recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gunilla Süssmann** (s. 22. kesäkuuta 1977 Bergen) on norjalainen pianisti.

Süssmann aloitti pianonsoiton 6-vuotiaana. Hän valmistui kesäkuussa 2000 Norjan valtiollisesta musiikkikorkeakoulusta opiskeltuaan siellä neljän vuoden ajan Einar Steen-Nøklebergin johdolla. Süssmann jatkoi tämän jälkeenkin opiskelua hänen johdollaan, mutta osallistui myös Münchenissä ja Darmstadtissa järjestetyille mestarikursseille, joilla häntä opetti Hans Leygraf. Vuonna 2003 Süssmann sai diplomin Hannoverin musiikki-, teatteri- ja mediayliopistosta. Kaksi vuotta myöhemmin hän käynnisti kansainvälisen uransa pitämällä sooloresitaalin Amsterdamin Concertgebouwissa.

Süssmann voitti kahdesti ensipalkinnon Norjan Nuorten kansallisessa pianokilpailussa (1987, 1995). Hän sai myös erikoispalkinnon Kansainvälisessä Edvard Grieg -pianokilpailussa vuonna 2000 ja Robert Levins festspillprisin vuonna 2002.

Süssmann on esiintynyt eri maissa sekä sooloresitalistina että konserttosolistina. Hän on esiintynyt lisäksi merkittävissä kamarimusiikkitapahtumissa Norjassa ja muualla.

Süssmann teki levytysdebyyttinsä Naxos-levy-yhtiölle vuonna 2002 norjalaisen säveltäjä Geirr Tveittin musiikista koostuneella ohjelmistolla. Levy toi palkintoehdokkuuden Cannes Classical Awards -tapahtumassa Ranskassa. Naxoksen lisäksi Süssmann on levyttänyt muun muassa AVI Recordsille. Hänen yhteistyökumppaneidensa joukossa ovat olleet Tine Thing Helseth, Alexander Sitkovetsky, Isa Gericke, Thorsten Johanns, Tora Augestad, Lise Davidsen, Håvard Gimse, Catherine Manoukian, Solveig Kringlebotn, Martin Fröst, Lars Anders Tomter ja Vertavo-jousikvartetti. Süssmann on esiintynyt myös oman pianotrionsa kanssa. Orkestereita, joiden kanssa hän on esiintynyt, ovat olleet muiden muassa Trondheimin sinfoniaorkesteri, Bergenin filharmoninen orkesteri, SAMI Sinfonietta, Royal Scottish National Orchestra, English Chamber Orchestra, Bournemouthin sinfoniaorkesteri, Oslon filharmoninen orkesteri, Stavangerin sinfoniaorkesteri, Kölnin WDR-sinfoniaorkesteri ja Staatskapelle Weimar.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Gunilla Süssmann AllMusic
2. 1 2 3 4 5  Gunilla Süssmann Naxos
3. 1 2 3 4  Gunilla Süssmann, piano Ondine


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Gunilla Pircklén o.s. Jung** (1905–1939) oli suomalainen hopea- ja valaisinsuunnittelija. Hän opiskeli hopeasepäksi Taideteollisuuskeskuskoululussa. Hänen merkittäviä suunnittelujaan olivat omaperäiset valaisimet ja hopeaesineet, joilla hänestä tuli 1930-luvulla yksi suomalaisen muotoilun uranuurtajista.

Jung suunnitteli muun muassa Diakonissalaitoksen kirkkoon hopeisen kastemaljan, kolehtihaavin sekä kirkon numerotaulun, elokuvateatteri Savoyn valaisimia ja Lars Sonckin suunnittelemaan Villa Baumgartneriin aterimien ja tarjoiluastioiden sarjan. Hän toimi valaisinsuunnittelijana Ornolla vuosina 1936–1939. 

Hänen isänsä oli Bertel Jung ja serkkunsa Dora Jung.

Lähteet
-------

1. ↑  Gunilla Pircklén (Jung).
 geni.com
2. 1 2 3  Päivi Fernström: Damastin traditio ja innovaatio. Väitöskirja, Helsingin yliopisto 2012.
3. ↑  Facta2001, WSOY 1981, 7. osa, palsta 243.
4. ↑  Gunnar Westerling: Yli seitsemänkymmentä vuotta valaistushistoriaa. Thorn Orno, Kerava 1993. ISBN 952-90-4920-X


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)
	+ 2

 |

 |
**Johan Robert Tengström** (24. toukokuuta 1823 Turku – 13. marraskuuta 1847 Pariisi) oli suomalainen yliopiston dosentti ja kirjailija.

Tengströmin vanhemmat olivat professori Johan Jakob Tengström ja Sofia Magdalena af Tengström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1839 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1844, lisensiaatiksi 1846 ja tohtoriksi 1847. Hän opiskeli myös Berliinissä 1843 ja teki opintomatkan Keski-Eurooppaan 1846−1847.

Tengström toimi yliopiston filosofian dosenttina 1846–1847.

Teoksia
-------

* *Fosterländskt Album I*. 1845 (toimittajana)
* *Doctrina Philosophiæ Hegelianæ de Essentia Artis Pulchræ*, dosentin väitöskirja. 1846
* *De metaphysica pulchri indole*, tohtorin väitöskirja. 1846

Lähteet
-------

* Kotivuori, Yrjö: Johan Robert Tengström. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 13.5.2011.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Porovaara** oli kylä Suomen Neuvostoliitolle vuonna 1944 luovuttaman Petsamon kunnan itäsosassa. Kylä sijaitsi Petsamonvuonon itärannalla Kaakkurin kylän pohjoispuolella. Porovaaraa vastapäätä vuonon länsirannalla oli Trifonan kylä. Virallisesti Porovaara tuli kuulumaan valtioneuvoston vuonna 1930 hyväksymän Petsamon kyläjaon mukaan Vuonokylän kyläkuntaan. Nykyisin Porovaara on asumaton ja sen alue kuuluu Petsamon piirin Petsamon kaupunkikuntaan.

Porovaarassa ei ollut omaa koulua, vaan se kuului Petsamon ensimmäisestä koulupiirijaosta vuodelta 1921 lähtien kirkonkylän eli Parkkinan koulupiiriin. Porovaaralle ja Kaakkurille suunniteltiin yhteistä koulua 1920- ja 1930-luvuilla, mutta tämä ei toteutunut.

Väestö
------

Suurin osa Porovaaran asukkaista oli karjalaisia. Vuoden 1929 henkikirjoituksen mukaan kylän 74 asukkaasta oli karjalaisia 56, suomalaisia 14 ja venäläisiä neljä. Porovaaran karjalainen asutus oli syntynyt 1870-luvulla, kun Vienan Karjalan Uhtuan, Vuokkiniemen ja Oulangan kunnista muutti väestöä nälkävuosia pakoon Petsamonvuonon rannoille.

Asukasluvun kehitys:

* 62 (1921)
* 37 (1925)
* 74 (1929)
* 29 (1930)
* 57 (1935)

Lähteet
-------

* Onnela Samuli & Vahtola Jouko (toim.): *Turjanmeren maa, Petsamon historia 1920–1944*. Rovaniemi: Petsamo-Seura r.y. 1999. ISBN 952-91-0873-7.

### Viitteet

1. 1 2 3  Kuusikko Kirsi: *Petsamolainen yhteiskunta*, s. 125–126. Teoksessa: Vahtola Jouko & Onnela Samuli (toim.) *Turjanmeren maa, Petsamon historia 1920–1944*. Rovaniemi: Petsamo-seura, 1999. ISBN 952-91-0873-7.
2. 1 2  Rahkola Hilkka: *Petsamon kansakoulut*, s. 381 & 385. Teoksessa: Vahtola Jouko & Onnela Samuli (toim.) *Turjanmeren maa, Petsamon historia 1920–1944*. Rovaniemi: Petsamo-seura, 1999. ISBN 952-91-0873-7.
3. ↑  Alavuotunki Jouni: *Petsamon historia yhteisalueen jaosta ensimmäiseen maailmansotaan*, s. 43. Teoksessa: Vahtola Jouko & Onnela Samuli (toim.) *Turjanmeren maa, Petsamon historia 1920–1944*. Rovaniemi: Petsamo-seura, 1999. ISBN 952-91-0873-7.
4. 1 2 3 4  Onnela 1999, s. 107–108
**Astrofysiikka** on tähtitieteen haara, joka tutkii teoreettisesti sekä havaintoja tekemällä taivaankappaleiden fysikaalisia ominaisuuksia ja kemiallisia koostumuksia. Astrofysiikka tutkii yleisemminkin fysiikan ilmiöitä maailmanavaruudessa.

Alun perin astrofysiikalla tarkoitettiin tähtien rakenteen tutkimusta, mutta nykyään termi kattaa suurin piirtein kaikki nykyaikaisen tähtitieteen tutkimusalat lukuun ottamatta taivaanmekaniikkaa ja positioastronomiaa. Tähtitieteilijää nimitetään usein etenkin englanninkielisillä alueilla tutkimusalasta riippumatta "astrofyysikoksi" (*astrophysicist*). 

Fraunhoferin viivat
Astrofysiikan syntyyn vaikutti ratkaisevasti saksalaisen optikon ja fyysikon Joseph von Fraunhoferin vuonna 1814 havaitsemat tummat viivat Auringon spektrissä. Noin vuonna 1860 havaittiin, että tummien viivojen aallonpituudet vastasivat laboratoriossa eri alkuaineita polttamalla aikaansaatuja spektriviivoja. Tämä havainto mahdollisti ensi kertaa taivaankappaleiden kemiallisten ominaisuuksien tutkimisen.

Astrofyysikko on henkilö, joka tutkii tai opettaa astrofysiikkaa.

Katso myös
----------

* Kosmologia

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Astrofysiikka** Wikimedia Commonsissa

* Karttunen, Hannu: *Vanhin tiede – Tähtitiedettä kivikaudesta kuulentoihin*, s. 427. "Joseph von Fraunhofer (1787–1826)". Helsinki: Ursa, 2003. ISBN 978-952-5329-26-1.
* Astrophysical Journal (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Astronomy and Astrophysics, a European Journal (englanniksi)
**Astronaut** on Duran Duranin vuonna 2004 julkaistu albumi.

*Astronaut* oli Duranin ensimmäinen alkuperäiskokoonpanollaan julkaisema studioalbumi sitten *Seven and the Ragged Tiger* -levyn vuonna 1983 (viimeisin studiolevytys oli *A View to a Kill* -single vuodelta 1985).

Albumin ensimmäinen single, syys-lokakuussa 2004 julkaistu "(Reach Up For The) Sunrise" nousi Ison-Britannian single-listan sijalle kolme. Albumi itse debytoi ykkösenä Internet album -listalla (fyysiset albumit, joita ostettiin internet-kauppiaiden kautta), kolmantena Ison-Britannian albumilistalla ja sijalla 17 Yhdysvalloissa Billboard 200 -albumilistalla. 

Astronautin toinen single "What Happens Tomorrow" julkaistiin 31. tammikuuta 2005 ja se nousi sijalle 11 Isossa-Britanniassa. Kappaleesta "Nice" julkaistiin Euroopassa radiopromolevy.

Kappalelistaus
--------------

1. "(Reach Up for the) Sunrise" – 3:27
2. "Want You More!" – 3:39
3. "What Happens Tomorrow" – 4:11
4. "Astronaut" – 3:26
5. "Bedroom Toys" – 4:01
6. "Nice" – 3:33
7. "Taste the Summer" – 3:55
8. "Finest Hour" – 4:02
9. "Chains" – 4:48
10. "One of Those Days" – 3:52
11. "Point of No Return" – 4:59
12. "Still Breathing" – 5:59

Arvostelut
----------

* Desibeli.net: 3.5/5 tähteä
* Soundi: 4/5 tähteä

Lähteet
-------

1. ↑  Jari Jokirinne: Duran Duran: Astronaut *Desibeli.net*.  01.02.2005. Viitattu 16.3.2023.
2. ↑  Jarmo Vähähaka: Duran Duran: Astronaut *Soundi*.  10/2004. Viitattu 16.3.2023.
**Mustanaamio** (engl. *Blackshirt*) eli **Richard Verrell** on kuvitteellinen sankarihahmo, jota on Suomessa julkaistu sarjakuvana *Korkeajännitys*-sarjassa brittiläisestä *Super Detective Library* -lehdestä käännettynä. 

Mustanaamion loi Graham Montague Jeffries kirjailijanimellä Bruce Graeme. Hänen kirjoittamansa novellit julkaistiin ensimmäisen kerran kirjaksi koottuna vuonna 1925. Novellit oli aluksi julkaistu lehdissä *New Magazine* ja *The Thriller*. Jeffries kirjoitti Mustanaamio-tarinoita toiseen maailmansotaan saakka, kunnes hänen poikansa Roderic jatkoi kirjojen kirjoittamista nimellä Roderic Graeme aina vuoteen 1969 saakka. Sarjassa seikkailevat myös Mustanaamion esi-isät (Monsieur Blackshirt) ja poika.

Richard Verrell on suosittu salapoliisikirjailija, mutta myös mustissa vaatteissa ja musta naamiohuppu päässään seikkaileva herrasmiesrosvo, joka yleensä taistelee rikollisuutta vastaan. Varkaan koulutuksensa hän sai kasvattivanhemmiltaan, jotka löysivät Lontoon kaduilla yksinään harhailleen lapsen. Vanhempien kuoltua onnettomuudessa Verrell hankkii itselleen koulutuksen ja uuden henkilöllisyyden. Kirjailijanuransa hän aloittaa 22-vuotiaana, värväytyy lopulta armeijaan ja kotiutuu mitaleja saaneena sotasankarina. Vaikka hän menestyy hyvin kirjailijana, hän ryhtyy varkaaksi saadakseen jännitystä elämäänsä. 

Mustanaamio omaa lähes yli-ihmismäiset kyvyt ja voimat. Vain Scotland Yardin tarkastaja Wright tietää, kuka Mustanaamio todella on. 

Salaisen henkilöllisyyden omaava seikkailijanimeä käyttävä sankari on elänyt Britannian kirjallisuudessa Punaisen neilikan päivistä saakka. 

Korkeajännityssarjassa Mustanaamiota piirsi Bill Lacey, joka on piirtänyt myös Rick Randomia.

Yhdysvalloissa kustantamo Moonstone on julkaissut vuodesta 2004 Blackshirt-sarjakuvaa, jossa hahmo on modernisoitu nykyaikaan ja tämän nimi on muutettu muotoon Richard Jerrill.

Katso myös
----------

* Jet-Ace Logan
* Battler Britton

Aiheesta muualla
----------------

* Mustanaamio (Korkeajännityksessä) Moogin sarjakuva-arkisto (Internet Archive) 2016.
* Mustanaamio (1976) PopuLAARI-blogi 28.3.2008.
|  |
| --- |
| 
 |
| 

| Ammuntakesäolympialaisissa 2020 |
| --- |
| Pistooli |
| 10 m ilmapistooli |  | Miehet |  | Naiset |  | Joukkue |
| 25 m olympiapistooli |  | Miehet |  |  |
| 25 m pistooli |  |  |  | Naiset |
| Kivääri |
| 10 m ilmakivääri |   | Miehet |   | Naiset |  | Joukkue |
| 50 m kiväärin asentokilpailu |  | Miehet |  | Naiset |
| Haulikko |
| Skeet |  | Miehet |  | Naiset |
| Trap |  | Miehet |  | Naiset |  | Joukkue |

 |

**Sekajoukkueen ilmapistoolikilpailu Tokion olympialaisissa 2020** käydään Asakan ampumaradalla 27. heinäkuuta.

Karsinnat
---------

Ainoa suora karsintamahdollisuus oli vuoden 2018 MM-kilpailut, joista pääsee kaksi joukkuetta. Jotta muut maat voivat saada parin joukkuekilpailuun, tulee maalla olla edustus sekä naisten että miesten ilmapistoolikilpailussa.

### Olympiaturnaukseen päässeet maat

| Karsintatapa | Ajankohta | Paikat yhteensä | Maat |
| --- | --- | --- | --- |
| MM-kilpailut 2018 | 31. elokuuta – 15. syyskuuta 2018 | 4 |  Kiina   Venäläiset olympiaurheilijat |
|

Osallistuvat urheilijat
-----------------------

Olympialaisiin osallistuvan ampujan on pitänyt rikkoa ennalta määrätty pisteraja, jotta hän saa kilpailla olympialaisissa. Tulos pitää rikkoa 24. heinäkuuta 2018 – 31. toukokuuta 2020. Miehissä tulos on 565 pistettä ja naisissa 550 pistettä.

| Maa | Paikat | Urheilijat |
| --- | --- | --- |
|  Kiina | 1 |  |
|  Venäjä | 1 |  |
|

Kilpailu
--------

Kilpailu koostuu kahdesta osasta. Karsintakierroksella kumpikin ampuja ampuu 40 laukausta. Yhden laukauksen maksimipisteet on 10. Loppukilpailuun pääsee viisi parasta joukkuetta. Loppukilpailu alkaa kuudella viiden laukauksen sarjalla, joista kumpikin joukkueenjäsen ampuu kolme sarjaa. Tämän jälkeen kumpikin joukkueenjäsen ampuu yksittäisen laukauksen. Kun kaikki on ampunut yhteensä 17 laukausta, viimeisenä oleva joukkue putoaa jatkosta. Tämän jälkeen aina kahden laukauksen jälkeen viimeisenä oleva joukkue putoaa jatkosta. Jos putoamassa on enemmän kuin yksi joukkue, ammutaan lisälaukauksia.

### Karsinta-ammunnat

| # | Maa | Urheilijat | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  |  |  |
| 2. |  |  |  |
|

### Loppukilpailu

Kilpailun mitalistit

| # | Maa | Urheilijat | 1.–34. | 35.–38. | 39.–42. | 43.–48. | Kokonaistulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. |  |  |  |  |  | — |  |
| 4. |  |  |  |  | — |  |
| 5. |  |  |  | — |  |
|

Lähteet
-------

1. 1 2  Qualification System - Games of the XXXII Olympiad - Tokyo 2020 (pdf) WA.  Arkistoitu 22.6.2019. Viitattu 9.9.2019. (englanniksi)
2. ↑  Olympic Games ISSF. Viitattu 9.9.2019. (englanniksi)
**Trøllanes** on kylä Kalsoyn saaren pohjoisrannikolla Färsaarilla. Kylä kuuluu Klaksvíkin kuntaan, ja asukkaita siellä oli vuonna 2013 yhteensä 17. Kylän asukkaat saavat elantonsa muun muassa lampaiden- ja karjanhoidosta.

Kylä on saanut "Trøllanes"-nimensä erään tarinan mukaan siitä, kun peikoilla oli tapana saapua sinne tanssimaan aina loppiaisyönä. Kylän asukkaat lähtivät aina tuolloin pakoon peikkoja Mikladalurin kylään. Matka tunturin yli Mikladaluriin oli vaarallinen ja raskas, minkä vuoksi kerran eräs vanha nainen ei jaksanut lähteä matkaan. Hän piiloutui pöydän alle, mutta peikkojen ilonpidon ollessa ylimmillään, huusi hän peloissaan Jeesusta apuun. Tämän kuultuaan peikot kauhistuivat ja pakenivat kylästä eivätkä milloinkaan enää palanneet. Vielä nykyisinkin Trøllanesissa on kiviä, joihin ei ole koskettu, sillä niitä pidetään maahisten asuinpaikkoina.

Trøllanesin kylään kulkee päivittäin muutamia linja-autoja Kalsoyn saaren eteläisimmästä kylästä Syðradalurista. Trøllanesissa ei ole majoituspalveluita tai kauppaa.

Maatila kylässä.
Perinteisen färsaarelaisen ruoan, *garnatálgin*, valmistusta Trøllanesissa.

Maantiede
---------

Trøllanesin kylä on Kalsoyn saaren neljästä kylästä pohjoisin, ja se sijaitsee saaren pohjoisrannikolla Färsaarten pohjoiskolkassa. Trøllanes sijaitsee korkealla, ja kylän ranta on yksi Färsaarten pahimmista tyrskypaikoista. Trøllanes sijaitsee kahden kilometrin pituisen valaisemattoman tunnelin päässä etelämpänä sijaitsevasta Mikladalurin kylästä. Tunneli valmistui vuonna 1986, mihin asti Trøllanesiin ei johtanut tietä ja kylä oli hyvin eristäytynyt.

Väestö
------

Oheisessa taulukossa esitetyt Trøllanesin väkiluvut pohjautuvat Färsaarten tilastokeskuksen (fääriksi *Hagstova Føroya*) tietoihin.

| Vuosi | Väkiluku yhteensä | Miehiä | Naisia |
| --- | --- | --- | --- |
| 1985 | 16 | 6 | 10 |
| 1987 | 18 | 7 | 11 |
| 1989 | 20 | 9 | 11 |
| 1991 | 21 | 12 | 9 |
| 1993 | 23 | 11 | 12 |
| 1995 | 24 | 13 | 11 |
| 1997 | 21 | 11 | 10 |
| 1999 | 22 | 11 | 11 |
| 2001 | 23 | 11 | 12 |
| 2003 | 24 | 11 | 13 |
| 2005 | 23 | 11 | 12 |
| 2007 | 27 | 13 | 14 |
| 2009 | 22 | 10 | 12 |
| 2011 | 19 | 9 | 10 |
| 2013 | 17 | 9 | 8 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Trøllanes Faroeislands.dk. Viitattu 25.4.2013. (englanniksi)
2. 1 2  Population 1. January by village/city, year and gender Hagstova Føroya. Viitattu 25.4.2013. (englanniksi)
3. 1 2 3  Koivu, Sirkku: *Färsaaret kiikarissa*, s. 95. S. Koivu, 1982. ISBN 951-99397-3-3.
4. 1 2  Stone, Andrew et al.: *Scandinavian Europe*, s. 126. Lonely Planet, 2009. ISBN 1741049288. Teoksen verkkoversio (viitattu 25.4.2013). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Trøllanes** Wikimedia Commonsissa
**Suuria toiveita** (*High Hopes*) on Mike Leigh’n käsikirjoittama ja ohjaama brittiläinen komediaelokuva vuodelta 1988. Lontoolaisen, työväenluokkaan kuuluvan nuoren pariskunnan elämästä kertovan elokuvan pääosissa näyttelevät Philip Davis, Ruth Sheen ja Edna Doré. Elokuvan teemoja ovat Margaret Thatcherin hallituskauden yksityistämiset ja yhteiskunnan jakaantuminen hyvä- ja heikompiosaisiin.

