recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mikael Antipoff** (ven. Михаил Иванович Антипов, **Mihail Ivanovitš Antipov**, oikea nimi mahd. **Antipin**; 1830 – ?) oli Helsingissä vaikuttanut venäläissyntyinen liikemies, joka tunnettiin Punavuoren kaupunginosassa omistamistaan pahamaineisista vuokrataloista eli niin sanotuista Antipoffin vuokrakasarmeista.

Antipoff oli syntyjään kruununtalonpoika Jaroslavlin kuvernementin Berljukovon pitäjän Nikola-Boin kylästä. Suomessa hän toimi kirjanpitäjänä ja elintarvikekauppiaana. Asetuttuaan vuonna 1861 Helsinkiin hän ryhtyi kiinteistökeinottelijaksi. Antipoff hyödynsi Helsinkiä vaivannutta asuntopulaa rakennuttammalla mahdollisimman halvalla vuokrataloja, joiden asunnot olivat kurjia, epähygieenisiä ja vailla kaikkia mukavuuksia. Enimmillään hän omisti Helsingissä kuusi vuokrakasarmia. Epävarman tiedon mukaan Antipoff meni vararikkoon vuonna 1912.

Vuokrakasarmit
--------------

Antipoffin vuokrakasarmeista suurin ja kuuluisin oli 1860-luvun lopulla valmistunut Uudenmaankatu 34–36, joka tunnettiin myös lempinimillä Suuri Bastilji ja Ryysyhotelli. Antinpoffin henkilökohtaisesti suunnittelemassa nelikerroksisessa vuokratalossa oli 115 yhden huoneen asuntoa, minkä lisäksi myös kellarit ja liiterit vuokrattiin asunnoiksi. Asukkaita talossa laskettiin olleen keskimäärin vähintään kuusi huonetta kohden. Antipoffin vuokrakasarmi oli jatkuvasti Helsingin lehdistön hampaissa siivottomuutensa, levottoman elämänsä ja lukuisten salakapakoittensa vuoksi, minkä lisäksi Antipoff peri asukkailta korkeita vuokria. Hän omisti talon yhdessä veljensä Vasilin kanssa, mutta tämän kuoltua vuonna 1888 hän väitti omistaneensa sen yksin. Perintöriidan päätteeksi Uudenmaankatu 34 siirtyi hänen veljenpojalleen Nikolai Antipinille. Toinen Antipoffin tunnettu vuokrakasarmi oli Pursimiehenkatu 3:ssa, jonka tontin hän oli ostanut 1872. Viimeisen vuokrakasarminsa hän rakennutti vuonna 1878 Pursimiehenkatu 21:een. Helsingin kaupunki lunasti lopulta Antipoffin talot ja purki ne. Suuri Bastilji purettiin 1890-luvun alussa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Harry Halén: *Venäläisperäinen kauppiaskunta Suomessa 1808–1917*, s. 17–18. Unholan aitta 42. Helsinki 2015.
2. ↑  Petri Juuti, Riikka Rajala ja Tapio Katko: *Metropoli ja meri – 100 vuotta jätevedenpuhdistusta Helsingissä*, s. 19. HSY Helsingin seudun ympäristöpalvelut, Helsinki 2010. Teoksen verkkoversio
3. 1 2 3  Kirsi Toppari: "Pelikaani", s. 220–221 teoksessa *Puhvelista Punatulkkuun: Helsingin vanhoja kortteleita* (Kaija Ollila & Kirsti Toppari). Helsinki, Sanoma, 1977.
4. ↑  Kaija Ollila: "Vihervarpunen", s. 234–235 teoksessa Ollila & Toppari 1977.
5. ↑  Kirsi Toppari: "Peipponen", s. 238–239 teoksessa Ollila & Toppari 1977.
**Mikael Forslin** (22. kesäkuuta 1745 Vähäkyrö – 24. elokuuta 1783 Evijärvi) oli suomalainen kappalainen, joka harjoitti myös lääkärin ammattia.

Forslinin vanhemmat olivat Vähänkyrön Hiiripellon kylän Tapion talollinen Tomas Tomasson (k. 1766) ja Maria Johansdotter. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1764. Forslin valmistui Turun akatemiasta filosofian maisteriksi 1772, ja hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1773. Hänen Pehr Kalmin johdolla tekemänsä väitöskirja käsitteli katajan ominaisuuksia ja hyötyä.

Forslin oli Lohtajan kappalaisen apulaisena vuodesta 1773 ja Evijärven kappalaisena vuodesta 1783. Hän oli opiskellut kolmen vuoden ajan teologian ohella myös lääketiedettä Turun akatemiassa ja alkoi harjoittaa parantajantointa vuodesta 1773 alkaen. Forslin sai vuonna 1781 luvan harjoittaa lääkärintehtäviä, ja lisäksi hänelle korvattiin lääkerahastosta köyhien sairaiden hoidossa käytetyt lääkkeet. Vuonna 1780 julkaistun selostuksen mukaan Forslin oli hoitanut ja parantanut Lohtajalla satoja potilaita, joita oli tullut Lohtajan lisäksi eri puolilta Pohjanmaata ja Keski-Suomesta. Forslinin kotiapteekin lääkekaapeissa oli selonteon mukaan noin 300 erilaista lääkettä, jotka hän oli hankkinut omilla varoillaan. Forslin jatkoi lääkärintoimen harjoittamista myös siirryttyään Evijärvelle. Hän teki isorokkorokotuksia ja suoritti myös trakooma-, syöpä- ja huulihalkioleikkauksia yksinkertaisilla välineillään.

Forslin oli naimisissa vuodesta 1777 Lohtajan kappalaisen Henrik Portinuksen, myöh. Argillander (1712–1782) tyttären Anna Brita Argillanderin (k. 1811) kanssa.

Teoksia
-------

* *Beskrifning öfwer eenens egenskaper och nytta, förra delen, med wederbörandes samtycke, under oeconomiae professorens, Kongl. Swenska Wettenskaps Academiens och Upsala Wettenskaps Societetens ledamots, herr doct. Pehr Kalms inseende, utgifwen och förswarad, af Michaël Forslin, Österbottninge i Åbo Academiens öfre läro-sal för middagen den 21 November 1770*. Åbo, tryckt hos Joh. Christoph. Frenckell, 1770 (väitöskirja)
* *Beskrifning öfwer eenens egenskaper och nytta, sednare delen, med wederbörandes samtycke, under oeconomiae professorens, Kongl. Swenska Wetenskaps Academiens och Upsala Wetenskaps Societetens ledamots, herr doct. Pehr Kalms inseende, för lager-krantzens erhållande utgifwen och förswarad, af Michaël Forslin, Österbottninge i Åbo Academiens öfre läro-sal för middagen den 13 December 1770*. Åbo, tryckt hos Joh. Christoph. Frenckell, 1770 (väitöskirja)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kotivuori, Yrjö: Mikael Forslin. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 13.11.2016.
2. 1 2  Arno Forsius : Mikael Forslin (1745–1804) – pappi ja etevä maallikkoparantaja (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Michael Forslinin elämäkerta Kansallisbiografiassa
**Lahnuksen yhteiskoulu** oli Espoon Lahnuksessa vuosina 1966–1977 toiminut yksityinen oppikoulu. Sen ylläpitäjänä oli ensin Espoon kauppala ja vuodesta 1972 Espoon kaupunki.

Koulu toimi ensimmäisen lukuvuoden kesäsiirtolana käytetyllä Luukin alueella sijainneessa vanhassa kansakoulurakennuksessa, kunnes se sai 1967 oman koulutalon Lahnukseen Vihdintien ja Vanha(n)kyläntien*selvennä* risteykseen. Ensimmäisenä lukuvuonna oppilaita oli 57 ja opettajia yhdeksän, kun neljä vuotta myöhemmin oppilaita oli jo 304 ja opettajia 19. Koulua laajennettiin 1968 ja 1972. Espoon siirtyessä peruskoulujärjestelmään 1977 koulu lakkautettiin, ja sen toimintaa jatkoi keskikoulun osalta Pohjois-Espoon koulu ja lukion osalta Pohjois-Espoon lukio.

Lyhytikäisestä koulusta ehti valmistua ylioppilaita vain muutamana vuonna 1970-luvun keskivaiheilla, muiden muassa tuleva pääministeri Matti Vanhanen vuonna 1975.

Lahnuksen yhteiskoulun rehtorina toimi 1966–1970 Mauri Alasaari ja 1970–1977 Juhani Turjanmaa.

Huhtikuussa 1974 Lahnuksen yhteiskoulu onnistui saamaan esiintyjäksi Chilen sotilasvallankaappauksen myötä Eurooppaan asettuneen Inti-Illimani-yhtyeen, joka esiintyi Suomessa myös Vanhalla ylioppilastalolla. Keväällä 1975 kouluun perustettiin Suomen Etyk-isännyyden kunniaksi maan koulujen ensimmäinen rauhankomitea, jonka tehtävänä oli levittää tietämystä Etyk-prosessin päätöksistä ja vaikutuksista. Toimikuntaan kuului oppilaita, opettajia, vanhempia ja koulun hallintohenkilökuntaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lahnuksen yhteiskoulu (Espoo) 1966-1977 *Suomen yksityisten oppikoulujen digitaalinen matrikkeli*. Viitattu 18.2.2019.
2. ↑  .aspx Matti Vanhanen *Suomen kansanedustajat*.  18.2.2019. Eduskunta. Viitattu 22.9.2010.
3. ↑  Laine, Riitta-Eliisa: Tänään tästä: Inti-Illimani lauloi koululapsillekin.  *Helsingin Sanomat*, 18.4.1974, s. 14. Näköislehti (maksullinen).
4. ↑  Laine, Riitta-Eliisa: Tänään tästä: Muotia ja muuta Moskovassa.  *Helsingin Sanomat*, 9.12.1975, s. 14. Näköislehti (maksullinen).
**Pablo David Sosa** (16. joulukuuta 1922, Chivilcoy, Argentiina - 11. tammikuuta 2020) oli argentiinalainen virsirunoilija, säveltäjä ja metodistikirkon pappi.

Sosa opiskeli Argentiinassa, Yhdysvalloissa, Westminster Choir Gollagessa ja Saksassa, Hohschule für Musik -korkeakoulussa Berliinissä. Hän toimi pappina metodistiseurakunnassa Buenos Airesissa. Hän sävelsi lauluja, toimi kuoronjohtajana, toimitti laulukirjoja sekä opetti liturgitikkaa ja hymnologiaa ekumeenisessa ISEDET (Instituto Superior Evangélico de Estudios Teológicos) pappisseminaarissa sekä Bueons Airesin Musiikkikonservatoriassa.

Hän on kirjoittanut, säveltänyt ja kääntänyt virsiä ja hengellisiä lauluja. Sävellyksissään hän on käyttänyt argentiinalaisia kansanmusiikin rakenteita. Yksi hänen kirjoittamistaan lauluista "En cielo canta alegria, i Alleluya" on tullut tunnetuksi erikielisinä käännöksinä. Laulu on kirjoitettu piknikillä opiskelijoiden kanssa ja se noudattaa carnavalitoa, argentiinalaisen kansanmusiikin rytmiä. Sosa tarkoitti laulun vain tilapäistuotteeksi, ei painettavaksi, mutta se jäi elämään opiskelijapiireissä ja on levinnyt laajalle.

Laulu on Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 333 "Änglarna sjunger i himlen, halleluja" ja se on kirjan ainoa etelä-amerikkalainen virsi. Se on Britt G. Hallqvistin käännös ja muokkaus vuodelta 1984. Suomenkielinen teksti virsikirjassa "Taivaassa soi enkellaulu, halleluja" on Anna- Mari Kaskisen käännös vuodelta 1998. Tuomaslauluja - kirjassa on samasta alkutekstistä toinen käännäs, laulu 24 "Ilosta laulaa nyt taivas", Anna-Mari Kaskisen käännöksenä.

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on Sosan säveltämä virsi 949, "Kirkko olkoon niin kuin puu". Se on vuodelta 2009 ja sen alkuperäinen nimi on "Que esta iglesia sea un árbol". Sen on suomentanut Anna-Mari Kaskinen vuonna 2014.

Lähteet
-------

1. ↑  Pablo D. Sosa *hymnary.org*. Viitattu 16.2.2022. (englanniksi)
2. ↑  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken, Band 2 Psalmerna 205-429*, s. 329. Wessmans musikförlag AB Visby, 2017. ISBN 978-91-877-052-0. (ruotsiksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Japani
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Lahnda** (pandžabiksi لیندا, *lendā*, "läntinen") on lingvisti George Abraham Griersonin antama yhteisnimitys joukolle Pakistanin itäosassa puhuttuja kieliä, jotka sijoittuvat indoarjalaisessa murrejatkumossa pandžabin ja sindhin väliin. Paikalliset käyttävät näistä kielistä useita eri nimityksiä, kuten saraiki, hindko ja pothohari, eikä niillä ole kaiken kattavaa puhujien itsensä käyttämää yhteisnimeä. Ulkopuolisten keskuudessa puhutaan joskus "länsipandžabista", vaikka useat lahndhan alle luokiteltavista murteista ovatkin lähempänä sindhiä kuin pandžabia.

*Ethnologue* luokittelee lahndan makrokieleksi, joka sisältää khetranin, mirpurinpandžabin, pohjois- ja etelähindkon, pahari-potwarin, saraikin ja länsipandžabin. *Glottologissa* lahnda muodostaa yhden sindhi-lahnda-kielten kolmesta alaryhmästä yhdessä sindhin ja itäpandžabin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lahnda *Ethnologue*. Viitattu 30.8.2014. (englanniksi)
2. ↑  Masica, Colin P.: *The Indo-Aryan Languages*, s. 17–19. Cambridge University Press, 1993. ISBN 9780521299442. Teoksen verkkoversio (viitattu 30.8.2014). (englanniksi)
3. ↑  Hammarström, Harald & Forkel, Robert & Haspelmath, Martin & Nordhoff, Sebastian: Lahnda *Glottolog 2.3*. Leipzig:  Max Planck Institute for Evolutionary Anthropology. Viitattu 30.8.2014. (englanniksi)
Leila Aboulela vuonna 2010.
**Leila Aboulela** (arab. ليلى ابوالعلا‎; s. 1964 Kairo, Egypti) on sudanilainen kirjailija, joka kirjoittaa englanniksi. Hänen esikoisromaaninsa *The Translator* (1999) oli ehdolla Orange-palkinnon saajaksi vuonna 2002. Novelli "The Museum" voitti afrikkalaiskirjailijoiden Caine-palkinnon vuonna 2000. Novelli sisältyy Aboulelan kokoelmaan *Coloured Lights* (2001).

Aboulela varttui Khartumissa, Sudanissa. Hän suoritti kandidaatin tutkinnon taloustieteestä Khartumin yliopistossa, minkä jälkeen muutti opiskelemaan tilastotieteen maisterin tutkintoa Englantiin London School of Economicsiin. Aboulela alkoi kirjoittaa työskennellessään osa-aikaisena tutkimusassistenttina.

Aboulela valittiin vuonna 2023 Royal Society of Literaturen jäseneksi. Hän asuu Skotlannissa.

Teokset
-------

* *The Translator*. New York: Grove Press, 1999.
* *Coloured Lights*. 2001, novellikokoelma.
* *Minaret*. New York: Grove Press, 2005. ISBN 0-8021-7014-5.
* *Lyrics Alley*. New York: Grove Press, 2011.
* *The Kindness of Enemies*. London Weidenfeld & Nicolson, 2015.
* *Elsewhere, Home*. 2018, novellikokoelma.
* *Bird Summons*. 2019.

Lähteet
-------

1. 1 2  Leila Aboulela British Council. Viitattu 17.7.2023. (englanniksi)
2. ↑  Leila Aboulela Royal Society of Literature. Viitattu 17.7.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Leila Aboulelan verkkosivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
| "911"Lady Gaga |
| --- |
| Singlen "911" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Chromatica* |
|  Äänitetty  | 2019 |
|  Julkaistu | 18. syyskuuta 2020 |
|  Formaatti | 7" vinyyli, CD single, kasetti, digitaalinen lataus, suoratoisto |
|  Tuottaja(t) | BloodPop, Madeon, Benjamin Rice |
|  Tyylilaji | eurodisco, synthpop, elektropop |
|  Kesto | 02.52 |
|  Levy-yhtiö | Interscope Records |
| Lady Gagan muut singlet |
| "Rain on Me"2020 | "911"2020 | "Free Woman"2021 |

**911** on yhdysvaltalaislaulajan Lady Gagan musiikkikappale. Sen julkaisi Interscope Records hänen *Chromatica*-studioalbumin kolmantena singlenä 18. syyskuuta 2020. Kappaleen ovat sanoittaneet Gaga, Justin Tranter, BloodPop ja Madeon, joista viimeisin myös tuotti sen Benjamin Ricen kanssa. "911" on lajityypiltään eurodisco, synthpop ja elektropop-kappale johon on otettu vaikutteita funkista ja teknosta. Sanoiltaan kappale kertoo mielenterveydestä sekä antipsykoottisesta lääkityksestä jota Gagalle on myönnetty.

"911" sai pääosin positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta jotka ylistivät sitä yhdeksi albumin parhaimmista kappaleista, kehuen sekä sen tuotantoa että sanoja. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Tarsem Singh ja siinä nähdään Gaga surrealistisessa unelmamaisemassa, josta hän havahtuu videon lopussa todellisuuteen. Video sai suurimman inspiraationsa armenialaisen elokuvaohjaajan Sergei Parajanovin vuoden 1969 neuvostoliittolaisesta taide-elokuvasta *Granaattiomenan väri*. Gaga on esittänyt kappaleen livenä muun muassa vuoden 2020 MTV Video Music Awardsissa.

Arvostelumenestyksestä huolimatta kappale ei ollut kuitenkaan kaupallinen menestys, sen päästyä singlelistan kymmenen parhaan joukkoon ainoastaan Uudessa-Seelannissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lady Gaga : le clip de "911", son nouveau single, demain ? *chartsinfrance.net*.
2. 1 2  Lady Gaga: The Chromatica Interview *music.apple.com*.
3. ↑  Lady Gaga Releases '911' Video About 'My Experience With Mental Health,' and It's Got a Shocking Twist (Watch) *variety.com*.
4. ↑  Watch Lady Gaga Flown Like a Kite By Shirtless Muscle Men In '911' Video *billboard.com*.
5. ↑  Lady Gaga Brings 'Chromatica' to the VMAs With a Dizzying, Futuristic Medley *rollingstone.com*.
6. ↑  Lady Gaga, Ariana Grande rain excellence on VMAs with epic performance of 'Rain on Me' *ew.com*.
7. ↑  HOT 40 SINGLES *nztop40.co.nz*.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:911 (Lady Gaga song)
**Leikkikieli** on lasten joskus huvikseen puhuma kieli, jossa sananosia siirrellään ja sotketaan. Tunnetuimpia suomalaisia leikkikieliä on kontinkieli, jossa joka sanan tavut sekoitetaan *kontti*-sanan tavuihin (esimerkiksi *minä* > *kona-mintti*). Muita suomalaisia leikkikieliä ovat esimerkiksi vitikieli, vedekieli, lampaanlatina ja fikon-kieli. Yrjö Karilas mainitsee toimittamassaan *Antero Vipusessa* (1966) suomen kielen leikkikielet risakieli eli rastaankieli, punkakieli, raappakieli, lekkerikieli, hernekieli eli her-kieli, ver-kieli, pee-kieli, mullikkakieli, tiaisenkieli, varpusenkieli, tintakieli, rengonkieli ja inkerin kieli, joissa on samankaltaista logiikkaa.

Käsittämätöntä leikkikieltä voidaan kutsua siansaksaksi. Toisaalta siansaksa mainitaan yhtenä leikkikielenä *Antero Vipusessa*, jonka näyte siansaksasta kuuluu "*Huiska lavonen keti verran kuolasuormaa sirven jävyitse.*" sekä "*Raskalaisella ehoja on, vailla muin ratavata.*"

Ruotsissa tunnetaan "ryövärinkieli" Rövarspråket (*rorövovarorsospoproråkoketot*), jota on käytetty Astrid Lindgrenin Kalle Blomkvist -hahmoissa. Tanskalainen vastaava ryövärinkielinen nimitys ryövärinkielelle (röversprog) on *rorövöverorsospoprorogog*.

Lähteet
-------

1. ↑  Ninni Lehtniemi: Riimislangia suomeksi *Kielikello 2/2004*.  2004. Viitattu 10.12.2014.
2. 1 2  Hepreaa, siansaksaa ja lampaanlatinaa Kotus.  Arkistoitu 27.5.2012. Viitattu 10.12.2014.
3. 1 2 3  Yrjö Karilas (toim.): *Antero Vipunen, arvoitusten ja ongelmien, leikkien ja pelien sekä eri harrastealojen pikku jättiläinen*, s. 211–215. Neljäs painos. Helsinki/Porvoo: WSOY, 1966.
4. ↑  Rövarspråket *rövarspråket.se*. Viitattu 19.6.2019.
**Vidya Bharati** (pidemmältä nimeltään **Vidya Bharati Akhil Bharatiya Shiksha Sansthan**) on hindunationalistijärjestö Rashtriya Swayamsevak Sanghiin yhteydessä oleva järjestö, joka omisti vuonna 2016 noin 12 000 koulua. Intian pääministeri Narendra Modi on kehottanut Vidya Bharati -kouluja panostamaan laatuun ja nousemaan jokaisen Intian osavaltion parhaaksi kouluksi. Koulujen historia ulottuu 1950-luvun alkupuolelle, jolloin RSS-vaikuttaja Nanaji Deshmukh perusti ensimmäisen *Saraswati Sishu Mandir* -koulun Gorakhpuriin.

Vidya Bharati -koulut ovat saaneet osakseen kritiikkiä tutkijoilta ja medialta. Kritiikin mukaan kouluissa vähätellään Intian muslimien historiaa ja opetetaan hindulaisia myyttejä tosina. Esimerkiksi islaminuskoisten mogulikeisarien sijasta kouluissa korostetaan hindukuninkaiden kuten Shivajin merkitystä. RSS-järjestöt ovat lobanneet Intian koulutuspolitiikkaa sisällyttämään arvokoulutusta, paikallis- ja kulttuurihistoriaa sekä kertomuksia intialaisten saavutuksista kaikilla aloilla.

Järjestön pyörittämät koulut opettavat myös Intian alkuperäisväestöä eli adivaseja, joille niissä opetetaan hindulaisuutta. Järjestön itsensä mukaan he suojelevat kyseisiä "alkuperäisiä hinduja" kristilliseltä lähetystyöltä ja naxaliiteiltä. Koulujen mukaan niissä opetetaan intialaista ajattelua ja pyritään luomaan isänmaallisten oppilaiden sukupolvi. Kouluissa toimivat opettajat ovat saaneet kolmen kuukauden mittaisen koulutuksen opetustyöstä.

India Today -lehden julkaisussa vuodelta 1992 kerrotaan, että Madhya Pradeshin osavaltiossa Intian kansanpuolueen (BJP) johtama osavaltiohallitus on avoimesti tukenut Vidya Bharatia. Järjestön omistamien koulujen määrä moninkertaistui osavaltiossa kun BJP nousi osavaltiohallituksen johtoon. Madhya Pradeshin hallitus myös helpotti vaatimuksia, jotka Vidya Bharati -koulujen opettajille asetettiin.

Lähteet
-------

1. ↑  PM Modi urges Vidya Bharati schools to aim for excellence *Indian Express*.  13.2.2016. Viitattu 8.11.2019.
2. ↑  Agha, Eram: Nanaji Deshmukh: 'Dynamic Pracharak' Who Gave India the First Shishu Mandir Gets Bharat Ratna *News18*.  26.1.2019. Viitattu 8.11.2019.
3. 1 2  Mohan, Rohini: Indianise, nationalise, spiritualise: The RSS education project is in expansion mode *Scroll*.  30.8.2016. Viitattu 8.11.2019.
4. ↑  Venugopal, Vasudha: RSS wants to set up a model school in every block of the country before 2017 *Economic Times*.  2.1.2015. Viitattu 8.11.2019.
5. ↑  Singh, N. K.: Learning acquires saffron hue in RSS-run schools in Madhya Pradesh *India Today*.  3.1.2013. Viitattu 8.11.2019.
Agoué

| Sijainti | 
Grand-PopoBenin Benin |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
6° 15′ P, 1° 41′ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Agoué** on kylä Monon departementin, Grand-Popon piirikunnan arrondissementti Beninissä. Vuonna 2013 siinä oli 18 029 asukasta. Kylä sijaitsee noin 13 kilometriä Grand-Popon "carrefourista" eli teiden risteyksestä länteen.

Historia
--------

Agoué perustettiin Petit-Popossa (nyk. Aného, Togo) 1820-luvulla riehuneen sisällissodan seurauksena. Paikkakunnan englantilaiset ja hollantilaiset asutukset ottivat yhteen väkivaltaisesti, useita ihmisiä kuoli ja taloja tuhottiin. Yhteenottojen jatkuessa hollantilaisten osa kylästä oli lähes tuhottu ja sen johtaja jätti kaupungin perustaen seuraajineen uuden kylän rannikolle noin Grand-Popon ja Petit-Popon puoliväliin.

1840-luvulla Agoué oli jaettu portugalilaiseen ja englantilaiseen kylään. Tulipalo tuhosi vuonna 1843 Thomas Huttonin palmuöljytehtaan. Sierra Leonesta muuttavia vapautettuja orjia alkoi tulla seudulle, ja ennen pitkää he muodostivat erään yhteisön Agouén portugalilaisessa osassa. Afrobrasilialaisten maahanmuuton takia Agouén väestö kasvoi voimakkaasti 1840-luvulta alkaen. Brasiliasta vapautettu orja Joaquin d'Almeida, joka oli alun perin Mahi ja joka kääntyi katolilaisuuteen, oli myös orjakappias, joka rakensi katolisen kappelin Agouéen vuoden 1845 tienoilla.

Petit-Popon ja Agouén välillä käytiin jälleen sisällissota vuosina 1860-1866. Sen jälkeen brittien laivasto alkoi kontrolloida Orjarannikon orjakauppaa, joka oli myös Agouén kylän pääasiallinen elinkeino 1840-luvulla. Se oli erityisen vilkasta 1840-luvulla ja yhdisti kylän Ouidahiin, joka oli orjamarkkinan keskus. Korvaavaksi tuotteeksi suunniteltu palmuöljyn valmistus tuli vähitellen seudun suurimmaksi ansiolähteeksi. 

Euroopan siirtomaavaltojen kiistojen jälkeen Ranskan ja Saksan hallitukset sopivat vuonna 1885, että Saksalle kuuluisi Petit-Popo ja lännempänä oleva Porto Segura. Näistä muodostuivat keskukset Saksan siirtomaalle, *Togolandille*. Agoué ja Grand-Popo jäivät Ranskan omistukseen. Protektoraattien raja kulki Mono-joessa ja laguunissa, joten hiekkaisella, kapealla kannaksella sijaitsevan Angouén tuottoisat takamaat laguunista pohjoiseen jäivät rajan toiselle puolen. Erilaiset saksalaisten ja ranskalaisten määräämät verojärjestelyt aiheuttivat Agouén talouden perustan tuhoutumisen.

Lähteet
-------

1. ↑  Tableau 2 : Effectifs de population par département, commune et arrondissement au RGPH4 *RGPH4 : QUE RETENIR DES EFFECTIFS DE POPULATION EN 2013 ?*.  2015. REPUBLIQUE DU BENIN.  (ranskaksi)
2. 1 2 3  Strickrodt, Silke: *Afro-European Trade in the Atlantic World, The Western Slave coast c 1550 - c 1885*. James Currey, 2015. ISBN 978-1-84701-110-7. Teoksen verkkoversio (viitattu 23.2.2019). (englanniksi)
3. ↑  Parés, Luis Nicolau: *The Formation of Candomblé, Vodun History and Ritual in Brazil*, s. 65. The University of North Carolina Press, 2013. ISBN 978-1-4696-1092-4. (englanniksi)
**Pikkupajusirkku** (*Schoeniclus pallasi*) on sirkkuihin kuuluva pieni varpuslintu.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on 12–13,5 cm. Pikkupajusirkku muistuttaa suuresti pajusirkkua, mutta on hieman pienempi, nokka on hennompi ja äänet hiukan erilaisia. Juhlapukuisella koiraalla on musta pää ja valkoinen alapuoli. Selkäpuoli ja siipien yläpeitinhöyhenet ovat tummanharmaan ja valkoisen kirjavat, ja niistä puuttuu pajusirkun punaruskea väri. Naaraat ja nuoret linnut on vaikea erottaa pajusirkusta, mutta hyvin nähtynä yksi tuntomerkki on varma: pikkupajusirkun alanokka on punertava, kun pajusirkun koko nokka on harmaa. Ylänokan harja on suora, kun se pajusirkulla on lievästi kupera. Laulu on vielä yksinkertaisempi äänisarja kuin pajusirkun laulu. Kutsuääni muistuttaa varpusen ääntä.

Vanhoilla pikkupajusirkuilla on täydellinen sulkasato pesimäalueella loppukesällä.

Pikkupajusirkku on nimetty saksalaisen luonnontutkijan Peter Simon Pallasin mukaan.

Esiintyminen
------------

Pohjois- ja Keski-Aasia, pieni osa esiintymisalueesta ulottuu Euroopan puolelle Venäjällä. Euroopan populaation kooksi arvioidaan 160 000–300 000 yksilöä.. Pikkupajusirkku on muuttolintu, joka talvehtii Kaakkois-Aasiassa. Se harhautuu toisinaan Eurooppaan, ja on tavattu muun muassa Isossa-Britanniassa. Laji on havaittu Suomessa kerran, toukokuussa 2019.

Elinympäristö
-------------

Pesii jokien, järvien ja soiden reunapajukoissa. Muuttoaikoina tavataan erilaisissa pensaikoissa ja ruoikoissa.

Lisääntyminen
-------------

Pikkupajusirkun munia.
Pesän sanotaan olevan pensaassa. Munia on 2–5.

Ravinto
-------

Syö pääasiassa erilaisia siemeniä, mutta poikasia ruokitaan hyönteisillä ja muilla pienillä selkärangattomilla.

Lähteet
-------

* Mullarney, Killian; Svensson, Lars; Zetterström, Dan & Grant, Peter: *Lintuopas – Euroopan ja Välimeren alueen linnut*. Otava, 2008. ISBN 951-1-15727-2.

### Viitteet

1. 1 2  BirdLife International: *Schoeniclus pallasi* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 17.2.2014. (englanniksi)
2. ↑  Siironen, Susanna: Kirkkonummella bongattiin Suomelle uusi lintulaji – Harvinainen pikkupajusirkku on havaittu Euroopassa alle kymmenen kertaa *Yle Uutiset*.  20.5.2019. Viitattu 21.5.2019.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1314178
* Wikispecies: Emberiza pallasi
* ABA: palbun
* ADW: Emberiza\_pallasi
* Avibase: C6D6D547670FE661
* BirdLife: 22721007
* BOLD: 120607
* CoL: 39FTG
* BOW: palbun
* eBird: palbun
* EUNIS: 101346
* Euring: 18780
* Fauna Europaea: 97538
* Fauna Europaea (new): 2c87aa7c-50b3-479c-a458-f45d03d7ff7d
* GBIF: 2491591
* iNaturalist: 9191
* IRMNG: 11294347
* ITIS: 179541
* IUCN: 22721007
* NBN: NHMSYS0000530731
* NCBI: 353556
* Xeno-canto: Emberiza-pallasi

 |

 |
**Todd Lodwick** (s. 21. marraskuuta 1976 Steamboat Springs, Colorado, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut yhdistetyn kilpailija ja maailmanmestari.

Lodwick on osallistunut urallaan kuusiin talviolympialaisiin. Lillehammerissa 1994 hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 13:nneksi ja joukkuekilpailussa seitsemänneksi. Naganossa 1998 hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 20:nneksi ja joukkuekilpailussa kymmenenneksi. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän sijoittui viidenneksi sprintissä ja seitsemänneksi normaalikilpailussa. Lisäksi hän oli mukana Yhdysvaltain joukkueessa, joka sijoittui neljänneksi joukkuekilpailussa. Torinon olympialaisissa 2006 Lodwick oli kahdeksas normaalikilpailussa, yhdeksäs sprintissä ja seitsemäs joukkuekilpailussa. Vancouverissa 2010 Lodwick oli hopealla joukkuekilpailussa, neljäs normaalimäen kilpailussa ja kolmastoista suurmäen kilpailussa. Sotšissa 2014 hän sijoittui joukkuekilpailussa kuudenneksi.

Maailmanmestaruuskilpailuihin Lodwick otti osaa ensimmäisen kerran Thunder Bayssä 1995, jossa hän sijoittui neljänneksi joukkuekilpailussa. Liberecissä 2009 Lodwick voitti yhteislähtökilpailussa ensimmäisen maailmanmestaruutensa. Kaksi päivää myöhemmin hän voitti normaalimäen Gundersen-kilpailun mestaruuden. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän oli suurmäen Gundersen-kilpailussa viides ja normaalimäen kilpailussa kahdeksas. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Lodwick voitti pronssia yhdessä Yhdysvaltojen joukkueen kanssa normaalimäen joukkuekilpailussa. Henkilökohtaisissa kilpailuissa hän on MM-kisoissa sijoittunut lisäksi kaksi kertaa kolmannelletoista sijalle sprintissä. 1996 junioreiden MM-kilpailuissa Italian Asiagossa Lodwick voitti normaalikilpailun maailmanmestaruuden.

Yhdistetyn maailmancupissa Lodwick on voittanut kuusi osakilpailua ja seisonut yhteensä 28 kertaa palkintokorokkeella. Hänen paras sijoituksensa kokonaiskilpailussa on neljäs tila, johon hän on yltänyt kolmella eri kaudella. 

Lodwick lopetti uransa kauden 2005–2006 jälkeen, mutta teki paluun kaudelle 2008–2009. Joulukuussa 2008 hän kilpaili yhdistetyn Continental Cupissa neljässä osakilpailussa, joista voitti kolme ja oli kerran toinen. Ensimmäiset maailmancupin kilpailunsa paluunsa jälkeen hän kilpaili 27.–28. joulukuuta Oberhofissa ja sijoittui molemmissa kilpailuissa toiseksi.

Lodwick kilpaili viimeisen kerran yhdistetyn maailmancupissa joulukuussa 2013 sekä arvokilpailuissa Sotšin olympialaisissa 2014.

Lähteet
-------

* Todd Lodwick Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
* Todd Lodwick (Arkistoitu – Internet Archive) Sports Reference LLC. (englanniksi)
**Slyde**, (oik. **Jalome Beacher**) on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto. Hahmon ensiesiintyminen tapahtui amerikkalaisessa *Amazing Spider-Man* -lehden numerossa 272. Slyden loivat Tom DeFalco ja Sal Buscema. 

Suomessa Slyde esiintyi ensimmäisen kerran *Marvel Minijuliste*- sarjan kuudennessa osassa.

Historia
--------

Jalome Beacher oli kemisti, joka kehitti tarttumattoman pinnoitteen mille tahansa pinnalle. Esimiehet kuitenkin erottivat hänet. Vimmastunut Slyde kehitti itselleen puvun ja päätti käyttää sitä rikollisissa toimissaan. 

Hänen pukunsa, jonka Beacher päällysti tarttumattomalla pinnoitteellaan, mahdollisti miltei kitkattoman liikkumisen. Myöskään Hämähäkkimiehen seitti ei tarttunut puvun pintaan. Nimeten itsensä uudelleen Slydeksi, Beacher aloitti laajamittaiset pankkiryöstöt. 

Myöhemmin Slyde liittyi pahamaineiseen Pahuuden Mestarit -järjestöön, mutta kuoli Elektran saista. Selvisi kuitenkin, ettei Slyde kuollutkaan iskusta. Muinainen ninjakultti Käsi elvytti Slyden. Slyde tajusi olevansa jo miltei 40-vuotias mies ja hän päätti yrittää vielä kerran taistella Hämähäkkimiestä vastaan. 

Hän teki itselleen uuden puvun ja apurinsa kanssa suoritti uskaliaan ryöstön. Hänen todellinen tarkoituksensa oli kuitenkin houkutella Hämähäkkimies paikalle ja taisteluun kanssaan. Supersankari saapuikin ja voitti jälleen Slyden. 

Joutuessaan vankilaan Slyde oli kuitenkin iloinen pärjättyään hyvin taistelussa sankaria. Myöhemmin Slyde yhdisti voimansa Ansamiehen kanssa ja meni mafiapomo Nuijapään puheille. Nuijapää keräsi suurta superroistoarmeijaa yhteen, jotta voisi hallita suvereenisti New Yorkia. 

Slyde ei kuitenkaan suostunut ehdotukseen, jolloin yksi Nuijapään kätyreistä ampui hänet siihen paikkaan viestiksi muille niskuroijille.

Voimat ja varusteet
-------------------

Slydella ei ole varsinaisia supervoimia. Hän on kuitenkin lahjakas kemisti ja on kehittänyt rikollisen uransa avuksi nerokkaan asun. Asu on päällystetty kokeellisella, kitkattomalla aineella. Aineen ansiosta puvun käyttäjä on immuuni erilaisille sidonnoille ja otteille (kuten Hämähäkkimiehen verkolle). 

Asu suojaa Slydea myös jonkin verran fyysisiltä iskuilta. Koska asun kengät ovat myös kitkattomat, Slyde kykenee liikkumaan noin 15 metrin sekuntivauhtia. Huolimatta suuresta nopeudesta, Slyde kykenee ohjailemaan itseään erinomaisesti. 

Slyde on myös käyttänyt rakettimoottorein varustettuja saappaita kyetäkseen lentämään ja nykyisin teräaseita, kuten katanaa ja shurikeneja.

Aiheesta muualla
----------------

* Slyden esittely Marvelin kotisivuilla (englanniksi)

Lähteet
-------

1. ↑  Civil War: War Crimes #1 (2007). Marvel Comics.
1. rinnettä ylös heti auringonnousun jälkeen  
2. rinnettä ja laaksoa ylös keskipäivällä  
3. rinnettä alas heti auringonlaskun jälkeen  
4. rinnettä ja laaksoa alas keskiyöllä. Tuuli on anabaattinen kohdissa 1 ja 2 ja katabaattinen kohdissa 3 ja 4
**Rinnetuulet** ovat laakson ja rinteen välillä tapahtuvia ilmavirtauksia, jotka johtuvat rinteen lämpötilan muutoksista. Rinnetuulet jaetaan ylöspäin virtaaviin anabaattisiin (Kreikan sanasta 'anabatos' tarkoittaen 'liikkua ylöspäin') ja alaspäin virtaaviin katabaattisiin (Kreikan sanasta 'katabatikos' tarkoittaen 'liikkua alamäkeen').

Syntymekanismi
--------------

Anabaattiset rinnetuulet syntyvät tyypillisesti tyynellä aurinkoisella säällä. Virtaukset syntyvät kun aurinko lämmittää ylärinteitä. Rinteiden yläpuolella oleva ilma lämpenee tämän seurauksena, ja syntyy lämmin tuuli mäkeä ylös.

Yöllä ulossäteily jäähdyttää rinteitä ja niiden yläpuolella olevaa ilmaa. Ilman tiheys kasvaa sen jäähtyessä, ja syntyy katabaattisia tuulia. Nämä tuulet ovat yleensä anabaattisia tuulia voimakkaampia.

Lähteet
-------

Rajakerroksen Fysiikka 1 (Arkistoitu – Internet Archive) Hannu Savijärvi ja Timo Vihma; Helsinki 2001
**Sluuppi** (engl. *sloop-of-war*) oli purjelaivakauden laivastotermi, jolla tarkoitettiin luokittelematonta alle 20-tykkistä sotalaivaa. Alukset saattoivat olla joko kolmemastoisia eli täystakiloituja tai kaksimastoisia.

Britannian kuninkaallisen laivaston otettua 1770-luvun lopulla uuden termin priki käyttöön osa sluupeista luokiteltiin uudelleen prikeiksi. Tilannetta muutti sekavammaksi se, että osa pienemmistä aluksista kuten yksimastoiset kutterit saatettiin luokitella sluupeiksi uudelleen aseistettaessa tai mahdollistettaessa päällikölle arvonimi *Master and Commander*.

Viktoriaanisen ajan laivastossa alustyyppi tarkoitti pienehköä, suhteellisen pitkän toimintasäteen omaavaa höyryvoimalla toimivaa sotalaivaa, jossa aluksi oli apuvoimanlähteenä purjeet. Alustyyppiä käytettiin nimenomaan siirtomaissa tai kaukana kotimaasta olevilla laivastoasemilla. Alustyypin pienimpiä kutsuttiin toisinaan tykkiveneiksi. 1800-luvun loppupuoliskolla alustyyppi oli hyvin yleinen siirtomaavallan ollessa laajimmillaan. Tämän alustyypin valmistus lopetettiin Britannian laivastolle 1903, kun laivaston aluksia keskitettiin kotimaahan valmistauduttaessa Saksan keisarikunnan laivaston kanssa mahdollisesti käytävään taisteluun.

Sluuppi-nimitys otettiin uudelleen käyttöön 1916, kun se annettiin palvelukseen otetuille Flower-luokan aluksille. Alustyypiltä edellytettiin sopivuutta miinanraivaukseen, saattajaksi sekä kykyä siirtää 1000 sotilasta. Vaatimusten seurauksena aluksista tuli laajarunkoisia merikelpoisia aluksia.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1793-1817 - Design, Construction and Fates*, s. 82. Minnesota: Seaforth Publishing, 2005. ISBN 978-1-84415-717-4. (englanniksi)
* Hague, Arnold: *Sloops 1926-1946*. Kendal, Englanti: World Ship Society, 1993. ISBN 0-905617-67-3. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Winfield, Rif s. xii
2. 1 2  Hague, Arnold s. 9
**Todd R. Reirden** (s. 25. kesäkuuta 1971) on yhdysvaltalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen pelaaja. Nykyisin hän toimii apuvalmentajana Washington Capitalsissa. Aiemmin hän on toiminut apuvalmentajana Pittsburgh Penguinsissa ja päävalmentajana sen farmijoukkue Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa. Pelaajaurallaan Reirden edusti NHL:ssä Edmonton Oilersia, St. Louis Bluesia, Atlanta Thrashersia ja Phoenix Coyotesia.

Ura
---

### Pelaajana

Reirden varattiin New Jersey Devilsiin 12. kierroksella 242. pelaajana vuoden 1990 varaustilaisuudessa. Ennen tätä hän pelasi neljän kauden ajan Bowling Greenin osavaltionyliopistossa, josta siirtyi myöhemmin pelaamaan ECHL:ään ja IHL:ään ennen kaudella 1998–1999 Edmonton Oilersissa tekemäänsä NHL-debyyttiä. Lyhyen Oilersissa vietetyn ajan jälkeen Rierdeb siirtyi vapaana agenttina St. Louis Bluesiin, jossa pelasi pisteiden valossa tehokkaimman kautensa saaden tilastoihinsa 25 tehopistettä. Seuraavana vuonna Reirden oli suurimman osan kaudesta loukkaantuneena ja pelasi vain 38 ottelua St. Louisissa. Kaudeksi 2001–2002 Reirden siirtyi Atlanta Thrashersiin. Viimeisellä NHL-kaudellaan 2003–2004 hän pelasi seitsemän ottelua Phoenix Coyotesissa.

NHL:n jälkeen kaudella 2005–2006 Reirden pelasi Saksan DEL-liigan joukkueessa DEG Metro Starsissa ja koko pelaajauransa viimeisellä kaudella itävaltalaisessa Graz 99ersissa. 

### Valmentajana

Reirden aloitti uransa valmentajana kaudella 2007–2008 toimiessaan Bowling Greenin osavaltionyliopiston joukkueen apuvalmentajana. 

31. heinäkuuta 2010 Reirden nimettiin Pittsburgh Penguinsin apuvalmentajaksi yhdessä Tony Granaton kanssa. Hän korvasi Mike Yeon, joka siirtyi AHL-joukkue Houston Aerosin päävalmentajaksi.

25. kesäkuuta 2014 Pittsburgh ilmoitti, että Reirden ja Granato oli vapautettu tehtävästään. Myöhemmin samana päivänä hänet palkattiin Washington Capitalsin apuvalmentajaksi. Reirden toimi Capitalsin päävalmentajana kahden kauden ajan mutta sai potkut elokuussa 2020. Syyskuussa 2020 Pittsburgh Penguins palkkasi Reirdenin uudestaan apuvalmentajaksi.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Todd Reirden
**Avaruusvoimala** on NASAn jo 1970-luvun alussa esittelemä ehdotus ratkaisuksi öljykriisin aiheuttamaan sähköpulaan Yhdysvalloissa. Avaruusvoimala kiertäisi maapalloa tai olisi sijoitettu Kuuhun. Avaruuden tyhjiössä aurinkokennojen teho on maksimaalinen. Vaihtoehtoisesti avaruusvoimalassa voitaisiin auringon säteilyllä kaasuttaa nestemäistä vetyä erityisiä turbiineja ja edelleen sähkögeneraattoreita pyörittämään. Avaruuden kylmyydessä vety voidaan nesteyttää uudelleen. 

Laitoksen tuottama sähköenergia välitettäisiin maapallolle laseria, mikroaaltoja tai antimateriaa käyttäen. Ongelmina ovat säteilyn vaarat ja antimaterian toimittaminen maapallolle avaruusaluksilla: mahdollisessa onnettomuudessa tapahtuva räjähdys olisi atomipommin luokkaa. Antimaterian muuntaminen takaisin energiaksi onnistuu seuraavasti: esimerkiksi antivedyn ja vedyn yhdistäminen magneettisessa "pullossa" synnyttäisi suuren määrän lämpöenergiaa, jolla tuotettaisiin höyryä höyryturbiinia varten.

Aiheesta muualla
----------------

* (englanniksi) White Paper (Arkistoitu – Internet Archive)- History of SPS Developpements - International Union of Radio Science - 2007
Friedrich Engel
**Friedrich Wilhelm Konrad Siegfried Engel** (3. tammikuuta 1909 Havelberg – 4. helmikuuta 2006 Hampuri) oli saksalainen SS-upseeri.

Engel syntyi Havelbergin kaupungin Warnau an der Havelissa vuonna 1909. Hän oli oppiarvoltaan tohtori.

Vuonna 1999 Friedrich Engel tuomittiin poissaolevana 246 murhasta italialaisessa sotilasoikeudessa osuudestaan 1944 italialaisten panttivankien teloituksiin kostona partisaanihyökkäyksestä saksalaisia sotilaita vastaan. Hän sai tapauksen johdosta lempinimen "Genovan teurastaja". Hän joutui oikeuden eteen Hampurissa Saksassa 2002, ja tuomittiin 59 murhasta seitsemäksi vuodeksi vankeuteen. Ikänsä vuoksi häntä ei kuitenkaan vangittu. Vuonna 2004 Saksan korkein oikeus Bundesgerichtshof kumosi tuomion myöntämällä, että Engel käski teloitukset, mutta todisteita rikollisista murhista ei voitu todistaa. Oikeus ei antanut lupaa oikeudenkäyntiin 95-vuotiaan Engelin iän ja terveydentilan takia. Saksalaiset viranomaiset olivat tutkineet hänen tapaustaan 1969, mutta syytteitä ei luettu ja tapaus oli loppuunkäsitelty 1970.

Friedrich Englel kuoli Hampurissa vuonna 2006.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Unionikirje: "*Först at nw scule thisse thry riken hafue thenne koning, som ær koning Eric i hans lifdaghæ, oc siden evinnelicæ thisse thry riken en koning hafue oc ey flere ouer alle thry riken, suo at riken aldre at scilias meer, om Gudh wil.*"
**Unionikirje** (ruots. *unionsbrevet*) oli kuningatar Margareetan 13. heinäkuuta 1397 laatima Kalmarin unionin perustamissopimus. Sen tarkoituksena oli sitoa Pohjoismaat tiukemmin yhteen kuin pelkän personaaliunionin kautta, mikä oli syntynyt Eerik XIII Pommerilaisen tultua kruunatuksi kuninkaaksi 17. kesäkuuta 1397 pohjoismaisessa herrainkokouksessa.

Unionikirjeessä Tanskan, Ruotsin ja Norjan piispat, papisto, ritarit, asemiehet ja yhteinen rahvas sopivat edustajiensa välityksellä unionin säilyttämisestä ikuisesti. Kuninkaan valintatavasta sovittiin, että jos Eerik ei jättäisi jälkeensä poikia, tapahtuisi yhteinen vapaa vaali. Ruotsin neuvottelijoiden toivomuksesta kirjeeseen tuli maininta, että kuninkaan tuli hallita kutakin maata sen omien lakien mukaisesti.

Unionikirjeessä ei ole eri osapuolten allekirjoituksia, vaan heidän sinettinsä, koska asia jätettiin eri valtakuntien säätyjen vahvistettavaksi. Vahvistuksia ei koskaan tehty, koska Margareeta ei halunnut omalta puoleltaan sitoutua sen määräyksiin. Seurauksena oli Tanskan johtoasema unionissa ja Ruotsin aseman heikentyminen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Seppo Suvanto: *Keskiaika*, s. 133-135. Teoksessa *Suomen historia 2. Keskiaika: Uuden ajan alku*. Päätoim. Yrjö Blomstedt. Weilin & Göös, 1985. ISBN 951-35-2491-4.
**Friedrich August Kekulé von Stradonitz** (7. syyskuuta 1829 Darmstadt – 13. heinäkuuta 1896 Bonn) oli saksalainen kemisti, joka tunnetaan erityisesti bentseenin rengasrakenteen löytämisestä sekä kemialliseen rakenteeseen liittyvistä teorioista.

Elämä
-----

Kekulé opiskeli Giessenin yliopistossa arkkitehtuuria, kunnes vaihtoi alaa yliopiston kemian opettajana toimineen Justus von Liebigin luentojen innoittamana. Myöhemmin Kekulé opiskeli Pariisissa Jean Baptiste André Dumas'n johdolla ja työskenteli Lontoossa St. Bartholomew'sin sairaalassa. Lontoosta Kekulé tuli opettajaksi Heidelbergin yliopistoon ja edelleen Gentin yliopistoon. Vuodesta 1855 hän toimi kuolemaansa asti Bonnin yliopiston orgaanisen kemian professorina.

Tutkimukset
-----------

Kekulé tutki erityisesti molekyylien rakennetta. Hän teki paljon löytöjä siihen liittyen, esimerkiksi sen, että hiili sitoutuu yksinkertaisella sidoksella neljään muuhun atomiin, ja se, miten hiiliatomit ketjuuntuvat. Kekulé myös ensimmäisenä ymmärsi substituutioreaktion periaatteen.*lähde?*

Kekulén tunnetuin löytö on bentseenin rengasrakenne. Hän oli yrittänyt ratkaista ongelmaa jo pitkään. Eräänä päivänä hän nukahti kesken oppikirjan kirjoittamisen ja näki unta, jossa hiiliketju muuttui käärmeeksi, joka puri omaa häntäänsä. Tästä unesta Kekulé sai idean bentseenin rakenteeseen.

Opettajana
----------

Kekulé oli innostava opettaja. Viidestä ensimmäisestä Nobelin kemianpalkinnosta kolme myönnettiin hänen oppilailleen: Jacobus Henricus van ’t Hoffille, Emil Fischerille ja Adolf von Baeyerille.

Lähteet
-------

* Lehtiniemi, Kalle: *Mooli 2, Orgaanisen kemian perusteet*, s. 209. Otava, 2001. ISBN 951-1-16842-8.

### Viitteet

1. 1 2 3  Friedrich August Kekulé *Famous Scientists*. Viitattu 6.12.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Friedrich August Kekulé von Stradonitz** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
	+ 2
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* Mathematics Genealogy Project

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Osakan tiedemuseo** (jap. 大阪市立科学館, *Ōsaka Shiritsu Kagakukan*) on tiedemuseo Nakanoshiman saarella Osakassa. Se avattiin vuonna 1989 juhlistamaan Osama kaupungin muodostamisen 100-vuotispäivää.

Museolla on näyttelytiloja neljässä kerroksessa, ja se suunniteltiin alkujaan erityisesti lapsia varten. Sen näyttelyissä on esillä erityisesti maailmankaikkeus, kemia, sähkö ja energia. Ensimmäinen kerros keskittyy sähköön ja energiaan, ja siellä on esillä muun muassa generaattoreita ja vanhoja kodin elektroniikkalaitteita. Toinen kerros on tarkoitettu pienille lapsille ja heidän huoltajilleen, ja siellä on mahdollisuus omin käsin kokea tiedemaailmaa. Kolmannessa kerroksessa on erilaisia elämää tukevia kemiallisia materiaaleja, ja neljäs kerros keskittyy maailmankaikkeuteen ja sen tutkimiseen.

Näyttelyiden lisäksi museossa järjestetään päivittäin tiede-esitys. Lisäksi siellä on planetaario ja Imax-teatteri.

Lähteet
-------

1. ↑  Osaka Science Museum *Go Japan Go*.  Arkistoitu 11.1.2014. Viitattu 11.1.2014. (englanniksi)
2. 1 2  Osaka Science Museum Japan-guide.com. Viitattu 11.1.2014. (englanniksi)
3. ↑  Osaka Science Museum – English Guide (pdf) Osaka Science Museum.  Arkistoitu 7.7.2021. Viitattu 11.1.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Osakan tiedemuseo** Wikimedia Commonsissa

* Museon kotisivut (japaniksi)
**Osakas** tarkoittaa osakeyhtiön osakkeenomistajaa. Osakas omistaa yhtiöstä yhden tai useamman osakkeen. Yhtiön osakkaat käyvät ilmi yhtiön pitämästä osakasluettelosta tai arvo-osuusjärjestelmästä. Osakasluettelo on julkinen.

Osakas saa käyttää osakkaalle osakeyhtiölain mukaan kuuluvia oikeuksia sitten, kun hänet on merkitty osakasluetteloon. Tällaisia oikeuksia ovat mm. puhe- ja äänivalta yhtiökokouksessa, oikeus saada osinkoa, käyttää vähemmistöomistajan oikeuksia, käyttää yhtiöjärjestyksessä sallittua lunastusoikeutta, merkitä uusia osakkeita osakeannissa ja saada jako-osuus yhtiön purkautuessa.

Yhtiöjärjestys vaikuttaa siihen, millaisia oikeuksia osakkaalla yhtiössä on. Myös osakkeiden määrällä on merkitystä.

Yrityksen osakkuuteen liittyy usein kirjallisesti tehty osakassopimus osakkaiden välillä.

Katso myös
----------

* Osakassopimus

Lähteet
-------

* *Taloustaidon taloussanasto*, Taloustieto r.y. 1987. Hakusanat osakas ja osakasluettelo.

### Viitteet

1. ↑  Osakeyhtiölaki Finlex. Viitattu 6.7.2020.
Malva Schalek:,*Sisäkuva* 2. tammikuuta, 1920.
**Malva Schalek** (tunnettu myös nimellä **Malvina Schalková**, 18. helmikuuta 1882 Praha – 24. toukokuuta 1944 / 24. maaliskuuta 1945 Auschwitz) oli tšekkoslovakialainen taidemaalari.

Elämänvaiheita
--------------

Schalekin vanhemmat olivat saksaa kotikielenään puhuvia, juutalaisia intellektuelleja. He olivat myös aktiivisia tšekkien kansallisessa liikkeessä. Malva oli Schalekien perheen neljästä lapsesta nuorin. Perhe omisti huonekalumyymälän sekä kirjakaupan jossa kaupungin älymystö tapasi toisiaan.

Perheen isän kuoltua äiti solmi uuden avioliiton Ludvig Schnitzerin kanssa ja perhe muutti Hohenelbeen. Schalek osoitti nuorena suurta taiteellista lahjakkuutta ja perhe lähetti hänet Münchenin Frauenakademiin opiskelemaan maalaustaidetta. Opintojaan hän jatkoi Wienissä. Siellä hän osallistui aktiivisesti taide-elämään ja sai muotokuvatilauksia. Hän maalasi myös juutalaisen ylemmän keskiluokan elämää kuvailevia teoksia.

Saksa liitti Itävallan itseensä Anschlussissa alkuvuodesta 1938. Wienissä kansallissosialistit aloittivat ensiksi väkivaltaiset hyökkäykset juutalaisia kohtaan. Ne muuttuivat pian järjestelmällisiksi vainoiksi. Schalek katsoi sukulaistensa kanssa viisaammaksi palata Tšekkoslovakiaan. Toinen mukana seuranneista sukulaisista oli Oswald Richter, sosialistipoliitikko, joka murhattiin Buchenwaldin keskitysleirissä. Wieniin Schalekilla jäi ateljee täynnä maalauksia.

Vuonna 1939 Saksa miehitti myös Tšekkoslovakian. Schalek asui Böömin-Määrin protektoraattin alueella ja joutui juutalaisvainojen uhriksi. Hänet vangittiin ja vietiin Theresienstadtin keskitysleirille. Kurjissa olissa hänen terveytensä heikkeni, mutta hän teki siellä noin 100 työtä, jotka kuvasivat elämää getossa. Hän teki niitä värikynillä, vesiväreillä ja lyijykynällä. Geton vapauttanut puna-armeija löysi ne 1945. Berliinin juutalaisen museon kuraattori Tom L. Freudenheim pitää niitä merkittävimpinä holokaustista selvinneinä taideteoksina.

Scahalek kieltäytyi maalaamasta natseja avustaneen lääkärin muotokuvaa. Sen vuoksi hänet siirrettiin Auschwitziin ja hänen kuolinaikansa on jäänyt epäselväksi.

Teoksia Thresienstadtista
-------------------------

* Synagoga Theresienstadtissa, vuosien 1942 ja 1944 väliltäSynagoga Theresienstadtissa, vuosien 1942 ja 1944 väliltä
* Saapuminen Theresienstadtiin, vuosien 1942 ja 1944 väliltäSaapuminen Theresienstadtiin, vuosien 1942 ja 1944 väliltä
* Ruokajono, vuosien 1942 ja 1944 väliltäRuokajono, vuosien 1942 ja 1944 väliltä

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |