recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Else Berg: *Omakuva pensseleiden kanssa*, maalattu vuonna 1929
**Else Berg** (19. helmikuuta 1877 Ratibor – 19. marraskuuta 1942 Auschwitz) oli saksalainen, juutalaistaustaustainen taidemaalari.

Elämäkertaa
-----------

Else Berg syntyi tuolloin Saksan keisarikuntaan kuuluneessa Sleesiassa, Ratiborin kaupungissa. Hänen isänsä oli alankomaalaistaustaista juutalaista sukua ja mielipiteiltään liberaali. Perheen varallisuus oli peräisin sen omistamasta sikaritehtaasta. 

Berg aloitti taideopintonsa vuonna 1895, Belgiassa, Kuninkaallisessa taideakatemiassa. Saatuaan perheeltään taloudellista apua hän jatkoi opintojaan Berliinissä, jossa hänen opettajanaan oli Artur Kampf. 

Mommie Schwarz oli palannut vuonna 1905 New Yorkista Berliiniin opiskellakseen ekspressionistista maalaustaidetta. Hän tapasi Else Bergin ja he lähtivät yhdessä Pariisiin katsomaan uusia taidevirtauksia. Seuraavana vuonna he muuttivat asumaan Amsterdamiin ja olivat mukana modernin taiteen virtauksissa. Seuraavien vuosien aikana he pitivät omat ateljeensa mutta matkustelivat paljon yhdessä. Avioliiton he solmivat vuonna 1920 ja saivat Alankomaiden kansalaisuuden vuonna 1924. Pariskunnalla oli taloudellisia vaikeuksia, mutta heidän onnistui matkustella Itä-Euroopassa, Ranskassa ja Italiassa.

Oleskeltuaan miehensä kanssa Mallorcalla taiteilija Leo Gestelin ja tämän vaimon luona Berg vaihtoi tyylinsä kubismiksi. Kun kansallissosialistit tulivat Saksassa valtaan vuonna 1933, useimmat Bergin ja Schwarzin ystävät ja sukulaiset muuttivat Yhdysvaltoihin ja Britanniaan. Pariskunta tunsi olevansa turvassa Alankomaissa. 

Saksa valtasi Alankomaat vuonna 1940. Se johti myös siellä juutalaisvainoihin. Berg ja Schwarz kieltäytyivät pitämästä vaatteissaan Daavidintähteä. He piiloutuivat pieneen Baambruggen kaupunkiin. Joku ilmiantoi pariskunnan ja heidät kuljetettiin Auschwitziin, missä heidät murhattiin melkein heti.

Maalauksia
----------

* Mommie Schwarzin (aviomies) muotokuva, 1936Mommie Schwarzin (aviomies) muotokuva, 1936
* SavenvalajaSavenvalaja
* MaalaismiesMaalaismies
* Kukka-asetelmaKukka-asetelma
* Lapsi ja pehmoeläimetLapsi ja pehmoeläimet
* Tilleurin kaivosalueTilleurin kaivosalue

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Else Berg**.
* 
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Mavis Valley:n jäteasema Itä-Dunbartonshiressä Britanniassa.
**Jäteasemat** tai **siirtokuormausasemat** ovat miehitettyjä jätteiden vastaanotto- ja käsittelypaikkoja tai rakennuksia. Jäteasemat ovat korvanneet entiset lakkautetut kunnalliset kaatopaikat. Jäteasemia ylläpitävät useiden kuntien yhteisesti ja kaupunkien omistamat jäteyhtiöt.

Ne ovat usein välivarastointipaikkoja jätteen käsittelyssä. Niissä kerätään useista lähteistä jätettä suurempiin yksiköihin, josta ne kuljetetaan edelleen tai jätetään paikalle, kuten maanjättöpaikoilla. Jätteet lajitellaan avonaisiin kontteihin, joihin mahtuu noin 76 kuutiometrin edestä tiivistämätöntä jätettä. Myös puristavia jätekontteja on käytössä, mutta niissä pitää olla erillinen luovutusmekanismi. Avonaisessa konttijärjestelmässä rekat tyhjentävät suoraan jätteensä kuljetuskonttiin. Puristavien jätekonttien kohdalla ne tyhjennetään jätekuiluun, josta laite nostaa tai työntää ne kuljetuskonttiin.

Jäteasemat tavanomaisesti ottavat vastaan metalliromua, hyötyjätteitä, rakennusjätteitä, suurikokoisia jätekappaleita ja vaarallista jätettä. Suuret jäteasemat voivat ottaa enemmän kuin 500 tonnia jätettä päivää kohti. Jäteasemilta jätteet lähtevät poltettaviksi, kaatopaikalle, ongelmajätelaitokselle ja kierrätettäväksi. Jäteasemat sijaitsevat joskus likellä jätelaitoksia.

Jätteiden tuominen jäteasemalle on maksullista. Hinta voi perustua kuutiomäärään, painoon, kappalemäärään tai ylimalkaiseen arvioon jätteen määrästä ja laadusta. Laitteet joista on maksettu kierrätysmaksu hankintavaiheessa voi jättää ilmaiseksi asemalle, niitä ovat muun muassa televisiot, tietokoneet, autonrenkaat, jääkaapit ja pakastimet. Sohvasta voi joutua maksamaan 34 euroa kappale hintana.

Lähteet
-------

1. ↑  Kouvolan kunta: Kymenlaakson ja Lapinjärven jätehuoltomääräykset (PDF) (Määritelmä jäteasemalle, PDF tiedoston sivu 10, sivun sisäisen numeroinnin mukaan 18–19.)  1.2.2011. kouvola.fi:  Kouvolan kunta. Viitattu 13.5.2016.
2. 1 2  lhj.fi  29.5.2015. Lhj. Viitattu 29.5.2016.
3. 1 2  Nathanson, Jerry A.: "Solid-waste collection: Transfer stations", *solid-waste management*. Alkaen kohdasta (sitaatti): "If the final destination of the refuse is not near the community in which it is generated, one or more transfer stations may be necessary.". Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica Ultimate Reference Suite. 2015. ISBN 978-1625132963. (englanniksi)
4. ↑  Huang, Jerry Y.C.: "IV. Recycling", *Solid Waste Disposal*. Sitaatti: "Special trucks pick up this waste and cart it to transfer stations or directly to recycling facilities, thus lessening the load at incinerators and landfills.". Encarta Multimedia Encyclopedia, Microsoft® Student 2009 [DVD], Microsoft Corporation, 2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jäteasema** Wikimedia Commonsissa
| "Goodbye Yellow Brick Road"Elton John |
| --- |
| Singlen "Goodbye Yellow Brick Road" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Goodbye Yellow Brick Road* |
|  B-puoli | "Screw You" |
|  Äänitetty  | toukokuu 1973Château d’Hérouville, Ranska |
|  Julkaistu | 15. lokakuuta 1973 |
|  Formaatti | 7″ ja 12″ vinyyli |
|  Tekijä(t) | Gus Dudgeon |
|  Tyylilaji | soft rock, glam rock |
|  Kesto | 3:11.00 |
|  Levy-yhtiö | MCA, DJM |
| Elton Johnin muut singlet |
| "Saturday Night’s Alright for Fighting"1973 | "Goodbye Yellow Brick Road"1973 | "Step into Christmas"1973 |

**Goodbye Yellow Brick Road** on Elton Johnin balladi. Laulun sanoitukset on kirjoittanut  Bernie Taupin ja musiikin säveltänyt John tämän *Goodbye Yellow Brick Road* -albumille. Sen musiikillinen tyyli ja tuotanto ovat saaneet voimakkaasti vaikutteita 1970-luvun soft rock- ja glam rock -tyyleistä. Kappale on kriitikoiden laajasti ylistämä, ja jotkut ovat nimenneet sen Elton Johnin parhaaksi kappaleeksi.

Kappale julkaistiin vuonna 1973 albumin toisena singlenä, ja se pääsi 10 parhaan listalle Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Se oli yksi Johnin suurimmista hiteistä, ja ylitti edellisen singlen, "Saturday Night’s Alright for Fighting", myynnissä ja suosiossa pian julkaisunsa jälkeen. Yhdysvalloissa se nousi kultalevyrajaan 4. tammikuuta 1974 ja platinaan 13. syyskuuta 1995 RIAA:n luokituksessa.*lähde?*

Yellow Brick Road on 1939 elokuvasovituksesta Lyman Frank Baumin kirjasta *Wizard of Oz*. Tässä elokuvassa Dorothy ja hänen kolme sekalaista ystäväänsä ovat saaneet neuvon seurata Yellow Brick Roadia löytääkseen Ozin Velhon, vain huomatakseen, että heillä olikin jo kaikki mitä he olivat etsineet. Tie johtaa Emerald Cityyn Ozin maahan, jota on usein pidetty vertauskuvana "tielle, joka johtaa elämän fantasioihin" tai "tielle, joka johtaa elämän vastauksiin." Sanoitukset kuvaavat halua palata yksinkertaisempaan elämään sen jälkeen, kun kertoja on luullut elävänsä hyvää elämää mutta oivaltaakin olleensa vain kuin lemmikki rikkaalle seurapiirirakastajalleen.

Lähteet
-------

1. ↑  Mason, Stewart. [Goodbye Yellow Brick Road (kappale) AllMusicissa (englanniksi) "Goodbye Yellow Brick Road"]. Allmusic. Retrieved 11 June 2006.
Perinteinen *Pav bhaji* -annos.
***Pav bhaji***, joskus myös ***Pao bhaji***, on intialainen, alun perin maratilaisesta keittiöstä tuleva pikaruoka. Ruokalaji on suosittu Maharashtran ja Gujaratin osavaltioissa sekä erityisesti isoilla metropolialueilla, kuten Mumbaissa. *Pav* merkitsee marathin kielellä ruokalajiin kuuluvaa leipäpalaa – sanan alkuperä on peräisin portugalin kielestä, jossa *pão* tarkoittaa kirjaimellisesti "leipää". *Bhajilla* tarkoitetaan taas annoksen pannulla paistettavaa kasvisten ja mausteiden kastikemaista, voimaperäisesti soseutettua seosta. Annoksen lisukkeisiin kuuluvat usein esimerkiksi korianterin lehdet, pilkottu raaka sipuli sekä sitruunanviipale. Voin runsas käyttö *Pav bhajin* valmistuksessa ja voitelussa liittyy myös ruokalajiin olennaisesti.

Historia
--------

Ruokalajin alkuperä sijoittuu 1800-luvun brittikolonialismin myötä teollistuneeseen Mumbaihin, jossa erityisesti tekstiiliteollisuus oli valtavassa kasvussa. Tehtaiden lounastaukojen lyhyyden vuoksi työläisillä ei normaalisti ollut aikaa nauttia täysipainoista lounasta. Kevyttä lounasta suosittiin myös siksi, että sellaisen jälkeen lounastauolta oli helpompi palata fyysisesti raskaan työn ääreen verrattuna täysipainoiseen, raskaaseen lounaaseen. *Pav bhajissa* perinteinen riisi tai roti korvattiinkin kevyemmällä *pav*-leivällä, ja curry-tyyppinen ruoka korvattiin niin ikään kevyemmällä *bhaji*-sekoituksella. Näistä ajoista asti *pav bhaji* on pysynyt myös siirtomaavallasta vapautuneen Intian yhtenä suosituimmista katu- ja lounasruoka-annoksista.

Ruokalaji on vaihtelevassa mittakaavassa levinnyt myös Intian ulkopuolelle ympäröivään itäiseen Aasiaan, mutta myös länsimaihin kuten Yhdysvaltoihin, Australiaan sekä Britanniaan.

Valmistus
---------

*Pav bhajin* valmistusta delhiläisessä katukeittiössä.
Koska *pav bhaji* on yleensä nopeasti valmistettava ruoka ja annoksen valmistajat joutuvat sopeutumaan raaka-aineiden nopeaan vaihtuvuuteen, annoksen resepti saattaa vaihdella hyvinkin selkeästi kausittain ja alueittain. Ruokalajin yleisimpinä ja todennäköisinä raaka-aineina voidaan kuitenkin mainita ainakin muussattu peruna, pilkottu tomaatti, hienonnettu sipuli, herneet sekä pilkottu paprika. Muut vihannekset, kuten kukkakaali, porkkana tai munakoiso, ovat myös usein hyödynnettyjä ainesosia. Mausteina valmistajat käyttävät yleensä omaa yksilöllistä *pav bhaji masala* -mausteseosta. Tämän lisäksi olennaisiin mausteisiin kuuluvat muun muassa valkosipuli, inkivääri, chili ja kurkuma. Sitruunamehun puristaminen annokseen on myös tavallista jo sitä valmistettaessa. Runsas mausteiden määrä antaa annokseen paljon makua mutta myös paksuntaa sen vedellä jatkettua koostumusta. Kun koko sekoitus on paistunut muutaman minuutin ajan, *pav bhaji* tarjoillaan lisukkeiden kera kuumalta astialta, usein voisilmän kera.

Katso myös
----------

* Intialainen keittiö
**Merja Tuulikki Vaara** (s. 19. heinäkuuta 1963) oli henkilö, joka **katosi** Rovaniemellä 27. heinäkuuta 1980. Hän oli katoamisen aikaan 17-vuotias. Vaara poistui työpaikaltaan vartiointiliikkeestä aamulla kello 5.30 paikkeilla, ja viimeisen vahvistetun havainnon hänestä teki vartiointiliikkeen omistaja. Tällöin tyttö oli astelemassa maantien suuntaan. Vaara julistettiin kuolleeksi 19. toukokuuta 1999.

Vaarasta kirjattiin katoamisilmoitus 28. heinäkuuta 1980. Katoamisilmoituksen teki hänen äitinsä, sillä hän oli jättänyt saapumatta Jaatilan kylässä sijainneeseen kotiinsa. Kävi ilmi, että Vaara palasi sinne usein liftaamalla. Katoamisaamuna ohi ajanut nainen teki vielä epävarman havainnon Vaarasta vakiintuneella liftauspaikalla Keskon rakennuksen kohdalla. Lehdistö tiedotti katoamisen jälkeen lisäksi poliisin tietoon saatetusta vihjeestä, jonka mukaan Vaara olisi noussut katoamisesta seuraavana päivänä noin 40-vuotiaan miehen kuljettamaan ruskeaan mustakattoiseen Vauxhall Viva - tai Opel Kadett -merkkiseen autoon, jonka rekisteri alkoi kirjaimilla OH. Toisaalta aamulenkillä ollut mies kertoi nähneensä mahdollisesti Vaaran nousevan rekan kyytiin valtatiellä tavanomaiselta liftauspaikaltaan katoamisaamuna.

Poliisi ei uskonut Vaaran kohdalla omaehtoiseen katoamiseen, mutta tätä ei kyetty sulkemaan kokonaan poiskaan, kuten ei onnettomuuden tai itsemurhan mahdollisuuksiakaan. Poliisi piti henkirikoksen mahdollisuutta varteenotettavana. Tapaukseen liittyviä vihjeitä on tarkistettu vielä ainakin vuonna 2019.

Merja Vaaran katoaminen on yksi yhdestätoista tapauksesta, joita Tiina Saari ja Maiju Majamaa käsittelevät Into Kustannuksen kustantamassa *Ei jälkeäkään – 11 suomalaista kadonnutta ja kaivattua* -kirjassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ro­va­nie­me­läi­nen Merja Vaara lähti työ­pai­kal­ta kohti kotia, mutta ei päässyt koskaan perille – Mitä 17-vuo­tiaa­na ka­don­neel­le nuo­rel­le ta­pah­tui yli neljä vuo­si­kym­men­tä sitten? Kaleva
2. 1 2  Tiina Saari, Maiju Majamaa: *Ei jälkeäkään, 11 suomalaista kadonnutta ja kaivattua*, s. 43 ja 69. Into Kustannus Oy, 2020.
3. 1 2 3 4  Jälkiä jättämättä Iltalehti
4. ↑  *Nykyposti* 1/1981
5. 1 2  "Jos minulle jotain tapahtuu, tiedätte kyllä syyllisen" – 5 katoamis­mysteeriä, jotka odottavat yhä ratkaisua Ilta-Sanomat
6. ↑  Ei jälkeäkään – 11 suomalaista kadonnutta ja kaivattua - äänikirja (Arkistoitu – Internet Archive) Supla
Rauman taidemuseo
**Rauman taidemuseo** (ruots. *Raumo konstmuseum*) sijaitsee Vanhassa Raumassa vuonna 1795 rakennetussa Pinnalan talossa. Rauman taidemuseo toimi säätiönä vuosien 1969–2018 ajan. Rauman kulttuuripalvelut, Rauman museo ja Rauman taidemuseo yhdistettiin 1. tammikuuta 2019 alkaen Rauman kulttuuri- ja museopalvelut yksiköksi. Rauman taidemuseota hallinnoi Rauman kaupunki.

Museon yhteydessä on myös museokauppa Saima, jonka tuotevalikoimaan kuuluu muun muuassa museokaupan omia tuotteita, taidekortteja, näyttelyjulkaisuja sekä erilaisia taiteilijoiden tekemiä koruja.

Historia
--------

Vuonna 1962 perustettu Rauman taideyhdistys toivoi seudulle taidemuseota, ja vuonna 1969 taidemaalari Alpo Sarava teki aloitteen ehdottaen museolle paikkaa Hauenguanon aukion laidalla sijaitseviin Pinnalan rakennuksiin. Päämäärän saavuttamiseksi perustettiin Rauman taidemuseon säätiö. Samana vuonna päätettiin, että Pinnalan rakennukset korjattaisiin museokäyttöön arkkitehti Leevi Nurmen johdolla. 

Museo avattiin vuoden 1970 joulukuussa. Seuraavana kesänä oli vuorossa talletussopimus Ateneumin taidemuseon kanssa. Näin museo sai 18 suomalaista 1800-luvun teosta. Vuonna 1974 museo otettiin Suomen museoliiton jäseneksi.

Intendentit
-----------

* Alpo Sarava 1969–1981
* Juhani Mylläri 1981–1985
* Janne Koski 1986–2019
* Heta Kaisto 2019–

Museonjohtajat
--------------

* Risto Kupari 2019–

Lähteet
-------

1. 1 2  Museokortti-kohde: Rauman taidemuseo *www.museot.fi*. Viitattu 16.8.2023.
2. ↑  Historia *Taidemuseo*. Viitattu 16.8.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto Rauman taidemuseo.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Rauman taidemuseo (Q10649958)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | taidemuseo, museo, creative residency |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Rauma |
|  |
| katuosoite | Kuninkaankatu 37, 26100 Rauma |
|  |
| koordinaatit | 61°07′42″N 21°31′03″E﻿ / ﻿61.1282°N 21.5175°E﻿ / 61.1282; 21.5175 |
|  |
|  |

 |
Pankerin sijainti Plönin piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Schleswig-Holsteinin osavaltiossa.
**Panker** on kunta Plönin piirikunnassa Schleswig-Holsteinin osavaltiossa pohjoisimmassa Saksassa. Se rajautuu pohjoisessa Kielinlahteen. Etäisyys Hampurista on noin sata kilometriä koilliseen ja Kielistä noin 30 kilometriä itään. Välittömästi Pankerin eteläpuolella sijaitsee Lütjenburgin pikkukaupunki.

Pankerin alueella sijaitsee Pankerin linna eli Gut Panker, joka tunnetaan muun muassa Suomeen kaavaillun kuninkaan syntymäkartanona. Pankerissa on myös Todendorfin sotilasharjoitusalue. Muut Pankerin kylät ovat Darry, Friedrichshof, Gadendorf, Matzwitz ja Satjendorf.

Panker mainitaan ensi kerran 1433 muodossa Pankuren. Paikannimi on slaavilaista alkuperää.

Lähteet
-------

1. ↑  Entfernung von Hamburg nach Panker Luftlinie.org. Viitattu 19.12.2020. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Panker, Schleswig-Holstein, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Panker**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Panker 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Jukka Maarianvaara** (s. 1974*lähde?*) on suomalainen juristi. Vuosina 2017–2022 hän toimi tasa-arvovaltuutettuna. Nykyään hän on ammattiliitto Jytyn edunvalvontajohtaja.

Koulutukseltaan hän on oikeustieteen kandidaatti ja varatuomari.

Ura
---

Maarianvaara on toiminut tuomarina käräjäoikeudessa. työskenteli uransa alussa muun muassa Turvatekniikan keskuksessa ja Opetusalan Ammattijärjestö OAJ:ssä. Vuodesta 2003 lähtien hän toimi terveys- ja sosiaalialan ammattijärjestö Tehyssä, ensin lakimiehenä ja neuvottelupäällikkönä ja vuodesta 2009 lähtien edunvalvontajajohtajana.

Huhtikuussa 2017 hän aloitti viisivuotisen toimintakautensa tasa-arvovaltuutettuna. Hänen tehtäviinsä kuului tasa-arvon edistäminen ja syrjinnän estäminen. Alkuvuonna 2022 hänet valittiin tehtävään toiselle viisivuotiskaudelle, mutta hän jätti tehtävän alkuvuonna 2023 ja siirtyi ammattiliitto Jytyn edunvalvontajohtajaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Maarianvaara Jytyn edunvalvontajohtajaksi – tasa-arvovaltuutetun tehtävään 11 hakijaa *demokraatti.fi*.  21.11.2022. Viitattu 11.8.2023.
2. 1 2 3  Jukka Maarianvaara on uusi tasa-arvovaltuutettu – ohitti valinnan loppusuoralla Astrid Thorsin *Suomenmaa.fi*.  2.2.2017. Viitattu 11.8.2023.
3. 1 2  Mika Peltonen: Tasa-arvotaistelija ei siedä työelämän epätasa-arvoa *Motiivilehti*. Viitattu 11.8.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Maarianvaaran LinkedIn-profiili
* Maarianvaara Ykkösaamun vieraana 19.3.2021
**Nurit Peled-Elhanan** (hepr. ‏נורית פלד-אלחנן‎; s. 1949) on israelilainen kirjailija ja yliopistoluennoitsija, joka on saanut Saharov-palkinnon vuonna 2001.

Elämä
-----

Nurit Peled-Elhanan syntyi Jerusalemissa vuonna 1949. Hänen isänsä oli israelilainen kenraali Mattityahu Peled ja veljensä rauhanaktivisti Miko Peled.

Peled-Elhananin tytär kuoli vuonna 1997 itsemurhaiskussa Jerusalemissa. Peled-Elhanan kuvaili sekä tyttärensä että murhaajan olevan Israelin Palestiinan-miehityksen uhreja.

Hänen kaksi vanhempaa poikaansa toimivat Taistelijat rauhan puolesta -järjestössä.

Rauhantyö
---------

Vuonna 2009 Peled-Elhanan oli mu kana perustamassa kansainvälistä kansantuomioistuinta Russell Tribunalia, joka tutkii kolmansien osapuolten roolia ja osallisuutta kansainvälisen oikeuden rikkomuksiin, joihin Israel on syyllistynyt palestiinalaisia vastaan.

Peled-Elhanan tukee BDS-kampanjaa, jossa kehotetaan boikotoimaan Israelia, kunnes se noudattaa kansainvälistä oikeutta ja palestiinalaisten oikeuksia.

Vuonna 2001 hänelle myönnettiin ihmisoikeustyöstä Saharov-palkinto.

Tutkimus
--------

Peled-Elhanan työskentelee Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa. Hän on tutkinut mm. Israelin yhteiskunnan ja sen nuoren sukupolven ajattelua. Vuonna 2012 julkaistussa teoksessaan *Palestine in Israeli School Books: Ideology and Propaganda in Education* hän käsittelee Israelin koulujen taipumusta suuntautua suvaitsevaisuuden ja monimuotoisuuden sijasta rasismiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Saharov-palkinto, Nurit Peled-Elhanan Euroopan parlamentti. Viitattu 6.11.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Nurit Peled-Elhanan *Berkley Center*. Viitattu 6.11.2021. (englanniksi)
3. ↑  Russell Tribunal on Palestine, How we operate *Russell Tribunal*. Viitattu 6.11.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Limpopo** on 1 770 kilometriä pitkä joki eteläisessä Afrikassa. Se saa alkunsa Krokotiilijokena (afrikaansiksi *Krokodil*) Witwatersrandissa Etelä-Afrikassa. Sieltä se virtaa aluksi koilliseen muodostaen osan Etelä-Afrikan ja Botswanan rajasta. Limpopo kääntyy itään ja muodostaa Etelä-Afrikan ja Zimbabwen rajan. Lopuksi joki kääntyy kaakkoon, virtaa Mosambikin läpi ja laskee Intian valtamereen Xai-Xain kaupungin lähellä. Limpopon suurin sivujoki Olifants laskee jokeen noin 200 kilometriä ennen Intian valtamerta. Joen valuma-alue on noin 408 000 neliökilometriä, josta noin 45 prosenttia on Etelä-Afrikassa.

Ensimmäinen joella vieraillut eurooppalainen oli Vasco da Gama, joka nimesi sen vuonna 1498 *Espíritu Santo* -joeksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Limpopo River Encyclopaedia Britannica. Viitattu 7.10.2020. (englanniksi)
2. ↑  The Limpopo River Basin *Limpopo River Awareness Kit*.  Arkistoitu 15.4.2021. Viitattu 7.10.2020. (englanniksi)
3. ↑  Geography of the Limpopo River Basin *Limpopo River Awareness Kit*.  Arkistoitu 16.12.2019. Viitattu 7.10.2020. (englanniksi)
**Jesi** on Keski-Italiassa Anconan maakunnassa sijaitseva kaupunki. Asukkaita kaupungissa on noin 40 000.

Jesin vanhaa keskustaa ympäröivät linnoitusmuurit. Kaupungin nähtävyyksiä ovat Jesin oopperatalo, *Teatro Pergolesi* ja Pianettin palatsi, *Palazzo Pianetti*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto Nazionale di Statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 11.6.2017. (italiaksi)
2. ↑  Istat - Istituto Nazionale di Statistica: Demographic Balance for the year 2015 and Resident Population from on 31st December *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*.  Arkistoitu 16.10.2017. Viitattu 11.6.2017. (englanniksi)
3. ↑  Joonas Konstig: Vuoren ja meren Marche.  *Mondo*, 9/2012, s. 28.

Anconan maakunta
Agugliano | Ancona | Arcevia | Barbara | Belvedere Ostrense | Camerano | Camerata Picena | Castelbellino | Castelfidardo | Castelleone di Suasa | Castelplanio | Cerreto d’Esi | Chiaravalle | Corinaldo | Cupramontana | Fabriano | Falconara Marittima | Filottrano | Genga | Jesi | Loreto | Maiolati Spontini | Mergo | Monsano | Monte Roberto | Monte San Vito | Montecarotto | Montemarciano | Morro d’Alba | Numana | Offagna | Osimo | Ostra | Ostra Vetere | Poggio San Marcello | Polverigi | Rosora | San Marcello | San Paolo di Jesi | Santa Maria Nuova | Sassoferrato | Senigallia | Serra San Quirico | Serra de’ Conti | Sirolo | Staffolo | Trecastelli
**Domancy** on kunta itäisessä Ranskassa Haute-Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Arvejoen laaksossa.

Nähtävyydet
-----------

Kunnan nähtävyyksiä on vuonna 1717 rakennettu Saint-Andrén kirkko. Alkuperäinen puinen kirkko oli todennäköisesti peräisin keskiajalta, mutta se tuhoutui tulipalossa. Tulipalolta kuitenkin säästyi kirkon kellotorni, joka on luokiteltu historialliseksi monumentiksi.

Talous
------

Vaellustarvikkeita valmistava yritys Quechua pitää pääkonttoriaan Domancy'ssa.

Urheilu
-------

Domancy'iin johtava tie rankkoina nousuineen on ollut useassa pyöräilykilpailussa ratkaisevassa osassa. Näin kävi myös maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1980, jolloin ranskalainen Bernard Hinault ratkaisi mäessä mestaruutensa.

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. ↑  Kunnan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  Tour de France 2016

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Domancy** Wikimedia Commonsissa
Telgten sijainti Warendorfin piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa.
**Telgte** on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisessä Saksassa. Se sijaitsee Ems-joen varrella noin 12 kilometriä Münsteristä itään.

Maantiede
---------

Marienlinde
Telgte sijaitsee Nordrhein-Westfalenin pohjoisosassa noin 110 kilometriä Düsseldorfista koilliseen. Etäisyys Hampurista on noin 230 kilometriä lounaaseen, maanteitse noin 280 kilometriä.

Telgte osa-alueet ovat varsinainen Telgte, Westbevern ja Vadrup. Westbevern oli aiemmin itsenäinen maalaiskunta, se liitettiin Telgteen 1975. Vadrup muodostaa Westbevernin luoteisosan.

Historia
--------

Telgten juuret ulottuvat varhaiskeskiaikaan. Kaupunki alkoi kasvaa historiallisten kauppareittien risteykseen paikalle, jossa Ems-joki oli helppo ylittää. Telgte sai kaupunkioikeudet 1238 ja sen ympäri rakennettiin puolustusmuuri, joka purettiin seitsenvuotisen sodan jälkeen 1760-luvulla. Kaupunki paloi vuosina 1393, 1500 ja 1739. Rutto tappoi noin puolet kaupungin väestöstä 1500-luvun lopulla. Telgte teollistui 1800-luvulla ja se sai rautatieyhteyden 1880-luvulla.

Telgten arvorakennuksia (*Baudenkmal*) ovat muun muassa Marienkapelle (1654–1657) ja goottilainen hallikirkko St. Clemens 1500-luvulta. Historiallisia ristikkotaloja on runsaasti. Telgtessä on myös *Baumdenkmal*: isolehtilehmus Marienlinde, joka oli 2000-luvun alussa noin 750 vuotta vanha.

Telgtellä on huomattava osa Günter Grassin teoksessa *Das Treffen in Telgte* (1979).

Talous ja liikenne
------------------

Telgten merkittäviä elinkeinoja ovat terveydenhuolto, metallinjalostus ja viestintäelektroniikka.. Telgten rautatieasema, Station Telgte, sijaitsee rataosuudella Münster–Rheda-Wiedenbrück. Maantieliikenteen tärkeimmät väylät ovat Bundesstraße 64 ja Bundesstraße 51.

Lähteet
-------

1. ↑  Bevölkerungsstand nach Geschlecht - Gemeinden - Monat (ab 2000) *Landesdatenbank.nrw.de*. Information und Technik Nordrhein-Westfalen Statistisches Landesamt.  (saksaksi)
2. ↑  Entfernung von Telgte nach\_ *Luftlinie.org*. Viitattu 18.4.2022. (saksaksi)
3. 1 2  Stadtgeschichte Telgte *Muensterland.de*. Viitattu 18.4.2022. (saksaksi)
4. ↑  Strukturdaten : Wirtschaftszweige *Telgte.de*. Stadt Telgte. Viitattu 18.4.2022. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Telgte, Nordrhein-Westfalen, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Telgte**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Telgte 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Maantieteelliset | 
* MusicBrainz area

 |

 |
**Vittel** on kunta Koillis-Ranskassa Vosgesin departementissa Grand Estin alueella. Se on vanha perinteinen kylpyläkaupunki. Kylpyläkeskusta on rakennettu 1800-luvun puolivälistä lähtien ja se kuuluu nykyään Ranskan historiallisiin monumentteihin. Kylpylän lähettyvillä on myös kasino. Kaupungissa on Nestlén omistama tehdas, jossa pullotetaan Vittel kivennäisvettä.

Vittelissä oli toisen maailmansodan aikana saksalaisten miehittäjien internointileiri, jonne siirrettiin Ranskassa asuvia brittejä ja yhdysvaltalaisia mutta jonne saksalaiset toivat myös juutalaisia ja josta heitä kuljetettiin edelleen Auschwitziin tuhoamisleirille.

* KaupungintaloKaupungintalo
* Kylpylän Grande galerieKylpylän Grande galerie
* KasinoKasino

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. ↑  Tour de France 2017
3. ↑  Vittel United States Holocaust Memorial Museum USHMM. Viitattu 15.3.2023

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vittel** Wikimedia Commonsissa
**Saint-Paul-Trois-Châteaux** on kunta Ranskassa Drômen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Alueella on ollut asutusta jo esihistoriallisista ajoista saakka. Kaupunki on ollut Tricastini heimon pääkaupunki. Kaupungin keskiaikaisen keskustan tärkein nähtävyys on 1100-luvulla rakennettu katedraali Notre-Dame de Saint-Paul-Trois-Châteaux.

Ruokakulttuuri
--------------

Saint-Paul-Trois-Châteaux on tunnettu mustasta tryffelistä, joka tunnetaan nimellä Tricastinin musta tryffeli. Se on harvinainen ja aromaattinen ylellisyystuote. Sitä myydään paikallisissa ravintoloissa, sekä talvisin pidettävillä tryffelimarkkinoilla.

Teollisuus
----------

Kaupungin suurin työllistäjä on Tricastin ydinvoimalaitos.

  

* Katedraali Notre-Dame de Saint-Paul-Trois-ChâteauxKatedraali Notre-Dame de Saint-Paul-Trois-Châteaux
* Tricastinin musta tryffeliTricastinin musta tryffeli
* Tricastin ydinvoimalaitosTricastin ydinvoimalaitos

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saint-Paul-Trois-Châteaux** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. 1 2  Paris-Nice 2016
**Carmel Budiardjo** (18. kesäkuuta 1925 – 10. heinäkuuta 2021) oli brittiläinen ihmisoikeusaktivisti, joka oli perustamassa brittiläistä Tapol-järjestöä, joka on taistellut Indonesian demokratian ja ihmisoikeuksien puolesta. Budiardjo oli itse kolme vuotta vangittuna 1960-luvulla Suharton valtaannousun jälkeen. Hänet lopulta karkotettiin Indonesiasta, johon hän oli muuttanut mentyään naimisiin indonesialaisen miehen kanssa. Budiardjon mies oli vankilassa 10 vuotta.

Carmel Budiardjo syntyi vuonna 1925 Britanniassa ja opiskeli London School of Economicsissa, mistä hän vuonna 1946 valmistui taloustieteestä. Hän muutti vuonna 1952 Indonesiaan naituaan indonesialaisen virkamiehen, Suwondo Budiardjon. Budiardjo työskenteli 1955–1965 Indonesian ulkoasianministeriön taloustieteilijänä. Samaan aikaan hän oli myös aktiivinen akateemikkojen vasemmistojärjestössä sekä Indonesian kommunistisessa puolueessa.

Budiardjo menetti työpaikkansa vuonna 1965, kun kenraali Suharto kaappasi vallan armeijassa. Budiardjon mies vangittiin vuonna 1968 poliittisten syiden takia ja oli vankilassa vuoteen 1978. Budiardjo itse oli vangittuna ilman oikeudenkäyntiä kolmen vuoden ajan. Hänet vapautettiin marraskuussa 1971 ja karkotettiin Indonesiasta.

Budiardjo oli vuonna 1973 perustamassa brittiläistä Tapol-järjestöä, jonka tavoitteena oli auttaa vapauteen Indonesian poliittiset vangit, joista suurin osa oli ollut vangittuna ilman oikeudenkäyntiä vuoden 1965 antikommunististen ratsioiden jälkeen. Järjestön nimi Tapol on lyhenne indonesiankielisestä termistä ’tahanan politik’, joka tarkoittaa poliittista vankia. Tapol laajensi myöhemmin toimintaansa myös vuosina 1974 ja 1978 vangittujen opiskelijoiden vapauttamiseen. Järjestö varoitti myös elokuussa 1975 Indonesian mahdollisesta väkivaltaisesta Itä-Timorin valtauksesta, joka sitten tapahtuikin neljä kuukautta myöhemmin.

Budiardjo johti Tapolia usean vuosikymmenen ajan, ja hänen alaisuudessaan järjestö vastusti Indonesiaan suunnattua taloudellista tukea ja asevientiä sekä piti esillä maan tekemiä ihmisoikeusrikkomuksia. Tapol työskenteli rauhan ja demokratian puolesta muun muassa Acehissa, Itä-Timorissa ja Länsi-Papualla. Budiardjo sai vuonna 1995 Right Livelihood -palkinnon. International Federation for East Timor oli ehdottanut Budiardjoa palkinnon saajaksi. Itä-Timorin itsenäisyyden kymmenvuotispäivänä 2009 maan presidentti José Ramos-Horta myönsi Budiardjolle maan korkeimman kunniamerkin, Ordem de Timor-Lesten.

Lähteet
-------

1. 1 2  TAPOL mourns the passing of our inspirational founder Carmel Budiardjo  11.7.2021. TAPOL. Viitattu 11.7.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3  Carmel Budiardjo Right Livelihood. Viitattu 11.7.2021. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5  Carmel Budiardjo, founder of TAPOL TAPOL. Viitattu 11.7.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Montescudo-Monte Colombo** on kunta Pohjois-Italiassa Riminin maakunnassa Emilia-Romagnan alueella. Kunta perustettiin vuonna 2016, kun kaksi kuntaa, Montescudo (3 451 asukasta) ja Monte Colombo (3 326), yhdistyivät muodostaen Montescudo-Monte Colombon kunnan.  Kunta sijaitsee Valconcan laaksossa. Se on maatalousvaltainen kunta, jonka kukkuloiden rinteillä on paljon pieniä viljelyksiä ja kyliä. Kunta on sijainnut historiallisesti strategisella paikalla Malatestan suvun hallinnoiman alueen ja Montefeltron välisellä rajaseudulla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  tuttitalia
2. ↑  Kuntaliitokset 2016
3. ↑  Montescudo (Arkistoitu – Internet Archive)

Riminin maakunta
Bellaria-Igea Marina | Casteldelci | Cattolica | Coriano | Gemmano | Maiolo | Misano Adriatico | Mondaino | Montefiore Conca | Montegridolfo | Montescudo-Monte Colombo | Morciano di Romagna | Novafeltria | Pennabilli | Poggio Torriana | Riccione | Rimini | Saludecio | San Clemente | San Giovanni in Marignano | San Leo | Sant’Agata Feltria | Santarcangelo di Romagna | Talamello | Verucchio
**Artemísio** (kreik. Αρτεμίσιο), antiikin **Artemision** (m.kreik. Ἀρτεμίσιον, lat. *Artemisium*), on niemi Euboian saarella Kreikassa. Se on saaren pohjoiskärki, jonka *Artemísionsalmi* erottaa Manner-Kreikasta ja Pílion eli Pelionin niemestä. Hallinnollisesti niemi kuuluu Istiaía-Aidipsóksen kuntaan. Niemellä sijaitsee muun muassa Artemísion kylä.

Artemísion niemen alue on ollut asuttu viimeistään neoliittisella kaudella 4000 eaa. Niemen sijainti on aina ollut merkittävä, koska se valvoi yhteyttä muulta Egeanmereltä Pagasitikóslahdelle, Maliakóslahdelle ja Pohjoiselle Euboianlahdelle. Antiikin aikana niemellä oli useita pieniä asutuksia. Niemellä sijaitsi myös Artemis Proseoan temppeli, mistä niemi myös on saanut nimensä. Se oli Euboian tärkeimpiä pyhäkköjä.

Vuonna 480 eaa. niemen ja temppelin edustalla käytiin Artemisionin meritaistelu, joka liittyi jonkin matkan päässä mantereella Thermopylaissa käytyyn Thermopylain taisteluun. Niemen edustalta niin kutsutusta Artemísion hylystä noin vuodelta 100 eaa. on löydetty kuuluisat antiikin aikaiset pronssiveistokset, jotka tunnetaan nimillä Artemisionin jumala (Zeus tai Poseidon) ja Artemisionin ratsastaja. Ne löydettiin osina merestä 1920–1930-luvuilla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Αρτεμίσιο: Ιστορικό Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού.  Arkistoitu 8.4.2016. Viitattu 5.9.2016.
2. ↑  Αρτεμίσιο: Περιγραφή Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού.  Arkistoitu 19.3.2016. Viitattu 5.9.2016.
3. ↑  Ιερό Αρτέμιδας Προσηώας Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού. Viitattu 5.9.2016.
4. ↑  Ναυάγιο του Αρτεμισίου Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού. Viitattu 5.9.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Artemísio** Wikimedia Commonsissa
**Jouko Korhonen** (25. joulukuuta 1921 Haukipudas – 14. heinäkuuta 2023 Oulu) oli suomalainen kaukopartiomies. Ennen kuolemaansa 101-vuotiaana hän oli yksi viimeisimmistä elossa olleista Suomen sotien kaukopartiomiehistä.

Korhonen hakeutui kaukopartiojoukkoihin syksyllä 1943 ja ilmoittautui erillisessä pataljoonassa 4 osasto Vehniäiseen, jota komensi Johannes Vehniäinen. Joukot siirtyivät vuodenvaihteessa 1943–1944 Vaaženista ja Uslangasta Paloniemeen Kuhmoon. Korhonen oli maaliskuussa 1944 mukana jatkosodan suurimmassa kaukopartioiden yhteisiskussa Suopassalmeen, Suopasvaaraan ja Jyskyjärvelle. Hän haavoittui jalkaan sadan kilometrin päässä vihollislinjoista maaliskuussa 1944.

Korhonen taisteli vänrikkinä, mutta sai myöhemmin ylennyksen yliluutnantiksi. Rauhan aikana hän kouluttautui ja loi uran metsänhoitajana. Korhosella oli kahdeksan sisarusta. Hän sai neljä lasta. Hän kuoli polkupyöräonnettomuudessa loukkaantumisen seurauksena heinäkuussa 2023.

Lähteet
-------

1. ↑  Aleksi Nissilä, Viimeinen kaukopartiomies Jouko Korhonen on kuollut Iltalehti 5.8.2023, viitattu 6.8.2023
2. 1 2 3  Heta Ylitie, Kaukopartio­mies Jouko Korhonen on kuollut Ilta-Sanomat 5.8.2023, viitattu 6.8.2023
Tehdasyhdyskuntaa 1980-luvulla.
**Ljungaverk** on vajaan tuhannen asukkaan teollisuusyhdyskunta Ången kunnassa Ruotsin Medelpadissa, Norlannin pääalueella. Ljunganjoen laaksossa noin 23 kilometriä kuntakeskus Ångestä itäkaakkoon sijaitseva Ljungaverk on vuodesta 2015 kuulunut Ljungaverk ja Fränstan taajamaan. 

Ljungaverk oli 1910-luvulta 1990-luvulle tunnettu Kemanobel-yhtiön superfosfaattitehtaasta, joka käynnistyi vuonna 1912 omistajanaan Kemanobelin edeltäjä Stockholms Superfosfat Fabriks AB. Se rakensi ensin Hångstafalleniin vesivoimalan ja sitten sen lähelle paljon sähköenergiaa vaativan lannoitetehtaan. Ljungaverkiä on kutsuttu "Ruotsin kemianteollisuuden kehdoksi".

Toisen maailmansodan aikana Ljungaverkissä valmistettiin raskasta vettä sekä natsi-Saksan että Yhdysvaltojen ydinasehankkeisiin.

1990-luvulla superfosfaattitehdas suljettiin, mutta paikkakunnalla on vielä pientä tuotantotoimintaa. Nykyisin koko Ången kunnan suurin yksityinen työnantaja on Ljungaverkissä 130 ihmistä työllistävä Permascand AB, joka valmistaa kemianteollisuuden tarvitsemia elektrodeja ja muita sähkökemiallisen teollisuuden tarvitsemia tuotteita. Vuonna 1979 Ljungaverkiin perustettiin Kemanobelin ja suomalaisen Teknolonin puoliksi omistama kemianyritys Teknoscand AB, joka valmisti teflon- ja lujitemuovitekniikkaa yhdistäviä kemianteollisuuden laitteita. Teknolonin omistaja Gary Sundberg työskenteli 1980-luvun alussa itsekin Ljungaverkissä, mukanaan perheensä ja vastasyntynyt tyttärensä, josta tuli laulaja-lauluntekijä Chisu.

Lähteet
-------

1. ↑  Persson, Bertil: Ljungaverk - den svenska kemiindustrins vagga *Industrisamhällets kulturarv i Västernorrland*.  2002.  Arkistoitu 12.8.2010. Viitattu 9.8.2023.
2. ↑  Edfast, Stig: Tungt vatten till kärnvapen tillverkades i Ljungaverk *Sveriges Radio*.  10.7.2015. Viitattu 9.8.2023.
3. ↑  Providing electrochemical solutions for global green transition *permascand.com*. Viitattu 9.8.2023.
4. ↑  Kärhä, Vesa: Edelläkävijä Suomen muoviteollisuutta perustamassa - Gary Sundberg 80 vuotta *plastics.fi*.  18.11.2021. Viitattu 9.8.2023.
5. ↑  Puoliksi suomalainen teflon-yritys alkaa Ruotsissa.  *Helsingin Sanomat*, 13.03.1979, s. 27. Näköislehti (maksullinen).
6. ↑  Mattila, Ilkka: Ota kyytiin, Chisu! *Helsingin Sanomat*.  6.10.2011.  Arkistoitu 10.10.2011. Viitattu 9.8.2023.
**Lougan alue** (ransk. *région de Louga*) on hallintoalue Senegalin pohjoisosassa. Sen keskus on Lougan kaupunki. Alueen pinta-ala on 24 847 neliökilometriä. Asukkaita on 1 004 400 henkeä (vuonna 2018, arvio).

Louga on pinta-alaltaan Senegalin kolmanneksi suurin alue. Se rajoittuu pohjoisessa Saint-Louisin, idässä Matamin ja etelässä Kaffrinen ja Diourbelin alueisiin sekä lännessä Thièsin alueeseen ja Atlantin valtamereen.

Alue jakautuu Kébémerin, Linguèren ja Lougan departementteihin. Arrondissementteja on 11, kaupunkikuntia seitsemän ja maalaiskuntia 48. Kaupungit ovat Dahra, Guéoul, Kébémer, Linguère, Louga, Mbeuleukhé ja Ndiagne.

Alueella asuu 6,5 % Senegalin väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 21 %. Asukkaista 65,5 % on wolofeja, 29,4 % fulbeja, 2,5 % sererejä ja 2,2 % maureja.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja transhumanssiin perustuva karjanhoito. Tärkein viljelykasvi on maapähkinä. Lisäksi harjoitetaan kalastusta ja kaupankäyntiä.

Lähteet
-------

* Situation economique et sociale régionale de Louga 2013 *ansd.sn*. Viitattu 6.6.2018. [vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. 1 2 3  Situation 2013, s. 11.
2. ↑  Indicateurs clés *ansd.sn*. Viitattu 6.6.2018.
3. ↑  Situation 2013, s. 14.
4. ↑  Situation economique et sociale régionale de Louga 2012 *ansd.sn*. Viitattu 6.6.2018. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Situation economique et sociale régionale de Louga 2011 *ansd.sn*. Viitattu 6.6.2018. [vanhentunut linkki]
6. ↑  Situation 2013, s. 12.
7. ↑  Situation 2013, s. 73.
8. ↑  Situation 2013, s. 68.
9. ↑  Situation 2013, s. 88.

Senegalin alueet

* Dakar
* Diourbel
* Fatick
* Kaffrine
* Kaolack
* Kédougou
* Kolda
* Louga
* Matam
* Saint-Louis
* Sédhiou
* Tambacounda
* Thiès
* Ziguinchor
Kippin laite
**Kippin laite** tai Kippin aparaatti on laboratorioväline, jota käytetään valmistettaessa kaasuja kiinteän aineen ja hapon reaktiolla. Laitteen kehitti alankomaalainen Petrus Jacobus Kipp vuonna 1844, ja se on nimetty hänen mukaansa. Ensimmäisen Kippin laitteen valmisti saksalainen lasinpuhaltaja Heinrich Geissler.

Kippin laite koostuu pallomaista suppiloa muistuttavasta yläkappaleesta ja alakappaleesta. Alakappale koostuu pohjan nestesäiliöstä, joka on kapean kaulan kautta yhteydessä ylempään pallomaiseen osaan. Pallomaisessa osassa on hanalla suljettava kaasunpoistoputki. Kippin laitteen yläkappaleen putki ulottuu alakappaleen pohjalle. Sen kautta laitteeseen lisätään happoliuosta, joka nousee hydrostaattisen paineen vaikutuksesta alakappaleen pallomaiseen osaan. Alakappaleen pallomaiseen osaan on lisätty kiinteää hapon kanssa reagoivaa ainetta, joka voi olla esimerkiksi sinkkiä tai rautasulfidia. Reaktiossa muodostuu kaasua, joka voidaan poistaa kaasunpoistoputkesta. Jos kaasunpoistoputki suljetaan, kasvaa paine alakappaleen pallomaisesessa osassa. Kasvanut paine työntää happoliuoksen takaisin yläkappaleeseen ja reaktio lakkaa. Reaktio alkaa uudestaan, kun kaasunpoistoputki avataan. Kippin laitetta on käytetty muun muassa vedyn, divetysulfidin, hiilidioksidin ja eteenin valmistamiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Jaakko Forsman (päätoim.): *Pieni tietosanakirja: Toinen osa Isopurje - Maskotti*. Palsta 525. , 1926. Kirja Projekt Runebergin sivuilla (viitattu 27.6.2023).
2. 1 2  Andrea Sella: Classic Kit: Kipp's apparatus *Chemistry World*.  26.10.2007. Royal Society of Chemistry. Viitattu 27.6.2023. (englanniksi)
3. 1 2  Metodija Najdoski: Gas Chemistry: A Microscale Kipp Apparatus.  *The Chemical Educator*, 2011, 16. vsk, s. 295-298. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 27.6.2023.  (englanniksi)
4. ↑  Egon Wiberg, Nils Wiberg, Arnold Frederick Holleman: *Inorganic chemistry*, s. 238, 267, 806. Academic Press, 2001. ISBN 978-0-12-352651-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 27.6.2023). (englanniksi)
5. ↑  Kristi Lew: *Acids and Bases*, s. 55-57. Infobase Publishing, 2009. ISBN 978-0-7910-9783-0. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 27.6.2023). (englanniksi)
6. ↑  Richard Rennie, Jonathan Law: *A Dictionary of Chemistry*, s. 310. Oxford University Press, 2016. ISBN 978-0-19-872282-3. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 27.6.2023). (englanniksi)
Edith Roosevelt
**Edith Roosevelt** (6. elokuuta 1861 – 30. syyskuuta 1948) oli Yhdysvaltojen presidentin Theodore Rooseveltin toinen vaimo. Hänen aikanaan presidentin vaimon ("First Lady", 'ensimmäinen nainen') roolista tuli julkinen valtiollinen tehtävä.

Edith Carow tunsi tulevan aviomiehensä lapsuudesta asti ja oli etenkin tämän sisaren Corinnen läheinen ystävä ja koulutoveri. Theodore Roosevelt ja hänen ensimmäinen vaimonsa Alice Lee Roosevelt olivat naimisissa vuodesta 1880 Alice Leen kuolemaan vuonna 1884 asti. Heille syntyi tytär, joka sai nimen Alice.

Theodore ja Edith Roosevelt menivät naimisiin vuonna 1886. Edith tuli raskaaksi häämatkalla ja keskittyi äidin rooliin.

Kun Theodore Roosevelt pyrki varapresidentiksi vuonna 1900, Edith pysyi sivussa kampanjasta, mutta hänellä oli näkyvä rooli virkaanastujaisissa. Puoli vuotta myöhemmin presidentti William McKinley murhattiin, ja Roosevelteistä tuli presidenttipari.

Monet aikaisemmatkin presidenttiparit olivat valittaneet virka-asunnon ahtaudesta, mutta Rooseveltit rakennuttivat taloon länsisiiven ("West Wing"), johon toimistotilat siirtyivät niin että vanhan osan toinen kerros jäi kokonaan presidentin perheen asuinkäyttöön. Talo sai viralliseksi nimekseen "White House", Valkoinen talo. Edith Roosevelt muokkasi talon sisustusta ja huonejärjestelyä muutenkin. Hänen silmissään talo ei ollut vain perheen koti vaan myös valtion näyteikkuna, jonka julkisten tilojen sisustus muutettiin korostamaan Yhdysvaltojen uutta suurvalta-asemaa. Edith Roosevelt keksi laittaa kaikkien presidenttien puolisoiden muotokuvat ja aikaisempina vuosikymmeninä käytetyt juhla-astiastot esille sen niiden käytävien varrelle, joiden kautta vierailijat tulevat Valkoiseen taloon.

Edith Roosevelt palkkasi ensimmäisenä Valkoiseen taloon tiedottajan, joka vastasi kirjeenvaihdosta ja hoiti suhteita lehdistöön. Virkaa on jatkettu myöhempien presidenttikausien aikana. Hän itse ei pitänyt haastatteluista ja valokuvattavana olemisesta ja kielsi lehtiä kuvailemasta kovin tarkkaan, millaisia asuja oli käyttänyt missäkin tilaisuudessa. Useammin olivat kuvattavina Rooseveltien viisi yhteistä lasta ja Alice, jota lehdistö kutsui "Alice-prinsessaksi".

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Betty Boid Caroli: Edith Roosevelt *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 9.3.2018.
2. 1 2 3 4  Edith Roosevelt *First Ladies*.  Arkistoitu 9.5.2012. Viitattu 9.3.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Edith Roosevelt** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Photographers' Identities

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Patricia Ryan Nixon** (16. maaliskuuta 1912 – 22. kesäkuuta 1993) oli Richard Nixonin aviovaimo. Hän oli Yhdysvaltain ensimmäinen nainen miehensä toimiessa presidenttinä vuosina 1969–1974. 

Hänen ristimänimensä oli **Thelma Catherine Ryan**. Hän muutti kuitenkin etunimensä virallisesti Patriciaksi opiskeluaikoinaan. Hän oli saanut jo aiemmin isältään Pat-lempinimen, joka viittasi hänen syntymiseensä juuri ennen Pyhän Patrickin päivää sekä tytön irlantilaisiin juuriin.

Pat syntyi Elyssä, Nevadassa, mutta muutti pian perheineen Kaliforniaan. Tytön äiti kuoli syöpään vuonna 1924 ja isä silikoosiin 1929. Hänellä oli kaksi vanhempaa veljeä: William M. Jr. (1910–1997) ja Thomas (1911–1992) sekä velipuoli Matthew Bender (1907−1973), ja siskopuoli Neva Bender (1909−1981) äidin ensimmäisestä avioliitosta.

Valmistuttuaan Excelsior High Schoolista vuonna 1929 Pat lähti Fullerton Collegeen. Hän valmistui vuonna 1937 Etelä-Kalifornian yliopistosta ja sai paikan high school -opettajana.

Avioliitto
----------

Richard ja Pat Nixon menivät naimisiin 21. kesäkuuta 1940. Nixonit saivat kaksi lasta: Trician (s. 1946) ja Julien (s. 1948).

Vuonna 1946 Richard Nixon valittiin kongressiin, 1950 senaattiin ja 1952 varapresidentiksi.

Nixonit muuttivat Valkoiseen taloon vuonna 1969. Vaimo oli usein miehensä seurana valtiovierailulla. Hän oli läsnä mm. Richardin historiallisella Kiinan-matkalla vuonna 1972. 

Richard Nixonin erottua presidentinvirasta vuonna 1974 Watergate-skandaalin seurauksena pariskunta muutti takaisin Kaliforniaan. Tämän jälkeen Pat Nixonin vuodet julkisuuden henkilönä olivat ohi; hän esiintyi enää harvoin julkisuudessa, kieltäytyi antamasta haastatteluja eikä koskaan palannut Valkoiselle talolle.

Pat Nixonille kehittyi myöhempinä vuosina useita vakavia terveysongelmia, kuten aivohalvauksia ja emfyseemaa sekä keuhkosyöpä, johon hän lopulta kuoli. Hänet ja hänen vuonna 1994 kuollut miehensä haudattiin entisen presidentin synnyinsijoille Yorba Lindaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  First Lady Biography: Pat Nixon *National First Ladies Library*.  Arkistoitu 9.5.2012. Viitattu 11.3.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pat Nixon** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
	+ 2
* IdRef

 |

 |