recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hilsepunkki** eli **kanikapi** (*Cheyletiella yasguri*) on koiran ulkoloinen, joka käyttää ravinnokseen vaurioittamastaan ihon pintakerroksesta tihkuvaa kudosnestettä. Hilsepunkkia tavataan erityisesti pennuilta, koska aikuisille koirille kehittyy yleensä immuniteetti hilsepunkkia vastaan. Tartunnan saaneelta koiralta hilsepunkkeja löytyy erityisesti pään ja selän alueen iholta, mutta niitä voi löytyä muualtakin.

Hilsepunkin koko elämänkierto munasta toukaksi ja toukasta aikuiseksi hilsepunkiksi kestää noin kuukauden, ja se tapahtuu koiran iholla. Aikuinen naaraspunkki laskee munansa koiran karvapeitteeseen, ja ne kiinnittyvät tiukasti koiran karvoihin. Hilsepunkki elää vain muutaman vuorokauden isäntänsä ulkopuolella, mutta sopivissa olosuhteissa eli viileässä ja kosteassa ne voivat elää jopa muutaman viikon ilman isäntäeläintä. Hilsepunkki tarttuu helposti koirasta toiseen suoran kosketuksen kautta.

Ulkonäkö ja tunnistaminen
-------------------------

Hilsepunkki on harmaa, lähes väritön punkki. Valomikroskoopissa koirasta otetusta raapenäytteestä voidaan tunnistaa hilsepunkkeja, joilla on niille ominainen vyötärömäinen kavennus ja voimakkaasti kehittyneet leukaraajat. Lisäksi jalkojen päissä voidaan havaita kampamaisia rakenteita. Karvoihin kiinnittyneitä munia voidaan myös löytää valomikroskoopilla näytteestä. Jos valomikroskooppia ei ole käytettävissä, tunnistus voi tapahtua myös hilsettä siirrettäessä tummalle alustalle, jolloin "hilseen" nähdään liikkuvan, eli todellisuudessa hilsepunkit liikkuvat näytteessä.

Oireet
------

Hilsepunkit aiheuttavat koiralle ihon voimakasta hilseilyä ja kutinaa. Ihmisen ihossa hilsepunkki ei viihdy, mutta se saattaa aiheuttaa punaisia, kutisevia näppylöitä ihoon, kun ihminen käsittelee hilsepunkkitartunnan saanutta koiraa. Ihmisten saamien iho-oireiden vuoksi hilsepunkkitartuntaa saatetaan erehtyä luulemaan koira-allergiaksi.

Lähteet
-------

* Veterinary Parasitology: M. A. Taylor ym. Blackwell Publishing, 2007, ISBN 978-1-4051-1964-1
* Koiran sairaudet: Birgitta Wikström, Tammi, Hämeenlinna, 2001, ISBN 951-31-0442-7

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1071446
* Wikispecies: Cheyletiella
* AFD: Cheyletiella
* BioLib: 78915
* CoL: 8T3YW
* EoL: 3207665
* EPPO: 1CHYLG
* GBIF: 2131786
* iNaturalist: 249555
* IRMNG: 1197277
* NBN: NHMSYS0021287644
* NZOR: 28886724-b2f7-4dd7-96db-e947e918d760
* WoRMS: 994584

 |

 |
**Kadettiheila** (*The Major and the Minor*) on Billy Wilderin ensimmäinen Hollywood-ohjaus vuodelta 1942. Romanttinen komediaelokuva perustuu Edward Childs Carpenterin näytelmään *Connie Goes Home*, jonka pohjalta Wilder laati käsikirjoituksen yhdessä Charles Brackettin kanssa.

Juoni
-----

Miehille päänahan hoitoaineita New Yorkissa esittelevä nuori nainen (Ginger Rogers) kyllästyy jatkuvaan seksuaaliseen ahdisteluun ja päättää palata kotikonnuille Iowaan junalla. Rautatieasemalla hän huomaa, että rahat riittävät vain lastenlippuun, joten hän naamioituu 12-vuotiaaksi koulutytöksi ja saa matkan ajaksi suojelijakseen armeijan majurin (Ray Milland), joka hänkin luulee suojattiaan aluksi pikkutytöksi.

Vastaanotto
-----------

*Helsingin Sanomien* Mikael Fräntin mielestä *Kadettiheila* on railakas ja raikas romanttinen komedia. "Tuleva 1950-luvun Billy Wilder on elokuvassa nupullaan. Junakohtausten komiikassa on *Piukkojen paikkojen* enteitä."

*The New York Timesin* kriitikot valitsivat *Kadettiheilan* vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Billy Wilderin tie Ninotchkasta Sherlock Holmesiin.  *Helsingin Sanomat*, 26.5.1973, s. 25. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. ↑  Fränti, Mikael: Wilderin raikas Kadettiheila.  *Helsingin Sanomat*, 9.9.2001. Digilehden juttu (tilaajille).
3. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made. (Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004.) *The New York Times*.  Arkistoitu 11.7.2016. Viitattu 10.10.2021. (englanniksi)
**Chindōgu** (jap. 珍道具) on japanilainen taidemuoto, jossa keksitään uusia jokapäiväiseen käyttöön soveltuvia esineitä, joilla ratkaistaan joku arkipäiväinen ongelma. Chindōgu ei kuitenkaan ole täydellinen ratkaisu ongelmaan, sillä vaikka se ratkaiseekin yhden ongelman, se myös aiheuttaa niin suuria uusia ongelmia tai huomattavaa julkista häpeää, että sillä ei oikeasti ole mitään käyttöä. Siksi chindōgua joskus kutsutaan "hyödyttömäksi" niksiksi, vaikka oikeampi termi olisi "käyttökelvoton", sillä chindōgusta on hyötyä.

Kirjaimellisesti käännettynä chindōgu tarkoittaa epätavallista (珍, 'chin') työkalua (道具, 'dōgu').
Termin keksi Kenji Kawakami, japanilainen keksijä ja kirjailija, joka 1990-luvun puolivälissä kirjoitti englanniksi käännetyn kirjan *101 Unuseless Japanese Inventions: The Art of Chindōgu*. Koska kirjasta tuli suosittu, hän kirjoitti kirjalle jatko-osan *99 More Unuseless Japanese Inventions*. Esimerkkejä kirjoissa olleista chindōguista:

* yhdistetty pölyhuiska ja cocktail-sekoitin, jolla talon emäntä voi palkita itsensä kotitöiden jälkeen
* kokopäiväinen nenäliinateline, joka on hattuun kiinnitetty vessapaperirulla heinänuhasta kärsiville
* pölyhuiskatossut kissoille, jotta kissa voi auttaa siivoamisessa
* koko vartalon peittävä muovinen kylpypuku vettä pelkääville ihmisille, jotta he voivat uida ilman suoraa kosketusta veden kanssa

Chindōgun valmistamisen säännöt
-------------------------------

Chindōgun tekemisessä on kymmenen erilaista sääntöä. Kolme tärkeintä niistä ovat:

* Chindōgu on oltava mahdollista valmistaa, eli sen täytyy olla olemassa oleva esine.
* Chindōgun täytyy olla kaikkien vapaasti valmistettavissa, joten sitä ei saa patentoida.
* Chindōgu ei saa olla pelkkä laite huumoria tai satiiria varten, vaan siitä on oltava jonkinlaista hyötyä.

Aiheesta muualla
----------------

* The International Chindōgu Society (englanniksi)
* Suomen Keksijäin Keskusliiton chindogu-kilpailu
* Kenji Kawakamin haastattelu (englanniksi)
* Chindōgu interaktiivinen Flash-elokuva (englanniksi)
* WonderHowTo.com Videoleike: How To Make Your Own Chindogu Sleep Glasses. (englanniksi)
* WonderHowTo.com videoleike: How To Make a Mobile Desk Unit. (englanniksi)
* Fearing Crime, Japanese Wear the Hiding Place (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee kestävyysjuoksijaa. Svetlana Zaharova on myös balettitanssija.*

**Svetlana Vladimirovna Zaharova** (ven. Светлана Владимировна Захарова, s. 15. syyskuuta 1970 Tšeboksary, Neuvostoliitto) on venäläinen kestävyysjuoksija.

Zaharovan ensimmäinen merkittävä saavutus oli Honolulun maratonin voitto vuodelta 1997. Seuraavana vuonna hän sijoittui puolimaratonin maailmanmestaruuskilpailuissa kolmanneksitoista. Vuonna 1999 hän oli Los Angelesin maratonin toinen ja Berliinin maratonin kolmas. Hän juoksi vuonna 2000 toiseksi San Diegon ja Honolulun maratoneilla. Seuraavana vuonna hän sijoittui toiseksi Lontoon maratonilla ajalla 2.24.04. Hän oli toinen myös Honolulun maratonilla ja kolmas New Yorkin maratonilla. Edmontonin MM-kisoissa hän voitti MM-pronssia ajalla 2.26.18.

Zaharova voitti vuonna 2002 Honolulun maratonin ja oli Lontoon maratonilla toinen. Samana vuonna sijoittuessaan neljänneksi Chicagon maratonilla hän teki uuden Venäjän ennätyksen ajallaan 2.21.31. 2003 hän voitti Chicagon ja Bostonin maratonit sekä sijoittui Pariisin MM-kisoissa yhdeksänneksi. Vuonna 2004 hän oli Chicagon maratonilla kolmas ja Ateenan olympialaisissa yhdeksäs. Vuonna 2005 hän sijoittui Tokion ja Bostonin maratoneilla neljänneksi. Vuonna 2008 Zaharova sijoittui Lontoon maratonilla toiseksi ja Pekingin olympialaisten maratonilla sijalle 22. Berliinin MM-kisoissa 2009 hän oli 15:s ajalla 2.29.55.

Zaharova on naimisissa valmentajansa Nikolai Zaharovin kanssa.

Lähteet
-------

* Svetlana Zaharova Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Kader Abdolah lokakuussa 2008.
**Kader Abdolah** (12. lokakuuta 1954 Arak, Iran) alkuperäiseltä nimeltään **Hossein Sadjadi Ghaemmaghami Farahani** on iranilaissyntyinen, Alankomaissa, Delftissä asuva kirjailija. Abdolah kirjoittaa hollanniksi. 

Abdolah opiskeli nuorena fysiikkaa Teheranissa.  Sen jälkeen hän suoritti asevelvollisuutensa Iran keisarillisessa laivastossa. Hän oli mukana vasemmistolaisessa liikkeessä, joka aluksi vastusti šaahia ja myöhemmin Ajatollah Khomeinin pappisvaltaa. Vuonna 1988 Abdolah pakeni Iranista Alankomaihin.  Kirjailijanimensä Abdolah muodosti kahden surmatun ystävänsä nimestä. Hänen ensimmäinen kirjansa ilmestyi vuonna 1993. Vuonna 2005 ilmestyi hänen menestysteoksensa *Talo moskeijan vieressä*, joka valittiin vuonna 2007 toiseksi parhaaksi hollaninkieliseksi romaaniksi.

*Talo moskeijan vieressä* on toistaiseksi ainoa Abdolahin suomeksi julkaistu teos. Se ilmestyi vuonna 2011. Romaani kertoo syrjäisessä Senedžanin kaupungissa elävästä mattokauppias Agha Džanin perheestä. Tapahtumat alkavat 1960-luvun lopulta ja päättyvät 1970- luvun lopun poliittiseen kuohuntaan. Se kertoo värikkäästi kaupungista ja sen asukkaista, heidän avioliitoistaan, syrjähypyistään ja liiketoimistaan. Siinä esiintyy niin oopiumin väärinkäyttäjiä, salaisia poliiseja, kylähulluja kuin vallankumouksellisia sekä imaamien että vasemmistolaisten puolelta. Se on myös kertomus Iranin nykyaikaistumisesta, radion ja television mahdista.

Kunnianosoituksia
-----------------

* Chevalier dans l´Orde des Arts et des Lettres, Ranska 2008
* Groeningenin yliopiston kunniatohtori, Alankomaat 2009

Viitteet
--------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑
3. ↑
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kader Abdolah**.
* bazarforlag.fi
* blogspot.fi
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |


Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Hilpeä hautausmaa
**Hilpeä hautausmaa** on hautausmaa Săpânţan kylässä, Maramureșin piirikunnassa, Romaniassa. Hautausmaa on kuuluisa värikkäistä hautakivistään, joihin on kirjailtu haudatun henkilön elämästä runollisella ja usein humoristisella tyylillä. Hilpeästä hautausmaasta on tullut museo ja on yksi alueen vierailluimmista nähtävyyksistä.

Perustaja
---------

Hilpeän hautausmaan hautakiviä
Paikallinen taiteilija Stan Ioan Pătraş ryhtyi veistämään ensimmäisiä puisia hautakiviä. Vuonna 1935 hän kirjoitti hautakiveen ensimmäisen muistokirjoituksen ja vuoteen 1960 mennessä hautausmaalla oli yli 800 puista hautakiveä.

Hänen omassa hautakivessään on kirjoitus:

|  |  |
| --- | --- |
| Romaniaksi
*De cu tînăr copilaş*
*Io am fost Stan Ion Pătraş*
*Să mă ascultaţ oameni buni*
*Ce voi spune nu-s minciuni*
*Cîte zile am trăit*
*Rău la nime n-am dorit*
*Dar bine cît-am putut*
*Orişicine mia cerut*
*Vai săraca lumea mea*
*Că greu am trăit în ea* | Suomeksi
*Pienestä pojasta lähtien*
*Minut tunnettiin nimeltä Stan Ioan Pătraş*
*Kuunnelkaa minua hyvät ihmiset*
*Kerron teille totuuden, enkä valheita*
*Koko elämäni*
*En koskaan ajatellut pahaa muista*
*Tein niin paljon hyvää kuin pystyin*
*Kaikille jotka minulta sitä pyysivät*
*Voi, maailma poloiseni*
*Elämäni siinä oli vaikeaa* |

Katso myös
----------

* Maramureșin puukirkot

Lähteet
-------

*
Nuottijulkaisun kansilehti.
"**Chinatown, My Chinatown**" on Jean Schwartzin säveltämä ja William Jeromen sanoittama musiikkikappale vuodelta 1910. Sitä esitettiin vuoden 1910 musikaalirevyyssä *Up and Down Broadway*, ja myöhemmin useat vaudeville-esiintyjät ottivat kappaleen ohjelmistoonsa. Kiinalaissyntyiset esiintyjät lauloivat sitä usein sekä englanniksi että kantoninkiinaksi.

