recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Modernismi** sai kirjallisuudessa alkunsa 1860-luvulla Charles Baudelairen julkaistessa artikkelin *Le Peintre de la vie moderne* (1863, suomennos kokoelmassa *Modernin elämän maalari ja muita kirjoituksia*), jota pidetään modernismin manifestina. Usein suuntaus kuitenkin yhdistetään 1900-luvun vaihteessa ja alkuvuosikymmeninä esiintyneisiin muihin "ismeihin", kuten impressionismi, ekspressionismi, dadaismi, surrealismi, jotka toisinaan luetaan modernismin alakäsitteiksi. Toisen maailmansodan jälkeistä suuntausta kutsutaan täysmodernismiksi.

Modernismi pyrki irtautumaan klassisista tyyli- ja muotoihanteista. Modernismin ominaispiirre on, että se on esteettisesti tietoinen itsestään, ja siihen liittyy simultaanisuus, rinnastaminen ja montaasi, mutta myös paradoksaaliuus ja moniselitteisyys. Myös totuuden epävarmuus on sen ominaispiirre. Perinteinen kerrontakulttuuri hajoaa ja käytetään lainauksia myyttisiä arkkityyppejä, motiiveja ja symboleja. Kaikkitietävää kertojaa ei enää ole, ja aika lakkaa olemasta kronologinen. Sijalle tulee tajunnanvirta ja näkökulmatekniikka.

Modernismi on ilmeisintä lyriikassa, jossa se esiintyi ensimmäisenä Ranskassa jo pian 1800-luvun puolivälin jälkeen. Sen keskeisiä edustajia olivat Baudelairen lisäksi Paul Verlaine, Arthur Rimbaud, Guillaume Apollinaire, proosan edustajina Marcel Proust (*Kadonnutta aikaa etsimässä*), myöhemmin Albert Camus, Simone de Beauvoir ja Alain Robbe-Grillet. Saksankielisiä modernisteja ovat Franz Kafka, Thomas Mann, Bertolt Brecht ja toisen maailmansodan jälkeen esimerkiksi Heinrich Böll ja Günter Grass. Keskeisiä englanninkielisiä modernisteja ovat James Joyce (*Odysseus*), Virginia Woolf, Samuel Beckett ja yhdysvaltalainen esimodernisti Walt Whitman sekä F. Scott Fitzgerald, Tennessee Williams, Eugene O'Neill ja myöhemmin muun muassa Philip Roth.

Suomalainen modernismi jakautuu kahtia: toisaalta 1920-luvulla esiin nousivat suomenruotsalainen runous ja tulenkantajat, toisaalta 1950-luvun modernismi, joka hylkäsi kansallisen perinteen. Ensimmäistä kautta edustavat muun muassa Elmer Diktonius, Edith Södergran, Olavi Paavolainen ja Mika Waltari, Uuno Kailas, jälkimmäistä Tuomas Anhava ja hänen ympärillään esimerkiksi Otavan piiriin kuuluneet Paavo Haavikko, Marja-Liisa Vartio ja Veijo Meri.

Lähteet
-------

* Charles Baudelaire, *Modernin elämän maalari ja muita kirjoituksia*, suom. Antti Nylén, 2. korjattu p. Turku: Sammakko 2011 ISBN 978-952-483-168-0 (proosaa, esseitä ja artikkeleita)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Kirjallisuudentutkimus: modernismi, Tieteen termipankki, viitattu 3.7.2021
2. 1 2 3 4  Risto Rantala ja Kaarina Turtia (toim.): "Modernismi", *Otavan kirjallisuustieto*, s. 500–501. Helsinki: Otava, 1990. ISBN 951-1-09209-X.
**Combat Records** oli itsenäinen levy-yhtiö, joka sijaitsi New Yorkissa Yhdysvalloissa. Yhtiölle levytti pääasiassa thrash metal- ja punk rock -yhtyeitä, kuten Megadeth, Circle Jerks, Nuclear Assault, Death, Dead Brain Cells, Possessed, Crumbsuckers, Agnostic Front, Agent Steel, Dark Angel, Heathen ja Exodus.

Historia
--------

Thrash metal -yhtye Megadeth solmi sopimuksen yhtiön kanssa marraskuussa 1984. 1985 yhtye julkaisi ensimmäisen levynsä *Killing Is My Business... And Business Is Good!*. Yhtye siirtyi Capitol Recordsille 1985, joka hankki oikeudet Megadethin seuraavaan levyyn *Peace Sells... But Who's Buying?*. Combat Recordsin logo esiintyi kaikilla Megadethin levyillä *Countdown to Extinction* -albumiin asti.

Combat Records oli osa itsenäistä Important Record Distributors -jakeluyhtiötä. Yhtiöllä oli Yhdysvalloissa lukuisia toimistoja, jotka promotoivat ja myivät Combatin julkaisuja. Megaforce Records oli myös osa samaa jakeluyhtiötä 80-luvun puolessavälissä ja tuotti Metallican *Kill 'Em All* ja *Ride The Lightning* -albumit sekä Anthraxin *Fistful of Metalin* ja monia muita Megaforcen alkuajan julkaisuja. 

Relativity Records osti Combat Recordsin myöhemmin. Sony Recordsin omistama Relativity antoi Combatin toimia vähän aikaa, ennen kuin laukkautti tämän toiminnan. Saman kohtalon koki myöhemmin Relativity Records.

Yhtiö aloitti toimintansa uudestaan 2005 KOCH Recordsin alaisuudessa, julkaisten levyjä Look What I Did, HORSE the Band ja At All Cost -yhtyeiltä, mutta on myöhemmin jälleen lopettanut toimintansa.

Artistit
--------

* Abbatoir
* The Accused
* Agent Steel
* Agnostic Front
* Agony
* At All Cost
* Blind Illusion
* Charged GBH
* C.I.A.
* Circle Jerks
* Corrosion of Conformity
* Crumbsuckers
* Cyclone Temple
* D.B.C.
* Dark Angel
* Death
* Deathrow
* Devastation
* The Exploited
* Exodus
* Faith or Fear
* Forbidden
* Forced Entry
* Have Mercy
* Heathen
* Helstar
* HORSE the band
* Impaler
* Look What I Did
* Ludichrist
* Megadeth
* Mercyful Fate
* Morbid Angel
* Napalm
* Nuclear Assault
* Oz
* Possessed
* Powermad
* Raven
* The Rods
* TKO
* Tokyo Blade
* Savatage
* Venom
* Virus
* Zoetrope
**Trump World Tower** on vain asuinkäytössä oleva pilvenpiirtäjä Manhattanilla, New Yorkissa. Sen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1999 ja ne saatiin päätökseen 2001. Rakennus on 262 metriä korkea ja siinä on 72 kerrosta, joiden julkisivua peittää tumma, pronssivivahteinen lasi. Pilvenpiirtäjä on rakennettu kestämään hyvin tuuliset olosuhteensa, ja lähes lattiasta kattoon ylettyvät ikkunalasit tarjoavat henkeä salpaavan näkymän yli Manhattanin.

Pilvenpiirtäjän rakennuttajana toimi miljardööri Donald Trump, ja sen rakentaminen maksoi arviolta 300 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Huoneistojen hinnat ovat erittäin korkeita, esimerkiksi vuonna 2012 4 makuuhuoneen kattohuoneistosta maksettiin 15,5 miljoonaa dollaria. Kolme kerrosta käsittävästä kattohuoneistosta taasen pyydettiin jopa 50 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, mutta tuo huoneisto erotettiin hiljattain*milloin?* useaksi eri huoneistoksi, koska sitä ei olisi muuten saatu myydyksi. Erotetut huoneistot saatiin kuitenkin myytyä erittäin nopeasti.

Trump World Tower oli vuoteen 2003 asti maailman korkein pelkästään asuinkäyttöön tarkoitettu rakennus.

Lähteet
-------

1. 1 2  Trump World Tower Emporis. Viitattu 17.10.2013.
2. ↑  Trump World Tower – A Majestic and Spectacular Monument of New York Travelang. Viitattu 17.10.2013.
3. ↑  NY Yankee Derek Jeter Sells Trump World Tower Home for $15.5 Million  2012. Broker Pulse. Viitattu 17.10.2013.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Trump World Tower**.
* Trump World Towerin viralliset sivut
Modibo Sidibé vuonna 2008.
**Modibo Sidibé** (s. 7. syyskuuta 1952 Bamako) on malilainen poliitikko. Hän toimi maan pääministerinä vuosina 2007–2011.

Sidibé on opiskellut oikeus- ja valtiotieteitä ja suorittanut tohtorin tutkinnon kriminologiassa. Hän on valmistunut myös poliisikoulusta. Sidibé työskenteli poliisin ja Malin puolustusministeriön palveluksessa. Moussa Traorén hallinnon kaaduttua vuonna 1991 hän oli Amadou Toumani Tourén johtaman siirtymävaihekomitean kabinettipäällikkö. Vuodesta 1993 lähtien Sidibé toimi Malin terveysministerinä ja vuodesta 1997 ulkoministerinä.

Vuosina 2002–2007 Sidibé työskenteli presidentti Amadou Toumani Tourén pääsihteerinä. Hänet nimitettiin Malin pääministeriksi syyskuussa 2007. Sidibé erosi tehtävästä vuonna 2011 ja asettui seuraavana vuonna presidenttiehdokkaaksi. Hänet pidätettiin maaliskuun 2012 sotilasvallankaappauksen yhteydessä.

Vuoden 2013 presidentinvaaleissa Sidibé oli Forces alternatives pour le renouveau et l’émergence (FARE) -puolueen ehdokas. Hän tuli vaalien ensimmäisellä kierroksella neljänneksi saaden viisi prosenttia äänistä. Sidibé valittiin FARE:n puheenjohtajaksi vuonna 2014. Vuoden 2018 presidentinvaaleissa hän sai 1,4 prosenttia äänistä.

Malin entinen pääministeri Mandé Sidibé oli Modibo Sidibén veli ja entinen ministeri Sy Oumou Louise Sidibé hänen sisarensa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Modibo SIDIBE, Homme politique *Malinet*.  Arkistoitu 15.11.2019. Viitattu 15.11.2019.
2. 1 2  *Political Handbook of the World 2018–2019*, s. 1009. Thousand Oaks: CQ Press, 2019. ISBN 978-1-5443-2712-9.
3. ↑  En 57 ans d’indépendance: Le Mali a connu 57 femmes ministres *Malizine*. Viitattu 1.12.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Combat Zone Wrestling** (CZW) on Philadelphiassa Yhdysvalloissa toimiva showpainipromootio*selvennä*. Sen painiottelut perustuvat "ultraviolenceen" tai "hardcoreen" ja otteluissa käytetään usein piikkilankaa (joskus kehän narujen tilalla ovat piikkilangat), piikkilankaan käärittyjä pesäpallomailoja, loisteputkia, nastoja, lasia, tikapuita, tulta, pöytiä ja paljon muitakin tavaroita joilla vastustajat telovat toisiaan. CZW on yksi maailman suurimmista hardcore/ultraviolence painipromootioista*selvennä*.

Historia
--------

Vuoden 1998 lopussa John Zandig (John Corson) avasi painikoulun New Jerseyiin, jossa hän koulutti ensimmäisen oppilaansa, Lobon, joka oli hänen entinen työtoverinsa. Muutaman kuukauden päästä hänelle tuli kaksi uutta oppilasta, Nick Gage ja Justice Pain, jotka jo alkuvuonna paljastettiin veljeksiksi. Neljäs koulutettu oppilas oli Ric Blade, jolla oli taustaa taistelulajeista.

Tapahtumat
----------

CZW:lla on kolme jokavuotista tapahtumaa: Cage of Death, Tournament of Death ja Best of the Best.
**Marie McCray** (s. 21. toukokuuta 1985) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä.

Elämäkerta
----------

McCray syntyi Indianapolisissa ja aloitti uransa aikuisviihteen parissa vuonna 2007, jolloin hän oli 22-vuotias. Tuolloin hän myös opiskeli kirjanpitoa Indianan yliopistossa. Aikaisemmin hän oli työskennellyt muun muassa strippaajana ja alastonmallina.

McCrayn ensimmäinen rooli oli VCX:n pornoelokuvassa *Angel Face*, jossa hän esitti nuorta tyttöä joka jättää pienen kaupunkinsa seuratakseen unelmaansa Hollywoodista. Elokuvasta tuli menestys ja McCray oli ehdolla parhaan näyttelijän AVN Award -palkinnolle. Tästä lähtien hän jatkoi uraansa esiintyen noin 110 elokuvassa. McCray on esiintynyt myös lehdissä, kuten Hustlerin keskiaukeaman tyttönä ja toiminut *Penthousen* mallina.

Lähteet
-------

1. ↑  MARIE MCCRAY PENTHOUSE PROFILE *Models*. Penthouse. Viitattu 7.9.2019. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Marie McCray
**Victoria Duval** (s. 30. marraskuuta 1995 Miami, Florida) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 90 heinäkuussa 2014.

Lapsuus
-------

Duval syntyi 30. marraskuuta 1995 Yhdysvaltain Miamissa, mutta vietti lapsuutensa Haitissa. Hänen vanhempansa ovat haitilaisia. Ollessaan seitsemänvuotias, Duval joutui tätinsä luona ollessaan ryöstäjien panttivangiksi. Tämän jälkeen hän muutti äitinsä, Nadinen, kanssa takaisin Yhdysvaltoihin, hänen isänsä, Jean-Mauricen, jäädessä Haitiin töihin. Haitin maanjäristyksessä 2010 hänen isänsä hautautui, mutta sai kaivettua itsensä ylös. Hän kärsi kuitenkin luunmurtumista, ja hänen keuhkonsa puhkesivat. Hänen vasen kätensä halvaantui.

Tennisura
---------

Duval pelasi ITF-turnauksessa ensimmäisen kerran vuonna 2010. Ensimmäisen voittonsa ITF-kiertueen ottelussa hän saavutti Midlandin 100 000 Yhdysvaltain dollarin turnauksessa helmikuussa 2011. Lokakuussa 2011 hän eteni välieriin Williamsburgin 10 000 dollarin ITF-turnauksessa. Hän saavutti finaalipaikan Bayamonin ITF-nelinpeliturnauksessa Allie Kiickin parina. Tammikuussa 2012 Duval pääsi finaaliin Sumterin 10 000 dollarin ITF-turnauksessa. Elokuussa 2012 Duval pääsi mukaan Grand Slam -turnauksen pääsarjaan Yhdysvaltain avoimissa selvitettyään karsinnat. Hän hävisi turnauksen ensimmäisellä kierroksella Kim Clijstersille.

Helmikuussa 2013 maailmanlistan sijalla 451 ollut Duval teki debyyttinsä WTA-kiertueella pelattuaan Memphisissä. Hän voitti ensimmäisellä kierroksella maailmanlistan sijalla 69 olleen Johanna Larssonin. Toisella kierroksella hän hävisi Kristina Mladenovicille. Maaliskuussa hän pelasi Miamissa voittaen ensimmäisellä kierroksella Andrea Hlaváčkován. Toisella kierroksella hän hävisi Jelena Jankovićille. Hän tienasi turnauksesta 13 750 Yhdysvaltain dollaria. Yhdysvaltain avoimissa 2013 Duval saavutti ensimmäisen voittonsa Grand Slam -turnauksen pääsarjassa, kun hän voitti ensimmäisellä kierroksella vuonna 2011 turnauksen voittaneen Samantha Stosurin. Toisella kierroksella hän hävisi Daniela Hantuchoválle suoraan kahdessa erässä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Victoria Duval WTA:n sivuilla (englanniksi)
2. ↑  Lapsena kovia kokenut teinipelaaja häikäisi US Openissa mtv3.fi. Viitattu 28.8.2013.
3. ↑  American teen Victoria Duval is a true survivor, both in her tennis match at Wimbledon and in life nydailynews.com. Viitattu 28.8.2013. (englanniksi)
4. ↑  Haiti - Tennis : Victoria Duval will participate in the US Open haitilibre.com. Viitattu 25.8.2012. (englanniksi)
5. ↑  17-vuotias yllättäjä passitti Grand Slam -mestarin katsomoon Yle Urheilu. Viitattu 28.8.2013.
6. ↑  Victoria Duval's Big Breakthrough wtatennis.com. Viitattu 28.8.2013. (englanniksi)
7. ↑  Victoria Duval eliminated in second round of U.S. Open newsday.com. Viitattu 1.9.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Victoria Duval WTA:n sivuilla (englanniksi)
* Victoria Duval ITF:n sivuilla (englanniksi)
**804 Naval Air Squadron** (**804 NAS**) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue.

Toinen maailmansota
-------------------

Lentolaivueen vuonna 1939 käyttämä Gloster Gladiator lentokone.
Lentueen vuonna 1944 käyttämä Grumman F6F Hellcat lentokone Yhdysvaltain tunnuksin.
Laivue perustettiin 30. marraskuuta 1939 RNAS Hatstonissa kalustonaan neljä Gloster Sea Gladiatoria, jotka se sai 769 laivueelta. Laivue siirtyi huhtikuussa 1940 *HMS Gloriousille* suojaamaan tukialusta sen toimittaessa Norjaan RAF:n Gloster Gladiator koneita. Laivue siirrettiin toukokuussa *HMS Furiousille*. 

Laivueen kalustoksi vaihdettiin lokakuussa Grumman Martletit, joista osa siirrettiin marraskuussa 802 laivueelle ennen laivueen kaluston vaihtoa helmikuussa 1941 Supermarine Seafireiksi ja Fairey Fulmareiksi. Laivueen koneita siirrettiin toukokuussa katapultein varustetuille rahtialuksille suojaamaan saattueita, kunnes toiminta siirrettiin RAF:n vastuulle.

Laivue siirrettiin toukokuussa 1942 toimimaan maatukikohdasta, ennen siirtoa heinäkuussa *HMS Argukselle* suojaamaan Gibraltarille menevää saattuetta. Laivue jäi Gibraltarille, kunnes palasi Englantiin *HMS Furiousin* mukana.

Laivue lakkautettiin 18. kesäkuuta 1944 ja se liitettiin osaksi 800 laivuetta.

Laivue perustettiin uudelleen 24. syyskuuta 1944 RNAS Wingfieldissä kalustonaan 24 Grumman Hellcatia. Laivue siirrettiin tammikuussa 1945 *HMS Ameerille* suojaamaan maihinnousua Ramree saarelle.

Laivue lakkautettiin marraskuussa 1945.

Sodan jälkeen
-------------

Laivue muodostettiin uudelleen 1. maaliskuuta 1960 Lossiemouthissa kalustonaan Supermarine Scimitarit. Toukokuussa laivueessa oli kuusi lentokonetta ja kahdeksan lentäjää. Tiiviin koulutusjakson jälkeen laivue siirrettiin 6. heinäkuuta *HMS Hermekselle*, jonka mukana se purjehti itäiselle Välimerelle.

Laivue poistui 10. syyskuuta 1961 *HMS Hermekseltä* ja se lakkautettiin viisi päivää myöhemmin Lossiemouthissa.

Lähteet
-------

* Finnis Bill: *The History of the Fleet Air Arm from Kites to Carriers*. Shrewsbury: Airlife Publishing Ltd, 2000. ISBN 1-84037-182-X. (englanniksi)
* Wragg David: *Fleet Air Arm Handbook 1939-1945*. Gloucestershire: Sutton Publishing Ltd, 2001. ISBN 0-7509-3430-1. (englanniksi)
* Jackson A J: *Blackburn Aircraft since 1909*. England: Funk & Wagnalls, 1968. (englanniksi)
* Taylor H A: *Fairey Aircraft since 1915*. England: Naval Institute Press, 1988. ISBN 0-87021-208-7. (englanniksi)
* Kay Anthony L & Smith J R: *German Aircraft of the Second World War*. Lontoo: Putnam, 2002. ISBN 0-85177-920-4. (englanniksi)
* Polmar Norman: *Aircraft Carriers - A History of Carrier Aviation and its Influence on World Events Vol. 1, 1909-1945*. Dulles, Virginia: Potomac Bools Inc, 2006. ISBN 1-57488-663-0. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Wragg s. 143
**Marie Christine Mathea Gudme Leth** (5. lokakuuta 1895 Århus – 17. joulukuuta 1997 Fredriksberg) oli tanskalainen taidekäsityöläinen, joka tunnetaan Tanskaan kankaanpainannan edelläkävijänä. Hänen elämäntyönsä valittiin vuonna 2006 osaksi Tanskan kulttuurikaanonia.

Marie Gudme Leth syntyi århusilaisen tieinsinöörin tyttäreksi. 18-vuotiaana hän muutti Kööpenhaminaan opiskelemaan naisille tarkoitettuun piirustus- ja taideteollisuuskouluun. Hän jatkoi opintoja Tanskan kuninkaallisessa taideakatemiassa. Vuodet 1921–1924 hän vietti sisarensa luona Jaavalla, jossa hän tutustui muun muassa perinteiseen batiikkitekniikkaan. Palattuaan Tanskaan Leth ryhtyi tutkimaan painolaattojen käyttöä kankaanpainannassa. Hän lähti vuonna 1930 opiskelemaan kankaanpainantaa Frankfurt-am-Mainiin Saksaan ja palasi sinne vielä 1934 opiskellakseen silkkipainatusta, jonka kehittäjä hänestä sitten tuli. Vuonna 1935 hän oli yksi puuvillakankaiden painatukseen erikoistuneen yrityksen *Dansk Kattuntrykkeri* perustajista, ja vuonna 1940 hän perusti oman suunnittelustudion. Samalla hän myös opetti kankaanpainantaa.

Marie Gudme Leth palkittiin muun muassa Pariisin maailmannäyttelyssä 1937 ja Milanon triennalessa 1951. Hän kuoli 102 vuoden iässä 1997.

Lähteet
-------

1. ↑  "Marie Gudme Leth", *Kulturkanonen*. København: Kulturministeriet, 2006. Teoksen verkkoversio (viitattu 30.1.2016). (tanskaksi) (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Marie Gudme Lethin elämäntyötä ja kangasmalleja (Arkistoitu – Internet Archive) (tanskaksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* KulturNav

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Marie Gudme Leth
**Victoria Schultz** (s. Helsinki) on suomalainen toimittaja, valokuvaaja ja dokumenttielokuvien tekijä, joka toimi 1970-luvulla Yleisradion avustavana New Yorkin kirjeenvaihtajana freelance-sopimuksella ja teki Suomeen tv-raportteja ja dokumenttiohjelmia Yhdysvaltojen lisäksi myös Keski-Amerikan ja Etelä-Amerikan maista. 1980- ja 1990-luvulla Schultz työskenteli 15 vuotta YK:n dokumentaristina.

Nykyisin Schultz toimii taidevalokuvauksen parissa, mutta on jatkanut myös ajankohtaisten dokumenttielokuvien tekoa.

Schultz kävi Helsingin englantilaista koulua. Hän opiskeli 1960-luvun puolessavälissä kieliä ja taidehistoriaa Helsingin yliopistossa ja sitten journalismia Columbian yliopistossa New Yorkissa. 1980-luvun alussa hän opiskeli näyttelijäntyötä Lee Strasbergin johdolla ja vuosina 2006–2014 valokuvausta Pariisissa. Hänellä on asunto sekä New Yorkissa että Pariisissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Simola, Liisa: "Täällä Victoria Schultz, New-York!". 'Me Naiset *50/1974, s. 38–40.*
2. ↑  Kurvinen, Heidi: *En mä oo mies enkä nainen.*
mä oon toimittaja. Sukupuoli ja suomalainen toimittajakunta 1960- ja 1970- luvulla*, s. 302. Tohtorinväitös. Oulun yliopisto, 2013. Teoksen verkkoversio (viitattu 21.10.2017).*
3. ↑  Harpf, Tiina: Victoria Schultzin valokuvat vievät mielen maisemiin *Yle Uutiset*.  26.7.2010. Viitattu 21.10.2017.
4. 1 2  Shultz, Victoria: Biographical Notes *Schults Photography -sivusto*.  2016. Viitattu 24.10.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Schultzin valokuvaussivusto
* Schultz, Victoria Radio- ja tv-arkiston Ritva-tietokannassa
* SCHULTZ, VICTORIA Radio- ja tv-arkiston Ritva-tietokannassa
* Victoria Schultz Elonetissä.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**David Aaron Proval** (s. 20. toukokuuta 1942, Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan Tony DeVienazon roolista vuoden 1973 Martin Scorsese -elokuvassa *Sudenpesä* ja Richie Aprilen roolista HBO-televisiosarjassa *Sopranos*.

Proval syntyi New Yorkin Brooklynissä 20. toukokuuta 1942 juutalaisperheeseen. Hän on esiintynyt elokuvissa *Rita Hayworth – avain pakoon*, *Mustanaamio*, *Mob Queen*, *Neljä huonetta*, *UHF*, *Innocent Blood*, *Poikkeustila*, *The Monster Squad*, *Bookies*, *Balls of Fury*, *The Brady Bunch Movie* ja *Smokin' Aces*. Hänellä on ollut pitempiaikaisia rooleja televisio-ohjelmissa *Rooman sheriffi*, *Boomtown* ja *Kaikki rakastavat Raymondia*. Hän esiintyi *West Wingin* 14. jaksossa "Take This Sabbath Day" Toby Zieglerin rabbina.

Proval oli ääninäyttelijänä vuoden 1977 kulttianimaatioelokuvassa *WIZARDS*. Hän näytteli vuonna 2004 kumpaakin kaksoisveljeksistä James ja Edward Talley Hallmark Channelin alkuperäiselokuvassa *Murder Without Conviction*. *Sopranos*-sarjan luoja David Chase oli todennut, että Proval oli yksi hänen alkuperäisistä valinnoistaan Tony Sopranon rooliin.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Butterfly McQueen elokuvan *Affectionately Yours* -trailerissa.
**Butterfly McQueen**, oik. **Thelma McQueen**, (7. tammikuuta 1911 Tampa, Florida – 22. joulukuuta 1995 Augusta, Georgia) oli yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä.

McQueen oli alun perin tanssija ja ottikin taiteilijanimensä "Butterfly" tanssittuaan William Shakespearen *Juhannusyön uni*-näytelmässä tanssin nimeltä "Butterfly Dance". McQueenin ensimmäinen elokuva oli *Tuulen viemää* (1939), jossa hän esitti sivuosaa nuorena palvelustyttö Prissynä. Samana vuonna hän esiintyi pienessä roolissa George Cukorin ohjaamassa elokuvassa *Naiset*, jonka päärooleissa esiintyi muun muassa Joan Crawford. Hän myös esiintyi toisen kerran Crawfordin kanssa elokuvassa *Mildred Pierce – amerikkalainen nainen*.

McQueenin roolit olivat pääasiassa pieniä ja hän esitti usein sisäkköä tai palvelustyttöä. Afrikkalais-amerikkalaisen McQueenin hahmot olivat myös hyvin stereotyyppisiä kuvauksia kyseisestä rodusta. Tähän hän pian kyllästyikin ja lopetti elokuvauransa vuonna 1947. Hän esitti kuitenkin vielä kerran tällaista stereotyyppistä sivuroolia tv-sarjassa *Beulah*, joka oli ensimmäinen afrikkalais-amerikkalaisen tähdittämä tilannekomedia. *Beulahin* jälkeen McQueen ei onnistunut enää saamaan montaakaan roolia ja jättikin näyttelemisen opiskellakseen valtio-oppia. McQueenin viimeinen elokuva oli Harrison Fordin ja Helen Mirrenin tähdittämä *Moskiittorannikko* vuodelta 1986.

McQueen kuoli 22. joulukuuta vuonna 1995 loukkaannuttuaan vakavasti petrolilämmittimen räjähdettyä ja sytyttyä tuleen. Hänen ruumiinsa lahjoitettiin tieteelliseen tutkimukseen.

Aiheesta muualla
----------------

* Butterfly McQueen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
	+ 2

 |

 |
**David Pulkkinen** (12. syyskuuta 1851 Mikkelin maalaiskunta – 12. toukokuuta 1925 Mikkeli) oli suomalainen Mikkelissä vaikuttanut kauppias, laivanvarustaja, teollisuudenharjoittaja ja kauppaneuvos.

Räätälin poikana syntynyt Pulkkinen työskenteli 15-vuotiaasta lähtien liikeapulaisena mikkeliläisissä kauppaliikkeissä kunnes hän sitten saattoi perustaa 1878 oman vähittäiskauppaliikkeensä Mikkeliin. Hän laajensi pian liiketoimiaan tukkukaupan alalle ja alkoi harjoittaa myös laivaliikennettä vuodesta 1888 alkaen Saimaan ja Pietarin, Helsingin sekä Tallinnan välillä. Pulkkinen omisti *Tyyne*, *Voitto*, *Mikkeli* ja *Savo*-nimiset laivat ja oli myös osakkaana *St. Michels Ångbåt Ab*-laivayhtiössä. Pulkkisen kauppayhteydet ulottuivat aina sisä-Venäjälle saakka. Viljakauppa muodosti merkittävän osan Pulkkisen liiketoiminnasta ja hän käynnisti myllyteollisuuden Mikkelissä vuonna 1917. Pulkkinen kuului vuonna 1885 toimintansa aloittaneen *Mikkelin Polttimo ja Oluttehdas Oy*:n omistajiin aina vuoteen 1920 saakka. Hän omisti 1890-luvulla tupakkatehtaan ja myöhemmin tiilitehtaan ja höyrymyllyn ja oli mukana perustamassa *Suur-Savon Kustannus Oy*:tä Mikkeliin. Pulkkinen järjesti liikkeensä *David Pulkkinen Oy* nimiseksi osakeyhtiöksi vuonna 1919. Pulkkinen omisti Mikkelin lähellä sijaitsevan Kyyhkylän kartanon vuosina 1922-1925. Pulkkinen sai kauppaneuvoksen arvon vuonna 1909. 

Pulkkinen oli vuosina 1897–1917 Mikkelin kaupunginvaltuuston jäsenenä. Hän kuului Mikkelin yhteiskoulun johtokuntaan ja tuki koulun toimintaa myös taloudellisesti. Suomen sisällissodan aikana Pulkkinen tuki taloudellisesti valkoisten joukkoja.

Pulkkinen rakennutti Mikkeliin Ristimäenkadun ja Hallituskadun kulmaan kaksikerroksisen posti- ja asuinrakennuksen Graniittitalon sen jälkeen kun tulipalo oli elokuussa 1910 tuhonnut Mikonkadun ja Ristimäenkadun välisen puutalokorttelin. Vuonna 1914 valmistuneen kansallisromanttista tyyliä edustaneen rakennuksen suunnitteli lääninarkkitehti Armas Rankka. Rankka suunnitteli myös Pulkkisen vuonna 1912 nykyisen Porrassalmenkadun ja Hallituskadun kulmaan rakennuttaman kolmikerroksisen jugendtyylisen kivitalon. 

David Pulkkisen kuoltua hänen yhtiönsä johtoon tuli hänen poikansa Walter Pulkkinen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kauppaneuvos David Pulkkinen, Iltalehti, 14.05.1925, nro 109, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  Kyyhkylän kartanon historiaa : Kyyhkylän kuuluisat isännät (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Beerfinland.com : Mikkeli
4. 1 2 3  Calameo : Kolmen kauppiaan kaupunki
5. ↑  Mikkelin Graniittitalon rakennushistoriaselvitys, Osuuskunta Mikkelin Mediaali 2017

Aiheesta muualla
----------------

* SKS Biografiakeskus : Suomen talouselämän vaikuttajat : Kauppaneuvos David Pulkkinen (1851–1925)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
**Jouko Kalervo Juuramo**, vuoteen 1927 **Juselius** (20. huhtikuuta 1903 Vaasa – 7. toukokuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Juuramon vanhemmat olivat rautakaupan johtaja Juho Juselius ja Aina Helena Aleksandra Weckström ja puoliso vuodesta 1929 talousopettaja Elli Elise Emilia Oulasvirta, toimitusjohtaja Eemeli A. Oulasvirran tytär. Juuramo tuli ylioppilaaksi Oulun yhteislyseosta vuonna 1921 ja valmistui Helsingin yliopistosta agronomiksi vuonna 1925 ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi vuonna 1940. Hän toimi Hämeen läänin meijeriliiton sihteerinä ja konsulenttina 1927–1935 ja Valion neuvontaosaston apulaisjohtajana vuodesta 1936. Talvisodassa haavoittunut Juuramo toimi kansanhuoltoministeriön elintarvikeosaston kotieläintuotetoimiston päällikkönä vuonna 1940 ja osastopäällikkönä 1941–1944.

Sotien jälkeen Juuramo palasi Valiolle, teknilliseksi johtajaksi ja teknillisen neuvontaosaston johtajaksi. Vuonna 1946 hänestä tuli Valion johtokunnan jäsen ja toinen johtaja ja vuonna 1954 toimitusjohtaja. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Juuramo oli saanut edellisenä vuonna. Yritysjohtajan työnsä ohella Juuramolla oli useita alansa luottamustehtäviä. Juuramo tunnettiin myös Kekkosen vastustajana, joka yritti 1950-luvun lopulla pääjohtajien Paavo A. Viding ja S. A. Koskenoja kanssa syrjäyttää Kekkosen vuoden 1962 presidentinvaalissa.

Julkaisuja
----------

* *Kertomus Vihdin osuusmeijerin 25 vuotisesta toiminnasta 8/1 1909 – 8/1 1934*, 1934, A. Hiidenheimo, Jouko Juuramo (toim.)
* *Meijerien voiteluaineille asetettavat vaatimukset*, 1935, A. E. Sandelin, Jouko Juuramo
* *Rehussa olevan rasvan vaikutus voirasvan määrään ja laatuun*, 1937
* *Osuusmeijerin kirjanpito: kirjanpitotaulukot näyte-esimerkkeineen*, 1937, Otto P. Pehkonen, Jouko Juuramo
* *Mihin seikkoihin isännöitsijän on kiinnitettävä huomiota meijeritalouskilpailuja silmälläpitäen*, 1937
* *Osuusmeijerin kirjanpito*, 1937, Otto P. Pehkonen, Jouko Juuramo

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jouko Juuramo *Biografiasampo*. Viitattu 28.4.2022.
2. 1 2  Kuka kukin oli Viitattu 28.4.2022.
3. 1 2  Maanviljelyneuvos Jouko Juuramo kuollut.  *Maaseudun Tulevaisuus*, 10.5.1960, nro 53, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 28.4.2022.
**David Quinn** (s. 30. heinäkuuta 1966 Rhode Island) on uransa lopettanut yhdysvaltalainen jääkiekkoilija ja nykyinen jääkiekkovalmentaja.

Pelaajaura
----------

Minnesota North Stars varasi Quinnin vuoden 1984 varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella 13. pelaajana. Varauksen jälkeen Quinn meni Bostonin yliopistoon jonka joukkueessa hän pelasi. Vuonna 1988 Quinnilla diagnosoitiin hemofilia eikä hän pystynyt pelaamaan. Quinn sai hoitoa ja teki vuonna 1992 sopimuksen New York Rangersin kanssa. Hän pelasi kuitenkin vain Rangersin AHL-joukkueessa ja lopetti uransa seuraavana vuonna. Quinn oli pelipaikaltaan puolustaja ja kätisyydeltään left.

Valmentajaura
-------------

Quinn on toiminut valmentajana Northeastern yliopistossa, Nebraska-Omahan yliopistossa ja Bostonin yliopistossa jossa hän oli opiskellut. Kaudet 2009-2012 Quinn toimi Colorado Avalanchen AHL-joukkueen Lake Erie Monstersin päävalmentajana. Kauden 2012-2013 Quinn toimi Avalanchen apuvalmentajana. Tämän jälkeen hän lähti Bostonin yliopistoon päävalmentajaksi. 23. toukokuuta 2018 New York Rangersin organisaatio ilmoitti palkanneensa David Quinnin NHL-joukkueensa päävalmentajaksi. Ensimmäisen voittonsa NHL-runkosarjassa päävalmentajana Quinn saavutti 11. lokakuuta 2018 ottelussa San Jose Sharksia vastaan. Toukokuussa 2021 Rangers antoi Quinnille potkut sen jälkeen, kun tämä oli valmentanut joukkuetta kolmen kauden ajan.

Lähteet
-------

1. ↑

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:David Quinn (ice hockey)
**Jouko Eskola** (11. helmikuuta 1906 Vaasa – 21. toukokuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Eskolan vanhemmat olivat kauppaneuvos Nestori Eskola ja Johanna Magdalena Laurin ja puoliso vuodesta 1927 Aili Aurora Tanner. Nestola tuli ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1925 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1927. Hän oli Rake Oy:n vähittäismyymälän rakennustarvikeosaston myymäläapulainen 1927–1928 ja sitten Rautakauppa Oy Teräksen, vuodesta 938 Teräs Oy, tullaaja, hinnoittelija, ostaja, ostopäällikkö 1928–1939, apulaisjohtaja 1939–1950, toimitusjohtaja vuodesta 1951 ja johtokunnan jäsen vuodesta 1943. Eskola oli myös Oy Kotkan Rauta Ab:n toimitusjohtaja vuodesta 1953, Suomen Rautakauppa Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1953, Turun Rautakauppa Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1957 ja Rautakaja Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1960. Hänellä oli lisäksi useita luottamustehtäviä. Eskola oli sotilasarvoltaan reservin ylikersantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1956. Taiteilija Tauno Miesmaa maalasi hänen muotokuvansa 1966.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jouko Eskola *Biografiasampo*. Viitattu 20.9.2022.
**Lahjoitus** on oikeustoimi, jolla joku luovuttaa tai sitoutuu luovuttamaan vastikkeetta toiselle esineen, oikeuden tai omaisuusarvon.

Lahjoitus Suomessa
------------------

Verotuksessa pidetään lahjana eli lahjaveron kohteena vastikkeellistakin omaisuuden luovutusta, kun vastike on pieni verrattuna omaisuuden käypään arvoon. Irtaimiston lahjoitus on oikeustoimena vapaamuotoinen, mutta kiinteistön lahjoitus on tehtävä samoin kuin muukin kiinteistön luovutus. Kiinteistöstä on laadittava lahjakirja, jonka todistaa oikeaksi julkinen kaupanvahvistaja.

Käteislahjassa lahjanantaja eli lahjoittaja luovuttaa tosiasiallisesti lahjansaajan haltuun irtainta omaisuutta, kuten rahaa tai arvopapereita. Velvoitelahjassa eli lahjanlupauksessa lahjoittaja antaa itseään velvoittavan sitoumuksen lahjan antamisesta tulevaisuudessa. Lahjasta puhutaan vain silloin, kun lahjaesine siirtyy lahjansaajan haltuun. Ennen luovutusta on olemassa vain mahdollinen lahjanlupaus. Jos lahjaobjekti on jo saajan hallussa, hallinnan luovutuksen sijasta lahjoittaja antaa ilmoituksen lahjasta. Jos lahjan kohde on kolmannen henkilön hallussa, lahjoittaja tekee esineen haltijalle ilmoituksen lahjasta. Kun lahjoitetaan saaminen, jossa velallisena on kolmas henkilö, on se siirrettävä ja lahjoittajan on tehtävä velalliselle ilmoitus asiasta. Sääntö ei koske juoksevaa velkakirjaa.

Jotta lahjanlupaus olisi sitova, on se tehtävä lahjansaajalle annetussa velkakirjassa tai muussa asiakirjassa tai tavalla, joka osoittaa lupauksen tarkoituksen tulla yleisön tietoon. Sitovakin lahjanlupaus voidaan perua tai lahjaa pienentää, jos lahjoittajan taloudellinen tilanne on vaikeutunut, niin että lupauksen täyttämisen vaatiminen olisi kohtuutonta. Perumisen syynä voi olla myös se, että lahjansaaja on tehnyt huomattavaa vääryyttä lahjoittajaa kohtaan. Konkurssissa lahja voi peruuntua kolmannen henkilön hyväksi, jos velallinen on lahjoittamalla hukannut omaisuuttaan ja aiheuttanut näin huomattavaa vahinkoa velkojille.

Irtaimen omaisuuden lahjoittamista koskee Suomessa vuonna 1947 annettu *lahjanlupauslaki* (625/1947). Sen mukaan esineen lahjoittamista koskeva lupaus ei yleensä ole sitova, ennen kuin esine on luovutettu vastaanottajalle, ellei lupausta ole tehty velkakirjalla, joka on hänelle luovutettu. Jos joku lahjoittaa saman perheen jäsenelle erityisen arvokasta omaisuutta, on siitä ilmoitettava Digi- ja väestötietovirastolle tai Ahvenanmaan valtionvirastolle, sillä muussa tapauksessa lahja voidaan edelleen ulosmitata antajan veloista.

Erityisen arvokkaan omaisuuden lahjoittaminen lähisukulaiselle katsotaan yleensä ennakkoperinnöksi, joka on otettava huomioon perinnönjaossa. Suuren lahjan saajan on myös maksettava lahjaveroa, jonka suuruus määräytyy samoin kuin perintöveron.

Katso myös
----------

* Lahja

Lähteet
-------

1. 1 2  *Suomalainen tietosanakirja,* Weilin+Göös 1989–1993.
2. 1 2  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966.
3. 1 2  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965.
4. ↑  Lahjanlupauslaki (625/1947), 6 § Viitattu 4. syyskuuta 2009
5. ↑  Perintökaari (40/1965), 6. luku
|  |
| --- |
| Butobarbitaali |
| Butobarbitaali |
| **Systemaattinen (IUPAC) nimi** |
| 5-butyyli-5-etyyli-1,3-diatsinaani-2,4,6-trioni |
| **Tunnisteet** |
| CAS-numero | 77-28-1 |
| ATC-koodi | N05CA03 |
| PubChem | 6473 |
| DrugBank | DB01353 |
| **Kemialliset tiedot** |
| Kaava | C10H16N2O3 |
| Moolimassa | 212,248 |
| SMILES | Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem |
| **Farmakokineettiset tiedot** |
| Hyötyosuus |  ? |
| Metabolia | hepaattinen |
| Puoliintumisaika |  ? |
| Ekskreetio | renaalinen |
| **Terapeuttiset näkökohdat** |
| Raskauskategoria | ? |
| Reseptiluokitus | 
 |
| Antotapa | oraalinen |

**Butobarbitaali** eli **butetaali** (*Soneryl*, *Neonal*) on eräs barbituraatteihin lukeutuva lääke. Sen kehitti ranskalaisen Rhône-Poulenc-yhtiö vuonna 1921. Lääke vaikuttaa tyypillisesti barbituraattien tavoin, sitä on käytetty antikonvulsanttina eli kouristeluja laukaisevana lääkkeenä epilepsiaan sekä ahdistus- ja nukahtamislääkkeenä. Tämän ryhmän aineita käytettiin väärin ja niillä tehtiin itsemurhia, joten ne on sittemmin poistettu käytöstä lähes kokonaan.

Butobarbitaalin kemiallinen kaava on C10H16N2O3, moolimassa 212,246 g/mol ja CAS-numero 77-28-1.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: Butethal (englanniksi)
* DrugBank: Butethal (englanniksi)
* Human Metabolome Database (HMDB): Butethal (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Butobarbital (englanniksi)
Lahjapapereita
Paketoituja lahjoja.
**Lahjapaperi** on usein hieman paksumpaa paperia, johon kääritään lahjoja. Paperi voi olla kuviollista tai yksiväristä ja sileää tai karheaa. Lahjapaperia käytetään eniten yleensä juuri ennen joulua. Tämä johtuu siitä, että ihmiset usein paketoivat joululahjansa lahjapaperiin. 

Lahjoja on paketoitu pisimpään Kiinassa. Siellä paperin värillä on suuri symbolinen merkitys: punainen ja pinkki ovat hyviä, valkoista ja mustaa vältetään.
Yhdysvalloissa käytetään paperin ohella runsaasti erilaisia materiaaleja kuten sellofaania, foliota tai säkkikangasta. Britanniassa lahjan koristeluun käyetään paperin lisäksi materiaaleja kuten havuja ja marjoja. Suomessa lahjapaperin käyttö on perinteistä ja vaatimatonta.

Suomessa toimii yksi lahjapaperin valmistaja, Pyroll Oy.

Käytettyjä lahjapapereita ei pidä laittaa paperinkeräykseen, koska ne sisältävät runsaasti painovärejä ja täyteaineita. Lahjapaperit suositellaan käytettäväksi uudelleen, ja jos ne heitetään pois, ne lajitellaan energiajätteeseen tai sekajätteen joukkoon.

Lähteet
-------

Juulia Salo: *Lahjapaperi-ja lahjapakkausmallisto Pyroll Oy:lle*. Opinnäytetyö. SeAMK Liiketalous ja kulttuuri, 2015. Teoksen verkkoversio (viitattu 25.10.2021). 

### Viitteet

1. ↑  Salo, s. 27–28
2. ↑  Salo, s. 14
3. ↑  Lahjapapereiden ja pakkausten lajittelu *Suomen Keräystuote*. Viitattu 25.10.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lahjapaperi** Wikimedia Commonsissa
**Ricardo Zunino** (s. 13. huhtikuuta 1949 Argentiina) on argentiinalainen entinen kilpa-autoilija ja Formula 1 -kuljettaja.

Formula ykkösissä Zunino ajoi yhteensä 10 GP:tä Brabham- ja Tyrrell -talleissa vuosina 1979–1981. Parhaimmillaan hän sijoittui kaksi kertaa seitsemänneksi ja kerran kahdeksanneksi. Näistä sijoituksista ei tuonaikaisen pistelaskujärjestelmän mukaan saanut MM-pisteitä.

Zunino aloitti kilpa-autoilun kotimaansa Argentiinan urheiluautoluokissa 25-vuotiaana. Hän voitti kansallisen mestaruuden ja siirtyi Euroopan Formula 2 -sarjaan 1977. Zunino pääsi 1979 testaamaan Brabhamin F1-autoa ja sai kilpakuljettajan paikan, kun Niki Lauda Montrealin GP:n jälkeen yllättäen päätti lähteä tallista. Zuninon näytöt kahdessa seuraavassa kisassa olivat niin lupaavat, että Brabham päätti palkata hänet kaudeksi 1980. Jo ennen kauden puoliväliä hän joutui kuitenkin antamaan tilaa Hector Rebaquelle.

Vuonna 1981 Ken Tyrrell etsi talliinsa toista kuljettajaa Eddie Cheeverin pariksi ja päätti kokeilla Zuninoa. Tämän otteet eivät kuitenkaan vakuuttaneet, ja Tyrrell palkkasi Michele Alboreton. Zunino kokeili vielä onneaan Ensign-tallissa, jonka autot kuitenkin olivat täysin kilpailukyvyttömiä.

Ricardo Zunino palasi kotimaahansa ja ryhtyi liikemieheksi. Hän on menestynyt hotellinsa johtajana huomattavasti paremmin kuin formulakuskina.

Lähteet
-------

* Ricardo Zunino: Career Summary *f1rejects.com*.  2004.  Arkistoitu 27.12.2010. Viitattu 30.7.2010. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* GrandPrix.com / Zunino (englanniksi)
**Jouko Juhani Joentausta** (s. 31. elokuuta 1952 Ikaalinen) on suomalainen toimittaja, joka on työskennellyt 1970-luvulta alkaen vasemmistolaisten työväenlehtien palveluksessa. 

Syksyllä 2008 Joentausta valittiin Vasemmistoliiton äänenkannattaja Kansan Uutisten päätoimittajaksi. Hän jäi eläkkeelle kesällä 2015. Joentausta oli vuodet 1987–1997 uutistoimisto Demokraattisen Lehdistöpalvelun (DLP) päätoimittaja.

Joentausta oli ensimmäisen kerran Kansan Uutisten palveluksessa kesätoimittajana vuonna 1974. Vuonna 1976 hän sai lehdestä vakituisen paikan, ja nousi myöhemmin muun muassa uutis- ja toimituspäälliköksi. Vuonna 2004 Joentausta toimi puoli vuotta Kansan Uutisten vt. päätoimittajana Yrjö Raution erottua. Vakituiseksi päätoimittajaksi siirtyessään Joentausta oli lehden toimituspäällikkö.

Joentausta on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri Tampereen yliopistosta 1976. Hän on naimisissa vuodesta 1978 sosiaalityöntekijä Ulla Kyröviidan kanssa, perheessä on kaksi lasta. Joentausta harrastaa muun muassa raveja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 295. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. 1 2 3  Risto Korhonen: Jouko Joentausta KU:n päätoimittajaksi (Kansan Uutiset 29.9.2008)
Jouko Brade vuonna 2002.
**Jouko Henry Arthur Brade** (1929 Viipuri – 6. syyskuuta 2013 Helsinki) oli menestynyt suomalainen pörssi- ja kiinteistösijoittaja.

Braden perheen omistama pankkiiriliike Lamy Oy toimi välittäjänä Helsingin pörssissä 1968–1990. Ryhmän toinen pankkiiriliike Helsinki Bankers oli myös muutaman vuoden välittäjänä 1980-luvulla. Yritysryhmään kuuluva Medical Investment Trust (MIT) oli jonkin aikaa pörssilistalla 1980-luvulla, samoin kiinteistösijoitusyhtiö Helsinki Investment Trust (HIT). Brade-yhtiöiden hallituksissa vaikutti muun muassa Max Jakobson. Brade toimi lääkeyhtiö Medican hallituksen puheenjohtajana sekä Huhtamäki-Yhtymän hallintoneuvoston jäsenenä.

Brade opiskeli ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulussa ja täydensi opintojaan Yhdysvalloissa (1956–58) (MBA). Hänen isoveljensä Mauno Brade (1925–1986) toimi Lamy Oy:n varatoimitusjohtajana. Perinteisen pankkiiriliikkeen toiminnan ohessa he harjoittivat kiinteistöalan liiketoimintaa, rakennuttaen ja ostaen runsaasti asuinkiinteistöjä lähinnä pääkaupunkiseudulta.

Braden ja hänen yhtiöidensä kaksi tärkeintä sijoitusta olivat Orion ja Instrumentarium.

Lähteet
-------

1. ↑  Repo, Eljas: Jouko Brade kuollut *Arvopaperi*.  Arkistoitu 23.9.2015. Viitattu 12.8.2015.
2. ↑  *Kuka kukin on 2015*, s. 1063. Helsinki: Otava. ISBN 978-951-1-28228-0.
3. ↑  Eljas Repo: Jouko Brade kuollut  19.9.2013. Arvopaperi. Viitattu 16.5.2017.
4. ↑   Kiinteistösijoittaminen, 1985
5. ↑  Uusi Suomi 22.3.1986: - In memoriam Mauno Brade (PDF)
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Medical Investment Trust Oy Pörssitiedon netissä
**Alpo "Apeli" Halinen** (22. heinäkuuta 1934 Kuusankoski – 11. toukokuuta 2022 Hyvinkää) oli suomalainen muusikko ja televisioesiintyjä. Hän toimi 1970-luvulla juontajana monissa Yleisradion musiikkiohjelmissa, kuten Suomen euroviisukarsinnassa 1973 ja 1975. Hän oli mukana kisällilauluperinnettä yllä pitäneessä Songilo-lauluyhteessä, jonka muutkin jäsenet olivat tv-kasvoja: Aarre Elo, Heikki Kahila, Jani Uhlenius ja Jukka Virtanen.

Halinen toimi erilaisissa järjestö- ja virkamiestehtävissä, muun muassa Espoon kaupungin kulttuurisihteerinä, työvoimaministeriössä ja sosialidemokraattisen työväenliikkeen kulttuurijärjestöissä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2  Halinen, Apeli (Arkistoitu – Internet Archive), yksa.darchive.fi. Viitattu 3.12.2016.
3. ↑  Muistathan: Suomen karsinnat 1973 *viisukuppila.fi*. Viitattu 5.6.2022.
4. ↑  Muistathan: Suomen karsinnat 1975 *viisukuppila.fi*. Viitattu 5.6.2022.
5. ↑  Kirjatyöntekijäin Liiton liittojuhlat. Pääjuhlassa esiintyi kisällilauluperinnettä ylläpitävä SongILO, Arjen historia -sivusto. Viitattu 3.12.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Apeli Halisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
**Pacheiá Ámmos** (myös *Pahía Ámmos*, kreik. Παχειά Άμμος) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ierápetran kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 574 (vuonna 2011).

Pyhän Foteinen (*Agía Foteiní*) kirkko Pacheiá Ámmoksessa.
Pacheiá Ámmos sijaitsee Mirampéllonlahden rannalla noin 20 kilometriä kaakkoon Ágios Nikólaoksesta. Kylän lähellä siitä etelään sijaitsee Chan rotko.

Pacheiá Ámmoksen läheisyydessä on lukuisia minolaisaikaisia ja antiikin aikaisia arkeologisia kohteita. Merkittävin niistä on minolaisen palatsin ja kaupungin kohde Gourniá noin kaksi kilometriä kylästä länteen. Noin neljä kilometriä etelään sijaitsee puolestaan minolaisaikaisen asutuksen kohde Vasilikí. Pacheiá Ámmoksessa toimii Institute for Aegean Prehistory Study Center for East Crete (INSTAP-SCEC), joka johtaa alueen arkeologisia kaivauksia.

Pacheía Ámmos muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Παχείας Άμμου, *Topikí Koinótita Pacheías Ámmou*), johon kuuluvat varsinaisen Pacheía Ámmoksen kylän lisäksi kylät Monastiráki, Vasilikí ja Xirókampos. Koko yhdyskunnan väkiluku on 846.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 25.12.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2  Pahia Ammos beach *Cretan Beaches*. Viitattu 20.3.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pacheiá Ámmos** Wikimedia Commonsissa
**Samuli Jalkanen** (s. 29. elokuuta 1978 Vantaa) on ammattilaisuransa päättänyt suomalainen jääkiekkoilija. Jalkanen pelasi pääasiassa puolustajana, mutta pienen kokonsa vuoksi Jalkanen on nähty usein myös laitahyökkääjänä. Nykyään hän toimii Mestis-seura Kiekko-Vantaan toimitusjohtajana.

Pelaajaura
----------

Jalkanen pelasi lähes koko uransa Jokereissa. Hän vietti seurassa koko juniori-ikänsä toimien muun muassa A-juniorijoukkueen kapteenina. Junioriuransa jälkeen Jalkanen siirtyi Yhdysvaltoihin UMass Amherstin yliopistojoukkueeseen pelaten siellä kolme kautta. Tämän jälkeen hän palasi Jokereihin.

SM-liigatasolla Jalkanen pelasi kuusi kautta. Kaudella 2004–05 Jalkanen pelasi kolmen ottelua verran lainalla Porin Ässissä. Ässien silloinen valmentaja Mika Toivola kehui Jalkasta kahden ottelun jälkeen Ässien parhaaksi puolustajaksi. Samalla kaudella Jalkanen kävi pelaamassa myös Kirkkonummen Salamoissa kolme ottelua.*lähde?*

Kesällä 2006 oli epävarmaa, pystyykö Jalkanen vammojensa vuoksi jatkamaan uraansa. Jokerien toimitusjohtaja Matti Virmanen lupasi Jalkaselle pelipaikan joukkueessa, mikäli hänen peliuransa jatkuu. Jalkanen kuntoutui, ja syksyllä solmittiin yksivuotinen jatkosopimus. Kauden 2006–07 joulutaukoon mennessä Jalkanen nähtiin useimmiten Jokerien nelosketjun laitahyökkääjänä. Pelitaktiikassa hän toimi kärkikarvaajana.*lähde?*

Jalkanen pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 211 ottelua ja teki niissä tehot 5+13=18, lisäksi hän keräsi 131 jäähyminuuttia.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Ässät teki pelaajasiirtoja *jatkoaika.com*.  19.1.2005. Viitattu 19.11.2018.
2. ↑  Glad palaa Ässiin, Jalkanen takaisin Jokereihin *mtv.fi*.  27.1.2005. MTV. Viitattu 31.8.2014. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Samuli Jalkanen *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
* Samuli Jalkanen The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)