recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli kertoo brittielokuvasta. Vanhemmasta ranskalaiselokuvasta katso Myrskyöitä (vuoden 1941 elokuva).*

**Myrskyöitä** (*I Know Where I’m Going!*) on Michael Powellin ja Emeric Pressburgerin käsikirjoittama, tuottama ja ohjaama brittiläinen romanttinen draamaelokuva vuodelta 1945.

Juoni
-----

Määrätietoinen nuori kaupunkilaisnainen Joan Webster (Wendy Hiller) yrittää matkustaa Hebridien saarelle Skotlannin länsirannikolla mennäkseen siellä vihille Englannin rikkaimpiin kuuluvan, itseään vanhemman teollisuusjohtajan kanssa. Monen päivän myrsky kuitenkin estää laivamatkan, ja odotellessaan sään paranemista Mullin saarella kaupunkilaisnainen tutustuu paikallisiin ihmisiin ja heidän elämäntapaansa ja alkaa miettiä arvojaan uudestaan. Ratkaisun tekoa ei helpota saarelta löytyvä komea nuori mies (Roger Livesey).

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Wendy Hiller  | … |  Joan Webster
  |
|  George Camey  | … |  Mr. Webster
  |
|  Roger Livesey  | … |  Toriquil MacNeil
  |
|  Duncan MacKechnie  | … |  kapteeni Lochinvar
  |
|  Walter Hudd  | … |  Hunter
  |
|  Finlay Currie  | … |  Ruairidh Mor
  |

Laulajana myöhemmin tunnettu, lapsinäyttelijänä uransa aloittanut Petula Clark näyttelee *Myrskyöissä* pienen sivuroolin noin 13-vuotiaana.

Tuotanto
--------

*Myrskyöitä* on kuvattu Denhamin studioilla Buckinghamshiressä sekä aidoissa ympäristöissä Mullin saarella. Tarinassa on kyse odottamisesta, ja odottaminen liittyi myös elokuvan tekoon. Powell ja Pressburger päättivät kuvata tämän mustavalkoisen elokuvan odotellessaan Technicolor-kalustoa, jota he tarvitsivat seuraavan elokuvansa *Kysymys elämästä ja kuolemasta* kuvauksissa.

Vastaanotto
-----------

*Helsingin Sanomien* Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla 1986, että tarina alkaa hyvin realistisena mutta muuttuu vähitellen mielikuvitukselliseksi ja runolliseksi kelttiläisten satujen ja legendojen ilotulitukseksi.

*The New York Timesin* kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Fränti, Mikael:   *Helsingin Sanomat*, 26.4.1986, s. 63. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. ↑  Myrskyöitä (1945). Kansallinen audiovisuaalinen instituutti.  Arkistoitu 13.5.2019. Viitattu 13.5.2019.
3. ↑  The Archers: Part I. *The Powell & Pressburger Pages*.  Arkistoitu 13.5.2019. Viitattu 13.5.2019. (englanniksi)
4. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made. (Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004.) *The New York Times*.  Arkistoitu 11.7.2016. Viitattu 24.6.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Elokuvan esittely Criterion Collection -sivustolla (englanniksi)
**Siili: työväen pilalehti** oli Suomessa vuosina 1945–1951 ilmestynyt SKDL:ää tukenut poliittinen pilalehti.

Kesällä 1945 perustettu *Siili* ilmestyi kahdesti kuukaudessa Kansankulttuurin kustantamana. Se kävi koko ilmestymisensä ajan jatkuvaa kamppailua sosiaalidemokraattien pilalehden *Kurikan* kanssa, ja sen hyökkäyksen pääkohteena olivat yleensä Väinö Tanner ja asevelisosialistit. Myöhemmin kritiikin kohteena olivat sosiaalidemokraattinen Fagerholmin I hallitus ja kylmän sodan alettua Yhdysvallat. *Siilin* esikuvana oli neuvostoliittolainen *Krokodil*-lehti, josta se myös lainasi sekä kuvia että tekstiä. *Siilin* toimittajina toimivat Pentti Lahti ja vuodesta 1946 V. Montonen. Lehden pääasiallinen kuvittaja oli myös *Työkansan Sanomiin* piirtänyt Reino Vaittinen. Sodanjälkeisten vuosien aikana pilalehdistö koki Suomessa lyhyen renessanssin, jonka aikana myös *Siili* menestyi, mutta se kävi pian tappiolliseksi ja 1950-luvun alussa SKP:n johto katsoi ajan tarpeiden vaativan toisenlaisia puoluelehtiä. *Siili* lakkautettiin vuoden 1951 lopussa.

Lähteet
-------

* Ari Uino: *Pilalehtien monenkirjava sukupuu*, teoksessa *Suomen lehdistön historia 8: Yleisaikakauslehdet*. Aikakauslehtien liitto/Kustannuskiila 1991.

### Viitteet

1. 1 2  Uino 1991, s. 346
2. ↑  Siili[vanhentunut linkki] Fennica-tietokanta. Viitattu 18.9.2014.
**Siilinjärven junaonnettomuus** tapahtui 12. heinäkuuta 1924 Toivalan ja Siilinjärven asemien välillä, kun K-2 (myöh. Tk2) sarjan veturi numero 418 törmäsi vastaantulevaan hiekkajunaan, jota veti G-1 (myöh Sk1) sarjan höyryveturi 169.
Onnettomuudessa menehtyivät G-1 veturinkuljettaja ja lämmittäjä. Tenderin päällä ollut konduktööri pelastautui hyppäämällä junasta ennen törmäystä loukkaantuen vakavasti.

Tapahtumat
----------

Siilinjärven asemapäällikkö oli aamulla lähtenyt junalla Kuopioon, ja matkalla antanut vastaantulevalle sorajunalle luvan tulla postijunaa vastaan Siilinjärvelle odottamaan postijunan sivuuttamista.

Siilinjärven sähköttäjä myöhästyi työvuorostaan saapuen asemalle noin puoli tuntia myöhässä 12.30. Toivalan aseman sähköttäjä yritti tavoittaa Siilinjärven sähköttäjää kello 12.00, mutta kun ei saanut vastausta hän päästi veturin 169 matkaan kohti Siilinjärveä.
Tilanne selvisi sähköttäjille vasta 12.30 kun yhteys Toivalan ja Siilinjärven välille syntyi. Tällöin selvisi, että junat tulevat törmäämään asemien välillä.

Junat törmäsivät kallioleikkauksessa olevassa kaarteessa kello 12.40. Kevyempi G-1 murskaantui täydellisesti, ja tenderissä olleet halot syttyivät palamaan polttaen romuttuneen veturin miehistöineen. K-2 vaurioitui pahoin, ja siinä olleet veturinkuljettaja ja lämmittäjä loukkaantuivat. [1]

Seuraukset
----------

Siilinjärven asemapäällikkö tuomittiin 8 kuukaudeksi ja Toivalan aseman sähköttäjä 3 kuukaudeksi vankeuteen törkeistä laiminlyönneistä. Lisäksi heidät määrättiin yhteisvastuullisesti maksamaan yli 300 000 markan korvaukset vahingoista.
Siilinjärven aseman sähköttäjä sai ankaran varoituksen. [2]

G-1 veturi 169 tuhoutui täydellisesti, ja K-2 veturi 418 korjattiin takaisin palvelukseen.
Vuonna 1959 veturi 418 lähetettiin Yhdysvaltojen Oregoniin lahjaksi "suomalaisille siirtolaisille muistoksi heidän vaikeista ajoistaan siirtolaisuuden alkutaipaleella".[3] Veturi on edelleen nähtävänä Junction Cityssä Oregonissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Veturimies Elokuu 1924
2. ↑  Hämeen Kansa 18.11.1924
3. ↑  Resiina 4/1993

Aiheesta muualla
----------------

* Veturit törmäyskurssilla
**Telma Alexandra Pinto Monteiro**  (s. 27. joulukuuta 1985 Lissabon) on portugalilainen judoka.

Monteiro aloitti kansainvälisen uransa 52 kg:n painoluokassa. Hän sai pronssia alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Sarajevossa 2003. Seuraavana vuonna hän saavutti ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa, pronssia Bukarestin EM-kilpailuissa. Myöhemmin samana vuonna hän voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Sofiassa ja saman ikäluokan MM-pronssia Budapestissä.

Monteiro sai 2005 pronssia sekä Rotterdamin EM- että Kairon MM-kilpailuissa. Lisäksi hän sijoittui toiseksi alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Kiovassa. Hän voitti Euroopan-mestaruuden Tampereella 2006 kukistettuaan loppuottelussa romanialaisen Ioana Aluas-Dinean. Myöhemmin samana vuonna hän .voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Moskovassa. Vuonna 2007 hän voitti Euroopan-mestaruuden Belgradissa ja sai MM-hopeaa Rio de Janeirossa. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui yhdeksänneksi.

Monteiro saavutti ensimmäisen arvokisamitalinsa 57 kg:n painoluokassa voittaessaan Euroopan-mestaruuden Tbilisissä 2009. Myöhemmin samana vuonna hän sai hopeaa Rotterdamin MM-kilpailuissa. Vuonna 2010 hän oli kolmas Wienin EM-kilpailuissa ja toinen Tokion MM-tatamilla. Istanbulin EM-kilpailuissa 2011 hän sai hopeaa. Hän voitti Euroopan-mestaruuden Tšeljabinskissa 2012. Hän sai EM-pronssia 57-kiloisissa Budapestissa 2013 ja Montpellier’ssa 2014. Tšeljabinskin MM-kilpailuissa 2014 hän oli toinen. Hän voitti kultaa Bakun Euroopan kisoissa 2015. Astanan MM-kilpailuissa 2015 hän oli seitsemäs.

Monteiro saavutti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 pronssia 57 kg:n painoluokassa kukistettuaan pronssiottelussa romanialaisen Corina Căprioriun. Budapestin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui viidenneksi. Hän saavutti pronssia Tel Avivin EM-kilpailuissa 2018. Minskin Euroopan kisoissa 2019 hän saavutti 57-kiloisissa pronssia ja sekajoukkuekilpailussa hopeaa. Hän saavutti 57 kg:n sarjassa EM-hopeaa Prahassa 2020 ja voitti samassa sarjassa Euroopan-mestaruuden Lissabonissa 2021. Saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa hän oli seitsemäs.

Monteiro on saavuttanut maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa kaksitoista turnausvoittoa, kaksi kakkossijaa ja viisi kolmossijaa. Masters- /Grand Prix -/Grand Slam -kilpailuissa hän on saanut seitsemän voittoa, viisi kakkossijaa ja yhdeksän kolmossijaa. Hän on voittanut neljä Portugalin-mestaruutta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Telma Monteiro *sports-reference.com*.  Arkistoitu 15.9.2011. Viitattu 8.9.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Telma Monteiro *judoinside.com*. Viitattu 14.6.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Portugali

 |

 |
**Telnet** on yhteysprotokolla pääteyhteyksiin Internetin ylitse. **Telnet** on myös telnet-protokollaa käyttävä hyvin yleinen ohjelma.

Usein pääteyhteys muodostetaan asiakkaan tietokoneesta palvelimen komentorivipalveluihin, jolloin päästään käyttämään palvelimen ohjelmia ja palveluita, esimerkiksi lukemaan sähköpostia. 

Telnet-ohjelma löytyy käytännössä kaikilta käyttöjärjestelmiltä vakiona lukuisien Internetistä löytyvien hyvien pääte-emulaattorien lisäksi.

Koska telnet-protokollan asiakaspuoli ei oletusarvoisesti liikennöi palvelinpuolelle mitään protokollakohtaista, voi telnet-ohjelmia käyttää myös yksinkertaisten puhtaiden TCP-yhteyksien ottamiseen tiettyihin palveluihin vaikkapa niiden testaamista varten.

Telnet ei salaa liikennettä (mukaan luettuna salasanoja) millään tavalla, ja muutenkin protokollan tietoturvan taso on heikko. Muun muassa tämän vuoksi telnetin käyttö pääteyhteyksiin on 1990-luvun lopulta alkaen vähentynyt jyrkästi. SSH-protokolla on monissa käyttötarkoituksissa käytännössä korvannut telnetin.

Katso myös
----------

* netcat - Telnet-ohjelmaa monipuolisempi testaustyökalu
* portti - mm. esimerkki Telnet-ohjelman käytöstä

Standardointi
-------------

* RFC 15
* RFC 854 - Telnet Protocol Specification
* RFC 855
**Telluuritetrakloridi** (TeCl4) on telluuri- ja klooriatomien muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää katalyyttinä ja muiden telluuriyhdisteiden valmistuksen lähtöaineena.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa telluuritetrakloridi on valkoista tai hieman kellertävää kiteistä ainetta. Nesteenä ja kaasuna se on punaista. Kaasufaasissa yhdiste esiintyy TeCl4-monomeerina, mutta kiinteässä ja nestemäisessä olomuodossa polymeerinä. Kiteisessä telluuritetrakloridissa toistuva yksikkö on kuutiomainen Te4Cl16-tetrameeri, jossa jokainen telluuriatomi on sitoutunut kuuteen klooriatomiin ja telluuri- ja klooriatomit vuorottelevat kuution kärkinä. Nestemäisenä telluuritetrakloridi johtaa sähköä ja tämä johtuu TeCl3+, Te3Cl13-- ja Te2Cl102--ionien muodostumisesta.

Telluuritetrakloridi ei liukene veteen, mutta hydrolysoituu veden vaikutuksesta telluuridioksidiksi ja vetykloridiksi. Yhdiste liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten metanoliin, etanoliin, etyyliasetaattiin, bentseeniin ja tolueeniin. Telluuritetrakloridi muodostaa additiotuotteita useiden Lewis-emästen kanssa.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Telluuritetrakloridia voidaan valmistaa suoraan alkuaineistaan klooraamalla telluuria. Muita tapoja ovat telluurin tai telluuridioksidin klooraus käyttämällä klooraavana kemikaalina tetrakloorimetaania, arseenitrikloridia tai rikkidikloridia.

Te + 2 Cl2 → TeCl4
Telluuritetrakloridia voidaan käyttää niin epäorgaanisten kuin orgaanistenkin telluuriyhdisteiden valmistuksessa. Sitä voidaan käyttää myös katalyyttinä kloorattaessa bentseeniä tai fenoleja ja vedytettäessä karboksyylihappoja tai estereitä alkoholeiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  James E. Hoffmann, Michael G. King, C. Carapella, J. E. Oldfield &R. D. Putnam: *Tellurium and Tellurium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2011. Viitattu 18.9.2014
2. 1 2 3  Guy Knockaert: *Tellurium and Tellurium Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2011. Viitattu 18.9.2014
3. 1 2  Egon Wiberg, Nils Wiberg, Arnold Frederick Holleman: *Inorganic chemistry*, s. 590–591. Academic Press, 2001. ISBN 978-0-12-352651-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 18.9.2014). (englanniksi)
4. ↑  William M. Haynes, David R. Lide, Thomas J. Bruno: *CRC Handbook of Chemistry and Physics*, s. 4.94. 93rd Edition. CRC Press, 2012. ISBN 978-1439880494. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 18.9.2014). (englanniksi)
5. 1 2  N.N. Greenwood & A. Earnshaw: *Chemistry of the Elements*, s. 772–775. 2nd Edition. Butterworth Heinemann, 1997. ISBN 0-7506-3365-4. (englanniksi)
**Thor** on norjalainen tietoliikennesatelliittien perhe. 

Thor-satelliittien operaattori on Telenor ASA:n tytäryritys Telenor Satellite Broadcasting. Se on tilannut vuoteen 2008 mennessä kuusi Thor-nimeä kantavaa satelliittia, Thor 1 - Thor 6. Thor 5 laukaistiin talvella 2008 ja otettiin käyttöön helmikuussa 2009.

Thor 5
------

Telenor ASA tilasi Orbital Sciences Corporation -yhtiöltä (OSC) syyskuussa 2006 GEO-radan tietoliikennesatelliitin, joka sai nimen Thor 2R, joka muutettiin Thor 5:ksi, kun satelliitti valmistui tehtaalta. Satelliitin hinta oli 217 miljoonaa dollaria. Se perustuu OSC:n satelliittiin STARTM. Satelliitti laukaistiin 11. helmikuuta 2008 International Launch Services (ILS) käyttäen venäläistä Proton-kantorakettia.

The Thor 5 toimii KU-taajuuskaistalla välittäen TV-ohjelmia 0,8 astetta läntistä pituutta asemasta geosynkrooniselta kiertoradalta. Satelliitissa on 24 transponderia ja sen lähetysteho on 3600 W. Satelliitti painaa 1960 kg. Sen lähetysalue kattaa Pohjoismaat, Itä-Euroopan ja Keski-Idän. Sen toiminta-aika on 15 vuotta. Satelliitti korvasi Thor 2 -satelliitin joka on nykyisin 5 astetta itään.

Aiemmat Thor-satelliitit
------------------------

Aiemmat Thor-satelliitit ovat 

* Thor 1 (Hugher HS-376)
* Thor 2, 3 (Hughes HS-376HP)
* Thor 6 (eurooppalainen Spacebus-4000B2)

Lähteet
-------

* Laukaisu-uutinen (englanniksi)
* Spaceflight Now, "Norwegian satellite put in geostationary orbit by Proton"*lähde tarkemmin?*
**The Last King of Scotland** on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut Kevin MacDonaldin ohjaama brittiläinen draamaelokuva, joka perustuu Giles Fodenin samannimiseen romaaniin. Sen pääosissa ovat Forest Whitaker, James McAvoy, Kerry Washington ja Simon McBurney.

Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa vuonna 2006 ja Suomessa tammikuussa 2007.

Juoni
-----

Elokuva kertoo Ugandan diktaattorina vuosina 1971–1979 toimineesta Idi Aminista (Forest Whitaker). Hän ottaa henkilökohtaiseksi lääkärikseen nuoren skotin Nicholas Carriganin (James McAvoy), joka joutuu hankalaan välikäteen huomatessaan, millaisen isännän alaiseksi on joutunut.

Vastaanotto
-----------

*The Last King of Scotland* voitti kaksi BAFTA-palkintoa: Alex Kordan palkinnon parhaasta brittiläisestä elokuvasta ja parhaan sovitetun käsikirjoituksen palkinnon.

Idi Aminia näyttelevä Forest Whitaker on palkittu roolisuorituksestaan muun muassa Oscarilla, BAFTAlla, Golden Globella ja Screen Actors Guild -palkinnolla vuonna 2007. Rooliaan varten Whitaker luki kirjoja, katsoi dokumentteja ja tapasi Aminin ystävät ja perheen. Hän opetteli Itä-Afrikan aksentin ja swahilin, jota hän käyttää elokuvassa useita kertoja.

Aiheesta muualla
----------------

* *The Last King of Scotland* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *The Last King of Scotland* Box Office Mojossa (englanniksi)
* *The Last King of Scotland* Rotten Tomatoesissa (englanniksi)
* *The Last King of Scotland* Metacriticissä (englanniksi)
Eri taksaanien rakenteita
**Taksaanit** ovat syöpälääkkeitä. Amerikkalaisen marjakuusen eli lännenmarjakuusen (*Taxus brevifolia*) kuoresta löytyi paklitakseli, joka sitoutuu solunjakautumisessa tarvittavien mikrotubulusten tubuliiniproteiiniin ja estävät sen toimintaa. Tällöin syöpäsolun jakautuminen pysähtyy. Myöhemmin on kehitetty muita puolisynteettisiä taksaaneja kuten doketakseli ja kabatsitakseli. Taksaaneja käytetään monien eri kasvainten hoitoon.[1]. 

Taksaanit aiheuttavat sivuvaikutuksina mm. verisolujen muodostumisen estymistä luuytimessä ja hermovaurioita. Myös muita syöpälääkkeille tyypillisiä sivuvaikutuksia voi tulla, kuten hiusten lähtöä ja limakalvovaurioita. Myös yliherkkyysreaktiot ovat melko tavallisia.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2  Elonen E, Kasvainten lääkehoito, kirjassa Koulu M, Mervaala E, Tuomisto J, Farmakologia ja toksikologia, 8. p. ss. 1013–1051. Kustannus Oy Medicina, Kuopio 2012. ISBN 978-951-97316-4-3. Myös verkossa www.medicina.fi.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Taksaanit** Wikimedia Commonsissa
**VOD** (lyhenne sanoista *video on demand*) tarkoittaa ladattavaa bittimuotoista videotiedostoa, jota levitetään esimerkiksi internetin kautta. Jos elokuvaa levitetään internetissä tietokoneelle ladattavana datatiedostona on sen nimitys VOD. Suomen kielessä käytetään yleisesti myös termiä tilausvideo. VOD:n vastakohtana ovat fyysiset tallennusmuodot, kuten DVD-levy.

VOD toimii joko siten, että videotiedosto ladataan katsojan tietokoneelle, tai se esitetään suoratoistona (engl. *streaming*), jolloin tiedosto ei tallennu tietokoneelle. VOD-järjestelmissä katsoja voi valita haluamansa tiedoston, jonka katsoo verkossa tai interaktiivisessa eli vuorovaikutteisessa televisiojärjestelmässä.

Ensimmäinen VOD-palvelu suomessa oli vuonna 2005 julkaistu SF Anytime -palvelu Teliasoneran asiakkaille.

Katso myös
----------

* Yle Areena
* MTV
* Ruutu
* Canal+
* Elisa Viihde Viaplay
* Netflix
* HBO:
	+ HBO on Demand
	+ HBO Go
	+ HBO Now
	+ HBO Max
* Hulu
* C More
* Voddler
* Amazon Prime Video
* Disney+

Lähteet
-------

1. ↑  Sari Maamies: On demand *Kielikello*.  1996. Kotimaisten kielten keskus. Viitattu 24.7.2021.
2. ↑  Tuomas Karvonen: Soneralta videovuokraamo kotikoneelle *Digitoday*.  22.4.2005. Iltasanomat. Viitattu 24.7.2021.
**Sisäinen makedonialainen vallankumouksellinen järjestö** (bulg. Вътрешна Македонска Революционна Организация, *Vătrešna Makedonska Revoljutsionna Organizatsija*; mak. Внатрешна Македонска Револуционерна Организација, *Vnatrešna Makedonska Revolucionerna Organizacija*, **VMRO**) oli 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa toiminut maanalainen järjestö, jonka alkuperäisenä tavoitteena oli Makedonian vapauttaminen vallankumouksellisin keinoin turkkilaisten vallasta. Myöhemmin järjestö jakautui kahteen siipeen, joista toinen ajoi Makedonian itsenäisyyttä ja toinen pyrki edistämään Bulgarian vaikutusvaltaa Makedoniassa ja lähialueella.

VMRO perustettiin Kreikan Thessalonikissa vuonna 1893. Järjestön perustajiin kuuluivat muun muassa Damjan Gruev, Gotse Deltšev ja Jane Sandanski. He olivat makedonialaisia, jotka pitivät itseään kansallisuudeltaan bulgaareina, ja halusivat saada tuolloin Ottomaanien valtakuntaan kuuluneelle Makedonialle itsehallinnon. Saavutettuaan jonkinasteista kannatusta Makedonian kristityn väestön parissa VMRO käynnisti vuonna 1903 Ilindenin kansannousun, jonka turkkilaiset kuitenkin kukistivat. Tämän jälkeen järjestö hajosi kahtia: Makedoniasta käsin toiminut vasemmistolaisempi siipi ajoi edelleen Makedonian itsenäisyyttä ja Sofiaan asettunut oikeistolaisempi siipi kannatti Makedonian liittämistä Bulgariaan sekä ryhtyi yleisemminkin edistämään Bulgarian sotilaallisia etuja. Varsinkin jälkimmäinen ryhmä omaksui myöhemmin terrori- ja salamurhataktiikan vastustajiaan vastaan.

Balkanin sotien (1912–1913) seurauksena Makedonia jaettiin Serbian, Kreikan ja Bulgarian kesken, mutta VMRO jatkoi toimintaansa. Vähitellen sen harjoittama umpimähkäinen terrori alkoi vieroittaa sen kannattajia sekä Makedoniassa että Bulgariassa. Vuonna 1923 Todor Aleksandrovin johtama VMRO:n bulgarialainen siipi onnistui murhaamaan Bulgarian pääministeri Aleksandăr Stambolijskin. Aleksandrov itse murhattiin seuraavana vuonna ja häntä seurasivat organisaation johdossa Aleksandăr Protogerov sekä Ivan Mihailov. Vuonna 1934 Bulgarian hallitus kielsi Bulgarian VMRO:n toiminnan ja vangitsi tai karkotti sen johtajat.

Samaan aikaan Makedonian itsenäisyyttä ajanut VMRO:n makedonialainen siipi jatkoi myös toimintaansa ja järjestäytyi uudelleen vuonna 1925 nimellä "VMRO (yhtenäinen)". Jugoslavian viranomaiset vainosivat järjestöä sen separatistismin vuoksi ja se lakkautettiin Jugoslaviassa vuonna 1937.

VMRO:n perintöön vetoavat Makedoniassa vuonna 1990 perustettu VMRO-DPMNE-puolue samoin kuin Bulgariassa 1996 perustettu VMRO – Bulgarian kansallinen liike.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Internal Macedonian Revolutionary Organization (IMRO) (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 3.1.2014.
**Unic Oy** oli osuuspankkiryhmään 1967 perustettu ATK-palvelutalo. Unic oli aikansa merkittävimpiä palkkahallinnon ja taloushallinnon ohjelmistojen tuottajia. Muita 1960–1980-luvun merkittäviä toimijoita atk-palvelualalla olivat muun muassa Nokian laskentakeskus, Tietotehdas Oy, Nixdorff Oy, Systek Oy.
Unic noteerattiin pörssin OTC-listalla 26.9.1988–20.12.1995.

Tietotehdas Oy, (josta myöhemmin tuli ensin TietoEnator Oy ja sittemmin Tieto Oyj), osti Unicin 1990-luvun puolivälissä. Sen jälkeen Unic toimi nimellä TT-Unic Oy (perustettu 28. joulukuuta 1995) ja myöhemmin nimellä TietoEnator Applications Oy ja Personec Oy. TietoEnator myi vuonna 2006 Personec Oy:n Nordic Capital -sijoitusyhtiölle. Yhtiön nimi on nykyään Aditro Oy.

Ohjelmistojen historia
----------------------

Unic Oy:n toimintaan yhdistyi Tietotehtaan yhteydessä Valtion tietokonekeskuksen (VTKK) palkkaohjelmistot kuten HEPLA. Tietotehtaan puolelta tuli mm. Meritt -ohjelmistot ja HHP -palkkasovellus. 
Tietotehdas oli ostanut myös Tietovoima Oy:ltä Syslat palkkasovelluksen joka liittyi myös uuteen Unic Oy:n.

Yhtiön merkittävimpiä palkkahallinnon tuotteita ovat Master, Intime Open, Wintime, Fortime, Tikon ja Regime -nimiset palkka- ja taloushallinnon ohjelmistot. Nykyään ne tunnetaan nimillä Personec W , Personec F (ent. Fortime) ja Personec R (ent. Regime), Personec tikon (ent. Tikon).

Lähteet
-------

1. ↑  Pörssihistoriaa, lakanneet 1973–1996 *porssitieto.fi*. Viitattu 8.7.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Aditro Oy:n sivut
**Suomalais-Japanilainen Yhdistys ry** (SJY) on Japanista sekä Suomen ja Japanin välisestä ystävyydestä kiinnostuneiden ystävyysseura. Yhdistys on perustettu vuonna 1935 ja se oli Suomen toinen kansainvälinen ystävyysyhdistys. Yhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja oli professori Gustaf Ramstedt, Suomen ensimmäinen asiainhoitaja Tokiossa.

Yhdistys järjestää erilaisia kursseja ja harrastepiirejä, kuten japanilaisen ruoan valmistuksesta  ja Japanin matkailusta , kuten esim. Matkailijan 50 Kanjia .
SJY myös ylläpitää japanin kielen keskusteluryhmää Helsingissä. SJY myös järjestää tai on mukana monissa eri tapahtumissa, kuten Roihuvuoren Hanamijuhla ja Japani-Matsuri. 
Yhdistys on myös julkaissut joukon kirjasia Japanin kulttuurista ja kielestä. 
Yhdistyksen jäsenjulkaisu, Kokoro (心), ilmestyy neljä kertaa vuodessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Historia, Yhdistyksen historiasivut 7.3.2022
2. ↑  Resepteja, Reseptejä sivu 7.3.2022
3. ↑  Matkailu, Matkailu 7.3.2022
4. ↑  Matkailijan 50 kanjia, 50 kanjia kurssi 7.3.2022
5. ↑  Roihuvuoren Kirsikkapuisto
6. ↑  Kokoro, Yhdistyksen Kokoro sivu 7.3.2022

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivut
**Emblingiaceae** on yhden lajin *Emblingia calceoliflora* käsittävä monotyyppinen kasviheimo koppisiemenisten Brassicales-lahkossa.

Tuntomerkit
-----------

Kasvi on pensasmainen ja karvapeitteinen, matalakasvuinen ruohovartiskasvi. Lehtiasento on sillä enemmän tai vähemmän vastakkainen, ja lehdet ovat enemmän tai vähemmän ehytlaitaisia. Kukat sijaitsevat lehtihangoissa ja ovat vastakohtaisia (monosymmetrisiä). Verhiö on yhdislehtinen, liuskainen ja varren puolelta halkinainen. Terälehtiä on vain kaksi ja ne ovat kasvaneet yhteen päällysketoltaan tohvelimaiseksi teriöksi (vrt. lajinimi *calceoliflora* 'tohvelikukka'). Pohjuksessa on mesiäinen heti teriön sisäpuolella. Hetiö ja emiö sijaitsevat ulospäin kaartuvan varren päässä (androgynofori). Hetiössä on neljän fertiilin eli siitepölyä tuottavan heteen lisäksi neljä joutohedettä. Yhdislehtinen sikiäin muodostuu kahdesta tai kolmesta emilehdestä, ja siinä on aksiletyyppinen istukka, johon siemenaiheet kiinnittyvät. Niitä on yhtä monta kuin emilehtiäkin. Luotti on lyhyelti liuskainen. Hedelmä on avautumaton ja ohutseinäinen; se sisältää vaipallisen ja paksukuorisen siemenen, jossa on niukka ravintovarasto eli endospermi. Alkion alkeisvarsi on lyhyt.

Levinneisyys
------------

*Emblingia calceoliflora* kasvaa Länsi-Australiassa.

Luokittelu
----------

Emblingiaceae sijoittuu Brassicales-lahkon evoluutiopuussa kladiin, jota voi nimittää lahkon ydinryhmäksi (engl. core Brassicales). Siihen kuuluvat myös Pentadiplandraceae, Gyrostemonaceae, Borthwickiaceae, Stixaceae, resedakasvit (Resedaceae), Tovariaceae, hämähäkkikukkakasvit (Cleomaceae), kapriskasvit (Capparaceae) ja ristikukkaiskasvit (Brassicaceae). Perinteinen kapriskasvien heimo on sukulaisuustutkimusten tuloksena hajonnut useaksi pikkuheimoksi. Tämä ryhmä on muun muassa mesiäisen rakenteeltaan hyvin yhtenäinen.

Aikaisemmin *Emblingia* on sisällytetty linnunruohokasveihin (Polygalaceae) tai niiden yhteyteen, sitten lahkoon Gentianales, kunnes se nyt on vakiinnuttanut paikkansa edellä kuvatussa yhteydessä.

Lähteet
-------

* Stevens 2001–: Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. .

### Viitteet

1. 1 2 3  Stevens 2001–, viitattu 22.11.2014.
2. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2220445
* Wikispecies: Emblingiaceae
* APNI: 154182
* CoL: 623YM
* EPPO: 1EMBF
* FloraBase: 22822
* FoAO2: Emblingiaceae
* Fossilworks: 183037
* GBIF: 4017850
* GRIN: 409
* iNaturalist: 71508
* IPNI: 77126672-1
* IRMNG: 115621
* ITIS: 896481
* NCBI: 124769
* Open Tree of Life: 892655
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77126672-1
* Tropicos: 100352823
* Watson & Dallwitz: emblingi
* WFO: wfo-7000000212

 |

 |
**Embuscade-luokka** oli Ranskan laivaston neljän aluksen muodostama uiva patteriluokka.

Alukset olivat rautarunkoisia ja ne olivat lyhyempiä ja leveämpiä kuin edeltäneen Arrogante-luokan alukset. Lisäksi patteria oli jatkettu keulaan ja perään saakka. Keulassa ja perässä oli kaksi tykkiporttia ja kyljissä kuusi. Patterin korkeus oli ainoastaan kolme jalkaa.

Alukset
-------

Luokan alusten tilaus allekirjoitettiin 13. syyskuuta 1861 bordeaux'laisen Lucien Armanin kanssa. Luokan alukset piti Implacable-luokan piirustusten mukaan, mutta suunniteltu käyttö ulkoredeillä ja satama-alueilla sekä panssaroinnin lisääminen viimeisten Ranskan laivaston ironcladien mukaisesti loi tarvetta muutoksille. Meriministeri esitti patterin nostamista kahteen metriin sekä panssaroinnin kasvattamista 14 senttimetriin. Lisäksi keulaa ja perää piti nostaa ja merikelpoisuuden parantamiseksi sekä runkoa lyhentää ja leventää tykkien lukumäärän vähentyessä kymmenestä kahdeksaan. Muutosten seurauksena syntyneet Nicolas Le Moinen piirustukset aluksista vahvistettiin 30. tammikuuta 1862. Höyrykoneet Schneideriltä 10. lokakuuta allekirjoitetulla tilauksella.

**Embuscade-luokan uivat patterit**| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmistui | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Embuscade | Arman, Bordeaux | 20. helmikuuta 1862 | 18. marraskuuta 1865 | 6. syyskuuta 1867 | 20. tammikuuta 1885 |
| Imprenable | Arman | 25. helmikuuta 1862 | 17. joulukuuta 1867 | 9. elokuuta 1870 | 7. maaliskuuta 1882 |
| Protectrice | Arman | 25. helmikuuta 1862 | 8. joulukuuta 1866 | 24. elokuuta 1867 | 9. elokuuta 1889 |
| Refuge | Arman | 25. helmikuuta 1862 | 1. toukokuuta 1866 | 10. syyskuuta 1867 | 5. heinäkuuta 1884 |

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Embuscade-luokka**.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860-1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Winfield, Rif & Roberts, Stephen S.: *French Warships in the Age of Sail 1786-1861 Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley, South Yorkshire: Seaforth Publishing, 2015. ISBN 978-1-84832-204-2. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Winfield, Rif & Roberts, Stephen S. s. 427-428
2. ↑  Gardiner, Robert s. 298
3. ↑  dossiersmarine.free.fr (Arkistoitu – Internet Archive)

*Embuscade*-luokan uivat patterit

|  |
| --- |
| *Embuscade* – *Imprenable* - *Protectrice* - *Refuge* |
| Edeltäjä: Arrogante-luokka – Seuraaja: EI |
"**Embraceable You**" on George Gershwinin säveltämä ja Ira Gershwinin sanoittama laulu vuoden 1930 Broadway-musikaalista *Girl Crazy*, jossa sen esittivät Ginger Rogers ja Allen Kearns. Kappale kirjoitettiin alun perin vuonna 1928 tai 1929 Florenz Ziegfeldin suunnittelemaan musikaaliin, joka olisi perustunut vuonna 1918 kirjoitettuun näytelmään *East Is West*. Musikaalia ei koskaan tehty, mutta Gershwinit kierrättivät osan siihen kirjoitetuista lauluista toisiin projekteihin. Osa päätyi vuoden 1929 musikaaliin *Show Girl*, ja "Embraceable You" otettiin mukaan *Girl Crazyyn*.

Kappaleesta on tullut suosittu jazzstandardi. Laulaja Billie Holidayn versio vuodelta 1944 valittiin historiallisten äänilevyjen kokoelmaan Grammy Hall of Fameen vuonna 2005. Charlie Parker nauhoitti vuonna 1947 hitaan bebop-version, jossa saksofonisti ei juurikaan keskittynyt laulun alkuperäiseen melodiaan vaan temaattiseen improvisointiin kappaleen sointukulun päällä. Parker nauhoitti kappaleen yhteensä 17 kertaa, mutta tämä versio on jäänyt kuuluisimmaksi. Sitä on jopa käytetty musiikin yleisteoksissa esimerkkinä jazzmusiikista.

Kappaletta on myös käytetty monissa elokuvissa, kuten *Me villissä lännessä* (1943), *Sininen rapsodia* (1945) ja *Pariisin lumoissa* (1951).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jeremy Wilson: Embraceable You *JazzStandards.com*. Viitattu 6. huhtikuuta 2010. (englanniksi)
2. ↑  Grammy Hall of Fame *Grammy.com*.  Arkistoitu 16.7.2015. Viitattu 6. huhtikuuta 2010. (englanniksi)
3. ↑  Charlie Parker: Embraceable You *Jazz.com*.  Arkistoitu 24.2.2010. Viitattu 6. huhtikuuta 2010. (englanniksi)
4. ↑  Bill Kirchner: *The Oxford Companion to Jazz*, s. 326. Oxford University Press US, 2005. ISBN 0195183592. (englanniksi)
*Suuret syövät pienet*. Poliittinen embleemi embleemikirjassa vuodelta 1617.
**Embleemi** (ransk. *emblème*, kreik. mosaiikki) oli alun perin metalliastian kohokuva tai ornamentti. Nykyisin se tarkoittaa kuvaesitystä, jossa on symbolinen sisältö. Se on abstrakti tai esittävä kuva, joka ilmentää jotain käsitettä, esimerkiksi moraalista totuutta tai allegoriaa, tai edustaa henkilöä, kuten kuningasta tai pyhimystä. 

Andrea Alciaton vuonna 1531 teoksessaan *Emblemata* määrittelemässä merkityksessä embleemi koostuu motosta, kuvasta ja runosta. Motto eli sana tai mietelmä esitetään kuvana ja selitetään runon avulla. Embleemit sisältyvät yleensä kirjoihin tai käsikirjoituksiin.

**Emblematiikka** tai **embleemitaide** on renessanssin aikana syntynyt embleemejä sisältävä taide, joka kukoisti barokin aikana varsinkin hovi- ja kirkkomaalauksissa. Aluksi motoissa viitattiin antiikista peräisin oleviin yleisiin moraalisiin väitteisiin, mutta 1500-luvulla vastauskonpuhdistus ja protestantismi ottivat embleemitaiteen käyttöönsä. Selityksettä ymmärrettäviä allegorioita alettiin kaivata 1700-luvulla, mutta romantiikassa, kuten C.D. Friedrichin maalauksissa näkyy vielä embleemaattisia motiiveja. Myöhemmin embleemi on liittynyt esimerkiksi julisteisiin tai propagandakuviin. Myös Venäjän avantgarde käytti hyväkseen eräänlaista abstraktia emblematiikkaa. [1] [2]

Embleemejä ja emblematiikkaa
----------------------------

* Amor elegantiae pater.
* Ikaros
* Mentem, non formam, plus pollere.
* Caspar David Friedrich, *Risti Itämerellä*, 1815.

Katso myös
----------

* Attribuutti
* Symboli
* Motto
* Ornamentti

Lähteet
-------

1. ↑  Riitta Konttinen ja Liisa Laajoki: Taiteen sanakirja. Otava 2000, s. 97
2. ↑  Taiteen Pikkujättiläinen. WSOY 1991, s. 112

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Embleemi** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli käsittelee Permin aluepiirin taajamaa. Karjalan tasavallan taajamasta katso Alavoinen.*
Stroganovien tilojen hallintorakennus.
**Iljinski** (ven. Ильи́нский) on kaupunkimainen taajama, maalaiskunta ja Iljinskin piirin hallinnollinen keskus Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kaman tekojärveen laskevan Obva-joen suussa 117 kilometriä Permistä pohjoiseen. Asukkaita on 6400 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1579 nimellä Obvan pogosta. Myöhemmin sitä alettiin kutsua pyhän Eliaan kirkon mukaan Iljinskiksi. Vuonna 1771 siitä tuli Stroganovin tehtailijasuvun Permin omistusten päähallintopaikka. 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa Iljinski oli huomattava kaupan ja pienteollisuuden keskus. Venäjän kansalaissodan aikana seudulla käytiin ankaria taisteluja. Vuonna 1923 Iljinskistä tuli samannimisen hallintopiirin keskus ja vuonna 1964 kaupunkimainen taajama.

Nykyään Iljinskissä toimii lähinnä elintarvike- ja rakennusteollisuutta. Taajamassa on kaksi keskikoulua, lasten musiikkikoulu, maatalouskoulu, piirin kulttuuritalo, kaksi kirjastoa, kotiseutumuseo ja piirisairaala. Paikallislehtenä ilmestyy *Znamja* ("Lippu"). Nähtävyyksiin kuuluu muinainen asuinpaikka, vuonna 1839 rakennettu puinen ortodoksikirkko, entisen kutomon rakennukset, Stroganovien tilanhoitajan talo ym. Lähistöllä sijaitsee Kuzminkan metsäpuisto.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 12.5.2010. (venäjäksi)
2. 1 2  Entsiklopedija "Permski krai" *enc.permkultura.ru*. Viitattu 12.5.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Iljinskin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
**Ilja Andrejevitš Mihejev** (ven. Илья Андреевич Михеев; s. 10. lokakuuta 1994 Omsk, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Vancouver Canucksia. Hän on aiemmin edustanut KHL:n Avangard Omskia. Mihejev on vasemmalta laukova hyökkääjä. Mihejev on pelannut Venäjän maajoukkueen riveissä MM-kilpailuissa 2018.

Ura
---

Mihejev pelasi VHL:n Jermak Angarskin riveissä kaudella 2013–2014. Vuotta myöhemmin hän debytoi KHL:ssä Avangard Omskin paidassa. Mihejev edusti Omskia 5 kautta ennen NHL-sopimusta. Mihejevin paras KHL-kausi tehopisteillä mitaten oli 2018–2019, jolloin hän teki 23 maalia ja 45 tehopistettä. Toronto Maple Leafs allekirjoitti Mihejevin kanssa sopimuksen vuonna 2019. Lokakuussa 2020 Mihejev teki Maple Leafsin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 3,29 miljoonaa dollarin arvoisen. Heinäkuussa 2022 Mihejev teki vapaana agenttina neljävuotisen ja yhteensä 19 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.

Lähteet
-------

1. ↑  Ilya Mikheyev *Hockey Prospects - DobberProspects*.  6.5.2019. Viitattu 5.8.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Ilya Mikheyev at eliteprospects.com *www.eliteprospects.com*. Viitattu 5.8.2019. (englanniksi)
3. ↑  IIHF - Russia *IIHF International Ice Hockey Federation*. Viitattu 5.8.2019. (englanniksi)
4. 1 2  Ilya Mikheyev Hockey Stats and Profile at hockeydb.com *www.hockeydb.com*. Viitattu 5.8.2019.
5. ↑  KatyaKnappe: Ilya Mikheyev is a Maple Leaf *Pension Plan Puppets*.  6.5.2019. Viitattu 5.8.2019.
6. ↑
7. ↑

Venäjän joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 2018
3 Hafizullin |
4 Gavrikov |
7 Kaprizov |
11 Andronov (**A**) |
13 Datsjuk (**C**) |
15 Anisimov |
19 Butšnevitš |
22 Zaitsev |
25 Grigorenko |
29 Kablukov |
30 Šestjorkin |
31 Sorokin |
41 Sošnikov |
44 Jakovlev |
51 Bereglazov |
55 Kiselevitš |
63 Dadonov (**A**) |
66 Mihejev |
78 Mamin |
83 Košetškin |
87 Šalunov |
88 Trjamkin |
89 Nesterov |
94 Barabanov |
97 Gusev |
Valmentaja Ilja Vorobjov
**Atene** (m.kreik. Ἀτήνη, *Atēnē*) oli antiikin aikainen alun perin Antiokhis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen *paralia*-trittykseen eli Attikan rannikkoalueiden demoksiin.

Atene sijaitsi Attikan lounaisrannikolla. Demoksen rajat tunnetaan poikkeuksellisen hyvin. Sen pohjoispuolella sijaitsi Anaflystoksen demos ja itäpuolella Amfitropen demos, ja sen pinta-alaksi on arvioitu noin 20 neliökilometriä. Demos sijoitetaan suunnilleen nykyisen Lavreotikín kunnan Chárakaksen tienoille. Demoksen nimi on esikreikkalaista, ei-indoeurooppalaista alkuperää.

Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Tuolloin sen alkuperäinen fyle eli "heimo" oli Antiokhis ja sillä oli kolme edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Myöhemmin hellenistisellä kaudella demoksissa tapahtui muutoksia, ja niiden seurauksena demos kuului vuodesta 307/306 eaa. Demetrias-fyleen ja vuodesta 201/200 eaa. Attalis-fyleen. Muutosten seurauksena demoksella oli hellenistisellä kaudella neljä bule-edustajaa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä *Atēneus* (Ἀτηνεύς).

Lähteet
-------

1. 1 2  Smith, William: "Attica", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Atene *Brill’s New Pauly*. BrillOnline Reference Works. Viitattu 21.8.2017.
3. ↑  Traill, J. et al.: Places: 579883 (Atēnē) *Pleiades*. Viitattu 21.8.2017.
4. ↑  Traill, John S.: *The Political Organization of Attica: A Study of the Demes, Trittyes, and Phylai, and Their Representation in the Athenian Council*. *Hesperia* 14. Princeton: American School of Classical Studies at Athens (ASCSA), 1975. ISBN 0876615140.

Antiokhis-fyle

|  |  |
| --- | --- |
| *Asty* | Alopeke |
| *Paralia* | Aigilia · Amfitrope · Anaflystos · Atene · Besa · Thorai |
| *Mesogeios* | Eitea · Eroiadai · Kolonai · Krioa · Pallene · Semakhidai |
**Iisveden koulu** on Suonenjoen Iisvedellä sijaitseva alakoulu, joka on toiminut vuodesta 1924.  Nykyinen koulurakennus on valmistunut vuonna 1954 ja vuonna 2010 koulussa oli 70 oppilasta ja neljä luokanopettajaa.

Historia
--------

Ennen varsinaisen ensimmäisen koulurakennuksen valmistumista koulu toimi vuokrahuoneistossa Karsikonmäellä opettajanaan Ellen Viholainen. Ensimmäinen Iisvedellä sijaitseva kansakoulurakennus valmistui vuonna 1927. Myöhemmin oppilasluvun kasvaessa Iisvedelle alettiin rakentaa suurempaa koulua, jolloin osa oppilaista jouduttiin sijoittamaan väliaikaisesti muualle. 

Täten valmistunut, vieläkin toiminnassa oleva koulurakennus saatiin valmiiksi syksyllä 1954.

Lähteet
-------

1. 1 2  Iisveden koulu Suonenjoen kaupunki via peda.net. Viitattu 11.8.2019.
2. ↑  Arkistoitu kopioPeruskoulujen (oppilaitostyypit 11, 12 ja 19) vuosiluokkien 1-9 oppilaat opetuksen järjestäjän ja oppilaitoksen mukaan 2016 (xlsx) Tilastokeskus, stat.fi.  Arkistoitu 19.6.2019. Viitattu 11.8.2019.
3. 1 2  Iisveden koulun historiaa *peda.net*.  1957.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 15.5.2010.
4. ↑  Iisveden koulu: Yleistä *peda.net*.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 15.5.2010.

Aiheesta muualla
----------------

Koulun kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Ateljeetalo Pesula** on Hatanpään pohjoisosassa Pyhäjärven rannassa sijaitseva punatiilinen rakennus. Länsipääty on rakennettu 1800-luvun lopulla, Bertel Strömmerin suunnittelema laajennus 1934. Rakennus on suojeltu asemakaavalla. Vanha osa on Hatanpään vanhimpia rakennuksia.
Hatanpään kartanon pesulaksi rakennettu talo toimii nykyisin Tampereen Taiteilijaseuran työhuoneina.

Alun perin rakennuksen alakerrokseen sijoitettiin pesutupa ja kuivaushuone sekä useita sisäänkäyntejä. Ullakkokerroksen molemmissa päädyissä oli viisi kaari-ikkunaa, joista keskimmäinen muita suurempi.
Rakennusta pidennettiin 20 metriä Bertel Strömmerin suunnittelemassa laajennuksessa vuonna 1934. Uuden osan yksityiskohdissa, kuten ikkunoissa näkyy funktionalismi, vaikka laajennus myötäileekin vanhan osan henkeä.
Nykyisin vanhan osan alakerrassa on lautalattia ja vanha kappaholvikatto. Uuden osan katot ovat betonia, jossa laudoituspinta on näkyvissä.
Ovet ovat puupeiliovia, joissa on 5 vaakapeiliä uudessa osassa, vanhan osan peiliovissa taas on neljä pystypeiliä ja keskellä yksi vaakapeili.

Pesularakennus muutettiin vuonna 1986 taidekonservointitiloiksi Jukka Hagmanin suunnittelemana. Vanhimpaan osaan sijoitettiin puutyöhuone, laajennukseen konservointia, pesutiloja sekä toimisto- ja arkistohuoneita.

* Pesularakennuksen 1800-luvulla rakennettu länsipääty.Pesularakennuksen 1800-luvulla rakennettu länsipääty.
* Rakennuksen julkisivu etelän suuntaan.Rakennuksen julkisivu etelän suuntaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Seija Hirvikallio: Hatanpään alue / Pesularakennus. Rakennushistoriallinen selvitys, s 4, 7, 8 ja 10. (pdf)  2016. Tampere. Viitattu 14.5.2023.
2. ↑  Ateljeet. Tampereen Taiteilijaseura. Viitattu 14.5.2023.
**Darkend** (tai Dark End) on italialainen sinfoninen black metal -yhtye. Darkend vieraili Suomessa ensi kertaa Creatures From the Black Abyss -kiertueella 15.11 Tampereen Klubilla ja 16.11.2012 Helsingissä Nosturissa. Darkendin live-esiintyminen on vahvasti visuaalista ja rituaalinomaista, ja ottaa vaikutteita mm. katolisen kirkon seremonioista. Yhtye viittaakin konsertteihinsa usein termillä "rituaali".

Yhtye on alkanut itse kutsua musiikkiaan genretermillä "Extreme Ritual Metal" sillä tarkoituksella, että termi kuvaa yhtyeen musiikillista ja visuaalista antia mahdollisimman tarkasti.

Historia
--------

Darkendin perustivat vuonna 2006 kitaristi Imajes ja rumpali Valenz. Tänä vuonna vaihtuvaan kokoonpanoon liittyi kosketinsoittaja Antarktika, ja bändi teki ensimmäiset keikkansa. Ensimmäinen kokopitkä albumi *Damned Woman And A Carcass* julkaistiin vuonna 2007. Solistin puuttuessa Valenz vastasi albumin laulusta.

Huhtikuussa 2007 Animæ liittyi bändiin solistina. Samana vuonna Nekromantik Records otti *Damned Woman And A Carcass*:in julkaistavakseen, ja levy keräsi paljon positiivisia arvosteluita. Muutaman kuukauden jälkeen ranskalainen Dead Sun Records julkaisi remasteroidun version levystä jakoalueenaan Eurooppa ja Pohjois-Amerikka.

Vuonna 2008 yhtye keikkaili kotimaassaan Italiassa, ja esiintyi mm. Mardukin, Vaderin, Impaled Nazarenen ja Stormlordin kanssa.

Vuonna 2009 bändi alkoi levyttää toista levyään, nimeltään *Assassine*. Bändin kokoonpano muuttui jälleen, kun Specter liittyi basistiksi ja Ashes kitaristiksi. Assassine julkaistiin vuonna 2010 Crash & Burn Recordsin alla.

Toukokuussa 2011 Darkend teki ensimmäisen kiertueensa Euroopassa Rotting Christin kanssa. Syyskuussa bändi otti osaa *Lux Mundi World Tour*:iin Samaelin, Melecheshin ja Keep of Kalessin:in lämmittäjäesiintyjänä. Lokakuussa Nothingness korvasi Imajesin kitaristina, jolloin yhtye sai nykyisen kokoonpanonsa.

Maaliskuussa 2012 *Grand Guignol - Book I* julkaistiin rajoitettuna erityispainoksena Arcane Withcraft Coven -levy-yhtiön avustuksella.

Marraskuussa 2012 Darkend oli mukana Euroopan kiertueella nimeltä Creatures From the Black Abyss Tour, Cradle of Filthin, Rotting Christin ja God Seedin kanssa.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Damned Woman and A Carcass* (2007)
* *Assassine* (2009)
* *Grand Guignol - Book I* (2012)
* *The Canticle Of Shadows* (2016)
* *Spiritual Resonance* (2019)

Lähteet
-------


*

Aiheesta muualla
----------------

* Darkendin viralliset sivut
* Darkend Facebookissa
**Albina Hamitovna Ahatova** (ven. Альби́на Хами́товна Аха́това , s. 13. marraskuuta 1976 Nikolsk, Vologdan alue) on venäläinen ampumahiihtäjä, joka aloitti uransa vuonna 1993.

Hän voitti viestin olympiakultaa Torinon olympialaisissa ja oli samoissa kisoissa 15 kilometrillä ja takaa-ajossa pronssilla. Viestistä hänellä oli jo olympiahopea Naganosta ja pronssi Salt Lake Citystä.

Ahatovalla on MM-kilpailuista kaksi kultaa viestistä sekä kultamitali yhteislähtökilpailusta vuodelta 2003. Hänellä on lisäksi kaksi hopeamitalia viestistä sekä hopea ja pronssi 15 kilometriltä. Östersundin MM-kilpailuissa 2008 Ahatova sijoittui Saksan Andrea Henkelin jälkeen hopealle sprinttikilpailussa ja pronssille takaa-ajossa.

Maailmancupissa Ahatova on saavuttanut kaksi osakilpailuvoittoa, ollut kahdeksan kertaa toinen ja kymmenen kertaa kolmas. Kaudella 2002–2003 hän sijoittui cupin kokonaispisteissä toiseksi.

Albina Ahatova Östersundin MM-kisoissa 2008
Helmikuussa 2009 Kansainvälinen ampumahiihtoliitto IBU kertoi Ahatovan ja kahden muun venäläisen huippuampumahiihtäjän jääneen kiinni dopingista kauden ensimmäisessä maailmancup-kilpailussa Östersundissa. Heidän suorituksensa maailmancup-kaudelta 2008–2009 hylättiin ja he saivat kahden vuoden kilpailukiellon.

Lähteet
-------

* Albina Ahatova Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU).  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  IBU vahvisti nimekkäiden venäläisten käryt Yle 13.2.2009 Viitattu 14.2.2009
2. ↑  Kolme ampumahiihdon maailmanmestaria kahden vuoden pannaan *hs.fi*.  12.8.2009. Helsingin Sanomat. Viitattu 13.8.2009.
**Albin Rimppi** (13. kesäkuuta 1871 Juva – 14. joulukuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen juristi ja virkamies.

Rimpin vanhemmat olivat talollinen Kalle Johannes Rimppi ja Maria Kettunen.. Hän pääsi ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta 1895 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1898 ja filosofian maisteriksi 1900. Rimppi suoritti vielä ylemmän hallintotutkinnon 1904 ja oikeustutkinnon 1907. Hänestä tuli molempien oikeuksien kandidaatti 1908 ja hän sai varatuomarin arvon 1910.

Rimppi oli virkamiehenä senaatissa vuodesta 1903 alkaen. Hän toimi siviilitoimituskunnan kanslistina ja protokollasihteerinä vuosina 1912–1940 ja oli sittemmin sisäasiainministeriön poliisiasiain osaston vanhempana hallitussihteerinä. Rimpille myönnettiin esittelijäneuvoksen arvo vuonna 1938. Rimppi toimi myös asianajajana Helsingissä vuodesta 1905 alkaen.

Albin Rimppi oli naimisissa 1908–1919 Thyra Maria Karstenin (k. 1919) ja 1922–1932 Saima Alina Seppälän (k. 1932) kanssa. Rimppi on haudattu Malmin hautausmaalle Helsinkiin.

Lähteet
-------

1. ↑  RIMPPI Albin. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
2. ↑  Malmin hautausmaa, Helsinki / Albin Rimppi *haudat.genealogia.fi*.  Arkistoitu 29.5.2018. Viitattu 29.5.2018.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
WikibooksWikibooks 
Wikikirjastossa on aihe: **Albinin vastagambiitti**. 
*Tässä artikkelissa käytetään algebrallista merkintätapaa kuvailemaan shakkisiirtoja.*

**Albinin vastagambiitti** on shakkiavaus, joka alkaa siirroilla:

`1.d4 d5 2.c4 e5`
Tämä avaus on nimetty Adolf Albinin mukaan, joka käytti sitä pelatessaan Laskeria vastaan New Yorkissa vuonna 1893. Alun perin muunnelmaa pelasi kuitenkin Mattia Cavalotti Milanon turnauksessa vuonna 1881. Albinin vastagambiitti on poikkeuksellinen puolustus kuningatargambiittia vastaan, ja se esiintyy harvoin mestaripeleissä. Avaus kuitenkin mahdollistaa mustalle voiton seitsemännessä siirrossa aliylennyksellä ansassa nimeltä Laskerin ansa.

Avaus sijoitetaan ECO-koodistolla koodeille D08 ja D09.

Tyypillinen jatko on:

`3.dxe5 d4`
Nämä siirrot johtavat seuraavaan asemaan:

1.d4 d5 2.c4 e5 3.dxe5 d4

Katso myös
----------

* Luettelo shakkiavauksista
* Luettelo gambiiteista

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hooper, David & Whyld, Kenneth: *The Oxford Companion to Chess*, s. 5, 60. Oxford University Press, 1984. ISBN 0-19-217540-8. (englanniksi)