Kappaleesta tuli 1930-luvulla suosittu jazzstandardi. Sen ovat nauhoittaneet muun muassa Fletcher Henderson, Louis Armstrong, Louis Prima, Stéphane Grappelli, Lionel Hampton ja Tommy Dorsey.

Lähteet
-------

1. 1 2  Krystyn R. Moon: *Yellowface: Creating the Chinese in American Popular Music and Performance, 1850s-1920s*, s. 100. Rutgers University Press, 2005. ISBN 0813535077. (englanniksi)
2. ↑  Richard Crawford ja Jeffrey Magee: *Jazz Standards on Record, 1900–1942: A core repertory*, s. 14. Center for Black Music Rsrch, 1992. ISBN 0929911032. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Lisää luettavaa aiheesta **Chinatown, My Chinatown** on Wikiaineistossa (englanniksi)
**Ingolfiellidea** on kuoriäyriäsiin kuuluva äyräisryhmä, joka yleensä on luettu yhdeksi katkojen lahkon alalahkoista, mutta joka hiljattain siirrettiin omaan lahkoonsa **Ingolfiellida**. Siihen kuuluvia lajeja tunnetaan vain nelisenkymmentä. Niiden kokonaislevinneisyys on kuitenkin jakautunut laajalle alueelle ja ne esiintyvät kovin monipuolisissa elinympäristöissä.

Ingolfiellida-katkat elävät usein maanalaisissa habitaateissa ja niiden ruumis on matomainen. Ne ovat useimmiten vain muutaman millimetrin mittaisia.

Levinneisyys ja elinympäristöt
------------------------------

Ingolfiellida-lahkoon kuuluvia lajeja elää paitsi makeissa vesissä myös merissä ja murtovesialueilla. Niitä on löydetty vuoristojoista, maanalaisista vesistä, vuorovesialueilta ja syvänmeren pohjamudista. Afrikassa elää kaksi sisävesisukua maanalaisissa ympäristöissä, *Proleleupia* ja *Rapaleleupia*. Makean veden lajeja on löydetty myös Etelä-Amerikasta ja Euroopasta. Murtovesien lajeja on löydetty Karibialta, Alaskasta ja Japanista. Vaikka kokonailevinneisyys on laaja, yksittäisten lajien tunnetut esiintymisalueet ovat useimmiten hyvin suppeita.

Heimot
------

Ingolfiellidea on jaettu kahteen heimoon, Ingolfiellidae ja Metaingolfiellidae. Jälkimmäiseen luetaan vain yksi laji, Italiasta yhdestä kaivosta kuvattu *Metaingolfiella mirabilis*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ingolfiellidea World Amphipoda Database
2. ↑  Lowry, J.; Myers, A. (2017). A Phylogeny and Classification of the Amphipoda with the establishment of the new order Ingolfiellida (Crustacea: Peracarida). Zootaxa. 4265(1): 1-89.
3. 1 2 3 4 5  Ronald Vonk, Frederick R. Schram (2003): Ingolfiellidea, (Crustacea, Malacostraca, Amphipoda): a phylogenetic and biogeographic analysisArkistoitu kopio *Contributions to Zoology*.  72 (3).  Arkistoitu 3.12.2013. Viitattu 4.1.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q148572
* Wikispecies: Ingolfiellidea
* Fauna Europaea: 13293
* Fauna Europaea (new): 5f559423-2502-4339-adb1-61a2290b1a1d
* ITIS: 95477
* NBN: NHMSYS0021050103
* NCBI: 116671
* NZOR: 2325823b-25b2-441b-b377-c1cbd29f3130
* WoRMS: 12671

 |

 |
*Tämä artikkeli kuvaa Britannian kuninkaallisen laivaston ensimmäisen luokan linjalaivaa. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Marlborough** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1855 vesillelaskettu Queen-luokan 131-tykkinen potkurilla varustettu höyrykäyttöinen ensimmäisen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Queen-luokka (linjalaiva)*
Alus tilattiin 29. kesäkuuta 1848 120-tykkisenä purjein varustettuna ensimmäisen luokan linjalaivana Portsmouthin telakalta, missä köli laskettiin 1. syyskuuta 1850. Työt aluksella keskeytettiin 1. joulukuuta 1851. Alus tilattiin 30. lokakuuta 1852 uudelleen 131-tykkisenä potkuritaistelulaivana Portsmouthista, missä työt aloitettiin 9. kesäkuuta 1853. Se laskettiin vesille 31. heinäkuuta 1855 ja valmistui 1858, jolloin valmistuskustannukset olivat 208 052 puntaa sisältäen rungon 107 731, muutostyöt 4 498, Maudslay, Sons & Fieldin valmistaman höyrykoneen 51 120 ja varustamisen 28 333 puntaa.

Palvelus
--------

Alus oli 1858-1864 Välimeren laivaston lippulaivana. Vuonna 1864 aluksen korvasi *HMS Victoria* ja alus lähti paluumatkalle Portsmouthiin, jossa se sijoitettiin vastaanottoalukseksi. Sen aseistusta supistettiin ja luokiteltiin 98-tykkiseksi.

Vuonna 1904 alus siirrettiin Portchester Creekiin ja nimettiin *HMS Vernon II*:ksi. Alus oli majoitusaluksena. Se myytiin lokakuussa 1924 A. Butcherille romutettavaksi, mutta alus kaatui hinattaessa 28. marraskuuta Selseyn edustalla.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1817-1863 - Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2014. ISBN 978-1-84832-169-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Winfield, Rif s. 19
2. ↑  Winfield, Rif s. 20

*Queen*-luokan linjalaivat

|  |  |
| --- | --- |
| Queen-luokka | *HMS Queen* - *HMS Royal Frederick* - *HMS Algiers* - *HMS Victoria* |
| paranneltu Queen-luokka | *HMS Royal Frederick* - *HMS Victoria* - *HMS Prince of Wales* - *HMS Royal Sovereign* - *HMS Windsor Castle* - *HMS Marlborough* |
| Duke of Wellington -luokka | *HMS Duke of Wellington* - *HMS Royal Sovereign* |
| Windsor Castle -luokka | *HMS Windsor Castle* - *HMS Royal Frederick* |

|  |
| --- |
| Edeltäjä: Princess Charlotte -luokka – Seuraaja: *HMS Royal Albert* |
Josef Maleček
**Josef Maleček** (18. kesäkuuta 1903 Praha – 26. syyskuuta 1982) oli tšekkoslovakialainen jääkiekkoilija. Hän oli keskushyökkääjä ja maailman parhaita jääkiekkoilijoita 1920- ja 1930-luvun Euroopassa.

Seuraura
--------

Hän aloitti pelaajauransa Sparta Prahassa. Maleček pelasi Sparta Prahassa vuosina 1920–1927. Hän meni pelaamaan Prahan LTC:een 24-vuotiaana. Prahan LTC oli tuolloin Euroopan paras seurajoukkue. Josef Maleček oli niin hyvä pelaaja, että hänet haluttiin Kanadaan. Maleček teki Tšekkoslovakian liigassa tuntemattoman määrän maaleja. Virallinen tieto on yhdeltä kaudelta 16 maalia 7 pelissä kaudelta 1937–1938. Malecek pelasi Prahan LTC:ssä vuoteen 1943 asti. Hän valmensi SK Bratislavaa vuosina 1943–1948.

