recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Omakuva*, 1905
**Vladimir Jegorovitš Makovski** (ven. Влади́мир Его́рович Мако́вский; 7. helmikuuta (J: 26. tammikuuta) 1846 Moskova – 21. helmikuuta 1920 Petrograd) oli venäläinen laatukuvamaalari, muotokuvamaalari ja taiteenkeräilijä. Hän oli taidemaalari Konstantin Makovskin veli.

Elämäkerta
----------

Vladimir Makovski oli Jegor Ivanovitš Makovskin poika, joka oli yksi Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opiston perustajista. Hänen äitinsä oli baltiansaksalaista alkuperää. Hänellä oli kaksi veljeä, Nikolai ja Konstantin, ja yksi sisar, Aleksandra, joista tuli kaikista aikansa kuuluisimpia taidemaalareita. Hän kävi Vasili Tropininin tunneilla. Hän teki ensimmäisen maalauksensa, *Kvassia myyvä poika*, 15-vuotiaana. Vladimir Makovskista tuli Vaeltajien jäsen päätettyään opintonsa Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opistossa vuonna 1869, jossa hänen opettajiaan olivat muun muassa Sergei Zarjanko, Jevgraf Sorokin ja Tropinin.

Hän otti lapsuuden teemakseen poikansa Aleksandrin syntymän jälkeen vuonna 1869 ja Pavel Tretjakov osti häneltä tauluja galleriaansa. Hänet nimitettiin akateemikoksi vuonna 1873 hänen Wienin maailmannäyttelyyn esille laittamansa teoksen *Satakielten kuuntelija* johdosta. Makovski opetti Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opistossa vuosina 1882–1894 ja Pietarin Keisarillisessa taideakatemiassa vuosina 1894–1918, jonka rehtori hänestä tuli vuonna 1895. Vuonna 1885 hän maalasi keisarinna Maria Fjodorovnan virallisen muotokuvan.

Vladimir Makovski on haudattu Volkovon hautausmaalle Pietariin.

Teoksia
-------

* Käynti köyhien luona, 1874*Käynti köyhien luona*, 1874
* Pankin kaatuminen, 1880*Pankin kaatuminen*, 1880
* Markkinat Pultavassa*Markkinat Pultavassa*
* Lehmä, 1874*Lehmä*, 1874
* Neito lasten kanssa*Neito lasten kanssa*
* Nuori neito katsoo peilistä, 1916*Nuori neito katsoo peilistä*, 1916
* Keisarinna Marija Fjodorovnan muotokuva*Keisarinna Marija Fjodorovnan muotokuva*

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vladimir Makovski**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine
* Europeana
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Vladimir Makovski
**Pöyry** on kylä Hirvensalmella Etelä-Savon maakunnassa. Se sijaitsee noin kolme kilometriä Hirvensalmen kirkonkylästä pohjoiseen Ryökäsveden luoteiskulmalla. Kirkonkylän asutus on tosin viime vuosikymmeninä levittäytynyt pitkälle kohti Pöyryä. 

Pöyryn maatalousmaisemat ovat Etelä-Savolle tyypillisiä perinteisine maatilojen rakennuksineen, rinnepeltoineen, kiviaitoineen, kaskimetsineen ja järvinäkymineen. Alue on luokiteltu maisemallisten ja kulttuurihistoriallisia arvojensa vuoksi maakunnallisesti arvokkaaksi rakannetun kulttuuriprinnön kohteeksi.  Esimerkiksi Jokelan tilan rakennusryhmä (kuten tilan riihi, aittarivi ja yksinäisaitta) kuvastaa talonpoikaista rakennusperinnettä vanhan kylätien varrella, viljelysten keskellä.

Pöyryn rakennuksista mainittakoon entinen Pöyryn kunnalliskoti eli vanhainkoti vuodelta 1928. Osittain kaksikerroksisen, uusklassismia edustavan rakennuksen suunnitteli helsinkiläinen arkkitehti Axel Mörne. Samaan kokonaisuuteen kuuluu entinen mielisairaalarakennus 1930-luvulta, aitta ja navetta. Kunnalliskoti oli suunniteltu 54 asukkaan ja mielisairaala 18 potilaan tarpeisiin. Asukkaat työskentelivät myös maatilana toimineessa kunnalliskodissa. Maatalous jatkui 1960-luvulle asti. Mielisairaalaosasto toimi vuoteen 1969 ja vanhainkoti vuoteen 1992 saakka. 2000-luvulla vanhainkodista muokattiin kartanohotelli Satulinna, joka on tullut tunnetuksi eriytyisesti suomalaisten kevyen musiikin laulajien tuotantoa toisten laulajien sovituksina esittelevästä Vain elämää -televisiosarjasta. Tyylillisesti kunnalliskodin rakennusta muistuttaa entinen, vuonna 1929 valmistunut Pöyryn koulu, jonka toiminta lakkautettiin vuonna 1970. Nykyään yksityiskäytössä oleva koulurakennus on suojeltu Pöyryn kunnalliskodin tavoin.

Kylän keskellä on kolmen tien risteys, jossa kantatie 429 erkanee kahdeksi kantatie 431:n haaraksi. Itäinen haara Otavantie johtaa Otavaan ja pohjoinen haara Joutsantie kohti Suonsalmea ja Leivonmäkeä. Kylän lähellä sijaitsevan Onttojenmäen huippu kohoaa noin 155 metriin merenpinnan tasosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Pöyry (myös Asutusnimihakemiston sivulle linkitetty MML:n Nimistön tietokortti: Pöyry) *Asutusnimihakemisto*. Kotimaisten kielten keskus, kotus.fi. Viitattu 19.7.2021.
2. ↑  Hirvensalmi - Pöyry Etelä-Savon kulttuuriperintötietokanta, esku.fi. Viitattu 19.7.2021.
3. ↑  Kulttuuriperintökohteita Mikkelin seudulla (pdf) (Hirvensalmi, s. 8-9) *Mikkelin seudun kulttuuriperintöohjelma, hanke 2012*. seutu.wikimikkeli.fi. Viitattu 19.7.2021.
4. ↑  Hirvensalmi - Jokela Etelä-Savon kulttuuriperintötietokanta, esku.fi. Viitattu 20.7.2021.
5. 1 2  Hirvensalmi - Pöyryn vanhainkoti, Satulinna Etelä-Savon kulttuuriperintötietokanta, esku.fi. Viitattu 19.7.2021.
6. ↑  Satulinna kartanohotelli hirvensalmi.fi. Viitattu 19.7.2021.
7. ↑  Mia Paavonen: IS vieraili Satulinnassa: Linnanrouva Raija Moilanen nauraa kummitusjutuille – katso video! *is.fi*.  3.10.2014. Viitattu 19.7.2021.
8. ↑  Hirvensalmi - Pöyryn koulu Etelä-Savon kulttuuriperintötietokanta, esku.fi. Viitattu 19.7.2021.
Duhobor-naisia 1887.
**Duhoborit** eli duhobortsit, "hengensoturit", oli ukrainalaisperäinen uskonlahko, saanut luultavasti alkunsa jonkin ulkomaisen kveekarin vaikutuksesta 1740–1750 Harkovan kuvernementissa, josta se levisi muihinkin, mutta etupäässä silloisen Venäjän eteläisiin kuvernementteihin. Vuosisadan lopulla Venäjän hallitus alkoi vainota duhoboreja. Heitä vuonna 1801 tarkastamaan lähetetty Lopuhin-niminen henkilö antoi heistä myönteisen kuvauksen, jonka vuoksi hallitus käski kaikkien lahkokunnan jäsenten siirtyä Taurian kuvernementtiin Molotšnajoen rannoille. Siellä he vaurastuivat. Hallitus alkoi kuitenkin 1819 vainota heitä, ja 1837 heidän käskettiin siirtyä Taka-Kaukasiaan. Vuonna 1900 osa heistä siirtyi Kanadaan.

Duhoborien opin mukaan aistillinen osa Jumalaa asuu luonnossa ja henkinen ihmisen sielussa, joka on ollut olemassa jo ennen maailman luomista. He eivät tunnustaneet perisyntiä ja ruumiillista ylösnousemusta. Kristus oli ihminen, jossa erittäin korkeassa määrässä ilmeni jumalallinen järki. Kirkko ei ole ulkonainen laitos vaan ilman kansallista ja uskonnollista erotusta kaikkien niiden yhteys, joissa on sisäinen, jumalallinen valo. Kaikki ihmiset ovat tasa-arvoisia. Maallinen esivalta ei ole heitä varten. Duhoborit eivät vakaumukseltaan voineet astua sotapalvelukseen eivätkä vannoa valaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Duhoborit, Tietosanakirja. Osa 9, palsta 426. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Duhoborit** Wikimedia Commonsissa
**2-Metyylifuraani** (C5H6O) on aromaattinen heterosyklinen orgaaninen yhdiste ja furaanin johdannainen. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä, liuottimena ja lisäksi sitä tutkitaan käytettäväksi biopolttoaineena.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Huoneenlämpötilassa 2-metyylifuraani on väritöntä tai kellertävää nestettä, jolla on miellyttävä haju. Yhdisteen kemialliset ominaisuudet ovat furaanin kaltaisia ja se voidaan esimerkiksi pelkistää vedyttämällä 2-metyylitetrahydrofuraaniksi.

Nykyisin kaikki käytettävä 2-metyylifuraani muodostuu sivutuotteena valmistettaessa furfuryylialkoholia furfuraalista. Katalyyttinä reaktiossa toimii kuparikromiitti (Cu2Cr2O5). Yhdisteen valmistamiseksi on pyritty kehittämään selektiivisiä synteesireittejä furfuraalista ja furfuryylialkoholista. Tämän lisäksi 2-metyylifuraanin tuottamista bioteknisesti tutkitaan.

2-Metyylifuraania käytetään orgaanisen kemian synteeseissä lähtöaineena. Siitä valmistetaan muun muassa 2-metyylitetrahydrofuraania, klorokiinia, 5-metyylifurfuraalia, 3-asetyyli-1-propanolia ja typpeä ja rikkiä sisältäviä heterosyklisiä yhdisteitä. Sitä voidaan myös käyttää liuottimena ja tässä käytössä sen ominaisuudet ovat furaaniin verrattavat. 2-Metyylifuraanin käyttöä biopolttoaineena tutkitaan.

Yhdistettä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

Lähteet
-------

1. ↑  2-Methylfuran – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 26.10.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  H. E. Hoydonckx & W. M. Van Rhijn, W. Van Rhijn, D. E. De Vos & P. A. Jacobs: *Furfural and Derivatives, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2007. Viitattu 26.10.2018.
3. ↑  Physical properties: 2-Methylfuran NLM Viitattu 26.10.2018
4. 1 2 3  R. H. Kottke: *Furan Derivatives, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 26.10.2018
5. 1 2  Eshan Singh, Vijai Shankar Bhavani Shankar, Rupali Tripathi, Heinz Pitsch & S. Mani Sarathy: 2-Methylfuran: A bio-derived octane booster for spark-ignition engines.  *Fuel*, 2018, 225. vsk, s. 349-357.  Elsevier. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 26.10.2018.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Human Metabolome Database (HMDB): 2-Methylfuran (englanniksi)
* Food Database (FooDB): 2-Methylfuran (englanniksi)
* Pherobase: Floral Compound - 2me-furan (englanniksi)
* Pherobase: Semiochemical - 2me-furan (englanniksi)
**Maximilián Pajpach** (s. 4. tammikuuta 1996 Poprad, Slovakia) on slovakialainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa kotimaassaan Extraliga-joukkue HK Popradissa. Colorado Avalanche varasi Pajpachin 174. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2014.

Ura
---

### Seuraura

Pajpach on HK Popradin oma kasvatti. Hän nousi joukkueen B-nuorten ykkösmaalivahdiksi vuoden alaikäisenä 15-vuotiaana kaudella 2011–2012. Kaudella 2013–2014 Pajpach debytoi miesten peleissä. Hän vietti kautensa suurimmaksi osaksi Slovakian juniorimaajoukkueissa pelaten kaksi miesten Extraliga-ottelua HK Orange 20:ssa ja 14 1. ligan ottelua HK Orange 18:ssa. Kevätkautensa Pajpach vietti Popradin A- ja B-nuorissa.

Colorado Avalanche varasi Pajpachin kuudennella kierroksella 174. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2014. Kaudeksi 2014–2015 hän siirtyi Suomeen ja Tapparan A-nuorten maalinsuulle. Pajpach oli kuitenkin koko kauden sivussa loukkaantumisten vuoksi. Kaudella 2015–2016 hän toimi seuran SM-liigajoukkueen luukkuvahtina joissakin otteluissa, mutta ei saanut kuitenkaan peliaikaa. Pajpach jakoi kuitenkin varsin tasaisesti Tapparan A-nuorten torjuntavastuun Kimmo Rautiaisen kanssa ja pelasi 22 runkosarjaottelua.

Kaudeksi 2016–2017 Pajpach palasi kasvattajaseuraansa HK Popradiin ja siirtyi seuran Extraliga-joukkueeseen.

### Maajoukkueura

Pajpach edusti Slovakiaa alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2013. Hän pelasi samana vuonna myös World U-17 Hockey Challengessa.

Tilastot
--------

|   |   | Runkosarja |   | Pudotuspelit |   |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kausi | Joukkue | Liiga | O | V | H | T | MIN | PM | NP | PMK | TP% | O | V | H | MIN | PM | NP | PMK | TP% |
| 2012–2013 | HK Poprad | Slovakia U20 | 2 | 0 | 1 | 1 | 20 | 0 | 0 | 0.00 | 100 | - | - | - | - | - | - | - | - |
| 2013–2014 | HK Poprad | Slovakia U20 | 5 | 1 | 3 | 1 | 305 | 17 | 0 | 3.65 | 90,3 | - | - | - | - | - | - | - | - |
|  | HK Orange 18 | Slovakia I | 14 | 1 | 12 | 1 | 736 | 53 | 0 | 4.32 | 86,7 | - | - | - | - | - | - | - | - |
|  | HK Orange 20 | SloEL | 2 | 0 | 2 | 0 | 93 | 11 | 0 | 7.06 | 79,3 | - | - | - | - | - | - | - | - |
| 2014–2015 | Tappara | A-SM | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - |
| 2015–2016 | Tappara | A-SM | 22 |  |  |  |  | 70 |  | 3.77 | 87,4 | - | - | - | - | - | - | - | - |

Lähteet
-------

* Maximilián Pajpach The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Maximilián Pajpach *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  A-nuorten uusi maalivahti varattiin NHL:ään *Tappara.fi*.  28.6.2014. Tamhockey Oy. Viitattu 22.7.2014.
2. 1 2  Toporcer, Miloš: Pod zmluvou aj trio hráčov  24.7.2016. HK Poprad. Viitattu 25.7.2016. (slovakiksi)
3. ↑  Maximilián Pajpach *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
**Latokartano** eli **karjatalo** (ruots. *ladugård*) tarkoitti entisaikaan linnan tai pääkartanon alaista sivutilaa tai läheistä lampuotitilaa. **Kuninkaanlatokartano** (*kungsladugård*) oli kuninkaankartanon tai linnan yhteydessä toiminut karjatila, jota johti latokartanovouti. Se oli suurtila, joka vastasi linnan maanviljelystä ja karjanhoidosta tuottaen muonaa linnan väelle. 1600-luvun lopulla useimmista latokartanoista tuli itsenäisiä tiloja, joita kruunu vuokrasi. **Rälssilatokartano** tai **rälssikarjatalo** oli säteritilaan liitetty lampuotitila, joka nautti samasta verovapaudesta kuin itse säteritila.

Turun linnan latokartanoita olivat 1500-luvulla Iso-Heikkilän, Vähä-Heikkilän, Ruissalon, Kuusiston ja Lausteen kartanot, Hämeen linnan latokartanoita Ojoisten, Saaristen ja Hätilän kartanot, Olavinlinnan latokartanoita Aholahden ja Heikinpohjan kartanot ja Viipurin linnan latokartanoita Linnan ja Ykspään kartanot.

Lähteet
-------

1. ↑  *Pieni Tietosanakirja* (1926), s. 992 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 3.12.2023.
2. 1 2  Iris Haikonen: *Kartanon mailla : sätereitä ja rälssimiehiä*, s. 255. Genimap, Helsinki 2006.
3. 1 2  Kungsladugård (ruotsiksi) Förvaltningshistorisk ordbok, Svenska litteratursällskapet i Finland. Viitattu 3.12.2023.
4. ↑  Georg Haggrén, Tuuli Heinonen, Tarja Knuutinen & Elina Terävä: *Raaseporin kartano – Raseborgs gård: tutkimusselvitys*, s. 9 Helsingin yliopiston kulttuurien tutkimuksen laitos & Länsi-Uudenmaan maakuntamuseo. Viitattu 3.12.2023.
5. ↑  *Tietosanakirja* (1916), s. 448 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 3.12.2023.
6. ↑  Anna-Maria Vilkuna: *Kruunun taloudenpito Hämeen linnassa 1500-luvun puolivälissä*, s. 18, 43, 85, 215 Bibliotheca Historica 31. Suomen Historiallinen Seura, Helsinki 1998.
**Itämerenkastikka** eli **itämerenkaurikka** (*Calamagrostis* × *baltica*) on merenrantojen hietikoilla kasvava monivuotinen heinäkasvi. Se on syntynyt kahden kastikoiden sukuun kuuluvan lajin, hietakastikan (*Calamagrostis epigejos*) ja merikastikan (*Calamagrostis arenaria*), risteytyessä. Sitä voidaan pitää myös sukurajan ylittävänä risteymänä, koska merikastikan aiempi nimi on rantakaura (*Ammophila arenaria*) rantakaurojen suvussa.

Ulkonäkö
--------

Itämerenkastikka muodostaa kasvustoja kantalajiensa yhteisillä kasvupaikoilla. Kooltaan se on 75–130 senttimetriä korkea. Lehdet ovat litteämmät kuin rantakauralla. Itämerenkastikan kukinto on röyhy, jonka tähkylät ovat 9–12 mm pitkiä. Ulkohelpeiden tyven karvakiehkura yltää helpeiden puoleen väliin. Vihneet ovat 1–2 mm pitkät. Lajin siitepöly on heikkolaatuista, joten se on marto.

Levinneisyys
------------

Pohjoismaissa itämerenkastikka on levinneisyydeltään eteläinen. Tanskassa ja Etelä-Ruotsissa sitä tavataan melko harvinaisena Itämeren ja Pohjanmeren rannikoilla. Suomessa risteymälaji on hyvin harvinainen ja kasvaa vain Hankoniemellä.

Lähteet
-------

* Hämet-Ahti, L. Suominen, J. Ulvinen, T. & Uotila, P. (toim.): *Retkeilykasvio*. Helsinki: Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, 1998. ISBN 951-45-8167-9.
* Mossberg, B. & Stenberg, L.: *Suuri Pohjolan kasvio, 2. painos*, s. 868. Suomentanut Vuokko, S. & Väre, H. Helsinki: Tammi, 2005. ISBN 951-31-2924-1.

### Viitteet

1. ↑  Kurtto, A. Lampinen, R. Piirainen, M. & Uotila, P. 2019: Checklist of the vascular plants of Finland. Suomen putkilokasvien luettelo. — Norrlinia 34: 1–206. (s. 43.)

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Lajitietokeskus: Itämerenkastikka – *Calamagrostis arenaria* × *epigejos*
Karttakuva Yhdysvaltain edustajainhuoneen vaalipiireistä.
**Yhdysvaltain edustajainhuoneen vaalipiirit** ovat alueita, joihin Yhdysvaltain osavaltiot on jaettu edustajien valitsemiseksi Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen. Vaalipiirejä on 435, ja kustakin vaalipiiristä valitaan yksi edustaja. Lisäksi viidestä territoriosta ja Washington (DC):stä valitaan yhteensä kuusi edustajaa, joilla ei ole äänioikeutta edustajainhuoneessa uusista laeista ja lakimuutoksista äänestettäessä.

Yhdysvaltain edustajainhuoneen vaalipiirit muodostetaan väkiluvun perusteella. Vaalipiirien keskimääräinen väkiluku on noin 710 000. Väestöltään pienin on Rhode Islandin ensimmäinen piiri, jossa asuu hieman yli 526 000 asukasta. Suurin on Montana (925 000 asukasta), jossa on yksi vaalipiiri, eli osavaltion rajat ovat samat kuin vaalipiirin rajat.

Pinta-alaltaan suurin vaalipiiri on Alaska, joka Montanan tavoin muodostaa yhden piirin. Pinta-alaltaan pienin piiri on New Yorkin kolmastoista piiri, joka sijaitsee Manhattanin pohjoisosassa. Eniten vaalipiirejä on Kaliforniassa (53 piiriä) ja vähiten yhden piirin osavaltioissa, joita ovat Alaskan ja Montanan lisäksi Delaware, Pohjois-Dakota, Etelä-Dakota, Vermont ja Wyoming. Vanhin vaalipiiri on Delaware, jonka nykyiset rajat ovat samat kuin vuonna 1789.

Inhimillisen kehityksen indeksillä mitattuna hyvinvointi on runsainta Kalifornian 18. piirissä ja niukinta Kalifornian 21. piirissä.

Vaalipiirien rajojen määrittelyyn liittyy käsite *gerrymandering*. Sillä tarkoitetaan rajojen muodostamista niin, että se suosii tiettyä puoluetta tai ehdokasta.

Lähteet
-------

1. ↑  House of Representatives *United States Senate*. Viitattu 19.10.2018. (englanniksi)
2. ↑  Political Map Shifts With New Census Numbers *Roll Call*.  21.12.2010. Viitattu 19.10.2018. (englanniksi)
3. ↑  Organization of Congress *Lumen Learning*. Viitattu 19.10.2018. (englanniksi)
4. ↑  RURAL LAGS IN ‘WELL BEING,’ SAYS NEW STUDY *Daily Yonder*.  5.5.2015. Viitattu 19.10.2018. (englanniksi)
**Mark William Lanegan** (25. marraskuuta 1964 – 22. helmikuuta 2022 Killarney, Irlanti) oli yhdysvaltalainen muusikko. Hänet tunnettiin parhaiten sooloprojektistaan sekä yhtyeistä Screaming Trees ja Queens of the Stone Age. Lanegan työskenteli myös muun muassa Melissa Auf der Maurin, Mad Seasonin, Mondo Generatorin ja Masters of Realityn kanssa.

Vuonna 1990 Lanegan julkaisi ensimmäisen soolo-albuminsa *The Winding Sheet* SubPop Recordsin kautta. Nirvanan laulaja-kitaristi Kurt Cobain oli albumilla vieraileva kitaristi ja taustalaulaja kappaleissa "Down in the Dark" ja "Where Did You Sleep Last Night?". Jälkimmäinen on cover-versio Huddie Ledbetterin alkuperäisestä kappaleesta. Myöhemmin Nirvana soitti oman versionsa kappaleesta, joka kuullaan yhtyeen *MTV Unplugged in New York* -albumilla. *The Winding Sheet* sai paljon kaupallista menestystä ja Lanegan nauhoitti sen jälkeen viisi studio-albumia lisää.

Laneganin sooloalbumeilla on enemmän vaikutteita bluesista, countrysta ja folkista kuin Screaming Treesin albumeilla.

Lanegan kävi Suomessa elokuussa 2006 Twilight Singersin kanssa soittamassa keikan Tavastia-klubilla.

Queens of the Stone Age
-----------------------

Vuosina 2000–2005 Lanegan oli Queens of the Stone Agen kolmas laulaja. Hänen lauluaan kuullaan muun muassa Queens of the Stone Agen kappaleissa "Song for the Dead", "Hangin’ Tree" ja "In the Fade". Hän kiersi yhtyeen kanssa *Songs for the Deaf* -albumin kiertueella.

Yhteistyö Isobel Campbellin kanssa
----------------------------------

Lanegan teki yhteistyötä Belle & Sebastian -yhtyeen aiemman laulajan Isobel Campbellin kanssa EP:n ja kolmen albumin verran. Vuonna 2004 ilmestyi *Time Is Just the Same* -EP. Albumit ovat *Ballad of the Broken Seas* (2006), *Sunday at Devil Dirt* (2008) ja uusin *Hawk* (2010).

Sooloalbumit
------------

* *The Winding Sheet*  (1990)
* *Whiskey for the Holy Ghost*  (1994)
* *Scraps at Midnight*  (1998)
* *I’ll Take Care of You*  (1999)
* *Field Songs*  (2001)
* *Here Comes That Weird Chill*  (2003, EP)
* *Bubblegum*  (2004)
* *Blues Funeral*  (2012)
* *Dark Mark Does Christmas 2012*  (2012)
* *Imitations*  (2013)
* *Phantom Radio*  (2014)
* *Gargoyle*  (2017)
* *Somebody’s Knocking*  (2019)

Lähteet
-------

1. ↑  Rockmuusikko Mark Lanegan, 57, on kuollut

Aiheesta muualla
----------------

* Laneganin virallinen kotisivu

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Fanni-tunnetaitosarja** on psykologikaksikko Julia Pöyhösen ja Heidi Livingstonin kirjoittama tunnetaitoja tukeva kirjasarja. 

Kirjojen tapahtumapaikkana on Vinhavaara, jossa Fanni-norsu, Ralf-liikeri ja mustajoutsenkaksoset Lenni ja Lilli seikkailevat. 

Fanni-sarjan 4-8 -vuotiaille suunnatut nimikkokirjat on kuvittanut Linnea Bellamine. 

Fanni ja pikkuinen Miu-kirjassa (2023) syntynyt pikkuliikeri aloitti spinoff-sarjan 0-3 -vuotiaille. Miu-sarjan on kuvittanut Larissa Saloranta. 

Hyvän vanhemman salaisuus (2023) on vanhemmille suunnattu tietokirja, jonka sarjakuvat on kuvittanut Jenni Kuhalainen. 

Kirjojen käännösoikeudet on myyty 6 maahan (Norja, Viro, Romania, Kiina, Etelä-Korea, Brasilia). Ruotsinkieliset käännökset julkaistaan Suomessa syksyllä 2024.

Kirjat
------

* *Fanni ja suuri tunnemöykky (2019)*
* *Fanni ja ihmeellinen tunnelämpömittari (2019)*
* *Fanni ja rento laiskianen (2019)*
* *Fannin tunnetaitokortit (2020)*
* *Fanni ja levoton liikeri (2020)*
* *Fanni ja liian jännittävä yö (2020)*
* *Fanni ja kiukkuiset kaksoset (2021)*
* *Fanni ja pikkuinen Miu (2023)*
* *Miu ja tunteikas päivä (2023)*
* *Hyvän vanhemman salaisuus (2023)*
* *Mitä Miu tarvitsee? (2023)*
* *Fannin uniseikkailut (2023)*
* *Miu kaipaa kotiin* (2024)
* *Fanni ja iso ikävä* (2024)

Palkinnot
---------

* Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto 2022.
* Punni-palkinto, kunniamaininta 2020.

Muuta
-----

Kiteelle rakennettiin Fanni-tunnetaitopuisto 2023.

Metsola x Fanni Emotions lastenvaatemallisto julkaistiin 2023.

Nukketeatteri Sampossa esitetään Fanni-kirjoihin pohjautuvaa Fanni -näytelmää. Esityksen ensi-ilta oli keväällä 2023.

Lähteet
-------

Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnot vuodelle 2022 jaettiin

Punni-palkinto 2020

Palkittuun kirja­sarjaan perustuva nukketeatteri­esitys opettaa tunteiden säätelyä

Aiheesta muualla
----------------

* Fanni Emotions
*Tämä artikkeli käsittelee uusiseelantilaista rap-artistia. Muita merkityksiä on erillisellä täsmennyssivulla.*

**Demetrius Savelio** (s. 28. kesäkuuta 1981 Auckland, Uusi-Seelanti), taiteilijanimeltään **Savage**, on uusiseelantilainen rap-muusikko.

Biografia
---------

Savage varttui Manukaun kaupunginosassa Aucklandissä. Hän kiinnostui jo varhain musiikista ja hip hopista. Taiteilijanimi *Savage* ('villimies') on erään ystävän antama. Vuonna 1997 hän liittyi hip hop -yhtyeeseen nimeltä *Deceptikonz*. Yhtye teki levytyssopimuksen Dawn Raid Entertainmentin kanssa. Savage teki Deceptikonzin kanssa kaksi studioalbumia. Sittemmin soolourallaan hän on julkaissut kaksi albumia ja suunnittelee jatkoa.

#### Moonshine (2005-2007)

Savagen ensimmäinen soolosingle *Swing* julkaistiin tammikuussa 2005. Kappaleesta tuli hitti ja se nousi Uuden-Seelannin single listan ykkössijalle.Kolme kuukautta myöhemmin Savage julkaisi ensimmäisen soolo-albuminsa nimeltä *Moonshine*.Toinen single *Moonshine* (mukana Akon) myi kultaa Australiassa.

#### Savage Island (2008-2009)

Swingistä tehtiin uusi versio Soulja Boy Tell 'Emin kanssa.Single myi 1 500 000 kappaletta Yhdysvalloissa.Helmikuussa 2009 Savage julkaisi toisen albuminsa nimeltä *Savage Island*.Albumilta Julkaistiin singlet:*Wild Out (Chooo Hooo)*, *Hot Like Fire* ja I Love The Islands*.*

Diskografia
-----------

### Sooloalbumit

* 2005: Moonshine
* 2009: Savage Island

### Soolosinglet

| Vuosi | Single | Listasijoitus | Albumilta |
| --- | --- | --- | --- |
| NZ | AUS | U.S. |
| 2005 | "Swing" | 1 | 36 | 45 | *Moonshine* |
| "Moonshine" (feat. Akon) | 1 | 9 | - |
| "If You Love Savage" | - | - | - |
| "They Don't Know" (feat. Aaradhna) | 3 | 26 | - |
| 2009 | "Wild Out (Chooo Hooo)" (feat. Angel Dust & Baby Bash) | 6 | - | - | *Savage Island* |
| "Hot Like Fire"(feat. Rock City) | 26 | - | - |
| "I Love The Islands"(feat.Rock City) | - | - | - |

### Deceptikonzin kanssa

* 2002: Elimination
* 2006: Heavy Rotation

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Savage (rap-muusikko) Myspacessa (englanniksi)
* Savage Dawn Raid -levy-yhtiön sivustolla
* Deceptikonz Myspacessa (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Eveliina Salonen** (s. 1999) on suomalainen frisbeegolfaaja, joka on urallaan saavuttanut MM-hopeaa ja voittanut Euroopan-mestaruuden sekä kolmesti Suomen mestaruuden. Hän aloitti lajin harrastamisen vuonna 2012 ja teki virallisen kisadebyyttinsä vuonna 2014. Huhtikuussa 2019 Salonen oli maailmanrankingissa kolmannella sijalla.

Salonen saavutti ensimmäisen Suomen mestaruutensa vuonna 2015, jolloin hän nousi voittoon kuuden heiton takamatkalta. Seuraavana vuonna hän uusi mestaruutensa 13 heiton erolla toiseksi tulleeseen Henna Blomroosiin. Vuonna 2016 Salonen voitti 17-vuotiaana myös Euroopan mestaruuden Oulussa järjestetyissä EM-kisoissa.

Salonen siirtyi vuonna 2017 Innova Discsin joukkueeseen. Saman vuoden helmikuussa hän heitti ensimmäisen kerran urallaan Yhdysvalloissa, jossa hän sijoittui Gentlemen's Club Challengessa neljänneksi ja Memorial Championshipissä kuudenneksi. Elokuussa Salonen voitti kolmannen peräkkäisen Suomen mestaruuden.

Heinäkuussa 2018 Salonen voitti ensimmäisen major-turnauksensa, kun hän sijoittui ensimmäiseksi Konopiště Openissa. Edellisestä eurooppalaispelaajan ottamasta major-voitosta oli kulunut kahdeksan vuotta.

Maaliskuussa 2019 Salonen voitti PDGA Memorial Championshipin Yhdysvalloissa. Elokuussa 2019 hän saavutti Yhdysvalloissa MM-hopeaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7
2. 1 2 3 4 5 6 7
3. 1 2
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑
**Jacques (Jacob) de Boutkovsky**, sukunimi esiintyy myös muodossa *Butkovski* (1. joulukuuta 1858 – 20. elokuuta 1950) oli venäläissyntyinen Suomeen asettunut sellotaiteilija ja sellonsoiton opettaja.

Boutkovsky aloitti vuonna 1872 14-vuotiaana musiikkiopintonsa Nikolai Rubinšteinin johtamassa Moskovan konservatoriossa. Hänellä oli siellä musiikin teorian opettajana oli säveltäjä Pjotr Tšaikovski, viulunsoiton opettajina Laub ja Hrimaly sekä sellonsoiton opettajana Fitzenhagen. Boutkovskyn perhe muutti Pietariin vuonna 1874 ja hän siirtyi opiskelemaan Pietarin konservatorioon, jossa hänen sellonsoiton opettajanaan oli yliopettaja Markus ja pianonsoiton opettajana professori Tshern. Boutkovsky opiskeli Pietarin konservatoriossa seitsemän vuotta. Kahtena viimeisenä opintovuonna hänen sellonsoiton opettajanaan oli professori Davidoff. Boutkovskyn lahjakkuus herätti huomiota ja hänet kiinnitettiin vuonna 1889 keisarillisen hoviorkesterin solistiksi. Tässä orkesterissa oli mukana myös suomalaisia muusikoita.

Boutkovsky jäi orkesterista eläkkeelle 1914, muutti sitten Suomeen ja hänestä tuli Suomen kansalainen. Venäjän vallankumouksen ja vuoden 1918 mullistusten seurauksena Boutkovskyn menetti eläkkeensä ja hän palasi sitten aktiiviseksi muusikoksi. Boutkovsky asui 1920-luvulta lähtien Tampereella, toimi Tampereen kaupunginorkesterin soolosellistinä sekä sellonsoiton opettajana. 

Jacques de Boutkovsky oli naimisissa Alexandrine de Boutkovskyn (1866–1964) kanssa. Heidät on haudattu Kalevankankaan hautausmaalle. Heidän poikansa Aleksander (s. 1893) asui myös Suomessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jorma Lappalainen : Vallankumousta paennut huippusellisti päätyi Tampereelle, Tampereen seudun sukututkimusseura ry 25.3.2023
2. 1 2 3  J. J. Butkovski 80-vuotias, Aamulehti, 01.12.1938, nro 325, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2 3  90 år, Tammerfors Aftonblad, 01.12.1948, nro 227, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. 1 2 3  Jacques de Boutkovsky 80 vuotta, Muusikerilehti : Suomen muusikeriliiton äänenkannattaja, 01.10.1938, nro 7, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. ↑  Hautahaku.fi : Boutkovsky Jacques
**Pellavahatikka** (*Spergula arvensis* subsp. *maxima*) on yksivuotinen pellavapeltojen rikkaruoho. Suomesta alalaji on hävinnyt.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Pellavahatikka kasvaa tavallisesti 40–70 cm korkeaksi. Kasvi on kalju tai niukkakarvainen ja se ei ole tahmea. Oljenvärisiä varsia on 1–5 kappaletta ja ne ovat paksuudeltaan jopa 3 mm paksuja. Varren nivelvälit ovat 8–15 cm. Vastakkain olevat lehdet ovat puoliliereitä, alta kouruisia, 4–6 cm pitkiä ja yhden millin levyisiä. Kukinto on melko niukkahaarainen. Valkoisen kukan verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Terälehdet ovat verholehtiä hieman pitempiä. Pellavahatikka kukkii Suomessa heinä-syyskuussa. Kukinnon hedelmäperä on jopa 6 cm pitkä. Kärjestä avautuva kota on pallomainen ja väriltään keltainen. Siipipalteiset siemenet ovat 1,5–2 mm pitkiä, mustahkoja ja tiheään nuijakarvaisia.

Pellavahatikka on yksi peltohatikan alalajeista. Suomessa tavataan myös kahta muuta sen alalajia: etelänpeltohatikkaa (subsp. *arvensis*) ja pohjanpeltohatikkaa (subsp. *sativa*). Nämä ovat pellavahatikkaa pienempiä, väriltään vihreitä ja tahmeavartisia.

Levinneisyys
------------

Pellavahatikka on aikaisemmin ollut Euroopassa yleinen pellavapeltojen rikkakasvi, mutta on pellavanviljelyn vähenemisen myötä monin paikoin suuresti taantunut. Esimerkiksi Pohjoismaista se on lähes hävinnyt kokonaan. Pellavahatikasta on tiedossa joitakin kasvupaikkoja Suomesta, muun muassa Ahvenanmaalta, Varsinais-Suomesta, Vaasasta ja Hailuodosta. Viimeiset havainnot ovat kuitenkin 1900-luvun alkupuolelta.

Elinympäristö
-------------

Pellavahatikka kasvaa rikkakasvina pellavapelloilla. Lajin häviämisen syynä on ollut paitsi pellavan viljelyn väheneminen ja rikkakasvien torjunta, myös puhtaamman siemenviljan käyttö. Pellavahatikka ei Suomen oloissa pysty luontaisesti talvehtimaan, joten sen siemenet säilyivät talven yli vain talvehtimalla siemenviljan seassa sisätiloissa.

Lähteet
-------

* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
* *Uhanalaisten eläinten ja kasvien suojelutoimikunnan mietintö III: Suomen uhanalaiset kasvit. Komiteamietintö 1985:43. Ympäristöministeriö. Valtion painatuskeskus, Helsinki 1986.*
* *Ålands flora*. Toim. Hæggström, Carl-Adam & Hæggström, Eeva. Toinen laajennettu painos. Ekenäs Tryckeri, Ekenäs 2010.

### Viitteet

1. ↑  Retkeilykasvio 1998, s. 115–116.
2. 1 2  Retkeilykasvio 1998, s. 116.
3. ↑  Ålands flora 2010, s. 144.
4. ↑  Lampinen, R. Lahti, T. & Heikkinen, M. 2012: Kasviatlas 2011: Pellavahatikan levinneisyys Suomessa. Helsingin Yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Helsinki. Viitattu 24.7.2012.
5. ↑  Uhanalaisten eläinten ja kasvien suojelutoimikunnan mietintö III 1986, s. 12.

Aiheesta muualla
----------------

* Kasviatlas 2021: Pellavahatikan (*Spergula arvensis* subsp. *maxima*) levinneisyys Suomessa.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q11887258
* CoL: 5F4Z9
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:2491808-4
* WFO: wfo-0001292263

 |

 |
**Sonja Huhtaniska** (s. 1987 Rovaniemi) on suomalainen taiteilija, toimittaja ja kolumnisti. Huhtaniska on työskennellyt urallaan muun muassa Lapin kansassa sekä Uudessa Rovaniemessä. Koulutukseltaan hän on medianomi (amk).

Huhtaniska on myös mielenterveyskuntoutuja, joka on puhunut avoimesti mielenterveyshäiriöistään. Hän on ammentanut mielenterveyshäiriöistään innoitusta myös maalaustaiteeseensa. Huhtaniskan näyttely Mielialahäirikkö Galleria Koppelossa, Tampereella keväällä 2021 käsitteli mielenterveysongelmiin sairastumista sekä toipumisprosessia. Huhtaniskan töitä on lisäksi ollut esillä yhteisnäyttelyssä Galleria Foggassa, Helsingissä kesällä 2020. Huhtaniskan näyttely Masennusposti - DAILYhateMAIL on ollut esillä rovaniemeläisessä Kauppakeskus Revontulessa syksyllä 2019.

Huhtaniska on saanut Lappilainen tasa-arvoteko -kunniamaininnan vuonna 2017. Huhtaniska on luonut uraa myös stand-up -koomikkona taiteilijanimellä Sonkkeli.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kun Sonja Huhtaniskan oli pakko pysähtyä, sisäiset padot alkoivat sortua – piilotetuista tunteista syntyi taidenäyttely, joka saa avajaisensa sunnuntaina *Lapin Kansa*. Viitattu 23.4.2021.
2. ↑  Huippuenerginen unelmatyöntekijä Sonja Huhtaniska, 33, uupui niin, ettei jaksanut nostaa käsiään – Taustalla oli huonosti tunnettu sairaus *Aamulehti*.  27.3.2021. Viitattu 23.4.2021.
3. ↑  Galleriakatsaus | Pastellisia pyyhekumeja, sairastumisia ja toipumisia sekä matkoja itseen ja menneeseen *Kulttuuritoimitus*.  16.3.2021. Viitattu 23.4.2021.
4. ↑  Näyttely: Pullopostia vastakkaiselta rannalta *Lapin Kansa*. Viitattu 23.4.2021.
5. ↑  Toimittaja Huhtaniskalle ja nuorisotyön tekijä Posiolle kunniamaininnat lappilaisesta tasa-arvoteosta *Lapin Kansa*. Viitattu 23.4.2021.
6. ↑  Sonkkelin sivupersoonat noloissa tilanteissa | Audio Areena *areena.yle.fi*. Viitattu 23.4.2021.
Sortanlahden satama 24.10.2016
Konevitsaan lähtevään laivaan lastataan puutavaraa Sortanlahden satamassa 24.10.2016
**Sortanlahti** (ven. Влади́мировка, *Vladimirovka*) on lahti Laatokan rannalla. Se oli myös Pyhäjärveen kuuluva kylä ja on edelleen Konevitsaan kulkevien laivojen lähtösatama. Sortanlahti sijaitsee Käkisalmen piirissä, hiekkatien päässä noin 35km Käkisalmesta etelään. Nykyisin se on Sakkolan maalaiskuntaan (ven. Громово, *Gromovo*) kuuluva maaseututaajama.

Sortanlahti oli jo Suomen kaudella satamana tärkeä. Ruostuneiden laivanromujen vierestä lähtee vuorolaiva Konevitsaan kerran viikossa, ja matka saarelle kestää noin tunnin. Joissakin laivoissa on ongelmia: aallot voivat kastella matkustajia, eivätkä kaikki matkustajat ehkä saa suojaa sateen sattuessa.

Suomen kaudelta periytyvä 325-metrinen aallonmurtaja on säilynyt, mutta Neuvostoliiton-aikainen rakennuskanta ei. 

Talvisodan aikana Sortanlahti toimi Karjalan kannaksen lohkon esikuntana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lehtipuu Markus, Kannas Suomalainen Matkaopas 1. p. (2004)
2. ↑  Lehtipuu Markus, Karjala Suomalainen Matkaopas 1. p. (2000)
Saxbyn majakka

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
VormsiViro |
| Vesistö | 
ItämeriView and modify data on Wikidata  |

Arkkitehtuuri| Korkeus | 
24 m  |
| Luokitus | 
arkkitehtuurillinen kulttuuriperintökohde (d)  (1998)View and modify data on Wikidata  |

Historia| Valmistunut | 
1864 (ensimmäinen)1871 (nykyinen) |

Varustus| Valon korkeus | 
25,7 m  |
| Valonkanto | 
16,7 km, 13,0 kmView and modify data on Wikidata  |
| Valon ominaisuudet | 
Iso WRG 6sView and modify data on Wikidata  |

Tunnisteet| ARLHS | 
EST064View and modify data on Wikidata  |
| Admiralty | 
C3758View and modify data on Wikidata  |
| NGA | 
116-12631View and modify data on Wikidata  |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
59° 01′ 39″ P, 23° 07′ 03″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Saxbyn majakka** (myös **Vormsin majakka**) rakennettiin vuonna 1864. Se oli ensimmäinen Gordonin järjestelmän rautamajakka Virossa.

Majakan rakenne
---------------

Majakka on koottu valurautaosista insinööri Alexander Gordonin kehittämää menetelmää käyttäen vuonna 1864. Tällaisia majakoita on pystytetty ainakin vuodesta 1841. Järjestelmä perustuu tehtaassa esivalmistettuihin osiin. Menetelmän ansiosta korkean tornin pysytys on suhteellisen helppoa ja nopeaa.

Saxbyn ensimmäinen majakka on 17 metriä korkea. Se pystytettiin Vormsin saarelle Saxbyn niemeen vuonna 1864. Pian osoittautui, ettei se ollut riittävän tehokas jatkuvien sumujen takia. Sen vuoksi tilattiin uusi majakka Liepājan tehtaalta Latviasta. Vanha majakka ja sen optinen laite vietiin Vaindloon saarelle. Vormsin majakka on säilynyt erittäin hyvin toisen maailmansodan aikana tulleista vaurioista huolimatta. Monet majakan ympärillä olevat rakennukset ovat peräisin 1800-luvulta. Kokonaisuus on kulttuurihistoriallinen miljöö. Majakan lähellä metsässä on osittain säilynyt 1900-luvun alussa rakennettuja Pietari Suuren meripuolustusrakennelmia.

Valon sektorit| Väri | punanen | vihreä | valkoinen | punanen | valkoinen |
| Asteet | 8°–66° | 66°–134° | 134°–148° | 148°–213° | 352°–8° |
| Näkyvyysetäisyys (M) | 7 | 7 | 12 | 7 | 12 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  595 - Vormsi tuletorn *Estonian Lighthouse Society*. Viitattu 02.03.2018.
2. 1 2  Navigatsioonimärgi 595, Saxby tuletorn andmed *Navigatsioonimärkide andmekogu*. Viitattu 01.03.2018.
3. 1 2 3  Saxbyn majakka *VisitEstonia*. Viitattu 02.03.2018.
4. ↑  Cape Pine Lighthouse belongs to a special class of light towers. It is of an early era of prefabricated Cast Iron design. *Capepine.com*. Viitattu 02.03.2018.
5. ↑  Tahkunan majakka *VisitEstonia*. Viitattu 01.03.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saxbyn majakka** Wikimedia Commonsissa

* Lighthouses of Northwestern Estonia (Arkistoitu – Internet Archive)
**Ylva** (maaliskuuhun 2019 asti **HYY Yhtymä**) on  Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan omistama monialainen palvelualan konserni, joka mahdollistaa tuotoillaan aktiivista opiskelijaelämää. Ylvan liiketoiminta keskittyy kiinteistösijoituksiin sekä ravintola-alaan. 

Ylvan liikevaihto vuonna 2021 oli 19,9 miljoonaa euroa (2020: 22,8 milj. euroa), liikevoitto 1,4 miljoonaa euroa (2020: 7,3 milj. euroa) ja tilikauden tulos –2,6 miljoonaa euroa (2020: 7,1 milj. euroa). Ylvan palveluksessa oli vuonna 2021 keskimäärin 96 henkilöä. Vuoden lopussa henkilöstömäärä oli 136 (2020: 153).

Ylioppilaskunta rahoittaa toimintansa yritystoimintansa eli Ylvan tuotoilla sekä jäsenmaksuilla. Viime vuosina jäsenmaksujen osuus on ollut noin kolmasosa toiminnan rahoituksesta.

Yritykset
---------

### Kiinteistöt

HYY Kiinteistöt tarjoaa liike- ja toimistotiloja Helsingin ydinkeskustassa ja Kampissa. Omistuksiin kuuluvat seuraavat rakennukset

* Vanha ylioppilastalo
* Uusi ylioppilastalo
* Seurahuoneen talo
* Kaivotalo
* City-talo
* Hansa-talo
* Leppätalo
* Mechelininkatu 3D-HUB

### Ravintolat

* UniCafe-opiskelijaravintolat, 16 ravintolaa pääkaupunkiseudulla
* Well-kahvilat, Kaisatalo ja Terkko

### Asuminen ja Ylva Palvelut Oy

* Both Helsinki (Asuntoja Helsingin keskustassa, ent. Hostel Domus Academica)
* Ylva Palvelut Oy

Historiaa
---------

1980-luvun lopulla HYY-yhtiöitä olivat:

* kiinteistöyhtiö Kaivopiha Oy
* tietotekniikkaa myyvä Oy Academica Ab
* siivousyritys Oy Soopeli Ab
* opiskelijaruokaloita hoitava Oy Ylioppilastuki Ab
* tietokirjakustantamo Gaudeamus (1968–2016)
* Oy Travela Ab ja muita matkatoimistoja.

Vuonna 1987 HYY-yhtiöt oli ostanut valtakunnallisten opiskelijajärjestöjen yhteistyöjärjestö Ylioppilaspalvelu ry:ltä sen Travela-matkatoimiston. Vuonna 1991 HYY-yhtiöiden ympäri Eurooppaa laajentunut matkatoimistobisnes yhdistettiin HYY Travel Group -nimiseksi konserniksi, jonka emoyhtiöksi tuli tanskalainen Scandinavian Student Travel Service (SSTS AS). Sen alaisuudessa toimivat suomalainen Oy Travela Ab, norjalainen Univers Rejser, espanjalainen SSTS Spain, saksalainen JSR/SRID ja Ruotsin valtiolta ostettu SFS Resebyrå. Kokonaisuuden sanottiin olleen maailman toiseksi suurin opiskelija- ja nuorisomatkailuun erikoistunut yritysryhmä, jonka toiminnasta vain kymmenesosa oli Suomessa.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  HYY Yhtymä muuttuu Ylvaksi ja kehittää Helsinkiä kunnianhimoisesti  20.3.2019. Ylva. Viitattu 9.6.2022.
4. ↑  Ylvan toimintakertomus ja tilinpäätös 2021 Ylva.  Arkistoitu 9.6.2022. Viitattu 9.6.2022.
5. ↑  HYY ravintolat HYY Ravintolat Oy.
6. ↑  www-sivut Both.
7. ↑  131 141 on nyt 170 010. (HYY-yhtiöiden ilmoitus uudesta puhelinnumerosta.) *Helsingin Sanomat*, 10.5.1988, s. 21. Näköislehti (maksullinen).
8. ↑  HYY:lle enemmistö Travelasta.  *Helsingin Sanomat*, 14.5.1987, s. 31. Näköislehti (maksullinen).
9. ↑  HYY-Yhtiöt niputti matkatoimistonsa.  *Helsingin Sanomat*, 18.4.1991, s. 24. Näköislehti (maksullinen).

Aiheesta muualla
----------------

* Ylvan verkkosivut
Van den Bergh vuonna 2021
**Dimitri Van den Bergh** (s. 8. heinäkuuta 1994 Antwerpen, Belgia) on belgialainen dartsinpelaaja. Hän on voittanut kahdesti nuorten maailmanmestaruuden vuosina 2017 ja 2018, sekä World Matchplay -turnauksen vuonna 2020. MM-kisoissa Van den Berghin paras saavutus on välieräsijoitus vuonna 2023.

Ura
---

Van den Bergh aloitti ammattilaisuransa 21-vuotiaana vuonna 2015. Vuosina 2018 ja 2020 hän selviytyi MM-kisojen puolivälieriin. Keväällä 2020 koronaviruspandemian alkaessa Van den Bergh oli kisamatkalla Englannissa eikä päässyt liikkumisrajoitusten vuoksi palaamaan kotimaahansa Belgiaan, ja asui koko ensimmäisen karanteenijakson ajan Englannin Suffolkissa walesilaisen kilpapelaajansa Peter Wrightin vieraana. Tämän jälkeen Van den Bergh saavutti ensimmäisen ammattilaisvoittonsa voittamalla Gary Andersonin vuoden 2020 World Matchplay -turnauksen finaalissa, ja nousi ensimmäistä kertaa maailmanrankingin 16 parhaan joukkoon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dimitri Van den Bergh *PDC*. Viitattu 18.8.2022. (englanniksi)
2. ↑  Dimitri van den Bergh finds sanctuary with Peter Wright during exile from native Belgium *Dartsnews.com*.  26.3.2020. Viitattu 18.8.2022. (englanniksi)
3. ↑  World Matchplay: Dimitri Van den Bergh stuns Gary Anderson in final *Sky Sports*. Viitattu 18.8.2022. (englanniksi)
**Tiiti Mendelin** (ent. *Taskinen*, s. 1941 Vaasa) on suomalainen taiteilija. Mendelin opiskeli 1960-luvulla kamera- ja elokuvataidetta Taideteollisessa oppilaitoksessa, joka sijaitsi tuolloin Ateneumissa. Valmistuttuaan hän työskenteli nimellä **Tiiti Taskinen** Fennada-Filmissä kuvaussihteerinä, muun muassa Edvin Laineen *Pohjantähti*-trilogiassa. *Akseli ja Elina* -elokuvassa hän näytteli Rouva Rautajärveä. Hän asuu Kemiönsaarella.

Kuvataiteissa Tiiti Mendelinin pääasiallinen tekniikka on vesivärimaalaus eli akvarelli. Hän kertoo maalanneensa elämänsä aikana noin 4000 työtä, mukana myös kirjojen kuvituksia, julisteita ja levynkansia. Mendelinin taiteellisia teemoja ovat olleet muun muassa ihmisen koristautuminen, muinaiset kansat ja näyttämötaide.

Tiiti Mendelin on eläkeiässä tehnyt useita maalausmatkoja suomensukuisten kansojen pariin Volgan mutkaan ja Siperiaan.

Mendelinin retrospektiivinen näyttely "Näyttämöllä" oli Salon taidemuseo Veturitallissa 2013.

Lähteet
-------

1. ↑  Luostarinen, Laura - Lindén-Lamoureux, Pia - Nyqvist, Petra: *Tiiti Mendelin Näyttämöllä*. Salon taidemuseon julkaisuja, 2013.
2. ↑  Tiiti Taskinen *IMDB*. Viitattu 15.4.2023.
3. ↑  Pääroolissa Tiiti Mendelin.  *Turun Sanomat*, 2013.
4. ↑  Tiiti Mendelin maalaa sirkukseen suuria tunteita.  *Perniönseudun Lehti*, 4.4.2013.
5. ↑  Wass, Janne: Naturtro och färgmagi.  *Ny TId*, 2010.
6. ↑  Maud Stolpe: Tiiti Mendelin på scenen i Salo.  *Yle Åboland*, 12.4.2013.
**Valeri Vladimirovitš Borisov** (ven. Валерий Владимирович Борисов; s. 3. elokuuta 1948 Leningrad) on venäläinen kuoronjohtaja.

Borisov valmistui vuonna 1968 Leningradin akateemisen Glinka-valtionkapellin kuoro-opistosta. Hän jatkoi opintojaan Leningradin konservatoriossa, josta valmistui kuoronjohdossa vuonna 1973 sekä ooppera- ja sinfoniakapellimestarina vuonna 1978. Vuosina 1976–1986 Borisov toimi Leningradin akateemisen Glinka-valtionkapellin johdossa. Vuosina 1988–2000 hän oli Kirov-/Mariinski-teatterin pääkuoromestarina. Valeri Gergijevin johtaman Mariinski-teatterin kanssa Borisov teki yli kaksikymmentä venäläisten ja ulkomaalaisten oopperoiden levytystä Philips-levymerkille. Hän esiintyi Mariinski-teatterin kuoron kanssa myös New Yorkissa, Lissabonissa, Baden-Badenissa, Amsterdamissa, Rotterdamissa ja Omahassa.

Huhtikuussa 2003 Borisov pääsi Moskovan Bolšoi-teatterin pääkuoromestariksi. Hän teki siellä debyyttinsä Pjotr Tšaikovskin oopperan *Jevgeni Onegin* esityksessä vuonna 2004. Hän oli Bolšoi-teatterissa mukana kantaesittämässä Leonid Desjatnikovin oopperaa *Deti Rozentalja*.

Borisov pääsi vuonna 1996 avustavaksi professoriksi Pietarin konservatorioon. Hänelle on myönnetty Zolotoi sofit -palkinnot vuosina 1999 ja 2003. Vuonna 2012 hän sai Venäjän kansantaiteilijan arvonimen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Борисов Валерий Владимирович RusTeam Media
2. 1 2 3  Valery Borisov (Choirmaster producer) Bolshoi Moscow


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |

 |
**Potilasvakuutuskeskus** (ruots. *Patientförsäkringscentralen*, engl. *The Finnish Patient Insurance Centre*), lyhennettynä PVK, huolehtii keskitetysti kaikista terveydenhoidon yhteydessä aiheutuneista henkilövahingoista potilasvahinkolain mukaisesti. PVK myös edistää potilasturvallisuutta tekemällä tutkimusta, laskelmia ja tilastoaineistoa. Keskuksen jäseniä ovat kaikki potilasvakuutuksia myöntävät vakuutusyhtiöt Suomessa. Potilasvakuutusjärjestelmä on ollut lakisääteisenä Suomessa vuodesta 1987. Potilasvakuutuskeskus ei ole viranomainen, mutta se hoitaa sille laissa säädettyä julkista hallintotehtävää eli lakisääteistä potilasvakuutusta.

Tehtävät
--------

Potilasvakuutuskeskuksen tehtäviin kuuluu esimerkiksi vastuu potilasvahingosta, ellei vakuutusta ole otettu. Se tekee tutkimuksia ja laskelmia sekä tuottaa tilastoaineistoa. Se toimii myös vakuutusyhtiöiden yhteistyöelimenä.

Mitä Potilasvakuutuskeskus korvaa
---------------------------------

Potilasvakuutuskeskus ratkaisee potilasvahinkolain perusteella, onko potilaalle aiheutunut terveyden- ja sairaanhoidon yhteydessä potilasvakuutuksesta vahingonkorvaukseen oikeuttava henkilövahinko. Laissa on lueteltu seitsemän korvausperustetta: hoitovahinko, infektiovahinko, tapaturmavahinko, laitevahinko, hoitohuoneiston tai -laitteiston vahinko, lääkkeen toimittamisvahinko ja kohtuuton vahinko. Henkilövahinko korvataan potilasvakuutuksesta, kun jokin perusteista täyttyy.

Korvauspäätös tulee yleensä alle seitsemässä kuukaudessa, mutta toisinaan voi mennä yli vuosi.

Vakuuttaminen
-------------

Terveyden- ja sairaudenhoitotoimintaa harjoittavien on otettava vakuutus potilasvahinkolain mukaisen vastuun varalta. Potilasvakuutuksen saa vakuutusyhtiöistä tai Potilasvakuutuskeskuksesta. Jos vakuutusyhtiö ei myönnä vakuutusta, sen myöntää Potilasvakuutuskeskus. Ellei vakuutusta ole otettu, vakuutusmaksu voidaan korottaa jopa kymmenkertaiseksi.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Potilasvakuutuskeskus
3. ↑  Mitä korvataan Potilasvakuutuskeskus
4. ↑  Korvauskäsittely Potilasvakuutuskeskus.
5. ↑  Vakuuttaminen Potilasvakuutuskeskus.

Aiheesta muualla
----------------

* Sosiaali- ja terveysministeriö