recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Lihajauhoa
**Lihajauho** on rehukäyttöön soveltuvaa käsiteltyä eläinvalkuaista (PAP, processed animal protein) eli proteiinipitoista, yhden tai useamman eläinlajin sivutuotteista saatua, käsittelylaitoksessa tuotettua eläinperäistä jauhoa. Käsiteltyä eläinvalkuaista ovat esimerkiksi kalajauho, sikajauho, hyönteisjauho, siipikarjajauho, verijauho ja höyhenjauho.

Käsiteltyä eläinvalkuaista käytetään lemmikkieläinten ja turkiseläinten rehuissa, ja sitä on mahdollista käyttää rajoitetusti myös elintarviketuotantoeläinten, kuten viljeltyjen kalojen, sikojen ja siipikarjan, rehuissa. Käsitelty eläinvalkuainen on tuotettu aina hyväksytyssä käsittelylaitoksessa luokan 3 sivutuotteista. Käsittelylaitoksessa sivutuotteet hienonnetaan ja käsitellään korkeissa lämpötiloissa, esimerkiksi painesteriloimalla vähintään 133 asteessa, minkä jälkeen valkuaisosa, josta on erotettu rasva, kuivataan ja jauhetaan jauhoksi.

Rehuista (koskee myös rehun raaka-aineita) puhuttaessa liha-termiä voi käyttää ainoastaan viitatessa eläinten luurankolihaksista saataviin tuotteisiin. Pääsääntöisesti luurankolihakset käytetään ihmisravinnoksi ja teurastuksesta/lihaleikkuusta ylijäävät osat hyödynnetään soveltuvin osin rehukäyttöön eli esimerkiksi eläinperäisten jauhojen ja rasvojen valmistukseen. Lihajauho terminä voi näin ollen helposti olla harhaanjohtava.

  

Lihajauholla voidaan toisinaan tarkoittaa myös **liha-luujauhoa** (MBM, meat and bone meal). Liha-luujauho tuotetaan myös käsittelylaitoksissa vastaavasti kuin käsitelty eläinvalkuainen, mutta sen valmistukseen käytetään suurempiriskistä sivutuoteluokan 2 materiaalia, kuten esimerkiksi itsestään kuolleita tai lopetettuja tuotantoeläimiä. Liha-luujauhoa voi käyttää eläinten ruokinnassa ainoastaan turkiseläinten rehun raaka-aineeksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Käsitelty eläinvalkuainen eli PAP *Ruokavirasto*. Viitattu 15.9.2023.
2. 1 2  Sivutuoteasetus EU lainsäädäntö. Viitattu 15.9.2023.
3. ↑  Sivutuotteiden luokittelu *Ruokavirasto*. Viitattu 15.9.2023.
4. ↑  Rehuaineluetteloasetus EU lainsäädäntö. Viitattu 15.9.2023.
5. ↑  Turkiseläinten rehu *Ruokavirasto*. Viitattu 15.9.2023.
**Mariés** (kreik. Μαριές) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Thásoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Thásoksen kuntaan, Thásoksen alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Kylän väkiluku on 158 (vuonna 2011).

Mariésin kylää vuonna 1958.
Mariésin kylä sijaitsee Thásoksen läntisissä keskiosissa noin 40 kilometriä lounaaseen saaren keskuksesta Thásoksen kaupungista eli Liménasista. Se on rakennettu vuoristoon noin 200 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Mariés on saaren vanhimpia kyliä ja saanut alkunsa keskiajalla. Sen nimen, suomeksi "Maríat", on selitetty joko viittaavan kylän lukuisiin María-nimisiin naisiin tai mulperipuihin (*mouriá*). Mariésin pääkirkko on omistettu arkkienkeleille (*Taxiárches*). Kylän lähellä on Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle (*Koímisi tis Theotókou*) omistettu luostari.

Mariés muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Μαριών, *Topikí Koinótita Marión*), johon kuuluu varsinaisen Mariésin kylän lisäksi sen ranta-asutus ja satama Skála Marión, joka sijaitsee saaren lounaisrannikolla noin 11 kilometrin päässä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 537.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT). Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2  Maries *Thassos View*. Viitattu 4.9.2023.
3. ↑  Maries *Visit Thassos*. Viitattu 4.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mariés** Wikimedia Commonsissa
Kalle Kotipsykiatrin VIC-20-versio
**Kalle Kotipsykiatri** on suomenkielinen keskusteleva tietokoneohjelma eli chatbot, joka antoi vaikutelman tekoälystä.

Ohjelma julkaistiin alun perin Prosessori-lehden kaksiosaisessa tekoälyä käsittelevässä artikkelissa 1982. Artikkeli sisälsi ohjelmalistauksen Apple II -tietokoneelle. Artikkelin ja ohjelman kirjoitti tuolloin 24-vuotias Helsingin yliopiston yleisen kielitieteen opiskelija Pekka Tolonen (Tolonen on tunnettu myös Argon-yhtyeestä).
Ohjelman kuuluisin versio on vuonna 1984 MikroBitti-lehden ensimmäisessä numerossa julkaistu Commodore 64 -kotitietokoneelle käännetty versio, jonka teki Jyrki Kasvi.

MikroBitin numero 1/1984 sisälsi laajan artikkelin tekoälystä ja Kalle Kotipsykiatri -ohjelmasta. Lehti julkaisi ohjelman BASIC-kielisen ohjelmalistauksen kokonaisuudessaan, mutta koska Kasvi oli lisännyt ohjelmakoodiin kirosanoja käsittelevän rutiinin, toimitus oli sensuroinut osan koodista. Seurauksena ohjelma ei julkaistussa muodossa toiminut lainkaan, ja MikroBitti joutui vuosien ajan korjailemaan aikaisemmin julkaistua ohjelmalistausta sekä epätäydellisiä korjausyrityksiä.

Kalle Kotipsykiatri pohjautui idealtaan Joseph Weizenbaumin vuonna 1966 kehittämään Elizaan, joka simuloi psykoterapiaa.

Apple II:n ja Commodore 64:n lisäksi Pekka Tolonen on kääntänyt Kalle Kotipsykiatrin Commodore VIC-20:lle. ja Mikroilijat ry Spectravideo SV-328:lle.

Pekka Tolosen muut Kalle-teknologiaan perustuvat keinopersoonat ovat Yrtsi (punkkari) ja Eroottinen Keinopersoona Lulu. Lulu esiteltiin Tiedekeskus Heurekan Ajattelevatko Koneet -näyttelyssä ja demonstroi ensimmäisenä Suomessa Atari-kotitietokoneen mahdollisuuksia interaktiivisten kuva-, ääni- ja puhesynteesisovellusten toteutuksessa. Pekka Tolonen työskentelee Second Life -yhteisössä ja kehittää Kalle 2.0 -teknologiaan perustuvia automaattisesti käyttäjää tulkitsevia kehonkielianimaatiota avatareille.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Terve, olen Kalle ja kutistan kallosi; Skrolli, 2020 numero 1, ss. 73--
2. ↑  Kasvi, Jyrki J. J.: Kalle Kotipsykiatri.  *MikroBitti*, 1984, nro 1.
3. ↑  Saarikoski, Petri: Jyrki J. J. Kasvin haastattelu: Mikrosukupolven kansanedustaja  2-3/2003. Wider Screen. Viitattu 21.3.2007. (suomeksi)
4. ↑  Suominen, Jaakko: *Tietokonepelko teknologisen katselutavan ilmentymänä*. Pro gradu -tutkielma. Turun yliopisto, 1997. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Commodore-arkisto : VIC-20 Viihdeohjelmat NT Rautanen Tietokonesivut.  Arkistoitu 2.12.2019. Viitattu 21.3.2007. (suomeksi)
**Unitarian Universalist Church of Arlington** on unitaariseurakunta Arlingtonin piirikunnassa Virginiassa. Kansalaisoikeusliikkeen aikana UUCA oli ainoa kirkko Virginiassa, joka kannatti rotuerottelun lopettamista.

Brutalistista tyylisuuntausta edustavan kirkkorakennuksen suunnitteli arkkitehti Charles M. Goodman, joka uransa aikana piirsi vain kolme kirkkoa, joista UUCA on ainoa Virginiassa. Kirkko lisättiin historiallisten rakennusten Virginia Landmarks Register -luetteloon vuonna 2014. Kirkko kuuluu myös National Register of Historic Places -rekisteriin.

Korkeimman oikeuden kiellettyä rotuerottelun julkisissa kouluissa, osavaltion kuvernööri kysyi virginialaisten mielipiteitä ja UUCA oli ainoa kirkko Virginiassa, joka kannatti rotujen integraatiota. 2000-luvulla kirkko on tehnyt yhteistyötä seksuaalivähemmistöjen kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Unitarian Universalist Church of Arlington, Arlington County Virginia Department of Historic Resources. Viitattu 3.10.2018. (englanniksi)
2. 1 2  000-3424 Unitarian Universalist Church of Arlington  4.4.2018. Virginia Department of Historic Resources. Viitattu 3.10.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Unitarian Universalist Church of Arlington
H158 Vulcain
**Vulcain** on eurooppalainen rakettimoottori. Se käyttää kryogeenistä nestevetyä ja nestehappea. Tosinaan sitä kutsutaan EPC (Étage Principal Cryotechnique).

H173 Vulcain II

Historia
--------

Kehitys alkoi 1988 samaan aikaan Ariane 5 kantorakettiohjelman kanssa. Ensimmäinen lento tapahtui 1996, mutta se epäonnistui ohjelmistovian takia. Moottori toimi kuitenkin niin kuin pitikin ja ensimmäinen onnistunut lento tehtiin 1997. Uusi kehittyneempi versio Vulcain II, joka tuottaa 20% enemmän työntövoimaa, lensi ensi kerran 2002. Tälläkin kertaa lento epäonnistui, mutta nyt vika oli moottorissa. Uuden moottorin onnistunut toinen koelento tapahtui 2005.

Tekniikka
---------

Vulcain käyttää nestehappea ja -vetyä ajoaineenaan. Se on halkaisijaltaan 1.76 metriä ja 3 metriä korkea. Sen toimintaperiaate on kaasugeneraattorimoottori, jossa on erilliset turbopumput polttoaineelle ja hapettimelle. Molemmissa turbopumpuissa on omat pienet polttokammionsa ja pakoputkensa joissa poltetulla polttoaineella pumput toimivat, eikä pumpuissa poltettu polttoaine kulje pääasiallisen polttokammion läpi. Nestehapen turbopumppu pyörii 13 600 kierrosta minuutissa 3 MW teholla ja nestevedyn pumppu 34 000 kierrosta minuutissa 12 MW teholla. Nämä pumppaavat yhteensä 235 kg/s kryogeenisiä ajoaineita, josta 41.2 kg/s on nestevetyä, palokammioon. 

Vulcain II palokammiossa on hieman suurempi paine, ja ajoaine sekoituksessa on 20% enemmän happea, siksi sen palokammio ja happea pumppaava turbopumppu täytyi suunnitella uudestaan. Lisäksi siinä on suurempi suutin, jonka ansiosta ominaisimpulssi tyhjiössä on aiempaa versiota parempi, vaikka suurempi hapen osuus muuten pienentäisi moottorin ominaisimpulssia.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | H158 Vulcain | H173 Vulcain II |
| Työntövoima merenpinnalla | 773 kN | 939 kN |
| Työntövoima tyhjiössä | 1 075 kN | 1 350 kN |
| Ominaisimpulssi merenpinnalla | 326 s | 318 s |
| Ominaisimpulssi tyhjiössä | 431 s | 434 s |

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vulcain**.
* Vulcain Encyclopedia Astronauticassa
* Vulcain II Encyclopedia Astronauticassa
SPAM logo.
SPAM.
Spam
**Sian- ja naudanlihasäilyke** eli **nötkötti** on naudan- ja sianlihaa sisältävä täyslihasäilyke. Sen puhekielinen nimi *nötkötti johtuu* pelkkää naudanlihaa (ruots. *nötkött*) sisältävän säilykkeen nimestä. Nykyään pelkkä jauhelihavalmiste on käynyt harvinaisemmaksi ja sikaa sisältävä sekasäilyke on korvannut sen.

Sian- ja naudanlihasäilyke on yleensä syömäkelpoista neljä vuotta valmistuspäivän jälkeen. Avaamaton purkki säilyy huoneenlämmössä. Tämän vuoksi sian- ja naudanlihasäilyke soveltuu hätävaramuonaksi, ja sitä on esimerkiksi useimmissa Suomen puolustusvoimien taistelumuonapakkauksissa. Suomalaisia sian- ja naudanlihasäilykkeiden valmistajia ovat muiden muassa Lunden ja Pöntiö. 

Sian- ja naudanlihasäilyke tehdään koneellisesti erotetusta lihamassasta, aineksista, jotka lihankäsittelykoneita edeltäneenä aikana luokiteltiin teurasjätteeksi.*lähde?* Sian- ja naudanlihasäilykkeen kaltaiset tuotteet on otettu tarkastelun alle hullun lehmän taudin ilmaantumisen jälkeen. Tällöin monessa maassa kiellettiin koneellisesti erotetun lihamassan käyttö ihmisravinnoksi kokonaan.

Spam
----

Englannissa ja Pohjois-Amerikassa sika-nauta -säilykelihaa vastaavaa tuotetta myydään Hormel-yhtiön tuotemerkillä *Spam*, joka kuitenkin on pelkästään sianlihavalmiste. Nimi tuli maailmankuuluksi, kun sitä käytettiin eräässä Monty Python -tv-sarjan sketsissä. Samaan sketsiin perustuen sana *spam* myöhemmin yleistyi tarkoittamaan myös internetin roskapostia. Tuotenimen Spam on arvioitu olevan peräisin sanoista "maustettu kinkku" (engl. *spiced ham*).

Spam on erityisen suosittua Yhdysvaltojen Tyynenmeren saarilla, jonne se saapui armeijan mukana, hyvän säilyvyytensä vuoksi. Osavaltioista eniten asukaslukua kohden Spamia syödään Havaijilla, jossa vuonna 2016 sitä syötiin 7 miljoonaa tölkkiä vuodessa, kun osavaltion asukasluku oli 1,42 miljoonaa (eli hieman alle 5 tölkkiä per henkilö). Tätä enemmän Spamia syödään kuitenkin Guamilla, joka ei ole ole osavaltio, jossa sitä syödään 16 tölkkiä asukasta kohden vuodessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Nötkötin ystävät aktivoituivat: lue parhaat reseptivinkit!  2010. Iltalehti. Viitattu 16.11.2014.
2. ↑  The Untold Truth Of Spam  24.5.2018. Mashed. Viitattu 5.7.2022. (englanniksi)
3. ↑  The History Behind Why Hawaiians Are Obsessed With Spam  8.1.2016. Vice. Viitattu 5.7.2022. (englanniksi)
4. ↑  Which Country Consumes the Most Spam? *Island Tribe Co*.  Arkistoitu 5.7.2022. Viitattu 5.7.2022.
5. ↑  Lasting effects of canned foods introduced during Guam's liberation  6.1.2019. Pacific Daily News. Viitattu 5.7.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sian- ja naudanlihasäilyke** Wikimedia Commonsissa
Ravintoloitsija Eija Salonen ja perinteinen ruokalaji.
**Ravintola Meiccu** on Helsingin Meilahdessa Kuusitien ja Pihlajatien risteyksessä toimiva kulttuurihistoriallisesti arvokas ravintola. Ravintolasali on Helsingin rautatieasemaa vastapäätä toimivan Hotelli Vaakunan sisarteos. Hotellityömaalta tuotiin muun muassa paneelit ja Paavo Tynellin valaisimet.

Marraskuussa 2023 ravintola kertoi, että se myy talousvaikeuksissaan huippuarvokkaat designvalaisimensa huutokaupalla.

Vuonna 1946 avattu ravintola on tunnettu myös nimillä HOK:n ravintola n:ro 11, Kuusihokki ja Ravintola N:o 11. Siitä on käytetty lisäksi lempinimiä Risuhokki ja Käpyhokki. Risuhokki tuli alkuperäisistä tuoleista, joiden narupunokset eivät kestäneet kulutusta. 

Ravintolan aikaa kestänyttä sisustusta hyödynsi myös Aki Kaurismäki elokuvassaan *Ariel*.

Runsaan 75 vuoden aikana paikassa on ollut vain neljä ravintoloitsijaa: Helsingin Osuuskauppa HOK, HOK-Elanto, Juha Hellevuo ja Panu Kurkela sekä Leo-Jukka ja Eija Salosen yhtiö Pavrest Oy.

Leo-Jukka Salosen isä Leo "Lexa" Salonen oli 1960-luvulla presidentti Urho Kekkosen luottokokki ja Suomen ensimmäinen televisiokokki. Lisäksi hän johti keittiötä muun muassa Motissa, Helsingin Suomalaisella Klubilla, Särkänlinnassa ja Katajanokan Kasinolla.

Lähteet
-------

1. ↑  Tolvanen, Juhani & Järvinen, Ilari: *Saunasta Savoyhin – sisätilojen Helsinkiä*, s. 15. Tammi, 1999.
2. ↑  Sinnko-Westerholm, Pipsa: Vaikeuksissa oleva helsinkiläis­ravintola myy huippu­arvokkaat design­valaisimensa – Lähtö­hinta on hurja *www.hs.fi*.  15.11.2023. Helsingin Sanomat. Viitattu 21.11.2023.
3. ↑  Teemu Luukka, Perinteikäs "Kuusihokki" muuttui Meicuksi Helsingin Sanomat 10.4.2019, viitattu 13.1.2023
4. ↑  Vehkasalo, Jussi: Helsinkiläinen klassikkoravintola tekee pikapaluun – meni kiinni vain kuukausi sitten *Helsingin Uutiset*.  15.11.2019. Viitattu 7.2.2022.
5. ↑  Nupponen, Sakari: Helsinkiläinen klassikkoravintola suljettiin – erikoinen lisäpöytäkirja takaa, että "ainakaan etnistä ravintolaa ei tilalle tule" *Helsingin Uutiset*.  17.12.2018. Etelä-Suomen Media. Viitattu 8.2.2022.
6. ↑  Helsingin ravintola- ja klubiuutiset. Kuusihokki on nyt N:o 11 *City*.  2.12.2005. city.fi. Viitattu 26.9.2023.
7. ↑  Tanner, Eini: *Menu Leo Salosen tapaan*. Helsinki: s.n. 1980. ISBN 951-99284-1-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Ravintolan kotisivut
**Keski-Suomen rykmentti** oli Suomen maavoimien joukko-osasto, joka perustettiin 15. maaliskuuta 1919 annetulla sotaministeriön käskyllä. Rykmentin toiminta päättyi talvisodan liikekannallepanossa.

Historia
--------

Sotaministeriön 15. maaliskuuta 1919 annetun käskyn mukaan rykmentti perustettiin Savon jääkärirykmentin I pataljoonasta, jonka tuli erota rykmentistään 25. maaliskuuta mennessä ja siirryttävä Hämeenlinnaan Suomen kasarmeille. Perustettavan kolmipataljoonaisen rykmentin tuli olla valmiina 1. toukokuuta. Rykmenttiin kuului lisäksi aliupseerikoulu. Perustettaessa rykmentti liitettiin 1. divisioonaan.

Itärajan rauhattomuuden vuoksi rykmentin I ja II pataljoona lähetettiin lokakuussa Karjalan kannakselle. Rykmentti koottiin Lappeenrannan leirialueelle kesällä 1920. Tarton rauhan solmimisen jälkeen lokakuussa 1920 rajatilanne rauhoittui ja rykmentti palasi Hämeenlinnaan. Savon Jääkärirykmentin poistuttua Kouvolasta siirtyi Keski-Suomen rykmentti Kouvolaan vuoden 1921 alussa.

Talvisodan liikekannallepanossa lokakuussa 1939 rykmentti muodosti 2. prikaatin II pataljoonan.

Komentajat
----------

Joukko-osaston komentajat:

* jääkärieversti Gabriel von Bonsdorff 1919–1922
* jääkärieversti Johan Woldemar Hägglund 1922–-1923
* jääkärieversti Axel Erik Heinrichs 1923–1924
* jääkärieversti Johan Viktor Arajuuri 1925
* jääkärieversti Selim Engelbert Isakson 1926–1929
* jääkärieversti Claës Bertel Napoleon Winell 1930–1933
* jääkärieversti Paavo Johannes Paalu 1933–1938
* jääkärieversti Urho Koitto Sihvonen 1938–1939

Lähteet
-------

* Palokangas, Markku (toim.): *Suomen puolustusvoimien joukko-osastoperinteet osa 2*. Helsinki: Puolustusvoimat, 2013. ISBN 978-951-25-2468-6.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Suomen puolustusvoimien joukko-osastoperinteet osa 2 s. 44
2. ↑  Suomen puolustusvoimien joukko-osastoperinteet osa 2 s. 47
**Kihniön esinemuseo**, joka on Kihniön kunnan omistama ja sivistystoimen ylläpitämä, on perustettu vuonna 1945 ja se sijaitsee kirkon lähellä olevassa lainajyvästömakasiinissa, makasiini on rakennettu 1921 ja se on Museoviraston suojelukohde. Museon kokoelmissa on yli 2500 esinettä pääasiassa 1800-luvulta, joitain esineitä on aina kivikaudelta saakka, ja ne ovat suurimmilta osin kauppias Tarmo Markkulan keräämiä, valtaosa esineistä onkin Markkulan kotiseudulta Satakunnasta. Kokoelmista löytyy muun muassa Matti Haapojan käsikalenteri, Kihniön kirkon alttaritaulu ja kello, maanviljelys- ja kotitalous esineistöä, aseita ja isovihanaikainen Kuivaston sänky. Pääosa Markkulan kokoelmasta liittyy paikalliseen maanviljelys,-metsästys,- ja kalastusvälineisiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Esinemuseo Kihniön kunta.
2. ↑  Kihniön esinemuseon eräs mielenkiintoisimmista esineistä on karhunkaataja Martti Kitusen ase *Jälkipeli.net*.  30.6.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Kihniön esinemuseo (Q115730042)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | museo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Kihniö |
|  |
| katuosoite | Kuruntie 18, 39820 Kihniö |
|  |
| koordinaatit | 62°12′08″N 23°11′03″E﻿ / ﻿62.20225°N 23.18408°E﻿ / 62.20225; 23.18408 |
|  |
|  |

 |
**Ympäristöongelmat** 



Aiheeseen liittyvää 

* ekotoksikologia
* kulkeutuminen

Eliöt, maaperä ja vesistöt 

* aavikoituminen
* luontokato
* metsäkato
* eroosio
* happamoituminen
* juomavesivarojen riittävyys
* maaperän pilaantuminen
* rehevöityminen
* vesien saastuminen

Ilma ja ilmasto 

* ilman saastuminen
* ilmaston lämpeneminen
* otsonikato

Yhteiskunta 

* liikakansoitus
* liikakulutus
* valosaaste
* melu

n • k • m

**Kulkeutuminen** on aineen liikettä toisen aineen mukana. Ympäristötieteissä tutkitaan etenkin saasteiden kulkeutumista veden ja ilman mukana. Kulkeutumisessa vaikuttaa aineen oman kemiallisen muuttumisen lisäksi neljä fysikaalista prosessia:

* *advektio* eli tuulen tai virtaavan veden mukana ajelehtiminen
* *diffuusio* eli pitoisuuserojen tasaantuminen
* *dispersio* eli sekoittuminen muun muassa turbulenssin takia
* *poistuminen*: ilmansaasteiden osalta märkälaskeuma sateen mukana ja kuivalaskeuma, maassa virtaavan veden osalta *adsorptio* eli siirtyminen maaperään

Kulkeutuminen ilmakehässä
-------------------------

Aineiden kulkeutumista ilmakehässä ennustetaan ja tutkitaan numeerisella mallilla. Se yhdistää tietoa ilman virtauksista tietoihin aineiden käyttäytymisestä. Sen lisäksi, että tuuli kuljettaa aineita paikasta toiseen, ne muuttuvat toisiksi aineiksi reagoidessaan keskenään tai mahdollisten pilvipisaroiden kanssa. Sade huuhtoo aineita alas (märkälaskeuma), ja hiukkaset putoavat painovoiman vaikutuksesta (kuivalaskeuma), mikä kiihtyy, jos hiukkaset takertuvat toisiinsa ja kasvavat isommiksi.

Kulkeutuminen veden mukana
--------------------------

Vesi kuljettaa sekä kelluvia että liuenneita aineita mukanaan virratessaan sekä puroina ja jokina että maa- ja pohjavesissä.

Kulkeutumismatkat
-----------------

Kaukokulkeutumiseksi sanotaan kulkeutumista matkoilla, jotka ovat pitempiä kuin yhden kaupungin sisällä tapahtuva kulkeutuminen. Paikallisessa mittakaavassa tutkitaan etenkin aineiden leviämistä yksittäisestä päästölähteestä tai lähdetyypistä (tieliikenne, peltojen ravinteet, kaatopaikat).

Katso myös
----------

* Pienhiukkaset
* Ilmansaaste
* Kaukokulkeutuminen

Lähteet
-------

1. ↑  T.Karvonen: HAITALLISTEN AINEIDEN KULKEUTUMINEN MAA- JA POHJAVESISSÄ  2003. TKK.  Arkistoitu 14.5.2007. Viitattu 1.6.2007.
2. ↑  HILATAR - Ilman epäpuhtauksien kulkeutumis- ja ennustusmalli *fmi.fi*.  Arkistoitu 15.6.2007. Viitattu 1.6.2007.
**Jouni Ojala** (s. 1968 Ilmajoki) on suomalainen pesäpallotuomari.

Ojala pelasi lapsena Seinäjoen Maila-Jussien pesäpallokoulussa D-poikiin saakka, mutta innostui toimitsija- ja tuomaritehtävistä isänsä esimerkistä. Hän pääsi pääsarjatason otteluiden kirjuriksi jo 14-vuotiaana ja siirtyi myöhemmin tuomarin tehtäviin. A-tason tuomari hänestä tuli 1992, ja hän tuomitsi pääsarjassa vuoteen 2018 saakka, eli 27 kautta. Otteluita A-tasolla hänelle kertyi kaikkiaan 464. Viimeisen kerran Ojala tuomitsi pääsarjassa 8. kesäkuuta 2019, kun Imatran Pallo-Veikot ja Hyvinkään Tahko pelasivat Tallinnassa.

Ojala on tuominnut 13 Superpesiksen finaalia: seitsemän naisten ja kuusi miesten loppuottelua. Miesten Itä–Länsi-otteluissa hän on ollut pelituomarina kahdesti. Naisten arvo-ottelun Ojala on tuominnut kerran. Ojala valittiin vuoden tuomariksi 1995.

Koulutukseltaan Ojala on liikennetekniikan diplomi-insinööri ja siviilityönään hän on toiminut opetustehtävissä vuodesta 1995. Hän opettaa Aalto-yliopistossa liikennetekniikkaa ja maankäytön suunnittelua. Hänellä on vaimo ja yksi lapsi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Antti Nieminen: Huipputuomari päätyi jopa legendaariseen Iltalypsyyn, mutta Jouni Ojalan mukaan pesäpallon kieli ei ole liian rajua *Helsingin Sanomat*.  8.6.2019. Viitattu 8.6.2019.
Galactus, Marvel-universumin jumalvoimainen olento, joka hallitsee Kosmista Voimaa.
**Kosminen Voima** on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä termi, jolla nimitetään universumin perustavanlaatuista, suunnattoman voimakasta energiaa. Voiman tunnetuin käyttäjä ja kenties sen primaarilähde on jumalvoimainen entiteetti Galactus, planeettojen tuhoaja. Kosminen Voima mahdollistaa Galactuksen manipuloivan loppumattomia kosmisia energioita miltei millä tavalla tahansa. Kosmisen Voiman käyttötarkoitus riippuukin pitkälti pelkästään käyttäjänsä mielikuvituksesta. Voiman avulla Galactus ja useat muut energian haltiat, kuten Galactuksen apulaiset ovat kyenneet mm. muokkaamaan fyysistä kokoaan, molekyylien välisiä sidoksia ja tätä kautta materian manipulaatiota, teleportaatiota galaksien mittaisilla etäisyyksillä, miltei läpäisemättömien voimakenttien luontia, telepatiaa, telekinesiaa ja universaalia laajennettua tietoisuutta.. Kosmisella Voimalla Galactus on jopa luonut tietoista elämää ja herättänyt kuolleita henkiin.

Hopeasurffarilla, samoin kuin muillakin Galactuksen apulaisilla on pieni osa Kosmista Voimaa. Tämän voiman he ovat saaneet itse Galactukselta ja apulaiset käyttävät voimaansa useimmiten murskaavan sädeiskun ominaisuudessa tai muokkaavat molekyylejä mielensä voimalla. Kosmisen Voiman synnyttämä raaka voima voi tuhota jopa planeettoja tai käytettynä hienovaraisesti, muuttamaan esimerkiksi kukan väritystä. Kosmisella Voimalla Hopeasurffarin tiedetään manipuloineen aikavirtoja ja nähneen taaksepäin menneisyyteen. Kosminen Voima voi myös parantaa haavoittuneita ja virvoittaa vahingoittuneiden yksilöiden elämänenergioita. 

On kuitenkin huomattava, että Kosmisen Voiman haltioilla on vain murto-osa niistä voimatasoista, jotka Galactuksella on. Galactus on ainoana olentona Marvel-universumissa todistanut olevansa Kosmisen Voiman kiistämätön herra ja kykenee riistämään toisilta olennoilta näiden Kosmiset Voimat.

Lähteet
-------

1. ↑   *Annihilation: Silver Surfer* #2 (2006)
2. 1 2   *Rom the Space Knight vol. 1* #27
3. 1 2   *Silver Surfer vol. 1* #1
4. ↑   *Fantastic Four vol. 1* #242
5. ↑   *Fantastic Four vol. 1* #49
6. ↑   *Marvel Super Heroes Secret Wars* #9
7. ↑   *Cosmic Powers Unlimited* #2
8. ↑   *Silver Surfer vol. 3* #76
Per Aabel
**Per Pavels Aabel** (25. huhtikuuta 1902 Kristiania, nyk. Oslo – 22. joulukuuta 1999) oli norjalainen teatterinäyttelijä ja koomikko. Hän oli koomikko Hauk Aabelin poika.

Aabel opiskeli balettia Lontoossa ja taidekoulussa Pariisissa. Sitten hän alkoi opiskella Wienissä teatterijohtaja Max Reinhardtin johdolla ja teki näyttämödebyyttinsä vuonna 1931. Aabel on tunnettu erityisesti Ludvig Holbergin tulkitsijana.

Aabel näytteli vuosia teattereissa ja toimi opettajana. Hänen elokuvauransa alkoi vasta vuonna 1939.

Lähteet
-------

1. ↑  *Facta 2001, 1. osa*, s. 2. WSOY, 1981. ISBN 951-0-10222-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Per Aabel Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Mustasara** (*Carex atrata*) on monivuotinen, ruohovartinen, löyhästi mätästävä saralaji. Suomen uhanalaisuusluokituksessa laji on silmälläpidettävä.

Ulkonäkö
--------

Mustasara kasvaa 30–70 senttimetriä korkeaksi. Varsi on pysty, paksu, jäykkä, yläosastaan kaareva, sileä ja täyteinen. Tyvitupet ovat punaruskeat tai viininpunaiset. Lehdet ovat ruodittomat, tupelliset ja lähes varren pituiset. Lehtilapa on 3–6 millimetriä leveä, litteä ja kellanvihreä. Kukinnon alimman tähkän tukilehti on yleensä kukintoa pitempi, tukilehden tuppi on lyhyt ja vihreä. Kukinto on monitähkäinen, emi- ja hedekukat ovat yleensä eri tähkissä (valeyhtäläistähkäinen sara). Kukinto on 3–6-tähkäinen, tähkät ovat 10–25 mm pitkiä ja liereitä, lähekkäin, aluksi pystyjä, kypsinä nuokkuvia. Latvatähkä on kärjestä emikukkainen, tyvestä hedekukkainen, muut tähkät emikukkaisia. Latvatähkä on lähes perätön, emitähkät ovat perällisiä, alimpien perä tähkän pituinen. Hedekukka on kolmiheteinen, emikukka kolmiluottinen, pullakon ympäröimä. Tähkäsuomut ovat puikeita ja lähes mustia, pullakon pituisia. Pullakot ovat 3–4 mm pitkiä, luumunmuotoisia, tylppiä, suonettomia, vaalean kellanvihreitä, kypsinä ruskeita, pullakon suuota on hyvin lyhyt. Hedelmä on pähkylä pullakon sisällä.

Mustasara risteytyy harvoin kerosaran (*Carex norvegica*) kanssa.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Suomessa mustasaraa esiintyy harvinaisena Itä- ja Pohjois-Lapissa.

Se kasvaa tunturinrinteillä, puronvarsilla, niityillä, vyörysoraikoilla, usein polkujen varsilla. Metsävyöhykkeessä kallioseinämillä. Laji viihtyy runsaskalkkisella, soistuvalla alustalla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Mustasara (*Carex atrata*)
2. 1 2 3  Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.): *Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos*. Helsinki: Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, 1998. ISBN 951-45-8167-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Lajitietokeskus: Mustasara (*Carex atrata*)
* Kasviatlas 2020: Mustasaran (*Carex atrata*) levinneisyys Suomessa
* Den virtuella floran: Svartstarr (*Carex atrata*) (ruotsiksi)
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): *Carex atrata* (englanniksi)
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): *Carex atrata* (englanniksi)
* Flora of North America: *Carex atrata* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q158901
* Wikispecies: Carex atrata
* BioLib: 42286
* BOLD: 159346
* CoL: R86V
* EoL: 1124914
* EPPO: CRXAX
* EUNIS: 187469
* FNA: 242357060
* FoC: 242357060
* GBIF: 8657424
* GRIN: 9033
* iNaturalist: 290498
* IPNI: 2986991-1
* IRMNG: 11084578
* ITIS: 808384
* NBN: NBNSYS0000002453
* NCBI: 241196
* Open Tree of Life: 174055
* PalDat: Carex\_atrata
* PFI: 7988
* Plant List: kew-224723
* PLANTS: CAAT5
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30009416-2
* RHS: 91785
* Tropicos: 9900115
* VASCAN: 4760
* WFO: wfo-0000344670

 |

 |
Rottweiler on eräs yleisimmistä merkkivärisistä koiraroduista.
**Merkkivärinen** on varsin yleinen koirien väritys, jossa eumelaniinivärisellä (yleensä mustalla) pohjalla on feomelaniinivärisiä (yleensä punaruskeita) merkkejä "kulmakarvojen" kohdalla, poskissa, kuonon ympärillä ja leuan alla, rinnassa, istuinluilla ja jaloissa. Mustapohjaista merkkiväriä kutsutaan usein englanninkielisellä nimityksellä *black and tan*, "musta ja vaaleanruskea".

Merkkiväritys on yleinen esimerkiksi dobermannilla, porokoirilla, vetokoirilla ja pinserillä. Laikoilla värin nimitys on *karamis*. Satulakuvio on yleinen muun muassa saksanpaimenkoiralla ja monilla ajokoiraroduilla.

Periytyminen
------------

Merkkivärityksestä vastaa koiran A-lokuksen alleeli t, joka on resessiivinen alleelien AA ja Aw suhteen mutta dominoiva alleelin Aa suhteen. Jotta merkkiväritys voidaan nähdä yksilön fenotyypissä, on sen kyettävä tuottamaan eumelaniinia, ja sen genotyypin on E-lokuksen suhteen oltava siis jokin muu kuin ee (resessiivinen keltainen). Toinen merkkivärityksen suhteen epistaattinen genotyyppi on K-lokuksessa dominanttimusta (KBK\_), joka estää feomelaniinin tuotannon tehden koirasta täysin eumelaniinivärisen. Poikkeus tähän on cockerspanielin harvinainen "soopeliksi" kutsuttu väritys.

Yleisesti ottaen merkkikuvioisen koiran genotyypin on siis oltava [muu kuin EeEe] AtA\_ [muu kuin KBK\_].

Muunnokset
----------

Valkeankirjava merkkivärinen satulakuviolla on hyvin yleinen väritys ajokoiraroduilla. Kuvassa beagle.
Merkkivärityksestä tunnetaan useampia muunnoksia, joista yleisin on niin kutsuttu **satulakuvio**. Satulakuvioinen koira syntyy merkkiväristä muistuttavana, mutta koiran aikuistuessa ruskea kuvio laajenee ja lopulta eumelaniinia on enää niskassa, selässä, kyljillä ja hännän päällä satulaa tai viittaa muistuttavana kuviona. Satulakuvioisilla koirilla on sama at-alleeli kuin merkkivärsillä koirilla. Väritysten eron saattaa aiheuttaa jossakin muussa geenissä sijaitseva muuntelijageeni.

**Grizzle** eli **domino** on merkkivärityksen muunnos, jossa koiran ylälinjalle jää satulamuunnosta muistuttava eumelaniinivärinen "huntu", joka ulottuu otsalle ja ohimoille ja venyy silmien välistä tunnusomaiseksi kapeaksi kärjeksi. Muunnoksen aiheuttaa E-lokuksen alleeli G. Väritys on varsin harvinainen ja sitä tavataan vain salukilla, afgaaninvinttikoiralla, suomenlapinkoiralla ja alaskanmalamuutilla.

Cockerspanielilla esiintyvä *soopeli* muistuttaa dominoväritystä ulkoisesti erittäin paljon ja on sen tavoin E-lokuksen tekijän muuntama merkkivärikuvio. Värityksen aiheuttaa vastikään tunnistettu E-lokuksen alleeli h.

Dominosta poiketen soopelit cockerspanielit ovat K-lokuksen suhteen KK tai Kk, siis dominanttimustia. kk-genotyypin yksilöt ovat fenotyypiltään "suttuisen punaisia", eivät "soopeleita". Kaikki cockerspanielit ovat A-lokuksen suhteen genotyyppiä AtAt eli merkkivärisiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Schmutz, Sheila: Agouti *homepage.usask.ca*. Viitattu 10.02.2018. (englanniksi)
2. 1 2  The Eh Allele *doggenetics.co.uk*. Viitattu 10.02.2018. (englanniksi)
**Ragnar Valdemar Länsivuori** (25. huhtikuuta 1889 Helsinki – 29. marraskuuta 1946) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja. Hän teki pitkän uran työväennäyttämöillä ympäri Suomen.

Elämä ja ura
------------

Ragnar Länsivuoren vanhemmat olivat koneenkäyttäjä Karl Victor Johansson ja Olga Josefina Vesterberg. Ennen teatteriuraansa hän työskenteli päähinetehtaan konemiehenä. Länsivuori opiskeli lausuntaa. Hän aloitti taiteellisen uransa avustajana ja iltanäyttelijänä Sörnäisten Työväen Näyttämöllä 1904. Seuraavan vuosikymmenen puolivälissä hän työskenteli lyhyen aikaa Koiton Näyttämön johtajana, ja sen jälkeen hänellä oli useita johtajanpestejä työväen näyttämöillä eri puolilla Suomea. 1930-luvun alussa Länsivuori toimi Kajaanin Työväen Näyttämön johtajana. 1930-luvun puolivälissä hän työskenteli menestyksekkäästi Iisalmen Työväen Näyttämön johtajana.

Länsivuoren näyttämötehtäviä olivat muun muassa *Nummisuutarien* Esko ja *Daniel Hjortin* nimiosa.

Lähteet
-------

* *Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin - Inhemska scenkonstnärer i ord och bild*. Viipuri: Kustannusliike Opas, 1930.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin 1930, s. 195
2. ↑   Geni.com
3. ↑  Ajankuvia Iisalmesta II : 5."Hengelle ja ruumiille" *Iisalmenkamera.fi*. Viitattu 23.7.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Digihakemisto.appspot.com[vanhentunut linkki]
**Ana Konjuh** (s. 27. joulukuuta 1997 Dubrovnik) on kroatialainen tennispelaaja. Hän on ollut parhaimmillaan kaksinpelissä WTA-listan sijalla 55 kesäkuussa 2015. Hän on voittanut urallaan yhden WTA-turnauksen kaksinpelissä.

Tennisura
---------

Konjuh saavutti vuonna 2013 tyttöjen kaksinpelimestaruuden Australian avoimissa voitettuaan loppuottelussa Kateřina Siniakován. Hän voitti myös nelinpeliturnauksen Carol Zhaon kanssa. Kesäkuussa 2013 hän voitti Montpellier’n ITF-turnauksen kaksinpelissä. Syyskuussa hän saavutti tyttöjen kaksinpelimestaruuden Yhdysvaltain avoimissa voitettuaan loppuottelussa Tornado Alicia Blackin. WTA-turnaukseen Konjuh osallistui ensimmäisen kerran Aucklandissa tammikuussa 2013, kun hän pelasi ASB Classic -turnauksessa. Hän voitti turnauksen ensimmäisellä kierroksella ykköseksi sijoitetun Roberta Vincin.

Tammikuussa 2014 Konjuh osallistui ensimmäisen kerran Grand Slam -turnauksen pääsarjaan Australian avoimissa, jossa hän hävisi kuitenkin avauskierroksen ottelunsa. Vuonna 2015 Konjuh saavutti ensimmäisen turnausvoittonsa Nottinghamissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ana Konjuh WTA:n sivuilla (englanniksi)
2. ↑  Ana Konjuh ITF:n sivuilla (englanniksi)
3. ↑  Ana Konjuh itftennis.com.  Arkistoitu 9.2.2014. Viitattu 31.12.2013. (englanniksi)
4. ↑  Konjuh Lifts Junior US Open Crown wtatennis.com. Viitattu 31.12.2013. (englanniksi)
5. ↑  Konjuh Stuns Vinci In Auckland wtatennis.com. Viitattu 31.12.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ana Konjuhin kotisivut
* Ana Konjuh WTA:n sivuilla (englanniksi)
* Ana Konjuh ITF:n sivuilla (englanniksi)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ana Konjuh** Wikimedia Commonsissa
**Vapaalehdykkäsoitin** on aerofoneihin kuuluva soitintyyppi, jonka ääni muotoutuu joustavan kieliliuskan värähtelystä sille sovitetussa kehyksessä. Ääni syntyy, kun kieli sulkee ja avaa jaksoittaisesti ilmakanavansa, johon saatetaan ilmaa puhaltamalla, palkeilla tai koneellisesti. Tämä saa ilmavirran aaltoliikkeeseen. Äänen korkeutta voidaan säädellä kielten pituudella, paksuudella, jäykkyydellä, massalla, muodolla ja joskus myös resonaatioputken pituudella.

Vapaalehdykkäsoittimissa on tavallisimmin useita vapaalehdykkäsarjoja, joissa jokaista ääntä vastaa oma kieliliuskansa ja ilmakanavansa. Esimerkkejä ovat huuliharppu, harmonikka, harmoni, urkujen eräät kielipillit sekä aasialaiset suu-urut.

Kieliin usein liitetyillä resonaatioputkilla on yleensä pelkästään sointia värittävä vaikutus, mutta suu-uruissa niillä on äänenkorkeuden muodostava merkitys.

Tunnusomaista vapaalehdykkäsoittimille on äänen voimakkuuden herkkyys ilmanpaineen mukaan, joten ne sopivat hyvin dynaamisesti vaihtelevaan musiikkiin.

* Vapaalehdykkäkieli perusasennossa.Vapaalehdykkäkieli perusasennossa.
* Ilmanpaineen alla kieli estää ilmavirtauksen, lukuun ottamatta pientä, nopeaa läpivirtausta kärjessä.Ilmanpaineen alla kieli estää ilmavirtauksen, lukuun ottamatta pientä, nopeaa läpivirtausta kärjessä.
* Kieltä käytettäessä se liikahtaa kehyksestään.Kieltä käytettäessä se liikahtaa kehyksestään.
* Kielen joustavuus saattaa sen takaisin, jolloin aaltoliike muodostuu.Kielen joustavuus saattaa sen takaisin, jolloin aaltoliike muodostuu.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jari Mölsä: *Suuri Musiikkitietosanakirja 6 Seg-Ö*, s. 207. Helsinki: Weilin + Göös ja Otava, 1992. ISBN 951-35-4730-2.
Ihmisshakkia Monselicessä, Italiassa.
Vartalomaalattua ihmisshakkia World Bodypainting Festivalissa Pörtschach am Wörtherseessä, Kärntenissä, Itävallassa.
**Ihmisshakki** on shakin muoto jossa ihmiset toimivat shakkinappuloina. Peliä pelataan tyypillisesti ulkosalla, joko suurella shakkilaudalla tai maassa, ja sitä pelataan usein renessanssimarkkinoilla. Monet ihmisshakkipelit ovat käsikirjoitettuja näytöksiä joita esittävät taistelukohtauksiin koulutetut näyttelijät. Tämän ollessa kyseessä nappuloiden väliset syönnit ovat käsikirjoitettuja taistelukohtauksia. Nappulat voivat myös harjoitella kamppailua keskenään, käyttäen Society for Creative Anachronismin tyylisiä sääntöjä.

Italian kaupungissa Marosticassa lähellä Venetsiaa on järjestetty ihmisshakkipeli teemavaatetuksessa joka toisen vuoden syyskuun toisella viikolla jo vuodesta 1923. Peli järjestetään vuonna 1454 pelatun legendaarisen shakkipelin kunniaksi, jonka kaksi miestä pelasi keskenään selvittääkseen kumpi sai kunnian kosia naista johon molemmat olivat rakastuneet.

Cosplay-ihmisshakki
-------------------

Vuonna 2004, Metrocon loi ja järjesti maailman ensimmäisen anime-ihmisshakkipelin. Se oli käsikirjoitettu ja sisälsi taistelukohtauksia.

Siitä lähtien muissakin animetapahtumissa kuten Anime Boston tai Manifest on ollut cosplay-ihmisshakkia jossa nappulat ovat anime- tai videopelihahmoiksi pukeutuneita ihmisiä. Joissain peleissä on teema (kuten hyvä vastaan paha, Shounen vastaan Shoujo, salatiede vastaan tiede, angst vastaan sokeri).

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ihmisshakki**.
* Ihmisshakkia urbaanissa ympäristössä
* Anime Boston cosplay-ihmisshakkia (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kuvia Anime Boston 2007 ihmisshakista (Arkistoitu – Internet Archive)
* AnimeNEXT cosplay-ihmisshakkia (Arkistoitu – Internet Archive)
* "George Henry Mackenzie vastaan Eugene Delmar - New York 1879 (esimerkki ihmisshakista vuodelta 1879)", chessgames.com. Viitattu toukokuussa 2013
**Dynaaminen paine** (joskus myös **patopaine**) on fluidin liikkeestä johtuva paine. Se saadaan seuraavasti:

{\displaystyle p\_{dyn}={\frac {\rho v^{2}}{2}}},
missä:

{\displaystyle p\_{dyn}} = dynaaminen paine, pascal
\rho  = fluidin tiheys, kg/m3
v = fluidin nopeus, m/s

Fysikaalinen merkitys
---------------------

Dynaaminen paine liittyy läheisesti hiukkasen liike-energiaan, sillä molemmat ovat suoraan suhteessa hiukkasen massaan ja nopeuden neliöön. Dynaaminen paine on yksi Bernoullin lain termeistä ja Bernoullin laki on pohjimmiltaan liikkeessä olevan fluidin energian säilymislaki.

Toinen merkittävä aspekti on se, että nopeudella v liikkuvaan kappaleeseen kohdistuva aerodynaaminen kuormitus on suoraan verrannollinen ilman tiheyteen ja nopeuden v neliöön eli se on siis suoraan verrannollinen dynaamiseen paineeseen.

Esimerkiksi ilmakehässä lentävään lentokoneeseen kohdistuvaa kuormitusta voidaan seurata tarkkailemalla dynaamista painetta ja erityisesti voidaan selvittää milloin on sen maksimi. Aerodynaamisen kuorman maksimia nimitetään usein *max Q*:ksi (q on dynaamisen paineen tunnus englanniksi) ja se on kriittinen parametri esimerkiksi avaruusalusten laukaisussa.

Lähteet
-------

1. ↑  Ilmanpaine Tuorlan observatorio. Viitattu 06.12.2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Definition of dynamic pressure on *Eric Weisstein's World of Science*
**Arne Ritari** (synt. **Aarne Rudolf Mikael Ritari**, 7. maaliskuuta 1906 Soukkajoki, Seinäjoki − 18. lokakuuta 1996) oli kanadansuomalainen liikemies, joka tunnetaan Suomen Lions-toiminnan kummina.

Elämä
-----

### Lapsuus

Ritari muutti vanhempiensa Tuomas Wilhelm Tuomaanpoika Ritarin ja Justiina Amalia Mikintytär o.s. Korpisen kanssa uuteen kotimaahan Kanadaan puolen vuoden ikäisenä. Koulunsa Arne kävi Copper Cliffsissä ja Sudburyssä, Ontariossa.

### Myöhempi elämä

Ritari avioitui Tampereelta kotoisin olevan Kaarina Heinosen kanssa vuonna 1932. Ritari toimi elämänsä aikana muun muassa Sudbury District Finnish War Aid Association –nimisen yhdistyksen rahastonhoitajana sekä Suomalais-Kanadalaisen Historiallisen Seuran puheenjohtajana.

Työura
------

Työuransa alussa Ritari työskenteli mm. Ontarion metsähallituksen piirtämössä ja puhelinlinjojen tarkastajana, kunnes vuonna 1929 ryhtyi myymän henkivakuutuksia. "Ritari Insurance" vakuutustoimiston lisäksi hänellä oli myöhemmin myös oma "Ritari Agencies Ltd." –matkatoimisto.

Lionismi
--------

Ritari liittyi paikalliseen Sudburyn Lions-klubiin vuonna 1933. Oman piirinsä kuvernöörinä Ritari toimi kaudella 1956–1957. Suomen ensimmäinen klubi, Lions Club Helsinki/Helsingfors ry perustettiin 14.8.1950 paljolti Ritarin myötävaikutuksella. Lions Clubs International Foundation (LCIF) myönsi hänelle muun muassa nimityksen "International Councelor" ja LCIF:n korkeimman huomionosoituksen "hyvän tahdon lähettiläs" ("Ambassador of Good Will"). Melvin Jones Fellow -arvonimen hän sai Tampereella 1988. Ritari piti aktiivisesti yhteyttä Suomen leijoniin vieraillen synnyinmaassaan nelisenkymmentä kertaa, viimeisen kerran vuonna 1992. Järjestön jäsen Ritari ehti olla 63 vuoden ajan.

Arne Ritari -säätiö
-------------------

Hämeenlinnassa 1986 pidetyssä Suomen Lions-liiton valtakunnankokouksessa perustettiin Arne Ritari -säätiö, jonka tarkoitus on tukea ja edistää Suomen lionsklubien hyväntekeväisyyteen johtavia aktiviteetteja sekä vaalia Suomen lionstoiminnan kummin Arne Ritarin, elämäntyötä Suomen lionstoiminnan perustamisessa.

Huomionosoitukset
-----------------

11. kesäkuuta 2006 paljastettiin Törnävän puistossa, Seinäjoella muistokivi hänen 100-vuotis syntymäpäivänsä kunniaksi.

Lähteet
-------

* Seinäjoki Botnia (Arkistoitu – Internet Archive)
* Palveleva Leijona 2011
*

Aiheesta muualla
----------------

* Arne Ritari –säätiön esittely Suomen Lions-liiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Paavolan yläkoulu vuonna 1962.
**Paavolan kansakoulu** oli Halikossa vuosina 1900–1971 toiminut kansakoulu. Se sijaitsi kunnan keskiosassa Paavolan koulupiirissä.

Kaninkolan kylän asukkaat ehdottivat kunnalle oman kansakoulun saamista vuonna 1895. Paavolan isäntä Kaarlo Immala lupasi lahjoittaa tontin koulua varten kunnalle ja koulurakennus valmistui vuonna 1900. Ensimmäiseksi opettajaksi palkattiin Eevertti Ailio. Vuonna 1901 Paavolasta tuli piirijakoasetuksen mukainen koulupiiri. Vuonna 1908 Paavolan koulupiiriä ehdotettiin jaettavaksi, sillä Vartsala oli kasvanut huomattavasti. Koulupiirin jako tapahtui virallisesti vasta vuonna 1921. Paavolan kansakoulu lopetti toimintansa vuonna 1971 ja sen oppilaat siirtyivät koulukuljetuksen piiriin.

Elokuussa 2023 järjestettiin koulun entisten oppilaiden tapaaminen, joka keräsi vielä lähes 80 osallistujaa.*lähde?*

Paavolan alakoulu

Lähteet
-------

1. ↑  Reijo Hinkka: *Halikon historia II*, s. 166–167. , 1984. ISBN 951-99607-1-6.
2. ↑  Reijo Hinkka: *Halikon historia II*, s. 171–172. , 1984. ISBN 951-99607-1-6.
3. ↑  Reijo Hinkka: *Halikon historia II*, s. 403. , 1984. ISBN 951-99607-1-6.
**Kazahstanskaja pravda** (ven. Казахстанская правда, "Kazakstanin totuus") on Kazakstanin pääkaupungissa Astanassa ilmestyvä venäjänkielinen sanomalehti.

Lehti perustettiin vuonna 1920 alueen hallintokaupunkina toimineessa Orenburgissa nimellä *Izvestija Kirgizskogo kraja* ("Kirgiisien aluepiirin tiedonannot"). Se siirtyi vuonna 1925 Qızılordaan ja vuonna 1929 Almatyyn. Lehden nimenä oli *Sovetskaja step* ("Neuvostoaro") vuodesta 1923 ja *Kazahstanskaja pravda* vuodesta 1932.

*Kazahstanskaja pravda* oli neuvostoaikana Kazakstanin kommunistisen puolueen sekä Kazakstanin sosialistisen neuvostotasavallan korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja. Se oli yksi tasavallan tärkeimmistä sanomalehdistä, jonka rinnalla ilmestyivät muun muassa kazakinkielinen *Sosıalıstik Qazaqstan*, uiguurinkielinen *Kommunizm tuği*, koreankielinen *Lenin kitši* ja saksankielinen *Freundschaft*. Kuudesti viikossa ilmestyneen lehden painosmäärä oli 254 000 kappaletta vuonna 1983.

Kazakstanin itsenäistymisen jälkeen valtiollisena sanomalehtenä jatkanut *Kazahstanskaja pravda* yhtiöitettiin vuonna 1998. Sen toimitus siirrettiin seuraavana vuonna Astanaan. *Kazahstanskaja pravdan* ja *Egemen Qazaqstanin* julkaisuyhtiöt päätettiin yhdistää valtiolliseen Qazaq gazetteri -lehtikustantamoon vuonna 2020.

*Kazahstanskaja pravda* toimii yhä Kazakstanin viranomaisten äänenkannattajana, jossa julkaistaan maan presidentin ja hallituksen määräykset sekä parlamentin hyväksymät lait. Viidesti viikossa ilmestyvän lehden levikki oli noin 80 000 kappaletta vuonna 2021. Sen Internet-sivusto avattiin vuonna 1999.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Alma-Ata: Entsiklopedija*, s. 282. Alma-Ata: Glavnaja redaktsija Kazahskoi sovetskoi entsiklopedii, 1983.
2. ↑  *Gazety SSSR 1917–1960. Tom 1: Gazety Moskvy, Leningrada i stolits sojuznyh respublik*, s. 99. Moskva: Kniga, 1970.
3. ↑  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, tom 11*, s. 166. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1973.
4. 1 2 3  Preodolevaja vremja *Kazahstanskaja pravda*.  1.1.2020. Viitattu 10.12.2023.
5. ↑  "Kazpravdu" i "Egemen Qazaqstan" objedinili i prisojedinili k "Qazaq gazetteri" *KazTAG*.  12.11.2020. Viitattu 10.12.2023.
6. ↑  Prošlo objedinenije aktsionernyh obštšestv "Egemen Qazaqstan" i "Kazahstanskaja pravda" *Komitet informatsii Ministerstva kultury i informatsii Respubliki Kazahstan*.  4.5.2021. Viitattu 10.12.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Lehden sivusto
**Narodnaja gazeta** (ven. Народная газета, "Kansan lehti") on Tadžikistanin pääkaupungissa Dušanbessa ilmestyvä venäjänkielinen sanomalehti.

Lehti perustettiin vuonna 1925 nimellä *Sovetski Tadžikistan* ("Neuvosto-Tadžikistan"), mutta sen julkaisu keskeytyi taloudellisista syistä vuonna 1927. Se syntyi uudelleen vuonna 1929 ja sai vuonna 1930 nimen *Kommunist Tadžikistana* ("Tadžikistanin kommunisti").

*Kommunist Tadžikistana* oli neuvostoaikana Tadžikistanin kommunistisen puolueen sekä Tadžikistanin sosialistisen neuvostotasavallan korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja. Se oli yksi tasavallan tärkeimmistä sanomalehdistä, jonka rinnalla ilmestyivät muun muassa tadžikinkielinen *Todžikistoni Soveti* ja uzbekinkielinen *Sovet Tojikistoni*. Kuudesti viikossa ilmestyneen lehden painosmäärä oli 83 000 kappaletta vuonna 1972.

Lehti sai nimen *Narodnaja gazeta* Tadžikistanin itsenäistyessä syyskuussa 1991. Siitä tuli riippumaton julkaisu, mutta maan sisällissodan aikana sen ilmestyminen oli vähällä kokonaan loppua. Vuonna 1998 lehdestä tuli Tadžikistanin presidentin ja hallituksen virallinen äänenkannattaja .

*Narodnaja gazeta* ilmestyy vuodesta 2004 lähtien kerran viikossa. Sen painosmäärä oli noin 11 000 kappaletta vuonna 2020. Lehden Internet-sivusto avattiin vuonna 2017.

Lähteet
-------

1. 1 2  O nas *Narodnaja gazeta*. Viitattu 9.12.2023.
2. ↑  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, tom 25*, s. 188–189. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1976.
3. ↑  Abdullaev, Kamoludin & Akbarzahe, Shahram: *Historical Dictionary of Tajikistan*, s. 273–274. Lanham: Scarecrow Press, 2010. ISBN 978-0-8108-6061-2.
4. ↑  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, tom 12*, s. 527. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1973.
5. 1 2  Afsahzod, Abbosi Alohon: Gosizdanija Respubliki Tadžikistan.  *Vestnik Pedagogitšeskogo universiteta*, 5/2022, s. 214–227. Artikkelin verkkoversio.
6. ↑  "Narodnaja gazeta" Tadžikistana vypuskajet svoi 20-tysjatšnyi nomer *Nezavisimoje Mnenije*.  28.7.2015. Viitattu 9.12.2023.
7. ↑  "Narodnaja gazeta" – zolotaja letopis Tadžikistana *Narodnaja gazeta*.  26.11.2020. Viitattu 9.12.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Lehden sivusto