recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Pico Cristóbal ColónPico Cristóbal Colon kesäkuussa 2008

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Magdalena,  Kolumbia |
| Vuoristo | 
Sierra Nevada de Santa Marta |
| Korkeus merenpinnasta | 
5 700 m  |
| Prominenssi | 
5 509 mView and modify data on Wikidata  |
| Suojelualue | 
Sierra Nevada de Santa Martan kansallispuisto (d)View and modify data on Wikidata  |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
10° 50′ 18″ P, 73° 41′ 12″ LView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Pico Cristóbal Colón** on Kolumbian korkein vuori ja prominenssiltaan maailman viidenneksi suurin vuori. Lähin sitä korkeampi vuori on Cayambe 1 288 kilometrin päässä. Huipulla on pysyvä lumipeite, kuten muillakin läheisillä vuorilla. Vuori kuuluu erilliseen Sierra Nevada de Santa Martan vuoristoon Andien lähellä.

On mahdollista, että lähellä sijaitseva Pico Simón Bolívar on Pico Cristóbal Colónia korkeampi. Siinä tapauksessa Pico Simón Bolívar on sekä Kolumbian korkein että prominenssiltaan maailman viidenneksi suurin vuori.

Katso myös
----------

* Luettelo suurimmista prominensseista
* Luettelo maiden korkeimmista kohdista

Lähteet
-------

1. ↑  Tämä tieto perustuu SRTM-dataan. Kolumbialaisissa topografikartoissa näkyy 5 650 metrin käyrä, mutta ei 5 700 metrin käyrää. Lukema 5 775 m esiintyy useissa lähteissä.
2. ↑  Andes site (Arkistoitu – Internet Archive)
Robert Mondavin viinitilan sisäänkäynti
**Robert Gerald Mondavi** (18. kesäkuuta 1913 – 16. toukokuuta 2008) oli yhdysvaltalainen viininvalmistaja. Hän loi uransa Kaliforniassa, ja hänen katsotaan yleisesti tehneen Napa Valleyn viineistä maailmankuuluja.

Virginia-nimisessä kaupungissa Minnesotassa syntyneen Mondavin vanhemmat olivat italialaisia maahanmuuttajia. Mondavit muuttivat Kaliforniaan Robertin ollessa 10-vuotias. Hän valmistui Stanfordin yliopistosta vuonna 1937. Kuvernööri Arnold Schwarzenegger ja First Lady Maria Shriver ilmoittivat 20. elokuuta 2007 hänen ottamisestaan California Hall of Fameen 5. joulukuuta. 

Mondavi loi vuonna 1968 sen ajan Amerikassa varsin tuntemattoman Sauvignon Blanc'n paikallisen *Fumé blanc* -version. Kyseinen viini oli välitön menestys. Sen tekijän omaelämäkerta *Harvests of Joy* ilmestyi vuonna 1998, ja hänen elämästään on tehty dokumenttielokuva. Hänen viinitilansa eteen tehdystä työstä nousi julkisuuden henkilöksi myös hänen puolisonsa Margrit Mondavi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3
2. 1 2 3


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**The Physical Impossibility of Death in the Mind of Someone Living** (suom. *Kuoleman fyysinen mahdottomuus jonkun elävän mielessä*) on englantilaisen Damien Hirstin vuonna 1992 luoma taideteos. Teos koostuu vitriinissä olevasta, formaldehydiin säilötystä kokonaisesta tiikerihaista. Teoksen tilasi ja sen valmistamisen rahoitti englantilainen galleristi Charles Saatchi. Pyydystetty hai maksoi 6 000 puntaa ja koko teoksen valmistus 50 000 puntaa. Hai pyydettiin Australiasta.

Hirstin teokset liittyvät usein kuolemaan, ja hänet tunnetaan muistakin kuolleita eläimiä, kuten lampaita ja lehmiä, sisältävistä teoksista.

Charles Saatchi myi teoksen eteenpäin vuonna 2004. Tuolloin teoksesta maksettiin toiseksi korkein hinta, joka on maksettu elossa olevan taiteilijan työstä. Ainoastaan Jasper Johnsin teos oli tuolloin myyty korkeampaan hintaan. Myöhemmin Hirstin Lullaby Spring -teoksen myynti teki hänestä kalleimman elossa olevan taiteilijan. Hirstin haiteosta pidetään 1990 luvun brittiläisen taiteen ikonina ja Young British Artists -liikkeen symbolina. Alkuperäisen 4,3 metriä pitkän tiikerihain rappeutumisen takia teokseen vaihdettiin vuonna 2006 uusi hai vitriinin sisälle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Saatchi mulls £6.25m shark offer *BBC News*.  23.12.2004.  (englanniksi)
2. ↑  Nämä ovat maailman kummallisimmat taideteokset *Studio55.fi*.  8.2.2010 (päivitetty 10.8.2010). Viitattu 14.6.2010.
3. ↑  Alberge, Dalya: Pills lift Hirst to top of art world's most expensive list, *The Times*, 22.6.2007. 20.1.2010. (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Davies, Serena: Why painting is back in the frame *The Telegraph*.  8.1.2005. Viitattu 20.1.2010. (englanniksi)
5. ↑  Smith, Roberta: Just When You Thought It Was Safe *The New York Times*.  16.10.2007. Viitattu 20.1.2010. (englanniksi)
**Jon Faukstad** (12. heinäkuuta 1944 Heidal, Norja) on harmonikansoiton professori Norjan valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa.

Koulutus
--------

Faukstad on opiskellut valtiotieteitä, historiaa ja musiikkitiedettä Oslon yliopistossa sekä harmonikansoittoa Mogens Ellegaardin johdolla Kööpenhaminan kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa.

Ura
---

Faukstad on johtanut Norjan musiikkikorkeakoulun harmonikkakoulutusta vuodesta 1972. Hän on tehnyt yhteistyötä lukuisten norjalaisten säveltäjien kanssa ja kantaesittänyt harmonikalle sävellettyä taidemusiikkia. Faukstad on myös konsertoinut kotimaassaan ja ulkomailla, sekä esiintynyt televisio- ja radio-ohjelmissa.

Taidemusiikin ohella myös kansanmusiikki ja tanssimusiikki on hänen sydäntään lähellä. Hän on soittanut tanssiorkesterissa jo rippikouluajoistaan asti kotiseudullaan Gudbrandsdalenissa. Hän on tehnyt yhteistyötä viulisti Hans W. Brimin kanssa 25 vuoden ajan, sisältäen kaksi konserttikiertuetta Norjassa, kaksi pitkää konserttimatkaa Yhdysvaltoihin. Hän on myös tehnyt Brimin ja norjalaisen nokkahuiluvariantin, *tussefløyte*n, soittajan Mary Barthelemyn kanssa kaksi levyä.

Viime vuosina Faukstad on työskennellyt televisio-, radio- ja levytuotantonsa suhteen yhdessä erityisesti Per Sæmund Bjørkumin kanssa, kiertäen myös konsertoimassa kotimaassaan ja ulkomailla. Faukstadilla on monipuolinen kokemus televisio- ja radiotyöstä ja hän oli mukana tekemässä muun muassa radiosarjaa *Gammaldansen i Noreg*.

