recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Carl Adolf Engström** (17. helmikuuta 1855 Vöyri – 19. kesäkuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen insinööri, vuorineuvos ja yritysjohtaja. 

Engströmin vanhemmat olivat varamaanmittari Otto Leonard Engström ja Adolfina Kristina Taxell. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta 1874 ja suoritti koneinsinööritutkinnon Polyteknillisessä opistossa 1877. Engström suoritti tekniikan opintoja myös ulkomailla.

Adolf Engström oli rautatiehallituksen konejohtajan apulaisena 1895–1900, Hietalahden Laivatelakka- ja Konepaja Oy:n toimitusjohtajana vuosina 1900–1919 ja toimi Suomen Metalliteollisuuden Työnantajaliiton johtokunnan puheenjohtajana 1911–1919. Ennen Hietalahden laivatelakkaa hän johti kivialan yritys Ab Granit Oy:tä.

Engström vaikutti myös paikallispolitiikassa: hän istui Helsingin kaupunginvaltuustossa 1903–1911. Vuorineuvoksen arvo Engströmille myönnettiin vuonna 1917.

Lähteet
-------

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
3. ↑  Olli Turunen: Vuorineuvos Adolf Engström (1855–1924). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2009. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 1.2.2012


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Danish Crown** on tanskalainen elintarvikealan yritysryhmä, joka on kasvanut yhdeksi maailman suurimmista lihanjalostajista. Se on maailman suurin sianlihan viejä ja Euroopan suurin sianlihan jalostaja. Danish Crown teurastaa 90 prosenttia Tanskan sioista. Yli puolet Tanskan maatalousviennistä tulee Danish Crownin kautta.

Yritysryhmän omistaa tanskalainen osuuskunta Leverandørselskabet Danish Crown AmbA. Danish Crown on kasvanut Tanskassa niin suureksi lihantuottajaksi, ettei maatalousmaa enää tahdo riittää tuotannon kasvattamiseen. Niinpä yhtiö on ostanut yrityksiä muualta Euroopasta.

Danish Crownin historia juontaa vuoteen 1887, jolloin Horsensiin perustettiin ensimmäinen tanskalainen teurastamo-osuuskunta. Niitä tuli paljon lisää, kunnes vuonna 1960 niitä alettiin yhdistää suuremmiksi kokonaisuuksiksi. Viimeiset suuret fuusiot olivat vuonna 1998, kun Danish Crown ja Vestjyske Slagterier yhdistyivät, ja vuonna 2002 kun mukaan tuli vielä Steff-Houlberg. Danish Crown toimi osuuskuntamuotoisena vuoteen 2010 saakka, kunnes liiketoiminta siirrettiin osuuskunnan omistamalle osakeyhtiölle ja sen tytäryhtiöille.

Vuonna 2004 Danish Crown tuli HK Ruokatalon kumppaniksi puolalaisen Sokołów-lihanjalostusyhtiön omistajana ostettuaan ruotsalaisen Lantbrukarnas Riksförbundin 22,5 prosentin osuuden siitä. Vuonna 2014 Sokolówista tuli Danish Crownin täysin omistama.

Danish Crown omisti aiemmin yhdysvaltalaisen lihanjalostusyhtiö Plumrose USA:n, kunnes myi sen vuonna 2017 brasilialaiselle JBS:lle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Key Figures Danish Crown. Viitattu 15.10.2018.
2. ↑  Danish Crown Danish Crown.  Arkistoitu 15.10.2018. Viitattu 15.10.2018. (englanniksi)
3. 1 2  Siat tukkivat Tanskan. Tanskan suurin sikayhtiö ostaa lisää jalostusta Euroopasta *Talouselämä*.  23.6.2005. Viitattu 15.10.2018.
4. ↑  Tanskalainen suuryhtiö HK:n kumppaniksi Puolaan *Kaleva*.  6.8.2004. Viitattu 16.10.2018.
5. ↑  Sokolów-kauppa on toteutunut (Pörssitiedote.)  10.6.2014. HKScan Oyj. Viitattu 15.10.2018.
6. ↑  JBS USA Agrees to Purchase Plumrose USA From Danish Crown  13.3.2017. JBS. Viitattu 15.10.2018. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: da:Danish Crown
Blackburn Roc
**Blackburn B-25 Roc** oli Britannian Kuninkaallisen laivaston kaksipaikkainen tukialushävittäjä, jonka käyttäjän oli Fleet Air Arm toisessa maailmansodassa. Kone oli rakenteellisesti samanlainen kuin edeltäjänsä Blackburn Skua. Kone suunniteltiin Blackburn Aviation Limitedin Brough Aerodromella East Yorkissa ja konetta valmisti Boulton Paul Aircraft Ltd Wolverhampton Aerodromella Staffsissa.

Koneen voimanlähteenä oli 890 hevosvoiman Bristol Perseus XII.

Tuotanto
--------

23. huhtikuuta 1937 (632260/37) tehty tilaus käsitti 136 konetta (L3057–L3192). Kaikki koneet toimitettiin Wolverhamptonista kesäkuun loppuun mennessä 1940.
Myös Suomen Ilmavoimille hankittiin 20 konetta mutta ne eivät koskaan tulleet Suomeen.

Laivueet
--------

### Royal Air Force

* A lentue No2 AACU
* D lentue No2 AACU
* 1622 lentue
* 1623 lentue

### Fleet Air Arm

* NAS 801
* NAS 806
* NAS 759
* NAS 760
* NAS 769
* NAS 772
* NAS 773
* NAS 778
* NAS 792

Lähteet
-------

* Jackson A J: *Blackburn Aircraft since 1909*. England: Funk & Wagnalls, 1968. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Atso Haapanen: *Suomen Ilmavoimien hävittäjähankinnat 1918-1945*, s. 118. , 2002.
**SIL Open Font License** on SIL Internationalin kirjoittama lisenssi, joka on tarkoitettu vapaasti käytettävien tietokoneella käytettävien kirjaintyyppien julkaisuun.

OFL antaa oikeuden käyttää, tutkia, muuttaa, liittää ohjelmiin, uudelleenpakata ja jakaa edelleen fontteja. Se ei kuitenkaan salli muille oikeutta myydä fonttia eteenpäin sellaisenaan.
OFL on GPL-tyyppinen "tarttuva" lisenssi. Muokattua ja edelleen jaettua fonttia ei saa levittää muulla lisenssillä, vaan edelleenkehitetyille versioille pätevät samat oikeudet.
OFL säilyttää oikeuden "varattuun nimeen". Muutettua fonttia ei saa levittää edelleen samalla nimellä ja väittää sen olevan alkuperäinen.

Esimerkiksi FSF ja Debian hyväksyvät lisenssin vapaaksi.

Lisenssi kirjoitettiin Victor Gaultneyn suunnitteleman Gentium-fontin levitystä varten.

Fontteja ovat julkaisseet tällä lisenssillä mm. Yhdysvaltain General Services Administration (Public Sans),
Adobe (Source Sans Pro, Source Code Pro),
Google (mm. Noto),
IBM (Plex Sans) ja 
Microsoft (Cascadia Code).

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. ↑  OFL-FAQ.txt
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
**Kaitajärvi** on karu järvi Lohjan länsiosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 23,5 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 18 kilometriä luoteeseen.