Maajoukkueura
-------------

Maleček teki 114 maalia Tšekkoslovakian maajoukkuessa 107 maaottelussa. Maleček edusti Tšekkoslovakiaa kuusissatoista maailmanmestaruus- ja Euroopan mestaruuskilpailussa (vuosina 1923–1931 ja 1933–1939) ja kolmissa olympialaisissa vuosina 1924, 1928, 1936. Pelaajana Maleček oli hyvä luistelija. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1948.

Aiheesta muualla
----------------

* 

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |

 |
*Tämä artikkeli kuvaa Britannian kuninkaallisen laivaston Vanguard-luokan toisen luokan linjalaivaa. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Mars** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1848 vesillelaskettu Vanguard-luokan 80-tykkinen toisen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Vanguard-luokka (linjalaiva)*
Alus tilattiin 18. maaliskuuta 1839 Chathamin telakalta, missä köli laskettiin joulukuussa 1839. Se laskettiin vesille 1. heinäkuuta 1848 ja valmistui 30. elokuuta, jolloin se sijoitettiin reserviin. Valmistuskustannukset olivat 57 826 puntaa, mihin sisältyi takilointi ja varustaminen.

Amiraliteetti määräsi 10. elokuuta 1854 aluksen muutettavaksi potkuritaistelulaivaksi. Muutostyö tilattiin vielä samana päivänä Chathamin telakalta, missä työt aloitettiin 7. maaliskuuta 1855 ja saatiin päätökseen 23. marraskuuta. Alus oli 20. kesäkuuta 1856 Chathamissa varustettavana. Sen varustamista reserviin täydennettiin kesäkuusta lokakuuhun 1858 Sheernessissä ja edelleen meripalvelukseen heinäkuusta syyskuuhun 1859. Muutostyöt Chathamissa maksoivat 17 875 puntaa, minkä lisäksi Sheernessille maksettiin Maudslay, Sons & Fieldin höyrykoneesta 25 830 puntaa. Meripalvelukseen varustaminen maksoi 16 548 puntaa. Alukselle asennettu höyrykonetta ei koskaan testattu virallisesti.

Palvelus
--------

Alus otettiin palvelukseen 20. kesäkuuta 1859 Kanaalin laivastoon päällikkönään James Newburgh Strange. Lokakuussa 1860 alus siirrettiin Välimerelle. Se poistettiin 7. helmikuuta 1863 palveluksesta Sheernessissä. Alus lainattiin Woodhaveniin koululaivaksi ja ankkuroitiin 13. toukokuuta 1869 Tayjoelle, missä se oli koululaivana vuoteen 1921. Alus myytiin 10. kesäkuuta 1929 romutettavaksi Sheffieldiin Thomas Wardille.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1817-1863 - Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2014. ISBN 978-1-84832-169-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Winfield, Rif s. 34
2. 1 2  Winfield, Rif s. 43

*Vanguard*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| HMS *Vanguard* – HMS *Collingwood* – HMS *Goliath* – HMS *Superb* – HMS *Meeanee* – HMS *Centurion* – HMS *Lion* – HMS *Colossus* – HMS *Mars* |
| Edeltäjä: HMS *Calcutta* – Seuraaja: *Albion*-luokka |
**Hilok** (ven. Хило́к) on kaupunki Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Hilok-joen varrella 264 kilometriä aluepiirin pääkaupungista Tšitasta länteen. Kaupunki on Hilokin piirin keskus. Sen kautta kulkee Siperian rautatie sekä Irkutskin ja Tšitan välinen M55-valtatie. Asukkaita on 10 300 henkeä (vuonna 2009).

1800-luvun lopussa paikalla oli kaksi burjaattikylää. Vuonna 1895 alettiin rakentaa Siperian rautatien Hilokin asemaa, jonka ympärille syntyi huomattava asutuskeskus. Vuonna 1929 Hilok sai kaupunkimaisen taajaman statuksen ja vuonna 1951 siitä tuli kaupunki.

Hilokin tärkein työnantaja on rautatieliikenne. Kaupungissa on kaksi keskikoulua, lasten taidekoulu ja kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy *Rabotšaja tribuna*.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 7.1.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Hilok Taka-Baikalian tietosanakirjassa (venäjäksi)

vaakunaTaka-Baikalian aluepiirin kaupungit
lippulippu
**Pääkaupunki: Tšita**  

Balei | Borzja | Hilok | Krasnokamensk | Mogotša | Nertšinsk | Petrovsk-Zabaikalski | Šilka | Sretensk
Hilokin piiri Taka-Baikalian aluepiirin kartalla.
**Hilokin piiri** (ven. Хилокский район, *Hilokski raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1926 perustetun piirin pinta-ala on 14 832 neliökilometriä. Asukkaita on 32 300 henkeä (vuonna 2009).

Hilokin piiri sijaitsee Taka-Baikalian lounaisosassa. Koillisessa se rajoittuu Tšitan, idässä Uljotyn, etelässä Krasnyi Tšikoin ja lounaassa Petrovsk-Zabaikalskin piireihin sekä pohjoisessa Burjatian tasavaltaan.

Piiriin kuuluu Hilokin kaupunki, Mogzonin kaupunkimainen taajama sekä 10 maalaiskuntaa: Bada, Engorok, Glinka, Haragun, Hilogoson, Hušenga, Linevo Ozero, Ukurik, Zakulta ja Žiphegen. Hallinnollinen keskus on Hilok. Asutuskeskuksia on yhteensä 29.

Asukkaat ovat etupäässä venäläisiä, ukrainalaisia ja burjaatteja. Alentuikan, Engorokin, Glinkan ja Uljastuin kylissä asuu vanhat elintapansa säilyttäneitä vanhauskoisia. Burjaattikyliä ovat Sarantui, Šilja, Terephen, Ukurik, Uletka ja Uljastui.

Piirin kautta kulkee Trans-Siperian rautatie sekä Irkutskin ja Tšitan välinen M55-valtatie. Hilokista on matkaa aluepiirin pääkaupunkiin 264 kilometriä.

Talous perustuu rautatieliikenteeseen ja metsäteollisuuteen. Burtuissa louhitaan ruskohiiltä. Maatalous tuottaa viljaa, perunaa, vihanneksia, maitoa ja lihaa.

