recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli käsittelee Harpia-suvun lintulajia. Katso myös täsmennyssivu Harpyija.*

**Harpyija** (*Harpia harpyja*) on Etelä- ja Keski-Amerikassa esiintyvä suurikokoinen päiväpetolintu, jota yleensä tavataan trooppisten alankojen sademetsien latvuskerroksissa. Harpyija on sukunsa ainoa laji sekä suurin ja voimakkain Amerikan kotkista.

Koko
----

Harpyijanaaraat ovat keskimäärin 100–110 senttimetriä pitkiä, niiden siipiväli on 200 senttimetriä ja yleensä ne painavat noin 7,5 kilogrammaa. Poikkeukselliset naaraat ovat painaneet yli 9 kilogrammaa ja yksi vankeudessa ollut naaras, "Jezebel", painoi 12,3 kilogrammaa. Koiraat ovat naaraisiin verrattuna pieniä, ne painavat vain 3,8–5,4 kilogrammaa. Kotkista ainoastaan filippiinienkotka ja kuningasmerikotka lähentelevät harpyijan kokoluokkaa. Harpyija on väriltään pääosin tummanharmaa, mutta vatsa on valkoinen ja pää on tuhkanharmaa.

Ravinto
-------

Harpyija on aktiivisesti metsästävä lihansyöjä. Se metsästää puissa eläviä nisäkkäitä kuten apinoita, koateja ja laiskiaisia, mutta se voi myös hyökätä toisten lintulajien kimppuun. Sen kynnet ovat erittäin voimakkaat ja pitkät, suuremmat kuin harmaakarhulla.

Lisääntyminen
-------------

Harpyijapariskunta saa yhden poikasen 2–3 vuoden aikana. Pariskunta munii kaksi valkoista munaa suureen korkealla puussa olevaan risupesään. Ensimmäisen poikasen kuoriuduttua toinen muna jää huomiotta eikä kuoriudu. Poikanen oppii lentämään kuuden kuukauden ikään mennessä, mutta vanhemmat jatkavat sen ruokkimista vielä 6–10 kuukauden ajan.

Harpyijaa uhkaavat metsästys, ilmastonmuutos ja hakkuu sen elinalueella. Lajista on tullut harvinainen näky suuressa osassa sen esiintymisaluetta.

Lähteet
-------

1. ↑  BirdLife International: *Harpia harpyja* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2021-3*.  2021. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 9.12.2021. (englanniksi)
2. ↑  Carwardine, Mark: *Animal Records*, s. 117. Sterling Publishing Company, Inc. 2008.
3. 1 2 3  Harpy Eagle *Harpia harpyja* *San Diego Zoo Animals & Plants*. Viitattu 5.5.2019.
4. ↑  Harpy Eagle *American Bird Conservancy*. Viitattu 5.5.2019.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q53745
* Wikispecies: Harpia harpyja
* ADW: Harpia\_harpyja
* ARKive: harpia-harpyja
* Avibase: 4D324C9C5A1A7566
* BioLib: 21338
* BirdLife: 22695998
* BOLD: 113027
* CoL: 6LF7D
* BOW: hareag1
* eBird: hareag1
* ECOS: 4743
* Fossilworks: 137202
* GBIF: 2480516
* iNaturalist: 5321
* IRMNG: 10216377
* ITIS: 560358
* IUCN: 22695998
* NCBI: 202280
* Neotropical: hareag1
* Species+: 3792
* TSA: 7939
* Xeno-canto: Harpia-harpyja

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:American Harpy Eagle
**Lesboksen kivettyneen metsän luonnonhistoriallinen museo** (kreik. Μουσείο Φυσικής Ιστορίας Απολιθωμένου Δάσους Λέσβου, *Mouseío Fysikís Istorías Apolithoménou Dásous Lésvou*) on luonnontieteellinen museo Sígrin kylässä Lesboksen saarella Kreikassa. Se liittyy lähellä sijaitsevaan Lesboksen kivettyneen metsän luonnonpuistoon ja esittelee alueen erikoista luonnonhistoriaa.

Museo on perustettu vuonna 1994. Sen rakentamisen rahoittivat Kreikan valtio ja Euroopan unioni. Museo ilmoittaa tehtäväkseen Lesboksen kivettyneen metsän tutkimisen, suojelemisen ja säilyttämisen sekä siihen liittyvän luonnonhistorian esittelyn yleisölle sekä yhteistyön muiden geologisten luonnonpuistojen kanssa. Museossa on tilat pysyville ja vaihtuville näyttelyille, kirjasto, kirjakauppa ja kahvio sekä kokous- ja tutkimustiloja. Yksikerroksisen museorakennuksen pinta-ala on 1 597 neliömetriä. Museon pihalla on amfiteatteri 400 hengelle.

Kokoelmat
---------

Museon näyttelyt esittelevät ennen kaikkea Pohjoisen Egean saarten geologista ja biologista kehitystä sekä kivettyneen metsän syntyä vulkaanisen toiminnan tuloksena.

Museon yhteydessä ulkotiloissa on jonkin verran jäänteitä kivettyneestä metsästä. Näihin kuuluu muun muassa kivettyneitä (fossilisoituneita) puunrunkoja ja kantoja. Varsinainen kivettyneen metsän luonnonpuiston pääalue sijaitsee Sígristä linnuntietä noin neljä kilometriä länteen.

* Kivettynyt puunrunko museon pihalla.Kivettynyt puunrunko museon pihalla.
* Kivettyneiden puiden osia museon pihalla.Kivettyneiden puiden osia museon pihalla.
* Kivettynyt kanto museon katetussa ulkotilassa.Kivettynyt kanto museon katetussa ulkotilassa.
* Kivettyneitä käpyjä museon näyttelyssä.Kivettyneitä käpyjä museon näyttelyssä.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Natural History Museum of the Lesvos Petrified Forest Natural History Museum of the Lesvos Petrified Forest.  Arkistoitu 8.10.2011. Viitattu 6.5.2015.
2. ↑  History Natural History Museum of the Lesvos Petrified Forest.  Arkistoitu 12.1.2015. Viitattu 6.5.2015.
3. ↑  Building Natural History Museum of the Lesvos Petrified Forest.  Arkistoitu 28.9.2014. Viitattu 6.5.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lesboksen kivettyneen metsän luonnonhistoriallinen museo** Wikimedia Commonsissa

* Μουσείο Φυσικής Ιστορίας Απολιθωμένου Δάσους Λέσβου - Natural History Museum of the Lesvos Petrified Forest. Museon verkkosivut. (kreikaksi) (englanniksi)
Dunguaire Castle
**Dunguaire Castle** (iiriksi *Dún Guaire*) on eräs Irlannin kuvatuimpia linnoja, ns. *Tower House*, joka sijaitsee maan länsirannikolla Kinvaran kreivikunnassa.

Historia
--------

Sisäänkäynti
Linnan nimi juontaa juurensa muinaiseen Guairen linnoitukseen, jossa Connachtin kuningas asui aina kuolinvuoteensa 662 saakka. Alkuperäinen linnoitus sijaitsi luultavimmin nykyisestä linnasta hieman itään.

Linnan rakensivat 1520 Guairen jälkeläiset, O'Hynesit. Linna siirtyi 1600-luvulla Galwaylaisen Martynin suvulle ja siellä asui muun muassa Galwayn pormestari Richard Martyn vuoteen 1642. Linna säilyi Martynin suvun omistuksessa aina 1900-luvulle.

Oliver St. John Gogarty, kuuluisa kirurgi ja kirjallisuushahmo, osti linnan 1924, mutta hän ei koskaan asunut siellä pysyvästi. Hänen aikanaan linnasta tuli useiden kelttiläistä kirjallisuutta elvyttäneiden hahmojen, kuten William Butler Yeatsin, Lady Gregoryn, George Bernard Shaw'n, Edward Martinin ja John Millington Syngen vakituinen kohtaamispaikka.

Vuonna 1954 linnan hankki omistukseensa Christobel Lady Ampthill, joka alkoi kunnostaa sitä merkittävästi. Linna avattiin yleisölle 1966 ja siellä pidetään muun muassa keskiaikaisia juhlaillallisia. *Shannon Free Airport Development Company* hankki linnan omistukseensa vuonna 1972.

"Tower House"
-------------

Vaikka rakennus tunnetaan Dunguairen "linnana", se ei ole linna sanan varsinaisessa, militäärisessä merkityksessä. Ennemminkin se on niin sanottu 1500-luvulle tyypillinen *Tower House*, jollaisia rakensivat aikansa hyvin menestyneet ylhäiset ja maanomistajat. Dunguairen linnassa on pohjakerroksen lisäksi kolme muuta kerrosta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *Dunguaire Castle. Kinvara Co. Galway*. Linnan esite. , 2008. (englanniksi)
2. ↑  Dunguaire Castle  2007. Shannon Heritage.  Arkistoitu 27.10.2009. Viitattu 16. kesäkuuta 2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dunguaire Castle**.
* Linnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
**Diondiori** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Moptin alueen Ténenkoun piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen sivuhaaran Diakan varrella 25 kilometriä Ténenkousta koilliseen. Kunnassa on 20 200 asukasta (vuonna 2009).

Diondiorin kunnan pinta-ala on 824 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Ténenkoun piirin Togoré-Coumbén, idässä Togoro Kotian, etelässä Ouro Ardon ja Sougoulbén sekä lännessä Karérin kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Puolet kunnasta sijaitsee Nigerin tulva-alueella. Sen läpi virtaavat Diaka ja sen sivuhaarat Mayel, Mayo Combé ja Diougol.

Kuntaan kuuluu 37 kylää. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja, bozoja, somonoja ja bambaroita.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, riisi, durra ja maniokki. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.

Liikennöinti tapahtuu kuivana aikana maitse ja tulva-aikaan vesiteitse. Palveluihin kuuluu viisi alakoulua, yläkoulu sekä koulutus- ja kehittämiskeskus (CED).

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Mopti) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 12.10.2014. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4 5  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Diondiori 2006–2010 *fsg.afre.msu.edu*.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 12.10.2014. (ranskaksi)
3. ↑  Mali - Cercle de Tenenkou - Région de Mopti : Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 12.10.2014. (ranskaksi)
Fredrik Suuren ratsastajapatsas, taustalla Altes Palais.
Jalustahahmoja patsaan etupuolella.
**Fredrik Suuren ratsastajapatsas** on Berliinin keskustassa Unter den Linden -puistokadulla sijaitseva patsas, joka esittää Preussin kuningasta Fredrik Suurta ratsastamassa hevosella. Se sijaitsee keskellä katua Humboldt-yliopiston päärakennuksen ja Altes Palaisin kohdalla. Lehmuksia kasvava puistokäytävä alkaa sen takaa.

Monumentaalisen veistoksen toteutti kuvanveistäjä Christian Daniel Rauch, ja se paljastettiin vuonna 1851. Rauch oli saanut toimeksiannon muistomerkin suunnittelusta jo vuonna 1839. Fredrik Suuren ratsastajapatsas huipentaa Brandenburgin portilta Berliinin kaupunkilinnalle kulkevan paraatikadun. Se on Rauchin tunnetuin työ ja toimi 1800-luvulla monien muiden muistomerkkien esikuvana. Sen esikuvana voidaan pitää Andreas Schlüterin veistämää kuuluisaa suuren vaaliruhtinaan ratsastajapatsasta.

Muistomerkin kokonaiskorkeus on 13,5 metriä, josta itse ratsastajapatsas muodostaa 5,66 metriä ja jalusta 7,84 metriä. Veistos esittää Fredrik Suurta hevosen selässä, pukeutuneena historialliseen univormuun ja kolmikolkkahattuun. Ikääntyneenä kuvattu kuningas pitelee oikeassa kädessään kävelykeppiä. Jalustan sivuilla on pienempiä patsaita, jotka esittävät luonnollisessa koossa lukuisia Fredrik Suuren aikalaisia, kuten kenraaleita, virkamiehiä, taiteilijoita ja oppineita. Jalustan reliefit esittävät kuninkaan elämänvaiheita totta ja tarua yhdistellen. Kymmenien jalustahahmojen joukossa ovat muun muassa filosofi Immanuel Kant, arkkitehti Georg Wenzeslaus von Knobelsdorff sekä runoilijat Gotthold Ephraim Lessing ja Ewald Christian von Kleist.

Patsas ei vaurioitunut toisessa maailmansodassa, koska sen suojaksi rakennettiin betoninen kehikko. DDR:n aikana patsas siirrettiin 1950 pois paikaltaan ja pystytettiin 1963 Potsdamissa sijaitsevan Sanssoucin palatsin puiston Hippodromille. DDR:n virallisen historiankirjoituksen mukaan Fredrik Suuri oli ollut yksinvaltainen ja julma tyranni. Vuosina 1979–1980 toteutettiin kuitenkin täyskäännös, kun Preussin historia pyrittiin esittämään positiivisessa valossa DDR:n omana esihistoriana. Fredrik Suuri sai kunnianpalautuksen ja hänet julistettiin uudistajaksi, joka "toteutti tahtomattaan historiallisen materialismin lakeja ja edisti porvarillista vallankumousta". Näin myös ratsastajapatsas palautettiin Unter den Lindenille joulukuussa 1980. Se tosin sijoitettiin kuusi metriä itään päin alkuperäisestä sijoituspaikastaan. Vuosien 1997–1999 kunnostuksen yhteydessä se sijoitettiin täsmälleen alkuperäiselle paikalleen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Denkmal König Friedrich II. von Preußen (saksaksi) Denkmale in Berlin (Internet Archive). Viitattu 5.8.2014.
2. 1 2 3 4 5  Denkmal König Friedrich II. von Preußen (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi) Denkmale in Berlin: Denkmaldatenbank. Viitattu 5.8.2014.
3. 1 2  Marjaliisa Hentilä ja Seppo Hentilä: *Berliiniin: retkiä lähihistoriaan*, s. 58–61. 2. uudistettu painos. Kirjapaja, Helsinki 2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fredrik Suuren ratsastajapatsas** Wikimedia Commonsissa
**Dunfermlinen palatsi** (engl. *Dunfermline Palace*) on raunioitunut skotlantilainen kuninkaallinen palatsi, joka sijaitsee Dunfermlinessa, Fifessä. Vaikka rakennuksista ovat säilyneet ehjinä vain keittiö, kellari ja etelämuuri, rauniot ovat tärkeä matkailunähtävyys.

Dunfermlinen palatsin historia on osa Dunfermlinen luostarin ja luostarikirkon historiaa. Luostarin tiloissa on todennäköisesti alusta alkaen ollut asunto kuninkaallisia varten. Se on ollut monien skotlantilaisten kuninkaallisten suosikki. Ensimmäiset asiakirjalähteet ovat peräisin Skotlannin itä- ja eteläosia hallinneen Malcolm III:n ajalta, 1000-luvulta.

Historia
--------

Vuonna 1303 Edvard I:n englantilaiset sotajoukot tuhosivat luostarin asuinrakennukset, mutta säästivät sen kirkon. Vuosia vaatineet uudelleenrakennustyöt aloitettiin pian. Niitä avusti kuningas Robert I, joka tuli myös haudatuksi Dunfermlineen 1329.

Kun vuodesta 1488 alkaen hallinnut kuningas Jaakko VI rakennutti palatsin uudelleen vuonna 1500, se sijoitettiin luostarikirkon yhteyteen. Palatsi yhdistettiin kiinteästi luostarin rakennuksiin holvatun porttikaaren yläpuolelle rakennetulla porttitalolla, joka on edelleen jäljellä. Sotaisten vuosien jälkeen luostarin kehitys jatkui rauhassa, kunnes reformaatio nousi Skotlannissa 1560. Silloin lähes 500 vuotta toiminut uskonnollinen yhteisö loppui munkkien jättäessä luostarin.

Dunfermlinen palatsi palveli kuninkaallisena asuntona koko 1500-luvun: Jaakko IV, Jaakko V, kuningatar Maria Stuart ja Jaakko VI viettivät kaikki siellä pitkiä aikoja.

Vuonna 1603 itsenäinen Skotlannin kuningaskunta muodosti personaaliunionin Englannin kuningaskunnan kanssa ja Skotlannin kuningas Jaakko VI nousi myös Englannin kuninkaaksi nimellä Jaakko I. Kuninkaan ja hänen perheensä muutettua Dunfermlinestä Lontooseen palatsi menetti suosionsa ja siinä asuttiin vain ajoittain. Palatsia korjattiin vuonna 1633 Kaarle I:n kruunajaisia varten, mutta hänen vierailunsa synnyinlinnaan jäi lyhyeksi.

Viimeinen linnaa asuttanut kuningas oli Kaarle II, joka viipyi Dunfermlinessa vuonna 1650 juuri ennen Inverkeithingin eli Pitreavien taistelua. Palatsin viimeiseksi kuninkaalliseksi vieraaksi jäi Kaarle II vuonna 1651. Pian sen jälkeen palatsi hylättiin Skotlannin jouduttua Oliver Cromwellin puritaanisen hallinnon alle. Palatsi rappeutui ja viimeistään vuonna 1708 se oli menettänyt kattonsa.

Luostarikirkko toimii edelleen kirkkona, vaikkakin alkuperäisen kirkon raunioituneen itäpään paikalle vuonna 1821 rakennetuissa tiloissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dunfermline Palace And Abbey *Historic Scotland*. Viitattu 31.1.2012. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Dunfermline Abbey & Palace *Undiscovered Scotland*. Viitattu 31.1.2012. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Unoccupied Royal residences / Dunfermline Palace The Royal Household (of HM Queen Elizabeth II). Viitattu 31.1.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dunfermlinen linna** Wikimedia Commonsissa
**Fredrik Stenström** (23. maaliskuuta 1857 Lohja – 18. tammikuuta 1920 Turku) oli suomalainen valtiopäivämies ja RKP:n kansanedustajana toiminut pormestari ja hovioikeudenneuvos.

Stenströmin vanhemmat olivat kruununnimismies Evert Viktor Stenström ja Maria Sofia Holm. Hän pääsi ylioppilaaksi 1876, suoritti yleisen oikeustutkinnon 1886 ja sai varatuomarin arvon 1889.

Stenström oli Nummen ja Pusulan piirin kruununnimismiehenä 1886, Uudenmaan läänin toisena varalääninsihteerinä 1887–1888, Lohjan ja Piikkiön tuomiokuntien vt. tuomarina 1888–1891 sekä Helsingin vt. siviilipoliisimestarina 1891. Hän oli sitten Hangon pormestarina 1891–1903 ja uudelleen 1906–1907. Stenström erotettiin pormestarin virastaan hallinnollista tietä 1903 ja hän oli välillä vuosina 1903–1906 asianajajana Helsingissä sekä vt. kunnallisraatimiehenä ja maistraatin notaarina. Stenström oli pormestarin toimen ohella myös Nummen pitäjän maanjako-oikeuden puheenjohtajana 1893–1907.

Stenström toimi vuonna 1907 Helsingin poliisimestarin apulaisena ja Turun hovioikeuden apujäsenenä. Viimeksi hän oli Turun hovioikeudessa asessorina 1907–1917 ja hovioikeudenneuvoksena 1917–1920.

Stenström oli Hangon edustaja porvarissäädyssä valtiopäivillä 1894, 1897, 1899, 1900 ja 1904–1905. Hän oli RKP:n kansanedustajana 1909–1910 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Stenström oli myös kirkolliskokouksen jäsen ja lisäksi hän oli Turun kaupunginvaltuuston jäsen ja Turun rahatoimikamarin puheenjohtaja.

Fredrik Stenström oli naimisissa vuodesta 1887 Anna Vilhelmina Bergholmin kanssa.

Lähteet
-------

* .aspx Fredrik Stenström *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

### Viitteet

1. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 322–323. Helsinki: Otava, 1921.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1909–1910 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(25) | 
* Björkstén
* Bäck
* Colliander
* Estlander
* af Forselles
* Hedberg
* Hjelt
* Holmberg
* Inborr
* Juselius
* Krook
* Lindelöf
* Neovius
* Nix
* Nordlund
* Roos
* Rosenqvist
* Sohlberg
* Stenbäck
* Storbjörk
* Strömberg
* Stenström
* Sundblom
* Söderholm
* von Troil

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Saksan 2. jalkaväkidivisioona** (saks. *1. Infanterie-Division*) oli Weimarin tasavallan maavoimien yhtymä maailmansotien välillä 1922-1934.

Perustaminen
------------

Versailles'n sopimuksen täyttämiseksi 31. heinäkuuta 1920 asevoimien supistamisesta annetun lain mukaisesti jokainen sotilaspiiri (saks. *Wehrkreis*) muodostaisi divisioonan 1. lokakuuta 1920. Übergangsheerin eli siirtymäajan asevoimien Reichswehr-Brigaden 2 ja 9 muodostivat tammikuussa 1921 2. divisioonan, johon kuului kolme jalkaväkirykmenttiä, kenttätykistörykmentti, pioneeripataljoona, viestipataljoona, kuljetuspataljoona ja lääkintapataljoona.

Yhtymä lakkautettiin lokakuussa 1934 ja sen yksiköt siirrettiin muodostettaviin Wehrmachtin 21 uuteen divisioonaan.

Komentajat
----------

Stettiniin sijoitetun Wehrkreis II:n komentajat olivat oman toimensa ohella divisioonankomentajina. Komentajina olivat:

* jalkaväenkenraali Erich Weber Pascha 1. lokakuuta 1920 – 16. syyskuuta 1921
* jalkaväenkenraali Hans Freiherr von Hammerstein-Gesmold 16. syyskuuta 1921 – 1. helmikuuta 1923
* jalkaväenkenraali Erich von Tschischwitz 1. helmikuuta 1923 – 1. helmikuuta 1927
* jalkaväenkenraali Joachim von Amsberg 1. helmikuuta 1927 – 30. syyskuuta 1929
* jalkaväenkenraali Rudolf Schniewindt 1. lokakuuta 1929 – 30. syyskuuta 1931
* kenraaliluutnantti Fedor von Bock 1. lokakuuta 1931 - 1. huhtikuuta 1935

Lähteet
-------

1. ↑  feldgrau.com

Reichswehrin divisioonat

|  |  |
| --- | --- |
| Jalkaväki | 1. - 2. - 3. - 4. - 5. - 6. - 7. |
| Ratsuväki | 1. - 2. - 3. |
Peter Nansen
**Peter Nansen** (20. tammikuuta 1861 Kööpenhamina, Tanska – 31. heinäkuuta 1918) oli tanskalainen kirjailija. Hänet tunnetaan erityisesti novellikirjailijana.

Henkilöhistoria
---------------

Peter Nansen syntyi Kööpenhaminassa 1861 papin perheeseen. Hän opiskeli Kööpenhaminan yliopistossa valtiotiedettä ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1880. Nansen työskenteli lehtimiehenä *Berlingske Tidende*, *Nationaltidende* ja *Politiken* -lehdissä ja tutustui Herman Bangiin, joka oli *Nationaltidenden* palveluksessa. Nansen toimi lehdissä kulttuuritoimittajana kirjallisuuskriitikkona.

Nansen kirjoitti kaunokirjallisuutta itsekin, ja hänen ensimmäinen oma teoksensa oli 1883 ilmestynyt novellikokoelma *Unge mennesker* (’Nuoria ihmisiä’). Nansen julkaisi useita muitakin novellikokoelmia ja laajensi tuotantoaan myös romaaneihin. Hän tanskansi K. A. Tavaststjernan romaanit *Hårda tider* (suom. *Kovina aikoina*) nimellä *Strænge tider* (1893) ja *Kvinnoregemente* nimellä *Kvinderegimente* (1895). 1890-luvulla julkaistiin *Päivälehdessä* muutamia Nansenin kertomuksia suomennettuina.

Nansen siirtyi 1896 kustannusalalle saatuaan Gyldendal-kustantamosta taiteellisen johtajan paikan. Samana vuonna hän meni naimisiin näyttelijä Betty Müllerin kanssa. Nansen oli vaimonsa tavoin kiinnostunut teatterista ja kirjoitti näytelmiä. He erosivat 1912.

Peter Nansen kuoli Mariagerissa kesällä 1918 57-vuotiaana.

Suomennetut teokset
-------------------

* *Hääilta* (Alfred Lagerbom 1906)
* *Julian päiväkirja* (Emil Vainio 1909)
* *Jumalan rauha* (Edlund 1896)
* *Onnellinen avioliitto* (Minerva 1920)

Lähteet
-------

* Fennica[vanhentunut linkki], Suomen kansallisbibliografia.
* Peter Nansen. Danske Litteraturpriser.
* Rasmussen, Sten: Peter Nansen (Arkistoitu – Internet Archive).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Peter Nansen** Wikimedia Commonsissa

* Lisää luettavaa aiheesta **Peter Nansen** on Wikiaineistossa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Kuvasiskojen henkilökunta 1950–1960-luvun vaihteessa. Oikealla istumassa Margit Ekman ja Eila Marjala.
**Kuvasiskot** on Margit Ekmanin ja Eila Marjalan perustama valokuvausstudio. He kuvasivat paljon julkisuuden henkilöitä, esimerkiksi poliitikkoja ja taiteilijoita mutta myös tavallisten ihmisten perhemuotokuvia ja ylioppilaskuvia. Studio oli värimuotokuvauksen uranuurtaja ja myös kansainvälisesti tunnettu.

Studion historia alkoi Lahdesta 1946 ja jatkui Helsingissä. Marjalan kuoltua 1983 Ekman jatkoi studion toimintaa vuoteen 1994.

Studion kuvakokoelma on Museoviraston hallussa, ja kuuluu sen pelastushankkeeseen. Kokoelmaan kuuluu 250 000 kuvaa, negatiiveja, dioja ja vedoksia. Studion kuvia on museoviraston verkkopalvelussa Kuvakokoelmat.fi sekä Finna-sivustolla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pääkkönen, Sirpa: Kuvasiskojen kuvia julkaistiin verkossa.  *Helsingin Sanomat*, 14.10.2015, s. B 3. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 14.10.2015.

Kirjallisuutta
--------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kuvasiskot**.
* Ekman, Margit: *Kuvasiskot*. Toimittanut Mirja-Riitta Siivonen. Helsinki: Otava, 1996. ISBN 951-1-14205-4.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Fredrik Tengström** (29. toukokuuta 1799 Pietarsaari – 14. tammikuuta 1871 Helsinki) oli suomalainen vuorimestari, joka perusti vuonna 1834 Suomen ensimmäisen kivipainon ja toi litografian Suomeen.

Fredrik Tengströmin vanhemmat olivat hallituskonseljin valtiovaraintoimituskunnan kamreeri Karl Fredrik Tengström ja Anna Margareta Bergbom. Arkkipiispa Jacob Tengström oli hänen setänsä. Fredrikin sisaruksia olivat Pietarsaaren pormestari Gabriel Tengström ja kirjailija Fredrika Runeberg. Hän oli runoilija J. L. Runebergin lanko ja elinikäinen ystävä. Tengström kävi Turun katedraalikoulua, valmistui ylioppilaaksi vuonna 1818, opiskeli Turun akatemiassa ja suoritti filosofian maisterin tutkinnon vuonna 1823. Seuraavana vuonna hän suoritti sekä tuomarintutkinnon että vuoritutkinnon ja sai viran Vuori-intendentin konttorista. Tengström toimi valtion rautakaivosten valvojana 1829–1831, vt. vuorimestarina 1844, 1851 ja 1857–1858 sekä Vuorihallituksen perustamisen jälkeen ensimmäisenä eteläisen piirin vuorimestarina 1858–1867. Hän sai vuorimestarin arvonimen vuonna 1848.

Tengström perusti vuonna 1834 Helsinkiin Suomen ensimmäisen kivipainon, joka toimi Ladaun talossa Senaatintorin nurkalla. Suomalaisen käyttögrafiikan historia käytännössä alkoi tästä, sillä aiemmin litografiakuvat oli jouduttu painattamaan vaivalloisesti ulkomailla. Tengström painatti vuosina 1837–1838 Suomen ja Helsingin nähtävyyksiä esittävät 12-sivuiset kuvasarjat *Finska Vuer* ja *Vuer af Helsingfors*, joista jälkimmäinen oli ensimmäinen Helsinkiä esittävä kuvateos. Tengström piirsi mahdollisesti itse osan Helsinki-sarjan kuvista, loput olivat Magnus von Wrightin ja mahdollisesti Frans Oskar Liewendahlin tekemiä ja yksi perustui C. R. Westlingin maalaukseen. Nämä kuvat ovat olleet myöhemmin tärkeä lähde Helsingin historian tutkijoille. Tengströmin painon tuotteita olivat myös muun muassa C. W. Gyldénin kaupunkikartat. Tengström vuokrasi kivipainonsa vuonna 1841 piirtäjälleen Liewendahlille ja myi sen hänelle vuonna 1845.

Tengström kuului Lauantaiseuraan ja oli Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäsen sen perustamisvuodesta alkaen. Naimaton Tengström järjesti siskonpoikansa Walter Runebergin koulutuksen kuvanveistäjäksi ja testamenttasi tälle pääosan omaisuudestaan. Hän harrasti itse maalausta ja kemiaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kotivuori, Yrjö: Fredrik Tengström. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
2. 1 2 3 4 5 6 7  Seppo Heiskanen: *Kuvia Helsingistä*, s. 5–7, 10, 13, 15–19, 32. Otava, Helsinki 1983.
3. 1 2  Vuer af Helsingfors år 1838 / stentryck af F. Tengström Doria.fi. Viitattu 10.6.2019.
4. ↑  Fredrika (Arkistoitu – Internet Archive) Runeberg.net. Viitattu 10.6.2019.
5. ↑  Tengström, Fredrik Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäsenet 1831–1892, Biografiakeskus. Viitattu 10.6.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Harrastajateatteri** on kokonaan harrastajanäyttelijöiden ja tekijöiden voimin toimiva teatteri. Teatteri, jonka johdossa on ammattilainen kutsutaan ammattijohtoiseksi harrastajateatteriksi.

Suomessa arvioidaan olevan noin 800 erilaista teatteriharrastusryhmää, joissa on mukana noin 20 000 harrastajaa. Asukasmäärään suhteutettuna teatteria harrastetaan erityisen paljon maaseutupaikkakunnilla. Kesäasukkaiden suosimissa kunnissa harrastajien kesäteatterit ovat suosittuja.

Teatteriharrastuksessa on mahdollisuus perehtyä monipuolisesti teatterin eri osa-alueisiin kuten näyttelijäntyöhön, ohjaamiseen, lavastukseen ja puvustukseen oman kiinnostuksen mukaan. Teatterin harrastaminen ei ole vain esitysten valmistelua vaan monipuolista yhdessä tekemistä. Teatteriharrastus voi parhaimmillaan kohottaa itseluottamusta ja -tuntemusta, opettaa yhteistoimintaa ja suvaitsevaisuutta sekä tasa-arvoa.

Harrastajateatteritapahtumia
----------------------------

* Teatteri Retikka, Suomussalmi
* Harrastajateatterikesä, Seinäjoki
* Ramppikuume, Kankaanpää
* Teatterilaiva, Silja Europa
* Työväen näyttämöpäivät, Mikkeli

Katso myös
----------

* Näytelmä
* Harrastajataide

Lähteet
-------

1. 1 2  Heikki Susiluoma: Harrastajateatteri paikkakunnan voimavarana Viitattu 28.10.2009.

Aiheesta muualla
----------------

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Harrastajateatteri**.
* Suomen Harrastajateatteriliitto SHT.
**Saksan 4. vuoristodivisioona** (saks. *4.Gebirgs-Division*) oli Saksan maavoimien yhtymä toisessa maailmansodassa.

Perustaminen
------------

Divisioonan perustaminen aloitettiin kesäkuussa 1940 Itävallassa yhdistämällä vuoristojääkärirykmentit 142 ja 143 ja 94. vuoristotykistöpatteristo, 94. panssarintorjuntapatteristo ja 94. vuoristopioneeripataljoona sekä huolto-osia, mutta perustaminen keskeytettiin sotatoimien päättyessä Ranskassa. Wehrkreis V perusti lopulta divisioonan 23. lokakuuta 1940 Heubergin harjoitusalueella 412. erillisdivisioonan esikunnasta ja sen rykmentit muodostettiin 25. jalkaväkidivisioonan jalkaväkirykmentti 13:sta ja 27. jalkaväkidivisioonan jalkaväkirykmentti 91:stä. Perustettavan divisioonan tykistöjoukot tulivat samoista divisioonista.

Historia
--------

Divisioona koulutettiin maaliskuuhun 1941, jolloin se siirrettiin Bulgariaan valmistautumaan Jugoslavian valtaukseen. Operaatiosta vapauduttuaan se osallistui operaatio Barbarossaan. Divisioona osallistui Umanin ja Miusin taisteluihin ja se oli Miusissa aina heinäkuuhun 1942. Se osallistui Kaukasuksen taisteluihin yhdessä 1. vuoristodivisioonan kanssa. Divisioona siirrettiin Krimille, josta se vetäytyi armeijan mukana Unkariin ja edelleen Slovakian Tatravuorille tammikuuhun 1945 mennessä. Divisioona antautui puna-armeijalle toukokuussa 1945.

Komentajat
----------

Divisioonankomentajina olivat:

* kenraaliluutnantti Karl Elgseer perustamisesta - 1. lokakuuta 1941)
* eversti Karl Wintergerst 1. lokakuuta- marraskuu 1941
* kenraaliluutnantti Karl Elgseer marraskuu 1941 - 22. lokakuuta 1942)
* kenraaliluutnantti Herman Kress 23. lokakuuta 1942 - 12. elokuuta 1943
* kenraaliluutnantti Julius Braun 13. elokuuta 1943 - 6. kesäkuuta 1944
* eversti Karl Jank 6. kesäkuuta - 1. heinäkuuta 1944
* kenraaliluutnantti Friedrich Breith 1. heinäkuuta 1944 - 23. helmikuuta 1945
* eversti Robert Bader 23. helmikuuta - 6. huhtikuuta 1945
* kenraaliluutnantti Friedrich Breith 6. huhtikuuta 1945 - antautumiseen

Lähteet
-------

* Mitcham, Samuel W. Jr: *German Order of Battle Volume Two: 291st-999th Infantry Divisions, Named Infantry Divisions, and Special Divisions in WWII*. Stackpole Books, 2007. ISBN 978-0-8117-3437-0. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Mitcham, Samuel W. s. 266
2. ↑  Mitcham, Samuel W. s. 268
3. ↑  Lexikon der Wehrmacht
Slovenialaisen France Prešerenin kuvaruno *Zdravljica*, jossa jokainen säkeistö on viinilasin muotoinen
**Kuvaruno** (lat. *carmen figuratum*) on runo, jossa säkeiden pituus, säkeiden sijoittelu tai muu typografinen keino luo tekstille visuaalisen muodon, jolla on yhteys runon merkityssisältöön. Lyriikkaa jaoteltaessa kuvarunon jaotteluperusteena on tekstin ulkonäkö ei sen sisältö. Kuvarunossa tavanomainen kirjoitustapa hylätään, jotta kirjaimista, tavuista, sanoista, säkeistä tai säkeistöistä muodostuisi kuvioita.

Suomenkielisiä kuvarunoja on useiden runoilijoiden kokoelmissa:

* Aaro Hellaakoski: *Jääpeili,* 1928
* Väinö Kirstinä: *Puhetta,* 1963
* Paavo Haavikko: *Viiniä, kirjoitusta,* 1976

Katso myös
----------

* Konkreettinen runous

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Facta 2001,* WSOY 1981–1987, ISBN 951-0-10221-0, hakusana kuvaruno.
2. 1 2  *Spectrum,* WSOY 1976–1983, ISBN 951-0-07239-7, hakusana lyriikka, osa 7, sivu 126.
3. ↑  *Iso tietosanakirja,* WSOY 1995–1997, ISBN 951-0-20153-7, hakusana kuvaruno.
Georg von Kühler
**Saksan 3. armeija** (saks. *3. Armee*) oli Saksan maavoimien armeijatason yhtymä toisessa maailmansodassa.

Historia
--------

Wehrkreis I perusti 22. elokuuta 1939 koulutusarmeija 3:n (saks. *Übungs-Armeeoberkommando 3*), joka nimettiin 28. elokuuta 3. armeijaksi. Armeijankomentajana oli kenraalieversti Georg von Kühler ja sen esikuntapäällikkönä oli kenraalimajuri Herbert von Böckmann. Armeija liitettiin 3. lokakuuta Puolan rajalle koottuun Pohjoiseen armeijaryhmään. 21. lokakuuta armeija lakkautettiin ja pääosa sen henkilöstöstä siirrettiin 16. armeijaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Lexikon-der-wehrmacht

Saksan toisen maailmansodan armeijat

|  |  |
| --- | --- |
| Armeijat | 1. - 2. - 3. - 4. - 5. - 6. - 7. - 8. - 9. - 10. - 11. - 12. - 14. - 15. - 16. - 17. - 18. - 19. - 20. - 21. - 24. - 25. - Lappland - Ligurien - Ostpreussen - Norwegen |
| Panssariarmeijat | 1. - 2. - 3. - 4. - 5. - 6. - Afrika - Saksalais-italialainen panssariarmeija |
| Laskuvarjoarmeijat | 1. laskuvarjoarmeija |
Kuvavarmennuksessa käytettävän kuvan esimerkki.
**Kuvavarmennus** on menetelmä, jolla voidaan varmistaa että palvelun käyttäjä on ihminen. Kuvavarmennus on yksi tapa toteuttaa CAPTCHA-kysely.

Kuvavarmennusta käytetään monilla keskustelualueilla, tai muutoin käyttäjien vuorovaikutusta hyödyntävillä sivustoilla.

Ideana on yleensä että käyttäjälle näytetään kuva jossa on tekstiä tai numeroita, ja pyydetään käyttäjää kirjoittamaan kuvassa oleva teksti läheiseen tekstikenttään. Normaalin näkökyvyn omaava ihminen suoriutuu tehtävästä, mutta automaattinen tietokoneohjelma (botti) ei pysty vastaamaan kysymykseen oikealla tavalla.

Mikäli palvelua käyttävä ihminen ei kykene erottamaan juuri sillä käytetyn kuvavarmenteen tekstiä, monet järjestelmät tarjoavat mahdollisuuden vaihtaa toiseen satunnaiseen kuvaan.

Heikkoudet
----------

Roskapostittaja tai muu ei-toivottua automaattista sisältöä lähettävä taho voi liittää bottiin tekstintunnistustoiminnon jolla se kykenee tunnistamaan kuvavarmennuksessa olevasta kuvasta tekstin ja pystyy tunnistautumaan kohdejärjestelmässä ihmiseksi. Tämän välttämiseksi kuvavarmenteen kuvasta pyritään tekemään mahdollisimman epäselvä jotta tekstintunnistusohjelma ei kykenisi lukemaan sitä, mutta toisaalta kuvan pitäisi olla riittävän selkeä ihmisen ymmärrettäväksi.

Mikäli palvelun käyttäjä on näkövammainen, ei tätä menetelmää luonnollisesti voida käyttää. Joissakin järjestelmissä on tämän tilanteen varalta mahdollisuus käyttää vaihtoehtoisia menetelmiä, kuten esimerkiksi laskutoimituksen ratkaisemista.
**Cornelli Antoinette Hariëtte "Nelli" Fiere-Cooman** (o.s. **Cooman**, s. 6. kesäkuuta 1964 Paramaribo, Suriname) on alankomaalainen pikajuoksija. Hän muutti kahdeksanvuotiaana Surinamesta Alankomaihin, ja harrasti jalkapalloa, kunnes hänen pikajuoksulahjansa yläluokilla huomattiin.

Cooman menestyi etenkin hallikilpailuissa. Hän voitti sisäratojen maailmanmestaruuden 60 metrin juoksussa Indianapolisissa 1987 ajalla 7,08 ja Budapestissa 1989 ajalla 7,05. Hän karsiutui saman matkan välierissä Sevillassa 1991 sekä sijoittui seitsemänneksi Torontossa 1993 ja kuudenneksi Barcelonassa 1995.

Cooman voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden 60 metrin juoksussa Pireuksessa 1985 ajalla 7,10, Madridissa 1986 maailmanennätysajalla 7,00, Lievinissä 1987 (aika 7,08), Budapestissa 1988 (7,04), Haagissa 1989 (7,15) ja Pariisissa 1994 (7,17). Lisäksi hän sai sisäratojen EM-pronssia 60 metrillä Göteborgissa 1984 ja Glasgow'ssa 1990.

Ulkoradoilla Cooman karsiutui 100 metrin välierissä Rooman MM-kilpailuissa 1987 ja Soulin olympialaisissa 1988 sekä toisissa alkuerissä Barcelonan olympialaisissa 1992.

Cooman sai ulkoratojen EM-kilpailuissa pronssia 100 metrillä Stuttgartissa 1986 ajalla 11,08. Hän sijoittui samalla matkalla viidenneksi Helsingissä 1994. Hän voitti ulko- ja sisäradoilla yhteensä 15 Alankomaiden-mestaruutta.

Cooman valittiin Alankomaiden vuoden naisurheilijaksi 1986. *Nelli Cooman Games* -nimiset kilpailut on järjestetty Stadskanaalissa vuodesta 1997 alkaen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Nelli Fiere-Cooman *sports-reference.com*.  Arkistoitu 8.12.2008. Viitattu 29.8.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Nelli Cooman Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Athletics - Nelli COOMAN *the-sports.org*. Viitattu 30.8.2015. (englanniksi)
4. ↑  Athletics - Nelli FIERE-COOMAN *the-sports.org*. Viitattu 29.8.2015. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Saksan 15. armeija** (saks. *15. Armee*) oli Saksan maavoimien armeijatason yhtymä toisessa maailmansodassa.

Historia
--------

Maavoimien esikunta antoi 7. joulukuuta 1940 armeijan perustamiskäskyn (Ob.d.H.Gen.d.H/Org.Abt. (181) I Nr. 1988/40 g.Kdos) armeijaryhmä D:lle, joka antoi oman perustamiskäskynsä 20. joulukuuta. Armeija perustettiin 15. tammikuuta 1941 Dinardissa Ranskassa.

Palvelus
--------

Armeija palveli aluksi Ranskassa, jossa se vastasi rannikkopuolustuksesta. Se torjui 1944 liittoutuneiden maahanlaskun operaatio Martket Gardenin. Se kärsi pahoja tappioita torjuessaan Kanadan 1. armeijan hyökkäystä Scheldtin taistelussa. Jonka aikana liittoutuneiden Hawker Typhoonit iskivät 24. lokakuuta armeijan esikuntaan, jolloin kaksi kenraalia ja 70 esikuntaupseeria sai surmansa.

Brittiarmeija työnsi armeijan joukot pois Roerin alueelta operaatio Blackcockissa. Armeija vetäytyi Ruhrin ja Wurmin taakse. Armeijan joukot osallistuivat vielä Ardennien taisteluun ennen joutumistaan saarroksiin. Armeija antautui Yhdysvaltain joukoille 15. toukokuuta 1945 Ruhrin motissa.

Nykyisin entinen 15. armeijan esikunta hieman Lillen pohjoispuolella Tourcoingissa on museona Musée du 5 juin 1944.

Komentajat
----------

Armeijankomentajina olivat:

* kenraalieversti Curt Haase perustamisesta - 30. marraskuuta 1942
* kenraalieversti Heinrich von Vietinghoff 1. joulukuuta 1942 - 5. elokuuta 1943
* kenraalieversti Hans von Salmuth 5. elokuuta 1943 - 25. elokuuta 1944
* jalkaväenkenraali Gustav-Adolf von Zangen 25. elokuuta 1944 - antautumiseen

Lähteet
-------

1. ↑  Lexikon der Wehrmacht

Saksan toisen maailmansodan armeijat

|  |  |
| --- | --- |
| Armeijat | 1. - 2. - 3. - 4. - 5. - 6. - 7. - 8. - 9. - 10. - 11. - 12. - 14. - 15. - 16. - 17. - 18. - 19. - 20. - 21. - 24. - 25. - Lappland - Ligurien - Ostpreussen - Norwegen |
| Panssariarmeijat | 1. - 2. - 3. - 4. - 5. - 6. - Afrika - Saksalais-italialainen panssariarmeija |
| Laskuvarjoarmeijat | 1. laskuvarjoarmeija |
Kristine Sutherland vuonna 2005.
**Kristine Sutherland**, alk. **Kristine Young**, (s. 17. huhtikuuta 1955 Boise, Idaho) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan kenties parhaiten monivuotisesta roolistaan televisiosarjassa *Buffy, vampyyrintappaja*. Hän näytteli sarjan nimihenkilön Buffyn äitiä Joyce Summersia. Sutherland oli mukana sarjan jokaisella tuotantokaudella. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa *Kulti, kutistin kakarat* (1989) ja *Kissojen valtakunta* (2002). Hän on naimisissa näyttelijä John Pankow’n kanssa, ja heillä on yksi lapsi. Taiteilijanimensä Sutherland otti kissaltaan, joka oli nimetty näyttelijä Donald Sutherlandin mukaan. Sattumalta Donald Sutherland näytteli elokuvassa *Buffy, vampyyrintappaja* (1992), jonka alkuperäiseen käsikirjoitukseen *Buffy*-televisiosarja perustui.

Aiheesta muualla
----------------

* Kristine Sutherland Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei

 |

 |
**4. panssariarmeija** oli Saksan maavoimien toisen maailmansodan aikainen kenttäarmeija. Yhtymä muodostui kuin helmikuussa 1942 **4. panssariryhmä** (*Panzergruppe 4*) täydennettiin armeijaksi. Yhtymään kuuluneet joukot osallistuivat Ranskan valtaukseen ja itärintaman taisteluihin.

Panssariryhmä
-------------

4. panssariryhmän kokoonpano 22. kesäkuuta 1941
Saksan 4. panssariryhmää johti koko sen olemassa olon ajan kenraalieversti Erich Hoepner. Panssariryhmä muodostettiin Saksan miehittämässä Ranskassa 17. helmikuuta 1941 XVI armeijakunnasta ja siihen liitettiin täydennyksenä LVI ja XLVI panssariarmeijakunta. Ryhmä siirrettiin Ranskasta itään lähelle Neuvostoliiton vastaista rajaa. Operaatio Barbarossan alkaessa se aloitti etenemisen kohti Moskovaa. Talvi ja puna-armeijan vastarinta pysäytti hyökkäyksen Moskovan edustalle. Vuodenvaihteessa panssariryhmää täydennettiin uusilla yksiköillä ja se nimettiin panssariarmeijaksi.

Panssariarmeija
---------------

4. panssariarmeija muodostettiin itärintamalla 1. tammikuuta 1942. Se toimi itärintamalla sodan loppuun asti osallistuen taisteluihin Kurskissa, Donilla, Harkovassa, Kiovassa ja Veikselin varrella. Keväällä 1945 puna-armeija ajoi sen Puolasta edelleen Saksaan. Armeija taisteli Oderilla, Görlitzissä, Gubenissa ja Halbessa kunnes antautui Elbellä toukokuussa 1945.

Komentajat
----------

Panssariarmeijan komentajina olivat:

* Kenraalieversti Erich Hoepner (perustaminen - 8. tammikuuta 1942)
* Kenraalieversti Richard Ruoff (8. tammikuuta – 30. toukokuuta 1942)
* Kenraalieversti Hermann Hoth (31. toukokuuta 1942 – 3. marraskuuta 1943)
* Kenraalieversti Erhard Raus (3. marraskuuta 1943 – 21. huhtikuuta 1944)
* panssarikenraali Walther Nehring (21. huhtikuuta - 1. toukokuuta 1944)
* Kenraalieversti Josef Harpe (1. toukokuuta – 28. kesäkuuta 1944)
* Panssarikenraali Hermann Balck (28. kesäkuuta – 2. heinäkuuta 1944)
* Panssarikenraali Walther Nehring (2. heinäkuuta – 5. elokuuta 1944)
* Panssarikenraali Hermann Balck (5. elokuuta – 21. syyskuuta 1944)
* Panssarikenraali Fritz-Hubert Gräser (21. syyskuuta 1944 – antautumiseen)

Lähteet
-------

1. ↑  Lexikon der Wehrmacht

Saksan toisen maailmansodan armeijat

|  |  |
| --- | --- |
| Armeijat | 1. - 2. - 3. - 4. - 5. - 6. - 7. - 8. - 9. - 10. - 11. - 12. - 14. - 15. - 16. - 17. - 18. - 19. - 20. - 21. - 24. - 25. - Lappland - Ligurien - Ostpreussen - Norwegen |
| Panssariarmeijat | 1. - 2. - 3. - 4. - 5. - 6. - Afrika - Saksalais-italialainen panssariarmeija |
| Laskuvarjoarmeijat | 1. laskuvarjoarmeija |
**Saksan 2. vuoristodivisioona** (saks. *2.Gebirgs-Division*) oli Itävallan Innsbruckiin sijoitettu Saksan maavoimien yhtymä. Pääosan sodasta se toimi osana Saksan 20. vuoristoarmeijaa.

Perustaminen
------------

Itävallan Saksaan liittämisen jälkeen Wehrkreis XVIII perusti 1. huhtikuuta 1938 Innsbrückissa aiemmasta Itävallan maavoimien 6. vuoristodivisioonasta Saksan maavoimien 2. vuoristodivisioonan.

Historia
--------

Divisioona pantiin liikekannalle 26. elokuuta 1939 ja se osallistui syyskuussa Puolan taisteluihin osana eteläistä armeijaryhmää osallistuen Lvivin valtaamiseen. Puolan sotaretken jälkeen divisioona toimi 3. vuoristodivisioonan tukena Narvikin taisteluissa toukokuussa 1940, minkä jälkeen se jäi Norjaan miehitysjoukoksi. Vuonna 1941 divisioona liitettiin 20. vuoristoarmeijan XIX vuoristoarmeijakuntaan.

Divisioona oli kärjessä saksalaisjoukkojen ylittäessä kenraalimajuri Schlemmerin komennossa Norjan ja Suomen rajan 22. kesäkuuta 1941 toteuttaessaan operaatio Renntierin, Petsamon nikkelikaivosten valtauksen ja alueen turvaamisen. Myöhemmin divisioona osallistui Operaatio Hopeakettuun, saksalaisten hyökkäykseen Suomen Lapissa Kantalahden suunnassa ja kärsi tappioita neuvostojoukkojen talvihyökkäyksestä 1944.

Lopulta yksikkö siirrettiin Lapista vahvistettuna Saksan länsirintamalle, mutta se ei enää saavuttanut divisioonan täyttä vahvuutta kärsien tappioita. Se liitettiin Armeijaryhmä G:hen helmikuussa 1945, minkä osana se osallistui taisteluihin Saarista ja Mosellesta ennen kuin se vedettiin Etelä-Saksaan, missä se liitettiin 12. armeijaryhmään. Divisioonan jäännökset antautuivat Yhdysvaltain joukoille toukokuussa 1945.

Komentajat
----------

Divisioonankomentajina olivat:

* kenraaliluutnantti Valentin Feuerstein perustamisesta - 4. maaliskuuta 1941)
* kenraalimajuri Ernst Schlemmer 4. maaliskuuta 1941- 2. maaliskuuta 1942
* kenraalimajuri Ritter Georg von Hengl 2. maaliskuuta 1942- 23. lokakuuta 1943
* kenraalimajuri Hans Degan 1. marraskuuta 1943- 6. helmikuuta 1945
* eversti Roschmann 6.-9. helmikuuta 1945
* kenraaliluutnantti Willibald Utz 9. helmikuuta 1945 - antautumiseen

Yksiköt
-------

* 136. vuoristojääkärirykmentti
* 137. vuoristojääkärirykmentti
* 140. vuoristojääkärirykmentti
* 111. vuoristotykistörykmentti
* 113. vuoristotykistörykmentti
* 11. tiedusteluosasto
* 47. panssariosasto
* 82. vuoristopioneeriosasto
* 67. viestiosasto
* 67. divisioonatukiosasto

Lähteet
-------

* Kaltenegger, Roland: *Saksan armeijan vuoristojoukot 1939-1945*. Suomentanut Mäkelä, Lauri. Helsinki: Koala-Kustannus, 2006. ISBN 952-5186-67-9.

### Viitteet

1. ↑  Lexikon der Wehrmacht

Jatkosodan joukko-osastot
**Alue: Lapin ja Pohjois-Suomen joukot**

**Suomen III armeijakunta** (Uhtuan ja Kiestingin suunta): 3. divisioona

**Saksan XXXVI armeijakunta** (Kantalahden suunta): 6. SS-vuoristodivisioona Nord | 169. divisioona | 6. divisioona

**Saksan vuoristoarmeijakunta Norja** (Murmanskin suunta): 2. vuoristodivisioona | 3. vuoristodivisioona

**Neuvostoliiton XVII armeijakunta** (Kantalahden suunta): 104. divisioona | 122. divisioona | 1. panssaridivisioona | 14. divisioona (Murmanskin suunta) | 52. divisioona (Murmanskin suunta)
| "The Power of Love"Frankie Goes to Hollywood |
| --- |
|  |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Welcome to the Pleasuredome* |
|  A-puoli | "The Power of Love" |
|  Julkaistu | 19. marraskuuta 1984 |
|  Tyylilaji | uusi aalto, kamaripop |
|  Kesto | 05.30 |
| muut singlet |
|  | "The Power of Love" |  |

**The Power of Love** on brittiläisen Frankie Goes to Hollywood -yhtyeen voimaballadi vuodelta 1984. Sen sävelsivät ja sanoittivat Holly Johnson, Peter Gill, Mark O'Toole ja Brian Nash, eli yhtyeen kaikki jäsenet. Kappale julkaistiin Frankie Goes to Hollywoodin debyyttialbumilla *Welcome to the Pleasuredome* lokakuussa 1984. Seitsentuumaisena singlenä se julkaistiin marraskuussa 1984 b-puolenaan "The World Is My Oyster". Kappale on julkaistu myös 12-tuumaisena maxisinglenä. "The Power of Love" oli Frankie Goes to Hollywoodin kolmas perättäinen Britannian listaykkönen, sitä edelsivät "Relax" ja "Two Tribes".

"The Power of Love" käsittelee hengellisyyttä ja uskontoa. Tematiikkaa tukee musiikkivideo, joka kuvattiin Betlehemin liepeillä. Aikalaisarvioissa kappaletta luonnehdittiin väkeväksi ja kaihoisaksi jättiballadiksi; siinä nähtiin vaikutteita 1960-luvun musiikista, joka oli tuolloin muotia ("The Sixties Boom").

Holly Johnson ei ollut tyytyväinen suoritukseensa "The Power of Loven" solistina, mutta yhtäkaikki hän pitää kappaletta tärkeimpänä teoksena, jonka hän on koskaan kirjoittanut. "The Power of Love" on osa trilogiaa, jonka kaksi ensimmäistä osaa ovat seksuaalisuutta käsittelevä "Relax" ja politiikkaa käsittelevä "Two Tribes".

"The Power of Love" on versioitu kymmeniä kertoja. Kappaleesta on tehty myös espanjankielinen ("La fuerza mayor") ja hollaninkielinen versio ("Nooit zo verliefd geweest").

Lähteet
-------

1. 1 2  Frankie Goes To Hollywood – The Power Of Love *Discogs.com*. Viitattu 6.1.2023. (englanniksi)
2. ↑  Frankie Goes To Hollywood – Welcome To The Pleasuredome *Discogs.com*. Viitattu 6.1.2023. (englanniksi)
3. 1 2  The Power Of Love by Frankie Goes to Hollywood *Songfacts.com*. Viitattu 6.1.2023. (englanniksi)
4. 1 2  The Power of Love *Genius.com*. Viitattu 6.1.2023. (englanniksi)
5. ↑  Kugler, Matthias: Platz 5: Frankie goes to Hollywood – The Power of Love *Srw3.de*.  13.5.2021. Viitattu 6.1.2023. (saksaksi)
6. ↑  Original : The Power of Love by Frankie Goes to Hollywood *Secondhandsongs.com*. Viitattu 6.1.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Smooth Radio: The Story of... 'The Power of Love' by Frankie Goes to Hollywood

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz work

 |

 |
**Kristina Rungano Masuwa** (myös *Kristina Masuwa-Morgan*; s. 28. helmikuuta 1963 Harare) on zimbabwelaissyntyinen, Isoon-Britanniaan asettunut runoilija ja novellikirjailija.

Rungano varttui Kutamassa ja sai siellä varhaisen koulutuksensa. Hän suuntasi Isoon-Britanniaan opiskelemaan tietojenkäsittelyalaa, mutta palasi Zimbabween vuonna 1982 ja työskenteli alalla parin vuoden ajan. Hararelainen Zimbabwe Publishing House kustansi vuonna 1984 Runganon runokokoelman *A Storm Is Brewing*, jolloin Runganosta tuli maansa ensimmäinen tuotantoaan julkaisemaan päässyt naisrunoilija. Pian kokoelman julkaisemisen jälkeen Rungano kuitenkin poistui maasta uudemman kerran.

Rungano on saanut tohtorinarvon liiketoiminnan tietotekniikassa ja opettanut Canterburyn Christ Church -yliopistossa. Vuonna 2004 julkaistiin Runganolta uusi runokokoelma, *To Seek a Reprieve and Other Poems*. Hänen runojaan on lisäksi julkaistu useissa lehdissä ja antologioissa, joihin ovat kuuluneet *Daughters of Africa* (1992) ja *The Heinemann Book of African Women's Poetry* (1995).

Lähteet
-------

1. 1 2  Women Writing Africa: The Southern Region Margaret J. Daymond, Dorothy Driver, Sheila Meintjes
2. 1 2 3  Bending the Bow: An Anthology of African Love Poetry Frank M Chipasula
3. 1 2  Kristina Rungano Poetry International


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |