recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kiinalainen sinogrammi: Dao / Tao.
**Dao** (道 pinyin: dào; Wade-Giles: tao) on kiinalainen käsite. Se on kungfutselaisuuden ja taolaisuuden peruskäsite. Sana on mandariinikiinaa ja tarkoittaa tietä tai polkua. Dao käsitetään kaiken luojaksi, vaikkei sitä voikaan sanoin kuvata. Se ei ole luojajumala, vaan kaiken takana oleva alkusyy, josta kaikki lähtee ja siihen palaa, ja on yhtä sen kanssa. Daosta puhui tällä tavoin muun muassa Laozi, jonka kirjoittamaksi väitetyssä kirjassa "Daodejing" daon olemusta kuvaillaan. Näin ollen taolaisuus ei ole alun perin jumaluskonto vaan pikemmin maailmanselitys, mutta sen erilaisissa tulkinnoissa esiintyy jumalia kuten keisarijumalia.

Dao on monistinen käsite. Dao on kaikkialla ja kaikessa oleva maailmaa ylläpitävä ja johtava voima. Laozi sanoi sen kattavan samalla kaiken ja ei mitään. Se on hänen mukaansa ollut olemassa aina ja on vanhempi kuin jumalat. Daosta voi ammentaa voimaa pohdiskeluun ja oikealla tiellä pysymiseen eli daon seuraamiseen.

Toisaalta dao sisältää tietylaisen dualismin. Esimerkkinä taolaisesta dualismista käytetään savesta valmistettua kuppia: "Astia muovataan savesta, mutta tyhjä tila tekee astian hyödylliseksi. Ovet ja ikkunat veistetään huonetta tehdessä, mutta tyhjästä tilasta johtuu huoneen hyödyllisyys. Sen vuoksi käyttämällä sitä, mikä on, hyödytään siitä, mitä ei ole."

Kiinalaisen vanhan kansanuskon käsityksen mukaan maailmankaikkeuden perimmäinen sopusointu riippuu kahden vastakkaisen voiman, yinin ja yangin tasapainosta. Yinin ja yangin tasapainoinen kokonaisuus on dao, maailmankaikkeuden harmoninen kokonaisuus. Tämä kuvataan ympyränä, jonka kaareva viiva jakaa kohteen kahteen samankokoiseen osaan. Nykyään kansanusko elää sekoittuneena Kiinan muihin uskontoihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Laotse: *Tao Te Ching - kirja taon toteutumisesta*, s. Kääntäjien johdanto. Suomentanut Pertti Nieminen ja Kai Nieminen. Helsinki: Basam Books, 2013. ISBN 978-952-260-166-7.
2. ↑  Pertti Nieminen ja Kai Nieminen: *Laotse (Tao Te Ching) - kirja taon toteutumisesta*, s. Takakansi. Helsinki: Basam Books, 2013. ISBN 978-952-260-166-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dao (kiinalainen filosofia)** Wikimedia Commonsissa
**Kasystes** (m.kreik. Κασύστης, *Kasystēs*, lat. *Casystes*) oli antiikin aikainen kaupunki Jooniassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi Mimaksen niemimaan eli nykyisen Karaburunin niemimaan etelärannikolla noin 11 kilometriä eteläkaakkoon nykyisestä İzmirin maakunnan Zeytinelistä.

Kasystes sijaitsi lähellä Korykos-vuorta, Mimaksen niemimaasta etelään eli Samokselle päin osoittaneella pienemmällä niemellä, joka tunnettiin Korykoksen niemenä (lat. *Coryceon Promontorium*). Kaupunki oli olemassa roomalaisella kaudella. Samalla niemellä sijaitsi ainakin varhaisemmin klassisella kaudella Korykoksen kaupunki, joka saattaa myös olla sama paikka. Kasystes on todennäköisesti myös sama paikka, jonka Livius tunsi nimellä *Cyssus*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Smith, William: "Corycus (3)", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Kasystes *Pleiades*. Viitattu 4.11.2019.
3. 1 2  Kasystes (Ionia) 1 Kırkdilim Limanı? - Κασύστης *ToposText*. Viitattu 4.11.2019.
4. ↑  Corycos Mt. (Ionia) 18 Korykos - Κώρυκος *ToposText*. Viitattu 4.11.2019.
5. ↑  Thukydides: *Peloponnesolaissota* 8.14, 8.33.
6. ↑  Livius: *Rooman synty* 36.43.
**Daokhoksen votiivilahja** (myös *Daokhos-ryhmä*) on antiikin kreikkalainen veistosryhmä Delfoin pyhäkköalueelta Kreikasta. Sen on veistänyt mahdollisesti Lysippos tai hänen poikansa Euthykrates myöhäisellä klassisella kaudella noin vuonna 337–332 eaa. Nykyisin veistosryhmän säilyneet osat on sijoitettu Delfoin arkeologiseen museoon.

Hagias, osa Daokhoksen votiivilahjaa.
Veistosryhmän on omistanut votiivilahjana Apollonin pyhäkköalueelle farsaloslainen Daokhos II, joka on ryhmän keskushenkilö. Kokonaisuus on koostunut yhdeksästä patsaasta, joista kahdeksan edusti kuutta sukupolvea Daokhos II:n sukua. Ne esittivät seuraavia henkilöitä: Daokhos II; poika Sisyfos II; isä Sisyfos I; isoisä Daokhos I; isoisän isä Hagias; isoisän isoisä Aknonios; sekä kaksi sukuun Hagiaan puolelta kuulunutta urheilijaa, Telemakhos ja Agelaos, jotka olivat Python kisojen voittajia. Yhdeksäntenä veistoksena ryhmässä on ollut Apollonin patsas, joka on mahdollisesti esittänyt Omfalos-kivellä istuvaa Apollonia.

Veistosten alla on ollut pitkä suorakulmainen jalusta, johon oli kirjoitettu kunkin patsaan kohdalle kyseisen henkilön nimi. Veistosryhmä oli sijoitettu Apollonin temppelin tasanteen koilliskulmaan. Kuusi Daokhoksen sukua esittäneistä patsaista on säilynyt paremmin ja kahdesta on säilynyt osia. Myös jalusta on säilynyt. Apollonin patsas on kadonnut, joskin Delfoista on löydetty istuvan Apollonin patsaan osia, jotka saattavat olla peräisin tästä kokonaisuudesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Delphi, Daochos Monument (Sculpture) Perseus. Viitattu 22.8.2016.
2. 1 2 3  The votive offering of Daochos Ministry of Culture and Sports. Viitattu 22.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Daokhoksen votiivilahja** Wikimedia Commonsissa
**Kodjovi Dodji Obilalé** (s. 8. lokakuuta 1984 Lomé) on togolainen jalkapalloilija, joka viimeksi pelasi ranskalaisessa GSI Pontivyssä. Hänen uransa loppui hänen loukkaannuttuaan pahasti iskussa, jossa Togon joukkueen bussi oli kohteena juuri ennen vuoden 2010 Afrikan-mestaruuskilpailujen alkua.

Ura
---

Obilalé aloitti uransa Chamois Niortaisissa ennen kuin allekirjoitti sopimuksen FC Lorientin kanssa vuonna 2003. Vuoden jälkeen hän palasi Togoon ja liittyi Étoile Filante de Loméen, jossa hän pelasi kolme vuotta. Vuonna 2006 Obilalé palasi Ranskaan, kun hän siirtyi CS Quéveniin, jossa hän pelasi 39 peliä puolessatoista vuodessa ennen kuin hän teki sopimuksen GSI Pontivyn kanssa kesällä 2008.

Kansainvälinen ura
------------------

Obilalé pelasi Togon maajoukkueessa ja kuului vuoden 2006 MM-kisajoukkueeseen varamaalivahtina.

8. tammikuuta 2010 Togon maajoukkueen bussin kimppuun hyökättiin, kun he olivat päässeet Kongosta Cabindaan. Obilalé oli toinen kahdesta pelaajasta, jotka saivat ampumahaavoja. Bussin kuljettaja sai surmansa hyökkäyksessä, ja joukkueen apuvalmentaja kuoli myöhemmin saamiinsa vammoihin. Myöhemmin Obilalén sanottiin olevan kuollut, mutta hänen seuransa GSI Pontivy kielsi nämä väitteet ja ilmoitti, että hänet leikattin Etelä-Afrikassa. 

Maaliskuussa 2010 Obilalé palasi Ranskaan jatkaakseen toipumistaan Lorientissä ja heinäkuussa hän kertoi vieläkin toipuvansa kävelyongelmista, eikä hän miettinyt jalkapalloa enää. 30. heinäkuuta 2010 hänen sopimuksensa Pontivyn kanssa loppui.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuusela, Martti, ym.: *Jalkapallon MM-kisat Saksa 2006*, s. 65. Intereuropean Publications Ltd Oy, 2006. ISBN 952-99551-1-1.
2. ↑  Kuusela, Martti, ym.: *Jalkapallon MM-kisat Saksa 2006*, s. 62–63, 65. Intereuropean Publications Ltd Oy, 2006. ISBN 952-99551-1-1.

  

Togon joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Tchagnirou |
2 Nibombé |
3 Abalo |
4 Adebayor |
5 Tchangai |
6 Aziawonou |
7 Salifou |
8 Agboh |
9 Dossevi |
10 Chérif Touré |
11 Malm |
12 Akoto |
13 Forson |
14 Olufadé |
15 Romao |
16 Agassa |
17 Kader |
18 Sènaya |
19 Assemoassa |
20 Erassa |
21 Guede |
22 Obilale |
23 Touré |
Valmentaja Pfister



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Kodjovi Obilalé
Hydratsidien yleinen rakenne
**Hydratsidit** eli **asyylihydratsiinit** ovat orgaanisia yhdisteitä, joiden rakenteessa on karbonyyliryhmä ja hydratsiineille tyypillinen funktionaalinen ryhmä. Hydratsidien rakennetta voidaan kuvata yleisellä kaavalla RC(=O)NRNR2, missä R on vety tai orgaaninen ryhmä.

Ominaisuudet ja valmistus
-------------------------

Hydratsidit ovat yleensä huoneenlämpötilassa kiinteistä aineita, jotka muistuttavat ominaisuuksiltaan amideja. Ne ovat hieman emäksisiä ja muodostavat suoloja esimerkiksi suolahapon kanssa. Ne hydrolysoituvat hyvin happamissa tai emäksisissä olosuhteissa karboksyylihapoiksi. Hydratsidit ovat myös pelkistimiä. Dihydratsidit, eli molekyylit, joissa on kaksi hydratsidiryhmää, muodostavat kuumennettaessa heterosyklisiä oksadiatsoleja.

Hydratsideja valmistetaan hydratsiinista ja karboksyylihapoista, karboksyylihappoanhydrideistä, estereistä, amideista tai happoklorideista. Usein käytetään joko metyyli- tai etyyliestereitä ja vaikeammin reagoivien substraattien tapauksessa happoklorideja. Dikarboksyylihappojohdannaiset johtavat dihydratsideihin ja esimerkiksi polyestereistä muodostuu polyhydratsideja.

Lähteet
-------

1. ↑  Hydrazides *IUPAC GoldBook*. IUPAC. Viitattu 9.8.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 704. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2  Eugene F. Rothgery: *Hydrazine and Its Derivatives, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2004. Viitattu 9.8.2017.
4. 1 2  Jean-Pierre Schirmann & Paul Bourdauducq: *Hydrazine, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 9.8.2017
5. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 503. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hydratsidit** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli käsittelee yleisurheilija & paperi-insinööriä. Hänen sedästään, arkkitehti Karl Lindahlista on eri artikkeli.*

**Karl "Kalle" Anders Lindahl** (9. huhtikuuta 1932 Hyvinkää - 15. huhtikuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen yleisurheilija ja ammatiltaan paperi-insinööri. Yleisurheilussa hänen päälajinsa oli 110 metrin aitajuoksu. Hän edusti aktiiviurallaan Hyvinkään Tahkoa.

Lindahl kilpaili 1950-luvulla 110 metrin aitajuoksussa nousten vuonna 1955 Kalevan kisojen mitalistiksi. Maaotteluedustuksia hänellä oli kaksi eli vuoden 1955 Suomi-Ruotsi -maaottelu ja syksyn 1956 Suomi-Unkari -maaottelu, jossa hän juoksi ennätyksensä 14,9.

Kalle Lindahl syntyi Hyvinkäällä. Hänen isänsä John oli lääkäri ja äitinsä Saara sairaanhoitaja. Sotien aikana vanhemmat työskentelivät Vaasassa sotasairaalassa, ja pikku-Kalle lähetettiin sotalapseksi Ruotsiin. Lapsuuden kesiä Lindahlit viettivät Espoon Suvisaaristossa, jossa hänen setänsä, arkkitehti Kari Lindahl oli suunnitellut ja rakennuttanut kesäpaikan.

Karl Lindahl opiskeli Helsingin Tekniska Läroverketissä insinööriksi. Opiskelun aikaisessa harjoittelussa Lindahl suuntautui paperiteollisuuteen. Valmistuttuaan hän siirtyi Kymmene Oy:n Voikkaan tehtaalle käyttöinsinööriksi. Hän siirtyi 1960-luvun lopulla Helsinkiin paperiteollisuuden kudosvalmistaja Fennofeltin palvelukseen, joka sulautui ruotsalaiseen Nordiskafiltin ja edelleen amerikkalaiseen Albanyyn. Eläköityessään Lindahl johti Albany Fennofeltin toimintaa Suomessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Karl Lindahl (insinööri) Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. 1 2 3  Aikaansaava paperi-insinööri *hs.fi*. Viitattu 9.5.2023.
**Tuopin jäljet** on yksi tunnetuimpia Tapio Rautavaaran kappaleita. Sen on säveltänyt ja sovittanut Toivo Kärki ja sanoittaneet Reino Helismaa ja Lullan Helo (jälkimmäinen käytti salanimeään Kari Wilkman). Joulukuussa 1963 julkaistun singlelevyn kääntöpuolella on Rafael Ramstedtin balladi *Rosvo-Roope*, ja molemmat kappaleet on julkaistu Rautavaaran albumilla *Tapio Rautavaaran uusimpia laulelmia* sekä myöhemmin monilla kokoelmalevyillä.

Laulua on arvosteltu aikanaan alkoholinkäytön ylistyksenä, mutta sanoituksessa on havaittu myöhemmin syvällisempääkin symboliikkaa. 

Kappaleen ovat levyttäneet myös Topi Sorsakoski vuonna 2011 viimeiseksi jääneelle albumilleen *Tummansininen sävel* sekä Vesku Jokinen & Sundin pojat albumilleen *Juuret* vuonna 2012. Cornelis Vreeswijk levytti kappaleen vuonna 1980 ruotsiksi nimellä *Stopets spår*.

Lähteet
-------

1. ↑  Lasse Erola: *Tapsa: Tapio Rautavaaran elämä*, s. 306. Helsinki: Helsinki-kirjat, 2012.
2. ↑  Pekka Nissilä: "Tapio Rautavaaran kaikki levytykset 1946-1979", *Tapio Rautavaara - kulkurin taival*. Helsinki: Warner Music Finland, 2008. ISBN 978-952-67044-2-5.
3. ↑  Kalervo Kärki: *Sydämeni sävel: Toivo Kärki ja hänen musiikkinsa*, s. 525. Helsinki: Mediapinta, 2015. ISBN 978-952-235-888-2.
**Juha Nieminen** (s. 31. elokuuta 1967 Jyväskylä) on suomalainen pesäpalloilija. Nieminen edusti pääsarjaurallaan kasvattajaseuraansa Hongikon Nuorisoseuran Urheilijoita, Jyväskylän Kiriä, Hyvinkään Tahkoa, Haminan Palloilijoita ja Kinnarin Pesistä. Hyvinkään Tahkossa pelatessaan Nieminen saavutti yhden SM-hopean kaudella 1996. Nieminen pelasi urallaan kaksi Itä-Länsi-ottelua vuosina 1993 ja 1994. Nieminen pelasi urallaan Pesäpallon SM-sarjassa ja Superpesiksessä yhteensä 360 runkosarjan ottelua. Näissä hän löi 17 kunnaria ja 231 tavallista juoksua, toi 174 juoksua ja keräsi 1 210 kärkilyöntiä. Nieminen pelasi urallaan 27 ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi yhden kunnarin ja seitsemän tavallista juoksua, toi neljä juoksua ja keräsi 65 kärkilyöntiä. Nieminen pelasi urallaan 34 alemman loppusarjan ottelua. Näissä hän löi kaksi kunnaria ja 25 tavallista juoksua, toi 25 juoksua ja keräsi 114 kärkilyöntiä.

Niemisen sisko Riikka Sallinen on Suomen maineikkaimpia naisjääkiekkoilijoita ja myös veli Lasse pelasi jääkiekkoa pitkään pääsarjatasolla.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Ikonen, Petteri: Peliuran jälkeen: Edes otteluiden seuraaminen ei ole enää sytyttänyt Riikka Salliselle paloa pelaamiseen *Leijonat.fi*.  21.11.2019. Suomen Jääkiekkoliitto. Viitattu 12.11.2021.
Comic Con Germany 2019
**Arild Midthun** (s. 6. toukokuuta 1964 Bergen) on norjalainen Disney-sarjakuvien tekijä.

Arild Midthun aloitti sarjakuvapiirtäjän uransa 13-vuotiaana bergeniläisessä sanomalehdessä Tormod Løklingin käsikirjoittamalla stripillä. Sen jälkeen hän on avustanut norjalaista Mad-lehteä, *Pytonia*, ja Mustanaamiota. Lisäksi Midthun on piirtänyt paljon kotimaassansa perinteisiä joulualbumeja ja päivästrippiä *Poppa & Pestus*. Hänen ensimmäinen Suomessa ilmestynyt Ankka-sarja on *Ei perheen pienimmille*, joka julkaistiin Aku Ankka -lehdessä vuonna 2005. Midthun on piirtänyt paljon Pohjola-aiheisia sarjoja, muun muassa Hansa-tarinasarjan, jossa ankat poikkesivat jokaisessa Hansaliiton kaupungissa, myös Turussa sekä Pohjan sota -tarinasarjan, jossa Ankat etsivät esi-isänsä aarretta Pohjoismaissa. Lisäksi monissa hänen tarinoissaan seikkailee Pohjolan jumalia.

Midthun asuu nykyisin Sonissa Oslon eteläpuolella vaimonsa ja kahden lapsensa kanssa. Norjalaisen Aku Ankka -lehden Donald Duckin toimittaja on hänen vanha ystävänsä Tormod Løkling.

Lähteet
-------

1. ↑  Arild Midthun Avistegnernes Hus. Viitattu 3.7.2013. (norjaksi)
2. 1 2 3 4 5  *Pohjoismaista Ankka-yhteistyötä*. Aku Ankka 24/2005.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Paavotapio (P. T.) Hakala** (27. elokuuta 1941 Leppävirta – 12. maaliskuuta 2013) oli suomalainen opettaja ja rehtori.

Hakala opiskeli Helsingin yliopistossa ensin yhteiskuntatieteitä ja sitten suomen kieltä, kirjallisuutta ja musiikkitiedettä. Hänen pro gradu-tutkielmansa käsitteli Maria Jotunin kielenkäyttöä. 1980-luvulla Hakala suoritti vielä teatteritieteen laudaturin Helsingin yliopistossa.

Hakala toimi Kemin lukiossa rehtorina vuosina 1969–1990. Hän julkaisi vuonna 1982 ilmaisutaidon oppikirjan ja oli sitten virkavapaalla rehtorin virasta toimien kouluhallituksessa ylimääräisenä ilmaisutaidon ylitarkastajana. Hän opetti ilmaisutaitoa myös Jyväskylän yliopistossa sekä kurssimuotoisesti eri puolilla Suomea. Hakala oli Pohjolan Sanomat-lehdessä kirjallisuus- ja musiikkikriitikkona vuodesta 1972 alkaen ja toimi myöhemmin myös teatterikriitikkona. 

Rehtorin virasta erottuaan Hakala toimi vapaana kirjoittajana. Hän sai halvauskohtauksen 1997 ja vietti lopun elämänsä pyörätuolissa. Hakalan muotokuva paljastettiin tammikuussa 2014 Kemin lyseon lukion auditoriossa.

Teoksia
-------

Nimellä *P. T. Hakala*:

* *Teatterikasvatusta toteuttamaan : koulu ja teatteri* ; toim. P. T. Hakala, Esa J. K. Posti. Kemin lukio - Kemin kaupunginteatteri, Kemi 1981
* *Ilmaisutaito* ; toim. Päivi Mustajoki ; valokuvat Pekka Ala-aho, Timo Kirves ; piirrokset Juha Parviainen. WSOY 1982
* *Ilmaisutaidon aakkoset*  ; toim. Marjut Multanen. Kansalais- ja työväenopistojen liitto, Helsinki 1984

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kemin lyseon seniorit : Elämäntarinoita : Paavotapio Hakala (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Ilmaisutaidon innoittajan P.T. Hakalan muotokuva paljastettiin, Yle Uutiset 23.1.2014
*Tämä artikkeli kuvaa Britannian kuninkaallisen laivaston neljännen luokan linjalaivaa. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**Portsmouth** oli Englannin tasavallan laivaston vuonna 1651 vesillelaskettu 38-tykkinen neljännen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

Alus tilattiin huhtikuussa 1649 Portsmouthin telakalta, jossa rakennustöistä vastasi Thomas Eastwood. Köli laskettiin kesäkuussa, ja alus laskettiin vesille vuonna 1650. Aluksen valmistuskustannukset olivat 3 587 puntaa.

Palvelus
--------

Alus otettiin palvelukseen 1650 päällikkönään William Bradley ja se purjehti Irlannin rannikolla. Alus oli 1651 Irlannin merellä Blaken laivasto-osaston mukana. Ensimmäisessä Englannin-Hollannin sodassa alus osallistui 19. toukokuuta 1652 Doverin taisteluun ja Kentish Knockin taisteluun 28. syyskuuta.

Aluksen päälliköksi tuli 30. elokuuta 1688 George Saint Loe. Lokakuussa alus kuului Darthmouthin laivasto-osastoon. Alus osallistui 1. toukokuuta 1689 Bantry Bayn taisteluun. Ranskan laivaston 58-tykkinen linjalaiva *La Marquise* valtasi aluksen Kanaalissa. Vallattu alus tuhoutui räjähdyksessä.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1603–1714 – Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2009. ISBN 978-1-84832-040-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Winfield 2009 s. 93
**Pehr Ulrik Ferdinand Sadelin** (27. tammikuuta 1788 Mustasaari – 26. syyskuuta 1858 Hammarland, Ahvenanmaa) oli suomalainen kirkkoherra, Vaasan triviaalikoulun opettaja ja tietokirjailija.

Sadelinin vanhemmat olivat Vaasan hovioikeuden pronotaari Karl Abraham Sadelin ja Anna Elisabet Mosetti. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua 1798-1804 ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1805. Sadelin opiskeli Turun akatemiassa ja hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1808 ja maisteriksi 1810. Hänet vihittiin papiksi 1819.

Sadelin toimi Vaasan triviaalikoulussa apologistana vuodesta 1810, alempana kollegana vuodesta 1811 ja ylempänä kollegana vuodesta 1817. Vuodesta 1824 hän oli koulun konrehtorina ja myöhemmin vt. rehtorina. Sadelin oli Vaasan pataljoonan saarnaajana 1826-1831 ja vuodesta 1828 hän oli Hammarlandin kirkkoherrana. Hänestä tuli rovasti 1836 ja lääninrovasti 1851. 

Sadelin vihittiin avioliittoon vuonna 1828 Lovisa Carolina Fogelholmin (13. heinäkuuta 1803 Saltvik – 17. joulukuuta 1889 Hammarland) kanssa, jonka isä oli Eckerön kruununnimismies ja jahtimestari Eric Fogelholm. Heille syntyi ainakin yksi lapsi, tytär Ida Ulrica 13. tammikuuta 1838. Sadelin kuoli koleraan 1858.

Sadelin julkaisi 1810 ja 1819 ensimmäiset lajiluettelot Suomen selkärankaiselöäimistöstä (Fauna Fennica). Ensimmäinen osa ol Sadelinin oma väitöskirja J. F. Walleniuksen ohjaama, kaksi vuonna 1819 julkaistua osaa ohjasi Sadelinitse ja vätteöijöinä olivat J. Alcenius ja G. Ingman. Linnuston kuvaus on esitelty suomeksi yhteenvetona osista 1 ja 3.

Kirjallisuutta
--------------

* Ilkka Mäkinen: *P. U. F. Sadelin (1788-1858): präst, skribent och biblioteksman*. Finnish Information Studies, osa 15 Tampereen yliopisto, Informaatiotutkimuksen laitos 2000 ISBN 951-44-5008-6
* Esa Lehikoinen,, Risto Lemmetyinen, Timo Vuorisalo & Sari Kivistö. Suomen lintutieteen synty. Turun akatemian aika. Faros, Turku, 2009. ISBN 978-952.5710-04-5.

Lähteet
-------

* Suomen kirjailijat tietokanta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kotivuori, Yrjö: P. U. F. Sadelin. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.

### Viitteet

1. ↑  Suomen Sukututkimusseura, Saltvikin syntyneiden luettelo
2. ↑  Hammarlandin haudattujen luettelo
3. ↑  Hammarlandin syntyneiden luettelo

Aiheesta muualla
----------------

* Anto Leikola: / Sadelin, Pehr Ulrik Ferdinand (1788–1858) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  9.10.2006. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Arimaa** (myös *Arima*) on kartano ja kulmakunta Hyrkkölän kylässä Arimaa-järven rannalla Pusulassa Lohjalla Uudellamaalla.

Kartano sai alkunsa Kun Hyrkkölän kylän Klemelän talon maille Arimajärven rantaan perustettiin Ariman lasitehdas vuonna 1864. Kartanoksi tila laajentui 1870-luvulla, kun siihen yhdistettiin Hyrkkölän kylän Kollin ja Haikon perintötilat. Lasitehtaan ja kartanon omistajina olivat vuosina 1866–1893 Alfons Alftan ja vuosina 1893-1918 Karl Taxell. Lasitehdas lopetettiin vuonna 1918, minkä jälkeen kartano on toiminut maanviljelystilana. 1930-luvulta alkaen kartanon omistajana oli Yrjö Härmälä.

Vuonna 1889 tehtaan yhteyteen perustettiin myös kansakoulu, jonka toiminta kuitenkin päättyi tehtaan lopettamisen jälkeen. Vielä 1930-luvulla koulurakennus toimi nuorisoseurantalona.

Tunnettuihin Arimaalla vaikuttaneisiin henkilöihin kuuluu kirjailija Helvi Hämäläinen. Kesinä 1935–1936 hän kirjoitti siellä romaaninsa *Katuojan vettä*. Hämäläinen myös keräsi itselleen kokoelman Ariman lasitehtaan lasiesineitä.

Katso myös
----------

* Johannislund

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rahikainen, Marjatta: *Miesten maailma : Ariman lasitehdas muistitiedon ja historiankirjoituksen valossa*. Teoksessa: Matkoja moderniin: lähikuvia suomalaisten elämästä. Historiallinen arkisto 107. Helsinki: Suomen historiallinen seura, 1996. ISSN 0073-2540 0-12-345678-9. Tekstin verkkoversio (rajattu käyttöoikeus) (pdf) (viitattu 17.10.2008). (suomeksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Rahikainen, Esko: Helvi Hämäläinen Someron kaupunginkirjasto.  Arkistoitu 24.5.2012. Viitattu 24.1.2010.
**Koko** (4. heinäkuuta 1971 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat – 19. kesäkuuta 2018 Woodside, Kalifornia, Yhdysvallat.) oli ihmisen kulttuuriin akkulturoitunut naaraspuolinen gorilla, jolle Stanfordin yliopiston tutkija Francine Patterson opetti yli tuhat amerikkalaisen viittomakielen viittomaa.

Kokon opettaminen aloitettiin sen ollessa vuoden ikäinen. Pattersonin mukaan sen viittomavarasto käsitti yli tuhat viittomaa. Sen väitetään ymmärtäneen yli kaksituhatta englannin kielen sanaa.

Kokosta on tehty useita elokuvia, muun muassa *Koko – A Talking Gorilla* vuonna 1977. Koko kävi 27. huhtikuuta 1998 chat-keskustelua internetissä. Elokuussa 2004 Kokolla oli hammassärkyä. Sen kerrotaan osanneen ilmaista kivun voimakkuutta asteikolla 1–10. Lisäksi on väitetty, että Kokon älykkyysosamäärä olisi 75–90, mikä tarkoittaisi korkeampaa älykkyyttä kuin lievästi kehitysvammaiseksi luokiteltavalla ihmisellä. Markku Javanainen kuitenkin arvioi Tieteessä Tapahtuu -lehdessä, että väite perustuu virheelliseen tulkintaan, koska Kokolle tehtiin älykkyystesti lasten asteikolla. Aikuisten asteikolle käännettynä Kokon älykkyys olisi testien mukaan korkeintaan 29 pistettä, mikä Suomessa käytössä olevassa kansainvälisessä tautiluokituksessa merkitsisi "vaikeaa älyllistä kehitysvammaisuutta".

Katso myös
----------

* Floquet de Neu
* Cheeta
* Washoe

Lähteet
-------

1. ↑  The Gorilla Foundation is sad to announce the passing of our beloved Koko (Archive.org) The Gorilla Foundation.  Arkistoitu 25.6.2018. Viitattu 21.6.2018. (englanniksi)
2. ↑  Introduction (Archive.org) The Gorilla Foundation/Koko.org..  Arkistoitu 17.5.2007. Viitattu 11.5.2007. (englanniksi)
3. 1 2 3  'Talking' gorilla demands dentist  9.8.2004. BBC News. Viitattu 11.5.2007. (englanniksi)
4. ↑  Markku Javanainen: "Gorillan älykkyysosamäärä 70–95" – tieteellinen myytti?  *Tieteessä Tapahtuu*, 2004, nro 5, s. 29–33. Artikkelin verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Prisma: Tarina puhuvasta gorillasta (10.11.2017) (yle.fi)
* Koko.org Kokon omat sivut (englanniksi) (koko.org)
* Keskustelua Kokon kanssa
* Koko: The Gorilla Who Talks to People (15.6.2016) (englanniksi) (bbc.co.uk)
* Juha Valste: Ihmisapinoiden älykkyys ja testit.  *Tieteessä tapahtuu*, 2004, nro 6, s. 49. Artikkelin verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive) ja Markku Javanainen: Ihmisapinoiden älykkyys ja testit.  *Tieteessä tapahtuu*, 2004, nro 7, s. 44. Artikkelin verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
Mikrofoni
Mikseri
Päätevahvistin
Kaiuttimet kotikäyttöön
PA-kaiutin
**PA-järjestelmä** (lyhenne sanoista *public address*) on äänentoistojärjestelmä, jonka tarkoituksena on välittää ääntä esimerkiksi julkisissa tiloissa kuten liikenneterminaaleissa ja yleisötapahtumissa, kuten konserteissa. Kouluissa PA-järjestelmää kutsutaan usein keskusradioksi.

PA-järjestelmällä voidaan toistaa joko reaaliaikaisesti tuotettua ääntä, esimerkiksi tilannetiedotus tai konserttiesitys, tai tallennettua ääntä, kuten tallennettua musiikkia tai tallennettuja tiedotteita.

Jos äänilähde on mikrofoni, mikrofonin sähköiseksi muuttama niin sanottu *mikrofonitasoinen* signaali vahvistetaan esivahvistimella niin sanotusti *linjatasoiseksi*, jolloin sitä voidaan helpommin käsitellä. Esimerkiksi CD-soittimelta saadaan suoraan linjatasoista ääntä.

Linjatasoinen signaali ohjataan päätevahvistimille. Päätevahvistinten *kaiutintasoiseksi* vahvistama signaali ohjataan edelleen kaiuttimiin. Ammattikäyttöön tarkoitetut kaiuttimet jaetaan kahteen pääluokkaan käyttötarkoituksen perusteella: PA-kaiuttimet joita voi olla yksi tai useampi on tarkoitettu äänen toistamiseen yleisölle), monitorikaiutin äänen toistamiseen esiintyjille esiintymisen helpottamiseksi.

Lisälaitteita
-------------

Lisälaitteita on monenlaisia, mutta ne kaikki eivät ole välttämättömiä.

* mikserillä voi sekoittaa eri äänilähteiden ääntä toivotulla tavalla
* kompressori (audio), tekee äänen hiljaisetkin kohdat helpommin kuultaviksi
* kaikulaite
* taajuuskorjaimella voi korjata toiston taajuusvirheitä
* kaiutinprosessori, joka sisältää yleensä useita näistä laitteista

Erilaisia laiteyhdistelmiä
--------------------------

Yksinkertainen vaihtoehto PA-järjestelmäksi, jota voi hyödyntää esimerkiksi karaokessa:

* Mikrofoni, päätevahvistin esivahvistimella ja kaiuttimet

Kuhunkin alla olevista vaihtoehdoista voi periaatteessa käyttää esimerkiksi kahta eri mikrofonia, sähkökitaraa efektilaitteen kanssa ja kosketinsoittimia.
Miksereiden kanavamäärä voi vaihdella paljonkin 2-kanavaisesta studiomiksereiden kymmeniin kanaviin.

* Erillinen mikseri, päätevahvistin ja kaiuttimet
* Erillinen mikseri, päätevahvistin ja PA-kaiuttimet
* Mikserivahvistin ja kaiuttimet
* Mikseri ja aktiivikaiuttimet

Miksaajan toimena on säätää äänentasot sopiviksi, mutta sitä tehtävää voivat hoitaa myös esiintyjät mikäli he osaavat käyttää mikseriä.
Keskeisenä riskinä on mikrofonin säätäminen liian herkällä, jolloin ääni voi alkaa kiertää. Mitä kaikuisemmassa tilassa ääntä toistetaan, sitä suurempi riski akustiselle kierrolle on.

Lähteet
-------

Siirretty artikkelista äänentoisto

Kirjallisuutta
--------------

* Toivanen, Jarmo: *Teknillinen akustiikka, "Kaiuttimet"*, s. 261-359. Espoo: Otakustantamo, 1976. ISBN 951-671-123-5.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **PA-järjestelmä**.
* Audiokirja, audiotekniikkaa ammattilaisille ja kehittyneille harrastajille
Elisabeth Kuylenstierna-Wenster
**Maria Elisabeth Kuylenstierna-Wenster** (16. syyskuuta 1869 Sicklaö (Nacka), Ruotsi – 13. helmikuuta 1933 Malmö, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija ja kääntäjä. Hänen tuotantonsa on pääasiassa romanttisia kertomuksia. Hän osallistui kirjoitustyönsä kautta ajan keskusteluun naisen asemasta.

Elämäkerta
----------

Kuylenstiernan vanhemmat olivat maanviljelijä Claës Leopold Kuylenstierna ja tämän puoliso Sofia Maria Katarina Nyström. Hänellä oli kaksi vuotta vanhempi veli, joka opiskeli insinööriksi ja työskenteli toimistopäällikkönä patentti- ja rekisterivirastossa.

Kuylenstierna-Wenster oli hyvin likinäköinen, mutta se ei estänyt kirjoitustyötä. Hän sai todennäköisesti hyvän koulutuksen, ainakin hän osasi useita kieliä. 1890-luvulla hän opiskeli ulkomailla. Hän avioitui 1905 asianajaja Holger Wensterin kanssa. Heidän ainoa lapsensa oli tytär Inger. Perhe asui Malmössä ja oli ulkoisesti katsoen onnellinen. Toukokuussa 1922 Wenster kuitenkin katosi matkalla töihin. Katoamisesta kirjoitettiin Sydsvenska Dagbladetissa, ja poliisi tutki asiaa. Wenster löytyi muutaman viikon kuluttua kuolleena Tanskasta.

Kuylenstierna-Wenster jatkoi kirjoittamista, mutta toinen surullinen tapaus, tyttären sairastuminen tuberkuloosiin ja kuolema, kohtasi häntä 1932. Tytär oli opiskellut lääketiedettä ja oli melkein valmis lääkäri. Kuylenstierna-Wenster menetti tyttären kuoleman vuoksi elämänhalunsa ja kuoli 1933.

Ura
---

Kuylenstierna-Wenster aloitti kirjoittajanuransa kirjoittamalla eri lehtiin novelleja ja pakinoita ja käänsi ulkomaisia jatkokertomuksia. Hän kirjoitti kaikkiaan noin 80 romaania, joiden päähenkilö oli yleensä nainen, joka ympäristön paineen vuoksi luopuu urasta, uhrautuu ja solmii avioliiton. Esikoisteos *Beroende* ilmestyi 1898. Myöhemmällä iällä hän kirjoitti hyvin nopeaan tahtiin tyttökirjoja.

Suomennetut teokset
-------------------

* *Gunvor: kertomus nuoren naisen elämästä*, suomentanut Taito Seila, Karisto 1911
* *Suomalaisen rakkaus*, suomentanut Antti Rytkönen. Karisto 1917
* *Kun kissa on poissa...: lomatarina neljästä tytöstä ja moniaista muista*, suomentanut Valfrid Hedman, Karisto 1918 Saatavilla verkossa
* *Barbro Bertingin tyttövuodet* (*Barbro Bertings ungflicksår*) suomentanut Rob. A. Seppänen, Karisto 1919 Saatavilla verkossa
* *Elämän keväässä: tyttökirja Barbro Bertingistä ja hänen tovereistaan*, suomentanut Rob. A. Seppänen, Karisto 1920 Saatavilla verkossa

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Gundel Söderholm: Elisabeth Kuylenstierna-Wenster *Svenskt kvinnobiografiskt lexikon*.  (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Gunnar Wallin, Elisabeth Kuylenstierna-Wenster, Svenskt biografiskt lexikon (ruotsiksi)
* Gundel Söderholm, Elisabeth Kuylenstierna-Wenster, Svenskt översättarlexikon (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi
* Alankomaat

 |

 |
**Kalevi Uolevi Toivonen** (27. huhtikuuta 1941 Ikaalinen – 28. lokakuuta 2019 Tampere ) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääkiekkoilija. Hän pelasi jääkiekkoa SM-sarjassa vuosina 1961–1969 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.

Toivonen oli muutaman vuoden ikäinen kun hän perheineen muutti Tampereen Tammelaan. Viettäessään lapsuuttaan Tammelan pallokentän laidalla, niin oli luonnollista, että hän liittyi Tammelan omaan palloiluseuraan Tampereen Pallo-Veikkoihin.

Jalkapallo
----------

Kalevi Toivonen nousi jo juniori-ikäisenä TPV:n edustusjoukkueen keskushyökkääjäksi ja johtavaksi maalintekijäksi, ja hänet valittiin vuonna 1959 Suomen ensimmäiseen alle 18-vuotiaiden maajoukkueeseen. Hänen jalkapallouransa huipentui TPV:n nousuun SM-sarjaan kaudeksi 1971. Aktiiviuransa jälkeen hän valmensi TPV:n edustusjoukkuetta vuosina 1972–1978.

Jääkiekko
---------

Kalevi Toivonen oli myös jääkiekkoilijana TPV:n kasvatti. TPV pelasi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, kun hän parikymppisenä siirtyi SM-sarjassa pelaavaan Saimaan Palloon Lappeenrantaan vuonna 1961. Yhden kauden jälkeen hän kuitenkin palasi takaisin kasvattajaseuraansa, joka oli noussut SM-sarjaan. Muutama vuosi myöhemmin tamperelaisseurat TPV ja Koo-Vee järjestelivät toimistojaan siten, että seurojen jalkapalloilu keskitettiin TPV:hen ja jääkiekkoilu Koo-Veehen. Näin Toivosesta tuli kooveelainen. 

Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 86 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 31 + 27 = 58 ja jäähymääränsä 94 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden Koo-Veen joukkueessa vuonna 1968. Tuolloin hän pelasi Koo-Veen tehoketjussa yhdessä Heino Pullin ja Seppo Nikkilän kanssa.

Lähteet
-------

* Suikki, Reijo (päätoim.): *Jääkiekkokirja 2006–2007*. Egmont Kustannus Oy Ab, 2006. ISBN 952-469-554-5.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Helen, Olli: "Kile" Toivonen oli kahden lajin maalitykki (muistokirjoitus).  *Aamulehti*, 12.11.2019, s. B9.
2. ↑  Kuolinilmoitus, *Aamulehti* 24.11.2019, s. B19
3. 1 2  Jääkiekkokirja 2006–2007, s. 323
4. ↑  Päävalmentajat TPV. Viitattu 1.12.2019.
Lauri Korpinen vuonna 1957.
**Lauri Kustaa Jalmari Korpinen** (20. marraskuuta 1896 Hämeenlinna – 30. syyskuuta 1975 Vantaa) oli Helsingin maalaiskunnan pitkäaikainen kunnansihteeri (1931–1957) ja kunnanjohtaja (1957–1961).

Korpisen mukaan on nimetty Lauri Korpisen katu Jokiniemen kaupunginosassa Vantaalla.

Lähteet
-------

1. ↑  Arkistoitu kopioHelsingin pitäjästä Vantaan kaupungiksi (PDF) Vantaan kaupunki.  Arkistoitu 16.9.2016. Viitattu 3.7.2016.
2. ↑  Kartta (Valinnat / Aluejaot / *Kaupunginosat*.) Vantaan kaupunki. Viitattu 3.7.2016.

Vantaan kaupunginjohtajat
Lauri Korpinen (1957–1961) |
Lauri Lairala (1961–1989) |
Pirjo Ala-Kapee (1989–1997) |
Erkki Rantala (1997–2003)  

Juhani Paajanen (2003–2011) |
Jukka Peltomäki (2011) |
Kari Nenonen (2012–2018) |
Ritva Viljanen (2018–)



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |
**Nina Halme** (s. 25. tammikuuta 1990 Kouvola) on suomalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä. Hän edusti Kouvolan Hiihtoseuraa ja hänen valmentajanaan toimi Kari Halme.

Halme on saavuttanut urallaan viisi yleisen sarjan Suomen mestaruutta syöksylaskussa, supersuurpujottelussa sekä suurpujottelussa. Vuonna 2012 Halme katkaisi Tanja Poutiaisen yhdeksän vuoden kultamitaliputken suurpujottelussa voittamalla hänet Levillä järjestetyissä alppihiihdon SM-kilpailuissa 0,33 sekunnilla.

Alppihiihdon maailmancupissa Halme kilpaili ensimmäisen kerran tammikuussa 2013 Slovenian Mariborin suurpujottelukilpailussa, jossa hän laski maaliin, mutta ei selviytynyt toiselle kierrokselle. Halme on sijoittunut eurooppacupin vauhtilajeissa kaikkien aikojen parhaana suomalaisena naislaskijana sijoille 13 ja 20 syöksylaskussa Sveitsin St. Moritzissa vuonna 2013. Hän on sijoittunut eurooppacupin osakilpailuissa kuusi kertaa kahdenkymmenen parhaan joukkoon.

Halme osallistui vuonna 2013 Itävallassa Schladmingin MM-kilpailuihin suurpujottelussa sijoittuen 38:nneksi. Halme edusti Suomea FISU:n talviuniversiadeissa kolme kertaa: 2011 Turkin Erzurumissa, 2013 Italian Trentinossa ja 2015 Espanjan Granadassa, joista viimeisessä hän toimi avajaisissa Suomen joukkueen lipunkantajana.  Halme osallistui myös nuorten MM-kilpailuihin Ranskan Chamonixissa vuonna 2010.

Halme on kokenut urallaan kolme isoa loukkaantumista. Vasen jalka on murtunut kahdesti harjoitusolosuhteissa vuosina 2003 ja 2008. Oikean polven eturistiside katkesi syöksylaskun Suomen mestaruuskilpailuissa Åressa vuonna 2013.

Halme on harjoitellut lajia kansainvälissä seurassa. Hän laski kausina 2013-2014 ja 2014-2015 Norjan naisten A-maajoukkueen ryhmässä ja kaudella 2015-2016 Puolan naisten A-maajoukkueen ryhmässä.

Halme on startannut urallaan yli 400 Kansainvälisen hiihtoliiton eli FIS:n alaista kilpailua kaikissa alppihiihdon lajeissa saavuttaen 20 voittoa ja 50 palkintokorokesijaa. Halme lopetti urheilu-uransa keväällä 2015. 

Halme valmistui ylioppilaaksi Nilsiän alppilukiosta vuonna 2010  ja jatkoi tämän jälkeen opiskelua Aalto Yliopistossa Espoossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Nina Halme Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. 1 2 3  Nina Halme *skisport.fi*. Viitattu 1.2.2013.
3. ↑  Ski Sport Finland täydensi Schladmingin MM-joukkuetta skisport.fi. Viitattu 1.2.2013.
4. 1 2  Nina Halme Facebookissa *facebook.com*.
5. ↑  Kouvolan sanomat: "Nina Halmeen ura huippualppinistina päättyi liian aikaisin" *kouvolansanomat.fi*.  Arkistoitu 26.12.2015. Viitattu 30.6.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Nina Halmeen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Lauri Kosonen Viipurin linnan tornissa 5.6.2016Karjala-lehden päätoimittaja Lauri Kosonen työpaikallaan tammikuussa 1998
**Lauri Ilmari Kosonen** (s. 22. tammikuuta 1948 Turku) on suomalainen toimittaja, joka on työskennellyt muun muassa Karjala-lehden päätoimittajana 1991–2003. Kososen aikana lehdessä keskusteltiin voimakkaasti Karjalasta ja muista Neuvostoliitolle luovutetuista alueista, sekä niiden mahdollisesta palauttamisesta Suomelle. Keskustelu sai alkunsa heti Kososen päätoimittajakauden ensimmäisinä päivinä, kun Neuvostoliitossa käynnistyi epäonnistunut vallankaappausyritys 19. elokuuta 1991.

Kosonen on työskennellyt Suomen Yleisradion palveluksessa vuonna 1967–1974 toimittajana ja 1981–1988 Yleisradion Kaakkois-Suomen -aluetoimituksen esimiehenä ja aluepäällikön varamiehenä Lappeenrannassa. 

Aiemmin Kosonen on toiminut Suomen Punaisen Ristin Kymen piirin toiminnanjohtajana 1974–1981, välillä myös kansainvälisen Punaisen Ristin asiantuntijana Tansanian Punaisen Ristin kehitysprojektissa 1977–1978 ja Kamputsean pakolaisten avustusoperaatiossa Thaimaassa 1979–1980. Lappeenrannan teknillisen korkeakoulun (nyk. Lappeenrannan teknillisen yliopiston) tiedotussihteerinä Kosonen toimi 1988–1991. Koulutukseltaan Kosonen on yhteiskuntatieteiden maisteri Tampereen Yliopistosta 1970. Sotilasarvoltaan Kosonen on kapteeni.

Kosonen toimi vuosina 1989–2007 Suomen Kulttuurirahaston Etelä-Karjalan -rahaston asiamiehenä. Kososen harrastuksia ovat viulun soitto ja kuorolaulu, Evakkolapset ry:n puheenjohtajatehtävät (vuodesta 2006 alkaen) ja mm. kolumnien kirjoittaminen lehtiin.

Lauri Kososen lapsia ovat Kalle Ollila (s. 1969, o.s. Kosonen), Tatu Kosonen (1978–2022), Jussi Kosonen (s. 1981) ja Taina Perttilä, o.s. Kosonen (s. 1985).

Lähteet
-------

1. 1 2  Etelä-Saimaa 22.1.1998.
2. ↑  Karjala-lehti 15.1.1998.
3. ↑  Eteläkarjalaisen kulttuurin tukija. PDF. Web Archive 2014. Viitattu 26.7.2022.
**Nina Haver-Løseth** (s. 27. helmikuuta 1989 Ålesund) on norjalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Spjelkavik IL -seuraa. Hän on Lene Løsethin pikkusisko ja Mona Løsethin isosisko.

Åren MM-kilpailuissa 2007 Løseth oli pujottelussa kymmenes ja suurpujottelussa 30:s. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui suurpujottelussa 35:nneksi ja Sotšin olympialaisissa 2014 17:nneksi. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän oli sekä pujottelussa että suurpujottelussa yhdestoista. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui suurpujottelussa kymmenenneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti pronssia joukkuekilpailussa, oli kuudes pujottelussa ja viidestoista suurpujottelussa.

Alppihiihdon maailmancupissa Løseth kilpaili ensimmäisen kerran helmikuussa 2006. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Levin pujottelussa maaliskuussa 2007 oltuaan 28:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän pääsi ensimmäisen kerran joulukuussa 2006 Semmeringin pujottelussa oltuaan yhdeksäs. Løseth sijoittui kolmen parhaan joukkoon ensimmäisen kerran Zagrebin pujottelussa tammikuussa 2015 oltuaan kolmas. Hän sijoittui kolmanneksi myös Åren pujottelussa joulukuussa 2015. Viikkoa myöhemmin hän oli toinen Courchevelin suurpujottelussa. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti tammikuussa 2016 Santa Caterinan pujottelussa. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa yhdeksänneksi kaudella 2015–2016. Hän sijoittui kaudella 2016–2017 toiseksi Killingtonin suurpujottelussa ja Flachaun pujottelussa sekä kolmanneksi Tukholman paripujottelussa. Seuraavalla kaudella hän voitti Tukholman kaupunkitapahtuman.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Nina Haver-Løseth Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  Medalists *pyeongchang2018.com*.  Arkistoitu 24.2.2018. Viitattu 11.3.2018. (englanniksi)
**Gundby** on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön kirkonkylän pohjoispuolella.

Gundbyn läpi kulkee Suomenkulmantie, jonka varrelle kylän asutus on pääosin sijoittunut. Etenkin kylän etelä- ja pohjoisosissa on selkeät asutuskeskittymät ja niiden väliin jää Västergårdin tilan maat. Gundbyn eteläosan asutus linkittyy Kemiön kirkonkylän taajama-asutukseen. Rekujoki saa alkunsa Gundbyn pohjoisrajalla kahden puron yhtymäkohdassa ja virtaa kylän halki etelään. Kylän pohjoisrajalla on kuivatun Trotbyträsketin jäljiltä vesijättömaata. Rekujoen laaksossa on laajat pellot ja kylän länsi- ja itäreunoilla on metsien peittämiä mäkiä.

Gundby on ollut vielä keskiajalla neljän talon muodostama kylä. Kylä lahjoitettiin Axel Oxenstiernalle osana Kemiön vapaaherrakuntaa vuonna 1614. Vuonna 1681 kylän tiloista muodostettiin kaksi ratsutilaa, jotka myytiin perinnöksi 1763. Tilat päätyivät yhteisviljelyyn ja lopulta yhdistyivät Västergårdin tilaksi, jota on kansan suussa kutsuttu myös Gundbyn kartanoksi. Gundbynkoskessa oli kylän mylly 1950-luvulle saakka, jolloin koski perattiin räjäyttämällä, jotta Trotbyträsket saatiin kuivattua. Kylän etelä- ja pohjoisosiin syntyi paljon uutta asutusta 1900-luvun aikana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Turunmaa yhteinen kulttuuriympäristömme Lounaistiedon karttapalvelu. Viitattu 31.8.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kemiö |
| --- |
|  |
| Taajamat | 
* Kemiön kirkonkylä

 |
|  |
| Rekisterikyliä Kemiössä | 
* Albrektsböle
* Berga
* Bjensböle
* Bogsböle
* Branten
* Brokärr
* Båtkulla
* Böle
* Dalby
* Dalkarby
* Degerdal
* Ekniemi
* Elmdal
* Engelsby
* Flugböle
* Fröjdböle
* Gammelby
* Gesterby
* Gräsböle
* Gundby
* Helgeboda
* Hova
* Hulta
* Högmo
* Kalkkila
* Kastkärr
* Kiila
* Kirkonkylä
* Koustar
* Kuggböle
* Kvarnböle
* Kylppy
* Kåddböle
* Kårkulla
* Labböle
* Lamkulla
* Lappdal
* Lemnäs
* Lillvik
* Linnarnäs
* Långholmen
* Lövböle
* Mainiemi
* Makila
* Mattböle
* Mattkärr
* Mjösund
* Måsa
* Nordvik
* Norrlångvik
* Norrsundvik
* Orrnäs
* Pajböle
* Pappila
* Pederså
* Pungböle
* Påvalsby
* Reku
* Rudå
* Rugnola
* Sjölax
* Skarpböle
* Skoböle
* Skogsböle
* Skålböle
* Skäggböle
* Smedaböle
* Smedsböle
* Stenmo
* Tavastrona
* Tjuda
* Tolvsnäs
* Torsböle
* Trotby
* Träskböle
* Träskö
* Vestlax
* Viks gård
* Viksvidja
* Villkärr
* Vreta
* Västankärr
* Västermark
* Östermark

 |
|  |
| Karunasta liitetty kylä | 
* Santasaari

 |
|  |
| Perniöön liitetyt kylät | 
* Germundsvidja
* Strömma

 |
|  |
| Muita alueita | 
* Suomenkulma

 |

 |
**Ruotsintuomipihlaja** (*Amelanchier confusa*) on tuomipihlajien sukuun kuuluva pensas. Lajin alkuperä on useimpin muiden tuomipihlajien tapaan Pohjois-Amerikassa. Se esiintyy melko yleisesti villiintyneenä karkulaisena Ruotsin etelä- ja keskiosassa, ei kuitenkaan Suomessa. Sitä viljellään marja- ja koristekasvina.

Ruotsintuomipihlaja kasvaa yhdestä neljään metriä korkeaksi. Lehdet ovat kaljut, lehtilapa on ehyt, pitkulainen, lyhytsuippuinen ja sahalaitainen. Kukintona on nuokkuva terttu. Kukassa on viisi valkoista terälehteä, ne ovat pitkänmallisia, 12–18 millimetriä, 3 kertaa leveytyensä pituisia. Marja on kypsänä violetinmusta, syötävä. Marjatertussa alimmat hedelmäperät ovat pidemmät kuin ylemmät. Marjan kärki on tiheäkarvainen, sen kärkiosassa olevat verholehtien jäänteet ovat taakäänteiset. Se risteytyy rusotuomipihlajan kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Mossberg, B. & Stenberg, L.: *Suuri Pohjolan kasvio, 2. painos*. Suomentanut Vuokko, S. & Väre, H. Helsinki: Tammi, 2005. ISBN 951-31-2924-1.
Fauja Singh vuonna 2007.
**Fauja Singh** (pandžabiksi ਫੌਜਾ ਸਿੰਘ; s. 1. huhtikuuta 1911 Intia) on maratonin maailmanmestari yli 90-vuotiaiden sarjassa. Hän on sikhi. Fauja Singh asuu Englannissa. Fauja Singh juoksi maratonin maailmanennätyksen 92-vuotiaana Torontossa vuonna 2003 aikaan 5 tuntia 40 minuuttia. Muita juoksuaikoja on Lontoo 2003 6.02 (92 v.) ja Lontoo 2004: 6.07. 94-vuotiaana hän juoksi seitsemän maratonia puolimaratonien lisäksi (Lontoo (5), Toronto ja New York). 94-vuotiaana hän juoksi omassa ikäryhmässään Englannin ennätyksiä 200, 400 ja 800 metrin, 3 km ja mailin matkoilla.

Fauja Singh oli ammatiltaan maanviljelijä Punjabissa Intiassa. Hän muutti vaimonsa kuoltua Englantiin, jossa hänen poikansa asuu. Fauja Singhin kuvia oli Adidaksen mainoksissa vuonna 2004. Palkkarahoja hän antoi hyväntekeväisyyteen keskosina syntyville lapsille. Hänellä on neljä lasta.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Life begins at 90 BBC 30.6.2005
4. ↑  Help the Aged Living Legends Winners from 2006Award categories and winners
5. ↑  94 year old breaks 5 records within 94 minutes (Arkistoitu – Internet Archive) British Masters Athletic Federation 2.7.2005
6. ↑  Singh tunes up for record BBC 7.4.2004
7. ↑  NRI Fauja Singh 94, completes race at Edinburgh Marathon 14.6.2005

Aiheesta muualla
----------------

* Greatest Living Desi Athlete?Sports5.7.2005

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
Gundulfia esittävä veistos Rochesterin tuomiokirkon seinässä.
**Gundulf Rochesterilainen** (k. 7. maaliskuuta 1108) oli normannilainen munkki, joka saapui Englantiin normannivalloituksen aikoihin. Hänet vihittiin Rochesterin piispaksi vuonna 1077, ja hän rakennutti tai suunnitteli linnoja Rochesteriin ja Colchesteriin sekä Lontooseen Towerin linnan ydinosan, White Towerin. Rochesterin tuomiokirkon rakennustyöt aloitettiin Gundulfin aikana, ja silloin perustettiin myös St Bartholomew’n sairaala, joka lakkautettiin vuonna 2016.

Britannian armeijan insinöörijoukot (Royal Engineers) pitävät Gundulfia aselajinsa ensimmäisenä edustajana Britanniassa, vaikka virallisesti insinöörijoukot perustettiin vasta 1700-luvulla.

Hieman ennen kuolemaansa Gundulf lahjoitti omaisuutensa köyhille lukuun ottamatta piispansormusta, jonka hän antoi seuraajalleen Ralphille.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bishop Gundulf *Norman Connections*. Viitattu 31.10.2018. (englanniksi)
2. ↑  St Bartholomew's hospital in New Road, Rochester, is to close *Kent Online*.  25.2.2016. Viitattu 31.10.2018. (englanniksi)
3. ↑  Jones, William: *Finger-Ring Lore: Historical, Legendary, Anecdotal*. Lontoo: Chatto & Windus, 1877. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |