recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Velaatan työväentalo** on Tampereen Teiskossa, Ahoin kylässä sijaitseva työväentalo. Työväentalo on osa maakunnallisesti arvokasta kulttuuriympäristöä ja se on kulttuurihistoriallisesti ja maisemallisesti merkittävä. 

Teiskon työväenyhdistys perustettiin vuonna 1893. Omaa taloa varten yhdistys vuokrasi tontin Jutilan talolta. Yhdistys osti Ala-Jutilan vanhan päärakennuksen ja siirsi sen talkoovoimin vuokraamalleen tontille. Talon vihkiäisjuhlaa vietettiin elokuussa 1901. Koska talo oli Jutilan tilan mailla, yhdistys otti nimekseen Jutilan työväenyhdistys. Työväentalo sijaitsi Näsijärven rannalla laivareitin varrella ja se oli suosittu huvimatkojen kohde Tampereelta tulijoille 1900-luvun alussa.

Yhdistys liittyi Sosialidemokraattiseen puolueeseen vuonna 1904. Vuonna 1906 yhdistyksessä oli 34 jäsentä ja omassa lainakirjastossa oli 30 nidettä. Pienestä jäsenmäärästä huolimatta yhdistys järjesti kyseisenä vuonna 12 iltamaa ja 8 kansanhuvitapahtumaa. 1920-luvulle tultaessa monet työväenyhdistyksen aktiiviset jäsenet asuivat etäällä työväentalosta ja talo oli päässyt huonoon kuntoon. Syntyi ajatus talon siirtämisestä keskeisemmälle paikalle. Yhdistys osti oman tontin Velaatan kylästä Kurjenlahden tilan palstoituksen yhteydessä vuonna 1927. Uusi tontti sijaitsi valtamaantien varrella kylän liikekeskuksessa. Talon rakentaminen teetettiin palkkatyönä, mutta yhdistyksen jäsenet tekivät paljon myös talkootyötä. Uuden talon vihkiäisjuhlaa vietettiin 19. elokuuta 1928. Samalla yhdistys vaihtoi nimekseen Velaatan työväenyhdistys. Siirron yhteydessä oli huomattu rakennuksen huono kunto, ja vuonna 1932 yhdistys osti lähellä sijainneen Törmä-nimisen rakennuksen, jonka hirsiä käytettiin työväentalon kunnostamiseen. Juhlasalin näyttämön yläpuolelle sijoitettiin työväen arvoja esiintuova nauha, jossa lukee: "vapaus, tasa-arvo, veljeys".

Hirsirunkoinen talo on vuorattu vaakalaudoituksella ja maalattu punamullalla. Ikkunoiden kehykset ovat valkoiset. Salin kääntyvät puutuolit ovat alun perin Tampereen Työväen Teatterista. Taloa on remontoitu 2000-luvulla. Oman käytön lisäksi taloa vuokrataan kokouksiin ja juhlatilaisuuksiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jaakola, Juha: Tampereen Aitolahden ja Teiskon rakennuskulttuuri (pdf)  2008. Tampere:  Tampereen kaupungin kaupunkiympäristön kehittäminen. Viitattu 5.4.2022.
2. ↑  Tampereen Uutiset 27.8.1901 no 163 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 5.4.2022.
3. 1 2  Kansan Lehti 1.9.1928 no 204 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 5.4.2022.
4. ↑  Matti Turkia, toimittaja: SDP:n puoluetilasto 1906 Sos.dem. puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 5.4.2022.
5. ↑  Kansan Lehti 25.2.1933 no 47 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 5.4.2022.
6. ↑  Leskelä, Anssi: *SDP:n työväentalot*. Työväen Sivistysliitto, 2018.
**René Clemencic** (27. helmikuuta 1928 Wien – 8. maaliskuuta 2022) oli itävaltalainen säveltäjä, muusikko ja musikologi. Hän oli vanhan musiikin tulkinnan asiantuntija.

Clemencic sai kaksikielisen kasvatuksen; hän puhui isänsä kanssa italiaa ja äitinsä kanssa saksaa. Hän opiskeli filosofiaa ja musiikkitiedettä Wienin ja Pariisin yliopistoissa. Lisäksi hän opiskeli nokkahuilun- ja cembalonsoittoa sekä musiikin teoriaa Wienissä, Berliinissä ja Nijmegenissä. Clemencic aloitti uransa säveltäjänä teoksen *Maraviglia III* kantaesityksellä Europäisches Forum Alpbachin tapahtumassa vuonna 1968. Clemencicin keskeisiin teoksiin kuuluvat hepreankielinen oratorio *Kabbala* (kantaesitys 1992), pianotrio *Jeruschalajim* (kantaesitys 1998), kamariooppera *Der Berg* (kantaesitys 2003) ja lyhytooppera *Monduntergang* (kantaesitys 2007). Clemencic sävelsi myös teatteri- ja elokuvamusiikkia, esimerkiksi Ariane Mnouchkinen elokuvan *Molière* musiikin.

Clemencic perusti vuonna 1957 vanhan musiikin Musica Antiqua Wien -kokoonpanon. Vuonna 1968 hän perusti uuden yhtyeen, josta sittemmin kehittyi Clemencic Consort. Clemencicille myönnettiin vuonna 1997 Wienin kaupungin musiikkipalkinto.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Komponist Rene Clemencic ist tot ORF


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
René Caillié
**René Caillié** (19. marraskuuta 1799 – 17. toukokuuta 1838) oli ranskalainen tutkimusmatkailija ja tiettävästi ensimmäinen eurooppalainen, joka saavutti myyttisen Timbuktun kaupungin Malissa.

René Caillié oli lähtöisin vaatimattomista olosuhteista ja jäi orvoksi jo lapsena. Hänellä oli kova kaukokaipuu ja hän lähti maailmalle 16 vuoden ikäisenä. Vuosina 1824–1825 hän vietti aikaa Pohjois-Afrikassa maurien parissa ja perehtyi heidän tapoihinsa, arabian kieleen ja islaminuskoon.

Saatuaan kuulla Ranskan maantieteellisen seuran ensimmäiselle eurooppalaiselle Timbuktun-kävijälle lupaamasta palkinnosta Caillié päätti matkata sinne. Timbuktua oli pidetty myyttisenä kaupunkina jo keskiajan arabialaisten tarinankertojien ajoista lähtien. Caillié pukeutui pohjoisafrikkalaisiin vaatteisiin ja lähti kulkemaan jalan, aseitta ja lähes rahatta halki Saharan. Hän uskoi, että tekeytymällä vaatimattomaksi islaminuskoiseksi oppineeksi hän voisi välttää monet hankaluudet. Matka oli silti vaikea ja vaarallinen. Caillié sairastui ja joutui viettämään viisi kuukautta Tiémén kaupungissa. 20. huhtikuuta 1828 hän kuitenkin löysi Timbuktuun, mutta kohtasi vain kovin raunioituneen kaupungin, jonka menneestä loistosta ei ollut enää kovin paljon nähtävissä.

Kun Caillié palasi vuonna 1830 Ranskaan 16 vuoden poissaolon jälkeen, vastaanotto oli yllättynyt. Hänen ei ollut uskottu enää palaavan. Maantieteellinen seura kuitenkin palkitsi hänet lupaamillaan 10 000 frangilla.

Vuonna 1830 Caillié julkaisi matkastaan kertomuksen *Journal d’un voyage à Temboctou et à Jenné dans l’Afrique centrale*.

Lähteet
-------

1. ↑  Journal öfver en expedition.  *Helsingfors Morgonblad*, 20.08.1832, nro 63, s. 1-2. Kansalliskirjasto. Viitattu 14.07.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kirjoapteekkarinruusu** (*Rosa* 'Rosa Mundi') on *Rosa* Gallica -ryhmään eli ranskanruusuihin kuuluva ruusulajike, jolle tunnusomaista ovat puna-valkoraidalliset kukat. Ruususta käytetään myös nimeä *Rosa gallica* 'Versicolor'. Ruusu on syntynyt apteekkarinruusun (*Rosa* 'Officinalis') silmumutaationa. Mutaatiosta johtuen kirjoapteekkarinruusun silmuista muodostuviin oksiin tulee puna-valkoraidalliset kukat. Kirjoapteekkarinruusu on geneettisesti lähellä apteekkarinruusua.

Alkuperä
--------

Kirjoapteekkarinruusu, kuten muutkin ranskanruusut, ovat keski- ja eteläeurooppalaisen gallianruusun (*Rosa gallica*) risteymälajikkeita. Gallianruusu oli yksi varhaisimmista viljellyistä ruusulajeista Euroopassa. Kreikkalaiset ja roomalaiset ottivat sen ensin käyttöön ja sittemmin sitä kasvatettiin keskiaikaisissa puutarhoissa. Kirjoapteekkarinruusun alkuperää ei tunneta eli milloin silmumutaatio muodostui ja ruususta tuli apteekkarinruususta erillinen lajike. Myöskään apteekkarinruusun alkuperää ei tunneta.

Ensimmäiset historiatiedot kirjoapteekkarinruusun olemassaolosta perustuvat legendaan, jonka mukaan Englannin kuningas Henrik II:lla oli rakastajatar nimeltä Rosamund Clifford. Mustasukkainen kuningatar Eleonoora myrkytti hänet vuonna 1176. Kuningas määräsi, että Rosamundin haudalla piti aina olla hänen lempiruusuja eli *Rosa gallica* 'Versicoloria'. Kasvitieteilijä Carolus Clusius mainitsee Rosa Mundi -ruusun vuonna 1583 ja kirjoittaa siitä kuvauksen.

Kuvaus
------

Kirjoapteekkarinruusu (*Rosa* 'Rosa Mundi')
Kirjoapteekkarinruusu kasvaa 80–100 cm korkeaksi pystyksi, tuuheaksi pensaaksi. Versoissa on vähän piikkejä. Lehdet ovat kauniin vihreät, nahkamaiset ja himmeäpintaiset. Kukinta alkaa heinäkuun alussa jatkuen kolmisen viikkoa. Puolikerrannaisissa kukissa on purppuranpunaisella pohjalla vaaleanpunaisia tai valkoisia raitoja. Kukat ovat halkaisijaltaan noin 8 cm ja terälehtiä niissä on parikymmentä kolmessa kerroksessa. Heteet ovat ruskeankeltaiset. Kukissa on voimakas, miellyttävä, klassinen ruusuntuoksu. Kukinnan jälkeen muodostuu isoja pyöreitä kiulukoita. Ruusu kasvaa parhaiten aurinkoisessa paikassa, hedelmällisessä maaperässä, mutta sietää myös varjoa ja niukkaravinteista maaperää. Kirjoapteekkarinruusu menestyy Suomessa kasvuvyöhykkeillä I–III.

Lähteet
-------

1. ↑  Rosa Mundi *Kasvien suomenkieliset nimet*. finto Suomalainen asiasanasto ja ontologiapalvelu. Viitattu 27.10.2020.
2. 1 2 3  Rosa mundi – ruusu kuin polkkakarkki *Haikalan puutarhan blogi*.  25.4.2013. Viitattu 27.10.2020.
3. ↑  Rosa Gallica L. – French Rose *gobotany.nativeplanttrust.org*. Viitattu 27.10.2020.
4. 1 2 3 4  Rosa Mundi *classicroses.co.uk*. Viitattu 27.10.2020.
5. 1 2  Gudrun Manell & Bertil K. Johansson: Ruusut - Suomen oloihin soveltaen suomentanut Hannele Vainio - Otava - Sivu 80
6. 1 2 3 4  Versicolor, Rosa Mundi *simolanrosario.com*. Viitattu 27.10.2020.
7. 1 2  Kirjoapteekkarinruusu Rosa Mundi, Versicolor *viherlassila.fi*.  Arkistoitu 30.10.2020. Viitattu 27.10.2020.
8. 1 2  Team at Gardeners' World Magazine: Rosa Gallica Versicolor *gardenersworld.com*. Viitattu 27.10.2020.
**Edvard Grönroos** (14. helmikuuta 1842 Pori – 13. helmikuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Grönroosin vanhemmat olivat Matts Matts Grönroos (Barnår) ja Sofia Ulrica Walin ja puoliso vuodesta 1884 Hilda Alexandra Hidén. Grönroos kävi maanviljelyskoulun ja oli vuodesta 1871 Viipurin läänin kynnönneuvoja, kunnes ryhtyi maanviljelijäksi. Pisimpään hän toimi Filppulan tilalla Heinjoella. Grönroos oli talonpoikaissäädyssä Lappeen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1888, joilla hän kuului lakivaliokuntaan ja yksityiseen valitusvaliokuntaan. Valtiopäivillä Grundström osallistui anomukseen Mustialan maanviljelysopiston ja Haminan kadettikoulun opetuskielen muuttamiseen suomeksi. Lappeen kuntakokouksen esimies Grönroos oli 1884–1886. Hän osallistui myös Heinjoen kunnalliselämään ja teki lahjoituksia sekä Heinjoen seurakunnalle että kunnalle. Grönroos sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1905.

Lähteet
-------

1. 1 2  Edvard Grönroos *Biografiasampo*. Viitattu 23.4.2022.
2. 1 2  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 57. Helsinki: Otava, 1926.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Biografiasampo

 |

 |
**Hugo Ferdinand Boss** (8. heinäkuuta 1885 Metzingen, Württemberg, Saksa − 9. elokuuta 1948 Metzingen, Saksa) oli saksalainen räätäli ja vaatetehtailija.

Boss oli alun perin räätäli, joka omisti pienen kaupan Metzingenissä myyden miesten pukuja ja päällystakkeja. Vuonna 1931 Boss liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen. Ennen toista maailmansotaa ja sen aikana hänen tehtaansa valmisti muun muassa SS-upseerien univormuja, SA:n ruskeita kauluspaitoja ja Hitlerjugendin partioasuja.

Boss käytti pakkotyövoimaa Puolasta ja Ranskasta, ja sodan jälkeen hänet tuomittiin Kolmannen valtakunnan kannattamisesta 80 000 markan sakkoihin. Myös hänen äänioikeutensa mitätöitiin.

Nykyään Hugo Boss on suosittu maailmanlaajuinen merkki, joka valmistaa vaatteiden lisäksi muun muassa kenkiä, hajuvesiä, kelloja ja silmälaseja.

Lähteet
-------

*

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hugo Boss (muotisuunnittelija)** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Hugo Bressane de Araújo** (4. syyskuuta 1899 Machado – 9. kesäkuuta 1988) oli brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 11. helmikuuta 1923 ja nimitettiin Bonfimin hiippakunnan johtoon 19. joulukuuta 1935. Piispaksi konsekroinnin suoritti 16. helmikuuta 1936 Helvécio Gomes de Oliveira, jota avustivat Octávio Augusto Chagas de Miranda ja Inocêncio Engelke.

19. syyskuuta 1940 Bressane de Araújo sai nimityksen Guaxupén piispaksi. 3. syyskuuta 1951 hänet nimitettiin Belo Horizonten koadjuuttoriarkkipiispaksi ja Cotradan titulaariarkkipiispaksi. 7. lokakuuta 1954 hänet nimitettiin Marílian piispaksi arkkipiispan henkilökohtaisella arvonimellä. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja jäi eläkkeelle 23. huhtikuuta 1975.

Lähteet
-------

1. 1 2  Archbishop Hugo Bressane de Araújo Catholic-Hierarchy.org. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |

 |
**Abisares** (300-luku eaa.) oli kuningas, jonka valtakunta sijaitsi Hydaspes- ja Akesines-jokien välissä. Abisares lähetti turhaan joukkoja Oraan vastustamaan Aleksanteri Suurta. Aornoksen piirityksen jälkeen vuonna 326 paikalliset pakenivat Abisareen luokse. Abisares solmi tämän jälkeen liiton erään toisen hallitsijan Poroksen kanssa. Poros ja Abisares olivat aikaisemmin sotineet yhdessä Oksydrakai-heimoa vastaan. Abisareen armeijan kerrottiin olleen samaa luokkaa Poroksen armeijan kanssa. Aleksanteri päätti kukistaa Poroksen ennen kuin Abisares kerkesi yhdistämään armeijansa liittolaisensa kanssa. Abisares ei kuitenkaan toiminut ajoissa auttaakseen liittolaistaan. Poroksen tappion jälkeen Hydaspesjoen taistelussa Aleksanteri vaati Abisareen tulemaan luokseen. Abisares lähetti kuitenkin veljensä Aleksanterin luokse toimittamaan hänen antautumisensa.

Lähteet
-------

* Waldemar Heckel: *Who's who in the Age of Alexander the Great: Prosopography of Alexander's Empire*, s. hakusana "Abisares". Blackwell Publishing, 2006. ISBN 1-4051-1210-7.
Abiskon kansallispuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Kiirunan kuntaRuotsi |
| Pinta-ala | 
77 km2 |

Hallinto| Nimi alkuperäiskielellä | 
Abisko nationalpark |
| Tyyppi | 
KansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
1909 |
| Hallinto | 
Norrbottenin lääninhallitus (d)View and modify data on Wikidata  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Abiskon kansallispuisto** on kansallispuisto Kiirunan kunnassa Norrbottenin läänissä Pohjois-Ruotsissa lähellä Norjan rajaa. Se on perustettu vuonna 1909 ja on pinta-alaltaan 77 neliökilometrin laajuinen. Kansallispuisto rajoittuu Torniojärveen ja ulottuu siitä noin viidentoista kilometrin päähän lounaaseen. Se sijaitsee noin 200 kilometriä napapiirin pohjoispuolella.

Abiskon kansallispuiston tavoitteina on säilyttää pohjoinen tunturimaisema luonnontilaisena ja samalla mahdollistaa tieteellinen tutkimus. Kansallispuisto on suosittu matkailukohde.

Kansallispuiston luontopolku *Kungsleden* seurailee vuorijonoa ja alkaa pienestä Abiskon kylästä. Myös *Kalottireitti* kulkee kansallispuiston lävitse.

Alueella on useita majoittumismahdollisuuksia sekä itse alueella että Abiskon kylässä. Abisko Turiststation -nimisen rautatieseisakkeen lähellä on kansallispuiston kävijöiden suosima majatalo.

* Kansallispuiston tunturimaisemaa talvellaKansallispuiston tunturimaisemaa talvella
* KungsledenKungsleden
* Kansallispuiston sijainti on merkitty luvulla 2.Kansallispuiston sijainti on merkitty luvulla 2.

Lähteet
-------

1. ↑  Om Abisko nationalpark *sverigesnationalparker.se*. Viitattu 4.6.2020. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Abiskon kansallispuisto** Wikimedia Commonsissa

* Abisko nationalpark (ruotsiksi)
* Abisko Fjällturer (ruotsiksi)
* Abisko Turiststation (ruotsiksi)

Ruotsin kansallispuistot

* Abisko
* Björnlandet
* Blå Jungfrun
* Dalby Söderskog
* Djurö
* Fulufjället
* Färnebofjärden
* Garphyttan
* Gotska Sandön
* Haaparannan saaristo
* Hamra
* Kosterhavet
* Muddus
* Norra Kvill
* Padjelanta
* Pieljekaise
* Sarek
* Skuleskugen
* Sonfjället
* Stenshuvud
* Stora Sjöfallet
* Store Mosse
* Söderåsen
* Tiveden
* Tresticklan
* Tyresta
* Töfsingdalen
* Vadvetjåkka
* Åsnen
* Ängsö
Cunnigham vuonna 1907.
**Imogen Cunningham** (1883–1976) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja, joka tuli tunnetuksi alastonkuvauksen uranuurtajana, omakuvistaan ja kasviaiheistaan. Hänen sanotaan kääntäneen päälaelleen sukupuoliroolit alastonkuvauksessa: kun miehet olivat pitkään maalanneet ja valokuvanneet alastomia naisia, Imogen Cunningham käytti kuviensa mallina aviomiestään Roi Partridgea.

Imogen Cunningham varttui Yhdysvaltojen luoteisessa Oregonin osavaltiossa. Valokuvauksesta jo varhain kiinnostuneelle tytölle ei ollut länsirannikolla tarjolla alan taiteellista koulutusta, joten hän opiskeli kemiaa Washingtonin yliopistossa ja teki lopputyönsä valokuvien vedostamistekniikasta. Stipendin avulla hän pääsi jatko-opintoihin Saksan Dresdenin teknilliseen korkeakouluun. Cunningham perusti Seattleen oman valokuvaamon ja alkoi saada mainetta muotokuvaajana.

Cunningham otti työnsä ohella alastontutkielmia muun muassa aviomiehestään. Ne olivat aluksi piktorialistisia, maalauksia jäljittelemään pyrkiviä. 1920-luvulla hän muutti tyyliään realistisemmaksi iholle osuvan valon tutkielmiksi, joissa mallit eivät useinkaan näytä kasvojaan. Lasten ollessa pieniä Cunningham kiinnostui puutarhansa kasvien muodoista ja kehitti niidenkin kuvaamiseen aivan omanlaisensa tyylin yksivärisine taustoineen ja jyrkkine valoine ja varjoineen.

Imogen Cunninghamin töitä on ensi kertaa esillä Suomessa Turun taidemuseon näyttelyssä kesällä 2019.

Lähteet
-------

1. ↑  Lappi, Ilkka: Imogen Cunningham on alastonkuvauksen unohdettu naispioneeri *Aamuset*.  10.6.2019.  Arkistoitu 16.7.2019. Viitattu 16.7.2019.
2. 1 2 3 4  Valjakka, Timo: Imogen Cunninghamin teokset ovat valokuvan modernismia puhtaimmillaan.  *Helsingin Sanomat*, 28.6.2019. Digilehden juttu (tilaajille).

Aiheesta muualla
----------------

* Cunninghamin näyttelyn esittely (Arkistoitu – Internet Archive), Turun taidemuseo 2019

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* South Australia
* Scientific illustrators
* Museum of Modern Art
* Musée d'Orsay
* National Gallery of Canada
* Victoria
* Photographers' Identities
* RKD Artists
* Te Papa (New Zealand)
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Jakelujärjestelmällä** tarkoitetaan sähkön jakelu- ja käyttöjärjestelmää. Vaihtosähköjärjestelmissä on yleensä yhdestä kolmeen jännitteistä vaihejohdinta, joita merkitään L1, L2 ja L3. Lisäksi maapotentiaaliin kytketty virran paluujohdin eli nollajohdin N ja suojaustarkoitukseen suojamaadoitusjohdin PE. Sähkönsiirtoverkko koostuu erilaisista jakelujärjestelmistä , jotka jaetaan maadoitustavan perusteella kolmeen perusjärjestelmätyyppiin: TN-, TT-, ja IT-järjestelmä.

Erilaiset jakelujärjestelmät
----------------------------

Jakelujärjestelmien tunnuksissa käytetyt kirjaimet on määritelty IEC 60364 -standardin mukaan seuraavasti:

Ensimmäinen kirjain:

* T = yksi piste on kytkettynä suoraan maahan (lat. **T**erra).
* I = kaikki jännitteiset osat on eristetty maasta, tai yksi piste on yhdistettynä maahan impedanssin kautta (eng. **I**solated).

Toinen kirjain:

* T = Jännitteelle alttiit osat on yhdistetty galvaanisesti suoraan maahan riippumatta jakelujärjestelmän maadoitustavasta.
* N = Jännitteelle alttiit osat on yhdistetty jakelujärjestelmän maadoitettuun pisteeseen. (eng. **N**eutral)

Lisäkirjaimet:

* S = erilliset (eng. **S**eparated) nolla- ja suojamaadoitusjohtimet (N- ja PE-johdin).
* C = yhteinen (eng. **C**ombined) nolla- ja suojamaadoitusjohdin (PEN-johdin).

### TN-järjestelmät

**TN-järjestelmässä** yksi piste on maadoitettu ja sähkölaitteiston jännitteelle alttiit osat on yhdistetty maadoituspisteeseen suojamaadoitusjohtimella tai PEN-johtimella. TN-järjestelmä jaetaan kolmeen eri tyyppiin riippuen nolla- ja suojajohtimen järjestyksen perusteella:

* TN-S-järjestelmässä on erillinen nolla- ja suojamaadoitusjohdin koko järjestelmässä.
* TN-C-S-järjestelmässä on yhdistetty nolla- ja suojamaadoitusjohdin osassa järjestelmää.
* TN-C-järjestelmässä on yhdistetty nolla- ja suojamaadoitusjohdin koko järjestelmässä.

Suomessa rakennusten sähköasennuksissa käytetään melkein aina TN-S- tai TN-C-järjestelmiä. TN-S-järjestelmän käyttö on pakollista lääkintätiloissa sekä palo- ja räjähdysalttiissa tiloissa. 

  

### TT-järjestelmä

**TT-järjestelmässä** yksi piste on maadoitettu ja sähkölaitteistojen jännitteelle alttiit osat on maadoitettu erikseen
maadoituselektrodin avulla. Suomessa harvinainen järjestelmätyyppi maaperän suuren resistiivisyyden takia.

  

### IT-järjestelmä

**IT-järjestelmässä** ei mitään pistettä maadoiteta suoraan, mutta yksi piste voidaan maadoittaa impedanssin kautta. Sähkölaitteiston jännitteelle alttiit osat maadoitetaan. IT-järjestelmää käytetään kun halutaan varmistaa katkeamaton sähkönsyöttö. Käyttökohteita esimerkiksi sairaaloiden leikkaussalit, teollisuuden sähkönjakelu ja ohjauspiirit.

Lähteet
-------

1. Sähkö- ja teleurakoitsijaliitto STUL: *Maadoituskirja*. Espoo: Sähkö- ja teleurakoitsijaliitto STUL, 2007. suomi
2. Sähkötieto ry: *EMC ja rakennusten sähkötekniikka*. Espoo: Sähkötieto ry, 1997. suomi
**Jake Wightman** (s. 11. heinäkuuta 1994 Nottingham, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen keskimatkojen juoksija, jonka päämatka on 1500 metriä. Hän voitti maailmanmestaruuden 1500 metrillä yleisurheilun MM-kilpailuissa Eugenessa 2022 ajalla 3.29,23. Dohassa 2019 hän sijoittui samalla matkalla viidenneksi. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän oli kymmenes. EM-kilpailuissa Wightman on saavuttanut 800 metrillä hopeaa Münchenissä 2022 ja 1 500 metrillä pronssia vuonna 2018 Berliinissä ja ollut seitsemäs 2016. Kansainyhteisön kisoissa hän on saanut Skotlannin edustajana 1 500 metrillä pronssia Gold Coastissa 2018 ja Birminghamissa 2022 sekä ollut 800 metrillä neljäs 2018. Hän voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 1 500 metrillä 2013.

Lähteet
-------

1. ↑  Koskinen, Juuso: MM-stadionin kuuluttajan poika juoksi yllätysvoittoon – häkeltynyt isä kertoi vinkistä, jolla norjalaistähdelle lyötiin jauhot suuhun *yle.fi*.  20.7.2022. Viitattu 20.7.2022.
2. ↑  World Athletics - Jake Wightman *worldathletics.org*. Viitattu 24.10.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Dora Dougherty Strother (keskellä) vuonna 1961.
**Dora Jean Dougherty Strother** (27. marraskuuta 1921 St. Paul, Minnesota – 19. marraskuuta 2013 Fort Worth, Texas) oli yhdysvaltalainen lentäjä sekä eräs ensimmäisiä Yhdysvaltain ilmavoimissa palvelleita naispuolisia lentoupseereja. Hänen lopullinen sotilasarvonsa oli everstiluutnantti. Hän toimi myös koelentäjänä ja kuljetuslentäjänä. Hänen esimiehensä oli Paul Tibbets, jonka alaisena hän suoritti muun ohella B-29 Superfortress-pommikoneen koelentosarjoja. Tuolloisen Dora Doughertyn työtovereina olivat toimineet ainakin Charles Donald Albury (Bockscarin apupilotti), Charles Sweeney ja Robert A. Lewis.

Dougherty Strother palveli myöhemmin 509. raskaassa erityispommitusrykmentissä Wendoverin lentotukikohdassa. Paul Tibbets esitteli hänet uutena henkilökunnan jäsenenä marraskuussa 1944. Tibbets arvosti Doughertyä hänen osoittamastaan rohkeudesta, ennakkoluulottomuudesta sekä lentotaidosta superraskaan (engl. *Bombardment, Very Heavy*) uuden pommikonetyypin suhteen. Hän kuului myös Women Airforce Service Pilots eli *WASP*-järjestöön. Hän ei osallistunut varsinaisiin hyökkäystehtäviin, mutta kuljetti muiden henkilöiden, kuten Los Alamosin tiedemiesten ohella William S. "Deak" Parsonsia. Parsons oli Yhdysvaltain laivaston kommodori, myöhempi vara-amiraali sekä Manhattan-projektin aseupseeri, joka aseisti eli saattoi lopulliseen toimintavalmiuteen Little Boyn.

Dougherty ei suinkaan ollut ainut naispilotti USAF:ssa, vaan hänen ohellaan työskenteli myös muitakin. Heistä voidaan mainita ainakin Dorothea Johnson Moorman, Betty Huyler Gillies ja Nancy Harkness Love. Dougherty osallistui myös Bell 47 -helikopterin koelentoihin.

Myöhemmin Dora Dougherty Strother valmistui ilmailualalta filosofian tohtoriksi (PhD) vuonna 1955.

Dora Dougherty Strother on haudattu Arlingtonin hautausmaalle. Hänen koko nimensä oli Dora Jean Dougherty Strother McKeown.

Lähteet
-------

* Thomas, Gordon & Witts, Max Morgan: *Enola Gay – pommikone Hiroshiman yllä.* Alkuteos englanniksi 1976. Suom. Nuuttila, Antti. Porvoo: WSOY, 1981. ISBN 951-0-10695-X. s. 41, 69-70, 126-127.

### Viitteet

1. ↑  Thomas & Witts, 1976/1981: s. 70.
2. ↑  Thomas & Witts, 1976/1981: s. 41.
3. ↑  Thomas & Witts, 1976/1981: s. 69
4. ↑  Thomas & Witts, 1976/1981: s. 126–127

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Doquz Khatun**, (*katun* eli kaanitar); (k. 16. kesäkuuta 1265) oli ensimmäisen il-kaanin Hülegün vaimo. Taustaltaan Doquz Khatun oli nestoriolaiskristitty, ja hän vaikutti esimerkiksi Bagdadin kristityn väestön säästämiseen kaupungin valtauksen yhteydessä. Doquz Khatun kuoli hieman miehensä jälkeen vuonna 1265.

Elämäkerta
----------

Hülegü ja Doquz Khatun kuvattuna orientaaliortodoksisessa Raamatussa 1200-luvulta.
Doquz Khatun oli taustaltaan turkkilainen nestoriolaiskristitty. Nestoriolaisuus oli tuolloin laajalle levinnyt uskonto turkkilaisten kansojen keskuudessa. Hänen isänsä oli aikanaan nykyisen Mongolian Ulan Batorin alueella vaikuttaneiden kereiittien heimon päällikkö Ung-kaani.

Kereiittien Ung-kaani kärsi tappion mongolien päällikkö Tšingis-kaanille vuonna 1203. Tšingis-kaani antoi alun perin Ong-kaanin tyttären vaimoksi nuorimmalle pojalleen Tolui-kaanille. Liittoa ei kuitenkaan vahvistettu lopullisesti, ja Toluin kuoltua vuonna 1233 Doquz Khatun annettiin Toluin pojalle Hülegülle. Doquz Khatun ja Hülegü avioituivat Hülegün lähdettyä sotaretkelleen Lähi-itään. Doquz Khatun oli miehensä mukana tämän vallatessa Bagdadin vuosina 1257-1258 ja Syyrian vuosina 1259-1260. Doquz Khatunilla oli huomattava vaikutus mieheensä, joka esimerkiksi säästi vaimonsa nestoriolaiset uskonveljet Bagdadissa kaupungin valtauksen yhteydessä. Doquz Khatun vaikutti Mar Denhan valintaan nestoriolaisen kirkon päämieheksi vuonna 1265. Hänen palatsitelttaansa (*ordo*) kuului kappeliteltta, jossa järjestettiin kristittyjä menoja. Doquz Khatunin moitteista huolimatta Hülegü säilytti kuitenkin buddhalaisen uskonsa.

Doquz Khatun kuoli muutamia kuukausia miehensä jälkeen 16. kesäkuuta 1265. Parilla ei ollut yhteisiä lapsia, mutta hän auttoi miehensä poikaa Abaqaa nousemaan isänsä seuraajaksi. Doquz Khatunia jäivät suremaan etenkin valtakunnan kristityt. 1200-luvulla kirjoittanut armenialainen historioitsija Stefanos Orbelian väitti, että kuvernööri Ala-al-Din Jovayni myrkytti Doquz Khatunin, joskaan myrkytyksestä ei ole sen enempää näyttöä.

Lähteet
-------

1. ↑  Andrei Sergejeff: *Afganistanin historia - Silkkitietä kulttuurien risteykseen*, s. 104. Gaudeamus, 2011. ISBN 978-952-495-219-4.
2. 1 2 3 4 5 6  Charles Melville: Dokuz Ḵātūn *iranicaonline.org*. Viitattu 8.3.2019. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5  Christopher P. Atwood: *Encyclopedia of Mongolia and the Mongol Empire*, s. 541–542. Facts On File, 2004. ISBN 0-8160-4671-9. (englanniksi)
Dora Russell vuonna 1922.
**Dora Russell** (o.s. **Black**, 3. huhtikuuta 1894 Lontoo – 31. toukokuuta 1986) oli brittiläinen rauhanaktivisti, feministi ja pedagogi, joka puolisonsa Bertrand Russellin kanssa perusti 1927 vapaan kasvatuksen periaatetta noudattaneen Beacon Hillin koulun.

Alkuun Russelit vastasivat koulusta yhdessä, mutta vuodesta 1932 Dora Russell vastasi siitä yksin aina koulun lakkauttamiseen vuoteen 1943 saakka, jolloin hän siirtyi tiedotusministeriön palvelukseen.

Dora Russell opiskeli yliopistossa nykykieliä. Hän tutustui Bertrand Russelliin 1916 ja toimi tämän rinnalla työssä rauhan hyväksi jo ensimmäisen maailmansodan aikana. Dora Russell torjui Russellin kosinnan, koska hän näki avioliiton rajoittavan naisen vapautta, mutta suostui kuitenkin 1921 kosintaan, kun Russell halusi lapsen, joka perisi suvun nimen. Heille syntyi kaksi lasta, John Conrad Russell, 4. Russellin jaarli, ja Katharine Jane Russell, myöhempi Lady Katharine Tait. Avioliitto oli kuitenkin vapaa, ja Dora Russell sai vielä kaksi lasta toimittaja Griffin Barryn kanssa. 1935 Bertrand Russell jätti vaimonsa oppilaansa vuoksi.

Toisen maailmansodan päätyttyä Dora Russell jatkoi työtä rauhanliikkeessä ja oli mukana perustamassa brittiläistä rauhanjärjestöä Campaign for Nuclear Disarmament (CND).

Teokset
-------

* & Bertrand Russell, The Prospects of Industrial Civilization, 1923
* Hypatia: Women and Knowledge, 1925
* In Defence of Children, 1932
* Religion and the Machine Age, 1982
* The Tamarisk Tree, 1977, 1981, 1985 (kolmiosainen omaelämäkerta)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Dora Russell *spartacus-educational.com*. Viitattu 11.1.2009. (englanniksi)
2. ↑  Bertrand Russell Biography & Notes *biblio.com*.  Arkistoitu 13.2.2009.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kalle "Kai" Palm** (s. 28. tammikuuta 1948 Nurmes) on suomalainen romanitaustainen muusikko. Hän on aloittanut jo nuorena poikana 1960-luvulla junissa muusikonuran laulamalla harmonikansoittaja Topi Ahosen säestämänä, mutta ammattimaisesti viimeistään kuusitoistavuotiaana. Bändimuusikkona toimittuaan hän on saanut aikaan myös kaksi pitkäsoittoista levyä. Muusikkona Palm on monitaitoinen: laulunsa lisäksi hän käsittelee akustista ja bassokitaraa sekä rumpuja.

Jo 1970-luvulla tehty LP-levy Tširigli on Palmin omia tekstejä ja sävellyksiä. Sointi on persoonallinen ja pehmeä. Levylle mahtuu kahdeksan romaninkielistä lähinnä blues- ja rock-tyyppistä iskelmää, joista *Soske jeeal toori* on varsin nopeatempoinen rautalankarockesitys. Suomenkieliset kappaleet ovat hyytäviä tangoja, erityisesti *Valheen kyyneleet*. Muusikkona Palm on monitaitoinen: käsittelee kitaraa, bassokitaraa ja rumpuja.

Myöhemmin Kai Palm on tehnyt työtä lasten kanssa arvostaen kieltään ja taustaansa. Romanilapset laulavat -vihko on ilmestynyt opetushallituksen tuottamana. Laulut ovat Kai Palmin.

Diskografia
-----------

* LP *Tširigli* (suom. *Lintu*) 1975, esityskieli romani, suomi, KISS RPLP 5012,
	+ Kappaleet:

A-puoli

1. Tamlipa
2. Palaa takaisin
3. Vennesko tiia
4. Soske jeeal toori?
5. Me ikkavaa tumen

B-puoli

1. Tsae tsella
2. Samlipa
3. Kaalijakkokiero pahipa
4. Valheen kyyneleet
5. Tširigli

* Romales-yhtyeen kanssa CD *Tumma ja hehkuva veri* 1997, Alba Records, esityskieli romani

Lähteet
-------

1. ↑  Jaakko Laakso (toim.): Romano mirits: Kai Palm rokkaa romaninkielellä *YLE Areena*.  25.10.2016. Viitattu 5.4.2023.
2. 1 2  [KISS RPLP 5012, 1975 levyn takakansi (Kolanen, Alvar)
3. ↑  Palm, Kai *fono.fi Äänitetietokanta*. Viitattu 6.4.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* CD esitelty[vanhentunut linkki]
* Mainintaa romanit.net -lehdessä (Arkistoitu – Internet Archive)
* Romanilapset laulavat - ROMALES BAȞAVEN TA DŽAMBEN (Arkistoitu – Internet Archive)
* Romales-yhtyeen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kai Syväsalmi** (s. 20. joulukuuta 1984 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja, joka siirtyi kaudeksi 2012–2013 Ranskan pääsarjan Rapaces de Gapiin.

Syväsalmi tuli tunnetuksi Mestis-joukkue TuTon kärkipuolustajana. Hän voitti TuTossa kaksi Mestis-pronssia, sekä yhden Mestis-mestaruuden. Kaudella 2006–2007 Syväsalmi teki Mestis-puolustajien uuden maaliennätyksen (16 maalia), jolloin hänet valittiin All Stars -puolustajaksi.

Kausina 2008–2009 ja 2009–2010 Syväsalmi pelasi Hämeenlinnan Pallokerhossa. 6. toukokuuta 2010 SM-liigaseura KalPa ilmoitti verkkosivuillaan, että Syväsalmi siirtyy joukkueeseen kahden vuoden sopimuksella. Hänellä oli kuitenkin vaikeuksia mahtua KalPan kokoonpanoon kaudella 2010–2011 ja KalPa lainasi hänet tammikuussa loppukaudeksi Tapparaan. KalPa purki Syväsalmen sopimuksen kauden jälkeen, ja hän siirtyi vuoden sopimuksella Mestiksen KooKoohon.

Syväsalmi pelasi KooKoossa vain kauden 2011–2012 alun ja siirtyi sen jälkeen TuToon. Kauden aikana hän teki 42 runko- ja pudotuspelisarjaottelun aikana 28 pistettä. Syväsalmi solmi kaudeksi 2012–2013 sopimuksen Ranskan pääsarjan Rapaces de Gapin kanssa.

Kai Syväsalmi on kaukaista sukua entiselle jääkiekkoilijalle, hyökkääjä Kari Syväsalmelle.

Syväsalmen palkinnot ja saavutukset
-----------------------------------

* SM-liigan hopea kaudelta 2009–2010 (HPK)
* Mestis-pronssia kaudella 2004–2005 ja 2005–2006 (TuTo)
* Mestis-mestaruus kaudella 2007–2008 (TuTo)

* Mestiksen puolustajien uusi maaliennätys 2006–2007 (16 maalia)
* Mestiksen 1-All Stars -puolustaja 2006–2007

Pelaajahistoria
---------------

* TuTo
* HPK 2008–2010
* KalPa, SaPKo, Tappara 2010–2011

Lähteet
-------

* Kai Syväsalmi Kalpaan (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kai Syväsalmi Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
* Suomen jääkiekkoliiton Mestis-palkintogaalatiedotus 2006-2007 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Jatkoajan pelaajaprofiili Syväsalmesta
* Syväsalmen HPK-visiitistä kaudella 2007–2008: TuTo lainaa taitavia pakkejaan

### Viitteet

1. ↑  Syväsalmi KooKoon riveihin *YLE Kymenlaakso*.  20.4.2011. Yleisradio. Viitattu 17.9.2011. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Syväsalmi siirtyy Ranskaan *Jatkoaika.com*.  31.5.2012. Jatkoaika. Viitattu 5.6.2012.
**Kai Bore Sarmanne** (18. huhtikuuta 1919 – 23. helmikuuta 1988) oli Suomen puolustusvoimien kenraaliluutnantti ja Suomen puolustusministeriön kansliapäällikkö.

Hän syntyi Terijokelaiseen rautatievirkamiesperheeseen ja kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1938 Viipurin suomalaisesta lyseosta. Suomen puolustusministeriön kansliapäälliköksi Sarmanne nimitettiin 1.6.1970 ja hän erosi tehtävistä täysin palvelleena 18. huhtikuuta 1979.

Talvisota ja jatkosota
----------------------

Sarmanne astui suorittamaan varusmiespalvelustaan Ilmatorjuntarykmentti 2:een juuri ennen talvisodan alkamista vuonna 1939. Hän osallistui talvisotaan Viipurin ilmatorjunnassa. Reserviupseerikoulun 44. kurssin tykistölinjan Niinisalossa hän suoritti talvella 1940.

Reservin vänrikki Sarmanne aloitti 25. Kadettikurssin 3. tammikuuta 1941 kadettinumerolla 2149. Kurssi keskeytettiin 17. kesäkuuta 1941 ja kadetit komennettiin nuoremman upseerin tehtäviin eri joukko-osastoihin. Vänrikki Sarmanne toimi eri ilmatorjuntayksiköissä Helsingissä, Syvärillä ja Aunuksessa vuosina 1941–1942. Vuonna 1942 hänet määrättiin luutnantiksi ylennettynä patterin päälliköksi Kotkaan ilmatorjuntarykmentti 2:een. Tässä tehtävässä hän toimi jatkosodan loppuun saakka. Sarmanne ylennettiin kapteeniksi vuonna 1944.

Jatkosodan alkaessa keskeytetty 25. Kadettikurssi alkoi uudelleen 6.6.1945. Kurssin aikanaan aloittaneista 206:sta kadeteista oli kaikkiaan 47 kaatunut sodassa.

Ylennykset ja kunniamerkit
--------------------------

**Ylennykset**

* Vänrikki 1941
* Luutnantti 1942
* Kapteeni 1944
* Majuri 1955
* Everstiluutnantti 1961
* Eversti 1966
* Kenraalimajuri 1970
* Kenraaliluutnantti 1972

**Kunniamerkit**

* Suomen Leijona suurristi
* Suomen Valkoinen Ruusu 1 lk. komentajamerkki
* Suomen Leijona komentajamerkki
* Vapaudenristi 3 lk. miekkojen kera (sotilaallisista ansioista rauhan aikana)
* Vapaudenristi 4 lk. miekkojen kera
* Talvi- ja jatkosodan muistomitalit
* Sotilasansiomitali
* Rajavartioston ansioristi
* Väestönsuojelun ansioristi
* Ruotsin Pohjantähden Ritarikunnan suurristi
* Unkarin Lippuritarikunnan 2 lk. ritariristi

Muuta
-----

Virkatehtäviensä ohella Sarmanne ehti toimia: 

* Puolustustaloudellisen suunnittelukunnan jäsenenä 1964–1979
* Puolustusneuvoston jäsenenä 1970–1979
* Urlus-säätiön hallituksen jäsenenä 1970
* Parlamentaarisen puolustuskomitean asiantuntijajäsenenä 1970–1971
* Valmet Oy:n hallintoneuvoston jäsenenä 1971–1979.
* Suomen Väestönsuojelujärjestön hallituksen jäsenenä 1974–1983.

Sotatieteellinen Seura on julkaissut Sarmanteen tutkimustyön "Strategiset joukkojen siirrot viime sodissamme".

Lähteet
-------

* www.ilmatorjuntaupseeriyhdistys.fi
* www.defmin.fi

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Kai Henrik Nordlund** (s. 3. marraskuuta 1969 Helsinki) on Helsingin yliopiston laskennallisen materiaalifysiikan professori vuodesta 2003. Hän on toiminut Helsingin yliopiston vararehtorina vuodesta 2022. Hän oli myös matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan dekaani 2018–2022 ja varadekaani 2014–2017.

Nordlund valmistui ylioppilaaksi 1988 ja maisteriksi 1993. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa 1995. Nordlund työskenteli tutkijana ja opettajana Helsingin yliopiston kiihdytinlaboratoriossa vuodesta 1994 lähtien ja postdoc-tutkijana Illinois'n yliopistossa Yhdysvalloissa 1996–1997. Hän on toiminut Helsingin yliopiston fysiikan professorina vuodesta 2003. Nordlundin tieteellisiä julkaisuja on ilmestynyt muun muassa *Nature*-lehdessä. Vuonna 2007 Suomen Tiedeseura myönsi Nordlundille 12 000 euron arvoisen Magnus Ehrnroothin säätiön fysiikan palkinnon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Curriculum vitae (PDF) *mv.helsinki.fi*.  13.1.2023. Viitattu 22.6.2022. (englanniksi)
2. ↑  Kai Nordlund Helsingin yliopisto. Viitattu 22.6.2023.
3. ↑  Aalto, Saija: Helsingin yliopistoon neljä vararehtoria  14.6.2023. Helsingin yliopisto. Viitattu 22.6.2023.
4. ↑  Kai Nordlund valittiin matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan dekaaniksi  4.9.2018. Helsingin yliopisto. Viitattu 25.1.2022.
5. ↑  Tuppurainen, Elsa: Magnus Ehrnroothin fysiikan palkinto professori Kai Nordlundille *HS.fi*.  21.3.2007. Viitattu 22.6.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kai Nordlund Helsingin yliopiston tutkimusportaalissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* ORCID
* Publons
* ResearcherID
* Scopus

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Laivanisännistöyhtiö** on yhtiömuoto, jossa kaksi tai useampi ovat sopineet kauppamerenkulun harjoittamisesta laivanisännistöyhtiön muodossa omistamallaan yhdellä aluksella, joka on merkitty alusrekisteriin. Jokainen osakas omistaa murto-osan aluksesta. Yhtiösopimuksen tulee olla kirjallinen. Laivanisännistöyhtiötä ei lueta varsinaiseksi yhtiömuodoksi, koska siltä puuttuu oikeushenkilöys. Merilaki sääntelee laivanisännistöyhtiöstä.

Laivanisännistöyhtiössä pitää olla pääisäntä, joka voi olla joko luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö. Pääisännän tehtäviin kuuluu yhtiön juoksevan hallinnon hoitaminen laivaisäntien antamien ohjeiden mukaisesti sekä toimia yhtiön edustajana viranomaisten luona. Yhtiön asioista päätetään pääisännän koolle kutsumassa laivanisännistöyhtiön kokouksessa.

Isännistötoiminnan tuottama tilikauden voitto ja tappio jaetaan laivanisäntien kesken heidän laivaosuuksiensa mukaisessa suhteessa.

Lähteet
-------

* Merilaki (674/1994)
* Mähönen, Jukka: *Yritysoikeuden perusteita*. Tampere, 2009. ISBN 978-951-29-3834-6.

### Viitteet

1. ↑  Mähönen s. 19.
2. ↑ . Viitattu 29.4.2011.
3. ↑  Mähönen s. 33.
**Lokapojat** (nyk. **Sisu ympäristöpalvelut Oy**) on vantaalainen jätehuoltoyritys, jonka toiminnassa paljastui syksyllä 2008 epäkohtia. Yhtiö oli toteuttanut suuren osan vuosina 1999–2008 tarjoamistaan jätepalveluista ympäristölain vastaisesti laskemalla asumajätevettä (ulostetta ja virtsaa sisältäviä jätevesiä) muun muassa sadevesiviemäreihin ja ojiin. Tämä on aiheuttanut maaperän, vesistöjen ja pohjaveden pilaantumista. Lisäksi yritys oli laskuttanut asiakkailtaan todellista suuremmista jätemääristä.

Marraskuussa 2008 Vantaan käräjäoikeus vangitsi kaksi yrityksen omistajaa törkeästä ympäristön turmelemisesta. Joulukuussa 2008 heidät tuomittiin kuuden kuukauden liiketoimintakieltoon, mikä esti heidän toimintansa yrityksessä.

Kesäkuussa 2012 johtajat Tarmo Kunnasranta ja Pentti Tiikkaja tuomittiin jätehuoltorikoksista neljän vuoden ehdottomaan vankeusrangaistukseen. Lisäksi he joutuvat maksamaan noin 280 000 euron vahingonkorvaukset Helsingin ja Vantaan kaupungeille sekä korvaamaan rikoksesta saatua taloudellista hyötyä 920 000 euron edestä. Syyttäjän mukaan rikoksen suunnitelmallisuus oli "rikosoikeudellisesti poikkeuksellista". Hovioikeus korotti korvauksia elokuussa 2013. Korkein oikeus hylkäsi vuonna 2014 valituslupahakemukset ja hovioikeuden tuomio jäi voimaan.

Myös yrityksen työntekijöitä tuomittiin ehdollisiin rangaistuksiin ja sakkoihin. Helsingin Sanomat kertoi tammikuussa 2013 yrityksen yhteyksistä United Brotherhood -rikollisjärjestöön. Aseistautuneet jengiläiset olivat uhkailleet Lokapoikien ympäristöjutun todistajaa.

Lokapojat muutti nimensä heinäkuussa 2015 Uusi Tornado Ympäristöpalveluksi ja marraskuussa 2015 nimeksi tuli Sisu ympäristöpalvelut.

Lähteet
-------

1. ↑  Yrityshaku: A. Lokapojat Oy *Kauppalehti.fi*. Viitattu 9.6.2022.
2. ↑  Mannermaa, Jaakko: Lokapoikien vastuuhenkilöille vaaditaan kovia rangaistuksia *Yle Uutiset*.  13.2.2012. Viitattu 14.5.2014.
3. ↑  Kaksi Lokapoikien johtajaa liiketoimintakieltoon *Iltalehti.fi*.  19.12.2008. Viitattu 14.5.2014.
4. ↑  Syyttäjä: Lokapoikien rikos poikkeuksellinen *Yle Uutiset*.  20.6.2012. Viitattu 14.5.2014.
5. 1 2  Rikoksesta tuomittu Lokapojat vaihtoi taas nimeä, toiminta jatkuu *www.kauppalehti.fi*. Viitattu 3.8.2018.
6. ↑  Hirsimäki, Tiina: Oikeus tuomitsi Lokapoikien johtajat vankilaan *Yle Uutiset*.  20.6.2012. Viitattu 14.5.2014.
7. ↑  Passi, Minna: Aseistautuneet jengiläiset uhkailivat Lokapoikien ympäristöjutun todistajaa *HS.fi*.  11.1.2013.  Arkistoitu 15.5.2014. Viitattu 14.5.2014.
8. ↑  Leena Laakso: Kohujuristi kampeaa ex-Lokapoikia uuteen alkuun - "Uskon tähän yritykseen" *Tärkeimmät talousuutiset | Kauppalehti*. Viitattu 26.4.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* A. Lokapojat Oy (Arkistoitu – Internet Archive)
**Lokirakenteinen tiedostojärjestelmä** tarkoittaa tiedostojärjestelmää, joka käyttää massamuistia rengaspuskurina ja uudet lohkot aina kirjoitetaan loppuun. Rengaspuskurin tapaan kirjoittaminen on nopeampaa mutta lukeminen on hitaampaa. Lokirakenteisia tiedostojärjestelmiä käytetään usein flash-muistin kanssa koska ne tekevät luontaisesti kulutuksen tasaamista.

Menetelmä
---------

Lokirakenteinen tiedostojärjestelmä kerää kirjoitettavan tiedon segmentiksi tietokoneen muistiin mukaan lukien tiedostojen metatiedon joka kirjoitetaan kokonaisuudessaan kerralla yhtenä operaationa. Lokirakenteinen tiedostojärjestelmä ei ylikirjoita tallennettua tietoa vaan kirjoittaa aina vapaaseen sijaintiin.

Toteutukset
-----------

Lokirakenteisen tiedostojärjestelmän kehittivät John Ousterhout ja Mendel Rosenblum Berkeleyssä. Heidän prototyyppinsä oli Sprite LFS.

Margo Seltzerin BSD:lle kehittämä BSD-LFS erosi prototyypistä joiltakin osin.
Myöhempiä ovat muun muassa Linuxille on kehitetty NILFS (lyhenne sanoista *New Implementation of a Log-structured Filesystem*).

Muita tämän tyyppisiä ovat muun muassa NOVA, joka on suunniteltu haihtuvan ja haihtumattoman muistin yhdistelmille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Arpaci-Dusseau, Remzi H. & Arpaci-Dusseau, Andrea C.: Log-structured File Systems *pages.cs.wisc.edu*. Viitattu 16.2.2017.
2. 1 2 3 4  btrfs and NILFS *lwn.net*. Viitattu 19.4.2020. (englanniksi)
3. ↑  Don’t stack your Log on my Log (PDF) *usenix.org*. Viitattu 12.7.2020. (englanniksi)
4. ↑  The Design and Implementation of a Log-Structured File System (PDF) *people.eecs.berkeley.edu*. Viitattu 12.7.2020. (englanniksi)
5. ↑  LFS *hhhh.org*. Viitattu 12.7.2020. (englanniksi)
6. ↑  An Implementation of a Log-Structured File System for UNIX (PDF) *citeseerx.ist.psu.edu*. Viitattu 12.7.2020. (englanniksi)
7. ↑  NILFS version 2 now available *lwn.net*. Viitattu 19.4.2020. (englanniksi)
8. ↑  the Nilfs version 1: overview (PDF) *nilfs.sourceforge.io*. Viitattu 19.4.2020. (englanniksi)
9. ↑  NOVA: A Log-structured File System for Hybrid Volatile/Non-volatile Main Memories (PDF) *usenix.org*. Viitattu 12.7.2020. (englanniksi)
**Koussan** on maalaiskunta Sikasson alueen Yanfolilan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Filamana sijaitsee lähellä Guinean rajaa 95 kilometriä Yanfolilasta etelään. Kunnassa on 10 200 ja keskuskylässä 1 000 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).

Koussanin kunta rajoittuu pohjoisessa Yanfolilan piirin Gouananin, luoteessa Gouandiakan ja koillisessa Bougounin piirin Yinindougoun kuntiin sekä muissa ilmansuunnissa Guineaan. Alueella virtaavat Sankaranin sivujoki Wassoulou Ballé ja Banin alkujoki Baoulé.

Kuntaan kuuluu 16 kylää. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja ja bambaroita. Lisäksi on bozoja ja dogoneja.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 30.3.2018.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 30.3.2018.
3. 1 2  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de Koussan 2006-2010 *csa-mali.org*.  2006.  Arkistoitu 22.4.2012. Viitattu 30.3.2018.
**GRP Records (Grusin Rosen Productions)** oli yhdysvaltalainen levy-yhtiö jonka perustivat vuonna 1982 jazzpianisti,muusikko Dave Grusin ja tuottaja Larry Rosen. 1990-luvulla Grusin ja Rosen myivät GRP Recordsin Verve-levy-yhtiölle. 

Heidän päämääränä oli tuoda levy-yhtiölle uusia kykyjä jazzin ja popin alueelta. Levy-yhtiön ensimmäisiä artistikiinnityksiä olivat mm. laulaja Angela Bofill, kitaristi Lee Ritenour, trumpetisti Tom Browne, jazzpianisti Chick Corea, huilisti Dave Valentin, laulaja Patti Austin.

GRP Records artisteja
---------------------

* Mindi Abair
* Patti Austin
* David Benoit
* George Benson
* Angela Bofill
* Brecker Brothers
* Michael Brecker
* Tom Browne
* Gary Burton
* Larry Carlton
* Chick Corea
* The Crusaders
* Will Downing
* Kevin Eubanks
* Dizzy Gillespie
* GRP All-Star Big Band
* Dave Grusin
* Don Grusin
* B.B. King
* Earl Klugh
* Diana Krall
* The Rippingtons
* Lee Ritenour
* Arturo Sandoval
* Sergio Salvatore
* Diane Schuur
* Spyro Gyra
* Dave Weckl
* Yellowjackets