recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Haukka I HA-39 Ilmailuvoimien lentokonetehtaalla Suomenlinnassa.
IVL D.26 Haukka I, HA-39
**IVL Haukka** oli Ilmailuvoimien Lentokonetehtaan (IVL) pääsuunnittelijan, insinööri Kurt Bergerin suunnittelema kaksitasoinen hävittäjälentokone vuodelta 1927. Ulkomailta hankitun ensimmäisen hävittäjälentolaivueen jatkoksi oli tarkoitus rakentaa kotimaassa hävittäjiä lisenssillä. Kun lisenssivalmistus kariutui, Kurt Berger suunnitteli IVL C.24- ja IVL C.25 -hävittäjät, jotka pilasi epäluotettava Siemens Halske Sh IIIA -moottori.

Kolmannen hävittäjäkonstruktionsa Kurt Berger suunnitteli Bristol Jupiter -tähtimoottorin ja Englannista saatujen oppien varaan. Lopputulos, IVL Haukka I lensi ensilentonsa 17. maaliskuuta 1927. Konetta vertailtiin Gloster Gamecock -hävittäjään ja koneet olivat hyvin tasaveroisia suorituskyvyltään. Haukka I:n heikkous oli olematon näkyvyys eteen alaviistoon, sillä kaksitasoisen koneen yläsiipi oli kiinnitetty runkoon. Tämän vuoksi Berger suunnitteli uuden version, jota syksyllä 1927 tilattiin kaksi kappaletta.

IVL Haukka II kilpaili vuonna 1928 tasapäisesti Gloster Gamecockin kanssa. Valinnassa päädyttiin kuitenkin Gloster Gamecock II:een, joita rakennettiin lentokonetehtaalla lisenssillä 15 kappaletta.

Haukat olivat aikanaan hyvin vähäisessä käytössä. Haukka I (HA-39) vaurioitui 7. lokakuuta 1927. Kone korjattiin lentokelpoiseksi mutta sitä käytettiin vain havaintovälineenä ja kone poistettiin vuonna 1931. Haukka II:n toinen prototyyppi (HA-40) meni laskussa 7. heinäkuuta 1930 ympäri. Toinen prototyyppi (HA-41) vaurioitui 21. maaliskuuta 1929 ja uudelleen 3. syyskuuta 1930. Kone korjattiin kuitenkin lentokelpoiseksi ja se lensi konetyypin viimeisen lennon 8. lokakuuta 1930. Haukka II:t poistettiin vuonna 1933. HA-39 ja HA-41 varastoitiin museokäyttöä varten.

Tekniset tiedot
---------------

*Lähde:* *lähde?*

**Yleiset ominaisuudet**

* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&&07.&&&&007 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&&09.06000009,6 m
* **Lentopaino:** &&&&&&&&&&&01290.&&&&001 290 kg
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Gnome & Rhone Jupiter IV -tähtimoottori; &&&&&&&&&&&&0336.&&&&00336 kW (&&&&&&&&&&&&0450.&&&&00450 hv)

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** &&&&&&&&&&&&0249.&&&&00249 km/h

Päijät-Hämeen ilmailumuseossa on näytteillä Ilmailumuseoyhdistyksen vapaaehtoisten entisöimä Haukka HA-39. Haukka II HA-41 on puolestaan entisöitynä Hallinportin ilmailumuseossa.

Lähteet
-------

* Raunio, Jukka: *Valtion Lentokonetehtaan Historia. Osa I: Pioneerivuodet 1922–1932.* Jukka Raunio, 2005.

Valtion lentokonetehtaan ja Valmetin valmistamia lentokonetyyppejä

|  |  |
| --- | --- |
| IVL ja VL | 
* A.22 Hansa
* C.24
* C.25
* K.1 Kurki
* D.26/27 Haukka
* Sääski
* E.30/31 Kotka
* F.30 Paarma
* Tuisku
* Viima
* Pyry
* Humu
* Myrsky
* Pyörremyrsky

 |
| Valmet | 
* Tuuli II
* Vihuri
* Tuuli III
* L-70 Vinka
* PIK-23 Towmaster
* L-90 Redigo

 |
| Suunnitellut konetyypit | 
* B
* Puuska
* Tuuli I
* Vihuri

 |
**Baitullah Mehsud** (بیت اللہ محسود; n. 1974 – 23. elokuuta 2009) oli pakistanilainen heimojohtaja Etelä-Waziristanissa ja Tehrik-i-Taliban Pakistanin johtaja.

Baitullah ei saanut erityistä muodollista koulutusta vaan opiskeli madrassassa. Oppilaana hän matkusti usein Afganistaniin avustamaan Talibania sen šarian toteutuksessa.

Baitullah nousi johtoon vuonna 2004 Nek Mohammadin kuoleman jälkeen. Seremoniassa, johon osallistui viisi johtavaa taliban-komentajaa, Mullah Omar nimitti hänet Mehsudin alueen kuvernööriksi.

Mehsud solmi aselevon Pakistanin viranomaisten kanssa 8. helmikuuta 2005. Sopimuksessa Pakistanin armeija veti joukkonsa hänen hallitsemaltaan alueelta. Hänen piti pidättäytyä hyökkäyksistä hallituksen joukkoja vastaan, avustaa kehitysprojekteissa ja estää ulkomaisten militanttien toiminta. Sopimus raukesi kuitenkin jo heinäkuussa 2005.

Joulukuussa 2007 Mehsud julistettiin perustetun Tehrik-i-Taliban Pakistanin johtajaksi. Vuoden 2009 aikana ryhmittymää on syytetty lukuisista verisistä iskuista myös siviilejä vastaan. Pakistanin armeijan päällikkö vaatikin hänen eliminoimistaan. Yhdysvallat tarjosi hänestä viiden miljoonan dollarin palkkion ja Pakistan 615 000 Yhdysvaltojen dollaria.

Elokuussa 2009 miehittämättömällä koneella tehty ohjusisku tuhosi hänen anoppinsa talon, ja iskussa kuoli hänen vaimonsa. Myös Mehsud sai iskussa vakavia vammoja, joihin hän kuoli 23. elokuuta.

Hänen seuraajakseen tuli Hakimullah Mehsud.

Lähteet
-------

1. 1 2  Taliban confirm commander's death *BBC News*.  25.8.2009. BBC. Viitattu 29.8.2009. (englanniksi)
2. ↑  Taliban head 'must be eliminated' *BBC News*.  15.6.2009. Viitattu 15.6.2009. (englanniksi)
3. 1 2  Pakistan raid 'kills Mehsud's wife' *Al Jazeera*.  5.8.2009. Viitattu 6.8.2009. (englanniksi)
4. ↑  Ville Similä, Hakimullahin kolme kuolemaa, Helsingin Sanomat 17.1.2012 sivu B 1

Aiheesta muualla
----------------

* Profile: Baitullah Mehsud, BBC
**Hepreankielinen Wikipedia** (ויקיפדיה) on Wikipedian hepreankielinen versio. Se aloitettiin heinäkuussa 2003 ja elokuussa 2007 siellä oli yli 59 800 artikkelia. Hepreankielinen wikipedia on ikään kuin latinalaisittain kirjoitettujen wikipedioiden peilikuva; heprean kirjoitussääntöjen mukaan se on kirjoitettu oikealta vasemmalle.

