recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eemeli Johannes (Juho Emil) Paronen** (31. maaliskuuta 1879 Ruovesi – 23. marraskuuta 1957 Ruovesi) oli suomalainen kirvesmies ja sosialidemokraattien kansanedustaja.

Parosen vanhemmat olivat torppari Herman Paronen ja Elviina Nieminen. Hän kävi kansakoulua ja oli sitten torpparina ja pienviljelijänä sekä kirvesmiehenä Ruovedellä. Paronen oli Venäjällä 1918–1920 ja hän oli 1920-luvulla vankilassa Suomessa poliittisista syistä. Paronen harjoitti 1920- ja 1930-luvulla sahaustoimintaa Ruovedellä ja hän toimi myös kirvesmiehenä ja rakennusurakoitsijana. 

Paronen oli kansanedustajana 1914–1917 ja 1917–1919 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli Ruoveden kunnanvaltuuston jäsenenä ja toimi myös Ruoveden kuntakokouksen esimiehenä. 

Eemeli Paronen oli naimisissa vuodesta 1923 Elin Salomaan kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  .aspx Eemeli Paronen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Nelly Guambe** (s. 1987, Inhambane, Mosambik) on Maputossa asuva ja työskentelevä taidemaalari.

Maalauksissaan Guambe kuvaa naiseutta ja eteläisen Afrikan naisten nykyelämää ja tunteita. Maalauksissaan hän yhdistää piirtämistä ja maalaamista. Inspiraationsa hän saa arkipäiväisistä kohtaamisista muiden naisten kanssa. Samalla hän haluaa taiteellaan dokumentoida ja tallettaa usein näkymättömiin jäävät naiset.

Ulkomailla Guamben taidetta on ollut esillä yhteisnäyttelyissä Kapkaupungissa, Johannesburgissa, Hampurissa sekä Lontoossa. Hänen ensimmäinen yksityisnäyttelynsä "Inquietude" (rauhattomuus) pidettiin Núcleo de Arte -galleriassa, Maputossa vuonna 2017. 

Tunnustusta taiteelleen Guambe on saanut voitettuaan Emerging Painting Invitational -palkinnon Hararessa, Zimbabwessa vuonna 2019. Palkinnon tarkoitus on tukea afrikkalaista nykytaidetta ja taiteilijoita. 

Guambe on suorittanut tutkinnon kansainvälisistä suhteista ja diplomatiasta University of South Africa -yliopistossa, Johannesburgissa valmistuen vuonna 2009. Maalaamisen hän aloitti valmistumisensa jälkeen vuonna 2010. 

Yhdessä kaksoissiskonsa, taiteilija Nelsa Guamben kanssa hän on perustanut vaatemerkki Mima-ten sekä DEAL-nimisen gallerian.

Lähteet
-------

1. ↑  Nelly Guambe *Art And About Africa*.  Arkistoitu 8.12.2022. Viitattu 24.4.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3  mozambique: Nelly and Nelsa Guambe open 'Ndruye ni Ndruye' in Maputo @ BCI gallery *Mozambique*. Viitattu 24.4.2021. (englanniksi)
3. 1 2 3  Nelly Guambe *EMERGING PAINTING INVITATIONAL*. Viitattu 24.4.2021. (englanniksi)
4. 1 2 3 4  Nelly Guambe - Biography *Ed Cross Fine Art*. Viitattu 24.4.2021. (englanniksi)
5. ↑  Nelly Guambe - Layers upon Layers of Faces - Artskop3437 Art Stories *Artskop3437*.  3.12.2019.  Arkistoitu 24.4.2021. Viitattu 24.4.2021. (englanniksi)
6. 1 2  douw: Emerging Painting Invitational 2019 announces winners for the inaugural edition - Art Africa Magazine *artafricamagazine.org*. Viitattu 24.4.2021. (englanniksi)
Vanha logo.
**Baltika** on vuonna 1954 perustettu jalkapalloseura Kaliningradista, Venäjältä. Seuran edustusjoukkue pelaa Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla ykkösdivisioonassa.

Historia
--------

Seura perustettiin 22. joulukuuta vuonna 1954 nimellä *Pištševik*, joka oli käytössä vuoteen 1958 saakka. Neuvostoliiton sarjoissa joukkue debytoi vuonna 1957. Vuosina 1957–1965 se pelasi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla B-divisioonassa, 1966–1970 А-divisioonan kakkossarjassa ja 1971-1991 kolmanneksi korkeimmalla sarjaportaalla kakkosliigassa. Neuvostoliiton aikana joukkueen paras saavutus oli kakkosliigan oman aluesarjan voitto vuonna 1984.

Ensimmäisellä Venäjän itsenäistymisen jälkeisellä kaudella 1992 Baltika voitti oman kakkosdivisioonan lohkonsa ja nousi ykköseen, toiseksi korkeimmalle sarjatasolle. Joukkue hätyytteli parina vuonna nousua pääsarjaan, joka toteutui vuonna 1995. Kaudella 1996 Baltika saavutti historiansa parhaan sijoituksen, seitsemännen sijan Venäjän liigassa. Se pääsi 1998 Intertoto Cupiin, missä selvisi kolmannelle kierrokselle. Saman kauden päätteeksi seura putosi takaisin alemmalle sarjatasolle, missä se on säilynyt nykypäivään asti lukuun ottamatta yhden kauden mittaisia vierailuita kakkosessa vuosina 2002 ja 2005.

Stadion
-------

Baltika pelaa kotiottelunsa samannimisellä vajaa 15 000 -paikkaisella stadionilla. Vuonna 2000 on määrä valmistua uusi 32 000 -paikkainen stadion.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivu
* Epävirallinen sivu
Ranskan Indokiinan aluejako. Annam on merkitty keltaisella.
**Annam** (安南), eli *Rauhoitettu etelä* on alue Keski-Vietnamissa. Kiinalaiset valtasivat sen 111 eaa. (Han-dynastia) ja antoivat alueelle tämän nimen (mandariiniksi Ānnán; sama kuin Kofi Annanin nimi kiinalaisittain). Paikallisesti alue tunnetaan nimellä *Trung Bộ* (中圻) eli "Keskeinen rajamaa". Se oli aiemmin kuningaskunta, jonka pääkaupunki oli Huế. Ranskalaiset olivat vallanneet sen vuonna 1884.

Annamilaiset ovat etnisesti lähellä kiinalaisia, mutta heillä on yhteyksiä myös malaijeihin. Alueen länsiosissa ylängöllä eläneistä etnisistä kansoista on kollektiivisesti käytetty ranskan kielestä juontuvaa nimitystä *montagnards*, "vuoristolaiset", (joskus "moi-kansa"). Montagnards kansojen kulttuuri on nyttemmin sulautunut valtaväestöön.*lähde?*

Muut kaksi Vietnamin aluetta, jotka olivat ensin Kiinan ja Ranskan-Kiinan sodan jälkeen Ranskan vallassa, olivat Kotšinkiina ja Tonkin.

Alueesta kertoo vuonna 1335 julkaistu ensimmäinen Vietnamista kertova kirja, 20-osainen *An Nam Chí Lược* (*Lyhennetyt Annamin asiakirjat*, 《安南志略》), jonka kirjoitti Lê Tắc (黎崱).

Nimi on myös polveutunut Laosin ja Vietnamin rajalla olevan, 1 100 kilometriä pitkän, korkeimmillaan 2 958 metrin korkeuteen nousevan vuoriston, Annamin ylängön, ranskankieliseksi nimeksi *la Chaîne Annamitique*.

