recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Olli Kalevi Porthan** (s. 11. joulukuuta 1957 Tampere) on suomalainen urkutaiteilija ja -pedagogi.

Ura
---

Porthan opiskeli urkujensoittoa Sibelius-Akatemiassa Enzio Forsblomin ja Amsterdamin Sweelinck-konservatoriossa Jacques van Oortmerssenin johdolla sekä useilla kansainvälisillä mestarikursseilla opettajinaan muun muassa Marie-Claire Alain, Montserrat Torrent ja Harald Vogel. Suoritettuaan urkujensoiton diplomitutkinnon hän antoi ensikonserttinsa vuonna 1983 Finlandia-talossa Helsingissä. Porthan sai ensimmäisen palkinnon Lahden urkuviikkojen urkukilpailussa 1980. 

Porthan on konsertoinut aktiivisesti kotimaan lisäksi eri maissa ympäri Eurooppaa sekä Japanissa niin solistina kuin kamarimuusikkonakin. Hänellä on ollut myös esiintymisiä eri maiden radioissa ja televisiossa, minkä lisäksi hän on levyttänyt eri aikakausien urku- ja kamarimusiikkia. 

Porthan on toiminut Sibelius-Akatemian urkumusiikin opettajana vuodesta 1980 ja professorina vuodesta 1988 lähtien. Sibelius-Akatemian kirkkomusiikin osaston johtaja Porthan oli vuosina 1997–2002. Hän on lisäksi ollut opettajana mestarikursseilla.

Porthan on toiminut asiantuntijana useissa urkurakennusprojekteissa, muun muassa Sibelius-Akatemiassa, Janakkalan kirkossa, Kotkan kirkossa ja Tallinnan tuomiokirkko. 

Hän on Janakkalan barokkikesän taiteellinen johtaja ja Kotkan kansainvälisen urkukilpailun ja urkuviikon taiteellisen suunnittelutoimikunnan ja tuomariston jäsen. Hän on toiminut useiden kansainvälisten urkukilpailujen tuomariston jäsenenä. 

Organum-seuran puheenjohtajana Porthan oli vuosina 1986–1990. Vuonna 2000 hänelle myönnettiin Organum-seuran kiertopalkinto toiminnasta urkutaiteen eri osa-alueiden ja tyylien monitasoisen ymmärtämisen edistämisestä sekä rohkaisemisesta erilaisten ja persoonallisten näkemysten esilletuomiseen. Hänelle myönnettiin 6. joulukuuta 2003 Suomen Leijonan 1. luokan ritarimerkki (SL R I).

Levytykset
----------

* Organ Music by J. S. Bach (1984)
* Mimesis (1996)
* Orelikontsert Toomkirikus (1997)
* Clavier-Übung III (2006)

Lähteet
-------

1. ↑  Porthan, Olli hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
2. ↑  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 561–562. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.

Kirjallisuutta
--------------

* Lehtola, Jan – Peitsalo, Peter (toim.): *Ars et usus musicae organicae: Juhlakirja Olli Porthanille – Essays in Honour of Olli Porthan*. Sibelius-Akatemian julkaisuja, 17. Helsinki: Taideyliopiston Sibelius-Akatemia, 2017. ISSN 0359-2308. ISBN 978-952-329-084-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Olli Porthanin kotisivut.
* Sibelius-Akatemia, Kirkkomusiikin osasto. (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
Augusta Soldan: *Baijerilainen vuoristomaisema*, kopio Franz Hengsbachin mukaan (1864).

Düsseldorfin koulukuntaan kuuluvat suomalaiset taiteilijat 

---

Werner Holmberg, Maantie Hämeessä (Helteinen kesäpäivä), 1860.
 Werner Holmberg, *Maantie Hämeessä (Helteinen kesäpäivä)*, 1860. 

 

Fanny Churberg, Karl Anders Ekman, Severin Falkman, Ellen Favorin, Alina Forsman, Hanna Frosterus-Segerstråle, Alexandra Frosterus-Såltin, Emma Gylden-von Schantz, Werner Holmberg, Karl Emanuel Jansson, Arvid Liljelund, Berndt Lindholm, Erik Johan Löfgren, Hjalmar Munsterhjelm, Victorine Nordenswan, Augusta Soldan, Victoria Åberg

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

**Augusta Evelina Soldan** (17. heinäkuuta 1826 Lappeenranta – 29. elokuuta 1886 Sortavala) oli suomalainen Düsseldorfin koulukuntaan kuulunut taidemaalari ja piirustuksenopettaja.

Elämäkerta
----------

Soldanin vanhemmat olivat kruununvouti Karl Gustaf Soldan ja Ulrika o.s. Lucander. Hän opiskeli Helsingin yliopiston piirustussalissa sekä Magnus von Wrightin yksityisoppilaana saaden 1868 von Wrightiltä todistuksen piirustustaidoistaan. Düsseldorfin taideakatemiassa Soldan opiskeli Hans Guden johdolla 1857. Taiteilijan debyyttinsä Soldan teki 1854.

Soldan toimi piirustuksen opettajana oppikoulussa 1847–1857 ja 1858–1873. Soldan maalasi myöhäisromanttiseen tyyliin muun muassa pieniä maisemamaalauksia. Opetustyö ja taiteilijan uran myöhäinen aloitus saivat aikaan sen, ettei Soldan noussut taiteilijana kykyjensä edellyttämään asemaan.

Augusta Soldanin veli oli Suomen Rahapajan johtaja August Fredrik Soldan, jonka tytär Venny Soldan-Brofeldt oli myös tunnettu naistaiteilija.

Teoksia
-------

* *Maisematutkielma*, kopio Albert Flammin mukaan. 1858
* *Baijerilainen vuoristomaisema*, kopio Franz Hengsbachin mukaan. 1864

Palkinnot
---------

* II palkinto dukaattikilpailussa 1861

Lähteet
-------

* Suomen kuvataiteilijat-verkkomatrikkeli
* Valtion taidemuseo: Augusta Soldan[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Augusta Soldan Kansallisgallerian kokoelmissa
* Riitta Konttinen: / Soldan, Augusta (1826–1886) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  23.3.2007. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Paavi **Hadrianus VI** (syntyjään **Adrian Florisz Dedel**; 2. maaliskuuta 1459 Utrecht, Utrecht, Alankomaat – 14. syyskuuta 1523) oli paavina 9. tammikuuta 1522 – 14. syyskuuta 1523. Hän oli myös tulevan hallitsijan Kaarle V:n opettaja vuodesta 1507 lähtien. Hadrianus lähetettiin vuonna 1515 Espanjaan valmistelemaan Kaarle I:n, tulevan Kaarle V:n kruunaamista.

Piispasta paaviksi
------------------

Hadrianus nimitettiin Kaarle V:n avulla Tortosan piispaksi. Kaarlen ollessa Saksassa vuonna 1520, hän uskoi Hadrianukselle ja kardinaali Jimenéz de Cisnerosille vastuun valtakunnan hallinnosta. Hadrianuksesta tuli paavi 9. tammikuuta 1522, hieman alle 63-vuotiaana. Hänen valintansa paaviksi tapahtui 27. joulukuuta 1521 – 2. tammikuuta 1522 välisenä aikana. Hadrianus kuoli kuitenkin jo 14. syyskuuta 1523, ehdittyään toimia paavina vain noin puolitoista vuotta.

