recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Zenon Jaskuła** (s. 4. kesäkuuta 1962 Gorzów Wielkopolski) on puolalainen maantiepyöräilijä. Hän sai hopeaa 100 kilometrin joukkueaika-ajossa Soulin olympialaisissa 1988 ja Chambéryn MM-kilpailuissa 1989. Hän kilpaili ammattilaisena vuosina 1990–1998. Vuoden 1993 Ranskan ympäriajossa hän voitti Saint-Lary-Soulaniin päättyneen 16. etapin ja sijoittui kokonaiskilpailussa Miguel Indurainin ja Tony Romingerin jälkeen kolmanneksi.

Saavutuksia
-----------

Lähde: Cycling Archives

1981
Puolan ympäriajo, 9. etapin (aika-ajo) voitto
1984
Maantieajon Puolan-mestaruus
1985
Puolan ympäriajo, prologin sekä 3. ja 9. etapin voitto (kaikki aika-ajoja)
Circuit de la Sarthe, 1. etapin (aika-ajo) voitto
1986
Settimana Ciclistica Bergamasca, kokonaiskilpailun voitto
1987
Maantieajon Puolan-mestaruus
1988
Olympialaiset, hopeaa 100 kilometrin joukkueaika-ajossa
1989
MM-kilpailut, hopeaa 100 kilometrin joukkueaika-ajossa
1990
Tirreno–Adriatico, kokonaiskilpailussa toinen
Maantieajon Puolan-mestaruus
1991
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa yhdeksäs
1992
Herald Sun Tour, 8. ja 9. etapin voitto
1993
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas, 16. etapin voitto, 19. etapilla (aika-ajo) kolmas
Sveitsin ympäriajo, 6. etapin (aika-ajo) voitto
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kymmenes
1994
Trofeo dello Scalatore, voitto
Milano–Torino, kolmas
1995
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas
1997
Puolan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
Portugalin ympäriajo, kokonaiskilpailun sekä 6. ja 9. etapin voitto

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Zenon Jaskula *cyclingarchives.com*. Viitattu 21.7.2011. (englanniksi)
2. ↑  Olympic Games, Road, TTT, Amateurs 1988 *cyclingarchives.com*. Viitattu 21.7.2011. (englanniksi)
3. ↑  World Championship, Road, 100 km TTT, Amateurs 1989 *cyclingarchives.com*. Viitattu 21.7.2011. (englanniksi)
4. ↑  Tour de France 1993 16º stage *cyclingarchives.com*. Viitattu 21.7.2011. (englanniksi)
5. ↑  Tour de France 1993 General Classification *cyclingarchives.com*. Viitattu 21.7.2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola

 |

 |
Riharda Vagneran katua 2018.
**Riharda Vāgnera iela** on katu Riian vanhassakaupungissa. Iela tarkoittaa latviaksi katua ja Riharda Vāgnera on saksalaisen säveltäjän Richard Wagnerin nimen latviankielisen kirjoitusasun (*Rihards Vāgners*) genetiivimuoto. Riharda Vāgnera iela alkaa Kalku ielan risteyksestä ja päättyy Teātra ielan risteykseen. Katu on 195 metriä pitkä. 

Riharda Vāgnera iela, alkuperäiseltä nimeltään **Lielā Ķēniņa iela** ("Suuri kuningaskatu"), on rakennettu 1500-luvulla sen jälkeen, kun maavallit rakennettiin kaupungin uuteen osaan. Vuonna 1941 kadun nimeksi muutettiin **Komunālo ielu** ("Yhteisökatu"). Vuosiksi 1942–1944 se sai takaisin historiallisen nimensä Lielā Ķēniņa iela, kunnes vuonna 1944 se nimettiin uudelleen Komunālo ieluksi. Nykyisen nimensä Riharda Vāgnera iela sai vuonna 1987.

Katu on nimetty säveltäjä Richard Wagnerin mukaan, joka oli toiminut kapellimestarina kadun varrella sijainneessa Riian oopperassa. Wagner siirtyi vuonna 1837 kapellimestariksi tuolloin Venäjän keisarikunnnassa sijainneeseen Riikaan, jossa hän myös kirjoitti ja sävelsi *Rienzi*-oopperan kaksi ensimmäistä näytöstä. Sittemmin Latvian kansallisoopperan talo rakennettiin muualle.

Katuyhteydet
------------

Riharda Vagneran katu on yhteydessä seuraaviin katuihin:

* Kaļķu iela
* Gleznotāju iela
* Mucenieku iela
* Teātra iela
**Mauri Gardin** (s. 6. tammikuuta 1949 Ylitornio) on suomalainen virkamies. Gardin toimi vuosina 1978–1987 Simon kunnanjohtaja, Rovaniemen maalaiskunnan kunnanjohtajana vuosina 1987–2003 ja Rovaniemen kaupunginjohtajana vuosina 2003–2012. Gardinille myönnettiin kaupunkineuvoksen arvonimi vuonna 2012.

Koulutukseltaan Gardin on yhteiskuntatieteiden maisteri. Hän toimi Ylitorniolla Kansalaisopiston rehtorina vuosina 1973–1978. Hän oli ulkoministeri Paavo Väyrysen poliittinen sihteeri vuosina 1985–1987. Poliittiselta kannaltaan Gardin on keskustalainen.

Mauri Gardinin vanhemmat olivat tiehöylänkuljettaja Niilo Edvard Gardin. (s. 1922 Ylitornio) ja hänen vaimonsa juustola-apulainen Kerttu Katariina Väätämöinen (s. 1922 Simo). Gardin on naimisissa ja hänellä on kolme tytärtä. Hän harrastaa maratonjuoksua, tennistä, kalastusta ja mökkeilyä.

Lähteet
-------

1. ↑  *Kuka kukin on 2011*, s. 135. Helsinki: Otava. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. ↑  Mauri Gardinille kaupunkineuvoksen arvonimi *Lapin Kansa*.  25.5.2012.  Arkistoitu 8.8.2014. Viitattu 6.8.2014.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Rovaniemen vaakuna | Edeltäjä:**Matti Pelttari** | **Rovaniemen kaupunginjohtaja**2003–2012 | Seuraaja:**Esko Lotvonen** |
**Maureen O’Hara** (oik. **Maureen FitzSimons**, 17. elokuuta 1920 Ranelagh, Irlanti – 24. lokakuuta 2015 Boise, Idaho, Yhdysvallat) oli irlantilainen näyttelijä.

Ura
---

O’Hara teki urallaan usein töitä ohjaaja John Fordin ja pitkäaikaisen ystävänsä John Waynen kanssa. Hänen ensimmäinen suuri elo­kuvansa oli *Jamaica Innin rannikkorosvot* (1939), jonka ohjasi Alfred Hitchcock. Samana vuonna hän näytteli Esmeraldan roolin elo­kuvassa *Notre Damen kellon­soittaja*. Hän näytteli John Fordin ohjaamassa elo­kuvassa *Vihreä oli laaksoni* (1941), joka voitti parhaan elo­kuvan Oscarin vuonna 1941. *lähde?*

O’Hara puhui sujuvasti iiriä ja käytti sitä elo­kuvissa *Vaitelias mies* (1952), *Suuri paraati* (*The Long Gray Line*, 1954) ja *Äitini on naiseni* (*Only the Lonely*, 1991). Hänen muihin tunnettuihin elo­kuviinsa kuuluu muun muassa *Rio Grande* (1950).

