recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gala Éluard Dalí**, (s. 7. syyskuuta 1894 – 10. kesäkuuta 1982) alkuperäiseltä nimeltään **Elena Ivanovna Diakonova**, tuli tunnetuksi Salvador Dalín vaimona.

Nuoruus
-------

Gala Éluard Dalí syntyi Venäjällä Kazanissa syksyllä 1894. Hän opiskeli opettajaksi. Jatkuvista keuhkosairauksista kärsivänä hänet lähetettiin Sveitsiin Clavadelissa sijaitsevaan parantolaan vuonna 1913. Galalla todettu keuhkokasvain leikattiin myöhemmin onnistuneesti ja keuhkoputkentulehdukset loppuivat. Parantolassa hän tapasi tulevan miehensä, ranskalaisen runoilija Paul Éluardin (1895–1952). Pari avioitui, ja he muuttivat Pariisiin. Pariskunnalle syntyi tytär Cécile, joka kasvoi myöhemmin isänsä Paulin hoivissa.

Gala ja Salvador Dalí
---------------------

Gala ikkunassa. Salvador Dalín veistos Marbellassa.
Gala Dalí oli inspiraationa monille nimekkäille aikalaisilleen. Dalin ja Éluardin lisäksi häntä ihailivat Max Ernst ja André Breton. Gala arvosti surrealismia ja esimerkiksi Picasson taidetta.

Vuonna 1929 Gala vieraili miehensä Éluardin kanssa nuoren nousevan surrealistin, Salvador Dalín, luona Katalonian Port Lligatissa Cadaquesin lähellä. Dalín ja Galan suhde alkoi pian tämän jälkeen. Vuonna 1934 Gala ja Salvador menivät naimisiin siviilivihkimyksellä, ja heidät vihittiin kirkollisesti 14 vuotta myöhemmin. 

Galan vaikutus näkyy Dalín töissä. Usein Gala löytyy niistä selin tai kasvokkain, erikokoisina hahmoina tai Pyhänä Neitsyenä. Salvador Dalí sanoi myöhemmin, että Gala pelasti hänet hulluudelta ja varhaiselta kuolemalta. Gala toimi Dalín managerina ja hoiti arkirutiineja. Häntä kritisoitiin myös rahanahneeksi ja materialistiseksi naiseksi, joka otti kaiken irti miehensä neroudesta. 

Viimeiset vuodet pariskunnan välillä eivät olleet pääsääntöisesti onnellisia. Niinpä Dalí osti rakastetulleen oman kodin, Duboin linnan, Pohjois-Espanjasta Peran kylästä, jonne Gala muutti 1971. Dalí sai kyläillä vaimonsa luona vain kirjallisesta kutsusta. Vierailijoita ei linnassa Galan rakastajien lisäksi paljon käynyt. Hän kuoli linnassaan kesäkuussa 1982 88-vuotiaana. 

Nykyään Duboin linna toimii museona. Linnan alakerrassa on krypta, jonne Gala on haudattu. Kryptaan on rakennettu kaksi hautapaikkaa, toinen Dalílle itselleen. Dalí päätti kuitenkin Galan kuoleman jälkeen, että haluaa tulla haudatuksi omaan teatterimuseoonsa Figueresiin Pohjois-Espanjaan, jossa hänen hautansa nykyään sijaitsee.
**Marjean Holden** (s. 3. marraskuuta 1964 Minneapolis, Minnesota, Yhdysvallat) on amerikkalainen näyttelijä, tuottaja, tanssija ja taistelulajien osaaja. Holden syntyi Minnesotan Minneapolisissa marraskuussa 1964 mutta muutti pian tämän jälkeen perheensä mukana alppihiihtokaupunkina tunnettuun Coloradon Vailiin. Holden aloitti näyttelemisen jo 9-vuotiaana. Äitinsä puolelta Holdenilla on saksalaista, hollantilaista ja italialaista perimää ja isänsä puolelta afro-amerikkalaista sekä intiaaniperimää.

Ura näyttelijänä
----------------

Holden teki Hollywood-debyyttinsä vuonna 1987 elokuvassa Billin ja Tedin uskomaton seikkailu, jossa hänellä oli pieni rooli oppilaskunnan puheenjohtajana. Hän on myös tehnyt vierailevan tähden rooleja TV-sarjoissa Kunnian miehet, Kauhua kryptasta, Star Trek: Deep Space Nine, La Femme Nikita, Bel-Airin prinssi, Hei, olen Susan ja The Steve Harvey Show.
Parhaiten Holden tunnetaan TV-rooleistaan tohtori Sarah Chambersina lyhyeksi jääneessä scifi-sarjassa Crusade 1999 sekä Arinan roolista sarjassa BeastMaster 2000–2002. Babylon 5 -saagan elokuvassa Babylon 5: Aseveljet Holden näytteli Earth Alliancen Excalibur-aluksen navigaattoria. Mortal Kombat 2 – hävitys -elokuvassa hän näytteli Sheevan roolin. Elokuvassa Ballistic Holdenilla oli päärooli Corinna Eversonin ohella peitetehtävissä olevana poliisina, jonka erikoisalaa olivat taistelulajit. Holden on myös tehnyt lukuisia stunt-rooleja eri elokuvissa ja TV-sarjoissa.

Yksityiselämä
-------------

Holden valmistui Battlefield High Schoolista Vailissa vuonna 1983. Ennen näyttelijän uraansa hän opiskeli sekä Arizonan yliopistossa (ASU), Phoenixissa että Pohjois-Arizonan yliopistossa (NAU), Flagstaffissa. Yliopistovuosinaan Holden sekä pelasi NAU:n lento- ja koripallojoukkueissa että voitti osavaltion mestaruuden aitajuoksussa. Aitajuoksun ohella hän osallistui myös pikamatkoille ja pituushyppyyn.
Holdenin voimaharjoittelu sisältää painojen nostelua, nyrkkeilyä ja kamppailulajeja. Hän on saavuttanut musta vyön Wun Hop Kuen Do Kung Fu:ssa
Marjean Holden on saanut myös virallisen tunnustuksen Yhdysvaltain armeijan Purppurasydämen ritarikunnalta vuonna 1996, palkintona työstään sotainvalidien ja -veteraanien hyväksi.
Holdenilla on kaksi sisarusta - 1961 syntynyt Felisa Kim Holden ja 1962 syntynyt Kevin Scott Holden.

Lähteet
-------

1. ↑  Acting Bio & Resumé *marjeanholden.com*.  Arkistoitu 28.2.2014. Viitattu 17.4.2014. (englanniksi)
2. ↑  Starlet receives award in Prescott *The Daily Courier*.  31.5.1996. Viitattu 17.4.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Marjean Holden Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Marjean Holdenin oma sivusto

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Eunice Kennedy Shriver ja Zurab Tsereteli
**Eunice Mary Kennedy Shriver** (10. heinäkuuta 1921 Brookline, Massachusetts, Yhdysvallat – 11. elokuuta 2009) oli yhdysvaltalainen poliittinen vaikuttaja ja hyväntekeväisyyden harjoittaja. Kennedyn klaanin jäsen. Hänen isänsä oli Joseph P. Kennedy ja äiti Rose Kennedy. Hän oli viides lapsi yhdeksänlapsisesta perheestä.