Hadrianus oli tinkimätön toimissaan. Hän muutti asuntonsa Vatikaanin ylimpään kerrokseen, ja hänellä oli palvelijoina vain Hollannista mukanaan tuomansa henkilökunta, johon kuului sihteeri, palvelija ja vanha taloudenhoitajatar. Hadrianus pudotti kardinaalien palkat 6 000 dukaattiin ja taisteli simoniaa sekä nepotismia vastaan, minkä seurauksena hänestä tuli äärettömän vihattu roomalaispapiston keskuudessa.

Hadrianus VI:n jälkeen seuraava ei-italialainen paavi oli vasta Johannes Paavali II 455 vuotta myöhemmin. Hadrianuksen sairastuttua ja kuoltua, häntä hoitaneen lääkärin talon eteen ilmestyi kukkia, joihin oli kätkettynä teksti "Isänmaan Vapauttajalle". Hadrianus VI on haudattu Pius II:n ja Pius III:n väliin, ja haudalla on hautakirjoitus "Hic jacet impius inter Pius".

Kuvagalleria
------------

* Hadrianus VI:n vaakuna.Hadrianus VI:n vaakuna.
* Hadrianus VI:n syntymäpaikka Utrechtissa.Hadrianus VI:n syntymäpaikka Utrechtissa.
* Hadrianus VI:n hauta.Hadrianus VI:n hauta.

Lähteet
-------

* Hanska, Jussi: *Kristuksen sijaiset maan päällä?*. Paaviuden historiaa apostoli Paavalista Johannes Paavali toiseen. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Vammala 2005. ISBN 951-746-719-2.
* Enciclopedia Universal, Espasa-Calde. Madrid 1908/Tortosan kirjasto.

### Viitteet

1. ↑  Hanska 2005: s. 322.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hadrianus VI** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Leo X** | **Paavi** | Seuraaja:**Klemens VII** |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
	+ 2
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Auvo Vihro** (s. 10. toukokuuta 1956 Polvijärvi) on suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja.

Ura
---

Vihro opiskeli näyttelemistä Teatterikorkeakoulussa, josta hän valmistui vuonna 1985. Aikaisemmin hän oli opiskellut hammaslääketiedettä ja taidehistoriaa. Hän on ollut kiinnitettynä Lahden kaupunginteatteriin ja Tampereen Työväen Teatteriin, jossa hän on näytellyt vuodesta 1991. Tampereen vuosinaan hän on esittänyt muun muassa Larrya *Closerissa*, Emil Aaltosta *Suutari Aaltosessa*, Markus Hautalaa *Fundamentalistissa* ja Antonio Salieria *Amadeuksessa*.

Vihro on työskennellyt myös teatteriohjaajana. Hän on ohjannut muun muassa Asko Sahlmanin runokoosteen *Yhdeksän elämää* (1999) Tampereen Teatterille sekä näytelmät *Rauta* (2003), *Yön kosketus* (2005), *Manner* (2011) ja *Kolme iloista rosvoa* (2015) Tampereen Työväen Teatterille. Vuonna 2010 hänet valittiin Tampereen Teatterikesän taiteellisen johtoryhmän jäseneksi. Hän jätti johtoryhmän vuonna 2013.

Vihro on esiintynyt myös elokuvissa ja televisiossa. Hän on esiintynyt miespääosassa elokuvassa *Kaivo* (1992), esiintynyt Lauri Kettusen roolissa televisiosarjassa *Siperian nero* (2000–2001) ja Aatos Launiksen roolissa televisiosarjassa *Taivaan tulet* (2007–2010). Vuodesta 2012 Vihro on toiminut joulupukkina jouluaattoaamun *Joulupukin Kuuma linja* -ohjelmassa.

Tunnustuksia
------------

Vuonna 2003 Vihrolle myönnettiin Veikko Sinisalo -palkinto.

Yksityiselämä
-------------

Vihro on naimisissa näyttelijä Minna Hokkasen kanssa. Heillä on kaksi lasta, vuonna 1991 syntynyt poika ja vuonna 1994 syntynyt tytär.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Auvo Vihro Tampereen Työväen Teatterin verkkosivuilla
2. ↑  Innostus pitää hengissä.  *Karjalainen*, 18.1.2014, s. 14.
3. ↑  Fleming, Katariina: Iloiset rosvot Kasper, Jesper ja Joonatan hurmaavat TTT:ssa *Tamperelainen*.  28.11.2015.  Arkistoitu 10.12.2015. Viitattu 9.12.2015.
4. ↑  Teatterikesän taiteellinen johto vaihtuu *yle.fi*.  6.8.2010.  Arkistoitu 5.8.2011. Viitattu 5.8.2011.
5. ↑  Teatterikesän taiteelliseen johtoon Hazard ja Roiha *Kaleva.fi*.  9.8.2013. Viitattu 21.9.2013.
6. ↑  *Kaivo* Elonetissä.
7. ↑  *Siperian nero* -televisiosarjan henkilöt Yleisradion verkkosivuilla
8. ↑  *Taivaan tulet* -televisiosarjan henkilöt Yleisradion verkkosivuilla
9. ↑  Korpela, Tanja: Joulupukki vastaa lapsille suorassa tv-lähetyksessä - vain tontun yllätyspuhelun saaneet pääsevät juttusille *Iltalehti*.  24.12.2017. Viitattu 24.12.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Auvo Vihro Elonetissä.
* Auvo Vihro Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Yle Elävä arkisto: Turkan lapset

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
**Arsk** (ven. Арск, tat. Арча,  *Arça*) on kaupunki ja Arskin piirin keskus Tatarstanin koillisosassa Venäjällä, 65 kilometriä pääkaupungista Kazanista koilliseen. Arsk sijaitsee Kazankajoen varrella ja sen kautta kulkee rautatie Kazanista Agryziin. 

Vuonna 2010 Arskissa oli 18 114 ja koko Arskin piirissä 51 667 asukasta. Vuonna 2002 asukkaista oli tataareja 83 prosenttia ja venäläisiä 15 prosenttia.

Historia
--------

Arskin vaakuna vuodelta 1781
Arskin kaupungin perustivat Volgan bolgaarit 1200-luvulla. Se oli Arçan hallintoalueen (daruğası) pääkaupunki alueen kuuluessa Kazanin kaanikuntaan. Vaikka kaupungin asukkaiden enemmistö olikin tataareja, oli hallintoalueen asukkaiden enemmistö udmurtteja. Todennäköisesti myös kaupungin ja sen ympäristön asukkaat olivat alun perin olleet suomalais-ugrilaisia, mutta sekoittuneet sittemmin tataarien kanssa. Arça oli yksi Kazanin kaanikunnan vahvimmista linnoituksista. Venäjän armeija valloitti Arçan vuonna 1552 prinssi Vorotinskin johdolla. 

Vuonna 1781 Arskista tuli kihlankunnankaupunki. Vuonna 1926 se menetti kaupungin asemansa ja muutettiin kyläksi. Vuonna 1938 siitä tuli kaupunkityyppinen taajama, ja vuonna 2008 se sai uudelleen kaupungin arvon.

Lähteet
-------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, Rosstat (viitattu 23. tammikuuta 2019). Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 28.7.2014. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Arski munitsipalnyi raion (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (tatarstan.ru)

Tatarstanin vaakuna**Tatarstanin tasavallan kaupungit**
Tatarstanin lippuTatarstanin lippu
**Pääkaupunki: Kazan (Qazan)**  
  

Agryz (Ägerce) |
Almetjevsk (Älmät) | 
Arsk (Arça) |
Aznakajevo (Aznaqay) |
 Bavly (Bawlı) |
Bolgar (Bolğar) |
Bugulma (Bögelmä) | 
Buinsk (Bua) |
Jelabuga (Alabuğa) | 
Laiševo (Layış) |
Leninogorsk |
Mamadyš (Mamadış) |
Mendelejevsk (Mendeleyev) |
Menzelinsk (Minzälä) |
 Naberežnyje Tšelny (Yar Çallı) | 
 Nižnekamsk (Tübän Kama) |
Nurlat |
Tetjuši (Täteş) |
 Tšistopol (Çístay) | 
Zainsk (Zäy) |
Zelenodolsk (Yäşel Üzän)
**Felicia Tang** (22. lokakuuta 1977 – 11. syyskuuta 2009) oli pornotähti, joka löydettiin tapettuna Kalifornian Monroviasta 11. syyskuuta 2009. Tangin kidutusmurhasta syytetään hänen miesystäväänsä, entistä tosi-TV-esiintyjää, pastori Brian Lee Randonea.

Elämä ja ura
------------

Tang oli Felicia Leen taiteilijanimi. Hän syntyi Singaporessa, josta muutti opintoja varten Australiaan. Lopulta hänen tiensä johti eteläiseen Kaliforniaan. Hän loi uran aikuisviihdenäyttelijänä ja -mallina, mutta hänet nähtiin myös valtavirran elokuvissa, kuten *Rush Hour 2:ssa* (2001) ja *Hurjapäissä* (2001). Hän ilmeisesti lopetti uransa vuonna 2008, jolloin hän poisti nettisivunsa.

Etnisesti Tang oli kiinalaistaustainen.

Pornonäyttelijänä Tang tuli tunnetuksi muun muassa elokuvasta *Hotel Decadence* (2004).

### Surma

Tangia hakattiin ja tukehdutettiin. Hän oli kuollessaan 31-vuotias. Rikoksesta syytetty pastori oli 45-vuotias. Rikoksen jälkeen pastori soitti hätänumeroon ja kertoi Tangin menettäneen tajunsa. Randonea uhkasi jopa elinkautinen vankeus. Tang ja Randone asuivat yhdessä. Oikeus totesi Randonen syyttömäksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Saltzman, Sammy Rose: Porn Star Felicia Tang Murdered by Pastor Boyfriend, Say Cops  18.9.2009. CBS. Viitattu 27.9.2009. (englanniksi)
2. ↑  Himes, Thomas: Slain Monrovia woman is former adult actress *Pasadena Star-News*.  16.9.2009.  Arkistoitu 22.9.2009. Viitattu 27.9.2009. (englanniksi)
3. ↑  Felicia Tang Rush Hour 2 *News Around the Globe*.  18.9.2009.  Arkistoitu 23.9.2009. Viitattu 27.9.2009. (englanniksi)
4. ↑  Brewer, Kathee: Former Preacher Accused of Murdering Adult Performer Felicia Tang *Ynot*.  18.9.2009. Viitattu 27.9.2009. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
5. ↑  Saarnaajaa uhkaa elinkautinen: kidutti pornotähden hengiltä *Iltalehti*.  27.9.2009. Viitattu 27.9.2009.
6. ↑  Nathan McIntire: UPDATED: Randone Acquitted of Murder, Torture *Monrovia Patch*.  10.12.2011. Viitattu 5.2.2017. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Europeana

 |

 |
Hermès-sukkulan pienoismalli Expo 92 maailmannäyttelyssä Sevillassa 1992.
**Hermès** [ermes] oli Ranskan avaruusjärjestön 1980-luvulla kehittämä avaruussukkula, josta tuli ESAn ohjelma 1990-luvulla. Hermès-ohjelma alkoi Ranskassa vuonna 1978. Nimettynä sukkulaprojektina se alkoi vasta marraskuussa 1987. Tällöin sen kaavaltiin olevan käytössä vuonna 1995. Ohjelma kuitenkin lopetettiin vuonna 1993 ohjelman kustannusylitysten ja ESAn rahoitusvaikeuksien vuoksi. 

Ohjelma oli syntynyt aikana, jolloin NASAn avaruussukkula oli operatiivisessa käytössä ja Neuvostoliitto rakensi Buran-sukkulaansa. Hermeksen piti lentää länsi-eurooppalaiselle avaruusasemalle (Man-Tended Free Flyer, MTFF), mutta tämäkään hanke ei toteutunut. 

Euroopan avaruusjärjestöllä ESAlla on kuitenkin edelleen oma avaruussukkulaohjelmansa, nimeltä *Phoenix*. Tavoitteena on saada sukkula käyttöön suunnilleen vuosina 2015–2020. ESA teki toukokuussa 2004 Kiirunassa sukkulan pienoismallilla koelennon, jolla testattiin onnistuneesti automaattista laskeutumista.

Muiden Euroopan maiden hankkeet
-------------------------------

ESAn kehitellessä Hermès-sukkulaansa keskittyi Saksa omaan Sänger-avaruussukkulaansa. Myös Englanti suunnitteli HOTOL-sukkulan rakentamista. Molemmat projektit kuitenkin lopetettiin jo kauan ennen prototyypin rakentamista, syynä rahoitusongelmat.

Tekniikkaa
----------

Hermès oli tarkoitus laukaista Ariane 5-kantoraketilla, eikä sukkulassa ollut lainkaan omia voimakkaita rakettimoottoreita. 

Hermès-sukkulassa on samoja piirteitä kuin amerikkalaisessa 1950-luvun lopun X-20 Dynasoar-sukkulasuunnitelmassa. Hermèsiin sopi kolme astronauttia ja 3 000 kg rahtia. Sen laukaisumassa oli 21 000 kg.

Hermès-sukkulan kehityksen päätekijät olivat ranskalaiset lentokonetehtaat Aérospatiale ja Dassault.

Tulevaa
-------

ESAlla on käynnissä uusien kantorakettien kehitysohjelma (FLTP, Future Launcher Technology Programme). Siihen on vuosien ajan kuulunut esitutkimuksia myös avaruussukkuloista. NASAn Orion-alukseen ESA ei ole ottanut siihen kantaa, vaikka sen alkuvaiheessa oli mukana EADS ja Alenia. Venäjän Kliper-sukkulaa ESA on rahoittanut pienellä summalla 2000-luvulla.

Lähteitä
--------

* Harrastelijasivu
* ESA:n suunnitelmat
**RFC:t** *(Request for Comments)* ovat IETF-organisaation (*Internet Engineering Task Force*) julkaisemia Internetiä koskevia standardeja. Myös jotkin muut järjestöt ovat kutsuneet dokumenttejaan RFC:iksi. 

Kaikki Internet-standardit julkaistaan RFC:inä, mutta vain pieni osa RFC:istä on standardeja. RFC:t ovat sisällöltään ja asemaltaan hyvin kirjava joukko asiakirjoja, jotka kuvaavat Internetin erilaisia käytäntöjä, lähinnä teknisten menettelyjen järjestelmiä eli protokollia. 

Ensimmäisen RFC:n (RFC 0001) kirjoitti Steve Crocker 7. huhtikuuta 1969 otsikolla *Host Software*.

RFC:iden joukossa on myös kepposia. Perinteisesti sellainen julkaistaan ainakin aprillipäivänä.

*RFC editorin* sivuilla on yleiskatsaus RFC:ihin sekä RFC FAQ. Ohion valtionyliopiston sivulla *Internet Requests for Comments* (*RFC*) luetellaan ja lyhyesti kommentoidaan eräitä tavallisille Internetin käyttäjille tai Internetin tekniikoihin vastaperehtyvälle kiinnostavimpia RFC:itä kuten *Internet Users’ Glossary* (joka tosin on aika vanha). Hyödyllinen on varmaankin myös *Users’ Security Handbook*, joka on suomennettu nimellä *Tietokoneen käyttäjän turvaopas*. Ne kuuluvat RFC:iden ns. FYI-sarjaan (For Your Information), johon kuuluvat dokumentit ovat laajalle yleisölle tarkoitettuja informatiivisia juttuja; tosin osa niistä on sisällöltään vanhentuneita. Sen sijaan "standardointiuralla" olevat RFC:t ovat usein teknisiä ja alan asiantuntijoille tarkoitettuja. 

Dokumentit voivat olla *informatiivisella* tai *kokeellisella* statuksella, jolloin ne eivät vastaa standardia. Dokumentit voivat kuvata tulevaa standardia (*ehdotettu* tai *hahmotelma*) ennen varsinaista standardin tilaa (*Internet Standard*). Dokumentit voivat olla myös *historiallisella* (engl. *Historic*) statuksella.

Teknisen kirjoituksen sanastosta ja käytännöistä on RFC 2119. RFC:n historiaa on koottu yhdeksi dokumentiksi *30 Years of RFCs* RFC 2555.

Lähteet
-------

1. ↑  Jyh-Cheng Chen ja Tao Zhang: *IP-based next-generation wireless networks*, s. 27. John Wiley and Sons, 2004. ISBN 9780471235262. (englanniksi)
2. ↑  Are all RFCs Internet standards documents? *rfc-editor.org*. Viitattu 29.5.2022. (englanniksi)
3. 1 2 3  Not All RFCs are Standards *datatracker.ietf.org*. Viitattu 29.5.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Jukka Korpelan RFC-opas*
* Lista kaikista RFC:istä (englanniksi)
**Granville "Oral" Roberts** (24. tammikuuta 1918 – 15. joulukuuta 2009) oli yhdysvaltalainen evankelista. Hän oli helluntaiherätyksen jäsen.

Elämäkerta
----------

Roberts syntyi Pontotocin piirikunnassa Oklahomassa. Hänen äitinsä oli 1/4-cherokee. Roberts opiskeli Oklahoma Baptist Universityssä sekä Phillips Universityssä. Hän eli avioliitossa vuodesta 1938 saarnaajan tyttären Evelynin kanssa kunnes vaimo kuoli 4. toukokuuta 2005.

Robertsista tuli tunnettu televisioevankelista, ja hän myös julkaisi toistasataa kirjaa. Niiden joukkoon kuuluu omaelämäkerta *Expect a Miracle*. Hän perusti Oral Roberts Evangelistic Associationin ja vuonna 1963 Oral Robertsin yliopiston Tulsaan. Opisto sai ensimmäiset opiskelijansa 1965. Opiskelijoiden tuli vakuuttaa, etteivät he juoneet, polttaneet, tanssineet tai harrastaneet esiaviollista seksiä. Osana Oral Roberts Evangelistic Associationia toimii lisäksi Abundant Life Prayer Group.

Vuonna 1977 Roberts näki omien sanojensa mukaan 900 jalan korkuisen Jeesuksen, joka kehotti häntä perustamaan City of Faith Medical and Research Centerin Tulsaan, Oklahomaan. Se rakennettiin vuosina 1979–1981 ja oli toiminnassa vuoteen 1989. Robertsilla on kaksi elossa olevaa lasta, Richard ja Roberta. Tytär Rebecca menehtyi lento-onnettomuudessa 11. helmikuuta 1977 ja vanhin poika Ronald teki itsemurhan kesäkuussa 1982. Vuonna 1983 Roberts väitti nähneensä Jeesuksen, joka oli kehottanut häntä kehittämään hoitokeinon syöpään.

Vuonna 1987 Oral Roberts väitti herättäneensä lapsen kuolleista. Hänen poikansa Richard vahvisti väittämän. City of Faith Medical Center menetti yksin vuonna 1986 10,7 miljoonaa dollaria varoistaan. Vuonna 1987 Roberts julisti televisiossa, että ellei hän saa pääomaa korotettua maaliskuuhun mennessä kahdeksalla miljoonalla dollarilla, Jumala "kutsuisi hänet kotiin". Hän kuitenkin onnistui tavoitteessaan ja jopa ylitti kahdeksan miljoonaa. City of Faith Medial Center lopetti toimintansa vuonna 1989.

Roberts väitti vuonna 2004 televisiossa saaneensa näyn, jossa New Yorkia ympäröi tumma pilvi. Tämä kuvasti hänen mukaansa Kristuksen pikaista paluuta. 

Roberts jäi leskeksi 4. toukokuuta 2005 kaikkiaan 66 avioliittovuoden jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑  Ostling, Richard N. & Winbush, Don: Religion: A Family That Prays Together *Time*.  4.7.1987.  Arkistoitu 21.8.2009. Viitattu 15.12.2009. (englanniksi)
2. ↑  Dolan, Barbara & Harris, Michael P. & Ostling, Richard N.: Religion: Raising Eyebrows and the Dead *Time*.  13.7.1987.  Arkistoitu 31.10.2009. Viitattu 15.12.2009. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
	+ 2
* ISNI
	+ 2
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Kiljavan sairaala, arkkitehti Jussi Paatela 1936–1938.
**Kiljavan sairaala** on Nurmijärven kunnassa Kiljavan kylässä, Sääksjärven rannalla sijaitseva kuntoutussairaala.

Sairaalarakennus on rakennettu vuosien 1936–1938 välisenä aikana. Kiljavan parantolan toiminta alkoi tuberkuloosisairaalana 10. lokakuuta 1938, jolloin sairaala vihittiin käyttöön. Sittemmin sairaalan toimintamalli muuttui tuberkuloosisairaalasta yleissairaalaksi. Kuntoutustoiminta laajeni 1970-luvulla muun muassa sisätauteihin ja neurologiaan. 1990-luvun loppupuolella siellä hoidettiin keuhkopotilaiden lisäksi myös kurkku-, nenä- ja korvasairauksia. Sairaalarakennuksen on suunnitellut arkkitehti Jussi Paatela.

2000-luvun taitteessa Uudenmaan sairaanhoitopiiri, HYKS ja Helsingin kaupungin erikoissairaanhoito yhdistyivät muodostaen Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin (HUS). Sairaala jäi tämän jälkeen Hyvinkään, Järvenpään, Mäntsälän, Nurmijärven ja Tuusulan kuntien käyttöön, se oli vuodesta 1991 lähtien osa Hyvinkään sairaanhoitoaluetta. Kunnat eivät halunneet yksinään ostaa Kiljavan sairaalan kiinteistöä, joten sairaala lakkautettiin vuonna 2002. Sairaala oli lähes käyttämättömänä muutamia lyhytaikaisia toimintoja lukuun ottamatta, ja tyhjän sairaalan ylläpito maksoi kunnille noin puoli miljoonaa euroa vuodessa. Vuoden 2006 lopussa Hyvinkää, Järvenpää, Mäntsälä, Nurmijärvi, Tuusula ja HUS-kuntayhtymä perustivat Kiljavan Sairaala Oy:n, joka hankkii hoivapalvelut muilta tuottajilta. Sairaalayhtiö on ollut talousvaikeuksissa, kun kaikki omistajakunnat eivät ole käyttäneet sen palveluja riittävästi. Vuonna 2013 hoivapalvelut Kiljavan sairaalaan tuottaa Attendo.

Lähteet
-------

1. ↑  Kiljavannummen uusi keuhkotautiparantola vihittiin eilen tarkoitukseensa. Parantolassa on 280 potilaspaikkaa, Aamulehti, 11.10.1938, nro 274, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2  Tyhjä sairaala *Helsingin Sanomat*.  16.12.2004. Viitattu 18.10.2018.  (Tilaajille.)
3. ↑  Kiuru, Kari: Kiljavalla tyytyväisiä potilaita. Potilaskysely ei tue sairaalan lakkauttamissuunnitelmia.  *Helsingin Sanomat*, 15.9.1997, s. 16. Näköislehden aukeama (tilaajille).
4. ↑  *Suuri henkilökirja*, s. 499–500. WSOY 2001.
5. ↑  Kiljavan sairaala taas kriisissä *Aamuposti (Hyvinkää)*.  12.2.2013.  Arkistoitu 18.10.2018. Viitattu 18.10.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kiljavan sairaalan kotisivut
Nikolai von Ettter (1890-l)
**Nikolai Paul Karl von Etter** (31. maaliskuuta 1833 Helsinki – 27. joulukuuta 1891 Pietari) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraaliluutnantti.

Nikolai Paul Karl von Etterin vanhemmat olivat vuonna 1790 syntynyt kenraaliluutnantti Paul von Etter ja Johanna Tesche ja puolisot 1868–1871 Sofia Alexandrovna Spetšinskaja ja vuodesta 1876 Sofia Andrejevna Sassetski. Myös hänen veljistään Sebastian Albrekt von Etteristä ja vuonna 1840 syntyneestä Paul von Etteristä tuli kenraaleita.

Von Etter otettiin tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1846, mutta hän siirtyi 1848 keisarin paašikouluun Pietariin. Sieltä 1852 valmistuttuaan hänet ylennettiin kornetiksi ja määrättiin Ratsastavaan henkivartioväkeen. Luutnantiksi von Etter ylennettiin 1855, aliratsumestariksi 1859, ratsumestariksi 1860 ja everstiksi 1864. Hänet määrättiin 6. Klastitskojen, H.K.K. Hessenin Prinssi Ludwigin husaarirykmentin komentajaksi vuonna 1868, siirrettiin armeijan ratsuväen luetteloihin 1872 ja nimitettiin Henkivartioväen ulaanirykmentin komentajaksi 1874. Seuraavana vuonna hänet ylennettiin kenraalimajuriksi ja korotettiin 1876 keisarin seurueeseen mainitussa tehtävässä. Vuonna 1878 hänestä tuli 2. kaartin ratsuväkidivisioonan 3. prikaatin komentaja. Von Etter osallistui prikaateineen Turkin sotaan 1877–1878, minkä jälkeen hänet merkittiin Henkivartioväen ulaanirykmentin upseeriluetteloihin. Vuonna 1881 hänet määrättiin 7. ratsuväkidivisioonan komentajaksi, vuonna 1884 hän sai siirron 10. ratsuväkidivisioonan komentajaksi. Von Etter ylennettiin kenraaliluutnantiksi 1885 ja määrättiin 1887 Henkivartioväen 1. ratsuväkidivisioonan komentajaksi. Hän kuoli tässä tehtävässä toimiessaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nikolai Paul Karl von Etter *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 19.1.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit

 |

 |
**Saundra Santiago** ( 13. huhtikuuta 1957 Bronx, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten etsivä Gina Calabresena 80-luvun hittisarjassa *Miami Vice*.

Sauntiagon toinen vanhempi on kuubalainen, ja toinen puertoricolainen. Perhe muutti Bronxista Homesteadiin, Floridaan, kun Saundra oli 13-vuotias.

Santiagon läpimurto oli esiintyminen Arthur Millerin *Näkymä Sillalta* -näytelmässä Broadwaylla. Hänellä oli myös pieni rooli HBO:n sarjassa *Sopranos*.

Lähteet
-------

1. ↑  Nan Robertson: New Face: Saundra Santiago; One Actress's View from the Bridge *The New York Times*.  11.3.1983. Viitattu 10.8.2019. (englanniksi)
2. ↑  Saundra Santiago of ‘The Sopranos’, ‘Miami Vice’ to Star in TLP’s Gypsy | River Cities' Reader *www.rcreader.com*. Viitattu 10.8.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen fanisivu (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Saundra Santiago 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Risto Nuuros** (s. 26. joulukuuta 1950 Suomusjärvi) on suomalainen entinen suunnistaja, joka ylsi neljä kertaa MM-mitaleille 1970-luvulla. Nykyisin hän toimii maanmittausneuvoksena Suomen maa- ja metsätalousministeriön alaisessa Maanmittauslaitoksessa.

Nuuros valittiin ensi kertaa suunnistuksen MM-kisamiehistöön Stare Splavyn kisoihin 1972. Henkilökohtaisessa kisassa hän oli parhaana suomalaisena seitsemäs, mutta viestissä iski epäonni, kun hän kolmannella osuudella leimasi väärällä rastilla. Suomen suoritus hylättiin ja Suomea hitaammin reitin kiertänyt Unkari nousi pronssille. Hylkäyksen koki tosin myös Suomea nopeampi Norjan joukkue. Kaksi vuotta myöhemmin Viborgin MM-kisoissa Nuuros suunnisti jo mitalien tuntumaan neljänneksi, ja viestistä tuli vihdoin uran ensimmäinen arvokisamitali. Hopeajoukkueessa olivat Nuuroksen lisäksi Hannu Mäkirinta, Markku Salminen ja Seppo Väli-Klemelä. Aviemoren MM-kisoissa 1976 Nuuros joutui jälleen henkilökohtaisessa kisassa tyytymään neljänteen sijaan ja viestiin hän ei osallistunut.

Uransa ainoan henkilökohtaisen MM-mitalin Nuuros sai Kongsbergin kisoissa 1978, kun 21 rastin radan kiersi häntä nopeammin vain Norjan Egil Johansen. Viestijoukkueen ankkurina Nuuros toi Suomen pronssille seitsemän sekuntia Sveitsin edellä. Miehen MM-ura päättyi Tampereen kisoissa 1979, jossa hän oli jälleen henkilökohtaisella matkalla paras suomalainen sijoittuessaan seitsemänneksi. Viestissä suosikkina matkaan lähtenyt Norja putosi kyydistä kahdella ensimmäisellä osuudella, ja Seppo Keskinarkauksen, Hannu Kottosen, Risto Nuuroksen ja Ari Anjalan muodostaman joukkueen edellä maaliin saapui vain Ruotsi, joka teki eroa Suomeen yli 15 minuuttia.

PM-kisoissa Risto Nuuros ylsi viestikultaan poikien sarjassa 1970 ja Simo Nurmisen, Tuomo Peltolan ja Seppo Väli-Klemelän kanssa miesten sarjassa 1973. Ainoaksi henkilökohtaiseksi PM-mitaliksi jäi Tanskan Hortensissa 1975 hankittu pronssi. 

Risto Nuuros edusti Suomusjärven Sisua, jonka joukkue ei hänen aikanaan yltänyt Jukolan viestissä vuoden 1974 kahdeksatta sijaa korkeammalle. Suomen mestaruuteen Nuuros ylsi kahdesti.

Vuodesta 1974 Risto Nuurosta valmensi Jukka Kalliokoski, joka toimi myös maailmanmestari Outi Borgenströmin valmentajana.

Saavutukset
-----------

* MM-hopeaa henkilökohtaisella matkalla 1978 sekä viestissä 1974 ja 1979
* MM-pronssia viestissä 1978
* MM-kisoissa henkilökohtaisella matkalla neljäs 1974 ja 1976, seitsemäs 1972 ja 1979
* PM-kultaa viestissä 1973
* PM-pronssia henkilökohtaisella matkalla 1975
* SM-kultaa normaalimatkalla 1973 ja pitkällä matkalla 1977

Lähteet
-------

1. ↑  Maanmittauslaitos
**Haimar Zubeldia Agirre** (s. 1. huhtikuuta 1977 Usurbil, Baskimaa) on espanjalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 1998–2017. Vuosina 1998–2008 hän ajoi Euskaltel-Euskadi-joukkueessa, 2009 Astana-tallissa, 2010–2011 Team RadioShackissa ja 2012–2017 Trek-Segafredossa.

Vuonna 2000 Zubeldia voitti Bicicleta Vasca -kilpailun oltuaan lisäksi paras aika-ajoetapilla. Samana vuonna hän sijoittui Dauphiné Libéréssä toiseksi Tyler Hamiltonin jälkeen sekä Espanjan ympäriajossa kymmenenneksi. Vuonna 2002 hän oli Dauphiné Libéréssä neljäs ja voitti nuorten kilpailun. Espanjan ympäriajossa hän sijoittui tuona vuonna yhdenneksitoista oltuaan viidennellä etapilla kolmas ja 11. osuudella toinen.

Zubeldia sijoittui vuoden 2003 Ranskan ympäriajossa viidenneksi parhaiden etappisijoitusten oltua prologin ja 13. osuuden kolmostilat. Murcian ympäriajossa hän sijoittui kolmanneksi. Seuraavana vuonna hän oli Asturian ympäriajossa kolmas sekä vuonna 2005 Clásica de San Sebastiánissa seitsemäs ja Ranskan ympäriajossa viidestoista. Vuoden 2006 Tour de Francessa Zubeldia päätyi yhdeksänneksi.

Vuoden 2007 Ranskan ympäriajossa Zubeldia nousi ennen viimeistä ajojaksoa seitsemänneksi oltuaan 15. osuudella kolmas Aleksandr Vinokurovin ja Kim Kirchenin jälkeen. Astanan vedettyä Vinokurovin doping-käryn jälkeen kaikki ajajansa, mukaan lukien Andreas Klöden, pois kilpailusta ja Rabobankin hyllytettyä Michael Rasmussenin Zubeldia nousi lopulliselle sijalleen, viidenneksi.

Zubeldia sijoittui vuonna 2008 kuudenneksi Katalonian ympäriajossa ja viidenneksi Dauphiné Libéréssä. Vuonna 2009 hän sijoittui Katalonian ympäriajossa kolmanneksi ja Espanjan ympäriajossa neljänneksitoista. Vuonna 2010 hän voitti Tour de l'Ain -ajon prologin ja kokonaiskilpailun sekä oli neljäs Clásica de San Sebastián -kilpailussa. Ranskan ympäriajossa 2011 hän sijoittui 15:nneksi, seuraavana vuonna kuudenneksi ja 2014 kahdeksanneksi. Hän oli Espanjan ympäriajossa 2015 toinen 18. etapilla. Seuraavan vuoden Espanjan ympäriajossa hän sijoittui 19:nneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Haimar Zubeldia Aguirre *cyclingarchives.com*. Viitattu 6.2.2018. (englanniksi)
2. 1 2  Haimar Zubeldia *procyclingstats.com*. Viitattu 13.9.2016. (englanniksi)
3. 1 2 3  Haimar Zubeldia Aguirre trap-friis.dk. Viitattu 24.5.2009. (englanniksi)
4. ↑  Criterium du Dauphiné Libéré 2000 cyclingarchives.com. Viitattu 24.5.2009. (englanniksi)
5. ↑  94th Tour de France - ProT Stage 15  23.7.2007. Cyclingnews.com. Viitattu 24.5.2009. (englanniksi)
6. ↑  94th Tour de France - ProT Stage 20  29.7.2007. Cyclingnews.com. Viitattu 24.5.2009. (englanniksi)
7. ↑  Classificació general individual  29.7.2007. www.voltacatalunya.cat. Viitattu 25.5.2008. (englanniksi)
8. ↑  60th Critérium du Dauphiné Libéré - ProT Stage 7  15.6.2008. Cyclingnews.com. Viitattu 24.5.2009. (englanniksi)
9. ↑  Volta Ciclista a Catalunya 2009 cyclingarchives.com. Viitattu 24.5.2009. (englanniksi)
10. ↑  Clasificaciones generales *lavuelta.com*. Viitattu 20.9.2009. (englanniksi)
11. ↑  Contador kahden vuoden pannaan, menetti Tourin ja Giron voitot *procycling.fi*.  6.2.2012.  Arkistoitu 9.2.2012. Viitattu 16.3.2012.
**Jelizar Jurjevitš Maltsev** (ven. Елиза́р Ю́рьевич Ма́льцев, oikea sukunimi **Pupko**, Пупко́; 4. tammikuuta 1917 (J: 22. joulukuuta 1916) nykyisen Burjatian tasavallan Bitšuran piirin Honholoin kylä – 13. huhtikuuta 2004 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.

Jelizar Maltsev syntyi talonpoikaisperheeseen. Vuosina 1938–1939 hän opiskeli Moskovan kirjastoinstituutissa ja vuonna 1944 valmistui Gorkille nimetystä kirjallisuusinstituutista. Vuonna 1950 Maltsev hyväksyttiin NKP:n jäseneksi. Hänet on palkittu Znak Potšota -kunniamerkillä.

Romaanien *Gorjatšije kljutši* ("Kuumat lähteet", 1945) ja "Täydestä sydämestä" (*Ot vsego serdtsa*, 1948) aiheena on kolhoositalonpoikien elämä toisen maailmansodan aikana ja sen jälkeen. Jälkimmäinen romaani sai Stalin-palkinnon vuonna 1949. Myöhemmin Maltsevia syytettiin todellisuuden kaunistelusta ja ristiriidattomuuden teorian noudattamisesta. Stalinin kuolemaa seuranneen suojasään hengessä kirjoitettu romaani *Voidi v každyi dom* ("Astu jokaiseen kotiin", 1960–1967) kuvaa 1950-luvun maaseudun ongelmia.

Suomennettuja teoksia
---------------------

* *Täydestä sydämestä*. Suom. Vieno Levänen. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1952.

Lähteet
-------

1. ↑  Kasack, Wolfgang: *Entsiklopeditšeski slovar russkoi literatury s 1917 goda*, s. 466. London: Overseas Publications Interchange, 1988. ISBN 0-903868-73-3.
2. ↑  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 15*, s. 305. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1974.
3. ↑  Kasack, Wolfgang: *Entsiklopeditšeski slovar russkoi literatury s 1917 goda*, s. 466–467. London: Overseas Publications Interchange, 1988. ISBN 0-903868-73-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Jelizar Maltsev (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Linda Bengtzing ja Glenn Hysén
Linda Bengtzing. Diggiloo Show, Ystad, 28. elokuuta 2021.
**Linda Bengtzing** (s. 13. maaliskuuta 1974 Gullspång) on ruotsalainen laulaja ja juontaja. Hän esittää popkappaleita ja on tullut yhdeksi Ruotsin tunnetuimmista naislaulajista. Televisiossa hän on juontanut ohjelmia *Ordjakten* ja *Floor filler*.

Ensimmäisen kerran Bengtzing pääsi levyttämään jo teini-ikäisenä voitettuaan arbogalaisessa ravintolassa käydyn kykykilpailun. Suurelle yleisölle hän pääsi esiintymään ensimmäisen kerran vuonna 2000 television *Sikta mot stjärnorna* -ohjelmassa, jossa kilpailijat imitoivat jotakin tunnettua laulajaa. Bengtzingin roolina ohjelmassa oli Aqua-yhtyeen Lene.

Nousu parrasvaloihin tapahtui viisi vuotta myöhemmin, kun Bengtzing osallistui samana keväänä niin *Fame Factory* -kykykisan neljänteen tuotantokauteen kuin Ruotsin euroviisukarsintaan Melodifestivaleniin. Ensin mainitussa hän ei päässyt finaaliin, mutta Melodifestivalenissa tuli finaalin yhdeksäs sijan laululla "Alla flickor".

Viisukappaleesta tuli Bengtzingin ensimmäinen menestys. *Ingenting att förlora* -albumi ilmestyi maaliskuussa 2006 – Bengtzingin syntymäpäivänä – ja nousi Ruotsin albumilistan neljännelle sijalle. Samalla hän osallistui toisen kerran Melodifestivaleniin laululla "Jag ljuger så bra". Sijoitus oli nyt seitsemäs.

Linda Bengtzing oli jälleen mukana vuoden 2008 Ruotsin euroviisukarsinnassa. Hän pääsi semifinaalista finaaliin laululla "Hur svårt kan det va?", jota on syytetty Mikan kappaleen "Grace Kelly" kaltaiseksi. Finaalissa Bengtzing oli tuolloin viides. Vuoden 2011 finaalissa hän oli kappaleellaan "E de fel på mig" seitsemäs. Bengtzing osallistui kilpailuun myös vuonna 2014 kappaleella "Ta mig", 2016 kappaleella "Killer Girl", vuonna 2020 kappaleella "Alla mina sorger" ja vuonna 2022 kappaleella "Fyrfaldigt hurra!", mutta ei noilla kerroilla päässyt finaaliin.

Albumit
-------

* En del utav mitt liv (1986)
* Ingenting att förlora (2006)
* Vild och galen (2008)
* Min karusell - en samling (2011)

Lähteet
-------

1. ↑  Melodifestivalen 2022: Linda Bengtzing - "Fyrfaldigt hurra!" *eurovisionworld.com*. Viitattu 3.1.2022.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Linda Bengtzing**.
* Viralliset sivut (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Sergio Sánchez Ortega** (s. 3. huhtikuuta 1986 Mataró, Barcelonan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa pelaavaa Espanyolia ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Ura
---

Sánchez on Espanyolin junioriakatemian kasvatti. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki 24. huhtikuuta 2005 kotiottelussa Real Zaragozaa vastaan.

Tammikuussa 2007 Sánchez lainattiin loppukauden kestäneellä sopimuksella toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa pelanneeseen Real Madridin kakkosjoukkueeseen Castillaan. Lainasopimuksen päätyttyä Sánchez lainattiin uudestaan, tällä kertaa korkeimman sarjatason Racing Santanderiin. Heinäkuussa 2008 hän palasi Espanyoliin, ja teki ensimmäisen pääsarjamaalinsa 1–1-tasapeliin päättyneessä ottelussa Getafea vastaan.

Heinäkuussa 2009 Sánchez siirtyi Sevillaan neljän miljoonan euron siirtosummalla ja nelivuotisella sopimuksella. Hän sai alkukaudesta 2009–2010 kohtalaisesti vastuuta, mutta joulukuussa hänellä havaittiin mahdollinen sydänvika, minkä vuoksi hänet asetettiin toistaiseksi voimassa olevaan harjoituskieltoon.

23. kesäkuuta 2011 hän siirtyi 2,8 miljoonan euron siirtokorvauksella Málagaan. Hän teki joukkueen kanssa kolmivuotisen sopimuksen.

Lähteet
-------

1. ↑  Sevilla holt Sergio Sánchez  23.7.2009. Transfermarkt. Viitattu 17.10.2009. (saksaksi)
2. ↑  Sergio Sánchez sufre una patología cardiaca que aconseja la paralización de su actividad física  1.1.2010. Sevilla FC.  Arkistoitu 5.1.2010. Viitattu 6.1.2010. (espanjaksi)
3. ↑  El Málaga ficha a Sergio Sánchez por 2,8 millones Marca. Viitattu 23.6.2011. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Sergio Sánchezin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)

Espanjan alle 21-vuotiaiden joukkue – Jalkapallon alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut 2009
1 Jiménez |
2 Torres |
3 Monreal |
4 J. García |
5 Torrejón |
6 Martínez |
7 Sisi |
8 R. García |
9 Bojan |
10 Jurado |
11 Granero |
12 Azpilicueta |
13 Asenjo |
14 Sánchez |
15 Flores |
16 Marcano |
17 Capel |
18 Suárez |
19 Xisco |
20 Pereira |
21 López |
22 León |
23 Adán |
Valmentaja López Caro
**Tlemcenin maakunta** (arab. ولاية تلمسان‎, *Wilāya Tilimsān*) eli wilaya on hallintoalue Algerian luoteisosassa Välimeren rannalla. Sen keskus on Tlemcenin kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 9 017,69 neliökilometriä. Asukkaita on 1 116 100 henkeä (vuonna 2020, arvio).

Tlemcenin maakunta rajoittuu koillisessa Aïn Témouchentin, idässä Sidi Bel Abbèsin ja etelässä Naâman maakuntiin, lännessä Marokkoon ja luoteessa Välimereen. Maisemaa leimaavat Trara- ja Tlemcenvuoret, tasangot ja ylängöt sekä etelän arovyöhyke. Vuotuinen sademäärä on 200–500 millimetriä.

Maakunta jakautuu hallinnollisesti 20 piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 53 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Aïn Tallout, Bab El Assa, Béni Boussaïd, Béni Snous, Bensekrane, Chetouane, Fellaoucene, Ghazaouet, Hennaya, Honaine, Maghnia, Mansourah, Marsa Ben M’Hidi, Nedroma, Ouled Mimoun, Remchi, Sabra, Sebdou, Sidi Djillali ja Tlemcen.

Maakunnan läpi kulkee valtatie A1. Tlemcenistä on rautatieyhteys Oraniin. Ghazaouetissa on kauppa- ja kalastussatamat, Honainessa kalastussatama ja Marsa Ben M’Hidissä kalastus- ja huvivenesatama. Tlemcenin lähellä sijaitsee Zenata – Messali El Hadjin kansainvälinen lentoasema.

Maakunnassa harjoitetaan maanviljelyä ja kalastusta. Lisäksi on muun muassa tekstiili-, elintarvike-, kemian ja metalliteollisuutta. Tlemcenissä toimii Abou Bekr Belkaidin yliopisto. Nähtävyyksiä ovat Välimeren rannat hiekkarantoineen, Ain Beni Addin luola Tlemcenin kansallispuistossa ja vanhat moskeijat.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Wilaya de Tlemcen *Aniref*. Viitattu 15.6.2023.

AlgeriaAlgerian maakunnat

* Adrar
* Aïn Defla
* Aïn Témouchent
* Alger
* Annaba
* Batna
* Béchar
* Béjaïa
* Béni Abbès
* Biskra
* Blida
* Bordj Badji Mokhtar
* Bordj Bou Arreridj
* Bouira
* Boumerdès
* Chlef
* Constantine
* Djanet
* Djelfa
* El Bayadh
* El Meghaïer
* El Meniaa
* El Oued
* El Tarf
* Ghardaïa
* Guelma
* Illizi
* In Guezzam
* In Salah
* Jijel
* Khenchela
* Laghouat
* Mascara
* Médéa
* Mila
* Mostaganem
* M’Sila
* Naâma
* Oran
* Ouargla
* Ouled Djellal
* Oum el Bouaghi
* Relizane
* Saïda
* Sétif
* Sidi Bel Abbès
* Skikda
* Souk Ahras
* Tamanrasset
* Tébessa
* Tiaret
* Timimoun
* Tindouf
* Tipaza
* Tissemsilt
* Tizi Ouzou
* Tlemcen
* Touggourt
Daguerreotypian esittämä henkilö on Nicolai Petrus Meinander nuorena
**Nicolaus Petrus Meinander** (28. joulukuuta 1833 Mikkelin pitäjä – 5. marraskuuta 1901 Helsinki) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti.

Meinanderin vanhemmat olivat majuri Adolf Wilhelm Meinander ja Anna Gustava Hultin ja puoliso vuodesta 1879 Clotilda Ottilia Carolina af Meinander, kenraali Otto Anders af Meinanderin tytär. Nicolaus Petrus Meinander tuli oppilaaksi Paavalin kadettikouluun Pietariin 1845. Sieltä vuonna 1855 valmistuttuaan hänet määrättiin vänrikkinä palvelukseen 6. tykistöprikaatiin. Krimin sotaan Meinander osallistui Pietarin alueen puolustuksessa. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1857 ja komennettiin 1. krenatööritykistöprikaatiin. Luutnantiksi Meinander yleni 1859, jolloin hänet myös siirrettiin 17. kenttätykistöprikaatiin. Sieltä hän sai vuonna 1860 siirron 14. kenttätykistöprikaatiin ja vuonna 1863 Kronstadtin linnoitustykistöön. Alikapteeniksi hänet ylennettiin 1867, kapteeniksi 1868 ja everstiluutnantiksi 1873, jolloin hänet komennettiin 14. kenttätykistöprikaatin patterin päälliköksi. Prikaatissaan Meinander osallistui Turkin sotaan 1877–1878 ja yleni sodan aikana 1877 everstiksi. Sodan jälkeen hän jatkoi palvelusta prikaatissa vuoteen 1890, jolloin hänet määrättiin kenraalimajuriksi ylennettynä 27. tykistöprikaatin komentajaksi. Eron sotapalveluksesta hän sai vuonna 1893 kenraaliluutnanttina.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nicolaus Petrus Meinander *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 28.3.2020)
Kenraalimajuri Sebastian von Etter (1875–1877)
**Sebastian Albrekt von Etter** (20. huhtikuuta 1828 Viipuri – 10. helmikuuta 1883 Moskova) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraaliluutnantti.

Sebastian Albrekt von Etterin vanhemmat olivat kenraaliluutnantti Paul von Etter ja Johanna Tesche ja puoliso vuodesta 1860 Emilia von Jacobson. Heidän pojistaan Paul von Etteristä ja Johan Emil von Etteristä tuli kenraaleita ja Nikolai von Etteristä diplomaatti.

Von Etter tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1841 ja määrättiin sieltä valmistuttuaan vänrikkinä Henkivartioväen Semenovskojen rykmenttiin 1847. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1849, luutnantiksi 1851, alikapteeniksi 1854, kapteeniksi 1861 ja everstiksi 1863. Von Etter tuli keisarin sivusadjutantiksi vuonna 1865. Hänet määrättiin seuraavana vuonna Henkikaartin 3. suomalaisen tarkk’ampujapataljoonan komentajaksi ja ylennettiin kenraalimajuriksi 1869. Henkivartioväen Semenovskojen rykmentin komentaja hänestä tuli vuonna 1874. Von Etter osallistui rykmentin mukana Turkin sotaan 1877–1878, jonka aikana hänet määrättiin Henkivartioväen 2. jalkaväkidivisioonan 2. prikaatin komentajaksi. Sodan jälkeen vuonna 1879 hänet merkittiin Henkivartioväen 3. Suomen tarkk’ampujapataljoonan ja Henkivartioväen Semenovskojen rykmentin upseeriluetteloihin, mutta siirrettiin jo seuraavana vuonna Henkivartioväen 2. jalkaväkidivisioonan 1. prikaatin komentajaksi ja edelleen seuraavana vuonna 1. krenatööridivisioonan komentajaksi. Kenraaliluutnantiksi von Etter ylennettiin 1881. Hän kuoli kesken sotapalveluksen, toimiessaan mainitun divisioonan komentajana.

Von Etter oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1872.

Von Etter osti vuonna 1876 Sipoossa sijainneen Söderkullan kartanon, mutta ei kuitenkaan muuttanut asumaan sinne.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sebastian Albrekt von Etter *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 19.1.2020)
2. ↑  Förteckning öfver Ridderskapets och Adelns medlemmar vid landtdagen i Helsingfors år 1872. Protokoll fördt hos Högl. Ridderskapet och Adeln å Landtdagen I Helsingfors år 1872. Tredje häftet. Helsingfors: Hufvudstadsbladets Tryckeri, 1874, ss. 431-433.
3. ↑  Hans Blomberg: Söderkullan kartano


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit
* Biografiasampo

 |

 |