O’Hara lopetti näyttelijän­uransa 1970-luvun alussa, mutta palasi näyttelemään 1990-luvun alussa. Vuonna 1991 hän esiintyi *Äitini on naiseni* -elo­kuvassa John Candyn ja Ally Sheedyn kanssa. Hänen viimeinen televisio­työnsä oli televisio­elo­kuva *The Last Dance* yhdessä muun muassa Eric Stolzin kanssa. Vuonna 2014 O’Haralle myönnettiin Oscar-kunnia­palkinto.

Yksityiselämä
-------------

O’Hara oli naimisissa kolme kertaa, ja hänellä oli yksi lapsi. *lähde?*

Filmografia
-----------

*Pääartikkeli: Maureen O’Haran filmografia*

Lähteet
-------

1. ↑  Edwards, Elaine: Actor Maureen O’Hara Dies Aged 95 *The Irish Times*.  24.10.2015. Dublin. Viitattu 24.10.2015. (englanniksi)
2. ↑  Waddington, Jonna: Oscar-palkittu näyttelijä menehtyi – pitkä ura huipulla *Ilta-Sanomat*.  24.10.2015. Helsinki:  Sanoma Media Finland Oy. Viitattu 25.10.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maureen O’Hara** Wikimedia Commonsissa

* Maureen O’Hara Magazine (englanniksi)
* Maureen O’Hara (muisto­kirjoitus) *Helsingin Sanomat*
* Maureen O’Hara Notable Names Data­basessa (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Emmy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet
* Yle

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Mauri Härmä vuonna 1967.
**Mauri Härmä** (oik. Mauri Salomaa; s. 9. toukokuuta 1946 Vaasa) on iskelmälaulaja, joka toimi Dallapé-orkesterin laulusolistina vuosina 1977–1982.

Härmä vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Etelä-Pohjanmaan Kauhajoella asutustilallisen poikana harrastaen nuorena harmonikan soittoa. Hän osallistui 1960-luvun alussa yhteensä 12 iskelmälaulukilpailuun, joista voitti yhdeksän. Laulukilpailujen hyvästä menestyksestä sekä erään kilpailun tuomarina toimineen Olavi Virran kannustuksesta alkoi Härmän laulajan ura eri tanssiorkestereissa. Vuosina 1977–1978 hän opiskeli laulua Ture Aran oppilaana.

1960-luvun alkupuolella Mauri Härmä oli kauhajokelaisen Mauri Salon tangoyhtyeen solistina. Muutettuaan Helsinkiin vuonna 1966 hän pääsi Jorma Weneskosken orkesterin solistiksi. Härmä kierteli tuolloin myös muiden orkesterien vierailevana solistina ympäri maata. Weneskosken kanssa hän esiintyi usein "Hämiksen tansseissa" (nykyisellä Tavastialla). Weneskoski keksi taiteilijanimen Mauri Härmä laulajan pohjalaisen syntyperän innoittamana.

1970-luvun alussa Härmä siirtyi solistiksi Rauno Eskelisen Helsinki-Humppaan, joka esiintyi usein Dipolin tanssi-illoissa. Orkesterin sovitukset olivat muun muassa Matti Viljasen tekemiä.

Vuosina 1977–1982 Härmä esiintyi Dallapé-orkesterin solistina Kalevi Korven jälkeen. Orkesterin johtajana toimi vielä tuolloin Eero Lauresalo (ent. Lindroos), joka oli ollut Dallapéssä vuodesta 1929 vastaten useista sen levytysten sovituksista.

Vuosien saatossa Härmälle kertyi runsaasti keikkamatkoja eri tanssiorkesterien kanssa. Esiintymispaikkoina olivat tanssilavojen lisäksi erilaiset nuoriso-, urheilu- ja seuraintalot sekä ravintolat. Härmä esiintyi näiden konserttien lisäksi muun muassa Yleisradion *Lavalauantai*-ohjelmassa sekä Niilo Tarvajärven *Tervetuloa aamukahville* -lähetyksissä. Hän oli Lappeenrannan humppafestivaalien vakioesiintyjä ja esiintyi myös kerran Helsingin juhlaviikkojen konsertissa.

Härmä on levyttänyt Unto Monosen tangot "Kulta pikkuinen" ja "Nuoruuden rakkaus", ensin singleinä vuonna 1967 ja myöhemmin albumille *Konkarit* (PSO, 1979).

Mauri Härmän Dallapé-ajoista kerrotaan tarkemmin *Tanssiorkesteri Dallapé* -nimisessä kirjassa, jonka ovat toimittaneet Marko Tikka ja Toivo Tamminen.

Härmä työskenteli lauluharrastuksensa ohella rikostutkijana Helsingin poliisilaitoksen eri yksiköissä. Hän oli yli 20 vuotta rikoskomisariona Helsingin rikospoliisin murharyhmässä eli väkivaltarikosyksikössä, josta jäi eläkkeelle täysin palvelleena vuonna 2009. Härmä harrastaa nykyään vinyylilevyjen keräilyä kirpputoreja kierrellen. Härmä on julkaissut omakustanteena vuonna 2018 cd-singlen *Kun sinua katselen* ja *Jäljet hiekassa* sekä vuonna 2019 cd-singlen *Kuinka saatoitkaan*. Härmän urasta on tehty vuonna 2019 ja 2020 radio-ohjelmat Helsingin Lähiradiossa Petteri Pelkin ohjelma Mauri Härmä Laulava rikospoliisi sekä Radio Robin Hoodissa Liisa-Hellevi Rantasen ja Erkki Rantasen ohjelma Mauri Härmä Levytykset 1967-2019 osa I ja II
**Fábio Henrique Simplício** (s. 23. syyskuuta 1979) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa J. Leaguessa pelaavaa Vissel Kobea. Keskikenttäpelaajana pelaava Simplício on pelannut yli 240 peliä Italian Serie A:ssa.

Seurajoukkueura
---------------

São Paulo Futebol Clubessa jalkapalloilun aloittanut Simplício siirtyi Parma FC:hen vuonna 2004. Kahden Parmassa vietetyn vuoden jälkeen hän siirtyi US Palermoon. Palermossa vietetyn neljän vuoden aikana Simplício oli yksi joukkueensa avainpelaajista. 2010 hän siirtyi Serie A:n sisällä AS Romaan, jonka riveissä hän pelasi myös Mestarien liigaa. Vuonna 2012 Simplício lähti Japaniin, Cerezo Osakaan ja 2014 hän vaihtoi saman maan Vissel Kobeen.

Maajoukkueura
-------------

Vuonna 2009 Simplício pelasi ainoan ottelunsa Brasilian jalkapallomaajoukkueessa, 30-vuotiaana, kun Brasilia voitti Omanin 2–0 ystävyysottelussa. Simplício tuli toisella puoliajalla Felipe Melon tilalle.

Lähteet
-------

* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Fábio Simplício
**Johannes Rungius** eli *Johannes Matthiæ, Satacundensis* (noin 1666 Loimaa – 3. elokuuta 1704 Narva, Viro) oli suomalainen kirkkoherra ja Turun akatemian teologian, logiikan ja metafysiikan professori.

Rungiuksen vanhemmat olivat Loimaan kirkkoherra Matias Rungius (1640–1715) ja Anna Walstenius. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1681. Rungius valmistui Turun akatemiasta filosofian maisteriksi 1691 ja hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa samana vuonna.

Rungius oli kotisaarnaajana piispa Johannes Gezeliuksen luona 1691, Turun katedraalikoulun lehtorina vuodesta 1692 ja Tyrvään kirkkoherrana vuodesta 1695. Hän ei kuitenkaan astunut kirkkoherran virkaan, vaan toimi Gezeliuksen avustajana raamatunselitysteoksen laadinnassa ja toimi kääntäjänä. Rungiuksesta tuli Turun akatemian ylimääräinen teologian professori 1697 ja hän toimi logiikan ja metafysiikan professorina 1700–1701 ollen samalla palkkapitäjänsä Kaarinan kirkkoherrana vuodesta 1698 ja Liedon kirkkoherrana vuodesta 1699 sekä Turun tuomiokapitulin jäsenenä 1698–1701. Rungius oli myös synodaaliväitöksen vt. preeseksensä pappeinkokouksessa Turussa vuonna 1697. Rungius oli sitten Inkerin superintendenttinä Narvassa vuodesta 1701 ja hän oli samalla myös Narvan ruotsalaisen seurakunnan kirkkoherrana.

Rungius kuoli Narvan piirityksen aikana elokuun alussa 1704.

Rungius oli naimisissa vuodesta 1695 Anna Dorotea Munckin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kotivuori, Yrjö: Johan Rungius. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 8.2.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Johannes Rungiuksen elämäkerta Kansallisbiografiassa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Khadija Saye** (30. heinäkuuta 1992 Lontoo, Englanti*lähde?* – 14. kesäkuuta 2017 Lontoo, Englanti) oli brittiläinen valokuvaaja, jonka kuvasarja *Dwelling: in this space we breathe* oli esillä vuoden 2017 Venetsian biennaalissa.

Elämäkerta
----------

Khadija Saye syntyi Lontoossa vuonna 1992. Hän asui gambialaisen äitinsä Mary Mendyn kanssa Kensingtonissa Grenfellin tornitalossa. Khadija kävi ensin paikallista koulua, mutta sai 16-vuotiaana stipendin arvostettuun Rugby Schooliin. Alemman korkeakoulututkinnon Saye suoritti Farnhamin taideyliopistosta. Opiskeluaikanaan hän alkoi tutkia valokuvien kautta identettiään ja gambialaisia juuriaan. Hän alkoi myös kuvata kotiaan, Grenfellin tornitaloa.

Saye sai collegen jälkeen ohjaajakseen kuvataiteilija Nicola Greenin. Green oli ihastanut Sayen töihin nähtyään niitä tuomaroimassaan Discerning Eye -kilpailussa.

Sayen kuvasarja *Dwelling: in this space we breathe* valittiin toukokuussa 2017 Venetsian biennaaliin diasporapaviljongin näyttelyyn, johon otettiin mukaan myös monia jo maailmanlaajuisesti tunnettuja taiteilijoita. Sayen työt olivat esillä kokonaisuudessa, jossa oli esillä muita nousevia taiteilijoita. Hän käytti sarjan kuvissa 1800-luvun tekniikoita, joiden avulla hän tutki gambialaisia hengellisiä harjoituksia.

Saye asui elämänsä loppuun asti äitinsä kanssa Grenfellin tornitalossa. Hän kuoli kesäkuussa 2017 Grenfell Towerin tulipalossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Obituary: Khadija Saye, fast-rising artist killed tragically young in Grenfell Tower *British Journal of Photography*.  20.6.2017. 1854 Media. Viitattu 22.10.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  Alexandra Topping: Khadija Saye: artist on cusp of recognition when she died in Grenfell *The Guardian*.  17.6.2017. Guardian News & Media. Viitattu 22.10.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Estate of Khadija Saye (englanniksi)
* Khadija Saye Photography (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Photographers' Identities
* ULAN

 |

 |
**Fysis** (m.kreik. φύσις) on antiikin kreikkalainen filosofinen, teologinen ja luonnontieteellinen termi, joka käännetään yleensä luonnoksi. Termi on sanojen 'fysikaalinen' ja 'fysiikka' alkuperä.

Sanan varhaisin tunnettu esiintymä on Homeroksen *Odysseiassa*, jossa sitä käytetään kerran. Siinä sillä viitataan tietyn yrtin sisäsyntyiseen luonteeseen tai koostumukseen, joka sillä on kasvun tuloksena. Myös muussa varhaisessa käytössä sana liittyi kasvien, eläinten ja muiden maailman piirteiden luonnolliseen kasvamiseen, kun ne vaikuttavat kehittyvän ilman ulkoista vaikutusta.

Esisokraattisilla filosofeilla termi sai lukuisia uusia merkityksiä. Nämä merkitykset vastaavat melko hyvin niitä, joita sanaan 'luonto' nykyään liitetään. Esisokraatikoille *fysis* oli sama kuin filosofian tutkimusalue. Tämä ilmenee muun muassa Platonilla sekä siinä, että Aristoteles kutsuu varhaisia filosofeja termillä *fysikoi*, ne jotka käsittelevät *fysistä*.

Aristoteleesta lähtien fysikaalinen eli fysiikan (oikeammin τὰ φυσικά, *ta fysika*, "luonnolliset asiat") tutkimusalue on asetettu metafyysistä eli metafysiikan tutkimusaluetta vastaan. Tämä näkyy myös Aristoteleen teosten *Fysiikka* ja *Metafysiikka* nimeämisessä.

Henry Thoreau ymmärsi *fysiksen* siirtymiseksi pimeydestä valoon sekä biologisesti, kosmisesti että kognitiivisesti. Leo Strauss piti kreikkalaista termiä merkkinä jostakin uudesta, jonka kreikkalaiset löysivät — jostakin, joka poikkeaa muiden kulttuurien ajatustavasta, jota kuvaavat sellaiset termit kuin dharma ja tao.

Lääketieteessä sananloppu *-fysis* esiintyy sellaisissa sanoissa kuin *symfysis* ja *epifysis* merkityksessä "kasvaminen".

Katso myös
----------

* Luonto filosofiassa

Lähteet
-------

1. ↑  Homeros: *Odysseia* 10.302-3: ὣς ἄρα φωνήσας πόρε φάρμακον ἀργεϊφόντης ἐκ γαίης ἐρύσας, καί μοι φύσιν αὐτοῦ ἔδειξε; suomennoksessa φύσις on käännetty sanalla "tenho".
2. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: φύσις *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
3. ↑  Naddaf, Gerard: *The Greek Concept of Nature*. SUNY Press, 2006.
4. ↑  Platon: *Faidon* 96a.
5. ↑  Aristoteles: *Metafysiikka* 1005a30-35.
6. ↑  Peters, F. E.: *Greek Philosophical Terms: A Historical Lexicon*, s. 158. NYU Press, 1970. ISBN 0814765521. Teoksen verkkoversio.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Physis
**Khabrias** (m.kreik. Χαβρίας, k. 357 eaa.) oli ateenalainen kenraali. Hän opiskeli Platonin Akatemiassa. Khabrias voitti Gorgopaan johtamat spartalaiset ja aiginalaiset Aiginalla ja komensi laivastoa, joka auttoi Kyproksen kuningasta Euagorasta taistelussa persialaisia vastaan. Vuonna 378 eaa. kun Ateena liittoutui Theban kanssa Spartaa vastaan, hän kukisti Agesilaos II:n lähellä Thebaa.