Hilokissa toimii kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy *Rabotšaja tribuna*. Seudulla on useita arkeologisia muistomerkkejä sekä Haljartan buddhalainen kulttipaikka.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 27.12.2009. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Hilokin piiri Taka-Baikalian aluepiirin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Hilokin piiri Taka-Baikalian tietosanakirjassa (venäjäksi)

Taka-Baikalian piirit ja *kaupunkipiirit*
Aginskoje¹ • 
*Aginskoje*¹ • 
Akša • 
Aleksandrovski Zavod • 
Balei • 
Borzja • 
Duldurga¹ • 
Gazimurski Zavod • 
*Gornyi* • 
Hilok • 
Kalar • 
Kalga • 
Karymskoje • 
Krasnokamensk • 
Krasnyi Tšikoi • 
Kyra • 
Mogoitui¹ • 
Mogotša • 
Nertšinsk • 
Nertšinski Zavod • 
Olovjannaja • 
Onon • 
Petrovsk-Zabaikalski • 
*Petrovsk-Zabaikalski* • 
Priargunsk • 
Šelopugino • 
Šilka • 
Sretensk • 
Tšernyševsk • 
Tšita • 
*Tšita* • 
Tungir–Oljokma • 
Tungokotšen • 
Uljoty • 
Zabaikalsk

¹= kuuluu Agan Burjatian piirikuntaan
**Karvasalmen työväentalo** oli Lapinlahden kunnan Karvasalmen kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Karvasalmen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1908, ja se liittyi SDP:hen. Vuonna 1909 yhdistyksellä oli 5 jäsentä, vuonna 1915 jäseniä oli 10. Yhdistys osti tontin 200 markalla vuonna 1916 ja aloitti työväentalon rakentamisen vuonna 1917. Sisällissota ja yhdistyksen sisäiset aatteelliset erimielisyydet viivyttivät rakennusprojektia, ja talo valmistui lopulta vuonna 1923. Yhdistys oli liittynyt vuonna 1920 perustettuun Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja talo takavarikoitiin pian valmistumisensa jälkeen. Karvasalmen työväenyhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla vuonna 1934. Talo myytiin valtion huutokaupalla vuonna 1936. Sotien jälkeen perustettu Karvasalmen sosialidemokraattinen työväenyhdistys anoi taloa valtiolta ja sai sen lunastettua vuonna 1948. Vuonna 1972 talo myytiin konevajaksi paikalliselle maansiirtourakoitsijalle. Vuonna 1996 talo oli edelleen pystyssä, mutta tyhjillään ja huonossa kunnossa.

Rakennus
--------

Talo oli hirsirakenteinen, sen pinta-ala oli 196 neliömetriä ja korkeus 4 metriä. Salissa oli istumapaikat 120 hengelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hyvönen, Onni: *Pohjois-Savon Työväentalot*. Kuopio: Pohjois-Savon Sos.dem. Kulttuurityöntekijät ry. 1988. ISBN 951-99956-5-X.
2. ↑  Matti Turkkila (toim.): SDP:n puoluetilasto 1909  1910. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 30.9.2022.
3. ↑  Matti Turkkila (toim.): SDP:n puoluetilasto 1915  1916. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 30.9.2022.
4. ↑  Sanantuoja *digi.kansalliskirjasto.fi*.  22.1.1916, no 8. Viitattu 30.9.2022.
5. ↑  Salmetar *digi.kansalliskirjasto.fi*.  10.3.1934, no 28. Viitattu 30.9.2022.
6. ↑  Savon Sanomat *digi.kansalliskirjasto.fi*.  4.7.1936, no 75. Viitattu 30.9.2022.
7. ↑  Karvasalmen työväenyhdistyksen talo kuvattu keväällä 1996 Työväen Arkisto. Viitattu 3.10.2022.
**HMS Marigold** (viirinumero K87) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1941 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Flower-luokka (korvetti)*
Alus tilattiin 31. elokuuta 1939 Abereenistä Hall, Russell and Companyltä, missä köli laskettiin 26. tammikuuta 1940 telakkanumerolla 755. Alus laskettiin vesille 4. syyskuuta ja valmistui 28. helmikuuta 1941.

Palvelus
--------

Aluksen miehistö pelasti 7. toukokuuta 1941 merestä 19 torpedoidun *SS Ixion* eloonjäänyttä 320 kilometriä Reykjavikistä lounaaseen.

Alus lähti 16. marraskuuta 1941 kohdatakseen saattueen Gibraltarin itäpuolella, kun sen tyypin 271 tutkalla havaittiin kello 23.16 jotain 30 merimailia itään Europa Pointista. Aluksen suunnatessa kohti kohdetta kohde todettiin pinnalla olevaksi sukellusveneeksi, joka sukelsi ennen kuin *Marygold* törmäsi siihen. Kaikuluotain havainnon perusteella alukselta pudotettiin viisi syvyyspommia, jotka oli asetettu 15,24 metriin. Korvetti kadotti maalin, mutta uusi havainto tehtiin viisitoista minuuttia myöhemmin. Alukselta laukaistiin uusi kymmenen syvyyspommin isku, jossa syvyyspommit asetettiin 150–300 jalkaan. Sukellusvene nousi pintaan korvetin takaa, jolloin avattiin tykkituli. Sukellusveneen miehistö jätti aluksensa ja *Marygoldin* miehistö pelasti merestä eloonjääneet, jotka kertoivat aluksensa olleen *U-433*.

Aluksen miehistö pelasti 15. kesäkuuta 1942 merestä 610 kilometriä Espanjan Corunnasta länteen Saksan laivaston sukellusveneen *U-552* torpedoimien kauppa-alusten *SS Etribin*, *SS Slemdalin* ja *SS Thurson* yhteensä sata eloonjäänyttä. Aluksen miehistö pelasti 13. marraskuuta Oranin edustalla 81 eloonjäänyttä *U-81:n* torpedoimalta *SS Maronilta.*

Alus upposi 9. joulukuuta 1942 Regia Aeronautican lentokoneen torpedoimana Algerin edustalla.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Preston, Antony & Raven, Alan: *Flower Class Corvettes*. Lontoo, UK: Arms and Armour Press, 1982. ISBN 0-85368-559-2. (englanniksi)
* Friedman, Norman: *British Destroyers & Frigates – The Second World War and After*. Barnsley, Englanti: Seaforth Publishing, 2008. ISBN 978-1-84832-015-4. (englanniksi)
* Page, Christopher (toim.): *The Royal Navy and the Mediterranean Volume II: November 1940 – December 1941*. Lontoo: Whitehall History Publishing, 2002. ISBN 0-7146-5205-9. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  aberdeenships.com
2. ↑  Friedman, Norman s. 339
3. ↑  Page, Christopher s. 208
4. ↑  Preston, Antony & Raven, Allan s. 7
Chinchaysuyun lippu eli *wiphala*.
**Chinchaysuyu** oli yksi Inkavaltakunnan neljästä osasta eli *suyusta* Antisuyun, Collasuyun ja Cuntisuyun ohella. Valtakunnan luoteisosassa sijainnut väkirikkain *suyu* käsitti entisen Chimú-valtakunnan alueen ja suuren osan Pohjois-Andeista. Laajimmillaan *suyu* ulottui Perusta suureen osaan nykyistä Ecuadoria ja jonkin verran myös Kolumbian puolelle. Yhdessä Antisuyun kanssa se oli osa valtakunnan yläosaa *Hanan Suyukunaa*.

Alueen nimi juontuu nykyisellä Ican alueella aikoinaan vaikuttaneesta Chinchan kulttuurista.*lähde?* Ekologisesti ja etnisesti alue oli erittäin heterogeeninen, ja paremman valvonnan ja vakauden ylläpitämiseksi inkat antoivat eri heimojen säilyttää monet omat uskomuksensa ja perinteensä.

Chinchaysuyu oli toiseksi suurin Inkavaltakunnan neljästä *suyusta*. Vuoriston lisäksi sen maisemaan kuului kuiva ruohikkomaa, joka muuttui pohjoiseen mentäessä kosteammaksi. Joet virtasivat syvissä kanjoneissa, eikä viljelysmaata ollut kovin paljon. Pohjoisosissa oli trooppista kasvillisuutta ja kostealla rannikolla mangrovesuota, mutta myös kuivaa autiomaata. Rannikon autiomaan läpi virtasi 40 jokea, joiden ympärille inkat rakensivat kanaaliverkoston. *Qhapaq Ñan* eli Suuri Inkatie kulki Chinchaysuyun halki yhdistäen inkojen pääkaupungin Cuscon kaukana pohjoisessa sijaitsevaan Quitoon, nykyisen Ecuadorin pääkaupunkiin.

Chinchaysuyu tunnetaan Huayna Capacin, viimeisen inkahallitsijan Atahualpan ja hänen veljensä Huascarin isän synnyin- ja kuolinseutuna. Ennen inkojen sisällissodan alkua kuolleen inkahallitsijan poika Atahualpa hallitsi suurta osaa Chinchaysuyusta pääkaupunkinaan Quito.*lähde?*

Wamanit
-------

Inkavaltakunnan neljä *suyua*. Chinchaysuyu punaisella.
Jokainen *suyu* jakautui *wamaneihin* eli provinsseihin. Cuntisuyuun kuuluivat seuraavat *wamanit*:

* Atavillo eli Atawillu
* Ayavaca eli Ayawax'a
* Cajamarca eli Q'asamarka
* Cajatambo eli Q'asatampu
* Calva eli Kalua
* Casma
* Chachapoya
* Chancay
* Chao tai Suo
* Chicama
* Chicla eli Chillqa
* Chimbote eli Sancta
* Chimu
* Chincha
* Chinchayqucha
* Conchuco
* Huacrachuco
* Huamachuco
* Huamali
* Huambo eli Wampu
* Huancabamba eli Wañkapampa
* Huancavilca eli Wankawillka
* Huánuco
* Huarco
* Huarmey
* Huaura
* Huayla eli Waylla
* Lambayeque
* Lima eli Rimaq
* Lurin
* Mala
* Moyobamba eli Moyopampa
* Nepeña eli Wampachu
* Ocro
* Olmos eli Olmo
* Pacasmayo
* Parmunca
* Pinco
* Pisco
* Piura
* Shawsha eli Jauja
* Tarma eli Tarama
* Tumbes eli Tumpis
* Virú eli Wanapu
* Yauyo

Lähteet
-------

1. ↑  D’Altroy, Terence N. (2005). The Incas. Blackwell Publishing: Malden, p. 86-87
2. ↑  D’Altroy, Terence N. (2005). The Incas. Blackwell Publishing: Malden, p. 42-43, 86-89
3. ↑  Steward, Julian H. & Faron, Louis, C. (1959). Native Peoples of South America. McGraw-Hill: New York, p. 185-192
4. 1 2 3  The Tawantinsuyu and the Frontiers of the Inca Empire *howtoperu.com*. Viitattu 9.5.2021. (englanniksi)
5. ↑  Moseley 1992, s. 41.
6. ↑  Chinchaysuyu *ancientworlds.net*. Viitattu 9.5.2021. (englanniksi)
7. ↑  Betanzos: *Narrative of the Incas*. University of Texas Press, 2010-06-28. ISBN 9780292791909. Teoksen verkkoversio. en
Chinchorromuumio.
**Chinchorron kulttuuri** (noin 6000/5000 eaa.–1600 eaa.) oli Chilen Tyynenmeren rannikon Atacaman autiomaan kalastusta harjoittavien varhaisten intiaanien elämäntyyli. Chinchorron kulttuurin jäljiltä on löydetty runsaasti muumioita.

Kulttuuri saavutti huippunsa noin 3000 eaa. 90 % ravinnosta oli saatu merestä. Verkkoja osattiin tehdä Pohjois-Chilessä ainakin 7700 eaa. mm. totorakaislasta, joten ne ovat vanha keksintö. Ongenkoukku on saatettu keksiä 5000 eaa. jolloin kalastus yleistyi voimakkaasti Perun rannikolla ja syntyi kiinteitä kalastuskyliä. Samoihin aikoihin rakennettiin kaislaveneitä Andeilla, Meksikossa sekä Kaliforniassa, ja balsalauttoja Ecuadorissa ja Perussa.
Eräällä Chilen rannikon alueella käytettiin jossain vaiheessa merileijonan nahasta tehtyjä kellukeveneitä.

Chinchorron kulttuurin vaiheet
------------------------------

* Mustat muumiot 5000–3000 eaa.
* Punaiset muumiot 2500–2000 eaa.

Katso myös
----------

* Etelä-Amerikan intiaanikulttuurit

Aiheesta muualla
----------------

* Chinchorro (Arkistoitu – Internet Archive) Archaeological site in Peru
* Chinchorro Mummies Interview of specialist Dr. Arriaza
*Tämä artikkeli käsittelee Vaasassa vuosina 1945–1994 ilmestynyttä lehteä. Muita samannimisiä lehtiä on täsmennyssivulla.*
**Kansan Ääni** oli Vaasassa vuosina 1945–1994 ilmestynyt vasemmistolainen sanomalehti. Lehteä julkaisi vuoteen 1990 saakka SKDL:n Vaasan piirijärjestö.

Vuoden 1945 eduskuntavaalien edellä perustettu lehti ilmestyi aluksi kerran ja vuodesta 1954 lähtien kolmesti viikossa. Sitä painettiin Kokkolassa, Oulussa ja Helsingissä, vuosina 1969–1977 SDP:lle siirtyneessä vasemmistoradikaalin *Työn Äänen* entisessä kirjapainossa Vaasassa ja sen jälkeen Porissa ja Seinäjoella. Vuonna 1969 SKP:n keskuskomitea lakkasi tukemasta *Kansan Ääntä*, jolloin Pohjanmaan piirijärjestöt päättivät jatkaa sen julkaisemista omin voimin. Säästötoimien ja talkootyön avulla lehti osoittautui elinkelpoiseksi. Vuonna 1978 perustettiin nykyaikainen latomo, joka mahdollisti varsin korkeatasoisen ulkoasun. *Kansan Äänen* levikki oli 1960-luvulle saakka noin 5 000–7 000, mutta nousi vuonna 1976 jopa 13 000:een. Päätoimittajina työskentelivät Arvo M. Hildén (1945), Reino Eero (1945–1958), Pentti Kujamäki (1958–1963), Reino Kangasmäki (1963–1979) ja Tapani Elgland (1980–).

Lähteet
-------

1. ↑  *Suomen lehdistön historia 5: Hakuteos Aamulehti – Kotka Nyheter*, s. 280–281. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-239-1.
Epäonnistunut yritys kammata karvainen pallo sileäksi, tuloksena molemmille navoille jääneet tupsut.
Algebrallisen topologian karvapallolause sanoo, että jokainen pallopinnan jatkuva tangenttivektorikenttä katoaa ainakin yhdessä pisteessä. Siis jos *f* on jatkuva kuvaus 2-pallolta *S**2* avaruuteen *R**3*, niin jossakin pallon pisteessä *p* kuvaus *f(p)=0*. Lauseen esitti Henri Poincaré 1800-luvun lopulla ja todisti ensimmäisenä Brouwer vuonna 1912. 

Tangenttivektorikentän nollapiste esitettynä lapsen hiuksissa.
Karvainen torus on helppo saada sileäksi.

Käytännön johtopäätöksiä
------------------------

Lauseelle saadaan säätieteellinen tulkinta ajattelemalla tuulta maanpinnan tangenttivektorikenttänä. Lauseen mukaan aina jossakin maan pinnalla on täysin tyyntä.

Lauseen nimi viittaa siihen johtopäätökseen, ettei karvaisen pallon tukkaa voi kammata täysin sileäksi, koska loppujen lopuksi aina johonkin kohtaan muodostuu hiuspyörre.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Marian Gidea, Keith Burns: Differential Geometry and Topology: With a View to Dynamical Systems  2005. CRC Press.  (englanniksi)
2. ↑  Weisstein, Eric W.: Hairy Ball Theorem *MathWorld, A Wolfram Web Resource*. Viitattu 14.7.2020. (englanniksi)
Kahta sodomiittia poltetaan roviolla Sveitsissä. Kuva 1400-luvulta.
**Roviolla polttaminen** on vanha teloitustapa, jossa ihminen sidotaan suuren puukasan päälle tai paaluun, joka sytytetään tuleen ja poltetaan roviona.

Muun muassa homoseksuaalisuudesta, noituudesta, vääräuskoisuudesta ja maanpetturuudesta tuomittuja on vanhaan aikaan poltettu elävältä roviolla. Keskiajalla myös murhapolttajia rangaistiin usein elävältä polttamisella. Raivostunut väkijoukko saattoi lynkata raiskauksesta tai muista törkeinä pidetyistä teoista syytettyjä polttamalla heidät roviolla. Yleensä kuolemaantuomittu menetti tajuntansa myrkyllisten kaasujen ja šokin takia muutamassa minuutissa. Joissakin maissa roviolle tuomitut kuristettiin juuri ennen tuomion täytäntöönpanoa. Vanhassa Kiinassa roviolle tuomitut huumattiin oopiumilla. Pohjoismaissa roviolla poltettavat sidottiin kiinni tikkaisiin tai vastaavaan telineeseen ja heidät kaadettiin vatsalleen roihuavaan rovioon. Intiassa leskenpolttotapaa on pyritty kitkemään, mutta sitä väitetään yhä noudatettavan maaseudulla.

Englannissa roviolla polttamisen taitoa kehitettiin kidutuksen kaltaiseksi: käytettiin tuoretta puuta ja valittiin tuomioiden täytäntöönpanopäiviksi sateisia päiviä, jotta uhrit kuolisivat hitaasti. Toisinaan roviolla poltettavien jalkojen väliin sekä selkää ja rintaa vasten aseteltiin huolellisesti risukimppuja, jotka polttivat uhria vähitellen ja mahdollisimman pitkään ennen kuolemaa.

Vanhaan aikaan Venäjällä kuolemaantuomittuja laskettiin hitaasti kahleista tai köysistä roikkuen alas liekehtivään kuiluun. Tavan aloittajaksi mainitaan Iivana Julma.

Tunnettuja roviolla poltettuja
------------------------------

* italialainen lahkolaissaarnaja Fra Dolcino (1307)
* ranskalainen temppeliherra Jacques de Molay (1314)
* tšekkiläinen uskonpuhdistaja Jan Hus (1415)
* ranskalainen kansallissankari Jeanne d’Arc (30. toukokuuta 1431)
* italialainen munkki, saarnaaja ja kumousjohtaja Girolamo Savonarola (1498)
* espanjalainen tiedemies Miguel Serveto (1553)
* englantilainen anglikaanisen kirkon perustajiin kuulunut teologi ja Canterburyn arkkipiispa Thomas Cranmer (1556)
* italialainen filosofi Giordano Bruno (1600).
* venäläinen pappi Avvakum (1682)

Suomessa viimeinen noitana poltettu oli ruoveteläinen Antti Lieroinen vuonna 1643.
**Blood Rayne** on videopeli- ja elokuvasarja, johon kuuluu kolme peliä ja kolme elokuvaa. Myös sarjakuvat ovat osa sarjaa. Tarina seuraa Rayne-nimistä puolivampyyria.

Yleistä
-------

*BloodRayne*-sarjan juoni kulkee ennen toisen maailmansodan (pelissä *BloodRayne*) ajoista 2000-luvulle (*BloodRayne 2*) seuraten Rayne-puolivampyyrin tarinaa. Elokuvan aikajana ei seuraa pelien maailmaa.

Rayne on verenhimoinen yhdysvaltalainen puolivampyyri, joka on syntynyt noin vuonna 1915–1916*lähde?* sen jälkeen kun hänen vampyyri-isänsä Kagan raiskasi tämän äidin. Myöhemmin Kagan murhasi koko Raynen perheen, jotta tällä ei olisi muuta vaihtoehtoa kuin kääntyä hänen puoleensa.

Noin vuonna 1932 Rayne vietti teini-ikänsä yrittämällä metsästää ja tappaa isänsä kostaakseen perheensä puolesta. Tämän seurauksena hän saapui Eurooppaan, missä hän suoritti sarjan murhia ennen pidätystään. Väittämällä uhreja vampyyreiksi hän ei saavuttanut uskottavuutta virkavallan silmissä, mutta pystyi nopeasti pakenemaan ja jatkamaan metsästystä.

Rayne rekrytoitiin mystiseen Brimsonen seuraan (Brimstone Society). Brimstonen seura lähetti hänet joukkoon tehtäviä, jotka poistaisivat yliluonnolliset uhat maailmasta. Eräs näistä tehtävistä vaati häntä käyttämään vampyyrisia voimia natseja vastaan, jotka olivat aikeissa käyttää maagisia esineitä nostaakseen Adolf Hitlerin valtaan. Rayne myös oppi käyttämään natsien vangeilla kehittämiä demonisia Daemite-parasiittejä heitä itseään vastaan. Taustatarina pohjautuu vaikutteiltaan useiden historiallisten natsien okkultisten ryhmiin kuten Thule societyyn.

Vaikutukset
-----------

*BloodRayne* vaikuttaa olevan inspiroitu Terminal Realityn aikaisemman *Nocturne*-pelin aineksista.*kenen mukaan?* Nocturnen kolmannen persoonan selviytymiskauhupelin sankaritar Svetlana, myös puolivampyyri ja metsästäjä, on hyvin samanlainen kuin *BloodRayne*. Aikaisissa betaversioissa pelistä näiden hahmojen ulkonäky ja asusteet ovatkin hyvin samankaltaisia. Lisäksi jotkin *BloodRayne*-pelisarjan vihollista (kuten Daemites ja lepakkovampyyri) ovat alun perin olleet Nocturnessa. *BloodRaynen* viimeinen osio on myös samoissa maisemissa (Gaustadtin linna) kuin Nocturnen alku. Myös "Brimstone Society" on konseptina vastaava kuin "Spookhouse" *Nocturnessa*. Alun perin *BloodRayne* olikin tarkoitettu *Nocturnen* jatko-osaksi, mutta tuottajat ajattelivat sen myyvän enemmän omalla nimellään.*lähde?*

Videopelit
----------

* *BloodRayne* (2002)
* *BloodRayne 2* (2004)
* *BloodRayne: Betrayal* (2011)

Elokuvat
--------

* *BloodRayne* (2005)
* *BloodRayne 2: Deliverance* (2006)
* *Bloodrayne: The Third Reich* (2010)

Sarjakuvat
----------

Syksyyn 2006 mennessä on julkaistu viisi *BloodRayne*-albumikirjaa:

* *Skies Afire*
* *Seeds of Sin*
* *Lycan Rex*
* *Dark Soul*
* *Twin Blades*

Aiheesta muualla
----------------

* Pelisarja MobyGamesissä (englanniksi)
* *BloodRaynen* kotisivu
* *BloodRayne 2*:n kotisivu
**Rovja** (ven. Ровья) on Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueella virtaava 10 kilometriä pitkä joki, joka laskee Peipsijärveen.

Joen kulku
----------

Joki sijaitsee Remdovskin luonnonpuistossa (ven. Ремдовский заказник, *Remdovskij zakaznik*) saman nimisellä niemimaalla. Se mutkittelee suolla loivilla kaarteilla ja joen keskijuoksulla sen uoma on 2–3 kertaa leveämpi. Joen ympäristö on tietöntä ja asumatonta suomaata. Niemimaan keskellä kulkee niemen suuntainen harjanne, jossa on pientä asutusta ja viljelymaata.

Luontoarvoja
------------

Rovjan ympäristö sijaitsee suomaan tasaisella osalla, johon Peipsijärven vedenpinnan korkeusvaihtelut vaikuttavat. Vuosittaiset korkeusvaihtelut voivat olla noin metrin. Rovjan uoma on sen pituuteen verrattuna leveä ja joen uoman pudotus on vähäinen, jolloin järven korkeusvaihtelut tuntuvat koko uoman pituudelta. Korkeanveden aikana koko suo saa järvestä lisäkosteutta. Remdovskin luonnonpuisto perustettiin vuonna 1985 harvinaisten kasvien ja eläinten suojelemiseksi.

Valuma-alue ja sivu-uomat
-------------------------

Rovja sijaitsee Narvanjoen vesistöalueessa Peipsijärven alueella. Joki laskee Peipsijärven Kuumajärven itärantaan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen. Rovjan valuma-alue kuuluu Pihkovan alueessa Outovan piiriin. Rovjan sivu-uomat ovat varsin lyhyitä. Samalla suoalueella sijaitsee yksinäinen suojärvi Verhojeoje (ven. Верхоеое).

Hallintoalue
------------

Valtiollisen vesistörekisterin mukaan joki ja sen valuma-alue kuuluu Itämeren valuma-alueen piiriin (ven. Балтийский бассейновый округ). Venäjän puoleisten vesistöjen hallintorakenteesta ei ole tässä tietoa, mutta alue sisältyy kuitenkin Pihkovan alueeseen. Joen vesistörekisterin numero on 01030000312102000027527 .

Huomautuksia
------------

1. 1 2  Teksti on osittain käännös venäjänkielisestä artikkelista ru:Ремдовский заказник, jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Rovja (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 9.11.2020. (venäjäksi)
2. 1 2 3 4  Neuvostoajan kartta: Лист O-35-Б, Луга (Luga), 1:200 000 (venäjäksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: ru:Ремдовский заказник
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Dublin-luokan 74-tykkisestä linjalaivasta. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Mars** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1759 vesillelaskettu Dublin-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Dublin-luokka*
Alus tilattiin 17. marraskuuta 1755 70-tykkisenä kolmannen luokan linjalaivana Woolwichin telakalta, missä köli laskettiin 1. toukokuuta 1756. Alus laskettiin vesille 15. maaliskuuta 1759 ja valmistui 12. huhtikuuta. Aluksen valmistuskustannukset olivat 30 150 puntaa 7 shillinkiä ja 2 pennyä, mikä sisälsi varustamiskustannukset.

Palvelus
--------

Alus otettiin palvelukseen maaliskuussa 1759 päällikkönään James Young liitettynä Hawken laivasto-osastoon, jonka mukana se osallistui 20. marraskuuta Quiberoninlahden taisteluun.

Alus siirrettiin satamapalvelukseen 1772 ja se myytiin 17. elokuuta 1784.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1714-1792 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2007. ISBN 978-1-84415-700-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Winfield 2007 s. 59

*Dublin*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *HMS Dublin* – *HMS Norfolk* – *HMS Shrewsbury* – *HMS Lenox* – *HMS Mars* – *HMS Warspite* – *HMS Resolution* |
| Edeltäjä: Burford-luokka – Seuraaja: *HMS Fame* |
*Tämä artikkeli kuvaa Britannian kuninkaallisen laivaston Vanguard-luokan 2. luokan linjalaivaa. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Meanee** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1848 vesillelaskettu Vanguard-luokan 80-tykkinen toisen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Vanguard-luokka (linjalaiva)*
Alus tilattiin 12. maaliskuuta 1839 Itä-Intian komppanian Bombayn telakalta nimellä *HMS Madras* ja sen köli laskettiin huhtikuussa 1842. Alus laskettiin vesille 11. marraskuuta 1848 ja se valmistui 4. huhtikuuta 1849. Aluksen valmistuskustannukset olivat 87 878 puntaa. Kommodori Edward Augustus Inglefield siirsi aluksen Brittein saarille ja se saapui 1. elokuuta Chathamiin, missä se makasi ankkurissa reserviin sijoitettuna.

Palvelus
--------

Alukselle päätettiin asentaa John Penn & Sonsin valmistama höyrykone, joka tuotti 1 456 hevosvoimaa mahdollistaen 9,701 solmun nopeuden. Muutostyö tilattiin 20. elokuuta 1856 Chathamin telakalta. Tilaus siirrettiin 26. marraskuuta Sheernessiin, missä työt aloitettiin 6. joulukuuta. Alus valmistui 31. lokakuuta 1857, ja varustaminen saatiin päätökseen syyskuussa 1858. Muutostyöt maksoivat 20 119 puntaa.

Alus otettiin palvelukseen 18. marraskuuta 1862 Välimeren laivastoon päällikkönään George Wodehouse. Se poistettiin palveluksesta 1. maaliskuuta 1866 Sheernessissä. Alus lainattiin sotaministeriölle 5. maaliskuuta 1867 sairaalalaivaksi Hongkongiin. Alus otettiin palvelukseen hinattaessa Hongkongiin 30. maaliskuuta - 28. lokakuuta 1868. Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1906.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1817-1863 - Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2014. ISBN 978-1-84832-169-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Winfield, Rif s. 34
2. 1 2  Winfield, Rif s. 44

*Vanguard*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| HMS *Vanguard* – HMS *Collingwood* – HMS *Goliath* – HMS *Superb* – HMS *Meeanee* – HMS *Centurion* – HMS *Lion* – HMS *Colossus* – HMS *Mars* |
| Edeltäjä: HMS *Calcutta* – Seuraaja: *Albion*-luokka |