Kirjat
------

* "Harald Henschien - musikant og fabrikant" (Norild 2002)
* "Verdensartisten Toralf Tollefsen" (Norild 1994).
* "Einraderen i norsk folkemusikk" (Universitetsforlaget 1978)

Levytykset
----------

* "Norwegian Folk Music" (Philo 1980)
* "Bak gamle dører" (Heilo 1985)
* "Alfred Janson: Interlude" (NCD 1987)
* "Wigelius Wind Orchestra" (Amos 1995)
* "Norske drag" (Heilo 1993)
* "Slåtter frå Torger Olstads notebok" (Bergen Digital 1995)
* "Classic Accordion" (Bergen Digital 1996)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Biografi  2005. Animidas.  Arkistoitu 14.4.2006. Viitattu 9. huhtikuuta 2008.
2. ↑  Jon Faukstad - (Musiker) *www.kulturnett.no*. kulturnett.no. Viitattu 9. huhtikuuta 2008. (norjaksi)
3. ↑  Folkemusikken i Heidal *www.heidal-spel.com*. Heidal Spel- og Dansarlag.  Arkistoitu 20.8.2008. Viitattu 9. huhtikuuta 2008. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Biografia kuvien kera (Arkistoitu – Internet Archive) (norjaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Fuertesin maalaus kobolttihaikarasta vuodelta 1927.
**Louis Agassiz Fuertes** (7. helmikuuta 1874 Ithaca, New York – 22. elokuuta 1927 Unadilla, New York) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä ja taidemaalari.

Fuertesin isä oli Estevan Antonio Fuertes, joka oli Cornellin yliopiston tie- ja vesirakennuksen professori vuodesta 1873. Kesäkuussa 1904 Fuertes avioitui kouluaikaisen tyttöystävänsä Margaret (Madge) F. Sumnerin kanssa, ja heille syntyi tyttäret Mary ja Sumner.

Fuertes päätti lintumaalarin urastaan tavattuaan Elliott Couesin vuonna 1894. Fuertes opiskeli Cornellin yliopistossa ja häneltä tilattiin maalauksia jo opiskeluaikoina. Vuonna 1899 hän osallistui Edward Henry Harrimanin johtamalle Alaskan rannikoiden tutkimusretkelle. Myöhemmin Fuertes matkusteli hyvin laajalti Pohjois-, Keski- ja Etelä-Amerikassa sekä Etiopiassa.

Fuertes työskenteli yhdessä American Museum of Natural Historyn Frank Chapmanin kanssa sekä kentällä, museon dioraamojen taustojen maalaajana että kirjojen kuvittajana. Retkeillessään Meksikossa yhdessä Chapmanin kanssa Fuertes löysi uuden papukaijalajin, jonka Capman vuonna 1912 nimesi hänen kunniakseen *Hapalopsittaca fuertesi* (risaldanaratti).

Fuertes toimi ornitologian lehtorina Cornellissa vuodesta 1923 alkaen. 1926–1927 hän osallistui Wilfred Hudson Osgoodin johtamalle Etiopian retkelle, jonka aikana hän loi eräät kuuluisimmista maalauksistaan. 

Fuertes kuoli törmättyään autollaan junaan muutamia kuukausia Etiopiasta paluunsa jälkeen. Fuertes toimi monien luontomaalarien esikuvana, kuten George Miksch Sutton, jonka ohjaajana hän toimi, sekä Roger Tory Petersonin ja Jorg Khunin. Elinaikanaan Fuertes kuvitti yli 60 kirjaa, ja satoja hänen töitään julkaistiin lehtiartikkeleissa.

Boy Scouts of America -niminen partiojärjestö nimitti Fuertesin kunniapartiolaiseksi vuonna 1927.

Lähteet
-------

* louisagassizfuertes.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  ITIS

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Louis Agassiz Fuertes** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators
* Photographers' Identities
* RKD Artists
* Te Papa (New Zealand)
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Daniel Tšonkadze
**Daniel Tšonkadze** (georg. დანიელ ჭონქაძე, *Daniel Tš'onkadze*, 1830 – 16. kesäkuuta 1860) oli georgialainen kirjailija, joka tunnetaan erityisesti pienoisromaanistaan *Suramis tsikhe* ("Suramin linnoitus").

Tšonkadze syntyi talonpoikaisperheeseen Dušetin lähellä. Hänen syntymäkylänsä yhteisö koostui georgialaisista ja osseeteista. Tšonkadze sai koulutuksensa Vladikavkazin ja Tbilisin seminaareissa, ja opetti osseetin kieltä Stavropolissa ja Tbilisissä 1850-luvulla. Samaan aikaan hän toimi kirkon virkamiehenä, mutta hylkäsi myöhemmin tämän ammatin. 

Suuri osa hänen työstään keskittyi georgialaiseen ja ossetialaiseen kansanperinteeseen. Hän oli valmistumatta jääneen osseetti-venäjä-sanakirjan tekijä, ja kirjoitti muistiin kokoelman ossetialaisia sananlaskuja käyttäen professori Andreas Sjögrenin kielelle kehittämää aakkostoa. Tästä syystä jotkut pitävät häntä "ossetialaisen kirjallisuuden isänä". Tšonkadzen ensimmäinen ja viimeinen julkaistu teos, *Suramis tsikhe*, sai osakseen pitkäaikaista menestystä. Se julkaistiin vuosina 1859–1960 georgialaisessa *Tsiskari*-lehdessä. Pienoisromaani on sekoitus kansanperinnettä, historiaa, poliittista protestia ja romanttista draamaa, jossa Tšonkadze hyökkää intohimoisesti maaorjuutta vastaan. Sensuurisyistä tarinalle annettiin keskiaikainen asetelma, ja se oli täynnä allegorioita: tuon aikaista yhteiskuntapoliittista järjestelmää symboloi rapistuva Suramin linnoitus, joka vaatii elävän henkilön haudattavaksi muuriensa sisäpuolelle pysyäkseen pystyssä. Novellan teki kuuluisammaksi tunnettu armenialainen elokuvaohjaaja Sergei Paradžanov, joka ohjasi palkintoja saaneen *Ambavi Suramis tsikhitsan* 1980-luvulla. 

Tšonkadze kuoli tuberkuloosiin vain kolmenkymmenen vuoden ikäisenä, ja hänen sukulaisensa tuhosivat useita hänen kirjoituksiaan mahdollisen tartunnan lähteinä.

Lähteet
-------

* Chonkadze, Daniel (Arkistoitu – Internet Archive), Dictionary of Georgian National Biography.

