recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tomi Halonen** (s. 1963) on monissa media-alan yrityksissä vaikuttanut toimitusjohtaja.

Marraskuusta 2020 alkaen Halonen on työskennellyt Hopkins Oy:n toimitusjohtajana. Tätä ennen hän oli mainos- ja design-toimisto 358:n ja Radio Novan toimitusjohtaja. Aiemmin Halonen työskenteli verkkomarkkinointiyritys Estime Oy:n ,  Image Kustannus Oy:n ja Subtv:n toimitusjohtajana. Halonen siirtyi Subtv:lle mediatoimisto Carat Finlandin broadcast-ryhmän johtajan tehtävistä. Tätä ennen Halonen on työskennellyt MTV-Viihde Oy:n toimitusjohtajana (nyk. Fremantle) sekä mm. myynnin ja markkinoinnin esimiestehtävissä radio- ja TV-alalla. 

Halonen toimii hallituksen puheenjohtajana Baba Foods Oy:ssä ja Graniitti Services Oy:ssä. Vuodesta 2016 alkaen hän on työskennellyt sivutoimisena yritysjohdon valmentajana oman yrityksensä Henko Cxo Coachingin kautta. 

Halonen on työskennellyt toimitusjohtajana yli 20 vuotta ja media- ja viestintäalalla yli 30 vuotta. Koulutukseltaan hän on kauppatieteen maisteri. Lisäksi hän on Hyväksytty Hallituksen jäsen HHJ, ICF Certified Executive Coach, ICF Certified Business Coach Master, CxO Certified Business Mentor, BCI Team & Group Coach in Diploma sekä BCI Business Facilitator in Diploma. 

Tomi Halonen

Lähteet
-------

1. 1 2  Tomi Halonen (s. 1963) aloittanut Estime Oy:n toimitusjohtajana Estime (Web Archive 2009).  Arkistoitu 21.2.2009. Viitattu 4.2.2022.
2. ↑  Tomi Halonen Hopkinsin toimitusjohtajaksi *hopkins.fi*. Viitattu 5.12.2021.
3. ↑  Mainos- ja design-toimisto 358 *marmai.fi*. Viitattu 4.11.2018. (englanniksi)
4. ↑  Tomi Halosesta Radio Novan uusi toimitusjohtaja MTV.  Arkistoitu 19.2.2014. Viitattu 1.2.2014.
5. ↑  Ilkka Jauhiainen: Tomi Halonen lähtee Novasta *Markkinointi & Mainonta*.  17.12.2015. Viitattu 21.1.2016.
6. ↑  Descom ja Estime yhdistyvät | Descom Oy *sttinfo.fi*.  Arkistoitu 4.11.2018. Viitattu 4.11.2018.
7. ↑  Etusivu | FremantleMedia Finland *www.fremantlemedia.fi*. Viitattu 4.11.2018.
*Tämä artikkeli käsittelee televisiosarjaa. Sanan muista merkityksistä, katso täsmennyssivu.*

**Hanski** oli Mainostelevision vuosina 1966–1973 esittämä 83-osainen komediasarja, joka luotiin pääosaa esittäneen näyttelijä Hannes Häyrisen ympärille. Sarjan käsikirjoitti Häyrisen puoliso Liisa Nevalainen, joka myös näytteli toista pääosaa. Sarjaa on esitetty myöhemmin uusintana syksyllä 1981 sekä kesällä 1992 kolmentoista jakson verran MTV:llä. Ensimmäinen jakso esitettiin 9. tammikuuta 1966. Vanhin arkistoissa säilynyt Hanski-jakso on kesäkuulta 1969.

Sarja perustui klassisiin väärinkäsityksiin ja vastakkainasetteluihin, joiden tarinat keskittyivät kauppias Hanskin osto- ja myyntiliikkeen tapahtumiin. Myöhemmin tarinat sijoittuivat "Hanskin" vaimon ja hänen itsensä emännöimään kahvila-ravintola *Kultaiseen kukkoon*. Hanskin tunnusmusiikkina on brittiläisen The Piltdown Men -yhtyeen saksofonikappale "Piltdown Rides Again", jonka melodia perustuu Gioacchino Rossinin oopperan *Wilhelm Tell* alkusoittoon.

*Hanski* oli 1960-luvun lopulla yksi katsotuimmista televisio-ohjelmista Suomessa. Esimerkiksi 28. huhtikuuta 1968 lähetetty jakso sai 2,37 miljoonaa katsojaa ja saavutti näin 63 prosenttia Suomen yli 12-vuotiaasta väestöstä. Syksyllä 1971 *Hanski* oli *Katso*-lehden lukijaäänestyksessä Suomen kymmenenneksi suosituin televisio-ohjelma, ja katsojia sillä oli tuolloinkin yli kaksi miljoonaa.

Sarjassa esiintyi myös Häyrisen pariskunnan koira. Sarjan keskeistä sivuroolia, siivooja Virtaskaa näytellyt Marita Nordberg muistelee Hanski-sarjan tekemistä ja Hannes Häyrisen persoonaa Jukka Annalan teoksessa *Toopelivisio*.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Hannes Häyrinen  | … |  Hanski
  |
|  Liisa Nevalainen  | … |  Liisa
  |
|  Marita Nordberg  | … |  Virtaska
  |
|  Mauno Blomqvist  | … |  talonmies Virtanen
  |

Lisäksi lukuisia vierailijoita.

Tuotanto
--------

* Käsikirjoitus: Liisa Häyrinen
* Henkilöohjaaja: Hannes Häyrinen
* Televisio-ohjaaja: Peter Finnilä (1971–1973)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Annala, Jukka: *Toopelivisio*, s. 44–46. Helsinki: Teos, 2006. ISBN 951-851-066-0.
2. ↑  Erämetsä, Harri: "Joukkoviestimien käyttö", *Joukkoviestintä Suomessa*, s. 30. Nordenstreng, Kaarle & Wiio, Osmo A. (toim.). Weilin + Göös, 1994. ISBN 951-35-5899-1.
3. ↑  *Katso* 8/1972, katso Elfving, Sari: *Taikalaatikko ja tunteiden tulkit. Televisio-ohjelmia ja -esiintyjiä koskeva kirjoittelu suomalaisissa lehdissä 1960- ja 1970-luvuilla*, s. 270. Väitöskirja. Tampereen yliopisto, 2008. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 18.7.2021).
**Saül** on kunta ja sen keskuskylä Ranskan Guayanassa. Se sijaitsee sisämaassa 160 kilometriä Cayennesta linnuntietä lounaaseen. Kunnassa on 152 asukasta (vuonna 2019).

Saülin kunnan pinta-ala on 4 475 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Manan, idässä Saint-Élien ja Réginan, etelässä Maripasoulan ja lännessä Papaichtonin kuntiin. Saül kuuluu Länsi-Guayanan kuntayhtymään. Asukkaat ovat etupäässä kreoleja, ranskalaisia, hmongeja ja brasilialaisia.

Saül on syntynyt kullankaivajien asutukseksi 1800-luvun lopulla. Vuonna 1930 siellä oli 2 000 asukasta. Kullankaivajat muuttivat pois 1950-luvulla, mutta nykyään kylä on tärkeä luontomatkailun keskus. Kunnan alueella sijaitsee osa Guayanan Amazonian kansallispuistosta.

Keskellä viidakkoa sijaitsevaan kylään on säännöllinen lentoyhteys. Palveluihin kuuluvat koulu, posti, joukko matkailupalveluja ja kansallispuiston toimisto. Paikallinen nähtävyys on 1950-luvulla rakennettu kirkko.

Lähteet
-------

1. 1 2  Saül *Annuaire mairie*. Viitattu 12.3.2022.
2. 1 2 3  Saül *Parc amazonien de Guyane*. Viitattu 12.3.2022.
3. 1 2  Garouste, Frédéric: *La Guyane*, s. 191–194. Paris: Les éditions de l’Adret, 2008. ISBN 978-2-907629-71-3.
**Hanstholm** on kalastajakylä ja tärkeä autolautta- ja kalastussatama Tanskassa Pohjanmeren rannalla Vendsyssel-Thyn saarella Pohjois-Jyllannissa. Hanstholmin taajamassa oli 2340 asukasta 2006.

Historia
--------

Toisen maailmansodan aikana saksalaiset linnoittivat aluetta voimakkaasti rannikkotykistönsä käyttöön, tavoitteenaan kontrolloida meriliikennettä Skagerrakille yhdessä etelä-Norjan Kristiansandiin asennetun rannikkotykistöpatterin kanssa. Alueella on edelleen nähtävissä bunkkerien ja muiden linnoitusjärjestelmien jäänteitä.

Hanstholm oli aluksi nimenä 6 x 2 km kokoiselle kalkkikiviniemekkeelle, jonka mukaan paikalle muodostunut taajama sai nimensä 1960-luvulla. Hanstholmin kunta (Hanstholm kommune) muodostettiin 1. huhtikuuta 1970 kahdeksasta seurakuntapiiristä (tansk. *sogn*). Se oli itsenäinen kunta 1. tammikuuta 2007 saakka, jolloin se Tanskan kuntauudistuksen yhteydessä muodosti yhdessä Thistedin ja Sydthyn kuntien kanssa Thistedin uuden kunnan.

Hanstholmin satama
------------------

Hanstholmin satamaa
Satama-aluetta
Hanstholmin satama otettiin käyttöön 1967 ja on Tanskan uusin matkustaja- ja kalastussatama.

Hanstholmista menee säännöllisesti autolauttavuoroja Färsaarille, Islantiin, Shetlandinsaarille ja Norjaan (Egersundiin, Haugesundiin, Bergeniin ja Kristiansandiin).

Lähteet
-------

1. ↑  Statistikbanken *statistikbanken.dk*. Viitattu 2.9.2007. (tanskaksi)
2. ↑  Historien og Hanstholm Thyweb.dk.  Arkistoitu 27.9.2007. Viitattu 2.9.2007. (tanskaksi)
3. ↑  Historien om Hanstholm Hotel Hanstholm. Viitattu 2.9.2007. (tanskaksi)
4. ↑  Havnens historie Hanstholm Havn.  Arkistoitu 7.8.2007. Viitattu 2.9.2007. (tanskaksi)
5. ↑  Velkommen til Hanstholm Havn Hanstholm Havn. Viitattu 2.9.2007. (tanskaksi)

Alueen kartta

Aiheesta muualla
----------------

* Turismi-informaatiota
* Hanstholmin satama
* Hanstholmin museoita
* Hanstholmin linnoitus (Arkistoitu – Internet Archive)
**Sokolo** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Nionon piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen pohjoispuolisella tasangolla 55 kilometriä Nionosta pohjoiseen. Kunnassa on 23 300 asukasta (vuonna 2009).

Sokolon kunta rajoittuu pohjoisessa Nionon piirin Dogofryn, idässä Diabalyn, kaakossa Marikon, lounaassa Ségoun piirin Bellenin ja lännessä Koulikoron alueen Naran piirin Guirén kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Osa kunnasta sijaitsee Office du Nigerin keinokastelualueella.

Kuntaan kuuluu 19 kylää ja kymmenen pikkukylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja, maureja, soninkeja, belloja, miniankoja, moseja ja bozoja.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Sokolossa pidetään viikoittaiset markkinat.

Kunnan läpi kulkee Nionon ja Naran välinen maantie. Palveluihin kuuluvat koulut ja terveysasema.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Ségou) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 8.11.2014. (ranskaksi)
2. ↑  Mali - Région de Ségou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 8.11.2014. (ranskaksi)
3. ↑  Mali - Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 8.11.2014. (ranskaksi)
4. 1 2 3 4  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Sokolo 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*. Viitattu 8.11.2014. (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
WikibooksWikibooks 
Wikikirjastossa on aihe: **Sokolskin avaus**. 

*Tässä artikkelissa käytetään algebrallista merkintätapaa kuvailemaan shakkisiirtoja.*

**Sokolskin avaus** on shakkiavaus, joka alkaa siirrolla:

`1.b4`
tunnetaan myös nimillä Oranki, Orangutan ja puolalainen avaus. Tarinan mukaan avaus keksittiin apinan kanssa käydyn viittomakielisen keskustelun päätteeksi. Vaikka tarinaa ei olekaan avauksen logiikka huomioon ottaen vaikea uskoa, on avausta kuitenkin pelannut menestyksekkäästi muun muassa suurmestari Aleksei Sokolski.

Siirron tarkoitus on päästää kuningatarlähetti b2-ruutuun uhkaamaan mustan f6- ja g7-ruutuja. Samalla b-sotilas voi edetä viidennelle riville estämään mustaa kehittämästä kuningatarratsuaan c6:een.

Internetistä löytyy useita avaukselle omistautuneita sivuja.

Aiheesta muualla
----------------

* (by Marek Trokenheim: Marek's 1.b4 world)
* 
* 
* A00: Uncommon Opening
* R Johansson vs O Gradin, 1985 1-0
* J Cubas vs O Zambrana, 2002 1/2-1/2
* I Frosinos vs E Kritsiligou, 2000 1-0
**Euroopanvilliaasi** (*Equus hydruntinus* tai *Equus hemionus hydruntinus*) on sukupuuttoon kuollut hevoseläin.

Mahdollisesti euroopanvilliaasia esittävä maalaus Lascaux’n luolassa.
Euroopanvilliaasi tunnetaan luiden jäänteistä ja esihistoriallisista kaiverruksista. Eräät vanhimmista tunnetuista jäänteistä on löydetty Espanjasta, ja ne ovat hieman alle 600 000 vuotta vanhoja. Euroopanvilliaasin levinneisyysalue oli laajimmillaan myöhäispleistoseenilla, jolloin se ulottui Länsi-Euroopasta Etu-Aasiaan ja luultavasti myös Pohjois-Afrikkaan. Holoseenilla populaatio kuitenkin romahti ja levinneisyysalue pirstoutui, kunnes euroopanvilliaasi lopulta kuoli sukupuuttoon mahdollisesti pronssikauden lopulla. Sukupuutto johtui luultavasti ainakin arojen kutistumisesta ja ihmisen harjoittamasta metsästyksestä.

Euroopanvilliaasin alkuperään ja sukulaissuhteisiin liittyy vielä useita epäselvyyksiä. Geenitutkimusten perusteella euroopanvilliaasi vaikuttaisi olevan aasianvilliaasin (*Equus hemionus*) alalaji, sillä se sisältyy aasianvilliaasin mitokondriolinjaan. Paleontologisissa tutkimuksissa on kuitenkin havaittu useita eroja euroopanvilliaasin ja aasianvilliaasin kallon ja hampaiden morfologiassa, mikä puolestaan tukee lajistatusta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bennett, E. Andrew et al.: Taming the late Quaternary phylogeography of the Eurasiatic wild ass through ancient and modern DNA.  *PLOS ONE*, 19.4.2017, 12. vsk, nro 4, s. e0174216.  Public Library of Science. PubMed:28422966. doi:10.1371/journal.pone.0174216. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 5.12.2021.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Boulbes, Nicolas & van Asperen, Eline N.: Biostratigraphy and Palaeoecology of European *Equus*.  *Frontiers in Ecology and Evolution*, 10.9.2019, 7. vsk, nro 301, s. 1–30. doi:10.3389/fevo.2019.00301. ISSN 2296-701X. Artikkelin verkkoversio (pdf). Viitattu 5.12.2021.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q631645
* Wikispecies: Equus hydruntinus
* GBIF: 8340016
* NCBI: 379504

 |

 |
**Rossija 1** (ven. Россия 1) on yksi Venäjän kolmesta päätelevisiokanavasta. Se on täysin Venäjän valtion omistama. Kanava on perustettu 13 toukokuuta. 1991 Omistusta hallinnoi Venäjän valtiollinen televisio- ja radioyritys (ven. фГУП Всероссийская государственная телевизионная и радиовещательная компания, *FGUP Vserossijskaja gosudarstvennaja televizionnaja i radioveštšatelnaja kompanija*). Pääkonttori sijaitsee Moskovassa. Omistajayrityksen yritysmuoto FGUP tarkoittaa federatiivista valtion unitaarista yritystä, jonka on lain mukaan ajettava valtion etua.

Pääkanava Rossija 1:n lisäksi VGTRK:n muita keskeisiä kanavia ovat uutiskanava Rossija 24, lastenkanava Karusel, kulttuurikanava *Kultura* (Rossija K), *Russki roman*, *Rossija-RTR* (Moja Planeta), sekä tiedekanava *Nauka 2.0* ja pääkaupunkiin keskittyvä *Moskva 24*.

Muut kaksi Venäjän päätelevisiokanavaa ovat NTV ja Ykköskanava.

Historia
--------

Televisiokanavan nimi oli aikaisemmin **RTR** (ven. РТР) ja sitten **Rossija**. Kanava noudattaa uutisoinnissa Venäjän poliittisen johdon Kremlin sanomaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Atlas rossijskih telekanalov - Rossija MediaAtlas, mediaatlas.ru.  Arkistoitu 1.8.2012. Viitattu 29.7.2012. (venäjäksi)
2. ↑  Ukaz o merah po povyšeniju effektivnosti dejatelnosti gosudarstvennih CMI ("Asetus toimista valtion mediayhtiöiden toiminnan tehostamiseksi")  9.12.2013. Venäjän presidentinhallinto, kremlin.ru. Viitattu 25.8.2014. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rossija 1**.
* Rossia 1 -kanava livenä netissä (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (russia.tv)
* Rossijan kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* VGTRK - Venäjän valtiollinen televisio ja radioyritys (venäjäksi)
**Félicien Cozzano** (25. syyskuuta 1899 Le Grau-du-Roi – 10. syyskuuta 1953 Pariisi) oli ranskalainen opettaja, joka toimi Ranskan Sudanin edustajana Ranskan parlamentin ylähuoneessa.

Cozzano valmistui opettajaksi Montpellierissa ja lähti 23-vuotiaana Ranskan Sudaniin. Hän oli ensimmäinen ranskalainen opettaja Timbuktussa. Vuonna 1934 hänet nimitettiin Katibougoun normaalikoulun rehtoriksi. Cozzano erotettiin virasta vuonna 1940 hänen kieltäydyttään vannomasta uskollisuudenvalaa Vichyn hallitukselle.

Toisen maailmansodan aikana Cozzano oli Ranskassa, jossa hän osallistui vastarintaliikkeen toimintaan. Hän palasi sen jälkeen Ranskan Sudaniin, jossa hän toimi aluekokouksen jäsenenä. Cozzano valittiin vuonna 1947 Ranskan Sudanin edustajaksi Ranskan tasavallan neuvostoon. Hän kuului siellä ensin sosialisteihin ja vuoden 1948 vaalien jälkeen Charles de Gaullen Rassemblement du peuple français -puolueeseen ja Action républicaine et démocratique -ryhmään.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Anciens sénateurs IVème République *Sénat*. Viitattu 17.2.2021.
**Kersantti Stubby** oli ensimmäisen maailmansodan Yhdysvaltain armeijan sotakoira ja 26. jalkaväkidivisioonan maskotti. Siihen liitettiin eri sankaritarinoita ja se sai ensimmäisenä koirana armeijassa virallisen kersantin arvon. Kersantti Stubby kuoli vuonna 1926 ja se päätyi täytettynä Smithsonian Instituten kokoelmiin.

Elämäkerta
----------

Kersantti Stubby vastaanottaa kunniamerkkiä kenraali John J. Pershingiltä.
Kersantti Stubbya kuvailtiin aikanaan valkoiseksi ja tiikerinkirjavaksi bullterrieriksi. Sotamies J. Robert Conroyn sanotaan löytäneen sen kulkukoirana sen harhailtua 26. jalkaväkidivisioonan koulutustilaisuuteen. Se sai nimensä lyhyen häntänsä mukaan. Yhdysvallat oli liittynyt ensimmäiseen maailmansotaan vuonna 1917. Stubby salakuljetettiin joukkoja kuljettaneella aluksella Eurooppaan vuonna 1918, jossa siitä tuli divisioonan virallinen maskotti.

Stubby oli mukana monissa divisioonan taisteluissa, kuten Marnen ja Château-Thierryn taistelussa. Stubbyn sanottiin pelastaneen joukot useampaan otteeseen. Kuulonsa avulla sen sanottiin havaitsevan vihollisen etenemisen jo kaukaa. Sen väitettiin jopa napanneen kiinni saksalaisen vakoojan, sekä varoittaneen kaasuhyökkäyksistä. Ihmistä paljon tarkemman hajuaistinsa avulla se onkin saattanut havaita taistelukaasun paljon sotilaita aikaisemmin. Se lohdutti myös haavoittuneita ja kuolevia sotilaita. Stubby haavoittui taisteluissa myös itse. Se jäi esimerkiksi kaasuiskun alle ja haavoittui sirpaleista. Stubby huomioitiin Yhdysvaltain armeijassa virallisella kersantin arvolla. Stubby oli ensimmäinen sotilasarvon saanut koira ja siihen viitataan myös usein ensimmäisen maailmansodan ainoana amerikkalaisena sankarisotakoirana. Palveluksensa aikana se sai useita epävirallisia mitaleja.

Kersantti Stubbyn palatessa sodan jälkeen takaisin Yhdysvaltoihin se sai paljon huomiota maineensa takia. Robert Conroyn mukana se oli monien paraatien, päivällisten ja kunnianosoitustapahtumien vieras. Kersantti Stubby kuoli vuonna 1926. Se oli tuolloin noin 10-vuotias. Kersantti Stubby päätyi sittemmin täytettynä esille Smithsonian Instituteen.

Lähteet
-------

1. ↑  Stubby of A.E.F enters Valhalla : Tramp Dog of No Pedigree Took Part In the Big Parade in France *The New York Times*.  4.4.1926. Connecticut Military Department (arkisto). Viitattu 16.3.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7  Petri Pietiläinen: "9. Sotien ja talouskasvun pitkä vuosisata", *Koirien maailmanhistoria*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2015. ISBN 978-952-222-617-4.
3. 1 2 3 4 5  Who was Sergeant Stubby? *Bitesize*. BBC. Viitattu 16.3.2021. (englanniksi)
**Robert Otto Fredrik Ehrström** (29. maaliskuuta 1874 Helsinki – 30. toukokuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori.

Ehrström väitteli kirurgian tohtoriksi 1900, keskittyi aluksi lääketieteen kemiaan ja toimi alan dosenttina 1902–1910, minkä jälkeen dosentuuri siirrettiin sisätaudeille. Vuosina 1920–1930 hän oli Helsingin yliopiston sisätautiopin ylimääräinen ja 1930–1941 varsinainen professori. Hän oli erityisesti kiinnostunut maksa- ja verenpainetaudeista sekä suolistoloisista.

Hänen isänsä oli Karl Gustaf Ehrström.

Lähteet
-------

1. ↑  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 100. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
2. ↑  Ehrström, Robert hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
3. ↑  *Otavan Iso tietosanakirja*, osa 2, p. 718. Otava 1968.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Ryan FR-1 Fireball.
**Ryan FR-1 Fireball** on Yhdysvaltain laivastolle vuosina 1944 – 1945 valmistettu lentotukialuksilta toiminut hävittäjälentokone. Sen voimanlähteinä olivat sekä Wright R-1820 72W -tähtimoottorilla toiminut potkuri, että General Electric J31-GE3 -suihkumoottori.

FR-1 Fireball ei ollut sanottavasti uusia tulevia suihkukonehävittäjiä (kuten P-59 Airacomet:ia) nopeampi ja kolmella eri lentotukialuksella palvelleet lentokoneet poistettiin palveluskäytöstä vuoteen 1947 mennessä.

Koneen toimintakorkeus oli 13 135 metriä. Molemmilla moottoreilla koneen huippunopeus oli 686 km/h, ja yksinomaan mäntämoottorilla 475 km/h.

Koneen aseistuksena oli neljä .50 BMG (12,7 mm) – kaliiperista konekivääriä. Siipien alla oli ripustuspisteet kahdeksalle 127 mm eli 5 tuuman kaliiperiselle raketille ja kahdelle enintään tuhat paunaa (454 kg) painavalle pommille.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mondey: s. 223

* Mondey, David: The Hamlyn Concise Guide to American Aircraft of World War II, ISBN 0-7858-1361-6 (ensipainos 1982, englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ryan FR-1 Fireball**.
* 
*
**Kombolcha** (amharaksi ኮምቦልቻ) on kaupunki Etiopian Amharan osavaltiossa lähellä Dessien kaupunkia. Sen asukasluku oli vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan 85 367.

Maantiede
---------

Tieympyrä Kombolchassa.
Kombolcha sijaitsee Etiopian Amharan osavaltiossa noin 26 kilometriä Dessien kaupungista. Dessien ja Kombolchan kaupunkeja onkin kuvailtu kaksoiskaupungiksi. Kaupungin läpi kulkee yksi Etiopiasta Assabin ja Djiboutin satamiin johtavien pääteiden haaroista.

Historia
--------

Italian miehittäessä Etiopiaa 1930-luvulla nykyisen kaupunginpaikalla oli pieni kylä ja italialainen sotilastukikohta. Kaupunki on myöhemmin kasvanut etenkin, kun viereisen Dessien kaupunki ei ole kyennyt kasvamaan lähiympäristöönsä lähellä sijaitsevien vuorten takia. Väestöllinen, mutta myös teollinen kasvu on tuolloin keskittynyt viereiseen Kombolchaan.

Etiopian kommunistinen Derg-hallinto menetti Kombolchan hallinnan Tigrayn kansan vapautusarmeijan joukoille 1980-luvun lopussa. Tigrayn kapinalliset valtasivat kaupungin keskushallinnolta myös myöhemmän Tigrayn kriisin yhteydessä lokakuussa 2021 mutta se vallattiin takaisin jo joulukuussa samana vuonna.

Väestö
------

Kombolchan kaupungin ja piirikunnan (*woreda*) asukasluku oli Etiopian vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan 85 367.

Lähteet
-------

1. 1 2  Population and Housing Census 2007 – Amhara Statistical (pdf) (s. 8) Central Statistics Agency. Viitattu 10.11.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3  David H. Shinn ja Thomas P. Ofcansky: *Historical dictionary of Ethiopia*, s. 125. Scarecrow Press, 2013. ISBN 978-0-8108-7457-2. (englanniksi)
3. 1 2 3  Bernhard Lindahl: Kom - Koppe (pdf) *Local History of Ethiopia*. The Nordic Africa Institute. Viitattu 10.11.2021. (englanniksi)
4. ↑  Tigrayan and Oromo forces say they have seized towns on Ethiopian highway Reuters. Viitattu 10.11.2021. (englanniksi)
5. ↑  Farouk Chothia: Ethiopia civil war: How PM Abiy led fight-back against rebel advance *BBC News*. BBC. Viitattu 17.12.2021. (englanniksi)
*Tässä artikkelissa käytetään algebrallista merkintätapaa kuvailemaan shakkisiirtoja.*

**Apumatti** on shakkiongelma, jossa molemmat osapuolet toimivat yhdessä tavoitteena mustan matitus. Kaikkien siirtojen tulee olla normaalien shakkisääntöjen mukaisia. Eli jos musta tekee jollain siirrolla shakin valkean tulee reagoida siihen, vaikka he pelaavatkin "samalla puolella". Apumateissa musta yleensä siirtää ensin ja valkea jatkaa, ja viimeisellä valkean siirrolla mustasta tulee matti. Esimerkiksi kahden siirron apumatissa musta aloittaa, valkea jatkaa, musta siirtää ja valkea matittaa. Siksi myös mustan siirto merkitään ensin.

**Z. Maslar**  
*Die Schwalbe*, 1981
  **Apumatti kahdeksassa siirrossa.**.
Esimerkkiongelmassa on apumatti kahdeksassa siirrossa Z. Maslarilta (Die Schwalbe 1981). Ratkaisu on seuraava (Musta aloittaa):

1. Kf3 Kd3 2. Lb3 Kc3 3. Ke4+ Kd2 4. Kd4 Ke2 5. Kc3 Rb4 6. Kb2 Kd2 7. Ka1 Kc1 8. La2 Rc2#
Joskus myös valkea aloittaa siirtämään, mikä merkitään ongelmaan puolikkailla. Jos kyseessä on apumatti 2.5 siirrossa, valkea siirtää kolme ja musta kaksi kertaa. Apumatteja voi yhdistellä muihin shakkiongelmiin, kuten sarjasiirtoisiin. Niissä toinen osapuoli siirtää ensin tietyn määrän siirtoja ja lopuksi toinen matittaa yhdellä siirrolla.

Historia
--------

Ensimmäisen apumattiongelman julkaisi saksalainen suurmestari Max Lange saksalaisessa lehdessä vuonna 1854. Ongelma alkoi valkean siirrolla, ja siinä oli useita tapoja päästä samaan mattitilanteeseen. Tätä kutsutaan ongelmissa duaaliksi, jota pidetään ongelman arvoa laskevana tekijänä nykyisin. Yhdysvaltalainen shakkiongelmien tekijä Sam Loyd julkaisi ensimmäisen standardiapumatin Chess Monthly -lehdessä. Siinä musta aloitti ja se sisälsi yhden houkutuksen. Siinäkin oli yksi sivuratkaisu, mutta se oli silti paljon parempi kuin Langen ongelma. Tämä apumatti oli perusta nykyiselle apumattigenrelle. Apumatti on nykyään toiseksi suosituin shakkiongelmien muoto heti tavallisen matin jälkeen, eikä sitä enää lueta satushakin osaksi.

Katso myös
----------

* Patti

Lähteet
-------

*

Aiheesta muualla
----------------

* Chris Feather, *Black to Play* (F. Chlubna, Vienna, 1994) – Yleinen katsaus apumatteihin.
* Hilmar Ebert + Hans Gruber "Top Helpmates" 1995, PDF-tiedostona:
* Hilmar Ebert + Hans Gruber "Early Helpmates" 2001, PDF-tiedostona:
Lehden ensimmäisen vuosikerran kansisivu.
**Lukemisia Maamiehille** oli Viipurissa vuosina 1849–1850 ilmestynyt maataloutta käsitellyt aikakauslehti.

Viipurin maanviljelysseuran julkaisema *Lukemisia Maamiehille* oli ensimmäinen suomenkielinen maatalouslehti. Sen toimittajana työskenteli Pietari Hannikainen. Käytännön maatalousneuvoja antaneen lehden kirjoitukset käsittelivät etupäässä viljelyskasveja ja karjanhoitoa sekä tuolloin vielä harvinaista puutarhaviljelyä. Cedervallerin kirjapainossa painettu *Lukemisia Maamiehille* ilmestyi oktaaviokokoisena ja 35–45 sivun paksuisena kuudesti vuodessa. Sen lukijat lienevät asuneet lähinnä Viipurissa ja sen ympäristössä. Kannattamattomana lopetetun lehden postilevikki oli vuonna 1849 vain 47,5 ja seuraavana vuonna 84 vuosikertaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Suomen lehdistön historia 9. Aikakauslehdistön historia: Erikoisaikakauslehdet*, s. 267–268. Kuopio: Kustannuskiila, 1991. ISBN 951-657-326-6.
2. ↑  Gardberg, Carl-Rudolf: *Kirjapainotaito Suomessa. Kolmas osa: Turun palosta vuoteen 1918*, s. 92. Helsingin graafinen klubi, 1973.

Aiheesta muualla
----------------

* *Lukemisia Maamiehille* digitoituna kansalliskirjastossa
**Aqraba** on kaupunki Palestiinan Länsirannalla. Kaupungin asukasluku oli vuonna 2016 arviolta 9 926.

Maantiede
---------

Näkymä kohti Aqrabaa etelästä.
Aqraba sijaitsee Palestiinan Länsirannalla Nabluksen kuvernoraatissa noin 16 kilometriä Nabuksen kaupungista itään. Aqraban naapuripaikkakuntia ovat Al Jiftlik idässä, Beit Furik pohjoisessa, 'Awarta, Beita, Osarin ja Qabalan lännessä, sekä Jurish ja Majdal Bani Fadil etelässä. Kaupungin korkeus merenpinnasta on hieman kohdasta riippuen 340-731 metriä.

Tubasin vuotuinen sadanta on 348-418 mm ja vuoden keskilämpötila 19-20 °C.

Historia
--------

Nimen Aqraba alkuperästä on useampia eri tarinoita. Yhden mukaan se on peräisin kanaanilaisesta sanasta, joka tarkoittaa skorpionia. Muiden versioiden mukaan nimi on peräisin vasta roomalaisajalta ja se on johdettu kuningattareen viittaavasta sanasta *Aqrabeen*, tai hankaluuksiin viittaavasta sanasta *Ocrabian*.

Arkeologisissa kaivauksissa paikalta on löydetty aineistoa hellenistiseltä kaudelta. Löydöksiin lukeutuu esimerkiksi kreikan kielisiä kaiverruksia, kirkon jäänteet ja vesisäiliöitä. Myöhäisellä hellenistisellä kaudella paikalla asui idumealaisia, juutalaisia ja samarialaisia. Paikka mainitaan nimellä Akraba tai Akrabattene esimerkiksi Ensimmäisessä makkabilaiskirjassa ja Juditin kirjassa. Paikan mainitsee myös Eusebios. 500-luvulta peräisin olevassa Madaban karttassa paikan nimeksi annetaan "Akrabim, nykyinen Akrabittine". Seuraavalla vuosisadalla paikalla oli mahdollisesti kaksi miafysitistä luostaria.

Aqrabaa asutetaan edelleen ja perinteen mukaan sen nykyiset asukkaat saapuivat paikalle Jordaniasta. Vuonna 2012 viereinen Yanunin kylä liitettiin hallinnollisesti Aqraban yhteyteen.

Talous
------

Maatalous muodosta Aqraban talouden suurimman osa-alueen. Vuonna 2013 kaupungin työssä käyvästä väestöstä 55 % työllistyi maataloudessa. Muita aloja olivat kaupanala (20 %), hallinto ja yksityinen sektori (10 %), Israelin työmarkkinat (5 %) ja palvelut (5 %). Työttömyysaste samana vuonna oli 25 %. Alueella kasvatetaan esimerkiksi vehnää, herneitä, hedelmiä ja oliiveja.

Väestö
------

Aqraban asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen vuoden 2016 arvion mukaan 9 926. Vuonna 2007 vastaava luku oli 8 092.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Aqraba Town profile (pdf) *Palestinian Localities Study*. The Applied Research Institute – Jerusalem. Viitattu 31.10.2019. (englanniksi)
2. ↑  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 01 Aa-Alp*, s. 364. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
3. ↑  Localities in Nablus Governorate by Type of Locality and Population Estimates, 2007-2016 Palestinian Central Bureau of Statistics. Viitattu 31.10.2019. (englanniksi)
Robert Esnault-Pelterie vuonna 1909
Avion Esnault-Pelterie, 1906
Esnault-Pelterie-lentokone, 1906
Esnault-Pelterie-lentokone REP.2, 1908
**Robert Albert Charles Esnault-Pelterie** (8. marraskuuta 1881 – 6. joulukuuta 1957) oli ranskalainen ilmailun ja avaruuslennon pioneeri. 

Esnault-Pelterie syntyi Pariisissa tekstiilitehtaan omistajan pojaksi. Hän opiskeli Sorbonnen yliopiston luonnontieteen tiedekunnassa insinööriksi.

Esnault-Pelterie kehitti alussa Wright-veljesten innostamana kaksitasoisia liitokoneita. Hän käytti rakenteellisesti joustavien siipien vääntöä ohjauksessa ja kehitti tämän kokemuksen kautta lentokoneeseen siivekkeen. Myöhemmin hän keksi joystick-ohjaussauvan.

Esnault-Pelterien ensimmäinen moottorilento tapahtui 10. lokakuuta 1907 omalla Pelterie I -koneella. Peterie II-kone seurasi vuonna 1908.

Hän osallistui I maailmansotaan ja sai *Officier de la Légion d’Honneur*-kunnianosoituksen.

Hänen perheensä panosti runsain mitoin rahoitusta Robertin ilmailutoimintaan, joka miltei tuhosi perheen vaurauden. 

Hän kiinnostui avaruuslennosta ja kehitti rakettimoottoria. Hän julkaisi tutkimuksensa vuonna 1930 *L’Astronautique*-kirjana. Vuoden 1934 versiossa tuosta kirjasta hän kaavaili avaruusalusten ydinpropulsiota ja tähtien välistä avaruuslentoa.

Marraskuussa 1928 hän avioitui Carmen de Quirosin kanssa.

Vuonna 1929 Robert ehdotti ballistista ohjusta sotilaalliseksi aseeksi. Vuonna 1931 hän alkoi rakettiajoaineiden kehitystyön. Raketti ei saavuttanut tuolloin Ranskan asevoimien kiinnostusta.

Kunnianosoituksia
-----------------

* Ranskan tiedeakatemian jäsen
* Kuun Esnault-Pelterie-kraatteri on hänen mukaansa nimetty

Aiheesta muualla
----------------

* The Pioneers: Robert Esnault-Pelterie
* Robert Esnault-Pelterie
* *L’Astronautique*, Paris, A. Lahure, 1930.
* *L’Astronautique-Complément*, Paris, Société des Ingénieurs Civils de France, 1935.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kastanospermiini** (C8H15NO4) on indolitsidiinirakenteisiin alkaloideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä ja sen johdannaisia tutkitaan lääkkeinä diabetekseen ja eräitä virustauteja vastaan.

Esiintyminen luonnossa ja ominaisuudet
--------------------------------------

Kastanospermiini eristettiin ensimmäinen kerran australialaisesta puupavusta (*Castanospermum australe*). Sitä on erityisesti kuoressa, lehdissä ja siemenissä. Tämän jälkeen sitä on löydetty eräistä muistakin kasveista, kuten hernekasveihin kuuluvan suvun *Alexa* lajeista. Kasveissa kastanospermiini toimii myrkyllisenä puolustuskemikaalina hyönteisiä vastaan, mutta eräät kovakuoriaiset syövät silti sitä ja keräävät kastanospermiiniä elimistöönsä. Kasvit tuottavat kastonospermiiniä lähtien lysiinistä.

Kastanospermiini on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen. Kastanospermiini on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen ominaiskiertokyky vesiliuoksessa on +79,7. Kastanospermiini on tehokas glykosidaasientsyymien inhibiittori. Tämän vuoksi sitä on tutkittu käytettäväksi diabeteksen ja eräiden virusinfektioiden kuten Hepatiitti C:n, HIV:n ja denguekuumeen hoitoon. Kastanospermiini itsessään on kuitenkin liian myrkyllinen ja huonosti imeytyvä. Sille altistumisen haittavaikutuksena on muun muassa voimakas huonovointisuus. Yhdisteen glykosideja on tutkittu diabeteksen hoitoon ja selgosiviiriä, joka on kastanospermiinin butaanihappoesteri ja metaboloituu elimistössä kastanospermiiniksi, tutkitaan hepatiitin ja HIV:n hoidossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Castanospermine – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 16.5.2018. (englanniksi)
2. 1 2  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 311. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
3. 1 2  David S. Seigler: *Plant secondary metabolism*, s. 561–562. Springer, 1998. ISBN 978-0-412-01981-4. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 16.5.2018). (englanniksi)
4. 1 2  Linda M. Mascavage, Serge Jasmin, Philip E. Sonnet, Michael Wildson & David R. Dalton: *Alkaloids, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2011. Viitattu 16.5.2018
5. 1 2  Frank Petersen, René Amstutz: *Natural Compounds as Drugs*, s. 81. Springer, 2008. ISBN 978-3-7643-8098-4. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 16.5.2018). (englanniksi)
6. 1 2  Jochen Kuhlmann, Walter Puls: *Oral Antidiabetics*, s. 454–462. Springer, 1996. ISBN 978-3-662-09127-2. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 16.5.2018). (englanniksi)
Robert F. Kennedy kampanjoi Los Angelesissa vuonna 1968.
**Robert F. Kennedyn salamurha** tapahtui Los Angelesissa Yhdysvalloissa 5. kesäkuuta vuonna 1968, kun demokraattisen puolueen presidenttiehdokkuutta tavoitellut Robert F. Kennedy ammuttiin.

Robert Kennedy oli vuonna 1963 salamurhatun Yhdysvaltain presidentin John F. Kennedyn veli.

Murha
-----

Kennedy saapui Los Angelesissa sijaitsevaan Ambassador Hotelliin pitääkseen voittopuheen voitettuaan demokraattien esivaalit Kaliforniassa. Kennedyä ammuttiin tapahtuman jälkeen hotellin keittiössä. Ampujaksi todettu palestiinalaistaustainen Sirhan Sirhan otettiin kiinni tekopaikalta.

Seuraukset
----------

Robert F. Kennedyn hauta Arlingtonin sotilashautausmaalla Virginiassa
Sirhan Sirhan tuomittiin murhasta kuolemantuomioon vuonna 1969. Kuolemantuomio vaihtui kuitenkin elinkautiseen, kun kuolemantuomioista luovuttiin Kaliforniassa vuonna 1972.

Myöhemmin Sirhan ilmoitti motiivikseen murhalle Kennedyn Israelille antaman tuen kuuden päivän sodassa. Sirhan suorittaa vankilatuomiotaan vielä nykyisinkin (2019). Hän on hakenut pääsyä ehdonalaiseen vapauteen useaan kertaan, viimeksi vuonna 2022, jolloin pääsy evättiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Robert Kennedyn murha vuonna 1968  28.4.2004. Yle.fi. Viitattu 14.12.2019.
2. 1 2 3 4 5  Robert Kennedyn murhasta pian 50 vuotta – poika haluaa, että tapaus tutkitaan uudelleen: "Väärä henkilö saattoi joutua tuomituksi"  29.5.2018. Ilta-Sanomat. Viitattu 14.12.2019.
3. ↑  Sirhan Sirhan receives death penalty for assassination of Robert F. Kennedy *History.com*. Viitattu 28.7.2022 (englanniksi).
4. ↑  Robert Kennedyn salamurhasta tuomittu ei päässyt ehdonalaiseen vapauteen *Ilta-Sanomat*.  14.1.2022. Viitattu 28.7.2022.
**Bahariasaurus** ("Baharyan lisko") oli teropodeihin kuulunut dinosaurussuku. Se eli Pohjois-Afrikassa 100–95 miljoonaa vuotta sitten keskisellä liitukaudella. *Bahariasaurus* ei ollut sen ajan ja alueen ainoa teropodi ja se on todennäköisesti jakanut elinympäristönsä *Spinosauruksen* ja *Carcharodontosauruksen* kanssa.

Fossiilit
---------

Ernst Stromer *Bahariasauruksen* luun kanssa noin vuonna 1934.
*Bahariasauruksen* fossiilien löytöpaikat ovat Baharyan muodostelma Egyptissä, josta se on saanut nimensäkin, sekä Kem Kem Beds Marokossa. *Bahariasauruksen* fossiilit tuhoutuivat toisessa maailmansodassa.

Koko
----

*Bahariasauruksesta* tiedetään että se oli suurikokoinen teropodi. Se oli jopa 12 metriä pitkä ja painoi seitsemän tonnia, samankokoinen kuin *Tyrannosaurus rex*.

Luokittelu
----------

*Bahariasauruksen* luokittelu on epäselvää. Se saattoi olla *Carcharodontosauruksen* sukulainen, tyrannosauri, tai sen aikalaisen *Deltadromeuksen* synonyymi. *Bahariasaurus* ja *Deltadromeus* näyttävät olleen hyvin samankaltaisia keskenään, ja kumpikin tunnetaan samoista muodostelmista, mutta näiden kahden dinosauruksen fossiilien vertailu on mahdotonta, koska *Bahariasauruksen* fossiilit ovat tuhoutuneet toisessa maailmansodassa. Tästä syystä taas jotkut tunnistavat mahdolliseksi että *Deltadromeus* saattaa olla sama kuin *Bahariasaurus*. Linkki säilyy mahdottomana vahvistaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Bahariasaurus *Prehistoric Wildlife*. Viitattu 5.8.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3  Strauss, Bob: Carnivorous Dinosaur Pictures and Profiles *ThoughtCo.*. Viitattu 5.8.2016. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q133070
* Fossilworks: 38575
* GBIF: 4823347
* IRMNG: 1214457

 |

 |
Lehden ensimmäisen numeron kansisivu.
**Lukemisia Suomen sotamiehille – Läsning för den finske soldaten** oli Helsingissä vuosina 1888–1901 ilmestynyt suomen- ja ruotsinkielinen sotilaslehti.

Suomen sotaväen päällikön hallituksen julkaisema *Lukemisia Suomen sotamiehille* oli miehistölle tarkoitettu kaksikielinen aikakauslehti, jonka rinnalla ilmestyi päällystölle suunnattu ruotsinkielinen *Finsk Militär Tidskrift*. Sen toimittajina työskentelivät R. von Willebrand (1888–1896) ja M. Alfthan (1897–1901). Lehden päätehtäväksi ilmoitettiin sotilashengen ylläpitäminen. Se julkaisi muistelmia ja kuvauksia varsinkin Turkin sodasta, jakoi ammattitietoutta, käsitteli sotaväen jokapäiväistä elämää ja erityisesti urheilutoimintaa. *Lukemisia* ilmestyi epäsäännöllisesti ja sen menekki oli ilmeisen heikko. Lehti lakkasi Suomen sotaväen lakkauttamisen myötä.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Suomen lehdistön historia 9. Aikakauslehdistön historia: Erikoisaikakauslehdet*, s. 187–188. Kuopio: Kustannuskiila, 1991. ISBN 951-657-326-6.
2. ↑  Kurikka, Jussi & Takkala, Marketta: *Suomen aikakauslehdistön bibliografia 1782–1955*, s. 143. Helsinki: Helsingin yliopiston kirjasto, 1983. ISBN 951-45-3158-2.

Aiheesta muualla
----------------

* *Lukemisia Suomen sotamiehille* digitoituna kansalliskirjastossa
* *Läsning för den finske soldaten* digitoituna kansalliskirjastossa
* Vihtori Simonen : Lukemisia Suomen sotamiehille, Hakkapeliitta, 15.04.1930, nro 16-17, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
*Tämä artikkeli kertoo Brasilian laivaston Bahia-luokan risteilijästä. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**Bahia** oli Brasilian laivaston Bahia-luokan risteilijä (port. *cruzador*). Alus tuhoutui räjähdyksessä 4. heinäkuuta 1945.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Bahia-luokka (risteilijä)*
Alus tilattiin Armstrong Whitworthilta Britteinsaarilta, missä köli laskettiin 19. elokuuta 1907 telakkanumerolla 809. Alus laskettiin vesille 20. tammikuuta 1909 ja otettiin palvelukseen 21. toukokuuta 1910.

Palvelus
--------

Alus palveli ensimmäisessä maailmansodassa 1917–1918 Brasilian laivaston osastossa Afrikan luoteisrannikolla, mistä se siirtyi hieman ennen sodan päättymistä Välimerelle. Thornycroftin telakan tuella Companhia Nacional de Navegação Costeira Rio de Janeirosta modernisoi 1925–1926 aluksen. Alukselle asennettiin uudet Brown Curtis-turbiinit ja öljykäyttöiset Thornycroft-kattilat korvasivat aiemmat hiilikattilat. Aluksen savuhormeja pidennettiin, ja niiden lukumäärä kasvoi kahdesta kolmeen. Alukselle asennettiin tulenjohtokone ja osa kolmen naulan tykeistä korvattiin neljällä kolmen tuuman ilmatorjuntatykillä. Lisäksi torpedoputkien lukumäärä tuplattiin ja ne muutettiin 21-tuumaisiksi.

Brasilian liityttyä toiseen maailmansotaan alus aloitti sukellusveneidentorjunnan ja saarronmurtajien etsinnän sekä saattuetehtävät Atlantilla. Kesällä 1944 se siirrettiin Italiaan, missä alus palveli lähinnä koillisessa laivasto-osastossa. Alus suojasi sodan kuluessa kaikkiaan 64 saattuetta Recifen ja Rion välillä ja osallistui yhteentoista muuhun operaatioon, joihin kuului muun muassa Dakarin ja Natalin välisen reitin valvonta. Alukselle tehdyistä sodan aikaisista muutoksista ei ole tarkkoja tietoja, mutta sille asennettiin ainakin kaikuluotain ja kaksi syvyyspomminheitintä ja 300 syvyyspommia sekä mahdollisesti ilmatorjuntaa täydennettiin 20 millimetrin tykeillä.

Alus osallistui 1945 meripelastustehtäviin lennätettäessä amerikkalaisjoukkoja Eurooppaan. Tällaisen tehtävän aikana alus tuhoutui räjähdyksessä 4. heinäkuuta.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Whitley, M. J. s. 22

*Bahia*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *Bahia* - *Rio Grande do Sul* |
| Edeltäjä: *Almirante Tamandaré* – Seuraaja: Barroso |
**Apuristeilijä** oli molempien maailmansotien aikainen sotalaivatyyppi.

Apuristeilijöiksi muutettiin yleensä noin 12 - 15 000 tonnin valtamerikauppalaivoja, ns. linjalaivoja. Niihin asennettiin 2 - 3 kappaletta 150 mm tykkejä, useita kevyempiä aseita, muutamia torpedoheittimiä sekä 1 - 2 vesitasolentokonetta; joissakin aluksissa oli lisäksi katapultti. 

Alusten ulkonäköä muutettiin jo telakalla jonkin verran, lisäksi varusteisiin kuului mm. purjekankaasta kehikolle tehtyjä kansihyttien, ilmanvaihtotorvien ja jopa savupiippujen kopioita, joilla aluksen ulkoasua voitiin muuttaa. 

HMS Tamarisk, brittien apuristeilijä (Q-ship) ensimmäisessä maailmansodassa
Toisessa maailmansodassa apuristeilijöitä käyttivät kaikki sotaakäyneet valtamerivallat, mutta kuuluisimmaksi tulivat saksalaiset apuristeilijät (*Hilfskreuzer*, *HSK*), jotka kaappasivat ja upottivat suuren määrän liittoutuneiden tonnistoa, ja sitoivat suuren määrän laivastovoimia takaa-ajoon. Britit käyttivät ensimmäisessä maailmansodassa apuristeilijöitä (*Q-ships*) sukellusveneiden metsästykseen.

Alukset esiintyivät puolueettomina kauppalaivoina ja muuttivat ulkoasuaan mahdollisuuksien mukaan. Ennen Japanin liittymistä sotaan käytettiin mielellään Japanin lippua ja sikäläisen kauppalaivan asua. Kuitenkin kaikilla aluksilla oli jokaiselle miehelle oman laivaston asetakit ja virkalakit sekä oma sotalippu: pysyväismääräyksen mukaan ne tuli ottaa käyttöön, jos jouduttiin taisteluun ylivertaisen vihollisen kanssa; samoin silloin, kun avattiin tuli vihollisen kauppalaivaa vastaan, lippu oli vaihdettava. Tämä määräys oli annettu siksi, että vieraan valtion lipun alla tehty hyökkäys tai puolustustaistelu olisi voitu tulkita merirosvoudeksi eikä lailliseksi sotatoimeksi. 

Apuristeilijöitä käytettiin itsenäiseen sotaan kauppamerenkulkua vastaan sekä sukellusveneiden, taistelulaivojen ja risteilijöiden huoltoaluksina, kunnes suurten sotalaivojen syöksyt valtamerille lopetettiin taistelulaiva Bismarckin upottamisen jälkeen keväällä 1941. Kauppasotakin alkoi käydä vaikeaksi, koska liittoutuneiden erityisvarustetut hävittäjät, risteilijät ja kaukotoimintalentoveneet metsästivät näitä kaappareita kaikkialla. 

Viimeiset apuristeilijät hakeutuivat turvaan Japaniin ja aivan viimeinen, ***Togo***, ei edes päässyt ulos Pohjanmereltä; se palasi kotiin ja siitä tehtiin yöhävittäjien johtoalus.

Lähteet
-------

* Cajus Bekker: Saksan laivaston taistelu ja tuho
* Cajus Bekker: Kirottu meri
* Bernhard Rogge: Kaapparilaiva
* Kari Jokinen: Sukeltajan tie, luku ***"Kuningatarjahdissa"***

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Apuristeilijä**.
**Robert Emmijan** (arm. Ռոբերտ Էմմիյան, s. 16. helmikuuta 1965 Leninakan, Armenian sosialistinen neuvostotasavalta) on pituushyppääjä, joka edusti uransa aikana Neuvostoliittoa ja Armeniaa. Hän saavutti MM-hopeaa vuonna 1987 sekä voitti sisä- ja ulkoradoilla yhteensä kolme Euroopan-mestaruutta.

Emmijan saavutti pronssia junioreiden EM-kilpailuissa Schwechatissa 1983. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa hän sai oltuaan kolmas sisäratojen EM-kilpailuissa Göteborgissa 1984. Seuraavana vuonna hän oli toinen sekä Koben universiadeissa  että Canberran maailmancupissa. 

Emmijan voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Madridissa 1986 tuloksella 832. Myöhemmin samana vuonna hän voitti myös ulkoratojen maanosamestaruuden Stuttgartin EM-kisoissa tuloksella 841 – hopeamitalisti Sergei Lajevski hävisi 40 senttiä. Emmijan voitti toistamiseen sisäratojen Euroopan-mestaruuden Liévinissä 1987 tuloksella 849. Indianapolisin MM-hallikisoissa hän oli samana talvena neljäs hypättyään tasan kahdeksan metriä.

Emmijan hyppäsi 22. toukokuuta 1987 Tsakhkadzorissa Euroopan ennätyksen 886 cm, joka jäi vain neljä senttiä voimassa olleesta Bob Beamonin maailmanennätyksestä. Emmijanin tulos on vuonna 2008 edelleen maanosan ennätys ja kaikkien aikojen maailmantilastossa neljännellä sijalla.  Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän saavutti hopeaa tuloksella 853 – Carl Lewis voitti kilpailun hypättyään 867. 

Emmijan saavutti pronssia Glasgow'n EM-hallikisoissa 1990. Myöhemmin samana vuonna hän jäi ilman tulosta Splitin EM-kilpailuissa. Hän ei selviytynyt loppukilpailuun Tokion 1991 eikä Stuttgartin 1993 MM-kilpailuissa. Vuonna 1995 Emmijan oli Barcelonan MM-hallikisoissa kymmenes ja Göteborgin MM-kilpailuissa yhdestoista. Vuonna 1997 hän jäi karsintakilpailuun niin Pariisin sisä- kuin Ateenan ulkoratojen MM-kisoissakin. Hän asuu nykyään Ranskassa.

Lähteet
-------

* Robert Emmijan Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Athletics European Junior Championships Men: Long Jump Sports123 (englanniksi)
2. 1 2  Athletics European Indoor Championships Men: Long Jump Sports123 (englanniksi)
3. ↑  Athletics Universiade Men: Long Jump Sports123 (englanniksi)
4. ↑  Athletics World Cup Men: Long Jump Sports123 (englanniksi)
5. ↑  Athletics European Championships 1986 at Stuttgart (wge) Men: Long Jump Sports123 (englanniksi)
6. ↑  Long Jump All Time IAAF 30.8.2008 Viitattu 2.11.2008
7. ↑  Athletics World Championships 1987 at Roma (ita) Men: Long Jump Sports123 (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
*Seikkailujen maailma* oli vuosina 1937–1963 ilmestynyt suomalainen jännityslukemisto.
**Lukemistolehti** on huokea, sarjoina ilmestyvä julkaisu, jota levitetään pääasiallisesti kioskien tai muiden lehtipisteiden kautta.

Suomalaisten kaunokirjallisten lukemistojen historia ulottuu 1800-luvulle, jolloin monet sanomalehdet julkaisivat kertomuksia ja runoja. Yksi ensimmäisiä kaunokirjallistakin tekstiä sisältänyt aikakauslehti oli *Kirjallinen Kuukausilehti*, joka alkoi ilmestyä vuonna 1865. Samaan aikaan sanomalehdissä ilmestyi paljon myös kaunokirjallista materiaalia. Vuosisadan loppupuolella uutiset alkoivat saada sanomalehdistä yhä suuremman osan ja kaunokirjallisuus siirtyi omiin lehtiinsä. 1900-luvun alussa monet suomenkieliset kirjankustantamot perustivat lukemistolehtiä.

Toista maailmansotaa edeltävää aikaa on pidetty suomalaisten lukemistolehtien kulta-aikana. 1930-luvun aikana syntyivät ensimmäiset varsinaiset jännärilehdet, kuten *Seikkailujen maailma*. 1950–1990-luvuilla Suomessa ilmestyi lukuisia lännenlukemistoja, kuten *Colt*, *Lännensarja* ja *Colorado*. *Nyyrikki* ja *Perjantai* ovat vanhimpia Suomessa ilmestyneitä lukemistolehtiä. Pitkäikäisin on *Nyyrikki*, joka alkoi ilmestyä jo vuonna 1905. 1980-luvulla lukemistolehdet alkoivat hiljalleen kuolla kokonaan pois.

Suomalaisia lukemistolehtiä
---------------------------

* Colorado
* Colt
* El Zorro
* Finnwest
* Hulkkonen
* Hurtti Ukko
* Jerry Cotton
* Jännike-novellisto
* Jännityslukemisto
* Kiki
* Korsulukemisto
* Salapoliisi Asko Kukkonen
* Lukemista Kaikille
* Lännensarja
* Novellisto
* Nyyrikki
* Perjantai
* Seikkailujen maailma
* Sirpale
* Yllätyslukemisto

Katso myös
----------

* Kioskikirjallisuus

Lähteet
-------

1. 1 2  Nummelin, Juri: Suomalaisten lukemistolehtien historiaa *jurinummelin.blogspot.com*.  27.6.2007. Viitattu 28.8.2019.
Apulietsoimen suutin vetopuhaltimen yläpäässä HKR 5 -veturin nokikaapissa
**Apulietsoin** eli sutari on koje, jolla vetoa voidaan lisätä myös höyryveturin seistessä.

Tämä on tarpeen mm. rakennettaessa tulipesällistä liikkeelle lähtöä varten. 

Apulietsoimen syöttösuutin on sijoitettu vetopuhaltimen yläpäähän; se on useimmissa vetureissa ympyränmuotoinen, yläpinnaltaan rei´itetty putki kattilasta tulevan syöttöhöyryputken päässä; kun sen käyttöventtiili avataan, suuttimesta purkautuva höyrysuihku aikaansaa saman vaikutuksen kuin poistohöyrypurkauskin eli vetää nokikaapista ilmaa mukanaan ja siis pyrkii muodostamaan nokikaappiin tyhjiötä. Vaikutus etenee tuliputkien kautta tulipesään ja vetää pesässä kehittyvät palokaasut puoleensa ja edelleen ulos piipusta. Näin vältetään ns. leiskahdus eli pesään kertyvien savukaasujen räjähdysmäinen syttyminen, joka ilman lisävetoa syntyisi kun pesään tulvahtaa suuri määrä happea silloin kun luukku avataan.

Lähteet
-------

* Mikko Ivalo: Höyryveturit ja niiden hoito