Maantiede
---------

Kaitajärven pituus lounaasta koilliseen on 1,4 kilometriä. Järvi on varsin tasaleveä, noin 200 metriä, paitsi keskeltä, jossa leveys on noin 100 metriä. Kaitajärven lounaisosassa on nimetön luoto, järven rannoilla on runsaasti pientaloja. Järveen virtaa vähäisiä tulo-ojia, luusua puolestaan sijaitsee järven lounaiskolkassa. Ympärillä on useita vakavesiä, lähimpänä Haarjärvi lännessä, Valkjärvi lounaassa sekä Vähä Heilampi ja Iso Heilampi idässä. Valtatie 1 kulkee noin neljänneskilometri Kaitajärven pohjoispuolitse.

Kaitajärvi (23.074.1.005) kuuluu Hämjoen valuma-alueeseen (23.074), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Nummenjoen valuma-alue (23.07). Hämjoen alueeseen kuuluu kuusitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä; niiden nimet ovat varsin epätavallisia, kuten Sevolampi, Kivimäen Kaita, Lihava ja Laiha.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kaitajärvi, vakavesi, Lohja
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 14.5.2021.
3. 1 2  Kaitajärvi *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 14.5.2021.
4. ↑  Kaitajärvi. Järviwiki. Viitattu 14.5.2021.
5. ↑  Hämjoen valuma-alue (23.074). Järviwiki. Viitattu 14.5.2021.
**Ziguinchorin alue** (ransk. *région de Ziguinchor*) on hallintoalue Senegalin lounaisosassa. Sen hallinnollinen keskus on Ziguinchorin kaupunki. Alueen pinta-ala on 7 339 neliökilometriä. Asukkaita on 549 151 henkeä (vuonna 2013, väestönlaskenta).

Ziguinchorin alue käsittää 3,73 % Senegalin pinta-alasta. Se rajoittuu idässä Sédhioun alueeseen, pohjoisessa Gambiaan, etelässä Guinea-Bissauhun ja lännessä Atlantin valtamereen.

Alueella virtaavat Casamance ja sen sivujoki Soungrougrou, jotka muodostavat rämealueita. Ilmasto on trooppisen kostea ja kasvillisuus ja eläinkunta runsasta.

Entisestä Casamancen alueesta vuonna 1984 erotettu alue jakautuu Bignonan, Oussouyen ja Ziguinchorin departementteihin. Ne käsittävät kahdeksan arrondissementtia, 30 kuntaa ja noin 502 kylää. Kaupunkiasutuksia ovat Bignona, Diouloulou, Oussouye, Thionck-Essyl ja Ziguinchor.

Alueella asuu 4 % Senegalin väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 45,9 %. Suurimmat etniset ryhmät ovat vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan diolat (57,8 %), mandinkat (11,1 %), fulbet (10,5 %), wolofit (3,9 %), mandjakot (3,5 %), balantet (2,9 %), sererit 2,7 %) ja mankanjat (2,4 %). Vallitsevat uskonnot ovat islam (78 %) ja kristinusko (18 %). Oussouyen departementissa on paljon perinteisen uskonnon harjoittajia (32,7 %).

Alueen kehitysnäkymät perustuu metsien hyödyntämiseen, maatalouteen, karjanhoitoon ja matkailuun. Taloutta haittaavat heikot liikenneyhteydet sekä viimeaikaiset levottomuudet.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Ziguinchor 2013: Situation économique et sociale régionale 2013. Chapitre I: Présentation de la région *ansd.sn*.  2015.  Arkistoitu 16.5.2017. Viitattu 24.5.2017.
2. 1 2  Ziguinchor 2013: Situation économique et sociale régionale 2013. Chapitre II: Démographie *ansd.sn*.  2015.  Arkistoitu 16.5.2017. Viitattu 24.5.2017.

Senegalin alueet

* Dakar
* Diourbel
* Fatick
* Kaffrine
* Kaolack
* Kédougou
* Kolda
* Louga
* Matam
* Saint-Louis
* Sédhiou
* Tambacounda
* Thiès
* Ziguinchor
Kristuksen käsittätehdyn ikonin tsasouna Heinävaarassa
**Heinävaara** on entisen Kiihtelysvaaran kunnan alueella nykyisessä Joensuun kaupungissa sijaitseva kylä ja taajama. Vuoden 2019 lopussa taajamassa oli 462 asukasta.

Heinävaaran kylä on korkean ja pitkän vaaran laella, ja sieltä on komeat näkymät länteen Joensuun suuntaan. Kylän keskustassa risteävät kantatie 74 eli Joensuu–Ilomantsi-tie, Kiihtelysvaaraan johtava seututie 494 ja Heinävaarantie eli vanha maantie. Kontiolahteen suuntaan kylästä lähtee maantie 5100 eli Jakokoskentie. Joensuun keskustaan on matkaa noin 25 kilometriä ja Kiihtelysvaaraan 10 kilometriä.

Kylässä on alakoulu, kauppa ja huoltoasema kahvioineen. Suurin työnantaja on Exel Compositesin komposiittisia profiileja valmistava Kivaran tehdas. Kylässä on myös puu- ja muovialan pienteollisuutta. 

Heinävaara on ollut asuttuna 1600-luvulta lähtien. Vaarakylän talot ja asutus sijaitsevat nauhamaisesti
vanhan Tohmajärven maantien eli nykyisen Heinävaarantien varressa. Perinteistä rakennuskantaa on säilynyt Koljolan ja Piippolan pihapiireissä. Kylän vanhimmat rakennukset ovat peräisin 1700-luvulta. Museovirasto onkin määritellyt suomalaista vaarakylää erinomaisesti edustavan Heinävaaran vaara-asutuksen yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Pohjois-Karjalan vaarakylät, joihin Heinävaara kuuluu, ovat lisäksi myös yksi Ympäristöministeriön määrittelemistä Suomen kansallismaisemista.

Alavin kylä luetaan myös Heinävaaraan.

Koulu
-----

Heinävaaran koulu on valmistunut vuonna 1999. Se on täysin puurakenteinen, ja siellä toteutetaan avointa oppimisympäristöä. Luokkia on seitsemän ja opettajia 11.

Koulun suunnitteli yhdysvaltalainen Cuningham Group, josta päävastuussa olivat arkkitehdit Judith P. Hoskens ja Bruce Jilk.

Tsasouna
--------

Koljolan koivikossa on pieni tsasouna, joka vihittiin 16. elokuuta 2001. Paikan läheisyydessä on sijainnut aikaisemminkin tsasouna. Tsasounan on rakentanut käsityönä heinävaaralainen Petri Piipponen.

Rautatie
--------

Heinävaaran rautatieasema on rautatieliikennepaikka rataosalla Joensuu–Ilomantsi. Liikennepaikka on nykyisin miehittämätön ja palvelee tavaraliikenteen kuljetuksia. Henkilöliikennettä ei ole.

Lähteet
-------

* *Entiset mänimet. Heinävaaran kyläkirja*. Heinävaaran kyläkirjatoimikunta. Joensuu 2002. 295 s. ISBN 952-91-5092-X

### Viitteet

1. ↑  Taajamat väkiluvun ja väestöntiheyden mukaan, 2019 *PxWeb-tietokanta*. Tilastokeskus. Viitattu 24.7.2021. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Kiihtelysvaarasta kajahtaa -sivut. Viitattu 20.8.2010
3. ↑  Heinävaaran vaara-asutus *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*. Museovirasto.
4. ↑  Heinävaaran koulu (Arkistoitu – Internet Archive)
**United Bankers Oyj** on suomalainen, pankkiryhmistä riippumaton ja avainhenkilöidensä omistama varainhoidon ja sijoitusalan konserni. United Bankers -konserniin kuuluvat emoyhtiön lisäksi UB Omaisuudenhoito Oy, UB Rahastoyhtiö Oy, UB Securities Oy, UB Nordic Forest Management Oy, UB Pankkiiriliike Oy sekä UB Markets Oy.

United Bankers perustettiin vuonna 1986 ja arvopaperien välitystoiminnan se aloitti seuraavana vuonna. Nykyisin konsernin liiketoimintoihin kuuluvat varainhoito ja pääomamarkkinapalvelut. Varainhoidossa yhtiö on erikoistunut reaaliomaisuussijoituksiin.

United Bankers listautui vuoden 2014 lopulla Helsingin pörssin First North -listalle. Yhtiö keräsi listautumisannissaan noin 9,8 miljoonaa euroa ennen kuluja. Merkintäaika päätettiin etuajassa, sillä anti ylimerkittiin. Vuonna 2020 yritys siirtyi Helsingin pörssin päälistalle. 

Vuoden 2015 lopussa United Bankersin hallitus, johto ja muu henkilöstö omistivat konsernista noin 55 prosenttia.

United Bankers osti sijoituspalvelukonserni Suomen Pankkiriiliikkeen vuoden 2017 lopulla. Yhtiön arvion mukaan kauppa oli molemmille osapuolille strategisesti erittäin merkittävä. Jo aiemmin United Bankers ja Suomen Pankkiriiliike olivat tehneet yhteistyötä vuodesta 2010 lähtien.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Tilinpäätös 2018 (PDF) United Bankers. Viitattu 23.5.2019. [vanhentunut linkki]
2. ↑  United Bankers Oyj United Bankers.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 21.5.2015.
3. ↑  Hänninen, Anna-Mari: United Bankers aloitti pörssissä nousulla *Kauppalehti*.  24.11.2014. Viitattu 21.5.2015.
4. ↑
5. ↑  Tilinpäätös 2015 (PDF) United Bankers.  Arkistoitu 25.6.2016. Viitattu 3.6.2016.
6. ↑  United Bankers ostaa Suomen Pankkiiriliikkeen – järjestely tuo merkittäviä synergiaetuja *is.fi*.  29.11.2017. Taloussanomat. Viitattu 10.12.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* United Bankers
**Eurooppatie E90** on yksi itä-länsisuuntaisista eurooppateistä. Se alkaa Portugalin Lissabonista ja päättyy Turkin ja Irakin rajalla sijaitsevalle Ibrahim Khalilin raja-asemalle.

Reitti
------

Lissabon - Montijo - Setúbal - Evora - Caia - Badajoz - Madrid - Zaragoza - Lérida - Barcelona ... Mazara del Vallo - Alcamo - Palermo - Buonfornello Messina ... Reggio di Calabria - Catanzaro - Crotone - Sibari - Metaponto - Taranto - Brindisi ... Igoumenítsa - Ioánnina - Kozáni - Thessaloniki - Alexandroúpoli - İpsala - Kesan - Gelibolu ...
Lapseki - Bursa - Eskişehir - Sivrihisar - Ankara - Aksaray - Adana - Toprakkale - Gaziantep - S. Urfa - Nusaybin - Cizre - Habur - Irak

E90:n reitti.
Tie kulkee Portugalin, Espanjan, Italian, Kreikan ja Turkin halki, ja suurimpia kaupunkeja tien varrella ovat Lissabon, Madrid, Barcelona, Palermo, Thessaloniki, Bursa, Ankara ja Adana. Tie on piirretty kulkemaan laivareittinä Barcelonan ja Sisilian välillä sekä Italian Brindisistä Kreikan Igoumenítsaan.

Kuvia
-----

* E90-tietä Lissabonissa Huhtikuun 25. päivän sillallaE90-tietä Lissabonissa Huhtikuun 25. päivän sillalla
* E90-tietä SisiliassaE90-tietä Sisiliassa
* Drískoksen tunneli Ioánninan lähellä KreikassaDrískoksen tunneli Ioánninan lähellä Kreikassa

Lähteet
-------

1. 1 2 3  European Agreement on Main International Traffic Arteries (AGR) (pdf) (YK:n Euroopan talouskomission sopimus eurooppateistä, E90:n reitti sivulla 15/ Annex I)  14.3.2008. The United Nations Economic Commission for Europe, unece.org. Viitattu 18.9.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  International E Road Network (Map) (pdf) (YK:n Euroopan talouskomission yhteenvetokartta eurooppateistä)  2007. The United Nations Economic Commission for Europe, unece.org. Viitattu 18.9.2023. (englanniksi) (ranskaksi) ja (venäjäksi)

Eurooppatiet
E1 | E3 | E4 | E5 | E6 | E7 | E8 | E9 | E10 | E11 | E12 | E13 | E14 | E15 | E16 | E17 | E18 | E19 | E20 | E21 | E22 | E23 | E24 | E25 | E26 | E27 | E28 | E29 | E30 | E31 | E32 | E33 | E34 | E35 | E36 | E37 | E38 | E39 | E40 | E41 | E42 | E43 | E44 | E45 | E46 | E47 | E48 | E49 | E50 | E51 | E52 | E53 | E54 | E55 | E56 | E57 | E58 | E59 | E60 | E61 | E62 | E63 | E64 | E65 | E66 | E67 | E68 | E69 | E70 | E71 | E72 | E73 | E74 | E75 | E76 | E77 | E78 | E79 | E80 | E81 | E82 | E83 | E84 | E85 | E86 | E87 | E88 | E89 | E90 | E91 | E92 | E94 | E95 | E96 | E97 | E98 | E99 | E101 | E105 | E115 | E117 | E119 | E121 | E123 | E125 | E127 | E136 | E271 | E551 | E844
B-kryptoksantiinin rakenne
**Β-kryptosantiini** kuuluu karotenoideihin. Se saattavat muuntua elimistössä a-vitamiiniksi. B-kryptosantiini on antioksidantti ja se suojaa soluja, erityisesti solujen DNA:ta. On ilmennyt näyttöä, että se mahdollisesti vähentää keuhko- ja kohdunkaulansyövän vaaraa. Päivittäinen suositeltava β-kryptosantiinin saanti ravinnosta on hieman yli yksi milligrammaa.

Espanjassa tutkijat ovat tutkineet β-kryptosantiini ja fytosterolien yhteisvaikutuksia vaihdevuodet läpikäynneillä naisilla. Tämä tutkimus on tehty siten, että tutkimuskohteena olleet naiset ovat käyttäneet kyseisiä ravintoaineita sisältävää ravintolisää. Tutkimus on kohdistunut luun uudistumista ja sydän- ja verisuonitauteja koskeviin vaikutuksiin.

B-kryptosantiinin kemiallinen kaava on C40H56O, moolimassa 552,887 g/mol, sulamispiste 172 - 173 °C, kiehumispiste 682,9 °C ja CAS-numero 472-70-8.

Lähteet
-------

1. ↑  Sinikka Piippo: "Vitamiinit", *Suomalaiset marjat*, s. 25. Helsinki: Minerva, 2014. ISBN 978-952-492-351-4.
2. ↑  B-cryptoxanthin and Phytosterols on Bone Remodeling and Cardiovascular Risk Factors *Good Clinical Practice Network*. ICH GCP. Viitattu 2.12.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: beta-Cryptoxanthin (englanniksi)
* Human Metabolome Database (HMDB): beta-Cryptoxanthin (englanniksi)
* Food Component Database (FooDB): Cryptoxanthin-beta (englanniksi)
* DrugBank: Cryptoxanthin (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): beta-Cryptoxanthin (englanniksi)
* Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Cryptoxanthin (englanniksi)
**Kumanovo** (mak. Куманово) on kaupunki Pohjois-Makedonian pohjoisosassa pääkaupunki Skopjen koillispuolella. Kaupungissa on 115 894 asukasta (vuonna 2010). Kumanovo sijaitsee Žegligovon alueella Kumanovon laaksossa vuorten ympäröimänä. Kaupungin nimen uskotaan tulleen turkkilaisilta kumaaneilta, jotka asuivat alueella 1100–1200-luvuilla. 

Kumanovo on tärkeä metalli- ja tekstiiliteollisuuden keskus, ja rautatie yhdistää sen Skopjeen ja Serbiaan. Ensimmäiset maininnat kaupungista ovat 1500-luvulta, jolloin Kumanovosta tuli alueensa hallinnollinen keskus. Kumanovo tunnetaan legendaarisen vallankumousjohtajan Petre Vojničkin eli Karpošin kotikaupunkina. Hänen turkkilaisia vastaan vuonna 1689 järjestämänsä Karpoš-kapinan jälkeen Kumanovo taantui. Toisen maailmansodan jälkeen Kumanovo on teollistunut ja kasvanut nopeasti. Kaupungin alueella on useita kirkkoja ja luostareita ja sen ympäristössä esihistoriallisia monumentteja, kuten Kokinon 4 000 vuotta vanha megaliittinen observatorio.

9. toukokuuta 2015 kaupungissa käydyissä taisteluissa kuoli 22, joista kahdeksan poliiseja. Yhteenotoista asetettiin syytteeseen terrorismista 30, joista 18 oli albaaneja Kosovosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Macedonia: largest cities and towns and statistics of their population World Gazetteer. Viitattu 28.12.2011. [vanhentunut linkki]
2. ↑
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kumanovo**.
* Kumanovon kaupungin kotisivut (makedoniaksi)
* Kumanovo FAQ (Arkistoitu – Internet Archive)

Pohjois-MakedoniaPohjois-Makedonian kaupungit

* Berovo
* Bitola
* Bogdanci
* Debar
* Delčevo
* Demir Kapija
* Demir Hisar
* Gevgelija
* Gostivar
* Kavadarci
* Kičevo
* Kočani
* Kratovo
* Kriva Palanka
* Kruševo
* Kumanovo
* Makedonski Brod
* Makedonska Kamenica
* Negotino
* Ohrid
* Pehčevo
* Prilep
* Probištip
* Radoviš
* Resen
* Štip
* Skopje
* Struga
* Strumica
* Sveti Nikole
* Tetovo
* Valandovo
* Veles
* Vinica
* Zletovo
**Matti Vilho Juhani Kallio** (s. 31. lokakuuta 1945 Helsinki) on suomalainen eläköitynyt Keskon ylimmässä johdossa vaikuttanut kauppias, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Kallio syntyi laitosmies Unto Kallion ja kirjaltaja Lilja Pohjalaisen perheeseen. Hänen puolisonsa 1966–1976 oli kassanhoitaja Brita Yrjölä, 1992 hän avioitui erikoissairaanhoitaja Raakel Kokon kanssa. Kansakoulun käynyt Kallio oli SOK:laisen osuuskaupan harjoittelija 1960–1962, Kääpä Oy:n lihaosaston myyjä 1962–1965, Keskon elintarvikekonttorin tukkumyyjä 1966 ja elintarvikeosaston neuvoja 1967–1972, Talous-Osakekaupan pääneuvoja 1972, K-Forssarin kauppias Forssassa 1972–1974, K-halli Passelin kauppias Helsingissä 1974–1979 ja Espoossa 1980–1989, K-Supermarket Kotihallin kauppias 1989–1995, K-supermarket Jättijaon kauppias Vantaalla 1995–2001 ja vielä Kotihalli Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja.

Kallio oli Keskon neuvottelukunnan jäsen 1984–1985 ja hallintoneuvoston jäsen 1986–2000, varapuheenjohtaja 1995–1996 ja puheenjohtaja 1997–2000 sekä Keskon hallituksen puheenjohtaja 2000–2003. Kallio oli myös Suomen Hippoksen hallituksessa 1999–2000 ja toimi Vermon ravirata -yhtiön hallituksen puheenjohtajana 1999–2000. Hänelle oli useita muitakin luottamus- ja asiantuntijatehtäviä, mukaan lukien Utele-teorian pohjalta perustettujen Utele International Oy:n hallituksen jäsenyys ja puheenjohtajuus, Utele Energy Oy:n hallituksen puheenjohtajuus ja Utele-Instituutti Oy:n hallituksen puheenjohtajuus. Espoon Vuoden Yrittäjäksi 1991 valittu Kallio sai kauppaneuvoksen arvonimen 1998. Taiteilija Sergei Zlenko on maalannut hänen muotokuvansa Keskon kokoelmiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hoffman, Kai: Kauppaneuvos Matti Kallio (1945–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 5.9.2023.
2. ↑  Arvonimet.  *Maaseudun Tulevaisuus*, 3.12.1998, nro 140, s. 8. Kansalliskirjasto. Viitattu 5.9.2023.
3. ↑  Kari Räisänen: Kauppaneuvos Kallio on aina kauppias Kallio. *Taloussanomat*.  5.12.1998. Viitattu 5.9.2023.
**Orca 113** on Sveitsissä valmistettu superauto, jota myy liechtensteinilainen Orca Engineering Ltd. Autoa on valmistettu vain 198 kappaletta, joista puolet on **C113**-coupé-mallia ja puolet **R113**-roadster-mallia. Auton huippunopeus on jopa 410 km/h, joten se on yksi nopeimmista sarjavalmisteisista automalleista. Prototyyppi esiteltiin alun perin vuonna 2003 Geneven autonäyttelyssä ja ensimmäiset valmiit autot toimitettiin asiakkaille jo vuonna 2004. Auton runko on tehty alumiinista, magnesiumista sekä titaanista ja koripaneeleissa on käytetty hiilikuitua sekä kevlaria. Autoa valmistetaan 10–15 kappaleen vuosivauhdilla.*lähde?*

Moottorit
---------

Moottorina on Audin V8-moottori tai Volvon viisisylinterinen turbomoottori.

* **2.3**
* **4.2** - 650 hv

Mitat
-----

* Omamassa: 850 kg

 *Tämä artikkeli tai sen osa perustuu Autowikin artikkeliin, ja siitä saattavat puuttua lähdemerkinnät tai lähdemerkinnät tarvitsevat tarkistamista. Voit auttaa Wikipediaa etsimällä sopivat lähteet tai tarkistamalla lähteet.*
**Maija Itkonen** (s. 1977) on suomalainen teollinen muotoilija, yrittäjä ja muusikko, joka perusti vuonna 2008 huonekaluihin integroitavia langattomia latauslaitteita kehittävän PowerKiss Oy:n. Keväällä 2013 yritys myytiin yhdysvaltalaiselle Powermatille, ja Itkonen toimi vuoteen 2015 saakka Powermatin muotoilu- ja brändijohtajana.

2010-luvun loppupuolella Itkonen toimi yhdessä Reetta Andolinin kanssa perustamansa nyhtökaurayritys Gold & Green Products Ltd:n johdossa. Yrityksen osake-enemmistö myytiin Pauligille vuonna 2016 ja sitten Valiolle 2022. Keväällä 2022 Itkonen siirtyi toimitusjohtajaksi keinotekoista munanvalkuaisproteiinia kehittävään Onego Bio -startup-yritykseen.

Itkonen on opiskellut teollista muotoilua Taideteollisessa korkeakoulussa ja muotoilujohtamista Helsingin kauppakorkeakoulun IDBM-ohjelmassa. Oboeta yhdeksänvuotiaasta asti soittanut Itkonen opiskeli ennen muotoiluopintojaan musiikkia Sibelius-Akatemiassa ja Göteborgin yliopistossa.

Itkonen on ollut mukana perustamassa Aalto-yliopiston Design Factorya. Hänet valittiin vuoden 2010 innovaatiojohtajaksi Business Summit 2010 -tapahtumassa Helsingissä.

Maija Itkonen on naimisissa kirjailija Juha Itkosen kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Juha Itkonen, Anna 8.8.2012. Viitattu 21.1.2014.
2. ↑  Anna-Sofia Berner: Pöhinän ja startup-yritysten puolustaja. Eurooppaa pidetään jo talouden hautausmaana ja eläkeläisten lepokotina, sanoo startup-yrityksensä Yhdysvaltoihin myynyt Maija Itkonen. Helsingin Sanomat 29.7.2013. Viitattu 21.1.2014.
3. ↑  Maija Itkonen (Arkistoitu – Internet Archive), LinkedIn. Viitattu 21.1.2014.
4. ↑  Kallunki, Elisa: Voiko trendiruuilla rikastua? Näin tienattiin nyhtökauralla, härkäpavuilla ja pohjanmaalaisilla viinoilla *Yle Uutiset*.  1.11.2017. Viitattu 11.3.2018.
5. ↑  Lappalainen, Elina: Maija Itkonen loi nyhtökauran, ja nyt hän puuhaa seuraavaa ruokavallankumousta.  *HS Visio*, 22.2.2022. Artikkelin maksullinen verkkoversio. Viitattu 6.5.2022.
6. 1 2  Pirjo Houni: Maija Itkonen: "Soittaminen antoi pohjan bisneksiin", Eeva 28.02.2013. Viitattu 21.1.2014.
7. ↑  Powerkissin perustaja Maija Itkonen Vuoden Innovaatiojohtaja, Aalto-yliopisto 22.09.2010. Viitattu 21.1.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* YLE TV1 Flinkkilä & Tastula: Työn sankareita vai sankariyrittäjiä? (10.3.2018)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Windsor** on Kanadan eteläisin kaupunki, joka sijaitsee Detroitin kaakkoispuolella Ontarion provinssissa. kaupungissa asuu runsas 217 000 ihmistä (VL 2016).

Windsoria ja Detroitia erottavat toisistaan Detroitjoki ja Saint Clairin järvi. Kaupunkien välille on rakennettu *Ambassador*-silta ja kaksi tunnelia auto- ja junaliikenteelle. Windsor on Kanadan ainoa kaupunki, josta täytyy matkustaa pohjoiseen päästäkseen Yhdysvaltoihin. Windsorin ja Québecin kaupungin väliin jäävä Québecin–Windsorin käytävä on Kanadan tiheimmin asuttua aluetta.

Windsor-Detroit International Freedom Festivalin ilotulituksia.
Windsor on Oshawan ohella Kanadan suurimpia autoteollisuuskaupunkeja, mikä johtuu suureksi osaksi Detroitin läheisyydestä. Kaupungissa on Daimlerin, General Motorsin ja Fordin tehtaat sekä niiden toimintaa tukevaa teollisuutta. Suosittuja nähtävyyksiä ovat muun muassa kaupungin eläväinen keskusta, kasino *(Caesars Windsor)*, Odetten veistospuisto, Ojibwayn luonnonpuisto sekä lähistöllä sijaitseva Point Peleen kansallispuisto. Kaupunki oli aikoinaan tärkeä maahantuloreitti amerikkalaisille orjapakolaisille sekä merkittävä alkoholin salakuljetusreitti Yhdysvaltoihin kieltolain aikaan.

Kesä–heinäkuun vaihteessa Windsorissa ja Detroitissa järjestetään kaksiviikkoinen kansainvälinen festivaali, *Windsor-Detroit International Freedom Festival*. Festivaali huipentuu maailman suurimpiin lukeutuviin ilotulituksiin, joilla juhlistetaan Kanada-päivää 1. heinäkuuta ja Yhdysvaltain itsenäisyyspäivää 4. heinäkuuta. Tapahtuma houkuttelee joka vuosi 3,5 miljoonaa kävijää.

Urheiluseurat
-------------

* Windsor Spitfires, OHL – Jääkiekko
* Windsor St. Clair Saints, MLH – Jääkiekko
* Windsor AKO Fratmen, Canadian Junior Football League – Jalkapallo
* Windsor Border Stars, CSL – Jalkapallo

Kuuluisia windsorilaisia
------------------------

* Bob Probert, entinen NHL-pelaaja
* Tie Domi, entinen NHL-pelaaja
* Sean Burke, entinen NHL-pelaaja
* Ken Daneyko, entinen NHL-pelaaja
* Ed Jovanovski, NHL-pelaaja
* Joel Quenneville, entinen NHL-pelaaja
* Kyle Wellwood, NHL-pelaaja
* Alexander "Skip" Spence, muusikko
* Shania Twain, laulaja
* Tamia, R&B-laulaja
* Oliver Platt, näyttelijä
* Paul Martin, entinen pääministeri

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Windsor, City, Ontario and Ontario  2016. Statistics Canada, statcan.gc.ca. Viitattu 8.7.2017. (englanniksi)
2. ↑  Arkistoitu kopioWindsor (Ont) thecanadianencyclopedia.com.  Arkistoitu 17.7.2017. Viitattu 8.7.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Windsor** Wikimedia Commonsissa
**Yorkton** on kaupunki Kanadassa, Saskatchewanin provinssissa. Kaupunki sijaitsee Yellowhead Highwayn varrella, noin 65 kilometriä länteen Manitoban rajalta. Yorktonin väkiluku on 15 038 (2006), ja kaupungin talousalueella asuu 17 438 asukasta.

Kaupungissa järjestetään vuosittainen Yorkton Film Festival -elokuvatapahtuma. Tapahtuma on järjestetty vuodesta 1950 alkaen, muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta jokaisena vuonna.

Historia
--------

Kaupungin juuret juontavat vuoden 1882 alkupuolelle, jolloin joukko torontolaisia liikemiehiä suunnittelivat läntisen Kanadan ja etenkin Luoteisterritorioissa sijainneen uuden Assiniboian piirin avaamista siirtolaisille. Liikemiehet perustivat 12. toukokuuta 1882 York Farmers Colonization Company -yhtiön, joka hankki 300 000 dollarilla Kanadan valtiolta maa-alueen nykyisen Yorktonin ympäriltä. Yhtiö houkutteli lukuisia siirtolaisia eteläisestä Ontariosta ja etenkin Yorkin piirikunnasta sekä Quebecista, Atlantin rannikon provinsseista, Manitobasta, Britanniasta ja Yhdysvalloista. Ensimmäiset siirtolaiset saapuivat seuraavana kesänä, mutta suurin osa heistä kuitenkin palasi takaisin seuraavaan talveen mennessä. Ainoastaan neljä siirtolaista vietti ensimmäisen talven alueella ja kutsuivat aluetta nimellä Yorkin siirtokunta (York Colony). He saivat talven aikana ruoka-apua paikallisilta intiaaniheimoilta.

Yorkin kaupunki (York City) perustettiin noin 4,6 kilometriä nykyisen Yorktonin pohjoispuolelle. 1. tammikuuta 1884 kaupunkiin perustettiin postitoimisto ja kaupungin nimi vaihdettiin Yorktoniksi. Rautatie itäisestä Kanadasta rakennettiin nykyisen kaupungin läpi vuonna 1890, ja tämän vuoksi Yorktonin kaupunki päätettiin siirtää sekä osa sen rakennuksista siirrettiin nykyiselle paikalle. 1890-luvulla alueelle saapui jälleen runsaasti uusia siirtolaisia muun muassa Puolasta, Venäjältä, Saksasta, Unkarista, Ruotsista, sekä suurempi joukko Ukrainasta.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yorkton**.
1. ↑  '**. Google Maps.  Yorkton (viitattu 22.3.2011) (englanniksi)**
2. ↑  Community profiles  2006. Statistics Canada. Viitattu 22.3.2011. (englanniksi), (ranskaksi)
3. ↑  History of the festival Yorkton Film Festival Inc.  Arkistoitu 8.5.2011. Viitattu 22.3.2011. (englanniksi)
4. 1 2  Yorkton's Early Story City of Yorkton.  Arkistoitu 6.7.2011. Viitattu 26.3.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Official Home page The Yorkton Film Festival. Viitattu 20.3.2011. (englanniksi)
* Heritage Tourism Yorkton.  Arkistoitu 15.7.2010. Viitattu 26.3.2011. (englanniksi)
* Yorkton News Review yorktonnews.com. Viitattu 26.3.2011. (englanniksi)
Lydia Koidula.
**Suomen silta** (vir. *Soome sild*) on Viron kansallisrunoilija Lydia Koidulan vuonna 1881 kirjoittama sikermä, jonka aiheena on Suomen ja Viron kansojen yhteys. Aiheena Suomen silta esiintyy muissakin Koidulan runoissa ja jo Fr. R. Kreutzwaldin kokoamassa Kalevipoegissa.

Runo
----

### Synty

Ote runosta Suomen silta sadan kruunun setelissä .
Suomen silta syntyi Koidulan innosta suomalaisten ja virolaisten yhteisiin juuriin ja näiden kansojen yhteyden kasvattamiseen. Suomen silta mainitaan *Kalevipoegin* VI ja X lauluissa, mutta Koidulan lyriikassa se esiintyy käsitteenä ensimmäisen kerran runossa "Kätt veel korra – lahkumme" (Vielä kerran kättä – lähdetään). Runo valmistui C. G. Swanin ja J. R. Aspelinin lähtiäisrunoksi näiden vierailtua laulujuhlilla Virossa vuonna 1869. Suomi-teema jatkui Koidulan runoissa, kun hän kävi vuonna 1871 vierailulla Helsingissä, jossa hän tapasi suomalaisia kulttuurihenkilöitä, kuten esimerkiksi Elias Lönnrotin. Matkalta kertyi useita runoja, joissa Suomi esiintyy tavalla ja toisella. Suomen silta -runon synty liittyi Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran 50-vuotispäiviin vuonna 1881. Tuolloin Matthias Johann Eisen pyysi Koidulalta apua juhla-antologiaansa *Eesti luuletused* (Viron runoja). Tätä varten Koidula kirjoitti varsin lyhyessä ajassa sikermänsä Suomen silta, josta tuli hänen uransa loppuvaiheen keskeisimpiä saavutuksia.

### Rakenne

Suomen silta koostuu neljästä osasta. Sen alkuruno *Unenägu* (Uni) kuvailee unen näkymää, jossa Suomen ja Viron "isänmaita" yhdistää silta. Toisen runon kertosäkeessä kehotetaan kohottamaan Suomen silta, ja kolmannessa (*Mälestused*, Muistot) Koidula kuvailee Suomen kaipuuta. Päätösrunossa *Soome sild* Koidula jäljittelee kansallis- tai maakuntalaulujen hymnimäistä ja korkeavireistä sävyä. Suomen silta tarttui sittemmin fraasiksi juhlapuheissa ja heimotyön iskusanaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Silja Vuorikuru: Rakkaudesta runoon ja Viroon.  *Kanava*, 4/2019, s. 58–60.  Otavamedia.
2. ↑  Kaja Kunnas: Häviävästä Viron satasesta voi lukea Suomea kosiskelevan viestin (Archive.org) *Helsingin Sanomat*. Viitattu 15.5.2012.
3. 1 2  Zetterberg, Seppo: *Viro, Historia, kansa, kulttuuri*, s. 235. Helsinki: Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1995. ISBN 951-717-806-9.
*Tämä artikkeli käsittelee commedia dell'arten hahmoa. Igor Stravinskin baletista kertoo artikkeli Pulcinella (baletti).*
Pulcinella
**Pulcinella** on tunnettu napolilainen commedia dell'arte -hahmo. Pulcinella on yksi suosituimmista improvisaatioteatterin hahmoista.

Hahmon keksijänä pidetään näyttelijä Silvio Fiorilloa. Fiorillon Pulcinella oli kyttyräselkäinen ja pukeutunut väljään valkoiseen ovenvartijan asuun. Päässä hänellä oli valkea hattu. Alun perin hahmolla oli viikset ja parta, mutta 1600-luvun lopulla Pulcinellalla oli jo sileäksi ajellut kasvot. Hahmolla on usein musta puolinaamio.Nimen alkuperä ja merkitys on epäselvä. Sen on väitetty olevan peräisin kanaa tai nokkaa merkitsevistä sanoista. Toinen vaihtoehto on, että taustalla on tuolloin muodikas sukunimi Pulcinello tai Polsinelli. Hahmona Pulcinella on laiska, ahne, alati nälkäinen, opportunistinen, häpeämätön ja puhelias sekä päähänpotkittu. Pulcinella kehittyi kuitenkin ajan myötä paljon, ja siitä tuli napolilaisuuden symboli, ovela riehakkuuden ruumiillistuma, taiturimainen miimikko ja laulaja.

Italialaiset teatteriseurueet matkustelivat eri puolille Eurooppaa ja toivat usein mukanaan myös nukkenäyttelijöitä. Ranskassa syntyi Pulcinellan ranskalainen muunnelma, Polichinelle. Pulcinella toimi sittemmin esikuvana myös Englannin Punch and Judy -nukketeatteriesitysten räävittömälle päähenkilölle, Punch-nukelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pulcinella *Enciclopedia Treccani*. Viitattu 1.9.2023. (italiaksi)
2. 1 2  Punch Encyclopedia Britannica. Viitattu 1.9.2023. (englanniksi)
**Markus Merk** (s. 15. maaliskuuta 1962 Kaiserslautern) on entinen saksalainen jalkapalloerotuomari. Merk oli kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n virallinen tuomari vuosina 1992–2007. Siviiliammattiltaan hän on hammaslääkäri. Merk on naimisissa ja hänellä on yksi poika.

Merk aloitti tuomaroinnin 2. Bundesliigassa jo vuonna 1985. Vuonna 1988 hän tuomitsi avausottelunsa Bundesliigassa ja vuonna 1992 hänestä tuli FIFA:n virallinen tuomari. Merk tuomitsi urallaan viisi suurta finaalia, mukaan lukien vuoden 2004 EM-finaalin ja kauden 2002–2003 Mestareiden liigan finaalin. Merk valittiin urallaan seitsemän kertaa Saksan parhaaksi tuomariksi ja hänellä on hallussaan myös eniten otteluita Bundesliigassa puhaltaneen tuomarin titteli. Vuoden 2006 MM-kilpailuissa Merk tuomitsi kolme ottelua. Hän päätti uransa vuonna 2007.

Ennen vuoden 2004 EM-finaalia Kreikan ja Portugalin välillä nousi kohu, sillä Kreikan saksalaisvalmentaja Otto Rehhagel oli Merkin potilaana tämän hammaslääkäriasemalla.

Suuret ottelut
--------------

* Jalkapallon EM-kilpailuiden 2004 finaali
* Mestareiden liigan finaali 2002–2003
* Cup-voittajien cupin finaali 1996–1997
* DFB-Pokalin finaali 1992–1993
* DFB-Supercup 1995–1996

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Markus Merk Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Julius Fredrik Gadd** (11. huhtikuuta 1829 Helsinki – 5. lokakuuta 1881 Helsinki) oli suomalainen juristi, virkamies ja valtiopäivämies. 

Julius Fredrik Gaddin vanhemmat olivat kauppaneuvos Fredrik Adrian Gadd ja Sofia Juliana Weurlander. Gadd tuli ylioppilaaksi 1846 ja suoritti tuomarintutkinnon 1851, varatuomarin arvon hän sai 1855. Gadd oli Turun hovioikeuden ylimääräinen notaari vuodesta 1851 ja senaatin oikeusosaston ylimääräinen kopisti vuodesta 1855. Oikeusraatimies Helsingissä Gaddista tuli 1857 ja oikeuspormestari 1878. Hän oli porvarissäädyssä Helsingin edustaja valtiopäivillä 1877–1878.

Kenraaliluutnantti Otto Viktorinus Gadd ja vara-amiraali Georg Ludvig Gadd olivat Julius Fredrik Gaddin veljiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Julius Fredrik Gadd. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 29.11.2020.
2. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 88. Helsinki: Otava, 1921.
3. ↑  Gadd, Otto Viktorinus Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917 -verkkojulkaisu. Studia Biographica 7. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006–. Viitattu 29.11.2020.
4. ↑  Gadd, Georg Ludvig Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917 -verkkojulkaisu. Studia Biographica 7. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006–. Viitattu 29.11.2020.
**Grande Prairie** on 47 076 asukkaan (2006) kaupunki Kanadassa, Albertan provinssin luoteisosassa, Peace Riverin kunnassa. Kaupungin muodostamalla metropolialueella asuu kaikkiaan 71 868 asukasta. Grande Prairie on Albertan seitsemänneksi suurin kaupunki. Se sijaitsee Alberta Highway 43 -tien varrella ja on Alaskan tien suurin kaupunki Edmontonin ja Fairbanksin välillä.

Kaupungin tärkeimpiä työllistäjiä ovat maatalous, metsätalous, öljyn- ja maakaasun tuotanto sekä palvelualat.

Historia
--------

Ensimmäiset eurooppalaiset olivat tiettävästi 1770-luvun alkupuolella alueella liikkuneet turkiskauppiaat. Hudson's Bay Company rakensi nykyisen kaupungin alueelle vuonna 1881 turkiskauppa-aseman. Vuonna 1908 alueelle muutti noin 75 siirtolaisperhettä, jotka asettuivat alueelle viljelemään maata. Seuraava suurempi joukko siirtolaisia saapui ensimmäisen maailmansodan päätyttyä 1918, kun suuri ryhmä sotaveteraaneja perusti maatilansa kaupungin läheisyyteen. 1930-luvulla kuivuus vaivasi provinssin eteläosaa ja monet epätoivoiset maanviljelijät muuttivat maatilansa kauemmaksi pohjoiseen ja aina Grande Prairien lähistölle saakka. Alueen maaperä on erityisen hyvälaatuista maanviljelyn tarpeisiin. Nykyisin Grande Prairien alue tuottaa enemmän viljaa kuin koko Manitoban provinssi.

Vuonna 1947 Leducin kunnan alueelta löydettiin öljyesiintymiä, minkä takia etsinnät laajennettiin koko provinssin alueelle. Myöhemmissä tutkimuksissa öljy- ja maakaasuesiintymiä löydettiin myös Peace Riverin alueelta. Esiintymien hyödyntämisen johdosta alueen asukasluku kasvoi voimakkaasti.

Lähteet
-------

1. ↑  2006 Community Profiles Statistics Canada. Viitattu 21.1.2010. (englanniksi), (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  About Grande Prairie City of Grand Prairie.  Arkistoitu 25.9.2011. Viitattu 24.1.2010. (englanniksi)
3. 1 2  Community Profile City of Grand Prairie.  Arkistoitu 16.4.2009. Viitattu 24.1.2010. (englanniksi)
4. 1 2  Grande Prairie History www.discovergrandeprairie.com. Viitattu 24.1.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Grande Prairie** Wikimedia Commonsissa
Läpileikkauskuva Cassini-avaruusluotaimessa käytettävästä RTG:sta.
Romutettu venäläinen 90Sr-polttoainetta käyttävä RTG.
**Radioisotooppinen termosähkögeneraattori** (RTG) on sähköä tuottava generaattori, joka saa energiansa radioaktiivisesta hajoamisesta. Radioaktiivisen hajoamisen tuottama lämpö muunnetaan lämpösähköisessä ilmiössä termoparien avulla sähköksi. 

Laitetta on hyödynnetty virtalähteenä muun muassa satelliiteissa, avaruusluotaimissa sekä miehittämättömissä laitoksissa, kuten esimerkiksi Neuvostoliiton napapiirille rakentamissa majakoissa. Neuvostoliittolaisissa versioissa päävoimalähteenä on käytetty Strontium-90 isotooppia.

Jupiterin rataa kauemmas kulkevat avaruuslennot tarvitsevat jonkin muun virtalähteen kuin aurinkokennot. Myös Aurinkoa lähemmillä lennoilla RTG on monessa mielessä parempi ja varmempi virtalähde.

Yleisimmin käytetty ja paras radioaktiivinen aine generaattoreihin on plutonium-238, mutta on olemassa joitakin harvoja vaihtoehtojakin kuten strontium-90. Plutonium-238:n puoliintumisaika on 88 vuotta.

Yhdysvallat aloitti Plutonium-238:n tuotannon lähes 30 vuoden tauon jälkeen 2015. Sen puute alkoi jo uhata avaruuslentojen toteuttamista. 

Euroopan avaruusjärjestöllä ei ole ydinparisto-kykyä. Esimerkiksi Philae-laskeutuja joutui osin tämä vuoksi ongelmiin.

Ongelmat
--------

Neuvostoliitossa laitteita käytettiin useissa miehittämättömissä kohteissa. Käyttöiän päätyttyä, varsinkin Neuvostoliiton hajottua, laitteet, jäivät laitteistot oman onnensa nojaan. Generaattorin voimanlähteenä oleva strontium-90-isotoopin säteily on vaarallista luonnolle. Esimerkiksi romumetallia keränneet henkilöt ovat tietämättömyyttään altistuneet suurille säteilyannoksille käsitellessään varomattomasti voimanlähteitä. Vaarallisena generaattoria pidetään voimanlähteenä käytetyn strontium-90:n pitkän
puoliintumisajan (n. 29 vuotta), radioaktiivisuuden (1 100–7 600 terabecquerelia valmistushetkellä) ja säteilyannostuksen (4-8 sievertiä tunnissa lähietäisyydellä) vuoksi. Viiden sievertin säteilyannos on ihmiselle usein tappava.

Katso myös
----------

* Ydinparisto
* Lämpösähköinen generaattori

Lähteet
-------

1. ↑  Basic elements of static RTGs (Arkistoitu – Internet Archive), G.L. Kulcinski, NEEP 602 Course Notes (2000), Nuclear Power in Space, University of Wisconsin Fusion Technology Institute (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Suominen, Mikko: Avaruuslentojen plutonium-tuotanto käynnistyi - lähes 30 vuoden tauko ohi *Tähdet ja avaruus*.  27.12.2015. Viitattu 4.2.2016.
3. ↑  Jos löydät metsästä Neuvostoliitossa valmistetun lämpöä hohkaavan sylinterin, älä nuku sen vieressä! – Tämän meille opetti "Lian radiologinen onnettomuus", Tekniikan Maailma, 21.6.2023, viitattu 8.9.2023

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Radioisotooppinen termosähkögeneraattori** Wikimedia Commonsissa

* RTG Heat Sources: Two Proven Materials

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Radioisotope thermoelectric generator
**Kaarlo Adrian Pulkkinen** (5. huhtikuuta 1878 Lempäälä – 16. heinäkuuta 1932 Viiala) oli suomalainen opettaja ja urheiluvaikuttaja.

Henkilöhistoria
---------------

Kaarlo Pulkkisen vanhemmat olivat ratamestari Ananias Pulkkinen ja Hilda Halkola ja puoliso vuodesta 1910 Hilja Sofia Pasanen (k. 1912). Pulkkinen tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1898 ja valmistui voimistelunopettajaksi 1902. Hän oli voimistelun vt. kollega Joensuun lyseossa 1898–1899, voimistelun, maantiedon ja terveysopin vt. kollega Kajaanin seminaarissa 1902–1903, voimistelun kollega Porin lyseossa 1904–1905 ja terveysopin opettaja Porin ammattikoulussa 1907–1909. Turun suomalaisen reaalilyseon voimistelun ja terveysopin lehtori hän oli vuodesta 1909 ja Turun teollisuuskoulussa 1918–1919. Sanomalehden toimittajana Porissa Pulkkinen työskenteli 1905–1906. Hän oli SVUL:in Porin piirikerhon perustajia ja puheenjohtaja 1908–1909 ja toimi useiden eri urheiluseurojen johtajana.

Teoksia
-------

* *Hellenien voimistelu ja urheilu*, 1907
* *Muutamia piirteitä voimistelun ja urheilun tarkoituksesta ja merkityksestä yksilöllisessä ja yhteiskunnallisessa suhteessa*, 1909
* *Velan kahleissa*, 1915, Gustaf af Geijerstam, suom. Kaarlo Pulkkinen

Lähteet
-------

1. 1 2  *Aikalaiskirja. Henkilötietoja nykypolven suomalaisista*, s. 362. Helsinki: Tietosanakirja-Osakeyhtiö, 1920.
2. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 (Viitattu 26.10.2018)
3. 1 2  K. A. Pulkkinen, Aamulehti, 20.07.1932, nro 193, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Carl Johan Nummelin** (12. toukokuuta 1837 Pori – 6. joulukuuta 1911 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja virka- ja valtiopäivämies.

Henkilöhistoria
---------------

Nummelinin vanhemmat olivat kauppias Klas Johan Nummelin ja Fredrika Wahlbäck ja puoliso vuodesta 1864 Augusta Olivia Korsman. Nummelin tuli ylioppilaaksi 1856, kävi Noran metsäoppilaitoksen ja tuli metsäkonduktööriksi 1859. Hän toimi metsänhoitajana Rovaniemellä, ylimetsänhoitajana Kemin tarkastuspiirissä vuodesta 1866 ja metsähallituksen palveluksessa vuodesta 1877, jonka ylijohtajan apulainen hän oli vuodesta 1895. Hovineuvoksen arvon Nummelin sai 1883. Hän erosi metsähallituksen palveluksesta 1903. Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen Nummelin oli 1887–1889. Hän oli porvarissäädyssä Kemin edustaja valtiopäivillä 1882, Tornion edustaja 1885 ja Helsingin edustaja 1891.

Julkaisuja
----------

* *Finska forststaten: biografiska anteckningar*, 1906

Lähteet
-------

1. 1 2  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 255. Helsinki: Otava, 1921.
2. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Nummelin Carl Johan Viitattu 27.3.2021.
3. ↑  In memoriam. Carl Johan Nummelin.  *Suomen metsänhoitoyhdistyksen julkaisuja*, 01.01.1912, nro 29 vihko 1, s. 30–33. Kansalliskirjasto. Viitattu 27.03.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Karl Elis Saxén** (28. huhtikuuta 1873 Vaasa − 26. huhtikuuta 1918 Koria) oli suomalainen hovioikeudenneuvos.

Saxénin vanhemmat olivat ylimetsänhoitaja Frans Ludvig Saxén (1820−1887) ja Ida Lovisa Hällfors. Hän pääsi ylioppilaaksi 1891 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1894. Saxén sai varatuomarin arvon 1897.

Saxén oli Viipurin hovioikeudessa notaarina vuodesta 1908. Hän oli yhdenvertaisuuslain vastustuksen vuoksi vangittuna Krestyn vankilassa Pietarissa 1913−1914. Vapauduttuaan Saxén toimi Kymi-yhtiön konttoripäällikkönä vuodesta 1914 alkaen. Hänet nimitettiin 1917 hovioikeudenneuvokseksi mutta hän ei astunut virkaan. Punaiset surmasivat Saxénin Suomen sisällissodan aikana huhtikuun lopulla 1918 Korialla.

Saxén oli naimisissa vuodesta 1905 Sylvia Elisabeth Weckmanin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Karl Elis Saxén
2. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Frans Ludvig Saxén. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 26.1.2020.
3. ↑  Suomen sotasurmat 1914-1922 (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Åke Backström : Krigens offer bland Finlands jurister I. 1917-1918, Genos 37(1966), s. 43-45 (Arkistoitu – Internet Archive)