Vuonna 376 eaa. Khabrias voitti Spartan laivaston lähellä Naksosta. Vuonna 366 eaa. häntä ja Kallistratosta syytettiin petoksesta, Oropoksen neuvomisesta antautumaan thebalaisille. Hänet vapautettiin syytteistä, ja pian hän astui Egyptin kuninkaan Teoksen palvelukseen puolustamaan maata persialaisia vastaan. Liittolaissodan puhjettua vuonna 357 eaa. hän johti Khareen kanssa Ateenan laivastoa. Khabrias kuoli hyökkäyksessä Khiokselle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Chabrias (*Encyclopaedia Britannica 11th ed.* (1911). Encyclopaedia Britannica Company, Cambridge, Englanti.) *1911encyclopedia.org*. Viitattu 8.8.2008.
**Fysiologos** (m.kreik. Φυσιολόγος, lat. *Physiologus*) on tuntemattoman antiikin kreikkalaisen kirjailijan kirjoittama tai kokoama bestiaari eli teos, joka sisältää kuvauksia eläimistä, linnuista ja taruolennoista, sekä kivistä ja kasveista. Jokaista kuvausta seuraa tarina, sekä kohteen symbolinen ja moraalinen merkitys.

Ilmeisesti teos kirjoitettiin Aleksandriassa toisella vuosisadalla. Se käännettiin latinaksi noin vuonna 400 ja myöhemmin useille Euroopan ja Lähi-idän kielille.

Teos säilytti vaikutuksensa eurooppalaisessa kulttuurissa yli tuhannen vuoden ajan. Esimerkiksi keskiaikaisessa runollisessa kirjallisuudessa on paljon viittauksia *Fysiologokseen*, ja useiden siinä kuvattujen eläinten, esimerkiksi feeniks-linnun, symboliikka on edelleen hyvin tunnettu.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lauchert, Friedrich: Physiologus *Catholic Encyclopedia*.  1911. New York:  Robert Appleton Company.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fysiologos** Wikimedia Commonsissa

* The Old English Physiologus (englanniksi)
**Kaarlo Erkki Kustavi Anttinen** (synt. **Andersin**, 10. maaliskuuta 1915 Kuopio – 21. kesäkuuta 2005 Kankaanpää) oli suomalainen ratsastaja ja upseeri.

Kuopion Lyseosta ylioppilaaksi vuonna 1935 kirjoittanut Anttinen valmistui upseeriksi 1938 ja palveli sen jälkeen Mikkelissä Kenttätykistörykmentti 3:ssa sekä Ratsastavassa patterissa, jonka riveissä hän osallistui talvisotaan. Jatkosodassa Anttinen toimi aluksi Ratsastavan patterin päällikkönä Itä-Karjalassa 1941–1942 ja sen jälkeen Kevyt patteristo 12 komentajana. Rauhan tultua hän palveli muun muassa Ypäjälla Hevoshuoltokoulussa sekä myöhemmin Pääesikunnassa komentotoimiston päällikkönä, josta tehtävästä Anttinen jäi eläkkeelle vuonna 1965 everstiluutnanttina.

Anttinen oli 1950-luvulla Suomen parhaita kenttäratsastajia. Hän osallistui Locarno-ratsunsa kanssa vuoden 1956 kesäolympialaisten Tukholmassa järjestettyihin ratsastuskilpailuihin mutta joutui keskeyttämään sekä kenttäratsastuksen yksilö- että joukkuekisan.

Armeijan palveluksesta erottuaan Anttinen toimi aluksi Suomen Ravirenkaan puheenjohtajana sekä myöhemmin sen seuraajaksi perustetun Suomen Hippoksen ensimmäisenä toimitusjohtajana yhdessä Yrjö Heiskasen kanssa vuosina 1973–1974. Hänet tunnettiin myös ravihevosten kasvattajana. Anttinen oli Suomen Hippoksen kunniajäsen kuolemaansa saakka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kaarlo Anttisen muistokirjoitus Helsingin Sanomat. Viitattu 30.12.2013.
2. ↑  Sports-Reference (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 30.12.2013.
3. ↑  Aiemmat tietokilpailukysymykset ja vastaukset (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Hippos. Viitattu 30.12.2013.
4. ↑  Vuosikertomus 2004 (s. 23)[vanhentunut linkki] Suomen Hippos. Viitattu 30.12.2013.
**Liskiökasvit** (Saururaceae) on pieni lauhkean vyöhykkeen kasviheimo koppisiemenisten Piperales-lahkossa. Liskiökasveihin kuuluvat muun muassa kameleonttilehdet ja herttalehdet.

Tuntomerkit
-----------

Liskiökasvit ovat juurakollisia tai rönsyllisiä ruohoja. Lehdet ovat usein aromaattisia, melko möyheitä, leveätyvisiä, kourasuonisia ja korvakkeellisia; korvakkeet ovat intrapetiolaarisia, so. sijaitsevat ruodin sisäpuolella, sen ja varren välissä. Tähkämäisen kukinnon tyvellä on tavallisesti kookas ja terälehtimäinen suojus; kukat sen sijaan ovat pieniä ja teriöttömiä. Heteitä on usein kolme, mutta myös kuusi tai kahdeksan kahdessa kiehkurassa, ja ne ovat toisinaan enemmän tai vähemmän pareittain yhtyneitä ja/tai sikiäimeen kiinnittyneitä. Erillisiä emilehtiä on neljä tai emiö on kolmen tai neljän emilehden yhteenkasvettuma; joskus sikiäin on kehänalainen. Istukat ovat laitaistukoita, joihin kiinnittyy muutama tai joukko siemenaiheita. Hedelmä on kuiva, pähkylä tai tuppilo.

Levinneisyys
------------

Liskiökasvit ovat pohjoisen lauhkean vyöhykkeen kasveja.

Luokittelu ja fylogenia
-----------------------

Liskiökasvien heimo käsittää viisi sukua ja kuusi lajia. Sen lähin sukulainen on pippurikasvien (Piperaceae) heimo.

Erään DNA-jakson (matR) analyysin mukaan *Houttuynia* ja *Anemopsis* muodostavat heimon evoluutiopuussa sisarusparin, joka puolestaan on rinnakkainen koko muulle heimolle. Kyseinen sisaruspari ilmenee myös kolmen geenin analyysissä, jossa suvut *Saururus* ja *Gymnotheca* muodostavat myös parin. Nämä kaksi sukuparia ilmenevät myös muissa molekyylitutkimuksissa, mutteivät morfologian analyysissä.

### Suvut

* *Anemopsis* Hook. & Arn.
* *Circaeocarpus* C.Y.Wu
* *Gymnotheca* Decne.
* *Houttuynia* Thunb. – kameleonttilehdet
* *Saururus* L. – herttalehdet

Kuvia
-----

* Anemopsis californica*Anemopsis californica*
* Viherkameleonttilehti (Houttuynia cordata)Viherkameleonttilehti (*Houttuynia cordata*)
* Herttalehden (Saururus chinensis) valkokärkisiä lehtiä ja kukintojaHerttalehden (*Saururus chinensis*) valkokärkisiä lehtiä ja kukintoja

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. .

### Viitteet

1. ↑  Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Saururaceae
2. 1 2 3 4  Stevens (2001–), viitattu 25.2.2015
3. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q157072
* Wikispecies: Saururaceae
* CoL: FZ4
* EoL: 4352
* EPPO: 1SAUF
* FNA: 10799
* FoC: 10799
* Fossilworks: 55397
* GBIF: 2421
* GRIN: 1009
* iNaturalist: 60246
* IPNI: 50036839-1
* IRMNG: 114366
* ITIS: 18219
* NBN: NHMSYS0020824574
* NCBI: 16748
* NZOR: b347513b-b85b-4271-a61b-af4c9104ceb1
* Open Tree of Life: 445974
* Plazi: 4FC6F650-E267-3441-8EDD-45E70C05D353
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77126697-1
* Tropicos: 42000019
* VASCAN: 215
* VicFlora: 3cebedde-d95a-4b14-aca3-5c11aaf906d0
* Watson & Dallwitz: saururac
* WFO: wfo-7000000549

 |

 |
***Lisko*** (*LIsta Suomalaisista KOtisivuista*) oli vuosina 1994–2004 toiminut suomalaisten Internet-sivujen hakemisto, ja *Liskoa* voidaankin pitää vanhimpana ja vuosien 1994-1997 välillä suurimpana sellaisena. *Liskoa* ylläpidettiin vapaaehtoisvoimin, eikä sivusto sisältänyt mainoksia. Hakukoneiden alkaessa yleistyä vuonna 1996 *Lisko* alkoi nopeasti menettää asemaansa yleisimpänä tapana löytää suomalaisia Internet-sivuja, ja muutamassa vuodessa kaupalliset palvelut korvasivat sen. Vuonna 2004 vuosikausiin päivittymätön *Lisko* poistettiin Internetistä kokonaan.

*Liskon* URL-osoite osoitti aluksi Heikki Suopangin kotisivuille http://stekt.oulu.fi/~suopanki/lisko.html (Oulun yliopiston teknillisen tiedekunnan sähköosaston tunnus), joka muuttui myöhemmin osoitteeksi www.lisko.oulu.fi. Sivuston vuoden 1998 tietosivulla oli mainittu arkipäivän kävijämääräksi useita tuhansia kävijöitä. Internet-sivu pääsi *Liskon* listalle, jos sivu oli suomalainen tai suomeksi (tai ruotsiksi tai saameksi) ja oli yleisesti kiinnostava.

Lähteet
-------

1. ↑  *Lisko*, Heikki Suopanki, 22. tammikuuta 1998: Mikä *Lisko* on? (Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* *Lisko* Internet Archivessa
* Verkkouutiset, 6. marraskuuta 1998, Löytyykö mitään – hakupalvelut Internetissä?
Juvankosken voimalaitoksen rakennuksia nähtynä kosken ylittävältä sillalta.
Kosken patorakenteita.
**Juvankoski** on koski Paimionjoessa Tarvasjoella Liedossa Varsinais-Suomessa. Se on yhdessä Paimiossa siitä alavirtaan sijaitsevien Askalankosken ja Juntolankosken kanssa yksi Paimionjoen alajuoksun kolmesta voimalaitoskäyttöön valjastetusta koskesta. Kaikki kolme pientä voimalaitosta omistaa Koskienergia ja niiden kunkin putouskorkeus on 14 metriä. Juvankosken nykyinen voimalaitos sai perustamisluvan vuonna 1916 ja on Paimionjoen voimalaitoksista vanhin. Voimalaitoksessa on kaksi koneistoa, teholtaan 1 MW ja 0,3 MW. Isomman koneiston vesi tulee padosta kallioon louhittua tunnelia pitkin, pienempään vesi johdetaan maan pinnalla kulkevalla putkella. 

Juntolankosken voimalaitos perustettiin 1920 ja Askalankosken 1938.

Lähteet
-------

1. ↑  Koskienergia Oy
2. ↑  Tapio Meisalmi: Paimionjoen alaosan kalatietarkastelu. Paimio ja Tarvasjoki (pdf) Paimionjokiyhdistys.  Arkistoitu 27.2.2014. Viitattu 30.1.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Juvankoski** Wikimedia Commonsissa
Timanttien kaivuuta Sierra Leonessa, joka on yksi suurimmista timanttien viejämaista.
Kimberleyn sertifiointiprosessiin osallistuvat maat.
**Kimberleyn prosessi** (engl. *Kimberley Process Certification Scheme*, lyh. *KPCS*) on kansainvälinen sopimus, jonka tarkoitus on tyrehdyttää niin kutsuttujen veritimanttien eli konfliktialueilta vientiin menevien timanttien kauppa, joilla usein rahoitetaan aseellisia ryhmittymiä. Prosessi otettiin käyttöön vuonna 2003 ja joulukuussa 2009 sopimuksen piiriin kuului 75 maata, joskin Euroopan unioni edustaa jäsenmaitaan yhtenä kokonaisuutena. Täten myös Suomi kuuluu sopimuksen piiriin. Kimberleyn sertifiointiprosessiin osallistuvat maat ovat vastuussa 99,8 prosentista kaikesta raakatimanttituotannosta.

Ihmisoikeusjärjestöjen ja timanttiteollisuuden tietoon tuli 1990-luvulla, että monissa köyhissä Afrikan maissa aseelliset kansainvälisesti tunnustettuja hallituksia vastaan sisällissotaa käyvät ryhmittymät rahoittavat toimintaansa muiden tulonlähteidensä lisäksi raakatimanteilla, joita myöhemmin on alettua kutsua veri- tai konfliktitimanteiksi. Konfliktitimanttien kaupan tyrehdyttämiseksi ryhdyttiin toimiin, jotka lopulta johtivat Kimberleyn prosessiin. Konfliktitimanttien kaupan tyrehdyttämisellä pyritään siihen, että erityisesti raakatimantteja vievien kehitysmaiden tunnustetut hallitukset ja asukkaat hyötyvät entistä enemmän timanttikaupasta saaduista tuloista.

Kimberleyn prosessi sai alkunsa Etelä-Afrikan Kimberleyssä toukokuussa 2000 pidetyssä kokouksessa, johon osallistui asiasta kiinnostuneiden maiden hallituksia sekä timanttiteollisuuden ja ihmisoikeusjärjestöjen edustajia. Kimberleyn prosessiin osallistuvan maan täytyy taata, ettei maasta lähtevillä timanteilla rahoiteta kansainvälisesti tunnustettuja hallituksia vastaan sisällissotaa käyviä ryhmittymiä, ja ettei maa vie tai tuo timantteja prosessin ulkopuolisesta maasta.

Kimberleyn prosessi edellyttää muun muassa että raakatimanttierät täytyy viedä maasta sinetöidyssä säiliössä yhdessä vientimaan hallituksen vahvistaman sertifikaatin kera. Raakatimantteja saa viedä vain toiseen sopimuksen piiriin kuuluvaan maahan ja sertifioimattomien raakatimanttierien tuonti sopimuksen piirissä olevaan jäsenmaahan on kielletty.

Lähteet
-------

1. ↑  Kimberley Process: Who Is Involved? Kimberleyprocess.com.  Arkistoitu 14.3.2008. Viitattu 1.7.2010. (englanniksi)
2. ↑  Diamond Facts:Fact#10 World Diamond Council.  Arkistoitu 15.3.2008. Viitattu 15.3.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* The Kimberley Process[vanhentunut linkki] (englanniksi)
**Kaunosiilikäs** (*Utetheisa pulchella*) on siilikkäisiin kuuluva eteläeurooppalainen perhoslaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Kaunosiilikäs on keskikokoinen, räikeänvärinen perhonen, jonka pohjaväriltään luonnonvalkoisissa, kapeissa etusiivissä on mustia täpliä ja jossain määrin siiven poikki suuntautuvia, kirkkaanpunaisia alueita. Takasiivet ovat leveät, vaaleat, ja niissä on epäsäännöllinen, tummanruskea reunus. Lepäävä perhonen pitää siipiään kattolaskuisesti ruumiin sivuilla. Siipiväli on 29–42 mm.

Toukka on harvakseltaan karvainen, mustan ja valkoisen kirjava

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Kaunosiilikäs on eteläinen perhoslaji, jonka yksilöitä harhautuu kuitenkin satunnaisesti myös Keski-Eurooppaan. Lajin luontainen levinneisyys ulottuu Pohjois-Afrikasta ja Espanjasta Turkkiin, Keski-Aasiaan ja Kiinaan saakka. Suomea lähimpänä kaunosiilikäs on tavattu Tanskassa neljä kertaa, viimeksi vuonna 2006. Lisäksi 1800-luvulta on havaintoja Baltiasta ja Venäjältä. Norjassa laji tavattiin ensimmäisen kerran vuonna 2022.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Laji lentää avoimilla, harvakasvuisilla niityillä, aromaisilla alueilla ja merenrannoilla. Perhoset lentävät pääasiassa yöllä, mutta voivat lentää avoimesti myös päivällä. Lentoaika on kesäkuusta elokuuhun. Pohjois-Afrikassa kaunosiilikkäällä on kolme sukupolvea vuodessa. Laji talvehtii pienenä toukkana, muttei kestä Keski- tai Pohjois-Euroopan talvia. Toukka koteloituu lähelle maanpintaa.

Ravintokasvi
------------

Toukka elää useilla lemmikkikasveille, kuten lemmikeillä (*Myosotis*), purasruohoilla (*Borago*) ja rasteilla (*Anchusa*).

Lähteet
-------

1. 1 2  Catalogue of the Lepidoptera of Belgium (englanniksi)
2. ↑  Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
3. ↑  kuva toukasta (Arkistoitu – Internet Archive)
4. 1 2 3  Nationalnyckeln till Sverges flora och fauna. Fjärilar: Ädelspinnare–tofsspinnare Lepidoptera: Lasiocampidae–Lymantriidae. ISBN 978-91-88506-58-0 s. 376–377
5. ↑  NRK: Afrikansk sommerfugl dukket opp i Norge for første gang. Viitattu 14.11.2022. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* UkMoths (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q218449
* Wikispecies: Utetheisa pulchella
* ARKive: utetheisa-pulchella
* BioLib: 54859
* BOLD: 262880
* EPPO: UTETPU
* EUNIS: 309230
* Fauna Europaea: 447038
* Fauna Europaea (new): 8bba8217-2468-4526-a3cc-ed385ee7b04d
* GBIF: 1803163
* iNaturalist: 201279
* IRMNG: 11433533
* LepIndex: 45805
* LoB: 5015
* NBN: NBNSYS0000006140
* NCBI: 1628836

 |

 |
**WxWidgets** on laitteistoriippumaton, avoimen lähdekoodin lisäkirjasto, joka on tarkoitettu graafisella käyttöliittymällä varustettujen sovellusohjelmien tekemiseen. WxWidgetsin kehittäminen aloitettiin vuonna 1992. Ohjelmointikielenä on C++. WxWidgetsistä on tehty käännökset mm. Pythonille (wxPython), Smalltalkille (wxSqueak), Perlille ja Javalle. WxWidgetsin nimi oli aikaisemmin WxWindows, mutta Microsoftin toimien takia nimi jouduttiin vaihtamaan wxWidgetsiin.

WxWidgets ei matki minkään tietyn käyttöjärjestelmän käyttöliittymäkomponentteja, vaan käyttää käyttöjärjestelmän omia elementtejä. Tämä tekee ohjelmista nopeampia ja käyttöjärjestelmän grafiikkaan istuvia. WxWidgetsissä on tuki muun muassa Windowsille, Mac OS:lle, OS X:lle ja Unixille/Linuxille (X11/Xlib-, GTK+- ja Motif-käyttöliittymäkirjastot).

Esimerkki wxPythonilla
----------------------

Alla esimerkki wxPythonilla:

```
import wx

class TestFrame(wx.Frame):
    def \_\_init\_\_(self, parent, ID, title):
        wx.Frame.\_\_init\_\_(self, parent, -1, title, pos=(0, 0), size=(320, 240))
        panel = wx.Panel(self, -1)
        text = wx.StaticText(panel, -1, "Test", pos=(10, 5), size=(-1, -1))

class TestApp(wx.App):
    def OnInit(self):
        frame = TestFrame(None, -1, "Hello, world!")
        self.SetTopWindow(frame)
        frame.Show(True)
        return True

if \_\_name\_\_ == "\_\_main\_\_":
    app = TestApp(0)
    app.MainLoop()

```

Aiheesta muualla
----------------

Virallinen kotisivu
Näkymä salin koilliskulmasta, holvkaarinen seinä, jossa maalauksia. .Näkymä salin koilliskulmasta.
**Oranjezaal** (oranssi sali) on taiteella koristettu sali, joka sijaitsee Alankomaiden hallintokaupungissa Haagissa sijaitsevassa kuninkaallisessa Huis ten Bosch -palatsissa. Palatsin rakennutti Oranjen ruhtinas Fredrik Henrikin vaimo Amalia van Solms-Braunfels, joka miehensä kuoltua vuonna 1647 omisti palatsin miehensä muistolle. Oranje Zaal on täytetty maalauksilla, joissa on kohtauksia hänen elämästään ja allegorioita hänen hallituskaudestaan. Salissa on 31 maalausta, joiden tekijöinä oli ajan johtavia taiteilijoita, kuten Caesar van Everdingen ja Gerard van Honthorst. Salin suunnittelusta vastasi arkkitehti Jacob van Campen, joka osallistui myös maalausten toteuttamiseen. Salia pidetään yhtenä Hollannin taiteen kultakauden parhaista esimerkeistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  De Oranjezaal *koninklijkhuis.nl*.  Arkistoitu 26.10.2016.
2. ↑  Oranjezaal paleis Huis ten Bosch tijdelijk te bezichtigen *rijksoverheid.nl*.  Arkistoitu 27.10.2016.
3. ↑  Vleiend penseel Caesar van Everdingen *stedelijkmuseumalkmaar.nl*.  Arkistoitu 26.10.2016.
4. ↑  Gerard van Honthorst *rijksmuseum.nl*.
5. ↑  From Isolation to Coherence: an Integrated Technical, Visual and Historical Study of 17th and 18th Century Dutch Painting Ensembles *fromisolationtocoherence.nl*.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Oranjezaal**.
* Google Streetview: Oranjezaal
Tukholmalaislapsia kesänvietossa Fredhällsparkenissa 1946.
**Kesäloma** on peruskoululaisten, opiskelijoiden ja monien työpaikkojen loma. Työntekijöiden oikeudesta lomaan säädetään vuosilomalaissa. Kouluissa kesäloma on useimmissa Euroopan ja Pohjois-Amerikan maissa vuoden pisin loma.

