recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gunnar Paal** (s. 8. elokuuta 1946 Tartto) on virolainen pitkäaikainen Viron radion ja TV:n toimittaja. Hän on toiminut pitkään myös urheilun järjestötehtävissä muun muassa Moskovan kesäolympialaisten purjehdusregatan tiedotustehtävissä, Viron olympiakomitean pääsihteerinä ja Riigikogun lehdistösihteerinä.

Paal opiskeli kotiseudullaan Tartossa, jossa valmistui lukiosta vuonna 1964 ja Tarton yliopistosta toimittajaksi vuonna 1969. Opiskeluaikana hänen pääurheilulajinsa oli soutu ja erityisesti jäsen tartolaisessa soutunelikossa.

Tarton yliopistosta valmistumisen jälkeen Paal aloitti työuransa Tallinnassa. Hän työskenteli vuosina 1969–2002 Viron Radiossa ja ETV:ssä toimittajana, päätoimittajana ja viime vaiheessa riigikogutoimittajana. ETV:n toimittajauran aikana hän toimi vuosina 1976-1980 Moskovan kesäolympialaisten Tallinnan olympiaregatan lehdistökeskuksen apulaisjohtajana. Radio- ja TV-töiden jälkeen hän jatkoi työuraansa vuodesta 2002 Riigikogun lehdistösihteerinä.

Gunnar Paal on oman urheilu-uran jälkeen ollut aktiivi urheilun järjestötoimija. Hän on osallistunut olympiakongressiin Varnassa (1973), Baden-Badenissa (1981) ja Pariisissa (1994), puhui KOK:n symposiumissa Lausannessa (1986), Sofiassa (1987), Québecissä (1992) ja Turussa (1992). Hän on kirjoittanut urheilusta ja olympialiikkeestä niin kansallisiin kuin ulkomaisiin lehtiin.

Viron uuden itsenäisyyden myötä käynnistyi myös Viron oma urheilun järjestötoiminta. Paal oli aktiivisti mukana Viron olympiakomitean (EOK) toiminnan käynnistämisessä ja oli EOK:n jäsen vuosina 1989–2017, vuosina 1989–1997 EOK:n hallituksen jäsen ja pääsihteeri. EOK:n pääsihteeriydessä hän oli tehtävän ensimmäisinä vuosina luomassa suhteita naapurimaihin yhdessä puheenjohtaja Arnold Greenin kanssa muun muassa Suomeen taatakseen ensirahoituksen Viron valmistautumisessa ensimmäisiin vuoden 1992 olympiatapahtumiin. EOK:n kunniajäsen hänestä tuli EOK-uran päättyessä vuonna 2017. Paal on ollut keskeisin henkilö käynnistettäessä Virossa Viron olympia-akatemian toimintaa ollen sen perustajajäsen vuonna 1989. Tähän antoi hyvät edellytykset osallistuminen KOK:n olympaikongresseihin ja -symposiumeihin jo 1970-luvulta lähtien.

Tunnustukset
------------

* EOK:n ansiomerkki vuonna 2013 ja kunniajäsen vuonna 2017
* Viron presidentin myöntämä *Urheilun elämäntyöpalkinto* vuonna 2020.

Kirjallisuus
------------

* Neljännes vuosisataa olympialiikkeessä (1977) (viroksi),
* Olympialaiset (1980) (viroksi),
* Tallinnan olympiakeskus (1984) (viroksi),
* Viron lippu olympiarenkaiden yläpuolella (2017) (viroksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  PAAL, GUNNAR  11.2.2021. Tallinna:  ESBL. Viitattu 10.8.2023. (viroksi)
2. ↑  Olympiaregatta on suuri haaste.  *Helsingin Sanomat*, 16.7.1978, s. 23. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 10.8.2023.
3. ↑  Virolaiset hakevat olympiakuntonsa Suomen urheiluopistoista.  *Helsingin Sanomat*, 27.10.1991, s. 34. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 10.8.2023.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Etel Röhr** (s. 1992 Raasepori) on suomalainen tanssija.

Ura
---

Käärijä ja tanssijat Etel Röhr, Katri Mäkinen, Matti Myllyaho ja Jesse Wijnans esittämässä "Cha cha cha" -kappaletta Eurovision laulukilpailussa 2023.
Röhr valmistui tanssijaksi Tampereen Konservatoriosta vuonna 2014, ja hän on erikoistunut erityisesti jazz-, show-, ja nykytanssiin. Sitemmin Etel on tanssijan uran ohella suorittanut myös graafisen suunnittelun opintoja.*lähde?*

Röhr on tanssinut muun muassa Suomen kansallisoopperassa, Bregenzer Festspielen Carmen -oopperassa Itävallassa, Turun kaupunginteatterin musikaalissa Amelié, Lumikuningatar-jääbaletissa sekä *Olavi Virta* -elokuvassa ja *Noste*-lyhytelokuvassa. Hän on ollut mukana myös useissa uomalaisissa televisio-ohjelmissa, kuten *Putous*, Emma-gaala, *Masked Singer Suomi*, *Tähdet, tähdet* ja Uuden Musiikin Kilpailu. 

Etel Röhr on ensimmäinen suomalaistanssija, joka on tanssinut kahdesti Eurovision laulukilpailussa: vuonna 2019 Daruden ja Sebastian Rejmanin kanssa "Look Away" -kappaleen esityksessä ja vuonna 2023 Käärijän "Cha cha cha" -esityksessä.

Yksityiselämä
-------------

Etel on elokuvaohjaaja-tuottaja Marko Röhrin tytär. Lapsinäyttelijä Linnea Röhr on Etelin pikkusisko. Vuonna 2018 Röhr kihlautui muusikko Samu Haberin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Etel Röhr från Karis dansar med Käärijä i Eurovisionen: "Jag är tacksam att jag får vara med" *svenska.yle.fi*. Viitattu 26.7.2023. (ruotsiksi)
2. ↑   "Arcade-Etel Rohr". fi-FI
3. ↑   "Krista Siegfrids - 6 on parempi kuin 1 (UMK20-finaalin avausnumero) // UMK20". fi-FI
4. ↑   "Finland - LIVE - Darude feat. Sebastian Rejman - Look Away - First Semi-Final - Eurovision 2019". fi-FI
5. ↑   "Käärijä - Cha Cha Cha (LIVE) | Finland 🇫🇮 | Grand Final | Eurovision 2023". fi-FI
6. ↑  Ensimmäinen yhteiskuva! Samu Haberin tyttöystävä Etel Röhr on lumoava kaunotar – juhlivat yhdessä ökyhäissä *www.iltalehti.fi*. Viitattu 23.7.2023.
7. ↑  Käärijän taustatanssijat ovat tunnettuja itsekin – tiesitkö nämä kytkökset muihin julkkiksiin? *Anna*. Viitattu 1.8.2023.

* 
* 
* Eurovision 2023
* Eurovision 2019
* 
* https://youtu.be/twq8O5OGCms Krista Siegfrids - 6 on parempi kuin 1 (UMK20-finaalin avausnumero) // UMK20 - YouTube
* 
* 
* 
* Noste – Filmdetails – Nordische Filmtage Lübeck (nordische-filmtage.de)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Ali Sabiehin alue** (ransk. *région d'Ali Sabieh*) on hallintoalue Djiboutin kaakkoisosassa Somalian ja Etiopian vastaisella rajalla. Sen hallinnollinen keskus on Ali Sabieh. Alueen pinta-ala on 2 400 neliökilometriä ja asukasluku 86 900 henkeä (vuonna 2009, väestönlaskenta).

Maantiede
---------

Ali Sabiehin alue käsittää 10 prosenttia Djiboutin pinta-alasta. Se rajoittuu lännessä Dikhilin ja pohjoisessa Artan alueisiin, idässä Somaliaan ja etelässä Etiopiaan. Maisemaa leimaavat vuoret ja niiltä alkunsa saavat vadit.

Alueella vallitsee kuiva aavikkoilmasto. Vuotuinen sademäärä on 140 millimetriä. Lämpötilat vaihtelevat loka-huhtikuun 20–30 ja kesä-syyskuun 30–45 asteen välillä.

Hallinnollinen jako ja asutus
-----------------------------

Alue jakautuu Ali Sabiehin prefektuuriin sekä Ali Addehin ja Holl Hollin aliprefektuureihin. Alueella on vaaleilla valittava itsehallintoelin.

Ali Sabiehin alueella asuu 10,6 prosenttia Djiboutin väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 43,6 ja nomadien 42,6 prosenttia.

Liikenne, talous ja palvelut
----------------------------

Ali Sabiehin kautta kulkee kulkee Djiboutista Addis Abebaan johtava rautatie. Alueen sisäiset liikenneyhteydet ovat heikot.

Paikallisia elinkeinoja ovat karjanhoito, maanviljely, kaupankäynti ja palvelut. Teollisuutta edustaa Ali Sabiehin sementtitehdas.

Palveluihin kuuluvat ala- ja yläkoulut, lyseo, tekninen lyseo ja sairaala. Ali Sabiehissa on sähkö- ja vesijohtoverkot.

Matkailu ja nähtävyydet
-----------------------

Seudun nähtävyyksiä ovat Grand Baran autiomaatasanko, 1286 metriä korkea Arreyvuori, Assamon luonnonsuojelualue antilooppeineen sekä siirtomaa-ajan rakennukset. Matkailupalveluja on vähän.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Plan de développement régional: Région d’Ali Sabieh *Ministère délégué chargé de la décentralisation*. Viitattu 17.5.2023.
2. ↑  Annuaire statistique de Djibouti 2012 *Portail du ministère d l’économie*. Viitattu 17.5.2023.
3. ↑  Ali Sabieh, la ville du train *Office National du Tourisme*. Viitattu 17.5.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Ali Sabiehin alueneuvoston sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ali Sabiehin alue** Wikimedia Commonsissa
**Heikki Ikäheimo** (s. 1966) on suomalainen filosofian tohtori. Hän toimi assistenttina, myös vanhempana assistenttina Jyväskylän yliopistossa 1997-2005 ja siellä hän väitteli tohtoriksi 2003. Hän oli tutkijana ja opettajana Frankfurtissa ja Sydneyssä noin kymmenen vuoden ajan. Hän on ollut kiinnostunut Martin Heideggerin ajattelutavasta. Erityisesti Ikäheimo on arvostanut Heideggerin suhtautumista subjektin äärellisyyteen ja aikakäsityksiin. Ikäheimon tutkimustapaa on luonnehdittu käsitteelliseksi ja analyyttiseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Dr. Heikki Ikähimo UNSW Sydney. Viitattu 18.7.2023.
2. ↑  Jaakko Belt: Voimalliset ajattelun välineet - haastattelussa Heikki Ikäheimo *Niin & näin*. Viitattu 18.7.2023.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Google Scholar
* ORCID
* PhilPeople
* Scopus

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**FTP** (lyhenne sanoista *File Transfer Protocol*) on TCP-protokollaa käyttävä tiedostonsiirtomenetelmä kahden tietokoneen välille. FTP-yhteys toimii asiakas-palvelin -periaatteella. Yleensä asiakas (*client*) ottaa yhteyttä palvelimeen (*host* tai *server*), joka tarjoaa FTP-palvelun.

Historiaa
---------

Vuonna 1971 MIT-yliopiston paikallisissa koneissa ryhdyttiin koekäyttämään FTP:n kaltaista tiedostonsiirtoprotokollaa. Varsinainen termi FTP syntyi vuonna 1972, kun se määriteltiin Yhdysvaltain puolustusministeriön verkon ARPANETin (Advanced Research Projects Agency NETwork) tiedostonsiirtoprotokollaksi. Päätavoitteiksi asetettiin luotettava ja tehokas tiedostojen siirto. FTP:n määrittely on muuttunut hieman vuosien mittaan ja sen ominaisuuksiin on lisätty muun muassa virheenkorjaus. FTP:n määrittely ja sisältö on pysynyt lähes samanlaisena 80-luvun puolivälistä tähän päivään saakka.

Palvelin
--------

FTP-palvelin voi toimia kahdessa eri tilassa, passiivisessa tai aktiivisessa. Oleelliset erot tilojen välillä on siirtoyhteyden muodostamistavassa. Aktiivinen palvelin avaa itse yhteyden asiakkaaseen ja aloittaa tiedonsiirron, kun taas passiivinen valmistautuu siirtämään tietoa, mutta odottaa että asiakas avaa tiedonsiirtoyhteyden.

FTP-protokolla
--------------

FTP-protokolla mahdollistaa tiedostojen siirron kahden koneen välillä käyttöjärjestelmästä riippumatta.

Tavallinen FTP-yhteys koostuu Telnet-protokollaa käyttävästä *kontrolliyhteydestä* ja binääri- tai ASCII-muotoisesta *tiedostonsiirtoyhteydestä*, jossa varsinainen siirto tapahtuu.

FTP:n tavoitteet ovat:

* Helpottaa tiedostojen siirtämistä ja jakamista
* Peittää tallennusjärjestelmien väliset erot käyttäjältä
* Siirtää dataa tehokkaasti ja luotettavasti.

Haittapuolia:

* Salasanat ja siirrettävät tiedot lähetetään salaamattomina. Kehittyneet FTP-palvelin- ja asiakasohjelmistot osaavat hyödyntää SSL- tai TLS-salausta kontrolliyhteydessä ja siirtoyhteydessä.
* Tiedonsiirtoyhteyden avaaminen palomuurien ja IP-osoitemuunnoksien kautta kulkevan reitin yli on ongelmallista.

Standardointi
-------------

FTP määritellään RFC-dokumentissa:

* RFC 959 - File Transfer Protocol (FTP)

Tavanomainen TCP-portti FTP-palvelulle on 21, jota käytetään yhteyden hallintaan. Varsinainen siirrettävä data siirretään portin 20 kautta.

Katso myös
----------

* FXP

Lähteet
-------

1. ↑  Lyhenneluettelo, Kotus

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **FTP** Wikimedia Commonsissa
**Rolf Henrik Kuningas** (1951 – 3. elokuuta 2019) oli suomalainen pörssimeklari ja sijoittaja.

Kuningas opiskeli Hankenissa ja työskenteli virolaissyntyisen isänsä Oy Ferro-Tekno Ab -yrityksessä, joka välitti luxemburgilaista terästä Suomeen. Oman pankkiiriliikkeensä *Oy H. Kuningas & Co Ab*:n Kuningas käynnisti vuonna 1983. Liike palveli ammattisijoittajia, ja se kuului aikanaan Helsingin Pörssin suurimpiin välittäjiin. Vuonna 1987 Kuninkaan välittämä osuus Helsingin pörssin vaihdosta oli noin 11 prosenttia. Kuningas myi liikkeensä vuonna 1988 amerikkalaiselle sijoitusyhtiölle, minkä johdosta hän vaurastui. Pörssivälityksen liike lopetti vuonna 1991. Tämän jälkeen Kuningas siirtyi päätoimiseksi sijoittajaksi.

Kuningas osallistui vuonna 1989 neuvottelijana niin sanottuihin Kouri-kauppoihin.

Kuningas tuomittiin 1990-luvulla arvopaperimarkkinarikoksesta ensimmäisenä Suomessa. Kuninkaalla oli oma sijoitusyhtiö Luxemburgissa.

Kuningas toimi Luxemburgin kunniapääkonsulina vuodesta 1995 alkaen. Hän harrasti sulkapalloa ja golfia, ja edusti Suomea sulkapallon nelinpelin maaotteluissa 1970-luvun alkupuolella.

Perhe
-----

Hänen puolisonsa oli Luise Kavaleff-Kuningas. Hän kuului vaikutusvaltaiseen Kavaleffin kauppiassukuun. Heillä oli kolme lasta.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3  Sijoittaja Henrik Kuningas on kuollut – kasinovuosien pörssivälittäjä ansaitsi ison omaisuuden muun muassa Kouri-kaupoissa *Helsingin Sanomat*.  6.8.2019. Viitattu 6.8.2019.
3. 1 2  Vallan ja vaikenemisen valtias Pörssikaupasta vetäytynyt Henrik Kuningas rikastui siirtelemällä toisten arvopapereita paikasta toiseen *Helsingin Sanomat*.  10.11.1991. Viitattu 6.8.2019.
4. ↑  Eljas Repo: Henrik Kuningas antoi haastattelun –" Minulla on ehdotus, josta hän ei voi kieltäytyä" *Arvopaperi*. Viitattu 6.8.2019.
5. 1 2  Helsingin Sanomat B 3. 10.11.1991
6. ↑  Vallan ja vaikenemisen valtias Pörssikaupasta vetäytynyt Henrik Kuningas rikastui siirtelemällä toisten arvopapereita paikasta toiseen *Helsingin Sanomat*.  10.11.1991. Viitattu 6.8.2019.
7. ↑  Verottaja määräsi miljoonaluokan mätkyt konkarisijoittajalle – myi veroparatiisiyhtiön lapsilleen pilkkahinnalla *yle.fi*. Viitattu 6.8.2019.
8. 1 2  Tapaninen, Jaakko, Henrik Kuningas: Kuningashai, City, 29.9.1988
9. ↑  Hackzell, Kaija, Helsingin korttelit kertovat osa 44 Juho Kustin ja Allin koti, Helsingin Sanomat, 19.5.1995
**Walter Daniel Benítez** (s. 19. tammikuuta 1993, General José de San Martin, Argentiina) on argentiinais-ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa alankomaalaista PSV Eindhovenia ja Argentiinan maajoukkuetta maalivahtina. 30-vuotias Benítez on 191 senttimetriä pitkä, oikeajalkainen ja hän painaa 87 kilogrammaa. PSV:ssä hänellä on sopimus vuoden 2025 kesään asti. PSV:hen Benítez siirtyi ranskalaisseura Nicesta ilmaissiirrolla heinäkuussa 2022. Kaudella 2022-2023 Benítez pelasi Eredivisiessa 30 ottelua, joissa hän päästi 35 maalia ja pelasi 10 nollapeliä. Debyyttinsä PSV:elle Benítez pelasi Mestarien liigan karsintaottelussa AS Monacoa vastaan. Ottelussa hän päästi yhden maalin Axel Disasille. Argentiinan maajoukkueessa Benítez ei ole pelannut otteluakaan maajoukkuekutsusta huolimatta mutta hän on pelannut Argentiinan alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa kolme ottelua. Kesäkuussa 2023 Transfermarkt arvioi Benítezin arvon olleen 12 miljoonaa euroa.

Saavutukset
-----------

Päivitetty 28. kesäkuuta 2023.

* Alankomaiden cup: 2022-2023
* Alankomaiden supercup: 2022-2023

PSV Eindhoven – Eredivisie
1 Benítez |
2 Hoever |
3 Teze |
4 Obispo |
5 Ramalhol |
6 Sangaré |
7 Simons |
8 van Ginkel |
9 de Jong |
10 Madueke |
11 Gakpo |
15 Gutiérrez |
16 Drommel |
17 Júnior |
18 Boscagli |
20 Til |
21 El Ghazi |
22 Branthwaite |
23 Veerman |
24 Waterman |
26 Luckassen |
27 Bakayoko |
28 Saibari |
29 Mwene |
31 Max |
32 Vertessen |
33 Sávio |
35 Oppegård |
37 Ledezma |
41 Peersman |
Valmentaja Van Nistelrooy

Lähteet
-------

1. ↑  Soccer Wiki, Benítezin paino *en.soccerwiki.org*.
2. ↑  Walter Benítez - Stats 22/23 *www.transfermarkt.com*. Viitattu 28.6.2023. (englanniksi)
3. ↑  AS Monaco - PSV-raportti Transfermarktista *transfermarkt.com*.
4. ↑  Benítez perustieto *transfermarkt.com*.
5. ↑  Benitezin pokaalit *transfermarkt.com*.
**Harald Christopher Wegelius** (s. 13. syyskuuta 1944 Helsinki) on suomalainen asianajaja ja entinen esteratsastaja. Hän toimi Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankin eli Skopin johtokunnan jäsenenä vuosina 1977–1984, toimitusjohtajana 1985–1988 ja pääjohtajana 1989–1991.

Pankkikriisi
------------

Skopin jouduttua Suomen Pankin haltuun 1990-luvun alun pankkikriisin yhteydessä, Wegelius oli vahingonkorvausoikeudenkäynneissä syytettynä uhkarohkeista osakekaupoista, mutta hänet todettiin hovioikeudessa syyttömäksi. Wegelius oli syyttäjän todistajana valtakunnanoikeudessa, jossa kauppa- ja teollisuusministeri Kauko Juhantalo oli syytteessä niin sanotussa koplausjutussa; Juhantalo oli neuvottelussaan Wegeliuksen kanssa ehdottanut omien ja valtion asioiden käsittelyä yhdessä siten, että olisi saanut menettelystä henkilökohtaista etua.

Skop-uransa jälkeen Wegelius perusti Kirkkonummelle Eqvinox Oy -nimisen yrityksen alun perin venäläisten urheiluhevosten maahantuontiin, kouluttamiseen ja myyntiin ja sittemmin välitykseen. Eqvinoxilla oli Siuntion Lappersissa kauppatalli Gustafsbäck, joka myytiin vuonna 2001 Noora Pentille ja yrityksen toimenkuva muuttui lakiasiantoimistoksi.

Esteratsastus
-------------

Wegelius on Suomen historian menestynein esteratsastaja: hän voitti urallaan kuusi Suomen mestaruutta ja saavutti useita kansainvälisiä GP-sijoituksia. Wegelius myös edusti Suomea vuoden 1980 Moskovan olympialaisissa ratsunaan Monday Morning. Hän päätti noin 40 vuotta kestäneen aktiivisen kilpailu-uransa vuonna 2001. Vuodesta 1992 lähtien Wegelius on toiminut hevoskauppiaana ja -välittäjänä.

Perhe
-----

Wegelius oli naimisissa englantilaisen Elizabeth Jane Murrayn kanssa 1971–1981. He saivat kaksi lasta.
Brittiläinen ammattipyöräilijä Charles Wegelius on Christopher Wegeliuksen poika.

Teoksia
-------

* *Minä, Chistopher Wegelius : Päiväkirja pimeiden voimien vuosilta* (Gummerus, 2001)
* *Hevoskaupan käsikirja* (Tietosanoma, 2005)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pihkala, Erkki: / Wegelius, Christopher (1944–) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  2007. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. ↑  Fillari-lehti (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Arvopaperi-lehden artikkeli Wegeliuksesta: "Korkean riskin sijoituskohde" (Arkistoitu – Internet Archive)
* Apu-lehden artikkeli Wegeliuksesta: "Hevosen voi helliä piloille" (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Jari Esko Latvanen** (s. 1964) on suomalainen yritysjohtaja, joka toimi Stockmannin toimitusjohtajana vuosina 2019–2023. Latvanen on toiminut HKScanin toimitusjohtajana, kunnes sai potkut marraskuussa 2018.

*Jari Latvanen (MBA) on kansainvälinen toimitus- ja muutosjohtaja sekä hallitusammattilainen, jolla on pitkä kokemus eri toimialoilta, kuten elintarvikealalta, metsä- ja pakkausteollisuudesta sekä vähittäiskaupasta ja muodista. Vuosien varrella Jari on työskennellyt usein yritysten kanssa, jotka ovat olleet keskellä toimintaympäristöstä kumpuavia muutosprosesseja. Monissa tapauksissa näihin tilanteisiin on sisältynyt yritys- ja rahoitusjärjestelyjä sekä strategisia uudelleen arviointeja.*

*Hänen erityisosaamista ovat brandi johtaminen, strategiset muutosohjelmat sekä hallitusten, johtajien ja johtoryhmien sparraaminen muuttuvissa olosuhteissa. Jari on asunut 15 vuotta ulkomailla ja hän puhuu viittä eri kieltä, minkä vuoksi hänellä on erinomaiset verkostot Euroopassa, Aasiassa ja erityisesti Kiinassa.*

*.*

Lähteet
-------

1. ↑  Verokone – Latvanen Jari Esko *HS*. Viitattu 10.8.2019.
2. ↑  Jari Latvanen Stockmannin toimitusjohtajaksi – yhtiö selvittää Lindexin "omistuksen strategisia vaihtoehtoja" *Taloussanomat*.  9.8.2019. Viitattu 1.8.2023.
3. ↑  Stockmannin toimitusjohtaja vaihtuu *Talouselämä*.  12.5.2023. Viitattu 1.8.2023.
4. ↑  HKScanin johdossa tuulee: toimitusjohtajalle potkut, hallituksen puheenjohtaja vaihtuu *Talouselämä*.  27.11.2018. Viitattu 9.8.2019.
**Diyllos** (m.kreik. Δίυλλος, lat. *Diyllus*; 300/200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen historioitsija, joka oli kotoisin Ateenasta. Hän kirjoitti Kreikan ja Sisilian historiaa käsitelleen teoksen, joka kuvasi vuosien 357/356 eaa. ja 297 eaa. välistä aikaa.

Elämä
-----

Diyllos oli atthidografeihin kuuluneen Fanodemoksen poika, mikä ajoittaa hänet toimineeksi hellenistisellä kaudella 200-luvun eaa. ensimmäisellä puoliskolla. Aiemmin hänen ajoitustaan ei tunnettu näinkään hyvin, ja hänet ajoitettiin antiikin aikaisissa teoksissa olevien mainintojen ja lainausten perusteella vain epämääräisemmin ptolemaiosten ajalle.

Teokset
-------

Diylloksen historiateos käsitti 26 tai 27 kirjaa. Se vaikuttaa jakaantuneen useaan osaan. Ensimmäinen osa alkoi siitä, kun Filomelos Fokislainen valtasi Delfoin Apollonin temppelin kolmannessa pyhässä sodassa vuonna 357/356 eaa. toisin sanoen samasta kohdasta mihin Kallistheneen historiateos päättyy, ja päättyi Filippos II:n suorittamaan Perinthoksen piiritykseen vuonna 340 eaa. Toinen osa käsitti ajan kyseisestä hetkestä Filippoksen kuolemaan vuonna 336 eaa. Diodoros Sisilialaisen mukaan teos jatkui tästäkin vielä Filippos IV:n kuolemaan vuonna 297 eaa. saakka, josta Psaon jatkoi sitä omalla teoksellaan.

Myöhemmät historioitsijat, kuten Diodoros Sisilialainen ja luultavasti myös Quintus Curtius Rufus, käyttivät Diylloksen teosta lähteenään. Teos on hävinnyt muutamia katkelmia lukuun ottamatta.

Diogenes Laertios mainitsee "Didymoksen" kirjoittaman teoksen *Pitopuheet* (Συμποσιακά, *Symposiaka*). Isaac Casaubon ehdotti nimen korjaamista kyseisessä kohdassa "Diyllokseksi", jolloin myös kyseinen kirjoitus kuuluisi hänen teoksiinsa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Diyllus *Brill’s New Pauly*. Brill. Viitattu 1.2.2024. (englanniksi)
2. 1 2  Fragments of Greek Historians *attalus.org*. Viitattu 1.2.2024. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Smith, William: "Diyllus", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
4. ↑  Diodoros Sisilialainen: *Historian kirjasto* 16.14, 16.76, 21, fragm. 5, s. 490; Plutarkhos: *Herodotoksen pahanilkisyydestä* (*De malignitate Herodoti*) 26; Athenaios: *Deipnosofistai* 4.155a, 13.593f.
5. ↑  Atkinson, J. E.: *Curtius Rufus, Histories of Alexander the Great*, s. 25–26. Oxford University Press US, 2009. ISBN 9780199557622. (englanniksi)
Paolo Giorza
**Paolo Giorza** (11. marraskuuta 1832 Milano – 5. toukokuuta? 1914 Seattle) oli italialainen säveltäjä ja kapellimestari.

Giorza sai varhaisimman musiikkikasvatukseltaan isältään, muusikko-kuvataiteilija Luigi Giorzalta. Lisäksi hän opiskeli kontrapunktia La Croixin johdolla. Giorza tuli tunnetuksi kevyen musiikin ja baletin säveltäjänä. Hänen tuotantoonsa kuuluu yli 70 balettia. Giorza teki yhteistyötä monien 1800-luvun jälkipuoliskon maineikkaimpiin kuuluneiden koreografien, kuten Luigi Manzottin kanssa. Hänen ensimmäiset balettinsa ovat vuodelta 1853. Suuren suosion hänen sävellyksistään sai isänmaallinen laulu "La bella Gigogin", joka esitettiin ensimmäisen kerran 31. joulukuuta 1858. Vuonna 1860 La Scalassa kantaesitettiin Giorzan ooppera *Corrado, Console di Milano* (libretto: Luigi Gualtieri), mutta vastaanotto oli kielteinen. Giorzan tuotantoon kuuluu myös toinen ooppera, *Alba Barozzi* (libretto: Antonio Ghislanzoni), joka jäi kuitenkin esittämättä. Hän sävelsi myös jonkin verran hengellistä musiikkia.

Vuonna 1863 Giorza kutsuttiin Lontooseen säveltämään musiikkia Viktoriaa varten. Sieltä hän lähti Pariisiin, josta hän palasi Italiaan vuonna 1866. Giorza sai Giuseppe Garibaldilta henkilökohtaisen kiitoskirjeen vapaushenkisen musiikin säveltämisestä. Myöhemmällä urallaan hän työskenteli muun muassa oopperakapellimestarina Pohjois-Amerikassa. Giorza suuntasi vuonna 1867 pitkille kiertueille Meksikoon, Kuubaan ja Yhdysvaltoihin. Vuonna 1879 hän lähti Australiaan, jossa pääsi Sydney International Exhibitionin musiikkijohtajaksi. Hän sävelsi tapahtumaa varten kantaatin. Giorza palasi Italiaan, mutta jakoi 1890-luvun alusta lähtien aikansa Italian ja Yhdysvaltain välillä. Viimeisinä vuosinaan hän asui pysyvästi Yhdysvalloissa, jossa hän työskenteli urkujensoiton yksityisopettajana. Giorza kuoli köyhyydessä Seattlessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Giorza, Paolo Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 19.3.2024 (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Nadia Carnevale, Giorza, Paolo Treccani, viitattu 19.3.2024 (italiaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Australia
* Dizionario Biografico degli Italiani
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* IdRef

 |

 |
Hallan sahan voimalaitos Kotkassa
**Halla Oy** oli vuosina 1875–1932 Kymin kunnassa toiminut metsäteollisuusyritys, joka omisti useita sahalaitoksia. Yhtiö oli alun perin norjalaisomistuksessa, mutta se siirtyi vuonna 1916 Kymi Oy:n hallintaan, koska norjalaisomistajat halusivat luopua useita vuosia tappiollisena toimineesta yrityksestä. Halla Oy fuusioitiin Kymi Oy:hyn vuoden 1933 alussa.

Halla Oy sai alkunsa, kun norjalainen Aslak Holmsen vuokrasi vuonna 1873 Kymijoen suulta Hallansaaren 50 vuodeksi. Holmsen ja kahdeksan hänen yhtiökumppaniaan saivat senaatilta höyrysahan perustamisluvan vuonna 1875 ja Hallan saha aloitti toimintansa vuonna 1876. Sahan toiminta jatkui aina vuoteen 1986 saakka.

Halla-yhtiö rakensi 1910 puutavaran kuljetusta varten uittoreitin Saimaalta Kymijoelle. Reitti alkoi Savitaipaleelta ja kulki vesistöjä pitkin Mäntyharjun ja Vuohijärven kautta Verlaan ja edelleen Voikkaalle. Reitillä tukit jouduttiin kuljettamaan maakannaksen yli rataa pitkin Orraintaipaleessa, Honkataipaleessa, Voikoskella, Verlassa ja Voikkaalla. Pisin näistä kuljetusradoista oli noin kuusi kilometriä pitkä Honkataipaleen rata, jolla käytettiin höyryvetureita. Järviosuuksilla käytettiin hinaajia lauttojen vetämiseen. Hallan kuljetusreitti oli käytössä vuoteen 1976 saakka.

Halla Oy omisti Hallan ja Jumalniemen sahat Kotkan seudulla, Saksalan ja Otavan sahat Mikkelin maalaiskunnassa, Mäntyharjun sahan (1918-1938) sekä Karhonsaaren sahan lähellä Kuopiota. Otavassa sijainnut saha myytiin 1910 Tuukkalan Höyrysaha Oy:lle ja Karhonsaaren saha lopetettiin vuonna 1911. Yhtiöllä oli lisäksi Hallan sellutehdas Hallan saarella, joka suljettiin 1938 Sunilan sellutehtaan käynnistyessä. Halla Oy:llä oli omistuksessaan metsiä noin 112 000 hehtaaria ja sen palveluksessa oli vuonna 1907 noin 1 500 henkilöä.

Lähteet
-------

* Nordisk familjebok (1909)
* Sahateollisuutta Mikkelin maalaiskunnassa 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alkupuolella
* Karhonsaari ja Karhonsalmen taajama (pdf-tiedosto)[vanhentunut linkki]
* Hallan saha-alueesta tuusannuuskaa
* Suomen kanavat: kuvaus Hallan uittoreitistä (Arkistoitu – Internet Archive)
**Allen & Unwin** on kirjapaino ja kirjojen kustantamo joka tunnetaan erityisesti J. R. R. Tolkienin ensimmäisten julkaistujen teosten (Taru Sormusten herrasta ja Hobitti) kustantamisesta. Se on vuonna 2023 Australian johtava riippumaton kustantaja. 

Kustannus- ja emoyhtiön alle kuuluvat nykyisin seuraavat yritykset: Allen & Unwin, Albert Street Books, Crows Nest, JOAN, Murdoch Books ja Pier 9.

Historia
--------

1914
Stanley (myöhemmin Sir Stanley) Unwin perusti Allen & Unwinin Isossa-Britanniassa vuonna 1914. Yritys kasvoi tasaisesti seuraavien 50 vuoden aikana ja kehitti mainetta yhtenä Ison-Britannian ja maailman johtavista kustantajista, ja sen kirjoittajia olivat muun muassa Bertrand Russell, Thor Heyerdahl ja JRR Tolkien. Ennen toista maailmansotaa ja sen jälkeen yhtiö julkaisi monia maailman johtavia radikaaleja intellektuelleja, mikä on varmistanut Allen & Unwinin jatkuvan maineen kaikkialla englanninkielisessä maailmassa.

1976
Vuonna 1976 Patrick Gallagher saapui Yhdistyneestä kuningaskunnasta perustamaan Allen & Unwinin australialaisen haaran keskittyen aluksi kirjojen luettelon laatimiseen Yhdistyneen kuningaskunnan julkaisuohjelman mukaisesti, pääasiassa yhteiskuntatieteiden ja yleisen tietokirjallisuuden alalla.

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivut
**Sikojen terveydenhoito** on eläinlääkäri ja tietokirjailija Urho Riihikosken kirjoittama vuonna 1980 julkaistu kirja. Vuonna 1986 kirjasta julkaistiin uusi täydennetty painos.

Kirjan tausta ja sisältö
------------------------

Kirjan teon aikaan Urho Riihikoski toimi terveydenhuoltoeläinlääkärinä Pirkanmaalla ja Satakunnassa. Hän oli kehittämässä sikojen sairastavuuden seurantaa teurastamoilla, sikaloiden tehokkuustarkkailua ja tilakohtaista neuvontaa emakko- ja lihasikaloissa.

Kirja kertoo tavallisimmat sikaloiden sairaus- ja terveydenhuolto-ongelmat, ja antaa tietoja runsaasti käytännön tietoa sikatalouden harjoittajille, sikataloutta aloitteleville viljelijöille, ja muille aiheesta kiinnostuneille. Kirjassa valaistaan sairauksien merkitystä sikaloiden kannattavuuden heikentäjänä ja toisaalta terveyden merkitystä tuottoisan sikatalouden kulmakivenä.

Kirja sisältää lisäksi runsaasti valokuvaaja Hannu Teriön ottamia valokuvia.

Lähteet
-------

* Riihikoski, Urho: *Sikojen terveydenhoito: sairaudet, sairaanhoito, terveydenhuolto*. Helsinki: Kirjayhtymä, 1980. ISBN 951-26-1777-3.

### Viitteet

1. ↑  Sikojen terveydenhoito: sairaudet, sairaanhoito, terveydenhuolto *Finna*. Viitattu 23.8.2023.
2. 1 2  Riihikoski, Urho: Eläinten terveydenhuolto 25 vuotta 1973-1998 (pdf) *riihikoski.com*.  2007. Viitattu 23.8.2023.
3. ↑  Sikojen terveydenhoito: sairaudet, sairaanhoito, terveydenhuolto (1986 2. painos) *Finna*. Viitattu 23.8.2023.
4. 1 2  Riihikoski 1980, kirjan takakannen selostus.
5. ↑  Riihikoski 1980, s. 7.
**Paahdelantiainen** (*Aphodius serotinus*, syn. *Nobius serotinus*) on pienehkö eläinten lannalla elävä kovakuoriaislaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi (EN).

Koko ja ulkonäkö
----------------

Paahdelantiainen muistuttaa suuresti syyslantiaista (*Aphodius prodromus*) sekä kangaslantiaista (*Aphodius fasciatus*) ja lajien erottaminen vaatii yksityiskohtaista tarkastelua.

Paahdelantiainen on melko litteä, pituudeltaan 3,5–5,0 mm kovakuoriainen. Pää ja etuselkä ovat mustat, mutta pään etuosa ja sivut sekä etuselän etukulmat saattavat olla oranssinsävyiset. Etuselässä on melko epäsäännöllisesti selkeitä kuoppapisteitä ja sen takareunus on selvästi listamainen. Peitinsiipien tyvellä on kolmiomainen kilveke. Peitinsiivet ovat kellanruskeat, tummavarjosteiset, kokonaan karvattomat ja niissä on kahdeksan pitkittäisuurretta, joista uloin on muita lyhyempi. Peitinsiipien kärjet ovat muuta siipeä vaaleammat.

Levinneisyys
------------

Laji on levinneisyydeltään itäinen, sillä läntisimmät havainnot ovat Suomi-Saksa-Italia-linjalta ja levinneisyys painottuu Kaakkois-Euroopan aroille. Idässä levinneisyysalue ulottuu Siperiaan ja Pohjois-Kiinaan. Pohjoismaissa paahdelantiaista tavataan vain Suomessa. Suomessa lajista tunnettiin pitkään vain pari vanhaa havaintoa, mutta nykyisin sillä tiedetään olevan vakiintunut, useille laitumille ulottuva esiintymä Someron alueella. Someron esiintymä on ainoa paikka Suomessa, jossa kuoriaisen tiedetään elävän.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Paahdelantiainen on elinpaikkansa suhteen vaativa ja kelpuuttaa vain paikallisilmastoltaan kuumimmat elinympäristöt. Suomessa kaikki tunnetut esiintymät ovatkin etelään avautuvilla rinteillä olevilla laitumilla. Laji suosii lehmien jätöksiä, mutta muualla sitä on tavattu myös kaniinien papanoilta. Ravinnokseen aikuiset kuoriaiset käyttävät lannan nestemäisempiä osia, kun toukat nauttivat sulamattomista kasvinosista. Suomessa kuoriaisia tavataan elo-syyskuussa, etelämpänä myös keväisin.

Suomessa laji on erittäin uhanalainen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Esko Hyvärinen, Ilpo Mannerkoski, Tom Clayhills, Eero Helve, Seppo Karjalainen, Erkki Laurinharju, Petri Martikainen, Jaakko Mattila, Jyrki Muona, Mikko Pentinsaari, Pertti Rassi, Ilpo Rutanen, Juha Salokannel, Juha Siitonen & Hans Silfverberg 2010. Kovakuoriaiset. Julk.: Rassi, P. Hyvärinen, E. Juslén, A. & Mannerkoski, I. (toim.). Suomen lajien uhanalaisuus – Punainen kirja 2010. Ympäristöministeriö & Suomen ympäristökeskus, Helsinki. s.545–582 (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Roslin T. & Heliövaara K.: *Suomen lantakuoriaiset – Opas santiaisista lantiaisiin.*. Helsinki: Yliopistopaino Kustannus, 2007. ISBN 978-951-570-720-8.  s. 96–97, 134–135 sekä 195–202

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Paahdelantiainen (*Nobius serotinus*)
* iNaturalist: Paahdelantiainen (*Nobius serotinus*)
* Atlas of Beetles of Russia (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1944470
* Wikispecies: Aphodius serotinus
* GBIF: 6956630
* IRMNG: 11584368

 |

 |
**Olli Lauri Mikael Haikka** (s. 4. kesäkuuta 1966) on suomalainen Yellow Film & TV -konsernin toimitusjohtaja sekä elokuva- ja televisiotuottaja. Hän on toiminut usean audiovisuaalisen alan yrityksen hallituksessa sekä muun muassa Suomen audiovisuaalisen alan tuottajat – SATU ry:n ja Televisioakatemia ry:n hallituksien puheenjohtajana.

Haikka on toiminut vuodesta 2008 Yellow Film & TV:n toimitusjohtajana sekä vastaavana tuottajana. Haikka vastasi Oy Filmiteollisuus Fine Ab:n operatiivisesta toiminnasta sekä konsernin strategisesta johtamisesta, ennen kuin Oy Filmiteollisuus Fine Ab fuusioitiin konsernin Yellow Film & TV emoyhtiöön. Filmiteollisuus Fine on nykyisin Yellow Film & TV aputoiminimi. Haikka vertasi Yellow Film & TV:n vuoden 2023 muutosneuvotteluja "likaveden poistoputkeen".

Haikka on toiminut vastaavana tuottajana muun muassa *Napapiirin sankarit* -elokuvissa, *Downshiftaajat*-TV-sarjassa, *Antti Holma showssa*, *Robassa* ja *1001 Rikua* -sarjassa.

Haikka on voittanut useita Venla-palkintoja, Telviksiä, Media & Message -palkintoja sekä Yleisö-Jussin vuonna 2006 *Tyttö sinä olet tähti* -elokuvalla. Vuonna 1998 Haikka sai Tampereen elokuvajuhlien yleisöpalkinnon ohjaamastaan dokumentista *Blondirundi – Feministinen manifesti*. Hän on ollut tuottajana tai vastaavana tuottajana yhdessä yhtiökumppaninsa Aleksi Bardyn kanssa seuraavissa elokuvissa: *Hymypoika* (2003), *Kukkia ja sidontaa* (2004), *Tyttö sinä olet tähti* (2005), *Saippuaprinssi* (2006), *Keisarin salaisuus* (2006), *Ganes* (2007), *Käsky* (2008), *Blackout* (2008), *Kielletty hedelmä* (2009), *Pihalla* (2009), *Napapiirin sankarit* (2010), *Risto* (2011) ja *Härmä* (2012).

Haikka on tuottanut televisioon muun muassa sarjoja *Parasta aikaa*, *Jopet Show*, *Ihmisten puolue*, *Yksi lensi yli Marin pesän*, *Hilander-TV*, *Virta*, *Hiphop Hamlet*, *Itse valtiaat*, *YleLeaks*, *Pasila*, *Justimus*, *Roba*, *Enbuske & Linnanahde Crew*, *Harjakaisen & Piisisen talkoot* sekä *Kimmo*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Olli Haikka Elonetissä.
2. ↑  Satu ry:lle uusi puheenjohtaja ja hallitus *Filmikamari.fi*.  12.5.2011.  Arkistoitu 18.10.2013. Viitattu 17.3.2016.
3. ↑  Kultaiset Venlat jaettiin - Yle kahmi palkintoja *yle.fi*.  30.10.2014. Viitattu 12.8.2020.
4. ↑  Yellow Film & TV Oy *Yritys- ja yhteisötietojärjestelmä YTJ*. Viitattu 17.3.2016.
5. ↑  Televisio ja elokuva | Suomen suosituimpien televisiosarjojen kulisseissa on tapahtunut törkeyksiä, ja työntekijät pakenevat joukolla – HS selvitti, mistä on kyse *Helsingin Sanomat*.  24.3.2024. Viitattu 24.3.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Olli Haikka Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Olli Haikka Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |

 |
**Sääntö 34** (engl. *Rule 34*) on internet-meemi, jossa väitetään, että internet-pornografiaa on olemassa kaikista mahdollisista aiheista. Käsite kuvataan yleisesti fanitaiteena, jossa normaalisti ei-eroottiset henkilöt, asiat ja esineet osallistuvat seksuaaliseen käyttäytymiseen ja/tai toimintaan.
Säännön keksi toimittajien mukaan brittiläinen Peter Morley-Souter, joka törmäsi netissä Lassi ja Leevi -sarjakuvasta tehtyyn erotiikkaan ja teki aiheesta nettisarjakuvan vuonna 2005.

Siten muita Internetin sääntöjä ei vielä ollut olemassa, ennen kuin ne 
anonymous kehitti lisää ja ne postattiin Encyclopedia Dramaticaan 2006 tienoilla. 4chanilla kehitettiin uusia versioita ja Christopher Poolen sanotaan kirjoittaneen säännöt uudelleen. Poole antoi kunnian sääntöjen täydentämisestä Gaia Online -pelisivustolle.

Vuonna 2006 julkaistuissa säännöissä sääntönä #1 oli vielä "älä puhu säännöistä 2-33", joita ei ollut. Sääntöjen vaikuttimena olivat esimerkiksi Fight Club (älä puhu X:stä), Monty Python (sääntöä numero 6 ei ole), Douglas Adamsin *Linnunradan käsikirja liftareille* (tuo aina pyyhe mukana), South Parkin kalsaritontut (??? - liikevoittoa!).APUA!!

Katso myös
----------

* Dōjinshi

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Dewey, Caitlin: Is Rule 34 actually true?: An investigation into the Internet's most risqué law (arkisto2 (Archive.today), arkistoitu: 18.12.2019) *The Washington Post*.  6.4.2016. Washington, D.C.:  Nash Holdings.  Arkistoitu 29.5.2020. "Onko sääntö 34 oikeasti totta?: Tutkimus Internetin uskaliaimmasta laista (Huom.! otsikko suomennettuna)" Viitattu 16.12.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Todd Leopold: Meet the Rules of the Internet | CNN Business *CNN*.  15.2.2013. Viitattu 13.3.2024. (englanniksi)
**Oolannin sota** ("*Ja se Oolannin sota oli kauhia...*") on 1850-luvulla käydystä Oolannin sodasta kertova suomalainen laulu, jonka sanoittajaa tai säveltäjää ei tunneta. Laulun sanoissa mainittu "fästninki" tarkoittaa Ahvenanmaan Sundissa sijainnutta Bomarsundin linnoitusta, jonka brittiläis-ranskalainen laivasto ja maihinnousujoukot valtasivat ja tuhosivat räjäyttämällä vuonna 1854.

Laulu on hyvin suosittu, mutta sen alkuperä oli pitkään tuntematon, kunnes tutkijat Jerker Örjans ja Pirjo-Liisa Niinimäki selvittivät sen 2000-luvulla. Laulun alkuperäinen versio "Ålandin sota laulu" löytyi Rengon kunnassa 1850-luvulla käsinkirjoitetusta lauluvihkosta. Alkuperäiset sanat ovat ilmeisesti brittien sotavangeiksi jääneiden tuntemattomien suomalaisten Bomarsundin sotilaiden sepittämiä, sillä niissä kerrotaan sotavankeudesta Lewesissä Englannissa. Örjans ja Niinimäki arvelevat, että sanoittaja on saattanut olla Bomarsundissa välskärinä toiminut hämäläinen Johan Wallenius. Alkuperäinen sanoitus kuvasi melko realistisesti hävittyä taistelua. Se muutettiin ilmeisesti 1900-luvun alussa nykyisin tunnettuun muotoonsa, jossa Bomarsundin antautumista ei mainita. Nykyiset sanat esiintyivät tiettävästi ensi kerran eräässä vuonna 1911 julkaistussa laulukirjassa. Laulun alkukieli on ilmeisesti suomi, sillä varhaisin tunnettu ruotsinkielinen versio on vasta vuodelta 1925. Ahvenanmaalla laulu on nykypäivänäkin täysin tuntematon.

Lähteet
-------

1. ↑  syntyi engelsmannin vankeudessa Turun Sanomat 15.2.2004. Viitattu 29.12.2019.
2. ↑  Oolannin sota – Suosittu laulu ja alkuperäinen "Ålandin sota laulu" Bomarsundssällskapet. Viitattu 29.12.2019.
3. ↑  Tutun laulurallatuksen alkuperäisversio antaa kovin erilaisen kuvan Oolannin sodasta - lue sanat Yle 12.6.2013. Viitattu 17.1.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Niinimäki, Pirjo-Liisa; Örjans, Jerker: *He tekivät laulun — Oolannin sodan soiva tarina.* Vastapaino, 2023. ISBN 978-952-397-017-5

* Lisää luettavaa aiheesta **Oolannin sota** on Wikiaineistossa
**Kalervo "Randy" Korlin** (1947 tai 1948 − 20. heinäkuuta 2005 Espanja) oli suomalainen muusikko, joka tunnettiin parhaiten Solistiyhtye Suomen perustajajäsenenä ja haitaristina.

Korlinin ura muusikkona alkoi 1960-luvulla Ernos-yhtyeessä, jossa hän soitti koskettimia maaliskuusta 1968 saman vuoden kesäkuuhun asti. Korlin oli mukana yhtyeen albumilla *Rutto ja romu*. Ernos-yhtyeen jälkeen Korlin soitti yhdessä Pekka Hartosen ja Lassi Marttilan kanssa Luxusband-nimellä muun muassa Kari Tapion ja Lea Lavenin taustayhtyeenä. Vuonna 1981 kolmikko perusti Solistiyhtye Suomen, joka esitti humoristista tanssimusiikkia. Yhtye oli erityisen suosittu 1980-luvulla ja saavutti kaksi kultalevyä. Korlin erosi Solistiyhtye Suomesta vuonna 1988, jolloin hän jäi sairaseläkkeelle. Korlin julkaisi vuonna 1992 yhdessä Flamingo-yhtyeen kanssa albumin *Randy Korlin & Flamingo.* Myös Solistiyhtye Suomi koottiin uudestaan vuonna 1999. Korlin soitti tässä kokoonpanossa haitarin lisäksi koskettimia.

Korlin kuoli Espanjassa sydänkohtaukseen 57-vuotiaana vuonna 2005.

Randy Korlin oli 1960-luvun lopulta vuoteen 1972 naimisissa Helena Korlinin kanssa. Parilla oli yksi yhteinen lapsi. Helena Korlin kuoli vuonna 1979 henkirikoksen uhrina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Avola, Pertti: Solistiyhtye Suomen Randy Korlin kuoli *Helsingin Sanomat*.  25.7.2005. Viitattu 15.8.2021.
2. ↑  Bluespedia: E *Blues News*. Finnish Blues Society (FBS) ry. Viitattu 15.8.2021.
3. ↑  Lempinen, Marko: Muistatko vielä hittikappaleen "mahtavasta peräsimestä ja pulleista purjeista"? Kasarilla hurmannut suosikkiyhtye tekee yllättävän paluun keikkalavoille *Ilta-Sanomat*.  29.12.2020. Viitattu 15.8.2021.
4. 1 2  Kaarsalo, Juha: Pekka Hartonen heittäytyy täysillä - soitetaan humppaa *Musiikintekijät*.  21.10.2013. Viitattu 15.8.2021.
5. ↑  Randy Korlin: Randy Korlin & Flamingo *www.finna.fi*. Viitattu 15.8.2021.
6. ↑  Autio, Sari: Helenan viimeinen ilta *Ilta-Sanomat*.  24.3.2024. Viitattu 24.3.2024.
**Freudenstadt** on kaupunki Baden-Württembergin osavaltiossa Saksassa. Herttua Friedrich I perusti sen vuonna 1599.

Maantiede
---------

Freudenstadt sijaitsee Schwarzwaldin vuoristoalueen pohjoisosassa noin 65 kilometriä Stuttgartista lounaaseen.

Historia
--------

Herttua Friedrich I perusti Freudenstadtin 1599, joten se on verraten nuori kaupunki. Alueella oli tosin ollut asutusta jo 1100-luvulta. Freudenstadtista kaavailtiin 3 500 asukkaan kaupunkia, mikä oli ajan mittapuun mukaan suuri kaupunki. Suunnitelmat kariutuivat herttuan kuolemaan 1608. Tilannetta pahensivat kulkutaudit, vuoden 1632 suuri tulipalo ja kolmikymmenvuotinen sota. Konflikteja oli vastaisuudessakin, mutta niiden negatiivinen vaikutus oli vaimeampi. 1800-luvun loppu oli Freudenstadtille hyvää, nousujohteista aikaa.

Nousun keskeinen vaikuttaja oli Alfred Hartranft, joka kehitti Freudenstadtia matkailukohteena. Kaupunki houkutteli niin ulkomaisia kuin kotimaisiakin turisteja, kunnes toisen maailmansodan syttyminen tukahdutti ulkomaanmatkailun. Saksalaisia matkailijoita riitti edelleen. Sodan lopussa, huhtikuussa 1945, ranskalaisjoukot polttivat lähes koko kaupungin maan tasalle. Jälleenrakentaminen aloitettiin heti sodan päätyttyä. Historialliset kohteet, kuten kaupunginkirkko, rakennettiin alkuperäistä vastaaviksi. Kirkko vihittiin uudelleen 1950.

Talous ja liikenne
------------------

Freudenstadtissa harjoitetaan muun muassa koneenrakennusta. Kaupungin suuria työllistäjiä ovat Oest-Gruppe, Schmid Group ja Robert BÜRKLE GmbH. Perheyritys Robert Kurz on erikoistunut sähkölaitteiden myyntiin. Freudenstadtin päärautatieasema, Freudenstadt Hauptbahnhof, sijaitsee ratojen Eutingen im Gäu–Schiltach ja Murgtalbahn (Rastatt–Freudenstadt) risteyksessä. Freudenstadtin länsipuolitse kulkee moottoritie BAB 5, pohjoispuolitse BAB 8 ja itäpuolitse BAB 81.

Lähteet
-------

1. ↑  Entfernung von Freudenstadt, Baden-Württemberg nach Stuttgart, Baden-Württemberg *Entfernungberechnen.com*. Viitattu 20.3.2024. (saksaksi)
2. ↑  Stadtportrait *Freudenstadt.de*. Stadt Freudenstadt. Viitattu 20.3.2024. (saksaksi)
3. 1 2  Stadtportrait *Schwarzwald-kompass.de*. Schwarzwald Kompass. Viitattu 20.3.2024. (saksaksi)
4. ↑  Standortprofil Freudenstadt: Wirtschaft und die größten Unternehmen *Die-deutsche-wirtschaft.de*. Die Deutsche Wirtschaft. Viitattu 20.3.2024. (saksaksi)
5. ↑  Zahlen & Fakten *Freudenstadt.de*. Stadt Freudenstadt. Viitattu 20.3.2024. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Freudenstadt, Baden-Württemberg, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Freudenstadt**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Freudenstadt)
**Obinlahti** (ven. О́бская губа́, Obskaja guba) Karanmereen työntyvien Jamalin niemimaan ja Gydan niemimaan väliin jäävä suuri merenlahti Venäjän Länsi-Siperiassa sijaitsevan Jamalin nenetsien autonomisen piirikunnan pohjoisrannalla. Obinlahti on noin 800 kilometriä pitkä, 30-90 kilometriä leveä ja keskisyvyys 10-12 metriä. Vuorovesi vaihtelee lahdella 12 tunnin kierrossa ja sen suuruus on 0,7 metriä.

Obinlahti ((englanniksi) Gulf of Ob) sijaitsee Karanmeren eteläreunalla Jamalin niemimaan itäpuolella.
Obinlahden sijaintikartta  
Salehard
Jamburg
*Karanmeri*
***Obin-  
lahti***
***Obin-  
lahti***
*Tazinlahti*
***Ob***
*Nadym*
*Pur*
*Taz*
*Jamalin  
niemimaa*
*Gydan niemimaa*
*Tazin niemimaa*
Obinlahti on saanut nimensä lahden eteläosaan laskevan mahtavan Ob-joen mukaan. Muita merkittäviä Obinlahteen laskevia jokia ovat Nadym sekä Obinlahden itäiseen haaraan eli Tazinlahteen purkautuvat Pur ja Taz.

Lahti muodostaa luontaisen liikenneväylän erittäin merkittäville Jamalin Nenetsian pohjoisille maakaasu- ja öljykentille. Sen äärellä sijaitsee monia maailmankin mitassa tärkeitä petrokemiallisia tuotantoalueita, kuten Venäjän toiseksi ja maailman viidenneksi suurimmaksi maakaasukentäksi arvioitu Jamburgin kaasukenttä Tazin niemimaalla ja useita Jamalin niemimaan kenttiä. Osa luonnonvaroista on Obinlahden pohjan alla.

Lahti on kuitenkin matala, mikä yhdessä vuoroveden sekä tuulen ja ilmanpaineen muutosten aiheuttaman meriveden korkeuden vaihtelujen ja aallokon kanssa rajoittaa liikennöitävien alusten syväyksen korkeintaan 9 metriin. Suurimmat tankkilaivat eivät voi täydessä kuormassa siten operoida tällä merenlahdella. Obinlahti on myös suurimman osan vuodesta merijään peittämä. Liikennöintiin tarvitaan talvikaudella jäävahvistettuja aluksia ja/tai jäänmurtajien apua.

Ob-joen ja merenlahden raja vaihtelee runsaasti esimerkiksi kevättulvan mukaan. Joensuulla ja Obinlahden pohjukassa on useita saaria, joista osa kuuluu RAMSAR-suojeluohjelmaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Obskaja guba (Verkkotietosanakirjan artikkeli Obinlahdesta) *Словарь современных географических названий. — Екатеринбург: У-Фактория. Под общей редакцией акад. В. М. Котлякова*.  2006. Sähköisten hakuteosten sivusto dic.academic.ru. Viitattu 28.4.2012. (venäjäksi)
2. ↑  Jamburgskoje mestoroženije Gazprom dobytša Jamburg, yamburg.ru.  Arkistoitu 8.11.2011. Viitattu 28.4.2012. (venäjäksi)
3. ↑  Yamal Megaproject Gazprom, gazprom.com.  Arkistoitu 29.3.2016. Viitattu 28.4.2012. (englanniksi)
4. ↑  Yamal Megaproject Gazprom, gazprom.com.  Arkistoitu 11.5.2012. Viitattu 28.4.2012. (englanniksi)
5. ↑  G. Wilkman, M. Bäckström, O. Okko: Transportation system for the export of gas-condensate from Ob Bay, Western Siberia Aker Arctic, akerarctic.fi.  Arkistoitu 6.3.2006. Viitattu 28.4.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Nižne-Obski Zakaznik - Alemman Obin luonnonsuojelualue (venäjäksi) (oopt.info)
* Obguba (RAMSAR) - Alemman Obin luonnonsuojelualueen toinen nimi Obinlahden pohjukassa (venäjäksi) (wetlands.oopt.info)
* Ob-joen tuomia sedimenttejä Obinlahdella satelliittikuvassa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)