Historia
--------

Hepreankielinen Wikipedia aloitettiin 8. heinäkuuta 2003. 25. lokakuuta 2003 kirjoitettiin sen tuhannes artikkeli. Vuoden 2004 alussa siellä oli yli 2 000 artikkelia. 22. heinäkuuta 2004 hepreankielisen Wikipedian käyttäjät järjestivät tapaamisen Tel Avivissa, Israelissa. Syyskuun 2004 aikana kirjoitettiin hepreankielisen Wikipedian kymmenestuhannes artikkeli. 

Kun kaikkiin Wikipedioihin yhteensä oltiin kirjoitettu miljoona artikkelia 20. syyskuuta 2004, miljoonan artikkelin rajan rikkoi eräs artikkeli hepreankielisessä Wikipediassa. 

Maaliskuussa 2005 hepreankielisen Wikipedian etusivu uudistettiin. Saman vuoden toukokuussa hepreankielinen Wikipedia rikkoi 20 000 artikkelin rajan. 1. lokakuuta 2012 siellä oli 138 807 artikkelia. Nykyään artikkeleita on yli 326 794 (30.11.2022).

WikipediaWikipedia
***Hepreankielinen*** Wikipedia, vapaa tietosanakirja

Lähteet
-------

1. ↑  Meta.wikimedia.org

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hepreankielinen Wikipedia** Wikimedia Commonsissa
**STS-8** oli Nasan avaruussukkulaohjelman kahdeksas ja Challenger-sukkulan kolmas lento. Laukaisu tapahtui 30. elokuuta 1983 kello 6:32 UTC-aikaa Kennedyn avaruuskeskuksesta. Lento päättyi laskeutumiseen 5. syyskuuta kello 7:40 Edwardsin lentotukikohtaan.

Lennon komentajana toimi STS-2 -lennon lentäjä Richard H. Truly. Ensimmäisellä lennollaan olivat lentäjä Daniel C. Brandenstein sekä tehtäväspesialistit Dale A. Gardner, Guion S. Bluford Jr. ja William E. Thornton. Hyötykuormana lennolla oli intialainen INSAT-1B-tietoliikennesatelliitti, joka irrotettiin sukkulasta ja sijoitettiin omalla PAM-moottorillaan geostationaariselle radalle. Lisäksi lennolla suoritettiin lukuisia biologisia, lääketieteellisiä ja fysikaalisia tutkimuksia. Sukkulan kiertoradan korkeus laskettiin lennolla normaalista 300 kilometristä 223 kilometriin ilmakehän yläosan tutkimiseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  STS-8 NASA, luettu 17.5.2009


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**STS-7** | **Nasan avaruussukkulalennot** | Seuraaja:**STS-9** |
**STS-9** oli Nasan avaruussukkulaohjelman yhdeksäs ja Columbia-sukkulan kuudes lento. Laukaisu tapahtui 28. marraskuuta 1983 kello 16:00 UTC-aikaa Kennedyn avaruuskeskuksesta. Lento päättyi laskeutumiseen 8. joulukuuta kello 23:47 Edwardsin lentotukikohtaan.

Lennon kuusihenkinen miehistö oli siihenastisista suurin. Komentajana toimi kokenut Gemini-, Apollo- ja sukkula-astronautti John Young. Toista kertaa avaruuteen matkasi lennon tehtäväspesialistina Skylab-astronautti Owen K. Garriott. Ensimmäisellä lennollaan olivat lentäjä Brewster H. Shaw sekä spesialistit Robert A. Parker, Byron K. Lichtenberg ja saksalainen ESA:n astronautti Ulf Merbold.

Hyötykuormana lennolla oli ensimmäistä kertaa Spacelab 1 -laboratoriomoduuli. Miehistö suoritti moduulissa yhteensä 73 eri koetta mm. fysiikasta, materiaalitutkimuksesta sekä lääke- ja tähtitieteestä.

Lennon paluu viivästyi kahdeksalla tunnilla sukkulan järjestelmiä ohjaavista neljästä tietokoneesta kahden kaatuessa. Lisäksi aivan laskeutumisen loppuvaiheessa Columbian APU-generaattoreissa syttyi polttoainevuodon seurauksena tulipalo, joka aiheutti huomattavia vaurioita generaattoreihin.

Lähteet
-------

1. ↑  STS-9 NASA. Viitattu 19.5.2009.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**STS-8** | **Nasan avaruussukkulalennot** | Seuraaja:**STS-41-B** |
**Bailey Bram** (s. 5. syyskuuta 1990 Winnipeg, Manitoba) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän on Kanadan maajoukkueen pelaajana saavuttanut olympialaisissa yhden hopeamitalin sekä MM-kilpailuissa yhden kullan ja neljä hopeaa. Seuratasolla hän edustaa CWHL-seura Calgary Infernoa.

Bram sai olympiahopeaa Pyeongchangissa 2018. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuonna 2012 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuosina 2013, 2015, 2016 ja 2017. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa vuonna 2008.

Bram on seuratasolla edustanut Mercyhurstin yliopistoa vuosina 2008–2012, Brampton Thunderia 2012–2013, ruotsalaista Linköping HC:tä 2013–2014 sekä Calgary Infernoa vuodesta 2014. Hän voitti CWHL:n mestaruuden eli Clarkson Cupin vuonna 2016.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Bailey Bram *Eliteprospects.com*. Viitattu 6.4.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Bailey Bram *2018 Olympic Winter Games (Women)*. Hockey Canada. Viitattu 6.4.2018. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF
* WorldCat

 |

 |
**Sputnik 2** (ven. Спутник-2) oli maailman kaikkien aikojen toinen satelliitti ja Sputnik 1:n seuraaja. Sputnik 2 laukaistiin 3. marraskuuta 1957 R-7-kantoraketilla.
Sen pääsuunnittelija oli Sergei Koroljov. 

Satelliitti painoi 508 kg, joka jo oli selvä osoitus Neuvostoliiton aikeesta tehdä miehitettyjä avaruuslentoja. Sen pituus oli 4 metriä ja halkaisija 2 metriä.

Se kuljetti mukanaan Laika-koiraa, joka oli ensimmäinen Maan kiertoradalle lähetetty elollinen olento. Laika kuoli satelliitin sisälle. Lisäksi aluksessa oli Geiger-mittari ja UV- (2 fotometriä) ja röntgenspektrometrit, joilla tutkittiin Aurinkoa ja kosmista säteilyä

Radan perigeum oli 212 km ja apogeum 1 660 km, radan inklinaatio oli 65 astetta. Satelliitti putosi takaisin Maan ilmakehään 14. huhtikuuta 1958. Lennon pituus oli siis 162 päivää. 

Sputnik 2 näkyi hyvin paljain silmin syksyn ja talven aikana. Lehdet julkaisivat karttoja sen ylilentojen ajoista ja reiteistä. Matalasta radasta johtuen sen ylilento oli verraten nopea, se oli näkyvissä tyypillisesti alle 5 minuuttia. Asian uutuuden takia korkeammilla paikoilla saattoi ylilennon aikaan olla paljon uteliasta väkeä, kymmenittäin ellei sadoittain. Talven mittaan väki väheni ja seuraavan talven satelliitit eivät enää houkutelleet väkeä.

Katso myös
----------

* Laika
* Sputnik 1

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  NSSDCA/COSPAR ID: 1957-002A *NASA*. Viitattu 3.11.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sputnik 2** Wikimedia Commonsissa
**Spy Hard – lupa läikyttää** (engl. *Spy Hard*) on Rick Friedbergin ohjaama vuonna 1996 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, jonka pääosissa nähdään Leslie Nielsen, Nicollette Sheridan ja Charles Durning. Elokuvaan sisältyy myös useita cameorooleja, kuten Mr. T helikopterin pilottina alussa, Ray Charles bussikuskina Los Angelesissa ja Hulk Hogan melkein elokuvan lopussa Kenraali Kaunan tukikohdassa. Nimi *Spy Hard – lupa läikyttää* on muunnos elokuvien *Die Hard* sekä *007 ja lupa tappaa* nimistä.

Elokuva parodioi elokuvia *James Bond*, *Die Hard*, *Tosi valheita*, *Pulp Fiction – Tarinoita väkivallasta*, *Yksin kotona*, *Jurassic Park*, *Speed – Kuoleman kyydissä*, *Cliffhanger – kuilun partaalla*, *Nunnia ja konnia*, *Rambo – taistelija 2*, *Terminator 2 – Tuomion päivä* ja *E.T.*.

Elokuvan juoni on toimintaelokuvagenrelle tyypillinen. Juoni kertoo salaisesta agentista Dick Steelestä (Agentti WD-40, nimi suomennettu TV-esityksissä Jorma Teräs), joka yhdessä Veronique Ukrinskyn (Agentti 3.14) kanssa yrittää pysäyttää pahan neron, kenraali Rankorin (nimi suomennettu TV-esityksissä Kenraali Kauna), maailmanvalloitusaikeet.

Alkutekstimusiikin loi parodiamuusikko "Weird Al" Yankovic kappaleella *Spy Hard*. Myöhemmin Yankovic sai julkaista kappaleen *Gump*-hittinsä singlelevyllä. Laulu on tyyliparodia *Pallosalama*-elokuvan tunnussävelmästä.
VTOL/STOVL suihkuhävittäjä FA2 Sea Harrier lähtee HMS Illustriousilta vuonna 2001.
**STOVL** (Short Take Off and Vertical Landing) tarkoittaa lentokonetta, joka pystyy nousemaan joko erittäin lyhyiltä kiitoteiltä (alle 500 m) ja laskeutumaan pystysuoraan helikopterin tapaan. Joskus nämä koneet pystyvät myös nousemaan pystysuoraan ilman aselastia tai kevyellä lastilla.

Naton virallisen määritelmän mukaan STOVL-kone pystyy ylittämään 15 metrin (50 jalkaa) korkuisen esteen 450 metrin (1500 jalkaa) pitkän kiitotien päässä.

Olemassa olevia STOVL-koneita ovat Harrier, joka on virallisesti VTOL-kone, mutta pystyy kiitotieltä noustessaan ottamaan enemmän lastia, ja F-35B, joka myös pystyy nousemaan pystysuoraan ilman aselastia.

STOVL-laitteistoja
------------------

* VJ 101D/E, saksalainen
* Harrier Jump Jet:ien (Harrier Siddeley Harrier, British Aerospace Sea Harrier, British Aerospace Systems AV-8B Harrier II, British Aerospace Systems/Boeing Harrier II) järjestelmät
* Jak-141, neuvostoliittolais-venäläinen
**Robert Mallenius** (22. heinäkuuta 1822 Tuusula – 25. joulukuuta 1907 Viipuri) oli viipurilainen fennomaani, joka työskenteli useiden sanomalehtien toimittajana.

Mallenius syntyi maanviljelijän perheeseen. Isän kuoltua hän kasvoi isoäidin luona. Mallenius kävi Mustialan maanviljelyskoulun ja astui 21-vuotiaana Hackmanin kauppahuoneen palvelukseen työskennellen yhtiössä yli kuudenkymmenen vuoden ajan.

Mallenius oli Viipurin Suomalaisen Kirjallisuusseuran aktiivisimpia jäseniä toimien muun muassa sen rahastonhoitajana vuosina 1873–1903. Hän työskenteli *Sanan-Lennättimen* aputoimittajana, vastasi *Aamuruskosta* Pietari Hannikaisen asuessa Parikkalassa, toimitti *Otavaa* ja oli *Ilmarisen* päätoimittajana vuosina 1867–1869. Mallenius laati säännöt Viipurin suomalaiselle koululle, puuhasi kansankirjastoja ja oli perustamassa Mikael Agricolan muistopatsasrahastoa. Elämänsä loppua kohti hän sai kunnia-aseman suomalaisuusliikkeen veteraanina.

Mallenius on laatinut katsauksen Viipurin ja Itä-Suomen suomalaisuusliikkeen historiaan ja Viipurin kirjallisuusseura on julkaissut hänen suomennoksiaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Robert Mallenius (muistokirjoitus).  *Östra Finland*, 28.12.1907, s. 2. Artikkelin verkkoversio.
2. 1 2  Robert Mallenius (muistokirjoitus).  *Uusi Suometar*, 28.12.1907, s. 3. Artikkelin verkkoversio.
3. 1 2  Teperi, Jouko: *Vanhan Suomen suomalaisuusliike II*, s. 17–18. Historiallisia tutkimuksia LXIX, 2. Helsinki: Suomen Historiallinen Seura, 1967.
4. ↑  Robert Mallenius.  *Uusi Suometar*, 23.7.1902, s. 3. Artikkelin verkkoversio.
Bullen

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Bullan |
| Sijainti | 
60°5′27.30″N, 24°44′35.00″E, EspooUusimaaSuomi |
| Merialue | 
Suomenlahti, Itämeri |
| Pinta-ala | 
0,004 km² |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Bullen** (myös **Bullan**) on noin 0,4 hehtaarin laajuinen luonnonsuojelualue ja pieni saari Espoon Suvisaariston kaakkoisosassa. Se sijaitsee Gåsgrundin lounaispuolella ja Knapperskärin pohjoispuolella. Lehtisaaret sijaitsevat noin kilometrin Bullenista koilliseen.

Bullenin luonnonsuojelualueeseen kuuluu Bullenin saaren ohella kolme lähiluotoa. Bullen on puuton, sen keskiosassa on jonkin verran niittykasvillisuutta. Tavanomaisen merenrantakasvillisuuden lisäksi Bullenin lajistoa edustavat muun muassa meriasteri, merimaltsa ja suolasänkiö. Bullen on myös merkittävä lintuluoto, jonka lintulajeihin kuuluu uhanalainen selkälokki. Alueella pesii myös tiirayhdyskunta.

Bullenin nimi lienee viittaus saaren soikeaan muotoon.

Bullenin etäisyys Helsingin keskustasta on noin neljätoista kilometriä lounaaseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Soukanniemi-Suvisaariston osayleiskaava (html) *Espoo.fi*. Espoo:  © Espoon kaupunki.  Arkistoitu 13.5.2020. Viitattu 28.6.2020.
2. ↑  Bullen Espoon opaskartalla
3. ↑  Espoon arvokkaat luontokohteet 2012 - Espoon kaupunki
4. ↑  Bullen (html) *Espoo.fi*. Espoo:  © Espoon kaupunki. Viitattu 4.8.2020. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
* Bullen, Uusimaa, Suomi — Sunrise, Sunset and Daylength
Paavi Paavali III
Paavi Paavali III:n **Bulla sublimis Deus sic dilexit humanum, et infra** oli julistus, joka kielsi Amerikan intiaanien orjuuttamisen. Bullan toimeenpanijaksi määrättiin Toledon arkkipiispa. Bullan määräysten rikkojia uhkasi kirkonkirous.

Intiaaneilla on oikeus sakramentteihin
--------------------------------------

Vapauden ja omistamisen oikeuden lisäksi paavin bulla takasi intiaaneille oikeuden sakramentteihin. Afrikan mustiin verrattuina intiaanit olivat erikoisasemassa, sillä vaikka afrikkalaisten järjellisyyttä ei koskaan ollut asetettu kyseenalaiseksi, heillä ei kuitenkaan ollut vapautta paavin tarkoittamassa mielessä. Paavin kirje oli selkeä, eikä sen tulkinnasta syntynyt riitoja, mutta sen soveltaminen vallitsevaan käytäntöön oli vaikeata. Papistolla oli kuitenkin tehokkaana mahdollisuutenaan julistaa paavin määräysten rikkojat kirkonkiroukseen. Piispa Las Casas kieltäytyi antamasta ehtoollista paavin käskyä pahiten rikkoneille. Tämä oli eräs syy encomenderojen kaunaan tarmokasta Las Casasia kohtaan.

Sääntökunnat ovat erimielisiä suhteessaan intiaaneihin
------------------------------------------------------

Fransiskaanien historioitsija Gerónimo Mendieta sivuuttaa paavin bullan kohtalaisen lyhyellä maininnalla. Sääntökuntien kesken vallitsi kilpailu vallasta ja kunniasta. Bulla oli paljolti dominikaanien toiminnan, eritoten Las Casasin ansiota. Fransiskaani Toríbio de Benavente, paremmin tunnettu intiaanien hänelle antamalla nimellä Motolinía, Cortésin hengellinen miekka ja Las Casasin katkera vihollinen, oli Domingo de Betanzosin kanssa jopa sitä mieltä, että intiaaneja oli siihen saakka kohdeltu hyvin. Vuonna 1524 Uuteen Espanjaan saapuneet 12 fransiskaania, johtajanaan Martín de Valencia, ymmärsivät intiaanien hankalan aseman, mutta olivat silti Cortésin miehiä. Fransiskaanien ja dominikaanien välillä oli todellisia, vallankäyttöön liittyviä riitoja. Dominikaanit saapuivat Uuteen Espanjaan vasta vuonna 1526.

Lähteet
-------

* Sublime Deus; México a través de los siglos II. Kirjoitajana Vicente Riva Palacio. Teos ilmestyi 1800-luvun lopulla. Ote vuonna 1987 Mexicossa painetusta laitoksesta.*lähde tarkemmin?*
* Bulla Sublime Deus englanninkielisenä; All Mankind is one. Northern Illinois Press 1973. Jossa myös Bernardino de Minayan osuus.*lähde tarkemmin?*
* Latinaksi bulla on fransiskaanien historiankirjoittajan Gerónimo Mendietan teoksessa Historia eclesiastica Indiana. Teos on kirjoitettu 1500-luvun puolenvälin jälkeen.*lähde tarkemmin?*
Waldemar Thrane
**Waldemar Thrane** (8. lokakuuta 1790 Christiania – 30. joulukuuta 1828 Christiania) oli norjalainen säveltäjä, viulisti ja kapellimestari.

Thranen perhe oli Christianian yhteisössä vaikutusvaltainen. Hänen isänsä oli pormestari Paul Thrane. Molemmat vanhemmat olivat musiikin ystäviä, ja pariskunnan kahdeksalle lapselle tarjottiin useiden soitinten soitonopetusta. Thrane oli viisivuotias menettäessään äitinsä, mutta hän sai äitipuolen. Hänelle antoi varhaista musiikkikasvatusta viulisti Frederik Christian Groth. Thrane pääsi 10-vuotiaana tuomiokirkon kouluun ja oli siellä oppilaana kuuden vuoden ajan. Hän joutui putoamisonnettomuuteen laivalla ja sai selkävammoja, joista kärsi loppuikänsä. Toivuttuaan riittävään kuntoon hän kuitenkin aloitti viulunsoiton Grothin johtamassa Det Dramatiske Selskabin orkesterissa. Thrane oli mukana perustamassa vuonna 1810 Det musikalske Lyceumia, joka eteni merkittävään rooliin Christianian musiikkielämässä. Opiskeltuaan Kööpenhaminassa viulunsoittoa tanskalaisen viulisti Claus Schallin johdolla Thrane tuli valituksi Det musikalske Lyceumin orkesterin johtajaksi. Vuonna 1812 hän aloitti lisäksi musiikkialan liiketoiminnan säveltäjä, laulupedagogi Lars Møller Ibsenin kanssa. Ibsen kuitenkin vastasi tästä toiminnasta kokonaisuudessaan vuodesta 1821 alkaen.

Vuonna 1817 Thrane lähti Pariisiin, jossa hän täydensi musiikkiopintojaan sävellyksessä Anton Reichan ja François Habeneckin johdolla. Pierre Baillot'sta tuli hänen viulunsoiton opettajansa. Thrane soitti tuohon aikaan muodissa olleiden säveltäjien, kuten Baillot'n, Rodolphe Kreutzerin, Pierre Roden ja Giovanni Battista Viottin teoksia. Pariisissa hän myös tutustui ranskalaiseen oopperaan ja laulunäytelmään, esimerkiksi François Adrien Boieldieun ja Nicolas Dalayracin teoksiin. 26. marraskuuta 1819 Thrane piti Christianiassa ensimmäisen täysimittaisen konserttinsa. Hän muun muassa johti Joseph Haydnin sinfonian esityksen ja tulkitsi soolo-osuudet kahdessa viulukonsertossa. Thrane saavutti menestystä viulistina myös Bergenissä sekä Tukholmassa ja alkoi tuoda julkisuuteen omia sävellyksiään.

Thranen sävellystuotanto koostuu enimmäkseen lauluista, marsseista ja tansseista. Pitkällä tähtäimellä keskeiseksi teokseksi hänen tuotannossaan vakiintui laulunäytelmä *Fjeldeventyret*, jonka sanoitukset laati Henrik Anker Bjerregaard. Teos kantaesitettiin 9. helmikuuta 1825. Samana vuonna sen esityksiä pidettiin myös Trondheimissa. Teos on pysynyt suosittuna Thranen kuoleman jälkeenkin.

Thrane oli Marcus Thranen setä ja Hans Christian Petersenin lanko.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Waldemar Thrane Norsk biografisk leksikon

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: Waldemar Thrane

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Vasílis Papageorgópulos** (kreik. Βασίλης Παπαγεωργόπουλος; joskus myös *Vassilios Papageorgopoulos* tai *Vassilis Papageorgopoulos*; s. 27. kesäkuuta 1947 Thessaloniki) on kreikkalainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pikajuoksussa. Nykyisin hän on poliitikko ja Thessalonikin pormestari.

Urheilu-ura
-----------

Ulkoradoilla Papageorgópulos voitti pronssia Helsingin EM-kisoissa 1971 100 metriltä. Hän voitti Välimeren kisoissa samalta matkalta kultaa İzmirissä 1971 ja hopeaa Algerissa 1975. Papageorgópulos voitti sisäratojen EM-kisoissa kaksi mitalia, hopeaa Münchenistä 1976 60 metriltä ja pronssia Grenoblesta 1972 50 metriltä. Hän osallistui olympialaisiin kahdesti, sadan metrin kilpailuihin Münchenissä 1972 ja Montrealissa 1976. Vuonna 1972 hän eteni puolivälieriin saakka, mutta 1976 hän putosi jo ensimmäisellä kierroksella.

### Ennätykset

* 100 m: 10,22 s (1972)

Poliittinen ura
---------------

Papageorgópulos opiskeli Thessalonikin yliopistossa ja valmistui hammaskirurgiksi. Hänet valittiin Kreikan parlamenttiin Thessalonikin edustajana vuonna 1981. Tästä eteenpäin hänet on valittu parlamenttiin jokaisissa vaaleissa. Hän on toiminut parlamentissa muun muassa Kreikan Skandinavian-ystävyyskomitean ja huumeiden vastaisen komitean jäsenenä. Papageorgópulos on ollut Thessalonikin pormestari vuodesta 1999 lähtien. Hän toimi myös Kreikan urheiluministerinä ja rakennutti kaudellaan uusia urheilupaikkoja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yleisurheilun EM-kisat Helsingissä 1971 - Elävä arkisto - yle.fi YLE. Viitattu 21. heinäkuuta 2010.
2. 1 2 3 4 5 6  Vassilis Papageorgopoulos, Mayor of Thessaloniki *thessaloniki.org.au*.  Arkistoitu 26.4.2012. Viitattu 21. heinäkuuta 2010. (englanniksi)
3. ↑  Mediterranean Games *gbrathletics.com*.  Arkistoitu 12.4.2009. Viitattu 21. heinäkuuta 2010. (englanniksi)
4. ↑  European Indoor Championships (Men) *gbrathletics.com*. Viitattu 21. heinäkuuta 2010. (englanniksi)
5. 1 2 3  Vasilios Papageorgopoulos Biography and Olympic Results - Olympics at Sports-Reference.com *sports-reference.com*.  Arkistoitu 18.3.2009. Viitattu 21. heinäkuuta 2010. (englanniksi)

Miesten 100 metrin juoksun Välimeren kilpailujen voittajat

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

1951: Kreikka Stefanos Petrakis 
1955: Italia Luigi Gnocchi 
1959: Ranska Abdoulaye Seye 
1963: Ranska Claude Piquemal

 | 
 
1967: Kreikka Charis Aivaliotis
1971: Kreikka Vasilis Papageorgopulos
1975: Italia Pietro Mennea 
1979: Italia Pietro Mennea

 | 

1983: Italia Pierfrancesco Pavoni 
1987: Italia Stefano Tilli
1991: Italia Ezio Madonia 
1993: Kreikka Aleksandros Terzian

 | 

1997: Kreikka Angelos Pavlakakis 
2001: Kreikka Aristotelis Gavelas 
2005: Slovenia Matic Osovnikar 
2009: Ranska Martial Mbandjock

 | 

2013: Ranska Emmanuel Biron

 |
Alicia Terzian vuonna 2011.
**Alicia Terzian** (s. 1. heinäkuuta 1934 Córdoba, Córdoban maakunta, Argentiina) on argentiinalainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikkitieteilijä. Hän on sukutaustaltaan armenialainen.

Terzian opiskeli ensin maakunnallisessa konservatoriossa Córdobassa. Argentiinan kansallisessa musiikkikonservatoriossa Buenos Airesissa hän sai opetusta muiden muassa Alberto Ginasteralta, Gilardo Gilardilta, Roberto García Morillolta ja Floro Ugartelta. Pianonsoitossa hän valmistui vuonna 1954 ja sävellyksessä vuonna 1958. Vuonna 1959 hän sai konservatorion ensipalkinnon ja kultamitalin. Terzian matkusti vuonna 1962 Eurooppaan opiskelemaan armenialaista keskiajan hengellistä musiikkia Leoncio Dayanin johdolla mekhitarilaiseen luostariin Venetsian San Lazzaro degli Armeniin. Hän opiskeli lisäksi orkesterinjohtoa ja sittemmin elektronista musiikkia.

Terzian on saanut urallaan lukuisia palkintoja eri valtioilta ja tahoilta. Hän on työskennellyt Argentiinan paavillisen katolisen yliopiston henkilökunnassa ja opettanut useissa muissakin oppilaitoksissa. Hän on luennoinut useissa maissa Euroopassa, Aasiassa ja Amerikassa.

Terzian perusti vuonna 1968 Encuentros Internacionales de Música Contemporánea -järjestön musiikin levittämiseksi. Vuonna 1979 hän perusti johtamansa yhtyeen Grupo Encuentros, jonka tehtäväksi otettiin tietoisuuden edistäminen argentiinalaisten ja muiden latinalaisamerikkalaisten säveltäjien tekemästä musiikista. Vuonna 1979 Terzian myös sai vastuun Argentiinan edustuksesta ISCM World Music Days -tapahtumassa ja Kansainvälisen musiikkineuvoston (IMC) Kansainvälisessä säveltäjärostrumissa. Hän toimi aikoinaan Kansainvälisen musiikkineuvoston varapuheenjohtajanakin.

Terzianin varhaisessa tuotannossa (n. 1954–1964) korostuvat polytonaalisuus ja mikrotonaalisuus. Hän on säveltänyt muun muassa baletteja, viulukonserton (op. 7, 1955), sinfonista musiikkia, kuoroteoksia, lauluja ja kamarimusiikkia. Soolosoitinteoksia hän on laatinut muun muassa pianolle. Hän on myös käyttänyt musiikissaan nauhoja. Vuonna 2003 Terzian valittiin Kansainvälisen musiikkineuvoston yleiskokouksen kunniajäseneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Alicia Terzian Curriculum Alicia Terzian
2. 1 2  Latin American Classical Composers: A Biographical Dictionary Martha Furman Schleifer, Gary Galván
3. ↑  Alicia Terzian Navona Records


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Vatheianós Kámpos** (kreik. Βαθειανός Κάμπος; transl. myös *Vathianós Kámbos*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Chersónisoksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Vatheianós Kámpos on osa Káto Vátheian kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 946 (vuonna 2011).

Vatheianós Kámpoksen kylä sijaitsee Kreetan pohjoisrannikolla eli Kreetanmeren rannalla noin 15 kilometriä itään Iraklionin kaupungista. Se on sisämaassa sijaitsevien Káto Vátheian ("Ala-Vátheia") ja Epáno Vátheian ("Ylä-Vátheia") kylien ranta-asutus. Nykyisin kylä on yksi Iraklionin ja Málian välisen rannikon lukuisista turistikeskuksista.

Aiemmin kylä kuului Goúvesin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Chersónisoksen kunnan Goúvesin kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 25.12.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Παραλίες Βαθειανού Κάμπου *Cretan Beaches*. Viitattu 6.9.2021.
3. ↑  Βαθειανός Κάμπος *Land of Experiences*. Viitattu 6.9.2021.
**Vathýlakkos** (kreik. Βαθύλακκος; myös transl. *Vathílakkos*) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Chalkidónan kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Se muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Βαθυλάκκου, *Dimotikí Koinótita Vathylákkou*). Kaupungin väkiluku on 2 337 (vuonna 2011).

Vathýlakkoksen pieni kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 25 kilometriä luoteeseen Thessalonikista. Turkkilaisajalla asutuksen nimi oli *Kadikjöј* (*Katí-kioï*, Κατή-κιοϊ, tai *Kadí-kioï*, Καδή-κιοϊ).

Aiemmin kaupunki kuului Ágios Athanásioksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Chalkidónan kunnan Ágios Athanásioksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 25.12.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vathýlakkos** Wikimedia Commonsissa
**Koivujärven työväentalo** oli Kiuruveden kaupungin Koivujärven kylässä sijainnut työväentalo.

Koivujärven työväenyhdistyksen perustamisen tai talon rakentamisen ajankohdat eivät ole tiedossa. Ensimmäinen maininta talosta on, että Koivujärven työväenyhdistys järjesti juhannusiltamat omalla talollaan vuonna 1920. Vuonna 1922 juhannusiltamat järjestettiin yhteistyössä Pielaveden ja Kiuruveden yhdistysten kanssa Koivujärven työväentalolla. Talo suljettiin väliaikaisesti kommunistilakien nojalla vuonna 1930. Syksyllä 1931 talo oli edelleen väliaikaisesti suljettuna, eikä maaherra suostunut avaamaan sitä, sillä yhdistyksen lakkauttamista käsiteltiin yhä kihlakunnanoikeudessa. Yhdistyksen tai talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.

Lähteet
-------

1. ↑  Savon Kansa *digi.kansalliskirjasto.fi*.  17.6.1920, no 38. Viitattu 28.9.2022.
2. ↑  Savon Kansa *digi.kansalliskirjasto.fi*.  15.6.1920, no 65. Viitattu 28.9.2022.
3. ↑  Pohjois-Savo *digi.kansalliskirjasto.fi*.  26.8.1930, no 94. Viitattu 28.9.2022.
4. ↑  Savo *digi.kansalliskirjasto.fi*.  22.9.1931, no 217. Viitattu 28.9.2022.
Juppalan lammen kävelysilta.
**Juppalan lampi** on Riihimäen Juppalassa sijaitseva lampi. Sen pinta-ala on 1,2 hehtaaria ja se on syntynyt saven otossa. Lammen lounaiskulmassa sijaitsevaan tulopuroon kertyy vedet useita haaroja pitkin laajalta kaupunkialueelta ja lammelta vedet laskevat edelleen Riihiviidanojaa pitkin Punkanjokeen.

Juppalan lammen rantaviiva on miltei 500 metriä ja sen ympäristö on pääasiassa harvennettua koivikkoa. Juppalan lampi oli vielä 1950-luvulla yleinen uimapaikka, mutta uimakäyttö on sittemmin loppunut, kun lampeen on päässyt jätevesiä muun muassa tulo-ojan rannalla olevasta jätevesipumppaamosta. Joulukuussa 2013 tapahtunut jätevesivuoto aiheutti lammessa kalakuolemia. Lammen veden laatua on tutkittu muutaman kerran vuosina 2006, 2013 ja 2014.

Juppalan lammen pohjoisranta on tiheähköä pajukkoa ja itäranta alikasvospuustoltaan vähäistä nuorta koivikkoa. Lammen länsipuolen metsikössä kasvaa etupäässä haapaa, kuusta ja koivua. Alueella on myös jonkin verran pensaikkoa, suurimmilta osin lammen luoteispuolella.

Vuosina 2013-2014 tehdyn Riihimäen linnustoselvityksen mukaan Juppalan lammen alueella on havaittu runsaasti talitiaisia, sinitiasia, kirjosieppoja ja harakoita. Alueella pesii myös tiheitä kasvustoja suosivia lintulajeja, kuten satakieliä, lehtokerttuja, pensaskerttuja ja viitakerttusia.

Juppalan lammella on maisemallista arvoa ja lammen rannalta on myös helppo onkia. Lammen kaakkoiskulman rannalla on muutama kiinteistö, joilla on rannassa oma laituri. Lammen luoteiskulmassa on myös Riihiviidanojan ylittävä pienehkö kävelysilta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ei nimeä (35.829.1.002) - Järviwiki, *jarviwiki.fi*, viitattu 24.9.2020
2. ↑  Outoja kalakuolemia joulukuussa - Yle Uutiset, *yle.fi*, julkaistu 4.12.2013, viitattu 24.9.2020.
3. 1 2  Riihimäen linnustoselvitys 2013-2014 - Loppuraportti (Arkistoitu – Internet Archive) (sivu 25, kohde 6.2 - Juppalan lampi ja ympäristö), *riihimaki.fi*, viitattu 10.10.2020.
Alie Lindberg
**Alexandra Emilia (Alie) Lindberg-Larsen** (19. toukokuuta 1849 Kastelholma, Ahvenanmaa – 27. marraskuuta 1933 Tukholma, Ruotsi) oli ahvenanmaalaissyntyinen pianisti. Hän aloitti soittamisen viisivuotiaana ja opiskeli myöhemmin musiikkia Helsingissä stipendiaattina. 1860-luvulla Lindberg muutti opiskelujen vuoksi Saksaan, missä hänen opettajiaan olivat muun muassa pianopedagogit Carl Tausig ja Adolf Henselt. Lindberg pääsi opettajatuttaviensa myötävaikutuksella soittamaan pianoa säveltäjä Franz Lisztille, joka arvosti hänen soittotaitoaan suuresti.

Lindberg esiintyi konserttipianistina parinkymmenen vuoden ajan 1870-luvun alkupuolelta lähtien. Hänen ohjelmistonsa ei ollut laaja, mutta siihen kuului monia tuohon aikaan suosittuja virtuoosikappaleita. Lindbergin ensisijaisia esiintymismaita olivat Saksa, Pohjoismaat ja Englanti.

1800-luvun lopulta lähtien Lindbergin kotikaupunki oli Tukholma, jossa hän myös kuoli. Syy siihen, että Lindberg lopetti pianistinuransa, saattoi olla reuma.

Lindbergin puoliso vuodesta 1882 alkaen oli norjalainen tenori, liikemies Severin Larsen (1852–1922). Viulisti Karl Lindberg oli Alie Lindbergin serkku.

Lähteet
-------

1. ↑  Saffle, Michael: *Liszt and his World*, s. 241. Google Books.
2. 1 2  *Otavan Iso Musiikkitietosanakirja 4*, s. 69–70. Helsinki 1978. ISBN 951-1-04763-9
3. 1 2  Rahkonen, Margit: "Lindberg, Alie (1849–1933)", *Suomen kansallisbiografia, osa 6*, s. 156–157. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005. ISBN 951-746-447-9. / Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Ålands post.
5. ↑  Lindberg, Alie hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
6. ↑  *Otavan Iso tietosanakirja*, osa 5, p. 635. Otava 1968.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
JuraVanha maatila Juralla

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Diùra |
| Sijainti | 
Argyll ja Bute, SkotlantiYhdistynyt kuningaskunta |
| Saariryhmä | 
Sisä-Hebridit |
| Merialue | 
Atlantti |
| Korkein kohta | 
Beinn an Òir, 785 m |
| Pinta-ala | 
366,92 km² |

Väestö| Asukasluku | 
196 |
| Suurin kaupunki | 
Craighouse |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Jura** (gaeliksi *Diùra*) on Sisä-Hebridien saariryhmään kuuluva saari Islayn saaren koillispuolella Skotlannin länsirannikolla. Saaren suurin asutuskeskus on Craighousen kylä saaren itärannalla. Kylässä sijaitsee saaren ainoa viskitislaamo Isle of Jura sekä hotelli, kauppa ja kirkko. George Orwell kirjoitti saarella romaanin *Vuonna 1984*.

Lähteet
-------

1. ↑  Table A2 2011 Census Day usual resident 1 population estimates by council area  2012. National Records of Scotland. Viitattu 23.7.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jura (saari)** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Jura, Scotland
Henrik Gustaf Borenius vuonna 1865.
**Henrik Gustaf Borenius** (3. lokakuuta 1802 Uusikirkko – 5. maaliskuuta 1894 Helsinki) oli suomalainen luonnontutkija, joka sai professorin arvon.

Boreniuksen vanhemmat olivat kirkkoherra Henrik Borenius ja Sofia Stråhlman ja puoliso vuodesta 1852 Augusta Mathilda Nervander (k. 1909), professori Johan Jakob Nervanderin tytär. Tuomiokapitulin asessori Alexander Ferdinand Borenius oli hänen veljensä. Henrik Gustaf Borenius valmistui filosofian tohtoriksi (maisteriksi) 1827 ja toimittuaan sekä opettajana että pappina hänestä tuli 1834 matematiikan dosentti ja samalla Helsingin yliopiston saksan kielen lehtori. 1846 hänet nimitettiin matematiikan ja fysiikan apulaiseksi. 1848-1860 hän toimi yliopiston magneettisen observatorion johtajana. Borenius tutki muun muassa valon heijastumista, painovoiman määräämistä heilurin avulla sekä myöhemmin maapallon litistymistä, tähtitieteellisiä paikanmäärityksiä ja Suomen pinta-alaa. Johtamassaan laitoksessa Borenius pyrki toteuttamaan appensa Johan Jakob Nervanderin suunnittelemaa havainto-ohjelmaa. Boreniukselle myönnettiin professorin arvo 1856.

Lähteet
-------

1. 1 2  Heikinheimo, Ilmari: *Suomen elämäkerrasto*, s. 83. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.

Aiheesta muualla
----------------

* Kotivuori, Yrjö: Henrik Gustaf Borenius. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Viitattu 26.12.2013.
* Boreniuksen ansioluettelo (ruotsiksi). (Viitattu 26.12.2013)

Katso myös
----------

* Borenius

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Henrik Runar Forsius** (24. elokuuta 1921 Helsinki – 27. helmikuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen silmälääkäri, perinnöllisyystieteilijä ja professori.

Henrik Forsiuksen isä Runar Forsius työskenteli lastenlääkärinä; isä kuoli, kun Henrik oli 14-vuotias. Henrik Forsius alkoi opiskella lääketiedettä Helsingin yliopistossa, mutta hänet määrättiin vuonna 1941 jatkosotaan, jossa hän palveli muun muassa lääkintämiehenä. Sodan jälkeen Forsius valmistui lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1948 ja väitteli tohtoriksi 1954.

Silmälääketieteen lisäksi Forsius tutki perinnöllisyystiedettä, ja kollegansa Aldur Erikssonin kanssa hän löysi Ahvenanmaalta harvinaisen, perinnöllisen silmätaudin, joka tunnetaan Forsius–Erikssonin oireyhtymänä. Forsius teki tutkimusretkiä eristyneisiin yhteisöihin muun muassa Grönlantiin ja Sevettijärvelle ja tutki niiden asukkaiden perimää. Hän on kuvannut useita perinnöllisiä silmäsairauksia sekä tutkinut ilmaston vaikutusta silmään.

Forsius toimi silmälääketieteen professorina Oulun yliopistossa 1965–1986. Lisäksi hän työskenteli Folkhälsanin perinnöllisyystieteen laitoksen tutkijana vuodesta 1963. Uumajan yliopisto myönsi hänelle kunniatohtorin arvon vuonna 1973.

Opintovuosinaan Forsius harrasti soutua, ja hänen seurajoukkueensa Akademiska Roddklubben voitti useita Suomen mestaruuksia.

Katso myös
----------

* Forsius

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Forsius, John – Fellman, Johan: Nekrolog: Henrik Runar Forsius.  *Hufvudstadsbladet*, 15.4.2018, s. 41.
2. 1 2  Forsius, Henrik hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
3. 1 2  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 119. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Green Care** on luonnossa ja maaseutuympäristössä tehtävää ammatillista toimintaa, jolla edistetään ihmisten hyvinvointia ja elämänlaatua.

Green Care eri maissa
---------------------

Iso-Britannia ja Ruotsissa on etupäässä keskittynyt sosiaaliseen ja terapeuttiseen puutarhanhoitoon ja puutarhaterapiaan. Suomessa, Norjassa ja osin Saksassa ja Itävallassa eläinavusteiset palvelut ovat yleisimpiä. Alankomaissa, Belgiassa Tanskassa hoivamaatalous ovat yleisiä.

### Green Care Suomessa

Green Care -toiminta Suomessa on suhteellisen nuori toimiala. Tästä syystä alalla on paljon tutkimus- ja hanketoimintaa, jolla pyritään kehittämään ja luomaan Suomessa toimivia toimintamalleja. Green Care -palvelut jaetaan Suomessa kahteen luokkaan Luontohoivan ja Luontovoiman palveluihin.

#### Luontohoiva

Luontohoiva-palvelut ovat sosiaali- ja terveysalan lakeja ja säädöksiä noudattavia palveluja, joissa hyödynnetään esimerkiksi luonto- tai eläinavusteisia menetelmiä. Palveluntuottajalta vaaditaan sosiaali- ja terveysalan tutkintoa tai yhteistyötä kyseisen tutkinnon omaavan kanssa. 

#### Luontovoima

Luontovoima-palvelut ovat ennalta ehkäiseviä ja terveyttä ylläpitäviä tavoitteellisia luontoperustaisia palveluja. Luontovoiman palveluihin kuuluvat esimerkiksi virkistys ja hyvinvointipalvelut, harrastus-, kasvatus- ja opetuspalvelut sekä luontomatkailupalvelut.

Katso myös
----------

* Green Care Finland ry

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Tuohimetsä, Saara; Rantanen, Marja: *Puutarhan iloa ja voimaa – Green Care puutarhassa*, s. 7. Luke, 2018. Julkaisusarja: Luonnonvara- ja biotalouden tutkimus. ISBN 978-952-326-556-1. Teoksen verkkoversio (PDF).
3. ↑  Green Care -koordinaatiohanke, Luonnonvarakeskus.: Suomalainen Green Care -tietosivu 1 *gcfinland.fi*.
4. 1 2
**Tom Henrik Hakalax** (12. toukokuuta 1946 Vaasa – 9. kesäkuuta 2010 Oulu) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Hakalax vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Kokkolassa ja osin ulkomailla. Ylioppilaaksi hän tuli Oulun Svenska Privatskolanista, jatkaen opintojaan Oulun kauppaoppilaitoksessa ja Malmössä, jossa hän suoritti insinöörin tutkinnon. Hakalax tuli Kempeleessä johdinsarjoja valmistamaan alkaneen Pohjolan Kaapeli -yhtiön palvelukseen käyttöinsinööriksi vuonna 1972, oltuaan sitä ennen Tecalemit-yhtiössä Helsingissä. Vuonna 1978 hänet nimitettiin Pohjolan Kaapelin vientipäälliköksi.

Yrityksen tultua fuusioiduksi Nokian kaapeliyhtiöön Hakalax toimi vuodesta 1986 Nokia Kaapelin Kempeleen tehtaan osastopäällikkönä. Vuonna 1990 Kempeleen tehdas yhtiöitettiin Nokia Johdinsarjat -yhtiöksi ja sen toimitusjohtajaksi valittiin Hakalax. Kun yhtiöstä muodostettiin osin toimivan johdon omistuksen myötä PK Cables vuonna 1994, Hakalax tuli sen toimitusjohtajaksi. Pörssiin yhtiö, sittemmin PKC Group, meni 1997. Seuraavana vuonna Hakalax siirtyi yhtiön päätoimiseksi hallituksen puheenjohtajaksi, mutta palasi vajaan vuoden ajaksi toimitusjohtajaksi loppuvuonna 2000. Teollisuusneuvoksen arvonimen Hakalax sai vuonna 2003. Hän toimi muiden tehtäviensä ohella pitkään Tanskan kunniakonsulina Oulussa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tom Hakalax *Biografiasampo*. Viitattu 21.12.2021.
2. 1 2  Teollisuusneuvos oli PKC:n isä. Tom Hakalax. (Kaleva) *Kirjastolinkit*. Viitattu 21.12.2021.
Augustus. Vatikaanin kokoelmissa oleva patsas on löydetty Villa Liviasta Roomasta. 
**Acta est fabula, nunc plaudite** on latinankielinen sanonta, joka tarkoittaa "Näytelmä on päättynyt, taputtakaa siis!" Historioitsija Suetoniuksen mukaan Rooman keisari Augustus kutsui elämänsä viimeisenä päivänä luokseen ystävänsä ja kysyi heiltä, oliko hän heidän mielestään näytellyt hyvin osansa elämän komediassa. Augustus lisäsi kreikaksi "Hyvin näytelleelle taputtakaa nyt ja hyvästelkää häntä, kun tästä poistutaan". Sanontaa käytettiin antiikin Rooman näytelmissä loppusanoina, kun esitys oli ohi. 

Nämä eivät kuitenkaan olleet keisarin viimeiset sanat. Hän kysyi vielä, miten on Drusuksen sairaana makaavan tyttären laita. Viimeiset sanat Suetoniuksen mukaan olivat: "Hyvästi Livia, ja muista aina onnellista avioliittoamme!"

Lähteet
-------

* Pitkäranta, Reijo: *Suomi-latina-suomi-sanakirja*. Wsoy, 2002.
* Suetonius: *Rooman keisarien elämäkertoja*. Wsoy, 1999.

### Viitteet

1. 1 2  Suetonius, 1999, s. 135–136
2. ↑  Pitkäranta, Reijo, 2002, s. 589
**Henrik Eolenius** (syntynyt n. 1639 Turku) oli suomalainen ylioppilas ja tunnettu taikauskon uhri.

Eoleniuksen isä Tuomas oli turkulainen porvari. Hän oli Turun katedraalikoulun oppilas ja pääsi ylioppilaaksi 1658 tai 1659, toimien sitten Turun akatemiassa eli yliopistossa alimman luokan stipendiaattina syyslukukauden 1660 ja kevätlukukauden 1661. Hän harjoitti itämaisten kielten opintoja, kunnes opiskelijatoveri antoi hänet ilmi konsistorille noituudesta. Ilmiannon mukaan hän olisi luvannut opettaa taikuutta ja oppinut itse päivässä hepreaa ja syyriaa. Eolenius vakuutti syyttömyyttään, mutta konsistori tuomitsi hänet Mooseksen lain mukaan kuolemaan. Varsinkin varakansleri piispa Johannes Terserus vaati tätä. Sen sijaan kansleri Pietari Brahe nuhteli konsistoria tuomiosta, jonka hovioikeus muuttikin kirkkorangaistukseksi. Eolenius kuitenkin erotettiin yliopistosta 1670. Hän toimi lasten opettajana Artjärven kartanossa 1695. Eoleniuksen tiedetään olleen naimisissa.

Turkulaisen Kansanoopperan *Henrik ja Noitavasara* innoittajana on juuri Henrik Eoleniuksen kohtalo. Sen kantaesitys oli Turun linnan pihalla lauantaina 27. elokuuta 2011.

Lähteet
-------

* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivu 170.
* Kotivuori, Yrjö: Henrik Eolenius. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Viitattu 3.2.2013.
* Heikkinen, Antero: *Paholaisen liittolaiset : Noita- ja magiakäsityksiä ja -oikeudenkäyntejä Suomessa 1600-luvun jälkipuoliskolla (n. 1640-1712)*. Historiallisia tutkimuksia, 1969. s. 141–163

Aiheesta muualla
----------------

* Henrik ja Noitavasara (Arkistoitu – Internet Archive) Turkulainen, 24.8.2011. Viitattu 3.2.2013

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Action SuperCross** on Balázs Rózsan kehittämä sivulta päin kuvattu ajopeli, jonka ensimmäinen versio julkaistiin sharewarena vuonna 1997. Pelin ideana on ajaa moottoripyörällä erilaisia ratoja keräten omenia ja osua lopuksi kukkaan. Pelin haasteena ei niinkään ole ratojen läpäisyn vaikeus, vaan se kuinka nopeasti niistä suoriutuu. Peli esiteltiin kuukauden shareware-pelinä Mikrobitissä.

Pelin seuraaja on hyvin samantapainen Elasto Mania.

Pelaaminen
----------

Kuvassa näkyy omena, joita pitää kerätä, ja terä, johon ei saa osua.
Peliä ohjataan nuolinäppäimiä ja välilyöntiä käyttäen. Ylös/alas-näppäimet ovat kaasu ja jarru. Vasen/oikea-näppäimistä kuljettaja "heilauttaa" itseään, mikä saa moottoripyörän kääntymään myötä- tai vastapäivään. Välilyönnistä vaihdetaan kulkusuuntaa. Pelialue ei mahdu näytölle kertaalleen, mutta navigoimista helpottamassa on pieni kartta, josta näkee isomman alueen pelaajan ympäriltä.

Lähteet
-------

1. ↑  Moposite – Action SuperCross (englanniksi)
2. ↑  Mikrobitti 10/1997, sivu 83

Aiheesta muualla
----------------

* Across- ja Elasto Mania -fanisivusto Moposite.com (englanniksi)