recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Alppitorven soittajia, Dießen am Ammersee, Baijeri.
Alppitorvikonsertti Sveitsissä
**Alppitorvi** on puhallinsoitin, jota käytetään erityisesti Sveitsin vuoristoseuduilla. Sen varsi on hyvin pitkä eikä siinä ole sivuaukkoja. Soitossa käytettävän puhallustekniikan vuoksi alppitorvi kuuluu vaskipuhaltimiin, vaikka se valmistetaan puusta. Alppitorven ääni voi maastosta riippuen kuulua 5–10 kilometrin päähän.

Alppitorvi kaiverretaan tavallisesti kuusesta, joskus myös männystä. Suukappale tehdään erikseen kovemmasta puulajista. Aiemmin alppitorven valmistaja etsi sopivasti torven muotoon taipuneen puun. Vastaavia pitkiä puutorvia on käytetty muillakin vuoriseuduilla kuten Tiibetissä ja Pyreneillä.

Alkujaan torvia käytettiin vuoristossa merkinantoon ja paimenten apuvälineenä. Ensimmäinen tunnettu kirjallinen maininta alppitorvesta on vuodelta 1527. 1700-luvulla alppitorvi jäi melkein unohduksiin. Kansanperinne elpyi kuitenkin 1800-luvulla muun muassa matkailun vaikutuksesta. Nykyään alppitorvi on Sveitsissä linkkuveisten, juuston, suklaan ja alppitähden (Edelweiß) ohella kansallissymboli. *Schweizer Jodlerverband* on laskenut Sveitsissä olevan 1 800 järjestäytynyttä alppitorven soittajaa.

Musiikkia alppitorvelle
-----------------------

Alppitorvelle on sävelletty vain vähän musiikkia. Tunnetuin sävellys lienee Leopold Mozartin *Sinfonia pastorella* alppitorvelle ja jousiorkesterille, G-duuri. Myös sveitsiläinen Jean Daetwyler on käyttänyt alppitorvea musiikissaan, esimerkiksi teoksessa *Konsertto alppitorvelle ja orkesterille*.

Useat säveltäjät ovat käyttäneet perinteisiä alppitorvisävelmiä hyväksi musiikissaan. Esimerkiksi Gioacchino Rossini käytti oopperassaan *Wilhelm Tell* sveitsiläistä alppitorvisävelmää *Ranz des Vaches*. Samoin Brahms sai innoitusta ensimmäiseen sinfoniaansa Sveitsissä kuulemastaan alppitorvisävelmästä.

Katso myös
----------

* Didgeridoo

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alppitorvi**.
* alphornmusik.ch (saksaksi)
* SwissAlphorn.ch: Alphornbläsergruppe Oberaargau (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
* Alphorn-Center: alppitorvia, alppitorvimusiikkia (saksaksi)
* Jacaranda Ensemble (saksaksi) (englanniksi) (japaniksi)
* Rocky Mountain Alphorns (englanniksi)
Kurjenrahkan kansallispuistoon kuulumaton osa Lammenrahkasta on kokonaan ojitettu.
**Lammenrahka** on Varsinais-Suomessa sijaitseva suoalue, jonka pohjoisosat kuuluvat Kurjenrahkan kansallispuistoon. Suo sijaitsee suurimmalta osaltaan Nousiaisten kunnan alueella. Osa suosta ja muun muassa Lammenrahkan keskellä sijaitseva Asonlammi-niminen järvi kuuluvat kuitenkin Maskun kuntaan, jonka eksklaaveista yksi ulottuu suolle. Lammenrahka muodostaa lisäksi yhtenäisen suoalueen sen pohjoispuolella sijaitsevan Lakjärvenrahkan kanssa. Kansallispuiston ulkopuolelle jääviltä osiltaan suo on kokonaan ojitettu.

Sekä Lammenrahka että Lakjärvenrahka luokitellaan keidassoiksi, vaikka suotyypille ominaiset rakenteet eivät monin paikoin olekaan näillä soilla selvästi nähtävissä. Tämä johtuu pääasiassa siitä, että suot ovat syntyneet kallioisten metsäsaarekkeiden pitkänomaisiin, sokkeloisiin väleihin. Kivennäismaasaarekkeista suurin osa on jäätikkösyntyisiä moreenikumpuja.

Lammenrahkan koillisreunalla sijaitsee Takaniitunvuoren korkea mäki, jolta avautuu näköala pohjoiseen Lakjärvenrahkalle. Vuoren läheisyydessä on myös tulentekopaikka. Lammenrahkan Kurjenrahkan kansallispuistoon ulottuva pohjoisosa kuuluu Lakjärvenrahkan rajoitusalueeseen, jolla liikkuminen on linnuston pesimärauhan takaamiseksi kiellettyä huhtikuun puolivälistä heinäkuun puoliväliin.

Lähteet
-------

1. ↑  Lammenrahka (Haku koordinaateilla) *Kansalaisen karttapaikka*. Maanmittauslaitos. Viitattu 4.9.2010.
2. ↑  Kurjenrahka  23.10.2007. ymparisto.fi:  Lounais-Suomen ympäristökeskus. Viitattu 13.8.2010.
3. ↑  Kurjenrahkan suot  24.11.2004. Luontoon.fi:  Metsähallitus.  Arkistoitu 10.1.2005. Viitattu 4.8.2010.
4. ↑  Kurjenrahkan harrastusmahdollisuudet  1.3.2010. Luontoon.fi:  Metsähallitus.  Arkistoitu 29.12.2010. Viitattu 22.8.2010.
5. ↑  Kurjenrahkan reitit  15.6.2010. Luontoon.fi:  Metsähallitus.  Arkistoitu 29.12.2010. Viitattu 5.8.2010.
6. ↑  Jukka Uotila: Kurjenrahkalle uusi järjestyssääntö - Kansallispuistossa voimassa rajoitetut jokamiehenoikeudet.  *Vakka-Suomen Sanomat*, 23.7.2010, s. 3.
Air Canada Jetz Airbus A320
**Air Canada Jetz** on Montrealissa, Quebecissa, Kanadassa sijaitseva tilauslentoyhtiö. Se tarjoaa business-luokan palveluita yritysasiakkaille, ammattilaisurheilujoukkueille ja viihdetaiteilijoille.

Historia
--------

Lentoyhtiö perustettiin 31. lokakuuta vuonna 2001. Yhtiö on täysin Air Canadan omistama. Perustamisesta lähtien yhtiön johdossa on toiminut Robert Perreault, joka aikaisemmin johti Air Alliance -lentoyhtiötä. NHL-kauden 2006–2007 aikana Jetz kuljetti useita joukkueita, kuten Vancouver Canucks, Calgary Flames, Edmonton Oilers, Ottawa Senators, Montreal Canadiens ja Toronto Maple Leafs. Vuosina 2005-2006 Jetz kuljetti NBA-joukkuetta Toronto Raptors. Jetz on myös kuljettanut useita muusikoita heidän kiertueillaan Pohjois-Amerikassa, kuten U2 ja Rolling Stones.

Laivasto
--------

Air Canada Jetzin laivastoon (vuonna 2023) kuuluu kolme Airbus A319-konetta, joissa on 58 business-luokan matkustajapaikkaa.

Aiheesta muualla
----------------

* Air Canada Jetz

Lähteet
-------

1. 1 2  "Directory: World Airlines", 2007-03-27, p. 54 (Englanniksi).
2. 1 2
3. ↑  Air Canada About Us (englanniksi)
**Lammasjärvi** (ruots. *Fårsjö*) on metsäjärvi Raaseporin pohjoisosassa lounaisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 76 hehtaaria. Etäisyys Tammisaaresta on 16 kilometriä pohjoiseen.