Lähteet
-------

1. ↑  History (Arkistoitu – Internet Archive) Lonely Planet
2. ↑  Southerland, Dan: An Update on The Montagnards of Vietnam’s Central Highlands *Radio Free Asia*.  23.10.2018. Viitattu 8.12.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Annam** Wikimedia Commonsissa
**HMS John Dunn** oli Britannian kuninkaallisen laivaston Mersey-luokan aseistettu troolari. Valmistuessaan alus varustettiin vesikuuntelulaitteilla.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Mersey-luokka (troolari)*
Alus tilattiin Port Glasgow'sta Ferguson Brothersilta. Alus laskettiin vesille 27. maaliskuuta 1918 ja otettiin palvelukseen vielä samana vuonna.

Palvelus
--------

Vuonna 1922 alus myytiin Irlannin laivastolle, jossa se säilytti aiemman nimensä. Alus vastaanotettiin Brightlingsean satamassa. Alus pelasti 25. maaliskuuta päällikkönään L. McGrath merihätään joutuneen höyrytroolarin, jonka se hinasi Fenitiin. Seuraavana vuonna alus myytiin kauppalaivastoon, jolloin sen nimeksi tuli SS *Florence Brierley*. Omistajaksi kirjattiin fleetwoodilainen yritys New Docks ST Company.

Toisen maailmansodan alussa alus pakko-otettiin palvelukseen tammikuussa 1940 nimellä *HMS Florence Brierley*, minkä jälkeen se muutettiin puominvalvonta-alukseksi. Sodan aikana laivasto lunasti aluksen. Elokuussa 1946 alus myytiin siviilikäyttöön.

Lähteet
-------

* Colledge, J. J. & Warlow, Ben: *Ships of the Royal Navy - The Complete Record of all Fighting Ships of the Royal Navy from the 15th Century to the Present*, s. 206. Newbury, UK: Casemate, 2010. ISBN 978-1-935149-07-1. (englanniksi)
* Toghill, Gerald: *Royal Navy Trawlers Part One: Admiralty Trawlers*. Liskeard, Cornwall: Maritime Books, 2003. ISBN 0-90777195-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Toghill, Gerald s. 140
"**I Cover the Waterfront**" on Johnny Greenin säveltämä ja Edward Heymanin sanoittama musiikkikappale vuodelta 1933.

Kappale perustui Max Millerin samannimiseen kirjaan vuodelta 1932. Vuonna 1933 ilmestyi United Artistsin elokuva *I Cover the Waterfront*, joka myös perustui Millerin kirjaan. Elokuvan ja kappaleen julkaisijat pyrkivät käyttämään hyväksi toistensa suosiota: Elokuvan musiikkiraita uusittiin tuotannon viime hetkellä jotta kappale saatiin mukaan, ja elokuvan ilmestymisen jälkeen kappaleen nuottijulkaisuiden kanteen lisättiin väite, että sävellys oli "United Artistsin samannimisen elokuvan innoittama".

Kappaleen nauhoittivat sen ilmestymisvuonna useat artistit, mukaan lukien Joe Haymes, Eddy Duchin, Annette Hanshaw, Abe Lyman, Louis Armstrong sekä säveltäjä Green itse. Sekä Haymes että Duchin nousivat kappaleella singlelistalle. Myöhemmin kappaleen ovat äänittäneet muun muassa Lester Young, Art Tatum, Billie Holiday, Sarah Vaughan ja Erroll Garner. Sitä pidetään jazzstandardina.

Kappale seuraa AABA-rakennetta ja on alun perin G-duurissa. Jokainen A-osio alkaa sanoilla "I Cover the Waterfront".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jeremy Wilson et al.: I Cover the Waterfront *JazzStandards.com*. Viitattu 7.6.2011. (englanniksi)
**Autiojoki** on Jyväskylässä sijaitseva joki, joka laskee Tikkakosken Luonetjärvestä Puuppolan Korttajärveen. Rantaviivaa joella on 7,8 km. Joessa on kolme koskea: Tikkakoski, Survonkoski sekä Puuppolankoski. Autiojoki on Jyväskylän pisimpiä jokimuodostelmia. Joenvarren asutus on keskittynyt Tikkakoskelle sekä Puuppolaan. Saarijärvestä laskee Kalmujoki Autiojokeen.

Autiojoki on tunnettu aiemmin nimellä *Luonetjoki*. (*Luonejoki* 1687, *Luonnejoki* 1792).

Kalasto
-------

Autiojoessa esiintyy särkeä, lahnaa, taimenta, harjusta, ahventa, haukea sekä kiiskeä.

Säännöstely
-----------

Autiojokea säännöstellään kolmessa paikassa: Luonetjärven säännöstelypadolla, Alamyllylammen kosken pohjapatorakennelmalla sekä Puuppolan voimalaitospadolla Puuppolankoskessa. Säännöstely estää vaelluskalojen, kuten esimerkiksi järvitaimenen nousun kutemaan ja vuonna 2018 Jyväskylän kaupunki käynnisti esiselvityksen joen ennallistamisesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Autiojoki *kalapaikka.net*. Viitattu 4.5.2020.
2. 1 2  [www2.jkl.fi/kaavakartat/yleissuunnittelu/autiojoen\_ennallistamisen\_esiselvitys.pdf Autiojoen ennallistamisen esiselvitys] jkl.fi:  Jyväskylän kaupunki. Viitattu 4.5.2020.
3. ↑  *Suomalainen paikannimikirja. PDF-näköisjulkaisu.*, s. 247. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2019. ISBN 978-952-5446-96-8. Teoksen verkkoversio (viitattu 15.3.2021).
4. 1 2  Satu Kakkori: Järvitaimenen palauttamista Tikkakosken Autiojokeen selvitetään *ksml.fi*.  18.9.2018. Viitattu 4.5.2020.
**Malin Brännkärr** (s. 1981) on suomalainen kunnanjohtaja ja toiminut myös ministerien avustajana ja valtiosihteerinä. Bränkärr on työskennellyt Kruunupyyn kunnanjohtajana vuodesta 2016 lähtien. Koulutukseltaan Brännkärr on valtiotieteiden ja oikeustieteiden maisteri.

Vuosina 2013–2014 Brännkärr työskenteli oikeusministerin erityisavustajana, vuosina 2014–2015 puolustusministerin erityisavustajana sekä vuosina 2019–2021 oikeusministeri Anna-Maja Henrikssonin valtiosihteerinä. Henrikssonia Brännkärr avusti erityisesti kansainvälisten tehtävien ja EU-asioiden valmistelussa. Syyskuusta 2015 lähtien Brännkärr työskenteli Ruotsalaisen eduskuntaryhmän ryhmäkansliassa vanhempana neuvonantajana ennen valintaansa Kruunupyyn kunnanjohtajaksi.

Virkavapaan jälkeen Brännkärr palasi Kruunupyyhyn kunnanjohtajaksi 1. heinäkuuta 2021 mutta on helmikuusta 2023 puoli vuotta vanhempainvapaalla.

Lähteet
-------

1. ↑  Malin Brännkärr uusi ministeriryhmän erityisavustaja *Suomen ruotsalainen kansanpuolue*.  14.3.2014. Viitattu 11.5.2023.
2. 1 2  Vähäsarja, Sari: Kruunupyyn kunnanjohtajasta tulee oikeusministerin valtiosihteeri *Yle Uutiset*.  13.6.2019. Viitattu 11.5.2023.
3. ↑  Kruunupyy testaa Brännkärrin ja Näsen *Kuntalehti*.  1.10.2015. Viitattu 11.5.2023.
4. ↑  Ylönen, Jorma: Kruunupyyn kunnanjohtaja Malin Brännkärr valtiosihteeriksi oikeusministeriöön *kuntalehti.fi*.  17.6.2019. Viitattu 11.5.2023.
5. ↑  Malin Brännkärr återvänder till Kronoby, Hufvudstadsbladet 2.6.2021, viitattu 11.5.2023 (ruotsiksi)
6. ↑  Filip Sten, Brännkärr går på föräldraledigt i februari Svenska yle 27.10.2022, viitattu 11.5.2023 (ruotsiksi)
Jeremiah Rich
**Jeremiah Rich** (k. n. 1660) oli englantilainen pikakirjoittaja, joka julkaisi vuonna 1642 pikakirjoitusjärjestelmän, joka säilyi käytössä koko 1700-luvun ajan.

Rich oppi pikakirjoituksen enoltaan William Cartwrightilta, ja julkaisi tämän kehittämän pikakirjoitusjärjestelmän oppikirjan vuonna 1642. Oppikirjasta julkaistiin painoksia kauan Richin kuoleman jälkeenkin, viimeinen vuonna 1792. Oppikirjan lisäksy Rich julkaisi pikakirjoituksella kirjoitettuina Uuden testamentin ja Psalmit.

Lähteet
-------

1. ↑  Cooper, Thompson: *Rich, Jeremiah*. Teoksessa Lee, Sidney (toim.): *Dictionary of National Biography, Vol. XLVIII*, s. 114–115. Lontoo: Smith, Elder & co, 1896. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
2. 1 2  Melin, Olof Werling: *Stenografiens historia, 1. osa*, s. 100–104. Tukholma: Nordiska Bokhandeln, 1927. (ruotsiksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee vuorta. Arákynthos on myös entinen kunta Kreikassa.*
Arákynthos  
ΑράκυνθοςKleisoúran rotko Arákynthos-vuorella.

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
vuoristoView and modify data on Wikidata  |
| Sijainti | 
Aitolia-Akarnania, Länsi-KreikkaKreikka Kreikka |
| Korkeus merenpinnasta | 
984 m |

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
38° 30′ 40″ P, 21° 27′ 43″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Arákynthos** (kreik. Αράκυνθος) eli **Zygós** (Ζυγός) on vuori ja vuorijono Aitolia-Akarnaniassa läntisessä Keski-Kreikassa. Sen korkeus on 984 metriä.

Arákynthos-vuorilla sijaitsee Kleisoúran rotko. Vuorten pohjoispuolella sijaitsevat Lysimachía- ja Trichonída-järvet, lounaispuolella Mesolóngin–Aitolikón laguunit ja eteläpuolella Korintinlahti. Agrínion kunnan osa Arákynthoksen kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, on saanut nimensä vuoresta.

Lähteet
-------

1. ↑  Arakynthos, Mountain, Etoloakarnania *Greek Travel Pages*. Viitattu 19.9.2016.
2. 1 2  Αράκυνθος ή Ζυγός *Η Νέα Εποχή*. Viitattu 19.9.2016.
Midatsolaamia ampulleissa intravenoosista annostelua varten. Midatsolaamia voidaan käyttää esilääkityksenä.
Ketamiiniampulleja. Ketamiinia käytetään varsinaisena nukutuslääkkeenä.
**Anestesia-aineet** eli **anesteetit** ovat lääkkeitä, joita käytetään potilaan rauhoittamiseen (sedatoimiseen) toimenpiteen tai tehohoidon yhteydessä. Yleisanestesian yhteydessä anestesia-aineilla saadaan aikaan anestesiainduktio eli nukahtaminen ja anestesian ylläpito.

Suonensisäisesti annosteltavat anestesia-aineet
-----------------------------------------------

Suonensisäisesti annosteltavia anestesia-aineita (laskimoanesteetteja) käytetään tavallisesti (kevyeen) rauhoittamiseen toimenpiteiden yhteydessä, tehohoitosedaatioon, anestesiainduktioon, lyhyeen nukutukseen ja pitkittyneen epileptisen kohtauksen katkaisuun.

* fensyklidiini
* ketamiini
* propofoli
* midatsolaami
* tiopentaali
* petidiini
* metoheksitaali
* metioturiaatti

Anestesiakaasut
---------------

Anestesiakaasut annostellaan hengityksen kautta joko maskilla tai intuboidun potilaan intubaatioputkeen erityisen anestesialaitteiston kautta seoksena hapen kanssa, ja usein seoksessa on lisänä ilokaasu. Anestesiakaasuilla ylläpidetään yleisanestesiaa. Ilokaasu tehostaa anestesiakaasujen vaikutusta. Inhalaationa annetun nukutusaineen lisänä tarvitaan usein lihasrelaksantteja eli herpauttajia, jotka lamauttavat sileitä lihasryhmiä. Näitä aineita tarvitaan leikkauksen suorittamista varten, varsinkin jos sisäelimiä pitää leikata.

* Halotaani, *Fluothane*, *Halothane*, *Anestan*
* Enfluraani, *Efrane*
* Isofluraani
* Sevofluraani
* Desfluraani
* Metoksifluraani, *Penthrane*

Lähteet
-------

1. ↑  Lääkevalmisteet 1976 - Pharmaca Fennica (PF-76): s. 119–120
2. ↑  Halldin, M. 1971: s. 153
3. ↑  Halldin, M. 1971: s. 194–196
4. ↑  Rosenberg, P. & Takkunen, O. 1993: s.402
5. ↑  1976 Lääkevalmisteet - Pharmaca Fennica, PF76: s. 119 & 192.

* Halldin, Matts: *Nukutus ja puudutus*. Wsoy/SHKS, Helsinki/Porvoo 1971. Ei isbn-tunnusta. Alkuteos ruotsiksi: *Narkos och bedövning*.
* Rosenberg, Per & Takkunen, Olli (toim.): *Anestesiaopas*, Duodecim, 1993, Helsinki/Vammala, Vammalan Kirjapaino Oy. ISBN 951-8917-37-X.
* Neuvonen et al. *Kliininen farmakologia ja lääkehoito*. 2002

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Anestesia-aineet**.
* Anestesian historiaa ennen 1900-luvun alkua (Arkistoitu – Internet Archive) Arno Forsius, 2005.
*Tämä artikkeli käsittelee ennen häitä vietettävää juhlaa. Poikamiesilta on myös yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1957.*
Saksalaiseen *Polterabendiin* kuuluu hääparin suorittama posliinin ja muun keramiikan rikkominen onnea tuovana rituaalina.
**Poikamiesilta** tai kansanomaisesti **polttarit** (saks. *Polterabend*) on avioliittoon astumiseen liittyvä initiaatiomeno tai siirtymäriitti. Poikamiesillalla on juurensa saksalaisessa kansanperinteessä, jossa *Polterabend* on vastaava tapahtuma. Suomeen perinne lienee kantautunut Ruotsista 1800-luvulla. Yhdysvalloissa poikamiesilta on riehakas tapahtuma strippareineen. Alun perin miesporukan kesken vietetty ilta on sittemmin laajentunut naistenkin keskuuteen. Suomessa polttarit ovat olleet viime vuosikymmeninä karnevaalinomainen ja alkoholin nauttimista korostava tapahtuma, mutta nykyään on palattu myös perinteisempiin muotoihin.

Katso myös
----------

* Morsiussauna

Lähteet
-------

1. ↑  Häät.fi - Polttarit - ilonaihe vai painajainen? (2.1.2008), haettu 6.6.2009[vanhentunut linkki]
2. ↑  Heikkilä, Sanna: Uusi opas tarjoaa lähes täydelliset polttarivinkit *Länsiväylä*.  9.4.2012.  Arkistoitu 20.4.2014. Viitattu 25.10.2012.

Kirjallisuutta
--------------

* Korolainen-Virkajärvi, Katri & Leinonen, Lauri: *Lähes täydellinen polttarikirja*. Helsinki: Minerva, 2012. ISBN 978-952-492-587-7.
* Leikvoll, Thomas & Arvola, Erling: *Polttarikirja: Näin järjestät ikimuistoisia ylläreitä ystäville*. (Utdrikningslag: Alt du trenger å vite, 2008.) Suomentanut Susanna Paarma. Helsinki: Tammi, 2013. ISBN 978-951-31-7152-0.
Artemísio  
Αρτεμίσιο

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Argolis, Peloponnesos, Kreikka |
| Korkeus merenpinnasta | 
1 771 m |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
37° 37′ 09″ P, 22° 30′ 48″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Artemísio** (kreik. Αρτεμίσιο), antiikin **Artemision** (m.kreik. Ἀρτεμίσιον, lat. *Artemisium*), on vuori Peloponnesoksen niemimaalla Kreikassa. Sen korkeus on 1 771 metriä.

Artemísio-vuori sijaitsee niemimaan itäosassa Argoliin ja Arkadian rajalla. Vuori on saanut nimensä siitä, että sen huipulla oli antiikin aikana Artemiille omistettu temppeli (*Artemision*). Vuori on merkittävää lintualuetta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Artemisio *Peloponnese Travel Guide*.  Arkistoitu 4.4.2016. Viitattu 5.6.2018.
2. ↑  Smith, William: "Artemisium", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Pausanias: *Kreikan kuvaus* 2.25.3, 8.5.6.
**ARE Oy** on suomalainen talotekniikka- ja kiinteistöpalveluyritys, joka toimii Suomessa ja Ruotsissa. Noin 3 300 henkeä työllistävä ARE on osa Conficap-konsernia. ARE osti kesällä 2014 Lemminkäinen Talotekniikka Oy:n.

Toimialat
---------

Talotekniikkaurakointi: 

* uudisrakentaminen
* korjausrakentaminen

Kiinteistöpalvelut: 

* ylläpito
* huolto
* korjausrakentaminen

Historia
--------

ARE:n historia alkaa vuodesta 1924, jolloin Jyväskylässä perustettiin Keski-Suomen Sähköliike. 1927 se alkoi myydä myös autoja. Niiden omistukset erotettiin 1929, ja autoliikkeen nimeksi tuli Keski-Suomen Auto. Vuonna 1938 molemmat liikkeet saivat yhteisnimen ARE, josta vuonna 1941 muodostettiin osakeyhtiö. Sähkö-Aren toiminta laajeni vähitellen koko maahan, ja yritykselle muodostettiin tytäryhtiöitä. Vuonna 1988 yhtiön osake-enemmistö siirtyi Kansallis-Osake-Pankille ja seuraavana vuonna yrityksen sähköurakointi ja nimi siirtyivät Imatran Voiman ja Hankkija-Tekniikan yhteisomistukseen. Hankkijan tytäryhtiöksi se tuli 1989 ja oli tuolloin Suomen kolmanneksi suurin sähköurakoitsija ja harjoitti vientiä. Vuonna 1989 liikevaihto oli 256 miljoonaa markkaa ja henkilöstöä oli 365, kun henkilöstöä oli parhaimmillaan itsenäisenä yrityksenä ollessa ollut 1 200. 1990-luvulla Are siirtyi Onnisen omistukseen ja saman vuosikymmenen aikana muodostettiin Onvest-konserni, jossa eriytettiin asennus- ja huoltotyöt ARE:en ja tukkukauppa Onniseen. 2000-luvulla ARE:n toimintaan tuli talotekniikan urakoinnin lisäksi kiinteistöpalvelut ja korjausrakentaminen, ja sitten painopiste siirtyi urakoinnista kiinteistöjen ylläpitoon ja huoltoon.

Vuonna 1941 jyväskyläläisen linja-autoyhtiön Rikkinen & Lievonen Oy:n toinen omistaja Toivo Rikkinen myi omistusosuutensa yhtiöstä ARE Oy:lle, ja seuraavana vuonna linja-autoyhtiön nimi muutettiin Jyväskylän Liikenne Oy:ksi. Vuonna 1953 Jyväskylän Liikenteen koko osakekanta siirtyi ARE:n omistukseen, kun toinen alkuperäisistä omistajista, Oskar Lievonen, luopui osakkeistaan. Hankittuaan omistukseensa useita muita linja-autoyrityksiä Jyväskylän Liikenne kasvoi Keski-Suomen suurimmaksi alan yritykseksi. 1970-luvun lopulta lähtien ARE pyrki pääsemään eroon sen mielestä liian huonosti kannattavasta linja-autoliikenteestä, ja vuonna 1984 Jyväskylän Liikenteen koko osakekanta siirtyi Koiviston Auto -konsernille, josta tuli kaupan myötä yksi koko Suomen suurimmista linja-autoliikenteen harjoittajista.

Lähteet
-------

* ARE Oy, vuosikatsaus 2012

### Viitteet

1. ↑  Onvest - konsernikatsaus 2014 (PDF) Onvest.
2. ↑  Are Oy:n historiaa (pdf) Yrittäjät.fi (Arkistolinkki)
3. ↑  Facta 2001, Täydennysosa 1990, WSOY 1990, sivu 202
4. ↑  ARE:n historia
5. ↑  Matti Viitaniemi: *Rikkinen & Lievonen Oy:stä osaksi Koiviston Auto-yhtymää.* Linja-auto-lehti 1/1989, s. 8–11. Helsinki: Linja-autoliitto.

Aiheesta muualla
----------------

* ARE:n verkkosivut
* Kari Silvennoinen: *Are-yhtymä 1924–1984.* Jyväskylä 1987.
Ohjattua pyöräilyä lontoolaisessa puistossa.
**Pyöräilykasvatuksen** tavoitteena on pyöräilevä elämäntapa, jossa pyöräily ei lokeroidu urheiluksi, taitolajiksi tai kulkutavaksi. Pyöräilykasvatuksessa nähdään, että pyöräily on tapa liikkua paikasta toiseen ja tapa viettää aikaa yhdessä. Pyöräily voi olla tapa virkistyä ennen koulupäivää ja sen jälkeen ja tapa vähentää autoilua.

Pyöräilykasvatus sisältää motoristen taitojen, kognitiivisten valmiuksien ja liikenteen vuorovaikutustaitojen vahvistamista. Turvallisessa pyöräilyssä tarvittavia tietoja, taitoja ja asenteita kehitetään pyöräilykasvatuksen avulla. Luokkahuoneessa suoritettavat tehtävät eivät voi kohdata todellisessa liikenneympäristössä tapahtuvaa harjoittelua, vaan tehokkainta on tietojen, taitojen ja asenteiden tietoinen harjoittelu ja niiden yhdistäminen pyöräilyyn oikeassa liikenneympäristössä. 

Turvallisen pyöräilyn taitoihin kuuluvat ajotaidot, sääntötuntemus, vuorovaikutustaidot, turvavarusteiden käyttö ja turvallisuusmyönteiset asenteet sekä ymmärrys itsestä liikkujana.

Pyöräliiton tavoitteena pyöräilykasvatuksessa on saada enemmän koulu- ja päiväkotilapsia kulkemaan arkinen koulu- tai päiväkotimatka omin voimin joko pyörällä tai kävellen. Se vaatii hyvää asennetta aikuisilta, joita ovat vanhemmat, koulun henkilökunta ja muut kasvattajat. Pyöräliitto tarjoaa kouluille ja päiväkodeille tukea pyöräilymyönteisempään arkeen siirtymisessä, esimerkiksi pedagogisia kahviloita ja koulutuksia varhaiskasvatuksen henkilökunnalle ja opettajille.

Jyväskylän pyöräilyseura tarjoaa pyöräilykasvatuksen materiaaleja vapaasti jokaisen käytettäväksi. Seura järjestää myös pyöräilykasvatukseen liittyviä koulutuksia urheiluseuroille ja kouluille. Lapset ja nuoret pyöräilemään -koulutuksia järjestetään noin kerran vuodessa. Niissä käsitellään monipuolisesti pyöräilykasvatuksen teemoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Pyöräilykasvatus | Pyöräilykuntien verkosto ry *www.poljin.fi*.  Arkistoitu 24.1.2021. Viitattu 28.1.2021.
2. ↑  Vinkkejä pyöräilykasvatukseen *Liikenneturva*. Viitattu 28.1.2021.
3. ↑  Pyöräilykasvatus *Pyöräliitto*.  [vanhentunut linkki]
4. ↑  Materiaalit ja koulutukset *Jyväskylän Pyöräilyseura JYPS ry*. Viitattu 28.1.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Digitaalinen Filla&Rilla -oppimisympäristö pyöräilykasvatuksen tueksi, Liikennekasvatusuutiset.
**Vesa Juhani Tengmann** (s. 21. toukokuuta 1958) on suomalainen yritysjohtaja ja liikemies, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Tengman syntyi pankinjohtaja, ekonomi Risto Tengmanin ja Annukka Kolehmaisen perheeseen. Hänen puolisonsa on toimitusjohtaja Riitta Leena Maria Tengman. Merkonomiksi Tengman valmistui Espoon kauppaoppilaitoksesta 1977 ja opiskeli Helsingin kauppakorkeakoulussa vuodesta 1983, tutkintoa kuitenkaan suorittamatta. Hän oli Oy Nokia Ab:n kirjanpitäjä 1980–1981, elektroniikkadivisioonan laskentapäällikkö 1981–1982, teollisuusautomaatiodivisioonan talouspäällikkö 1982–1984 ja johtaja 1984–1985 sekä elektroniikkadivisioonan talousjohtaja 1985–1986. Oy Ferrado Ab:n talousjohtaja Tengman oli 1986–1987, Afora Oy:n talousjohtaja 1987–1989 ja Procurator Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen 1989–2003.

Matkailualalle siirryttyään Tengman oli Suomen Lomapörssi Oy:n, vuodesta 1998 Holiday Club Finland Oy ja vuodesta 2006 Holiday Club Resorts Oy, hallituksen jäsen 1990–2008 ja työskenteli myös yhtiön toimitusjohtajana. Hän oli Dividum Oy:n, LR Finnish Holdings Oy:nja englantilaisen Northern European Properties Ltd:n toimitusjohtaja 2006–2008 ja on ollut useiden muidenkin matkailualan yritysten perustajia, osakas ja johtoelinten jäsen. Kauppaneuvoksen arvonimen Tengman sai 2013.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Henttinen, Annastiina: Kauppaneuvos Vesa Tengman (1958–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 14.10.2014. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 31.10.2023.
2. ↑  Tengman kartanonherraksi Sotkamoon.  *Kainuun Sanomat*, 24.1.2020, nro 19, s. 8. Kansalliskirjasto. Viitattu 31.10.2023.  (ei-vapaa)
Friedrich Nietzsche (1844–1900).
**Yli-ihminen** (saks. *Übermensch* De-uebermensch.ogg kuuntele ääntämys**(ohje)**) on saksalaisen filosofi Friedrich Nietzschen määrittelemä ihannekuva, jossa henkisesti korkeatasoinen yksilö toteuttaa mahdollisimman tehokkaasti kaikkia niitä moraalisia ja esteettisiä mahdollisuuksia, jotka nykyinen kasvatusperinne ja arvomaailma tukahduttavat. Yli-ihmisen ihanne ei siis voi toteutua täydellisenä tai toteutuu vasta tulevaisuudessa. Nietzschen mukaan ihminen syntyy ihmisenä vasta kun pystyy luomaan itse omat arvonsa ja norminsa. Näin nihilismi voidaan ylittää. Nietzschen yli-ihmisen vastakohta oli viimeinen ihminen (saks. *der letzte Mensch*). Nietzschen oppi yli-ihmisestä voidaan tiivistää lausumaksi: hyvää on kaikki, mikä kohottaa vallantuntoa, ja onni on tunto siitä, että valta kasvaa.

Yli-ihminen on mahdollisesti Nietzschen filosofian eniten kiinnostusta herättäneitä käsitteitä. Nietzsche esitteli käsitteen kirjassaan *Näin puhui Zarathustra* (1883). Varsinkin myöhemmässä ajattelussaan Nietzsche vaati, että nykyihmisen on uhrattava oma moraalinsa ja onnensa luodakseen edellytykset paremman ja kehityskykyisemmän henkisen ihmistyypin synnylle.

Yli-ihminen ja natsit
---------------------

Nietzschen filosofinen ajattelu on usein juuri yli-ihmisen käsitteen takia yhdistetty kansallissosialismiin. Jotkut korkea-arvoiset natsijohtajat, mukaan lukien filosofi Alfred Baeumler, ihannoivat joitain Nietzschen filosofian osia ja sovittivat yli-ihmisen käsitteen omiin näkymyksiinsä ylivertaisesta arjalaisesta rodusta, joka oli kaikkia muita rotuja parempi. Vastaavasti alempina pidetyt kansat nimettiin ali-ihmisiksi, jonka käsite ei Nietzschellä esiinny. Nietzsche itse tunsi nationalismin täysin vieraaksi ja huolimatta siitä, että hän ajoittain tarkasteli ihmisyyttä "rodun" käsitteen kautta, elämäänsä ja omia kirjoituksiaan käsittelevässä myöhäisteoksessa *Ecce homo* hän torjui suorasanaisesti darwinistiset tai rodulliset tulkinnat yli-ihmisestä – ja antisemitismiä, joka oli natsien rotuopissa ja koko ideologiassa hyvin keskeistä, Nietzsche pilkkasi toistuvasti erittäin kärkkäästi, jopa ad hominem -argumentein. Hänen luomansa yli-ihmisen käsitekin poikkesi täysin natsien ihanteesta – yli-ihminen oli hänelle tavoiteltava ihannekuva, eikä suinkaan kukaan yksittäinen elävä ihminen. Nietzsche ei pitänyt itseään, eikä hahmoaan Zarathustraa yli-ihmisenä. Yli-ihmisen piirteitä hän näki menneisyydessä esimerkiksi Johann Wolfgang von Goethessä ja Leonardo da Vincissä.

Katso myös
----------

* Uskon ritari, Kierkegaardin käsite
* Transhumanismi

Lähteet
-------

1. ↑  Niiniluoto, Ilkka: "Etiikka ilman uskontoa", *Hyvän elämän filosofiaa*, s. 167. Helsinki: Suomalaisen kirjallisuuden seura, 2015. Niiniluoto. ISBN 978-952-222-240-4.
*Tämä artikkeli käsittelee vuorta. Attávyros on myös entinen kunta Kreikassa.*
Attávyros  
ΑττάβυροςAttávyros-vuori.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Ródos, Etelä-Egean saaret, Kreikka |
| Korkeus merenpinnasta | 
1 215 m  |
| Prominenssi | 
1 215 mView and modify data on Wikidata  |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
36° 11′ 48″ P, 27° 50′ 22″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Attávyros** (kreik. Αττάβυρος; myös *Attáviros*, *Atáviros*), antiikin **Atabyrion** (m.kreik. Ἀταβύριον), on vuori Ródoksen saarella Kreikassa. Se on saaren korkein kohta ja sen korkeus on 1 215 metriä.

Attávyros-vuori ja Émponaksen kylää.
Atabyrionin Zeuksen temppelin rauniot Attávyroksen huipulla.
Attávyros sijaitsee Ródoksen läntisissä keskiosissa Émponaksen kylän eteläpuolella. Vuori on kalkkikiveä ja sen alarinteillä kasvaa tammi- ja mäntymetsää. Vuorelta voi nähdä muita Dodekanesian saaria, Vähän-Aasian rannikkoa sekä selkeinä päivinä jopa Kreetan saaren korkeimman vuoren, Ídavuoren.

Attávyroksen antiikin aikainen nimi Atabyrion on mahdollisesti seemiläistä alkuperää, ja kytkeytyy erään teorian mukaan muun muassa Taaborin vuoren nimeen. Nimi saattaa liittyä siihen, että saari oli aiemmin foinikialaisten siirtokuntana. Vuoren huipulla sijaitsi antiikin aikana Atabyrionin Zeuksen temppeli, jonka rauniot ovat paikalla edelleen. Paikka oli kulttikäytössä jo pronssikaudella. Keskiajalla paikalle rakennettiin temppelin kivistä luostari ja myöhemmin sen paikalle pieni Pyhälle Johannekselle (*Ágios Ioánnis*) omistettu kappeli. Paikalla on raunioita kaikista näistä rakennusvaiheista. Nykyisin vuoren huipulla on myös tutka-asema.

Lähteet
-------

1. 1 2  Der Berg Attaviros (Attavyros, Ataviros) Rhodos Travel. Viitattu 5.2.2010. (saksaksi)
2. 1 2  Apollodorus: Library (Frazer, Sir James George: selitys alaviitteessä 2) Perseus. Viitattu 8.5.2017.
3. 1 2  Cook, A. B.: *Zeus: A Study in Ancient Religion*, s. 922–924. Nide 2, Osa 2. Cambridge Library Collection - Classics. Cambridge University Press, 2010. ISBN 110802131X. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Hanna, Nick: *Kreeta*, s. 7. Engl. alkuteos: Globetrotter Travel Guide Crete, suom. Roinila, Maija. Köln, Saksa: Könemann Verlagsgesellschaft mbH, 2000. ISBN 3-8290-3261-7.
5. ↑  Rhodes Encyclopædia Britannica Online. Viitattu 5.2.2010. (englanniksi)
6. ↑  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "Rhodes (including Ialysos, Kameiros, Lindos, Vroulia, the city of Rhodes, Mt. Atabyrion) Dodecanese, Greece", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
7. ↑  Bennett, Lindsay: *Rodos*, s. 66–67. Engl. alkuteos: Rhodes, suom. Korpela, Seija (historia); Valtonen, Tero. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Tammi, 2007. ISBN 978-951-31-2940-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Attávyros** Wikimedia Commonsissa
**Itsenäinen Keskiluokka** oli professori Esa Kaitilan ja tämän liittolaisten perustama puolue, joka toimi vuosina 1949–1951. Monet puolueaktiivit olivat 1930-luvulla toimineet isänmaallisissa liikkeissä ja kansalaisjärjestöissä, kuten Akateemisessa Karjala-Seurassa. Puolueen kasvualusta oli sodan jälkeinen virkamiehistön syvä palkkakuoppa.

Alkuvuonna 1950 Itsenäinen Keskiluokka osallistui presidentin valitsijamiesvaaleihin Paasikiven tukijoukoissa. Puolue asetti ehdokkaita Uudenmaan vaalipiirissä ja sai läpi johtajansa Kaitilan. Puolueen ehdokkaat keräsivät 9 152 ääntä. Itsenäinen Keskiluokka osallistui myös lokakuun 1950 kunnallisvaaleihin joillakin paikkakunnilla, ja se solmi vaaliliittoja ainakin edistyspuolueen kanssa. Varsinkin kokoomus hyökkäsi vaalikampanjassaan uutta puoluetta vastaan; korostaen, että se oli keskiluokan tärkein puolue.

Helmikuussa 1951 puolue sulautui Suomen Kansanpuolueeseen, jossa se sai aluksi haltuunsa yhden varapuheenjohtajapaikan. Kesällä 1951 IK:n johtohenkilöt osallistuivat ensimmäistä kertaa eduskuntavaaleihin, ja Kaitila nousi kansanpuolueen edustajaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Veli Junttila: Edistys kokoomuksen kokoiseksi (Turun Sanomat 2.10.2000)
"Nokipojat" eli Matti Kaksonen (vas.) ja Viljo Korpela Peacock-teatterissa vuonna 1960.
**Viljo Korpela** (8. tammikuuta 1925 Lappeenranta – 20. heinäkuuta 2005 Nummela) oli suomalainen akrobaatti ja keksijä. Hänen esiintyjänuransa alkoi jo ennen sotia 1930-luvun lopulla ja jatkui vuoden 1988 lopulle asti, yhteensä noin 50 vuotta.

Lappeenrannassa syntynyt ja varttunut Korpela kiinnostui akrobatiasta jo 1930-luvulla ja toimi läpi sotavuosien 1939–1945 huvitilaisuuksien ja sotarintaman viihdytysjoukkojen esiintyjänä. Vuonna 1949 hänet kiinnitettiin kiertävässä Punainen Mylly -revyyteatterissa esiintyneeseen 3 Amigos -akrobaattiryhmään. Sen jälkeen Korpela alkoi esiintyä Iloiset Nokipojat- ja Nokipojat-akrobaattiryhmien jäsenenä, ensin mainitussa yhdessä Matti Kaksosen ja Allan Raskin kanssa, jälkimmäisessä Matti Kaksosen kanssa. Vuonna 1955 Korpela ja Kaksonen esiintyivät Pariisin Moulin Rouge -varieteessa. Vuonna 1957 Korpela perusti poikansa Timon kanssa akrobatiaryhmän nimeltä Nokipoika & Poika. 

Viljo Korpela toimi vuosina 1966–1983 Esiintyvät taiteilijat ry:n puheenjohtajana. än oli mukana perustamassa Sirkus- ja varieteetaiteen ystävät CiVa ry:tä ja toimi 1984–1996 sen sirkusneuvostossa.

Vuonna 1991 WSOY julkaisi Korpelan laatiman historiateoksen *Niin se on poijaat : viihdetaiteilijat sodissamme 1939–1945*.

Keksijänä Viljo Korpela sai nimiinsä useita patentteja. Vuonna 1986 hänen kehittämänsä liikuntavammaisten nosto- ja siirtotuoli palkittiin Brysselin Eureka 86 -keksijämessuilla kultamitalilla.

Korpelalle myönnettiin valtion taiteilijaeläke. Hän oli kuollessaan 80-vuotias.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Viihdetaiteilija Viljo Korpela kuoli *Ilta-Sanomat*.  5.8.2005. Viitattu 7.7.2018.
2. ↑  Nieminen, Kari: Nokipojan poika *Sirkusteltta-blogi*.  15.9.2011. Viitattu 7.7.2018.
3. ↑  Nieminen, Kari: Viljo Korpela ja muita Nokipoikia *Sirkusteltta-blogi*.  3.5.2014. Viitattu 7.7.2018.
4. 1 2  Santanen, Jukka: Viljo Korpela (Muistokirjoitus) *Helsingin Sanomat*.  20.7.2005. Viitattu 7.7.2018.  (Tilaajille.)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Milangen piiri** on Mosambikin Zambezian maakuntaan kuuluva piiri (port. *distrito*).

Piirin on väkiluku oli 619 275 (VL 2017). Vuosikymmen aiemmin väkiluku oli 515 029 (VL 2007). Milangen piirin läpi kulkee maantieyhteys rannikon maakuntakeskus Quelimanesta Malawiin. Hallintokeskus on rajan tuntumassa sijaitseva Milangen kaupunki.

Piirin pinta-ala on 7 118 neliökilometriä (6,9 % maakunnasta). Piiri jakaantuu edelleen neljään hallintoalueeseen (port. *posto administrotivas, P.A.*): Milange, Majaua, Molumbo ja Mongue. Näistä Milangen hallintoalue on väestöltään selvästi suurin; vuonna 2005 siellä asui yli 40 prosenttia piirin väestöstä. Väestön valtakieli on paikalliskieliin lukeutuva elomwe, jota äidinkielenään puhui on 86 prosenttia väestöstä (1997). Portugalia osasi tuolloin vain 14 prosenttia piirin asukkaista.

Milangen piirin naapureita ovat pohjoisessa Molumbon piiri, idässä Lugelan ja Mocumban piirit sekä etelässä Derren ja Morrumbalan piirit. Piirin länsipuolella on Malawin Eteläinen alue piirikuntineen (Nsanjen, Thyolon ja Mulanjen ja Zomban piirikunnat).

Maaliskuun 4. päivänä Mosambikiin rantautunut trooppinen matalapaine 11 ja siitä kehittynyt sykloni Idai synnyttivät rankkasateita ja tulvia kehityskulkunsa alkupäivinä erityisesti Zambezian ja Teten maakunnassa ja naapurimaassa Malawissa. Tulvat surmasivat kymmeniä ihmisiä ja vaurioittivat runsaasti rakennuksista. Laajoja alueita joutui tulvajärvien alle. Tulvat vaurioittivat myös tieyhteyksiä myös Milangen piirissä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Anuário Estatístico, Província de Zambezia, 2017 (pdf) (teoksen väkilukutiedot ovat ennusteita vuoden 2007 väestönlaskennan pohjalta) Instituto Nacional de Estatística. Viitattu 24.3.2019. (portugaliksi)
2. ↑  Anuário Estatístico / Statistical Yearbook 2017 (pdf) (Väkilukuarvot ovat vuoden 2017 väestönlaskennan alustavia lukuja. Huom. Teoksessa havaittu virheitä. Ainakin Teten ja Manican maakuntien välinen piiriraja on ilmeisesti aakkosissa väärässä kohtaa (3 Teten piiriä listattu vahingossa Manican alle).) Instituto Nacional de Estatística, ine.gov.mz. Viitattu 23.3.2019. (portugaliksi)(englanniksi)
3. ↑  População da Provícia de Zambezia, 2007 (pdf)  2007. Instituto Nacional de Estatística.  Arkistoitu 19.12.2007. Viitattu 24.3.2019. (portugaliksi)
4. 1 2 3 4 5  Perfis dos Distritos do Milange Província de Zambezia  2005. Província de Zambezia, zambezia.gov.mz.  Arkistoitu 30.9.2011. Viitattu 24.3.2019. (portugaliksi)
5. ↑  Perfis dos Distritos Província de Zambezia, zambezia.gov.mz. Viitattu 24.3.2019. (portugaliksi)
6. ↑  Mozambique Access Constraints as of 20 March 2019 (pdf)  20.3.2019. Maailman ruokaohjelma (WFP) via Reliefweb, reliefweb.int. Viitattu 25.3.2019. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Milange District
**SVT Uutiset** on ruotsinsuomalainen, pääosin suomenkielinen uutisohjelma. Ruotsin yleisradioyhtiö SVT:n tuottama ohjelma lähetetään arkipäivisin 17.45–18.00 SVT2-kanavalla; kesäisin lähetysaika on hieman lyhyempi päättyen viisi minuuttia aiemmin. Ensimmäinen kerran SVT esitti suomenkielisiä uutisia 22. elokuuta 1988, jolloin lähetys kesti viisi minuuttia. Lähetysaikaa pidennettiin 15 minuuttiin 24. elokuuta 2009 alkaen.

Esityskieli on suomi, mutta suomenkielinen sisältö tekstitetään ruotsiksi; vastaavasti esimerkiksi ruotsinkieliset haastattelut tekstitetään suomeksi. Muunkielinen sisältö tekstitetään kummallekin kielelle siten, että suomenkielinen teksti esitetään ylä- ja ruotsinkielinen alarivillä.

SVT Uutisten toimituksessa Tukholman TV-talossa työskentelee kymmenen vakituista journalistia.

Katso myös
----------

* Ruotsin Suomalainen
* Liekki
* Sveriges Radio Finska

Lähteet
-------

1. ↑  Uutiset - nyheter *Svensk mediedatabas*.
2. ↑  Reporter till nyhetsprogrammet Uutiset *HR Manager Talent Solutions*.  26.10.2018. Viitattu 29.10.2018. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* SVT Uutiset
* SVT Uutiset SVT Play -suoratoistopalvelussa
**Btrfs** on Linuxille kehitetty tiedostojärjestelmä, joka sisältää taltiohallinnan ja tukee copy-on-write (COW) -tekniikkaa. COW-tekniikka ei ylikirjoita vanhaa tietoa kun tietoa päivitetään vaan kirjoittaa sen uuteen paikkaan, joka tekee siitä vikasietoisemman ja mahdollistaa tilannekuvat (engl. *snapshot*).

Historia
--------

Tiedostojärjestelmän taustalla on Ohad Rodehin esitys B+-puun toteutuksesta, joka toimii yhdessä copy-on-write -tekniikan kanssa. Chris Mason aloitti tiedostojärjestelmän esitetyn toteutuksen pohjalta. Mason oli siirtynyt SUSElta Oraclen Linux-ryhmään, jossa Mason teki Zach Brownin ja muiden kanssa ensimmäisen version katselmoitavaksi.

Btrfs otettiin mukaan Linux-ytimeen versiossa 2.6.29 vuonna 2009.
SUSE Linux Enterprise 12 -julkaisussa Btrfs korvasi ext 3:n oletustiedostojärjestelmänä juuriosiolle; käyttäjähakemistot ja muut osiot käyttävät XFS-tiedostojärjestelmää.

Ominaisuudet
------------

Btrfs tukee levyjärjestelmiä 16 eksatavuun saakka, joko suurina levyinä tai levyryhminä.

Mason mukaan tavoitteena on skaalautua siististi: ei vain tallenustilan osoittamisella vaan myös hallinnoinnin kannalta.

Käyttö
------

Sailfish OS käyttää Btrfs:ää Jolla 1 -puhelimessa.

Tiedostojärjestelmän käyttäjiä ovat mm. Facebook.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jonathan Corbet: The Btrfs filesystem: An introduction  11.12.2013. Lwn.net.  (englanniksi)
2. 1 2 3  Valerie Aurora: A short history of btrfs  22.7.2009. Lwn.net. Viitattu 24.10.2019. (englanniksi)
3. ↑  Chris Mason: [ANNOUNCE Btrfs: a copy on write, snapshotting FS] *lkml.org*.  12.6.2007. Viitattu 24.10.2019. (englanniksi)
4. ↑  Linux\_2\_6\_29 *kernelnewbies.org*. Viitattu 24.10.2019. (englanniksi)
5. ↑  Release Notes *suse.com*. Viitattu 24.10.2019. (englanniksi)
6. ↑  It’s 2016: and BTRFS could really be your next filesystem *virtualtothecore.com*. Viitattu 16.2.2017.
7. ↑  Sean Michael Kerner: A Better File System for Linux? *internetnews.com*.  30.10.2008. Viitattu 24.10.2019. (englanniksi)
8. ↑  Greaves, David: The #qt #wayland #systemd #btrfs phone ... The Jolla phone (PDF) *events.linuxfoundation.org*.  Arkistoitu 6.9.2015. Viitattu 16.2.2017. (englanniksi)
9. ↑  How Facebook Uses Linux and Btrfs: An Interview with Chris Mason *linux.com*. Viitattu 16.2.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Btrfs - The Swiss Army Knife of Storage (PDF) (englanniksi)
* Debian-projektin sivuilla (englanniksi)
**Ruotsalainen vapaamielinen puolue** (RVP, ruots. *Svenska frisinnade partiet*) oli suomalainen ruotsinkielisten puolue. Järjestö perustettiin vuonna 1919 nimellä **Ruotsalainen vasemmisto** (RV, ruots. *Svensk Vänster, SV*) Ruotsalaisen kansanpuolueen jakauduttua valtiomuotokysymyksen takia. RV kannatti tasavaltaa, RKP:n enemmistö monarkiaa. Ryhmittymä toimi RKP:n sisällä vuoteen 1931, jolloin se muodosti erillisen puolueensa. Vuonna 1947 nimeksi vaihdettiin RVP. Puolue lopetti toimintansa vuonna 1951.

Vuoden 1919 vaaleissa Ruotsalainen vasemmisto sai kaksi kansanedustajaa, professori Georg von Wendtin Vaasan vaalipiiristä ja fil.tri Georg Schaumanin Uudenmaan vaalipiiristä. Wendt istui eduskunnassa vuoteen 1922 ja Schauman vuoteen 1930. Vuonna 1926 eduskuntaan nousi varasijalta RV:n Maximilian Sergelius (Uusimaa), joka oli kansanedustajana vuosina 1926–1939 ja 1945–1948.

Vaalit
------

Puolue osallistui eduskuntavaaleihin omalla listallaan vuosina 1930, 1939 ja 1945. Muissa vaaleissa se oli vaaliliitossa RKP:n kanssa. Vuoden 1937 presidentinvaaleissa puolue tuki K. J. Ståhlbergiä ja vuonna 1950 J. K. Paasikiveä.

|  |
| --- |
| **Tulokset** |
| **Eduskuntavaalit** |
| Vuosi | Edustajat | Äänet |
| 1930 | 1 | 9 226 | 0,82 % |
| 1939 | 0 | 5 980 | 0,46 % |
| 1945 | 1 | 8 192 | 0,48 % |
| 1951 | 0 | 1 195 | 0,07 % |
| **Presidentinvaalit** |
| Vuosi | Valitsija-miehet | Äänet |
| 1937 | 2 | 10 743 | 0,97 % |
| 1950 | 1 | 2 109 | 0,13 % |

Lähteet
-------

1. 1 2  Onni Rantala: Suomen puolueiden muuttuminen 1945–1980. *Valtio-opillisia tutkimuksia n:o 40* (Turun yliopisto / Politiikan tutkimuksen ja sosiologian laitos 1981), s. 14–15, 18, 326.
2. ↑  Suomen virallinen tilasto 29 A 19.
3. ↑  Suomen virallinen tilasto 29 A 22, s. 7.
**S/S Olli** on höyrylaiva, joka on rakennettu vuonna 1920 Lehtoniemen konepajalla hinaajaksi Lauttauskalusto Osakeyhtiölle. Vuonna 1947 alus myytiin Kymi osakeyhtiölle joka kunnostuksen jälkeen siirsi laivan Mikkeliin hinaamaan niputuslauttoja. Kymi osakeyhtiö luopui höyryhinaajien käytöstä 1960-luvulla ja S/S Olli myytiin yksityisomistukseen. Yksityisomistukseen siirryttyään laiva koki täydellisen muodonmuutoksen ja hinaaja muutettiin matkustajalaivaksi: peräkannelle rakennettiin erillinen saunahytti ja koko alus katettiin erillisellä kesäkatoksella. Hinaaja-ajan musta väri vaihtui kokovalkoiseen.

Aluksessa on potkurin ympärillä Kort-tunneli, joka parantaa sen ohjattavuutta.

Tekniset tiedot
---------------

* **Rakennusaine:** Teräs
* **Kattila:** 58 m²
* **Polttoaine:** Öljy

Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin ja se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.

Lähteet
-------

* Riimala, Erkki: Höyrylaivamme. Suomen Höyrypursiseura ry, 1977. ISBN 951-991 40-4-8

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Höyrypursiseura
**Suomen Työrintama** oli vuosina 1936–1939 toiminut kansallissosialistinen puolue, jota johti Yrjö Raikas. Järjestön äänenkannattaja oli *Työrintama*.

Suomen Työrintama perustettiin elokuussa 1936 ja rekisteröitiin tammikuussa 1937. Perustajat Yrjö Raikas, Sven B. Oksanen ja Björn Smeds olivat aiemmin olleet aktiivisia Suomen Kansan Järjestössä. Raikas toimi keväästä 1936 alkaen SKJ:n puheenjohtajana, mutta hän ei pystynyt pitämään järjestöä kasassa ja sen toiminta kuihtui. Uuden organisaation nimeksi aiottiin ensin antaa *Suomen Kansallissosialistinen Työrintama*, mutta rekisteröinti ei onnistunut ja nimi lyhentyi Suomen Työrintamaksi. Tutkija Henrik Ekberg on pitänyt Työrintamaa SKJ:n legitiimeimpänä perillisenä.

Sääntöjensä mukaan järjestö työskenteli nostaakseen työn arvostusta sekä parantaakseen valtion taloudellista ja sosiaalista tilannetta. Toimenpiteillä Työrintama halusi rakentaa pohjaa uudelle eheämmälle kansalaisyhteiskunnalle. Työrintaman toimisto sijaitsi aluksi Temppelikadulla ja keväästä 1937 alkaen Mechelininkadulla, Raikkaan ja Oksasen asunnossa. Työrintaman varapuheenjohtaja oli Sven R. Hiili ja sihteeri Oksanen.

Suomen Työrintama hajosi ja lopetti toimintansa vuonna 1939. Oksanen lähti omille teilleen keväällä ja perusti Suomalais-Kansallisen Työn Puolueen, joka julkaisi lehteä *Kansallinen Työ*. Raikas siirtyi vuonna 1940 Kansallissosialistien Järjestöön.

Työrintama-lehti
----------------

Järjestön äänenkannattaja oli *Työrintama*, jonka ensimmäinen numero ilmestyi 5. lokakuuta 1936. Vuoden 1937 alusta lehti alkoi ilmestyä kahdesti kuukaudessa. Työrintaman vastaava toimittaja oli (aiemmin SKJ:n lehtiin kirjoittanut) Sven B. Oksanen. Lehden artikkeleissa korostuivat työhön liittyvät asiat. Toinen huomiota herättävä piirre oli lehden jyrkkä juutalaisvastaisuus. Työrintama hyökkäsi esimerkiksi Y. W. Jalanderin (myös juutalaisvastaista) Siniristi-järjestöä vastaan, koska Jalander hyväksyi kannattajiensa joukkoon henkilön (Bertil von Alfthan), jolla oli juutalaisia sukujuuria. Jalander piti Työrintaman antisemitismiä luonteeltaan primitiivisenä. Työrintama julkaisi muun muassa (Suomessa asuneelta) natsijohtaja Wilhelm Jahrelta saamiaan kirjoituksia.

Lehden linja jyrkentyi entisestään, kun Suomeen alkoi saapua pakolaisia Keski-Euroopasta. Joulukuussa 1938 Työrintama otti esiin ulkoministeri Eljas Erkon juutalaiset sukujuuret. Helmikuussa 1939 Helsingin raastuvanoikeus tuomitsi lehden 40 päiväsakkoon hallituksen solvaamisesta. Helmikuun loppupuolella Työrintamassa julkaistiin "juutalaiskysymyksen ratkaisu" -tekstillä varustettu pilakuva, jossa juutalaiset kaivoivat omia hautojaan. Työrintaman viimeinen numero ilmestyi 13. toukokuuta 1939.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Henrik Ekberg: *Führerns trogna följeslagare. Den finländska nazismen 1932–1944*, s. 92, 99–101. Schildts, 1991. ISBN 951-50-0522-1.