Juoni
-----

Moottoripyörälähettinä toimiva Cyril (Davis) on vanhan liiton sosialisti, jota suututtaa että hänen vanha äitinsä äänestää konservatiiveja. Hän asuu tyttöystävänsä Shirleyn (Sheen) kanssa entisellä vuokrataloalueella, ja alueen yksityistämisen myötä naapuriin muuttaa ärsyttävä Boothe-Brainesin juppiperhe. Kulmikasluonteista Cyriliä riepoo myös pyrkyrimäinen sisko ja tämän autokauppiasmies. Shirley haluaisi Cyrilin kanssa lasta, mutta miehen periaatteet estävät sen.

Vastaanotto ja jälkimaine
-------------------------

*Suuria toiveita* tuotti Euroopan elokuva-akatemian Felix-palkinnot Ruth Sheenille ja isoäitiä esittävälle Edna Dorélle sekä säveltäjä Andrew Dicksonille. Se oli myös parhaan elokuvan palkintoehdokkaana. Mike Leigh sai elokuvasta Venetsian elokuvajuhlilla kriitikkojärjestö Fiprescin palkinnon.

*The New York Timesin* kriitikot valitsivat *Suuria toiveita* vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Lähteet
-------

1. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made, *The New York Times*. Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004. Viitattu 13.7.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* *Suuria toiveita* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Suuria toiveita* Elonetissä.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:High Hopes (1988 film)
Myrskyn silmä tutkakuvassa
USS Cowpens (CVL-25) taifuunin kourissa 18. joulukuuta 1944.
**Taifuuni Cobra** oli Yhdysvaltain laivaston nimitys trooppiselle syklonille, joka aiheutti kolmen hävittäjän uppoamisen ja yhteensä 790 merimiehen hukkumisen Filippiinienmerellä vuonna 1944. Lisäksi risteilijä, viisi tukialusta ja kolme hävittäjä kärsivät vakavia vaurioita. Se havaittiin ensimmäisen kerran 17. joulukuuta ja tuulen nopeus oli korkeimmillaan 220 km/h.

*USS Monterey* kärsi vahinkoja tulipaloista, jotka syttyivät lentokoneiden irrottua kiinnityskaapeleistaan ja törmättyä toisiinsa myrskyn aikana. Myöhempi Yhdysvaltain presidentti Gerald Ford palveli tuolloin aluksella. Hän lensi melkein mereen laivan kallistuttua kovassa merenkäynnissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Typhoon of 1944 Viitattu 25.9.2010
2. ↑  Biography -President Gerald R. Ford (Monterey was damaged by a fire which was started by several of the ship's aircarft tearing loose from their cables and colliding during the storm. During the storm, Ford narrowly missed being a casualty himself. As Ford headed for his battle station on the bridge of the ship in the early morning of 18 December, the ship rolled twenty-five degrees which caused Ford to lose his footing and slide toward the edge of the deck. The two inch steel ridge around the edge of the carrier slowed him enough so he could roll and twist into the catwalk below the deck.)  24.1.2007. Naval Historical Center.  Arkistoitu 26.1.2009. Viitattu 25.9.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* World War II Pacific typhoons battered U.S. Navy Usatoday.com
Elena Asachi
**Elena Asachi** (alkuaan *Teyber*; 30. lokakuuta 1789 Wien – 9. toukokuuta 1877 Iaşi) oli romanialainen pianisti, laulaja ja säveltäjä. Hän oli itävaltalaisen säveltäjän Anton Teyberin tytär.

Syntyään itävaltalainen Elena Teyber opiskeli lapsuudessaan musiikkia isänsä johdolla Dresdenissä. Sittemmin hän opiskeli Wienissä opettajanaan oopperalaulaja Domenico Donzelli. Saatuaan opintonsa päätökseen hän työskenteli Iaşin konservatoriossa pianistina ja säveltäjänä vuodesta 1827 vuoteen 1863. Elena Asachin aviopuoliso oli Gheorghe Asachi. Pariskunta teki yhteistyössä useita lauluteoksia ja teatteriesityksiä.

Teoksia
-------

* *Fete pastoral des bergers moldaves* (vaudeville-pastoraali) (1834)
* *Contrabantul* (Salakuljettaja) (vaudeville-komedia) (1837)
* *Tiganii* (Mustalaiset) (vaudeville laulujen kera) (1856)

Lauluteoksia:

* *Ballade moldave* (G. Asachin kanssa) (1834)
* *Se starb, sagst tu* (G. Asachi, kääntäjänä E. Asachi) (1837)
* *Song of Society* (G. Asachi) kanssa (1849)

Lähteet
-------

1. 1 2  The Norton/Grove dictionary of women composers

Aiheesta muualla
----------------

* Crispedia[vanhentunut linkki]

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Stuart James Taylor** (s. 28. marraskuuta 1980 Romford, Lontoo) on entinen englantilainen jalkapallomaalivahti.

Ura
---

Taylor aloitti uransa 16-vuotiaana Arsenalissa 1997 ja hänestä povattiin David Seamanin seuraajaa, mutta kuitenkin Taylor ei saanut peliaikaa ja joutui käymään kahdeksan Arsenal-vuoden aikana neljässä seurassa lainalla. Seurat olivat Bristol Rovers, Crystal Palace, Peterborough ja Leicester City.

Kesällä 2005 Taylor siirtyi neljän vuoden sopimuksella Aston Villaan. Hänestä tuli joukkueen varamaalivahti Thomas Sørensenin vallattua ykkösmaalivahdin paikan. Ensimmäisellä kaudella Aston Villassa Taylor pelasikin vain kaksi ottelua.

Kauden 2008–2009 Taylor vietti lainalla Cardiff Cityssä. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Manchester Cityyn, jossa ei kolmen kauden aikana pelannut ainuttakaan sarjaottelua.

Saavutukset
-----------

* Englannin Valioliigan voittaja: 2001–2002
* FA Cupin voittaja: 2003

Lähteet
-------

* Stuart Taylor Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Stuart Taylor: The Arsenal Verdict (englanniksi)
* Profiili (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Vanhojen neuvosto** (ransk. *Conseil des Anciens*) oli Ranskan kaksikamarisen parlamentin ylempi kamari vuosina 1795–1799. Alempi kamari oli nimeltään viidensadan neuvosto (*Conseil des Cinq-Cents*).

Vanhojen neuvosto luotiin vuoden III perustuslailla. Siihen kuului 250 edustajaa, joiden oli oltava vähintään 40-vuotiaita ja naimisissa olevia tai leskiä. Lait vaativat parlamentin molempien kamarien hyväksynnän, mutta vanhojen neuvosto ei saanut tehdä lakialoitteita eikä muutoksia viidensadan neuvoston hyväksymiin lakeihin. Vanhojen neuvosto valitsi suljetulla lippuäänestyksellä viisihenkisen direktoriohallituksen jäsenet viidensadan neuvoston laatimalta kymmenen nimen ehdokaslistalta. Molempien kamarien edustajista valittiin vaaleissa aina kolmasosa kerrallaan vuoden välein. Ensimmäiset vaalit olivat 12. lokakuuta 1795. Kaksi kolmasosaa ensimmäisistä edustajista tuli toimintansa lopettaneesta kansalliskonventista.

Vanhojen neuvosto kokoontui Pariisissa Tuileries’n puiston viereisessä niin sanotussa Maneesin salissa tammikuuhun 1799 saakka, sen jälkeen Palais Bourbonissa. Sekä vanhojen neuvosto että viidensadan neuvosto lakkautettiin marraskuussa 1799 brumairekuun 18. päivän vallankaappauksen seurauksena.

Lähteet
-------

1. ↑  Colin Jones: *The Longman Companion to the French Revolution*, s. 44–46, 72–74,. Longman, Lontoo/New York 1988.
2. ↑  Jones 1988, s. 166.
**Taaborinvuori** on ulkoilmateatteri ja museoalue, joka sijaitsee Nurmijärven kunnassa Palojoen kylässä.

Ulkoilmateatteri
----------------

Taaborinvuoren ulkoilmanäyttämö
Kivi-juhlat, jotka ovat esittäneet Aleksis Kiven tuotantoa jo vuodesta 1952, tapahtuu joka kesä Taaborinvuoren ulkoilmateatterissa. Teatteria käyttävät myös muut tapahtumanjärjestäjät, kuten Taaborin kesäteatteri, jota ohjaaja, käsikirjoittaja ja kirjailija Taavi Vartia ohjaa.

Katsomon vetoisuus on 700 henkeä ja suurin osa katsomosta on nyttemmin katettu.

Museoalue
---------

Museoalue koostuu eri puolilta Nurmijärveä tuoduista rakennuksista, joiden näyttelyt kertovat nurmijärveläisestä arjesta 1900-luvun alussa. Se perustettiin 1970- ja 1980-luvun vaihteessa.

Historia
--------

Taaborinvuori kuului Aleksis Kiven lapsuuden maisemiin, jonka hän myös nimesi Raamatun kertomuksista tutun, Israelissa sijaitsevan Taaborin vuoren mukaan. Kiven syntymäkoti sijaitsee Taaborinvuoren mäen vieressä.

Lähteet
-------

1. ↑   Viitattu 28.8.2016.
2. ↑   Viitattu 28.8.2016.
3. ↑   Viitattu 28.8.2016.
**Taajuusresoluutio** kertoo, millä tarkkuudella mittalaite tai signaalinkäsittelyn algoritmi kykenee erottamaan signaalin eri taajuuskomponentit toisistaan. 

Resoluutiota, jolla aikatason (tai esimerkiksi kuvankäsittelyssä spatiaalitason/kaksiulotteisen tason) signaalia voidaan tarkastella taajuuden funktiona rajoittaa energian "vuoto" analysoitavien taajuuskomponenttien välillä. Ideaalisessa tapauksessa eri taajuuskomponentit, tai niitä kuvaavat funktiot, ovat ns. ortogonaalisia eli kohtisuoria toisiinsa nähden eli ne eivät häiritse toisiaan. Tämä on tuttua vektorilaskennasta, jossa ortogonaalisten vektoreiden projektiot toisiinsa nähden ovat nollia.

Olkoon aikatasossa näytteitä N
kappaletta {\displaystyle x\_{0},...x\_{N-1}}.
Jos näytteisiin kohdistetaan spektrianalyysissä käytettävä diskreettiaikainen Fourier'n muunnos

{\displaystyle F(f)=\sum \_{n=0}^{N-1}x\_{n}e^{-j2\pi fn}},

niin näytteenottotaajuuteen suhteutettu taajuusresoluutio \Delta f
on luokkaa {\displaystyle {\frac {1}{N}}}. Fourier-muunnoksen avulla kyetään siis erottelemaan näytteenottotaajuuteen suhteutetut taajuudet \Delta  ja
{\displaystyle \Delta +{\frac {1}{N}}} toisistaan.

Tämä lähestymistapa on luontaista klassiselle spektrianalyysille, jota on vauhdittanut FFT-algoritmin (Fast Fourier Transform) eli nopean Fourier-muunnos-algoritmin kehitys 1960-luvulla.

Kuitenkin on mahdollista päästä teoriassa jopa äärettömään resoluutioon käyttäen moderneja spektrianalyysiin ja digitaaliseen signaalinkäsittelyyn perustuvia menetelmiä. Näistä mainittakoon muun muassa ARMA (Autoregressive, Moving Average) eli autoregressivinen, liukuvan keskiarvon menetelmä, joka käyttää hyväkseen parametrisia oletuksia datasta. Toinen tutkimuksen kannalta suosittu moderni menetelmä on aliavaruustyyppinen MUSIC (MUltiple SIgnal Classification), joka sekin nojaa parametriseen oletukseen.

Parametrisilla menetelmillä on kuitenkin kaksi haittapuolta verrattuna klassiseen Fourier-pohjaiseen menetelmään nähden:

* niiden sietokyky additiiviseen eli summautuvaan kohinaan nähden ei ole kovin tyydyttävä alhaisilla signaalikohinasuhteilla (Signal-to-Noise Ratio, SNR).
* on oltava tarkka mallin asteluvun eli taajuuskomponenttien määrän estimoinnin suhteen; informaatioteoreettisia sekä tilastollisia menetelmiä on kehitetty, mutta ne eivät toimi kovinkaan hyvin alhaisilla SNR-arvoilla.

Taajuusresoluution käsite on tärkeä seikka muun muassa tietoliikenne-, tutka- ja kaikuluotaintekniikassa sekä geofysiikassa ja seismologiassa.

Katso myös
----------

* Laskostuminen
* Nyquistin teoreema

Kirjallisuutta
--------------

* Oppenheim, Alan V.; Schafer, Roland W.: *Digital Signal Processing*. Prentice-Hall, Inc. 1975. ISBN 0-13-214635-5.

* Rabiner, Lawrence R.; Gold, Bernard: *Theory and Application of Digital Signal Processing*. Prentice-Hall, Inc. 1975. ISBN 0-13-914101-4.
**Taamarla** (ruots. *Domarby*) on kylä Salon kaupungin Särkisalossa. Kylä sijaitsee mantereen puolella Laukanlahden rannalla.

Taamarlassa on kaksi asutuskeskittymää: vanha kyläkeskus kantatiloineen pienellä mäellä kyläalueen pohjoisosassa sekä nuorempi, Hakkalan kanssa yhteen kasvanut alue meren rannalla kyläalueen eteläosassa. Kyläalue on pääasiassa tasaista peltomaata, mutta kylän länsiosassa kohoaa metsäinen moreenimuodostuma. Taamarlan kyläalueen kainaloon jää pieni Kiviniemen kylä Laukanlahden rannalla.

Taamarlan tila on ollut ratsutila, joka jaettiin kahtia Ylitaloksi ja Alitaloksi. Taamarlan eteläosassa on ollut torppa. Eteläosaan syntyi 1900-luvun alussa asutusta Hakkalan sahan vuoksi. Alueella toimi hetken aikaa myös kauppa. Kylään syntyi yksi siirtolaistila 1940-luvulla, minkä jälkeen uutta asutusta Taamarlaan ei ole tullut ja osa asutuksesta on muuttunut kesämökeiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Turun maakuntamuseon Sarakum-projekti, Särkisalon kulttuuriympäristö ja arvot*, s. 16–17. Turun maakuntamuseo, 2005. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Kansalaisen karttapaikka Maanmittauslaitos. Viitattu 2.3.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Särkisalo |
| --- |
|  |
| Taajamat | 
* Förby

 |
|  |
| Rekisterikyliä | 
* Aisböle
* Bastböle
* Falkki
* Finnari
* Förby
* Hakkala
* Heikberg
* Hästö
* Kaukassalo
* Kiviniemi
* Kota
* Kraila
* Montola
* Muuri
* Niksaari
* Norrby
* Pensalo
* Pettu
* Seppälänmäki
* Siksalo
* Suutarkylä
* Särkisalon kirkonkylä
* Söderby
* Taamarla
* Tessvärr
* Verkkoranta

 |

 |
Corsairin Airbus A330-200.
Corsairin entinen Boeing 747-400 laskeutumassa John Lennonin lentoasemalle.
Corsairin entinen Boeing 747-300 laskeutumassa Prinsessa Julianan lentoasemalle vuonna 2007.
**Corsair International** on toiseksi suurin ranskalainen lentoyhtiö Air Francen jälkeen. Yhtiö perustettiin vuonna 1981 nimellä Corse Air International.

Kohteet
-------

Corsair International operoi suurimman osan lennoista Orlyn lentokentältä Pariisista. Myös joitain lentoja operoidaan Ranskan muista tunnetuista kaupungeista, kuten Lyon, Marseille ja Toulouse.

Laivasto
--------

Corsairin Airbus A330-300 Orlyn lentoasemalla.
Corsairin entinen Boeing 747-400 Orlyn lentoasemalla.
Laivaston keski-ikä maaliskuussa 2023 on 6,2 vuotta.

Corsair Internationalin laivasto| Konetyyppi | Lukumäärä | Tilauksia | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
| Airbus A330-300 | 4 | — |  |
| Airbus A330-900 | 5 | — |  |
| Yhteensä | 9 | 0 |  |

Lähteet
-------

1. ↑  Corsair Fleet Details and History *www.planespotters.net*. Viitattu 5.3.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Corsair international
* TUI Airlines
**Suomen Psykologinen Seura** on psykologian alan tieteellinen yhdistys, joka pyrkii tukemaan ja kehittämään psykologista tutkimus- ja julkaisutoimintaa sekä psykologian alan käytännön toimintaa Suomessa. Vuonna 1952 perustettu yhdistys osaltaan tuo yhteen ja luo kanssakäymistä psykologian perustutkimuksen ja soveltavan psykologian edustajien välille Suomessa.

Suomen Psykologinen Seura kuuluu suomalaisena psykologijärjestönä vuonna 1889 perustettuun Kansainväliseen psykologisten tieteiden unioniin (International Union of Psychological Sciences, IUPsyS) ja psykologisia testejä koordinoivaan järjestöön (International Test Commission). Yhdistys on jäsen myös suomalaisten tieteellisten yhdistysten kattojärjestössä Tieteellisten seurain valtuuskunnassa.

Yhdistys järjestää kahden vuoden välein kansallisen psykologian alan kongressin yhdessä Suomen Psykologiliiton sekä Suomen Psykologian Opiskelijain Liiton kanssa. Lisäksi yhdistyksen jaostot järjestävät tyypillisesti 1-2-päiväisiä kokouksia alaltaan. Suomen Psykologinen Seura järjestää myös muita kokouksia ja esitelmätilaisuuksia. Yhdistys kustantaa vertaisarvioituja empiirisiä tutkimuksia julkaisevaa *Psykologia*-lehteä
sekä monografisarjoja Acta Psychologica Fennica A ja B. Seuran edustaja osallistuu myös Scandinavian Journal of Psychologyn ja International Journal of Psychologyn toimitusneuvostoihin. Seura jakaa joitain palkintoja ja apurahoja ansiokkaille väitöskirja ja pro gradu -töille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Arkistoitu kopioSeuran tiedot: Suomen Psykologinen Seura Tieteellisten seurain valtuuskunta, tsv.fi.  Arkistoitu 11.2.2017. Viitattu 9.2.2017.
2. 1 2 3  Finland IUPsyS, iupsys.net. Viitattu 9.2.2017. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Yleisesitys seurasta Suomen Psykologinen Seura, psykologia.fi. Viitattu 9.2.2017.
4. ↑  Arkistoitu kopioWho We Are. Psychology’s global voice IUPsyS, iupsys.net.  Arkistoitu 7.5.2017. Viitattu 9.2.2017. (englanniksi)
5. ↑  Psykologia-lehti Suomen Psykologinen Seura, psykologia.fi. Viitattu 9.2.2017.
Itsenäistymisen jälkeen Viron, Liettuan ja Latvian ilmatilaa ei kyetty valvomaan, koska kyseiset maat eivät jääneet itsenäisten valtioiden yhteisöön (IVY) jakamaan Neuvostoliiton asevoimia, vaan pyrkivät mahdollisimman nopeasti pääasiassa venäläisistä sotilaista koostuvia Venäjän asevoimien poistumiseen alueeltaan.

Koska Kaliningradin alue kuuluu Venäjälle, joutuu se suorittamaan lentoja kansainvälisessä ilmatilassa Suomenlahdelta Kaliningradiin. 2001 ryhdyttiin Baltian ilmavalvontaa kehittämään BALTNET -valvontajärjestelmän avulla.

Ennen kuin Nato ryhtyi valvomaan Viron, Liettuan ja Latvian ilmatilaa neljällä F-16 -hävittäjällä osallistuvin maittain kolmen kuukauden jaksoissa todettiin ilmatilanloukkauksia runsaasti. Osa niistä tapahtuu hitaasti lentävillä suurikokoisilla kuljetuskoneilla, missä saattoi olla myös tiedusteluvarustus. Kesäkuun 2005 lopulta Viron ilmatilaa ovat valvoneet saksalaiset F-4 Phantom II-hävittäjät.

Aihe on merkittävä siksi, koska Viro on poikkeuksetta diplomaattisesti vedonnut aina julkisuuteen sekuntien tai minuuttien ilmatilanloukkauksiin.

Väitettyjä ilmatilanloukkauksia
-------------------------------

* 2005 15. syyskuuta luvallinen lento kuudella Suhoi Su-27 -hävittäjällä ja Beriev A-50 -tutkavalvontakoneella Viron ilmatilassa sopimusehtojen vastaisesti siten, etteivät transponderit olleet päällä.
* 2005 29. kesäkuuta 16:59 Iljušin Il-18 13 sekunnin aikana 0,6 meripeninkulman syvyydessä Vaindloon saaren lähellä
* 2005 23. huhtikuuta 13:49 yli meripeninkulman syvyydessä Antonov An-26 Vaindloon saaren lähellä suuntama Kaliningrad. Kone ei kytkenyt transponderia päälle yhteyden pitämiseksi Viron lennonjohtoon.
* 2004 3. joulukuuta Antonov An-26 Vaindloon saaren lähellä
* 2004 24. marraskuuta Tupolev Tu-154 kahdesti Naissaaren ja Osmussaaren lähellä.
* 2004 19. marraskuuta Antonov An-26 Vaindloon saaren lähellä
* 2004 19. marraskuuta Antonov An-72 Vaindloon saaren lähellä
* 2004 2. huhtikuuta Iljušin Il-18 Tallinnan edustalla

Katso myös
----------

* Liettuan ilmatilan loukkaukset 2005
* Suomen ilmatilan loukkaukset
* Baltian ilmavalvonta
**Corpus vasorum antiquorum, Finland, fascicule 1** (myös *Corpus vasorum antiquorum Finlandiae I*) on suomalaisissa kokoelmissa olevat antiikin aikaiset keramiikkavaasit kokoava teos. Se on osa kansainvälisesti toimitettua kokoomateosta *Corpus vasorum antiquorum*.

Teoksen on toimittanut Leena Pietilä-Castrén, ja sen toteuttamiseen on osallistunut joukko nuorempia tutkijoita sekä opiskelijoita. Teos on toimitettu englanniksi. Siinä on 143 sivua sekä 91 kuvasivua, joissa on 267 kuvaa.

Teos kokoaa ensimmäistä kertaa yhteen Suomessa olevat antiikin aikaiset vaasit, jotka ovat hajanaisissa ja usein yksityisissä kokoelmissa, joita ei koskaan ole koottu järjestelmällisesti. Teos käsittää Suomessa olevat mykeneläiset, kyproslaiset, kreikkalaiset ja itaaliset vaasit yhdeksästä julkisesta kokoelmasta (muun muassa Kulttuurien museo, Designmuseo, Helsingin yliopisto ja Joensuun taidemuseo) sekä 26 yksityiskokoelmasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Eisman, Michael M.: Leena Pietilä-Castrén, Corpus Vasorum Antiquorum, Finland, fascicule 1. Societas Scientiarum Fennica *Bryn Mawr Classical Review*.  7.11.2004. Viitattu 20.1.2020.
2. ↑  Corpus vasorum antiquorum. Finland, fascicule 1 Tiedekirja.  Arkistoitu 20.2.2020. Viitattu 20.1.2020.

Kirjallisuutta
--------------

* Pietilä-Castrén, Leena (toim.): *Corpus Vasorum Antiquorum, Finland, fascicule 1*. Societas Scientiarum Fennica. Contributors: Leena Pietilä-Castrén, Ria Berg, Heini Parko, Anne-Marie Pennonen, Tiina Tuukkanen, Hanne Wikström and Nina Ylikarjula. Helsinki: The Finnish Society of Sciences and Letters, 2003. ISBN 951-653-325-6.
**Viron pelastuskomitea** (vir. *Eestimaa Päästekomitee*) oli Virossa helmikuussa 1918 muutaman päivän ajan toiminut kolmijäseninen komitea, joka julisti Viron itsenäiseksi. Pelastuskomitean jäsenet olivat Konstantin Päts, Jüri Vilms ja Konstantin Konik.

Viron kuvernementin maapäivät oli hajotettu lokakuun vallankumouksen jälkeen 28. marraskuuta (juliaanisen kalenterin 15. marraskuuta) 1917 bolševikkien hallitseman Viron työläis- ja sotilasneuvostojen toimeenpanevan komitean määräyksellä. Viimeisessä istunnossaan maapäivät julistautuivat korkeimman vallan haltijaksi Virossa siihen saakka kunnes tuleva Viron perustava kokous kokoontuisi ja luovuttivat tämän vallan edelleen puhemiehistölleen sekä erityiselle vanhintenneuvostolle (*vanematekogu*), jossa olivat edustettuina eri puolueet. Vanhintenneuvoston puheenjohtajaksi valittiin Konstantin Päts. Ajatus Viron itsenäisyydestä sai vähitellen kannatusta seuraavien kuukausien aikana.

Kun Saksa aloitti 18. helmikuuta suuren hyökkäyksen Viroon, alkoi kriittinen hetki Viron itsenäisyyden julistamiseksi olla käsillä. Vanhintenneuvosto ja maapäivien puhemiehistö päättivät 19. helmikuuta 1918 luovuttaa kaiken päätösvallan edelleen kolmihenkiselle pelastuskomitealle, jonka jäseniksi valittiin johtava porvarillinen poliitikko Päts sekä Viron työpuoluetta edustaneet Vilms ja Konik. Pienemmän komitean asettamiseen vanhintenneuvoston tilalle vaikutti myös pelko siitä, että bolševikit alkaisivat vangita muiden puolueiden poliitikkoja. Komitean toiminta oli salaista.

Pelastuskomitea aikoi aluksi esittää itsenäisyysjulistuksen 21. helmikuuta Haapsalussa, joka oli virolaisista muodostetun I Virolaisen rykmentin hallussa, mutta saksalaiset ehtivät vallata kaupungin. Komitea ei myöskään onnistunut matkustamaan Tarttoon tai Pärnuun. Julistus luettiin lopulta illalla 23. helmikuuta Pärnun Endla-teatterin parvekkeelta, vaikka komitean jäsenet eivät olleet paikalla. Seuraavana päivänä pelastuskomitea otti III Virolaisen rykmentin päällystön ja vapaaehtoisjoukkojen avulla vallan Tallinnassa, josta bolševikkijohto oli jo paennut, ja julkisti virallisesti itsenäisyysjulistuksen. Helmikuun 24. päivää vietetään sen muistoksi Viron itsenäisyyspäivänä. Viro julistettiin myös puolueettomaksi sodassa. Pelastuskomitea asetti samalla Viron väliaikaisen hallituksen, jonka pääministerinä oli Päts, varapääministerinä Vilms, ulkoministerinä Jaan Poska ja puolustusministerinä eversti Andres Larka. Saksan armeija miehitti Tallinnan seuraavana päivänä, jolloin väliaikainen hallitus joutui siirtymään maan alle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Seppo Zetterberg: *Viron historia*, s. 497–498, 500–501. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2007.
2. 1 2 3 4 5  Salvation Committee (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) Estonica.org. Viitattu 9.4.2022.
3. 1 2 3 4  Mirko Harjula: *Viro 1914–1922: Maailmansota, vallankumoukset, itsenäistyminen ja vapaussota*, s. 86, 91. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2009.
**Alivääpeli** on vanha sotilasarvo, joka on käytössä ainakin Viron puolustusvoimissa.

Virossa
-------

Alivääpelin sotilasarvo on tällä hetkellä käytössä Viron puolustusvoimissa muodossa *nooremveebel* (n-vbl) (suom. *nuorempi vääpeli*).

Viron armeijan laaja aliupseeristo jakaantuu kahteen osaan: alempaan ja ylempään aliupseeristoon. Alempaan aliupseeristoon kuuluvat *nooremseersant* (suom. *alikersantti*), *seersant* (suom. *kersantti*) ja *vanemseersant* (suom. *ylikersantti*). Ylempään aliupseeristoon kuuluvat *nooremveebel* (suom. *alivääpeli*), *veebel* (suom. *vääpeli*), *vanemveebel* (suom. *ylivääpeli*), *staabiveebel* (suom. *esikuntavääpeli*) ja *ülemveebel* (suom. *sotilasmestari*).*lähde?* Alivääpelin englanninkielinen kansainvälinen vastine on *Junior Warrant Officer*.

Suomessa
--------

Suomessa on ollut alivääpeleitä ainakin Kustaa III:n sodan aikana, jolloin Oulun vapaajoukoissa oli alivääpeleitä.

Lähteet
-------

1. ↑  Ermo Jeedas: "Tutkimusasetelma, Tutkimuksen rajaus ja rakenne", *Viron merivoimien upseerien ammatillisen kasvun mahdollisuudet vuonna 1993–2004*, s. 4. 73. Merikadettikurssin laivastolinjan pro gradu-tutkielma. Helsinki: Maanpuolustuskorkeakoulu, 2007. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 24.2.2014). suomi
2. ↑  Kaitseväeteenistuse seadus (terviktekst dets 2006).
3. ↑
**Benjamin Hornigold** (1680–1719) oli englantilainen kaappari ja merirosvo sekä lopulta merirosvojen metsästäjä. Hornigold tunnetaan myös Edward Teachin eli Mustaparran mentorina.

Hornigold oli perustanut merirosvojen tasavallan Nassauhun, joka tarjosi turvapaikan monille Bahamasaarten alueella liikkuville merirosvoille. Hornigold oli yksi aikakautensa vahvimmista merirosvoista, mutta samalla myös tunnettu siitä, ettei hän hyökännyt englantilaisten laivojen kimppuun. Tämä periaate kuitenkin kostautui, kun hänen miehensä ryhtyivät kapinaan 1716, koska halusivat hyökätä kaikkien laivojen kimppuun. Seuraavana vuonna Hornigold kuuli, että kuningas armahtaisi entiset merirosvot. Hornigold kävi hakemassa armahduksen Jamaikan kuvernööriltä ja ryhtyi merirosvojen metsästäjäksi. Elämänsä viimeisinä vuosina Hornigold jahtasi entisiä kumppaneitaan, kuten Mustapartaa, ja onnistui vangitsemaa Nicholas Woodallin ja John Augerin. Hornigold kuoli 39-vuotiaana jouduttuaan merimatkalla hurrikaanin kynsiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Benjamin Hornigold Biography *The Famous People*. Viitattu 27.3.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Porolepiformes** on esihistoriallisten kalojen lahko, joka kuuluu lihaseväisten luokkaan. Lahko eli devonikaudella. Sen oletetaan olleen osa kehityslinjaa, joka johti lihasväisistä kaloista tetrapodeihin. 

Porolepiformes-lahkon kalat olivat kookkaita petokaloja. Niillä oli leveä, lyhyt ja tylppä pää. Suomujen välissä oli huokosia. Lahkon alkeellisimmilla lajeilla suomut olivat kulmikkaita, kehittyneemmillä lajeilla ne olivat pyöreämpiä. Porolepiformes-kaloja esiintyi suolattomissa ja murtovesissä. Lahkoon kuuluva heimo Porolepidae oli varhaisin tunnettu, ja siihen kuului suku *Porolepis*. Myöhemmältä ajalta tunnetaan heimo Holoptychiidae, johon kuuluvia sukuja olivat *Nasogaluakus*, *Glyptolepis*, *Holoptychius* ja *Dufficththys*.

Lähteet
-------

1. ↑  Porolepiformes *Palaeos*. Viitattu 31.3.2015. (englanniksi)
2. ↑  M. H. Monroe: Porolepiformes *Australia: The Land Where Time Began*.  31.5.2014. Viitattu 31.3.2015. (englanniksi)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q141962
* Wikispecies: Porolepiformes
* Fossilworks: 149970
* IRMNG: 11777

 |

 |
Erilaisia beryllejä: 1. kultaberylli, 2. heliodori, 3. smaragdi, 4. akvamariini, 5. morganiitti.
Smaragdikide.
Berylli muodostaa kuusikulmaisia kiteitä; myös kuvassa oleva akvamariini on berylli.
**Berylli** on silikaatteihin kuuluva alumiinia ja berylliumia sisältävä mineraali, jonka kemiallinen koostumus on Al2Be3(SiO3)6. Sen kidejärjestelmä on heksagoninen ja se muodostaa tavallisesti kuusikulmaisen prisman muotoisia kiteitä. Beryllin kovuus Mohsin asteikolla on 7,5–8  ja ominaispaino 2,63–2,80. Puhdas berylli on väritöntä, mutta mineraali sisältää usein epäpuhtauksia, jotka aiheuttavat siinä vihreän, vaaleansinisen, punaisen, keltaisen tai valkoisen värin. Läpinäkyvänä beryllin värimuunnokset ovat arvokkaita jalokiviä, joista tunnetuimmat ovat vihreä smaragdi, vaaleansininen akvamariini ja vaaleanpunainen morganiitti.

Berylliä esiintyy lähinnä graniittisissa pegmatiiteissa, joissa beryllikiteet voivat epäjaloina kasvaa hyvin suurikokoisiksi: suurimmat löydetyt ovat olleet kuuden metrin mittaisia ja noin sadan tonnin painoisia. Pegmatiittien onteloista, kidesykeröistä ja sivukivistä tavataan pienempiä, läpinäkyviä kiteitä, jotka nekin voivat suurimmillaan olla puolen metrin mittaisia. Uralvuorilta on löydetty berylliä myös kiilleliuskeesta. Berylliä esiintyy muun muassa Saksassa, Itävallassa, Irlannissa, Madagaskarissa, Kolumbiassa, Brasiliassa ja Yhdysvalloissa. Suomesta Luumäeltä on löydetty jalokivilaatuista berylliä, missä sitä louhii Karelia Beryl. Massiivinen berylli on berylliumin pääasiallinen lähde.

Muunnokset
----------

Beryllillä on useita värimuunnoksia, jotka ovat saaneet omat nimensä ja joita käytetään jalokivinä. Arvokkain niistä on smaragdi, jolle kromi on antanut voimakkaan vihreän värin. Smaragdissa on lähes aina runsaasti sulkeumia eli kiven sisään kiteytyneitä muita mineraaleja. Vaalean merensininen akvamariini on toinen suosittu berylli. Keltainen berylli on nimeltään **kultaberylli** eli heliodori. Gosheniitti on väritön muunnos, ja morganiitti on saanut vaaleanpunaisen värinsä mangaanista. Bixbiitti on harvinainen voimakkaanpunainen muunnos, jota on löydetty pieninä kiteinä vain muutamasta paikasta Yhdysvalloista. Pezzottaiitti on kirkkaan punainen silikaattimineraali joka aiemmin luokiteltiin berylliksi mutta todettiin vuonna 2003 aiemmin tuntemattomaksi myös cesiumia ja litiumia sisältäväksi mineraaliksi kemialliselta koostumukseltaan Cs(Be2Li)Al2Si6O18.

Lähteet
-------

1. ↑  Haavisto, Anja, ym.: *MAOL-taulukot*, s. 140. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1991. ISBN 951-1-16053-2.
2. 1 2 3  Schumann, Walter, 1989: *Jalokivet ja korukivet* Otava, Keuruu. (ISBN 951-1-10837-9)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  mindat.org: Pezzottaite Viitattu 26.2.2017.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Berylli**.
* Mindat: Beryl (englanniksi)
* Webmineral: Beryl Mineral Data (englanniksi)
Bertrand Piccard (2015).
Bertrand Piccard (1999).
**Bertrand Piccard** (s. 1. maaliskuuta 1958) on sveitsiläinen seikkailija, psykiatri ja kuumailmapalloilija. Hänen tunnetuimpia saavutuksiaan ovat lento kuumailmapallolla välilaskuitta maailman ympäri ja lento ensimmäisenä aurinkovoimaa käyttävällä lentokoneella maanosasta toiseen eli Euroopasta Afrikkaan. Lentoprojektin nimi on Solar Impulse.

Bertrand Piccardin isoisä oli Auguste Piccard, joka teki ennätyslentoja ilmapalloilla 1930-luvulla, ja isä Jacques Piccard, joka laskeutui 23. tammikuuta 1960 Don Walshin kanssa ensimmäisinä ihmisinä Challengerin syvänteeseen Triestellä.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bertrand Piccard** Wikimedia Commonsissa

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |