recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Headcrab** (suom. Päärapu) on Half-Life -peleissä ja niiden lisäosissa esiintyvä alienrotu. Headcrab muistuttaa nelijalkaista rapuolentoa, jolla on suuret kulmahampaat ja neljä muuta pitkää etuhammasta. Headcrabin alla on pyöreä suu, jolla se puree vastustajaansa päähän. Headcrabit voivat muuttaa elävän tai kuolleen ihmisen (tai Combinen sotilaan) zombieksi. Yleensä, kun zombie kuolee, päärapu hyppää pois ruumiin päästä ja etsii uuden uhrin. Monet alkuperäisen Half-Lifen viholliset kuten Barnaclet, Bullsquidit ja Vortigauntit saalistavat päärapuja. Pääravut piileskelevät pimeissä nurkissa, tai ilmastointikuiluissa ja hyökkäävät nopeasti.

Half-Life 2 esittelee uuden pääravun, joka on suurempi kuin alkuperäisen pelin päärapu. Lisäksi pelissä esiintyy kaksi muuta päärapua. Fast Headcrab (suom. Nopea Päärapu), joka on pienikokoinen ja väriltään ruskea, mutta hyvin nopea, ja musta isokokoinen Poison Headcrab (suom. myrkkypäärapu), joka voi lamauttaa uhrinsa hermomyrkyllä. Pelissä esiintyvät myös Fast Zombie, joka voi juosta hyvin nopeaa vauhtia, ja Poison Zombie, joka voi heittää pelaajaa myrkkypääravuilla neljä kertaa. Half Life 2 Episode One näyttää uuden Combine-Zombien, jota Alyx kutsuu Zombineksi. Nämä ovat päärapujen hallitsemia Combine-sotilaita, jotka pystyvät räjäyttämään itsensä ja vastustajan kranaatilla ja juoksemaan nopeasti. Pelissä Combine ampuu tai on ampunut kaupunkiin tai kaupungin lähettyvillä oleville alueille päärapuja sisältäviä säiliöitä, joissa on kerrallaan jopa viisi päärapua. Ravenholm on malliesimerkki pelissä kaupungista, jonka zombiet ja pääravut ovat täysin vallanneet.

Half-Life 2 pelissä Tri Kleiner omistaa lemmikki pääravun, jonka hän on nimennyt Hedy Lamarriksi. Tosin kuin pelin muut pääravut, Lamarr on kesy, arka ja syö vesimeloneja. Kleinerin mukaan pahinta mitä Lamarr voisi tehdä on "couple your head" eli paritella henkilön pään kanssa. Lamarr aiheuttaa häiriön Kleinerin teleportaatiokokeessa, jossa Gordonia ollaan siirtämässä Black Mesa Eastiin. Myöhemmin Lamarr nähdään hetken aikaa Gordonin ja Alyxin palattua Nova Prospektista Kleinerin laboratorioon, jolloin Lamarr karkaa. Kleiner kieltäytyy lähtemästä ennen kuin Lamarr on hänen mukanaan. Episode Two:ssa pelaaja voi nähdä Lamarriin hyppäävän tri Magnussonin avaruusrakettiin ennen laukaisua, jonka seurauksena Lamarr todennäköisesti laukaistiin avaruuteen. Ei kuitenkaan tiedetä, mitä Lamarrille tapahtui.
**Finlandia University** oli yksityinen yliopisto Yhdysvalloissa Michiganin Hancockissa. Sen perustivat amerikansuomalaiset vuonna 1896 nimellä **Suomi College**. Yliopistossa opiskeli vuoden 2012 keväällä noin 600 opiskelijaa. Yliopisto ilmoitti 2. maaliskuuta 2023 lopettavansa toimintansa.

Opiskelu
--------

Vanha Suomi Collegen aikainen päärakennus.
Yliopisto jakautui neljään tiedekuntaan (engl. *college*):

* Terveystieteellinen tiedekunta
* Humanistinen ja luonnontieteellinen tiedekunta
* Taiteen ja muotoilun tiedekunta
* Taloustieteellinen tiedekunta

Yliopistossa oli opiskelijoille lukukausimaksu, joka oli 3 600 Yhdysvaltain dollaria. Lisäksi yliopistossa opiskeleville yhdysvaltalaisille oli vielä muita maksuja. Jos halusi Suomesta vaihtoon Finlandia Universityyn, tarvitsi maksaa vain 3 600 dollaria itse, eikä muita lukukausimaksuja riippuen oman koulun vaihto-ohjelmista. Vaihto-opiskelijat asuivat Finlandia Hall -nimisessä kampusrakennuksessa, jossa oli samalla myös ruokala. Finlandia Hall -rakennuksessa oli neljä kerrosta ja niissä asuttiin noin 20 neliön huoneissa, joka jaettiin yleensä paikallisen opiskelijan kanssa. Talossa oli pyykkitupa, kerhohuoneita, olohuoneita, tietokonehuone, ruoanlaittomahdollisuudet omatoimisille opiskelijoille sekä turvallisuuspalvelut opiskelijoille.

Yliopistossa oli *Paavo Nurmi Athletic Facility* -urheilukeskus sekä *Finnish American Heritage Center & Historical Archive* -kulttuurikeskus ja arkisto. Finlandia Universityllä oli kaksi pääkampusta noin puolen kilometrin päässä toisistaan. Suomalaiset juuret näkyivät hyvin vahvasti yliopistossa, osa kampusrakennuksista oli nimetty suomalaisten henkilöiden mukaan. Urheilu oli erittäin suosittua, ja erilaisia urheilujoukkueita oli jääkiekossa, jalkapallossa, koripallossa, curlingissa ja uinnissa. Yliopiston virallinen urheiluseura oli nimeltään Finlandia Lions.

Lähteet
-------

1. ↑  Finlandia University  10.1.2022. Pure Michigan. Viitattu 10.7.2022. (englanniksi)
2. ↑  Explore Finlandia University  2022. Niche. Viitattu 10.7.2022. (englanniksi)
3. ↑  Our Finnish Heritage  2022. Finlandia University. Viitattu 10.7.2022. (englanniksi)
4. ↑  Finlandia University to end operations, not enroll students for the 2023-2024 academic year *TV 6*.  2.3.2023. Viitattu 15.3.2023. (englanniksi)
5. ↑  YLE: Yli satavuotiaan viimeisen suomalaissiirtolaisten perustaman korkeakoulun taival USA:ssa päättyy
6. ↑  Find Your Major  2022. Finlandia University. Viitattu 10.7.2022. (englanniksi)
7. ↑  Valorant National 2022  2022. Finlandia University Athletics. Viitattu 10.7.2022. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Finlandia University** Wikimedia Commonsissa

* Finlandia University (englanniksi)
**Dinokappi** (C18H24N2O6) on useasta dinitroalkyylifenyyliesteristä koostuva orgaanisten yhdisteiden seos. Dinokappia voidaan käyttää maataloudessa tuholaispunkkien torjuntaan eli akarisidinä ja sienitauteja vastaan eli fungisidinä.

Ominaisuudet
------------

Alun perin dinokapin arveltiin olevan 2-(1-metyyliheptyyli)-4,6-dinitrofenyylibutenoaattia, mutta se on myöhemmissä analyyseissä paljastunut 2-alkyyli-4,6-dinitrofenyylibutenoaatin ja 4-alkyyli-2,6-dinitrofenyylibutenoaatin seokseksi. Alkyyliryhmä voi olla joko 1-metyyliheptyyli- ja 1-etyyliheksyyli- tai 1-propyylipentyyliryhmä. Huoneenlämpötilassa dinokappi on tumman ruskeaa nestettä. Se on veteen liukenematonta, mutta liukenee useaan orgaaniseen liuottimeen kuten metanoliin, asetoniin ja heptaaniin.

Dinokapin fungisidiset ominaisuudet perustuvat sen hajoamiseen dinitrofenoleiksi, jotka haittaavat sienten itiöiden itämistä ja sienirihmaston kasvua. Paitsi sieniä vastaan dinokappi tehoaa myös eräisiin punkkilajeihin. Dinokapille altistumisesta voi aiheutua hengityksen vaikeutumista, huonovointisuutta, silmien ärsytystä, lämpötilan nousua, hengityksen nopeutumista ja tajuttomuus.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Dinokappia valmistetaan alkyloimalla fenolia okteenilla, nitraamalla muodostunut tuote ja viimeisessä vaiheessa siitä muodostetaan esteri krotonihapon kanssa.

Dinokappia käytetään pääasiassa Euroopassa punkkien ja sienitautien kuten homeiden torjuntaan omena-, sitrushedelmä-, viini- ja koristekasviviljelmillä. Tuotetta käytetään liuoksena tai siitä tehdään pulverimainen valmiste. Yhdysvalloissa dinokappia sisältävillä valmisteilla ei ole myyntilupaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Franz Müller, Hans Peter Streibert & Saleem Farooq: *Acaricides, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2009. Viitattu 7.1.2016
2. ↑  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 556. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
3. 1 2  Terence Robert Roberts, D. H. Hutson: *Metabolic pathways of agrochemicals*, s. 1195. RSC Publishing, 1998. ISBN 978-0-85404-494-8. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 7.1.2016). (englanniksi)
4. ↑  Dinokapin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 7.1.2015.
5. 1 2  Richard P. Pohanish: *Sittig's Handbook of Pesticides and Agricultural Chemicals*, s. 367-368. William Andrew, 2014. ISBN 978-1455731480. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 7.1.2016). (englanniksi)
6. ↑  Robert D. Ashford: *Ashford's Dictionary of Industrial Chemicals*, s. 420-421. 2nd Edition. Wavelength Publications, 2001. ISBN 0-9522674-2-X. (englanniksi)
7. ↑  Michael A. Kamrin,John H. Montgomery: *Agrochemical and Pesticide Desk Reference on CD-ROM*, s. 395. CRC Press, 1999. ISBN 9780849321795. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 5.1.2016). (englanniksi)
**m-Toluidiini** (C7H9N) on aromaattisiin amiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä esimerkiksi valmistettaessa väriaineita. m-Toluidiini on o- ja p-toluidiinien isomeeri.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa m-toluidiini on väritöntä tai kellertävää nestettä. Se liukenee vain niukasti veteen ja paremmin happoliuoksiin sekä moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja bentseeniin. Yhdiste on heikosti emäksistä.

m-Toluidiini ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Aineelle altistumisesta voi seurata päänsärkyä, vaikeutunutta hengitystä, kurkkukipua, sekavuutta ja ihon sinistymistä, mikä johtuu methemoglobiinin muodostumisesta veressä. Yhdiste luokitellaan Suomessa syöpäsairauden vaaraa aiheuttavaksi kemikaaliksi.

Valmistus ja käyttö
-------------------

m-Toluidiinia voidaan valmistaa pelkistämällä m-nitrotolueenia tai aminoimalla m-kresolia.

m-Toluidiinista valmistetaan muita orgaanisia kemikaaleja, kuten atsovärejä ja niiden valmistukseen käytettäviä yhdisteitä, trifenyylimetaanivärien valmistuksessa käytettävää N,N-dimetyyli-m-toluidiinia ja muita alkyloituja johdannaisia. Yhdiste voidaan polymerisoida yhdessä o-fenyleenidiamiinin kanssa sähköä johtavaksi poly(m-toluidiini-ko-o-fenyleenidiamiini)ksi.

Lähteet
-------

1. ↑  m-Toluidine – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 6.2.2016.
2. 1 2 3 4 5 6  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 560. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2 3 4  Joseph S. Bowers Jr.: *Toluidines, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 6.2.2016
4. ↑  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 1627. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
5. 1 2  M-Toluidiinin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 6.2.2016.
6. ↑  György Inzelt: *Conducting Polymers*, s. 51. Springer, 2012. ISBN 978-3-642-27620-0. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 6.2.2016). (englanniksi)
**Sulfolaani** (C4H8SO2) on heterosyklisiin sulfoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään laajasti kemianteollisuudessa liuottimena muun muassa uutoissa.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa puhdas sulfolaani on kellertävän valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen, asetoniin ja tolueeniin ja hieman heikommin alkaaneihin, alkeeneihin ja naftaleeniin. Veden määrällä sulfolaanin joukossa on huomattava vaikutus sulamispisteeseen. Esimerkiksi 2 % vettä sisältävän sulfolaanin sulamispiste on noin 10 °C. Yhdiste on voimakkaasti polaarinen. Sulfolaani on suhteellisen inertti ja reagoimaton liuotin. UV-säteilyn alaisuudessa se reagoi halogeenien kanssa halogenoiduiksi johdannaisiksi ja natriumin tai kaliumin tolueeniliuokset avaavat rengasrakenteen, jolloin muodostuu bis-1,8-oktaanisulfinaattisuoloja. Sulfolaani muodostaa komplekseja eräiden Lewis-happojen kuten booritrifluoridin ja fosforipentafluoridin kanssa.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Sulfolaania valmistetaan butadieenin ja rikkidioksidin välisellä keletrooppisella reaktiolla. Tässä reaktiossa muodostuu tuotteena sulfoleenia, joka pelkistetään katalyyttisesti vedyttämällä sulfolaaniksi.

Sulfolaania käytetään huomattavia määriä liuottimena sen alhaisen hinan, korkean kiehumispisteen ja vähäisen myrkyllisyyden vuoksi. Yksi tärkeimpiä käyttökohteita on öljynjalostuksessa aromaattisten hiilivetyjen selektiivinen uutto aromaattisia ja alifaattisia hiilivetyjä sisältävistä seoksista. Sulfolaanin kiehumispiste on riittävän korkea, jotta aromaattiset hiilivedyt voidaan erottaa siitä tislaamalla. Yhdistettä käytetään myös yhdessä di-isopropanoliamiinin kanssa happamien kaasujen poistoon polttokaasuvirroista, polymeerien kuten polyakryylinitriilin ja polyvinyylikloridin liuottimena, liuottamaan rasvahappoja ja niiden estereitä, reaktioiden liuottimena ja liuottimena litiumioniakuissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Sulfolane – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 21.2.2016.
2. 1 2 3 4 5  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 926. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2 3  Earl Clark: *Sulfolane and Sulfones, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 21.2.2016
4. ↑  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 1532. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
5. 1 2  Nicholas P. Cheremisinoff: *Industrial Solvents Handbook*, s. 93. CRCPress, 2003. ISBN 9780203911334. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 21.2.2016). (englanniksi)
6. 1 2  Hillis O. Folkins: *Benzene, Ullmann’s Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 21.2.2016
**Difenyylietikkahappo** (C14H12O2) on aromaattisiin karboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden kemikaalien valmistukseen ja analyyttisessä kemiassa reagenssina.

Ominaisuudet
------------

Kiteistä difenyylietikkahappoa
Huoneenlämpötilassa difenyylietikkahappo on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain pienissä määrin veteen ja paremmin kuumaan kuin kylmään veteen. Se on liukoista moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin. Difenyylietikkahappo on heikko happo, ja sen pKa-arvo on 3,94. UV-säteilytyksen alaisena difenyylietikkahappo reagoi akridiinin kanssa dekarboksyloivalla kytkentäreaktiolla muodostaen optisesti aktiivisia kiraalisia kiteitä.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Difenyylietikkahappoa voidaan valmistaa kuumentamalla bentsiilihapon etanoliliuosta punaisen fosforin ja vetyjodidin läsnä ollessa. Toinen tapa on difenyyliasetonitriilin hydrolyysi.

Difenyylietikkahappoa voidaan käyttää eräiden lääkeaineiden valmistukseen. Kuivaan, vedettömään tetrahydrofuraaniin liuotettua difenyylietikkahappoa voidaan käyttää emäksisten organometalliyhdisteiden, esimerkiksi organolitiumyhdisteiden, konsentraation määrittämiseen. Ensimmäinen emäsekvivalentti deprotonoi happoryhmän ja toinen emäsekvivalentti deprotonoi bentsyylisessä asemassa olevan protonin, jolloin muodostuu kirkkaankeltainen karbanioni ja tämä osoittaa titrauksen päätepisteen.

Lähteet
-------

1. ↑  Diphenylacetic acid – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 29.2.2016.
2. 1 2 3  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 562. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Robert D. Ashford: *Ashford's Dictionary of Industrial Chemicals*, s. 426. 2nd Edition. Wavelength Publications, 2001. ISBN 0-9522674-2-X. (englanniksi)
4. ↑  Physical properties: Diphenylacetic acid NLM Viitattu 29.2.2016
5. ↑  W. L. F. Armarego, Christina Chai: *Purification of Laboratory Chemicals*, s. 328. Butterworth-Heinemann, 2012. ISBN 978-0123821614. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 29.2.2016). (englanniksi)
6. ↑  William M. Horspool, Francesco Lenci: *CRC handbook of organic photochemistry and photobiology*, s. 64.6. CRC Press, 2003. ISBN 9780849313486. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 29.2.2016). (englanniksi)
7. ↑  Michael C. Pirrung: *The Synthetic Organic Chemist's Companion*, s. 13. John Wiley & Sons, 2007. ISBN 9780470141038. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 29.2.2016). (englanniksi)
**Bentsaalikloridi** (C7H6Cl2) on halogenoituihin aromaattisiin hiilivetyihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa muita kemikaaleja.

Ominaisuudet
------------

Bentsaalikloridi on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä, jolla on pistävä haju. Yhdiste ei juurikaan liukene veteen, mutta liukenee helposti useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin. Happamissa tai emäksisissä vesiliuoksissa se hydrolysoituu bentsaldehydiksi ja katalyytteinä voidaan käyttää esimerkiksi rauta(III)kloridia tai sinkkifosfaattia. Amiinien toimiessa katalyytteinä yhdiste reagoi kaliumasetaatin kanssa kuumennettaessa kanelihapoksi. Lewis-hapot katalysoivat bentsaalikloridin polymeroitumista. Metallisen natriumin vaikutuksesta bentsaalikloridista muodostuu stilbeeniä.

Bentsaalikloridi ärsyttää limakalvoja, ihoa ja silmiä aiheuttaen muun muassa yskää, kurkkukipua, vaikeutunutta hengitystä sekä ihon ja silmien kipua ja punoitusta. Aine on todennäköisesti karsinogeeninen ja luokitellaan Suomessa syöpäsairauden vaaraa aiheuttavaksi kemikaaliksi.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Bentsaalikloridia valmistetaan pääasiassa klooraamalla tolueenia radikaali-initiaattoreiden läsnä ollessa. Reaktiossa muodostuu seos, joka sisältää bentsaalikloridin lisäksi myös bentsyylikloridia ja bentsotrikloridia. Ainetta muodostuu silloin kun kloorin ja tolueenin ainemäärien suhde on 2–2,2. Tuote puhdistetaan tislaamalla. Puhdasta bentsaalikloridia voidaan valmistaa klooraamalla bentsaldehydiä tionyylikloridilla tai klooraamalla tolueenia sulfuryylikloridilla bentsoehappoanhydridin toimiessa katalyyttinä.

Suurin osa tuotetusta bentsaalikloridista käytetään bentsaldehydin valmistamiseen. Siitä voidaan valmistaa myös eräitä muita yhdisteitä kuten kanelihappoa.

Lähteet
-------

1. ↑  Benzal chloride – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 5.3.2016.
2. 1 2 3 4 5 6  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 82. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2 3 4  Karl-August Lipper & Eckhard Löser: *Benzyl Chloride and Other Side-Chain Chlorinated Aromatic Hydrocarbons, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2011. Viitattu 5.3.2016
4. 1 2 3  Karl W. Seper: *Benzyl Chloride, Benzal Chloride, and Benzotrichloride, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2001. Viitattu 5.3.2016
5. 1 2 3 4  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 118. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
6. ↑  Bentsaalikloridin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 5.3.2016
7. ↑  Reinhard Bruckner: *Organic Mechanisms*, s. 36. Springer, 2010. ISBN 978-3-642-03650-7. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 5.3.2016). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Benzal chloride (englanniksi)
* ChemBlink: (Dichloromethyl)benzene (englanniksi)
**Zabaglione** eli **sabaione** eli suomeksi **viinivaahto** on italialainen jälkiruoka ja joskus myös juoma. Se valmistetaan munankeltuaisesta, sokerista ja makeasta viinistä tai likööristä (usein marsalasta). Siinä voidaan käyttää joskus myös kermaa tai kokonaisia munia*lähde?*.

Zabaglione on suosittu Argentiinassa ja Uruguayssa, ja se tunnetaan siellä nimellä *sambayón*.*lähde?* Ranskassa se tunnetaan nimellä *sabayon*.

Jälkiruokaa voi myös karamellisoida pinnalta, ja sen kanssa voidaan tarjota erilaisia marjoja.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zabaglione**.

Lähteet
-------

1. ↑  Ruoka-alan vierassanat: S *Kielitoimiston ohjepankki*. Viitattu 31.3.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  Chef Foster: Hard to pronounce treats offer a pleasant surprise with seasonal ingredients added NKyTribune *www.nkytribune.com*. Viitattu 8.2.2018. (englanniksi)
3. ↑  Zabaione *www.arla.fi*. Viitattu 8.2.2018.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: en:Zabaione & sv:Zabaglione
**Dietyyliatsodikarboksylaatti** eli **DEAD** tai **DAD** (C6H10N2O4) on atsoestereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä.

Ominaisuudet
------------

Dietyyliatsodikarboksylaatti on huoneenlämpötilassa keltaista tai oranssia nestettä. Yhdiste on hyvin reaktiivista ja on taipuvainen räjähtämään kuumennettaessa. Yhdiste liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin kuten dietyylieetteriin, dikloorimetaaniin ja tolueeniin. Yhdiste on hapetin. Dietyyliatsodikarboksylaatilla esiintyy cis-trans-isomeriaa ja trans-isomeeri on termodynaamisesti stabiilimpi ja siten tasapainotilassa vallitseva muoto.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Dietyyliatsodikarboksylaattia voidaan valmistaa etyyliklooriformiaatin ja hydratsiinin välisellä reaktiolla. Reaktiossa muodostuu dietyylihydratsodikarboksylaattia, joka voidaan hapettaa dietyyliatsodikarboksylaatiksi.

Erityisesti dietyyliatsodikarboksylaattia käytetään reagenssina yhdessä trifenyylifosfiinin kanssa niin kutsutussa Mitsunobu-reaktiossa. Sitä voidaan käyttää myös hapettimena, amiinien, dienofiilinä atsa-Diels–Alder-reaktioissa ja enofiilina eenireaktioissa. Tioureat reagoivat dietyyliatsodikarboksylaatin ja trifenyylifosfiinin kanssa muodostaen karbodi-imidejä.

Lähteet
-------

1. ↑  Diethyl azodicarboxylate – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 19.4.2016.
2. 1 2 3 4 5  Eric J. Stoner & Amy C. Hart: *Diethyl Azodicarboxylate, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2010. Teoksen verkkoversio Viitattu 19.4.2016
3. ↑  W. L. F. Armarego, Christina Chai: *Purification of Laboratory Chemicals*, s. 142. Butterworth-Heinemann, 2012. ISBN 978-0123821614. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 19.4.2016). (englanniksi)
4. 1 2  Jonathan Clayden, Nick Greeves, Stuart Warren: *Organic Chemistry*, s. 350, 884. Oxford University Press, 2012. ISBN 978-0-19-927029-3. (englanniksi)
5. ↑  Livius Cotarca,Heiner Eckert: *Phosgenations*, s. 442. John Wiley & Sons, 2006. ISBN 978-3-527-60503-3. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 19.4.2016). (englanniksi)
**Mantelonitriili** eli **mandelonitriili** (C8H7NO) on aromaattisiin syanohydriineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisessa kemiassa muiden yhdisteiden synteesiin.

Ominaisuudet ja esiintyminen luonnossa
--------------------------------------

Huoneenlämpötilassa mantelonitriili on puhtaina enantiomeereina keltaista tai väritöntä kiteistä ainetta ja raseemisena seoksena kellertävää nestettä. Yhdiste ei liukene veteen, mutta hydrolysoituu happamien liuosten vaikutuksesta mantelihapoksi ja vetysyanidiksi. Mantelohappo liukenee hyvin etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin. Kuumennettaessa sitä noin 170 °C:n lämpötilaan se hajoaa bentsaldehydiksi ja vetysyanidiksi. Mantelonitriili on optisesti aktiivinen ja sen R(+)-enantiomeerin ominaiskiertokyky bentseeniliuoksessa on +43,75°.

Luonnossa mantelonitriiliä esiintyy osana useita glykosideja, joita on erityisesti luumun, persikan, aprikoosi, mantelin ja karvasmantelin lehdissä, nupuissa ja siemenissä. Tällaisia ovat muun muassa amygdaliini, prunasiini ja sambunigriini. Eräät kovakuoriaiset ja tuhatjalkaiset ruiskuttavat saalistajiensa päälle mantelonitriiliä sisältävää nestettä. Saalistajien entsyymit hydrolysoivat mantelonitriilin bentsaldehydiksi ja vetysyanidiksi, joka on erittäin myrkyllistä.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Mantelonitriiliä valmistettiin ensimmäisen kerran vuonna 1832 ja se on ensimmäinen koskaan syntetisoitu syanohydriini. Yhdistettä voidaan tuottaa bentsaldehydin ja vetysyanidin välisellä reaktiolla tai muodostamalla ensin bentsaldehydistä sen vetysulfiittiadditiotuote, joka reagoi natriumsyanidin kanssa muodostaen mantelonitriiliä.

Mantelonitriiliä käytetään muiden orgaanisten yhdisteiden esimerkiksi mantelihapon valmistamiseen. Aikaisemmin mantelonitriilin 5 massaprosenttista vesi- ja etanoliliuosta käytettiin flunssan oireiden hoitoon karvasmanteliveden nimellä.

Lähteet
-------

1. ↑  Mandelonitrile – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 26.4.2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 679. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2 3 4 5  Michael S. Cholod :*Cyanohydrins, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 26.4.2016
4. 1 2 3 4  Peter Pollak, Gérard Romeder, Ferdinand Hagedorn & Heinz-Peter Gelbke: *Nitriles, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 26.4.2016
5. 1 2 3 4 5  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 618. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
6. 1 2 3  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 976. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
7. ↑  Shmuel Yannai: *Dictionary of Food Compounds with CD-ROM*, s. 1040. CRC Press, 2012. ISBN 9781420083521. Teoksen verkkoversio (viitattu 26.4.2016). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Pherobase: Semiochemical - mandelonitrile (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee jokea. Fly on myös suomalainen yhtye.*

**Fly** on Papua-Uuden-Guinean toiseksi pisin joki.

Fly saa alkunsa Uuden-Guinean keskusylänköön kuuluvilta Star-vuorilta ja se kulkee reilun tuhannen kilometrin matkan etelään valtavan tasankoalueen poikki.*lähde?* Joki laskee saaren eteläpuolella sijaitsevaan Papuanlahteen. Joen löysi Francis Blackwood vuonna 1842 ja nimesi sen aluksensa, *HMS Fly*n, mukaan. Vuonna 1876 italialainen Luigi D'Albertis kulki ensimmäisenä jokea pitkin 900km matkan saaren sisäosiin. Suurin osa Flyn valuma-alueesta on hyvin tasaista ja viimeisen 430km matkalla ennen merta joki on vain kuusi metriä merenpinnan yläpuolella. Fly-joen varsi on enimmäkseen hyvin harvaanasuttua.

Flyn suurimmat sivujoet ovat Strickland ja Ok Tedi. Näiden yläjuoksulla harjoitettava kaivostoiminta muodostaa uhan joen luonnolle.

Aiheesta muualla
----------------

* Fly River (englanniksi)
* The Fly River System (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Papua New Guinea's Fly River (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Ilmakuva Vallilan siirtolapuutarhasta 2021.
Vallilan siirtolapuutarha
**Vallilan siirtolapuutarha** on 174 palstasta koostuva siirtolapuutarha Helsingin Vallilanlaaksossa. Se on perustettu vuonna 1932, ja se on Helsingin kolmanneksi vanhin siirtolapuutarha. Vallilan siirtolapuutarha on suojeltu asemakaavalla.

Historia
--------

Helsingin kaupungin kiinteistölautakunta päätti 26. toukokuuta 1931, että "Toukolan ja Kumpulan välinen alue" kunnostettaisiin siirtolapuutarhan perustamista varten. Vallilan siirtolapuutarhayhdistys ry perustettiin 16. huhtikuuta 1932, ja siirtolapuutarha aloitti toimintansa keväällä 1932. Yhdistyksen jäsenet olivat kaupunkityöläisiä, ammattien joukossa on muun muassa seppiä, sekatyömiehiä, viilareita, hedelmämyyjiä, siivoojia ja poliiseja.

Alkuperäiset mökit rakennettiin asemakaavaosaston arkkitehtien Birger Brunilan ja Väinö Tuukkasen suunnitteleman tyyppimallin mukaan. Yksi mökeistä on lunastettu museokäyttöön vuonna 1977, ja siinä toimii nykyisin 1930-luvusta kertova Vallilan siirtolapuutarhamuseo. Alueen mökkirakentaminen on alusta saakka ollut säädeltyä, uusimmat tyyppimökkien mallipiirustukset ovat vuodelta 2013. 

Näkymä puutarhasta 1930-luvulla
Helsingin kaupungin puutarhakonsulentti Elisabeth Koch suunnitteli siirtolapuutarhan yleisten alueiden istutukset ja laati mallisuunnitelmia myös palstoille. Mallisuunnitelman saatoi lunastaa Kiinteistövirastolta ja puutarhakonsulentti Koch kävi paikan päällä neuvomassa palstan suunnittelussa ja viljelyssä. 

Vallilan siirtolapuutarhan alun perin paviljonkimainen yhteistila Toimela valmistui kesällä 1937. Se laajennettiin nykyisen kaltaiseksi kerhotilaksi vuonna 1972.  Alueella ei aluksi ollut muita yhteisiä peseytymistiloja kuin ulkosuihku, mutta 1990-luvulla sinne rakennettiin 55 neliön talousrakennus, jossa on myös sauna.

Katso myös
----------

* Kumpulan siirtolapuutarha

Lähteet
-------

1. ↑  Eronen, Tuula: Vallilan siirtolapuutarha juhli menneitä muistellen (Maksullinen artikkeli) *Helsingin Sanomat (hs.fi)*.  1992. Viitattu 3.8.2017.
2. ↑  Siirtolapuutarhan asemakaava
3. 1 2  Vallilan siirtolapuutarhan 1930-luku
4. ↑  Vallilan siirtolapuutarhan historia *vallilanspy.fi*. Viitattu 8.5.2020.
5. ↑  Vallilan siirtolapuutarhamuseo *Museo-opas*.  Arkistoitu 3.8.2017. Viitattu 3.8.2017.
6. ↑  Vallilan siirtolapuutarhan historiaa
7. ↑  Salla Hoppu, Maria Karisto, Riitta Salastie: Klassismin hengessä – Elisabeth Kochin siirtolapuutarha Vallilassa  2011. Helsingin kaupunkisuunnitteluvirasto.  Arkistoitu 4.8.2016. Viitattu 3.8.2017.
8. ↑  Vallilan siirtolapuutarhan historiaa
9. ↑  A. Nurmi: Vallilan siirtolapuutarha saa uuden saunan *Helsingin Sanomat*.  1990. Viitattu 3.8.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vallilan siirtolapuutarha** Wikimedia Commonsissa

* Vallilan siirtolapuutarhayhdistys
**Baryoniluku** on yksi systeemin kvanttiluvuista. Baryoneilla (kuten protoneilla ja neutroneilla) se on +1 ja niiden vastahiukkasilla eli antibaryoneilla −1 ja kaikilla muilla hiukkasilla 0. Hiukkasjoukon baryoniluku saadaan laskemalla yhteen yksittäisten hiukkasten baryoniluvut.

Hiukkasen baryoniluku määritellään seuraavasti:

{\displaystyle B={\frac {N\_{q}-N\_{\overline {q}}}{3}},}
missä

{\displaystyle N\_{q}\ } on kvarkkien lukumäärä ja
{\displaystyle N\_{\overline {q}}} on antikvarkkien lukumäärä.
Koska protonissa ja neutronissa on kussakin kolme kvarkkia saadaan niiden baryoniluvuksi +1. Mesonit koostuvat kvarkista ja antikvarkista, joten niiden baryoniluku on nolla.

*Baryoniluvun säilymislaki* on säilymislaki, jonka mukaan baryoniluku säilyy vaikka hiukkaset muuttuisivat toisiksi hiukkasiksi. Baryoniluvun säilyminen ei seuraa mistään symmetriasta, joten on mahdollista rakentaa teorioita, joissa baryoniluku ei säily. Esimerkiksi jotkin yhtenäisteoriat ennustavat protonin hajoavan esimerkiksi positroniksi, pioniksi ja neutriinoksi, mikä rikkoisi baryoniluvun säilymislakia. Toistaiseksi protonin hajoamista tai mitään muutakaan baryoniluvun säilymislakia rikkovaa reaktiota ei ole havaittu kokeellisesti.

Lähteet
-------

1. ↑  Baryoniluku Tuorlan observatorio.  Arkistoitu 19.3.2012. Viitattu 6.7.2007.
**Kaluzan-Kleinin teoria (KK-teoria)** on fysiikan yhtenäiskenttäteoria, joka yhdistää painovoiman ja sähkömagnetismin. Teoria rakentuu viidennen ulottuvuuden lisäämisen ympärille, siinä missä yleisesti todennetuissa kenttäteorioissa on neljä aika-avaruuden ulottuvuutta. KK-teoriaa pidetään tärkeänä edeltäjänä säiteorialle.

Viisiulotteinen teoria rakennettiin kolmessa vaiheessa. Alun perin hypoteesin julkaisi Theodor Kaluza, joka lähetti tuloksensa Einsteinille vuonna 1919, ja julkaisi ne vuonna 1921. Kaluzan theoria oli puhtaan klassinen yleisen suhteellisuusteorian jatke viiteen ulottuvuuteen. Viisiulotteisella metriikalla on 15 komponenttia, joista kymmenen identifioidaan neliulotteisen aika-avaruuden metriikkana, neljä komponenttia sähkömagneettisena vektoripotentiaalina ja yksi jätetään tunnistamattomaksi skalaaripotentiaaliksi, jota kutsutaan joskus "radioniksi" tai "dilatoniksi". Tätä viisiulotteista metriikkaa vastaavat Einsteinin kenttäyhtälöt  tuottavat sekä normaalit neliulotteiset Einsteinin kenttäyhtälöt että Maxwellin yhtälöt sähkömagneettiselle kentälle ja lisäksi liikeyhtälön aiemmin mainitulle tuntemattomalle skalaarille. Kaluza esitti lisäksi hypoteesin siitä, ettei mikään viisiulotteisen metriikan komponenteista riipu viidennestä ulottuvuudesta. Tämä hypoteesi tunnetaan niinkutsuttuna "sylinteriehtona". Lisäksi Kaluza asetti skalaarikentän vakioarvoiseksi, jolloin normaali yleinen suhteellisuusteoria sekä sähködynamiikka ovat johdettavissa suoraan teoriasta.

Vuonna 1926, Oskar Klein tulkitsi Kaluzan klassisen teorian kvanttimekaanisesti, mukaillen silloin tuoreita Heisenbergin sekä Schrödingerin löydöksiä. Klein esitti, selittääkseen sylinteriehdon, että viides ulottuvuus olisi mennyt kerälle ja mikroskooppinen. Lisäksi Klein laski viidennen ulottuvuudeen kokoluokan lähtien varauksen kvantittumisesta.

1940-luvulla klassinen teoria sai täydennyksensä, kun kolme ryhmää johti täydelliset kenttäteoriat:

Lähteet
-------

1. ↑  Pais, Abraham (1982). *Subtle is the Lord ...: The Science and the Life of Albert Einstein*. Oxford: Oxford University Press, 329–330.
2. ↑  Kaluza, Theodor (1921). "Zum Unitätsproblem in der Physik". *Sitzungsber. Preuss. Akad. Wiss. Berlin. (Math. Phys.)*: 966–972.
3. ↑  Klein, Oskar (1926). "Quantentheorie und fünfdimensionale Relativitätstheorie". *Zeitschrift für Physik A* **37** (12): 895–906. doi:10.1007/BF01397481. Bibcode: 1926ZPhy...37..895K.
4. ↑  Klein, Oskar (1926). "The Atomicity of Electricity as a Quantum Theory Law". *Nature* **118**: 516. doi:10.1038/118516a0. Bibcode: 1926Natur.118..516K.
5. ↑  Goenner, H. (2012). "Some remarks on the genesis of scalar-tensor theories". *General Relativity and Gravitation* **44**: 2077–2097. doi:10.1007/s10714-012-1378-8. Bibcode: 2012GReGr..44.2077G.
**Auralisointi** on menetelmä, jolla simuloidaan ja mallinnetaan äänikenttää virtuaalitilassa. Sitä hyödynnetään määrittelemään rakennusten, konserttisalien ja julkisten tilojen ääniympäristöjä sekä luomaan yhtenäisiä ääniympäristöjä immersiivisissä virtuaalijärjestelmissä.

Historia
--------

Englanniksi termiä "auralization" käytti ensimmäisenä Kleiner et al. artikkelissaan, joka julkaistiin AES:n lehdessä vuonna 1991.

Laskentatehon kasvaminen mahdollisti ensimmäisen akustiikan mallinnusohjelmiston kehittämisen 1960-luvun lopulla.

Perusteet
---------

Auralisointeja hyödynnetään ohjelmistoissa, jotka käsittelevät virtuaalisia akustiikkamalleja. Ohjelmistot konvoloivat tai miksaavat "kuivana" (tai kaiuttomassa huoneessa) nauhoitettuja äänitteitä mallinnetun tilan impulssivasteen kanssa.
Impulssivasteen {\displaystyle h(t)} määrittämisen jälkeen äänilähteen {\displaystyle s(t)} simulointi kohdeympäristössä saadaan konvoluutiolla:

{\displaystyle r(t)=h(t)\*s(t)}.

Tuloksena saatu ääni {\displaystyle r(t)} kuullaan kuin äänilähde olisi soinut kyseisessä ympäristössä.

Binauraalisuus
--------------

Realistiseen auralisointiin vaaditaan ihmiskuulon emulointia. Erityisen tärkeää emulaatiolle on korvien sijainti ja orientaatio suhteessa virtuaalisten äänilähteiden sijainteihin. Jotta simuloitu ääni kuulostaisi uskottavalta, tilaimpulssivasteiden nauhoittamiseen voidaan hyödyntää keinopäätä, jonka korviin on asennettu mikrofonit. Vaihtoehtoisesti voidaan käyttää mikrofonihilaa, muuntaa signaali Ambisonics-formaattiin ja myöhemmin miksata binauraaliseksi signaaliksi.

Pään siirtofunktioilla (HRTF, engl. *Head Related Transfer Function*) voidaan yksinkertaistaa ylläolevaa prosessia. Tällöin voidaan käyttää joko mitattua tai simuloitua monoauraalista impulssivastetta, joka konvoloidaan halutun äänisignaalin kanssa. Äänikokemusta koostettaessa tulossignaaliin konvoloidaan myös pään asentoa vastaava HRTF, jolloin ääni kuulostaa tulevan halutusta tulosuunnasta.

Katso myös
----------

* Konvoluutiokaiku
* Jälkikaiunta

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  M. Vorländer. *Auralization : Fundamentals of Acoustics, Modelling, Simulation, Algorithms and Acoustic Virtual Reality*

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Auralization  –  11.9.2019 versio
Kulttuuritalo Sandels Helsingin Töölössä.
**Kulttuuritalo Sandels** on Helsingissä Töölöntorin laidalla sijaitseva kulttuuritalo, joka valmistui vuonna 2007. Talossa toimii nuorisotalo, musiikkiopisto, yläaste ja lukio, ja sen pohjakerroksessa on laajat nuorten kokoontumis-, kahvila-, oleskelu- ja kulttuuritilat. Talon opetus- ja nuorisotoiminta on ruotsinkielistä. Niiden lisäksi talossa järjestetään runsaasti yleisölle avoimia kulttuuritapahtumia.

Sandelsin uudisrakennuksen ovat suunnitelleet arkkitehdit Juha Leiviskä ja Rosemarie Schnitzler. Rakennus muodostaa Töölöntorille uuden länsilaidan, ja se liittyy hienovaraisesti Hilding Ekelundin suunnittelemaan 1950-luvulla valmistuneeseen kouluun. Sandels jatkaa Leiviskän aiemmista töistä tuttua abstraktin modernistista linjaa. Rakennuksen kaikkia toimintoja yhdistää avara sisääntulo-, oleskelu- ja ruokailuaula. Katujulkisivun laajat ikkunapinnat korostavat talon julkista ja avointa luonnetta, ja suuret ikkunat liittävät sen valoisat aulatilat Töölöntorin katuelämään.

Talon Gyllenberg-konserttisali on arkisin päiväsaikaan opetustoimen käytössä, mutta muulloin sali on musiikkiopiston ja erilaisten konserttitapahtumien käytössä. Musiikkisali muodostuu kahdesta opetustilasta, joita erottaa siirrettävä väliseinä. Kun tilat on yhdistetty, toinen opetustiloista toimii näyttämönä. Salissa on 245 istuinpaikkaa. Konserttisali on maanalaisissa tiloissa ja sen seinille on jätetty kallion pintaa näkyviin. Salin parvi on sisääntulokerroksen tasossa, salin takaosa kellarikerroksen ja salin etuosa alemman kellarin tasossa. Salissa on kattoikkunat antamassa luonnonvaloa.

Talon sisustuksen suunnittelusta vastasi sisustusarkkitehti Antti Olin. Rakennukseen liittyy kuvanveistäjä Anna-Kaisa Ant-Wuorisen toteuttama teräksinen taideteos *Fuuga*, joka on sijoitettu pääosin talon viereiseen tapuliin, mutta teoksen materiaalit ja muodot toistuvat myös taiteilijan tapulin läheisyyteen toteuttamissa porraskaiteissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Open house Helsinki 2007: Kulttuuritalo Sandels
2. ↑  Jorma Mukala: Kulttuurikeskus Sandels. ARK 5 / 2007
3. ↑  Kulttuurikeskus Sandels. Arkkitehtuurimuseo
4. ↑  Jouko Kunnas: Kulttuurikoulu Töölöntorilla Projektiuutiset 6/2007
5. ↑  Suomen kulttuuritaloja ja kulttuurikeskuksia maakunnittain 2009. Tilastokeskus
6. ↑  Antti Olin – Sisustusarkkitehti SIO
7. ↑  Anna-Kaisa Ant-Wuorinen: Fuuga (taidemuseo.fi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kulttuuritalo Sandels** Wikimedia Commonsissa

* Gyllenberg-salin esittely (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
**Mattéo Guendouzi Olié** (s. 14. huhtikuuta 1999 Poissy) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Laziota lainalla ranskalaisseura Olympique de Marseillesta, jonne hän siirtyi englantilaisesta Arsenalista vuonna 2021. Hän on edustanut myös Ranskan A-maajoukkuetta. Pelipaikaltaan Guendouzi on keskikenttäpelaaja.

Ura
---

### Seurajoukkueura

#### Uran alku

Guendouzin ura alkoi PSG:ssä 6-vuotiaana. Hän liittyi Lorientin akatemiaan vuonna 2014. Guendouzi teki Ligue 1 -debyyttinsä Lorientissa 15. lokakuuta 2016 FC Nantesia vastaan.

#### Arsenal

Guendouzi liittyi Arsenaliin noin 7 miljoonan punnan suuruiseksi arvioidulla summalla heinäkuussa 2018. Hän teki Arsenal-debyyttinsä harjoitusottelussa vanhaa seuraansa PSG:tä vastaan ja valioliigadebyyttinsä 12. elokuuta Manchester Cityä vastaan. Kaudella 2018–2019 hän pelasi Valioliigassa 33 ottelua. Eurooppa-liigassa hän pelasi samalla kaudella 11 ottelua, mukaan lukien tappiollinen finaali. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Valioliigassa 24 ottelua ja Arsenalin voittamssa FA Cupissa kolme peliä. Kaudella 2020–2021 hän pelasi lainasopimuksella Hertha BSC:ssä 24 bundesliigaottelua, joissa teki kaksi maalia.

#### Marseille

Guendouzi pelasi kauden 2021–2022 lainalla Marseillessa. Pelaamissaan 38 Ligue 1:n ottelussa hän teki neljä ja syötti kahdeksan maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi kuusi ja Konferenssiliigassa kahdeksan ottelua. Hän siirtyi pysyvällä sopimuksella Marseilleen 11 miljoonalla eurolla kesällä 2022.

### Maajoukkueura

Guendouzi edusti Ranskaa eri nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi kolme ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa sekä 2019 että 2021. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi MM-karsintaottelussa Suomea vastaan marraskuussa 2021. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki Etelä-Afrikkaa vastaan maaliskuussa 2022. Hän pelasi Ranskan hopeamitaliin päättyneissä vuoden 2022 MM-kilpailuissa 79 minuuttia alkulohkon ottelussa Tunisiaa vastaan.

Guendouzilla on marokkolaista taustaa, joten hän olisi voinut edustaa myös Marokkoa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mattéo Guendouzi Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Lazio – Serie A
3 Pellegrini |
4 Patric |
5 Vecino |
6 Kamada |
7 Felipe Anderson |
8 Guendouzi |
9 Pedro |
10 Luis Alberto |
13 Romagnoli |
15 Casale |
16 Kamenović |
17 Immobile |
18 Isaksen |
19 Castellanos |
20 Zaccagni |
22 González |
23 Hysaj |
26 Bašić |
29 Lazzari |
32 Cataldi |
33 Sepe |
34 Gila |
35 Mandas |
65 Rovella |
77 Marušić |
87 Lombardi |
94 Provedel |
Valmentaja Sarri


Ranskan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Lloris |
2 Pavard |
3 Disasi |
4 Varane |
5 Koundé |
6 Guendouzi |
7 Griezmann |
8 Tchouaméni |
9 Giroud |
10 Mbappé |
11 Dembélé |
12 Kolo Muani |
13 Fofana |
14 Rabiot |
15 Veretout |
16 Mandanda |
17 Saliba |
18 Upamecano |
19 Benzema |
20 Coman |
21 L. Hernández |
22 T. Hernández |
23 Areola |
24 Konaté |
25 Camavinga |
26 Thuram |
Valmentaja Deschamps
**Kirjakaari Oy** on monikielisiin julkaisuihin erikoistunut suomalainen kustannus- ja kirjamarkkinointiyhtiö. Kirjakaari julkaisee tarinoihin pohjautuvia kirjoja ja julkaisuja eri alueille ja toimialoille. Yhtiö vie tarinoita myös kansainvälisille markkinoille eri medioissa. Yhtiö on Suomen Kustannusyhdistys ry:n jäsen. Perheyritys on perustettu vuonna 2007 ja sen juuret vievät vuoteen 1995 saakka. Yhtiön toimitusjohtajana työskentelee Johanna Holkko.

Yritysviestintää varten Kirjakaaren rinnalle perustettiin syksyllä 2017 viestintätoimisto Brandia.

Historia
--------

Aluksi Kirjakaari tarjosi suomalaisille kansainvälisille toimijoille muiden kustantamia monikielisiä teoksia. Vuonna 2009 Kirjakaari kustansi ensimmäisen teoksensa *Somewhere in Finland*, mikä oli alkusysäys kustannusliiketoiminnalle. Vuosien varrella Kirjakaari on julkaissut erityisesti maakuvaviestintää tukevia teoksia. Kirjakaari on erikoiskirjojen kustantamo.

28.11.2017 julkaistu 100 menestyksen vuotta -teos on tähän mennessä yksi yrityksen tärkeimmistä yksittäisistä projekteista. Suomalaista osaamista esittelevä teos toimii keihäänkärkenä yhtiön kansainvaöistymiselle. Kirjakaaren asiakkaisiin kuuluu organisaatioita pienistä yhdistyksistä isoihin yhtiöihin.*lähde?*

Kirjakaaren projekteja
----------------------

* Suomi - 100 menestyksen vuotta
* Kasvunmaakunta

Lähteet
-------

1. ↑  Suomi - 100 menestyksen vuotta Kirjakaari Oy.  Arkistoitu 15.11.2017. Viitattu 18.11.2017.
2. ↑  Kasvunmaakunta Kirjakaari Oy.  Arkistoitu 15.11.2017. Viitattu 18.11.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kirjakaaren kotisivut
**HMS Leeds Castle** (viirinumero P258) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Castle-luokan ulkovartiolaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Castle-luokka (vartioalus)*
Alus tilattiin 8. elokuuta 1979 Hall, Russell and Companyltä Aberdeenistä, missä köli laskettiin 18. lokakuuta. Se laskettiin vesille 29. lokakuuta 1980 kumminaan laivastoministeri Keith Speedin puoliso Lady Speed ja valmistui 29. lokakuuta 1981.

Palvelus
--------

Alus osallistui 1982 Falklandin sotaan lentotukialusosaston ja Ascensionille perustetun tukikohdan välisenä yhteysaluksena päällikkönään komentajakapteeni Colin Hamilton. Se oli tämän jälkeen Britteinsaarten kalastusvesien valvonnassa sekä vartiolaivana Falklandeilla.

Vuonna 2000 alus oli kahdeksan kuukautta modernisoitavana, mistä se palasi palvelukseen alkuvuodesta 2001. Alus saapui 8. elokuuta 2005 viimeisen kerran Portsmouthiin Falklandinsaarilta, josta sisaralus *HMS Dumbarton Castle* oli sen vapauttanut. *Leeds Castle* myytiin huhtikuussa 2010 sisaraluksensa kanssa Bangladeshille. Alus lähti 14. toukokuuta hinauksessa A&P Groupille Newcastle-upon-Tyneen modernisoitavaksi, mikä valmistui joulukuussa 2010.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:HMS Leeds Castle (P258)

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 537
**Sensai** on Kanebo Cosmeticsin tuotemerkki. Kanebo on japanilainen yritys, joka on perustettu vuonna 1887. Kosmetiikkatuotteita yritys on valmistanut vuodesta 1937. Vuonna 2006 japanilainen suurkonserni Kao Group osti Kanebo Cosmeticsin. Kanebo Cosmeticsin slogan on "Feel your beauty".

Kanebo Cosmeticsin tuotteissa on silkillä on aina ollut suuri merkitys. Ihonhoitotuotteiden tavoitteena on ollut auttaa naisia saavuttamaan iho, joka on yhtä pehmeä kuin japanilainen Kaishimaru-silkki. Tänäkin päivänä tuotteiden koostumuksessa pyritään hyödyntämään silkin ominaisuuksia, ja tuotteet sisältävät esimerkiksi silkkiuutetta. Sensai-tuotteet on kehitetty erityisesti ehkäisemään ikääntymisen merkkejä. Tuotesarjaan kuuluu monipuolisesti ihonhoitotuotteita eri ikäisille ja eri ihotyypeille sekä hiustenhoitotuotteita.

Suomessa Sensai-tuotteiden maahantuojana toimii suomalainen Berner Oy.

Aiheesta muualla
----------------

* Sensain kansainväliset kotisivut
* Kanebo Cosmeticsin kansainväliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Maahantuojan sivut
**Darkest Dungeon** on Red Hook Studiosin kehittämä ja 2016–2018 eri alustoille julkaisema tietokonepeli. 

Pelille julkaistiin jatko-osa Darkest Dungeon II toukokuussa 2023.
Pelistä on suunniteltu myös lautapeliversio.

Pelin kehittäjät Chris Bourassa ja Tyler Sigman tutustuivat Backbone Entertainmentillä työskennellessään. Pelin ideoita kehitettiin 2012–2013 ja kehittäjästudio Red Hook Studios perustettiin huhtikuussa 2013. Pelin kehittämiseksi perustettiin helmikuussa 2014 joukkorahoituskampanja kickstarter-sivustolla. Pelin ensimmäinen *Early Access* -versio julkaistiin helmikuussa 2015.
Peli julkaistiin virallisesti 19. tammikuuta 2016 Windowsille ja OS X:lle. PS4, Playstation Vita ja Linux -versiot julkaistiin muutamien kuukausien kuluessa. IPad-versio 2017 ja Nintendo Switch ja Xbox One -versiot 2018.

Peli on roolipeli, jossa tutkitaan luolastoja neljän hahmon ryhmällä ja taistellaan vihollisia vastaan ja kehitetään hahmoja voimakkaammiksi. Luolastot ja niistä löytyvät viholliset ja esineet on generoitu satunnaisesti. Eteneminen kuvataan sivulta. Vihollinen kohdattaessa peli vaihtaa vuoropohjaiseen taisteluun, jossa hahmot voivat käyttää aseitaan, magiaa, muita kykyjä tai hallussaan olevia esineitä. Hahmon kuollessa taistelussa hänet menetetään pysyvästi. Pelaaja voi värvätä lisähahmoja, joita kerralla on rosterissa korkeintaan 25.

Pelissä keskeinen elementti on hahmojen kokema stressi, joka pahenee esimerkiksi pimeässä tai ilman ruokaa, tai hahmon nähdessä kuolemaa tai toverien haavoittumisen tai eräiden vihollisten taioilla. Korkea stressi haittaa hahmon taistelua, kehitystä ja voi johtaa jopa sydänkohtaukseen ja äkkikuolemaan. Stressiä lievitetään luolastojen välillä tukikohtana toimivassa kylässä oleskellessa, jossa hahmo voi lieventää stressiä juomalla baarissa tai katumalla kirkossa. Kylässä myös parannellaan haavoja tai harjoitellaan uusia taitoja. Toimien ajan hahmot eivät voi osallistua luolastojen tutkimiseen.
Peliä on kuvattu jopa masokistisen vaikeaksi.

Pelille on julkaistu kaksi laajennusosaa.
The Crimson Court DLC julkaistiin 19. kesäkuuta 2017.
H.P. Lovecraft -vaikutteinen The Colour of Madness julkaistiin 19. kesäkuuta 2018.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