### Viitteet

1. ↑  Чонкадзе (Даниил, 1830 - 1860). Russian Biographic Dictionary.
2. ↑  Rayfield, Donald (2000), *The Literature of Georgia: A History*: 2nd edition, p. 153. Routledge, ISBN 0-7007-1163-5


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Daniel Chonkadze
Könösen suunnittelema Kotkansaaren sairaala.
Kaarlo Könönen työpöytänsä ääressä. Ajankohta tuntematon
**Kaarlo Könönen** (12. joulukuuta 1892 Hamina – 2. elokuuta 1965 Lahti) oli suomalainen arkkitehti. Hän valmistui arkkitehdiksi Helsingin teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1919. 
Könönen toimi vuosina 1922–1923 Kotkan kaupunginarkkitehtina. Hän suunnitteli Kotkansaarelle useita 1920-luvun klassisismia edustavia kerrostaloja, joista tunnetuin on 1927 valmistunut Vuorelankulma. Puolustusministeriön toimistoarkkitehtina hän oli vuoden 1924. Vuodet 1925–1929 Könönen työskenteli yksityisissä arkkitehtitoimistoissa, muun muassa Eliel Saarisen toimistossa Hvitträskissä. 

Könönen toimi vuosina 1929–1955 Lahden kaupunginarkkitehtina, jolloin hänen tyylisuuntansa muuttui lähemmäksi funktionalismia.

Tunnettuja töitä
----------------

* Lahden linja-autoasema, 1939
* Lahden kaupungintalon laajennus, 1934
* Vesteråsin ja Tapanilan asuinalueet Lahdessa
* Heinolan vesitorni, 1951
* Vuorelankulma, Kotka, 1927

Lähteet
-------

1. ↑  Vuorelankulma (1927) *Finnicakymenlaakso.fi*. Kymenlaakson arkkitehtuurin tietokanta.  Arkistoitu 15.3.2016. Viitattu 11.10.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kaarlo Könönen** Wikimedia Commonsissa

* Kuka, Mitä, Lahti[vanhentunut linkki]
* Kymenlaakson arkkitehtuurin tietokanta (Arkistoitu – Internet Archive)
**Frida Hyvönen** (s. 1977) on ruotsalainen laulaja-lauluntekijä. 

Hyvönen on kotoisin Robertsforsista, pieneltä paikkakunnalta Pohjois-Ruotsista, mutta asuu nykyisin Tukholmassa. Hänen isoisänsä oli suomalainen ja kotoisin Rovaniemeltä.

Hyvösen ensimmäinen albumi, *Until Death Comes*, nauhoitettiin Tukholman Atlantis-studiolla ja Hyvönen tuotti sen yhdessä The Bear Quartet -yhtyeen Jari Haapalaisen kanssa. Albumi julkaistiin Pohjoismaissa vuonna 2005 Licking Fingers -levy-yhtiön kautta. Muualla Euroopassa ja Yhdysvalloissa sen julkaisi vuonna 2006 Secretly Canadian ja Australiassa 2007 Chapter Music. 

Hyvönen sai debyyttialbumistaan ruotsalaisen *Nöjesguiden*-lehden vuoden 2005 *Stockholmspriset'*n ("Tukholma-palkinto"). Vuonna 2009 hän sai Dagens Nyheterin kulttuuripalkinnon levystään *Silence is wild*.

Hyvönen on kiertänyt Ruotsia pianonsa kanssa vuodesta 2004. Hän on lisäksi keikkaillut Helsingissä, Madridissa, Milanossa ja Shanghaissa. Keväällä 2006 hän kiersi Isoa-Britanniaa yhdessä José Gonzálezin kanssa, ja kesällä Yhdysvaltoja yhdessä Jens Lekmanin kanssa.

Syksyllä 2005 Hyvönen sävelsi musiikin *PUDEL*-tanssiesitykseen, jonka koreografian oli tehnyt Dorte Olesen. Hyvönen myös soitti itse musiikin näytöksissä. Soundtrackin julkaisi Licking Fingers vuonna 2007.

Diskografia
-----------

* *Until Death Comes* (2005)
* *Frida Hyvönen Gives You: Music from the Dance Performance PUDEL* (2007)

Lähteet
-------

1. ↑  Frida Hyvönen sjunger för första gången på svenska och kommer riktigt nära - Sveriges Radio Finska *Sveriges Radio*.  2016. Viitattu 1.5.2021. (ruotsiksi)
2. ↑  Frida Hyvönen: Det är nästan lite mystiskt.  *Dagens Nyheter*, 19.2.2009. Artikkelin verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut (englanniksi)
* Frida Hyvönen Myspacessa (englanniksi)
* Frida Hyvönen Last.fm:ssä (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Carlos Garnett konsertissa Panamassa vuonna 2011.
**Carlos Garnett** (1. joulukuuta 1938 Red Tank, Panama, Yhdysvallat – 3. maaliskuuta 2023) oli panamalainen saksofonisti.

Garnett kiinnostui jazzmusiikista kuultuaan elokuvissa Louis Jordanin ja James Moodyn musiikkia. Teini-ikäisenä hän opetteli soittamaan saksofonia ja soitti lähistölle majoittuneiden yhdysvaltalaisten sotilaiden kanssa. Vuonna 1957 hän alkoi soittaa calypso- ja latinomusiikkiyhtyeissä.

Muutettuaan New Yorkiin vuonna 1962 hän soitti Leo Pricen johtamassa rockyhtyeessä saavuttamatta suurta menestystä. Hän oli perustajajäsenenä Brooklyn Afro Jazz Inc. -jazzyhtyeessä. Näihin aikoihin aiemmin korvakuulolta soittanut Garnett alkoi opiskella musiikin teoriaa. Vuonna 1968 jazztrumpetisti Freddie Hubbard palkkasi Garnettin yhtyeeseensä, ja Hubbardin kautta Garnett sai yhteyksiä New Yorkin muusikkopiireihin. Hän teki ensilevytyksensä vuonna 1969 Hubbardin albumilla *A Soul Experiment*, joka sisälsi kaksi hänen säveltämäänsä kappaletta.

Garnett soitti 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa myös useissa muissa merkittävissä jazzkokoonpanoissa, muun muassa Art Blakeyn, Charles Mingusin ja Miles Davisin yhtyeissä, ja johti myös omaa kokoonpanoaan nimeltä Universal Black Force. Hän nauhoitti omalla yhtyeellään vuosina 1974–1977 viisi albumia. Vuonna 1982 masennuksesta ja huumeongelmasta kärsinyt Garnett sai uskonnollisen hertyksen ja lopetti soittamisen pitkäksi aikaa. Hän alkoi esiintyä uudestaan vuonna 1991.

Garnettin uusi yhtye on julkaissut albumit *Fuego en mi alma* (1996), *Under Nubian Skies* (1999) ja *Moon Shadow* (2001). Garnett muutti vuonna 2000 takaisin Panamaan, missä hän esiintyy yhä aktiivisesti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Scott Yanow: Carlos Garnett *Allmusic*. Viitattu 21.4.2011. (englanniksi)
2. ↑  CARLOS GARNETT, NEW MUSIC, AND MORE – 09/04/23 *cosmicjazz.co.uk*. Viitattu 5.10.2023.
3. 1 2 3 4 5 6  Russ Musto: Carlos Garnett *All About Jazz*. Viitattu 21.4.2011. (englanniksi)
4. 1 2  Carlos Garnett Biography *Oldies.com*. Viitattu 21.4.2011. (englanniksi)
5. ↑  Ian Carr, Digby Fairweather ja Brian Priestley: *The Rough Guide to Jazz*, s. 283. Rough Guides, 2004. ISBN 978-1-84353-256-9. (englanniksi)
6. ↑  Carlos Garnett *All About Jazz*. Viitattu 21.4.2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Jamie W. Zawinski** (s. 3. marraskuuta 1968 Pittsburgh, Pennsylvania), joka tunnetaan myös nimellä **jwz**, on yhdysvaltalainen ohjelmoija ja hakkeri. Hän on ollut merkittävä sovelluskehittäjä vapaiden ohjelmistojen – kuten XEmacsin ja Mozillan – parissa, sekä myös vanhempien Netscape Navigator -selainversioiden kanssa.

Zawinski ylläpitää edelleen XScreenSaver-projektia, joka on käytössä useimmissa Unix-tyyppisissä käyttöjärjestelmissä huolehtimassa näytönsäästäjätoiminnallisuudesta.

Nykyään Zawinski omistaa DNA Lounge -yökerhon San Franciscossa.

Elämäkerta
----------

Zawinski palkattiin ensin Scott Fahlmanin Lisp-ohjelmointikielen tutkimusryhmään Carnegie Mellon -yliopistoon, Pittsburghiin. Hän työskenteli myös Expert Technologies, Inc. -yrityksessä ennen muuttoa Kaliforniaan, jossa hän toimi Robert Wilenskyn ja Peter Norvigin ryhmässä Berkeleyssä. 1990-luvun alussa Zawinski palkattiin Richard P. Gabrielin Lucid Inc. -yritykseen, jossa hän työskenteli Energize C++ -ohjelmointiympäristön parissa. Lucid päätti käyttää GNU Emacsia tekstieditorina johtuen sen ilmaisesta lisenssistä, suosiosta ja laajennettavuudesta. Zawinski ja muut ohjelmoijat alkoivat tekemään keskeisiä muutoksia GNU Emacsiin uusien ominaisuuksien lisäämiseksi; jännitteet liittyen näiden muutosten liittämiseksi alkuperäiseen Emacs-koodikantaan johti kuuluisaan haaraumaan (*forkkaus*) GNU Emacsiksi ja XEmacsiksi.

Zawinski teki töitä Netscape Navigator -selaimen parissa, pääasiassa Unixille tehdyn 1.0-julkaisun kanssa. Internetin alkuaikoina hän tuli varsin tunnetuksi Netscape-selaimessa olleesta pääsiäismunasta: kirjoittamalla "about:jwz" osoitekenttään vei käyttäjän hänen omalle kotisivulleen. Hän oli myös vastuussa Unix- ja Macintosh-käyttäjien näkemän Netscape-ikonin muuttumisesta laivan kompassiksi selaimen ladatessa verkkosivua. Lisäksi Zawinski sanoo keksineensä Mozilla-nimen.

Zawinski oli merkittävä henkilö Mozilla-selaimen lähdekoodin saattamisessa julkiseksi, mutta hän pettyi projektiin, kun koodi päätettiin uudelleenkirjoittaa. Hän irtisanoutui Netscape Communications Corporationista 1. huhtikuuta 1999. Nykyään hän johtaa omaa DNA Lounge -yökerhoa San Franciscossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Jamie Zawinski: The Lemacs/FSFmacs Schism (HTML) Jamie Zawinski. Viitattu 19.1.2009. englanti
2. ↑  Jamie Zawinski: The Netscape Dorm (HTML) Jamie Zawinski. Viitattu 19.1.2009. englanti
3. ↑  Jamie Zawinski: Resignation and Postmortem (HTML) Jamie Zawinski. Viitattu 19.1.2009. englanti

Aiheesta muualla
----------------

* Henkilökohtaiset kotisivut
* Livejournal-blogi

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Tieteilijät Muokkaa Wikidatassa | 
* DBLP

 |

 |
**Samuel Richard Tickell** (19. elokuuta 1811 Cuttack Intia - 20. huhtikuuta 1875 Cheltenham Englanti) oli brittiläinen upseeri, lintutieteilijä ja taidemaalari.

Samuel Tickell
Tickell syntyi Intiassa ja opiskeli Englannissa. 19-vuotiaana hän palasi ammattisotilaaksi Bengaliin. Hän palveli Bengalissa vuoteen 1840 saakka, jolloin hänet komennettiin Katmanduun Nepaliin johtamaan Brian Houghton Hodgsonin turvasaattuetta. Hän palasi Bengaliin 1843 ja ylennettiin kapteeniksi, minkä jälkeen hänet komennettiin Burmaan.

Aasiassa oleskellessaan Tickell tutki linnustoa ja nisäkkäitä, ja maastohavaintojen lisäksi hän keräsi näytteitä. Hän avusti *Journal of the Asiatic Society of Bengal*-lehteä, jonka 18. vuosikerrassa on hänen raporttinsa Burmasta. Tickell luopui urastaan everstin arvoisena ja asettui Kanaalisaarille. Työskennellessään teoksensa *Illustrations of Indian Ornithology* parissa hän sokeutui vuonna 1870 silmätulehduksen seurauksena. Ennen kuolemaansa hän lahjoitti teoksen Zoological Society of Londonille.

Tickell nimesi linnuista intiantöyhtökiitäjän (*Hemiprocne coronata*), metsäkiitäjän (*Zoonavena sylvatica*), intianvarpuspöllön (*Glaucidium radiatum*), harmaaviirukukastajan (*Dicaeum agile*), ylänköuunilinnun (*Phylloscopus affinis*), assaminuunilinun (*Phylloscopus cantator*) ja intianrastaan (*Turdus unicolor*). Tickellin kunniaksi on nimetty ruskosarvinokka (*Anorrhinus tickelli*), vuorisieppokerttu (*Tickellia hodgsoni*), viidakkotimali (*Pellorneum tickelli*) ja puistosinisieppo (*Cyornis tickelliae*).

Lähteet
-------

1. ↑  ITIS
2. ↑  BirdLife Suomi/tickell (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
**Lee Nelson** (s. 19. tammikuuta 1943 Yhdysvallat) on uusiseelantilainen entinen lääkäri ja nykyinen pokerinpelaaja. Hän merkittävin pokerisaavutuksensa on "Aussie Millions" -tapahtuman pääturnauksen voitto vuodelta 2006. Tammikuussa 2006 käydyn turnauksen ykköspalkinto oli 1,2958 miljoonaa Australian dollaria.

Tammikuussa 2005 Nelson voitti kaksi turnausta Crown Australian Poker Championships -tapahtumassa (20 000 dollarin pot limit/no limit speed poker -turnauksen ja 1 000 dollarin seven card stud -turnauksen). Huhtikuussa 2005 hän oli ykkönen Maidstonessa, Englannissa pelatussa Party Poker World Open -turnauksessa ja ansaitsi 400 000 dollaria.

Nelson edustaa PokerStars-nettipokerihuonetta ja on kirjoittanut yhdessä Blair Rodmanin kanssa kirjan *Kill Phil: The Fast Track to Success in No-Limit Hold 'em Poker Tournaments* (ISBN 0-929712-24-2). Hän juontaa yhdessä Mike Goldmanin kanssa australialaista televisio-ohjelmaa *Joker Poker*.

Tammikuussa 2008 Nelsonin pokeriuran turnausansiot ylittivät 2 miljoonaa dollaria.

Lähteet
-------

1. ↑   : Lee Nelson stats The Hendon Mob. Viitattu 4. tammikuuta 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut
* Nelson PokerStarsin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Igor Ivanovitš Dobrovolski** (ven. Игорь Иванович Добровольский) (s. 27. elokuuta 1967) on venäläinen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Tammikuusta 2016 lähtien hän on toiminut Moldovan maajoukkueen päävalmentajana.

Ura pelaajana
-------------

Dobrovolski hankki jalkapalloilijan kannuksensa Tiraspolin urheilukoulussa ja liittyi 17-vuotiaana moldovalaisen FC Zimbru Chişinăun riveihin, josta siirtyi 1986 FK Dynamo Moskovaan. Pelattuaan neljä kautta Dynamossa Dobrovolski suuntasi ulkomaille ja CD Castellóniin. Sittemmin Dobrovolski pelasi Espanjan lisäksi Sveitsissä, Ranskassa, Italiassa, Saksassa ja Moldovassa.

Maajoukkuetasolla Dobrovolski pelasi Neuvostoliiton, IVY:n ja Venäjän maajoukkueissa. Hän oli voittamassa olympiakultaa 1988 Soulissa. Dobrovolski iski kisoissa kuusi maalia, yhden vähemmän kuin kisojen maalikuningas Brasilian Romário. Dobrovolski oli mukana myös MM-kisoissa 1990 sekä EM-kisoissa 1992 ja 1996.

Ura valmentajana
----------------

Dobrovolski aloitti valmennusuransa moldovalaisen CS Tiligul-Tiras Tiraspolin pelaajavalmentajana 2004. Seuraavalla kaudella hän toimi vain päävalmentajana. Vuonna 2007 hän siirtyi Moldovan maajoukkueen peräsimeen ja jatkoi joulukuussa 2007 sopimustaan MM2010-projektin loppuun saakka.  Karsinnat sujuivat kuitenkin surkeasti ja Moldovan jäätyä lohkonsa jumboksi ilman voittoja Dobrovolski jätti tehtävänsä lokakuussa 2009. 

Dobrovolski palasi valmennustehtäviin heinäkuussa 2010 FC Dacia Chișinăun päävalmentajana.  Hänen johdollaan seura voitti Moldovan mestaruuden kaudella 2010/11. Dobrovolski jätti joukkueen kesällä 2013 luotsattuaan joukkueen mestaruuden jälkeen kahdesti liigassa hopealle. 

Lokakuun lopussa 2013 Dobrovolskista tuli FC Verisin päävalmentaja. 

Tammikuun alussa 2016 Dobrovolski palasi Moldovan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi.

Meriitit valmentajana
---------------------

* Moldovan mestaruus: 2011
	+ Hopeaa (2): 2012, 2013

Lähteet
-------

1. ↑  Dobrovolski signs new contract
2. ↑  Dobrovolsky quits as Moldova coach[vanhentunut linkki]
3. ↑  The profile for Igor Dobrovolski
4. ↑  Negrescu takes Dacia baton from Dobrovolski
5. ↑  IGOR DOBROVOLSCHI BECOMES NEW COACH OF VERIS FOOTBALL CLUB
6. ↑  Igor Dobrovolski


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Anatol TeslevAlexandru Curteian** | **Moldovan maajoukkueen päävalmentaja**2007–20092016– | Seuraaja:**Gavril Balint–** |
Ernest Ball
**Ernest R. Ball** (22. heinäkuuta 1878 – 3. toukokuuta 1927) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä ja vaudeville-esiintyjä. Hän esitti vaudevilleä 1910-luvulla vaimonsa Maude Lambertin kanssa ja 1920-luvulla George MacFarlanen kanssa. Toisinaan hän esiintyi yksin säestäen itseään pianolla.

Ball opiskeli klassista pianonsoittoa Clevelandin konservatoriossa. Hän halusi aluksi tulla konserttipianistiksi, mutta löysi sittemmin töitä vaudeville-orkestereissa ja säveltäjänä. Hänet tunnetaan erityisesti Irlanti-aiheisista lauluista. Ball teki yhteistyötä useiden sanoittajien kanssa, mukaan lukien Chaucey Olcott, George Graff, Darl MacBoyle ja J. Kiern Brennan.

Ball esiintyi aktiivisesti kuolemaansa asti. Hän kuoli vuonna 1927 Santa Anassa vaudeville-näyttämön pukuhuoneessa.

Vuonna 1944 julkaistiin löyhästi Ballin elämään perustuva elokuva *Kaksi hymyilevää silmää* (engl. *When Irish Eyes Are Smiling*). Hänet valittiin vuonna 1970 Songwriters Hall of Fameen.

Sävellyksiä
-----------

* "A Little Bit of Heaven"
* "Love Me and the World Is Mine"
* "Mother Machree"
* "When Irish Eyes Are Smiling"
* "Will You Love Me in December as You Do in May?"

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Frank Cullen, Florence Hackman & Donald McNeilly: "Ernest R. Ball", *Vaudeville Old & New: An encyclopedia of variety performances in America*, s. 64. Routledge, 2004. ISBN 978-0-415-93853-2. (englanniksi)
2. 1 2  Ernest Ball *Songwriters Hall of Fame*. Viitattu 9.11.2011. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Ruth Prigozy: *The Life of Dick Haymes: No more little white lies*, s. 75. Univ. Press of Mississippi, 2006. ISBN 978-1-57806-551-6. (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* SNAC

 |

 |
Theban nekropoli temppeleineen ja hautausmaineen. Pohjoinen on kartassa oikealla, länsi ylhäällä. Ylhäällä oikealla on Kuninkaiden laakso ja vasemmalla Kuningattarien laakso. Alhaalla vihreällä viljelysmaita, ylhäällä ruskealla vuoria.
**Theban nekropoli** on muinaisen Egyptin aikainen nekropoli eli suuri hautausmaa, joka sijaitsee Niilin länsirannalla Thebaa eli nykyistä Luxoria vastapäätä.

Nekropoliin kuuluu kuninkaallisia hautoja ja kuolintemppeleitä sekä Egyptin hallitsijoiden palvelijoiden kuten pappien, sotilaiden, käsityöläisten ja työväen asuntoja. Kuolintemppeleistä suurin osa on lähes täysin tuhoutunut. Temppeleistä tärkeimpiä ovat Hatšepsutin temppeli, lähes kadonnut Amenhotep III:n temppeli, osittain säilynyt Seti I:n temppeli, sekä Medinet Habun alueen raunioitunut Ramses II:n temppeli eli Ramesseum sekä kaikkein eteläisin ja uusin kuolintemppeli, Ramses III:n temppeli. Sen eteläpuolella on Amenhotep III:n mahtavan palatsin rauniot. Viisi kilometriä joesta länteen sijaitseville kukkuloille on kaivettu ylhäisön hautoja 18. 19. ja 20. dynastian ajalta.

Kauempana lännessä ovat Kuninkaiden laakso ja Kuningattarien laakso, joihin haudattiin kuninkaita ja muita ylhäisön edustajia.

Kohteita
--------

* Theban nekropoli etelästä kuvattunaTheban nekropoli etelästä kuvattuna
* Hatšepsutin temppeliHatšepsutin temppeli
* Ramesseumin rauniotRamesseumin rauniot
* El-Khokhan hautausmaaEl-Khokhan hautausmaa
* Sheikh Abd el-Qurnan hautausmaaSheikh Abd el-Qurnan hautausmaa
* Sisäänkäynti hautaan KV19 Kuninkaiden laaksossaSisäänkäynti hautaan KV19 Kuninkaiden laaksossa

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Peter F. Dorman: Thebes *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 17.2.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Theban nekropoli** Wikimedia Commonsissa
**Mihail Pavlovitš Lihatšov** (ven. Михаи́л Па́влович Лихачёв; 4. marraskuuta 1901 – 4. marraskuuta 1937) oli komipermjakkilainen kirjailija ja kulttuurityöntekijä.

Lihatšov syntyi talonpojan perheeseen nykyisen Permin Komin Kudymkarin piirin Jogvan kylässä. Koulunkäynnin jälkeen hän opiskeli Jusvan opettajaseminaarissa ja toimi opettajana. Vuosina 1926–1930 Lihatšov työskenteli kudymkarilaisen Göriś-lehden toimituksessa, opiskeli sittemmin Moskovassa ja vuodesta 1933 lähtien laati komipermjakinkielisiä oppikirjoja. Vuonna 1934 Lihatšov osallistui Neuvostoliiton kirjailijaliiton ensimmäiseen edustajakokoukseen ja tutustui Maksim Gorkiin.

Lihatšovia pidetään yhtenä komipermjakkien kirjallisuuden perustajista. Hän aloitti kirjailijanuransa 1920-luvulla lastenrunoilijana. 1920–1930-lukujen vaihteessa Lihatšovilta ilmestyi ajankohtaisille yhteiskunnallisille aiheille omistettuja teoksia: kertomukset *Delegatka* ("Naisedustaja"), *Viĺ tujöt* ("Uutta tietä pitkin"), *Ikota* ("Hurmahenkinen"), runoelma *Koźintög* ("Ilman myötäjäisiä") ym. Vuonna 1936 julkaistiin Lihatšovin kirjoittama ensimmäinen komipermjakinkielinen romaani *Menam zon* ("Poikani"), joka kuvaa maaseudun elämää ennen vallankumousta ja Venäjän kansalaissodan aikana. Romaania pidetään komipermjakkien 1930-luvun proosakirjallisuuden parhaana teoksena.

Vuonna 1937 Lihatšov pidätettiin syytettynä vastavallankumouksellisesta toiminnasta. Hänet teloitettiin syntymäpäivänään saman vuoden syyskuussa. Kirjailijan maine puhdistettiin vuonna 1956. Hänen valitut teoksensa julkaistiin Kudymkarissa vuonna 1959.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mihail Lihatšov Permin Komin sivustolla *komiokrug.ru*.  Arkistoitu 10.7.2009. Viitattu 28.1.2009. (venäjäksi)
2. ↑  Pahorukova, V.V.: *Puti i problemy razvitija komi-permjatskoi prozy*, s. 34–53. Leningrad: Nauka, 1977.
3. ↑  Pahorukova, V.V.: *Puti i problemy razvitija komi-permjatskoi prozy*, s. 63–78. Leningrad: Nauka, 1977.
4. ↑  Pahorukova, V.V.: *Puti i problemy razvitija komi-permjatskoi prozy*, s. 82. Leningrad: Nauka, 1977.
Pierce Brodkorb
**Pierce Brodkorb** (29. syyskuuta 1908 Chicago Illinois – 18. heinäkuuta 1992 Gainesville Florida) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.

Brodkorb opiskeli Illinois'n yliopistossa, josta hän valmistui 1930. Kaksi vuotta hän keräsi lintuja Idahossa Harry Church Oberholserille, joka määritteli hänelle 300 kerätyn ja preparoidun linnun kuukausikiintiön. Vuonna 1931 Brodkorb ja Edna Carleton menivät vihille, ja heille syntyi tytär Judith Anne vuonna 1940. Avioliitto päättyi eroon 1976.

Brodkorb meni opiskelemaan Michiganin yliopistoon 1933 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1936 aiheenaan erään siepposuvun taksonomia. Josselyn Van Tyne toimi tutkimuksen ohjaajana. Brodkorb sai apulaiskuraattorin viran Michiganin eläinmuseosta ja teki keräilyretkiä Meksikoon vuosina 1937, 1939 ja 1941. Hän julkaisi retkistään kirjoituksen "Birds of the Gulf Lowlands of Southern Mexico" (1943). Riitaannuttuaan Van Tynen kanssa Brodkorb hankki eläintieteen professorin viran Floridan yliopistosta Gainesvillestä. Hän pysyi tässä virassa aina eläkkeelle jäämiseensä saakka 1989.

Brodkorb liittyi American Ornithologists' Unionin jäseneksi 1925 ja sai yhdistyksen "Brewster Medal"-kunniamerkin 1978 viisiosaisesta teoksestaan *Catalogue of Fossil Birds (1963–1978).*

Brodkorb nimesi toistakymmentä uutta lintujen alalajia, muun muassa viherpilvikolibrin (*Lampornis viridipallens ovandensis*).

Lähteet
-------

* Muistokirjoitus (*The Auk* 1993) (Arkistoitu – Internet Archive)

1. ↑  ITIS


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Neron sirkus. Havainnekuva, Pietro Santi Bartolin litografia, 1699.
**Neron sirkus** (lat. *Circus Gai et Neronis*, myös **Circus Vaticanus**) oli kehän muotoon rakennettu näytösareena eli circus antiikin Roomassa nykyisen Vatikaanivaltion alueella. Sen pituus oli 540 metriä ja leveys noin 100 metriä.

Apostoli Pietari tiettävästi teloitettiin Neron sirkuksessa kristittyjen vainojen aikana vuonna 64 ja haudattiin sen lähelle, minkä vuoksi Pietarinkirkko haluttiin myöhemmin rakentaa samalle paikalle.

Sijainti suhteessa nykyisiin rakennuksiin
-----------------------------------------

Neron sirkuksen sijainti tunnetaan melko tarkasti arkeologisten kaivausten ansiosta. Pitkä itä–länsi-suuntainen areena oli osittain nykyisen Pietarinkirkon ja Pietarinaukion eteläpuoliskojen kohdalla, osittain niiden eteläpuolella. Se jatkui lähes Tiberjoen rannalle saakka. Carceres (hevosvaljakoille avattu portti kilpailun alussa) sijaitsi kohdassa, jossa on Pius XI:n aukio ja josta Via del Sant’Uffizio alkaa. Kehän kaarre sijaitsi noin kymmenen metrin päässä nykyisestä Pietarinkirkon apsiksesta.