Hän meni naimisiin vuonna 1953 Sargent Shriverin kanssa, joka oli varapresidenttiehdokkaana vuonna 1972 sekä Ranskan suurlähettiläs. Heillä on viisi lasta.

* Robert Sargent Shriver III 1954,
* Maria Owings Shriver 1955
* Timothy Perry Shriver 1959
* Mark Kennedy Shriver 1964
* Anthony Paul Kennedy Shriver 1965

Shriver toimi aktiivisesti perheen vaalikampanjoissa, kuten miehensä sekä veljensä John F. Kennedyn ja tyttären Marian miehen Arnold Schwarzeneggerin.

Hän perusti kehitysvammaisten urheilua edistävän Special Olympics -liikkeen ja johti sitä pitkään.

Lähteet
-------

1. ↑  Valerie J Nelson: Eunice Kennedy Shriver dies at 88; Special Olympics founder and sister of JFK *LA Times*.  2009. Viitattu 9.8.2019.
2. ↑  One year ago: Eunice Kennedy Shriver *LA Times*.  2010. Viitattu 9.8.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Eunice Kennedy Shriver** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC

 |

 |
**Cedar Park Center** on urheiluhalli Texasissa. Se on saanut nimensä Cedar Parkin kaupungista, jossa se sijaitsee. Halli on jääkiekon AHL:ssä pelaavan Texas Starsin ja koripallon NBA Development Leaguessa pelaavan Austin Torosin kotiareena.

Hallin rakentaminen aloitettiin vuonna 2008, ja sen hinta oli 55 miljoonaa dollaria. Sinne mahtui 6 800 ihmistä urheilutapahtumissa. Virallisesti uusi areena avattiin syyskuussa 2009. Rakennuksen ensimmäinen tapahtuma järjestettiin 25. syyskuuta 2009, jolloin sinne saapui esiintymään artisti George Strait.

Hallin ensimmäinen vuokralainen oli jääkiekkoa pelaava AHL-joukkue Texas Stars.

Tapahtumat
----------

18. helmikuuta 2011 areenalla järjestettiin vapaaotteluorganisaatio Strikeforcen ShoMMA-sarjaan kuuluva televisioitu tapahtuma. Sen pääottelussa ottelivat Lyle Beerbohm ja Pat Healy.

31. tammikuuta 2012 hallissa pelattiin koripallo-ottelu Austin Toros vs. Rio Grande Valley Vipers, jossa erityisenä vieraana olivat eri koulupiirit, kuten Hutto Middle School.

Lähteet
-------

1. ↑  Toros move to Cedar Park  9.8.2010. Kvue.  Arkistoitu 26.2.2012.  (englanniksi)
2. ↑  George Strait headlines opening consert at the new Cedar Park Center  9.8.2010. Cedar PArk Center.  Arkistoitu 17.6.2009.  (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Cedar Park Center
Garrotxa-juustoa.
**Garrotxa** on Espanjan Kataloniasta lähtöisin oleva vuohenmaitojuusto.

Garrotxa on nimensä mukaisesti peräisin Garrotxan kunnasta Gironan maakunnasta Kataloniasta. Juuston valmistus katosi lähes kokonaan Espanjan diktaattori Francisco Francon valtakaudella, jolloin juustojen valmistukselle asetettiin suuret tuotantokiintiöt, jotka tekivät pientuottajien juustonvalmistuksesta mahdotonta. Juuston valmistusta elvytettiin 1980-luvun alkupuolella. Elvytystoimien merkittäviä vaikuttajia olivat Enric Canut ja Ramón Badía, jotka tarjosivat paikallisille garrotxalaisille koulutusta ja teknistä tukea juuston valmistukseen. Lisäksi maaseudulle muutti uusia yrittäjiä muualta Espanjasta. Elvytystoimien lopputuloksena oli nykyinen Garrotxa-juusto. Sittemmin juustolle on pyritty saamaan Euroopan unionin nimisuojajärjestelmän mukainen suojattu maantieteellinen merkintä.

Garrotxa valmistetaan pastöroidusta vuohenmaidosta ja suurin osa juuston valmistajista on perheyrityksiä. Juustoa valmistettaessa sitä kypsytetään neljästä viikosta kolmeen kuukauteen. Valmiita juustokiekkoja tehdään kahdessa eri koossa, 500 gramman ja 1 100 gramman kiekkoina. Suurin osa tuotannosta myydään paikallisesti ja noin 20 % viedään ulkomaille. Valmis juusto on kuoreltaan sinisen harmaata ja sisällöltään valkoista. Rakenteeltaan juusto on kosteaa, kohtalaisen pehmeää ja sileää. Sen makua on kuvailtu voiseksi ja hieman kirpeäksi tai happamaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catherine Donnelly: *The Oxford companion to cheese*, s. 304-305. Oxford University Press, 2016. ISBN 9780199330881. (englanniksi)
**Hyasinttiara** (*Anodorhynchus hyacinthinus*) on kookas papukaija, jonka höyhenpeite on väriltään kirkkaan indigonsininen. Lajin kuvaili ja nimesi John Latham vuonna 1790.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Laji on maailman suurin lentävä papukaija, sillä sen pituus on 95–100 senttiä, siipien kärkiväli 130–150 senttiä ja paino 1,4–1,7 kiloa. Nokka on valtava ja sen purentavoima on mahtava. Sukupuolet ovat samanvärisiä.

Esiintyminen
------------

Hyasinttiaroja elää trooppisessa Etelä-Amerikassa eteläisessä Brasiliassa, itäisessä Boliviassa,Koillis-Paraguayssa ja Afrikassa. Laji on vaarantunut, sillä laiton pyynti on hävittänyt lajin laajoilta alueilta. Pelkästään 1980-luvulla arvioidaan pyydystetyn ja myydyn noin 10 000 yksilöä, joista puolet Brasilian omilla markkinoilla. Laji on kysytty lemmikki ja sen hinta liikkuu 10 000 euron paikkeilla. Maailman luonnonvarainen populaatio oli noin 4 300 yksilöä vuonna 2016.

Elinympäristö
-------------

Hyasinttiarat suosivat varsinkin palmusavanneja, soita ja metsänreunoja. Laji suosii lisääntymisen kannalta varsinkin metsiä, joissa on onttoja palmuja.

Lisääntyminen
-------------

Pesä on suuressa puunkolossa. Munia on yksi tai kaksi, mutta tavallisesti vain yksi poikanen selviytyy lentokykyiseksi. Haudonta-aika on 25–28 päivää ja poikanen oppii lentämään 13 viikon ikäisenä. Poikanen pysyy vanhempiensa seurassa puoli vuotta ja on lisääntymiskykyinen vasta 7-vuotiaana. Hyasinttiara voi elää luonnossa noin 50-vuotiaaksi. Vanhin vankeudessa elänyt oli lähes 39-vuotias.

Ravinto
-------

Hyasinttiarat ovat monien sukulaistensa tavoin erikoistuneet syömään kovakuorisia siemeniä ja pähkinöitä. Sen nokka on niin vahva, että kovakin pähkinä antaa periksi. Pääravintoa ovat muutamien palmujen hedelmät.

Lähteet
-------

* Animaldiversity
* Perrins, Christopher M. (päätoim.) 1992: Otavan lintutieto – Maailman linnut. Otava. Italia. ISBN 951-1-12001-8

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Anodorhynchus hyacinthinus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.3*.  2014. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 29.1.2015. (englanniksi)
2. ↑  IUCN (englanniksi)
3. ↑  AnAge (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Hyasinttiara (Arkistoitu – Internet Archive) (korkeasaari.fi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q463154
* Wikispecies: Anodorhynchus hyacinthinus
* ADW: Anodorhynchus\_hyacinthinus
* ARKive: anodorhynchus-hyacinthinus
* BirdLife: 22685516
* BOLD: 91347
* CoL: 66TX6
* BOW: hyamac1
* eBird: hyamac1
* ECOS: 9019
* GBIF: 2479359
* iNaturalist: 18938
* IRMNG: 10941222
* ITIS: 177655
* IUCN: 22685516
* NCBI: 51900
* Neotropical: hyamac1
* Species+: 8986
* TSA: 1786
* Xeno-canto: Anodorhynchus-hyacinthinus

 |

 |
**Cacareco** (*suom. "Roskaa"*) (1954–1962) oli São Paulon kunnallisvaaleissa vuonna 1959 viidentoista prosentin (noin 100 000 ääntä) äänisaaliilla parhaiten menestynyt ehdokas.[1] Samainen Cacareco oli myös paikallisen eläintarhan viisivuotias naarassarvikuono, jonka joukko paikallisia opiskelijoita oli asettanut ehdolle motolla: "*Parempi äänestää sarvikuonoa kuin aasia!*"[2][3] Parantaakseen kandidaattinsa menestymismahdollisuuksia opiskelijat painattivat 200 000 äänestyslipuketta, joihin Cacarecon nimi oli valmiiksi painettu.[4]

Cacarecon menestys oli suora seuraus äänestäjien turhautumisesta paikallisten poliitikkojen korruptoituneisuuteen. Cacareco ei kuitenkaan päässyt valtuustoon, sillä vaalitulos mitätöitiin ja uudet vaalit - tällä kertaa ilman Cacarecoa - järjestettiin. Protesti jätti kuitenkin jälkensä maan politiikkaan: Sanontaa "*Voto Cacareco" (suom. Ääni Cacarecolle)* käytetään Brasiliassa yhä synonyyminä protestiäänelle.[2][3]

Kanadassa vuonna 1963 perustettu protestipuolue *The Rhinoceros Party of Canada (Kanadan sarvikuonopuolue)* otti nimensä Cacarecon tapauksesta.[3] Kyseinen puolue oli vuonna 1984 Kanadan neljänneksi suurin.[2] Puolue lakkautettiin vuonna 1993.

Katso myös
----------

* Incitatus

Lähteet
-------

1. ↑  Time Magazine 19.10.1959
2. 1 2 3  Tieteen kuvalehti Historia 15/2013, s.77
3. 1 2 3  Museum of Hoaxes
4. ↑  Now I Know - The Honorable Ms. Rhino
Kjell Hallbing
**Kjell Hallbing** (5. marraskuuta 1934 Bærum, Norja – 6. toukokuuta 2004 Tønsberg, Norja) oli norjalainen kirjailija.

Ura
---

Hallbing kirjoitti elämänsä aikana yhteensä 160 kirjaa, joista suosituimmiksi nousivat salanimellä **Louis Masterson** kirjoitetut, Texas Rangerista ja myöhemmin liittovaltion šeriffistä Morgan Kanesta kertovat lännenkirjat. Kaiken kaikkiaan Morgan Kane -kirjoja ilmestyi 83 (joista suomennettu 80). Hän on käyttänyt myös salanimiä Ward Cameron, Leo Manning, Lee Morgan ja Colin Hawkins sekä omaa nimeään.

Hallbing aloitti kirjoittamisen harrastuksena pankkityönsä ohessa, mutta myöhemmin siitä tuli hänelle täysipäiväinen ammatti. Hänen ensimmäinen kirjansa oli vuonna 1961 omalla nimellä julkaistu teos *Ubåt-kontakt*, ja samana vuonna hän kirjoitti myös ensimmäisen Villiin länteen sijoittuvan teoksen *Portrett av en revolvermann*.

Hallbing on Norjan kaikkien aikojen suosituin kirjailija. Hänen teoksiaan on myyty kaikkiaan yli 22 miljoonaa kappaletta, joista Morgan Kane -kirjoja jo yksistään Norjassa yli 11 miljoonaa. Teoksia on julkaistu muun muassa Ruotsissa, Suomessa, Tanskassa, Islannissa, Puolassa, Saksassa, Espanjassa, Ranskassa, Alankomaissa ja Isossa-Britanniassa sekä myöhemmin sähköisinä E-kirjoina Yhdysvalloissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hynynen, Anssi: Morgan Kanen kirjoittaja kuollut  2004. Suomen Länkkäriseura. Viitattu 28.9.2005.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo ihmisistä. Muita merkityksiä varten on Musta (täsmennyssivu).*
Botswanalainen nuoripari.
Peléksi kutsuttu legendaarinen jalkapalloilija Edson Arantes do Nascimento toimi 1990-luvulla Brasilian urheiluministerinä.
**Mustat** eli **mustaihoiset** ovat joissain maissa tilastoinnissa ja joskus myös yleisessä kielenkäytössä ihonvärin ja perimän mukaan määritelty ihmisryhmä, johon luetaan yleensä tummaihoiset Saharan eteläpuolisen Afrikan kansoista polveutuvat ihmiset. Maasta riippuen "musta" voi tarkoittaa eri tavalla määriteltyjä ihmisiä.

Suomen kielessä "mustiksi" luetaan *Kielitoimiston sanakirjan* mukaan Afrikan mustaihoiseen alkuperäisväestöön ja sen jälkeläisiin kuuluvat ihmiset. Sanaa pidetään nykyisin neutraaleimpana nimityksenä viittaamastaan ihmisryhmästä. Vuonna 2020 julkaistussa yhdenvertaisuusvaltuutetun raportissa termin "musta" rinnakkaisnimityksenä käytetään itseidentifikaatioon perustuvaa nimitystä "afrikkalaistaustainen".

Yhdysvalloissa "musta" (engl. *black*) tarkoittaa ihmistä, jolla on Saharan eteläpuolisen väestön perimää edes vähän, vaikka hänen ihonvärinsä olisi hyvinkin vaalea. Yhdysvaltain väestönlaskennassa on kategoria "musta", johon henkilö voi halutessaan vapaasti määritellä itsensä.

Britanniassa "mustalla" tarkoitetaan ketä tahansa, jolla on Saharan eteläpuolista perimää ja jonka iho on tumma. Brasiliassa "musta" (port. *negro*) viittaa vain ihmisiin, joiden koko perimä on afrikkalaista. Australiassa paikallisia alkuperäisasukkaita kutsutaan joskus "mustiksi".

Lähimpänä kirjaimellisesti mustaa ihonväriltään Afrikan kansoista ovat Etelä-Sudanin dinkat. Afrikkalaisilla kansoilla esiintyy vaihtelevasti vaaleaa ihoa aiheuttavia geenimuunnoksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Sussman, Robert Wald: *The Myth of Race. The Troubling Persistence of an Unscientific Idea*, s. 18–21. Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press, 2019. ISBN 978-0-674-41731-1. (englanniksi)
2. ↑  *musta.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.
3. ↑  Similä, Ville: Musta, värillinen, negro – Yhdysvaltain afrikkalais­amerikkalaiset ovat etsineet kaksisataa vuotta oikeaa nimitystä, ja se on vaikeaa, koska taustalla on raaka ja väkivaltainen historia *Helsingin Sanomat*.  31.12.2018.  Arkistoitu. Viitattu 2.9.2022.
4. ↑  Selvitys afrikkalaistaustaisten henkilöiden kokemasta syrjinnästä, s. 4. (PDF)
5. 1 2  Reich, David: *Keitä olemme ja miten päädyimme tähän. Muinais-DNA ja ihmisen menneisyyden uusi tiede*, s. 270. (Who We Are and How We Got Here. Ancient DNA and the New Science of the Human Past, 2018.) Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki: Terra Cognita, 2018. ISBN 978-952-5697-92-6.
6. 1 2  Wynn, Lisa: On being "black" in Australia and the U.S. *Culture Matters*.  23.1.2009. Viitattu 28.10.2018. (englanniksi)
7. ↑  Gibbons, Ann: How Africans evolved a palette of skin tones.  *Science*, 13.10.2017, 358. vsk, nro 6360, s. 157–158. doi:10.1126/science.358.6360.157. ISSN 0036-8075. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mustat** Wikimedia Commonsissa
**Kjell Perder** (s. 3. syyskuuta 1954 Tjärstad, Itä-Götanmaa) on ruotsalainen säveltäjä.

Perder opiskeli luovaa kirjoittamista ja musiikkitiedettä Uppsalan yliopistossa. Tämän jälkeen hän siirtyi Tukholman kuninkaalliseen musiikkikorkeakouluun, josta sai maisterin arvon vuonna 1983. Perder jatkoi opintojaan sävellyksessä vuosina 1984–1988 Arne Mellnäsin, Sven-David Sandströmin, Brian Ferneyhoughin ja muiden johdolla. Hän pääsi myös stipendien turvin opiskelemaan ulkomaille vuosina 1986 ja 1987. Tuolloin hän sai muun muassa sävellyksen oppitunteja John Lambertilta Lontoon Royal College of Musicissa. Perder sai jatko-opintojensa päätteeksi diplomin sävellyksessä vuonna 1988. Hänestä tuli Ruotsin säveltäjäliiton (Föreningen svenska tonsättare, FST) jäsen vuonna 1989.

Perder teki säveltäjänä debyyttinsä vuonna 1980, jolloin hänen kamarimusiikkisävellyksensä kantaesitettiin Helsingissä Ung nordisk musik -tapahtumassa. Hänen teoksiaan on sittemmin esitetty monissa maissa Euroopassa, Aasiassa sekä Pohjois- ja Etelä-Amerikoissa. Levytyksiä Perderin sävellyksistä on julkaissut muun muassa Phono Suecia. Perderin tuotannon joukossa on kuoroteoksia, kamarimusiikkia, orkesterimusiikkia, oratorioita ja oopperoita. Teoksia ovat tilanneet häneltä muiden muassa Tukholman kuninkaallinen ooppera, Ruotsin kansallinen radio ja Orphei Drängar. Monia Perderin sävellyksistä ovat innoittaneet ihmisoikeusteemat, antirasismi ja ilmastoaktivismi.

Perder on opettanut sävellystä, musiikin teoriaa ja musiikin historiaa Tukholman musiikkipedagogisessa instituutissa, Uppsalan yliopistossa, Örebron yliopiston musiikkikorkeakoulussa ja muualla. Vuosina 1992–1996 ja 2007–2013 hän oli associate professor Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa. Vuonna 2016 julkaistiin Perderin kirja *Älska körsång!* (2016).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Biography Kjell Perder


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Giantin hybridipolkupyörä
Giantin hybridipolkupyörä retkeilyyn sopivilla lisävarusteilla.
**Hybridipolkupyörä** on polkupyörä, joka yhdistää maantiepyörän ja maastopyörän ominaisuuksia. Pyörätyyppi on varsin suosittu, koska se soveltuu monenlaiseen ajoon. Yleensä hybrideissä on 622 mm (28") vanteet, jotka erottivat ne alkuun maastopyöristä niissä käytettyjen 559 mm (26") vanteiden sijasta. Nykyisin kuitenkin myös maastopyörissä käytetään yleensä 29-tuumaisia renkaita, joiden vanteiden halkaisija on myös 622 mm. Hybridipyörien rengasleveys on kuitenkin yleensä kapeampi kuin maastopyörissä. Vaihteistot ja jarrutekniikka ovat samankaltaista maastopyörien kanssa, joskin pelkästään hybrideihin tarkoitettuja osiakin on olemassa. Rungon mitoitus hybrideissä vaihtelee melko paljon, jotkut mallit ovat pitkähköjä, maantiepyörää muistuttavia, jotkut taas hyvinkin pystyssä ajettavia parhaiten lyhyille matkoille ja kaupunkiin sopivia.

Lähteet
-------

1. ↑  http://bicycling.about.com *bicycling.about.com*. Viitattu 11.7.2010. [vanhentunut linkki]
**Kjetil Borch** (s. 14. helmikuuta 1990 Tønsberg, Norja) on norjalainen soudun olympiamitalisti ja kaksinkertainen maailmanmestari.

Borch sijoittui maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2010 pariairokaksikossa Nils Jakob Hoffin kanssa neljänneksi. Seuraavana vuonna he sijoittuivat MM-kilpailuissa kahdeksanneksi ja Lontoon olympialaisissa 2012 seitsemänneksi. EM-kilpailuissa he saavuttivat pronssia vuosina 2012 ja 2013. Chungjun MM-kilpailuissa 2013 he voittivat maailmanmestaruuden.

Vuonna 2014 Borch ja Hoff sijoittuivat EM-kilpailuissa neljänneksi ja MM-kilpailuissa kymmenenneksi. Vuosi 2015 toi EM-kilpailuissa neljännen ja MM-kilpailuissa 12. sijan. Vuodeksi 2016 Borchin pariksi vaihtui Olaf Tufte ja tuloksena oli EM-kilpailujen viides sija sekä olympiapronssi Rio de Janeirossa.

Vuonna 2017 Borch ja Tufte sijoittuivat MM-kilpailuissa pariairokaksikossa viidenneksi. Vuodeksi 2018 Borch vaihtoi yksikköön ja voitti Euroopan-mestaruuden Glasgow’ssa sekä maailmanmestaruuden Plovdivissa. Seuraavana vuonna hän sijoittui yksikössä yhdeksänneksi Luzernin EM-kilpailuissa ja saavutti pronssia Ottensheimin MM-kilpailuissa. Hän saavutti EM-kilpailujen yksikössä pronssia Poznańissa 2020 ja sijoittui kuudenneksi 2021.

Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Borch sai yksikössä olympiahopeaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Kjetil Borch *World Rowing*. Viitattu 13.11.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3  Kjetil Borch *Sports Reference*. Viitattu 8.12.2018. (englanniksi)
3. ↑  Sunde Hoel, Yasmin, Barstein, Tommy & Wessel Carlsen, Jørund: Borch takket Tuftes godterikrokodille-stunt etter OL-sølvet  30.7.2021. Tokio:  NRK. Viitattu 4.8.2021. (norjaksi)
**Mustasiipiluri** (*Eos cyanogenia*) on punalurien sukuun kuuluva kaijalaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 30 cm. Aikuisen linnun höyhenpuku on yleisväriltään punainen ja musta. Pään sivuilla on iso sinivioletti laikku. Nokka on oranssinpunainen, iiris punainen ja koivet tummanharmaat. Nuorella linnulla pään, kaulan ja vatsapuolen punaisessa violetinmustia täpliä. Sukupuolet ovat samannäköisiä.

Esiintyminen
------------

Mustasiipiluri esiintyy Uuden-Guinean länsiosan Papuan Geelvinkinlahden saarilla (Biak, Numfoor, Manim ja Mios Num).

Mustasiipilurin esiintymisalue on pieni ja rajallinen. Kanta on pienentynyt häkkilintupyynnin ja metsien hakkuiden seurauksena. Koska kannan suuruutta ei ole mitattu, ei voida tarkalleen ilmaista sen uhanalaisuutta.

Elinympäristö
-------------

Mustasiipilurit elävät alavien maiden metsissä sekä istutusmetsiköissä noin 200 metrin korkeuteen, harvoin 460 metrin korkeuteen asti. Parvet yöpyvät kookospalmumetsiköissä.

Lisääntyminen
-------------

Ilmeisesti laji on yksiavioinen. Pesintä tunnetaan puutteellisesti.

Ravinto
-------

Mustasiipilurit liikkuvat parvissa ja ruokailevat enimmäkseen puiden latvuksissa. Ne syövät pääasiassa siitepölyä, mettä ja hedelmiä, ja niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja.

Lähteet
-------

1. 1 2  BirdLife International: *Eos cyanogenia* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2022-1*.  2022. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 21.7.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q863148
* Wikispecies: Eos cyanogenia
* ADW: Eos\_cyanogenia
* ARKive: eos-cyanogenia
* Avibase: 26DF0EB569A156D2
* BirdLife: 22684519
* CoL: 6FKXM
* BOW: blwlor1
* eBird: blwlor1
* GBIF: 2479483
* iNaturalist: 19038
* IRMNG: 10192618
* ITIS: 177419
* IUCN: 22684519
* NCBI: 176064
* Species+: 5021
* Xeno-canto: Eos-cyanogenia

 |

 |
**Montanan salaperäinen nainen** (engl. *Montana Belle*) on vuonna 1952 ensi-iltansa saanut Allan Dwanin ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuva, jonka pääosissa ovat Jane Russell ja George Brent. *Montanan salaperäinen nainen* perustuu M. Coates Websterin ja Howard Welschin tarinaan, jonka pohjalta Horace McCoy ja Norman S. Hall laativat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajana oli Howard Welsch.

Juoni
-----

Jane Russellin näyttelemä Belle Starr (1848–1889) perustuu historialliseen lainsuojattomaan, mutta elokuvan juoni on fiktiivinen. *Montanan salaperäinen nainen* kertoo Belle Starrista, joka Daltonin veljesten pakottamana joutuu mukaan vaaralliseen ryöstöön.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Jane Russell  | … |  Belle Starr
  |
|  George Brent  | … |  Tom Bradfield
  |
|  Scott Brady  | … |  Bob Dalton
  |
|  Forrest Tucker  | … |  Mac
  |
|  Andy Devine  | … |  Pete Bivins
  |
|  Jack Lambert  | … |  Ringo
  |
|  John Litel  | … |  Matt Towner
  |
|  Ray Teal  | … |  Emmett Dalton
  |
|  Rory Mallinson  | … |  Grat Dalton
  |
|  Mike Ragan  | … |  Ben Dalton
  |
|  Roy Barcroft  | … |  Jim Clark
  |
|  Gene Roth  | … |  marsalkka Ripple
  |
|  Stanley Andrews  | … |  marsalkka Combs
  |

Tuotanto
--------

Jane Russell Belle Starrina
Ennen elokuvan tuotannon alkua Brian Donlevyn ja Ann Sheridanin ilmoitettiin olevan elokuvan mahdollisia pääosanesittäjiä. Lopulta Howard Welschin Fidelity Pictures lainasi Jane Russellia RKO Radio Picturesilta elokuvaan. *Montanan salaperäinen nainen* kuvattiin 650 000 dollarin budjetilla loka-marraskuussa 1948. Huhtikuussa 1949 Howard Welsch myi elokuvan negatiivin RKO:lle 875 000 dollarilla. RKO:n johtaja Howard Hughes hyllytti elokuvan kolmeksi ja puoleksi vuodeksi. Vaikka elokuva kuvattiin värillisenä, elokuvateattereissa näytetty elokuva oli mustavalkoinen.

Julkaisu ja vastaanotto
-----------------------

*Montanan salaperäinen nainen* sai ensi-iltansa neljä vuotta valmistumisensa jälkeen New Yorkin Broadway Palace Theatressa 7. marraskuuta 1952. Elokuvan maanlaajuinen ensi-ilta oli 11. marraskuuta 1952. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 22. toukokuuta 1953. *Montanan salaperäinen nainen* tuotti alkuperäisen teatterilevityksensä aikana Yhdysvalloissa noin miljoonan dollarin lipputulot. RKO vastasi elokuvan levityksestä vuonna 1952.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Montana Belle (1952) *allmovie.com*. Allmovie.com. Viitattu 26.2.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  MONTANA BELLE (1952) *tcm.com*. TCM.com. Viitattu 26.2.2015. (englanniksi)
3. ↑  Montana Belle (1952) *elonet.fi*. Elonet.fi. Viitattu 26.2.2015. (suomeksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Montanan salaperäinen nainen* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Montanan salaperäinen nainen* Elonetissä.
* *Montanan salaperäinen nainen* AllMoviessa. (englanniksi)
* *Montanan salaperäinen nainen* TCM Movie Databasessa (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Montanan salaperäinen nainen**.
Joseph-Hector Fiocco
**Joseph-Hector Fiocco** (1703 Bryssel – 1741 Bryssel) oli flaamilainen barokin ajan säveltäjä ja viulisti.

