänestä tuli Suomen ensimmäinen ikonitaiteen tutkimukseen erikoistunut dosentti.

Jääskisen äiti oli luterilainen, isä ortodoksi, ja perheen lapset kasvatettiin ortodokseiksi. Hän kävi Joensuun yhteiskoulua ja opiskeli taidehistoriaa Helsingin yliopistossa, jossa hän suoritti filosofian kandidaattitutkinnon 1955, taidehistorian lisensiaattitutkinnon 1965 ja väitteli filosofian tohtoriksi taidehistoriassa vuonna 1971 aiheenaan *Konevitsan Jumalanäidin ikoni*. Jääskisellä oli dosentuuri sekä Helsingin että Itä-Suomen yliopistoissa. Hän toimi Suomen Taideakatemian näyttely- ja tiedotusosaston johtajana 1984–1990 sekä Valtion taidemuseon ulkomaisen taiteen museon johtajana 1990–1997.

Hänen tutkimustyönsä Konevitsan Jumalanäidin ikonin sekä Tihvinän Jumalanäidin ikonin parissa sai runsaasti kansainvälistä näkyvyyttä. Hän julkaisi ikonitutkimuksesta myös lukuisia tieteellisiä julkaisuja.

Tieteellisen uransa lisäksi Aune Jääskinen oli kiinnostunut myös lastenkulttuurista. Hän kirjoitti pakinoita, novelleja, lastenkirjoja, käännöksiä ja radio-ohjelmia.

Jääskinen valittiin Vanhus- ja lähimmäisliiton toimesta vuoden isovanhemmaksi vuonna 1997. Vuonna 2007 hän vaati Pyhän Nikolaoksen ihmeiden tekijän ikonin varkauden tekijää palauttamaan saaliiksi saamansa ikonin.

Kirjallisuutta
--------------

* Aune Jääskinen: *Ikonitohtori*. omaelämäkerta. Helsinki: Otava, 1998. ISBN 951-1-15721-3.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus Helsingin Sanomat 29.3.2015, s. C24
2. 1 2  Päivi Salmesvuori, Ira Westergård: Kuolleet:Professori tunsi ikonitaiteen.  *Helsingin Sanomat*, 29.3.3025, s. C30 Artikkelin verkkoversio.
3. ↑  Ikonitohtori -kirjan esittely *kristillinenkirjakauppa.fi*. Viitattu 6.12.2014.
4. 1 2 3  Professori Aune Jääskinen saa Vanhus- ja lähimmäispalveluliiton Vuoden isovanhempi -kunniamaininnan (pdf) (lehdistötiedote) *valli.fi*.  18.10.1997. Vanhus- ja lähimmäispalvelun liitto.  Arkistoitu 8.12.2014. Viitattu 6.12.2014.
5. ↑  *Weilin + Göösin tietosanakirja 2*, s. 741. Espoo: Weilin + Göös, 1992.
6. ↑  Aune Jääskinen *Ortodoksi.net*.  1.1.2012. Ortodoksi.net. Viitattu 6.12.2014.
7. ↑  Aune Jääskinen Vuoden isovanhemmaksi *mtv.fi*.  Arkistoitu 11.10.2017. Viitattu 9.10.2017.
8. ↑  "Häpeä ikonivaras - palauta saaliisi" *Ilta-Sanomat*.  1.9.2007. Viitattu 9.10.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
ZiS 110B Cabriolet.
**ZIS-110** on Zavod imeni Lihatšovan vuosina 1945-1959 valmistama limusiini, käytännössä kopio yhdysvaltalaisesta vuoden 1938 Packard 180:sta. Autoa valmistettiin seitsemänpaikkaisena ja neliovisena limusiinina (ZIS-110(15)), viisiovisena ambulanssina (ZIS-110A), neliovisena avomallina (ZIS-110B(15)). Ajoneuvoa valmistettiin myös panssaroituna, seitsemisen tonnia painavana ZIS-115 -mallina Neuvostoliiton ylimmän johdon käyttöön.

ZIS-110 tuotanto ajatuksena sai alkunsa 1943, kun neuvostoliittolainen kauppavaltuuskunta oli vierailulla Yhdysvalloissa Packardin tehtailla hankkiakseen lentokonemoottoreita. Autoon liittyen laivattiin Neuvostoliittoon Packardin vanhoja tuotantokoneita ja ensimmäiset ZIS-100:t valmistettiin 1945. Sarjavalmistukseen päästiin 1946 ja auto oli sarjavalmistuksessa 1946-1959.

Autossa on suora kahdeksansylinterinen iskutilavuudeltaan 6,1 litran vetoinen ja teholtaan 137-hevosvoimainen moottori. ZIS-110:n huippunopeus on 140 km/h ja massa 2 720 kg. Sen valmistusmäärä oli noin 2 080 kappaletta. 

Josif Stalinin vuoden 1949 ZIS-110 on nykyään suomalaisomistuksessa.

Nikita Hruštšov lahjoitti valtiovierailun yhteydessä syyskuussa 1953 silloiselle pääministeri Urho Kekkoselle ZIS-110:n, samanlainen auto lahjoitettiin myös presidentti Paasikivelle joulukuussa 1955. Paasikiven auto on nykyään näytteillä Vehoniemen automuseossa. Kekkoselle lahjoitettu ZIS-110 on Mobilia-museossa.

Suomeen lahjoitetut ZIS:t olivat vuoden 1948 valmistetta, mutta peruskorjattuja. Kesällä 1962 valtioneuvosto luovutti ZIS:t pääesikunnan kuljetusosastolle, mistä ne tulivat kenraalien käyttöön. Autojen käyttö pääesikunnan palveluksessa päättyi 1964. Mobiliassa oleva SA-36 -rekisterinumeron saanut ZIS-110 päätyi Sotamuseolle ja Vehoniemen automuseossa oleva SA-37 -rekisterinumeron saanut päätyi huutokaupalla yksityishenkilölle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Siegelbaum, Lewis H.: *Cars for Comrades: The Life of the Soviet Automobile*, s. 27. Cornell University Press, 2008. Google Books (viitattu 26.7.2019). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **ZIS-110**.
* Kuvia ZIS-110-autoista
**Uhanalainen kieli** on kieli, jonka puhujat eivät enää käytä sitä lainkaan tai käyttävät sitä yhä harvemmissa sosiaalisissa tilanteissa tai joka ei siirry seuraavalle sukupolvelle. Noin 97 prosenttia maailman ihmisistä puhuu vain noin neljää prosenttia maailman kielistä eli noin kolme prosenttia maailman ihmistä puhuu noin 96 prosenttia maailman kielistä. Unescon arvion mukaan vuoteen 2100 mennessä jopa 90 prosenttia olemassa olevista kielistä saattaa olla korvautunut jollain valtakielellä. Ethnologue luokittelee 473 kieltä uhanalaisiksi.

Esimerkiksi monista Pohjois-Amerikan alkuperäiskielistä tuli uhanalaisia 1800- ja 1900-luvuilla, kun silloinen kielipolitiikka yritti estää tai jopa kieltää niiden käytön.

Kuolleella kielellä ei enää ole puhujia.

Uhanalaisen kielen määritteleminen
----------------------------------

Unesco käyttää kielten uhanalaisuuden määrittelyssä kuutta kriteeriä:

1. kielen siirtyminen sukupolvelta toiselle
2. kielen puhujien lukumäärä
3. kielen puhujien osuus kokonaisväestöstä
4. kielen käyttö olemassa olevissa kielenkäyttötilanteissa
5. kielen suhtautuminen uusiin medioihin ja kielenkäyttötilanteisiin
6. olemassa oleva kielenopetusmateriaali.

Kieltä on arvioitava kaikkien kuuden kriteerin perusteella. Menestyminen yhdessä kategoriassa ei ole riittävä tae kielen säilymisestä.

Esimerkiksi ainu on uhanalainen kieli Japanissa, sillä sitä puhuu vain 300 ihmistä, joista vain noin 15 käyttää kieltä aktiivisesti, ja vain muutama uuden sukupolven edustaja oppii sen. Kieli voidaan määritellä uhanalaiseksi myös, jos sillä on sata puhujaa, mutta kaikki sen puhujat ovat yli 90-vuotiaita ja kieltä ei opeteta uudelle sukupolvelle.

Joillakin kielillä saattaa olla kymmeniätuhansia puhujia, mutta ne voidaan määritellä uhanalaisiksi, koska puhujaväestön lapset eivät enää opettele kieltä, tai puhujat ovat vaihtamaisillaan käyttökieleksensä kansallisen kielen korvaamaan paikalliset kielet.

Sadan puhujan kieli taas voidaan katsoa hyvinkin eläväiseksi, jos se on jonkin yhteisön ensisijainen kieli, ja jos se on ensimmäinen, jopa ainoa, kieli kyseisen yhteisön lapsille.

Esimerkkejä uhanalaisista kielistä
----------------------------------

* ainu
* liivi
* saamelaiskielet
* udmurtti
* mantšu
* Suurin osa Pohjois-Amerikan alkuperäiskielistä on uhanalaisia, ellei jo kuolleita. Poikkeuksia ovat esimerkiksi navajo ja cherokee.

Katso myös
----------

* kielen elvytys
* kuollut kieli
* kielipolitiikka
* Luettelo uhanalaisista kielistä

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Language Vitality and Endagerment (PDF)  10.–12.3.2003. Unesco. Viitattu 20.4.2010. (englanniksi)
2. ↑  Endangered Languages Ethnologue. Viitattu 7.10.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Uhanalainen kieli**.
* Ethnologuen luettelo uhanalaisista kielistä (englanniksi)
**Alessandro Pittin** (s. 11. helmikuuta 1990 Tolmezzo, Italia) on italialainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän edustaa U. S. Aldo Moro Paluzza -seuraa.

Pittin sijoittui Torinon olympialaisissa 2006 16-vuotissyntymäpäivänään normaalimatkalla 46:nneksi. Hän sai junioreiden MM-kilpailuissa Zakopanessa 2008 kultaa gundersen-kilpailussa ja pronssia sprintissä. Seuraavana talvena hän voitti Štrbské Plesossa kaksi henkilökohtaista junioreiden maailmanmestaruutta. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän oli suurmäen gundersen-kilpailussa kuudes. Vancouverin olympialaisissa 2010 Pittin saavutti pronssia normaalimäen Gundersen-kilpailussa ja oli seitsemäs suurmäen vastaavassa kilpailussa. Oslon MM-kilpailuissa 2011 Pittin sijoittui normaalimäen kilpailussa 17:nneksi ja suurmäen kilpailussa 24:nneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui normaalimäen kilpailun 19:nneksi ja suurmäen kilpailun 24:nneksi. Šotsin olympialaisissa 2014 Pittin sijoittui normaalimäen kilpailussa neljänneksi ja suurmäen kilpailussa 18:nneksi. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän saavutti hopeaa normaalimäen Gundersen-kilpailussa ja sijoittui suurmäen kilpailussa 25:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui normaalimäen kilpailussa 19:nneksi ja suurmäen kilpailussa 20:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui normaalimäen kilpailussa 19:nneksi ja suurmäen kilpailussa 27:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui normaalimäen kilpailussa 13:nneksi ja suurmäen kilpailussa 22:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli normaalimäen gundersen-kilpailussa 32:s ja suurmäen vastaavassa kilpailussa 33:s. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa 13:nneksi.

Pittin sijoittui maailmancupissa ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon oltuaan yhdeksäs Schonachissa kaudella 2008–2009. Ensimmäisen palkintosijansa hän sai oltuaan kolmas Ramsaussa joulukuussa 2009. Myöhemmin samalla kaudella hän oli kolmas Schonachin ja Seefeldin osakilpailuissa. Pittin sijoittui maailmancup-kaudella 2011–2012 toiseksi Lillehammerin normaalimäen Gundersen-kilpailussa sekä Seefeldin toisessa osakilpailussa ja kolmanneksi Seefeldin ensimmäisessä osakilpailussa. Hän voitti 13.–15. tammikuuta 2012 kolme osakilpailua Chaux-Neuve'ssa. Hän sijoittui kaudella 2013–2014 kolmanneksi Falunin kilpailussa. Maailmancup-kaudella 2014–2015 hän oli kolmas Trondheimin ja Oslon kilpailuissa. Maailmancup-kaudella 2017–2018 hän sijoittui toiseksi Ramsaussa.

Pittin on sijoittunut Yhdistetyn maailmancupin kokonaiskilpailussa parhaimmillaan seitsemänneksi kaudella 2011–2012.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Alessandro Pittin Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alessandro Pittin** Wikimedia Commonsissa
**Autiopyöli** (ruots. *ödesböle*) on keskiajalla Suomessa tai Ruotsissa ollut varsinaisista kylistä erillään sijainnut, verolle pantu mutta asumaton maakappale. Nimitys *autiopyöli* on ollut käytössä etenkin Varsinais-Suomessa ja liittyy nimenomaan uudisasutukseen. Sanan jälkiosa *pyöli* tulee ruotsin sanasta *böle*, jonka eräs merkitys keskiajalla oli ’asuinpaikka’.

Syntytapoja autiopyölillä on päätelty voineen olla useita. Keskiajan uudisasutuskaudella entisen erämaan omistaja on voinut haluta säilyttää sen nautinnan itsellään ja ottanut maksaakseen siitä veroa; tai jokin kylä on joutunut esimerkiksi lainan, sakon tai muun maksun panttina luovuttamaan osan maistaan ulkopuoliselle; tai kyseessä on pysyvästi autioitunut asutus, joka on tullut veroa vastaan nautittavaksi joko jollekin lähikylälle tai maakunnan kartanolle. Tällaisten autioitumisten on Suomessa arveltu voivan liittyä mahdollisesti esimerkiksi mustaan surmaan.

Varsinais-Suomessa historiantutkija Eljas Orrman on todennut vanhimpien maakirjojen laatimisen aikaan 1540-luvulla autiopyölejä olleen eri puolilla maakuntaa kaikkiaan 39. Näitä ovat olleet esimerkiksi Raisiossa Vihtilänpyöli, Suomusjärvellä Vareksenpyöli ja Kiikalassa Hidoisenpyöli.

Samaan aihepiiriin liittyvät myös käsitteet ulkoveromaa (ruots. *utbyskatt*) ja 
ulkokylänmaa. Näistä ainakin käsitettä ulkoveromaa on voitu käyttää myös autiopyölin synonyyminä , ja myös käsite ulkokylänmaa liittyy samankaltaisiin yhteyksiin.

Katso myös
----------

* Ulkokyläpalsta

Lähteet
-------

1. 1 2  Haggrén, Georg, Aki Pihlman & Henrik Jansson: Snappertunan Kullåkerrsbacken. Unohtunut tutkimuskohde unohdetulla alueella.  *Muinaistutkija*, 2003, nro 3, s. 15.  Suomen arkeologionen seura. artikkelin verkkoversio. Viitattu 16.1.2014.  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3 4 5  von Hertzen, Erik: Kiikalan historiallinen aika. *Teoksessa:* Sarvas, Anja & Erik von Hertzen: *Kiikalan historia*. [Kiikala]: Kiikalan kunta, seurakunta ja manttaalikunta, 1987. ISBN 951-99830-5-8.
3. 1 2  Suhonen, V.-P. & Janne Heinonen: *Helsingin keskiaikaiset ja uuden ajan alun kylänpaikat 2011. Inventointiraportti*, s. 20-21. Museovirasto, Arkeologiset kenttäpalvelut, 2011. julkaisun verkkoversio (viitattu 16.1.2014).  (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Maisema ja ympäristö *Raision arkeologiaprojekti*. Taideteollinen korkeakoulu. Viitattu 16.1.2014.
5. ↑  Muinaisjäännösrekisteri: Lahnajärvi *Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi*. Museovirasto.

Aiheesta muualla
----------------

* Autiopyöli *Arkeologisen kulttuuriperinnön opas*.  10.5.2017.
**Hänen hääyönsä** (engl. *Her Wedding Night*) on vuonna 1930 ensi-iltansa saanut Frank Tuttlen ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen komedia, jonka pääosissa ovat Clara Bow, Ralph Forbes ja Charles Ruggles. Paramount Pictures tuotti ja jakeli elokuvan.

*Hänen hääyönsä* perustuu Gábor Drégelyn näytelmään *Der Gatte des Fräuleins* (1916) ja Avery Hopwoodin näytelmään *Little Miss Bluebeard* (1923), joiden pohjalta Henry Myers laati käsikirjoituksen. Näytelmä oli aiemmin filmatisoitu vuonna 1925 nimellä *Miss Bluebeard*, jonka Tuttle on myös ohjannut. *Miss Bluebeardin* pääosassa on Bebe Daniels. *Hänen hääyönsä* kuvaukset alkoivat 24. heinäkuuta 1930 ja päättyivät 15. elokuuta. Elokuva kuvattiin Paramount Picturesin studioilla Los Angelesin Hollywoodissa.

*Hänen hääyönsä* -elokuvasta tehtiin myös espanjankielinen versio *Su noche de bodas* (1931), saksankielinen versio *Ich heirate meinen Mann* (1931) ja ranskankielinen versio *Marions-nous* (1931). *Hänen hääyönsä* sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 28. syyskuuta vuonna 1930. Suomessa elokuva tuli ensi-iltaan 9. helmikuuta vuonna 1931.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Amerikkalainen elokuvatähti Norma Martin (Clara Bow) lomailee Ranskassa. Hän vierailee ystävänsä luona Etelä-Ranskassa, ja saa tietää olevansa "naimisissa" lauluntekijä Ralph Forbesin (Larry Charters) kanssa, jota hän ei ole edes tavannut. Sittemmin playboy Forbesin naisystäviä alkaa ilmaantua paikalle...

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Clara Bow  | … |  Norma Martin
  |
|  Ralph Forbes  | … |  Larry Charters
  |
|  Charles Ruggles  | … |  Bertie Bird
  |
|  Richard "Skeets" Gallagher  | … |  Bob Talmadge
  |
|  Geneva Mitchell  | … |  Gloria Marshall
  |
|  Rosita Moreno  | … |  Lulu
  |
|  Natalie Kingston  | … |  Eva
  |
|  Wilson Benge  | … |  Smithers
  |
|  Lillian Elliott  | … |  rouva Marshall
  |
|  Raoul Paoli  | … |  pormestari
  |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Her Wedding Night (1930) *elonet.fi*. Elonet.fi. Viitattu 8.6.2013. (suomeksi)
2. ↑  Her Wedding Night (1930) *allmovie.com*. Allmovie.com. Viitattu 8.6.2013. (englanniksi)
3. 1 2  HER WEDDING NIGHT (1930) *tcm.com*. TCM.com. Viitattu 8.6.2013. (englanniksi)
4. ↑  Her Wedding Night (1930) *watchfreemovies.ch*. Watchfreemovies.ch.  Arkistoitu 8.5.2013. Viitattu 8.6.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Hänen hääyönsä* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Hänen hääyönsä* Elonet.
* *Hänen hääyönsä* AllMoviessa. (englanniksi)
* *Hänen hääyönsä* TCM Movie Databasessa (englanniksi)
| Erta |
| --- |
|  |
| Paikkakunta: | Italia San Martino in Badiaja Marebbe, Italia |
| Talviurheilukeskus: | Ski Resort Kronplatz |
| Vuori: | Piz de Plaies |
| Rinneluokitus: | Musta |
| Yläasema: | 1 620 m |
| Ala-asema: | 1 185 m |
| Korkeusero: | 435 m |
| Pituus: | 1 610 m |
| Keskijyrkkyys: | 27 % |
| Hissi |
| Hissi: | Pedagà, Piz de Plaies |
| Tyyppi: | Gondolihissi |
| Kapasiteetti: | 3 600 henkilöä/h,2 700 henkilöä/h |
| Ala-asema: | 1 185 m |
| Väliasema: | 1 314 m |
| Yläasema: | 1 620 m |
| Naiset |
| Suurpujottelu |
| Lähtö: | 1 580 m |
| Maali: | 1 206 m |
| Korkeusero: | 374 m |
| 1. MC-kilpailu: | 24.1.2017 |

**Erta** on laskettelurinne Ski Resort Kronplatzin talviurheilukeskuksessa San Martino in Badian ja Marebben kunnissa Italiassa.

Ertassa järjestettiin alppihiihdon maailmancupin naisten suurpujottelukilpailu ensimmäistä kertaa vuonna 2017.

Reitti
------

Naisten suurpujottelun lähtöpaikka sijaitsee 1 580 metriä merenpinnan yläpuolella.

Suurpujottelu alkaa *Para Paulina* -jyrkänteellä, jossa rinteen jyrkkyys on 37 %. Para Paulinan jälkeen tulee *Sarjëi*-osuus (32 %). Sitä seuraa *Soleseid*-osuus (29 %), johon aurinko paistaa suurimman osan päivästä, toisin kuin rinteen muihin kohtiin. Soleseidin jälkeen tulee *Spona*-osuus, jota seuraa *Para del Pech* -kohta, joka on koko rinteen jyrkin kohta 61 %. Siitä rinne jatkuu *Para ceca* -jyrkänteellä (54 %).

Para cecan jälkeen tulee lyhyt *Sorega*-osuus (38 %) ennen maalia, joka sijaitsee 1 206 metriä merenpinnan yläpuolella lähellä San Vigilio di Marebbe -kylän keskustaa.

Lähteet
-------

* Holiday Region Kronplatz in South Tyrol Kronplatz.com (englanniksi)
* Ski Resort Kronplatz Kronplatz.com (englanniksi)
* Slopes | Ski Resort Kronplatz Kronplatz.com (englanniksi)
* Ski Lifts | Ski Resort Kronplatz Kronplatz.com (englanniksi)
* Ski Map of Kronplatz – Plan de Corones DolomitiSuperski.com (englanniksi)
* Results – Kronplatz data.fis-ski.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Alppihiihdon MC: Kronplatz *areena.yle.fi*.  15.1.2019. Yle Urheilu. Viitattu 16.1.2019.

Alppihiihdon maailmancupin rinteetAdelboden: Chuenisbärgli | Alta Badia: Gran Risa | Beaver Creek: Birds of Prey | Bormio: Stelvio | Garmisch-Partenkirchen: Gudiberg, Kandahar | Kitzbühel: Ganslern, Streif  
Val Gardena: Saslong | Wengen: Jungfrau / Männlichen, Lauberhorn
Stepan vuonna 2013.
**Derek Stepan** (s. 18. kesäkuuta 1990 Hastings, Minnesota, Yhdysvallat) on uransa päättänyt yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä.

New York Rangers varasi Stepanin 51. pelaajana vuoden 2008 NHL:n varaustilaisuudessa. Hän teki ensimmäisessä NHL-ottelussaan kolme maalia eli hattutempun. Hän edusti NHL:n työsulun ajan SM-liigassa pelaavaa Kuopion KalPaa.

Stepan voitti nuorten MM-kultaa vuonna 2010.

Ura
---

### Seuraura

Stepan kävi high schoolia Shattuck-Saint Mary'sissa, jonka jääkiekkojoukkueessa hän pelasi vuosina 2006–2008. Stepan oli ensimmäisellä kaudellaan 38 osumallaan joukkueen paras maalintekijä ja toisella kaudella paras pistemies tehoilla 44+67=111. New York Rangers varasi hänet toisella kierroksella 51. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2010.

Vuodet 2008–2010 hän kävi Wisconsinin yliopistoa. Hän oli viimeisellä juniorikaudellaan 2009–2010 joukkueen paras pistemies tehoilla 12+42=54. Koko NCAA:n pistepörssissä hän sijoittui toiseksi Mainen yliopiston Gustav Nyquistin jälkeen.

Heinäkuussa 2010 Stepan teki Rangersin kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen ja osallistui Rangersin nuorten lupauksien leirille. Hyvin menneen syksyn harjoituskauden jälkeen Stepan sai paikan NHL-joukkueessa. Hän teki NHL-debyyttinsä kauden avausottelussa 9. lokakuuta 2010 Buffalo Sabresia vastaan ja teki ottelussa kypärätempun Ryan Millerin taakse 6–3-voitossa. Stepanista tuli Rangersin seurahistorian ensimmäinen avausottelussaan hattutempun tehnyt pelaaja. Hän on vasta neljäs pelaaja NHL:n historiassa joka on tehnyt hattutempun debyyttissään, muut ovat Montreal Canadiensin Alex Smart (14. tammikuuta 1943), Quebec Nordiquesin Réal Cloutier (10. lokakuuta 1979) ja Dallas Starsin Fabian Brunnström (15. lokakuuta 2008). Stepan valittiin tammikuussa 2011 NHL:n tähdistöotteluun. Hän pelasi kaudella kaikissa Rangersin otteluissa runkosarjassa ja pudotuspeleissä tehoilla 21+24=45.

Joulukuussa 2020 Arizona Coyotes kauppasi Stepanin Ottawa Senatorsiin vaihdossa toisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2021 varaustilaisuudessa.

Heinäkuussa 2021 Stepan teki vapaana agenttina Carolima Hurricanesin kanssa yksivuotisen ja 1,35 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.

Lähteet
-------

* Derek Stepan *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  "Prospect: Derek Stepan", *hockeysfuture.com*, January 14, 2010.
2. ↑
3. ↑  NHL – New York Rangers/Buffalo Sabres Box Score Saturday October 9, 2010 *sports.yahoo.com*. Viitattu 9.10.2010.
4. ↑
5. ↑
**Arrojadoa** on kaktuskasvisuku, joka on nimetty Miguel Arrojado Lisboan kunniaksi. Hän tutki Brasiliassa kasveja 1900-luvun alussa. Sukuun kuuluu viisi pylväsmäistä lajia, joista yksi on risteymäalkuperää. Suvun kasvit ovat tullet harrastajien keskuudessa suosituiksi ja ovat suhteellisen helppohoitoisia.

Suvun lajit kasvavat luonnonvaraisina Itä-Brasiliassa.

Tuntomerkit
-----------

*Arrojadoa*-kaktukset ovat matalia, pensasmaisia, tyvestään vähän haarovia, pystykasvuisia tai suikertavia. Juuret ovat joillakin mukulallisia. Varsi on hoikka, liereä, joskus nivelikäs, vihreä ja jopa kahden metrin mittainen. Harjuja siinä on 7–17, ja niissä on tiheästi areoleja. Piikit pieniä, usein sukasmaisia.

Varren päähän kehittyy niin sanottu kefalio, jossa kukat sijaitsevat. Kefalio on rengasmainen ja kiertää varren ympäri, ja siinä on valkoista villakarvaa ja punertavia sukasia. Varsi jatkaa kasvuaan kukinnan jälkeen kefalion yli. Kukat ovat usein ryhmissä ja avoinna päivisin lintujen pölytettävinä. Väri vaihtelee; on punaisia, vaaleanpunaisia, purppuraisia, violetteja, keltaisia tai valkoisia kukkia. Muodoltaan kukat ovat putkimaisia, jopa 4,5 senttimetriä pitkiä. Kukkaperä ja pohjusmalja ovat karvattomia ja piikittömiä. Hedelmä on marjamainen, pallomainen tai lähes päärynämäinen ja paljaspintainen, väriltään purppurainen, ruusun- tai kirkkaanpunainen, ja mehukas malto on valkeaa. Hedelmän halkaisija on enintään kaksi senttiä. Siemenet ovat soikeita – päärynämäisiä, mustia, kyhmyisiä ja pieniä (enintään 1,5 mm pitkiä).

Lajit
-----

Andersonin mukaan suvun lajit ovat:

* *Arrojadoa* × *albiflora* (tai *Arrojadoa albiflora*)
* *Arrojadoa bahiensis*
* *Arrojadoa dinae*
* *Arrojadoa penicillata*
* *Arrojadoa rhodantha*

Lähteet
-------

* Anderson, E. F.: *The Cactus Family*. Portland, Oregon 2001. ISBN 0-88192-498-9.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Anderson 2001, s. 117.
2. ↑  Anderson 2001, s. 117–118.

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q135634
* Wikispecies: Arrojadoa
* BioLib: 105560
* CoL: 338S
* EoL: 5109771
* GBIF: 3231933
* GRIN: 991
* iNaturalist: 184398
* IPNI: 297007-2
* ITIS: 907018
* NCBI: 176261
* Open Tree of Life: 334874
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:297007-2
* WFO: wfo-4000003126
* WoRMS: 1078710

 |

 |
**Talonpoikaispurjehdus** on kauppamerenkulun muoto, jota harjoitettiin tilojen ja kylien yhteistyössä niiden tuotteiden, kuten maataloustuotteiden, eläinten nahkojen, kalan, tervan ja käsityötuotteiden viemiseksi lähikaupunkeihin ja myöhemmin myös ulkomaille. Paluurahteina tuotiin esimerkiksi suolaa ja mausteita, kankaita ja metallituotteita. Purjehdukseen käytettävien alusten omistus saattoi olla riskin pienentämiseksi jaettu osuuksiin.

Talonpoikaispurjehduksen keskuksia 1500-luvulla olivat Viipurin, Pohjan ja Helsingin pitäjät. 1540-luvulla Viipurin pitäjässä laivureita oli 39, Pohjan pitäjässä 12 ja Helsingin pitäjässä 11. Helsingin pitäjästä kauppaa käytiin varsinkin Tallinnan kanssa. Ruotsin kuningas Kustaa Vaasa alkoi rajoittaa talonpoikaispurjehdusta, koska sitä pidettiin vahingollisena kruunun ja kaupunkien eduille. Syksyllä 1547 Porvoon läänin asukkaat tekivät kaupankäynnin rajoittamisesta valituksen käymällä henkilökohtaisesti Kustaa Vaasan puheilla ja lahjomalla tätä kuivatulla silakalla (200 000 kpl). Kuningas ei kuitenkaan taipunut perumaan rajoituksia, koska hän halusi keskittää kaupankäynnin kaupunkeihin valvonnan ja veronkannon ulottuville. Tilanne johti ajatukseen perustaa kaupunki Helsingin pitäjän tienoille.

Vuosien 1765–1766 valtiopäivillä talonpoikaispurjehduksesta tuli kaikille luvallista. 1800-luvulla talonpoikaispurjehdus sai merkittävän aseman Itämeren piirin kauppamerenkulussa, ja 1850-luvun jälkeinen aika oli sen kulta-aikaa. Talonpoikaispurjehdusta ovat tutkineet mm. Gunvor Kerkkonen ja Yrjö Kaukiainen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lehto, Markku: Mennyttä aikaa Merimaskussa: Paikallinen laivanrakennus.  *Rannikkoseutu*, 21.11.2017, nro 91, s. 3. Raisio:  Alma Media Kustannus Oy. ISSN 0782-5544.
2. ↑  Kuisma, Markku: *Helsingin pitäjän historia II. Vanhan Helsingin synnystä isoonvihaan*, s. 10-12. Vantaan kaupunki, 1990. ISBN 951-8959-05-6.

Kirjallisuutta
--------------

* Eriksson, Bengt: *Talonpoikaispurjehdus Helsingin pitäjässä 1500-luvulla*. Helsinki: Silvolan pientaloyhdistys. suomi
* Huhta, Matti: Vantaankoski oli keskiajalla kauppalaivureiden keskus.  *Helsingin Sanomat*, 22.6.2009, s. A 15.
* Jokipii, Mauno: *Satakunnan laivanrakennuksesta ja maalaispurjehduksesta 1500- ja 1600-luvuilla*. Historica III. Studia historica Jyväskyläensia IX, 1972
* (sv) Gunvor Kerkkonen, Bondesegel på Finska viken : kustbors handel och sjöfart under medeltid och äldsta Wasatid / Gunvor Kerkkonen. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland, Helsinki, 1959 (ISSN 0039-6842 ja 2490-1547)View and modify data on Wikidata
* Piispa Heikki: *Meri on meidän peltomme - Lavansaari ja sen merenkulku talonpoikaispurjehduksen kukoistuskaudella*. Helsinki: SKS, 2003. ISBN 951-746-495-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Hannu Konttinen: Maalaispurjehdus (Arkistoitu – Internet Archive) - Suomen Meriarkeologinen Seura ry
* TALONPOIKAISPURJEHDUKSEN VAIHEITA - - taustaa Kustavin merenkulun kultakaudelle. (Arkistoitu – Internet Archive) Wakkanet
**Maximilian Adalbert (Max) Baer** (11. helmikuuta 1909 Omaha, Nebraska – 21. marraskuuta 1959 Hollywood, Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen ammattilaisnyrkkeilyn raskaansarjan maailmanmestari.

Max Baer tuli suuren yleisön tietoisuuteen vuonna 1933 voittamalla saksalaisnyrkkeilijä Max Schmelingin. Kesäkuussa 1934 hän nousi raskaansarjan maailmanmestariksi voittamalla Primo Carneran, joka putosi ottelussa 11 kertaa kanveesille. Baer piti maailmanmestaruutta hallussaan yhtä päivää vaille vuoden, kunnes hän hävisi altavastaajana otteluun lähteneelle James J. Braddockille eräässä nyrkkeilyhistorian tunnetuimmista mestaruusotteluista. Saman vuoden syyskuussa Baer otteli New Yorkin Yankee Stadiumilla nousevaa tähteä Joe Louisia vastaan ja kärsi uransa ainoan tyrmäystappion. Tuo ottelu oli kaikkien aikojen toinen yli miljoonan dollarin tulot kerännyt nyrkkeilyottelu, joka ei koskenut mestaruutta. Baer päätti nyrkkeilyuransa vuonna 1941.

Max Baer näytteli lukuisissa elokuvissa, muun muassa nyrkkeilyaiheisessa elokuvassa *Mitä kovemmin he kaatuvat...* (*The Harder They Fall*) vuonna 1956. Hän esiintyi myös kabareessa toisen entisen nyrkkeilymaailmanmestarin Maxie Rosenbloomin kanssa. Max Baerin veli Buddy Baer oli myös ammattilaisnyrkkeilijä ja elokuvanäyttelijä.

Lähteet
-------

* Baerin tiedot cyberboxingzone.comissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Primo Carnera** | **Nyrkkeilyn raskaansarjan maailmanmestari**1934 - 1935 | Seuraaja:**James J. Braddock** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |


1. 1 2  (de) Saksan kansalliskirjasto, GND-tunnisteView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
**Steven Füglister** (25. tammikuuta 1986 Zürich, Sveitsi) on sveisiläissyntyinen Filippiinejä edustava jääkiekkoilija.

Pelaajaura
----------

Füglister pelasi vuosina 2001–2004 EHC Klotenin juniorijoukkueissa. Kauden 2004–2005 hän oli kokonaan pelaamatta ja palasi seuraavaksi kaudeksi pelaamaan EHC Bülachin joukkueeseen Sveisin kolmannelle sarjatasolle jossa pelasi kevääseen 2009 asti. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi samalla sarjatasolla pelanneen EHC Winterthurin joukkueeseen jossa pelasi viisi kautta.
Kauden 2014–2015 Füglister oli jälleen pelaamatta. Tässä välissä hän myös muutti Filippiineille ja pelasi seuraavalla kaudella ensimmäiset ottelunsa Manila Griffinsien jouukueessa Manila Ice Hockey Leaguessa ollen myös joukkueensa kapteenin.
Kaudelle 2018–2019 liigan nimi muuttui Philippines Hockey Leagueksi ja joukkueen nimi Manila Chiefsiksi. Seuraavalla kaudella hän pelasi Philippine Eaglesin joukkueessa, josta hän palasi takaisin Chiefsin riveihin.

Maajoukkue
----------

Kaudella 2001–2002 Füglister pelasi joitain maaotteluita Sveitsin alle 16-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkueessa, mutta ei tullut valituksi ikäluokan arvokisoihin.
Muutettuaan Filippiineille ja saatuaan maan edustusoikeuden hän pelasi ensimmäiset ottelunsa Filippiinien maajoukkueessa Aasian talvikisoissa ollen joukkueensa kapeeni. Neljässä ottelussa hän teki viisi maalia ja 11 pistettä ollen joukkueensa kolmanneksi paras pistemies.
Seuraavana vuonna hän pelasi maajoukkueen mukana Aasian Challenge Cupissa niin ikään neljä ottelua joissa teki 12 maalia ja 21 pistettä.
Vuonna 2023 Filippiinit pelasi ensimmäistä kertaa maailmanmestuuskilpailujen neljännessä divisioonassa. Füglister pelasi kolme ottelua tehden kolme maalia ja 11 pistettä.

Valmentajana
------------

Oman pelaamisensa ohessa Füglisten on toiminut Filippiinien naisten jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajana vuoden 2017 Challenge Cupissa sekä seuraavana vuonna alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkueen päävälmentajana ikäluokan Challenge Cupissa.

Lahteet
-------

1. ↑  Steven Füglister *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. ↑  Steven Füglister at eliteprospects.com *www.eliteprospects.com*. Viitattu 29.1.2024. (englanniksi)
**Ye Jianying** (yksink.: 叶剑英; perint.: 葉劍英; pinyin: *Yè Jiànyīng*; 28. huhtikuuta 1897– 22. lokakuuta 1986) oli kiinalainen vallankumpouksellinen ja poliitikko, joka oli korkeissa asemissa Kiinan valtionhallinnossa 1970- ja 1980-luvuilla. Hän oli Kiinan kansankongressin viimeinen puheenjohtaja 5. maaliskuuta 1978 – 18. kesäkuuta 1983.

Yu kasvoi keskiluokkalaisessa perheessä, valmistui sotilasakatemiasta 1919 ja liittyi Sun Yat-senin kansallismieliseen liikkeeseen pian sen jälkeen. Hänestä tuli kommunistisen puolueen jäsen 1927, ja hän opiskeli Moskovassa 1929–1930. Toisesa maailmansoassa hän komensi kommunistien kahdeksatta armeijakuntaa, liittyi keskuskomiteaan 1945 ja johti sisällissodassa kommunistien joukkoja.

Maon kuoleman jälkeen Yu vastusti Neljän koplaa ja tuki Hua Guofengiä. Hän oli puolustusministerinä 1975–1978, mutta korkean iän takia hänet siirrettiin 1978 kansankongressin puhemieheksi eli nimellisen valtionpäämiehen virkaan. Yu vastusti useimpia Deng Xiaopingin uudistuksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ye Jianying *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 28.1.2024.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Agha Mohammad Šah. 
Iranin kartta 1800-luvun alussa.
**Qajar-dynastia** tarkoittaa Iranissa vuosina 1794–1925 hallinnutta šiialaista dynastiaa, jonka hallitsemaa aluetta on kutsuttu Qajar-valtioksi. Dynastian taustavoimana olivat kajarit***,*** turkkilaissukuinen heimo, jonka jäsenet olivat yleensä paimentolaisia.

Dynastian synty
---------------

Vuonna 1779, kun Moḥammad Karim Khan Zand, Zand -dynastian viimeinen hallitsija oli kuollut, kajarien heimon päällikkö Agha Moḥammad Khan (vallassa 1779–1797) pyrki yhdistämään Iranin valtansa alle. Vuoteen 1794 mennessä hän oli vakiinnuttanut asemansa Georgiassa ja Kaukasuksella, ja vuonna 1796 hänet kruunattiin šaahiksi. 

Agha Moḥammad salamurhattiin vuonna 1797, minkä jälkeen valtaistuimelle nousi hänen serkkunsa Fatḥ Alī Šah (1797–1834). Tämä hävisi kaksi sotaa Venäjälle (1804–1813 ja 1826–1828) ja menetti sille Georgian, Armenian ja pohjoisen Azerbaidzanin.

Šaahit
------

Dynastiaan kuuluvia hallitsijoita olivat:

* Agha Mohammad Khan Qajar, 1794–1797
* Fath Ali Shah, 1797–1834
* Ali Mirza Qajar, 1834
* Mohammad Shah Qajar, 1834–1848
* Nasser-al-Din Shah, 1848–1896
* Mozzafar-al-Din Shah, 1896–1907
* Mohammad Ali Shah, 1907–1909
* Ahmad Shah Qajar 1909–1925

Dynastian tuho
--------------

Dynastian viimeinen hallitsija Ahmad Shah Qajar, joka nousi valtaistuimelle, ei kyennyt pitämään valtakunnan ohjia käsissään. Ensimmäisessä maailmansodassa (1914–18) Iran joutui Venäjän, Britannian ja Osmanien valtakunnan miehittämäksi. Helmikuussa vuonna 1921 Reza Shah Pahlavi, (hallitsijana 1925–1941) kaappasi vallan itselleen. Ahmad Shah Qajar syrjäytettiin lopullisesti lokakuussa 1925, kun hän oli matkalla Euroopassa. Tämän jälkeen vallassa oli Pahlavien hallitsijasuku.

Qajar-valtion luonne
--------------------

Qajar-valtio oli tyypillinen heimovaltio siinä, että se oli byrokratialtaan ohut instituutio, joka liittoutui paikallisten heimojen kanssa ja ohjasi niitä löyhästi edustajiensa välityksellä. Byrokratia keskittyi hovin ympärille. Väestöstä kolmannes tai jopa puolet oli paimentolaisia tai puolipaimentolaisia, jotka karjankasvatuksen ohella viljelivät myös maata. Maakuntien kuvernööreiksi nimettiin heimojohtajia, jotka lähettivät valtiolle tietyn osan niistä veroista, joita kokosivat.

Katso myös
----------

* Luettelo Persian kuninkaista

Lähteet
-------

* Axworthy, Michael: *Iranin historia. Mielen valtakunta*. Suomentanut Tapani Kilpeläinen. Into, 2013. ISBN 978-952-264-191-5.

### Viitteet

1. 1 2  Axworthy 2013, s. 194
2. 1 2 3  Qājār dynasty *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 13.8.2023.
Rogbane Road Makenin keskustassa
**Makeni** on Sierra Leonen neljänneksi suurin kaupunki ja Pohjoisen maakunnan pääkaupunki. Se sijaitsee noin 120 km pääkaupungista Freetownista koilliseen suunnilleen maan keskiosassa. Makenin asukasluku vuonna 2010 oli 114 960. Kaupungin väestö kuuluu suurimmaksi osaksi temnejen etniseen ryhmään. Kaupungin eri etniset ryhmät käyttävät krioa yhteisenä kielenä kommunikoimiseen.

Vuonna 2005 perustettu, 2009 yliopiston aseman saanut Sierra Leonen suurin yksityinen yliopisto Makenin yliopisto sijaitsee kaupungissa. St. Francis Secondary School sijaitsee myös Makenissa.

Sierra Leonen entinen presidentti Ernest Bai Koroma on kotoisin Makenista.

Lähteet
-------

1. ↑  Population of capital cities and cities of 100 000 or more inhabitants UN Stats (YK). Viitattu 5.2.2015. (englanniksi)
2. ↑  Welcome - UNIMAK - the University of Makeni, Sierra Leone *University of Makeni*.  Arkistoitu 10.1.2017. Viitattu 23.5.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Makeni** Wikimedia Commonsissa
**Nooa Laine** (s. 22. marraskuuta 2002) on malesialais-suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa keskikenttäpelaajana Suomen Veikkausliiga-seura SJK :ssa ja Malesian alle 23-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa.

Aikainen elämä
--------------

Laine syntyi Jyväskylässä suomalaiselle äidille ja malesialaisen isälle. Tämän seurauksena hänellä on Suomen ja Malesian kaksoiskansalaisuus. Hänen isänsä on kotoisin Batu Lautista, Selangorista, Malesiasta. Laine aloitti harjoittelun kuusivuotiaana kesäjoukkueen kanssa Jyväskylän kunnassa.

Klubiura
--------

Nooa Laine aloitti uransa JJK Jyväskylässä vuonna 2018 pelaten 15 liigaottelua ja teki yhden maalin. Huhtikuussa 2019 hän liittyi HJK :n varajoukkueeseen Klubi 04 :ään pelaten 23 liigaottelua ja tehden 4 maalia. Laine liittyi nykyiseen seuran ykkösdivisioonaan SJK :hun tammikuussa 2021, ja hänen mukaansa hyvät tilat houkuttelevat häntä seuraan. Hänet valittiin ottelun mieheksi ensimmäistä kertaa IFK Mariehamnia vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Nooa Laine *SJK*. Viitattu 20.12.2021. fi
2. ↑  "SJK kiinnitti poikamaajoukkuepelaajat – Kuivila lainalle AC Ouluun".
3. ↑  Larsen: Finnish-Malaysian Nooa Laine moves up the football tier in Finland *Scandasia*.  25 January 2021. Viitattu 27 December 2021.
4. 1 2  'My dad told me to play football rather than ice hockey' - The remarkable story of Finnish-Malaysian wonderkid Nooa Laine | Goal.com *www.goal.com*. Viitattu 20.12.2021.
5. ↑  JJK Jyväskylä – Nooa Laine siirtyy HJK:hon *jjk.fi*. Viitattu 20.12.2021. fi
6. ↑  SJK kiinnitti poikamaajoukkuepelaajia - Nooa Laine ja Oliver Günes sopimuksiin *www.veikkausliiga.com*. Viitattu 20.12.2021. fi
7. ↑  Nooa Laine iski debyyttimaalin SJK:n kotivoitossa *SJK*.  30.6.2021. Viitattu 20.12.2021. fi

SJK – Veikkausliiga
1 Öst |
2 Boxall |
3 Arciero |
4 Vainionpää |
5 Mäntylä |
6 Arthur |
7 Backaliden |
8 Akpan |
9 Ledesma |
11 Olijnyk |
14 Jervis |
15 Valencia |
16 Sundman |
17 Tikkanen |
18 Markkula |
19 Sid |
20 Lepistö |
22 Murilo |
24 Viitala |
25 Håkans |
26 Hannola |
30 Senghore |
45 Atakayi |
58 Hetemaj |
88 Ngueukam |
Valmentaja Honkavaara
**Frans Viita** (s. 4. joulukuuta 2006 Nokia) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Oulun Kärppiä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Viita pelaa pääasiassa seuran U20-joukkueessa. Hän laukoo oikealta.

Ura
---

### Seuraura

Viita on Tapparan kasvatti. Hän toimi kaudella 2021–2022 seuran U16-joukkueen varakapteenina. Viita oli tehoilla 27+19=46 joukkueen paras maalintekijä ja hän jakoi sisäisen pistepörssin voiton Valtteri Luhtalammen kanssa. Viita jakoi U16 SM-sarjan maalipörssin kahdeksannen sijan neljän muun pelaajan kanssa. Pudotuspeleissä hän oli neljällä osumallaan Tapparan paras maalintekijä Atte Joen kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi U16 SM-pronssia.

Kaudeksi 2022–2023 Viita siirtyi Oulun Kärppien U18-joukkueeseen. Hän jakoi neljällä osumallaan U18 SM-sarjan pudotuspeleissä joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Arttu Alasiuruan kanssa. Viita voitti kauden päätteeksi U18 Suomen-mestaruuden. Hänet valittiin sarjan ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Kaudella 2023–2024 Viita sai tililleen ensimmäisen SM-liigaottelunsa vain 17-vuotiaana 7. helmikuuta 2024 Porin Ässiä vastaan. Hänet merkittiin Kärppien 13. hyökkääjäksi. Viita jäi ottelussa kuitenkin ilman peliaikaa.

### Maajoukkueura

Viita on pelannut seitsemän poikien maaottelua.

Muuta
-----

Viidan isä Kalle pelasi omalla urallaan 22 SM-liigaottelua Tapparassa.

Lähteet
-------

* Frans Viita Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
* Frans Viita *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Liigadebyytti *facebook.com*.  7.2.2024. Oulun Kärpät Oy. Viitattu 11.2.2024.
2. 1 2 3  Tilastot - Frans Viita *liiga.fi*. Jääkiekon SM-liiga Oy. Viitattu 12.2.2024.
3. 1 2 3 4  Frans Viita *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
4. ↑  Elite Prospects - U16 SM-sarja Stats 2021-2022 *eliteprospects.com*. Everysport Media Group AB. Viitattu 14.1.2024. (englanniksi)
5. ↑  Elite Prospects - Tappara U16 *eliteprospects.com*. Everysport Media Group AB. Viitattu 14.1.2024. (englanniksi)
6. ↑  Elite Prospects - Kärpät U16 *eliteprospects.com*. Everysport Media Group AB. Viitattu 14.1.2024. (englanniksi)
7. ↑  Kärpät - Ässät, 7.2.2024 *liiga.fi*.  7.2.2024. Jääkiekon SM-liiga Oy. Viitattu 14.1.2024.
8. ↑  Kärpät - Ässät, 7.2.2024 *liiga.fi*.  7.2.2024. Jääkiekon SM-liiga Oy. Viitattu 14.1.2024.
9. ↑  Kalle Viita *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

Kärpät – SM-liiga
4 Kivistö |
9 Berglund |
12 Anttila (**A**) |
13 Junttila |
16 Heikkala |
18 Antti-Roiko |
19 Yliniemi |
20 Björkqvist |
21 Gunler |
22 Peltonen |
23 Kemppainen |
25 Paaso |
27 Korpimäki |
29 Alasiurua |
31 Vedenpää |
33 Karhunen |
41 Koivunen |
42 Viita |
48 Antonen |
51 Harjula |
52 Koivisto (**A**) |
53 Westerholm |
55 Ohtamaa (**C**) |
57 Hyry |
59 Hermonen |
61 Pieniniemi |
62 Olkkonen |
63 Jandus |
74 Tiivola |
77 Turunen |
91 Bunnaman  

Valmentajat Mäntymaa – Manner – Sihvonen – Hilli – Jaakola
**Harri (Harry) Bengt Armas Paarma** (sukunimi vuoteen 1934 *Broms* ja 1934–1945 *Paatsalo*; 4. elokuuta 1901 Ristiina – 18. lokakuuta 1970 Hämeenlinna) oli suomalainen tiedustelu-upseeri ja sotakirjailija.

Paarman vanhemmat olivat nimismies Bengt Wilhelm Broms ja Nadeschda Colliander. Paarma toimi ennen sotia Etsivän Keskuspoliisin Terijoen osaston toimistopäällikkönä ja oli myöhemmin Hämeen lääninverotoimiston tarkastajana.

Vaasan hovioikeus tuomitsi lokakuussa 1936 Paatsalon haltuunsa uskottujen valtion varojen kavalluksesta ja väärennyksistä 3 vuoden 2 kuukauden kuritushuonerangaistukseen ja olemaan kuusi vuotta maan palvelukseen kelpaamaton.

Kapteeni, sittemmin majuri Harri Paatsalo johti keväästä 1940 alkaen Päämajan tiedusteluosaston Petsamon alatoimistoa Rovaniemellä (Osasto Paatsalo) joka harjoitti kaukopartio- ja tiedustelutoimintaa Suomen itärajalla Kiestingistä Jäämereen ulottuvalla alueella. Paatsalo oli käynnistänyt itärajan taakse ulottuvan tiedustelun Pohjois-Suomessa jo ennen talvisotaa syksyllä 1939. 1. heinäkuuta 1943 alkaen osasto Paatsalo kuului Erilliseen Pataljoonaan 4. Majuri Paatsalo siirrettiin kesäkuussa 1944 eversti Reino Hallamaan johtamiin erikoistehtäviin Mikkeliin, ja hänen tilalleen tuli kapteeniluutnantti Pentti Ahola.

Paarma kirjoitti 1970-luvulla omien muistiinpanojensa ja muistitiedon pohjalta kaksi teosta sotavuosien tiedustelutoiminnasta.

Teoksia
-------

* *Salaista tiedustelua napapiirillä 1939*. Karisto 1970
* *Salaisen tiedustelun partiot 1940–1945*. Karisto 1978

Katso myös
----------

* Suomen kaukopartiotoiminta
* Suomen yleisesikunnan johtama tiedustelu 1918-1945

Lähteet
-------

* Mesterton.net : Pietari Juusten s. 1470 ja hänen jälkeläisiään yhteensä 5834 taulua, Paarman henkilötiedot taulu 4715[vanhentunut linkki]
* Kosonen, Matti: *Talvisodan tiedustelijat – Päämajan tiedusteluosaston Sortavalan alatoimisto talvisodassa*, Atena Kustannus Oy Jyväskylä 2004 ISBN 951-796-347-5
* Tuonilmaisiin ovat siirtyneet: Majuri evp. Harri Paarma.  *Karjalan heimo*, 1970, nro 9–10, s. 145. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 4.4.2016.

### Viitteet

1. ↑  Karjalan Heimo 9–10/1970, s. 145
2. ↑  EK:n ent. osastopäällikkö Harry Paatsalo tuomittu kavallus- ja väärennysrikoksestta 3 v. 2 kk. kuritushuoneeseen, Aamulehti, 10.10.1936, nro 275, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Kosonen, s. 43


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Robert Charles Sproul
**Robert Charles Sproul** (13. helmikuuta 1939 Pittsburgh, Pennsylvania – 14. joulukuuta 2017 Altamonte Springs, Florida) oli yhdysvaltalainen, reformoitua kristillisyyttä edustanut teologi ja pastori. Hän oli perustaja ja puheenjohtaja Ligonier Ministries -järjestössä. Sproul puhui päivittäin radio-ohjelmassa Renewing Your Mind.
R. C. Sproul oli kalvinisti. Hän työskenteli pastorina Saint Andrews Chapel Sanfordissa Floridassa.

Sproulilla oli akateemisia tutkintoja: Westminster College, Pennsylvania (BA, 1961), Pittsburgh Theological Seminary (M.Div, 1964), Vrije Universiteit ("vapaa yliopisto") Amsterdam (Drs. 1969) ja Whitefield Theological Seminary (PhD, 2001). Hän opetti monissa korkeakouluissa ja pappisseminaareissa, mm. seuraavissa: Reformed Theological Seminary, Orlando Jackson Mississippi ja Knox Theological Seminary, Fort Lauderdale Florida.

Sproul kirjoitti yli 60 kirjaa ja lukuisia artikkeleita evankelikaalisiin lehtiin, kuten Table Talk Magazineen.

Lähteet
-------

1. ↑  Lynn, Sheryl: RC Sproul Dies at 78 *The Christian Post*.  14.12.2017. Viitattu 15.12.2017. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Joonas Lappalainen** (s. 1. maaliskuuta 1998) on suomalainen autourheilija, joka on aloittanut lajin kolmevuotiaana.

Lappalainen valittiin 14-vuotiaana vuoden 2012 kartingkuljettajaksi. Hän voitti tuolloin kartingin Academy Trophy -mestaruuden Sakhirin radalla ajetussa Bahrainin finaalikilpailussa.

Vuonna 2012 Lappalainen siirtyi kartingista Formula Fordeihin ja vuonna 2014 Formula Renault 1.6-sarjaan, jossa voitti ensimmäisen osakilpailun. Kauden toisessa kilpailussa Lappalainen kasvatti pistejohtoaan Formula Renault Nordic-sarjassa ja nousi samalla Formula Renault 1.6 NEZ-sarjan johtoon voittamalla kaksi lähtöä ja ollen yhdessä toinen. Kauden aikana Lappalainen ei luopunut kertaakaan molempien sarjojen johdosta, vaan johti molempia sarjoja koko kauden läpi. Lappalainen varmisti sekä Nordic- että NEZ-sarjojen mestaruudet kauden viimeistä edeltävässä lähdössä kauden viimeisenä kilpailuviikonloppuna Mantorpissa.

Vuoden 2014 syksyllä Lappalainen valittiin edustamaan Suomea FIA Young Driver Excellence Academyn Pohjois-Euroopan karsintoihin. Hän selviytyi 16 kuljettajan joukosta viiden parhaan joukkoon, mutta ei tullut valituksi ohjelmaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Joonas Lappalainen (Arkistoitu – Internet Archive), AKK Motorsport. Viitattu 30.8.2014.
2. ↑  Lappalainen vuoden kartingkuljettaja (Arkistoitu – Internet Archive), Turun Sanomat 6.12.2012. Viitattu 30.8.2014.
3. ↑  Lappalainen hurjalla nousulla Academy Trophy -mestariksi (Arkistoitu – Internet Archive), Turun Sanomat 11.11.2012. Viitattu 30.8.2014.
4. ↑  Tähtikuljettajat eivät lopu kesken (Arkistoitu – Internet Archive), Vantaan Sanomat 27.4.2013. Viitattu 30.8.2014.
5. ↑  Joonas Lappalainen aloitti kauden voitolla (Arkistoitu – Internet Archive), MSN Autotoday 5.5.2014. Viitattu 30.8.2014.
6. ↑  Joonas Lappalainen ajoi tuplamestaruuteen Etelä-Ruotsissa *Vantaan Sanomat*.  23.9.2014.  Arkistoitu 13.2.2015. Viitattu 13.2.2015.
7. ↑  Drivers Primed for Second European Qualifier  24.10.2014. FIA Institute.  Arkistoitu 13.2.2015. Viitattu 13.2.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Joonas Lappalaisen verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
* Joonas Lappalaisen Facebook-sivu
* Joonas Lappalaisen Twitter-sivu
**Carita Berg** (s. 15. huhtikuuta 1970) on Tampereella asuva kuvataiteilija. Hän on suorittanut kuvataiteilijan ammattikorkeakoulututkinnon Tampereen ammattikorkeakoulussa ja opiskellut taidekasvatusta Helsingin Taideteollisessa korkeakoulussa. Berg on myös luokanopettaja ja hän on valmistunut Tampereen yliopistosta kasvatustieteiden maisteriksi.

Berg käyttää töissään sekatekniikkaa, jossa hän yhdistelee serigrafiaa, akryylimaalausta, linokaiverruksia, puupiirrosta sekä valokuvaa. Hänen töissään on usein mukana naiseus – pienet tytöt ja enkelit – ja toisaalta kuva-aiheiden rinnastukset.

Bergin taidetta on kokoelmissa Albertinan taidemuseossa Wienissä, Venäjän valtion kokoelmissa sekä nykytaiteen museo Ars Novassa Turussa. Bergin teokset *Lahjahevonen* ja *Turvaverkko* ovat Venäjän presidentin Vladimir Putinin ja hänen vaimonsa jokilaivassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Carita Berg: Carita Berg *caritaberg.fi*.  Arkistoitu 9.6.2017. Viitattu 24.7.2017.
2. ↑  Suomalaistaiteilijan taideteos Putinin makuuhuoneessa *mtv.fi*.  Arkistoitu 21.5.2017. Viitattu 24.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Carita Bergin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)