recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Sebastian Gorka
**Sebastian Gorka** (s. 22. lokakuuta 1970 Iso-Britannia) on amerikkalainen, puoluekannaltaan republikaani sotilastiedustelun analyytikko. Hän työskenteli Yhdysvaltain presidentti Donald J. Trumpin neuvonantajana valkoisessa talossa tammikuusta 2017 eroonsa saman vuoden syyskuussa. Gorkan rooli valkoisessa talossa oli alusta alkaen kiistanalainen, sillä hän omasi kontakteja muun muassa Unkarin äärioikeistolaisiin poliitikkoihin. Lisäksi hänen kommenttinsa islamista ja radikalisaatiosta herättivät paheksuntaa.

Gorka kertoi luopuvansa tehtävästään pian valkoisen talon päästrategisti Steve Bannonin eron jälkeen. Valkoinen talo kuitenkin kiisti Gorkan eronneen itse. Sanomalehti *New York Timesin* mukaan vastikään nimitetty uusi kansliapäällikkö John Kelly halusi Gorkasta eroon viimeistään tämän arvosteltua ulkoministeri Rex Tillersonia sopimattomalla tavalla. 

Steve Bannonin tavoin Gorka on työskennellyt konservatiivisen uutissivusto Breitbartin toimittajana. Hän ilmoitti palaavansa vanhalle työpaikalleen 26. elokuuta.

Lähteet
-------

1. ↑  White House role of controversial adviser Sebastian Gorka is debatedWashington Post, 01.05.2017
2. ↑  Valkoisen talon ovi kävi jälleen: Nyt lähtee Trumpin neuvonantaja Gorka Yle 26.08.2017
3. ↑  Sebastian Gorka Is Forced Out as White House Adviser, Officials Say New York Times, 25.08.2017
4. ↑  Gorka says he's heading back to Breitbart Politico 26.08.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sebastian Gorka** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Wikibooks 
Wikikirjastossa on aihe: **Keresin puolustus**. 

*Tässä artikkelissa käytetään algebrallista merkintätapaa kuvailemaan shakkisiirtoja.*

**Keresin puolustus** on shakkiavaus, jota kuvaavat siirrot

1.d4 e6
2.c4 Lb4+
Avaus on nimetty virolaisen shakin suurmestarin Paul Keresin mukaan. Avausta kutsutaan myös nimellä **kengurupuolustus**.

Mustan toinen siirto on hänen kaikista siirroistaan viidenneksi suosituin. Avaus on siten melko harvinainen, vaikkakin aivan kelvollinen. Mustan toinen siirto antaa valkealle kolme järkevää siirtovaihtoehtoa: 3.Rc3, Rd2 ja Ld2.

Rd2 on kaikkein harvinaisin, sillä se kiinnittää ratsun eikä tee lähetille mitään. Toiseksi suosituin siirto on 3.Rc3, joka estää niin ikään shakin. 3.Ld2 on suosituin vastaus. Se estää myös shakin ja uhkaa samalla mustan lähettiä, minkä seurauksena mustan pitää reagoida siirtoon välittömästi. Suosituin vastaus on 3...a5, mutta myös 3...De7 ja Lxd2 ovat suosittuja.

Jos valkea siirtää 3.Rc3, Keresin puolustus muuntuu tyypillisesti joksikin toiseksi avaukseksi:

* Englantilainen puolustus: 3...b6
* Torjuttu kuningatargambiitti: 3...d5
* Hollantilainen puolustus: 3...f5
* Nimzo-intialainen puolustus: 3...Rf6

Myös bogo-intialaiseksi puolustukseksi muuntuminen on yleistä.

Keresin puolustuksella tarkoitetaan joskus myös baltialaista puolustusta: 1.d4 d5 2.c4 Lf5.

Katso myös
----------

* Luettelo shakkiavauksista
* Luettelo gambiiteista

Lähteet
-------

* 365Chess.com (englanniksi)
* ECO codes (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  COE
2. 1 2 3  COE
3. ↑  COE
**Keria** (m.kreik. Κερία) tai **Kereia** (Κέρεια) (lat. *Ceria/Cereia*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) samannimisellä saarella (nyk. Kéros) Kreikassa.

Kerian poliksen kaupunkikeskuksen tarkkaa sijaintipaikkaa ei tunneta. Kerian kaupunkivaltion hallussa ollut alue käsitti koko Kerian saaren, jolla ei ollut muita poliksia. Sen lisäksi siihen on kuulunut mahdollisesti pienempiä lähisaaria. Saari luetaan nykyisin Kykladeihin.

Kerian historiasta ei tiedetä paljoakaan. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Klassisella kaudella 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla Keria kuului oletettavasti Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuonna 425/424 eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Keraïtas* (Κεραΐτας).

Kérokselta ei ole tehty merkittäviä klassisen antiikin aikaisia löytöjä. Sen sijaan saari tunnetaan varhaisemman kykladisen kulttuurin löytöpaikkana (Kávos ja Daskalió).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "495 Keria", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Keria (island) *Pleiades*. Viitattu 1.2.2018.
3. 1 2  Νικηβέλου, Αιμιλία: Κέρος: Η ανασκαφή και η ερμηνεία των ευρημάτων της Πανεπιστήμιο Ιωαννίνων. Viitattu 13.5.2019. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Wallius, Anniina: Kreikan pieni autiosaari osoittautui pronssikauden edelläkävijäksi  23.1.2018. Yle. Viitattu 13.5.2019.
**Naapurintyttö** on arkkityyppinen fiktiivisissä tarinoissa esiintyvä perushahmo. Naapurintyttö edustaa stereotyyppistä käsitystä tutusta ja turvallisesta, "tavallisesta" nuoresta naisesta. 

Elokuvissa ja kirjallisuudessa tyypillinen naapurintyttö on avoin, hyväsydäminen, hyväntuulinen ja mutkaton, ja hän on usein jo lapsuudesta tuttu protagonistille. Tarinoissa naapurintyttö edustaa usein ihanteellisesti kuvattua puhdasta naiseutta vastakohtana muille stereotyyppisille naishahmoille, kuten femme fatalelle. Olemukseltaan naapurintyttö on viehättävä ja sympaattinen.

Naapurintyttö on suosittu hahmo varsinkin yhdysvaltalaisissa valtavirran elokuvissa, joissa hahmo on päähenkilön romanttisten päämäärien kohde.

Naapurintyttöjä elokuvissa ja kirjallisuudessa
----------------------------------------------

* Mary Bailey (Ihmeellinen on elämä)
* Lana Lang (Teräsmies-sarjakuvat ja Smallville-tv-sarja)
* Mary Jane Watson (Hämähäkkimies)
* Ginny Weasley (Harry Potter)
* Elina Kivivuori (Täällä Pohjantähden alla)

Lähteet
-------

1. ↑  Naapurintyttö *Kielitoimiston sanakirja*. Kotimaisten kielten keskus ja Kielikone Oy. Viitattu 14.5.2015.
2. 1 2  Girl Next Door *TV Tropes*. Viitattu 14.5.2015.
**Muumiopas** on Sirke Happosen suunnittelema ja kirjoittama opas muumimaailmaan, muumihahmojen kuka kukin on -kirja. Kirjan julkaisi vuonna 2012 Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

Kirjan tekijä, yliopistonlehtori Sirke Happonen väitteli filosofian tohtoriksi Tove Janssonin muumikuvituksista ja -teksteistä väitöskirjallaan *Vilijonkka ikkunassa* (2007).

Happosella oli käytössään alkuperäisiä Janssonien piirroksia ja luonnoksia sekä myös suunnitelmia hahmoista, joita ei koskaan toteutettu. Aineistona ovat olleet niin Tove Janssonin kirjat kuin Janssonien yhdessä ja erikseen tekemät sarjakuvatkin. Hahmot on järjestetty artikkeleiksi aakkosittain, ja kirjan lopussa olevan hakemiston avulla löytyvät ne hahmot, joista ei ole itsenäisiä artikkeleita. Ohessa on myös leikkimielisiä ohjeita, joiden avulla voi muuntautua haluamakseen hahmoksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Uutiset, SKS (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 29.11.2012
2. ↑  HY: Väitös Tove Janssonin muumikuvituksista ja -teksteistä. Viitattu 29.11.2012.
3. ↑  Sirke Happonen kertoo kirjasta Kirjavideolla. (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 29.11.2012.
4. ↑  Happonen, Sirke: "Hahmojen jäljillä — Muumioppaan käyttöohje." Esipuhe *Muumioppaassa*, s. 8–9.
*Tsaari Mihail Fjodorovitš pajariduuman kokouksessa*, Andrei Rjabuškinin historiamaalaus vuodelta 1893.
**Pajariduuma** (ven. Боярская дума, *Bojarskaja duma*) oli Moskovan Venäjällä 1400–1600-luvuilla pajarien eli ylimmän säädyn edustajien sekä muiden arvohenkilöiden muodostama neuvosto, joka toimi tsaarin neuvonantajana.

Pajariduuma juonsi juurensa Kiovan Rusissa 900-luvulta alkaen noudatetusta käytännöstä, jossa hallitsijalla katsottiin olevan velvollisuus neuvotella tärkeistä päätöksistä muun muassa kirkon ja ylimystön johtajien kanssa. Moskovan Venäjällä pajariduuma vakiintui itsevaltiaana hallitsevan tsaarin pysyväksi neuvoa-antavaksi elimeksi, mutta sillä ei ollut laissa säädettyjä valtaoikeuksia eikä se voinut rajoittaa tsaarin valtaa. Pajariduuma saattoi kuitenkin käyttää myös itsenäistä päätösvaltaa valtion asioissa valtaistuimen ollessa tyhjänä, kuten sekasorron aikana. Varsinaisten pajarien ohella siihen alettiin kutsua myös muita tärkeitä henkilöitä, kuten korkeita virkamiehiä ja upseereita. Pietari Suuri lakkautti pajariduuman vuonna 1711 ja siirsi sen neuvoa-antavan tehtävän uudelle hallitsevalle senaatille.

Nimitys "pajariduuma" on jälkeenpäin keksitty; ensimmäisenä sitä käytti historioitsija Nikolai Karamzin 1800-luvun alussa. Aikalaislähteissä käytettiin nimityksiä *duma* tai *bližnjaja duma*.

Katso myös
----------

* Zemski sobor

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Sergei Bogatyrev: Boyar Duma *Encyclopedia of Russian History*, Encyclopedia.com. Viitattu 22.9.2019 (englanniksi)
2. 1 2  Ya. Padokh: Boyar Council (englanniksi) Internert Encyclopedia of Ukraine. Viitattu 22.9.2019 (englanniksi)
3. ↑  Bojarduma *Den Store Danske*. Viitattu 22.9.2019. (tanskaksi)
**Vaippaeläimet** (Tunicata tai Urochordata) on alkeellisten selkäjänteisten eläinten alajakso. Vaippaeläimet jaetaan kolmeen luokkaan ja seitsemään lahkoon, joista tunnetaan noin 3 000 lajia.

Noin 90 % vaippaeläinlajeista kuuluu merituppien luokkaan. Merituppia elää kaikissa maailman merissä aina rantavesistä suuriin syvyyksiin. Suuri osa elää yksittäin, mutta jotkut muodostavat runkokuntia, joissa yksilöillä on yhteinen veden sisäänottoaukko. Runkokuntaan kuuluvat meritupet lisääntyvät suvuttomasti silmikoimalla, jolloin uudet yksilöt eivät irtoa emostaan.

Monet vaippaeläimet ovat läpikuultavia, mutta lämpimissä merissä tavataan myös hyvinkin värikkäitä lajeja. Vaippaeläimen suojavaippa on nahkamainen ja siinä voi olla kalkkipiikkejä, nystyjä ja verisuonia. Aikuinen vaippaeläin koostuu kahdesta sisäkkäisestä säkistä tai pussista, jotka ovat suuaukoistaan kiinni toisissaan.

Säkeistä sisempään johtavan kidussuolen värekarvat saavat veden virtaamaan sisempään säkkiin, josta se rakojen läpi virtaa säkkien väliseen onteloon. Kun vesi virtaa suolessa, veden sisältämää ravintoa tarttuu jodipitoiseen limaan, josta se sitten kulkeutuu suolistoon. Vesi poistuu ulomman säkin sivussa olevasta aukosta.

Vaippaeläimen alaosassa sijaitsevat suolisto, sukurauhaset ja muut sisäelimet. Siellä on myös verisuonisto ja putkimainen sydän, joka välillä saattaa muuttaa veren virtaamissuuntaa.

Vaippaeläimet on luokiteltu selkäjänteisiksi, koska niillä toukkavaiheessa on eräänlainen selkäjänne ja ehkä myös pyrstö. Nämä kuitenkin surkastuvat pois vaippaeläimen aikuistuessa.

Lähteet
-------

1. ↑  World Register of Marine Species (WoRMS): *Tunicata* (luettu 16.6.2018) (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Vaippaeläimet (*Tunicata*)
* ITIS: Urochordata (englanniksi)
* University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Urochordata, sea squirts (englanniksi)
* National Center for Biotechnology Information (NCBI): Tunicata, taxonomy (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q165118
* Wikispecies: Tunicata
* AFD: Tunicata
* CoL: 7NF2Z
* EoL: 46582349
* EPPO: 1TUNIQ
* Fossilworks: 34108
* iNaturalist: 130868
* ITIS: 203347
* NCBI: 7712
* WoRMS: 146420

 |

 |
Nainen päällään värikäs muumuu.
Folk-laulaja Birgit Ridderstedtin päällä on juhlava muumuu vuonna 1971.
**Muumuu** (havaijiksi *muʻumuʻu*) on löysä havaijilainen mekko. Kuten havaijipaidat, muumuut ovat yleensä värikkäitä ja niissä on trooppisia kuva-aiheita. Vaatteen nimi tulee havaijin kielen irtileikattua tarkoittavasta sanasta, koska vaatteesta puuttuu kaarroke. Muumuut eivät ole enää yhtä suosittuja työvaatteina kuin havaijipaidat, mutta niitä käytetään yhä juhlavaatteena esimerkiksi häissä.

Muumuulla on nykyisin maine ylipainosten ja vanhempien ihmisten vaatteena sen löysyyden vuoksi, mutta 1960-luvulla niitä nähtiin muun muassa Christian Diorin ja Yves Saint-Laurentin muotinäytöksissä.

Muumuu populaarikulttuurissa
----------------------------

* Animaatioelokuvan *Lilo ja Stitch* päähenkilö Lilo käyttää yleensä punavalkoista muumuuta
* Komediasarjassa *Three's Company* ja sen spin-off-sarjassa *The Ropers* esiintyvä Helen Roper -niminen hahmo käyttää aina muumuuta
* Phish-rumpalin Jon Fishmanin esiintymisasu on sinipunainen muumuu
* *Simpsonit*-animaatiosarjassa Homer Simpson käyttää muumuuta lihottuaan sairaalloisen lihavaksi 7. tuotantokauden jaksossa "Läski-Homer".

Lähteet
-------

1. 1 2  Wilson, Julee: In Defense Of The Muumuu, Making The Argument That They’re Far From Frumpy *The Huffington Post*.  8.5.2015. Viitattu 4.5.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Muumuu (1970). Online Collections Database of Historic Richmond Town and Staten Island Historical Society
Attikan tasanko ja Ateenan metropolialue ilmasta.
**Attikan tasanko** (kreik. Λεκανοπέδιο Αττικής, *Lekanopédio Attikís*), usein myös *Ateenan tasanko* (Λεκανοπέδιο Αθηνών, *Lekanopédio Athinón*) on tasanko Attikassa Kreikassa. Ateenan kaupunki ja pääosa sen metropolialueesta sijaitsevat tasangolla ja täyttävät sen nykyisin lähes kokonaan.

Attikan tasangon keskellä kohoavat Akropolis-kukkula (*Akrópoli*), Lykavittós-kukkula sekä Tourkovoúnia-kukkulajono. Tasangon halki virtaa Kifisós-joki. Tasangon pohjoispuolella sijaitsee Párnitha-vuori, koillispuolella Pentéli-vuori, itäpuolella Ymittós-vuori ja Mesógeian tasanko, ja länsipuolella Aigáleo- ja Poíkilo-vuoret ja Thriásion tasanko. Etelässä Attikan tasanko aukeaa Saroninlahdelle.

Hallinnollisesti Attikan tasangon alue jakautuu Keski-Ateenan, Länsi-Ateenan, Pohjois-Ateenan, Etelä-Ateenan ja Pireuksen alueyksiköihin ja edelleen lukuisiin kuntiin. Varsinainen Ateenan kaupunki ja kunta sijaitsee tasangon keskellä. Ateenan metropolialue on kasvanut tasangon laajuiseksi nopeasti ja suhteellisen hallitsemattomasti 1900-luvun jälkimmäisen puoliskon aikana. Tasanko on Kreikan tiheimmin asuttu alue ja myös yksi koko Euroopan tiheimmin asuttuja alueita.

Antiikin Ateenassa tasangon asukkaat (*pediakoi*) muodostivat arkaaisella kaudella yhden väestöryhmän, jota vastaan antiikin kirjailijat asettavat tuon ajan politiikassa Attikan rannikon asukkaat (*paralioi*) sekä vuorten takaisten alueiden (kuten Mesógeian tasangon) asukkaat (*hyperakrioi* tai *diakrioi*).

Lähteet
-------

1. ↑  The largest cities in the world by land area, population and density *City Mayors: Statistics*. Viitattu 19.9.2016.
2. ↑  French, Alfred: *The Growth of the Athenian Economy*, s. 26–27. Economic history: Ancient, Medieval and Early Modern. Taylor & Francis, 2005. ISBN 0415377048. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: πεδιακός *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
**Raimo Olavi Sariola** (s. 5. toukokuuta 1953 Jyväskylä) on suomalainen sellisti ja Sibelius-Akatemian sellonsoiton lehtori.

Raimo Sariola opiskeli sellonsoittoa Sibelius-Akatemiassa Erkki Raution ja Arto Noraksen johdolla. Ulkomailla hän opiskeli Mstislav Rostropovitšilla Moskovassa 1972–1974 sekä Nizzassa Paul Tortelier’lla 1979. Hän suoritti Sibelius-Akatemiassa sellonsoiton diplomitutkinnon 1976 ja musiikin tohtorin tutkinnon taiteellisella linjalla 1990.

Raimo Sariola jakoi Turun sellokilpailun ensimmäisen palkinnon Timo Hanhisen kanssa 1972 ja sai kolmannen palkinnon kansainvälisissä sellokilpailuissa Bristolissa 1977. Hän on konsertoinut kotimaan lisäksi Pohjoismaissa, Keski-Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Kaukoidässä. Sariola on levyttänyt muun muassa Jean Sibeliuksen sellosävellykset (Finlandia Records) sekä Einojuhani Rautavaaran konserton Radion sinfoniaorkesterin kanssa (Windsor CT). 

Raimo Sariola on toiminut vuodesta 1980 lähtien Sibelius-Akatemian sellonsoiton lehtorina. Hän on pitänyt mestarikursseja kotimaan lisäksi muun muassa Ruotsissa ja Latviassa. Sibelius-Akatemian solistisen osaston johtajana hän toimi 1990–1993 ja 2. vararehtorina 1993–1996.

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan iso musiikkitietosanakirja 5*, s. 132–133. Helsinki: Weilin + Göös ja Otava, 1979. ISBN 951-1-05295-0.
2. ↑  *Suomen musiikin historia, Esittävä säveltaide*, s. 231–233. Jyväskylä: Gummerus kirjapaino Oy, 2002. ISBN 951-0-23564-4.

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Australia

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Raimo Riihimäki** eli **RaimoR** (4. lokakuuta 1948 Uurainen – heinäkuu 2009) oli suomalainen pilapiirtäjä ja taiteilija. Hänen ensimmäiset piirroksensa julkaisi Ruotuväki varusmiesaikana. Keskisuomalaisen pilapiirtäjänä Riihimäki toimi vuodesta 1974 kuolemaansa saakka. Hän piti toistakymmentä näyttelyä ja häneltä ilmestyi viisi kirjaa. Pilapiirroksissa Riihimäen pääaiheena oli kansanhahmot ja muissa teoksissa eläin- ja ihmisaiheet. Uuraisten Jokihaarassa syntynyttä ja kasvanutta Riihimäkeä kannusti luovalle uralle muun muassa Jokihaaran koulun silloinen opettaja Harri Tapper.

Lähteet
-------

1. ↑  Raimo Riihimäki Keskisuomalainen.  Arkistoitu 19.11.2005. Viitattu 9.1.2010.
2. ↑  RaimoR oli tuottelias pilapiirtäjä  7.7.2009. YLE Uutiset. Viitattu 9.1.2010. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Laatikainen, Outi: Pilapiirtäjä Raimo Riihimäki on kuollut *Keskisuomalainen*.  7.7.2009.  Arkistoitu 10.7.2009. Viitattu 9.1.2010.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |
**Vaipo** on neljäntoista hehtaarin laajuinen tummavetinen ja varsin luonnontilainen suojärvi Kirkkonummen länsiosassa läntisellä Uudellamaalla. Etäisyys Helsingin keskustasta on 31 kilometriä länteen.

Maantiede
---------

Vaipon pituus on 500 metriä. Järven itäosassa on useita luotoja. Järveä ympäröi suo ja metsä, joten siihen kohdistuu ainoastaan luonnonkuormitusta. Vaipoa ei ole suojeltu, mutta sen rannat kuuluvat suurimmalta osin Meikon luonnonsuojelualueeseen. Meikon järvi sijaitsee 800 metriä Vaiposta luoteeseen, Vaipon eteläpuolella sijaitsee kolmen hehtaarin laajuinen Bergträsk. Vaipon koilliskulmasta lähtee Vaipobäcken itään.

Vaipo (81.061.1.006) kuuluu Estbyån valuma-alueeseen (81.061), joka on kolmannen jakovaiheen vesistöalue Suomenlahden rannikkoalueen (81) päävesistössä. Vaipo on Estbyån alueen laajin vakavesi Humaljärven, Meikon ja Djupströmin jälkeen. Se on Estbyån alueen luoteisia vakavesiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta *Ympäristö.fi*. Suomen ympäristökeskus SYKE. Viitattu 24.3.2021.
2. 1 2  Paikannimihaku : Vaipo *Retkikartta.fi*. Metsähallitus. Viitattu 24.3.2021.
3. 1 2  Vaipo *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus SYKE. Viitattu 24.3.2021.
4. ↑  Estbyån valuma-alue (81.061) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus SYKE. Viitattu 24.3.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kirkkonummi.fi: Meikon luonnonsuojelualueet
**Työkirja** oli Suomessa 1900-luvun alussa käytössä ollut virallinen todistus, eräänlainen passi. Sen oli oikeutettu saamaan jokainen, joka lähti kotipaikkakuntansa ulkopuolelle. Työkirjaan merkittiin matkallelähtijän nimi ja kotipaikka sekä onko tämä esteetön työnhakuun. Työkirjan antoi matkallelähtijälle kaupungeissa poliisikamari, maistraatti tai järjestysoikeus ja maalla kruununnimismies. Se voitiin asettaa korkeintaan vuoden ajaksi.

Ehdot työkirjan saamiseen olivat seuraavat:

1. hakija oli asianmukaisesti henkikirjoitettu,
2. hakija oli maksanut kruunun- ja kunnallisveronsa edelliseltä vuodelta,
3. jos hakija oli toisen edusmiehisyyden alaisena, edusmiehen suostumus,
4. että hakija ei ollut toisen isännänvallan alaisena.

Kun työkirja voitiin siinä mainitun määräajan kuluttua uudistaa, kykeni kuntalainen sen nojalla vuosikausia olemaan poissa kotikunnastaan, henkikirjoituspaikan silti muuttumatta, kunnes hän oli vakinaisesti asettunut toiseen kuntaan ja sen vuoksi sinne kirkonkirjoihin ja henkikirjoihin otettu.

Lähteet
-------

Onni Karhunen: Kirjoissa oleminen. Teoksessa *Yhteiskunnallinen käsikirja*. Helsinki: Kansanvalistusseura, 1910.
**Raimo Kaarlo Antero Ristilä** (s. 1946 Seinäjoen maalaiskunta) on seinäjokelainen kunnallisneuvos sekä monipuolinen kunnallis- ja järjestötoimija. 

Työuransa Ristilä aloitti nuorukaisena rakennustyömailla ja myöhemmin hän palveli viiden vuoden ajan Valtion Rautateillä mm. asemamiehenä. Poliisina hän aloitti vuonna 1972 toimien ensin 10 vuoden ajan Liikkuvassa Poliisissa ja vuodesta 1983 lähtien Seinäjoen poliisilaitoksella. Hän jäi eläkkeelle ylikonstaapelina vuonna 2004.

Ristilällä on laaja kokemus kunnallishallinnosta ja kuntien välisestä yhteistyöstä. Seinäjoen kaupunginvaltuuston jäsen hän on ollut yhtäjaksoisesti vuodesta 1993 lähtien. Hän on myös istunut kaupunginhallituksen pöydän ääressä yhtäjaksoisesti samasta vuodesta lähtien joko hallituksen puheenjohtajana, jäsenenä, varajäsenenä tai valtuuston puheenjohtajana.

Kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen puheenjohtajuuden lisäksi Ristilä on toiminut kymmenissä muissa Seinäjoen kaupungin luottamustehtävissä ja mm. Etelä-Pohjanmaan maakuntavaltuutettuna, Etelä-Pohjanmaan sairaanhoitopiirin valtuutettuna ja valtuuston puheenjohtajana, Seinäjoen seudun terveysyhtymän hallituksen puheenjohtajana sekä E-P:n aluepelastuslaitoksen johtokunnan puheenjohtajana.

  

Muita luottamustehtäviä Ristilällä on ollut mm. Kokoomuksen Seinäjoen kunnallisjärjestön ja Seinäjoen Kokoomuksen puheenjohtajana sekä Pohjanmaan Kokoomuksen piirivaltuutettuna. Eduskuntavaalien ehdokkaana hän oli vuoden 1999 vaaleissa.Suomen Poliisijärjestöjen liiton aluetoimikunnan puheenjohtajana, Seinäjoen Poliisiyhdistyksen puheenjohtajana, Seinäjoen Hiihtoseuran puheenjohtajana, Seinäjoen Sotilaspiirin killan puheenjohtajana ja Seinäjoen Reservin aliupseerien hallituksessa. 

Sotilasarvoltaan hän on reservin sotilasmestari ja Tasavallan Presidentti myönsi Ristilälle kunnallisneuvoksen arvon vuonna 2010.

Lähteet
-------

1. ↑  *Seinäjoen Kokoomuksen Historiikki 1919-2019*. Seinäjoen Kokoomus Ry, 2019.
2. ↑  Eduskuntavaalit 2019, Tilastokeskus *Tilastokeskus*.  1999. Viitattu 8.8.2019.
Tōdai-jin suuri buddha -patsas, joka esittää Vairocanaa, Narassa Japanissa.
**Vairocana** (sanskritiksi वैरोचन, *Vairocana*, kiin.: 毘盧遮那佛; pinyin: *Pílúzhēnà Fó*) on mahajana- ja vajrayanabuddhalaisuudessa esiintyvä ja tärkeässä asemassa oleva buddha. Nimi *vairocana* tarkoittaa sananmukaisesti "valaisijaa".

Vairocanalla on monta eri roolia, joista tunnetuimmat ovat joko dharmakāyan (eli todellisen buddhaluonnon) henkilöitymä sekä yksi viidestä suuresta buddhasta.

Kristinuskon tullessa Japaniin, lähestyssaarnaajat kuten Francisco Xavier selittivät Jumalan luonnetta universaalina valaisijana, mikä johti sekaannukseen Jumalan ja Vairocanan välillä. Tämän vuoksi monen japanilaisen uskotaan luulleen lähetyssaarnaajia vain uuden buddhalaisen lahkon edustajiksi ennemmin kuin kokonaan uuden uskonnon lähetyssaarnaajiksi.

Galleria
--------

* Zhongyuanin suuri buddha, joka on maailman toiseksi korkein patsas.Zhongyuanin suuri buddha, joka on maailman toiseksi korkein patsas.
* Longmenin luolassa sijaitseva Vairocanaa esittävä patsas.Longmenin luolassa sijaitseva Vairocanaa esittävä patsas.
* Vairocanan patsas Buddha Tooth Relic Temple and Museum -museossa.Vairocanan patsas Buddha Tooth Relic Temple and Museum -museossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Vairochana | Buddha *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 30.8.2021. (englanniksi)
2. ↑  Who is the Universal Buddha?  2018. Learn Religions. Viitattu 30.8.2021. (englanniksi)
3. ↑  Robert Richmond Ellis: *They Need Nothing: Hispanic-Asian Encounters of the Colonial Period*. University of Toronto Press, 2012-01-01. ISBN 978-1-4426-4511-0. Teoksen verkkoversio (viitattu 30.8.2021). (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee taidemaalaria. Nimen muista merkityksistä katso täsmennyssivulta.*
Sergei Postnikovin maalaama Aleksandr Ivanovin muotokuva.
**Aleksandr Andrejevitš Ivanov** (ven. Алекса́ндр Андре́евич Ива́нов; 28. heinäkuuta (J: 16. heinäkuuta) 1806 Pietari – 15. heinäkuuta (J: 3. heinäkuuta) 1858 Pietari) oli venäläinen taidemaalari, joka maalasi hiipuvaan uusklassiseen tyyliin ja sai vain vähän ymmärrystä aikalaisiltaan. 

Aleksandr Ivanovin isä Andrei Ivanov oli Pietarin taideakatemian professori. Ivanov opiskeli yhdessä Karl Brjullovin kanssa taideakatemiassa isänsä johdolla. Opintojensa jälkeen hän sai vuonna 1830 stipendin ulkomaille matkustamiseen ja matkusti Dresdenin kautta Roomaan. Hän vietti siellä suurimman osan elämästään, ystävystyi Nikolai Gogolin kanssa ja sai vaikutteita nasareeneilta.

Ivanovia sanotaan yhden työn mestariksi, sillä hän maalasi *Kristus ilmestyy kansalle* -nimistä taulua 20 vuotta vuosina 1837–1857. Hän toteutti maalauksen Italiassa asuessaan ja teki sitä varten satoja luonnoksia. Maalaus on 7,5 metriä leveä ja 5,4 metriä korkea. Ivanov kuvasi myös Gogolin maalaukseen kerjäläisen hahmossa. Teos on nykyisin näytteillä Tretjakovin galleriassa Moskovassa.

Aleksandr Ivanov palasi Venäjälle vuonna 1857 ja seuraavana vuonna 1858 hän kuoli koleraan. Hänet haudattiin Aleksanteri Nevskin luostarin Tihvinän hautausmaalle.

Kriittinen arvio Ivanovin taiteesta ilmestyi seuraavien sukupolvien aikana. Monia hänen luonnoksiaan teokseen *Kristus ilmestyy kansalle* pidetään itsessään taideteoksina. Kattavin kokoelma hänen töitään on esillä Venäläisessä museossa Pietarissa.

Teoksia
-------

* Priamos kysyy Akilleelta Hectorin ruumiista (1824)*Priamos kysyy Akilleelta Hectorin ruumiista* (1824)
* Neljän pojan kylpy (1824)*Neljän pojan kylpy* (1824)
* Joosef tyrmässä (1826)*Joosef tyrmässä* (1826)
* Apollo*Apollo*
* Bellerofon ilmestyy valmiina taistelemaan Khimairaa vastaan (1829)*Bellerofon ilmestyy valmiina taistelemaan Khimairaa vastaan* (1829)
* Kristuksen ilmestys Maria Magdalenalle (1835)*Kristuksen ilmestys Maria Magdalenalle* (1835)
* Kristus ilmestyy kansalle (1837–1857)*Kristus ilmestyy kansalle* (1837–1857)

Lähteet
-------

1. ↑  Iliana Mejias-Ojajärvi: *Venäjän maalaustaide: Ikoneista avantgarden kynnykselle*, s. 57–59. WSOY, Helsinki 2006.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aleksandr Ivanov**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Alexander Andreyevich Ivanov
*Tämä artikkeli käsittelee matkailutietä. Asan albumista, katso Via Karelia (albumi).*
Via Karelia -matkailutien tunnus.
**Via Karelia** on Suomen itärajaa kulkeva matkailutie.

Via Karelia koostuu kahdesta osasta: Runon ja Rajan tiestä sekä Karjalan kirkkotiestä.

Runon ja Rajan tie
------------------

Runon ja Rajan tie on 1 080 kilometrin pituinen ja se on vuonna 1966 perustettu ja täten Suomen vanhin matkailutie. Se kulkee Suomen itärajaa pitkin Suomenlahdelta Lappiin.

Etelässä reitin varrella on järviä ja pieniä kaupunkeja, pohjoisemmaksi mentäessä näkymät muuttuvat metsäisiksi ja vaaraisemmaksi. Ilomantsin kunnan alueella tie kulkee Venäjän ja Suomen rajaa. Saavuttaessa Kainuuseen, maiseman valtaavat korpimaisemat ja suuret joet, kunnes lopulta Lappiin tultaessa tunturit. Tie on merkitty ruskeapohjaisilla matkailutien viitoilla ja RR-tunnuksilla.

Karjalan kirkkotie
------------------

Karjalan kirkkotie alkaa Heinävedeltä Etelä-Savosta ja päättyy Ilomantsiin Pohjois-Karjalaan. Tie on ortodoksinen kulttuurimatkailu- ja pyhiinvaellusreitti. Sen varrella on 1700- ja 1800-luvuilta peräisin olevia puukirkkoja ja tsasounia.

Lähteet
-------

1. ↑  Matkailutiet kartalla Tiehallinto.  Arkistoitu 26.6.2006. Viitattu 6.10.2009.
2. 1 2  Via Karelia Via Karelia. Viitattu 6.10.2009.
3. ↑  Runon ja Rajan tie sai viimein viitat  6.11.2003. Karjalan Maa. Viitattu 6.10.2009. [vanhentunut linkki]
4. 1 2  Runon ja Rajan tie Via Karelia. Viitattu 6.10.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Via Karelian kotisivut
**Pahuuden Mestarit** (engl. *Masters of Evil*) ovat Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroistojoukkio. Ryhmä on historiansa aikana kokenut monta eri kokoonpanoa. Ensimmäisen kerran ryhmä esiintyi amerikkalaisen *Avengers* -lehden kuudennessa numerossa (heinäkuussa 1964). Pahuuden Mestarit ovat pääasiallisesti Kostajien vastustajia. 

Alkuperäinen Pahuuden Mestarit organisoi Paroni Zemo. Hän johti ryhmää kuolemaansa asti. Toisen ryhmäinkarnaation organisoi androidi Ultron. Munapää keräsi kolmannen ryhmän. Neljännen ryhmän kokoonpanon laati paroni Zemon poika. Tohtori Mustekala organisoi viidennen ryhmän. Myöhemmin syntyi vielä useita muita ryhmäkokoonpanoja.

Paroni Heinrich Zemon Pahuuden mestarit
---------------------------------------

* Paroni Zemo
* Musta Ritari
* Sulattaja
* Radioaktiivinen Mies
* Lumoojatar
* Teloittaja

Ultronin Pahuuden mestarit
--------------------------

* Ultron
* Pyörre
* Musta Ritari
* Sulattaja
* Radioaktiivinen Mies

Pahuuden Mestarit muissa medioissa
----------------------------------

### Videopelit

Suurin osa Marvel: Ultimate Alliance -videopelissä esitetyistä vastustajista ovat kuuluneet jossain vaiheessa Pahuuden Mestareihin. Pelissä Mestareita johtaa Tohtori Doom yhdessä Lokin, Lumoojattaren, Ultronin ja Paroni Mordon kanssa. Muita pelissä esiintyviä Pahuuden Mestareita ovat: 

* Armoton
* Attuma
* Byrrah
* Fin Fang Foom
* Harmaa Kalma
* Kang Valloittaja
* Kurse
* Lisko
* M.O.D.O.K.
* Mysterio
* Napakymppi
* Purppuradynamo (tuntematon haarniskan käyttäjä)
* Radioaktiivinen Mies
* Romutusryhmä
* Sarvikuono
* Skorpioni
* Talvisotilas
* Teloittaja
* Tiikerihai
* Tärisyttäjä
* Ulik

Myös Mandariini oli alun perin Mestarien jäsen, mutta Tohtori Doom erotti hänet ryhmästä petturuuden takia.
**James Reipas** on suomalainen elektronista musiikkia esittävä trio. Tyyliltään yhtyeen musiikki on yhdistelmä koneellista, suomisaundi-tyylistä dance/trance-musiikkia yhdistettynä live-instrumentteihin. Yhtye on keikkaillut ahkerasti Suomessa, ja se on tunnettu vauhdikkaista lavaesiintymisistään.

Yhtyeen jäsenet ovat Kolmas Vasemmalta (kitara, laulu), Oskari Olevainen (lyömäsoittimet, laulu), Kayab (koskettimet, haitari) sekä Aki Himanen (trumpetti).

Yhtyeen ensimmäinen pitkäsoitto *This Is Not In Fashion* julkaistiin australialaisella *Demon Tea* -levymerkillä vuonna 2001. Kotimainen Freakdance Records julkaisi yhtyeen toisen albumin *Uwaga* joulukuussa 2005. Keväällä 2008 orkesterin kolmas albumi, *Personal Trainer* ilmestyi hongkongilaiselta *Faerie Dragon* -levymerkiltä. Neljäs albumi, Super Life, julkaistiin joulukuussa 2010.

Diskografia
-----------

* *This Is Not In Fashion* (Demon Tea Recordings, 2001)
* *Uwaga* (Freakdance Records, 2005)
* *Personal Trainer* (Faerie Dragon Records, 2008)
* *Super Life* (Exogenic, 2010)

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtyeen viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* James Reipas Mikseri.netissä
**Iteaceae** on pieni kasviheimo koppisiemenisten Saxifragales-lahkossa.

Tuntomerkit
-----------

Heimon kasvit ovat pensaita tai puita. Lehdet ovat pienikorvakkeisia. Kukinto on terttumainen tai viuhkomainen. Kukassa on enemmän tai vähemmän kehänalainen sikiäin, jossa on aksiletyyppinen keski-istukka. Vartalo on hyvin kehittynyt. Siemenessä on niukka endospermi.

Levinneisyys
------------

Heimo kasvaa monella erillisalueella lämpimillä ja trooppisilla alueilla.

Luokittelu
----------

Heimossa on kaksi sukua ja 21 lajia.

*Pterostemon*-suvussa on kolme Meksikossa kasvavaa pensaslajia, joiden kiiltävät lehdet sijaitsevat kierteisesti ja ovat sahalaitaiset ja korvakkeelliset. Kukinto on huiskilomainen viuhko. Heteitä on viisi, ja ne ovat litteäpalhoisia, palhot ovat palteisia, palteet hammasreunaisia, ja kukassa on myös viisi joutohedettä. Sikiäin on yhdislehtinen ja enimmäkseen kehänalainen, viiden emilehden muodostama, kussakin 4–6 siemenaihetta. Luotti on nuppimainen. Hedelmä on verhiöllinen.

Suvussa *Itea* on 18 puu- ja pensaslajia Kaakkois-Aasiassa saaristoineen, Pohjois-Amerikan itäosassa sekä Itä- ja Etelä-Afrikassa. Niiden lehdet sijaitsevat kierteisesti ja ovat piikki- tai rauhashampaisia. Hankasilmuja on monta. Kukinto sijaitsee lehtihangassa ja on terttumainen, joskus haarainen. Kukat ovat melko pieniä, ja niissä on rengasmainen mesiäinen; pohjus on maljamainen hypantio. Sikiäin koostuu kahdesta yhteenkasvaneesta emilehdestä ja on lähes kehänalainen. Hedelmä on liiteluomainen kota.

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. .

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since.] *mobot.org*. Viitattu 19.11.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Levinneisyyskartta, *Pterostemon*
* Levinneisyyskartta, *Itea*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1190937
* Wikispecies: Iteaceae
* CoL: BGQ
* EoL: 2881483
* EPPO: 1ITEF
* FNA: 20157
* Fossilworks: 182998
* GBIF: 3230646
* GRIN: 587
* iNaturalist: 71545
* IPNI: 77126825-1
* IRMNG: 100467
* ITIS: 895196
* NCBI: 91830
* NZOR: c5426a14-18d6-484d-b2b0-f2c862f33130
* Open Tree of Life: 565291
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77126825-1
* Tropicos: 50305204
* Watson & Dallwitz: iteaceae
* WFO: wfo-7000000302

 |

 |
Tullipisteen opasmerkki A6-moottoritiellä (Marateca-Caia). Vasen kaista on vain Via Verde -laitteella varustetuille ajoneuvoille.
Via Verde, Almada
**Via Verde** ("Vihreä kaista") on sähköinen tienkäyttömaksujärjestelmä, joka on ollut Portugalissa käytössä vuodesta 1991 lähtien. Järjestelmä on laajennettu jokaiselle moottoritielle ja sillalle vuodesta 1995 lähtien.

Järjestelmä perustuu ajoneuvossa olevaan sähköiseen laitteeseen, joka on kiinnitetty tuulilasiin. Laitteessa on RFID-siru, jonka tiedot etäluetaan maksupisteessä liikkuvasta ajoneuvosta. Järjestelmä veloittaa tullimaksun automaattisesti asiakkaan pankkitililtä.

Jos laite on viallinen, se puuttuu tai ajoneuvon tullimaksuluokka on eri kuin määritelty, tullipisteen kamerajärjestelmä ottaa kuvan autosta.

Järjestelmä sujuvoittaa liikennevirtaa tullipisteillä. Via Verdelle on varattu omat kaistat, joilla on 40 tai 60 km/h nopeusrajoitus.

Muita käyttökohteita
--------------------

Via Verdellä voidaan maksaa tienkäyttömaksujen lisäksi myös
parkkimaksuja ja polttoainetta Galp-huoltoasemilla.

Aiheesta muualla
----------------

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Via Verde**.
* Via Verden kotisivut (portugaliksi)
**Shirakumo** (jap. 白雲) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1902 valmistunut Shirakumo-luokan torpedovenehävittäjä. Alus myytiin 21. heinäkuuta 1925.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Shirakumo-luokka*
Alus tilattiin 7. tai 16. marraskuuta 1901 John I. Thornycroft and Companyltä Chiswickistä Lontoosta, missä köli laskettiin 1. helmikuuta 1901 telakkanumerolla 356. Alus laskettiin vesille saman vuoden lopulla 1. lokakuuta ja valmistui 13. helmikuuta 1902.

Palvelus
--------

Alus palveli Venäjän–Japanin sodassa osallistuen Keltaisenmeren ja Tsushiman meritaisteluihin.

*Shirakumo* luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi, jolloin se poistettiin ensilinjan tehtävistä. Ensimmäisessä maailmansodassa alus osallistui Qingdaon taisteluun sekä Saksan keisarikunnan eteläisen Tyynenmeren siirtokuntien miehitykseen. Alus muutettiin apumiinanraivaajaksi 1. huhtikuuta 1922 ja edelleen yhteysalukseksi 1. huhtikuuta 1923, kunnes se myytiin 21. heinäkuuta 1925.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Lyon, David: *The First Destroyers*. Chatham Publishing, 1996. ISBN 1-86176-005-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Lyon 1996, s. 50.

*Shirakumo*-luokan torpedovenehävittäjät

|  |
| --- |
| *Shirakumo* - *Asashio* |
| Edeltäjä: Akatsuki-luokka – Seuraaja: Harusame-luokka |
**Woltera Gerharda 'Tera' Wansink** (**Tera de Marez Oyens**), (5. elokuuta 1932 Velsen, Hollanti – 29. elokuuta 1996 Hilversum) oli hollantilainen säveltäjä.

De Marez Oyens opiskeli Amsterdamin musiikkikonservatoriossa pianonsoittoa, viulunsoittoa ja orkesterinjohtamista. Sen lisäksi hän soitti nokkakuilua ja gambaa. Opiskeluaikanaan hän kiinnostui myös säveltämisestä. Hän toimi joitain vuosia kirkkomuusikkona ja hänen varhaiset sävellyksensä ovatkin kirkkomusiikkia. Myöhemmin, kun hän sai tehtäväkseen kirjoittaa säestyssatseja virsisävelmiinsä *Liedboek voor de Kerkeä* varten (1973), hänen mielestään hänen omat sävelmänsä tuntuivat vierailta. Hän on kirjoittanut sävelmiä useisiin Muus Jacobsen virsiteksteihin. Vuosina 1977-88 hän opetti Zwollen konservatoriossa ja esiintyi pianistina ja orkesterinjohtajana.

Hänen sävellyksensä edustavat useita eri tyylejä ja hän on säveltänyt myös elektronimusiikkia. Hän on säveltänyt myös oopperoita lapsille ja musiikkia amatööriyhtyeille. Ydinsodan uhka ja epäoikeudenmukaisuus ovat usein esillä hänen sävellyksissään kuten L*itany of the Victims of Wa*r (1985) ja *Sinfonia Testimonia*l (1987), jonka tekstit ovat meksikolaisten ja chileläisten poliittisten vankien kirjoittamia tekstejä. Vuonna 1995 hän sävelsi teoksen *Uniso*n YK:n tilauksesta järjestön 50-vuotisjuhlaan.)

Taiteilijanimensä hän on valinnut ensimmäisen aviomiehensä, Gerrit de Marez Oyens, mukaan.

Yksi hänen säveltämänsä virsi on myös suomeksi. Se on Muus Jacobsen virsi "Midden in de tood", vuodelta 1961. Se on Anders Frostensonin ruotsintamana Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa virsi 598 "I en värld av död" ja Anna-Maija Raittilan suomentamana Ruotsin kirkon virsikirjassa alkusanoin "Maassa kuoleman".

Lähteet
-------

1. ↑  Registers *liedboek.nl*. Viitattu 26.4.2020. (hollanniksi)
2. 1 2 3 4  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg. Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken*
Band 3 Psalmerna 421-651 Liturgiska sånger 652-700.*, s. 411. Wessmans musikförlag AB Visby 2019 ISBN 978-91-877-1068-1, 2019. (ruotsiksi)*
3. ↑  Biography Tera de Marez Oyens *terademarezoyens.nl*. Viitattu 26.4.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

*Tera de Marez Oyens-säätiön* kotisvuː 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM

 |

 |
Vazgen I
**Vazgen I** (arm. Վազգեն Ա; synt. **Levon Karapet Abrahami Paltšjan**, arm. Լևոն Կարապետ Աբրահամի Պալճյան; 20. syyskuuta 1908 – 18. elokuuta 1994) toimi Armenian katolikoksena vuosina 1955–1994. Hän oli diaspora-armenialainen, sillä hän syntyi ja opiskeli Bukarestissa, Romaniassa, hänet vihittiin papiksi Kreikan Ateenassa ja hän toimi Bulgarian ja Romanian piispana. Katolikoksena hän yritti korostaa maallikkojen merkitystä kirkossa, mutta hänen aikanaan pappien määrä hupeni, toiminta liki tyrehtyi ja suurinta osaa armenialaisista ei enää kastettu virallisen neuvostoateismin seurauksena. Vazgenin kauden loppupuolella Armenia kuitenkin itsenäistyi, ja Vazgenista tuli kuuteensataan vuoteen ensimmäinen katolikos, joka kuoli itsenäisessä armenialaisvaltiossa. Häntä seurasi katolikoksena Karekin I.

Lähteet
-------

* Munkki Serafim, Araratista itään, Kirjapaja 2007

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat

 |

 |
Fujivuori on Japanin kuuluisin *shintai*.
**Shintai** (jap. 神体, "kamin vartalo") tai **go-shintai** (jap. 御神体), kun halutaan käyttää kunnioittavaa go-etuliitettä, on šintolaisuudessa esine tai asia, jota palvotaan pyhäkössä tai sen lähistöllä, koska *kamin* uskotaan asuvan siinä. Pyhäkköšintolaisuudessa (*jinja-shintō*) käytettyä shintaita voidaan nimittää myös sanalla *mitamashiro* (jap. 御霊代, "hengen korvaaja"). Vuorta, jossa kamin uskotaan asuvan, kuten Fujivuorta tai Miwavuorta, kutsutaan sanalla *shintai-zan* (jap. 神体山).

Nimestään huolimatta shintait eivät itsessään ole kameja vaan pikemminkin vain väliaikaisia asuinsijoja, joiden kautta ihmiset voivat palvoa kameja. Shintait ovat myös aina *yorishiroja* eli esineitä tai asioita, jotka vetävät jo luonteensa vuoksi kameja puoleensa.

Yleisimmät shintait ovat ihmisen valmistamia esineitä, kuten peilejä, miekkoja, jalokiviä (esimerkiksi pilkun muotoisia *magatama*-kiviä), uskonnollisissa rituaaleissa käytettyjä *gohei*-sauvoja tai kameja esittäviä veistoksia, joita kutsutaan nimellä *shinzō* (jap. 神像). Ne voivat kuitenkin olla myös luonnon muodostelmia, kuten kiviä, vuoria, puita ja vesiputouksia.

Kuuluisiin shintai-esineisiin lukeutuvat Yata no kagami (osa japanin keisarillisia regaaleita), Miwavuori, Nantaivuori, Nachi-vesiputous ja Meoto-iwa-kivet. Kaikkein kuuluisin shintai on varmasti Fujivuori.

Sumōn huipulle noussut painija eli *yokozuna* on elävä shintai. Siksi hänen vyötärölleen on kiedottu pyhä köysi eli *shimenawa*, joka suojelee pyhiä esineitä tai asioita pahoilta hengiltä. *Kannushi* eli šintolainen pappi voi muuttua eläväksi shintaiksi uskonnollisen seremonian aikana, kun kami asettuu hänen ruumiiseensa.

Katso myös
----------

* Yorishiro

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Shintai Encyclopedia of Shinto. Viitattu 20. joulukuuta 2009.
2. 1 2  Ono, Sokyo & Woodard, William: *Shinto – The Kami Way*, s. 100. Tuttle Publishing, 2004. ISBN 978-0804835572.
3. ↑  Smyers, Karen Ann: *The Fox and the Jewel: Shared and Private Meanings in Contemporary Japanese Inari Worship*, s. 44. Honolulu: University of Hawaii Press, 1999. ISBN 0-8248-2102-5.
4. ↑  Kameja ei ole alun perin esitetty antropomorfisina tai fyysisinä olioina, mutta buddhalaisuuden vaikutuksesta on syntynyt niitä esittäviä maalauksia ja veistoksia.
**Jorge Fernando "Tuto" Quiroga Ramírez** (s. 5. toukokuuta 1960) oli Bolivian presidentti elokuusta 2001 elokuuhun 2002. ADN:ää edustanut Quiroga nimitettiin vuonna 1992 valtiovarainministeriksi ja valittiin 1997 Hugo Banzerin varapresidentiksi. Banzer kärsi terveysongelmista ja Quirogasta tuli vt. presidentti 1. heinäkuuta 2001.

Quiroga on syntyisin Cochabambasta. Hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon tekniikasta Texas A&M:ssa ja ylemmän taloushallinnosta St. Edward's Universitystä. Hän on saanut myös Maailmanpankin "huomisen johtaja" -palkinnon World Economic Forumilta Davosista. Hän työskenteli IBM:lle ja konsulttina Maailmanpankille ja Kansainväliselle valuuttarahastolle. Hänen vaimonsa on yhdysvaltalainen Virginia Gillum.

Quiroga pyrki myös toiselle kaudelle vuoden 2005 vaaleissa PODEMOSin ehdokkaana. Hän julisti "nolla-koka"-politiikkaa ja halusi luoda lisää työpaikkoja kauppaa avaamalla. Hän sanoi myös haluavansa Bolivian olevan poliittisesti riippumaton Yhdysvalloista, vaikka häntä pidettiinkin yhdysvaltalaismielisenä. Hän jäi kaukaiseksi kakkoseksi Evo Moralesille 28,6 % ääniosuudella. Quiroga sai myöhemmin syyteen neljästä kautensa aikana tehdystä kaasusopimuksesta.

Vuonna 2010 Quiroga tuomittiin vankilaan kunnianloukkauksesta pankkia kohtaan. Hän on valittanut tuomiosta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ex-Bolivian president to appeal defamation sentencing, attorney says  2010. CNN. Viitattu 23.8.2014.
2. 1 2  Profile: Jorge Quiroga BBC. Viitattu 23.8.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* biografia (Arkistoitu – Internet Archive) (CIDOB) (espanjaksi)
* Profile: Jorge Quiroga (BBC) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
*Tämä artikkeli kuvaa Espanjan laivaston Jorge Juan -luokan sluuppia. Muita samoin nimettyjä aluksia on täsmennyssivulla.*

**Jorge Juan** oli Espanjan laivaston Jorge Juan -luokan sluuppi.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Jorge Juan -luokka*
Alus tilattiin La Seyneltä Ranskasta. Alus laskettiin vesille vuonna 1876.

Palvelus
--------

Espanjan–Yhdysvaltain sodassa *Jorge Juan* oli 1898 Kuubassa. Alus oli varhain aamulla 21. heinäkuuta ankkurissa Nipenlahdella, kun Yhdysvaltain laivaston aseistetut jahti *USS Wasp* ja hinaaja *USS Leyden* matkasivat kohti Port Nipeä ottaakseen alueen valvontaansa. *Waspin* miehistö havaitsi ankkurissa olleen espanjalaisaluksen noin neljän mailin päässä. *Wasp* ampui muutamia laukauksia lahden suulla olleeseen viestiasemaan, minkä jälkeen jatkoi matkaansa kohti *Jorge Juania*. Espanjalaisalus avasi kello 12.44 tulen äärietäisyydeltä, mihin *Wasp* vastasi. *Leyden*, jota seurasi tykkiveneet *USS Annapolis* ja *USS Topeka*, liittyi taisteluun. Etäisyyden supistuessa yhdysvaltalaisalusten tuli tarkemmaksi ja lopulta kaikki neljä alusta saivat tulensa osumaan kohteeseen. Lopulta kello 13.12 *Jorge Juanin* lippu laskettiin, jolloin yhdysvaltalaisalukset lopettivat tulen ja seurasivat *Jorge Juanin* uppoamista kello 13.42.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Spanish sloop Jorge Juan

Lähteet
-------

1. ↑  history.navy.mil USS Wasp

*Jorge Juan* -luokan sluupit

|  |
| --- |
| *Jorge Juan* - *Sánchez Barcáiztegui* |
| Edeltäjä: ? – Seuraaja: ? |