recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sarah Köhler** (s. 20. kesäkuuta 1994) on saksalainen uimari, joka kilpailee pitkillä vapaauintimatkoilla. Hän on olympiamitalisti, maailmanmestari ja Euroopan-mestari.

Köhler voitti vuoden 2017 universiadeissa kultaa 400 metrin vapaauinnissa sekä saavutti hopeaa 800 ja 1 500 metrillä. Saman vuoden joulukuussa hän voitti lyhyen radan EM-kilpailuissa kultaa 800 metrillä ja saavutti hopeaa 400 metrillä. Vuonna 2018 hän saavutti pitkän radan EM-kilpailujen ratakilpailuissa hopeaa 1 500 metrin vapaauinnissa ja pronssia 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä sekä avovesiuinnissa hopeaa sekajoukkuekilpailussa. Maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 hän voitti kultaa avovesiuinnin sekajoukkuekilpailussa ja saavutti hopeaa radalla 1 500 metrin vapaauinnissa. Kesälle 2021 siirtyneissä Tokion olympialaisissa hän saavutti pronssia 1 500 metrillä.

Köhler edustaa SG Frankfurtia. Hänen valmentajansa on Michael Spikermann.

Köhlerin pitkän radan vapaauintiennätykset ovat 400 metrillä 4.03,96 vuoden 2017 universiadeista, 800 metrillä 8.16,43 vuoden 2019 MM-kilpailuista ja 1 500 metrillä 15.42,91 Tokion olympialaisista. Lyhyellä radalla hänen ennätyksensä samoilta matkoilta ovat 3.59,12 EM-kilpailuista 2017 sekä 8.08.02 ja 15.18,01 marraskuulta 2019.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Sarah Kohler FINA. Viitattu 28.7.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Catuogno, Claudio: Geht doch! *Süddeutsche Zeitung*.  28.7.2021. Viitattu 28.7.2021. (saksaksi)
Stefan Everts
**Stefan Everts** (s. 25. marraskuuta 1972, Bree, Belgia) on entinen belgialainen motocrosskuljettaja. Hän voitti uransa aikana kaikkiaan 10 maailmanmestaruutta sekä 101 osakilpailua MM-sarjassa, mitkä tekevät hänestä lajinsa kaikkien aikoijen menestyneimmän.

Everts on ollut lähes koko uransa ajan lajinsa ammattilainen. Hän päätti menestyksekkään uransa kauden 2006 jälkeen voitettuaan ylivoimaisesti maailmanmestaruuden (kauden aikana 14 osakilpailuvoittoa 15:stä ja 27 lähtövoittoa 30:stä) Hänen isänsä oli myös motocrossin supertähti Harry Everts, jonka uran parhaat vuodet sijoittuivat 1970-luvulle.

Everts on valittu Belgian vuoden urheilijaksi kaikkiaan viisi kertaa (2001, 2002, 2003, 2004 ja 2006). Vain legendaarisella maantiepyöräilijällä Eddy Merckxillä on enemmän valintoja (kuusi).

Ura
---

* 1990 - Belgian mestari, 125cc (Suzuki)
* 1991 - **Maailmanmestari**, 125cc (5 voittoa), Belgian mestari, 125cc, kaikkien aikojen nuorin maailmanmestari sillä hetkellä (Suzuki)
* 1993 - Belgian mestari, 250cc (Suzuki)
* 1995 - **Maailmanmestari**, 250cc (5 voittoa) (Kawasaki)
* 1996 - **Maailmanmestari**, 250cc (5 voittoa) (Honda)
* 1997 - **Maailmanmestari**, 250cc (9 voittoa) (Honda)
* 1998 - Belgian mestari, 250cc (Honda)
* 2001 - **Maailmanmestari**, 500cc (7 voittoa) (Yamaha)
* 2002 - **Maailmanmestari**, 500cc (4 voittoa) (Yamaha)
* 2003 - **Maailmanmestari**, MX2 (8 voittoa) (Yamaha)
* 2004 - **Maailmanmestari**, MX1 GP (7 voittoa) (Yamaha)
* 2005 - **Maailmanmestari**, MX1, (8 voittoa) (Yamaha)
* 2006 - **Maailmanmestari**, MX1, (14 voittoa) (Yamaha)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
**Dafní** (kreik. Δαφνί) on Chaïdárin kaupungin kaupunginosa Suur-Ateenan länsiosassa Kreikassa. Se sijaitsee Chaïdárin kaupungin länsilaidalla Aigáleo- ja Poíkilo-vuorten välisessä laaksossa.

Dafnín luostari.
Dafní on perinyt nimensä sen alueella sijainneesta antiikin aikaisesta Apollon Dafneioksen temppelistä. Sen paikalla sijaitsee nykyisin Dafnín luostari, joka on Unescon maailmanperintökohde. Nimi *Dafní* palautuu "laakeripuuta" tarkoittavaan sanaan *dafne* ja liittyy Apolloniin liittyneeseen mytologiaan.

Chaïdárin Dafnín kaupunginosaa ei tule sekoittaa Ateenan kaakkoispuoliseen Dáfnin kaupunkiin, joka kuuluu Dáfni-Ymittóksen kuntaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Μονή Δαφνίου Δήμος Χαϊδαρίου.  Arkistoitu 29.4.2012. Viitattu 3.9.2018.
2. ↑  Η περιοχή του Δαφνίου σήμερα Δήμος Χαϊδαρίου.  Arkistoitu 13.3.2012. Viitattu 3.9.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dafní** Wikimedia Commonsissa
**Aavikkovarpunen** (*Passer simplex*) on pienikokoinen vaalea varpuslaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 13,5 senttimetriä, siipien kärkiväli 22-25 senttiä ja paino 19-21 grammaa. Hieman varpusta pienempi, hyvin vaalea. Vatsapuoli on valkoinen ja selkä harmaa (juhlapukuinen koiras) tai hiekanruskea (naaras, nuori ja talvipukuinen koiras). Juhlapukuisella koiraalla on musta kurkku ja sen nokka on musta.

Esiintyminen
------------

Esiintymisalue on huonosti tunnettu. Alalaji *saharae* (Carlo von Erlanger, 1899) esiintyy laikuttaisesti Pohjois-Afrikassa ja Saharassa, nimialalaji *simplex* Etelä-Saharassa Malista Sudaniin ja erillinen alalaji *zarudnyi* (Pleske, 1896) Turkmeniassa ja Uzbekistanissa. Laji on pääasiassa paikkalintu, mutta paikallisia vaelluksia talveksi etelämmäs tapahtuu. Lajin esiintymisalueen laajuus on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen, vaikka paikallista taantumista tapahtuu.

Elinympäristö
-------------

Afrikassa hiekka-aavikot ja keitaat ihmiskulttuurin naapurissa, Aasiassa laji karttaa ihmisasutusta.

Lisääntyminen
-------------

*Passer simplex sahara*
Pesä on kolossa, yleensä puunkolossa 1,5-4 m korkealla mutta usein myös kallionkolossa tai rakennuksessa. Rakentaa joskus varpusmaisen pesän puun latvustoon. Naaras munii 2-5 munaa, kuivana kesänä munii vähemmän munia. Muna painaa 2,24 g. Turkmeniassa molemmat puolisot hautovat yhteensä noin 12-13 päivää. Poikaset kuoriutuvat eriaikaisesti. Molemmat emot ruokkivat poikasia, jotka ovat lentokykyisiä 12-14 päivän ikäisinä. Pesii tavallisesti kahdesti kesässä.

Ravinto
-------

Aikuiset linnut syövät pääasiassa siemeniä, poikasille annetaan myös hyönteisiä.

Lähteet
-------

* Cyberbirding (Arkistoitu – Internet Archive) (kuva)

### Viitteet

1. 1 2  BirdLife International: *Passer simplex* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2013. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 9.3.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Perrins, Christopher M. (toim.) 1994: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. – Oxford University Press. Hong Kong. ISBN 0-19-854679-3


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q971520
* Wikispecies: Passer simplex
* Avibase: EEFA352D30965420
* BirdLife: 22736020
* CoL: 75SD8
* BOW: desspa2
* eBird: desspa2
* Euring: 15970
* GBIF: 5231205
* IBC: 60945
* iNaturalist: 13850
* IRMNG: 11217057
* ITIS: 561890
* IUCN: 22736020
* NCBI: 150919
* Xeno-canto: Passer-simplex

 |

 |
**Etelänkrilli** (*Euphausia superba*) on äyriäinen, joka elää suurina parvina Etelämannerta ympäröivissä merissä. Se on eteläisten merialueiden ekosysteemien avainlaji.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Etelänkrilli kasvaa noin kuusi senttiä pitkäksi, ja painaa noin kaksi grammaa. Se on läpikuultava, ja selkäpuoleltaan ruskean sävyinen. Silmät ovat pyöreät, koirailla suuremmat kuin naarailla. Yhteensulautunutta päätä ja keskiruumiista peittää selkäkilpi; niitä seuraa lihaksikas 6-jaokkeinen takaruumis. Tuntosarvet ovat suhteellisen lyhyet. Maailman etelänkrillien yhteenlaskettu massa on luultavasti suurempi kuin minkään muun eläinlajin. 1980-luvulla sen laskettiin olevan noin 500 miljoonaa tonnia, mutta määrä on vähentynyt siitä ainakin joillakin alueilla.

Levinneisyys
------------

Etelänkrilliä tavataan vyöhykkeellä, joka kiertää Etelämantereen ympäri polaaririntaman sisäpuolella jonkin matkaa irti rantaviivasta. Krilliparvet eivät ole jakautuneet tasaisesti tälle vyöhykkeelle, vaan suosivat tiettyjä paikkoja, jotka johtuvat joko ravinnoksi kelpaavan kasviplanktonin ja petoeläinten liikkeistä tai virtauksista ja pohjan muodoista. Krilliparvet liikkuvat, tiivistyvät ja hajaantuvat eri vuoden- ja vuorokaudenaikoina.

Lisääntyminen ja elintavat
--------------------------

Etelänkrillit laskevat munansa veteen alkukesästä: tammi-helmikuussa. Kukin naaras laskee tuhansia munia päällimmäisessä sadan metrin vesikerroksessa. Munat vajoavat kymmenen päivän ajan, ja toukat kuoriutuvat jopa kahden kilometrin syvyydessä. Ne kehittyvät toukkavaiheiden kautta aikuiseksi, ja osa saavuttaa sukukypsyyden kaksivuotiaina, osa vasta kolmantena vuonna. Toisin kuin monet sukulaisensa, etelänkrillit jatkavat kuoren vaihtamista säännöllisesti läpi elämänsä. Kun ravintoa on runsaasti, ne kasvavat nopeasti, ja voivat vaihtaa kuorta jopa 2-4 viikon välein. Kun ravinnosta on pulaa, laji jatkaa kuorenvaihtoa mutta muuttuu pienemmäksi. Lajin on aiemmin arveltu elävän kaksivuotiaaksi, mutta on tutkimustuloksia, jotka viittaavat etelänkrillien elävän jopa yksitoistavuotiaiksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Kawaguchi, S. & Nicol, S.: *Euphausia superba* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2016.1*.  2015. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 3.8.2016. (englanniksi)
2. ↑  ITIS: Euphausia superba (englanniksi)
3. 1 2  Species Fact Sheets Euphausia superba (Dana, 1852) FAO
4. 1 2  Krill Fisheries of the World Fisheries and Aquaculture Department, FAO.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q571443
* Wikispecies: Euphausia superba
* ADW: Euphausia\_superba
* AFD: Euphausia\_superba
* ARKive: euphausia-superba
* BOLD: 8292
* CoL: 3CMD5
* EoL: 509426
* GBIF: 2228010
* iNaturalist: 344134
* IRMNG: 10403736
* ITIS: 95514
* IUCN: 64239743
* NCBI: 6819
* SeaLifeBase: 27320
* WoRMS: 236217

 |

 |
**Miinanraivaaja DR-4** (aiemmin *ST-89*) oli alun perin Yhdysvalloissa Normandian maihinnousua varten rakennettu hinaaja. 
Alustyyppi oli 150 tonnin uppoamainen, 21 metriä pitkä, 6,2 metriä leveä ja syväys 2,6 metriä. Koneena oli 400 hevosvoiman Atlas Imperial -diesel suoralla kytkimellä; alustyypin erikoisuus oli se, ettei siinä ollut alennusvaihteita eikä edes peruutusta, vaan peruutusta varten kone piti sammuttaa ja käynnistää uudelleen päinvastaiseen suuntaan.

Hankinta ja käyttö Suomessa
---------------------------

Aluksia ostettiin Suomeen kaikkiaan 18 kpl sodanjälkeistä miinanraivausoperaatiota varten. *DR-4* osallistui operaatioon, jonka päätyttyä alus myytiin Rauma-Repola Oy:lle hinaajaksi. Se sai uuden nimen **Rauma II**. 

Aluksen historiaan liittyy kohtalokas onnettomuus Rauman satamassa 8. joulukuuta 1964, kun armeijan kuljetusvene *K-8* törmäsi räntätuiskussa hinaajan kanssa. Armeijan vene oli matkalla perinteisiin alokastanssijaisiin Kuuskajaskarin linnakkeelle. Matkustajina oli 38 nuorta naista, joista 25 ja koko kolmehenkinen miehistö hukkui veneen upotessa. Hinaajan päällikkö vapautettiin oikeudessa vastuusta, koska syyllinen onnettomuuteen todettiin olleen armeijan veneen kuljettaja.

**Rauma II** vaihtoi omistajaa kaikkiaan kuusi kertaa. Viimeksi sen omisti Rederi Alfons Håkans Ab. Aluksen nimi oli tuolloin **Fakir**. Alus romutettiin Naantalissa vuonna 1984.

Lähteet
-------

* Auvinen, Visa (toim.): *Leijonalippu merellä*, s. 119. Pori: EITA Oy, 1983. ISBN 951-95781-1-0.
* Kämäräinen, Juha: *Pienet hinaajat Suomessa – m/s Alpo Normandiasta Suomeen ja takaisin*. Oulu: Toppilan Pukseeri ry, 2005. ISBN 952-91-8695-9.

### Viitteet

1. 1 2  Kämäräinen 2005, s. 69
**Otto Talanne** (aiemmin **Dahlqvist**; 11. joulukuuta 1884 Oulu – 22. maaliskuuta 1939 Oulu) oli suomalainen näyttelijä, teatterinjohtaja ja lavastaja. Hän teki valtaosan urastaan Oulun Työväen Näyttämöllä eri tehtävissä.

Ura
---

Dahlqvistin vanhemmat olivat verhoilija Johan Valfrid Dahlqvist ja Anna Elisabeth Hurnanen. Hän aloitti näyttelijän uransa Oulun Työväen Näyttämöllä vuonna 1904 ja työskenteli siellä kahdeksantoista vuotta. 1920-luvulla Dahlqvist toimi työväen näyttämöiden johtajana Joensuussa, Pietarsaaressa, Ensossa ja Uuraalla. Vuonna 1929 hän aloitti Oulun Työväen Näyttämön johtajana.

Dahlqvist näytteli muun muassa *Nummisuutareiden* Mikko Vilkastuksen ja Iivarin sekä *Seitsemän veljeksen* Simeonin ja kanttorin. Laulunäytelmässä *Tukkijoella* Dahlqvist teki Rättärin ja Huotarin osat.

Dahlqvist suoritti verhoilijan opin isänsä verhoilijan liikkeessä. Verhoilijan työnsä lomassa Dahlqvist otti paljon osaa yhdistysrientoihin, kuuluen jo nuorena näytelmä- ja lauluseuroihin sekä Oulun Työväenyhdistyksen huvi- ja juhlatoimikuntiin. Oulun Työväenyhdistyksen mieskuoro Oraksen jäsenenä hän oli vuodesta 1903, ollen sanotun kuoron johtajana pariinkin otteeseen. Hän oli myös useiden torvisoittokuntien ja orkesterien jäsen. Muun muassa soittajana Pohjanmaan Jääkäripataljoonan ja Uudenmaan rykmentin soittokunnissa ja Oulun Työväenyhdistyksen torvisoittokunnassa Talanne oli useita vuosia. Viimeiset vuotensa Talanne asui Oulussa harjoittaen verhoilijan ammattia ja toimien iltanäyttelijänä Oulun Näyttämöllä. Talanne kuoli keuhkokuumeeseen Oulun lääninsairaalassa.

Lähteet
-------

* *Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin - Inhemska scenkonstnärer i ord och bild*. Viipuri: Kustannusliike Opas, 1930.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, s. 44–45
2. 1 2  Kuolleita: Verhoilija Otto Talanne (Dahlqvist), Liitto 1939, No 68, sivu 3, julkaistu 23.3.1939)
3. 1 2  Otto Talanne kuollut, Pohjolan Työ 1939, No 68, sivu 2, julkaistu 23.3.1939
4. ↑  Kaiku 1939, No 69, sivu 3, julkaistu 24.3.1939

Aiheesta muualla
----------------

* OULUN TYÖVÄEN NÄYTTÄMÖN HISTORIA (Arkistoitu – Internet Archive)
**Tanssilaulu** on tanssia säestävä ja sen rytmiä ja tempoa ohjaava laulu. Tanssilaulun perusmuotona on helposti opittava laulusävelmä, jonka taustalla taputetaan käsiä ja rytmiä tuetaan lisäksi usein yksinkertaisilla hälyääniä tuottavilla lyömäsoittimilla. Useiden maiden kansanmusiikissa tällaiset laulut ovat keskeinen ja usein vanhin osa sävelmistöä. Tanssilaulujen sanoituksissa on toisinaan säilynyt muinaistarustoa nykypäiviin asti ja teksteinä on sekä kertovia että muuhun runouteen kuuluvia luomistyön tuloksia. Kansanomaiset tanssilaulut ovat edelleen käytössä esimerkiksi laululeikkeinä ja piirileikkeinä.

Tanssilaulut kehittyivät taidelajiksi jo muinaisessa Kreikassa. Myöhemmin ne ilmenivät länsimaissa paitsi rönsyilevänä kansanperinteena myös näyttämöesityksinä. Ne kuuluivat solistin, kuoron, usean vuorottelevan kuoron sekä esilaulajan ja kuoron esityksiin. Verraten yleistä niissä on soolon ja kuoron vuorottelu. Suomalaiseen kansanmusiikkiin tanssilaulut tulivat verraten myöhään ja ne ovat muualta lainattuja. Tanssilaulujen sävelmät ovat lainautuneet ja vaikuttaneet paljon taidemusiikkiin. Niiden pohjalta kehittyi soitinmusiikissa ennen usein käytetty tanssisarja, jolla oli osaltaan vaikutusta sinfonisiin muotorakenteisiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *Otavan iso tietosanakirja*. Osa 8, palsta 1114, hakusana tanssilaulu. Helsinki: Otava, 1964.
2. 1 2 3 4  *Uusi tietosanakirja*. Osa 20, palstat 599–600, hakusana tanssilaulu. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1965.
**Bilbays** tai **Bilbeis** on kaupunki Egyptissä Niilin suiston itäosassa. Sen asukasluku vuonna 2006 oli 137 182.

Maantiede
---------

Bilbays sijaitsee Niilin suiston itäosassa Ala-Egyptissä Al-Šarqiyyan kuvernoraatissa. Kairo sijaitsee Bilbaysista lounaaseen. Kaupungin poikki kulkee tie Kairosta kohti Ismailiaa ja Port Saidia. Sen läpi kulkee myös Ismailian kanava.

Historia
--------

Paikallinen kirkko.
Kaupungin nykyinen arabiankielinen nimi Bilbays on johdettu koptinkielisestä nimestä Phelbès. Joissain vanhoissa arabiankielisissä lähteissä nimi esiintyy myös muodoissa Bulbays tai Bilbis. Paikkakunta sijaitsee luonnollisella hyökkäysreitillä Egyptiin. Vuonna 640 sen läpi kulkivat arabit. Vuonna 727 sen alueelle asutettiin Qays-heimon jäseniä. Toisaalta paikan läpi kulkivat myös Egyptistä kohti Palestiinaa hyökänneet armeijat. Paikkakuntaa kuvailtiin joskus Egyptin portiksi Syyriaan.

Vuonna 996 Bysantin valtakuntaa vastaan sotareeä suunnitellut fatimidikalifi Al-Aziz Billah kuoli Bilbaysissa saisartuttuaan ja valtaan nousi Al-Hakim bi-Amr Allah. Vuonna 1163 kaupungin valtasivat kuningas Amalric I johtamat ristiretkeläiset. Eri armeijoiden ohi paikan kautta kulki myös esimerkiksi posti ja kaupungissa oli asema kirjekyyhkyille. Se oli myös oman alueensa hallinnollinen keskus 1800-luvulle saakka, kunnes maakuntakeskus siirrettiin Muhammad Alin perustamaan Zagazigiin.

Talous
------

Nykyisessä Bilbaysissa on esimerkiksi tekstiiliteollisuutta. Sen kaakkoispuolella on armeijan tukikohta ja ilmavoimien lentokenttä. Egyptin entinen presidentti Hosni Mubarak oli valmistunut aikanaan paikallisestia ilmavoimien opistosta.

Väestö
------

Bilbaysin asukasluku oli vuonna 2006 yhteensä 137 182.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Bilbays Encyclopaedia Britannica. Viitattu 9.7.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  H.A.R. Gibb, J.H. Kramers, E. Levi-Provencal, J. Schacht: *Encyclopaedia of Islam (vol I A–B)*, s. I2l8. E.J. Brill, 1986. ISBN 90-04-08114-3.
**UKK-kävelytesti** arvioi terveyskunnon keskeistä osatekijää kestävyyskuntoa. Kestävyyskunto tarkoittaa hengitys- ja verenkiertoelimistön suorituskykyä. Sen avulla testattavalle voidaan antaa palautetta hänen aerobisen kuntonsa riittävyydestä suhteessa terveyteen ja toimintakykyyn.

Kävelytesti perustuu arvioon maksimaalisesta hapenottokyvystä (VO2max). Se ilmaistaan kuntoindeksinä, jossa iän vaikutus on otettu huomioon. Kuntoindeksi kertoo kuntotason verrattuna samanikäisten naisten ja miesten viitearvoihin.

Testissä kävellään kaksi kilometriä tasaisella vauhdilla mahdollisimman nopeasti terveyttä vaarantamatta. Tulos on luotettava silloin, kun testi tehdään ohjattuna. Koulutettu testaaja osaa ottaa huomioon testin tulokseen vaikuttavat tekijät.

Kävelytesti on tarkoitettu 20–65-vuotiaiden aikuisten kestävyyskunnon testaamiseen. Se sopii henkilöille, joilla ei ole ripeää kävelyä rajoittavaa sairautta tai vammaa tai sydämen sykkeeseen vaikuttavaa lääkitystä. Erittäin hyväkuntoisille testiä ei suositella. Säännöllisesti kestävyysliikuntaa yli viisi tuntia viikossa noin tunnin kerrallaan harrastaville se ei välttämättä anna luotettavia tuloksia. 

 UKK-instituutin kehittämä UKK-kävelytesti on erinomainen apu terveyden edistämiseen pyrkivässä liikuntaneuvonnassa. Testattavan ominaisuudet ja elämäntilanne vaikuttavat siihen, millä tavoin testiä kannattaa käyttää liikuntaneuvonnassa. Liikuntaneuvonnan tueksi tarvitaan UKK-kävelytestin lisäksi tietoa testattavan elintavoista ja terveydestä.

Lähteet
-------

* UKK-kävelytesti – testaajan opas. Tampere: UKK-instituutti 2010.

* Mänttäri, Ari. Hengitys ja verenkiertoelimistön kunnon testaus. – Suni, Jaana ja Taulaniemi, Annika (toim.). *Terveyskunnon testaus*. Helsinki: Sanoma Pro Oy 2012, s. 225–230.

* UKK-instituutin verkkosivut *ukkinstituutti.fi*.
"MOAB"
**GBU-43/B MOAB** (engl. *Massive Ordnance Air Blast bomb*, leikillisesti engl. *Mother Of All Bombs* eli *kaikkien pommien äiti*) on Yhdysvaltain ilmavoimien yli 10 000 kg:n painoinen, GPS-ohjautuva termobaarinen pommi.

Pommin rakenne
--------------

Kun tavallisissa pommeissa on räjähdysaineen lisäksi hapetusainetta, joka mahdollistaa räjähdysaineen palamisen, MOABissa on pelkkää räjähdysainetta. Se ottaa palamisreaktioon tarvitsemansa hapen ympäröivästä ilmasta. Näin samanpainoiseen pommiin mahtuu enemmän räjähdysainetta. Iskussa räjähdysaine leviää ilmakehään aerosolina. Ilmiötä on kuvattu sanoilla "pommi sytyttää ilman palamaan". Näin voidaan iskeä paikkoihin, joihin tavanomaiset pommit eivät tehoa, kuten tunneliverkostoihin.

Moab on noin 9 m pitkä, ja sen halkaisija on metrin verran. Se painaa yli kymmenen tonnia, mistä 8 164 kiloa on räjähdysainetta. Sen räjähdysvaikutus vastaa 11 tonnia TNT:tä ja tuntuu 1,6 km säteellä iskupaikasta. Puita kaatuu noin 150 metrin säteellä.

Kokonsa takia pommi pudotetaan laskuvarjon avustuksella C-130-kuljetuskoneen takaosasta. Sitä ohjataan GPS-paikantimen ja pienien evämäisten siipien avulla.

Siinä käytetään räjähdysaineena tritonaalia, joka on TNT:n ja alumiinin sekoitusta suhteessa 4:1. Sekoitus on 1,2 kertaa voimakkaampaa kuin TNT).

MOABin paino on noin kaksi kertaa Hiroshimaan pudotettun Little Boy -atomipommin paino. Sen räjähdysvoima (11 t TNT) on silti vain promille Little Boysta (15 000 t TNT). Sen teho vastaa "M-388 Davy Crockett" taktista ydinasetta.

MOABin kehitti Alabamassa toimiva Dynetics.

Käyttö sotilasoperaatiossa
--------------------------

Ensimmäisen kerran on raportoitu tämän tyypin pommin käytöstä sotilaallisessa operaatiossa 13. huhtikuuta 2017. Silloin Yhdysvaltain asevoimat pudotti MOAB-pommin ääri-islamistista ISIS-taistelujärjestöä vastaan Afganistanissa. Pommin käyttö oli tarkoitettu tunneliverkostoa vastaan, ja sen ilmoitettiin surmanneen useita kymmeniä militanttijärjestön taistelijoita. Afganistanin entinen presidentti Hamid Karzai kritisoi pommin käyttöä.

Kuvia
-----

* 
* 
*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  What makes MOAB Mother of All Bombs? *Deutsche Welle*.  14.4.2017. Viitattu 14.4.2017. (englanniksi)
2. 1 2  Worley, Will: What is the 'Mother of All Bombs', the powerful weapon Trump just dropped on Afghanistan? *The Independent*.  13.4.2017. Viitattu 14.4.2017. (englanniksi)
3. ↑  Mother of all bombs: How powerful is US mega-weapon?  13.4.2017. BBC. Viitattu 14.4.2017. (englanniksi)
4. ↑  Pentagon: Superpommi surmasi 36 Isis-taistelijaa – katso arkistofilmi "Kaikkien pommien äidistä" *Yle Uutiset*.  14.4.2017. Viitattu 15.4.2017.
5. ↑  Afghanistan tunnels targeted by US GBU-43 bomb, biggest non-nuclear weapon ever used *ABC News*.  14.4.2017. Viitattu 15.4.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **GBU-43**.
* AFRL GBU-43/B MOAB - Nimeämiskäytäntö
* MOAB - Massive Ordnance Air Blast Bomb - Global Security
* MOABin testausvideo
**M47 Patton** on amerikkalainen panssarivaunu, joka on nimetty Toisessa maailmansodassa Yhdysvaltain kolmannen armeijan komentajan kenraali George S. Pattonin mukaan. Kenraali Patton oli kokeneimpia amerikkalaisia panssarikenraaleja sodan aikana. M47 Patton on edelleenkehitetty malli M46 Patton -panssarivaunusta.

Tuotanto
--------

M47 Pattonin tuotanto aloitettiin huhtikuussa 1951, mutta otettiin palveluskäyttöön vasta seuraavana vuonna teknisten vikojen takia. M47 Patton oli ensimmäinen amerikkalainen kokonaan uusi panssarivaunu sitten Toisen maailmansodan. Se käytti T42 -panssarivaunua varten suunniteltua uudelleenmuotoiltua tykkitornia 90 millimetrin M36 tykillä ja optisella M12 etäisyysmittarilla. Vaunu suunniteltiin hyökkäyksellisiä taistelutehtäviä varten.

M47 Patton oli viimeinen amerikkalainen panssarivaunu, jossa oli viiden sotilaan miehistö. Vaunua ei vielä ollut varustettu ABC-suojauksella, yötaistelukyvyllä tai tietokoneistetulla ammunnanhallintajärjestelmällä. M47 Pattoneita valmistettiin kaikkiaan 8676 kappaletta pääasiassa Nato-maiden käyttöön käytettäväksi Varsovan liiton maita vastaan.

Käyttö
------

M47 Patton Portugalissa.
M47 Patton ei koskaan päätynyt taistelukäyttöön Yhdysvaltojen joukoissa. Monissa Euroopan maissa, muun muassa Ranskassa, Belgiassa, Länsi-Saksassa ja Itävallassa se muodosti pääosan ensimmäisten modernien panssarijoukkojen kalustosta. M47 Pattoneita toimitettiin myös Espanjaan ja Portugaliin, joissa molemmissa vaunun modernisoidut versiot säilyivät palveluskäytössä aina 1980-luvulle saakka. Muita käyttäjiä olivat Kreikka, Jugoslavia, Etelä-Korea sekä useat Lähi-idän maat. Iran päivitti omat M47M -vaununsa paremmalla moottorilla ja ammunnanhallintajärjestelmällä. Nämä vaunut ovat edelleen Pakistanin asevoimien käytössä.

Vuonna 1953 palveluskäyttöön otettu M48 Patton korvasi nopeasti M47:n Yhdysvaltojen asevoimien ensisijaisena taisteluvaununa. M47 ei koskaan päätynyt kohtaamaan taistelussa sen odotettuja päävastustajia, joita olivat neuvostovalmisteiset T34-85, IS2 ja IS3. Myös muut maat kuin Yhdysvallat käyttivät M47 -vaunua vain vähäisesti, minkä takia sen todellisesta taistelukyvystä ei ole tarkkaa tietoa.

Viimeisin päivitys M47 Pattoniin tehtiin espanjalaisten toimesta vuosina 1993-1996, kun vanhat M47E1 ja E2 mallit (22 kpl) uudelleenrakennettiin M47ER3 -korjauspanssarivaunuiksi, joiden käsittelykyky riitti jopa Leopard II A4 -taistelupanssarivaunulle. M47ER3 on edelleen palveluskäytössä Espanjassa.

Lähteet
-------

* 
* 
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **M47 Patton**.
*
Ranskalainen M4-sukellusveneestä laukaistava monikärkiohjus.
**M4** on ranskalaisvalmisteinen SLBM-ohjus (ransk. **M4 MSBS**, *Mer-Sol-Balistique-Strategique*), eli sukellusveneestä laukaistava pitkän kantaman ydinohjus. Asetyyppinä sen ainut käyttäjä on Ranskan laivasto, joka otti laivasto-ohjukset käyttöön vuonna 1971 (M1). M4-ohjuksen ydinkärkiä oli 6 kappaletta, joka tekee siitä MIRV-aseen. Ohjusaseen ohjautus tapahtui inertiaaliohjauksen avulla. Yhden ydinkärjen räjähdysvoima oli 150 kilotonnia (M4A). Ydinkärkiohjus käytti jo niin kutsuttuja *penetraatioapu*ja, eli harhautusmaaleja.

Ase otettiin käyttöön 1. toukokuuta 1985. Ydinohjuksen kantama oli 4 000 kilometriä (tyyppi 4A) ja 5 000 km (tyyppi 4B). Kolmivaiheisen M4A-tyypin ohjuksen laukaisumassa oli 35 000 kg. M4-ohjukset otettiin käyttöön Redoutable-luokan ydinsukellusveneissä. Niitä oli 6 kappaletta kaikkiaan, ja nämä sukellusveneet ovat vedetty pois palveluskäytöstä.

M4- ja myöhempiä M45 -tyypin monikärkisiä ydinohjuksia valmistettiin Ranskan laivaston 4 aluksen käyttöön 96 kpl, joissa 288 kpl ydinkärkiä. Ydinkärkien niin sanotut koodinimet eli tunnusnimet ovat: TN-70 ja TN-71.

M4B-tyypin ohjuksen kantama on 1 000 km pidempi, eli se on 5 000 km ja sen tuhovoima on 6x 110 kT. Ohjuksen laukaisumassa on 36 000 kg. Myöhempänä M4-ydinohjuksen korvasi päivitetty **M45**, joka otettiin käyttöön vuonna 1997. Se kuuluu samaan ohjusperheeseen. Tämän jälkeen kehiteltiin vielä M51-ohjustyyppi. Triomphant-luokan sukellusveneitä on kaikkiaan 4 kpl, ja ne käyttävät sekä M45- että M51-ohjustyyppiä. Yksi vene voi kuljettaa 16 kpl monikärkiydinohjuksia.

Asetyyppinä M4:ää edelsi yksikärkinen, vuonna 1977 palvelukseen tullut **M20**, jonka tuhovoima oli 1,2 megatonnia. 

M4 -ydinohjus kaaviokuvana.

Lähteet
-------

* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Viitteet

1. ↑    Viitattu 7.12.2020.
2. ↑   Viitattu 6.12.2020.
3. ↑   Viitattu 10.12.2020.
4. ↑   Viitattu 10.12.2020.
5. ↑   Viitattu 10.12.2020.
6. ↑   Viitattu 6.12.2020.
7. ↑   Viitattu 6.12.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Otto Emil von Sticht** (9. huhtikuuta 1840 Iitti – 29. tammikuuta 1919 Helsinki) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Otto Emil von Stichtin vanhemmat olivat aliluutnantti, tilanomistaja Carl Erik Gustaf von Sticht ja Emilia Conradina Lindeqvist ja puolisot vuodesta 1874 Sofia Alexandra Huber (k. 1907) ja vuodesta 1908 Olga Felschau. Von Sticht tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1851 ja määrättiin sieltä valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen 7. Kinburnin, H.K.K. Suuriruhtinas Mihail Nikolajevitšin rakuunarykmenttiin elokuussa 1861. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1868 ja alikapteeniksi 1871. Vuosina 1871–1872 von Sticht oli komennettuna ratsuväkiupseereiden jatkokurssille Upseeriratsuväkikoulun mallieskadroonaan Pietariin. Hänet ylennettiin kapteeniksi 1872 ja majuriksi 1876. Von Sticht osallistui Turkin sotaan 1877–1878. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1883 ja määrättiin 1889 5. kaaderikuormastopataljoonan komentajaksi. Everstiksi von Sticht yleni 1890, eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina maaliskuussa 1900.

Lähteet
-------

1. 1 2  Otto Emil von Sticht *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 26.4.2020)
Eräs näkemys Najdin laajuudesta Saudi-Arabian nykyisen provinssijaon mukaan.
**Najd** tai **Nejd** (arab. ‏نجد‎‎, *Naǧd*) on Arabian niemimaan historiallinen alue Saudi-Arabian keskiosassa. Najd on pääosin kivistä aavikkotasankoa, joka viettää itäänpäin länsiosan Hijazvuorilta. Se rajoittuu hiekka-aavikkoon kolmessa ilmansuunnassa: pohjoisessa Nafudiin, idässä pitkään Dahnan käytävään (Al-Dahnāʾ), ja etelässä suureen Rub al Khaliin. Korkeus merenpinnasta vaihtelee 762 ja 1 525 metrin välillä.

Itäosassa Jabal Tuwayqin (vuoren) lähistöllä ja Al-ʿAramah tasangolla on keidasasutuksia, muualla alue on harvakseen asuttua. Keidasalueista mainittakoon Al-Kharj, Al-Maḥmal, Al-Sudayr, Al-Washm, Al-ʿĀriḍ, Al-Qaṣīm ja Jabal Shammar.

Kuiva alue oli jakautunut poliittisesti kilpailevien heimojen kesken 1700-luvun puoliväliin saakka, jolloin siitä tuli wahhabiitien kannattajien keskus. Oppineen Muḥammad ibn ʿAbd al-Wahhābin ja Āl Saʿūdin suvun johdolla Najd yhdistettiin ja Mekka liitettiin alueeseen vuonna 1803. Osmanit vastustivat tätä laajenemispolitiikkaa, ja valtasivat maakuntakeskus Al-Dirʿiyyan. Saudin suku sai alueen nopeasti takaisin hallintaansa. Vuonna 1824 Najdin pääkaupungiksi tuli Riad, minkä jälkeen dynastia on hallinnut aluetta lukuun ottamatta lyhyttä jaksoa 1900-luvun taitteessa, jolloin Rashīd-dynastia piti valtaa. Abdul Aziz ibn Abdul Rahman ibn Saudin johdolla wahhabiitit ottivat alueen uudelleen haltuunsa. Vuonna 1921 alueelle perustettiin Nejdin sulttaanikunta. Vuonna 1932 Ibn Saud julisti Saudi-Arabian perustetuksi, jolloin Najdin keskuksesta Riadista tuli koko kuningaskunnan pääkaupunki.

Lähteet
-------

1. ↑  Hakulinen, Kerkko: *Paikannimet*. s. 369 Najd. Helsinki: WSOY, 2006. ISBN 951-0-27676-6.
2. 1 2 3 4  Najd. Region, Saudi Arabia *Encyclopædia Britannica*. britannica.com. Viitattu 26.7.2015. (englanniksi)
**Taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailut 1910** olivat Sveitsin Davosissa ja Saksan Berliinissä käydyt taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailut, jotka kilpailtiin kahdessa vaiheessa. Miehet kilpailivat Davosissa 29.–30. tammikuuta. Naisten ja parien kilpailu käytiin 4. helmikuuta Berliinissä.

Kilpailijat
-----------

**Miehet**| Sija | Kilpailija | Maa | Pisteet | Sijaluku |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Ulrich Salchow |  Ruotsi | 334 | **11** |
| 2 | Werner Rittberger | Saksan keisarikunta Saksa | 323 3/14 | **14** |
| 3 | Andor Szende | Unkarin vuosina 1867–1918 käytössä ollut lippu. Unkari | 302 5/14 | **20** |
| 4 | Per Thorén |  Ruotsi | 302 5/14 | **25** |
|

**Naiset**| Sija | Kilpailija | Maa | Pisteet | Sijaluku |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Lily Kronberger | Unkarin vuosina 1867–1918 käytössä ollut lippu. Unkari |  | **5** |
| 2 | Elsa Rendschmidt | Saksan keisarikunta Saksa |  | **10** |

**Parit**| Sija | Kilpailija | Maa | Pisteet | Sijaluku |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Anna Hübler / Heinrich Burger | Saksan keisarikunta Saksa |  | **8,5** |
| 2 | Ludowika Eilers / Walter Jakobsson | Saksan keisarikunta Saksa / Venäjä Suomi |  | **14** |
| 3 | Phyllis Johnson / James H. Johnson |  Yhdistynyt kuningaskunta |  | **19,5** |

Lähteet
-------

* 01.02.1910 Suomen Urheilulehti no 3

Taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailut
1896
- 1897
- 1898
- 1899 
- 1900
- 1901
- 1902
- 1903
- 1904
- 1905
- 1906
- 1907
- 1908
- 1909 
- 1910
- 1911
- 1912
- 1913
- 1914
- 1915-1921
- 1922
- 1923
- 1924
- 1925
- 1926
- 1927
- 1928
- 1929
- 1930
- 1931
- 1932
- 1933
- 1934
- 1935
- 1936
- 1937
- 1938
- 1939
- 1940-1946
- 1947
- 1948
- 1949
- 1950
- 1951
- 1952
- 1953
- 1954
- 1955
- 1956
- 1957
- 1958
- 1959 
- 1960
- (1961)
- 1962
- 1963
- 1964
- 1965
- 1966
- 1967
- 1968
- 1969
- 1970
- 1971
- 1972
- 1973
- 1974
- 1975
- 1976
- 1977
- 1978
- 1979
- 1980
- 1981
- 1982
- 1983
- 1984
- 1985
- 1986
- 1987
- 1988
- 1989
- 1990
- 1991
- 1992
- 1993
- 1994
- 1995
- 1996
- 1997
- 1998
- 1999 
- 2000
- 2001
- 2002
- 2003
- 2004
- 2005
- 2006
- 2007
- 2008
- 2009 
- 2010
- 2011
- 2012
- 2013
- 2014
- 2015 
- 2016 
- 2017 
- 2018 
- 2019 
- (2020) 
- 2021
TaitouintiTaitouinti
**Taitouinnissa** kilpailtiin **Lontoon vuoden 2012 kesäolympialaisissa** 5.–10. elokuuta. Kilpailtavina lajeina olivat naisten parikilpailu ja joukkuekilpailu, joista parikilpailuun osallistui 24 ja joukkuekilpailuun kahdeksan maata. Yhteensä kilpailijoita oli 104. Taitouintikilpailut käytiin London Aquatics Centressä.

Karsinta
--------

Britannialla oli isäntämaana automaattisesti maapaikka kumpaankin kilpailuun. Joukkuekilpailussa maanosien mestaruuskilpailujen voittajajoukkueet Eurooppaa lukuun ottamatta pääsivät mukaan olympialaisiin, ja loput kolme paikkaa ratkesivat Lontoossa järjestetyssä karsintaturnauksessa 18.–22. huhtikuuta 2012.

Kaikki joukkuekilpailuun osallistuvat maat osallistuivat myös parikilpailuun. Parikilpailun uimarien on osallistuttava myös joukkuekilpailuun. Maanosien mestarit saavat kisapaikan, ja loput paikat jaettiin Lontoon karsintaturnauksessa.

Osallistujat
------------

### Parikilpailu

* Iso-Britannia
* 23 muuta maata

### Joukkuekilpailu

* Iso-Britannia
* seitsemän muuta maata

Mitalistit
----------

| **Laji** |  **Kultaa** |  **Hopeaa** |  **Pronssia** |
| Pariuinti |  Venäjä  Natalja Ištšenko  Svetlana Romašina |  Espanja  Ona Carbonell  Andrea Fuentes |  Kiina  Huang Xuechen  Liu Ou |
| Joukkuekilpailu |  Venäjä |  Espanja |  Kiina |

Katso myös
----------

* Luettelo taitouinnin olympiamitalisteista

Lähteet
-------

* Synchronized Swimming Results, London 2012 (englanniksi)
* FINA:n dokumentti karsintajärjestelmästä (englanniksi)
* Selostus karsintajärjestelmästä Suomen Olympiakomitean sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)

TaitouintiTaitouinti olympialaisissa
1984 | 
1988 | 
1992 | 
1996 | 
2000 | 
2004 | 
2008 | 
2012 | 
2016 | 
2020

Kesäolympialaisten 2012 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Koripallo | Käsipallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Pöytätennis | Ratsastus | Soutu | Sulkapallo | Taekwondo | Taitouinti | Tennis | Triathlon | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
**RN Bartolomeo Colleoni** (ital. *Regia Nave Bartolomeo Colleoni*) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1932 valmistunut Giussano-luokan kevyt risteilijä toisessa maailmansodassa. Alus upotettiin Cape Spadan taistelussa 19. heinäkuuta 1940.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Giussano-luokka*
Alus tilattiin Ansaldon telakalta Genovasta, missä köli laskettiin 21. kesäkuuta 1928. Alus laskettiin vesille 21. joulukuuta 1930 ja valmistui 10. helmikuuta 1932.

Palvelus
--------

Alus oli Välimerellä, kunnes se lähti 1938 Kauko-Itään vapauttaakseen *RN Raimondo Montecuccolin*. Alus saapui 23. joulukuuta Shanghaihin, missä se viipyi toisen maailmansodan alkuun. *RN Lepanton* vapauttaessa aluksen 1. lokakuuta se lähti kotimatkalle. Alus saapui 28. lokakuuta Italiaan.

Shanghai
Alus muodosti sisaraluksensa *RN Giovanni dalle Bande Neren* kanssa 2. risteilijälaivueen 2. viirikkön. Se laski 10. kesäkuuta 1940 Italian julistettua sodan liittoutuneille Sisilian kanavaan miinoitteen, jonka jälkeen se suojasi heinäkuun joukkojenkuljetussaattueita Napolin ja Tripolin välillä. Se lähti 17. heinäkuuta *Bande Neren* kanssa liittoutuneiden aktiivisuuden vuoksi Lerokselle.

Aluksen tuhoutuminen taistelussa *HMAS Sydney'ä* vastaan
Britannian kuninkaallisten ilmavoimien lentokone raportoi 16. heinäkuuta havaitsemastaan Italian laivaston osastosta. Varhain 17. heinäkuuta Kreetan rannikolla Cape Spadan edustalla matkanneet alukset joutuivat Australian kuninkaallisen laivaston risteilijän *HMAS Sydneyn* ja viiden hävittäjän yllättämäksi. Seuranneessa tulitaistelussa *Bartolomeo Colleoni* sai osuman konehuoneeseen, joka esti aluksen liikkumisen. Hävittäjät upottivat liikuntakyvyttömän risteilijän torpedoilla.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **RN Bartolomeo Colleoni (1930)**.
* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Greene, Jack & Massignani, Alessandro: *The Naval War in the Mediterranean 1940-1943*. Lontoo: Chatham Publishing, 2002. ISBN 1-86176-190-2. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Whitley, M. J. 131
2. ↑  Whitley, M. J. 131-132

*Giussano*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *Alberico da Barbiano* –
*Alberto da Giussano* - *Bartolomeo Colleoni* –
*Giovanni dalle Bande Nere* |
| Edeltäjä: *Zara-luokka* – Seuraaja: *Cadorna* -luokka |
Varkauden vesitorni.
**Varkauden vesitorni** on Varkaudessa sijaitseva vesitorni, joka on samalla myös asuinkerrostalo. Vesitornikerrostalon rakentaminen aloitettiin vuonna 1954 ja valmistui vuonna 1956.Torni on 45 metriä korkea. Se oli aikoinaan Suomen korkein asuttu rakennus, ja edelleenkin se on Varkauden näkyvin maamerkki.

Kaupunginarkkitehti Kalevi Väyrysen suunnittelema vesitornikerrostalo ratkaisi Varkauden kauppalan kolme kunnallista ongelmaa kerralla. Kasvava kauppala tarvitsi vesitornin vesihuollon järjestämiseksi, runsaasti uusia vuokra-asuntoja kasvavalle väestölle ja toimitilat Savon museolle (nykyinen Varkauden museo). Yhdellä vesitornikerrostalolla ratkaistiin kaikki kolme rakennustarvetta. Varkauden museo toimi rakennuksessa vuosina 1956–1983 ja Varkauden taidemuseo 1984–1992. Vuosien 1992–1993 remontissa museotilat muutettiin asuinkäyttöön ja taidemuseo muutti Päiviönsaareen Ahlströminkadulle. Asuinkerroksia talossa on yksitoista.

Juho "Jussi" Voutilaisen raudoittaman vesitornin katolla on näköalatasanne ja kahvila. Näköalatasanne oli pitkään Varkauden suosituin matkailukohde.

Vesitorni sijaitsee Taulumäen kaupunginosassa Nakskovinkadun päässä, ja se on linjassa Varkauden Kauppakadun kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Varkauden rakennuskulttuuria*. Varkauden museon julkaisuja 5. Jyväskylä 1996, 97.
2. ↑  Varkauden opaskartta
**Bilal Xhaferri** (1935 Ninat, Albania – 1986 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) oli albanialainen runoilija ja poliittinen toisinajattelija. Häntä pidetään etenkin Chamerian alueen runouden voimahahmona.

Xhaferri syntyi Ninatin kylässä lähellä Konispolia. Hänen varhaista tuotantoaan edustaa tarinakokoelma *Njerëz të rinj, tokë e lashtë* (1966). Xhaferri joutui kommunistien epäsuosioon kun hän arvosteli Ismail Kadaren romaania *Dasma* ("Häät", 1968). Xhaferrin onnistui paeta Kreikkaan elokuussa 1969 ja seuraavana vuonna hän muutti Yhdysvaltoihin. Xhaferri asettui Chicagoon ja perusti antikommunistisen aikakauslehden *Krahu i Shqiponjës* ("Kotkan siivet"), jota julkaistiin 39 numeroa vuodesta 1974 vuoteen 1986.

Lähteet
-------

1. 1 2  Xhaferri, Bilal *Historical Dictionary of Albania*.  2010. Viitattu 25.3.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Bilal XHAFERRI *Albanianliterature.net*. Viitattu 25.3.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
**Axel Gabriel Corander** (23. maaliskuuta 1827 Mikkelin pitäjä – 29. syyskuuta 1877 Viipuri) oli suomalainen opettaja, kirjailija ja toimittaja.

Coranderin vanhemmat olivat nimismies Karl Fredrik Corander ja Lovisa Charlotta Nass. Opettaja ja toimittaja Claes Fredrik Corander (1822–1872) ja kirkkoherra, opettaja, sanomalehtimies ja suomen kielen tutkija Henrik Konstantin Corander (1814–1878) olivat hänen veljiään. Corander valmistui maisteriksi 1850 ja toimi ensin opettajana Helsingissä sekä sitten 1852–1874 aluksi matematiikan ja myöhemmin uskonnon lehtorina Viipurissa. Hän painatti 1848 ensimmäisen suomalaisen pitäjänkertomuksen *Kertoelma Suur-Savosta eli Mikkelistä*, kirjoittaen nimensä muotoon A. G. Korander. 1861 hän julkaisi oppikirjan *Utkast till finsk satslärä*, josta ilmestyi uusi täydennetty painos 1865 muun muassa Julius Krohnin antamiin tietoihin perustuen. Corander työskenteli Viipurissa myös sanomalehtimiehenä, toimittaen *Sanan-Lennätintä* sekä *Otawaa* 1862–1863 ja *Ilmarista* 1871–1872. Hän toimi myös Viipurin Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran sihteerinä 1857–1875.

Coranderin puoliso vuodesta 1854 oli Sofia Calonius (k. 1913).

Lähteet
-------

* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivu 124.

Aiheesta muualla
----------------

* Kotivuori, Yrjö: Axel Gabriel Corander. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Viitattu 28.12.2013.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo ruotsalaisesta poliitikosta. Häntä ei tule sekoittaa suomalaiseen jääkärimajuriin Axel Danielsoniin.*
Axel Danielsson
Axel Danielssonin hauta Malmössä
**Axel Ferdinand Danielsson** (15. joulukuuta 1863 Värmland, Ruotsi – 30. joulukuuta 1899) oli ruotsalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko, toimittaja ja kirjailija.

Danielsson käänsi Karl Marxin Kommunistisen manifestin ruotsiksi vuonna 1886 ja perusti sanomalehti Arbetetin vuonna 1887.

Axel Danielsson kuoli Saksassa vuonna 1899. Hänet on haudattu Pyhän Paulin kirkon hautausmaalle Malmöhön, Ruotsiin.

Aiheesta muualla
----------------

* Käsi, joka tahtoi tulla pääksi Wikiaineistossa

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Axel Danielsson*** 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Axel Edward Berndtson** (17. elokuuta 1858 Helsinki – 13. marraskuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, kirjailija, kustantaja ja taidekauppias.

Berndtsonin vanhemmat olivat filosofian tohtori Fredrik Berndtson ja vapaaherratar Augusta Kristina de la Chapelle. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta 1876 ja opiskeli sitten filologiaa ja oikeustiedettä Helsingin yliopistossa. Berndtson oli Hufvudstadsbladetin ulkomaanosastolla toimittajana 1885–1893 toimien samalla taide- ja kirjallisuusarvostelijana. Hän oli kiinnostunut näyttämötaiteesta ja toimi Ruotsalaisen teatterin sihteerinä. Vuonna 1894 Berndtson siirtyi Pariisiin ja toimi siellä sanomalehtien kirjeenvaihtajana opiskellen samalla näyttämötaidetta. Vuosisadan vaihteessa Berndtson keräsi nimiä Suomen hyväksi ns. kansainväliseen adressiin. Vuosina 1900–1908 Berndtson asui Tukholmassa ja painatti siellä Suomeen tarkoitettua maanalaista kirjallisuutta sekä julkaisi *Varia*-nimistä aikakauslehteä. Berndtson asui sitten Helsingissä 1908–1918 toimien sanomalehtimiehenä. Vuonna 1918 hän palasi Tukholmaan ja toimi siellä lehtien kirjeenvaihtajana. Vuosina 1924–1932 Berndtson asui Pariisissa ja viimeiset vuotensa hän asui Helsingissä.

Berndtson oli naimisissa vuodesta 1888 Marie-Louise Brattin kanssa.

Teoksia
-------

* *Hangö stad och badanstalt : handbok för badgäster och turister*, tekijät A. Berndtson ym. Wentzel Hagelstam, Helsingfors 1895 (ilmestyi suomeksi nimellä 'Hangon kaupunki ja kylpylaitos : käsikirja kylpyvieraita ja matkailijoita varten*, Wentzel Hagelstam, Helsinki 1895)*
* *Till Kamraterna : eftermälen och erinringar om 1876 års studenter från Svenska Normalskolan. N:o 2*. Svenska Normalskolan, Helsingfors 1911

Lähteet
-------

* BERNDTSON Axel Edward. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.

1. 1 2  Kuolleita, Uusi Suomi, 14.11.1937, nro 308, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Axel Bosin** (17. huhtikuuta 1840 Tukholma – 27. joulukuuta 1910 Tukholma) oli ruotsalainen näyttelijä, teatterinjohtaja ja teatteriohjaaja.

Ura
---

Axel Bosinin vanhemmat olivat Karl Knut Bosin ja Betty Augusta Dorph. Bosin työskenteli vuosina 1863–1883 useissa teattereissa ja teatteriseurueissa, mukaan luettuna ohjaajan työ Helsingin Svenska Teaternissa 1872–1874. Vuosina 1883–1889 Bosin johti yhdessä R. Wagnerin kanssa tukholmalaisia Södra teaternia ja Djurgårdsteaternia. Vuosina 1889–1891 Bosinilla oli oma teatteriseurue. Vuosina 1894–1904 hän työskenteli ohjaajana Tukholman teatterikuninkaaksi kutsutun Albert Ranftin teattereissa. Vuodesta 1906 uransa loppuun Bosin työskenteli ohjaajana Ranftin johtamassa Oscarsteaternissa.

Näyttelijänä Bosin ei päässyt loistamaan. Itse hän piti parhaina rooleinaan muun muassa seuraavia: Prosper Coindet (näytelmässä *På vift*), Hugo Berger (*En kinkblåsa*), von Fjesken (*Hofvet i Abdera*) ja Pihlén (*Det skadar inte*).

Ohjaajan työssään Bosin menestyi paremmin. Hänen huomattaviin ohjaustöihinsä kuuluu kappale *Jorden rundt på åttio dagar*, joka sai ensi-iltansa Djurgårdsteaternissa 12. kesäkuuta 1876. *Lilla helgonet* oli niin ikään menestys: se esitettiin yli kaksi sataa kertaa. Vuonna 1906 avatussa Oscarsteaternissa Bosin ohjasi muun muassa näytelmät *Den glada änkan* ja *Dollarprinsessan*.

Avioliitot
----------

Axel Bosinilla oli neljä aviopuolisoa:

* Charlotta Vilhelmina Bernhardina Smedberg (1866–1873)
* Karolina Charlotta (Lotten) Dorsch (1874–1889)
* Elin (Ellen) Cecilia Holmström (1891–1897)
* Emma Charlotta Vernunft (1900–)

Lähteet
-------

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6 7  Axel Bosin *Svenskt biografiskt lexikon*. Viitattu 21.2.2019.
2. ↑  Den glada änkan *Musikverk.se*. Viitattu 21.2.2019.
3. ↑  Dollarprinsessan *Musikverk.se*. Viitattu 21.2.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Axel Bosin (1840-1910)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ruotsi

 |

 |
**Anna Santamans** (s. 25. huhtikuuta 1993 Fontcouverte-la-Toussuire) on ranskalainen uimari.

Santamans saavutti pronssia 50 metrin vapaauinnissa nuorten EM-kilpailuissa Prahassa 2009. Nuorten olympialaisissa Singaporessa 2010 hän sai kultaa 50 metrin vapaauinnissa sekä pronssia 50 metrin perhosuinnissa ja sekajoukkueiden 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä.

Hän kilpaili Lontoon olympialaisissa 2012, jossa hän sijoittui 50 metrin vapaauinnissa 11:nneksi.

Santamans voitti marraskuussa 2012 uinnin lyhyen radan EM-kilpailuissa Chartresissa kultaa 4×50 metrin vapaauinnin ja sekauinnin sekaviesteissä sekä pronssia naisten 4×50 metrin sekauintiviestissä. Kazanin universiadeissa 2013 hän oli toinen 50 metrin vapaauinnissa. Vuonna 2014 hän kuului Ranskan pronssijoukkueeseen Berliinin EM-kilpailuissa 4 × 100 metrin vapaauinnin sekaviestissä ja Dohan lyhyen radan MM-kilpailuissa naisten 4 × 50 metrin sekauintiviestissä. Hän sai 4 × 100 metrin vapaauinnin sekaviestissä pronssia myös Lontoon EM-kilpailuissa 2016.

Santamans sijoittui Budapestin MM-kilpailuissa 2017 kuudenneksi 50 metrin vapaauinnissa. Glasgow'n lyhyen radan EM-kilpailuissa 2019 hän voitti kultaa naisten 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä. Saman lajin sekajoukkueiden kilpailussa hän sai pronssia uituaan alkuerissä.

Lähteet ja huomautukset
-----------------------

1. ↑  ui vain alkuerissä
2. 1 2  Anna Santamans *sports-reference.com*.  Arkistoitu 16.12.2012. Viitattu 23.11.2012.
3. 1 2 3 4  Santamans, Anna *swimrankings.net*. Viitattu 16.9.2014. (englanniksi)
4. ↑  Mixed 4x50 Medley omegatiming.com. Viitattu 23.11.2012.