recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pseudomonas aeruginosa** on gramnegatiivinen aerobinen sauvabakteeri. *Pseudomonas* on kasvuolosuhteiden suhteen vaatimaton: se vaatii kasvaakseen vain minimalistisesti ravintoa, pysyy hengissä vaihtelevissa lämpötiloissa (4–42 °C) ja on luonnostaan resistentti monille antibiooteille ja desinfektioaineille. Se pystyy myös kehittämään nopeasti vastustuskyvyn käytetyille mikrobilääkkeille. *Pseudomonasta* löytyy laajalti ympäristöstä, kuten uima-altaista, vesistöistä, ruoka-aineista, kosteilta alueilta ja sairaaloiden tai muiden laitosten lattioilta ja pinnoilta.

Infektiot
---------

*Pseudomonas* aiheuttaa harvoin sairauksia terveillä henkilöillä, mutta se voi kolonisoida hengitysteiden ja ruuansulatuskanavan limakalvoja sairaalapotilailla, jotka ovat esimerkiksi hengityskoneeseen kytkettyinä tai joita hoidetaan laajakirjoisilla antibiooteilla. *Pseudomonas* onkin yleinen ja vaarallinen sairaalainfektioiden aiheuttaja. *Pseudomonaksen* aiheuttamaa keuhkokuumetta esiintyy erityisesti henkilöillä, joilla on immuunijärjestelmän puutos, kystinen fibroosi tai muu krooninen keuhkosairaus. Palovammoihin voi tulla vakava pseudomonasinfektio, ja myös muut bakteerin aiheuttamat iho- ja pehmytkudosinfektiot ovat yleisiä. Muita pseudomonasinfektioita ovat korvatulehdukset, virtsatieinfektiot, silmätulehdukset, sepsis ja endokardiitti. *Pseudomonas aeruginosaa* voidaan torjua tobramysiinilla, joka on aminoglykosidiantibiootti.

Pseudomonasta tavataan usein myös virtsarakosta, jossa se ei yleensä aikaansaa vakavaa tautia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Murray PR, Rosenthal KS, Kobayashi GS, Pfaller MA (2002). *Medical microbiology.* Mosby, 4th edition. ISBN 0-323-01213-2
2. ↑  Marttila, Jussipekka: Virtsatulehdus (virtsatieinfektio): oireet ja hoito *terve.fi*.  19.10.2010. Viitattu 7.11.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Pseudomonas aeruginosa
* UniProt, taxonomy: *Pseudomonas aeruginosa* (englanniksi)
* National Center for Biotechnology Information (NCBI): Pseudomonas aeruginosa, taxonomy (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q31856
* Wikispecies: Pseudomonas aeruginosa
* BacDive: 12800
* CoL: 4P3MC
* EoL: 973051
* EPPO: PSDMAE
* GBIF: 3223154
* IRMNG: 10843791
* ITIS: 965278
* LPSN: pseudomonas-aeruginosa
* NCBI: 287
* NZOR: a74e3123-4581-4ac3-a203-69199188cbd3

 |

 |
**Yéréré** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Nioron piirissä Malissa. Se sijaitsee 20 kilometriä Niorosta itään. Kunnassa on 13 500 ja kylässä 3 800 asukasta (vuonna 2009).

Yérérén kunnan pinta-ala on 1 447 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Nioron piirin Goguin, Diarran ja Diabiguén, lännessä Guétéman, Nioron ja Nioro Tougouné Rangabén sekä etelässä Diéman piirin Guédébinén ja Fassoudébén kuntiin ja pohjoisessa Mauritaniaan. 

Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Se on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Kasvillisuus on pensassavannia. Vesistöjä ovat sadekauden jälkeen kuivuvat rämeet ja Korokodjon järvi.

Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Asukkaat ovat soninkeja, fulbeja ja maureja.

Kunnan läpi kulkee Bamakosta Nioron kautta Mauritaniaan johtava maantie. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja osin transhumanssiin perustuva karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, maissi, maapähkinä, lehmänpapu ja vihannekset. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä, käsityöammatteja ja pienimuotoista kalastusta. Korokodjossa pidetään suuret markkinat.

Palveluihin kuuluu viisi alakoulua, yläkoulu, neljä koraanikoulua, lukutaitokeskus, kaksi kunnallista terveyskeskusta ja kaksi terveysasemaa. Vesihuolto kattaa 91 prosenttia tarpeesta.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 7.12.2020.
2. 1 2 3 4 5  Programme de développement économique, social et culturel (2018–2022) de la commune rurale de Yéréré *Agence de développement régional de Kayes*.  2018. Viitattu 7.12.2020.
3. ↑  Région de Kayes: Carte de référence Reliefweb. Viitattu 7.12.2020.
4. ↑  Situation des points d’eau modernes au Mali: Région de Kayes *Altas des points d’eau modernes du Mali*.  2016. Viitattu 7.12.2020.
**Secret Intelligence Service** (**SIS**), joka tunnetaan paremmin nimillä **MI6** (alun perin **Military Intelligence 6**), **His Majesty’s Secret Service** tai **Secret Service** (suom. *Salainen palvelu*), on Yhdistyneen kuningaskunnan ulkomaan tiedustelupalvelu. Sen tehtävänä on valtion ulkoinen tiedustelu. Security Service eli MI5 puolestaan keskittyy maan sisäiseen tiedusteluun.

SIS perustettiin vuonna 1909 osana silloista Secret Service Bureauta. Palvelun ensimmäinen johtaja oli Mansfield Smith-Cumming, jonka koodinimeä "C" (kirjain tulee sukunimestä) on käytetty kaikista myöhemmistä johtajista (vertaa James Bond -sarjojen "M"; Ian Fleming tapasi hyödyntää leikillisesti sota-aikaisia tietojaan ja yksinkertaisesti vaihtoi kirjaimen). SIS:n päällikön etuoikeuksiin kuuluu automaattisesti tuleva ritarin arvo.

SIS:n päämaja sijaitsee Vauxhall Crossissa, Vauxhallissa, Lontoossa.

Historia
--------

### Kylmässä sodassa

1950-luvun alussa paljastui Ison-Britannian tiedustelupalvelusta vakoojarengas (*Cambridge Five*), jonka tärkein jäsen oli Kim Philby. SIS:n osuus Wienin ja Berliinin tunnelioperaatioissa tahrasi myös palvelun mainetta.

SIS:n teho alkoi palautua 1960-luvulla, kun se sai värvättyä tarkkailijan Puolan tiedustelupalvelusta ja Oleg Penkovskin GRU:sta. Penkovski toimitti tuhansia sivuja materiaalia muun muassa armeijan keskimatkan ohjuksista. Tämä materiaali auttoi yhdysvaltalaisia tunnistamaan ilmavalokuvista keskimatkan ohjukset. Penkovski jäi kiinni Neuvostoliitossa parin vuoden kuluttua.

1970-luvulla SIS värväsi Oleg Gordijevskin, joka työskenteli lähes 10 vuotta, kunnes onnistui pakenemaan Moskovasta vuonna 1984. SIS onnistui värväämään monia muitakin neuvostoliittolaisia.

Suomessa SIS:n tiedustelijana kylmän sodan aikana toimi Rex Bosley. Hän tapasi Urho Kekkosen yli 20 kertaa 1960-luvun alkupuolella.

Johtajat
--------

Lähde: 

1. Mansfield Smith-Cumming (1909–1923)
2. Hugh Sinclair (1923–1939)
3. Stewart Menzies (1939–1952)
4. John Sinclair (1953–1956)
5. Richard White (1956–1968)
6. John Rennie (1968–1973)
7. Maurice Oldfield (1973–1978)
8. Dick Franks (1979–1982)
9. Colin Figures (1982–1985)
10. Christopher Curwen (1985–1989)
11. Colin McColl (1989–1994)
12. David Spedding (1994–1999)
13. Richard Dearlove (1999–2004)
14. John Scarlett (2004–2009)
15. John Sawers (2009–2014)
16. Alex Younger (2014–)

Katso myös
----------

* Luettelo tiedustelupalveluista
* UKUSA-sopimus

Lähteet
-------

1. ↑  Rentola, Kimmo: President Urho Kekkonen of Finland and the KGB (PDF) *helda.helsinki.fi*. Viitattu 8.7.2021. (englanniksi)
2. ↑  Previous chiefs *sis.gov.uk*. Secret Intelligence Service MI6.  Arkistoitu 5.8.2014. Viitattu 10.6.2014. (englanniksi)
3. ↑  Our chief leading operations in London (Arkistoitu – Internet Archive). *Our mission*. Secret Intelligence Service MI6. (englanniksi) Viitattu 16.12.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Secret Intelligence Service** Wikimedia Commonsissa

* SIS:n virallinen sivusto (englanniksi)
Tulvasta kertova maalaus 1490-luvulta.
**Pyhän Elisabetin tulva** 19. marraskuuta 1421 oli Zeelandin ja Hollannin kreivikuntien alueella noussut tulva, jonka seurauksena maaseutualue Grote Hollandse Waard jäi veden alle. 23 tai 30 kylää tuhoutui ja 2 000 ihmistä kuoli, kun Pohjanmeri alkoi myrskytä yöllä ja Grote Waardin suojaksi rakennetut patovallit murtuivat. Koukkujen ja turskien sotaa käyneet Dordrechtin ja Geertruidenbergin kaupungit menettivät maayhteyden toisiinsa. Yksi syy patovallien murtumiseen oli se, että sodan takia patojen korjaustöistä ei ollut huolehdittu kunnolla.

Osa veden alle jääneistä maista on myöhemmin kuivattu, mutta esimerkiksi Biesboschin alue on vielä nykyäänkin paljolti veden peitossa ja siellä on kansallispuisto. Biesboschin muutos kuivan maan ja veden väliseksi siirtymäalueeksi kesti kokonaisuudessaan useita vuosikymmeniä.

19. marraskuuta oli Elisabet Pyhän muistopäivä, jonka mukaan tulva sai nimensä. Myös vuonna 1404 oli samoilla seuduilla tulva Elisabetin päivänä.

Tulvaa edeltänyttä tilannetta kuvaava kartta.

Lähteet
-------

1. ↑  The Saint Elizabeth’s Day Flood, Master of the St Elizabeth Panels, c. 1490 - c. 1495 *Rijksmuseum.nl*. Viitattu 6.3.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  St. Elizabeth floods *Deltawerken.com*.  Arkistoitu 27.3.2016. Viitattu 6.3.2020. (englanniksi)
**Färid Ainetdin** (s. 1938) on tataaritaustainen suomalainen liikemies ja yrittäjä. Hän on kuntokeskusketju Esportin pääomistaja.

Ura
---

Färid Ainetdin on koulutukseltaan ekonomi. Hän työskenteli Nesteen markkinoinnissa ennen yrittäjän uraansa. Hän päätyi urheiluyrittäjyyden maailmaan poikansa urheiluharrastusten kautta. Kyseinen ura sai alkunsa tavoitteesta parantaa jääurheiluiden olosuhteita Espoossa, jossa Ainetdin itse asuu.

Hän oli aluksi mukana vaikuttamassa muun muassa urheiluseura Hongassa sekä Espoon liikunnan ja urheilun kehitysryhmässä. Kun kaupunkiin kaavailtiin lisää urheilutoimintaa, Ainetdin oli mukana vaikuttamassa päätökseen ostaa nykyisen urheilupuiston maat. Kun Espooseen haluttiin rakentaa jäähalli, Ainetdin toimi monitoimijäähallisäätiössä, joka ajoi kyseistä asiaa. Hanke kuitenkin kaatui, jonka jälkeen Ainetdin päätyi muiden lajien pariin. 1970-luvun lopulla hän oli mukana rakentamassa neljää tennis-ulkokenttää. Ainetdin jäi pois palkkatöistä 1980-luvun lopulla.

Kun 2000-luvun alkupuolella salibandyseuroja oltiin häätämässä nykyisen WeeGee -näyttelykeskuksen tiloista pois, Ainetdin oli mukana kun Esport tarjoutui rakentamaan uuden hallin puistoon, missä salibandy- sekä muut pelaajat pääsisivät jatkamaan harjoitteluaan. Kyseinen halli, eli Esport Arena valmistui vuonna 2005.

Ainetdin johtaa kahta espoolaista urheilukeskusta, Esport Arenaa ja Esport Centeriä. Hän on sekä Esport-ketjun että jalkapalloseura FC Hongan pääomistaja. Hän toimii myös seuran hallituksessa puheenjohtajana.

Ainetdinin omistama FC Hongan taustayhtiö Esport Honka oy hakeutui konkurssiin marraskuussa 2023. Velkoja oli hakemuksen mukaan 340 000 euroa. Tammikuussa 2024 Länsi-Uudenmaan käräjäoikeus asetti Ainetdinin Esport Development oy:n konkurssiin. Veroja oli maksamatta 640 000 euroa.

Yksityiselämä
-------------

Färid Ainetdin kuuluu Suomen tataariyhteisöön. Ainetdin asuu Espoon Tapiolassa ja on alun perin kotoisin Vaasasta. Hänellä on kaksi lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Marjaana Varmavuori: Viekö tämä mies Espoota miten tahtoo? Färid Ainetdin, 79, tunnetaan piinkovana neuvottelijana, joka on luonut Espooseen viiden hehtaarin urheiluimperiumin (tilaajille) Helsingin Sanomat. Viitattu 25.6.2021.
2. 1 2  Ville-Veikko Valta: Yksi mies on syytänyt raskaasti tappiolliseen suomalaisseuraan jo miljoonia ja aikoo tehdä niin jatkossakin – mutta vain yhdellä erityisellä ehdolla: "Tulevaisuus on siitä kiinni"  16.06.2020. mtv uutiset. Viitattu 25.6.2021.
3. ↑  FC Honka | Veikkausliiga Veikkausliiga. Viitattu 25.6.2021.
4. ↑  Virtanen, Ari ja Oivio, Janne: Jalkapallo | Esport Honka oy jätti konkurssihakemuksen – FC Honka jatkaa neljännellä sarjatasolla *Helsingin Sanomat*.  16.11.2023. Viitattu 8.1.2024.
5. ↑  Moilanen, Mika: Konkurssit | Espoolaisen urheiluvaikuttajan toinenkin yhtiö nurin – Esport Development konkurssiin *Helsingin Sanomat*.  8.1.2024. Viitattu 8.1.2024.
Selkäletto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
65°17′44″N, 024°51′58″E, IiSuomi |

Väestö| Asukasluku | 
kesäasuntoja |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Selkäletto** Krunnien saariston eteläpuolella Perämerellä on yksi kolmesta saman nimisestä Iin kunnassa sijaitsevasta saaresta. Kivikkoinen saari sijaitsee noin yhdeksän kilometriä Krunnien saariston pääsaaren, Ulkokrunnin, eteläpuolella, ja noin 18 kilometrin päässä mantereelta. Saarella on pieni lampi.

Muut Iin kunnassa sijaitsevat Selkäletto-nimiset saaret ovat Selkäletto Seljänlahdella ja Selkäletto Praavan edustalla.

Selkäletto on vanha kalastajasaari, jota käytettiin 1800–1900-lukujen vaihteessa hylkeenpyynnin tukikohtana. Nykyisin saarella on seitsemän kalastajien mökkiä, näistä vanhimmat ovat 1950-luvulta.

Saaren keskiosassa sijaitsee kivilatomus, vanha merimerkki ja muinaisjäännös, jonka ovat perimätiedon mukaan rakentaneet suomalaiset työmiehet venäläisten johdolla. Merimerkin koko on noin 7 m × 7 m ja sen korkeus on noin 2,5 metriä. Latomuksen huipulla on perimätiedon mukaan ollut puisen huippumerkin jäänteitä vielä 1970-luvulla. Merkin itäinen sivu on sortunut. Kaakkoisrannalla sijaitsee lisäksi vanha, ilmeisesti linnustuksen näkösuojana käytetty matala kivimuuri.

Lähteet
-------

1. ↑  Ii, Selkäletto 1 (no. 1000011130) Museovirasto. Viitattu 22.7.2012. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Ii, Selkäletto 2 (no. 1000011131) Museovirasto.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 22.7.2012.
Arkkienkeli Mikaelin katedraali.
**Serdobsk** (ven. Сердо́бск) on kaupunki Penzan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Serdoba-joen rannalla aron ja metsäaron rajalla 111 kilometriä lounaaseen Penzasta. Kaupunki on Serdobskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Penzan ja Rtištševon välinen rautatie. Asukkaita on 36 200 henkeä (vuonna 2005).

Serdobskin vaakuna vuodelta 1781.
*Serdobskaja sloboda* -niminen asutus mainitaan ensimmäisen kerran 1699. Se toimi linnoituksena paimentolaiskansojen hyökkäyksiä vastaan. Vuonna 1717 linnoitusta piirittivät Krimin ja Kubanin tataarit. Vuonna 1780 Serdobskista tuli Saratovin kuvernementtiin kuulunut kihlakuntakaupunki. 1800-luvulla suurin osa asukkaista harjoitti kauppaa ja käsityöammatteja. Vuonna 1896 kaupungin läpi rakennettiin rautatie. Venäjän kansalaissodan aikana seudulla käytiin taisteluja puna-armeijan ja kapinallisten välillä. 

Nykyään Serdobskissa on koneenrakennus-, rakennustarvike-, elintarvike- ym. teollisuutta. Neuvostoaikana tunnettu kellotehdas Majak on lopettanut toimintansa. Nähtävyyksiä ovat kauppatorin klassistinen rakennuskokonaisuus, lukuisat 1800–1900-lukujen vaihteen kauppiastalot ja julkiset rakennukset, kaksi arkkienkeli Mikaelin kirkkoa (1864 ja 1905). Kaupungissa toimii vuonna 1919 perustettu kotiseutumuseo.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 420. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Serdobsk**.
* Serdobskin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Serdobskin piiri Penzan alueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
**Velux 5 Oceans Race** (aiemmin **BOC Challenge** ja **Around Alone Race**) oli vuosina 1982–2011 etappikilpailuna järjestetty yksinpurjehduskilpailu maapallon ympäri. Alkuperäinen sponsori oli sittemmin Linde AG:hen yhdistynyt brittiläinen teollisuuskaasujen valmistaja BCO. 

Vuosina 1998–99 ja 2002–03 kilpailu oli ilman yhtä suurta sponsoria ja sen toteutuminen oli pitkälti osallistujien itsensä hankkiman rahoituksen varassa. Kilpailun oikeudet oli kuitenkin hankkinut omalle yritykselleen entinen maailmanympäripurjehtija Sir Robin Knox-Johnston. Vuoden 2006 kilpailuun tukijaksi tuli tanskalainen rakennusalan yritys Velux.

Vuonna 2003 neljänneksi 60-jalkaisten luokassa sijoittunut Emma Richards oli ensimmäinen nainen ja nuorin ihminen, joka purjehti yksin maapallon ympäri.

Kilpailut
---------

1. The BOC Challenge 1982–83
2. The BOC Challenge 1986–87
3. The BOC Challenge 1990–91
4. The BOC Challenge 1994–95
5. The Around Alone 1998–99
6. The Around Alone 2002–03
7. The Velux 5 Oceans 2006–07
8. The Velux 5 Oceans 2010–11

Reitit
------

* 1982-1983 reitti1982-1983 reitti
* 1990-1991 reitti1990-1991 reitti
* 1994-1995 reitti1994-1995 reitti
* 1998-1999 reitti1998-1999 reitti
* 2002-2003 reitti2002-2003 reitti
* 2006-2007 reitti2006-2007 reitti
* 2010-2011 reitti2010-2011 reitti

Lähteet
-------

1. ↑  Tatiana Morales: Sailing Around The World Alone *CBS News*.  3.9.2002. Viitattu 22.1.2024.
2. ↑  Emma Richards To Receive An MBE. Yachtsandyahting.com. 1.1.2004. Viitattu 22.1.2024

Aiheesta muualla
----------------

* Tulokset 1982–2002: Roll of Honour *velux5oceans.com*.  Arkistoitu 12.3.2006. Viitattu 22.1.2024.
* Tulokset 2010–11: Velux 5 Oceans 2010-11 concludes *Sail World*.  1.6.2011. Viitattu 22.1.2024.
**Pohjanlepakko** (*Eptesicus nilssonii*), aiemmin *pohjan yölepakko*, on maailman pohjoisin lepakkolaji, jota tavataan napapiirin pohjoispuolellakin. Pohjanlepakko on Suomen yleisin lepakkolaji.

Levinneisyys
------------

Pohjanlepakon levinneisyysalueeseen kuuluu Suomi, Norja ja Ruotsi, sekä suuri osa koillista Eurooppaa, Keski-Eurooppa laikuttaisemmin ja edelleen itään halki Aasian Tyynellemerelle asti. Suomessa pohjanlepakoita on tavattu ulkosaaristosta aina Utsjoen Kevolla ja Enontekiöllä Käsivarressa. Pohjoisessa levinneisyys on tosin hyvin laikuttainen. Pääosin levinneisyyden pohjoisrajana on 69. leveyspiiri.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Pohjanlepakon pituus ilman häntää on 48–70 mm. Siipien kärkiväli on 23,5 ja 28 cm välillä. Eläin painaa noin 8–24 grammaa. Kullanhohtoiset selkäkarvat ovat lajin erityistuntomerkki. Myös selvä väriraja tumman niskan ja vaalean kurkun välillä auttaa tunnistamisessa.

Horrostava pohjanlepakko.

Elinympäristö
-------------

Pohjanlepakko on alun perin metsä-, viljely- ja vuoristoseutujen sekä asutuskeskusten laji, mutta Pohjolassa se on sopeutunut muihinkin elinympäristöihin. Pohjanlepakon päivä- ja talvehtimispiilot ovat useimmiten rakennuksissa. Näin ollen pohjanlepakko on levinneisyydeltään ja kannan tiheydeltään tiukasti sidoksissa ihmiseen.

Lisääntyminen ja elintavat
--------------------------

Pohjanlepakko parittelee syksyllä ja synnyttää kesä-heinäkuun vaihteessa 1–2 poikasta. Se on horroksessa yleensä lokakuusta huhtikuuhun. Sen elinikä on enimmillään 14–15 vuotta.

Aktiivisena aikanaan se viettää päivät puunkoloissa, luolissa ja rakennuksissa. Yöt ovat sen saalistusaikaa. Pohjanlepakko saalistaa 5–20 metrin korkeudella, pääosin puiden läheisyydessä. Pohjanlepakon ruokalistalle kuuluvat monenlaiset hyönteiset vaihdellen sääskistä kovakuoriaisiin, perhosiin, varsinkin yökkösiin, sekä korentoihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Stubbe, M. Ariunbold, J. Buuveibaatar, V. Dorjderem, S. Monkhzul, Ts. Otgonbaatar, M. Tsogbadrakh, M. Hutson, A.M. Spitzenberger, F. Aulagnier, S. & Coroiu, I.: *Eptesicus nilssonii* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.1*.  2008. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 11.7.2014. (englanniksi)
2. ↑  Thomas Lilley: Pohjanlepakko – *Eptesicus nilssonii* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
3. 1 2  Pohjanlepakko *Keskisuomalainen*.  Arkistoitu 16.5.2010. Viitattu 8.9.2010.
4. 1 2  Eptesicus nilssonii *IUCN Red List*.  2008. Viitattu 8.9.2010. (englanniksi)



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Eptesicus nilssonii | 
* Wikidata: Q300941
* Wikispecies: Eptesicus (Eptesicus) nilssonii
* BioLib: 2263
* CMS: eptesicus-nilssonii
* EUNIS: 1393
* Fauna Europaea: 305399
* Fauna Europaea (new): 252390f8-1a66-46b3-a5e8-63fa6d7f0857
* GBIF: 7261816
* iNaturalist: 74314
* ITIS: 946126
* IUCN: 7910
* MSW: 13801860
* NBN: NHMSYS0000528007
* NCBI: 59451
* TSA: 6601
* WoRMS: 1049367

 |
|  |
| Vespertilio nilssonii | 
* Wikidata: Q106448036
* CoL: 8LJ85
* GBIF: 8885153
* ITIS: 946450
* WoRMS: 1049368

 |

 |
**Aarre Kuukauppi**, ven. **Arri Matvejevitš Kugappi** (Арри Матвеевич Кугаппи; s. 14. helmikuuta 1953 Paadjärvi, Karjalais-suomalainen SNT) on Inkerin kirkon emeritus piispa.

Kuukauppi toimi Puškinin seurakunnassa sen perustamisvuodesta 1977 lähtien.
Vuonna 1991 Kuukauppi vihittiin Inkerin kirkon diakoniksi ja papiksi vuonna 1993.

Kelton seurakunnan kirkkoherrana Kuukauppi toimi vuodesta 1991 lähtien, sekä piispan lähimpänä avustajana vuodesta 1993. Kuukauppi vihittiin piispaksi 20. tammikuuta 1996. Hän seurasi virassa Leino Hassista, joka oli piispana 1993–1995.

Kuukauppi jäi eläkkeelle piispan virasta alkuvuodesta 2020.

Kuukauppi on valmistunut taideteollisesta oppilaitoksesta vuonna 1980. Hän on naimisissa ja hänellä on neljä lasta.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Leino Hassinen** | **Inkerin kirkon piispa** | Seuraaja:**Ivan Laptev** |

Lähteet
-------

1. ↑  EVL.fi:n uutissivut (Arkistoitu – Internet Archive) luettu 14.7.2010
2. ↑  Кугаппи, Арри (Arkistoitu – Internet Archive) Mir religii (www.religio.ru) (venäjäksi)
Züst
**Züst** oli italialainen automerkki, jota valmistettiin vuosina 1905–1917 Milanossa ja Bresciassa. Züstin autotehtaan perusti Milanoon Sveitsistä Italiaan muuttanut Roberto Züst vuonna 1905. Züstin automallit olivat kalliita, joissa oli iso nelisylinterinen moottori, iskutilavuudeltaan jopa 7432–11 308 cm³.

Züstin autot osallistuivat erilaisiin autokilpailuihin, esimerkiksi vuonna 1908 New York-Pariisi-kilpailuun.

Vuonna 1906 Züst päätti tehdä pienempiä autoja, mutta Brixia-Züst-merkkisinä. Samalla tehdas muutti Milanosta Bresciaan. Brixia-Züst-autoja valmistettiin vuosina 1906-1912. Myös Brixia-Züst osallistui autokilpailuihin.

Milanolainen autojen valmistaja Officine Meccaniche osti Züst-yhtiön 1. lokakuuta 1917. Officine Meccaniche eli OM lopetti Züst-autojen valmistuksen, mutta jatkoi omien autojensa valmistusta.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Züst, Greatracezust.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
2. ↑  Züst, Story, (Arkistoitu – Internet Archive) Greatracezust.com (englanniksi)
3. ↑  The Old Motor (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Züst**.
**Vertaa.fi** on Suomen suurin vertailusivusto, jossa kuluttajat voivat vertailla tuotteita hinnan, toimitusajan ja arvostelujen perusteella. Vertaa.fi on perustettu vuonna 2000 ja sivustolla vierailee lähes miljoona kävijää kuukaudessa. Vertaa.fi on itsenäinen yritys, jota sen omistajat rahoittavat.

Historiaa
---------

Ben Kerkhof perusti Vertaa.fi:n vuonna 2000, mistä lähtien se on kehittynyt Suomen johtavaksi vertailujen tekijäksi. Vertaa.fi on osa hollantilaista Compare Groupia, johon kuuluu viisi muuta vertailusivustoa kolmessa eri maassa.

Liiketoimintamalli
------------------

Vertaa.fi:n liiketoimintamalli perustuu liidien generoinnista verkkokaupoille "hinta per klikkaus" hinnoittelulla.

Katso myös
----------

* Hinta.fi
* Hintaseuranta.fi

Lähteet
-------

1. MATKAILUTUTKIMUKSEN TAUSTA[vanhentunut linkki]
2. Vertaa.fi
3. Vertaa.fi:n käyttäjät innostuivat lentolipuista
4. Verkosta vauhtia aina vain kauemmille maille - Kaukokaipuu ja valuuttakurssit lennättävät omatoimimatkailijoita
5. Vertaa.fi kilpailuttaa sähkön hinnan puolestasi[vanhentunut linkki]
6. Tänne suomalaiset matkustavat – trooppisten unelmakohteiden seassa yllätysnimi
7. Kohta on jo kiire – näitä suosikkileluja vanhemmat metsästävät jouluksi

Aiheesta muualla
----------------

* Vertaa.fi

Compare Groupin vertailusivustot:

* Vergelijk.nl (hollanniksi)
* Vergelijk.be (hollanniksi)
* Comparer.be (ranskaksi)
* Comparer.fr (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
**Adam Wilhelm Moltke** (25. elokuuta 1785 Einsidelsborg, Fyn – 15. helmikuuta 1864 Kööpenhamina) oli tanskalainen kreivi ja valtiomies, joka toimi ensimmäisenä varsinaisena Tanskan pääministerinä vuosina 1848–1852.

Elämäkerta
----------

Adam Wilhelm Moltken isä oli Joachim Godske Moltke ja isoisä Adam Gottlob Moltke, jotka olivat molemmat merkittäviä poliittisia vaikuttajia Tanskassa. Moltke aloitti valtiollisen uransa vuonna 1809 toimimalla Tanskan rauhanvaltuuskunnan sihteerinä Jönköpingin rauhanneuvotteluissa. Samana vuonna hänestä tuli korkeimman oikeuden asessori. Hän siirtyi 1812 virkailijaksi Tanskan keskushallintoon (*Rentekammer*) ja 1816 sen valtiovarainosastolle. Vuonna 1831 hänet nimitettiin Tanskan valtiovarainministeriksi. Moltkesta tuli 1845 *Rentekammerin* puheenjohtaja. Kun kuningas Fredrik VII maaliskuussa 1848 suostui luopumaan itsevaltiudesta, Moltke sai tehtäväkseen koota ensimmäisen parlamentaarisen hallituksen, jonka oli määrä omaksua uusi vapaamielisempi politiikka. Moltken henkilö edusti uudessa tilanteessa poliittista jatkuvuutta, sillä hän oli palvellut korkeassa asemassa jo kahta edellistä kuningasta. Moltken hallituksen esittelemä uusi perustuslaki astui voimaan 5. kesäkuuta 1849. Moltke toimi pääministeriyden ohella valtiovarainministerinä maaliskuusta marraskuuhun 1848 ja sen jälkeen ulkoministerinä elokuuhun 1850 saakka. Hän jätti pääministerin tehtävät tammikuun lopussa 1852. Hän toimi lisäksi 1850–1860 parlamentin ylähuoneen eli maapäivien (*landsting*) ja 1854–1864 Tanskan valtaneuvoston jäsenenä.

Adam Wilhelm Moltken poika Frederik Moltke toimi 1875 lyhyen aikaa Tanskan ulkoministerinä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Adam Wilhelm, Greve (count) Moltke (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 21.2.2015.
2. 1 2 3  *Nordisk familjebok* (1913), s. 872–873 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 21.1.2015.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Tanskan pääministerit |
| --- |
|  |
| Pääministerin tunnus | 
* Moltke
* Bluhme
* Ørsted
* Bang
* Andræ
* Hall
* Rotwitt
* Hall
* Monrad
* Bluhme
* Krag-Juel-Vind-Frijs
* Holstein-Holsteinborg
* Fonnesbech
* Estrup
* Reedtz-Thott
* Hørring
* Sehested
* Deuntzer
* Christensen
* Neergaard
* Holstein-Ledreborg
* Zahle
* Berntsen
* Zahle
* Liebe
* Friis
* Neergaard
* Stauning
* Madsen-Mygdal
* Stauning
* Buhl
* Scavenius
* Buhl
* Kristensen
* Hedtoft
* Eriksen
* Hedtoft
* Hansen
* Kampmann
* Krag
* Baunsgaard
* Krag
* Jørgensen
* Hartling
* Jørgensen
* Schlüter
* Nyrup Rasmussen
* Fogh Rasmussen
* Løkke Rasmussen
* Thorning-Schmidt
* Løkke Rasmussen
* Frederiksen

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Henkilöstöhallinto** on organisaatiossa harjoitettavaa työntekijöihin liittyvää hallintoa, josta englanniksi käytetään käsitteitä *personnel administration* ja *human resources* (HR). Henkilöstöhallinnon tarkoituksena on maksimoida työntekijän työteho ja minimoida työntekijöiden vaihtuvuus sekä huolehtia heidän osaamisestaan. 

Henkilöstöhallinto perustuu siihen, että työntekijät ovat yrityksen arvokkaimpia tuotannontekijöitä ja samalla kalleimpia, joten heitä voidaan joutua myös vähentämään yhteistoimintamenettelyllä. Henkilöstöhallinnon tehtäviä ovat kunkin työtehtävän luokittelu, työnkuvan määrittely, työtehtävässä menestymisen arviointi ja siihen perustuva palkkaus. Englanninkielinen lyhenne POSDCORB (*Planning, Organizing, Staffing, Directing, Co-Ordinating, Reporting and Budgeting* kuvaa henkilöstöhallinnon eri tehtäviä. Lisäksi henkilöstöhallinto on osavastuussa työterveyshuollosta, jotta työntekijöiden terveys pysyy hyvänä ja yrityksen siitä aiheutuvat kustannukset pieninä.

Henkilöstöhallintoa hoitavaa yrityksen osastoa kutsutaan yleisesti henkilöstöosastoksi tai HR-osastoksi. Huolellisen henkilöstövalinnan avulla pyritään välttämään virherekrytointeja, jotka tulevat organisaatiolle kalliiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑  Maximize Your Workforce: Use the Most Effective Strategy. Oracle (Web Archive 2018). PDF.
3. ↑
4. ↑

Kirjallisuutta
--------------

* Armstrong, M. *Armstrong's handbook of human resource management practice* (11th ed). Kogan Page, London and Philadelphia (2009)
* Boxall & Purcell, *Strategy and Human Resource Management*, Palgrave
* Mathis & Jackson & Valentine. *Human Resource Management*.
* Meija & Balkin & Cardy, *Managing Human Resources (8th Ed)*
* *The Oxford Handbook of Work Engagement, Motivation, and Self-Determination* (2014)
* Cascio & Aguinis, *Applied Psychology in Human Resource Management*
**Åtvidabergs FF** on ruotsalainen jalkapalloseura Åtvidabergin kaupungista Itä-Götanmaan läänistä. Seura on perustettu vuonna 1907 nimellä Åtvidabergs IF. Kaudella 2022 seuran miesten edustusjoukkue pelaa Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Ettanissa.

Historia
--------

ÅFF:n menestyksen vuodet ajoittuivat 1970-luvun alkuun, jolloin joukkue juhli seurahistoriansta toistaiseksi ainoita mestaruuksia 1972 ja 1973. Samoihin aikoihin ÅFF voitti myös kaksi Ruotsin cupin mestaruutta. Seura pelasi tuolloin 15 kautta pääsarjatasolle, kunnes putosi kauden 1982 päätteeksi. 

2000-luvulla ÅFF on tehnyt paluuta kohti Ruotsin huippua. Se aloitti yhteistyön tukholmalaisen Djurgårdens IF:n kanssa. DIF:n seurajohdon mielestä Åtvidabergs FF:n ainoa keino nousta pysyvästi huipulle, olisi siirtyä Åtvidabergin pikkukaupungistä läheiseen Itä-Göötanmaan keskukseen Linköpingiin.

Kaudella 2005 ÅFF eteni yllättäen Ruotsin cupin loppuotteluun 26 vuoden tauon jälkeen. Finaalissa se hävisi juuri Djurgårdenille 2–0, mutta koska tukholmalaiset olivat jo liigamestaruutensa turvin saavuttaneet paikan UEFA Cupiin, pääsi Åtvidaberg tappiostaan huolimatta eurokentille. Karsintakierroksella seura voitti norjalaisen SK Brannin, mutta ensimmäisen kierroksen tappiot sveitsiläiselle Grasshopper-Club Zürichille 3–0 ja 5–0 päättivät Åtvidabergin taipaleen. 

Kauden 2009 päätteeksi ÅFF nousi ylimmälle sarjatasolle 28 vuoden tauon jälkeen sijoituttuaan Superettanissa toiseksi. Vauhti pääsarjatasolla oli seuralle kuitenkin liikaa ja kauden päätteeksi ÅFF putosi takaisin Superettaniin. ÅFF:n visiitti alemmalla sarjatasolla jäi kuitenkin vain yhden kauden mittaiseksi, kun se voitti 2011 Superettanin ja palasi pääsarjaan.

Saavutukset
-----------

* Ruotsin mestaruus (2): 1972, 1973
* Ruotsin cup (2): 1970, 1971
	+ Hopeaa (4): 1946, 1973, 1979, 2005
* Superettan: 2011
	+ Hopeaa: 2009

Entisiä pelaajia
----------------

* Ruotsi Ralf Edström
* Ruotsi Roland Sandberg
* Ruotsi Kent Karlsson

Entisiä valmentajia
-------------------

* Ruotsi Kent Karlsson
* Ruotsi Peter Swärdh

Lähteet
-------

1. ↑  Sköt upp Åtvidaberg - sågar Giffarna

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Åtvidabergs FF**.
* Åtvidabergs FF
* ÅFF:n naisten joukkue (Arkistoitu – Internet Archive)
Vasil Levski
**Vasil Levski** (oik. **Vasil Ivanov Kuntšev**; 18. heinäkuuta (J: 6. heinäkuuta) 1837 Karlovo, Rumelia – 18. helmikuuta (J: 6. helmikuuta) 1873 lähellä Sofiaa, Bulgaria) oli bulgarialainen vallankumousjohtaja ja itsenäisyystaistelija. Häntä pidetään nykyään Bulgariassa kansallissankarina.

Kuntšev toimi alkuaan vuosina 1858–1864 munkkina, mutta omistautui vuodesta 1866 kamppailulle Bulgarian vapauttamiseksi Ottomaanien vallasta. Rohkeutensa vuoksi hän sai kutsumanimen *Levski*, ’leijonamainen’. Munkkitaustansa vuoksi hänet tunnettiin myös lempinimellä *Djakon* ("diakoni"). Levski oli vuosina 1862 ja 1868 perustamassa kahta Belgradissa toiminutta bulgarialaisten vapaaehtoisten muodostamaa legioonaa, jotka hän myöhemmin yhdisti. Koska Serbian hallitus ei kuitenkaan antanut niille hänen toivomaansa tukea, hän päätti palata Bulgariaan nostattaakseen siellä kansannousun turkkilaisia vastaan. Tämä merkitsi Bulgarian kansallisen liikkeen siirtymistä uuteen vaiheeseen, jossa vallankumouksellinen toiminta tuotiin ulkomailta Bulgarian sisälle.

Levski osallistui myös bulgarialaisten emigranttien vuonna 1869 Bukarestissa järjestämään kongressiin, jossa hän yhdessä Ljuben Karavelovin kanssa perusti Bulgarian vallankumouksellisen keskuskomitean. Keskuskomitea loi Bulgariaan ulottuneen asiamiesverkoston. Kansannousua valmistellessaan Levski kiersi salaa Bulgariassa levittämässä agitaatiokirjoituksia. Ollessaan vuonna 1872 salaisella komennuksella Bulgariassa hän joutui turkkilaisten vangitsemaksi sen jälkeen, kun eräs hänen postivaunuryöstön suorittanut toverinsa oli ilmiantanut hänet. Levski tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin. Yritettyään itsemurhaa sofialaisessa vankilassa hänet teloitettiin valmiiksi puolikuolleena. Hirttopaikalle pystytettiin vuonna 1895 Levskin muistomerkki.

Nykyään Bulgariassa on paljon Levskin muistomerkkejä ja hänen mukaansa nimettyjä asioita. Vuonna 2007 järjestetyssä "Suuret bulgarialaiset" -yleisöäänestyksessä hänet valittiin kaikkien aikojen suurimmaksi bulgarialaiseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Vasil Levski (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 4.1.2014.
2. 1 2  *Nordisk familjebok* (1912), s. 322 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 4.1.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vasil Levski** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Tuntemattoman taiteilijan maalaus Peter Stuyvesantista, noin 1660
**Peter Stuyvesant** [ˈstaɪvəsənt] (noin 1610 Länsifriiseinsaaret – elokuu 1672) oli nykyisen New Yorkin alueelle vuonna 1626 hollantilaisten perustaman Uuden-Amsterdamin siirtokunnan viimeinen kuvernööri. Siirtokunta oli taloudellinen pettymys, ja vuonna 1664 Alankomaat myi sen Englannille, joka antoi sille nykyisen nimen New York.

Siirtokunta oli alusta alkaen levoton, ja ankarasta kuristaan tunnettu Peter Stuyvesant lähetettiin 1647 sinne pitämään huolta yleisestä järjestyksestä. Hän määräsi muun muassa kaikki alueen ravintolat suljettavaksi jo kello 21. Tiukkana kalvinistina hän myös tuomitsi kovalla kädellä kaikki vapaa-ajattelijat ja kveekarit.

Tämän ajan vaikutus näkyy vielä monissa alueen nimissä. Esimerkiksi alkujaan intiaanipolkuna tunnetusta Broadwaystä käytetään edelleen sen hollanninkieliseen alkuperään Breede Wegh ('leveä tie') viittaavaa nimeä.

Lähteet
-------

1. ↑  "Stuyvesant, Peter (about 1610-1672)."[vanhentunut linkki] *Young Students Learning Library*. 1996. Haettu 18.10.2016 palvelusta HighBeam Research (vaatii tilauksen).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Peter Stuyvesant** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Taiwan
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Nikol Pašinjan** (s. 1. kesäkuuta 1975) on armenialainen toimittaja ja poliitikko. Hän on toiminut Armenian pääministerinä toukokuusta 2018 alkaen.

Pašinjan opiskeli Jerevanin yliopistossa 1991–1995, mutta hänet erotettiin viimeisenä opiskeluvuonnaan poliittisen toimintansa takia. Hän aloitti lehtiin kirjoittamisen jo opiskeluaikanaan. Vuonna 1999 hänestä tuli Haykakan Zhamanak -sanomalehden päätoimittaja, mitä hän jatkoi vuoteen 2012 asti. Vuosina 2010–2011 Pašinjan oli tunnettu mielipidevanki.

Vuonna 2012 Pašinjan valittiin Armenian parlamenttiin. Keväällä 2018 hän johti viikkoja kestäneitä laajoja mielenosoituksia, jotka pakottivat presidentistä pääministeriksi siirtyneen Serž Sargsjanin eroamaan. Pašinjan ei kuitenkaan saanut aluksi riittävää kannatusta parlamentissä noustakseen Sargsjanin seuraajaksi. Hän lupaili kannattajilleen kitkeä korruption ja nepotismin. Viikkoa myöhemmin järjestetyssä uusintaäänestyksessä äänet riittivät, ja Pašinjanista tuli pääministeri.

Lähteet
-------

1. 1 2  v Biography *The Prime Minister of the Republic of Armenia*. Viitattu 2.9.2018.
2. ↑  Armenia crisis: Opposition leader Pashinyan fails in bid to be PM *BBC*.  1.5.2018. Viitattu 2.9.2018.
3. ↑  Armenia protest leader Pashinyan wins PM vote *BBC*.  8.5.2018. Viitattu 2.9.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola
	+ 2

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Kuvassa Vickers Wellesley Mk.I
**Vickers Wellesley** *(Model 281 - 292)* on brittiläinen kevyt pommituskone. Se oli rakenteeltaan vapaasti kantava, eli tueton alatasoinen yksimoottorikone. Voimanlähteenä toimi Bristol Pegasus XX-tähtimoottori, jonka teho oli 835 hv (623 kW). Miehistön määrä oli 2-3.

Konetyypin suunnittelu aloitettiin vuonna 1933, yksityisen rahoituksen turvin ja Sir Barnes Wallisin johdolla. Koneen muotoilu pyrki noudattamaan geodeettisiä linjoja, ulkomitat ovat: korkeus 4,67 metriä, pituus 11,66 metriä ja siipien kärkiväli 22,73 metriä. Sen vapaasti kantavat siivet olivat pitkät ja kapeat, lähes purjekoneen tyyppiset. Ensilento tapahtui kesäkuussa 1935. Prototyypin osoituttua olevan onnistuneen, tilasi Englannin Puolustusministeriö 96 kappaletta tämän tyypin pommikoneita. Vickers Wellesleyn tuotantoaika sijoittui vuosille 1936 toukokuuhun 1938, jolloin sitä tuotettiin 177 koneyksilön verran. Palveluskäyttö laivueissa aloitettiin huhtikuussa 1937, vielä tuolloin keskiraskaana konetyyppinä. Vickers Wellesleyn tyhjäpaino oli 3 066 kg sekä enimmäinen lentoonlähtöpaino (MTOW) 5 670 kg.

Wellesleyn operatiivinen käyttö painottui Afrikan alueille. Siellä sitä käytettiin kuitenkin Toisessa maailmansodassa. Koneen aseistus kattaa 2x 0.303 kal. kk:t (7,7 mm) sekä max. 907 kg (2 000 paunaa/lbs.) pommikuorman. Pommit kuljetettiin siipien alla sijainneissa, kahdessa erillisessä pommisäiliössä. Konekivääreistä toinen sijaitsi vasemmassa siivessä, ja toinen takaohjaamossa. Koneen huippunopeus oli 367 km/h ja enin lentomatka 4 635 km, kun pommikuorman suuruus oli 481 kg. Lakikorkeus oli 7 770 m. 

Vickers Wellesleyn 3D-projektiokuvat.

Katso myös
----------

* Bristol Blenheim
* Fairey Battle

(brittiläisiä saman aikakauden, suunnilleen saman suorituskyvyn omaavia verrokkeja)

Lähteet
-------

* Chant, Chris: *II Maailmansodan lentokoneet - 300 konetyyppiä kaikkialta maailmasta*, Karisto, 2008, Hämeenlinna (suom. Petri Kortesuo) Alkuteos: Amber Books, 1999 ISBN 978-951-23-5025-4 (s. 303)
* Humble, Richard: *Toisen Maailmansodan lentokoneet*, WSOY, 1976, Porvoo (suom. Helge Seppälä) Alkuteos: Salamander Books, 1975, Lontoo ISBN 951-0-07838-7 (s. 17)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Chant: s. 303
2. ↑  Humble: s. 17

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 
* 
* 
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Jifna** on kylä Palestiinassa. Antiikin aikoina se tunnettiin nimillä *Gofna* tai *Gufna*. Paikalliset ovat pääasiassa kristittyjä. Vuonna 2016 sen asukasluku oli arviolta 2 196.

Maantiede
---------

Jifna sijaitsee Palestiinan Länsirannan alueella Ramallahin kuvernoraatissa noin 6 kilometriä Ramallahin kaupungista pohjoiseen. Paikkakunnan korkeus merenpinnasta on 713 metriä. Sen vieressä sijaitsevat Dura al-Qarin, Bir Zeitin, Ein Siniyan, Surdan ja Abu Qashin kylät, sekä al-Jalazunin pakolaisleiri.

Keskimääräinen vuotuinen sadanta Jifnan alueella on 659 mm ja keskimääräinen lämpötila 15°C.

Historia
--------

Kutova paikallinen nainen vuoden 1907 paikkeilla.
Nykyinen Jifna sijaitsee paikalla, joka tunnettiin aikanaan nimellä *Gofna* tai *Gufna*. Paikan mainitsevat esimerkiksi Josephus teoksessaan *Juutalaissodan historia* ja Plinius vanhempi teoksessa *Naturalis historia*. Paikka esiintyy myös Toorassa nimellä *Beit Gufnin*. Nimi lienee johdettu herpean viiniä tarkoittavasta sanasta *gefen*. Paikkakunta oli aikanaan oman alueensa hallinnollinen keskus. Myöhemmin aikka esiintyy maantiekartassa *Tabula Peutingeriana* ja Eusebios mainitsee sen sijaitsevan parinkymmenen kilometrin päässä Jerusalemista. Kylässä sijaitsee Bysantin valtakunnan aikainen Pyhän Yrjön kirkko, sekä muita raunioituneita historiallisia rakennelmia. Nykyinen nimi Jifna viittaa viiniköynnöksiin.

Vuonna 2019 kylään iski joukko islamisteja, joita kyläläiset syyttivät vandalismista ja häiriköinnistä. Kyläläisten mukaan tapahtumien taustalla oli eräs aleen "vaikutusvaltainen henkilö".

Talous
------

Paikallinen kirkko.
Vuonna 2011 Jifna työssäkäyvästä väestöstä 75 % oli työllistynyt hallinnossa tai yksityisellä alalla, 10 % maataloudessa, 5 % kaupanalalla, 19 % teollisuudessa ja 5 % palveluissa. Työttömyysaste oli 3 %. Kykä tunnetaan esimerkiksi viinirypäleiden ja aprikoosien kasvatuksesta. Satoaikana kylään saapuu huomattava määrä työvoimaa muilta alueilta.

Väestö
------

Jifnan asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen vuoden 2016 arvion mukaan 2 196. Vuonna 1997 vastaava lukema oli 961 ka vuonna 1967 655. Asukkaat ovat pääosin kristittyjä. Noin puolet kuuluvat katoliseen ja toinen puoli ortodoksiseen kirkkoon. Kylässä on kaksi luostaria ja yksi moskeija.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jifna Village Profile (including Al Doha Locality) (pdf) *Palestinian Localities Study*. The Applied Research Institute – Jerusalem. Viitattu 16.12.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 7 Fey-Gor*, s. 683. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
3. ↑  Palestinian Writer Reacts To Violent Incident Against Christian Residents of Village In Palestinian Authority: It's Not Unusual – And It's An Indicator Of The ISIS Demon In Us All *MEMRI*.  31.7.2019. The Middle East Media Research Institute. Viitattu 16.1.2024. (englanniksi)
4. ↑  Jifna *Welcome To Palestine*. Viitattu 16.1.2024. (englanniksi)
5. ↑  Localities in Ramallah & Al Bireh Governorate by Type of Locality and Population Estimates, 2007-2016 PCBS. Viitattu 16.1.2024. (englanniksi)
6. ↑  Jifna The Friends of the Holy Land. Viitattu 16.1.2024. (englanniksi)
**Vierun rautaruukki** toimi Padasjoen Arrakoskella vuosina 1853–1896 (myös vuodet 1901 ja 1905 on mainittu toiminnan lopettamisvuotena). Ruukin perusti 1853 Saksalan kartanon omistanut Robert Mauritz von Fieandt (1821–1890) ja se sijaitsi Vierunkosken rannalla Vähä-Saksalan ratsutilalta vuokratulla maalla. Samalle tontille oli Arrakosken sahan kirjanpitäjä Constantin von Fieandt perustanut öljytehtaan viisi vuotta aiemmin 1848, ruukki rakennettiin joen länsirannalle öljytehdasta vastapäätä. Öljytehdas toimi Arrakoskella aina noin 1900 saakka. 

Ruukkiin kuului Padasjoen Vierunkoskella sijainneet harkkohytti, kankirautavasara ja kaksi ahjoa sekä viikate- ja nippulaitos Arrakoskella. Ruukin käyttämä järvimalmi saatiin Jämsän Kankarisvedestä ja Rautavedestä, Asikkalan Vähä-Äiniönlahdesta, Sysmän Palvanlahdesta ja Kuhmoisten Karkjärvestä. Lisäksi ruukille tuotiin harkkorautaa taottavaksi Saaninkosken ruukilta Pihtiputaalta. Harkkohytin toiminta loppui jo vuonna 1859.

Vierunkosken yläpuolelle kilometrin päähän Vierun ruukista perustettiin samana vuonna myös toinen **Arrakosken rautaruukin** nimellä tunnettu laitos. Tämä ruukki toimi vuoteen 1896 saakka. Se sijaitsi Arrakosken alapuolella Arrakosken kylän keskellä.

Molempien ruukkien tuotantorakennukset on purettu, sen sijaan asuinrakennuksia on siirretty läheisiin Jokioisten ja Taulun kyliin. Vierun ruukin konttorina toiminut Annala-niminen rakennus on nykyisin Taulun kylässä ja Vierun ruukin isännöitsijän entinen asuintalo on Padasjoen kirkonkylässä. Ruukkien sijaintipaikoilla on vielä nähtävissä rakennusten jäänteitä. Ruukin sijaintipaikalla on säilynyt lohkokivistä rakennettu pato sekä kosken länsirannalla puretun vasarapajan perustukset, tiilikasoja ja kivisen voimakanavan rauniot.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Museoviraston kulttuuriympäristön rekisteriportaali : Padasjoki, Vierun ruukki (Arkistoitu – Internet Archive)
**Pierre Emmanuel Tirard** (27. syyskuuta 1827 Geneve, Sveitsi – 4. marraskuuta 1893 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä 1887–1888 ja 1889–1890.

Tirard vietti nuoruutensa Sveitsissä, mutta muutti 1846 Pariisiin, jossa hän toimi alkuun insinöörinä ja perusti 1851 kultasepänliikkeen. Hän oli toisen keisarikunnan vastustaja, ja tasavallan perustamisen jälkeen hänet valittiin syksyllä 1870 Pariisin 11. arrondissementin pormestariksi. Hänet valittiin myös helmikuussa 1871 Ranskan kansalliskokoukseen ja maaliskuussa Pariisin kommuunin hallintoon. Tirard kuitenkin jätti pian paikkansa kommuunissa ja siirtyi Versaillesiin, jossa hän otti paikkansa kansalliskokouksessa ja yritti turhaan sovitella sen välejä kommuunin kanssa. Kansalliskokouksessa häntä pidettiin äärimmäisen vasemmiston edustajana. Myöhemmin hän edusti Pariisin 1. arrondissementtia kolmannen tasavallan edustajainkamarissa ja kuului tasavaltalaisten vasemmistosiipeen. Vuonna 1883 hänet valittiin Ranskan senaattiin.

Tirard toimi kauppa- ja teollisuusministerinä kolmessa peräkkäisessä hallituksessa 1879–1881 ja vastaavasti valtiovarainministerinä 1882–1885. Sadi Carnot’n tultua presidentiksi Tirard muodosti ensimmäisen hallituksensa 12. joulukuuta 1887, mutta joutui eroamaan jo 30. maaliskuuta 1888. Hän palasi uudelleen pääministeriksi 21. helmikuuta 1889, ja otti samalla itselleen myös kauppa-, teollisuus- ja siirtomaaministerin salkut. Tirardin toinen hallitus pysäytti kenraali Georges Boulangerin etenemisen. Tasavaltalaiset saivat syyskuun 1889 vaaleissa enemmistön edustajainkamariin, mutta erimielisyydet Tirardin ja sisäministeri Ernest Constansin välillä johtivat hallituksen hajoamiseen ja eroon 13. maaliskuuta 1890. Tirard toimi vielä valtiovarainministerinä Alexandre Ribot’n hallituksessa 1892–1893.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Nordisk familjebok* (1919), s. 126–127 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 21.2.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Sycomore

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Puoliksi afrikkalaistaustainen Barack Obama toimi Yhdysvaltojen presidenttinä vuosina 2009–2017. 
**Afrikkalaistaustaiset** on etninen ryhmä, jolla esiintyy tavallista enemmän Afrikan alkuperäisväestön perimään liittyviä piirteitä.*lähde?*

Määrä
-----

Afrikassa asui vuonna 2023 noin 1,4 miljardia ihmistä. Brasiliassa asuu lisäksi noin 120 miljoonaa, Yhdysvalloissa lähes 41 miljoonaa, Ranskassa 3-5 miljoonaa ja Britanniassa 1,9 miljoonaa afrikkalaistaustaista henkilöä. Edellä lueteltujen ihmisryhmien yhteismäärä on 1,57 miljardia, mikä muodostaa noin 20 prosenttia maailman väestöstä.

Rajatapausten luokittelu
------------------------

Yhdysvalloissa kyselyihin vastaajat saavat itse päättää, mihin etniseen ryhmään kuuluvat. Henkilön etninen tausta perustui hänen omaan kokemukseensa myös Suomen yhdenvertaisuusvaltuutetun vuonna 2013 julkaisemassa selvityksessä.

Suomessa
--------

Vuonna 1875 syntynyt opettaja Rosa Emilia Clay oli ensimmäinen afrikkalaistaustainen Suomen kansalainen. Hänet adoptoitiin Namibiassa suomalaisten lähetystyöntekijöiden perheeseen. Somalit on nykyisin suurin afrosuomalaisten ryhmä.

Katso myös
----------

* Afroamerikkalaiset
* Mustat

Lähteet
-------

1. ↑  Portraits of Black Politics and Resistance in Brazil *NACLA*. Viitattu 19.1.2023. (englanniksi)
2. ↑  Black/African American - The Office of Minority Health *www.minorityhealth.hhs.gov*. Viitattu 19.1.2023.
3. ↑  Black British *Minority Rights Group*.  19.6.2015. Viitattu 19.1.2023. (englanniksi)
4. ↑  Lisa Wynn: On being "black" in Australia and the U.S. *Culture Matters*.  23.1.2009. Viitattu 28.10.2018.
5. 1 2  Yhdenvertaisvaltuutettu: Selvitys afrikkalaistaustaisten henkilöiden kokemasta syrjinnästä, s. 4, 10.
6. ↑  Etusivu *kansallisbiografia.fi*. Viitattu 2.9.2022.