recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Torsten Henry Sigurd Kvist** (11. huhtikuuta 1920 Helsinki – 23. tammikuuta 1999 Mäntyharju) oli suomalainen metsänhoitaja sekä jääkiekkopuolustaja ja -valmentaja, joka valmensi maajoukkuetta vuosina 1946–1949.

Henkilöhistoria
---------------

Kvistin vanhemmat olivat ravintoloitsija Sigurd Aleksander Kvist ja Maria Aurora Laakso ja puoliso vuodesta 1948 Heli Aulikki Päiviö. Urheilulääkäri Helmer Kvist oli hänen veljensä. Metsänhoitajaksi sotien jälkeen valmistunut Henry Kvist työskenteli ensin Ruotsissa, mutta tuli vuonna 1949 Kymin Osakeyhtiön palvelukseen, aluksi apulaismetsänhoitajaksi Kuopioon. Yhtiön aluemetsänhoitaja Joensuussa hän oli vuodesta 1953 ja Jyväskylässä vuodesta 1962 ja sitten ylimetsänhoitaja Heinolassa vuodesta 1965 ja hankintapäällikkö Kuusankoskella vuodesta 1968. Koko yhtiön metsäpäällikkönä Kvist toimi 1973–1984. Hänellä oli myös monia asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen Kvist sai vuonna 1976. Sotilasarvoltaan hän oli reservin majuri.

Urheilu-ura ja saavutukset
--------------------------

Kvist pelasi urallaan Tampereen Ilveksessä kaudet 1938–1947. Hän voitti kaksi Suomen mestaruutta. Viimeisellä kaudellaan Kvist toimi myös Ilveksen valmentajana. Hän valmensi vuodet 1946–1949 sekä Ilvestä että maajoukkuetta.

* 2 Suomen mestaruutta pelaajana (1945, 1946)
* 3 SM-pronssia pelaajana
* 1 Suomen mestaruus valmentajana (1947)
* Suomen Jääkiekkoleijona #12

Lähteet
-------

* Kvistin tiedot Jääkiekkomuseon sivulla
* Ilveksen valmentajat (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2  Henry Kvist *Biografiasampo*. Viitattu 18.5.2022.
2. ↑  Ihmiset. Kuolleet. Metsäneuvos Henry Kvist. Metsämies käytti aikaansa jääkiekkoon. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  24.2.1999. Viitattu 18.5.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Risto Lindroos** | **Suomen jääkiekkomaajoukkueen päävalmentaja**1946–1949 | Seuraaja:**Risto Lindroos** |
Tuulilasinpyyhin.
Pyyhkimen varsi ja kuminen sulka.
**Tuulilasinpyyhin** on laite, jolla ajoneuvon tuulilasilta saadaan pyyhittyä kosteutta tai rajoitetusti muuta näkyvyyttä haittaavaa likaa. Autoissa pyyhintä on yleisimmin toteutettu tuulilasin alareunaan nivelöidyillä varsilla, joihin asennetut kumiset lastat eli pyyhkimensulat liukuvat lasin pinnalla kuivaten veden. Nykyään tuulilasinpyyhkimet toimivat sähköllä, aiemmin oli käytössä monia eri ratkaisuja. Pyyhintä aiheuttaa aikaa myöten väistämättä tuulilasin kulumista ja naarmuuntumista, jolloin näkyvyys heikkenee. Tämä johtuu ajoneuvojen nostattamasta tie- tai asfalttipölystä, joka kulkeutuu tuulilasille ja hankautuu pyyhittäessä lasia vasten. Haittaa voidaan jossain määrin vähentää käyttämällä riittävästi vettä tuulilasin pesuun. Tätä varten ajoneuvot on varustettu tuulilasinpesimellä eli kansanomaisesti *pissapojalla*. Kuminen sulka on myös kuluva osa, joka tulee vaihtaa aika ajoin uuteen.

Autojen tuulilasinpyyhkimet toimivat yleensä useammalla eri nopeudella, ja normaalisti on käytössä myös niin sanottu tihkuasento, jolloin pyyhkäisyjen välillä on tauko, jonka pituus on useimmiten säädettävissä. Uudempaa tekniikkaa on sadetunnistin, joka havaitsee tuulilasille putoavan sadepisaran käynnistäen pyyhinnän automaattisesti.

Keksijä J. H. Apjohn kehitti vuonna 1903 pyyhkimen, jonka kaksi harjaa tekivät tuulilasilla pystysuoraa edestakaista liikettä. Mary Andersonin on sanottu keksineen Yhdysvalloissa vipuun perustuvan pyyhkimen, johon hän sai patentin vuonna 1903. Se kohtasi aluksi vastustusta, mutta siitä tuli yleinen kaikissa amerikkalaisissa autoissa vuoteen 1916 mennessä.

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Jakšur-Bodjan piiri Udmurtian kartalla.
**Jakšur-Bodjan piiri** (ven. Якшу́р-Бо́дьинский райо́н, *Jakšur-Bodjinski raion*, udmurtiksi Якшур-Бӧдья ёрос, *Jakšur-Bödja joros*) on kunnallishallintoalue Udmurtian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 1778,4 neliökilometriä. Asukkaita on 21 500 henkeä (vuonna 2010).

Jakšur-Bodjan piiri sijaitsee Udmurtian keskiosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Igran, idässä Šarkanin ja Votkinskin, etelässä Zavjalovon sekä lännessä Uvan ja Seltyn piireihin. Pinta-alasta noin 60 % on metsää. Tärkeimmät joet ovat Iž ja Votka. Hyötykaivannaisiin kuuluvat öljy, turve, mangaani, savi, kalkki ja hiekka.

Piiriin kuuluu 12 maalaiskuntaa: Bolšije Ošvortsy, Jakšur, Jakšur-Bodja, Kekoran, Lynga, Mukši, Puškari, Selytška, Staryje Zjattsy, Tšernuška (keskuspaikka Novaja Tšernuška), Tšur ja Varavai. Hallinnollinen keskus on Jakšur-Bodjan kylä.

Asukkaista 61,2 % on udmurtteja, 34,8 % venäläisiä ja 1,6 % tataareja. Kaupunkiväestöä ei ole.

Piirin kautta kulkee Iževskin ja Pibanšurin välinen rautatie sekä Iževskistä Glazoviin johtava maantie, josta Jakšur-Bodjassa haarautuvat tiet Šarkaniin ja Votkinskiin. Seudulla tuotetaan öljyä, turvetta, puutavaraa ja rakennustarvikkeita. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan, perunan ja vihannesten viljelyyn.

Paikallislehtenä ilmestyy *Rassvet* ja sen udmurtinkielinen liite *Ošmes*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Udmurtskaja Respublika: Entsiklopedija*, s. 784. Iževsk: Udmurtija, 2000. ISBN 5-7659-0732-6.
2. 1 2  Tšislennost naselenija raionov i gorodskih naseljonnyh punktov subjektov Rossijskoi Federatsii *perepis-2010.ru*.  Arkistoitu 18.1.2012. Viitattu 14.1.2012. (venäjäksi)
3. 1 2 3  *Udmurtskaja Respublika: Entsiklopedija*, s. 785. Iževsk: Udmurtija, 2000. ISBN 5-7659-0732-6.
4. ↑  *Udmurtskaja Respublika: Entsiklopedija*, s. 784–785. Iževsk: Udmurtija, 2000. ISBN 5-7659-0732-6.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jakšur-Bodjan piiri**.
* Jakšur-Bodjan piirin sivusto (venäjäksi)

Udmurtian hallinnollinen jako

|  |  |
| --- | --- |
| Kaupunkipiirikunnat | **Iževsk** (pääkaupunki) · Glazov · Možga · Sarapul · Votkinsk |
| Piirit | Alnaši · Balezino · Debjosy · Glazov · Grahovo · Igra · Jar · Jukamenskoje · Kambarka · Karakulino · Kez · Kijasovo · Kizner · Krasnogorskoje · Malaja Purga · Možga · Sarapul · Selty · Šarkan · Sjumsi · Uva · Vavožin · Votkinsk · Jakšur-Bodja · Zavjalovo |
**Mucuchíes** eli **venezuelanpaimenkoira** (*Venezuelan Sheepdog*) on venezuelalainen koirarotu. FCI ei ole toistaiseksi tunnustanut sitä, mutta Venezuelan Kennelliitto *Federación Canina Venezolana* (FCV) on hiljattain hyväksynyt sen viralliseksi roduksi.

Ulkomuoto
---------

Mucuchíesilla on lyhyt karvapeite ja sen raajoissa on hapsut. Väritys on joko valkoinen tai valkoinen hunajanvärisin, punaruskein, mustin tai harmain merkein. Mucuchíes painaa 30–50 kg ja sen säkäkorkeus vaihtelee 55,9–71,1cm välillä.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Rotu on erittäin rakastava, älykäs ja aktiivinen. Sosiaalistaminen ja määrätietoinen koulutus ovat välttämättömiä, sillä se voi olla aggressiivinen vieraita kohtaan.

Alkuperä
--------

Kolme vaaleaa mucuchíesia.
Mucuchíesin alkuperä on epämääräinen, mutta sen tiedetään olevan kotoisin Rangelin kuntaan kuuluvasta Mucuchíesin kylästä Méridan osavaltiosta, jossa se on toiminut Andien vuoristokoirana. 1500-luvun lopussa se saapui Venezuelan Andeille ja vartioi ja suojeli siellä karjaa petoeläimiltä. Espanjalaisten uskotaan tuoneen sen maahan ja sen esi-isiin lukeutuvat espanjanmastiffi, pyreneittenmastiffi, algerianmastiffi, aidi ja pyreneittenkoira. Vuosien saatossa kyseisiä rotuja risteytettiin keskenään sekä paikallisten venezuelalaisten koirien kanssa, ja niin saatiin aikaan voimakas ja erittäin monikäyttöinen työkoira. Vuonna 1926 mucuchíes oli levittäytynyt koko Venezuelan alueelle ja myös osittain sen ulkopuolelle. Maalaus, jossa esiintyy hevosella ratsastava Simón Bolívar mucuchíesin kanssa, joka annettiin hänelle hänen ylittäessään Venezuelan, on kuuluisa. Huono jalostus vahingoitti kantaa ja vuonna 1961 perustettiin yhdistys varmistamaan sen, että jalostus parantuisi. Vuonna 1964 rotu nimettiin Venezuelan kansalliskoiraksi. Vuonna 2012 Venezuelan Kennelliitto viimein tunnusti rodun.

Kuuluisia mucuchíeseja
----------------------

* *Nevado* oli Simón Bolívarin koira ja pysyi hänen rinnallaan taisteluissa kuolemaansa asti.
* *Progreso* lahjoitettiin Henrique Capriles Radonskille hänen Méridan osavaltiossa pitämänsä poliittisen kampanjan aikana.

Hoito
-----

Rotu kaipaa paljon liikuntaa ja kaipaa lenkkien lisäksi säännöllistä irti juoksemista suurella alueella. Se ei kaipaa paljoa harjausta.

Katso myös
----------

* Kuvasz
* Slovakiancuvac

Lähteet
-------

### Viitteet

1. ↑  Villarroel C. M. (6.7.2012). *Fundación Nevado presenta 8 ejemplares Mucuchíes en exposición canina*[vanhentunut linkki]. Caracas. Haettu 6.8.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Mucuchíesia käsittelevä lehti
* Mucuchíes-informaatio
* Mucuchíes-kuvia

  

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Mucuchies
Frederick Lindemann vuonna 1952.
**Frederick Alexander Lindemann** (5. huhtikuuta 1886 – 3. heinäkuuta 1957), vuodesta 1941 Cherwellin paroni, lordi Cherwell, viimeisenä elinvuotenaan Cherwellin ensimmäinen varakreivi, englantilainen fyysikko, oli Britannian hallituksen, ennen kaikkea Winston Churchillin vaikutusvaltainen tiedeneuvos 1940-luvun alusta 1950-luvun alkuun.

Toisen maailmansodan aikana hän ehdotti ja tuki Saksan kaupunkien työväen korttelien pommitusta. 

Joukko hänen tärkeitä erehdyksiään: Hän piti V-aseohjelmaa hämäyksenä, jolla vain yritettäisiin kääntää brittitiedustelun huomio pois muista aseista. Hän ei uskonut, että Saksalla voi olla hienostunutta tutkateknologiaa. Hän piti V1-ohjusta mahdottomuutena, sillä piti kyllin pienen ja samalla kyllin tehokkaan suihkuturbiinin valmistamista teknillisenä mahdottomuutena. Ennen sotaa, Churchillin kanssa yhdessä, hän kiisti tehokkaan uraanipommin mahdollisuuden.

Kiistelyllään professori Lindemann (vuoteen 1936 asti) jatkuvasti häiritsi ja esti Sir Henry Tizardin tutkatiimin arvokasta työtä.

G. P. Thomsonin mukaan: "Cherwellin vahvuus fyysikkona pohjautui kahteen asiaan: hänen kykyynsä pelkistää ongelma sen yksinkertaisimpaan muotoon ja hänen laajaan fysiikan osaamiseensa."

> »Cherwell's strength as a physicist lay in two things: in his power of reducing a problem to its simplest form and in his wide knowledge of physics."» 
> 
>

Lähteet
-------

1. ↑  G. P. Thomson. Royal society publishing.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Claude de Forbin** (6. elokuuta 1656 Gardanne, Ranska – 4. maaliskuuta 1733 Saint-Marcel, Ranska) oli ranskalainen laivastoupseeri, joka tunnetaan ansioistaan Ludvig XIV:n armeijassa.

Ennen sotilasuraansa de Forbin työskenteli merimiehenä. De Forbinin sotilasuran ensimmäinen merkittävä palvelus alkoi vuonna 1685, kun Ranska lähetti hänet Siamin (nykyisen Thaimaan) kuninkaan palvelukseen. Palattuaan Ranskaan vuonna 1687 de Forbinista tuli Dunkerqueen sijoitetun fregatin komendantti. Komendanttina ollessaan de Forbin jäi kerran Englannin armeijan vangiksi, mutta onnistui pakenemaan vangitsijoiltaan. Espanjan perimyssodassa (1701–1714) ansioitui yhdessä laivueensa kanssa, kun hän sodan alussa katkaisi Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan huoltoreitin Italiaan. Myöhemmin de Forbin siirrettiin pohjoiseen, jossa hän vuoden 1706 aikana saavutti useita voittoja Alankomaiden laivoja vastaan. Vuonna 1708 de Forbin epäonnistui tehtävässään toimittaa Englannin kruunua tavoitellut James Stuart Skotlantiin. De Forbin erosi laivastosta pian tapahtuman jälkeen.

Sotilasuransa jälkeen de Forbin kirjoitti muistelmateoksensa *Mémoires*, joka julkaistiin vuonna 1730. De Forbin kuoli Saint-Marcelissa vuonna 1733.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  "Forbin, Claude de." Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica Ultimate Reference Suite. Chicago: Encyclopædia Britannica, 2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Frederick Lorz 
**Frederick "Fred" Lorz** (5. kesäkuuta 1884 New York – 4. helmikuuta 1914 Bronx, New York) oli yhdysvaltalainen kestävyysjuoksija, joka tunnetaan parhaiten huijausyrityksestään vuoden 1904 olympialaisten maratonjuoksussa.

St. Louisin olympialaisten maratonilla Lorz uupui ja lopetti juoksemisen yhdeksän mailin (noin 14 km) kohdalla. Tällöin hänen avustajansa otti hänet autokyytiin ja kuljetti Lorzia seuraavat 11 mailia (noin 17,5 km), kunnes auto hajosi. Lorz jatkoi jalkaisin maaliin, jonne saapui ensimmäisenä ja näin ollen juhlittuna voittajana. Pian kuitenkin katsojat väittivät Lorzin huijanneen ja hän myönsi tehneensä pilaa. Näin Lorz diskattiin ja Thomas Hicks julistettiin voittajaksi.

Lorz suljettiin kaikista tulevista kilpailuista, mutta hän sai myöhemmin kilpailuoikeutensa takaisin, koska kertoi teon olleen vitsi. Huijauksestaan huolimatta Lorz oli hyvä maratonjuoksija: olympiavuonna hän sijoittui Bostonin maratonilla neljänneksi ja voitti sen vuonna 1905 ajalla 2.38.25,4. Hän oli vielä vuonna 1908 Bostonissa seitsemäs, mutta kuoli keuhkokuumeeseen varsin nuorena.

Lähteet
-------

1. 1 2  Frederick Lorz *Olympedia*.  (englanniksi) Viitattu 23.10.2020
2. 1 2  John Hanc: The Worst of the Modern Olympics Was Held ... ? *Newsday*.  25.8.2004. HNN.  Arkistoitu 26.5.2010. Viitattu 16.12.2008. (englanniksi)
3. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 480. Otava, 1970.
4. ↑  Mike Miller: Olympics flashback: 1904 marathon a joke of a race  31.8.2004. The Capital Times. Viitattu 16.12.2008. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
Tuulilasin pesunestettä lisätään
**Tuulilasinpesin** eli **tuulilasin pesulaite** (puhekielessä *pissapoika*) on ajoneuvoissa käytettävä laite, joka ruiskuttaa tuulilasille pesunestettä. Tuulilasinpyyhkimet pyyhkäisevät nesteen pois poistaen sen avulla lasille kulkeutuneen lian. 

Nykyaikaisissa laitteissa pesunestettä annostelee sähkömoottorin pyörittämä pumppu, mutta vielä 1980-luvulla oli käytössä jalalla tai kädellä painettavalla männällä toimivia laitteita. Autojen varustelun kehityttyä pesulaitteita alettiin valmistaa myös takalasille, yleensä farmariautoihin.

Valaisimenpesin
---------------

Autoja on varustettu myös ajovalonpesimillä vuosikymmeniä. Aluksi näitä oli yleensä vain varustelluimmissa tai Pohjoismaihin myytävissä malleissa. Vielä nykyäänkään kaikkiin autoihin ei ole saatavilla edes lisävarusteena ajovalonpesimiä. Monet valmistajat tarjoavat ajovalonpesimiä erityisenä *talvivarustepakettina*, jolloin pesusuuttimet saattavat olla sähkövastuksin lämpiävät.

Pesu- ja pakkasneste
--------------------

Pesunesteenä tulee kylmissä oloissa käyttää seosta, jonka jäätymispiste on kyllin alhainen, sillä nesteen jäätyminen saattaa rikkoa järjestelmän osia. Seoksen vahventaminen saattaa heikentää pesutulosta, sillä raskaampi neste ei lennä pesusuuttimista tarpeeksi pitkälle, tai jos autossa on sumuttavat suuttimet, raskaampaa nestettä ei saada juuri lainkaan pestävälle pinnalle. Valmistajat ilmoittavat pakkauksissaan kulloisenkin sekoitussuhteen pakkaskeston; moni pesuneste-vesiseos kestää 50-prosenttisena tyypillistä talvipakkasta. Pakkaskestävyyden aikaansaamiseksi halvimmissa pesuaineissa käytetään myrkyllistä metanolia, jonka käyttämistä suositellaan välttämään. Laadukkaammat pesunesteet ovat etanolipohjaisia, jotka tosin nekin luokitellaan haitallisiksi, mutta ovat oikein käytettyinä auton pesuneste- ja pakkasenestoaineina vaarattomia.
**Jalaluddin Haqqani** (1939–2018) oli afganistanilaisen Haqqani-verkoston perustaja ja johtaja, jolla oli läheiset suhteet Talibaniin ja Al-Qaedaan.

Paštuihin kuulunut Haqqani syntyi vuonna 1939 varakkaaseen kauppiasperheeseen Paktian maakunnassa. Hän opiskeli islamia ja oppi samalla arabiaa, mikä auttoi liittolaisten hankkimisessa. Haqqanilla oli ainakin seitsemän poikaa. Heistä neljä on surmattu taisteluissa ja yksi vangittu ja tuomittu kuolemaan.

Neuvostoliiton miehittäessä Afganistania 1980-luvulla Haqqani johti neuvostovastaisia sissejä. Talibanivallan aikanahän liittoutui talibanien kanssa ja kun Yhdysvallat syrjäytti talibanit 2001, Haqqani soti heit ä vastaan Pakistanin heimoalueilta käsin. Haqqani luovutti verkoston operatiivisen johtamisen pojalleen Sirajuddin Haqqanille joskus 2000-luvulla, mutta jatkoi tämän neuvonantajana. Hän menehtyi pitkään sairastettuaan vuonna 2018.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jalaluddin Haqqani, founder of Afghan militant network, dies *BBC News*.  4.9.2018. Viitattu 27.8.2021.
2. ↑  Ville Similä: Armoton jihadistijohtaja onnistui pysymään hengissä 79-vuotiaaksi – Jalaluddin Haqqani toi itsemurhaiskut ja Osama bin Ladenin Afganistaniin *Helsingin Sanomat*.  4.9.2018. Viitattu 27.8.2021.
**John Frederick Bridge** (5. joulukuuta 1844 Oldbury, Worcestershire – 18. maaliskuuta 1924 Lontoo) oli brittiläinen urkuri, kuoronjohtaja ja säveltäjä.

Bridge sai musiikkiopetusta John Gossilta. Lapsena hän oli kuoropoika, ja vuodesta 1869 hän oli Manchesterin katedraalin urkuri. Hänestä tuli vuonna 1875 Westminster Abbeyn varaurkuri ja -kuoromestari. Vuonna 1882 hän seurasi James Turlea sen urkurina ja kuoromestarina. Bridge johti myös Royal Choral Societya ja sävelsi sen käyttöön musiikkia. Hän esitti sen kanssa lisäksi uusia teoksia Edward Elgarilta, Ralph Vaughan Williamsilta ja Hubert Parrylta. Bridge lyötiin ritariksi vuonna 1897. Hän työskenteli virassaan Westminster Abbeyssa vuoteen 1918. Bridge vastasi musiikkijärjestelyistä monissa valtiollisissa tilaisuuksissa, kuten kruunajaisissa vuosina 1902 ja 1911. Hän myös toimi opettajana useissa oppilaitoksissa, kuten Royal College of Musicissa, Gresham Collegessa ja Lontoon yliopistossa. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Arthur Benjamin, Noel Gay, Edward Bairstow, Herbert Brewer, Landon Ronald ja Arnold Dolmetsch.

Bridge oli kolmesti naimisissa ja sai kolme lasta. Hänet haudattiin Aberdeenshireen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Sir Frederick Bridge Westminster Abbey
2. 1 2 3 4 5 6  John Frederick Bridge HymnTime.com

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Claude Renoir** (4. joulukuuta 1914 Pariisi – 5. syyskuuta 1993 Troyes) oli ranskalainen elokuvaaja. Hän toimi pääkuvaajana muun muassa setänsä Jean Renoirin elokuvissa *Joki* (1951) ja *Kultaiset vaunut* (1952).

Claude Renoir aloitti uransa 1930-luvulla setänsä elokuvien avustavissa tehtävissä ja toimi sitten Christian Matras’n ja Boris Kaufmanin kamera-assistenttina. Toisen maailmansodan aikana hän palveli Ranskan laivaston elokuvaosastolla ja palasi sodan jälkeen näytelmäelokuvien pariin. Hänen myöhäisempiä kuvaustöitään olivat Henri-Georges Clouzot’n *Picasso – arvoitus* (1956), Roger Vadimin *Barbarella* (1968) ja Lewis Gilbertin *007 rakastettuni* (1977). Hän jatkoi elokuvaajana 1970-luvun loppuun asti, kunnes paheneva näkövamma esti työskentelyn. Claude Renoir kuoli 1993.

Claude Renoir sekoitetaan usein (muun muassa Elonetissä) samannimiseen setäänsä (1901–1969), joka tuotti joitakin veljensä Jean Renoirin elokuvia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pendergast, Tom & Sara (toim.): *International Dictionary of Films and Filmmakers, Vol. 4: Writers and Production Artists, 4th edition*, s. 695–696. St. James Press, 2000. Teoksen verkkoversio (viitattu 7.4.2015).  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Pace, Eric: Claude Renoir, 79, A Cinematographer With a Painter's Eye, The New York Times 13.9.1993, viitattu 8.4.2015.
3. ↑  Claude Renoir Elonetissä.

Aiheesta muualla
----------------

* Claude Renoir Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Muddus on kartalla numero 6
Vesiputous Muddusin kansallispuistossa
**Muddus** on kansallispuisto Norrbottenin läänissä Ruotsin Lapissa. Puisto sijaitsee Jällivaaran taajamasta lounaaseen pääosin Jällivaaran, mutta joiltakin osin myös Jokimukan kunnan alueella. Kooltaan alue 493 neliökilometriä. Puisto on perustettu vuonna 1942 ja sitä on laajennettu 1984. Kansallispuistossa sijaitsee Ruotsin vanhin mänty, jonka ikä on noin 710 vuotta.

Alueella on koskematonta metsää ja suomaata. Siellä on melko tasaista, alueella on vain yksittäisiä vuorenhuippuja. Alueen eteläosassa on useita kuilumaisia laaksoja. Esimerkiksi *Måskoskårså* on 50–70 metriä syvä ja 2,5 kilometriä pitkä. Muddusjaure-järven ympärillä olevalla suomaalla on monipuolinen lintulajisto.

Puistossa kulkee pari erilaista reittiä. Niiden varsilla on neljä mökkiä ja kaksi kotaa. Tiettyyn aikaan vuodesta kulkua on paikoitellen rajoitettu.

Lähteitä
--------

* WSOY facta Suuri tietosanakirja
* (Arkistoitu – Internet Archive)

Ruotsin kansallispuistot

* Abisko
* Björnlandet
* Blå Jungfrun
* Dalby Söderskog
* Djurö
* Fulufjället
* Färnebofjärden
* Garphyttan
* Gotska Sandön
* Haaparannan saaristo
* Hamra
* Kosterhavet
* Muddus
* Norra Kvill
* Padjelanta
* Pieljekaise
* Sarek
* Skuleskugen
* Sonfjället
* Stenshuvud
* Stora Sjöfallet
* Store Mosse
* Söderåsen
* Tiveden
* Tresticklan
* Tyresta
* Töfsingdalen
* Vadvetjåkka
* Åsnen
* Ängsö
**Foreign Policy** on yhdysvaltalainen julkaisu, jonka perustivat vuonna 1970 Harvardin professori, entinen haukka Samuel Huntington ja hänen ystävänsä, kyyhky Warren Demian Manshel. Lehden pyrkimykseksi ja tavoitteeksi asetettiin kyseenalaistaa yleisiä näkemyksiä ja eturyhmäajattelua ja tarjota tilaa erilaisille näkemyksille Yhdysvaltojen ulkomaanpolitiikasta. Lukijakunnan kasvaessa syntyi eri maanosissa julkaistavia painoksia.

Lehti on saanut työstään yhdysvaltalaisen National Magazine Award -palkinnon vuosina 2003, 2007 ja 2009.
Omistaja Carnegie Endowment for International Peace myi julkaisun syyskuussa 2008 Washington Post Companylle, jolloin muodostettiin FP Group. Yhtymään kuuluu lehden lisäksi verkkojulkaisu ForeignPolicy.com ja tapahtumia järjestävä FP Events. Washington Post Company muuttui vuonna 2013 Graham Holdings Companyksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Samuel Huntington, 1927-2008, Foreign Policy, viitattu 13.5.2019
2. 1 2 3  History FP Group.  Arkistoitu 20.12.2014. Viitattu 18.12.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Foreign Policy (englanniksi)
**Hypervalenttinen molekyyli** on molekyyliyhdiste, jossa jollain atomilla vaikuttaa olevan enemmän elektroneja kuin oktettiin tarvittavat kahdeksan. Hypervalenttisia molekyylejä muodostavat erityisesti pääryhmien 15–18 alkuaineet, jotka sijaitsevat kolmannessa tai sitä suuremmissa jaksoissa. Esimerkkejä hypervalenttisista yhdisteistä ovat muun muassa rikkiheksafluoridi, fosforipentakloridi ja ksenontetrafluoridi. Termin hypervalenttinen yhdiste esitti ensimmäisenä professori Jeremy I. Musher vuonna 1969 kuvaamaan pääryhmien raskaampien alkuaineiden molekyylien ja kompleksien rakennetta.

Hypervalenttisten molekyylien sitoutuminen ja rakenne on pitkään ollut kiinnostuksen ja myös tieteellisten erimielisyyksien kohteena. Nykyään yleisimmin hyväksytyssä mallissa hypervalenttisissa yhdisteissä elektronit ovat delokalisoituneet useiden sitovien ja hajottavien molekyyliorbitaalien kesken. Eräät tutkijat katsovat, että hypervalenttiset yhdisteet eivät itse asiassa riko oktettisääntöä, ja koko käsite tulisi siksi hylätä harhaanjohtavana. Näkemyksensä he perustavat laskennallisiin ab initio -malleihin, joiden mukaan esimerkiksi rikkiheksafluoridissa rikin valenssielektronien määrä ei ylitä kahdeksaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hypervalency *IUPAC GoldBook*. IUPAC. Viitattu 8.6.2017. (englanniksi)
2. 1 2  Kin-ya Akiba: *Chemistry of Hypervalent Compounds*, s. 1–4. John Wiley & Sons, 1999. ISBN 978-0-471-24019-8. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 7.6.2017). (englanniksi)
3. ↑  William B. Jensen: The Origin of the Term "Hypervalent".  *Journal of Chemical Education*, 2006, 83. vsk, nro 12, s. 1751. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 8.6.2017.  (englanniksi)
4. ↑  Ronald J Gillespie & Bernard Silvi: The octet rule and hypervalence: two misunderstood concepts.  *Coordination Chemistry Reviews*, 2002, 233–234. vsk, nro 1, s. 53–62. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 8.6.2017.  (englanniksi)
**Jasmin Fazlić** (s. 16. lokakuuta 1986 Sarajevo, Bosnian ja Hertsegovinan sosialistinen tasavalta, Jugoslavia), tunnetaan paremmin artistinimellään **Jala Brat**, on bosnialainen räppäri ja tuottaja. Hänet tunnetaan parhaiten lukuisista yhteistyöprojekteista toisen bosnialaisen räppärin, Buba Corellin kanssa, jonka kanssa hän myös perusti levy-yhtiön IMPERIA. Kaksikko vastaa myös laulaja Maya Berovićin menestyksestä, sillä he kirjoittivat ja tuottivat Berovićin suurimmat hittikappaleet. Jala edusti Bosnia ja Hertsegovinaa Eurovision laulukilpailussa 2016 kappaleella "Ljubav je" yhdessä Dalal Midhat-Talakićin, Deenin ja Ana Rucnerin kanssa, mutta he eivät päässeet finaaliin. 

Kesällä 2016 Jala ilmoitti, että asettuu ehdolle bosniakkien kansallismielisen *Stranka demokratske akcije* -puolueen listoilla Bosnian vuoden 2016 kunnallisvaaleissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Leon: Dalal, Deen, Ana & Jala sing 'Ljubav je' for Bosnia & Herzegovina! *eurovision.tv*.  19 February 2016. European Broadcasting Union. Viitattu 21 February 2016.
2. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Kroatia

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Fordismi** tarkoittaa kokonaisvaltaista kansantalouden tuotantoparadigmaa, jossa keskeistä on kansallinen massatuotanto ja kansallisen kysynnän sekä kansallisen poliittisen yhtenäisyyden takaaminen. Käsitteen toi käyttöön 1920-luvulla yhteiskuntatieteilijä Antonio Gramsci[1].

Fordismi alkoi edetä Yhdysvalloissa ensimmäisen maailmansodan jälkeen, ja käsitettä voidaan soveltaa teollisuusmaiden kansantalouksiin toista maailmansotaa seuranneina vuosikymmeninä. Tuotannossa fordismissa on keskeistä teollisuustuotteiden massatuotanto (jonka kehityksessä Henry Fordilla oli merkittävä osa). Fordismiin liittyy läheisesti taylorismi, jolla viitataan tuotantoprosessin yksityiskohtaiseen rationalisointiin tehokkuuden lisäämiseksi. Samoin keynesiläinen talouspolitiikka liittyy fordismiin.

Kansallista kysyntää pyrittiin fordismissa edistämään maksamalla työläisille tarpeeksi suurta palkkaa. Ihmisten tulojen kasvu takasi myös yhteiskuntarauhan. Fordismin katsotaan usein ajautuneen kriisiin 1960- ja 1970-luvun aikana useista syistä johtuen. Yleisesti katsotaan, että globalisaatio nykymuodossaan on yhteensovittamaton fordismin kanssa, ja tämä talouden kansainvälistyminen oli yksi monista tekijöistä fordismin kriisin taustalla.

Fordismin käsitettä on käytetty myös ranskalaisen regulaatiokoulukunnan piirissä, joka tutkii kapitalismin kehitystä. Regulaatiokoulukunnan mukaan kapitalismin tuotantoparadigmat ajautuvat ennen pitkää kriisiin, jonka jälkeen kehittyy uusi tuotantoparadigma ja talouskasvun kausi. Fordismissa keskeistä olivat talouden säätelymekanismit, joiden avulla pääoman kasaantuminen kanavoitiin hyvinvoinniksi yhteiskuntaan. Regulaatiokoulukunnan edustajat katsovat, että post-fordismin ja globalisaation kaudella tällaisia mekanismeja ei ole yhtä hyvin löydetty ja saatu käyttöön. Täystyöllisyyden olosuhteisiin luotu ajatus hyvinvointivaltiosta on kohdannut vaikeuksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Sosiologian peruskurssi: Työelämän tutkimus Tampereen yliopiston Avoin yliopisto.

Kirjallisuutta
--------------

* Aglietta, Michel: *Regulation et crises du capitalisme*
Jakšur-Bodja**Jakšur-Bodja** (ven. Якшу́р-Бо́дья, udmurtiksi Якшур-Бӧдья, *Jakšur-Bödja*) on kylä ja maalaiskunta Udmurtiassa Venäjällä. Se sijaitsee Ižin sivujoen Selytškan varrella 41 kilometriä Iževskistä pohjoiseen. Kylä on Jakšur-Bodjan piirin keskus. Asukkaita on 6 900 henkeä (vuonna 2002).

Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1710. Sen asukkaat ovat etupäässä udmurtteja, venäläisiä ja tataareja.

Jakšur-Bodjan kautta kulkee Iževskin ja Glazovin välinen maantie, josta haarautuvat tiet Šarkaniin ja Kekoranin asemalle. Kylässä toimii maatalousyritys, puunjalostuslaitoksia, turvetuotantoyritys, leipomo ja meijeri. Siellä on kaksi keskikoulua, taidekoulu, kulttuuritalo, kirjasto, kotiseutumuseo ja piirisairaala.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Udmurtskaja Respublika: Entsiklopedija*, s. 785. Iževsk: Udmurtija, 2000. ISBN 5-7659-0732-6.
2. ↑  Vserossijskaja perepis naselenija 2002 goda: Tom 1 - Tšislennost i razmeštšenije naselenija: 4. Tšislennost naselenija Rossii, federalnyh okrugov, subjektov Rossijskoi Federatsii, raionov, gorodskih poseleni, selskih naseljonnyh punktov - raitsentrov i selskih naseljonnyh punktov s naselenijem 3 tysjatši i bolee tšelovek *perepis2002.ru*.  Arkistoitu 7.2.2012. Viitattu 14.1.2012. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Jakšur-Bodjan piirin sivusto (venäjäksi)
Fordson Dexta
**Fordson Dexta** oli Fordson Majoria pienempi traktorimalli, joka esiteltiin 1958. Sitä markkinointiin Suomessa kevyenä traktorina. Se käytti polttoaineenaan dieselöljyä, sen teho oli 32 hv @ 2 000 kierrosta minuutissa, pituus 3 016 mm, akseliväli 1 871 mm sekä massa vain 1 352 kg. Suurin nopeus oli 27,5 km/h. Vaihteisto oli 6 + 2. Fordson Dexta valmistettiin Englannissa.

Kevääseen 1960 mennessä oli Suomessa myydyistä 28 500:sta Fordsonista 2 665 kappaletta Dextoja. Vakolan kokeissa traktori todettiin kestävyydeltään tyydyttäväksi. Kiinnityslaitteita ei pidetty yleistyvien standardien mukaisina ja moottorinosien kuluminen oli ollut runsaampaa kuin vastaavissa muissa traktoreissa. Erilaisissa muissa vertailuissa Dexta menestyi.

Teho-lehden mukaan samantehoisia Dextan kanssa olivat McCormick B-250, Hanomag R 430, MAN L.

Vuonna 1961 esiteltiin lievästi päivitetty versio Fordson Super Dexta, ensimmäisen polven versiossa oli tehoa 39,5 hv. 1962 loppuvuodesta esitellyssä New Perfomance malliston (väritys siniharmaa) Super Dextassa oli teho noussut 44,5 hevosvoimaan.

Katso myös
----------

* Luettelo traktorimalleista

|  |  |
| --- | --- |
| Fordson Major | **Fordson** |
| F (1917–1928) • Putilovets (1924–1933) • N (1929–1945) • Major E27N (1945–1951) • Major E1A (1952–1957) • Power Major (1958–) • Dexta (1958–) • Super Major (1960–) |
**NW D** oli itävaltaunkarilaisen Nesselsdorfer Wagenbaun vuosina 1904–1905 valmistama henkilöauto. Autoja valmistettiin kaikkiaan 12 kappaletta.

Yrityksen autonvalmistus ei ollut tuolloin kovin laajamittaista, sillä vuonna 1903 valmistettiin kaiken kaikkiaan 19 autoa ja seuraavana vuonna kokonaisvalmistusmäärä oli vain 12.

Teknisiä tietoja
----------------

Voimanlähteenä oli pitkittäin asennettu nelisylinterinen, vesijäähdytteinen sivuventtiilinen bokserimoottori, jossa oli Boschin valmistama magneettosytytys. Voima välittyi moottorilta kartiokytkimen kautta nelivaihteiseen vaihteistoon. Moottori oli sijoitettu auton keskelle.

Sekä etu- että taka-akseli olivat jäykkiä ja jousitettu puolielliptisin lehtijousin. Käyttöjarru vaikutti takapyörillä olleisiin rumpujarruihin, seisontajarruna oli pantajarru, joka vaikutti voimansiirtoon.

Polttoainetankin tilavuus oli 48 litraa.

Korimalleina oli joko täysin avonainen tai niin sanotulla amerikkalaisella katolla varustettu malli. Muilta osin autot eivät olleet kovin hyvin säältä suojattuja, sillä niistä puuttui muun muassa tuulilasi ja ovet. Autossa oli joko kaksi tai kolme karbidilamppua.

Ominaisuuksia
-------------

Auton huippunopeus oli 50 km/h. Hyvän jousituksensa ansiosta se tarjosi aikakautensa mittapuun mukaan mukavaa matkantekoa, vaikka painonjakauma ei ollut ajo-ominaisuuksien kannalta paras mahdollinen.

Vientimarkkinoilla autoa myytiin nimellä *Roi De Belge* (Belgian kuningas).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Historie automobilů Tatra – Technické parametry vozu NW typ D Tatra Oldtimer. Viitattu 27.11.2010. (tšekiksi)
2. ↑  The Tatra Pages – Nesselsdorfer automobile history autohistories.com. Viitattu 27.11.2010. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5  Historie automobilů Tatra – NW typ D Tatra Oldtimer. Viitattu 27.11.2010. (tšekiksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nesselsdorfer Wagenbau**.
Nesselsdorfer Wagenbau-mallit

|  |  |
| --- | --- |
| Henkilöautot | 
* Präsident
* Typ A
* Typ B
* Typ C
* Typ D
* Typ E
* Elektromobil
* Typ F
* Typ J
* Typ K
* Typ L
* Typ S
* Typ T
* Typ U

 |
| Kuorma-autot | 
* Ensimmäinen kuorma-auto
* Typ TL-2
* Typ TL-4

 |
| Kilpa-autot | Rennzweier |
**NW L** oli itävaltaunkarilaisen Nesselsdorfer Wagenbaun (NW) vuosina 1909–1911 valmistama henkilöautomalli. Autoja valmistettiin vain kolme kappaletta.

Suunnittelu
-----------

NW:n autonsuunnittelusta vastannut Hans Ledwinka oli jättänyt yrityksen vuonna 1902 suunniteltuaan NW B -mallin. Sen jälkeen esitellyt NW-mallit keräsivät runsaasti kritiikkiä epäluotettavuutensa ja keskimoottorisuudestaan johtuneen huonon huollettavuutensa tähden. Vuonna 1904 henkilöautojen myynti vajosi 12 kappaleeseen. NW yritti panostaa kaivosjunien vetureiden valmistukseen, mutta huonoin tuloksin. Vuonna 1905 palkattiin kaksi suunnittelijaa, Kronfeld ja Lang, joiden päätehtävänä oli suunnitella moottorit uusiin J-, K- ja L-malleihin.

Teknisiä tietoja
----------------

Voimanlähteenä oli eteen pitkittäin asennettu nelisylinterinen, vesijäähdytteinen sivuventtiilimoottori, jossa oli magneettosytytys. Voima välittyi moottorilta kartiokytkimen kautta nelivaihteiseen vaihteistoon, josta se kulki voimansiirtoakselin avulla taka-akselille.

Sekä etu- että taka-akseli olivat jäykkiä ja jousitettu puolielliptisin lehtijousin. Käyttöjarruina oli mekaanisesti toimivat rumpujarrut taka-akselilla. Seisontajarru vaikutti voimansiirtoon.

Kaikki kolme valmistunutta NW L -autoa varustettiin asiakastarpeen mukaan valmistetuilla koreilla.

Ominaisuuksia
-------------

Auton huippunopeus oli 70 km/h ja sen maavara oli 260 mm. Auton moottorissa oli monimutkainen venttiilikoneisto, joka toimi epäluotettavasti. Sekä J- että L-mallit olivat raskaita ja alitehoisia. Yrityksen johto ei ollut tyytyväinen tulokseen, joten Kronfeld ja Lang saivat lähteä. Jo vuoden 1905 lopulla NW:n pääjohtaja Hugo Fischer von Röslerstamm onnistui houkuttelemaan Ledwinkan palaamaan yrityksen palvelukseen. Ledwinka piti J- ja L-malleja kehityskelvottomina, joten hän suunnitteli uuden mallin, NW S:n puhtaalta pöydältä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Historie automobilů Tatra – Technické parametry vozu NW typ L Tatra Oldtimer. Viitattu 20.11.2010. (tšekiksi)
2. 1 2 3  The Tatra Pages – Nesselsdorfer automobile history autohistories.com. Viitattu 20.11.2010. (englanniksi)
3. 1 2  Historie automobilů Tatra – NW typ J Tatra Oldtimer. Viitattu 20.11.2010. (tšekiksi)
4. 1 2 3  Historie automobilů Tatra – NW typ L Tatra Oldtimer. Viitattu 20.11.2010. (tšekiksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nesselsdorfer Wagenbau**.
Nesselsdorfer Wagenbau-mallit

|  |  |
| --- | --- |
| Henkilöautot | 
* Präsident
* Typ A
* Typ B
* Typ C
* Typ D
* Typ E
* Elektromobil
* Typ F
* Typ J
* Typ K
* Typ L
* Typ S
* Typ T
* Typ U

 |
| Kuorma-autot | 
* Ensimmäinen kuorma-auto
* Typ TL-2
* Typ TL-4

 |
| Kilpa-autot | Rennzweier |
**National Novel Writing Month** (**NaNoWriMo** tai joskus vain **NaNo**) eli kansallinen romaaninkirjoituskuukausi on vuosittainen marraskuun ajan kestävä kirjoitusprojekti, jossa tavoitteena on kirjoittaa 50 000 sanan mittainen romaani kuukauden aikana. Nimestään huolimatta NaNoWriMo on laajentunut kansainväliseksi ja mukana on ollut monia osallistujia Suomestakin. Vuoden 2008 projektiin osallistui 119 301 kirjoittajaa ja heistä 21 683 ylsi 50 000 sanan tavoitteeseen.

NaNoWriMossa päämääränä on nimenomaan kirjoittaa 50 000 sanaa, jonka ei tarvitse olla viimeistelty tai edes kokonainen romaani. Sen täytyy kuitenkin olla romaani eikä esimerkiksi novellikokoelma tai tietokirja. Novellikokoelmissa kuitenkin sallitaan poikkeuksia, mikäli novellit jollakin tavoin liittyvät toisiinsa. Kyseessä ei ole varsinainen kilpailu – tavoitteena on "voitto", mutta palkintoja ei jaeta. Muutamia NaNoWriMossa aloitettuja romaaneja on sittemmin julkaistu. Suomeksi kirjoittaville osallistujille projektissa on selvästi enemmän haastetta kuin englanninkielisille, sillä englannin kielessä 50 000 sanaa on vielä lyhyt romaani, siinä missä suomeksi se on paljon laajempi kokonaisuus.*lähde?*

NaNoWriMon käynnisti yhdysvaltalainen **Chris Baty** heinäkuussa 1999. Baty itse on yltänyt NaNoWriMon tavoitteeseen joka vuosi alusta alkaen. Ensimmäisenä vuonna mukana oli 21 osallistujaa. Sittemmin projekti siirrettiin marraskuuhun, jotta sää ulkona olisi mahdollisimman huono. NaNoWriMon internetsivu sai alkunsa vuonna 2000, jolloin projektiin osallistui 140 kirjoittajaa ja heistä 21 pääsi 50 000 sanan tavoitteeseen. 

Nykyään NaNoWriMoon kuuluu foorumi, IRC-kanava, podcast sekä erilaisia livetapahtumia ja kampanjoita. Projektiin liittyvä hyväntekeväisyyskampanja rakentaa kirjastoja köyhiin maihin ja Laptop loaner -ohjelma lainaa kannettavia tietokoneita osallistujille, joilla ei ole omaa tietokonetta. NaNoWriMon päätavoite on kuitenkin edelleen sama, romaanin kirjoittaminen.

Lähteet
-------

1. ↑  NaNoWriMo: FAQ
2. ↑  Published NaNoWriMo Novelists National Novel Writing Month. Viitattu 27.5.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* NaNoWriMon kotisivut
Isla de MargaritaNäkymä Juan Griegon kaupungin rannalle

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Nueva EspartaVenezuela |
| Saariryhmä | 
Pienet Antillit |
| Korkein kohta | 
Cerro Grande, 920 m |
| Pinta-ala | 
1 150 km² |

Väestö| Asukasluku | 
491 610 (2011)View and modify data on Wikidata  |
| Asutuskeskukset | 
Porlamar |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Isla de Margarita** on saari Karibianmerellä. Sen korkein kohta on 920 metriä merenpinnasta. Kristoffer Kolumbus löysi Isla de Margaritan vuonna 1498. 

Saari on myös kuuluisa sen helmistä. Saari on 65 kilometriä pitkä ja on osa Venezuelaa. Saarella on tyypillinen trooppinen ilmasto. Se on hyvin vuoristoinen. Saari muodostuu kahdesta osasta, joiden välissä on kapea kannas. Tällä kannaksen alueella on hiekkaista maaperää ja alue kuuluu Restingan kansallispuistoon. Saaren itäosassa on enemmän asutusta kuin Macanao nimisessä länsiosassa, jossa maasto on kuivaa. Matkailijoilla on mahdollisuus harrastaa lainelautailua tai purjelautailua. Isla de Margaritalta pääsee päiväretkelle toisille saarille, jotka ovat Cochen ja Cubaguen.

Lähteet
-------

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Margarita Island | History & Facts | Britannica *www.britannica.com*. Viitattu 4.5.2023. (englanniksi)
3. ↑  Craig Doyle: "Satumaisia yllätyksiä", *Matkaan*, s. 294-295. Suomentanut Big Sur Oy. Otava, 2008. ISBN 978-951-1-23369-5.
American Stock Exchange -rakennus Manhattanilla.
*Hakusana "AMEX" ohjaa tänne. Amex on myös yleinen lyhenne American Express -yhtiöstä.*
**NYSE American** on New Yorkissa sijaitseva arvopaperipörssi. Pörssi kuuluu nykyisin useita pörssejä omistavan Intercontinental Exchange -yhtiön (ICE) omistukseen.

NYSE American tunnettiin 2000-luvun alkupuolelle saakka nimellä **American Stock Exchange** (**AMEX**). AMEX oli vielä 1900-luvun alkupuolelle vakavasti otettava kilpailija New Yorkin pörssille (NYSE). 1990-lukuun mennessä suurimmat yhtiöt kuitenkin siirtyivät pääasiassa New Yorkin pörssiin tai teknologiapainotteiseen Nasdaqiin, ja American Stock Exchangen yhtiötarjonta alkoi keskittyä pieniin ja keskisuuriin yhtiöihin.

Vuoteen 2008 saakka American Stock Exchangen omistivat pääasiassa pörssissä noteeratut yhtiöt. Tammikuussa 2008 New Yorkin pörssin tuolloin omistanut NYSE Euronext kertoi ostavansa American Stock Exchangen 260 miljoonalla dollarilla. Yritysoston jälkeen pörssi toimi hetken aikaa nimellä **NYSE MKT**, kunnes se vuonna 2013 sai nykyisen nimensä NYSE American.

Lähteet
-------

1. 1 2  NYSE to Acquire American Stock Exchange *New York Times*.  17.1.2008. Viitattu 14.12.2022. (englanniksi)
2. ↑
**Olavi Eklund** (29. lokakuuta 1920 Heinola – 21. helmikuuta 2005) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1982.

Eklundin vanhemmat olivat Viljo ja Oili Eklund. Hänen puolisonsa oli Aura Tyyne Ansio vuodesta 1948. Eklund kirjoitti ylioppilaaksi Heinolan keskikoulun jatkoluokilta 1941 ja valmistui Helsingin yliopistosta maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1948 pääaineenaan meijerioppi. Hän toimi sitten Valion Oulun meijerin isännöitsijän apulaisena ja isännöitsijänä vuoteen 1953 ja Valion Kemin konttorin johtajana 1954–1965. Eklund siirtyi 1965 Valion Pitäjänmäen meijerin, sittemmin Valion Helsingin meijerin johtajaksi. Meijerin yhteydessä toimi muun muassa mehutehdas. Eklun johti Valion Pitäjänmäen meijeriä eläkkeelle jäämiseensä asti vuoteen 1985.

Lähteet
-------

1. 1 2  Annastiina Henttinen: Olavi Eklund *Biografiasampo*. Viitattu 10.7.2023.
2. ↑  Suomalaiset talouden alan arvonimellä palkitut *Kansallisbiografia*. Viitattu 10.7.2023.
**Erkki Olavi Ehrnrooth** (4. heinäkuuta 1907 Oulu – 27. maaliskuuta 1943 Utti) oli suomalainen sotilaslentäjä ja toisen maailmansodan aikainen hävittäjä-ässä. Ehrnrooth saavutti noin 80 taistelulennolla viisi ilmavoittoa.

Sotilasura
----------

Kadettikouluun 1. lokakuuta 1928 hyväksytty Ehrnrooth palveli valmistuttuaan luutnanttina lentoasema 6:ssa sekä Ilmailukoulussa. Kapteeniksi 6. joulukuuta 1936 ylennetty Ehrnrooth nimitettiin marraskuussa 1937 Tampereelle sijoitetun koelentueen päälliköksi. Talvisodan sytyttyä lentueen koneet osallistuivat koelentotoiminnan ohessa Tampereen ilmapuolustukseen. Näillä lennoilla Ehrnrooth ampui alas yhden SB ja kaksi DB-3 -pommikonetta.

Ehrnrooth nimitettiin välirauhan aikana, 25. heinäkuuta 1940, lentolaivue 34:n komentajaksi. Majuriksi 11. helmikuuta 1941 ylennetty Ehrnrooth määrättiin jatkosodan alettua lentolaivue 32:n komentajaksi. Ehrnrooth osallistui jatkosodan aikana Curtiss Hawk -koneita lentäen taistelutoimintaan ampuen alas yhteensä kaksi I-153 -hävittäjää. Ehrnrooth nimitettiin 19. tammikuuta 1943 Messerschmitt Bf 109 -kalustolla varustettavan lentolaivue 34:n komentajaksi.

Ehrnrooth sai surmansa lento-onnettomuudessa Utissa 27. maaliskuuta 1943, kun hänen ohjaamansa VL Pyry -harjoitushävittäjä syöksyi maahan matalalla tehdyn vaakakierteen jälkeen.

Ehrnroothin saavuttamat ilmavoitot
----------------------------------

| Päivämäärä | Aika | Paikka | Oma kone | Alasammuttu kone |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 13. tammikuuta 1940 | 14.50–15.30 | Tuulos | FA-1 | 1 SB |
| 29. tammikuuta 1940 | 15.45–16.30 | Lempäälä | FA-1 | 1 DB-3 |
| 2. maaliskuuta 1940 | 12.45–13.30 | Nokia | FR-101 | 1 DB-3 |
| 16. heinäkuuta 1941 | 14.45–14.50 | Nurmin asema | CU-556 | ½ I-153 |
| 21. heinäkuuta 1941 | 10.05–10.10 | Kärkijärvi | CU-557 | 1 I-153 |
| 28. maaliskuuta 1942 | 05.30–07.30 | Suursaari | CU-571 | ½ I-153 |
|

(Konetyyppien lyhenteet: FA = Fiat G.50, FR = Fokker D.XXI, CU = Curtiss Hawk, SB = Tupolev SB-2, DB-3 = DB-3, I-153 = Polikarpov I-153)

Lähteet
-------

* Keskinen, Kalevi; Stenman, Kari: *Suomen ilmavoimien historia 26 – Ilmavoitot, osa 1*. Espoo: Kari Stenman, 2006. ISBN 952-99432-8-8.
* Laukkanen, Jyrki: *Koelentäminen Ilmavoimissa 1918–1957*. Tampere: Apali, 2011. ISBN 978-952-5877-08-3.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Keskinen; Stenman 2006 s. 27
2. 1 2  Laukkanen 2011 s. 52
**Lamppula** (ven. Ла́мпово, *Lampovo*) on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Orinansavotan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Pietarin ja Oredežin välisen rautatien itäpuolella neljän kilometrin päässä kuntakeskuksesta. Asukkaita on noin 1 500 henkeä. 

1600–1700-luvun vaihteessa Lamppulassa oli Koprinan luterilaisen seurakunnan kappeli.

Lamppula on yksi Hatsinan piirin vanhauskoisten perinteisistä keskuksista. Heitä siirtyi Inkeriin jo Ruotsin vallan aikana 1700-luvun lopussa. Pomorjen vanhauskoisryhmällä on kylässä 1900-luvun alussa rakennettu rukoushuone ja hautausmaa. 

Kylän nähtävyyksiä ovat 1800-luvulla rakennetut koristeelliset hirsitalot ja ruhtinas Vitgenšteinin vuonna 1910 rakennuttama koulurakennus. Lamppulassa toimii perunan viljelyyn ja maidontuotantoon erikoistunut maatalousyritys ZAO Orlinskoje. Kylästä on linja-autoyhteys Siiverskaan.

Lähteet
-------

1. ↑  *Venäjän federaation paikannimiä*, s. 125. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2006. ISBN 952-5446-18-2. Teoksen verkkoversio (viitattu 9.10.2015).
2. ↑  Mustonen, Juuso (toim.): *Inkerin suomalaiset seurakunnat*, s. 51. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1931.
3. ↑  Isberg, Alvin: *Svensk segregations- och konversionspolitik i Ingermanland 1617–1704*, s. 124–128. Uppsala: , 1973.

Aiheesta muualla
----------------

* Lamppula Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
**Roland Sallai** (s. 22. toukokuuta 1997 Budapest) on unkarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan useimmiten laitahyökkääjä. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa SC Freiburgia. Hän on pelannut Unkarin maajoukkueessa vuodesta 2016.

Sallai aloitti pääsarjauransa kotimaassaan Puskás Akadémian joukkueessa kausilla 2014–2016. Hän pelasi kauden 2016–2017 lainalla italialaisseura Palermossa ja teki 21 Serie A -ottelussaan yhden maalin. Kauden 2017–2018 hän edusti Kyproksella APOEL:in joukkuetta ja pelasi Mestarien liigassakin kuusi ottelua. Elokuussa 2018 Sallai siirtyi Freiburgiin. Ensimmäisellä kaudellaan Bundesliigassa hän pelasi kymmenen ottelua ja teki niissä kaksi maalia, joista ensimmäisen heti ensimmäisessä liigaottelussaan Wolfsburgia vastaan. Kaudella 2019–2020 Sallai pelasi 21 bundesliigaottelua ja teki niissä kaksi maalia, joista toisen jälleen Wolfsburgia vastaan. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 28 bundesliigaottelua ja teki niissä kahdeksan maalia, joista kaksi joulukuussa vierasottelussa Schalkea vastaan.

Sallai pelasi useissa Unkarin nuorisomaajoukkueissa. Ensiesiintymisensä Unkarin A-maajoukkueessa hän teki toukokuussa 2016 ystävyysottelussa Norsunluurannikkoa vastaan. Vuoden tauon jälkeen hän palasi maajoukkueeseen kesäkuussa 2017. Hän on kesäkuun 11. päivään 2021 mennessä pelannut 22 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia: syyskuussa 2018 Kansojen liigan ottelussa Kreikkaa, syyskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Venäjää sekä maaliskuussa 2021 MM-karsintaotteluissa Puolaa ja San Marinoa vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Roland Sallai Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

  

SC Freiburg – Saksan Bundesliiga
1 Uphoff |
3 Lienhart |
5 Gulde |
7 Schmid |
8 Eggestein |
9 Höler |
11 Kyereh |
14 Keitel |
17 Kübler |
18 Petersen |
21 Atubolu |
22 Sallai |
23 Wagner |
24 Ezekwem |
25 Sildillia |
26 Flekken |
27 Höfler |
28 Ginter |
29 Jeong |
30 Günter |
32 Grifo |
33 Weißhaupt |
34 Röhl |
35 Schmidt |
38 Gregoritsch |
42 Dōan |
Valmentaja Streich

Unkarin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 Gulácsi |
2 Lang |
3 Kecskés |
4 Att. Szalai |
5 Fiola |
6 Orbán |
7 Négo |
8 Nagy |
9 Ád. Szalai |
10 Cseri |
11 Holender |
12 Dibusz |
13 Schäfer |
14 Lovrencsics |
15 Kleinheisler |
16 Gazdag |
17 R. Varga |
18 Sigér |
19 K. Varga |
20 Sallai |
21 Botka |
22 Bogdán |
23 Nikolics |
24 Schön |
25 Hahn |
26 Bolla |
Valmentaja Rossi