recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Aino Sofia Yliruokanen** (13. heinäkuuta 1910 Rovaniemi – 30. kesäkuuta 2008 Rovaniemi) oli suomalainen lastenlääkäri ja terveyspoliittinen vaikuttaja.

Yliruokasen vanhemmat olivat maanviljelijä Pekka Yliruokanen ja Greta Matilda Korkalo-Vitikka. Hän tuli ylioppilaaksi Rovaniemen keskikoulun jatkoluokilta 1928. Yliruokanen opiskeli aluksi filologiaa Helsingin yliopistossa, mutta siirtyi sitten lääketieteelliseen tiedekuntaan, jossa hän suoritti lääketieteen lisensiaatin tutkinnon 1938. Hän työskenteli kandidaattivaiheessa useissa sairaaloissa ja valmistuttuaan muun muassa Rovaniemellä vastuulääkärinä. Hän meni vuonna 1939 Helsingin lastenklinikalle ja kun Talvisota syttyi, klinikan johtajana toiminut professori Arvo Ylppö antoi hänelle vetovastuun. Yliruokanen johti klinikan evakuoinnin Lepaan puutarhaopiston tiloihin. Jatkosodan myötä Aino Yliruokaselle tuli tehtäväksi järjestää lastensairaala Äänislinnaan, ja se sairaala toimi kesään 1944.

Lastentautien erikoislääkärin pätevyyden Yliruokanen sai 1949. Hän oli väitellyt lääketieteen tohtoriksi vuonna 1948 aiheenaan veriryhmät. Hän opiskeli vielä 1950-luvun alussa Yhdysvalloissa Harvardin yliopistossa, suorittaen siellä Master of Public Health (MPH) -tutkinnon.  Ulkomaisia projekteja Aino Yliruokasella oli muun muassa WHOn palveluksessa Delhissä, samoin kuin Nigeriassa. Hän työskenteli myös Lääkintöhallituksessa sekä Lapin lääninhallituksessa aikana, jolloin luotiin neuvolaverkostoa sekä siirryttiin ennalta ehkäisevään terveydenhuoltoon sekä luotiin perustaa julkiselle terveydenhuollolle ja terveyskeskuksille. Yliruokanen oli Lääkintöhallituksen neuvola- ja kouluylilääkäri vuodesta 1954 vuoteen 1957 ja tuli Lapin läänin apulaislääninlääkäriksi 1957. Eläkkeelle Yliruokanen, jolle myönnettiin lääkintöneuvoksen arvo, jäi vuonna 1975.

Lähteet
-------

* Lääkärilehti 2008 s. 3339, Pekka Raudaskosken laatima muistokirjoitus.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 773-774. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.
2. ↑  Hämeen ammattikorkeakoulu[vanhentunut linkki] Viitattu 29.5.2013.
3. 1 2  Aino Yliruokanen (HS 30.6.2008)
**Yläraja** on joukko-opissa käsite, joka määritellään siten että olio M on joukon E yläraja, jos jokaisella joukon E alkiolla x pätee x ≤ M. Vastaavasti määritellään joukon alaraja.

Supremum
--------

*Pääartikkeli: Supremum*
Supremumin määritelmä: pienin joukon E ylärajoista. Jokaisella joukon E ylärajoista M pätee sup E ≤ M. 

G on joukon E supremum eli G =: sup E ⇔

1) x ≤ G, kaikilla joukon E alkioilla x (eli G on joukon E eräs yläraja)  

2) G ≤ M, kaikilla joukon E ylärajoilla M

Pätee myös

G =: sup E ⇔

1) G on joukon E yläraja  

2) kaikkia lukuja e > 0 pätee: on olemassa joukon E alkio x siten että x > G - e. 

Todistus:

Koska kohta 1 seuraa supremumin määritelmästä, riittää todistaa vain kohta 2. Tehdään vastaoletus eli kaikilla joukon E alkioilla pätee x ≤ G - e (jollakin e > 0) joten tällöin myös G - e olisi joukon yläraja, mikä taasen on ristiriita (G - e < G), joten alkuperäinen väite on totta.

Infimum
-------

*Pääartikkeli: Infimum*
Määritelmä: suurin alaraja. Merkitään inf E eli joukon E suurin alaraja. 

I = inf E ⇔

1) x ≥ I kaikilla x joukossa E  

2) I ≥ M kaikilla joukon E alarajoilla <=>

On olemassa joukon E alkio x siten että x < I + e kaikilla e > 0. Jos kaikilla x ≥ I + e niin I + e olisi joukon alaraja, mikä olisi ristiriita.

Huomautuksia
------------

Jos joukolla E on olemassa maksimi eli suurin arvo, on se joukon supremum. 

Todistus: 

Olkoon a joukon E maksimi eli max E. Tällöin a on joukon E yläraja, koska kaikilla x joukossa E pätee x ≤ a. Koska a kuuluu joukkoon E, niin pätee a ≤ sup E. Koska a on joukon yläraja pätee myös: a ≥ sup E. Näin ollen vain a = sup E käy kyseeseen.

Katso myös
----------

* Täydellisyysaksiooma

Kirjallisuutta
--------------

* Lipschutz, Seymour: *Set Theory and Related Topics*. McGraw-Hill, 1964. ISBN 0-07-037986-6.
**Olavi Tammilehto** (16. marraskuuta 1919 Turku – 19. helmikuuta 2011 Lahti) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Tammilehdon vanhemmat olivat vaatturi Artturi Rudolf Tammilehto, aiemmin Eklund, ja Marjatta Aleksandra Laaksonen ja puoliso vuodesta 1946 Vieno Kerttu Hellin Lyly. Tammilehto kävi viisi luokkaa Turun suomalaisessa klassillisessa lyseossa 1930–1936 ja valmistui insinööriksi Helsingin teknillisestä opistosta 1948. Hän oli Sähkö Oy Siemensin asennusinsinööri 1948–1950, Puhelinlaitosten liiton toimistoinsinööri 1950–1953 ja Lahden Keskinäisen Puhelinyhdistyksen, vuodesta 1970 Päijät-Hämeen Puhelinyhdistys, tekninen johtaja 1953–1957 ja toimitusjohtaja 1957–1985. Helsingin teknillisen opiston opettajana Tammilehto toimi 1952 ja Helsingin poikien ammattikoulun opettajana 1952–1953. Hänellä oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Tammilehto oli reservin insinöörimajuri. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1979.

Lähteet
-------

1. 1 2  Henttinen, Annastiina: Kauppaneuvos Olavi Tammilehto (1919–2011). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 27.1.2015. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 24.11.2022.
2. 1 2  Olavi Tammilehto *Biografiasampo*. Viitattu 27.11.2022.
3. ↑  Ihmiset. Kuolleet. Kauppaneuvos Olavi Tammilehto. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  5.4.1.2011. Viitattu 27.11.2022.
Abdul Halim Jaffer Khan
**Abdul Halim Jaffer Khan** (1927 – 4. tammikuuta 2017 Mumbai) oli intialainen sitaristi. Häntä pidettiin "sitarin kultakauden" suuren nelikon edustajista yhtenä Ravi Shankarin, Vilayat Khanin ja Nikhil Banerjeen ohella. Hän kehitti omintakeisen, tunnistettavan tyylinsä, josta käytetään hänen mukaansa nimeä *Jafferkhani baaj*.

Khan syntyi muusikkosukuun; isä oli alun perin kotoisin Indoresta ja esimerkiksi soitti sitaria. Perhe muutti Mumbaihin pojan ollessa vuoden ikäinen. Khan sai opetusta isältään ja omaksui vaikutteita Babu Khanin soittotyylistä. Teini-ikäisenä hän menetti isänsä ja hakeutui töihin hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Khan kiinnostui myös karnaattisesta musiikista, yhdisti sen vaikutteet tyyliinsä ja vietti aikaa muusikoiden kanssa Mysoressa sekä Chennaissa. Hän esimerkiksi soitti duettoja viulisti M. S. Gopalakrishnanin kanssa. Khan sai Padma Shrin, Padma Bhushanin ja Sangeet Natak Akademin palkinnon tunnustuksina urastaan.

Vuonna 1976 Khan perusti Halim-sitarakatemian, jossa hän ja hänen poikansa Zunain Khan ovat opettaneet sitarinsoittoa opiskelijoille eri puolilta maailmaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Abdul Halim Jaffer Khan (1927-2017): The last of the four pillars of sitar’s golden age falls Scroll.in
2. ↑  Bio (Arkistoitu – Internet Archive) Ustad Abdul Halim Jaffer Khan


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee ministeriä. Olavi Salonen on myös juoksija.*
**Olavi Oskar Salonen** (28. elokuuta 1914 Helsinki – 27. tammikuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen talousmies ja kahdesti valtioneuvoston jäsen. Hän toimi myös aktiivisti valtakunnallisessa politiikassa.

Tausta
------

Olavi Salosen oli lähtöisin hyvin vaatimattomista oloista ja hänen vanhempansa olivat porari Oskar Salonen ja Hilma Pekkala. Vuodesta 1939 lähtien hän oli avioliitossa Paula Orvokki Oterman kanssa ja heillä oli kolme lasta.

Koulunsa käytyään Salonen jatkoi opiskelua Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa ja valmistui sieltä yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi vuonna 1938 ja maisterin arvon hän sai vuonna 1956.

Siviiliura
----------

Salonen palveli koko varsinaisen työhistoriansa saman työnantajan palveluksessa. Hän tuli Osuustukkukaupan palvelukseen vuonna 1934 ja jäi vuonna 1971 nimekseen muuttaneesta Keskusosuusliike OTK:sta eläkkeelle vuonna 1978.

Urallaan OTK:ssa hän kohosi melko nopeasti sillä hän jäi eläkkeelle konsernin varapääjohtajan tehtävästä, jossa hän oli vuodet 1968–1978, hän oli myös johtokunnan jäsen vuosina 1962–1978.
OTK:n tehtävän johdosta hän joutui toimimaan useiden yritysten hallituksissa, tällaisia olivat mm. Kontio & Kontio Oy:n johtokunnan puheenjohtajuus 1959–1978, Kustannus Oy Kansanvallan johtokunnan puheenjohtajuus 1965–1968.

Poliittinen ura
---------------

Olavia Salonen toimi pitkään SDP:n asiantuntijana eri tehtävissä, mutta hänen toimintansa puolueen parissa kohosi korkeimmilleen kaksinkertaisena ministerinä. Rafael Paasion hallituksessa hän toimi Kauppa- ja teollisuusministerinä sekä pohjoismaisena yhteistyöministerinä ajalla 27. toukokuuta 1966 ja 22. maaliskuuta 1968. Ahti Karjalaisen toisessa hallituksessa hän toimi myös kauppa- ja teollisuusministerinä ajalla 26. maaliskuuta – 29. lokakuuta 1971.

Puolueen mandaateilla on toimi esimerkiksi Suomen Pankin pankkivaltuusmiehenä, joka tehtävä on yleensä varattu vain istuville kansanedustajille, vuosina 1966–1971. Lisäksi ministeriyden myötä tuli runsaasti eri yritysten johtokunta ja hallituksia, joiden jäsen tai puheenjohtaja hän oli.

Lähteet
-------

* Mikko Uola: / Salonen, Olavi (1914–1998) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  9.10.2006. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
* Juhani Suomi: Urho Kekkonen 1968−1972.
* Olavi Salonen *Suomen ministerit*. Valtioneuvosto.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Toivo Wiherheimo** | **Suomen kauppa- ja teollisuusministeri**1966−1968 | Seuraaja:**Grels Teir** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Valtioneuvosto
* Biografiasampo

 |

 |
**Agrippan odeion** oli antiikin aikainen odeion eli musiikki- ja lauluteatteri, joka rakennettiin roomalaisella ajalla Ateenan antiikin aikaisen Agoran keskelle.

Historia
--------

Agrippan odeionin rauniot Agoran arkeologisella alueella. Taustalla Akropolis.
Odeion rakennettiin ensimmäisen vuosisadan lopulla eaa. suurin piirtein vuoden 15 eaa. tienoilla, toisin sanoen roomalaisvallan alkuaikoina. Tuolloin kaupunkiin rakennettiin uusi agora, Roomalainen agora, jolle vanhan agoran kaupalliset toiminnot pitkälti siirtyivät. Samaan aikaan vanhan agoran keskelle rakennettiin kaksi uutta rakennusta, joista toinen oli odeion ja toinen Areen temppeli. Odeionin lahjoitti Marcus Vipsanius Agrippa, jonka mukaan se on nimetty.

Odeionissa pidettiin erilaisia laulu- ja musiikkiesityksiä. Rakennuksen katto romahti noin vuonna 150. Tämän jälkeen se muutettiin luentosaliksi. Samalla rakennuksen pohjoispuolelle rakennettiin uusi julkisivu. Odeionin menetys vaikutti mahdollisesti siihen, että Herodes Atticus rakennutti kaupunkiin pian tämän jälkeen uuden niin kutsutun Herodes Atticuksen odeionin.

Odeion tuhoutui herulien hyökkäyksessä vuonna 267. Se rakennettiin uudestaan myöhäisroomalaisella ajalla 400-luvulla. Tuolloin se tuli osaksi suurta rakennuskompleksia, mahdollisesti jonkinlaista palatsia, jossa oli lukuisia huoneita ja pylväspihoja sekä kylpylä.

Rakennus
--------

Agrippan odeionin pohjapiirustus.
Odeion oli kaksikerroksinen suurikokoinen rakennus, joka hallitsi agoraa valmistumisensa jälkeen. Se pituus oli 51,4 metriä ja leveys 43,2 metriä. Odeion oli tehty marmorista ja kalkkikivestä ja rakennettu pohjois-eteläsuunnassa. Rakennuksen ympärillä oli kolmella sivulla *cryptoporticus* oli puoliksi maanalainen pylväikköhalli, jonka yläpuolella oli stoat. Rakennuksessa oli kaksi sisäänkäyntiä. Toinen oli alemmalla tasolla pohjoispäädyssä ja toinen ylempänä eteläpäädyssä lähellä Keskistoaa. 

Rakennuksen julkisivussa oli korinttilaiset pylväät. Myöhemmän vaiheen uutta pohjoisen puoleista julkisivua koristivat suuret gigantteja ja tritoneita esittäneet patsaat.

Odeionin auditorio oli 25 metriä leveä. Tämä oli poikkeuksellisen suuri leveys keskeltä tukemattomalle katolle, mikä lienee vaikuttanut sen romahtamiseen. Auditoriossa oli 19 penkkiriviä ja alun perin tilaa noin tuhannelle katsojalle. Luentosaliksi muuttamisen yhteydessä rakennuksen keskelle rakennettiin uusi kattoa tukeva seinä. Tämän jälkeen siinä oli tilaa noin 500 kuulijalle. Odeionin *orkhestra* oli päällystetty marmorilla.

Odeionista on säilynyt sen perustukset sekä osa ylemmistä rakenteista, kuten gigantti- ja triton-patsaat. Alueelta on löydetty myös filosofien patsaita, jotka ovat ajalta, jolloin se toimi luentosalina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Agora Monument: Odeion *Agora Excavations*. American School of Classical Studies at Athens. Viitattu 10.3.2015.
2. 1 2 3  Athenian Agora - The Odeon of Agrippa *Harry's Greece Travel Guide*. Viitattu 10.3.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Agrippan odeion** Wikimedia Commonsissa
**Ylöjärven Uutiset** on Ylöjärvellä kerran viikossa keskiviikkoisin ilmestyvä sitoutumaton paikallislehti.

Historia
--------

Lehden historia alkaa syyskuusta 1934 jolloin sen perusti *Ylöjärvi-*nimisenä Jukka Tyrkkö, joka oli myös lehden ensimmäinen päätoimittaja. Vuonna 1957 lehden nimeksi muuttui *Ylöjärven Sanomat*. Nykyisen nimensä lehti sai vuonna 1999, kun siihen yhdistettiin vuonna 1997 perustettu ilmaisjakelulehti *Ylöjärven Seutu*. Samassa yhteydessä lehden uudeksi omistajaksi tuli Lempäälän-Vesilahden Sanomat Oy.

Kurussa ilmestynyttä, vuonna 1933 perustettua *Kurun Sanomat* -paikallislehteä julkaissut Suomen Paikallissanomat Oy myi vuonna 2008 lehden Pirkanmaan Lehtitaloon kuuluvalle Ylöjärven Uutiset Oy:lle, ja tässä yhteydessä *Kurun Sanomat* yhdistettiin *Ylöjärven Uutisiin*. Kurun kunta liittyi Ylöjärven kaupunkiin vuoden 2009 alussa.

Toimitus
--------

*Ylöjärven Uutisten* päätoimittajana on nykyisin (2022) Ville Mäkinen. Oman ilmoituksensa mukaan lehti tavoittaa 13 000 paikallista lukijaa joka viikko.

Ylöjärven kaupunginhallituksessa on ollut keskustelua lehden linjasta, eikä siitä pidetä. Jopa yhteydenpidon katkaisemista lehteen on väläytelty. Päätoimittaja Ville Mäkinen ja kustantajan Pirmedian toimitusjohtaja Olli Sirén pitäisi kutsua keskustelemaan lehden linjasta. Närää on herättänyt muun muassa se, että lehti on kertonut, että poliisi tutkii kaupunginhallituksen päätösten lainmukaisuutta.

Lähteet
-------

1. ↑  Yläjärven Sanomien tiedot Fennicassa[vanhentunut linkki]
2. ↑  Ylöjärvi-lehden tiedot Fennicassa[vanhentunut linkki]
3. ↑  Ylöjärven Uutiset aloittaa taipaleensa, Yle Uutiset 21.7.1999
4. ↑  Janakkalan Sanomat Suomen Paikallissanomille - Kurun Sanomat Ylöjärven Uutisille, Alma Media Oyj lehdistötiedote 17.12.2008
5. ↑  Kuurn Sanomien tiedot Fennicassa[vanhentunut linkki]
6. ↑  Ylöjärven Uutiset: Mainostajalle (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑  Ylöjärven Uutiset : Yhteystiedot
8. ↑  Jarmo Huhtanen, Paikallis­lehti ajautui poliitikkojen silmä­tikuksi, Yle.fi uutiset 28.12.2022, viitattu 27.12.2022

Aiheesta muualla
----------------

* Ylöjärven Uutisten sivut
* Ylöjärven Uutisten Youtube-kanava
*Tämä artikkeli käsittelee hypoteettista kuuta. Egyptiläisestä jumalattaresta on erillinen artikkeli.*

Francesco Fontanan piirroksia Venuksen oletetusta kuusta.
**Neith** on Giovanni Domenico Cassinin ensimmäisenä havaitsemalle Venuksen hypoteettiselle kuulle annettu nimitys. Nykyään yleisesti uskotaan, ettei sitä ole olemassa.

Vuonna 1672 Giovanni Cassini löysi pienen kohteen lähellä Venusta. Hän ei nostanut löydöstään suurta kohua, mutta nähtyään sen uudelleen vuonna 1686 hän julkisti teorian Venuksen mahdollisesta kuusta.

Myöhemmin kohteen näkivät monet muutkin tähtitieteilijät, kuten James Short vuonna 1740, Andreas Mayer vuonna 1759, Joseph-Louis Lagrange vuonna 1761 sekä kahdeksantoista muuta löytöä samana vuonna, joista yksi tapahtui Venuksen ylikulun aikana, kahdeksan löytöä vuonna 1764 ja Christian Horrebow vuonna 1768. Toisaalta monet etsijät, kuten William Herschel, eivät yrityksistään huolimatta kuuta löytäneet.

Cassini ilmoitti alun perin, että Neithin säde olisi neljäsosa Venuksen säteestä. Vuonna 1766 Wienin tähtitornin johtaja esitti, että kuusta tehdyt havainnot ovat optisia illuusioita. Vuonna 1777 J. H. Lambert arvioi kuun kiertoajaksi 11 päivää kolme tuntia. Myöhemmin, vuonna 1884, Belgian kuninkaallisen tähtitornin aiempi johtaja Jean-Charles Houzeau ehdotti, että "kuu" olisikin oikeasti planeetta, joka kiersi Auringon 283 päivässä. Kyseinen planeetta olisi samassa linjassa Venuksen kanssa 1 080 päivän välein, mikä sopi löytöihin. Houzeau oli myös ensimmäinen, joka nimesi kohteen Neithiksi egyptiläisen jumalolennon Neithin mukaan.

Neithistä ei ole tullut virallista kuuta. Vuonna 1887 Belgian tiedeakatemian sanomalehdessä julkaistiin raportti, jonka mukaan Neithistä tehdyt havainnot voitaisiin selittää läheisiksi tähdiksi.

11. marraskuuta 2002 löydettiin asteroidi 2002 VE68, joka on Venuksen kvasikuu.

Katso myös
----------

* Merkuriuksen kuu

Aiheesta muualla
----------------

* Neith, Venuksen kuu
**Neimoidialaiset** ovat kuvitteellisia olentoja George Lucasin luomassa elokuvasarjassa *Tähtien sota*.

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Neimoidialaiset ovat syntyessään toukkia Cato Neimoidialla suurissa yhdyskunnissa, joille annetaan vain rajoitetusti ruokaa. Heikoimmat jätetään kuolemaan suurempien kahmiessa itselleen enemmän kun jaksavat syödä, mistä johtuu neimoidialaisten alituinen varovaisuus ja kuolemanpelko. Aikuinen neimoidialainen on nenätön ja vihreäihoinen. Neimoidialaisten hallitsijasta ei ole varmaa tietoa, mutta luultavasti se on kuningas (tähän viittaa Nute Gunrayn asema varakuningas). Neimoidialaiset ovat äärimmäisen omistushaluisia, ja he ovat rakentaneet valtavan yhtiön, Kauppaliiton, joka on äärimmäisen monimutkainen järjestö ja niin suuri, että sillä on oma edustaja senaatissa. Kauppaliiton rahtialukset ovat tuttu näky sivistyneiden planeettojen ympärillä. Episodi I:ssä, Pimeässä uhassa, Kauppaliitto on rakentanut salaa valtavan droidiarmeijan, jonka tarkoitus oli vallata Naboo, mutta hyökkäys epäonnistui. Episodi II:ssa ja III:ssa (Kloonien hyökkäys ja Sithin kosto) Kauppaliitto ja Cato Neimoidia ovat liittyneet Itsenäisten aurinkokuntien konfederaatioon, eli separatisteihin, joka soti Vanhaa Tasavaltaa vastaan Kloonisodassa. Sota päättyi separatistien häviöön ja Galaktisen sisällissodan alkuun.

Tunnettuja neimoidialaisia
--------------------------

**Nute Gunray** Kauppaliiton varakuningas. Kuoli Anakin Skywalkerin valosapelista planeetta Mustafarilla.

**Rune Haako** Kauppaliiton asutusupseeri ja varakuninkaan neuvonantaja. Kuoli Mustafarilla Anakin Skywalkerin valosapelista.

**Lott Dod** Kauppaliiton senaattori. liittyi separatisteihin ja kuoli Anakin Skywalkerin valosapelista.

**Daultay Dofine** Kauppaliiton lippulaivan komentaja. Koki kohtalonsa Naboon saarron aikana yhdeksänvuotiaan Anakin Skywalkerin aiheutettua tuhoisan ketjureaktion.

**Rute Gunnay** Neimoidialainen liikemies, Gunrayn ja Haakon henkilökohtainen avustaja. Kuoli Anakin Skywalkerin valosapelista Mustafarilla.
**Suomalainen oikeus** (lat. *ius finnonicum*, ruots. *finska rätten*) oli keskiaikainen Ruotsin valtakuntaan kuuluneessa Lounais-Suomessa käytössä ollut verotustapa. Tälle vanhalle peltoviljelyalueelle soveltui hyvin käytäntö suorittaa verot viljana. Verotustavassa valtiolle suoritettiin täydet viljakymmenykset eli valtio sai 10 % sadosta ja ruisruokalisän. Etelä-Suomen ja Lounais-Suomen ruotsalaiset uudisasukkaat suorittivat veronsa osaksi viljana ja osaksi voina eli heillä oli käytössä *ruotsalainen oikeus* (lat. *ius suecicum*, ruots. *svenska rätten*). He suorittivat vain kaksi kolmasosaa viljakymmenyksistä ja piispankymmenysten sijasta nokkaverovoita sekä ruokalisän voina. Tällainen menettely soveltui paremmin karjataloutta suosineille uudisasukkaille.

Kullakin paikkakunnalla käytössä olleen verotustavan mukaan on voitu päätellä, mitä kansallisuutta seudun asukkaat olivat. Karjataloutta suosineille uudisasutusalueille hyvin soveltuvaa ruotsalaista oikeutta alettiin käyttää myös suomalaisten pitäjien takaosien karjatalousvaltaisissa uudiskylissä, mistä seurasi etteivät suomalaisen ja ruotsalaisen oikeuden alueet enää olleet yhteneväisiä eri kansallisuuksien asuma-alueiden kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pirinen, Kauko: Suomalainen oikeus. Teoksessa *Otavan iso tietosanakirja*. Osa 8, palsta 338. Helsinki: Otava, 1964.
2. ↑  *Uusi tietosanakirja*. Osa 19, palsta 390, hakusana suomalainen oikeus. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1965.
3. ↑  Nenonen, Kaisu-Maija & Teerijoki, Ilkka: *Historian suursanakirja*, s. 491. Helsinki: WSOY, 1998. ISBN 951-0-22044-2.
**Iceman** oli kolmen miehen J-pop-yhtye, jonka jäsenet olivat Daisuke Asakura (kosketinsoitin) Kenichi Ito (kitara) ja Michihoro Kuroda (pääsolisti).

He tulivat virallisesti yhtyeeksi 5.6.1996, kun Tokiossa pidettiin lehdistökonferenssi, jossa Ito ja Kuroda ilmoittivat ottavansa mukaan Daisuke Asakuran, kun tämä oli eronnut Accessista.

Vuosina 1996–1999 he julkaisivat 6 albumia, useahkon musiikkivideon, live-videoita ja myös jopa videopelin. Heillä oli uniikki ja vaihteleva ääni; joskus hard electronic rock (Shining Collection), joskus pehmo-pop (Edge of the season), ja myös techno (Caution).

Iceman on luultavasti parhaiten tunnettu "Shining Collection" -kappaleesta, jota oli käytetty Gravitation anime OVAssa. Kappale on saanut myös huomiota Japanin ulkopuolella, kiitos kappaleen käytöstä animessa.

Suurimman osan Icemanin musiikista kirjoitti Daisuke Asakura, lukuun ottamatta muutamaa poikkeusta, jotka kirjoitti Kenichi Ito. Vaikka Michihiro Kuroda olikin pääsolisti, Kenichi Ito ja Daisuke Asakura olivat myös hyvin tärkeitä useiden kappaleiden esityksissä.

Yhtyeen huhuttiin hajonneen joskus vuonna 2000, kun Michihiro Kuroda jätti yhtyeen päästäkseen soolouralle. Yhtyeen hajoaminen virallistettiin vuonna 2001.

Diskografia
-----------

### Singlet

* *DARK HALF~ TOUCH YOUR DARKNESS* (29. heinäkuuta, 1996)
* *BREATHLESS NIGHT SLIDER* (18. marraskuuta, 1996)
* *Edge of the season* (3. toukokuuta, 1997)
* *FINAL PRAYER* (21. elokuuta, 1997)
* *8 banme no tsumi* (21. marraskuuta, 1997)
* *LOST COMPLEX* (21. maaliskuuta, 1998)

### Albumit

* *POWER SCALE* (26. toukokuuta, 1997)
* *Digiryzm Mutation* (21. toukokuuta, 1998)
* *Gate II* (6. kesäkuuta, 1999)
* *Gate I* (7. heinäkuuta, 1999)
* *gate out - 1st Remix Album* (11. marraskuuta, 1999)
* *gate out - 1st Analog Album* (27. marraskuuta, 1999)
* *GATE // white* (21. joulukuuta, 1999)

### DVD

* *0:00-H"ICEMAN* (26. marraskuuta, 1996)
* *V-SCALE 1* (1. toukokuuta, 1997)
* *LIVE SCALE 1997 - 1st Live* (22. lokakuuta, 1997)
* *V-MUTATION* (21. toukokuuta, 1998)
* *Iceman Live Mutation 1998 - 2nd Live* (21. marraskuuta, 1998)
* *CRAZY JET* (29. huhtikuuta, 1999)
* *GATE V* (22. syyskuuta, 1999)
* *LIVE GATE 1999 ~Type Around at yoyogi-daini~ - 3rd Live* (21. tammikuuta, 2001)
* *GATE V* (22. syyskuuta, 1999)
* *DVD Video - Iceman Clips* (9. maaliskuuta, 2005)
**Theodor Charpentier** (ven. Фёдор Фёдорович Шарпантье, *Fjodor Fjodorovitš Šarpantje*; 20. elokuuta 1874 Pietari – 30. maaliskuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut tykistön kenraalimajuri.

Charpentierin vanhemmat olivat kenraalimajuri Fredrik Vilhelm Charpentier (1849–1918) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Maria Dmitrieva (1853–1909). Hän kävi 1893–1896 Omskin kadettikoulua, 1. Paavalin sotakoulua Pietarissa sekä Konstantinin sotakoulua. Hän palveli sitten Turkestanin tykistöprikaatissa ja hänet ylennettiin luutnantiksi 1899. Charpentier kävi 1900–1903 Mihailin tykistöakatemian kurssin ja hänet ylennettiin alikapteeniksi 1902. Hän palveli sitten Henkivartioväen 2. tykistöprikaatissa 1903–1910 ja Henkivartioväen 3. tykistöprikaatissa 1910–1912. Charpentier oli vuodesta 1912 Henkivartioväen 2. tykistöprikaatin 6. patterin päällikkönä. Hänet ylennettiin kapteeniksi 1907 ja everstiksi 1910.

Ensimmäisen maailmansodan aikana Charpentier komensi 2. tykistöprikaatin 6. patteria 1914–1916, 2. tykistöprikaatin mörssärijaosta 1916–1917 sekä viimeksi 204. tykistöprikaatia helmikuusta kesäkuuhun 1917. Hän erosi palveluksesta kenraalimajurina kesäkuussa 1917. 

Charpentier oleskeli Suomessa kesään 1918 saakka, jolloin hän liittyi Omskin alueella toimineeseen amiraali Aleksandr Koltšakin komentamaan valkoiseen armeijaan. Charpentier toimi sitten Venäjän sisällissodan aikana Koltšakin armeijassa raskaan tykistön komentajana sekä tykistön ylitarkastajana. Hän jäi 1920 bolševikkien vangiksi Koltšakin armeijan kärsittyä tappion, mutta pääsi vuonna 1922 Suomen kansalaisena vapaaksi ja palasi Suomeen. Charpentier oli 1920-luvulla yksi emigranttijärjestö Venäjän yleissotilaallisen liiton (ROVS) salaisen tiedusteluorganisaation Suomen-johtajista yhdessä kenraalimajuri Eugèn Högströmin kanssa. Charpentier kuului samanaikaisesti myös suuriruhtinas Kirill Vladimirovitš Romanovia tukeneeseen kilpailevaan emigranttiliikkeeseen.

Theodor Charpentier oli naimisissa vuodesta 1918 Natalia Stepanovna Volkovan (1892–1954) kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Theodor Charpentier *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. ↑  Adelsvapen-Wiki : Adliga ätten Charpentier nr 765
3. ↑  Mirko Harjula: *"Ryssänupseerit" – Ensimmäisen maailmansodan Venäjän asevoimien suomalaistaustaiset upseerit 1914–1956*, s. 405–406. Books on Demand (omakustanne), Helsinki 2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Шарпантье Федор Федорович (venäjäksi) Grwar.ru.
**Neiti Brander** on sarjakuvataiteilija Timo Mäkelän sarjakuvateos, joka kertoo 1900-luvun alussa Helsinkiä valokuvanneesta Signe Branderista. Arktinen Banaani julkaisi sen vuonna 2018.

Timo Mäkelä on tehnyt *Neiti Brander* -sarjaa muutaman vuoden Helsingin kaupungin *Helsinki-info*-nimiseen tiedotuslehteen. Sarjakuvateos on oma kokonaisuutensa, eikä siinä ole aiemmin ilmestyneitä paloja.

Mäkelän sarjakuvakirjassa Brander esiintyy voimakastahtoisena Helsingin ikuistajana. Mäkelä käytti ruuduissaan hyväksi Branderin kuvaamia maisemia. Hän on kertonuyt myös tuntevansa kiitollisuutta Branderia kohtaan, koska tämä on mahdollistanut kuvillaan Helsingin historiaan liittyvien sarjakuvien tekemisen.

*Neiti Brander* valittiin helmikuussa 2019 Sarjakuva-Finlandia-ehdokkaaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Römpötti, Harri: Valokuvaaja sai sarjakuvan – kauniita pikamuotokuvia Signe Branderista ja Helsingissä *HS.fi*.  23.12.2018. Sanoma company. Viitattu 22.2.2019.
2. ↑  Leppälä, Anni-Helema: Sarjakuva avaa Signe Branderin elämää *Kansan Uutiset*.  28.10.2018. Viitattu 22.2.2019.
3. ↑  Meeri Koutaniemi valitsee Sarjakuva-Finlandian voittajan  19.2.2019. Tampereen kaupunki. Viitattu 22.2.2019.
**Gigaset AG** (tunnettiin ennen nimellä Siemens Home and Office Communication Devices) on kansainvälinen saksalainen viihde-elektroniikkatuotteita valmistava yritys, joka perustettiin vuonna 2008. Sen päämaja sijaitsee nykyisin Münchenissä, Saksassa. Gigasetin päätuotteita ovat muun muassa langalliset ja langattomat puhelimet sekä VoIP-puhelimet.

Tietoja
-------

Gigaset Communications perustettiin lokakuussa 2008, kun Arques Industries osti 80.2 prosenttia Siemens Home and Office Communication Devices GmbH & Co. KG:sta. 

Gigaset valmistaa melkein kaikkea kodin elektroniikkaa. Tärkeimpiä ovat muun muassa erilaiset puhelimet, VoIP:it, tabletit sekä erilaiset kodin sensorit. Gigaset tekee myös TV-vastaanottimia, kuten satelliittivastaanottimia ja langattoman yhteyden reitittimiä. Kaikki Gigasetin tuotteet valmistetaan yhtiön kotimaassa Saksassa. Gigaset valmistaa tällä hetkellä kahta erilaista tablettia, joissa molemmissa on Androidin uusin käyttöjärjestelmä. Gigasetin tuotevalikoimaan kuuluu myös seitsemän älypuhelinmallia.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Christer Lind
**Christer Lind** (14. marraskuuta 1912 Kokkola – 13. elokuuta 1942 Söderby, Ruotsi) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.

Lind opiskeli kirjallisuushistoriaa, taidehistoriaa ja musiikkitiedettä valmistuen filosofian kandidaatiksi. Hän opiskeli musiikkia myös Sibelius-akatemiassa.

Lind julkaisi elinaikanaan yhden modernistisen runokokoelman *Vindarnas bröllop*. Hänen kääntämänsä ns. primitiivisen runouden kokoelma *Stigen och regnbågen* ilmestyi hänen kuolemansa jälkeen.

Lind kuoli 30-vuotiaana tuberkuloosiin.

Teoksia
-------

* *Vindarnas bröllop*. Söderström, Helsingfors 1940
* *Stigen och regnbågen*. Söderström, Helsingfors 1943

Lähteet
-------

* Christer Lind SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Svenskösterbottniska författare: Christer Lind (1912–1942)[vanhentunut linkki]

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Gigantoraptor** on lintumaisten dinosaurusten heimoon Oviraptoridae kuulunut suku, johon on liitetty yksi löydetty laji, joka eli noin 85 miljoonaa vuotta sitten myöhäisellä liitukaudella. *Gigantoraptor erlianensis* -lajiksi nimetyn dinosauruksen jäänteet löydettiin vuonna 2005 Kiinasta Sisä-Mongoliasta. Uudeksi lajiksi se nimettiin 2007. Fossiilien rakenteen perusteella löydetty laji kuuluu lintuihin johtaneeseen dinosaurusten haaraan. Se kuitenkin poikkeaa huomattavasti monessa suhteessa aiemmin löydetyistä lintujen sukua olevista dinosauruksista. Eläin lienee muistuttanut läheisesti sukulaistaan *Caudipteryxiä*, mutta oli vain sitä 300 kertaa isompi.

Lajin uskotaan olleen 8 metriä pitkä, 3,5 metriä korkea lantion kohdalta ja painaneen 400 kilogrammaa. Näin ollen se olisi ollut heimonsa seuraavaksi suurinta jäsentä 35 ja pienintä 300 kertaa isokokoisempi. Muiden heimonsa jäsenten tapaan *Gigantoraptor* on ollut osittain höyhenpeitteinen, sillä oli hampaaton nokka, pitkät eturaajat ja lintumaiset jalat.

Löydettyjen fossiilien perusteella lajin on arveltu olleen kuollessaan nuori aikuinen, noin 11-vuotias. Täysikasvuisena se olisi ollut vielä suurempi. *Gigantoraptor*-lajin ruokavalio on mysteeri. Sen pää oli pieni ja kaula pitkä kuten kasvinsyöjillä, mutta terävät kynnet viittaavat lihansyöjään.

Lähteet
-------

* Nature: Giant bird-like dinosaur found (englanniksi)
* YLE: Jättikokoinen lintumainen dinosaurus

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q310496
* Wikispecies: Gigantoraptor
* Fossilworks: 103707
* GBIF: 4966283

 |

 |
**Christeyns NV** on belgialainen, kansainvälisesti toimiva kemianteollisuusyritys, joka on erikoistunut ammattikäyttöön tarkoitettuihin pesu-, puhdistus- ja desinfiointiaineisiin. Lisäksi yritys kehittää ja markkinoi pesulatoimintaan liittyviä laitteita. Christeynsin asiakkaita ovat pesulat, elintarviketeollisuus, sairaalat ja siivousliikkeet. Christeynsin tytäryhtiö Oscrete tuottaa kemikaaleja sementtiteollisuudelle ja tytäryhtiö Govi teollisuuskemikaaleja monille toimialoille.

Historiaa
---------

Christeyns sai alkunsa Jules Robert Christeynsin Belgian Gentiin vuonna 1946 perustamasta saippuatehtaasta. Vuonna 1989 yritys siirtyi Bostoenin perheen omistukseen, ja 1990-luvun puolivälissä yritys alkoi laajentua ympäri Eurooppaa lähinnä yritysostoin. Vuonna 1998 se hankki brittiläisen Oils & Soaps Ltd:n, ja vuonna 2005 Johnson Diversey -yhtiön pesulasektorin liiketoiminnan. Vuonna 2010 Christeyns laajensi toimialaansa elintarvikehygieniaan ja vuonna 2012 sairaalahygieniaan ostamalla vuonna 1910 perustetun ranskalaisen Laboratoire Phagogène -yhtiön.

Christeynsin Blan-valkaisujauhetta.
Christeynsillä on tytäryhtiöitä 26 maassa. Turussa toimivan Christeyns Nordic Oy Ab:n liikevaihto vuonna 2014 oli noin 3,4 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 13.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Facts & Figures, Christeyns, viitattu 28.8.2015.
2. ↑  Christeyns Nordic Oy Ab, Fonecta, viitattu 28.8.2015.
3. ↑  Pesuaineita - Christeyns Nordic, Pesuaineita.fi, viitattu 28.8.2015.
4. ↑  History (Arkistoitu – Internet Archive), Christeyns, viitattu 28.8.2015.
5. ↑  Christeyns Nordic Ab Oy (Arkistoitu – Internet Archive), Taloussanomien Yrityshaku, viitattu 28.8.2015.
**Kolja** on tšekkiläinen komediallinen draamaelokuva vuodelta 1996. Sen on ohjannut Jan Svěrák isänsä Zdeněk Svěrákin käsikirjoituksesta. Tarina pohjautuu heidän ystävänsä, elokuvahistorioitsija Pavel Taussigin alkuperäisideaan, ja Zdeněk Svěrák myös näyttelee pääosaa, viisivuotiaan venäläispojan yksinhuoltajaksi joutuvaa keski-ikäistä sellistimiestä.

Elokuva palkittiin Yhdysvalloissa parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnolla.

Juoni
-----

František Louka, 55-vuotias vannoutunut poikamies ja naistenmies toimii sellistinä Tšekkoslovakiassa. Eletään Neuvostoliiton loppuaikoja vuonna 1988. Louka saa potkut sinfoniaorkesterista jouduttuaan puolivahingossa poliittisesti epäilyttävien henkilöiden listalle. Mies joutuu elättämään itsensä soittamalla hautajaisissa ja antamalla soittotunteja, ja saadakseen lisää rahaa hän solmii kulissiavioliiton venäläisen naisen kanssa. Nainen kuitenkin loikkaa saman tien poikaystävänsä luo Länsi-Saksaan ja jättää viisivuotiaan Kolja-poikansa Loukan huolehdittavaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rosenqvist, Juha: Kolja, Nautittavaa eurooppalaista. Film-o-Holic-sivusto 1.1.1998. Viitattu 3.6.2015.
**Jani Suikkanen** (s. 31. elokuuta 1971 Pori) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.

Suikkanen pelasi Veikkausliigassa kuuden kauden aikana yhteensä 70 ottelua FC Jazzissa ja tämän edeltäjässä Porin Pallo-Tovereissa. Hän voitti Suomen mestaruuden kahdesti, vuosina 1993 ja 1996. Suikkanen teki Veikkausliiga-uransa aikana kaksi maalia. Molemmat syntyivät Veikkausliigan avauspelissä 1997. Suikkanen edusti nuorten maajoukkuetta kahdesti vuosina 1991–1992.

Liigauransa jälkeen Suikkanen esiintyi Ykkösessä ja Kakkosessa Tampereen Ilveksen, Kokkolan Pallo-Veikkojen, Musan Salaman ja Kaskö Idrottsklubbin joukkueissa. Hän lopetti uransa vuonna 2009 Kolmosessa Ruosniemen Visan riveissä. 

Jalkapallon lisäksi Suikkanen on pelannut myös beachfutista porilaisessa Mesikämmen BF:ssä, jossa on voittanut Suomen-mestaruuden kahdesti.

Lähteet
-------

1. ↑  Jani Suikkanen *Veikkausliiga.com*. Veikkausliiga Hall of Fame. Viitattu 6.11.2013.
2. ↑  Soininen, Heidi: *Jalkapallokirja 2013*, s. 151. Helsinki: Suomen Palloliitto, 2013. ISSN 0787-7188.
**Philemon Arthur and the Dung** on progressiivisen musiikin yhtye Skånesta, Ruotsista. Yhtye koostuu kahdesta henkilöstä, jotka tunnetaan vain salanimellä **Philemon Arthur** ja **the Dung**. Yhtye perustettiin 1960-luvun alkupuolella nimellä The Popbeams, mutta nimi muutettiin 1968 ensimmäisen albumin julkaisua. Duon todelliset henkilöllisyydet tietää todennäköisesti vain muutamat henkilöt Silence Records -levy-yhtiössä, sillä kyseisen levy-yhtiön kanssa he ovat työskennelleet jo vuodesta 1971. On epäilty, että duon muodostaisivat Thomas ja Mikael Wiehe.

Yhtyeen musiikki on nauhoitettu kasettinauhureilla ja rätisevillä mikrofoneilla. Soittimina ovat olleet epävireiset kitarat, harmonikat, ja sekalaiset esineet kuten kattilat, paistinpannut, tuolit ja patterit*selvennä*. Jotkin kappaleet ovat sanoituksiltaan pelkkää hölynpölyä, kun taas jotkin kappaleet kertovat satiirisesti muun muassa kodittomuudesta ja saastumisesta.*lähde?*

Yhtyeen nimeä kantanut vuonna 1971 julkaistu esikoisalbumi palkittiin Ruotsin Grammis-palkinnolla vuonna 1972. Palkinto ei miellyttänyt monia, ja niinpä osittain yhtyeen palkitsemisen takia palkinto jaettiin seuraavan kerran vasta vuonna 1987.

Ruotsalaisen Magnus Ugglan vuonna 1987 ilmestyneellä albumilla *Allting som ni gör kan jag göra bättre* on Ugglan tekemä cover-versio yhtyeen "In kommer Gösta" -kappaleesta.

Vuonna 2009 yhtyeen esikoisalbumi *Philemon Arthur and the Dung* pääsi mukaan kirjaan *Tusen svenska klassiker*, johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.

Diskografia
-----------

* 1971 – *Philemon Arthur and the Dung*
* 1987 – *1914 års badmössor*
* 1992 – *Musikens historia del 1 och 2* (kokoelma)
* 2002 – *Får jag spy i ditt paraply?*

Lähteet
-------

1. ↑  Veckans CD: Hedningarna *arbetet.se*. Viitattu 28.4.2018. (ruotsiksi)
2. ↑  SVT Nyheter: Hemlig Skåneduo ska bli dokumentär *SVT Nyheter*.  16.7.2007. Viitattu 28.4.2018. (ruotsiksi)
3. ↑  1972 - Grammisgalan (Årets grupproduktion i 1972) *Grammisgalan*.  Arkistoitu 29.4.2018. Viitattu 28.4.2018. (ruotsiksi)
4. ↑  Levylöytö: Philemon Arthur & The Dung | YLE Pop | yle.fi | Arkistoitu *vintti.yle.fi*. Viitattu 28.4.2018.
5. ↑  Gradvall, Jan ym. (2009). *Tusen svenska klassiker: böcker, filmer, skivor, tv-program från 1956 till i dag*. Tukholma: Norstedt. ISBN 978-91-1-301717-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtye Progg.se-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Leopold Carl Müller** (1834 Dresden- 1892 Wien) oli itävaltalainen taidemaalari. Hän tuli tunnetuksi maisemamaalauksillaan sekä Itävallan orientalismin perustajana. Müllerin sisarukset olivat taiteellisia. Hänen siskonsa Marie ja Betha oli muotokuvamaalareita.  

Müller opiskeli taidetta Wienin taideakatemiassa vuodet 1862- 1867. Hänen opettajiaan olivat Christian Ruben ja Karl von Blaas. Tuloja hän hankki tekemällä kuvituksia. Vierailtuaan Pariisissa Müller kiinnostui Eugene Fromentinin orientalistisista maalauksista ja halusi tehdä itsekin jotain samanlaista.  
Oman aikansa ihmiseksi Müller matkusteli paljon. Hän vieraili Unkarissa, Italiassa ja Egyptissä. Hän piti ateljeeta Kairossa vuonna 1873 ja 1880- luvulla. Venetsiassa hän maalasi vuosina 1870- 1872. Hänet nimitettiin professoriksi Wienin taideakatemiaan vuonna 1877. Vuodet 1890 -1891 hän työskenteli oppilaitoksen rehtorina.

Teoksia
-------

* Beduiinikylä, maalattu vuonna 1887.*Beduiinikylä*, maalattu vuonna 1887.
* Tori Ala-Egyptissä, ajoittamaton maalaus.*Tori Ala-Egyptissä*, ajoittamaton maalaus.
* Egyptiläinen tyttö, maalattu vuonna 1892.*Egyptiläinen tyttö*, maalattu vuonna 1892.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3

Aiheesta muualla
----------------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* Photographers' Identities
* RKD Artists
	+ 2
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Jani Rauhala** (s. 20. tammikuuta 1999 Seinäjoki) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa Latvian Optibet Hokeja Līgan HK Dinaburgassa.

Ura
---

Rauhala on Vaasan Sportin kasvatti. Hän siirtyi kaudeksi 2016–2017 Kalevan Pallon B-nuoriin, jotka Rauhala torjui kauden päätteeksi Suomenmestaruuteen. Kaudella 2017–2018 hän toimi pääasiassa KalPan A-nuorten kakkosmaalivahtina Elmeri Metsävainiolle ja Rauhala pelasi 16 runkosarjaottelua. Hän ei saanut kuitenkaan pudotuspeleissä peliaikaa. Rauhala voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden.

Kaudella 2018–2019 Rauhala nousi KalPan A-nuorten pääasialliseksi vastuunkantajaksi. Hän puki kauden aikana myös SM-liigaotteluihin, jossa Rauhala sai ensimmäiset ja kauden ainoaksi jääneet peliaikansa 22. helmikuuta 2019 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Hän lähti otteluun KalPan kakkosmaalivahtina Denis Godlalle, kun Jonathan Iilahti oli loukkaantunut. KalPa vaihtoi Rauhalan maalilleen ajassa 58.22, kun joukkue kavensi ottelun ilman maalivahtia 4–3:een. Hän esiintyi KalPan maalilla 26 sekuntia, mutta Lukko ei laukonut kertaakaan Rauhalaa kohti. KalPa otti hänet pois maaliltaan ajassa 58.48 ja haki tasoitusta ottelun loppuun saakka, mutta ottelussa ei kuitenkaan syntynyt enää maaleja. Rauhala puki kauden aikana myös Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhujen paidan lainalle yhteen otteluun.

Rauhala aloitti kauden 2019–2020 Yhdysvalloissa NCDC-yliopistosarjassa New Hampshire Junior Monarchsin joukkueessa, mutta marraskuussa 2019 hän siirtyi kuitenkin Latvian Optibet Hokeja Līgan HK Dinaburgaan.

Tilastot
--------

|   |   | Runkosarja |   | Pudotuspelit |   |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kausi | Joukkue | Liiga | O | V | H | T | MIN | PM | NP | PMK | TP% | O | V | H | MIN | PM | NP | PMK | TP% |
| 2018–2019 | KalPa | SM-liiga | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0.00 | 100 | – | – | – | – | – | – | – | – |
| 2019–2020 | New Hampshire Jr. Monarchs | NCDC | 1 | 1 | 0 | 0 | 60 | 5 | 0 | 5.00 | 86,8 | – | – | – | – | – | – | – | – |
|  | HK Dinaburga | Latvia |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

Lähteet
-------

* Jani Rauhala The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Jani Rauhala Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
* Jani Rauhala *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Jani Rauhala *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. ↑  Otteluseuranta *liiga.fi*.  22.2.2019. Jääkiekon SM-liiga Oy. Viitattu 23.2.2019.
3. ↑  Jani Rauhala Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
**Vaasanseudun Uusyrityskeskus Startia** (ruots. Vasaregionens Nyföretagscentrum Startia, engl. Vaasa Region Enterprise Agency Startia) on yksi Suomen 31 uusyrityskeskuksesta. Keskus kuuluu Suomen Uusyritykset ry verkostoon, joka toimii lähes 200 kunnan alueella.  

Yrityksen perustamista suunnitteleva voi tulla Startiaan saadakseen apua oman liiketoiminnan käynnistämiseen ja sen jatkokehittämiseen. Startian tarjoama apu on luottamuksellista ja maksutonta. Startian avulla tuleva yrittäjä saa tehdä oman liiketoimintasuunnitelman, jonka kautta yritysidean elinkelpoisuus selvitetään. 

Vuodesta 2008 Startia on ollut osa Vaasanseudun Kehitys Oy VASEKia, ja Startian johtajana on vuodesta 2010 toiminut Tommi Virkama. Startia palvelee vuosittain yli 700 yrityksen perustamista harkitsevaa asiakasta. Työttömien osuus asiakaskunnasta on noin neljäsosa. Yrityksiä perustavat etenkin työssäkäyvät, mutta myös nuoret vastavalmistuneet. Myös sivutoiminen yrittäjyys tai kevytyrittäjyys on yleistynyt. 

Vuonna 2021 Vaasan seudulle perustettiin Startian avulla 196 uutta yritystä ja perustamisneuvontaa sai kaiken kaikkiaan 753 alkavaa yrittäjää. Startian yhteistyö elinkeinoelämän, viranomaisten, oppilaitosten ja yrittäjien etujärjestöjen kanssa on aktiivista.

Historia
--------

Startia perustettiin Suomen lamavuosien aikana. 1990-luvun alkuvuosina yritysten konkurssien määrä lisääntyi voimakkaasti. Yritysten kaatuminen ja heikko taloustilanne aiheutti työttömyyden, joka nousi pahimmillaan 19 prosenttiin. Ajatus konkreettisesta yrittäjyyden edistämisestä oli vasta rantautunut Suomeen, ja uusyrityskeskuksen toiminta oli muutamalla paikkakunnalla jo käynnissä. Kun Startia perustettiin syyskuussa 1992 silloisen Merenkurkun Innovaatiokeskus Merinovan yhteyteen, oli tarkoituksena saada osa laman lyömästä työväestöstä suuntautumaan yrittäjyyteen. Silloin lähes sata prosenttia Startian asiakkaista oli työttömiä.

Startian johtajat:

|  |  |
| --- | --- |
| Lauri Luopajärvi | 1992-1994 |
| Yrjö Halttunen | 1994-1997 |
| Raimo Mansikkamäki | 1997-2010 |
| Tommi Virkama | 2010- |

Lähteet
-------

* Vaasanseudun Kehitys Oy VASEK: Aloittavalle yrittäjälle: Startia *vasek.fi*.  (suomeksi)
* Vaasanseudun Uusyrityskeskus Startia: *Alussa on Startia - 20 vuotta yrityspalveluita Vaasan seudulla*. Vaasa: Vaasanseudun Uusyrityskeskus Startia, 2012. ISBN 978-952-6622-03-3.
**Jani Sointula** on suomalainen pokeriammattilainen.

Sointula voitti Monte Carlo Millions -turnauksen vuonna 2004 voitettuaan ystävänsä Juha Helpin lopun kaksinpelissä. Kolmanneksi sijoittui Phil Ivey. Sointula ansaitsi voitostaan 400 000 dollaria.

World Poker Tourin Pariisin osakilpailussa kesäkuussa 2006 Sointula oli toinen tanskalaisen Christian Grundtvigin voittaessa, kolmanneksi sijoittui Suomen Thomas Wahlroos. Kakkostilastaan Sointula sai 356 250 euroa eli 452 438 dollaria.
European Poker Tourilla Sointula on ollut parhaimmillaan neljäs elokuussa 2011 Tallinnassa. 

Rob Hollinkin voittamassa Monte Carlon EPT-finaalissa maaliskuussa 2005. World Series of Pokerin pääturnauksessa 2005 Sointula oli rahasijoilla (198.). Vuonna 2012 hän oli WSOPE:n Majestic Super High Rollerissa kuudes.

Joulukuussa 2014 Sointula voitti Prahassa Prague Poker Festivalilla "€ 10,000 + 600 King's Casino Pot Limit Omaha - High Roller"-turnauksen voittaen 132 300 euroa.

Syyskuussa 2018 Sointulan pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,8 miljoonaa dollaria.

Internetissä Sointula on pelannut nimimerkillä Hellraiser.

Lähteet
-------

1. ↑  WSOP Pla *wsop.com*. WSOP. Viitattu 11.9.2018.
2. ↑   : Jani Sointula stats The Hendon Mob. Viitattu 11. syyskuuta 2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Jani Sointula The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
* Jani Sointula - pokeriturnausvoitot (Arkistoitu – Internet Archive)
* Jani Sointulan videohaastattelu 24.10.2009 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Saajuu-Palovesi** on melko sokkeloinen järvi Sulkavan eteläosassa Etelä-Savossa. Sen eteläiset lahdet sijaitsevat Puumalan alueella. Saajuu-Paloveden pinta-ala on 4,1 neliökilometriä ja rantaviivan pituus yli 38 kilometriä. Etäisyys Mikkelistä on 54 kilometriä itään ja Savonlinnasta 34 kilometriä lounaaseen.

Maantiede
---------

Saajuu-Palovesi muodostuu Saajuu-nimisestä pääaltaasta, jonka eteläpuolella Palosaaren erottamana ja Palosalmen yhdistämänä sijaitsee Palovesi. Saajuun länsipuolella sijaitsee pohjoiseen työntyvä Hakniemi, jonka länsipuolella sijaitsee etelään työntyvä noin 2,5 kilometriä pitkä Pitkälahti. Saajuuta ja Pitkälahtea yhdistää Hakniemen pohjoispuolinen Kukkarolahti. Saajuun pääaltaan pohjoispuolella sijaitsee lahdista ja salmista koostuva vesialue. Etäisyys järven eteläkolkasta pohjoiskolkkaan on noin 6,3 kilometriä. Reitti Paloveden lounaisosan Talvilahdelta Pitkälahden etelärannalle on yli kahdeksan kilometriä.

Saajuu-Palovedessä on runsaasti saaria ja luotoja. Suurin on noin kahdeksan hehtaarin laajuinen Ruutsaari pääaltaan itäosassa. Pitkälahdessa sijaitsee noin neljän hehtaarin laajuinen Kurkisaari. Palosaareen on maantieyhteys mantereelta, sitä erottaa mantereesta vain vähäinen oja.

Saajuu-Paloveden rannat ovat paikoin jyrkkiä. Paloveden koillisrannan Palovuoren korkeustaso on noin 130 metriä merenpinnan yläpuolella, eli noin 55 metriä järven pintaa korkeammalla. Puikkovuoren laki Saajuun koillisrannalla on noin 140 metriä mpy. Ruutsaaren korkein kohta on noin 90 metriä mpy. Järven rannoilla on jonkin verran peltomaata ja runsaasti pientaloja. Pääosin rannat ovat metsämaata.

Saajuu-Paloveteen virtaa laskuojia ympäröiviltä järviltä (Soojärvi, Kukkarolampi, Vuorilampi, Valkjärvi). Järven luusua sijaitsee Talvilahden itärannalla, josta lähtee noin kilometrin mittainen vesireitti Suuri-Laamioon, joka on osa Pihlajavettä. Saajuu-Paloveden kaakkoispuolella sijaitsee Kulkemus (78,4 metriä mpy).

Saajuu-Palovesi (04.121.1.129) kuuluu Pihlajaveden alueeseen (04.121), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pihlajaveden-Kokonselän alue (04.12) ja ensimmäinen Suur-Saimaan alue (04.1). Pihlajaveden alue on järvien ja saarten mosaiikki, joka kattaa suuren osan Etelä-Savoa. Saajuu-Palovesi on alueen kolmanneksi laajin järvi. Pihlajavesi  on selkästi laajin, yli 700 neliökilometriä. Toiseksi laajin on Kulkemus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Saajuu-Palovesi, vakavesi, Sulkava
2. 1 2 3  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 14.9.2021.
3. ↑  Saajuu-Palovesi Järviwikissä. Viitattu 14.9.2021.
4. ↑  Lohijärven valuma-alue (04.126) Järviwikissä. Viitattu 14.9.2021.