Suomen koulujen kesäloma
------------------------

Suomen peruskouluissa ja lukioissa kesäloma alkaa viikon 22 lauantaina eli vuodesta riippuen joko toukokuun lopussa tai kesäkuun alkupäivinä. Kesäloma on pisin loma koulujen lukuvuodessa. Viimeisenä päivänä ennen lomaa pidetään kouluvuoden päättäjäiset, jolloin oppilaille jaetaan mahdolliset todistukset. Kesäloma loppuu elokuun puolivälissä. Loppumispäivään vaikuttavat tulevan lukuvuoden muiden lomien pituudet. 

Kesäloma erottaa toisistaan eri lukuvuodet. Sen jälkeen koululaiset siirtyvät joka vuosi aina seuraavalle vuosiluokalle, paitsi jos heidät heikkojen oppimistulosten tai muiden syiden vuoksi jätetään luokalle.

Vuoteen 1970 saakka Suomen kansa- ja oppikouluissa kesälomaa olivat kesä-, heinä- ja elokuu kokonaisuudessaan. Kouluun palattiin syyskuun ensimmäisenä arkipäivänä. Syyslukukauden 1971 alusta Suomen kouluissa siirryttiin viisipäiväiseen työviikkoon eli lauantait tulivat eräin poikkeuksin vapaapäiviksi (aikaisemmin ne olivat olleet lyhyitä päiviä). Jotta koulupäivien lukumäärä vuodessa ei olisi vähentynyt kovin paljon, lyhennettiin samalla kuitenkin kesälomaa loppupäästä ja koulu alkoi jo elokuussa. Koulupäivien määrä vähentyi noin kahdestasadasta noin sataanyhdeksäänkymmeneen. 1990-luvulla päätösvalta koulujen lomista siirrettiin osittain kunnille, kuitenkin siten, että nykyisen asetuksen mukaan kaikissa kunnissa kevätlukukausi päättyy viikon 22 lauantaina.  Tämä merkitsi samalla, että useimpina vuosina koulua käydään vielä muutama päivä kesäkuun alussa. Vuonna 2021 viikon 22 lauantai on 5. kesäkuuta.

Lähteet
-------

1. ↑   Perusopetusasetus (852/1998), 7 §
| Kapitan Bukajev |
| --- |
| Aluksen laji | Jokijäänmurtaja |
| Rakennustelakka | Wärtsilä, Helsinki |
| Rakennusnumero | 418 |
| Tilattu | 16. toukokuuta 1975 |
| Kölinlasku |   |
| Vesillelasku | 22. maaliskuuta 1978 |
| Luovutus | 29. syyskuuta 1978 |
| Suurin pituus | 77,60 m |
| Suurin leveys | 16,30 m |
| Syväys | 3,25 m |
| Uppouma | 2 240 t |
| Akseliteho | 3 300 kW |
| Nopeus | 14 solmua (26 km/h) |
| Miehistö | 28 |

**Kapitan Bukajev** on venäläinen jokijäänmurtaja. Se on yksi kuuden murtajan sarjasta, joka on tarkoitettu toimimaan Volgan ja Itämeren välisellä vesireitillä sekä Siperian joilla. Avoveden aikana murtajat toimivat hinaus- ja pelastusaluksina. Laivan nimi esiintyy myös muodossa Kapitan Bukayev. Murtajan sisaralukset ovat Kapitan Tšetškin (1977), Kapitan Plahin (1977), Kapitan Tšadajev (1978), Kapitan Krutov (1978) ja Kapitan Zarubin (1978).

Kapitan Bukajevin koneisto on dieselsähköinen ja sen dieselteho on 4 650 kilowattia ja akseliteho 3 300 kilowattia. Aluksessa on kolme Wärtsilä-Vaasa 12V22 -dieselmoottoria, kolme potkuria ja kolme peräsintä. AEG:n valmistamat potkurimoottorit toimivat tasavirralla ja niitä syötetään tyristorisiltojen kautta. Koneisto toimii voimalaitosperiaatteella, jossa pääkoneet tuottavat kaiken tarvittavan sähkötehon, joten apukoneita murtajassa ei ole. Konehuone on miehittämätön. Jäissäkulkua helpottamassa on Wärtsilän ilmapuhallusjärjestelmä ja siltojen alittamiseksi mastot, tutkamastot ja antennit voidaan kääntää alas.

Lähteet
-------

* Navigator 1978:1 s. 46–47 ja 1978:10 s. 7
Meg Mundy
**Margaret "Meg" Mundy** (4. tammikuuta 1915 – 12. tammikuuta 2016) oli näyttelijä. Hän syntyi Lontoossa, Englannissa, mutta muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1921. Hän esiintyi vuonna 1948 *La Putain respectuese* -näytelmässä ja sai sen pääroolin esittämisestä Cort Theatressa vuonna 1948 Theatre World Awardin. Vuonna 1982 Mundy oli ehdolla Daytime Emmy -palkinnon saajaksi sivuosan (Mona Aldrich Croft) esittäjänä draamasarjassa *The Doctors*.

Mundyn äiti oli australialainen oopperalaulaja Clytie Hine, ja hänen isänsä oli englantilainen sellisti ja Metropolitan-oopperan orkesterimanageri John Mundy. Hänellä oli veli John Hine Mundy, josta tuli Columbian yliopiston historian professori.

Lähteet
-------

1. ↑  Meg Mundy Obituary *The New York Times / Legacy.com*.  20.1.2016. Viitattu 21.1.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Meg Mundy Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Internet Broadway Database: Meg Mundy (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Meg Mundy
**Kesämäen lukio** oli Lappeenrannassa Kesämäen kaupunginosassa toiminut lukio.

Historia
--------

Koulu perustettiin jatkosodan aikana vuonna 1943 Karjalankannaksen Valkjärvellä nimellä Vuoksen keskikoulu, missä se ehti toimia vuoden ajan suojeluskuntatalon tiloissa. Lokakuussa 1944 annetulla asetuksella koulu siirrettiin Lappeenrantaan, jossa siitä tuli Lappeenrannan keskikoulu. Lappeenrannassa koulu oli aluksi kolmeluokkainen, ja sen ensimmäiset oppilaat tulivat Lappeenrannan tyttölyseon 1.–3. luokkien rinnakkaisluokilta. Myöhemmin se laajeni kuusiluokkaiseksi. Koululla ei aluksi ollut omaa rakennusta, vaan opetus järjestettiin ensin Lappeenrannan lyseon tiloissa ja vuodesta 1951 alkaen tyttölyseon uudessa rakennuksessa Taikinamäellä Peltolan kansakoulun naapurissa.

Vuonna 1958 koululle valmistui oma, V. J. Myyrinmaan suunnittelema koulurakennus Kesämäkeen. Samalla koulua laajennettiin lukiolla ja nimeksi muutettiin Saimaan yhteislyseo, lempinimeltään Syltty. Lukuvuonna 1965–1966 se oli 891 oppilaallaan suurin Lappeenrannan neljästä oppikoulusta. Koulun rehtori jo Valkjärven ajoista asti oli Elija Liljeblad, joka jäi eläkkeelle vuonna 1974.

Lappeenrannan siirtyessä peruskoulujärjestelmään vuonna 1975 Saimaan yhteislyseo jakautui Kesämäen lukioksi ja Kesämäen yläasteeksi. Lukio lakkautettiin vuonna 1996, mutta lukio-opetus Kesämäessä jatkui vielä kahden vuoden ajan Lappeenrannan Lyseon lukion toimipisteenä. Kesämäen lukion viimeisenä rehtorina toimi Pentti Hentunen. Yläaste on tunnettu vuodesta 1999 alkaen nimellä Kesämäenrinteen koulu.

Lähteet
-------

* Herranen, Timo et al: *Lappeenrannan kaupungin historia 1917–1966, nide II*. Lappeenrannan kaupunki, 1989. ISBN 951-9278-62-1.

### Viitteet

1. 1 2  Herranen et al. 1989, 269–270.
2. ↑  Rakennetun ympäristön nykytila *Etelä-Karjalan maisema- ja kulttuurialueselvitys, osa 2*. Etelä-Karjalan liitto.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 24.4.2016.
3. 1 2 3 4 5 6  Munnukka, Antti: Syltyn henki leijailee Kesämäenrinteen yllä *Etelä-Saimaan artikkelitietokanta*.  19.9.2003. Lappeenrannan maakuntakirjasto.  Arkistoitu 28.8.2016. Viitattu 24.4.2016.
4. ↑  Herranen et al. 1989, 272.
5. ↑  Sallinen, Leena: Lappeenrannan ensimmäiset kansakoululaiset olivat tyttöjä — juhlavuosi uudistaa perusopetuksen *Etelä-Saimaa*.  20.1.2016. Kaakon Viestintä.  Arkistoitu 25.1.2016. Viitattu 24.4.2016.
6. ↑  Perusopetus Lappeenrannan kaupunki.  Arkistoitu 3.4.2016. Viitattu 24.4.2016.

Kirjallisuus
------------

* *Vanha Syltty – koulun tie Kannakselta Kesämäkeen*. Kesämäen yläaste ja lukio, 1998. ISBN 952-90-9670-4.
**Kesälesket** (*Gräsänklingar*) on Hans Iverbergin ohjaama ruotsalainen komediaelokuva vuodelta 1982. Sen ovat käsikirjoittaneet Åke Cato ja Jan Richter. Pääosia esittävät Gösta Ekman, Janne Carlsson, Lena Olin, Mona Seilitz ja Svante Grundberg.

Juoni
-----

Arkkitehti Gary saattaa konferenssimatkalle lähtevän vaimonsa lentokentälle, ajaa kolarin ja myöhästyy lentokenttäbussista, mutta saa kyydin autonasentaja Lasselta, joka on itsekin jäänyt juuri kesäleskeksi. Miehet tutustuvat ja alkavat viettää "lomaviikkoaan" yhdessä, ja yläluokkainen arkkitehti saa kosketuksen aivan uuteen maailmaan.

Vastaanotto
-----------

*Helsingin Sanomien* Helena Ylänen yllättyi, ettei *Kesälesket* ollut lainkaan niin huono kuin monet muut Ruotsista tuodut komediat, vaan "varsin osuva ja sydämellinen huvinäytelmä kahden erilaisen ihmistyypin ja elämäntavan kohtaamisesta". Se ei hänestä sisällä juuri mitään kestäviä elokuvallisia arvoja, mutta viihdyttäviä ja osuvia tilanteita kyllä.

Lähteet
-------

1. ↑  Ylänen, Helena: Kuin ilman peräsintä.  *Helsingin Sanomat*, 18.12.1982, s. 18. Näköislehden aukeama (tilaajille).

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Gräsänklingar
William MacGillivray**William MacGillivray** (25. tammikuuta 1796, Aberdeen– 4. syyskuuta 1852, Aberdeen) oli skotlantilainen luonnontieteilijä, ornitologi ja taidemaalari.

MacGillivray syntyi Aberdeenissä William MacGillivrayn ja Ann Wishartin aviottomana lapsena. Williamin ollessa 3-vuotias perhe muutti Harrisin saarelle Ulko-Hebrideille. Hän kasvoi isänsä perheen luona. Syntyperänsä vuoksi hän koki lievää halveksuntaa myöhemmin tiedemiespiireissä, muun muassa Charles Darwin sanoi ettei MacGillivraylla ollut herrasmiehen tapoja ja ulkomuotoa.

Hän opiskeli lääketiedettä Aberdeenin King's Collegessa, mutta ei kuitenkaan saattanut opintojaan päätökseen, vaan palasi 3 vuoden kuluttua takaisin Harrisiin ja harjoitti siellä ajoittain lääkärin ammattia. Vuonna 1823 hän pääsi luonnonhistorian professori R. Jamesonin assistentiksi Edinburghin yliopistoon. Hän oli *The Royal College of Surgeons of Edinburgh* museon kuraattori vuodesta 1831, ja luonnonhistorian professori Marischal Collegessa Aberdeenissä vuodesta 1841. Hänet on haudattu Edinburghin New Caltonin hautausmaalle.

MacGillivray oli John James Audubonin ystävä ja kirjoitti suuren osan Audubonin *Ornithological Biographies* teoksesta vuosina 1830–1839. Audubon nimesi valkoluomikerttulin (*Oporornis tolmiei*) ystävänsä kunniaksi MacGillivray's Warbleriksi. MacGillivray kuvaili ja nimesi ruusulokin vuonna 1824.

Hänen poikansa John (1822–1867) ja Paul Howard MacGillivray (1834–1895) olivat myös luonnontieteilijöitä.

Paul MacGillivray lahjoitti 214 isänsä maalausta Lontoon Natural History Museumille 1892.

Teoksia
-------

* Lives of Eminent Zoologists from Aristotle to Linnaeus (1830),
* A Systematic Arrangement of British Plants (1830),
* The Travels and Researches of Alexander von Humboldt (1832),
* A History of British Quadrupeds (1838),
* A Manual of Botany, Comprising Vegetable Anatomy and Physiology (1840),
* A History of the Molluscous Animals of Aberdeen, Banff and Kincardine (1843),
* A Manual of British Ornithology (1840 – 1842),
* A History of British Birds, indigenous and migratory, 5 osaa (1837-1852).
* Natural History of Deeside and Braemar (1855), julkaistu postuumisti.

Lähteet
-------

* Natural History Museum
* Fathom (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |