recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sotkuman tsasouna**, eli **Pyhän profeetta Elian tsasouna** on Polvijärven eteläosassa, Sotkuman kylässä sijaitseva ortodoksinen pyhäkkö. Rukoushuone valmistui vuonna 1914 ja rakennettiin osaksi samana vuonna valmistuneen Polvijärven ortodoksisen kirkon rakentamisesta ylijääneistä hirsistä. Tsasounan rakentamista edesauttoi myös kenraalikuvernööri F. A. Seynin lahjoitus. Tsasounan vihki apulaispiispa Serafim 19. syyskuuta 1916.

Tsasounan ylläpidosta vastaa ortodoksisen kirkon Kuopion ja Karjalan hiippakunnan, Taipaleen ortodoksinen seurakunta. Tsasounan temppelijuhlaa eli Iljan praasniekkaa vietetään 20. heinäkuuta, jolloin on profeetta Elian muistopäivä.

Rukoushuoneen viereisen hautausmaan harvinainen, U. Vilmannin suunnittelema kylän ortodoksinen sankarivainajien muistomerkki.
Rukoushuoneen vieressä sijaitsee pieni hautausmaa. Sinne on sankarihautojen viereen pystytetty kylän ortodoksisten sankarivainajien muistomerkki, joka on toinen Suomessa olevista ortodoksisista sankarimuistomerkeistä. Toinen on Helsingin ortodoksisella hautausmaalla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pyhäköt Taipaleen ortodoksinen seurakunta, ort.fi/taipale. Viitattu 21.5.2021.
2. ↑  Sotkumassa juhlittiin kylän tsasounan 100-vuotispäivää - kuvagalleria *Karjalainen, karjalainen.fi*.  20.7.2016. Viitattu 21.5.2021.
3. ↑  Missä hautausmaalla sijaitsee ortodoksien kaatuneiden sotilaiden sotien 1939-1945 hautamuistomerkki. *Kysy kirjastonhoitajalta*.  19.2.2008. Viitattu 3.6.2023.
**Saar** (ransk. *Sarre*) on Moselin oikeanpuoleinen sivujoki koillis-Ranskassa ja länsi-Saksassa. Se alkaa Vogeesien vuoristosta kahtena latvapurona, joiden nimet ovat *Sarre Rouge* ("Punainen Saar") ja *Sarre Blanche* ("Valkoinen Saar"). Molemmat latvapurot alkavat Vogeesien korkeimmalta huipulta, Alsacen ja Lorrainen rajalta Mont Donon'ilta eri suuntiin, mutta ne yhtyvät toisiinsa Lorquin'issa. Joki on 246 km pitkä, ja sen ensimmäiset 126 km on Ranskan, loput 120 km Saksan puolella. Saar laskee Moseliin Konzissa Saksan Rheinland-Pfalzissa. Sen valuma-alueen pinta-ala on 7 431 km².

Saarjoen mukaan on saanut nimensä Saksan osavaltio Saarland.

Saar on aikoinaan ollut Saarlandin kivihiili-, rauta- ja terästeollisuuden kannalta hyvin tärkeä laivareitti, jota pitkin on kuljetettu sekä raaka-aineita että valmiita tuotteita. Saaria, Reiniä ja niihin liittyviä kanavia kuten Reinin-Marnen kanavaa pitkin alue on ollut laivaliikenneyhteydessä muun muassa Ruhrin alueelle ja Rotterdamiin. Nykyisin Saar on kuitenkin menettänyt merkityksensä laivareittinä, vaikka sen Saksan-puoleista osaa onkin syvennetty.

Ranskassa Saar kulkee suurimmaksi osaksi Mosellen departementin, osittain kuitenkin Bas-Rhinin alueella. Sen varrella sijaitsevista kaupungeista huomattavimpia ovat Abreschviller Sarre Rougen varrella sekä Lorquin, Sarrebourg, Fénetrange, Sarre-Union, Sarralbe ja Sarrequemines.

Saksassa Saar on osittain Saarlandin ja osittain Rheinland-Pfalzin alueella. Sen varrella sijaitsevat Saarbrücken, Völklingen, Wadgassen, Bous, Saarlouis, Dillingen, Merzig, Saarburg ja Konz.

Saarin varrella sijaitseva Völklingenin rautaruukki on UNESCOn maailmanperintökohde.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saar**.
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* Saar Sandren tietokannassa
**1. divisioona** oli Suomen puolustusvoimien yhtymä, joka perustettiin sisällissodan päätyttyä ja se lakkautettiin talvisodan alettua, jolloin divisioona muodosti suojajoukkojen 1. prikaatin.

Historia
--------

Divisioonan perustamisesta annettiin määräys 8. kesäkuuta 1918, jolloin sen muodostajaksi määrättiin eversti Birger Åkerman. Sen tehtäväksi määrättiin Helsingin, Suomenlinnan ja Santahaminan vartiointi.

Divisioonan vahvuudeksi määritettiin kolme jalkaväkirykmenttiä: Suomen valkoinen kaarti, Karjalan kaartin rykmentti ja Helsingin jalkaväkirykmentti. Kussakin rykmentissä piti olla neljä pataljoonaa (perustettaessa vain kolme), tiedonanto- ja miinanheittäjäkomppania. Divisioonaan kuuluisi lisäksi pioneeripataljoona n:o 1, Uudenmaan rakuunarykmentti n:o 1 ja tykistörykmentti n:o 1.

Åkermanin käytössä olivat jo perustettujen rykmenttien lisäksi sodan aikaiset ja edelleen kotiuttamatta olevat Loviisan, Varsinais-Suomen ja Pohjois-Pohjanmaan rykmentit, joilla piti täydentää jo olemassa olevia rykmenttejä.

Helsingin vartiopataljoonasta muodostettiin 21. syyskuuta 1918 Helsingin etappipataljoona, joka liitettiin divisioonaan. 23. elokuuta divisioonan rykmentit nimettiin uudelleen Valkoisen kaartin rykmentiksi, Itämeren jalkaväkirykmentti 1:ksi. Elokuun lopulla siirrettiin Karjalan kaartin rykmentti 2. divisioonaan, josta siirrettiin rykmentin tilalle Porin jalkaväkirykmentti 2 (entinen jääkärirykmentti 2).

Uuden asevelvollisuuslain myötä miesvahvuus kasvoi ja perustettiin uusi Keski-Suomen rykmentti, joka liitettiin divisioonaan. Perustetun rykmentin kantajoukkona oli Savon jääkärirykmentin I pataljoona, joka siirrettiin Hämeenlinnaan. Sen tuli irtautua rykmentistään 25. maaliskuuta 1919 mennessä ja uuden rykmentin oltava luotuna toukokuun loppuun mennessä.

Porin jalkaväkirykmentti 2 siirrettiin 3. divisioonaan. Muiden divisioonien välisten siirtojen jälkeen oli kussakin divisioonassa alun perin suunnitellut kolme rykmenttiä. Samalla päätettiin antaa joukko-osastoille täydennysmaakuntansa mukaiset nimet.

Komentajat
----------

* kenraaliluutnantti Birger Åkerman 1918–1929
* kenraalimajuri K. L. Oesch 1929–1930
* kenraalimajuri E. Heinrichs 1930–1938
* kenraalimajuri T. Laatikainen 1938–1939

Lähteet
-------

* Kronlund, Jarl (toim.): *Suomen puolustuslaitos 1918–1939 – Puolustusvoimien rauhan ajan historia*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1992. ISBN 951-0-14799-0.

### Viitteet

1. ↑  Suomen puolustuslaitos 1918–1939 s. 140–141
2. ↑  Suomen puolustuslaitos 1918–1939 s. 141
3. ↑  Suomen puolustuslaitos 1918–1939 s. 142
4. ↑  Suomen puolustuslaitos 1918–1939 s. 143
5. 1 2  Suomen puolustuslaitos 1918–1939 s. 144
Installation 1:2001, Casagrande & Rintala (2001)
**Installaatio 1:2001** on suomalaisen arkkitehti- ja taiteilijapari Casagrande & Rintalan vuonna 2001 Firenzen Piazza Della Republicalle toteuttama julkinen taideteos. Työ on rakennettu 15.000 kirjasta, jotka käsittelevät uskonnollisia, poliittisia ja filosofisia kysymyksiä.  Kierrätetyt kirjat on koottu ympäri maailmaa ja ne ovat kirjoitettu eri kielillä. Työn on ympyränmuotoinen muuri, jossa kirjat ovat sijoitetut selkäpuoli ulospäin niin, että katsoja pystyy lukemaan eri kirjojen nimiä. Muurissa on sisäänkäynti ja muurin sisäpuolelle tullessaan katsoja näkee ainoastaan valkoista paperia. 

Työn valmistuttua Firenzen kaupunkilaiset hajottivat teoksen ja veivät kirjat koteihinsa. 

Teos palkittiin Firenzen Biennaalin Lorenzo Il Magnifico -palkinnolla.

Lähteet
-------

1. ↑  Adam Mornement: ARCHITECTURE: When attitudes become form  2002. Contemporary. Viitattu 16.4.2010. (englanniksi)
2. ↑  Installation 1:2001  2001. World Architecture. Viitattu 16.4.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Finnish work of art torn down during anti-globalization demo in Florence  2001. Helsingin Sanomat. Viitattu 16.4.2010. (englanniksi)
4. ↑  Installation 1:2001  2001. Architizer. Viitattu 16.4.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* NOI SIAMO ABITATI DA LIBRI E DA AMICI (Arkistoitu – Internet Archive) Cosebelle, 2011
**Väinö Wilhelm Seppälä** (12. huhtikuuta 1897 Kangasala – 27. marraskuuta 1989 Helsinki) oli Maanmittaushallituksen pääjohtaja 1950–1960 ja korkeimman oikeuden oikeusneuvos ja jäsen 1960–1967.

Seppälän vanhemmat olivat metsäasioitsija Wilhelm Seppälä ja Hilma Sofia Nikkilä. Seppälä valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1923, mutta suoritti vielä ylemmän oikeustutkinnon 1937 ja sai varatuomarin arvon 1942. Hän työskenteli jo opiskeluaikanaan eri tehtävissä Maanmittaushallituksessa, 1938 hänen nimitettiin sen yli-insinööriksi, 1941 vt. asessoriksi ja 1942 oikeudellisen toimiston johtajaksi. Seppälä osallistui muun muassa siirtoväen pika-asutuslain toimeenpanoon ja laati maataloussiirtoväen asutussuunnitelman. Maanmittaushallituksen pääjohtaja hänestä tuli 1950. Korkeimman oikeuden maallikkojäsenenä Seppälä toimi 1948–1951, oikeusneuvokseksi ja Korkeimman oikeuden jäseneksi hänet nimitettiin 64-vuotiaana vuonna 1960. Hän hoiti tehtävää aina vuoteen 1967 saakka. Seppälä oli useiden valtionkomiteoiden ja neuvottelukuntien jäsen, kuten turvesoiden pakkolunastuslakitoimikunnan jäsen 1946 ja Kemijoen vesistön säännöstelykomitean puheenjohtaja. Hän oli Maanmittaustieteiden seuran hallituksen jäsen 1942–1957, varapuheenjohtaja 1953 ja puheenjohtaja 1954.

Lähteet
-------

1. 1 2  Johanna Forsström: *Seppälä, Väinö (1897–1989). Suomen Kansallisbiografia. Osa 8*, s. 822. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006. ISBN 951-746-449-5.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Badaber** on pikkukaupunki Pakistanin Khyber Pakhtunkhwan maakunnassa. Paikalla sijaitsee nykyisin Pakistanin ilmavoimien tukikohta. Aikaisemmin sillä on ollut myös Yhdysvaltain ilmavoimien toimintaa. 

Badaber sijaitsee noin 10 kilometriä etelään Peshawarin kaupungista. Vuosina 1958–1970 Badaberissa toimi Yhdysvaltain ilmavoimien tiedustelun salainen tukikohta. Badaberista lähti ilmaan esimerkiksi Neuvostoliittoon suuntautunut Gary Powersin U-2-vakoilulento, joka ammuttiin alas Neuvostoliiton yllä 1. toukokuuta 1961.

Afganistanin sodan sytyttyä Pakistanin puolelle alkoi saapua pakolaisia Afganistanista. Yksi suurimmsita pakolaisleireistä perustettiin Badaberiin. Leirin asukasluku oli vuonna 1981 29 012. Paikalla alettiin kouluttamaan Burhan al-Din Rabbanin Afganistanin Islamilaisen Yhdistyksen asejoukkoja, jotka sotivat Neuvostoliittoa vastaan Afganistanissa. Badaberissa sijaitsi myös vankilalinnoitus, jota käytettiin aseiden ja ammusten varastointiin. Paikalle tuotiin lopuolta myös joitakin sotavankeja, heidän joukossaan neuvostoliittolaisia. Sotavankien käynnistämä Badaberin kapina huhtikuussa 1985 päättyi räjähdykseen linnalla ja sen tuhoutumiseen.

Badaberissa on sittemmin sijainnut Pakistanin ilmavoimien tukikohta. Sillä ei ole ollut lentotoimintaa, mutta sillä on asunut Peshawarin lentotukikohdan työntekijöitä. Alueen turvallisuustilanne oli huono vuoden 2008 jälkeen. Vuonna 2015 Tehrik-i-Taliban Pakistan (TTP) teki 16 henkilön hengen vaatineen iskun ilmavoimien tukikohtaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rodric Braithwaite: *Afgantsy : the Russians in Afghanistan, 1979–8*, s. 265-269. Oxford University Press, 2011. ISBN 978-0-19-983265-1. (englanniksi)
2. ↑  Ahmed Zeb Khan: Bada Ber Refugees Camp (pdf) *Afghan Refugees in Pakistan*. Commissionorate of Afghan Refugees N.W.F.P. Peshawar. Viitattu 28.1.2021. (englanniksi)
3. ↑  Badaber: Now and in the Past *Newsweek Pakistan*.  Arkistoitu 25.1.2021. Viitattu 28.1.2021. (englanniksi)
Ernst von Wildenbruch
**Ernst von Wildenbruch** (3. helmikuuta 1845 Beirut, Libanon – 15. tammikuuta 1909 Berliini*lähde?*) oli saksalainen kirjailija ja runoilija. Hänen tuotantoonsa sisältyy näytelmiä, balladeja, romaaneja ja novelleja.

Elämä ja ura
------------

Erns von Wildenbruch syntyi Libanonissa Beirutissa, jossa hänen isänsä Ludwig von Wildenbruch oli Preussin pääkonsulina. Wildenbruch vietti lapsuutensa Ateenassa ja Konstantinopolissa, jossa hänen isänsä työskenteli Preussin lähetystössä.

Wildenbruch saapui Saksaan 1857, opiskeli aluksi Halle an der Saalessa, sitten Französische Gymnasiumissa Berliinissä ja kadettikoulussa. Vuonna 1863 hän sai upseerinviran Preussin armeijasta ja osallistui sotaan Itävaltaa vastaan 1866. Sen jälkeen Wildenbruch opiskeli lakia Berliinin yliopistossa ja toimi upseerina vuosina 1870–1871 käydyssä Ranskan-Preussin sodassa.

Wildenbruch nimitettiin 1876 ulkoministeriöön, jossa hän työskenteli vuoteen 1900. Hänen ensimmäiset suosiota saavuttaneet teoksensa olivat sankarirunoelmat *Vionville* (1874) ja *Sedan* (1875). Wildenbruch julkaisi runokokoelman *Lieder und Balladen* 1877, runsaasti näytelmiä ja useita novellikokoelmia, joista tunnetuimpia ovat *Novellen* (1883), *Neue Novellen* (1885) ja *Tiefe Wasser* 1897.

Wildenbruch sai vuosina 1884 ja 1896 Schiller-palkinnon, ja hänet nimitettiin Jenan yliopiston kunniatohtoriksi 1892.*lähde?*

Wildenbruch meni 1885 naimisiin Maria Karoline von Weberin kanssa.*lähde?*

Teokset
-------

* *Vionville*, 1874,
* *Sedan*, 1875, sankarirunoelma
* *Lieder und Balladen* 1877, runoja
* *Die Kaaohinger* 1882, murhenäytelmä
* *Harold*, 1882, näytelmä
* *Die Quitzows*, 1888, näytelmä
* *Der Generalfeldoberst*, 1889, näytelmä
* *Die Haubenlerchze*, 1891, näytelmä
* *Heinrich und Heinrichs Geschlechit*, 1895, näytelmä
* *Die Tochter des Erasmus*, 1900, näytelmä
* *König Laurin*, 1902, näytelmä
* *Novellen*, 1883, novelleja
* *Neue Novellen*, 1885, novelleja
* *Tiefe Wasser* 1897 novelleja

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Wildenbruch, Ernst von

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ernst von Wildenbruch** Wikimedia Commonsissa

* Lisää luettavaa aiheesta **Ernst von Wildenbruch** on Wikiaineistossa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Badbh esiintyy usein korpin tai variksen muodossa
**Badbh** tai **Badb** on Irlannin kelttiläisessä mytologiassa sodan jumalatar. Hänen nimensä merkitsee "raivo", "kiihko" ja "väkivalta". Badbh esiintyy Ulsterin syklissä sekä yhtenä hahmona että kolminaisuutena, ja hänet voi samaistaa toisiin samankaltaisiin sodan jumalattariin, kuten Nemhainiin. Morrigánin tavoin Badbh ilmestyy usein korpin tai variksen hahmossa nimeltään *Badbh Catha*. Galliassa keltit palvoivat korppijumalatar Cathuboduaa, joka lienee ollut sama jumalatar kuin Badbh.

Kaikilla Irlannin kelttiläisillä sodan jumalattarilla oli kyky hämmentää armeijoita. Nämä jumalattaret herättivät sekasortoa sekä ulkomuodollaan että aavemaisella kirkunallaan. Erityistä tuhoa sodan jumalattaret aiheuttivat Connachtin joukkojen keskuudessa. Badbh liittyy läheisesti Ulsterin suurimpaan sankariin Cú Chulainniin, jota Badbh auttaa ja rohkaisee useaan otteeseen. Kolme päivää sen jälkeen, kun Cú Chulainn on saanut kuolettavan iskun, Badbh lentää hänen ylitseen variksen hahmossa merkkinä siitä, että Cú Chulainn on kuollut.

Badbhin näyttäytyminen taistelun ja kuoleman variksen hahmossa viittaa yleensä siihen, että joku saa pian surmansa. Tarussa *Tale of Da Derga´s Hostel* Badbh esiintyy ruman varismaisen ja mustan noidan muodossa, tuhon airueena. Joskus Badbh esiintyy kolkkona "kahlaamon pesijättärenä", pesemässä niiden soturien käsivarsia, jotka tulevat kuolemaan taistelussa.

Lähteet
-------

* Green, Miranda J. : Dictionary of Celtic Myth and Legend. Thames & Hudson 1997. ISBN 0-500-27975-6

### Viitteet

1. 1 2 3  Green 1997, s. 38
**Matt Henderson** (s. 1. maaliskuuta 1974 White Bear Lake, Minnesota) on yhdysvaltalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä.

Ura
---

Henderson pelasi ennen ammattilaisuraansa muun muassa kaksi kautta St. Paul Vulcansissa juniorisarja USHL:ssä (1992–1994) sekä neljä kautta Pohjois-Dakotan yliopiston joukkueessa Fighting Siouxissa yliopistosarja WCHA:ssa (1994–1998). Vuonna 1997 hän oli voittamassa NCAA:n jääkiekkomestaruutta ja sai mestaruusturnauksen arvokkaimman pelaajan palkinnon, ja vuonna 1998 hän sai WCHA:n parhaan puolustuspelaajan palkinnon (hänen lisäkseen palkinnon sai tuona vuonna puolustaja Andy Sutton).

Henderson ei saanut NHL-varausta, vaan teki heinäkuussa 1998 sopimuksen Nashville Predatorsin kanssa vapaana pelaajana. Hän pelasi kaudella 1998–1999 kaksi ottelua NHL:ssä, mutta suurin osa kaudesta meni farmijoukkue Milwaukee Admiralsissa IHL:ssä. Syyskuussa 1999 Henderson siirtyi Philadelphia Flyersiin pelaajakaupassa, jossa Predators sai vaihdossa hyökkääjä Paul Healeyn. Hän ei pelannut Flyersissa otteluakaan, vaan suurin osa kaudesta 1999–2000 meni Philadelphia Phantomsissa AHL:ssä. Osan kaudesta hän pelasi Trenton Titansissa ECHL:ssä.

Syyskuussa 2001 Henderson teki vapaana pelaajana sopimuksen Chicago Blackhawksin kanssa, jonka silloisessa farmijoukkueessa Norfolk Admiralsissa oli pelannut koko edelliskauden. Hän pelasi Blackhawksissa neljä NHL:n runkosarjaottelua keväällä 2002. Heinäkuussa 2003 Henderson siirtyi Iserlohn Roostersiin Saksan DEL-liigaan, jossa pelasi yhden kauden ajan ennen kuin lopetti uransa.

Kahden suunnan hyökkääjäksi luonnehdittu Henderson pelasi NHL:ssä yhteensä kuusi runkosarjaottelua ja teki niissä yhden tehopisteen (syöttöpiste Chicago Blackhawksissa kaudella 2001–2002). AHL:ssä hän pelasi yhteensä 280 runkosarja- ja 19 pudotuspeliottelua, IHL:ssä 77 runkosarja- ja kaksi pudotuspeliottelua ja DEL-liigassa 51 runkosarjaottelua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Matt Henderson *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. ↑  WCHA Major Award Winners *WCHA.com*. Western Collegiate Hockey Association. Viitattu 7.9.2013. (englanniksi)
3. 1 2  Matt Henderson Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi)
4. 1 2  Milbert, Neil: Henderson gets a chance *Chicago Tribune*.  12.3.2002. Tribune Company. Viitattu 7.9.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Matt Henderson The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
| "Piece of My Heart"Erma Franklin |
| --- |
| Singlen "Piece of My Heart" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  B-puoli | "Baby, What You Want Me to Do" |
|  Äänitetty  | 1967 |
|  Julkaistu | 1967 |
|  Formaatti | 7" vinyyli |
|  Tekijä(t) | Jerry Ragovoy, Bert Berns |
|  Tyylilaji | soul |
|  Kesto | 02.35 |
|  Levy-yhtiö | Shout |
| Erma Franklinin muut singlet |
| "Big Boss Man"1967 | "Piece of My Heart"1967 | "Open up Your Soul"1967 |

"**Piece of My Heart**" on Jerry Ragovoyn ja Bert Bernsin tekemä kappale, jonka Erma Franklin levytti ensimmäisenä vuonna 1967. Kappale nousi laajempaan suosioon kun Big Brother & The Holding Company teki siitä cover-version Janis Joplinin laulamana vuonna 1968. Kappaleesta coverin on tehnyt myös muun muassa Faith Hill vuonna 1994 ja Melissa Etheridge vuonna 2005. 

Vuonna 2004 *Rolling Stone* -lehti nosti Big Brother & The Holding Companyn version kappaleesta 500 parhaan kappaleen listalle sijalle 353.

Lähteet
-------

1. ↑  353. Big Brother and the Holding Company, 'Piece of My Heart' *Rolling Stone*.  Arkistoitu 4.1.2015. Viitattu 2.1.2015.
Matt Lindland
**Matt James Lindland** (s. 17. toukokuuta 1970 Oregon City) on yhdysvaltalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja vapaaottelija.

Painiura
--------

Lindland aloitti painin harrastamisen vuonna 1985. Ensimmäisissä kansainvälisissä arvokilpailuissaan, 1994 maanosansa mestaruuskisoissa, hän voitti kultamitalin vapaapainissa 74 kilogramman painoluokassa. Kreikkalais-roomalaisessa painissa hän voitti Pan-Amerikan mestaruuden 1998 ja saavutti hopeaa vuonna 1997. 2000 Sydneyn kesäolympialaisiin Lindland eteni maansa olympiakarsintoihin liittyneen pitkän oikeustaistelun päätteeksi, mistä hän sai nykyisen lempinimensä *"The Law"* (laki). Sydneyssä Lindland sijoittui hopealle hävittyään loppuottelussa venäläiselle Murat Kardanoville. Seuraavana vuonna Patraksen MM-kisoissa hän saavutti hopeaa 85-kiloisten sarjassa.

Vapaaottelu-ura
---------------

Vapaaottelussa Lindland harjoittelee Team Quest -salilla. UFC-debyyttinsä hän teki joulukuussa 2000 UFC 29 -tapahtumassa, ja eteni järjestön keskisarjan mestaruusotteluun, missä hän UFC 37 -tapahtumassa kärsi tappion Murilo Bustamantelle lokakuussa 2002. UFC 54:n jälkeen hänet erotettiin järjestön tapahtumista sponsorierimielisyyksien takia, minkä jälkeen hän on otellut IFL-, bodogFight- ja Affliction-tapahtumissa.

Lähteet
-------

* Matt Lindland FILA:n tietokannassa
* Vapaaottelutilastot Sherdog-tietokannassa

### Viitteet

1. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Sugar Ramos** (2. joulukuuta 1941 Matanzas, Kuuba – 3. syyskuuta 2017 México, Meksiko) oli kuubalaislähtöinen meksikolainen nyrkkeilijä, ammattilaisten maailmanmestari höyhensarjassa.

Ura
---

Kovasta oikean kätensä lyönnistä tunnettu Ramos aloitti nyrkkeilyuransa synnyinmaassaan Kuubassa vuonna 1957 ja voitti vuonna 1960 maansa höyhensarjan mestaruustittelin pisteillä Orlando Castilloa vastaan. Fidel Castron kommunistihallinnon noustua valtaan hän pakeni maasta Meksikon pääkaupunkiin Méxicoon.

Maaliskuussa 1963 Ramos voitti WBA- ja WBC-ammattilaisliittojen maailmanmestaruustittelin keskeytystuomiolla Davey Moorea vastaan. Muutama päivä ottelun jälkeen Moore kuoli saamiinsa vammoihin. Ramos puolusti titteliään heinäkuussa Rafiu Kingiä vastaan voitolla kaikin tuomariäänin, seuraavassa maaliskuussa Japanissa Mitsunori Sekiä vastaan kuudennen erän teknisellä tyrmäyksellä sekä toukokuussa hajaäänivoitolla Floyd Robertsonia vastaan Ghanassa käydyssä ottelussa. Hän menetti mestaruuden Vicente Saldivarille saman vuoden syyskuussa keskeytystuomiolla 12. erässä.

Ramos pääsi vielä iskemään kevytsarjan maailmanmestaruudesta Carlos Ortizia vastaan kahdesti, vuosina 1966 ja 1967, mutta kärsi molemmilla kerroilla tappion ennen täyttä aikaa. Hän jatkoi uraansa aina vuoteen 1972 saakka.

Vuonna 2001 Ramos nimettiin International Boxing Hall of Fameen.

Lähteet
-------

* Profiili nyrkkeilyn hall of famessa (englanniksi)
* Ammattilaisottelutilastot BoxRec-tietokannassa (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Falleció Ultiminio 'Sugar' Ramos, legendario boxeador cubano-mexicano *Univision*.  3.9.2017. Viitattu 4.9.2017. (espanjaksi)
**Matthew Miazga** (s. 19. heinäkuuta 1995 Clifton, New Jersey) on puolalaisia sukujuuria omaava yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin valioliigassa pelaavaa Chelseaa. Oikeajalkainen Miazga on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän kuuluu myös Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkueeseen.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Miazga debytoi Major League Soccer -seura New York Red Bullsin paidassa kaudella 2013, jolloin hän pelasi yhden ottelun. Kaudella 2015 Miazga teki avausmaalinsa liigassa pelaten 30 ottelussa.

Tammikuussa 2016 Miazga siirtyi englantilaisen Chelsea FC:n riveihin.

### Maajoukkueura

Miazga olisi voinut edustaa aikuisten maajoukkuetasolla Yhdysvaltain sijaan myös Puolaa, jossa hänellä on sukujuuria. Miazga pelasikin Puolan maajoukkueen paidassa alle 18-vuotiaissa, edustaen myös Yhdysvaltoja tuossa ikäluokassa. Vuonna 2015 Miazga kuului Yhdysvaltain joukkueeseen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa, joissa hän pelasi neljässä ottelussa. Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkueessa Miazga teki debyyttinsä marraskuussa 2015 MM-karsintaottelussa Saint Vincent ja Grenadiineja vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Matt Miazga Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. 1 2
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Matt Miazga National Football Teams -sivustolla (englanniksi)
***Opabinia regalis*** oli eriskummallinen esihistoriallinen selkärangaton eläin, joka tunnetaan Burgess Shalen keskikambrikautisista fossiilikerrostumista. Se on kuollut sukupuuttoon noin 500 miljoonaa vuotta sitten. 

Ulkonäöltään Opabinia muistutti jonkin verran äyriäisiä, mutta sen sukulaisuutta mihinkään tunnettuun eliöryhmään ei ole varmistettu. *Opabinialla* oli taipuisa pitkä kärsä jonka päässä oli piikkimäiset lisäkkeet. Se eli lähellä merenpohjaa ja ehkä käytti kärsäänsä saalistaakseen pehmeässä pohjassa eläviä eläimiä. Sen ruumis koostui viidestätoista jaokkeesta, joiden sivuilla oli alaviistoon osoittavat lamellimaiset lisäkkeet, joita eläin lienee käyttänyt uimiseen ja hengittämiseen. Opabinialla oli viisi silmää, ja se kasvoi hiiren kokoiseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Opabinia regalis* (unknown affinity). Burgess Shale. Smithsonian Institution. Viitattu 22.7.2013.
2. ↑  Opabinia Palaeos
3. ↑  Opabinia *Understanding Evolution*. Berkeley


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q16894648
* Wikispecies: Opabinia
* BioLib: 426233
* EoL: 10510337
* Fossilworks: 7377
* GBIF: 4666707
* IRMNG: 1019627

 |

 |
**Kaitanokkakiuru** (*Chersophilus duponti*) on kiurujen heimoon kuuluva varpuslintu. Se on sukunsa ainoa edustaja.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on 17–18 cm. Puvultaan se on melko tyypillinen kiuru: harmaaruskean kirjava yläpuoli ja vaalea alapuoli. Nokka on pitkähkö, terävä ja alaspäin kaartuva. Suuri tumma silmä napittaa vaaleahkossa poskessa. 2 alalajia, joista itäisempi *margaritae* on puvultaan punertavampi kuin läntinen, tummempi nimialalaji *duponti*. Sukupuolet ovat samannäköiset, koiras on kooltaan hieman suurempi. Arka lintu, joka pakenee juoksemalla jo kaukaa. Laulaa pääasiassa hämärissä ja yöllä, laulaa myös lennossa.

Sekä vanhoilla että nuorilla kaitanokkakiuruilla on täydellinen sulkasato kesällä tai alkusyksyllä, jonka jälkeen niitä ei voi määrittää iälleen.

Esiintyminen
------------

Kaitanokkakiuru on globaalisti harvinainen ja uhanalainen lintulaji, sillä se esiintyy vain Espanjassa ja paikoin Etelä-Ranskassa sekä Pohjois-Afrikassa. Maailman populaatio on kooltaan 13 600–20 000 yksilöä, joista Espanjassa pesii noin 1 900 paria ja Marokossa 2 000–3 000 paria. Laji on paikkalintu, eikä sitä ole tavattu Suomessa.

Elinympäristö
-------------

Kuivat aromaiset ruohomaat sekä alavilla mailla että vuoristossa.

Lisääntyminen
-------------

*Chersophilus duponti duponti* 
Pesintä tunnetaan puutteellisesti. Pesä on maassa pensaan, mättään tai kiven suojassa. Munia on tavallisimmin 3, joskus 2 tai 4.

Ravinto
-------

Kaitanokkakiuru syö sekä siemeniä että selkärangattomia. Se käyttää nokkaansa kuin tikka, kaivaen syötävää maasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  BirdLife International: *Chersophilus duponti* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2020-3*.  2020. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 10.12.2020. (englanniksi)
2. ↑  Svensson, Lars 1997: Euroopan varpuslinnut - sukupuolen ja iän määritys. - Lintutieto. Jyväskylä.
3. 1 2  Cramp, Stanley (päätoim.) 1988: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. – Oxford University Press. Hongkong.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Chersophilus duponti | 
* Wikidata: Q1266617
* Wikispecies: Chersophilus duponti
* ADW: Chersophilus\_duponti
* Avibase: 504B02182C6C63A9
* BioLib: 25686
* BirdLife: 22717380
* CoL: 5XQQH
* BOW: duplar1
* eBird: duplar1
* EUNIS: 963
* Euring: 9590
* Fauna Europaea: 97388
* Fauna Europaea (new): 87e52c6b-d1c3-4a80-8e6c-73932781b14c
* GBIF: 2490674
* iNaturalist: 7416
* IRMNG: 10214519
* ITIS: 559186
* IUCN: 22717380
* NBN: NHMSYS0000532999
* NCBI: 452474
* Xeno-canto: Chersophilus-duponti

 |
|  |
| Alauda duponti | 
* Wikidata: Q109556967
* GBIF: 7843692

 |

 |
**Edvard Severin Tigerstedt** (4. joulukuuta 1858 Sudza, Venäjä – 20. heinäkuuta 1911 Näsby, Ruotsi) oli suomalainen historioitsija, joka sai mainetta henkilöhistorioitsijana ja sukututkijana.

Tigerstedtin vanhemmat olivat everstiluutnantti Fredrik Johan Mauritz Tigerstedt ja Olga Komajevska ja puoliso vuodesta 1883 Märta Sofia Tigerstedt (k. 1949). Hän kävi Haminan kadettikoulun 1875–1882 ja palveli sitten Mikkelin tarkk'ampujapataljoonassa ja tuli sen hajottamisen yhteydessä korotetuksi everstiluutnantiksi 1902. Tigerstedt oli Kotkan ruotsalaisen yhteiskoulun venäjänkielen opettajana 1902–1904, Haminan tilapäisen sairaalan toimitsijana 1904–1906 ja venäjänkielen kääntäjänä Uudenmaan lääninhallituksessa 1906–1911. Hän edusti sukuaan kolmilla viimeisillä säätyvaltiopäivillä 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Tigerstedt oli tunnettu suku- ja henkilöhistorian tutkija, jonka teos *Anteckningar om adeliga ätten Tigerstedts 1691-1891* (1891) oli ensimmäinen Suomessa julkaistu aatelissuvun monografia. Hän julkaisi toisenkin vastaavan monografian, *Slägten Weber i Savolax* (1905) sekä laajat sotilashistorialliset teokset *Biografiska anteckningar om Savolax brigadens män 1808-1809* (1908), *Torsten Tawast och hans omgifning* (1909) ja *Haapaniemi krigsskola, dess lärare och elever* (1910), joka sisältää yksityiskohtaisen matrikkelin Haapaniemen sotakouluun opettajista ja oppilaista.

Lähteet
-------

1. ↑  Heikinheimo, Ilmari (toim.): *Suomen elämäkerrasto*, s. 764. Helsinki: WSOY, 1955.
2. ↑  Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1961


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Kustaa Vihtori Suomalainen** (12. huhtikuuta 1881 Luvia – 7. heinäkuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen kansanvalistaja. Hän sai kanslianeuvoksen arvon 1949.

Suomalainen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1900. Hän oli vuosina 1903–1907 Raittiuden Ystävien ja vuosina 1907–1957 Kansanvalistusseuran kustannustoiminnan johtajana sekä vuosina 1907–1919 Raittiuskansan Kirjapaino Oy.:n toimitusjohtajana ja myöhemmin sen johtokunnan puheenjohtajana. Kansanvalistusseurassa hän oli useissa muissakin tehtävissä, kuten rahastonhoitajana ja valtuuskunnan jäsenenä. Hän oli myös Tietosanakirja Oy:n toimitusjohtaja vuosina 1920–1924 ja Otavan osastonjohtaja vuosina 1925–1957 erikoisalanaan oppi-, ammatti- ja musiikkikirjallisuus. Suomalainen toimi lukuisisten sivistysjärjestöjen johtoelimissä ja kuului Teoston johtokuntaan.

Vihtori Suomalaisen poikia olivat eläintieteilijä Esko Suomalainen, biokemisti Heikki Suomalainen ja eläintieteilijä Paavo Suomalainen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kanslianeuvos Vihtori Suomalainen kuollut. *Helsingin Sanomat* 8.7.1959, s. 9. (Maksullinen artikkeli.) Viitattu 27.3.2018.
2. 1 2  *Otavan Iso tietosanakirja*, osa 8, p. 337. Otava 1966.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Syväuniterapia** (engl. *Deep sleep therapy*) on psykiatrinen hoito, jossa potilaita pidetään lääkkeiden avulla unessa päiviä tai viikkoja. Potilasta voitiin lääkitä monella eri tapaa, muun muassa peräsuolen kautta (rektaalinen). Pitkävaikutteisia barbituraatti-lääkkeitä, kuten esimerkiksi useista lääkkeistä yhdisteltyä *Cloetta*a käytettin tuolloin.

Menetelmää käytettiin 1900-luvun alkupuolella, mutta myöhemmin sen ottivat käyttöön jotkut psykiatrit kuten William Sargant ja CIA- ja MKULTRA-kytköksinen Donald Ewen Cameron.

Chelmsfordin skandaali Australiassa
-----------------------------------

Psykiatri Harry Bailey oli käyttänyt yksityisessä sairaalassaan Chelmsfordissa Australiassa syväuniterapiaa potilaisiinsa ilman näiden suostumusta. Asianomaiset ja psykiatrian väärinkäytöksiä tutkineet aktivisit toivat tapauksen julkisuuteen yhdysvaltalaisessa 60 Minutes-ohjelmassa vuosina 1980 ja 1982. Se aiheutti laajan julkisuuden asialle ja johti sairaalan sulkemiseen; 26 potilasta oli kuollut sairaalassa 1960- 70-lukujen aikana.

Bailey surmasi itsensä vuonna 1985 ennen kuin asiassa tuli tuomioita.

Aiheesta on tehty dokumenttielokuva 'The Chelmsford Scream' (nimi suomeksi tarkoittaa 'Chelmsfordin kirkuna') vuonna 1990.

Aiheesta muualla
----------------

* Public Interest Advocacy Centre Ltd:n verkkosivuilla: piac.asn.au/legal-help/public-interest-cases/deep-sleep-tragedy/

Lähteet
-------

* Shorter Edward (1996) "The beginning of psychopharmacology: deep sleep therapies". European Psychiatry 11: 236s
* Shorter, Edward. A History of Psychiatry: From the Era of the Asylum to the Age of Prozac, New York: Wiley, 1997, ISBN 978-0-471-15749-6
* Shorter, Edward. A History of Psychiatry: From the Era of the Asylum to the Age of Prozac, New York: Wiley, 1997, ISBN 978-0-471-15749-6, s. 206-207
* Vartiainen, Ilmari: *Lääkeaineoppi (Farmakologia)*, 7. uusittu painos, SHKS/Wsoy, Helsinki, 1960. s.36.
* O'Neill J.; Haupt R. The last victim of the 'beautiful hospital'. Sydney Morning Herald, 2. elokuuta 1988
* Australian Dictionary of Biography, Bailey, Harry Richard, s. 48-49, Melbourne University Press
* screenaustralia.gov.au/the-screen-guide/t/the-chelmsford-scream-1990/3241/

### Viitteet

1. ↑  Vartiainen, I. 1960: s. 36.
2. ↑  Kinnunen, L. Mielisairaanhoito, 1959: s. 123.
3. ↑  Shorter, E. 1997/2005: s. 241-243.
**Kaithi** on abugida-tyyppinen kirjoitusjärjestelmä, jota on käytetty useiden Pohjois-Intian kielien kirjoittamiseen. Kirjaimisto muistuttaa läheisesti devanagaria, joskin devanagarin osaaminen ei riitä kaithilla kirjoitetun tekstin lukemiseen tai päinvastoin. Kaithilla kirjoitettiin 1500-luvulta lähtien muun muassa awadhia, bengalia, bhodžpuria, magahia ja urdua. 1900-luvun alussa kaithin käyttö alkoi vähentynyä ja se on vähitellen korvattu alueen valtakirjaimistoilla, devanagarilla ja bengalilaisella kirjaimistolla, mutta se on yhä epävirallisessa käytössä osassa Pohjois-Intian maaseutua.

Kaithi kehittyi gupta-kirjaimistosta, jonka juuret ovat muinaisessa brahmi-kirjoituksessa. Guptasta ovat lähtöisin myös muun muassa devanagari ja gurmukhi sekä bengalilainen, gudžaratilainen ja orijalainen kirjaimisto.

Kaithi-kirjaimet lisättiin Unicode-standardin versioon 5.2 vuonna 2009.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kaithi *ScriptSource*. Viitattu 15.7.2014. (englanniksi)
2. ↑  The Unicode Standard, Version 7.0 – Kaithi Unicode Consortium. Viitattu 15.7.2014. (englanniksi)
3. ↑  Suositukset: Kirjoitusjärjestelmien nimiä suomeksi *Kotoistus.fi*. Viitattu 21.7.2014.
4. ↑  Lo, Lawrence: South Asian Writing Systems *AncientScripts.com*. Viitattu 15.7.2014. (englanniksi)
5. ↑  Unicode 5.2.0 Unicode Consortium. Viitattu 15.7.2014. (englanniksi)
**Kolmas osapuoli** tarkoittaa tahoa, joka on kahden osapuolen välisessä suhteessa ulkopuolinen, mutta kuitenkin jotenkin osallistuu siihen.*lähde?* Esimerkiksi yksityishenkilö voi ostaa joltain valmistajalta laitteen. Tällöin ostaja ja valmistaja ovat kaksi ensimmäistä osapuolta. Monien laitteiden valmistajat myyvät niihin erikseen myös valmistamiaan lisävarusteita. Laitteen ostaja voi kuitenkin päättää ostaa lisävarusteen joltain muulta valmistajalta. Tämä valmistaja on kolmas osapuoli.

Videopeleissä
-------------

Videopeleissä kolmannella osapuolella (englanniksi *3rd party*) tarkoitetaan jonkun muun kuin varsinaisen lisenssiomistajan valmistamaa tuotetta. Käsite on tuttu videopeleissä jossa johonkin pelisarjaan tehdään peli joka poikkeaa sen pääasiallisesta genrestä. Tällöin peliyhtiö tai julkaisija yleensä lisensoi tuotteen ulkopuoliselle kehittäjälle joka on yleensä erikoistunut tietyn genren peleihin.

Esimerkiksi LucasArtsin *Tähtien sota* -pelit (*Jedi Knight* -pelisarja) on kehittänyt Raven Software. 3rd Party käsitteen alakäsitteenä voidaan pitää 2nd Partyä, joka on periaatteessa julkaisijan tai lisenssinomistajan alaisuudessa toimiva, mutta silti erillinen kehittäjä. Kuten LucasArtsin *Rogue Squadron*-avaruuslentopelit ovat sen sisäisen ryhmän, Factor 5:n kehittämiä.

Lähteet
-------

* Soininen, Heidi: Identiteettivarkaus kyberrikoksena: Termit ja tunnusmerkistö.  *Defensor Legis*, 2017, nro 4. ISSN 0356-262X.
*Tämä artikkeli käsittelee suomalaista myös pataljoonakomentajana toiminutta insinööriä. Edward Ward oli brittiläinen toimittaja ja sotakirjeenvaihtaja.*
**Carl Edvard Daniel Ward** (2. toukokuuta 1894 Tukholma − 1. huhtikuuta 1975 Lahti) oli suomalainen insinööri ja sotilas, joka tunnetaan sisällissodan aikana kootun Länsi-Uudenmaan pataljoonan komentajana.

Wardin isä oli ruotsalaissyntyinen puutarhuri C. T. Ward. Teknillisessä korkeakoulussa opiskellut Ward oli saanut upseerikoulutuksen Ruotsin armeijassa. Sisällissodan käynnistyttyä hän toimi Suitiassa kootun ruotsinkielisen Svidjakårenin päällikkönä Kirkkonummen taisteluissa. Helmikuun lopusta lähtien Ward oli punaisten vankina Helsingissä. Kaupungin valtauksen jälkeen Ward toimi Uudenmaan ruotsinkielisistä suojeluskuntalaisista kootun Länsi-Uudenmaan pataljoonan komentajana. Huhti-toukokuussa 1918 pataljoona kiersi Varsinais-Suomessa ja Länsi-Uudellamaalla puhdistamassa seutuja punaisista. Länsi-Uudenmaan pataljoona oli vastuussa muun muassa laittomista Vihdin, Västankvarnin ja Perttulan teloituksista.

Myöhemmin Ward työskenteli muun muassa Högforsin tehtaan teknillisenä johtajana Karkkilassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Carl Edvard Daniel Ward Geneanet. Viitattu 12.2.2022.
2. ↑  Suitia vapaussodan aikana.  *Vapaussodan invaliidi*, 1934, nro 2, s. 46. Kansalliskirjasto. Viitattu 12.2.2022.
3. ↑  Harjula, Mirko: *Ryssänupseerit : ensimmäisen maailmansodan Venäjän asevoimien suomalaistaustaiset upseerit 1914–1956*, s. 271–272. Helsinki: Books on Demand, 2013. ISBN 978-952-28656-6-3.
4. ↑  Paavilainen, Marko: Esitelmä Suomen Sotahistoriallisessa Seurassa 14.9.2016 (PDF)  14.9.2019. Suomen Sotahistoriallinen Seura. Viitattu 12.2.2022.
5. ↑  Teollisuutemme syntymäseutuihin tutustumassa.  *Aamulehti*, 16.6.1937, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 12.2.2022.
**Simon Furman** (syntynyt 22. maaliskuuta 1961, Carshalton, Surrey, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen sarjakuvien käsikirjoittaja. Furmania pidetään yleisesti *Transformers*-universumin tärkeimpänä ja siihen eniten vaikuttaneena käsikirjoittaja. Hän aloitti *Transformersien* käsikirjoittamisen sarjan brittiversiossa, ja siirtyi tämän jälkeen yhdysvaltalaisen Marvelin käsikirjoittajaksi. Furman tunnetaan synkistä maailmankuvistaan, epätoivoisista hahmoista, uskonnollisista teemoista ja hahmojen tapattamisesta.*lähde?* Hän myös kirjoitti alkuperäisen *Transformers*-sarjakuvan loppuun ja on konsultoinut vuonna 2007 julkaistun *Transformers*-elokuvan käsikirjoittamisessa. Hän myös kirjoitti elokuvan tarinaa ennakoivan esitarinan, joka julkaistiin sarjakuvana.

Töitä
-----

### Generation 1

Alkuperäisen sarjakuvan kohdalla Furmania pidetään ehdottomasti kaikista tärkeimpänä henkilönä.*lähde?* Hän loi *Transformerien* historian, näiden jumalan, Primuksen, sekä mm. Autobot-johtaja Emirate Xaaronin.

### Transformers: Armada

Tämän sarjakuvan kohdalla Furman tuli mukaan vasta sarjakuvan ollessa hyvin pitkällä. Dreamwaven julkaisema sarjakuva kärsi umpisurkeasta, lapsellisesta käsikirjoituksesta. Furman palkattiin sarjakuvan uudeksi käsikirjoittajaksi ja hän myös onnistui pelastamaan sarjakuvan, tuomalla mukaan synkkiä sävyjä, vanhoja faneja kiinnostavia teemoja, poisti keskeiset lapsellisuudet ja siirsi lapsipäähenkilöt sivuhahmoiksi.

### The War Within

*War Within* -sarjakuvaa pidetään yleisesti Furmanin korkeimpana saavutuksena *Transformerien* osalta. Kyseessä on uusi "alkukertomus" Optimus Primen synnystä ja Autobottien ja Decepticonien väkivaltaisen sodan synkistä hetkistä. Sarjakuva loppui kolmanteen jatkotarinaansa kustannusyhtiö Dreamwaven mentyä konkurssiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Simon Furmanin haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive) sivulla www.bwtf.com. Viitattu 22. toukokuuta 2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
	+ 2
* Korea
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**John McClelland** (1805 – 1875 tai 1883) oli brittiläinen lääketieteen tohtori ja luonnontutkija.

McClelland työskenteli Englannin Itä-Intian kauppakomppaniassa. Vuonna 1836 hänet lähetettiin Intian Assamiin tutkimaan teen kasvatusta ja mahdollisuuksia perustaa hiilikaivoksia. Hän tutki myös Intian metsävaroja, ja hänen raporttiensa pohjalta perustettiin Intian metsäosasto (Forest Department). Vuosina 1846–1847 McClelland toimi Acharya Jagadish Chandra Bose Botanical Garden eli Kalkuttan kasvitieteellisen puutarhan johtajana. Hän toimi *Calcutta Journal of Natural History*n toimittajana 1841–1847.

McClelland tutki myös kaloja ja lintuja, ja hänen nimeämiään uusia lajeja ovat muun muassa liuskepittakerttunen ja harmaapyrstötimali (*Heterophasia gracilis*). Hänen kunniaksen on nimetty vuoriviiribulbuli (*Ixos mcclellandii*).

Lähteet
-------

1. ↑  Zoonomen (englanniksi)
2. ↑  ITIS (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Miller-tango** on Rauno Lehtisen säveltämä ja Sauvo Puhtilan nimimerkillä Timjami sanoittama tangokappale, joka alkaa sanoin "Kuin hiipien soi sävel onnellinen tuon Miller-tangomme eilisiltaisen...".

"Miller-tango" oli aluksi instrumentaalisävellys, jonka levytti ensimmäisenä Ronnie Kranckin orkesteri vuonna 1964. Se sai nimensä Glenn Millerin tyylisestä sovituksestaan, mutta Sauvo Puhtila mainitsee kappaleen nimen myös sen sanoituksen alussa. Lauletun version levytti ensimmäisenä Tamara Lund vuonna 1965, ja singlen kääntöpuolella oli Lehtisen "Ota tai jätä". "Miller-tangon" ovat levyttäneet myös muun muassa Sauli Lehtonen (1994) ja Eino Grön (1995). Instrumentaaliversioita ovat Ronnie Kranckin lisäksi tehneet Esa Katajavuori (1973), Esko Könönen (1976) ja säveltäjä Lehtinen itse (1976).

Lähteet
-------

1. ↑  "Miller-tango", *Suuri toivelaulukirja 13*, s. 198. Fazer Musiikki, Suuri suomalainen kirjakerho, 1996.
2. ↑  Henriksson, Juha: "Viimeiset vuodet Discophonilla", *Toiset meistä. Rauno Lehtinen ja musiikki*, s. 79. Japa-musiikkiarkisto, 2010. ISBN 978-952-68364-2-3. Teoksen verkkoversio (viitattu 21.6.2018).
3. ↑  Hakutulos kappaleelle Miller-tango Suomen äänitearkisto ry.  Arkistoitu 21.6.2018. Viitattu 21.6.2018.
*Kuvakaappaus Burnout 3: Takedownista*
**Burnout** on Criterion Gamesin, Electronic Artsin ja Acclaimin kehittämä ajopelisarja. Sarjan pelit ovat monta kertaa voittaneet vuoden parhaimman ajopelin palkinnon. *Burnout Paradise* ilmestyi PlayStation 3:lle, Xbox 360:lle vuonna 2008 sekä myöhemmin Microsoft Windowsille vuonna 2009. Se on ainoa toistaiseksi PC:lle julkaistu Burnout -sarjan peli. *Burnout Crash* julkaistiin loppuvuodesta 2011.

Yleistä
-------

Jokaisen pelin aiheena on silmittömän nopeasti autolla ajaminen keskellä kaupungin vilskettä, useimmiten kilpailijoita vastaan. Mukana on myös kierrosaikojen päihittämistä ja mahdollisimman suuren ketjukolarin aiheuttamista.

Ensimmäinen osa ilmestyi Acclaimin julkaisemana PlayStation 2:lle vuonna 2001 ja toinen osa samalle alustalle vuotta myöhemmin. Electronic Arts julkaisi *Burnout 3: Takedownin* vuonna 2004. Ensimmäinen ja toinen osa olivat suuren yleisön mielestä melko hyviä pelejä ja ne saivat pelimedioissa arvostusta, mutta myyntiluvut eivät ole haastaneet sen ajan suosituimpia pelejä. Kuitenkin Burnout 3: Takedown tarjosi paljon uudistuksia ja uutta materiaalia, että se vietti pitkän ajan myyntilistojen kärkipäässä. Vuoden päästä ilmestynyt *Burnout Revenge* ei tarjonnut paljoa uutta, mutta myi kuitenkin hyvin. Nimensä mukaisesti pelissä pyritään kostamaan muiden kilpailijoiden taklaukset.*kenen mukaan?* Pian *Revengestä* ilmestyi PlayStation Portablelle oma versio, *Burnout Legends*. *Burnout Dominator* muistuttaa *Revengeä* ja *Legendsiä.*

Pelisarja
---------

| Nimi | Kehittäjä | Julkaisija | Julkaisu |
| --- | --- | --- | --- |
| *Burnout* | Criterion Games | Acclaim | 2001 |
| *Burnout 2: Point of Impact* | 2003 |
| *Burnout 3: Takedown* | Electronic Arts | 2004 |
| *Burnout Revenge* | 2005 |
| *Burnout Legends* | EA UK |
| *Burnout Dominator* | 2007 |
| *Burnout Paradise* | Criterion Games | 2008 |
| *Burnout Crash* | 2011 |

Lähteet
-------

1. ↑  Burnout Crash! – Release Details *gamefaqs.gamespot.com*. Viitattu 24.7.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Pelisarja MobyGamesissä (englanniksi)
* Criterion Gamesin sivusto
* EA:n virallinen Burnout-sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)

*Burnout*-pelisarja

* Burnout
* Burnout 2: Point of Impact
* Burnout 3: Takedown
* Burnout Revenge
* Burnout Legends
* Burnout Dominator
* Burnout Paradise
Standardi huomioi myös asiaankuuluvien teeastioiden laadun.
**ISO 3103** on ISO:n julkaisema standardi teen valmistukseen ja aistinvaraiseen arviointiin.

Teen yhtenäisempää arviointia ja vertailua varten laaditun ISO-standardin lisäksi julkaistu monia enemmän tai vähemmän virallisia ohjeita valmistaa juotavaa teetä, kuten brittiläiset (mustan) teen valmistusohjeet.  Näitä, kuten ISO-standardiakaan noudattamalla, ei kuitenkaan saada läheskään kaikista teetyypeistä valmistettua niiden aromikkuuden ja muut toivotut ominaisuudet parhaiten esilletuovaa teejuomaa.

ISO 3103 -standardin pohjana toimineelle brittistandardille myönnettiin kirjallisuuden huumori-Nobel eli Ig Nobel -palkinto vuonna 1999.

Lähteet
-------

1. ↑  ISO 3103:1980 International Organization for Standardization. Viitattu 28.7.2009.
2. ↑  How to make a Perfect Cup of Tea (pdf, 2013) viite päivitetty 29.3.2015, (englanniksi)
3. ↑  Is this how to make the perfect cup of tea? 16.2.2015, telegraph.co.uk, viitattu 29.3.2015, (englanniksi)
4. ↑  The 1999 Ig Nobel Prize Winners improbable.com, viitattu 29.3.2015, (englanniksi)
**Sunicas** (kreik. Σουνίκας; eli 500-luvulla) oli hunnikomentaja, joka palveli Itä-Rooman armeijassa 500-luvulla. Aikalaishistorioitsija Zakharias Mytileneläisen mukaan hän oli paennut Itä-Roomaan ja saanut kasteen.

Vuonna 527 Sunicas palveli upseerina Darassa, Mesopotamiassa yhdessä toisen hunnin Simmasin kanssa. He onnistuivat puolustamaan kaupunkia persialaisten hyökkäyksiä vastaan. Aikalaislähteiden mukaan Sunicas toimi duxina vuonna 530, mutta virka saattoi olla vain nimellinen. Kesällä 530 Sunicas osallistui sotapäällikkö Belisariuksen alaisuudessa Daran taisteluun, jossa hän komensi 600 miehen vahvuista ratsuväkiyksikköä yhdessä Aiganin kanssa. Taistelun aikana Sunicas tappoi persialaiskomentaja Baresmanesin.

Vuonna 531 persialaiset hyökkäsivät roomalaisten Syyrian ja Eufratensiksen provinsseihin, ja Sunicas oli jälleen Belisariuksen armeijan mukana, kun roomalaiset marssivat persialaisia vastaan. Vaikka Belisarius oli käskenyt joukkojaan välttämään taistelua, oli Sunicas hyökännyt ruoankeruussa olleen persialaisjoukon kimppuun. Belisarius suuttui tästä, mutta magister officiorum Hermogenes sai miehet sopimaan riitansa. Sunicas ja Simmas osallistuivat huhtikuussa 531 Callinicumin taisteluun, jossa roomalaiset kärsivät tappion. Aikalaiskronikoitsija Johannes Malalaksen mukaan he onnistuivat suojaamaan armeijan perääntymistä yhdessä Petruksen johtaman jalkaväen kanssa, kunnes persialaiset lopulta vetäytyivät. Sunicasin vaiheista taistelun jälkeen ei tiedetä mitään.

Lähteet
-------

* Martindale, John Robert & Jones, Arnold Hugh Martin & Morris, John: *The Prosopography of the Later Roman Empire, Volume III: A. D. 527-641*. Cambridge University Press, 1992. ISBN 978-0-521-20160-5. Google books. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Martindale, s. 1206–1207