Fioccon isä oli italialaissäveltäjä Pietro Antonio Fiocco. Hänellä oli viisitoista sisarusta, joihin kuului myös säveltäjä Jean-Joseph Fiocco. Opetusta hän sai perhepiirissä. Fiocco pääsi töihin Antwerpenin katedraaliin ja vuonna 1737 Brysseliin palattuaan Pyhän Mikaelin ja Pyhän Gudulan tuomiokirkkoon. Hän työskenteli myös kreikan ja latinan professorina.

Fioccon tuotantoon kuuluu muiden muassa cembalosarjoja, joissa yhdistyvät ranskalaiset ja italialaiset tyylivaikutteet. François Couperinin vaikutus Fioccon musiikkiin oli merkittävä. Suzuki-menetelmällä toteutettavassa viulunsoiton opetuksessa käytettävään materiaaliin kuuluu Fioccon *Allegro*, josta on tehty myös sovitus jousikvartetille. Fioccon hengellisiin vokaaliteoksiin kuuluvat *Missa solemnis* ja Concert Spirituelissa pitkään suosiossa ollut psalmi *Laudate pueri*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Joseph-Hector Fiocco HOASM
2. 1 2  Joseph Hector Fiocco Naxos

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
	+ 2
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**George Alexander Ballard** (7. maaliskuuta 1862 – 16. syyskuuta 1948) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston amiraali ja historioitsija.

George Alexander syntyi 7. maaliskuuta 1862 Intiassa Bombayssa Malabar Hillissä kenraali John Archibald Ballardin ja hänen vaimonsa Joannan, jonka isä oli Robert Scott-Moncrieff, vanhimpana poikana. Hän liittyi kuninkaalliseen laivastoon aliluutnanttina ja hänet ylennettiin luutnantiksi 15. maaliskuuta 1884. Helmikuussa 1902 hänet määrättiin puoleksi vuodeksi Amiraliteettiin.

Hänet ylennettiin 27. elokuuta 1914 kontra-amiraaliksi ja hän sai syyskuussa 1916 komennuksen Maltan telakan pääintendentiksi. Hän jäi eläkkeelle vara-amiraalina vuonna 1921 ja hänet ylennettiin 1924 amiraaliksi.

1930-luvulla hän julkaisi sarjan teknisiä artikkeleita Victoriaanisen ajan sotalaivoista Mariner's Mirrorissa, mitkä koottiin hänen kuolemansa jälkeen teokseksi *The Black Battlefleet*.

Teokset
-------

* 1921 The Influence of the Sea on the Political History of Japan
* 1923 America and the Atlantic
* 1927 Rulers of the Indian Ocean
* 1980 The Black Battlefleet

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:George Alexander Ballard 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Mustasukkaisuus** on suomalaisen taiteilijan Åke Mattaksen öljyvärityö kankaalle vuodelta 1946. Kooltaan maalaus on 85 cm × 66 cm, ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmaan.

Åke Mattaksen taiteesta löytyy runsaasti omaelämäkerrallisuutta ja tunnustuksellisia omiakuvia. *Mustasukkaisuus*-maalauksessa Mattas istuu ja hänen puolisonsa kasvot näkyvät tuolin takana. Edellisenä vuonna hän oli mennyt naimisiin opiskelutoverinsa kanssa, vaikka Mattaksen vakaumuksen mukaan avioliitto ei hänelle ollutkaan mahdollista. Maalaukseen hän maalaakin uhmakkaan maskuliinisen miehen kahden naisen väliin.[1] Maalauksen väriasteikkona on musta ja vihreä eri sävyissään.

Mattakselle oli luonteenomaista maalata käyttäen riisuttua väriasteikkoa ja ekspressiivistä viivaa.[1]

*Mustasukkaisuutta*-maalauksen on nähty viittaavan James Ensorin maalaukseen *Naamioiden vallan alla* (1925), joka kuului vuodesta 1937 alkaen Ester ja Jalo Sihtolan kokoelmaan. Maalauksessa on Ensorin omakuva sauva kädessään ja ilmehtivien naamioiden saartamana.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sinisalo, Soili: "Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelma", *Insinöörin rakkaus*, s. 74. 2003.

Aiheesta muualla
----------------

* Mustasukkaisuus (henkilösommitelma). Suomen Kansallisgalleria / Kokoelmat.
**Kultapyrstösateenkaarikala** (*Melanotaenia boesemani*) on värikäs aasialainen hopeakylkikala. Sitä pidetään myös akvaariokalana. Osa kaupan kultapyrstösateenkaarikaloista on risteymiä lähilajien kanssa.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Kultapyrstösateenkaarikalakoiras kasvaa 10 cm pitkäksi, sen pyrstöpuoli on oranssi, etuosa hopeanvärinen. Naaras jää pari senttiä lyhyemmäksi ja on kauttaaltaan hopeanharmaa. Oranssi väri kehittyy vasta koiraan aikuistuessa.

Alkuperä
--------

Kultapyrstösateenkaarikaloja elää luonnossa vain muutamissa Indonesian järvissä. Vedenpinnan vaihtelut näissä järvissä uhkaavat joskus kalakantaa. Myös kalojen, varsinkin koiraiden, keräämistä akvaariokauppaan pidetään uhkana. Vuonna 1996 arvioitiin, että luonnosta pyydystettiin miljoona kultapyrstösateenkaarikalaa. Kaikki Suomen kaupoissa myytävät kultapyrstösateenkaarikalat tulevat kalakasvattamoilta.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen
-------------------------------

Kultapyrstösateenkaarikala on parvikala, ja viihtyy akvaariossa, jossa on sekä paljon kasveja että uimatilaa. Kala kutee melko helposti, ja poikasten kasvattaminen on helpompaa kuin muilla sateenkaarikaloilla, sillä ne syövät artemiaa. Kutuaktiivisuutta lisää, kun kaloja ruokitaan lihapitoisella ruoalla ja pH nostetaan lähelle yhdeksää. Kuteminen alkaa usein aamulla ja saattaa jatkua muutamia päiviä.

Vesiolot ja ravinto
-------------------

Kultapyrstösateenkaarikalalle sopii neutraali tai lievästi emäksinen, keskikova vesi (pH 7,0–9,0 ja °dH 7–20). Lämpötila saisi olla 26–30 °C. Luonnossa kala syö hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia, akvaariossa kelpaavat kuivattujen ja pakastettujen pikkueläinten lisäksi myös hiutaleet ja pelletit.

Lähteet
-------

1. 1 2  Allen, G.: *Melanotaenia boesemani* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.1*.  1996. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 16.8.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Faunatar (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Helsingin Akvaariokeskus
4. ↑  *Melanotaenia boesemani* (peilipalvelin) *FishBase*. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
5. ↑  Tim's Tropicals (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Animal World
* Aquahobby (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q833254
* Wikispecies: Melanotaenia boesemani
* ADW: Melanotaenia\_boesemani
* ARKive: melanotaenia-boesemani
* BOLD: 387801
* CoL: 3ZBLF
* EoL: 224189
* FishBase: 10489
* GBIF: 2411651
* iNaturalist: 105535
* IRMNG: 10156291
* ITIS: 630763
* IUCN: 13058
* NCBI: 1250792
* WoRMS: 1012431

 |

 |
**Joseph Jules François Félix Babinski** (puol. *Józef Julian Franciszek Feliks Babiński*; 17. marraskuuta 1857 Pariisi – 29. lokakuuta 1932 Pariisi) oli ranskalainen neurologi. Hänet tunnetaan parhaiten Babinskin refleksistä, joka on patologinen plantaarinen (jalkapohjanpuoleinen) refleksi ja joka indikoi kortikospinaaliradan vauriota.

Babinski vaikutti systemaattisen kliinisen neurologisen tutkimuksen kehittämiseen. Väitöstyönsä Babinski teki MS-taudista.

Elämä
-----

Babinski syntyi Pariisissa puolalaisen insinöörin ja tämän vaimon perheeseen. Vanhemmat olivat paenneet vuonna 1848 Varsovasta Pariisiin, koska Venäjä yritti pysäyttää Puolan itsenäistymispyrkimykset.

Babinski suoritti lääketieteen tutkintonsa Pariisin yliopistossa vuonna 1884. Hänestä tuli professori Jean-Martin Charcot'n lempioppilas Salpêtrièren sairaalassa.

Babinski jäi vaille tukea Charcot'n kuoltua vuonna 1893. Babinski ei osallistunut akateemisiin kilpailuihin. Hänellä oli paljon aikaa kliiniselle neurologialle työskennellessään *Hôpital de la Pitiéssä*.

Babinski kiinnostui myös hysterian patogeneesistä, ja hän oli ensimmäinen, joka esitti hyväksyttävät erotusdiagnostiset kriteerit, joilla hysteria voitiin erottaa orgaanisista taudeista. Hän muodosti käsitteen *pitiatismi*.

Babinski esitti ensimmäisen raportin *phenomène des orteils* vuonna 1986 *Société de Biologien* kokouksessa. Hänen mukaan jalkaterän normaali refleksi on varpaiden plantaarinen refleksi, mutta kortikospinaaliradan vamma aiheuttaa isovarpaan dorsaalisen fleksion – "Babinskin refleksin".

Ensimmäisen maailmansodan aikana Babinski hoiti useita traumaattisia neurologiatapauksia Pitié-sairaaloissa. Havaintojensa pohjalta hän kirjoitti vuonna 1917 yhdessä Jules Frometin kanssa teoksen "*Hysteropithiatisme en Neurologie de Guerre*", jonka käänsi seuraavana vuonna englanniksi Sir H. Rolleston. Babinski käänsi itse joitakin teoksiaan puolaksi.

Babinski toimi neurologian professorina Pariisin yliopistossa ja kirjoitti uransa aikana yli 200 tutkielmaa ahdistuneisuushäiriöstä.

Babinski kuoli Pariisissa 13. joulukuuta 1932. Viimeisinä elinvuosinaan hän sairasti Parkinsonin tautia.

Tunnustukset
------------

Babinski ehti nähdä, kuinka hänen tieteellinen työnsä sai kansainvälistä arvostusta. Nykyisessä Liettuassa sijaitseva Vilnan yliopisto ja American Neurological Society sekä muut ulkomaiset järjestöt kunnioittivat hänen työtään.

Lähteet
-------

1. 1 2  "Babinski positiivinen" Joseph Franþois Felix Babinski 1857–1932  1993. Aikakauskirja Duodecim. Viitattu 26.7.2019.
2. ↑  Henri Joseph Séverin BABINSKI (1855-1931), Annales (Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* 
* Janusz H. Skalskin artikkeli Journal of Neurology- lehdessä:

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kauno Kaarlo Henrik Villberg** (s. 20. lokakuuta 1935 Valkeakoski) on suomalainen näyttelijä.

Ura
---

Villberg syntyi sekatyömies Kalle Villbergin ja Helmi Leppäsen perheeseen. Hän työskenteli kiinnitettynä näyttelijänä Savonlinnan Teatterissa vuodesta 1983 vuoteen 1998, jolloin hän jäi eläkkeelle. Villberg on näytellyt myös eläkevuosinaan.

Villbergin aktiiviuran rooleja olivat muun muassa Salier (*Amadeus*), Jourdain (*Porvari aatelismiehenä*), Ringport (*Ringportin linja*) ja George (*Kuka pelkää Virginia Woolfia?*). Hänen myöhemmistä roolitehtävistään mainittakoon räätäli Halme (*Täällä Pohjantähden alla, osa 2: Vallankumous*), Konsta Pylkkänen (*Havukka-ahon ajattelija*) ja herttua (*Othello*).

Vuonna 2001 Villberg näytteli sivuroolin Jarmo Lampelan episodielokuvassa *Joki*.

Lähteet
-------

* Seppälä, Riitta; Tainio, Ilona (toim.): *Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993 - Yhteisö- ja henkilöhakemisto*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliitto ry, 1993. ISBN 951-31-0236-X.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993, s. 483
2. ↑  Sa­von­lin­nan teat­te­ris­sa syk­syl­lä kolme en­si-il­taa *Kaleva.fi*. Kaleva Media. Viitattu 20.3.2022.
3. ↑  Ilona / Tekijähaku / *ILONA-tietokanta*. Teatterin tiedotuskeskus (TINFO) ja Teatterimuseo. Viitattu 20.3.2022.
4. ↑  Kauno Villberg Elonetissä.
Brigadeführerin kauluslaatat.
SS-Brigadeführer Hermann Prieß, 3. SS-Panssarikrenatööridivisioona *Totenkopfin* komentaja
**Brigadeführer** oli vuosina 1932–1945 käytössä ollut SS:n sotilasarvo, joka vastasi lähinnä Wehrmachtin kenraalimajuria. Arvo oli käytössä myös SA-joukoissa.

Arvo otettiin käyttöön SS:n laajentuessa tarpeeksi suureksi, jotta se voitiin jakaa SS-prikaateihin (*SS-Brigaden*) ja se annettiin alkujaan niiden komentajille. Vuonna 1933 *SS-Brigaden* nimitykseksi vaihdettiin *SS-Abschnitte*, mutta komentajien arvonimi säilyi ennallaan. Alun perin Brigadeführerin arvo sijoittui *Oberführerin* ja *Gruppenführerin* väliin. Waffen-SS:n ja Ordnungspolizein myötä Brigadeführer rinnastettiin kenraalimajuriin. 

Brigadeführerin kauluslaatan malli muutettiin vuonna 1942 *Oberstgruppenführer* -arvon käyttöönoton myötä. Brigadeführerit käyttivät asevoimien kenraalimajurin olkamerkkejä.

Brigadeführerin arvoon kohonneita
---------------------------------

* Josef Bühler
* Bronislav Kaminski
* Otto Kumm
* Wilhelm Mohnke
* Walter Schellenberg

Katso myös
----------

* Luettelo SS-arvoista

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Alempi arvo**Oberführer** | **SS-arvo****Brigadeführer** | Ylempi arvo**Gruppenführer** |
|
**Bridget Allaire-Mäki** (o.s. *Allaire*; s. 1964 Dayton, Ohio) on yhdysvaltalaissyntyinen, suomalaistunut taidemaalari ja fagotisti.

Allaire-Mäki muutti Suomeen vuonna 1987 ja asettui Tuusulaan. Hän aloitti soittamisen Tapiola Sinfonietta -orkesterissa sen perustamisesta lähtien. Hän on soittanut myös muissa orkestereissa sekä esiintynyt sellaisissa tapahtumissa kuin Korsholman musiikkijuhlilla, Crusell-viikolla ja Kuhmon Kamarimusiikissa. Allaire-Mäki osallistui sekä kuvataiteilijana että muusikkona Ahvenanmaan Katrina-kamarimusiikkifestivaaliin vuonna 2009 ja tuli tällöin valituksi siellä vuoden kuvataiteilijaksi. Myös Oulunsalo Soi -festivaalilla Allaire-Mäki sai tunnustuksen vuoden taiteilijana vuonna 2002.

Allaire-Mäki valmistui muodollisesti kuvataiteilijaksi vuonna 2011. Hänellä on ollut toistuvia omia näyttelyitä Keravalla, Uudessakaupungissa, Järvenpäässä, Espoossa ja Helsingissä. Allaire-Mäki on tullut edustetuksi myös ryhmänäyttelyissä Helsingissä, Hangossa, Lahdessa, Hyvinkäällä, Tukholmassa ja Tuusulassa.

Allaire-Mäki omaksui soittimekseen fagotin 17-vuotiaana ja suoritti soitonopintoja Yhdysvalloissa ja Sveitsissä. Opiskeluaikanaan hän soitti Lyonin oopperaorkesterissa.  Allaire-Mäen puoliso on klarinetisti Harri Mäki, joka on hänen työtoverinsa Tapiola Sinfoniettasta. Pariskunta on lisäksi esiintynyt kansainvälisesti kamarimuusikoina.

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomen Taiteilijaseura: Kuvataiteilijamatrikkeli: Bridget Allaire
2. 1 2 3  Urjala Soikoon!: BRIDGET ALLAIRE-MÄKI (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  Kaleva: Oulunsalo Soi on kuin lomaa muusikolle
4. ↑  Tapiola Sinfonietta: Bridget Allaire-Mäki (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)
**Eläinoppi** (m.kreik. Περὶ ζώων ἱστορία, *Peri zōōn historia*; myös Περὶ τὰ ζῶα ἱστορίαι, *Peri ta zōa historiai*; tai Ζωικὴ ἱστορία, *Zōikē historia*; lat. *De animalium historia* tai *Historia animalium*) on Aristoteleen luonnontieteellisiin teoksiin kuuluva eläintiedettä käsittelevä teos. Se koostuu pitkistä eläinlajien ja niiden anatomian kuvauksista (kreikaksi *historiai*).

Teokselle ei ole nykyään kovinkaan paljon filosofista merkitystä, mutta se antaa joitakin vihjeitä Aristoteleen omasta elämästä. Tutkijat ovat pitkään yrittäneet antaa tarkkoja ajoituksia Aristoteleen kirjoituksille. *Eläinoppia* tutkiessa on huomattu, että suurin osa siinä kuvatuista merieläimistä on sellaisia, joita löytyy nykyisen Turkin rannikolta. Tämän vuoksi on esitetty, että teos olisi kirjoitettu Aristoteleen ollessa Lesboksella noin vuonna 343 eaa. Tällöin teos on mahdollisesti syntynyt niin, että paikalliset kalastajat ovat tuoneet hänelle erilaisia mallikappaleita kaloista, ja hän on kirjoittanut ylös niiden ominaisuuksia. Tämä selittäisi teoksen filosofisen latteuden ja melko sekavan luonteen.

Kirjallisuutta
--------------

* Aristotle: *History of Animals*, Books 1–3. Teoksessa *Aristotle’s Works*. Volume IX. Loeb Classical Library 437. Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press. ISBN 0-674-99481-7.  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
* Aristotle: *History of Animals*, Books 4–6. Teoksessa *Aristotle’s Works*. Volume X. Loeb Classical Library 438. Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press. ISBN 0-674-99482-5.  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
* Aristotle: *History of Animals*, Books 7–10. Teoksessa *Aristotle’s Works*. Volume XI. Loeb Classical Library 439. Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press. ISBN 0-674-99483-3.  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.

Aiheesta muualla
----------------

* Aristotle: *History of Animals*, käännös D’Arcy Wentworth Thompson (englanniksi)
**Kamal Han-Magomedov** (s. 17. kesäkuuta 1986) on venäläinen judon Euroopan kisojen voittaja sekä EM- ja MM-mitalisti, joka on kilpaillut koko kansainvälisen uransa sarjassa 66 kg.

Han-Magomedov voitti kultaa Bakun Euroopan kisoissa 2015 kukistettuaan loppuottelussa ranskalaisen Loïc Korvalin. Joukkuekilpailussa hän saavutti pronssia. Hän sai EM-hopeaa Budapestissa 2013 hävittyään loppuottelussa georgialaiselle Laša Šavdatuašvilille. Joukkuekilpailussa hän saavutti EM-hopeaa Montpellier’ssa 2014. Hän sijoittui seitsemänneksi Varsovan EM-kilpailuissa 2017. Alle 23-vuotiaiden EM-hopeaa hän sai 2008.

Han-Magomedov sai pronssia Tšeljabinskin MM-kilpailuissa 2014. Joukkuekilpailussa hän on saavuttanut MM-hopeaa 2014 ja pronssia Antalyassa 2010.

Han-Magomedov on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa yhden turnausvoiton, kaksi kakkossijaa ja viisi kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hänellä on neljä turnausvoittoa ja neljä kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa yhden Venäjän-mestaruuden.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kamal Khan-Magomedov - Judoka *judoinside.com*. Viitattu 1.5.2017. (englanniksi)