Historia
--------

Keisari Caligula aloitti sirkuksen rakennustyöt, jotka keisari Nero saattoi loppuun. Suurena valjakkokilpailujen ystävänä Caligula päätti rakennuttaa uuden kilparadan äitinsä Agrippinan omistamalle huvila-alueelle Vaticanus-kukkulan luo. Sirkus tunnettiin nimillä *Circus Gai et Neronis* ("Gaiuksen ja Neron sirkus") ja *Circus Vaticanus*.

Neron yksityisessä sirkuksessa järjestettiin hevosvaljakko-kilpailuja, jotka olivat hyvin suosittuja Roomassa. Yleensä kilpa-ajoihin osallistuivat ainoastaan keisarin sisäpiiriläiset hovista, mutta joskus Nero salli myös tavallisten kansalaisten saapua katsomoon seuraamaan kilpailuja. Todennäköisesti sirkuksen katsomossa oli istumapaikkoja enintään noin 20 000 katsojalle. Sirkus hylättiin toisen vuosisadan puolivälissä ja alue hyväksyttiin nekropolialueeksi, joka jaettiin osiin ja luovutettiin yksityishenkilöille hautojen rakennuspaikaksi.

Keisari Konstantinus rakennutti paikalle Konstantinuksen basilikana tunnetun suuren kirkon, jonka alttari sijoitettiin apostoli Pietarin oletetun haudan kohdalle. Basilikan eteläsivu tuli entisen sirkuksen rakenteiden päälle, mutta se peitti vain pienen osan areenan alueesta. Näyttää siltä, että vielä vuonna 1450 monia sirkusrakennuksen jäännöksiä oli edelleenkin olemassa. Kuitenkin ne tuhottiin lopullisesti, kun paikalle rakennettiin uusi Pietarinkirkko. 

Sirkuksen keskiosaan oli sijoitettu nykyinen Vatikaanin obeliski, jonka keisari Caligula kuljetutti Roomaan Egyptistä. Obeliski pysyi tällä paikalla aina vuoteen 1586, jolloin paavi Sixtus V siirrätti sen nykyiselle paikalleen Pietarinaukion keskelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Pekka Tuomisto: *Kävelyretkiä antiikin Roomassa*, s. 103–105. Tammi, Helsinki 2006.
2. 1 2  Inside the Vatican: St. Peter's Basilica (englanniksi) National Geographic News 2001 (Internet Archive). Viitattu 31.10.2021..

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Neron sirkus** Wikimedia Commonsissa
**Langoiran** on kunta Lounais-Ranskassa Gironden departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee Garonne-joen varrella, noin 24 kilometriä Bordeaux’n kaupungista kaakkoon.

Château de Langoiran
Château de Langoiran rakennettiin 1200-luvulla Escoussansin suvulle, joka oli yksi Akvitanian herttuakunnan arvostetuimmista suvuista. He olivat Englannin kuninkaan palveluksessa Englannin ja Ranskan kuninkaiden välisissä taisteluissa. Ranskan uskonsotien aikaan 1500-luvulla linna oli Montferrandin suvun omistuksessa. Linnan keskipiste on sen suurikoinen puolustustorni, grosse tour. Se on samalla yksi Ranskan vaikuttavimmista vankityrmistä. Se on muodoltaan lieriömäinen, ja sen halkaisija on 16 metriä ja korkeus 18,5 metriä.

Tunnettuja kuntalaisia
----------------------

* Alain Giresse (s. 1952), jalkapalloilija ja valmentaja

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 15.8.2023. (ranskaksi)
2. ↑  Son histoire Mairie de Langoiran. Viitattu 15.8.2023. (ranskaksi)
3. ↑  Mont-de-Marsan > Bordeaux Tour de France 2023. Viitattu 15.8.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Langoiran** Wikimedia Commonsissa
**Vladimir** (**Valdemar**) **Jalmarovitš Lundeqvist** (ven. Владимир Яльмарович Люндеквист, *Ljundekvist*; 6. tammikuuta 1885 (J: 25. joulukuuta 1884) Pietari, Venäjän keisarikunta – 11. tammikuuta 1920 Pietari, Neuvosto-Venäjä) oli suomalaista sukua ollut venäläinen eversti, joka palveli Venäjän sisällissodan aikana puna-armeijassa, mutta kuului salaa "Kansallinen keskus" (*natsionalnyi tsentr*) -nimiseen vastavallankumoukselliseen järjestöön. Hän toimi Pietarin puolustuksesta vastanneen 7. armeijan esikuntapäällikkönä vuonna 1919 kenraali Nikolai Judenitšin Luoteis-Venäjän armeijan uhatessa kaupunkia.

Vladimir Lundeqvistin isä oli kenraaliluutnantti Hjalmar Lundeqvist. Hän aloitti sotilasuransa vuonna 1902 ja valmistui Mikaelin tykistökoulusta aliluutnantiksi vuonna 1905, minkä jälkeen hän palveli Henkikaartin tykistödivisioonassa. Hän suoritti Nikolain yleisesikunta-akatemian vuonna 1912 ja sai esikuntakapteenin arvon. Ensimmäisen maailmansodan aikana Lundeqvist palveli muun muassa Henkikaartin esikunnassa. Hänet ylennettiin keväällä 1917 everstiluutnantiksi. Lundeqvist vetäytyi armeijasta lokakuun vallankumouksen jälkeen ja palasi kotikaupunkiinsa Pietariin, mutta hänet värvättiin puna-armeijaan helmikuussa 1919. Hänet nimitettiin heinäkuun alussa 1919 Pietarin puolustuksesta vastanneen 7. armeijan esikuntapäälliköksi.

Lundeqvist kuului vuonna 1918 perustettuun salaiseen "Kansalliseen keskukseen", joka oli kadettimielinen ja monarkistinen järjestö. Hän piti Pietaria lännestä uhanneen valkoisen kenraali Aleksandr Rodzjankon ja myöhemmin tämän seuraajan Nikolai Judenitšin jatkuvasti ajan tasalla kaupungin puolustuksesta. Kansallisen keskuksen olemassaolo tuli neuvostoviranomaisten tietoon kesäkuussa 1919 Yhinmäen linnakkeen sotilaskapinan myötä, mutta Lundeqvist onnistui vielä välttämään paljastumisen. Eino Rahjan väitteen mukaan Lundeqvist olisi myös yrittänyt sabotoida bolševikkien selustahyökkäyksen suomalaista Aunuksen retkikuntaa vastaan määräämällä hyökkäyksen kohdistumaan edullisen Viteleen sijasta suomalaisten pääasemaan Tuulosjoella. Lundeqvistin salaliitto paljastui lopulta lokakuussa 1919 Judenitšin ollessa jo kaupungin porteilla. Lundeqvist oli siirretty syyskuun lopussa 11. armeijan esikuntapäälliköksi Astrahaniin, mutta hän ei noudattanut käskyä ja kirjautui väärällä nimellä erääseen pietarilaiseen sairaalaan odottamaan valkoisten kansannousua. Tšeka löysi ja vangitsi hänet 25. marraskuuta. Hänet teloitettiin muiden salaliittolaisten kanssa tammikuussa 1920.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Люндеквист Владимир Яльмарович (venäjäksi) Grwar.ru. Viitattu 11.2.2017.
2. ↑  Tuomo Polvinen: *Venäjän vallankumous ja Suomi 1917–1920 II: toukokuu 1918–joulukuu 1920*, s. 231–232, 236, 283, 285. WSOY, Porvoo–Helsinki 1971.
3. ↑  Mirko Harjula: *"Ryssänupseerit" – Ensimmäisen maailmansodan Venäjän asevoimien suomalaistaustaiset upseerit 1914–1956*, s. 395–396. Books on Demand (omakustanne), Helsinki 2013. Google Books
**Hyökkäyssota** on sota, jota käydään ilman laillista syytä. Kansainvälisen oikeuden mukaan sotaa saa käydä vain puolustukseksi tai YK:n turvallisuusneuvoston päätöksellä.

Hyökkäyssodan suunnittelu on yksi Lontoon sopimuksessa määritellyistä sotarikoksista. Se mainitaan artiklassa kuusi "rikoksena rauhaa vastaan". Liittoutuneet valtiot – Yhdysvallat, Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska ja Neuvostoliitto – allekirjoittivat sopimuksen 8. elokuuta 1945. Se oli pohjana Euroopan akselivaltojen sotarikollisiksi katsottujen henkilöiden tuomitsemiskäytännöille.

Rikoksia rauhaa vastaan käytettiin myös eräänä johtavana käsitteenä Suomen sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä. Suomessa asia on jälkikäteen herättänyt kritiikkiä, koska lakia sovellettiin yleisen suomalaisen oikeuskäytännön vastaisesti taannehtivasti.

Lähteet
-------

1. ↑  Nuremberg Trial Proceedings Vol. 1. Charter of the International Military Tribunal  8. elokuuta 1945. The Avalon Project..  Arkistoitu 14.2.2014. Viitattu 28. marraskuuta 2007. (englanniksi)
2. ↑  Kysymys sotasyyllisyystuomion purkamisesta *finlex.fi*.  27. marraskuuta 1992. Viitattu 28. marraskuuta 2007.
**Sebastian Langeveld** (s. 17. tammikuuta 1985 Leiden) on alankomaalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 2006–2022. Hän toimii vuodesta 2023 lähtien UCI World Tour -tasolla kilpailevan EF Education–EasyPostin apulaissporttipäällikkönä. 

Langeveld siirtyi ammattilaiseksi vuonna 2006 edustaen sinä vuonna Skil-Shmiano -tallia. Samana vuonna hän voitti GP Pino Cerami -ajon ja sijoittui Dunkerquen neljän päivän ajon kokonaiskilpailun yhdeksänneksi. Hän voitti myös Hollannin maantieajon mestaruuskilpailussa hopeaa.

Vuonna 2007 Langeveld alkoi edustaa Rabobank-tallia. Hän voitti Ster Elektrotoerin kokonaiskilpailun ja sijoittui Luxemburgin ympäriajon kokonaiskilpailun yhdeksänneksi ja toisen etapin kolmanneksi. Hän uusi Hollannin maantieajo-hopeansa. Vuonna 2008 hän sijoittui Steven de Jonghin jälkeen toiseksi Kuurne–Bryssel–Kuurne-kilpailussa. Vuonna 2011 hän voitti Omloop Het Nieuwsblad -kilpailun kukistettuaan loppukirissä Juan Antonio Flechan. Hän siirtyi Orica-GreenEDGE-joukkueeseen kaudelle 2012 ja on vuodesta 2014 edustanut yhdysvaltalaistallia, nykyiseltä nimeltään EF Education–EasyPost. Hän voitti maantieajon Alankomaiden-mestaruuden 2014.

Saavutuksia
-----------

2006
Dunkerquen neljän päivän ajo, yhdeksäs
GP Pino Cerami, voitto
Hollannin maantieajon mestaruuskilpailut, hopeaa
2007
Ster Elektrotoer, voitto
Luxemburgin ympäriajo, kokonaiskilpailussa yhdeksäs, 2. etapin kolmas
Hollannin maantieajon mestaruuskilpailut, hopeaa
2008
Kuurne–Bryssel–Kuurne, toinen
2009
Sachsen-Tour, etappien 2 ja 4 voitto
Eneco Tour, kokonaiskilpailussa kolmas
GP Jef Scherens, voitto
2011
Omloop Het Nieuwsblad, voitto
Flanderin ympäriajo, viides
2012
MM-kilpailut, joukkueaika-ajossa pronssia
2013
Pariisi–Roubaix, seitsemäs
2014
Pariisi–Roubaix, kahdeksas
Hollannin maantieajon mestaruuskilpailut, kultaa
2016
Czech Cycling Tour, kokonaiskilpailussa toinen
2017
Pariisi–Roubaix, kolmas

Lähteet
-------

* Sebastian Langeveld Trap–Friis-tietokannassa (englanniksi)
* Sebastian Langeveld cyclingarchives.com-tietokannassa (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Langeveld wins Omloop Het Nieuwsblad *cyclingnews.com*.  26.2.2011. Viitattu 27.2.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (hollanniksi)
**Karoliina Niemelä** (s. 1960) on suomalainen kuvataiteilija. Niemelä valmistui maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1984. Hän piti ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Helsingissä vuonna 1987.

Niemelän teoksia löytyy muun muassa Oulun taidemuseon, Raahen kaupungin, Havannan Institute of Art and Designin, Taivalkosken kunnan ja Taideteollisen korkeakoulun kokoelmista.
Oman taiteellisen työnsä ohella Niemelä on opettanut kuvanveistoa ja keramiikkaa eri oppilaitoksissa.

Niemelä toimii Oulun ammattikorkeakoulun kulttuurin osastolla visuaalisen suunnittelun lehtorina. Hän toimii opetustyönsä ohella Sisältötoimisto Wariassa ja on toteuttanut graafista suunnittelua muun muassa Nokian matkapuhelinyksikölle, Oulun kaupungille ja Oulun yliopistolle. Hänen taiteeliinen tekemisensä suuntautuu nykyään mediataiteen alalle.

Kuntapolitiikkaan Niemelä on osallistunut ensimmäisen kerran 1989‐1992 Oulun kaupungin kuvataidelautakunnan varajäsenenä. Hän on ollut Vihreiden ehdokkaana kunnallisvaaleissa ja hänet valittiin Oulun kulttuurilautakunnan jäseneksi kaudelle 2009-2012. 2012-2017 Niemelä toimi Vihreiden varavaltuutettuna ja Sivistys- ja kulttuurilautakunnan jäsenenä. Vuodesta 2018 hän on toiminut Oulun teatterin hallituksessa.

Niemelä on Oulun Taiteilijaseura -63 ry:n jäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Biography Oulun taiteilijaseura. Viitattu 7.9.2021.
2. ↑  Niemelä Karoliina *www.oamk.fi*. Viitattu 7.9.2021.
3. ↑  Karoliina Niemelä | Uusi Vihreiden henkilöiden verkkosivupalvelu -sivusto *www.karoliinaniemela.fi*. Viitattu 7.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Karoliina Niemelä Prosenttitaide Oulussa -sivustolla
* Karoliina Niemelä Elonetissä