Maantiede
---------

Lammasjärven pituus on 2,2 kilometriä, järven eteläosan leveys on noin 600 metriä. Järvi kapenee pohjoista kohden. Saaria on yksi, noin puolen hehtaarin laajuinen Fårsjöholmen järven eteläisimmässä osassa. Lammasjärven eteläpuoliskolla on laaja alue, jonka syvyys on 10–12 metriä. Kolmen metrin syvyyskäyrä on lähellä rantaa koko järven alueella, lukuun ottamatta järven eteläisimmän osan pientä lahtea.

Lammasjärveen virtaa vettä pohjoisesta, Lammasjärven eteläkolkasta lähtee laskuoja 400 metrin päähän lounaaseen Torrsjöhön. Pohjanpitäjänlahden pohjukka sijaitsee nelisen kilometriä Lammasjärvestä kaakkoon. Välissä on laajahko peltoalue, joka ei kuitenkaan ulotu aivan Lammasjärven rannalle. Rantarata Helsingistä Turkuun kulkee Lammasjärven eteläpuolitse.

Lammasjärven ekologinen tila on erinomainen, vesitilavuus on 5 273 000 kuutiometriä.

Lammasjärvi (82.004.1.002) kuuluu Dalkarbybäckenin valuma-alueeseen (82.004), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistössä (82). Lammasjärvi on Dalkarbybäckenin alueen laajin vakavesi. Alueeseen kuuluu Lammasjärven ohella neljä yli hehtaarin laajuista vakavettä: Flacksjö, Torrsjö, Barksjö ja Svarsjö.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Lammasjärvi, vakavesi, Raasepori
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 24.5.2021.
3. 1 2 3  Lammasjärvi *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 24.5.2021.
4. ↑  Lammasjärvi. Järviwiki. Viitattu 24.5.2021.
5. ↑  Dalkarbybäckenin valuma-alue (82.004). Järviwiki. Viitattu 24.5.2021.
**Air Francen lento 296 (AF296Q)** oli ranskalaisen Air France -lentoyhtiön näytöslento Ranskassa Mulhouse-Habsheimin lentoaseman yläpuolella. Kone Airbus A320-111 oli ensimmäisellä kaupallisella lennollaan. Se putosi metsään kiitotien päässä. Koneessa olleista 136 henkilöstä kolme kuoli.

Lento
-----

Kone lähti lentoasemalta kello 14.41 ja nousi 300 metriin. Tarkoitus oli lentää kahdesti lentoaseman yläpuolella, ensin alhaisella nopeudella noin 30 metrin korkeudessa laskutelineet alhaalla ja sitten oikealla nopeudella. Muutama minuutti myöhemmin miehistö alkoi vähentää korkeutta. Kello 14.45.15 kone laskeutui 30 metrin korkeudelle. Tämän jälkeen kone laskeutui 15 metriin ja pian taas 10 metriin. Tämän jälkeen kello 14.45.35 kone alkoi nousta.

Muutaman sekunnin kuluttua kone törmäsi puihin 14 asteen nousukulmassa ja moottorit noin 83 prosentin tehoilla. Kone syttyi tuleen. Kaikki koneessa olleet selvisivät itse törmäyksestä, mutta kolme kuoli savuun ja tulipaloon.

Onnettomuuden syy
-----------------

Onnettomuuden aiheutti mahdollisesti seuraavat osatekijät:

* Liian matala korkeus näytöksen aikana
* Alhainen nopeus
* Nouseminen liian myöhään

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Flight Safety Foundation: Accident description *Aviation Safety Network*. Viitattu 10.12.2017. (englanniksi)
Matematiikassa **Abelin ryhmän aste** eli **torsiovapaa aste** mittaa kuinka suuri ryhmä on. Aste kuvaa, kuinka suuri rationaalikertoiminen vektoriavaruus tarvitaan, jotta abelin ryhmä voitaisiin upottaa siihen. Yhtäpitävästi voidaan kysyä, kuinka suuri vapaa Abelin ryhmä voi ryhmällä olla aliryhmänään.

Määritelmä
----------

Abelin ryhmää voidaan ajatella yhdisteenä sen torsioaliryhmistä *T* ja sen torsiottomasta osasta *A*/*T*. Torsiovapaa aste kuvaa, kuinka monimutkainen torsiovapaa osa voi olla.

Tarkemmin, olkoon *A* Abelin ryhmä ja *T* sen torsioaliryhmä, *T* = { *a* ∈ *A* : *na* = 0 jollakin nollasta poikkeavalla kokonaisluvulla *n* }. Olkoon **Q** rationaalilukujen joukko. *A*:n torsiovapaa aste on yhtä suuri kuin seuraavat kardinaliteetit:

* Abelin ryhmien *Q* ja *A* tensoritulon dimensio, kun tensorituloa ajatellaan vektoriavaruutena.
* Pienimmän *Q*-vektoriavaruuden dimensio, joka sisältää torsiovapaan ryhmän *A*/*T*.
* Suurin kardinaali *d*, jolle *A* sisältää kokonaislukujen *Z* suoran summan, missä summassa on *d* tekijää.
* *A*:n suurimman **Z**-lineaarisen osajuokon kardinaliteetti.

Samoin voidaan määritellä torsiovapaa aste kaikille moduleille yli pääideaalirenkaan *R*. Yllä olevissa määritelmissä on tällöin *Q* korvattava *R*:llä.
**Jukka Viljanen** (s. 2. toukokuuta 1963) on suomalainen seikkailujuoksija ja yrittäjä. Hän on kisannut ääriolosuhteissa Pohjoisnavalla, Etelämantereella , Kalaharissa, Grönlannissa ja Saharassa. 

Jukka Viljanen on koulutukseltaan kauppatieteiden kandidaatti. Toimittaja Juha Hietanen kirjoitti hänestä kirjan "Seikkailujuoksija" vuonna 2012. Viljasen toimittaja Arno Seiron kanssa kirjoittama motivaatiokirja *Asennetta Peliin* ilmestyi seuraavana vuonna. Myös Viljasen puoliso Kirsi Montonen on seikkailujuoksija.

Lähteet
-------

1. ↑  Donovan, Richard: Records set in Antarctic Ice Marathon & 100k *iaaf.org*.  9.1.2009. Viitattu 13.11.2009. (englanniksi)
2. ↑  Seiro, Arno: Pariskunta juoksi jalat muusiksi Saharassa, Kirsi Montonen pyörätuolissa kotiin *HS.fi*.  10.3.2008. Viitattu 13.11.2009.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**The Protagonists** on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut italialainen rikosdraamaelokuva, jonka on ohjannut Luca Guadagnino. Elokuva on Guadagninon ensimmäinen sekä englanninkielinen että pitkä elokuva. Guadagnino myös käsikirjoitti elokuvan oman tarinansa pohjalta, ja Francesco Marcucci toimi sovittajana. Elokuvan tuottajina olivat Fulvio Colombo ja Massimo Vigliar. Dokumentaariseen tyyliin toteutetun *The Protagonistsin* pääosassa on Tilda Swinton rikosetsivänä, joka johtaa italialaista kuvausryhmää.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
*The Protagonists* kertoo italialaisesta kuvausryhmästä, joka lähtee Lontooseen tekemään dokumenttielokuvaa murhatapauksesta, joka tapahtui King’s Crossin alueella vuonna 1994. Kuvausryhmää johtaa rikosetsivä (Tilda Swinton), joka yrittää selvittää kuvausryhmän kanssa kyseistä järjetöntä murhaa, missä tekijöillä ei ollut motiivia ja uhri oli murhaajilleen tuntematon. Rikosetsivä ja kuvausryhmä alkavat kasata tapausta pala palalta haastattelemalla poliisia, uhrin perhettä ja ystäviä yrittääkseen ymmärtää teon julmuutta.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Tilda Swinton  | … |  rikosetsivä
  |
|  Andrew Tiernan  | … |  Mohammed
  |
|  Claudio Gioè  | … |  Happy
  |
|  Paolo Briguglia  | … |  Billy
  |
|  Michelle Hunziker  | … |  Sue
  |
|  Laura Betti  | … |  tuomari
  |
|  Fabrizia Sacchi  | … |  oma itsensä
  |
|  Jhelisa  | … |  oma itsensä
  |

Tuotanto
--------

*The Protagonists* kuvattiin Lontoossa, ja sen tuotantoyhtiöinä olivat Surf Film, Medusa Film ja TELE+.

Julkaisu ja vastaanotto
-----------------------

*The Protagonists* sai ensi-iltansa Italiassa Venetsian elokuvajuhlilla 8. syyskuuta 1999. Venetsian elokuvajuhlilla elokuva sai erikoismaininnan FEDIC-palkinnon ja voitti FEDIC-erikoispalkinnon. Elokuva sai laajemman teatteriensi-iltansa Italiassa 10. syyskuuta 1999. *The Protagonists* esitettiin myös Lontoon elokuvajuhlilla marraskuussa 1999. Elokuvan levityksestä vastasi Medusa Distribuzione. *The Protagonists* on julkaistu Isossa-Britanniassa DVD:lle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  PROTAGONISTS, THE (1999) *tcm.com*. TCM.com. Viitattu 4.10.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  The Protagonists (1999) *allmovie.com*. Allmovie.com. Viitattu 4.10.2016. (englanniksi)
3. ↑  The Protagonists *comingsoon.it*. Comingsoon.it. Viitattu 4.10.2016. (italiaksi)
4. ↑  The PROTAGONISTS (1999) *bfi.org.uk*. BFI.org.uk. Viitattu 4.10.2016. (englanniksi)
5. ↑  THE PROTAGONISTS *mubi.com*. Mubi.com. Viitattu 4.10.2016. (englanniksi)
6. ↑  The Protagonists 1999 DVD *ebay.co.uk*. Ebay.co.uk. Viitattu 4.10.2016. (englanniksi)
7. ↑  The Protagonists *findanyfilm.com*. Find Any Film.com.  Arkistoitu 5.10.2016. Viitattu 4.10.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *The Protagonists* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *The Protagonists* AllMoviessa. (englanniksi)
* *The Protagonists* TCM Movie Databasessa (englanniksi)
**Auvo Akti Uolevi Simonen** (27. huhtikuuta 1931 Enonkoski – 15. joulukuuta 2000) oli suomalainen maastohiihtäjä. Hän edusti Suomea Lahden maailmanmestaruuskilpailuissa 1958 ja sijoittui 30 kilometrin kilpailussa seitsemänneksi. Hänen edelleen sijoittui neljä muuta suomalaista. Matkan varrella hänen housunsa putosivat nilkkoihin kuminauhan tai housunnapin petettyä. Hän osallistui Lahdessa myös 50 kilometrille mutta keskeytti 40 kilometrin jälkeen.

Simonen edusti Enonkosken Urheilijoita ja Savonlinnan Hiihtoseuraa. Hän saavutti SM-kilpailuissa pronssia 50 kilometrillä vuonna 1958. Hän sijoittui Ounasvaaran kisoissa 15 kilometrillä toiseksi vuonna 1956, Holmenkollenilla 15 kilometrillä neljänneksi vuonna 1958 ja Salpausselällä seitsemänneksi 50 kilometrillä vuonna 1959. Vuonna 1960 Simonen tuli SM-kisojen 50 kilometrillä neljänneksi, 30 kilometrillä viidenneksi ja Bodenin 30 kilometrillä toiseksi. Puijolla hän sijoittui kahdesti kolmanneksi.

Simonen toimi SVUL:n Suur-Savon piirin itälohkon valmentajana. Enonkosken kunnan urheilulautakunnassa Simonen oli vuodesta 1964 ja Karvilan Kivekkäiden puheenjohtajana vuodesta 1967 alkaen.

Simonen oli ammatiltaan metsätyönjohtaja ja hänen kotikuntansa oli Enonkoski. Enonkosken Urheilijat ovat järjestäneet jo useina vuosina Enonkoskella Simosen muistoksi Auvo Simosen muistohiihdot.

Lähteet
-------

1. ↑  Auvo Simonen, Kyynelniemen hautausmaa, Enonkoski, alue V06, rivi 03, sija 2013, viitattu 27.5.2023
2. 1 2 3 4  Urheilumme kasvot Osa 1, Simonen, Auvo Akti Uolevi, sivu 638, Vastaavat toimittajat Risto Rantala, Markku Siukonen, Seppo Tukiainen, Oy Scandia Kirjat Ab, Keuruu 1979
3. 1 2 3  Arponen, Antti O.; Hannus, Matti; Honkavaara, Aarne; Leinonen, Kimmo; Mäki-Kuutti, Tarmo; Raatikainen, Voitto; & Raevuori, Antero: *Talviurheilun tähdet*, s. 109. WSOY, 1986. ISBN 951-0-13095-8.
4. ↑  Auvo Simonen laski housut kintuissaan kohti MM-maalipaikkaa.  *Helsingin Sanomat*, 3.3.1958, s. 14. Lehden nettiversio.
5. ↑  Suomi tunnustaa Jernbergin kuninkuuden.  *Helsingin Sanomat*, 9.3.1958, s. 20. Lehden nettiversio.
6. ↑  Hiihtoliitto: Tulokset *tulokset.hiihtoliitto.fi*. Viitattu 27.5.2023.
**Theodore "Ted" Ginn, Jr.** (s. 12. huhtikuuta 1985 Cleveland, Ohio) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän pelaa tällä hetkellä NFL-liigan New Orleans Saintsissa. 

Yliopistojalkapalloa Ginn pelasi Ohion osavaltionyliopiston joukkueessa.

NFL-ura
-------

Miami Dolphins varasi Ginnin vuoden 2007 NFL:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella, yhdeksäntenä pelaajana. Dolphinsin päätös varata Ginn oli jättiyllätys, kaikkien odottaessa seuran varaavan pelinrakentaja Brady Quinnin. Vaikka Ginn tiedettiin varaustilaisuuden nopeimmaksi pelaajaksi, hänen kiinniottotaitoaan pidettiin vähintään kyseenalaisena.

Ginnin vaikeudet syöttöjen kiinniotossa ovat rajoittaneet hänen ammattilaisuraansa niin Miamissa kuin myöhemmin myös San Francisco 49ersin riveissä, ja hän on pääasiassa pelannut potkunpalauttajana.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2  Ted Ginn ESPN. Viitattu 3.7.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Järvsöfaks** (23. kesäkuuta 1994 Järvsö, Ljusdal – 19. lokakuuta 2020) oli ruotsalainen kylmäverinen ravihevonen, jota pidetään maailman kaikkien aikojen parhaana kylmäverisenä ravihevosena. Järvsöfaks juoksi vuodet 1997–2009 kestäneellä urallaan yhteensä 234 kilpailua, joista se voitti 201. Vuonna 2005 ori ravasi edelleen voimassa olevan kylmäveristen maailmanennätyksen 1.17,9. Järvsöfaksia valmensi ja ohjasti hevosen omistaja Jan-Olov Persson.

Ura
---

Järsöfaks voitti urallaan lukuisia suurkilpailuja ansaiten palkintorahoja noin 2,1 miljoonaa euroa. Ori voitti muun muassa Solvallassa kilpailtavan Elitkampenin vuosina 2002–2006. Järvsöfaks saavutti myös kylmäveristen maailmanennätyksen perättäisten voittojen määrässä voitettuaan 42 kilpailua vuosina 2003–2005. Voitettujen lähtöjen määrässä Järvsöfaks rikkoi norjalaisen Alm Svartenin maailmanennätyksen 184:nnellä voitollaan joulukuussa 2008.

Järvsöfaks äänestettiin Ruotsissa vuoden hevoseksi (Årets häst) neljä kertaa peräkkäin vuosina 2002—2005 ja vuoden kylmäveriseksi (Årets kallblod) 12 kertaa 1998–2009. Ruotsin raviurheilun Hall of Fameen Järvsöfaks valittiin vuonna 2013. Vuonna 2010 Hudiksvallissa nimettiin Järvsofaksin mukaan tie Järvsöfaks väg.

Vuonna 2004 Järvsöfaks sairastui harvinaiseen Baron Gruff -taudiksi kutsuttuun sisäelinsairauteen, mutta palasi kilparadoille vielä saman vuoden lopussa. Lokakuussa 2020 ilmoitettiin, että Järvsöfaks lopetetaan. Päätöksen taustalla ovat hevosen korkea ikä ja sen kärsimät erilaiset vaivat.

Lähteet
-------

1. ↑  Söderbäck, Daniel: Järvsöfaks är död – blev 26 år gammal  19.10.2020. Aftonbladet. Viitattu 19.10.2020. (ruotsiksi)
2. 1 2 3  Hall Of Fame: Järvsöfaks Nordiska Travmuseet. Viitattu 18.10.2020. (ruotsiksi)
3. ↑  Petterson, Erik: "Helt otroligt"  26.12.2008. Aftonbladet. Viitattu 20.1.2010. (ruotsiksi)
4. ↑  Bodén, Christina: Järvsöfaks har fått sin egen väg  23.2.2010. Hela Hälsingland. Viitattu 21.8.2021. (ruotsiksi)
5. ↑  Månadens häst – mars  27.3.2006. Hippson. Viitattu 20.10.2009. (ruotsiksi)
6. ↑  Olsson, Daniel: Järvsöfaks tar färväl  18.10.2020. Travnet. Viitattu 18.10.2020. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Järvsöfaks** Wikimedia Commonsissa
**Jäteauto** on jätteiden kuljettamiseen tarkoitettu ajoneuvo. Sillä kuljetetaan jätettä keräysastioista kaatopaikalle tai kierrätykseen.

Jäteautotyyppejä
----------------

### Pakkaava jäteauto

Kiinalainen pakkaava jäteauto.
Pakkaava jäteauto on umpikorinen ja erityisillä kuormauslaitteilla varustettu jäteauto. Sillä kerätään jätesäkkejä, normaaleja jäteastioita ja pikakontteja. Jäte kuormataan auton perässä olevaan kaukaloon josta hydraulinen levypuristin puristaa sen jäteauton kuormatilaan. Pakkaava jäteauto on Suomen yleisin jäteautotyyppi.

### Edestä kuormattava jäteauto

Tyypillinen pohjoisamerikkalainen edestä kuormattava jäteauto
Edestä kuormattavassa jäteautossa jätekontti nostetaan ohjaamon yli sen takana sijaitsevaan aukkoon. Työturvallisuus paranee, kun kuljettajan ei tarvitse poistua autosta. Samalla kuormausaika lyhenee. Hankaluutena on se, että edestä kuormattava jäteauto voi käyttää vain sille tarkoitettuja kontteja. Menetelmä sopii erilaisille teollisuus-, yritys- ja liikekiinteistöille, joissa syntyy paljon jätettä. 

### Vaihtolavalaittein varustettu kuorma-auto

Vaihtolavalaittein varustettu kuorma-auto Harkovassa.Vaihtolavalaittein varustetulla kuorma-autolla kuljetetaan sekä avonaisia että umpinaisia ilman puristinlaitetta olevia ja puristinlaitteella varustettuja jätesäiliöitä. Vaihtolavajärjestelmän haittoja ovat suuri kuormaustilan tarve pihalla ja epätaloudellisuus.

### Puominosturilla varustettu kuorma-auto

Puominosturilla varustettua kuorma-autoa käytetään jätteiden tyhjennys- ja kuljetusvälineenä syväkeräyssäiliöiden tyhjennyksessä sekä säiliössä olevan kertakäyttöisen jätesäkin kuljetuksessa.

Lähteet
-------

GarbageX (Arkistoitu – Internet Archive)

Puominosturila varustettu kuorma-auto

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jäteauto**.
Piirros joonialaisen voluutan heliksistä.
**Heliks** (m.kreik. ἕλιξ, ’kierre’, mon. ἕλικες, *helikes*; lat. *helix*) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa spiraalimainen koristeaihe, jota käytettiin muun muassa pylväiden kapiteeleissa. Joonialaisessa pylväsjärjestelmässä heliks viittaa kapiteelin voluutan spiraalimaisesti kiertyviin päihin, korinttilaisessa pylväsjärjestelmässä puolestaan kapiteelin kalathoksesta nouseviin spiraalimaisiin osiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: ἕλιξ, ἡ *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
2. ↑  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Heliks, joonialainen pylväsjärjestelmä, korinttilainen pylväsjärjestelmä", *Antiikin käsikirja*, s. 204, 240–241, 276. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
3. ↑  Dinsmoor, William Bell: *The Architecture of Ancient Greece*, s. 391. W. W. Norton & Company, Inc. 1975. ISBN 0-393-04412-2.
**Auxerren nainen**, joskus myös *Auxerren kore*, on antiikin kreikkalainen niin kutsuttua Daidaloksen kuvanveistoa edustava kore-veistos. Se ajoitetaan arkaaiselle kaudelle noin vuoteen 640–620 eaa. Nykyisin veistos on Louvressa.

Auxerren nainen kokonaisuudessaan (vasemmalla) sekä ennallistus veistoksen maalauskoristelusta.
Veistoksen katsotaan olevan peräisin Kreetalta. Se on tehty kalkkikivestä ja sen korkeus on noin 65 cm. Veistos esittää seisovaa naista, jolla on raskaat peruukkimaiset hiukset, kapea uuma ja vaate ja leveä vyö. Hahmo on pylväsmäinen ja esitetty frontaalisesti. Oikea käsi on nostettu rinnalle. Veistos on alun perin ollut maalattu värein.

Veistoksella on ilmeisesti ollut suuri vaikutus, sillä samankaltaisia veistoksia on löydetty muun muassa Rhodokselta, Korintista ja Taraksesta. Nykyisin Auxerren nainen on Daidaloksen kuvanveiston tunnetuin edustaja.

Veistos on saanut nimensä siitä, että se löytyi Auxerren museon varastohuoneesta vuonna 1907. Muutoin sen todellisesta löytämisestä ei tiedetä mitään. On arveltu, että se olisi löydetty Kreetan Eleuthernasta 1800-luvun lopulla. Koska veistoksen historiaa ja alkuperäistä sijaintia ei tunneta varmuudella, myöskään siinä kuvatusta hahmosta tai tämän käden asennon merkityksestä ei ole tietoa. Se on voinut esittää jotakin jumalatarta, mutta yhtä hyvin ihmistä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Auxerren nainen", *Antiikin käsikirja*, s. 75–76. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
2. 1 2 3 4  Statue of a woman, known as the "Lady of Auxerre" Louvre. Viitattu 20.1.2020.
3. ↑  Rodgers, Nigel: *Ancient Greece. An Illustrated History*, s. 330. Lorenz Books, 2017. ISBN 978-0-7548-3357-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Auxerren nainen** Wikimedia Commonsissa
Lehtiin kääritty banon-juusto.
**Banon** on ranskalainen vuohenmaitojuusto. Provencen alueella valmistettu juusto tunnetaan erityisesti omalaatuisesta lehtikääreestään.

Banon-juustolla on pitkä historia ja ensimmäiset maininnat juustosta nimellä *fromage de Banon* tehtiin keskiajalla. Juustoa valmistetaan Ranskan Provencen vuoristoalueella. Juustolla on suojattu alkuperänimitys, jonka mukaan banon tulee valmistaa tietyllä määritellyllä alueella Alpes-de-Haute-Provencen, Hautes-Alpesin, Vauclusen ja Drômen departementeissa. Juusto valmistetaan chèvre commune provençale-rodun vuohien maidosta. Rotu on ollut vaarassa hävitä, mikä on vaarantanut myös banon-juuston olemassaolon.

Juuston valmistamiseksi kerätään kastanjan kellastuneita lehtiä, jotka kuivataan ja varastoidaan. Lehtiä käytetään juuston käärinnässä. Juuston tuotantoalueen ilmankosteus on tyypillisesti vähäinen, minkä takia juuston valmistus edellyttää suuren määrän juoksutetta. Juoksute lisätään maitoon, jonka lämpötila on 29–35 °C. Kaksi tuntia juoksutteen lisäämisestä syntynyt juustomassa kerätään muotteihin. Muotteja säilytetään 1-2 vuorokautta 20 °C lämpötilassa niitä välillä käännellen. Tämän jälkeen juusto poistetaan muoteista ja sitä kutsutaan valmistuksen tässä vaiheessa tommeksi. 5-10 päivän jälkeen tomme kääritään aiemmin kerättyihin kastanjanlehtiin, jotka on pehmennetty joko keittämällä tai etikalla. Kellastuneissa lehdissä on tuoreita vähemmän tanniinia, mutta tanniini vaikuttaa silti juuston makuun. Juusto voidaan syödä 15 päivää lehtiin kietomisen jälkeen.

Banon-juuston makua on kuvailtu niin miedoksi kuin kovaksikin. Maun sanotaan muistuttavan sieniä tai sateen jälkeistä metsän pohjaa. Rakenteeltaan juusto on pehmeää ja mureaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Catherine Donnelly: *The Oxford companion to cheese*, s. 59. Oxford University Press, 2016. ISBN 9780199330881. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Banon (juusto)**.
* Le Banon *aoc-banon.com*.  (englanniksi)
**Arkadi Nikititš Vorobjov** (ven. Аркадий Никитич Воробьёв, 8. lokakuuta 1924 Mordovo, Tambov, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 22. joulukuuta 2012) oli urheilu-urallaan Neuvostoliittoa edustanut venäläinen painonnostaja, lääkäri ja tutkija. Hän voitti kahdesti painonnoston olympiakultaa ja viisi maailman- sekä euroopanmestaruutta.

Vorobjov saavutti olympiapronssia Helsingissä 1952 alle 82,5-kiloisten sarjassa yhteistuloksella 407,5 kg. Melbournen kesäolympialaisissa 1956 hän voitti kultaa alle 90-kiloisten sarjassa maailmanennätystuloksella 462,5 kg. Rooman kesäolympialaisissa 1960 hän voitti kultaa alle 90-kiloisissa yhteistuloksella 472,5 kg, joka sekin oli uusi maailmanennätys.

Vorobjov voitti MM-kultaa alle 82,5 kilon sarjassa vuonna 1953 sekä alle 90-kiloisissa vuosina 1954, 1955, 1957 ja 1958. Hän saavutti MM-hopeaa vuosina 1950 ja 1959 sekä MM-pronssia vuonna 1961. Hän voitti EM-kultaa alle 82,5 kilon sarjassa vuosina 1950 ja 1953 sekä alle 90 kilon sarjassa vuosina 1954, 1955 ja 1958. Hän saavutti EM-hopeaa vuosina 1952 ja 1959 sekä EM-pronssia vuonna 1961.

Vorobjov teki 26 maailmanennätystä: kaksi punnerruksessa, neljä työnnössä, seitsemän yhteistuloksessa sekä kolmetoista tempauksessa.

Arkadi Vorobjov oli urheilu-uransa jälkeen tunnettu lääkäri ja lääketieteen tutkija. Hän toimi vuosien ajan Neuvostoliiton painonnostomaajoukkueen päävalmentajana. Vuonna 1995 Vorobjov nimettiin International Weightlifting Federation Hall of Fameen.

Vorobjov kuoli 22. joulukuuta 2012, 88-vuotiaana.

Lähteet
-------

* Arkady Vorobyov Bio, Stats and Results Sports Reference LLC.  Arkistoitu 26.1.2011. Viitattu 24.12.2012. (englanniksi)
* Painonnoston arvokisamitalistit Sports123.com. Viitattu 24.12.2012. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Arkady Vorobyov Bio, Stats and Results
2. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki

 |

 |
**Arkadi Petrovitš Jemeljanov** (ven. Аркадий Петрович Емельянов, 1884 Novgorodin kuvernementti – 11. elokuuta 1906 Suomenlinna) oli Venäjän keisarillisen armeijan luutnantti, joka vuonna 1906 oli yksi Viaporin kapinan johtajista yhdessä Sergei Tsionin ja Jevgeni Kohanskin kanssa.

Viaporin kapina
---------------

Jemeljanov oli Kohanskin tavoin valmistunut Pietarissa toimivasta Mihailovskin tykistöakatemiasta vuotta ennen Viaporin kapinaa ja aloittanut sen jälkeen palveluksen Suomenlinnan merilinnoituksessa. Hän johti Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen enemmistöryhmän eli bolševikkien Suomenlinnan merilinnoituksessa toiminutta salaista vallankumouksellista sotilasorganisaatiota. Ei ole kuitenkaan varmaa, oliko Jemeljanov itse puolueen jäsen.

Viaporin kapinan aikana hän komensi Kuninkaansaaren kapinoivia rannikkotykistöyksikköjä ja haavoittui 1. elokuuta, kun tsaarille uskollisten laivastojoukkojen kranaatti osui saarella sijainneeseen ruutivarastoon. Jemeljanov vangittiin ja ammuttiin muutamaa päivää epäonnistuneen kapinayrityksen jälkeen yhdessä Jevgeni Kohanskin ja kuuden tykkimiehen kanssa. He olivat ensimmäiset Viaporin kapinan johdosta teloitetut.

Muuta
-----

Kirjailija Elvira Willmanin vuonna 1917 kirjoittamassa näytelmässä *Vallankumouksen vyöryssä* on yhtenä henkilöhahmona Arkadi Jemeljanovin haamu. Willman kuului itse Viaporin kapinan tukijoihin ja oli yksi kapinallisten suomalaisista kontakteista.

Lähteet
-------

1. ↑  Емельянов Аркадий Петрович Hronos (venäjäksi). Viitattu 23.3.2015.
2. 1 2  Флот под красным флагом Революции. В Первой Русской Революции (Arkistoitu – Internet Archive) Sut Vremeni (venäjäksi). Viitattu 23.3.2015.
3. ↑  Восстание в Свеаборге и Кронштадте Vrag Kapitala (venäjäksi). Viitattu 23.3.2015.
4. ↑  Rautiainen, Antti: "In Centenary of the Sveaborg uprising 30th of July – 2nd of August 1906 - lessons for anarchists" Antti Rautiaisen kirjoituksia, 3.12.2006. Viitattu 22.3.2015.
5. ↑  Свеаборг. Наказание мятежников Tolstiyyoj (venäjäksi). Viitattu 23.3.2015.
6. ↑  Hyttinen, Elsi: *Kovaa työtä ja kohtalon oikkuja. Elvira Willmanin kamppailu työläiskirjallisuuden tekijyydestä vuosisadan vaihteen Suomessa*, s. 125–127. Turku: Turun yliopisto, 2012. ISBN 978-951-29493-9-7. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli käsittelee taruolentoa. Lisää merkityksiä täsmennyssivulla.*

*The Banshee Appears*, 1862.
**Banshee** (iiriksi *Bean Sidhe*, gaeliksi *Ban Sith*) on irlantilaisessa ja kelttiläisessä kansanperinteessä yliluonnollinen olento, jonka yöllisen läpitunkevan vaikerruksen ja ulvonnan uskottiin ennustavan äänen kuulleen henkilön perheenjäsenen kuolemaa. Irlannissa bansheen uskottiin varoittavan vain puhdasverisiä irlantilaisia sukuja. Walesissa on oma vastineensa bansheelle, *gwrach y Rhibyn* eli Rhibynin noita, joka vieraili vain vanhojen walesilaisisten sukujen luona. Kirjailija Walter Scottin mukaan myös joissakin Skotlannin ylämaan perheissä uskottiin eräänlaisiin kodinhaltijoihin tai bansheehen.

Banshee ennustaa itkien ja valittaen erittäin kovaäänisesti omaisen tai läheisen kuolemaa. Se esiintyy useimmiten nuoren naisen, ylvään rouvan tai vanhan ruman naisen hahmossa. Banshee saattaa näyttää hyvinkin irvokkaalta: sillä voi olla terävä kieli, torahammas tai vain yksi sierain. Perimätiedon mukaan banshee ilmoittaa vain viiden suuren irlantilaissuvun jäsenten kuolemista. Banshee voi pohjautua muinaiseen kolmihahmoiseen kelttiläiseen sodan- ja kuolemanjumalattareen (Badhbh, Macha ja Mor-Rioghain), johon viittaisi myös bansheen kyky esiintyä kolmessa hahmossa. Nykyfiktiossa ja elokuvissa banshee kuvataan yleensä kirkujana, joka tappaa ihmisiä kammottavalla äänellään, joka pirstoo jokikisen lasin ympäriltään.

Kuolemat
--------

Jos henkilö kuulee bansheen ulvontaa, hänen läheisensä tulee kuolemaan. Bansheen ulvonta kuuluu aina kolme kertaa. Jos bansheen näkee tai jos tämän itkun kuulee, on itse tuomittu kuolemaan. Jos bansheita on useampia, ne saattavat varoittaa vaarasta.

Kirjallisuus
------------

* Sorlin, Évelyne: *Cris de vie, cris de mort: Les fées du destin dans les pays celtiques*. Helsinki: Suomalainen Tiedeakatemia, 1991.

Lähteet
-------

1. ↑  Banshee *Britannica Academic, Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica Inc. Viitattu 21.9.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Banshee** Wikimedia Commonsissa
**Kobolttitetrakarbonyylihydridi** (HCo(CO)4) on metallikarbonyyliyhdisteisiin kuuluva koboltin organometalliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa kobolttitetrakarbonyylihydridi on väritöntä tai keltaista pahanhajuista sekä myrkyllistä nestettä. Myrkyllisyydeltään se on verrattavissa nikkelikarbonyyliin. Yhdiste haihtuu suhteellisen helposti ja kaasumaisena on väritöntä. Kobolttitetrakarbonyylihydridin rakenteessa kobolttiin on sitoutunut ligandeiksi neljä hiilimonoksidimolekyyliä ja vetyatomi. Aine on suhteellisen epästabiili ja alkaa hajota jo matalissa lämpötiloissa dikobolttioktakarbonyyliksi ja vedyksi. Kobolttitetrakarbonyylihydridi liukenee hieman veteen ja on voimakkaasti hapan muodostaen vesiliuokseen tetrakarbonyylikoboltaatti-ioneja.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Kobolttitetrakarbonyylihydridiä valmistetaan yksinkertaisimmin tetrakarbonyylikobolteettisuolan, esimerkiksi kaliumtetrakarbonyylikoboltaatin ja proottisen hapon välisellä reaktiolla. Yhdistettä voidaan valmistaa myös dikobolttioktakarbonyylistä tai kobolttisuoloista, mutta nämä reaktiot tarvitsevat usein korkean lämpötilan ja korkean hiilimonoksidin ja vedyn paineen. Dikobolttioktakarbonyyli voidaan pelkistää kobolttitetrakarbonyylihydridiksi natriumamalgaamin avulla. Yhdistettä valmistetaan yleensä tarvittava määrä juuri ennen käyttöä eikä sitä varastoida.

KCo(CO)4 + H+ → HCo(CO)4 + K+
Kobolttitetrakarbonyylihydridiä voidaan käyttää katalyyttinä hydroformyloinneissa ja hydroesteröinneissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Cobalt tetracarbonyl hydride – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 28.9.2016.
2. 1 2 3 4 5  William J. Kerr: *Sodium Tetracarbonylcobaltate, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2001. Teoksen verkkoversio Viitattu 28.9.2016
3. 1 2 3  H. Wayne Richardson: *Cobalt compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 28.9.2016
4. 1 2 3  John Dallas Donaldson & Detmar Beyersmann: *Cobalt and Cobalt Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2005. Viitattu 28.9.2016
5. 1 2  H.M. Colquhoun,D.J. Thompson,M.V. Twigg: *Carbonylation*, s. 44. Springer, 1991. ISBN 978-0-306-43747-2. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 28.9.2016). (englanniksi)
**Liuotin** on mikä tahansa aine, johon joko kiinteä aine, neste tai kaasu voi liueta. Jos liuottimeen liuennut kiinteä aine halutaan erottaa, voidaan käyttää tislausta tai vain haihduttaa liuotin kuumentamalla, ellei sitä haluta ottaa talteen.

Puhdas vesi on yksi maailmankaikkeuden monipuolisimpia sekä yleisimmin esiintyviä liuottimia. Se pystyy liuottamaan esimerkiksi mineraaleja kalkkikivestä ja muodostamaan luoliin tippukiviä.

Kemiassa liuotin-sanaa käytetään yleensä lähinnä *tapahtumaympäristönä*, ei reagoivana aineena. Esimerkiksi suolan liukeneminen veteen tuottaa suolaliuoksen, mutta kuparin liukeneminen typpihappoon ei tarkalleen ottaen tuota "kupariliuosta", vaan *kuparisuolaa* liuottimessa. Monet kuparisuolat liukenisivat aivan yhtä hyvin veteen, joten liuotin sattuu vain olemaan happo. Kaikki korroosiota aiheuttavat aineet eivät välttämättä liuota syöpyvää ainetta. Esimerkiksi happipitoinen vesitippa ei liuota rautaa, mutta ruostuttaa sen kyllä. Siksi on eroteltava prosessi, jossa aine korrodoituu, sekä prosessi, jossa se liukenee.

Liuotin pystyy murtamaan aineen sisäiset sidokset, jolloin itse liuotinmolekyylit menevät liuotettavan aineen molekyylien väliin. Vastaavasti liuottimen omien sisäisten sidosten täytyy olla niin heikkoja, että liuotettava aine pystyy särkemään ne ja menemään väliin. Jos tämä ei onnistu, aine ei liukene. Esimerkiksi sokeri ei liukene bensiiniin, koska sokerin sisäiset voimat ovat "vetisiä" vetysidoksia, joita bensiinin sisäiset van der Waalsin voimat eivät pysty särkemään. Vastaavasti PE-muovi ei liukene veteen, koska veden sisäiset sidokset ovat niin voimakkaita, etteivät muovin heikot van der Waalsin voimat pysty rikkomaan niitä.

Liuottimien jaottelu
--------------------

Liuottimet voidaan jakaa

* vedellisiin ja vedettömiin
* poolisiin ja poolittomiin
* proottisiin ja aproottisiin

Proottisissa liuottimissa on ionisoituva vety, aproottisissa ei ole.

Eräitä liuottimia
-----------------

* asetoni
* bensiini
* etanoli
* isopropanoli
* ksyleeni
* lakkasprii
* metanoli
* mineraalitärpätti eli liuotinbensiini (lakkabensiini)
* tinneri
* trikloorietyleeni
* tolueeni
* tärpätti eli mäntyöljytärpätti (puutärpätti, pineenitärpätti)
* valopetroli
* vesi
**Kobolttifluoridi** eli **koboltti(II)fluoridi** tai **kobolttidifluoridi** (CoF2) on koboltti- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muiden kobolttiyhdisteiden valmistamiseen ja katalyyttinä.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa kobolttifluoridi on vaaleanpunaista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on monokliininen. Kobolttifluoridi liukenee veteen ja hyvin happoliuoksiin. Magneettisilta ominaisuuksiltaan se muistuttaa rauta(II)fluoridia. Kidevedettömän kobolttifluoridin lisäksi tunnetaan myös kolme kidevedellistä muotoa, jotka ovat dihydraatti (CoF2·2H2O), trihydraatti (CoF2·3H2O) ja tetrahydraatti (CoF2·4H2O). Nämä ovat väriltään punaisia kiteisiä aineita.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Kidevedetöntä kobolttifluoridia valmistetaan vedettömän vetyfluoridin ja kobolttikarbonaatin välisellä reaktiolla. Kidevedellisiä muotoja voidaan valmistaa liuottamalla kobolttikarbonaattia, -hydroksidia tai -oksidia vetyfluoridin vesiliuokseen ja haihduttamalla vesi pois.

CoCO3 + 2 HF → CoF2 + H2O + CO2
Co(OH)2 + 2 HF → CoF2 + 2 H2O
Kobolttifluoridista valmistetaan muita kobolttiyhdisteitä, esimerkiksi koboltti(III)fluoridia. Lisäksi yhdistettä voidaan käyttää katalyyttinä orgaanisten yhdisteiden fluorausreaktioissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  H. Wayne Richardson: *Cobalt compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 4.12.2018
2. 1 2  Perry, Dale L.: *Handbook of Inorganic Compounds*, s. 132. 2. painos. CRC Press, 2016. ISBN 9781439814628. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 4.12.2018). (englanniksi)
3. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 242. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
4. ↑  John Dallas Donaldson & Detmar Beyersmann: *Cobalt and Cobalt Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2005. Viitattu 4.12.2018
**Banpo** on yksi alue Xi’anin kaupungissa Baqiaon kaupunginosassa.

Banpon kylä on 1950-luvulla löydetty kivikautinen asuinalue, jossa on tehty arkeologisia kaivauksia. Kaivausalueelle on perustettu museo kattamalla kaivausalue ja rakentamalla yleisölle parvet, joista näkee kaivauksiin. Museossa on nähtävillä muun muassa vanhoja asuinpaikkojen perustuksia, hautoja, hautaruukkuja, nuotiopaikkoja sekä kivikautisesta elämästä kertovia dioraamoja.

Kylä on ollut linnoitettu suojakaivannolla ja siellä on ollut puusta ja savesta rakennettuja asuinrakennuksia.

Kylän ominaisuudet
------------------

  

Banpo sijaitsee joen rantapenkereellä. paina ala on
noin 5 ha, josta asuttua 3 ha.
Asutulla alalla oli 56 taloa. Lisäksi tällä vallihaudan ympäröimällä alalla oli varstokuoppia ja eläinkarsinoita. Hautausmaa oli kylän ulkopuolella. varhemmat talot olivat ainakin osin maan alla, uudemmat maan pinnalla. Asumukset olivat yleensä pyöreitä, läpimitta 3-5 metriä. Eräässä vaiheessa tehtiin pyöreiden majamaisten asumusten lisäksi monihuoneinen 20x12.5 m minihuoneinen pitkä talo. Ne oli tehty puupylväiden varaan rakennetusta oksapunos-savesta. Aikuiset haudattiin hautausmaahan, lapset uruukkuihin talojen lähelle. Kaurikotelo, joka kuvaa naisen sukupuolielintä, oli usein kuvattuna luuesineissä ja saviastioissa.
Banpon kylän ihmiset lienevät eläneen malko tasa-arvoisesti, vaikka erikoishenkilöitä mm. šamaani oli
melko varmasti kylässä.

  

  

  

  

* Portaat Banpo-museoon. Museo (ja kaivausalue) sijaitsee keskellä Banpo-nimistä kaupunginosaa Xi’anissa. Museoalue on kerrostalojen ja teiden ympäröimä. Portaat Banpo-museoon. Museo (ja kaivausalue) sijaitsee keskellä Banpo-nimistä kaupunginosaa Xi’anissa. Museoalue on kerrostalojen ja teiden ympäröimä.
* Kaivausalue on katettu ja yleisölle on tehty parvet, joilta näkee kaivauksiin.Kaivausalue on katettu ja yleisölle on tehty parvet, joilta näkee kaivauksiin.
* Pienoismalli Banpon kylästä, joka on aikoinaan ollut rakennettu joen viereiselle alueelle. Pienoismallista näkyy (kuvassakin) selvästi, miten kylä on ollut suojattu sitä kiertäneellä kaivannolla.Pienoismalli Banpon kylästä, joka on aikoinaan ollut rakennettu joen viereiselle alueelle. Pienoismallista näkyy (kuvassakin) selvästi, miten kylä on ollut suojattu sitä kiertäneellä kaivannolla.
* Dioraamana toteutettu rekonstruktio Banpon kylästä 6 000 vuoden takaa.Dioraamana toteutettu rekonstruktio Banpon kylästä 6 000 vuoden takaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Otavan suuri maailmanhistoria 5, Idän suurvallat, Olof G. Lidin & Göran Malmqvist, Helsinki Otava 1983, Paino keuruu Otava 1983, ISBN 051-1-07161-0, s 12

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Banpo**.
* (Arkistoitu – Internet Archive)
152 mm 2A65 haupitsi Pietarin tykistömuseossa.
**2A65 Msta-B** on venäläinen 152 mm kanuunahaupitsi. Tykin venäläinen nimike on **152-ММ ГАУБИЦА 2А65 "МСТА-Б"**.

2A65 otettiin palveluskäyttöön 1980-luvun puolivälin tienoilla neuvostoarmeijassa. Naton tiedustelu havaitsi uuden tykkimallin käyttöönoton vuonna 1987, minkä johdosta tykistä käytetään joskus nimeä M1987. Tällä hetkellä tykkejä arvioidaan olevan Venäjän asevoimien käytössä noin 370 kappaletta.

Tykin putki on 53 kaliiperia pitkä ja sen on asennettu kaksipyöräiselle haaralavetille. Tykin lukkolaite on puoliautomaattinen putoava kiilalukko. Putken peräkappaleeseen on kiinnitetty lataussilta ja tykin rekyylivoimasta käyttövoimansa saava jousitoiminen latauslaite.

2A65:ssa käytetään kartussilaukauksia. Ammusvalikoima sisältää mm. sirpalekranaatteja, kuorma-ammuksia ja erikoisammuksia. Tykin suurin kantama tavanomaisilla ammuksilla on 24 700 metriä ja rakettiavusteisilla ammuksilla 28 500 m. Putken suurin korotus on 70°. Tykin tuliasemapaino on 6  800 kg ja ammuksen suurin lähtönopeus 810 m/s. 

2A65 Msta-B:stä on olemassa myös 2S19-panssarihaupitsin tykkinä käytetty versio 2A64 Msta-S.
Hope Masike vuonna 2010
**Ruvimbo Hope Masike** (s. 9. syyskuuta 1984) on zimbabwelainen laulaja ja mbiransoittaja.

Masike aloitti ammattilaisuransa muusikkona vuonna 2007. Hän perusti vuonna 2008 Kakuwe-yhtyeen, jonka kanssa julkaisi debyyttialbumin *Hope* vuonna 2009. Hän on asunut uransa aikana Norjassa ja opettanut Fredrikstadin kulttuurikoulussa. Masike on kiertänyt kansainvälisesti Afrikassa, Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Vuonna 2012 hän sai Zimbabwen taideneuvoston National Arts Merit Awardin (NAMA) kategoriassa *Outstanding Female Musician*. Vuonna 2014 hän oli Yhdysvalloissa OneBeat-kollektiivin jäsenenä. Samana vuonna Masike osallistui Kremsissä trumpetisti Franz Hautzingerin johtamien itävaltalaisten ja zimbabwelaisten muusikoiden Kunzwana #1 -fuusioyhtyeen kanssa Glatt & Verkehrt -maailmanmusiikkifestivaaliin.

Masiken ensimmäinen kansainvälinen soolojulkaisu oli *The Exorcism of a Spinster*. Masike on levyttänyt myös afrikkalais-skandinaavisen Monoswezi-fuusioyhtyeen jäsenenä.

Lähteet
-------

1. ↑  Hope Masike Meets Victor Kunonga (Arkistoitu – Internet Archive) Financial Gazette
2. 1 2  Hope Masike: The Exorcism of a Spinster World Music Network
3. 1 2  A Moment With… Hope Masike 3-MOB.com
4. 1 2  Field Report: How to Knit a Festival--Austria's Glatt & Verkehrt AfroPop
5. ↑  Hope Masike OneBeat
6. ↑  The Exorcism Of A Spinster AllMusic
7. ↑  Monoswezi: A Je MonoSwezi
8. ↑  Artist Profiles: Monoswezi World Music Central


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
Hopak-tanssiesitys kansainvälisen Rapid Trident -sotaharjoituksen avajaisjuhlallisuuksissa Ukrainassa (15.9.2014).
Ilja Repinin öljyväri vuodelta 1927, *Gopak*
**Hopak** (ukr. гопак; ven. гопак, *gopak*) on ukrainalainen kansantanssi, jonka nimi viittaa hyppäämiseen kehottavaan huudahdukseen (ukr. гоп!, *hop*, hyppää!). Tanssin juuret juontavat Zaporižžjan kasakoihin kuuluneiden miesten tanssiin 1600-luvun puolivälissä. Myöhemmin tanssia ovat esittäneet parit, miessoolotanssijat ja sekatanssiryhmät.

Tanssista on löydettävissä useita paikallisia variaatioita ja tunnistettavia rytmin ja liikekielen rakenteita. Musiikin tahtilaji on 2/4. Joidenkin tulkintojen mukaan tanssissa ei ole kuitenkaan olisi vakiintuneita, pakollisia askelkuvioita. Miehet kilpailullisesti improvisoivat askeleita, korkeita hyppyjä, potkuja ja käännöksiä; naiset tanssivat pelkistetympiä askelkuvioita, taputtavat, tai muodostavat kehää tanssijoiden ympärille. Tanssin sooloja esittävät perinteen mukaan pääasiassa miehet. 

Hopakia ovat taidemusiikissaan käyttäneet muiden muassa säveltäjät Semen Hulak-Artemovskyi, Nikolai Rimski-Korsakov, Modest Musorgski ja Pjotr Tšaikovski.

Oopperoista hopak esiintyy ainakin seuraavissa:

* Mykola Lysenko: Taras Bulba
* Modest Musorgski: Sorotšinskin markkinat
* Pjotr Tšaikovski: Mazepa ja Tšerevitški
* Nikolai Rimski-Korsakov: Maiskaja notš (Toukokuun yö)
* Semen Hulak-Artemovskyi: Zaporožets za Dunajem (Запорожець за Дунаєм)

Katso myös
----------

* tropak, suomeksi ripaska

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ю. О. Станішевський: Hopak (Гопак) *Entsyklopedija Sutšasnoji Ukrajiny - Encyclopedia of Modern Ukraine*.  2006. Viitattu 29.7.2022. (ukrainaksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Hopak, dance *Encyclopaedia Britannica, britannica.com*. Viitattu 29.7.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hopak** Wikimedia Commonsissa

* Mykola Mushynka: Hopak *Encyclopedia of Ukraine, vol. 2; uudelleenjulkaisu: Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1989. Viitattu 29.7.2022. (englanniksi)
* Hopak *Ukrajinska muzytšna entsyklopedija, osa 1, s. 498-499*.  2006. Viitattu 29.7.2022. (ukrainaksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Hopak
**Jun Bouterey-Ishido** (s. 13. maaliskuuta 1990 Christchurch) on uusiseelantilainen pianisti.

Bouterey-Ishido aloitti pianonsoiton 5-vuotiaana. Hän on opiskellut Canterburyn yliopistossa, Franz Lisztin musiikkiakatemiassa, Stuttgartin musiikin ja esittävien taiteiden yliopistossa ja Baselin kaupungin musiikkiakatemiassa. Maisterinarvot hänellä on pianonsoitossa ja kamarimusiikissa. Hänen opettajiensa joukossa on ollut Kirill Gerstein. Hän on osallistunut muiden muassa Edith Fischerin, Ferenc Radosin, Jorge Pepi-Alosin, Piers Lanen, Alfred Brendelin ja Thomas Adèsin pitämille mestarikursseille.

Bouterey-Ishido piti ensimmäisen resitaalinsa ulkomailla vuonna 2002 Australiassa. Sittemmin hän on esiintynyt sooloresitalistina esimerkiksi Kyproksella, Sveitsissä, Unkarissa, Saksassa, Chilessä ja Japanissa. Hän oli mukana perustamassa palkittua Calvino Trioa. Hänen henkilökohtaisia kilpailumenestyksiään ovat olleet ensipalkinto Kerikerin kansainvälisessä pianokilpailussa (2008) ja toinen sija Maj Lind -pianokilpailussa (2017). Bouterey-Ishido on levyttänyt säveltäjä Gao Pingin teoksia.

Bouterey-Ishidon veli on sellisti Yuuki Bouterey-Ishido.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jun Bouterey-Ishido (Arkistoitu – Internet Archive) Maj Lind Competition
2. 1 2 3 4  Biography Jun Bouterey-Ishido
3. ↑  Brothers bring their talents home RNZ