recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**SpVgg Unterhaching** on saksalainen jalkapalloseura Unterhachingista. Seura on pelannut parhaimmillaan kaksi kautta Bundesliigassa.

Historia
--------

Seura perustettiin vuonna 1925 ja se nousi seitsemän vuotta myöhemmin A-Klasseen. Vuonna 1933 natsihallinto lakkautti seuran, mutta toisen maailmansodan jälkeen seuran toiminta aloitettiin uudestaan kaupunkisarjoissa. Vuonna 1976 seura nousi takaisin A-Klasseen ja seuraavana kautena jo Bezirksligaan. Seura onnistui voittamaan sarjan vuonna 1979, ja nousi Landesligaan. Samalla seuran valmentajaksi siirtyi entinen maajoukkuepelaaja Peter Grosser. Kaksi vuotta sarjanousun jälkeen Unterhaching nousi jo Fußball-Bayernligaan, joka oli korkein amatöörisarja. Kauden 1982–1983 päätteeksi seura voitti Bayernligan, ja pääsi 2. Bundesliigan karsintoihin. Unterhaching ei onnistunut nousemaan seuraavalle sarjatasolle, mutta pääsi kokeilemaan uudestaan vuonna 1988. Tällöinkin nousu epäonnistui, mutta kauden 1988–1989 päätteeksi seura nousi toiselle sarjatasolle.

Seuran edustusjoukkue vuonna 2006.
Ensimmäinen 2. Bundesliiga-kausi päättyi seuran osalta putoamiseen. Joukkue sijoittui sarjan viimeiseksi voitettuaan seitsemän ottelua 38:sta. Kaudeksi 1992–1993 Unterhaching teki paluun 2. Bundesliigaan, mutta tällöinkin vain yhden kauden ajaksi. Seura oli lopulta sarjan kahdeksastoista ja viimeinen putoaja. Seura vietti kaksi seuraavaa kautta kolmannella sarjatasolla, mutta teki paluun kaudeksi 1995–1996, jolloin se sijoittui sarjan neljänneksi. Kauden 1998–1999 päätteeksi Unterhaching pelasi itsensä sarjan toiseksi ja onnistui nousemaan Bundesliigaan. Ensimmäisellä kaudella joukkue sijoittui kymmeneksi, ja onnistui säilyttämään sarjapaikkansa. Kausi 2000–2001 oli seuran viimeinen Bundesliigassa, sillä se oli viimeinen sarjasta pudonnut seura. Nykyisin seura pelaa neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla, Regionalligassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vereinsgeschichte SpVgg Unterhaching.  Arkistoitu 18.9.2009. Viitattu 6.4.2010. (saksaksi)
2. 1 2  SpVgg Unterhaching Abseits Soccer. Viitattu 6.4.2010. (englanniksi)
3. ↑  Tabelle der 2. Bundesliga 1989/1990 Fussball Daten. Viitattu 6.4.2010. (saksaksi)
4. ↑  Tabelle der 2. Bundesliga 1992/1993 Fussball Daten. Viitattu 6.4.2010. (saksaksi)
5. ↑  Germany 2000/01 rsssf. Viitattu 6.4.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (saksaksi)
**Euroopan varpuslinnut – sukupuolen ja iän määritys** (engl. *Identification Guide to Passerines*) on ruotsalaisen ornitologi Lars Svenssonin kirjoittama kirja varpuslintujen määrittämisestä. Kirja esittelee kaikki Euroopassa säännöllisesti tavattavat varpuslinnut sekä joitain satunnaisvieraita. Kirja on ensisijaisesti tarkoitettu lentokykyisiä lintuja rengastaville. Teoksessa esitellään mittoja, siipikaavioita, pukutuntomerkkejä ja muuta tietoa. Kirjan avulla pystyy määrittämään lintujen iän, sukupuolen, lajin ja alalajeja. Kirjasta on ilmestynyt alkuperäiskielellä englannilla neljä laitosta: 1970, 1975, 1984 ja 1992. Suomeksi on ilmestynyt kaksi laitosta 1975 ja 1997.

Kirjan neljännessä, korjatussa ja laajennetussa painoksessa esitellään 259 lajia perusteltuine alalajeineen. Kirjan edeltäjä on vuonna 1964 ilmestynyt ruotsinkielinen Svenssonin kirjoittama *bestämningsguide för vissa tättingar*.

Suomalainen laitos
------------------

Kirjan ensimmäinen suomenkielinen laitos ilmestyi vuonna 1975 Esa Lehikoisen toimittamana. Toisen kerran kirja suomennettiin ja toimitettiin vuonna 1997 sen viimeisimmästä, vuonna 1992 ilmestyneestä neljännestä uudistetusta ja laajennetusta laitoksesta. Svensson kuitenkin toimitti runsaasti korjauksia ja täydennyksiä, paranneltuja ja uusia kuvia sekä kirjallisuusviitteitä suomenkielistä laitosta varten, joten uusinta laitosta voidaankin pitää viidentenä laitoksena. Tuolloin kirjan suomensivat ja toimittavat Hannu Jännes ja Pekka J. Nikander. Kummallakin kerralla kustantajana oli SLY:n Lintutieto Oy.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Svensson, Lars. suom. toim. Jännes, Hannu & Nikander, Pekka J.: *Euroopan varpuslinnut – sukupuolen ja iän määritys*, s. 7–12. Ensimmäinen suomalainen laitos. Helsinki: SLY:n Lintutieto Oy, 1997. ISBN 951-95560-8-7.
**Uno Laht** (30. huhtikuuta 1924 Valga – 24. syyskuuta 2008 Tallinna) oli virolainen kirjailija ja runoilija. Hänen neuvostoelämää satirisoivasta tuotannostaan on suomennettu vain teksti kuvateoksessa *Kiitos, Helsinki* (Eesti Riiklik kirjastus, 1964).

Uno Laht syntyi virkamiehen poikana Valgassa ja kävi Tallinnassa reaalikoulun. Toisen maailmansodan ja Viron saksalaismiehityksen aikana Laht evakuoitui Neuvostoliiton selustaan ja palveli vuodesta 1942 ensin puna-armeijan Viron armeijakunnassa ja sitten turvallisuuspalvelun tehtävissä Tallinnassa. Vuosina 1946–1953 hän teki toimittajan töitä kunnes ryhtyi vapaaksi kirjailijaksi.

Laht tuli tunnetuksi ajankohtaisena ja satiirisena sodanjälkeisten aikojen kuvaajana. Hänen esikoiskokoelmansa *Piimahambad* ("Maitohampaat", 1954) ja sen "paikattu" laitos (1956) sisältää runomuotoisia pakinoita ja ajankohtaisia kupletteja, muunnelmia ajan tunnetuista lauluista. Vuoden 1958 kokoelmassa *Sinelitaskust seanahkse portfellini* ("Manttelintaskusta siannahkaiseen salkkuun") Lahtin tyyli oli monipuolistunut ja vakavoitunut. 1960-luvun kokoelmissaan hän jatkoi hyökkäyksiään pikkuporvarillisuutta, pysähtyneisyyttä ja byrokratiaa vastaan.

Kymmenkunnan runokokoelman lisäksi Lahtin tuotantoon kuuluu kaksi oopperalibrettoa, novellikokoelma *Bordelli likvideerimine* (("Bordellin likvidointi", 1974) sekä kokoelma kirjallisia pakinoita ja parodioita *Paroodi-koodi-oodiaid* (1969). Vuonna 1959 esitettiin hänen näytelmänsä *Atlandi heeringas* ("Atlantin silli").

Teoksia
-------

### Runokokoelmia

* *Piimahambad* (1954)
* *Piimahambad (plombeeritud)* (1956)
* *Sinelitaskust seanahkse portfellini* (1958)
* *Selle suve värsid* (1960)
* *Suitsuangerjad ja kastemärjad roosid* (1960)
* *Kümne küüne laulud* (1962)
* *Ingel läheb apteeki... korralikus seltskonnas* (1967)
* *Paroodi-koodi-oodiaid: kirjanduslikke paroodiaid ja muid pilalugusid* (1969)
* *Mu kallis koduvillane provints* (1973)
* *Roosa müra* (1981)

### Valikoimat

* *Linnupesa teraskiivris* (1961)
* *Luuletused 1954–1964* (1967)
* *Küürakas kaissukippuja* (1983)
* *Katastroika ehk Impeerium imendub Musta Auku...* (1990)

Lähteet
-------

1. ↑  Eesti biograafiline andmebaas ISIK, (Arkistoitu – Internet Archive) viitattu 27.2.2018
2. ↑  In memoriam, Ekspress
3. 1 2 3 4  Nirk, Endel: *Viron kirjallisuus*, s. 300, 318–320, 362. SKS, 1986. ISBN 951-717-443-8.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**God Bless Our Homeland Ghana** ("Jumala siunatkoon kotimaatamme Ghanaa") on Ghanan kansallislaulu. Laulun on säveltänyt ja sanoittanut Philip Gbeho. Laulu julistettiin kansallislauluksi Ghanan itsenäistyttyä vuonna 1957. Laulun sanoja muokattiin sotilasvallankaappauksen jälkeen vuonna 1966.

Sanat
-----

**englanninkieliset sanat** 

God bless our homeland Ghana
And make our nation great and strong,
Bold to defend forever
The cause of Freedom and of Right;
Fill our hearts with true humility,
Make us cherish fearless honesty,
And help us to resist oppressors’ rule
With all our will and might evermore.
Hail to thy name, O Ghana,
To thee we make our solemn vow:
Steadfast to build together
A nation strong in Unity;
With our gifts of mind and strength of arm,
Whether night or day, in the midst of storm,
In every need, whatever the call may be,
To serve thee, Ghana, now and evermore.
Raise high the flag of Ghana
And one with Africa advance;
Black star of hope and honor
To all who thirst for liberty;
Where the banner of Ghana free flies,
May the way to freedom truly lie;
Arise, arise, O sons of Ghanaland,
And under God march on for evermore!
**suomenkieliset sanat**

Jumala siunatkoon kotimaatamme Ghanaa
ja tehköön kansakunnastamme suuren ja vahvan
puolustamaan aina urheasti
vapautta ja oikeutta.
Täytä sydämemme oikealla nöyryydellä,
auta meitä varjelemaan pelotta rehellisyyttä
ja auta meitä vastustamaan sortajan hallintoa
kaikella tahdollamme ja voimallamme, aina.
Tervehdys nimellesi, oi Ghana,
sinulle vannomme juhlallisen valamme:
Rakennamme uskollisesti yhdessä
voimakkaan ja yhtenäisen kansakunnan.
Mielemme lahjoilla ja käsivarsiemme voimalla
öin ja päivin, myrskynkin keskellä,
jokaisessa ahdingossa, minne kutsu käykin,
palvelemme sinua, Ghana, nyt ja aina!
Nostakaa korkealle Ghanan lippu
ja käykää eteenpäin yhdessä Afrikan kanssa.
Toivon ja kunnian musta tähti
kaikille, jotka janoavat vapautta.
Siellä, missä Ghanan lippu hulmuaa vapaasti
olkoon todellinen tie vapauteen.
Nouskaa, nouskaa, oi Ghanan pojat
ja marssikaa Jumalan johtamina iankaikkisesti!

Lähteet
-------

* Metrolyrics – Ghana Anthem Text Lyrics[vanhentunut linkki]
Bell XGAM-63 Rascal, joka oli SAC:n ensimmäisiä strategisia ohjusaseita.
Bell Aircraft **GAM-63 RASCAL** (engl. *RAdar SCAnning Link*, suom. *Hulttio*, *Hulivili*) oli yhdysvaltalainen, niin sanottu Stand-Off -tyypin (ilmasta maahan) ydinohjus. Rascal-ohjus laukaistiin ainoastaan pommikoneista, ja se oli yksistään SAC:n (Yhdysvaltain strategiset ilmavoimat) käytössä. Näistä tulivat kysymykseen B-50, B-47 sekä B-36 -tyyppien raskaat pommituskoneet. Ohjuksen nesteraketti oli yksivaiheinen. Se toi 1.6 Machin ylisoonisen nopeuden. Lakikorkeus oli noin 20 km. Ohjuksen omamassa oli 8 255 kg. W-27 ydinkärjen voimakkuus oli 2.0 megatonnia. Ohjausjärjestelmä oli tutka-avusteinen komento-ohjaus. Kantama oli lyhyt, vain noin 100 mailia eli 160 km. Teoriassa pommikoneiden miehistöt olisivat voineet joutua itse vaaraan, niin sanotussa tositilanteessa näistä syistä (lyhyt kantama, suuri räjähdysvoima, potkuriturbiinikoneiden B-36 ja B-50 suhteellinen hitaus) johtuen.

Ohjustyypin kehittely aloitettiin niinkin varhain kuin vuonna 1946. Tuotanto alkoi vuonna 1952. Ensilaukaisu tapahtui vasta vuoden 1953 lokakuussa.  Asetyyppinä Rascal oli käytössä erittäin lyhyen aikaa, sillä se poistettiin käytöstä jo vuonna 1958. Muiden aseiden ohella, AGM-28 Hound Dog korvasi tämän siinä, missä kuin myös GAM-87 Skyboltin.

Bell XGAM-63-ohjusta kuljettaa Boeing B-47B -tyypin raskas pommikone.
Bell GAM-63 Rascal-ohjuksia valmistettiin 133 kappaletta. Näistä laukaistiin White Sandsin rakettikoealueella 47 kappaletta.

Lähteet
-------

* *IL Historia - Atomipommi*. Alma Media Suomi Oy, Helsinki, 2015. s.20.
* 
* 
* 

### Viitteet

1. ↑   Viitattu 15.8.2018.
2. ↑  Iltalehti(IL) Historia - Atomipommi, 2015: s.20
3. ↑   Viitattu 16.8.2018.
4. ↑   Viitattu 15.8.2018.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Sabri Khanin kuva postimerkissä (2018)
**Sabri Khan** (21. toukokuuta 1927 Moradabad – 30. marraskuuta tai 1. joulukuuta 2015 New Delhi) oli intialainen saranginsoittaja. Hän edusti Senian gharanaa eli koulukuntaa, jonka tyyli juontaa juurensa Tansenin perintöön.

Khan sai musiikkikasvatusta ensin isoisältään ja sitten isältään. Hänelle myönnettiin useita tunnustuksia, kuten Sangeet Natak Akademin palkinto, Padma Shri (1992) ja Padma Bhushan (2006). Hän loi myös kansainvälisen uran, jonka aikana esiintyi Afganistanissa, Pakistanissa, Kiinassa, Japanissa, silloisessa Neuvostoliitossa, Venäjällä, Yhdysvalloissa, Kanadassa, Isossa-Britanniassa, Ranskassa, Saksassa, Alankomaissa, Belgiassa, Italiassa, Espanjassa, Tšekissä, Slovakiassa, Bulgariassa, Ruotsissa, Norjassa, Suomessa ja Meksikossa. Khan esiintyi Jehudi Menuhinin kanssa ja toimi vierailevana professorina Washingtonin yliopistossa.

Khan soitti sarangia esimerkiksi Intian itsenäistymisen aattona Intian parlamenttitalossa. Hän esiintyi myös Vallabhbhai Patelille tämän sairastuttua.

Khan vietiin 88-vuotiaana hengitysvaikeuksista kärsineenä sairaalaan, jossa hänet todettiin kuolleeksi. Joulukuussa 2018 häntä kunnioitettiin omalla postimerkillä. Muusikot Kamal Sabri (sarangi) ja Sarwar Sabri (tabla) ovat hänen poikiaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Postage stamp on sarangi maestro Ustad Sabri Khan Frontline
2. 1 2  Sarangi maestro Ustad Sabri Khan passed away Jagran Josh
3. ↑  Sarangi maestro Ustad Sabri Khan dies at 88 India Today
4. ↑  Sarangi maestro Ustad Sabri Khan dead Hindustan Times
5. ↑  Ustad Sabri Khan Memorial Concert University of California, Los Angeles: Center for India and South Asia


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Puškinin *Sovremennikin* etusivu vuodelta 1837.
**Sovremennik** (ven. Совреме́нник, "Aikalainen") oli Pietarissa vuosina 1836–1866 ilmestynyt aikakauslehti.

Aleksandr Puškinin perustama kirjallisuuslehti *Sovremennik* ilmestyi aluksi kerran kolmessa kuukaudessa. Puškin piti sitä *Literaturnaja gazetan* jatkajana. Lehden painos oli aluksi 2 400 ja vuoden 1836 lopussa 900 kappaletta. Runoilijan kuoleman jälkeen sitä julkaisi Vasili Žukovskin johtama kirjailijaryhmä. Toimittajina työskentelivät vuorotellen Pjotr Pletnjov, Andrei Krajevski, Vladimir Odojevski ja Pjotr Vjazemski. Vuonna 1838 *Sovremennik* siirtyi Pletnjovin julkaistavaksi. Sisällöltään linjaton lehti ilmestyi epäsäännöllisesti ja vuoteen 1846 mennessä sen tilaajamäärä laski 233:een. Niinpä Pletnjov luovutti sen julkaisuoikeudet Nikolai Nekrasoville ja Ivan Panajeville.

Nekrasovin ja Panajevin vuodesta 1847 julkaiseman *Sovremennikin* aatteellinen johtaja oli Vissarion Belinski, joka käytti sitä vallankumouksellisten aatteiden ja realistisen tyylisuunnan edistämiseksi. Lehteä avustivat myös Aleksandr Herzen, Ivan Turgenev, Ivan Gontšarov ja monet muut kirjailijat. Sensuuri ahdisti *Sovremennikia* erityisen ankarasti vuosina 1848–1855.

Vuonna 1853 lehden toimitukseen tuli Nikolai Tšernyševski ja vuonna 1856 Nikolai Dobroljubov. Linjaltaan vallankumouksellinen *Sovremennik* kävi ankaraa polemiikkia liberaalien ja konservatiivisten lehtien kanssa. Samalla se kuitenkin menetti Leo Tolstoin ja Turgenevin kaltaisia kirjailijoita. Lehden sisällöstä tuli etupäässä poliittinen, ja vuoden 1861 talonpoikaisreformin edellä se kiinnitti paljon huomiota maaorjuuden lakkauttamiseen. Vuosina 1859–1861 *Sovremennik* kiisteli myös Herzenin *Kolokolin* ja vuosina 1861–1865 Dostojevskin veljesten *Vremjan* ja *Epohan* kanssa. Vuosina 1859–1863 lehdessä julkaistiin Dobroljubovin toimittamaa satiirista osastoa *Svistok*.

Dobroljubovin kuolema, lehden lakkauttaminen kahdeksaksi kuukaudeksi vuonna 1862 ja Tšernyševskin pidätys olivat kova isku *Sovremennikille*. Nekrasov onnistui jatkamaan sen julkaisemista vuoden 1863 alussa, mutta lehti ei enää onnistunut nousemaan entiselle tasolleen. Toimittajina työskentelivät Nekrasovin lisäksi Mihail Saltykov-Štšedrin, Maksim Antonovitš, Grigori Jelisejev ja Aleksandr Pypin. Saltykovin tilalle tuli vuonna 1864 Juli Žukovski. Toimittajat kannattivat eri suuntauksia ja riitelivät keskenään. Nekrasov kamppaili sensuuria vastaan, mutta uuden lehdistölain hyväksymisen jälkeen lehti lakkautettiin lopullisesti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kratkaja literaturnaja entsiklopedija *feb-web.ru*. Viitattu 3.1.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sovremennik** Wikimedia Commonsissa
Dmitri Romanov.
Ruhtinas **Dmitri Aleksandrovitš Romanov** (15. elokuuta 1901 Hatsina – 7. heinäkuuta 1980 Lontoo) oli venäläissyntyinen aatelinen, suuriruhtinas Aleksandr Mihailovitš Romanovin ja suuriruhtinatar Ksenia Aleksandrovna Romanovan poika. 

Dmitri Aleksandrovitšin isovanhempia olivat keisari Aleksanteri III ja keisarinna Maria Fjodorovna, ja Venäjän viimeinen keisari Nikolai II oli hänen setänsä. 

Dmitrin perhe vietti paljon aikaa Etelä-Ranskassa vuoden 1906 jälkeen, koska hänen isänsä suuriruhtinas Aleksandr oli riidoissa Nikolai II:n kanssa tämän poliittisten päätösten takia. 

Venäjän vallankumouksen aikana vuonna 1917 Dmitrin perhe vangittiin Krimillä. Huhtikuussa 1918 he pakenivat brittiläisellä sotalaiva HMS Marlborough'lla Mustanmeren yli Maltalle ja sieltä edelleen Englantiin. Englannin kuningas Yrjö V oli Maria Fjodorovnan siskon puoliso.

Romanov suku -säätiön perustamisvuonna 1979 Dmitri Aleksandrovitšista tuli sen ensimmäinen puheenjohtaja. Hän toimi tässä tehtävässä kuolemaansa 1980 asti. 

Dmitri oli naimisissa kahdesti. Ensimmäisestä avioliitosta (1931–1947) venäläissyntyisen kreivittären Marina Sergejevna Golenistševa-Kutuzovan (1912–1969) kanssa syntyi yksi tytär, ruhtinatar Nadežda Romanov (1939–2002). Toinen avioliitto (1954–1969) Margaret MacKellar Chisholmin (1898–1969) kanssa oli lapseton.
**Suomen linnut – Havaintokirja** on Lasse J. Laineen laatima Suomen linnut -sarjan havaintokirja lintuharrastajille. Kirjan alussa ja lopussa taittosivuilla on luettelo Suomessa havaituista lintulajeista tieteellisine nimineen. Muistiinpano-osassa linnut on jaoteltu heimoittain, ja kunkin linnun kohdalla on tilat havaintomerkinnöille. Luonnonvaraisten lintujen lisäksi omana osanaan on ei-luonnonvaraisia lintuja eli tarhakarkulaisia. Alussa opastetaan merkintöjen teko. Erillisenä osana on pesimälintujen ja ruokintapaikan lintuen havaintoja varten tehdyt taulukot. Lopuksi esitellään Suomen maakuntalinnut.

Kirjassa on virallisesti havaittujen lisäksi kaksi lajia, jotka eivät olleet vielä kirjan ilmestyessä saaneet rariteettikomitean hyväksyntää, tuhkakirvinen ja ruostepäälepinkäinen. 17 alalajia on saanut epävirallisen suomenkielisen nimen. Södersved huomauttaa tundrahanhen alalajin flavirostris nimeämisestä islannintundrahanheksi. Laji pesii kuitenkin vain Länsi-Grönlannissa.

Kirjassa on kuvat niistä lajeista, joista ei ollut kuvia Suomen linnut -sarjan Tunnistusoppaassa. Jan Södersved pahoittelee, etteivät kaikki kuvat ole edukseen kirjassa käytetyllä paperilaadulla. Toinen harmin aihe on hakemiston puute, joka haittaa varsinkin niitä, jotka eivät tunne lajijärjestystä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Södersved, Pinnalistoja ja rarikuvia. Linnut-lehti 1/2018 s. 47
Sabrina Delannoy vuonna 2013.
**Sabrina Delannoy** (s. 18. toukokuuta 1986 Béthune) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.

Delannoy pelasi Ranskan naisten maajoukkueessa 39 maaottelua ja teki niissä kaksi maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi lokakuussa 2012 ja viimeisen elokuussa 2016. Hän edusti maajoukkuetta EM-kilpailuissa 2013, jonka puolivälieräottelun rangaistuspotkukilpailussa hän epäonnistui Ranskan neljäntenä laukojana (Ranska hävisi Tanskalle maalein 2–4), sekä MM-kilpailuissa 2015, jossa hän pääsi yhdessä ottelussa vaihtopelaajana kentälle.

Seuratasolla Delannoy edusti pisimpään Paris Saint-Germainia vuosina 2005–2017.

Lähteet
-------

* Sabrina Delannoy  23.7.2013. UEFA. Viitattu 23.7.2013. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Joueuse - Sabrina Delannoy Ranskan jalkapalloliitto. Viitattu 12.6.2019. (ranskaksi)
2. ↑  Sabrina Delannoy FIFA.  Arkistoitu 22.6.2015. Viitattu 29.6.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sabrina Delannoy** Wikimedia Commonsissa

  

Ranskan joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2013
1 Deville |
2 Renard |
3 Boulleau |
4 Georges |
5 Meilleroux |
6 Soubeyrand |
7 Franco |
8 Bussaglia |
9 Le Sommer |
10 Henry |
11 Soyer |
12 Thomis |
13 Catala |
14 Nécib |
15 Houara |
16 Bouhaddi |
17 Thiney |
18 Delie |
19 Brétigny |
20 Asseyi |
21 Benameur |
22 Delannoy |
23 Abily |
Valmentaja Bini

Ranskan joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2015
1 Deville |
2 Renard |
3 Boulleau |
4 Georges |
5 Delannoy |
6 Henry |
7 Dali |
8 Houara |
9 Le Sommer |
10 Abily |
11 Lavogez |
12 Thomis |
13 Diani |
14 Nécib |
15 Bussaglia |
16 Bouhaddi |
17 Thiney |
18 Delie |
19 Mbock Bathy |
20 Butel |
21 Gérard |
22 Majri |
23 Hamraoui |
Valmentaja Bergeroo
Djupön-Träskön

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
KemiönsaariVarsinais-SuomiSuomi |
| Saariryhmä | 
Turunmaan saaristo |
| Merialue | 
Itämeri |
| Pinta-ala | 
2,85 km² |

Väestö| Asukasluku | 
2 |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Djupön-Träskön** on 285 hehtaarin kokoinen saari Kemiönsaaren kunnan Dragsfjärdissä. Se sijaitsee Biskopsön eteläpuolella ja kuuluu sen maarekisterikylään. Saarella asuu vakituisesti yksi pariskunta joka viljelee puutarhakasveja.

Djupön-Träskön on kaksoissaari. Långpäran-niminen lahti miltei jakaa saaren kahtia, ja sen osat ovat kiinni toisissaan kapealla kannaksella. Saari on lähinnä metsää ja sen sisäosissa on useita laajoja kosteikkoja. Saaren rakennuskanta, joka on lähinnä kesäastusta, sijoittuu hajanaisesti saaren rannoille. Djupön-Träskön on miltei kasvanut kiinni naapurisaareen Träskholmeniin.

Lähteet
-------

1. ↑  Elina Auri: Ilman kiinteää tieyhteyttä olevat pysyvästi asutut saaret (pdf) (s. 80) Työ- ja elinkeinoministeriö. Viitattu 27.3.2015.
2. ↑  Pia Prost: Bebodda öar i Åbolands skärgård (pdf) (s. 1) Egentliga Finlands byar rf.  Arkistoitu 29.8.2018. Viitattu 27.3.2015. (ruotsiksi)
3. ↑  Kansalaisen karttapaikka Maanmittauslaitos. Viitattu 27.3.2015. [vanhentunut linkki]
**Isku avaruudesta** (engl. *Starship Invasions*; myös *Project Genocide*) on Ed Huntin ohjaama ja käsikirjoittama kanadalainen tieteiselokuva vuodelta 1977. Elokuvan pääosissa ovat Robert Vaughn ja Christopher Lee.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Avaruuden asukkaat ovat hyökänneet Maahan. Heidän ensimmäinen uhrinsa on mies, jonka avaruuslaivassa viettelee hänen kaunein näkemänsä nainen... Maan asukkaat valtaa itsemurha-aalto ja viranomaiset määräävät kaikki nähtävät UFOT tuhottaviksi. Mitä tapahtuu maan asukkaille? Entä näille avaruudesta saapuneille valloittajille, joita uhkaa myös sota erään toisen planeetan asukkaita vastaan...

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Robert Vaughn  | … |  Professori Allan Duncan
  |
|  Christopher Lee  | … |  Kapteeni Rameses
  |
|  Daniel Pilon  | … |  Anaxi
  |
|  Tiiu Leek  | … |  Phi
  |
|  Helen Shaver  | … |  Betty Duncan
  |
|  Henry Ramer  | … |  Malcolm
  |
|  Victoria Johnson  | … |  Gazeth
  |
|  Doreen Lipson  | … |  Dorothy
  |
|  Kate Parr  | … |  Diane Duncan
  |
|  Sherri Ross  | … |  Sagnac
  |
|  Linda Rennhofer  | … |  Joan
  |
|  Richard Fitzpatrick  | … |  Joe
  |
|  Ted Turner  | … |  Zhender
  |
|  Sean McCann  | … |  Carl
  |
|  Bob Warner  | … |  Ilmavoimien kenraali
  |

Tuotanto
--------

Elokuvan tuotanto aloitettiin nimellä *Alien Encounter*, ja aiempi työnimi oli *War of the Aliens*. *Isku avaruudesta* -elokuvan tuottivat ohjaaja Ed Hunt sekä Norman Glick ja Ken Gord. Gil Melle sävelsi elokuvaan musiikin.

*Isku avaruudesta* kuvattiin Torontossa miljoonan dollarin budjetilla.

Julkaisu
--------

*Isku avaruudesta* sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 14. lokakuuta vuonna 1977. Kotimaan ensi-ilta oli 25. marraskuuta vuonna 1977 Torontossa. Maanlaajuiseen teatterilevitykseen elokuva pääsi Kanadassa vuonna 1978.

Suomessa *Isku avaruudesta* ei saanut ajankohtaista ensi-iltaa, mutta elokuvaa on esitetty Helsingin Night Visions Film Festivalilla 27. lokakuuta vuonna 2007 ja Iissä IIK!!-kauhuelokuvafestivaaleilla 3. marraskuuta vuonna 2007.

Elokuva on julkaistu VHS:lle ja DVD:lle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Isku avaruudesta (1977) *imdb.com*. IMDB.com. Viitattu 23.12.2012. (englanniksi)
2. ↑  Martin, Robert (10. joulukuuta 1977). "No more cheap sex films, Hunt is big budget now". *The Globe and Mail*. s. 34.
3. ↑  *The Globe and Mail*

Aiheesta muualla
----------------

* *Isku avaruudesta* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Isku avaruudesta* Elonetissä.
* *Isku avaruudesta* AllMoviessa. (englanniksi)
**Tiaisten salainen elämä** on norjalaisen tietokirjailijan Andreas Tjernshaugenin kirjoittama tietoteos, jossa hän esittelee lähinnä Pohjoismaissa esiintyviä tavallisimpia tiaisia tali- ja sinitiaisisia ja niiden elämää.

Kirjan tavoite on kertoa tutkimustuloksista, joita tali- ja sinitiaisten elämästä on saatu selville. Se kertoo tiaisista Norjan luonnon näkökulmasta, mutta esittelee myös suomalaisten tutkijoiden Jukka T. Forsmanin ja Jannes-Tuomas Seppäsen sieppojen ja tiaisten suhteita koskevien tutkimusten tuloksia.

Kirjan kuvituksena on piirroksia ja valokuvia. Kirjassa on lähdeluettelo ja hakemisto.

Arviot
------

Pertti Koskimies huomauttaa Linnut-lehdessä, että kirja on kirjoitettu muodikkaaseen kokemuksiin perustuvaan tietokirjatyyliin mutta onneksi ei "ällöimmällä amerikkalaisella lipevyydellä". Hän myös ottaa esiin kirjoittajan terveen luontoasenteen: "Ja mikä tärkeintä, olen oppinut, ettei sellaisia tuiki tavallisia lintuja kuin tali- ja sinitiaisia pidä väheksyä. Sitä kuvittelee helposti tuntevansa ne, mutta niillä on enemmän salaisuuksia kuin äkkiseltään uskoisi."

Monet kriitikot kiittävätkin juuri sitä, että niin tavallisista linnuista on tehty kirja, joka paljastaa niistä uusia puolia, kuten esimerkiksi Kouvolan Sanomissa Matti Tieaho, joka kuitenkin valittaa kuvituksen ankeutta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pertti Koskimies: Kiehtovasti tali- ja sinitiaisista.  *Linnut-lehti*, 2016, nro 3, s. 43.
2. ↑  Timo Sillanpää: Kirjan verran asiaa tiaisista  30.7.2016. Keskisuomalainen. Viitattu 27.8.2016.
3. ↑  Tjernshaugen s. 88–89
4. ↑  Matti Tieaho: Pihapiipertäjät suurennuslasin alla *Kouvolan Sanomat*.  1.8.2016.  Arkistoitu 5.8.2016. Viitattu 27.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* *Tiaisten salainen elämä* Atena Kustannuksen sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Varavoima** on tavallisesti reservissä olevaa energiantuotantokapasiteettia, jota otetaan käyttöön, kun perusvoima ei riitä täyttämään kysyntää. Varavoimaa voidaan tarvita esimerkiksi silloin, kun suuri tuotantoyksikkö kuten ydinvoimala joutuu huoltoon tai kulutukseen tulee suuri piikki, vaikkapa tavanomaista kylmemmän sään vuoksi. Mikäli varavoimakaan ei riitä, ryhdytään säännöstelyyn.

Sähkön varavoima
----------------

Fingridin kahdella kaasuturbiinilla varustettu 300 MW:n varavoimalaitos Forssassa.
Tavallisimmat sähköntuotannon varavoiman muodot ovat kaasuturbiini-voima ja hiilivoima, josta Suomessa on esimerkkinä Meri-Porin voimalaitos. Vesivoimaa käytetään säätövoimana ja ydinvoima taas on tyypillistä perusvoimaa. Varavoimalla korvataan pois käytöstä olevaa perusvoimaa tai täydennetään sitä, koska säätövoimaa tarvitaan myös huippukulutuksen aikana.

Varavoimalta vaaditaan riittävän runsas ja verrattain nopea saatavuus. Pois lukien vesivoima varavoima on tavallisesti energiantuotantomuoto, jota on halpa rakentaa mutta kallis käyttää, koska sitä ei tarvita jatkuvasti. Tyypillinen esimerkki tästä on kaasuturbiinivoimalaitos ilman kombi-kytkentää.

Laajat sähkömarkkinat, joissa on eri alueilla erilainen tuontantorakenne tuovat joustavuutta alueellisiin energiavajeisiin, koska tällöin sähköä voidaan tuoda toisaalta. Ongelmia muodostuu kuitenkin silloin, jos sähköntarve kaikilla sähkömarkkinaan osallistuvilla alueilla lisääntyy samanaikaisesti. Tällöin sähkönhintaa määrittää se, miten nopeasti varavoimaa voidaan ottaa käyttöön perusvoiman jatkeeksi.

Nordpool
--------

Pohjoismaissa pohjoismaisilla sähkömarkkinoilla Nordpoolissa sähkönhinta riippuu paljolti Norjan vuotuisista sademääristä. Mikäli Norjassa sataa vähän, ovat vesivoimaloiden vesivarastot vähissä eikä sähköenergian nettokäyttäjämailla, kuten Tanskalla, Ruotsilla ja Suomella ole Norjan tuontia varavoimamahdollisuutenaan sähkömarkkinan kautta.

Kaukolämmön varavoima
---------------------

Kaukolämpöverkkoihin on tavallisesti sähköä ja kaukolämpöä tuottavan nk. pääkuormalaitoksen lisäksi kytketty useita pelkästään lämpöä tuottavia lämpökeskuksia, jotka ovat tarpeen mukaan otettavissa nopeasti käyttöön. Näitä huippu/varalämpökeskuksia ovat usein vanhat öljylämpökeskukset. Maakaasulämpökeskuksia rakennetaan varavoimaksi siellä missä maakaasua on saatavilla, sillä maakaasulämpökeskus on verrattain halpa rakentaa. Myös biolämpökeskuksia saatetaan rakentaa varavoimaksi. Myös lämpöakkuja voidaan käyttää kaukolämmön säädössä. Yleensä kaukolämmöstä ei ole pulaa ja ylimäärän kaukolämpöä tuottavien voimalaitosten hukkalämpö ohjataan vesistöihin.

Energiantuotanto

|  |  |
| --- | --- |
| **Käsitteitä**: | energiansäästö · hajautettu tuotanto · kaukolämpö · lämmöntuotanto · sähköntuotanto · säätövoima · varavoima · lämpöenergian varastointi · energian varastointi |
| **Uusiutumaton energia**: | 

|  |  |
| --- | --- |
| Fossiilinen: | hiilivoima · maakaasuvoima · maaöljy |
|  Muut: | turvevoima · ydinvoima |

 |
| **Uusiutuva energia**: | aaltovoima · aurinkoenergia · biomassa · geoterminen energia · tuulivoima · vesivoima |
**Tian Guan Ci Fu** (kiin. 天官赐福, *Tiān Guān Cì Fú*; "Taivaan virkamiehen siunaus") on kiinalaisen kirjailijan Mo Xiang Tong Xiun romaani. Se julkaistiin alun perin vuosina 2017–2018 Jinjiang Wenxuecheng -nimisellä verkkosivulla. Paperipainoksen julkaisu alkoi vuonna 2021 perinteisillä merkeillä. Xianxia-lajityyppiin kuuluva fantasiatarina sijoittuu kiinalaiseen kansanuskoon pohjautuvaan maailmaan, jossa aaveet ovat totta ja taivaassa jumalten keskuudessa toimii perinteinen kiinalainen virkamieskoneisto jumalkeisarin johtamana. Lisäksi romaani kuuluu danmei-lajityyppiin, joka on kiinalainen vastine boys' lovelle: tyypillisesti naisten kirjoittamia tarinoita, jotka kuvaavat mieshahmojen välistä romanssia. Romaanin päähenkilö Xie Lian on kohonnut ihmisprinssistä jumalaksi, mutta joutunut taivaassa epäsuosioon. Yllättäen hän alkaa saada apua yliluonnollisten mysteerien ratkaisuun aaveiden kuninkaalta, Hua Chengilta.

Tian Guan Ci Fusta on tehty myös manhua-sarjakuva ja animaatiosarja, joista jälkimmäinen on Suomessa Netflixissä.

Julkaisu
--------

Tian Guan Ci Fu julkaistiin alun perin omakustanteisena Jinjiang Wenxuecheng -verkkopalvelussa vuosina 2017–2018 mandariinikiinaksi yksinkertaistetuilla merkeillä. Vuonna 2021 aloitettiin perinteisillä merkeillä julkaistu paperipainos. Romaanin pituuden vuoksi paperipainos julkaistiin kuudessa osassa. Tian Guan Ci Futa on julkaistu myös englanniksi, koreaksi, thaiksi ja vietnamiksi. Englanninkielisen painoksen nimi on "Heaven Official's Blessing", ja se julkaistaan kahdeksaan osaan jaettuna.

Mo Xiang Tong Xiu on kertonut, että hänen ensimmäinen ajatuksensa Tian Guan Ci Fun tarinasta oli "hajonnut ja lyöty, kohta unholaan jäävän jumalan temppeli ja tämän nuori ja uskollinen seuraaja". Ajatus antoi hänelle puhtia romaanin kirjoittamiseen, ja kirjailija kuvaili itseään henkilönä, joka voisi kirjoittaa kokonaisen kirjan vain yhtä kohtausta varten.

Sovitukset
----------

Tian Guan Ci Fusta julkaistaan sarjakuvaversiota, joka alkoi vuonna 2019. Sitä julkaisee Bilibili Comics, ja sen on kuvittanut STARember. Vuonna 2020 julkaistiin Bilibilin ja Haoliners Animation Leaguen tekemä animaatiosarja.

Vastaanotto
-----------

Tian Guan Ci Fun englanninkielinen julkaisu nousi The New York Times Best Seller listille.

Lähteet
-------

1. 1 2  Seven Seas Danmei: Heaven Official's Blessing sevenseasdanmei.com:  Seven Seas Danmei. Viitattu 17.4.2022.  (englanniksi)
2. ↑  Heaven Official's Blessing netflix.com:  Netflix. Viitattu 18.4.2022.
3. ↑  Mo Xiang Tong Xiu: *Heaven Official's Blessing Vol. 2*. Seven Seas Entertainment, 2022. ISBN 978-1-64827-918-8.  (englanniksi)
4. ↑  Heaven Official's Blessing bilibilicomics.com:  Bilibili Comics. Viitattu 18.4.2022.  (englanniksi)
5. ↑  McCullough, Hayley: Heaven's Official Blessing Will Be Funimation's First Donghua Dub  12.11.2021. cbr.com:  Comic Book Resources. Viitattu 18.4.2022.  (englanniksi)
6. ↑  Paperback Trade Fiction Books - Best Sellers - Books - Jan. 2, 2022  2.1.2022. nytimes.com:  The New York Times. Viitattu 18.4.2022.  (englanniksi)
**Gregory Mertens** (2. helmikuuta 1991 Anderlecht – 30. huhtikuuta 2015 Gent) oli belgialainen jalkapalloilija, jonka viimeiseksi seuraksi jäi Jupiler Pro Leaguen KSC Lokeren. Vasenjalkainen Mertens oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Mertens aloitti ammattilaisuransa Jupiler Pro Leaguen Cercle Bruggessa. Hän edusti seuraa vuodet 2011–2014 onnistuen maalinteossa viidesti pelaamassaan 73 ottelussa. Tammikuussa 2014 Mertens siirtyi KSC Lokereniin. Hän pelasi seuran paidassa 28 ottelua Jupiler Pro Leaguessa tekemättä yhtään maalia. Kaudella 2014–2015 hän debytoi seuran paidassa myös Eurooppa-liigassa, jossa otteluita kertyi kaksi kappaletta.

### Maajoukkueura

Mertens edusti Belgiaa sekä alle 19-vuotiaissa että alle 21-vuotiaissa. Alle 19-vuotiaissa hän teki viidessä ottelussa yhden maalin ja alle 21-vuotiaissa hän onnistui seitsemässä ottelussa niin ikään kerran.

Kuolema
-------

Mertens sai sydänkohtauksen 27. huhtikuuta 2015 pelatussa reservijoukkueiden ottelussa 15 minuutin pelin jälkeen. Häntä hoidettiin jonkin aikaa kentällä ja lopulta hänet vietiin sairaalaan, jossa hänet vaivutettiin koomaan. Mertens kuoli lopulta kolme päivää sydänkohtauksen jälkeen. Hänellä ei ollut todettu sydänongelmia ja Mertensiä pidettiinkin yhtenä seuran kovakuntoisimmista pelaajista.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑
3. 1 2
Hekatomnoksen kuva muinaisessa rahassa.
**Hekatomnos** (m.kreik. Ἑκατόμνος, lat. *Hecatomnus*; k. n. 377 eaa.) oli Vähässä-Aasiassa sijainnutta Kaariaa noin vuosina 392–377 eaa. hallinnut Persian alainen satraappi, josta sai alkunsa Hekatomnidien dynastia. Hekatomnos oli alkujaan sisämaassa sijainneen Mylasan kaupunkivaltion hallitsija, missä asemassa hän seurasi isäänsä Hyssaldomosta. Persian kuningas Artakserkses II nimitti Hekatomnoksen koko Kaarian satraapiksi kukistuneen Tissaferneen tilalle. Hekatomnos komensi Persian laivastoa vuoden 390 eaa. sotaretkellä Kyprosta vastaan. Hekatomnosta seurasivat hallitsijoina vuoron perään hänen viisi lastaan, Mausollos, Artemisia II, Idrieus, Ada ja Piksodaros, joista Mausollos ja Artemisia sekä Idrieus ja Ada olivat lisäksi aviopareja.

Mylasasta löydettiin vuonna 2008 Hekatomnoksen haudaksi oletettu muinaishauta, josta haudanryöstäjät varastivat kultaisen seppelkruunun. Sitä yritettiin vuonna 2010 huutokaupata Edinburghissa Skotlannissa, mutta paikallinen poliisi takavarikoi sen ja se määrättiin joulukuussa 2017 palautettavaksi Turkkiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hekatomnos (ruotsiksi) Nationalencyklopedin. Viitattu 10.7.2019.
2. ↑  Cook, John Manuel & Hornblower, Simon: Hecatomnus, of Mylasa (englanniksi) *Oxford Classical Dictionary* (2015), Oxford Research Encyclopedias. Viitattu 10.7.2019.
3. ↑  Erbil, Ömer: Gold crown of Hecatomnus returned to Turkey: Culture minister (englanniksi) Hürriyet Daily News 28.1.2018. Viitattu 10.7.2019.
**Tian Qing** (kiin. 田卿, s. 19. elokuuta 1986 Anhua, Yiyang) on kiinalainen entinen sulkapalloilija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.

Tian osallistui urallaan kertaalleen olympialaisiin, kun hän pelasi naisten nelinpelissä Lontoon olympialaisissa. Hänen parinsa oli Zhao Yunlei. He voittivat alkulohkossaan hongkongilaiset Poon Lok Yanin ja Tse Ying Suetin sekä japanilaiset Miyuki Maedan ja Satoko Suetsuna. Vaikka he hävisivät tanskalaispari Christinna Pedersen-Kamilla Rytter Juhlille, he pääsivät pudotuspeleihin. Puolivälierissä he voittivat taiwanilaiset Cheng Wen-hsingin ja Chien Yu-chinin. Välierissä kiinalaiset voittivat venäläiset Nina Vislovan ja Valeria Sorokinan. Loppuottelussa Tian ja Zhao voittivat japanilaiset Mizuki Fujiin ja Reika Kakiiwa erin 2–0.

Tianilla on myös kaksi maailmanmestaruutta. Nämä ovat naisten nelinpelistä vuosilta 2014 ja 2015. Hänellä on myös MM-hopeaa vuodelta 2011 ja pronssia vuodelta 2013. Hänellä on myös kaksi Aasian-mestaruutta, yki EM-hopea ja kaksi EM-pronssia.

Tian ilmoitti lopettavansa kilpauransa syyskuussa 2016. Uransa jälkeen hän on työskennellyt Hunanin sulkapalloilun parissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tian Qing Sports Reference.  Arkistoitu 14.12.2012. Viitattu 19.4.2020. (englanniksi)
2. ↑  Tian Qing BWF. Viitattu 19.4.2020. (englanniksi)
3. ↑  Vincent Liew: Tian Qing retires from badminton  5. syyskuuta 2016. Badminton Planet. Viitattu 19.4.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tian Qing** Wikimedia Commonsissa
**Sabrina Buchholz** (s. 5. maaliskuuta 1980 Schmalkalden) on saksalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä, joka on kilpaili maailmancup-tasolla kaudesta 2000–2001 alkaen kauteen 2011–2012 asti.

Buchholz saavutti vuoden 2000 Hochfilzenin juniorien MM-kilpailuissa neljä mitalia; hopeaa normaalimatkalta, kultaa takaa-ajosta ja sprintistä. Lisäksi hän oli mukana Saksan viestijoukkueessa, joka kukisti hopeajoukkue Venäjän lähes neljällä minuutilla.

Buchholz debytoi aikuisten arvokilpailuissa Östersundissa 2008, jossa hän kilpaili henkilökohtaisilla matkoilla vain yhteislähdössä sijoittuen 26:nneksi. Hän hiihti avausosuuden Saksan sekaviestijoukkueessa, joka voitti mestaruuden – 52,6 sekuntia ennen Valko-Venäjää.

Maailmancupissa Buchholzin toistaiseksi paras sijoitus osakilpailussa on Hochfilzenin sprinttikilpailun viides sija kaudelta 2007–2008. Hän sijoittui kauden loppupisteissä kahdeksanneksitoista.

Lähteet
-------

* Sabrina Buchholz Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU).  (englanniksi)
* Kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Kurjet** (ven. Журавли, *Žuravli*), on neuvostoliittolainen laulu, joka kertoo toisesta maailmansodasta. Vuonna 1969 julkaistun laulun on säveltänyt Jan Frenkel dagestanilaisen runoilijan Rasul Gamzatovin runoon. Sen levytti ensimmäisenä Mark Bernes. Siitä tuli yksi suosituimmista sotaa kuvaavista lauluista Neuvostoliitossa ja myös monissa muissa maissa.

Suomenkieliset sanat lauluun on tehnyt Pauli Salonen, joka suomensi monia venäläislauluja. 12/8-tahtilajiin kirjoitetun dramaattisen kappaleen ovat levyttäneet Suomessa muun muassa Vera Telenius, Marion, Pasi Kaunisto ja Esko Rahkonen.

Syntyhistoriaa
--------------

Gamzatov sai runoonsa idean Japanissa, jossa hän näki Hiroshiman pommituksen muistomerkin ja kuuli paikallisesta uskomuksesta, että sairas ihminen voi parantua taittelemalla paperista kurkia. Hän kuuli, miten eräs ydinpommin uhri, nuori tyttö, oli epätoivoisesti taitellut tuhatkunta paperikurkea mutta kuoli siitä huolimatta säteilyvammoihin. Pian Gamzatov sai Neuvostoliitosta sähkeen äitinsä kuolemasta ja palasi nopeasti kotiin, jossa runo syntyi.

Gamzatovin runo innosti näyttelijä-laulaja Mark Bernesiä pyytämään monien menestyskappaleiden tekijää Jan Frenkeliä säveltämään sen laulettavakseen. Hän sai myös runoilijan suostumuksen muuttaa runon kuvaamat ratsumiehet sotilaiksi, jotta teksti muistuttaisi kuulijoita paremmin toisesta maailmansodasta. Sävellyksen teko oli Frenkelille vaikeaa, mutta kun hän lopulta kutsui Bernesin kuulemaan sitä, tämä puhkesi kyyneliin.

Runoilija Gamzatov on myöhemmin kertonut Neuvostoliiton viranomaisten pitäneen laulua uskonnollisuuteen viittaavana, kuin rukouksena, mikä oli maassa kiellettyä. Lopulta itse Leonid Brežnev antoi luvan laulun julkaisemiseen.

Laulu jäi Mark Bernesin viimeiseksi menestyslevyksi, sillä hän kuoli vielä samana vuonna keuhkosyöpään. Säveltäjä Frenkelistä ja runoilija Gamzatovista tuli laulun myötä elinikäiset ystävät.

Laulun levyttivät Bernesin jälkeen muiden muassa Iosif Kobzon, Müslüm Maqomayev ja Dmitri Hvorostovski.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Poljudova, De Elena: *Soviet War Songs in the Context of Russian Culture*, s. 178–181. Cambridge Scholars Publishing, 2016. ISBN 9781443889742. Google Books (viitattu 8.6.2018). (englanniksi)
2. ↑  "Kurjet", *Suuri toivelaulukirja 14*, s. 168. Toim. Heikki Uusitalo, 2. painos. Warner/Chappell Music Finland, Suuri suomalainen kirjakerho, 1997.
3. ↑  Hakutulos kappaleelle Kurjet Suomen äänitearkisto ry.  Arkistoitu 12.6.2018. Viitattu 9.6.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kappaleen venäjänkieliset sanat (venäjäksi)
**Tšekin koripallomaajoukkue** edustaa Tšekkiä koripallon arvokisoissa.

Historia
--------

*Pääartikkeli: Tšekkoslovakian koripallomaajoukkue*
Ennen Tšekin itsenäistymistä maa oli osa Tšekkoslovakiaa. Maa voitti parhaimmillaan EM-kultaa vuoden 1946 kilpailuista. Maan merkittävin pelaaja oli tuolloin Ivan Mrázek, jota pidettiin pitkään maanosan parhaana koripalloilijana.

Tšekkoslovakian jakauduttua Tšekki muodosti oman maajoukkueensa. Itsenäinen Tšekki eteni ensimmäistä kertaa EM-kilpailuihin vuonna 1999. Maa sijoittui kuudentoista maan turnauksessa kahdenneksitoista ja joukkueen pelaajista Luboš Bartoň oli turnauksen pistetilastossa toinen (18,7/ottelu). Seuraavan kerran Tšekki selviytyi arvokisoihin vuonna 2007. Tällöin maa sijoittui EM-kisoissa kolmanneksitoista hävittyään kaikki alkusarjan ottelunsa. Vuonna 2013 Tšekki pelasi jälleen EM-kisoissa. Se voitti alkulohkossaan Georgian ja Puolan mutta hävisi isäntämaa Slovenialle sekä Espanjalle ja Kroatialle eikä päässyt jatkoon ja sijoittui turnauksessa 13:nneksi. Vuoden 2015 EM-kilpailuissa Tšekki sijoittui seitsemänneksi mutta jäi kaksi vuotta myöhemmin EM-kisoissa alkulohkoon.

Kiinan MM-kilpailuissa 2019 Tšekki sijoittui kuudenneksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Ranking men after FIBA Basketball World Cup 2019 Qualifiers Window 6 *fiba.basketball*.  26.2.2019. Viitattu 31.8.2019. (englanniksi)
2. ↑  Eurobasket history – the 40's FIBA Europe. Viitattu 25.11.2012. (englanniksi)
3. ↑  European Championship for Men 1999 FIBA Europe. Viitattu 25.11.2012. (englanniksi)
4. ↑  European Championship for Men 2007 FIBA Europe. Viitattu 25.11.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tšekin koripalloliitto (tšekiksi)

FIBA Europen maajoukkueet
Alankomaat | Albania | Andorra | Armenia | Azerbaidžan | Belgia | Bosnia ja Hertsegovina | Bulgaria | Englanti | Espanja | Georgia | Irlanti | Islanti | Israel | Italia | Itävalta | Kreikka | Kroatia | Kypros | Latvia | Liettua | Luxemburg | Malta | Moldova | Montenegro | Norja | Pohjois-Irlanti | Pohjois-Makedonia | Portugali | Puola | Ranska | Romania | Ruotsi | Saksa | San Marino | Skotlanti | Serbia | Slovakia | Slovenia | Suomi | Sveitsi | Tanska | Tšekki | Turkki | Ukraina | Unkari | Wales | Valko-Venäjä | Venäjä | Viro | Yhdistynyt kuningaskunta

**Entisiä joukkueita:** DDR | Jugoslavia | Neuvostoliitto | Tšekkoslovakia
**Juudas** (*Ha-besora al-pi Jehuda*) on israelilaisen kirjailijan Amos Ozin palkittu romaani vuodelta 2014. Teoksen on suomentanut hepreasta Minna Tuovinen, ja suomennoksen on julkaissut vuonna 2018 Tammi.

Oz kuvaa kirjassaan Juudaksen väärinymmärretyksi opetuslapseksi. Hän olisi todellisuudessa ollut Jeesuksen uskollisin opetuslapsi, joka ei kavaltanut opettajaansa rahasta vaan osoittaakseen, että tämä on Jumalan poika ja vapahtaja. Hän uskoo, että Jeesus laskeutuu ristiltä kaikkien kaupunkilaisten nähden. Kun niin ei käy, hän romahtaa ja menettää uskonsa.

Arvostelussaan *Helsingin Sanomissa* Jukka Petäjä kirjoittaa, että Oz tulkitsee pääsiäisen sanomaa uudella tavalla. Ozin näkemys on, että kristityt ovat Uudessa testamentissa syyllistäneet juutalaiset, ja näin syntyi antisemitismin käyttämä pahan juutalaisen perustyyppi. Oz sijoittaa tarinan romaanin nykytason lomaan niin, että se paljastuu sieltä paikka paikoin esiin.

Juudas ei ole teoksen nimestä huolimatta sen päähenkilö, vaan päähenkilö on vuotta 1959 elävä opiskelija Schmuel, joka kohtaamiensa vastoinkäymisten jälkeen löytää uuden asunnon, työn ja elämänsisällön.

Arviot
------

Petäjä luonnehtii kirjaa hybridiksi: se on kylläkin historiallinen romaani, jossa Oz etsii uutta näkökulmaa Raamatun kuvaamiin pääsiäisen tapahtumiin, mutta samalla se on historiallinen romaani Israelista ja Jerusalemista talvella 1959, kun maa on itsenäistynyt.

Petäjän mukaan teos on "hivelevän kaunis ja haikea rakkausromaani", ja hän ennakoi, että nyt saattaisi olla Ozin vuoro saada Nobelin kirjallisuuspalkinto.

Kaisa Neimala näkee teoksen muistuttavan miellyttävällä tavalla Ozin viidentoista vuoden takaista teosta *Tarina rakkaudesta ja pimeydestä*. Hän toteaa, että vastoin lukijan odotuksia Juudasta käsitellään vasta kirjan loppupuolen luvussa, joka sitten on sitäkin vaikuttavampi.

Neimala kiinnittää huomiota myös suomennokseen. Hän kiittää sitä eloisaksi ja kauniiksi ja arvelee tarkaksikin, mutta huvittuu erikoisista verbeistä, joita hän epäilee ehkä olevan myös alkutekstissä. Suomennoksen kannen ohdakkeista kuvaa hän hämmästelee: kirjassa ne tulevat vasta toiseksi viimeisellä sivulla. Raamatun Vanhassa testamentissa ohdake on väkivallan symboli, Uudessa testamentissa synnin, hän muistuttaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Jukka Petäjä: Amos Ozin hienossa romaanissa Juudas on opetuslapsista ainoa, joka uskoi sokeasti *Helsingin Sanomat*.  30.3.2018. Viitattu 28.4.2018.
2. 1 2 3  Kaisa Neimala: Juudas ei kieltänyt häntä.  *Parnasso*, 2/2018, s. 69.  Otavamedia.

Aiheesta muualla
----------------

* Juudas Tammen sivulla
* Juhani Brander, "Juudas oli väärinymmärretty henkilö" – Israelin tunnetuin nykykirjailija Amos Oz ei olisi Oz, ellei hän provosoisi ja kritisoisi Israelin miehityspolitiikkaa, (Arkistoitu – Internet Archive) Aamulehti 28.1.2018
* Riitta Vaismaa, Petturien ja petettyjen kirja, arvio 5.2.2018
Jean Patou
Joy
**Jean Patou** (1887–1936) oli ranskalainen muotisuunnittelija ja Patoun muotihuoneen perustaja. Hän aloitti perustamalla 1912 muotihuoneen nimellä Parry. Hän kuitenkin muutti 1914 sille nimeksi sukunimensä Patou. Samoihin aikoihin hän joutui asepalvelukseen, kun ensimmäinen maailmansota puhkesi. Sodan päätyttyä hän palasi 1919 yritystoimintaan. Hänen suunnittelemansa urheilulliset ja nuorekkaat vaatteet tulivat suosituiksi niin Euroopassa kuin Yhdysvalloissakin. Hän suunnitteli sekä naisten pukuja että urheiluvaatteita. Koska Yhdysvallat oli hyvä markkina-alue, hän haki sieltä malleja, jotka edustivat rakenteeltaan paremmin amerikkalaisia.

Patoun kuoltua 1936 Patoun muotihuone siirtyi hänen lankonsa Raymond Barbasin vastuulle. Muotihuoneen tunnettuja suunnittelijoita ovat olleet Marc Bohan 1953–1957, Mad Carpentier 1958–1960, Karl Lagerfeld 1960–1963 ja Christian LeCroix 1982–1987. Viimeinen kokoelma julkistettiin Patoun nimellä 1987, ja sen jälkeen keskityttiin hajuvesiin, joista tunnetuin on "Joy".

Lähteet
-------

1. 1 2  Jean Patou, Vintage Fashion Guild, viitattu 4.10.2021 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jean Patou** Wikimedia Commonsissa

* Patou (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Latvia

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |