recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eeva Lepistö** (s. 21. syyskuuta 1943) on suomalainen toimittaja ja sarjakuvien suomentaja. Hän toimi *Helsingin Sanomien* sarjakuvatoimittajana vuosina 1964–2007. Tuona aikana hän valitsi lehdessä julkaistut sarjakuvat ja suomensi vieraskieliset sarjat. Suomen sarjakuvaseura myönsi hänelle vuonna 2006 sarjakuvaneuvoksen arvonimen ja kutsui häntä perusteluissaan "Suomen luetuimmaksi mutta myös tuntemattomimmaksi kääntäjäksi". Lepistön erityisenä ansiona mainittiin useiden kotimaisten strippisarjakuvien nostaminen suosioon *Helsingin Sanomien* avulla. Hänen "löytöjään" ovat muun muassa Juba Tuomolan *Viivi ja Wagner*, Pauli Kallion ja Christer Nuutisen *Kramppeja ja nyrjähdyksiä*, Timo Mäkelän *Kalliokadun blues* ja Pertti Jarlan *Fingerpori*. Lepistö on saanut myös Suomen Valkoisen Ruusun ansioristin vuonna 2005.

Lepistö oli usean vuosikymmenen ajan Jim Davisin *Karvisen* ainoa suomentaja. Lepistö nosti sarjan *Helsingin Sanomien* sunnuntaisivuille vuonna 1981 ja keksi nimelle *Garfield* suomennoksen *Karvinen*. Hän suomensi 1990-luvun loppuun mennessä yli 50 *Karvinen*-kokoelmaa sekä kaksi kokoelmaa Dik Brownen *Harald Hirmuista* ja yhden kokoelman Bud Gracen *Hannesta*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Eeva Lepistön arkisto Päivälehden arkisto. Viitattu 15.8.2017.
2. ↑  Sarjakuvaneuvos Eeva Lepistö Suomen sarjakuvaseura. Viitattu 15.8.2017.
3. ↑  Heikki Jokinen: Piirtäjä Ilkka Heilä sai Puupää-hatun päähänsä (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 21.4.2006. Viitattu 15.8.2017.
4. ↑  Antti Majander: Äänestä Fingerpori-suosikkiasi hulvattomista vaihtoehdoista – Pertti Jarla aloitti sarjan tasan 10 vuotta sitten Hesarissa Helsingin Sanomat 5.2.2017. Viitattu 15.8.2017.
5. ↑  Jarkko Jokelainen: Sarjakuvahahmo Karvisen luoja Jim Davis tapasi fanejaan eilen Helsingissä (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 31.1.1998. Viitattu 15.8.2017.
6. ↑  Tekijähaku nimellä "Lepistö Eeva"[vanhentunut linkki] Fennica-tietokanta. Viitattu 15.8.2017.
**Eeva Maria Koskinen** (s. 5. marraskuuta 1961 Helsinki) on suomalainen viulisti. Hän on asunut pitkään Alankomaissa.

Koskinen suoritti diplominsa Sibelius-Akatemiassa Leena Siukonen-Penttilän oppilaana vuonna 1981 ja Utrechtin konservatoriossa Viktor Libermanin oppilaana vuonna 1984. Lisäksi hän sai Ranskassa vuosien ajan opetusta Vladimir Spivakovilta. Vuonna 1984 Koskinen aloitti työskentelyn Viktor Libermanin assistenttina. Vuonna 1982 hän sai toisen palkinnon kansainvälisessä Tibor Varga -viulukilpailussa Sveitsissä. Hän saavutti 1980-luvulla myös muita kilpailumenestyksiä Alankomaissa, Chilessä ja Japanissa.

Vuonna 2001 Koskinen sai nimityksen Noord Nederlands Orkestin ensimmäiseksi konserttimestariksi. Hän piti sen solistina Alankomaiden-ensiesitykset muun muassa Ernst Křenekin ensimmäisestä viulukonsertosta, Michel Tabachnikin *Dyptique-Echo*-viulukonsertosta ja Mark-Anthony Turnagen teoksesta *Mambo, Blues and Tarantella*. Koskinen on esiintynyt sellaisten ulkomaisten orkesterien kuin Radio Filharmonisch Orkestin, Concertgebouw-orkesterin, Tokion metropolisinfoniaorkesterin ja Dresdenin filharmonikkojen solistina. Hän on ollut myös sellaisten johtavien suomalaisten orkesterien kuin Radion sinfoniaorkesterin, Helsingin kaupunginorkesterin, Tapiola Sinfoniettan ja Turun filharmonisen orkesterin solistina.

Kamarimuusikkona Koskinen on esiintynyt usein Utrecht String Quartetin kanssa eri maissa, kuten Yhdysvalloissa, Japanissa ja Australiassa. Hän on tehnyt levytyksiä sekä solistina että Utrecht String Quartetin kanssa. Koskinen soitti aikoinaan triossa Tuija Hakkilan ja Anssi Karttusen kanssa. Sittemmin hän on ollut Trio Finlandian jäsen yhdessä sellisti Riitta Pesolan ja pianisti Marita Viitasalon kanssa. Koskinen on myös tehnyt opetustyötä viulunsoitossa Utrechtin konservatoriossa, ja lisäksi hän pääsi Tampereen konservatorion yliopettajaksi vuonna 1996.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Otavan Musiikkitieto A–Ö, uudistetun laitoksen 1. painos (1997), toim. Keijo Virtamo
2. ↑  RSO ja Sakari Oramo osoittavat tukensa Hollannin lakkautusuhan alla oleville sinfoniaorkstereille Yle
3. 1 2 3 4  Eeva Koskinen Monward Consort
4. 1 2 3  Biography Utrecht String Quartet
5. ↑  Mustaa ja valkoista Turun Sanomat
6. ↑  Sykähdyttävä kolmen trion ilta (Arkistoitu – Internet Archive) Keskipohjanmaa
Rekonstruktio guljai-gorodeista.
**Guljai-gorod** (ven. Гуляй-город, "liikutettava kaupunki") oli Moskovan Venäjän armeijan 1400–1600-luvuilla käyttämä liikuteltava linnoitus. Se tarjosi suojaa käsiaseilla ammuttuja nuolia ja kuulia vastaan sekä myös näkösuojan viholliselta. Se soveltui hyvin esimerkiksi aron kaltaisille avoimille taistelukentille, joiden maastossa ei ollut luonnollisia suojia, kuten puita tai jyrkkiä maastomuodostelmia. 

Englantilainen aikalaisdiplomaatti Giles Fletcher kirjoitti ylös havaintojaan nähtyään guljai-gorodin Moskovassa vuoden 1588 aikoihin. Hänen näkemänsä guljai-gorod oli kaksinkertainen muurirakennelma, jonka yläosa oli suora tai sahalaitainen ja joka oli koottu valmiista puulevyistä, joihin oli leikattu ampuma-aukkoja. Nämä puulevyt liu'utettiin pienten pyrien tai suksien päälle, ja ne lukkiutuivat paikalleen "ilman minkäänlaisten puuseppien tai apuvälineiden apua, koska kehikon osat oli leikattu niin että ne lukittuisivat toisiinsa". Rakenteista kasattujen vierekkäisten seinien välinen etäisyys oli noin kolme metriä, mikä oli riittävä tila jalkaväelle, jotta sotilaat saattoivat ampua ja ladata aseensa.

Krimin tataareja vastaan käydyssä Molodin taistelussa 1572 niiden katsotaan olleen ratkaisevana apuna. Sotilaallisista tapahtumista kertova aikalaiskirja *Razriadnaja kniga* kuvailee, kuinka voivodi Mihail Vorotynskijin käytti guljai-gorodia Molodissa. Hän sijoitti joukkojen pääosan sen suojiin. Siirrettävän linnakkeen ampuma-aukoista avattu tarkka tulitus, sekä sen tarjoaman näkösuojan turvin tehty ratsuväen yllätyshyökkäys ajoi tataarit sekasortoon.

Guljai-gorodin periaatteella toimivat suojat eivät olleet ennennäkemättömiä sodankäynnissä, vaan esimerkiksi hussilaissodissa böömiläiset kapinalliset olivat käyttäneet tarkoitukseen muokattuja vankkureita sotilaiden suojina taistelukentillään. Guljai-gorod menetti merkityksensä 1600-luvun lopulla kenttätykistön yleistyttyä ja kehityttyä raskaammaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3   Brian L. Davies toim.: *Warfare in Eastern Europe, 1500–1800*, s. 94-98. Brill, 2012. ISBN 978-9004-22198-7.
2. 1 2  David R. Stone: *A military history of Russia: from Ivan the Terrible to the war in Chechnya*, s. 9–10, 22–23. Greenwood, 2006. ISBN 0275985024.
**Aadamin ja Eevan elämä** (lat. *Vita Adae et Evae*) eli **Mooseksen ilmestyskirja** (m.kreik. Ἀποκάλυψις Μωϋσέως) on juutalainen pseudepigrafinen kirjoitus noin vuosien 20 eaa. ja 70 jaa. väliltä. Se kuuluu niin sanottuihin vanhatestamentillisiin apokryfeihin. Teksti on juutalaista perää, mutta se on myöhemmin muokattu kristillisempään suuntaan. Aadamin ja Eevan elämä on kirjoitettu jollakin seemiläisellä kielellä, mutta se on säilynyt vain kreikan ja kirkkoslaavin kielellä. Ainakin Nikodemuksen evankeliumi käyttää sitä lähteenään. Kirjasta tekee mielenkiintoisen se, että se ei sisällä yhtään gnostilaista ainesta, toisin kuin useat muut saman ajanjakson apokryfiset kirjat.

Sisältö
-------

> »Kertomus ensiksiluotujen Aadamin ja Eevan elämästä, jonka Jumala ilmoitti palvelijallensa Moosekselle, kun hän sai lain taulut Herran kädestä arkkienkeli Mikaelin opettamana.»   
> (Suom. Johannes Seppälä, s. 4, Ortokirja 1982)
> 
> 

Aadamin ja Eevan elämä kuvaa 1. Mooseksen kirjan syntiinlankeemuskertomusta ja sen jälkeisiä tapahtumia. Kirja kuvaa Aadamin ja Eevan katumusta ja heidän itkuaan siitä, että he rikkoivat Jumalan käskyä vastaan. Kirjan narratiivissa Eeva ja hänen poikansa Seet kulkevat Paratiisin lähistöllä karkotuksen jälkeen. Heille ilmestyy arkkienkeli Mikael, joka ilmoittaa, että Aadam kuolee kolmen päivän päästä. Aadamin ja Eevan elämä korostaa ylösnousemuksen odotusta. Kirjassa on allegoriaa Jeesuksen ristinkuolemasta ja kasteesta.

Suomennokset
------------

Aadamin ja Eevan elämä on ilmestynyt kreikankielisellä nimellään Mooseksen ilmestyskirja Ortokirjan kustantamana ja Johannes Seppälän kääntämänä vuonna 1982.

Katso myös
----------

* Apokryfiset kirjat
* Syntiinlankeemus

Aiheesta muualla
----------------

*

Lähteet
-------

1. ↑  *Mooseksen ilmestyskirja*, s. 3. Suomentanut Johannes Seppälä. Ortodoksinen kirjallisuusyhdistys Ortokirja ry, 1982. ISBN 951-95565-7-5.
2. ↑  *Mooseksen ilmestyskirja*. Suomentanut Johannes Seppälä. Ortodoksinen kirjallisuusyhdistys Ortokirja ry, 1982. ISBN 951-95565-7-5.
**Debout Congolais** ("Nouskaa, kongolaiset") on Kongon demokraattisen tasavallan kansallislaulu. Laulu otettiin käyttöön maan itsenäistyessä Belgian vallasta vuonna 1960. Vuonna 1971, presidentti Mobutu Sese Sekon aloittaessa afrikkalaistamispolitiikkansa ja muuttaessa maan nimen Zaireksi, myös maan kansallislaulu vaihtui. Maan uudeksi kansallislauluksi tuli La Zaïroise. Vuonna 1997, jolloin Laurent Kabilan johtamat kapinalliset syöksivät Sese Sekon vallasta ja muuttivat maan nimen jälleen Kongon demokraattiseksi tasavallaksi, otettiin myös vanhan tasavallan kansallislaulu uudestaan käyttöön. Sen on sanoittanut Joseph Lutumba ja säveltänyt Simon-Pierre Boka di Mpasi Londi.

Ranskalaiset sanat
------------------

Kuoro  

Debout Congolais,  

Unis par le sort,  

Unis dans l'effort pour l'indépendance,  

Dressons nos fronts longtemps courbés  

Et pour de bon prenons le plus bel élan, dans la paix,  

O peuple ardent, par le labeur, nous bâtirons un pays plus beau qu'avant, dans la paix.

Säkeistö  

Citoyens, entonnez l'hymne sacré de votre solidarité,  

Fièrement, saluez l'emblème d'or de votre souveraineté, Congo.

Kertosäe  

Don béni, (Congo) des aïeux (Congo),  

O pays (Congo) bien aimé (Congo),  

Nous peuplerons ton sol et nous assurerons ta grandeur.  

(Trente juin) O doux soleil (trente juin) de trente juin,  

(Jour sacré) Sois le témoin (jour sacré) de l'immortel serment de liberté   

Que nous léguons à notre postérité pour toujours.

Käännös
-------

Kuoro  

Nouskaa, kongolaiset, kohtalon yhdistämät,  

yhdistyneet taistelemaan vapaudestanne,  

nostakaa kauan painuksissa olleet päänne,  

ja nyt, kulkekaamme alati pystypäin eteenpäin, rauhassa.  

Oi sitkeä kansa, lujalla työllämme me rakennamme maan,  

kauniimman kuin koskaan ennen, rauhassa.

Säkeistö  

Kansalaiset, laulakaa solidaarisuutenne pyhä hymni,  

tervehtikää ylpeydellä itsenäisyytemme kultaista tunnusta, Kongo.

Kertosäe  

Esi-isiemme (Kongo) jalo lahja (Kongo),  

Oi (Kongo) rakas maa (Kongo),  

me kansoitamme maasi ja takaamme suuruutesi.  

(30. kesäkuuta) Oi 30. kesäkuuta (30. kesäkuuta) ihana aurinko,  

(pyhä päivä) Todistakaa (pyhä päivä) kuolematon valamme vapaudelle,  

jonka jätämme lapsillemme ikuisiksi ajoiksi.

*Huomautus:* Suluissa olevat sanat on tarkoitettu kuoron laulettaviksi, muut taas yksinlaulajien.

Lähteet
-------

1. 1 2  CONGO (Democratic Republic) : Congo (Democratic Republic) National Anthem La Congolaise *Anthems*. National Anthems of the World Organisation (NAW). Viitattu 9.10.2022. (englanniksi)
2. ↑  Congo, Democratic Republic of National Anthems.info. Viitattu 9.10.2022. (englanniksi)
3. 1 2  Congo (Democratic Republic of) *The World Factbook*. Central Intelligence Agency (CIA). Viitattu 9.10.2022. (englanniksi)
4. ↑  Zaire National Anthems.info. Viitattu 9.10.2022. (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee yhtiötä. Iremillä voidaan tarkoittaa myös arabialaisten tarujen Iramia.*

**Irem** (jap. アイレム, myös **Irem Software Engineering**) on japanilainen ohjelmistoyhtiö ja pelitalo. Yritys on perustettu nimellä **IPM** vuonna 1974 ja nimi muutettiin vuonna 1979. Yritys lopetti videopelien kehityksen vuonna 1994 ja sulautui Irem Software Engineeringiksi vuonna 1997.

Eizo omistaa yhtiön. Yrityksen nimi on lyhenne sanoista lyhenne sanoista *International Rental Electronics Machines*.

Pelit
-----

Yrityksen kehittämiä pelejä:

* *Moon Patrol* (1982)
* *Kung-Fu Master* (1984)
* *R-Type* (1987)

Lähteet
-------

1. 1 2  Irem Glitchwave. Viitattu 9.7.2019. (englanniksi)
2. ↑  Company History Eizo. Viitattu 9.7.2019. (englanniksi)
3. ↑  Demoneye-X (Logon yläpuolinen teksti) The Arcade Flyer Archive. Viitattu 9.7.2019. (englanniksi)
4. ↑  First side-scrolling beat-em-up Guinness World Records. Viitattu 22.3.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Irem Software Engineering MobyGamesissä (englanniksi)
**Irbid** (arab. إربد‎) on Jordanian kolmanneksi suurin kaupunki (Ammanin ja Zarqan jälkeen) ja 1 572 neliökilometrin laajuisen Irbidin kuvernoraatin keskus. Se sijaitsee ylängöllä 85 kilometriä Ammanista pohjoiseen. Vuoden 2015 väestönlaskennan mukaan Irbidin kaupungissa asui 502 614 ja koko kuvernoraatissa 1 770 158 asukasta. Alueen väkiluku on noussut viime vuosina Palestiinan Länsirannalta sekä Syyrian Eteläpuolelta tulleiden pakolaisten takia. 

Alue on ollut asuttuna pronssikaudelta asti. Ennen islamin leviämistä alueelle kaupunki tunnettiin nimellä Arabella. Alueella on hyvin hedelmällinen maaperä, ja ennen islamia se tunnettiin viineistään. Hellenistisellä kaudella se oli merkittävä kauppapaikka. Islamin aikana kaupungin merkittävimmiksi tuotteiksi ovat nousseet oliiviöljy ja vehnä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Brinkhoff, Thomas: Jordan (Aineistolähteeksi ilmoitetaan Jordanian tilastokeskus (Department of Statistics, Jordan)) *citypopulation.de*. Viitattu 24.5.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Irbid** Wikimedia Commonsissa
**"Irelande Douze Pointe"** on parodinen musiikkikappale, jonka esittää Irlannin television lastenohjelmista tuttu käsinukke Dustin the Turkey. Kappale voitti Limerickissä järjestetyn Irlannin euroviisukarsinnan finaalin 23. helmikuuta 2008, jonka perusteella se pääsi edustamaan maata vuoden 2008 Eurovision laulukilpailuun Serbian Belgradiin. Kappale esitettiin viisujen ensimmäisessä semifinaalissa 20. toukokuuta, mutta se ei päässyt finaaliin.

Vaikka kappaleen nimi on ranskaa muistuttava, sen sanat ovat silti lähes kokonaan englantia. (Ranskankielinen sana Irlannille on *Irlande*, ei *Ir***e***lande* sekä 12 pistettä on *douze points*, ei *douze pointe*.) Nimi viittaa Eurovision laulukilpailun pistelaskujärjestelmään, jossa 12 pistettä (ransk. *douze*) on korkein mahdollinen pistemäärä ja ne lausutaan aina englanniksi ja ranskaksi.

*Irelande Douze Pointe* sai paljon mediahuomiota maailmalla, erityisesti Espanjassa ja Australiassa. Kappaleelle hurrattiin ja buuattiin maan finaalissa. Se oli ensimmäinen Irlannin edustuskappale, jossa lauletaan englanniksi, espanjaksi, italiaksi, ranskaksi ja saksaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Eurovision Song Contest 2008 Semi-Final (1) *Eurovision.tv*. EBU. Viitattu 22.7.2016. (englanniksi)
Kartta, johon on merkitty sektoreittain eri valtioiden aluevaatimukset. Argentiinan aluevaatimus sijaitsee Länsi-Etelämantereella.Argentiinan aluevaatimus Länsi-Etelämantereella vaaleanpunaiseksi väritettynä. Muut kuvaan merkityt viivat kuvaavat muiden valtioiden aluevaatimuksia.
**Argentiinan Antarktiksen alue** tarkoittaa Argentiinan omistukseensa vaatimaa aluetta Etelämantereella. Alun perin Argentiina esitti vaatimuksen 1900-luvun alussa. Etelämantereen asemaa koskeva sopimus jäädytti aluevaatimuksen, mutta Argentiina ei ole luopunut siitä. Myös maan 500 peson setelissä on karttakuva maan aluevaatimuksesta.

Chile ja Iso-Britannia vaativat osittain samoja alueita kuin Argentiina.

Aluevaatimukseen kuuluvalla alueella on kolmetoista Argentiinan tukikohtaa, joista ensimmäinen avattiin vuonna 1904. Vuonna 2010 kuudessa tukikohdassa asui yhteensä 230 ihmistä, joihin kuului yhdeksän perhettä ja 16 lasta. Esperanza-tutkimusasemalla on myös alakoulu. Argentiina laskee aluevaatimuksen kuuluvaksi Tulimaahan, ja tukikohdissa asuvilla ihmisillä on äänioikeus maan vaaleissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomi on napa-alueilla kokoaan suurempi *Valtioneuvosto*.  2.12.2019.  Arkistoitu 18.1.2021. Viitattu 20.8.2022.
2. ↑  Antarctica | Ministerio de Relaciones Exteriores, Comercio Internacional y Culto *cancilleria.gob.ar*. Viitattu 20.8.2022. (englanniksi)
3. ↑  Argentine population in Antarctica 230, including nine families and 16 children *MercoPress*. Viitattu 20.8.2022. (englanniksi)
4. ↑  Elecciones 2021: Juntos por el Cambio arrasó en la Antártida y el Frente de Todos quedó tercero *infobae*.  16.11.2021. Viitattu 20.8.2022. (espanjaksi)


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Etelämantereen aluevaatimukset |
| --- |
|  |
| 
* Argentiina
* Australia
* Chile
* Iso-Britannia
* Norja
* Ranska
* Uusi-Seelanti

 |

 |
**Atarneus** (m.kreik. Ἀταρνεύς, myös *Atarna*, Ἄταρνα) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Aioliissa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Dikiliä.

Maantiede
---------

Atarneus sijaitsi Aioliissa, mutta luetaan joskus myös osaksi Myysiaa. Se sijaitsi lähellä Lesboksen saaren vastaista rannikkoa, ja sen kautta kulki tie Adramyttionista Kaikoksen tasangolle. Atarneuksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 200–500 neliökilometriä.

Historia
--------

Kaupungin alkuperäinen nimi lienee ollut juuri *Atarneus*, mutta myöhemmin se tunnettiin ennen kaikkea nimillä *Atarna*, *Atarnea* ja *Aterne*.
Herodotos kertoo, että Kyyros antoi Atarneuksen alueen Khioksen asukkaille näiden luovutettua hänelle lyydialaisen Paktyeen vuonna 547/546 eaa. Stefanos Byzantionlainen yhdisti Atarneuksen Homeroksen mainitsemaan Tarneen, mutta mahdollisesti perusteettomasti. Atarneuksen väestö koostui ilmeisesti suuren osan kaupungin historiaa osaksi kreikkalaisista ja osaksi ei-kreikkalaisista eli barbaareista. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Atarneus* (Ἀταρνεύς) ja *Atarneitēs* (Ἀταρνείτης).

Persialaiset voittivat Miletoksen tyrannin Histiaioksen Joonian kapinan aikaan Malenessa Atarneuksen alueella, ja vangitsivat tämän. Myöhemmin kaupunkia asuttivat Khioksesta karkotetut demokraatit, jotka tekivät sieltä hyökkäyksiä kotisaarelleen ainakin vuonna 409 eaa. 300-luvun eaa. puolessa välissä kaupungin tyrannina toimi Hermias, joka oli Aristoteleen ystävä ja appi. Kaupunki löi omaa hopea- ja pronssirahaa 300-luvulta eaa. lähtien.

Pausaniaan mukaan Atarneusta kohtasi sama onnettomuus kuin Myusta, toisin sanoen se täytyi hylätä lähivesistöissä lisääntyneiden sääskien määrän vuoksi. Epäselväksi kuitenkin jää, mistä tämä johtui, koska kaupungit sijaitsivat melko kaukana toisistaan. Atarneus kuitenkin ilmeisesti hylättiin, eikä se ollut enää olemassa Pliniuksen aikana.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Atarneus on ollut ympäröity muurein, joista on säilynyt joitakin jäänteitä. Ne on ajoitettu 500–400-luvuille eaa. Kaupungin paikalta on löydetty myös 300-luvulle eaa. ajoitettujen rakennusten raunioita sekä saman ajan keramiikkaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "803 Atarneus", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2 3 4 5 6 7  Smith, William: "Atarneus", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Atarneus *Pleiades*. Viitattu 1.2.2018.
4. ↑  Ksenofon: *Anabasis* 7.8.8.
5. ↑  Homeros: *Ilias* 5.44.
6. ↑  Herodotos: *Historiateos* 6.28–29.
7. ↑  Diodoros Sisilialainen: *Historian kirjasto* 13.65; Ksenofon: *Hellenika* 3.2.11.
8. ↑  Pausanias: *Kreikan kuvaus* 7.2.10–11; Plinius: *Naturalis historia* 5.30.
AtauroAtauron kartta.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
 Itä-Timor |
| Korkein kohta | 
Mano Côco 999 m |
| Pinta-ala | 
140,5 km² |

Väestö| Asukasluku | 
8 602 (2010) |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Atauro** on Itä-Timoriin kuuluva pieni saari, jolla asuu 8 602 ihmistä. Kokoa saarella on 140,5 km². Itä-Timorin pääkaupunki Dili sijaitsee noin 30 kilometrin päässä Itä-Timorin pääsaarella.

Maantiede
---------

Atauroa nähtynä Dilidtä käsin.
Atauro on melko harvaan asuttua seutua, ja asutus on keskittynyt saaren rannikolle. Suurin saaren asutuskeskittymistä on Vilan kylä, joka tunnettiin ennen nimellä Maumeta. Muita saaren kyliä ovat muun muassa Anartutu ja Makili. Atauturolla on myös korkeampia seutuja ja sen vuorialue kulkee saaren päästä päähän. Korkein kohta saarella on Mano Côco, joka kohoaa 999 metriä merenpinnasta. Saari ei ole kovin metsäinen, ja suuri osa siitä on kuivaa puutonta aluetta. Vettä on saarella ylipäätään vähän. Saaren edustalla on koralliriutta, joka ulottuu itärannikolta länsirannikon pohjoisosiin.

Atauron väestö on muun Itä-Timorin tapaan lähinnä kristittyjä. Pääosa on protestantteja, toisin kuin muualla maassa, missä väestö on pääasiassa katolilaisia. Merkittävä osa on kuitenkin myös Ataurolla katolilaisia ja uskontoryhmien määrä vaihtelee paljon kylittäin.

Historia
--------

Kylä Ataurolla.
1500-luvulla portugalilaiset käyttivät saarta vankisiirtokuntana. Portugalin valta saarella päättyi Indonesian hyökkäykseen Itä-Timoriin vuonna 1975, jolloin alueen portugalilainen kuvernööri ja maan virkamiehet pakenivat pääsaarelta Ataurolle. Mukana oli myös kaksi sota-alusta, korvetit Joao Roby ja Alfonso Cerqueira. Ne eivät kuitenkaan vastustaneet indonesialaisia, jotka saapuivat saarelle 7. joulukuuta 1975. Sen sijaan ne pakenivat Darwiniin Australiassa. Indonesian vallan alaisuudessa vuosina 1981-1986 saarella pidettiin noin 3 000:ta vankia. Vuonna 1999 väkivalta Itä-Timorin pääsaarella kiihtyi, mutta Ataurolla se vaikutti vain vähän.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rodney Cocks: *Timor-Leste (East Timor)*, s. s. 78-79. Lonely Planet. ISBN 1741791650. (englanniksi)
Eri lajien varhaiset alkiot näyttävät aivan alussa melko samanlaisilta, kuten tällä ihmisen sikiöllä. Tällaiset ominaisuudet häviävät yleensä kehityksen myöhemmässä vaiheessa, mutta sitä ei välttämättä tapahdu jos alkiolla ilmenee atavismia, esimerkiksi peittävä geeni on hävinnyt.
**Atavismi** on biologinen periytymisilmiö, jossa monien edellisten sukupolvien ajan piilossa ollut ominaisuus esiintyy jossakin lajin tai suvun yksilössä. Termi tulee latinan esi-isää tarkoittavasta sanasta *atavus*.

Atavismi on mahdollista, koska alkukantaisten ominaisuuksien geenit eivät ole kadonneet perimästä, ne vain eivät ole enää aktiivisia. Joissakin harvoissa tapauksissa ne voivat aktivoitua uudelleen. Atavismi voi olla tulosta erilaisista ilmiöistä. Jokin uusi mutaatio voi vaikuttaa niin, että perimässä säilyneiden entisen ominaisuuden vastaavien geenien toiminta ei enää peitykään uudempien mutaatioiden vaikutuksesta. 

Joissain tapauksissa atavistinen piirre voi olla tulosta poikkeamassa alkionkehityksen aikataulusta.

Esimerkkejä
-----------

Valailla voi atavismin seurauksena syntyä ruumiiseen raajatyngät, jotka vastaavat valaan maalta veteen siirtyneen edeltäjän jalkoja.

Tunnettu atavismi on ihminen, jolla on häntä. Ihmisen sormet tai varpaat voivat olla myös yhteenkasvaneet niin, että niiden välissä on ihopoimu, joka muistuttaa kädellisiä edeltäneitä meren tuntumassa asuneita eläimiä.

Katso myös
----------

* Syndaktylia
* Polydaktylia

Lähteet
-------

1. ↑  Ihmiselle voi kasvaa häntä *Tieteen Kuvalehti*.  1.9.2009. Viitattu 15.8.2018.
2. ↑  Atavismi *Kielitoimiston sanakirja*. Kotimaisten kielten keskus ja Kielikone Oy. Viitattu 7.11.2015.
3. 1 2  Aikio, Annukka (toim.) & Vornanen, Rauni (uusinut): *Uusi sivistyssanakirja*, s. 64. Helsinki: Otava, 1993. ISBN 951-1-11365-8.
4. 1 2  What our tails tell us *Los Angeles Times*. Los Angeles Times. Viitattu 8.11.2015. englanti
**Kumanovon taistelu** oli yhteenotto 9.–10. toukokuuta 2015 Pohjois-Makedonian eli tuolloisen Makedonian tasavallan poliisin ja asemiesten välillä Kumanovossa lähellä Makedonian Kosovon vastaista rajaa. Yhteenotto alkoi poliisien saavuttua kaupunkiin saamansa vinkin jälkeen, josta alkoi tulitaistelu asemiesten kanssa, jotka olivat Makedonian tasavallan viranomaisten mukaan tulleet paikalle Kosovon puolelta. Yhteenotossa kuoli 8 poliisia ja 14 asemiestä.

Tausta
------

Makedonian albaanivähemmistö kapinoi vuonna 2001, mutta taistelut päättyivät Makedonian tasavallan hallituksen annettua albanialaisille lisää oikeuksia. Makedonialaisten ja albanialaisten välit pysyivät kuitenkin kireinä. Albanialaiset muodostavat noin neljänneksen Pohjois-Makedonian väestöstä. Ennen Kumanovon taistelua maassa oli myös poliittinen kriisi, kun maan oppositio syytti hallitusta väärinkäytöksistä ja esimerkiksi salakuuntelusta. Makedonian poliisin mukaan huhtikuussa 2015 noin 40:n miehen joukko oli ylittänyt Kosovon rajan vallaten poliisiaseman Gosincen kylässä ja vaatien albanialaisvaltion perustamista.

Taistelu
--------

Tulitaistelu Kumanovossa alkoi lauantaina 9. toukokuuta, kun vinkin saaneet poliisit saapuivat kaupunkiin. Sisäministeriön edustajan myöhemmin antaman lausunnon mukaan albanialaisten aseryhmää johtivat kosovolaiset Sami Ukshini, Beg Rizaj, Dem Shehu, Muhamet Krasniqi ja Mirsad Ndrecaj. Kaksi heistä oli entisiä Kosovon vapautusarmeijan jäseniä. Varsinainen taistelu käytiin 9. toukokuuta, mutta Reutersin mukaan kaupungissa tulitettiin vielä seuraavana päivänä. Useat rakennukset Kumanovossa tuhoutuivat tulituksen aikana. Taistelussa kuoli lopulta 8 poliisia ja 14 asemiestä, joiden lisäksi 37 poliisia haavoittui. 30 asemiestä antautui poliisille sunnuntaina 10. toukokuuta. 18 heistä oli Kosovon ja 11 Makedonian kansalaisia. Mukana oli myös yksi Albanian ja Saksan kansalainen.

Seuraukset
----------

Tuhoutunut talo taistelujen jälkeen 15. toukokuuta.
Taistelun jälkeen EU ja Nato vetosivat Makedonian vakauden puolesta. YK:n pääsihteeri Ban Ki-moon sanoi olevansa huolestunut yhteenotoista ja vetosi myös rauhan puolesta. Taistelun jälkeen Makedoniaan julistettiin kahden päivän suruaika. Asiantuntijat ja läntiset diplomaatit pelkäsivät Reutersin mukaan maan poliittisen kriisin osapuolten mahdollisesti lietsovan etnisiä kiistoja oman asemansa parantamiseksi. Oppositiossa olevien sosiaalidemokraattien johtaja Zoran Zaev epäili antamassaan haastattelussa hallituksen olleen yhteenoton taustalla. Pohjois-Makedonia on Euroopan unionin ehdokasjäsenmaa ja ehdokkuus oli osa vuoden 2001 rauhansopimusta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jussi Niemeläinen: Makedonian tulitaistelu pelästytti lännen *HS.fi*. Helsingin Sanomat. Viitattu 13.1.2016. [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3  Macedonia blames Kosovans for deadly Kumanovo clashes *BBC News*. BBC. Viitattu 13.1.2016. (englanniksi)
3. 1 2 3  Macedonia charges 30 with terrorism after Kumanovo clashes *BBC News*. BBC. Viitattu 13.1.2016. (englanniksi)
Chaudhry Shujaat Hussain
**Chaudhry Shujaat Hussain** (s. 27. tammikuuta 1940) on pakistanilainen poliitikko, Pakistanin Muslimiliiton (Q) puheenjohtaja.

Chaudhry Shujaat Hussainin isä Chaudhry Zahoor Elahi, oli monivuotinen parlanentaarikko. Chaudhry Shujaat Hussain lähti politiikkaan isänsä salamurhan jälkeen vuonna 1981. Hänestä tuli samana vuonna kansanedustaja, ja 1985 teollisuusministeri. Vuonna 1986 hän siirtyi viestintäministerin tehtävään, ja 1987-1988 hän oli teollisuus- ja tuotantoministeri. Nawaz Sharifin ensimmäisellä kaudella Chaudhry Shujaat toimi sisäministerinä.

Vuonna 1999 kun Nawaz Sharifin hallitus kaatui ja Sharif lähti maanpakoon, joukko Pakistanin Muslimiliitto (N) -puolueen kapinallisia perusti uuden ryhmän. Chaudhry Shujaatista tuli Pakistanin Muslimiliitto (Q):n kansanedustaja ja parlamenttiryhmän puheenjohtaja vuonna 2002, ja puheenjohtaja vuonna 2003.

Shujaat Hussain valittiin virkaatekeväksi pääministeriksi kesäkuun lopussa 2004, Zafarullah Khan Jamalin erottua. 45 päivää myöhemmin hän luopui tehtävästä siihen valitun Shaukat Azizin aloittaessa virkakautensa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Chaudhry Shujaat Hussain *Story of Pakistan*.  2004. Viitattu 28.6.2019.
2. ↑  
Pakistan *The World Factbook*. Washington, DC:  Central Intelligence Agency.  (englanniksi) Viitattu 27.6.2019
3. ↑  Chaudhry Shujaat Hussain Becomes Prime Minister *Story of Pakistan*. Viitattu 28.6.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Anton Wilhelm Örn** (17. tammikuuta 1794 Helsinki – 13. helmikuuta 1864 Pultava, Venäjä) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Anton Wilhelm Örnin vanhemmat olivat Nils Wilhelm Örn ja Christina Nyman. Anton Wilhelm Örn opiskeli 1813–814 Haapaniemen sotakoulussa ja palveli siellä aliluutnantiksi ylennettynä komppaniaupseerina 1814–1816. Hänet ylennettiin luutnantiksi ja siirrettiin palvelukseen Kiovan rakuunarykmenttiin 1816, ylennettiin 1820 aliratsumestariksi ja 1829 ratsumestariksi. Örn siirrettiin eskadroonanpäälliköksi H.K.K. Kruununperillisen ulaanirykmenttiin majurina vuonna 1836. Vuonna 1842 hänet ylennettiin everstiluutnantiksi ja 1851 everstiksi. Hän sai eron sotapalveluksesta kenraalimajurina vuonna 1858.

Lähteet
-------

1. 1 2  Anton Wilhelm Örn *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 4.5.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit

 |

 |
**DFW C.V** oli Deutsche Flugzeugwerken (DFW) ensimmäisen maailmansodan aikana suunnittelema kaksipaikkainen kaksitasoinen ja puurakenteinen yksimoottorinen tiedustelu-, tykistön tulenjohto-, maavoimien yhteys- ja kuvaustiedustelukone. Aviatik, Halberstadt ja LVG valmistivat konetta lisenssillä.

Konetta edeltäjä DFW C.IV, joka oli varustettu 150 hevosvoiman Benz Bz.III -moottorilla, mutta koneen runko oli pääosin sama kummassakin. C.V -malliin asennettiin tehokkaampi Bz.IV moottori. Koneen maksiminopeus oli 155 kilometriä tunnissa ja se kykeni nousemaan kilometriin neljässä minuutissa viiteen kilometriin 49 minuutissa. Koneen maksimilentoaika oli kolme ja puolituntia.

Käyttö Suomessa
---------------

Suomen ilmavoimille ostettiin vuonna 1918 Saksasta kaksi DFW C.V-konetta. Koneiden tunnukset olivat F12 ja F14, myöhemmin C.56/18 ja C.57/18, joista toinen oli kolmannessa rekisterissä 2A351. 

Lentokoneet tulivat Vaasaan 24. maaliskuuta 1918 ja ne luovutettiin Lento-osasto 2:lle seuraavana päivänä. Koneet saapuivat Antreaan junateitse 10. huhtikuuta 1918 mennessä. Lentotoiminta ei päässyt käynnistymään, koska osaston ruotsalaiset lentäjät eivät uskaltaneet käyttää voimakkailla 200-hevosvoimaisilla moottoreilla varustettuja koneita. Venäjältä loikanneet lentäjät olisivat olleet halukkaita lentämään DFW C.V-koneita, mutta siihen eivät ruotsalaiset suostuneet. 

Toinen koneista vaurioitui pahoin 28. helmikuuta 1919 ja poistettiin elokuussa, toinen tuhoutui 11. helmikuuta 1921 maahansyöksyssä surmaten lentäjän. Tyyppi oli Suomessa käytössä vuosina 1918-1921.

Tekniset tiedot
---------------

*Lähde:* *lähde?*

**Yleiset ominaisuudet**

* **Miehistö:** 2
* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&&07.08800007,88 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&013.027000013,27 m
* **Korkeus:** &&&&&&&&&&&&&&03.02500003,25 m
* **Tyhjäpaino:** &&&&&&&&&&&&0970.&&&&00970 kg
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Benz Bz.IV -kuusisylinterinen vesijäähdytteinen rivimoottori; &&&&&&&&&&&&0164.&&&&00164 kW (&&&&&&&&&&&&0220.&&&&00220 hv)

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** &&&&&&&&&&&&0155.&&&&00155 km/h

**Aseistus**  

* 1 × kiinteä eteenpäin ampuva Spandau-konekivääri
* 1 × liikuteltava taaksesuunnattu Parabellum-konekivääri

Lähteet
-------

* Kalevi Keskinen, Kyösti Partonen, Kari Stenman: *Suomen Ilmavoimat I 1918–27*. Kustannusliike Kari Stenman, 2005. ISBN 952-99432-2-9.
* Kalevi Keskinen, Kari Stenman, Klaus Niska: *Suomen ilmavoimien lentokoneet 1918-1939*. Tietoteos, 1976.

### Viitteet

1. ↑  Gray, Peter & Thetford, Owen: German Aircraft of the First World War Putnam ISBN 0-85177-809-7 s. 81

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **DFW C.V** Wikimedia Commonsissa
**Dedino** (ven. Дедино) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Sebežin piirissä.

Maantietoa
----------

Järvi on 1,8 kilometriä pitkä, 0,48 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 54 hehtaaria. Järven itäpuolella sijaitsee järven nimeä kantava taajama Dedino (ven. Де́дино), jonka peltomaita sijaitsee sekä järven itäpuolella että länsipuolella. Dedinoon tulee maantie Sebežista, josta tie jatkuu Valko-Venäjälle.

Luontoarvoja
------------

Järven rannat on viljelty rantaan asti ja itärannoilla on ihmisasutuksen aiheuttamia vaikutuksia luontoon. Järven kalakanta on kohtalaisen monipuolinen. Siinä elää ainakin hauki, ahven, karppi, suutari, ruutana, pasuri, säyne, made ja mutakala, sekä joitakin *Rutilus*-suvun kalalajeja. Rapua ei ole tavattu vuoden 1969 jälkeen.

Vesistösuhteita
---------------

Dedino sijaitsee Issan valuma-alueella. Issa on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Dedinoon laskee muutama lyhyt pelto-oja, mutta sen laskuoja on Issan latvauoma. Se on alussa pieni oja, mutta se kasvaa metsätaipaleen aikana puroksi.

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus sekä asutus on tarkistettu Inetrnetin karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
2. 1 2 3 4  Teksti on osittain käännös venäjänkielisestä artikkelista ru:Дедино (озеро), jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.
3. ↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Pihkovan alueen järviä (Excel) (arkistoitu, 22.5.2014)  luotu 7.9.2013. pskov.ru:  Pihkovan alueen valtion lupa- ja ympäristöhallintokomitea.  Arkistoitu 30.6.2019. Viitattu 6.12.2019. (venäjäksi)
2. 1 2  Dedino (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 13.12.2019. (venäjäksi)
3. ↑  Neuvostoajan kartta: O-35-Д, Псков (Pihkova), 1:200 000

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: ru:Дедино (озеро)
Eesti Ühispankin toimistorakennus Tallinnassa valmistui vuonna 1999
**Eesti Ühispank** oli virolainen pankki, joka sai alkunsa kymmenen paikallispankin yhdistymisen myötä joulukuussa 1992. Eesti Ühispankista tuli Baltian maiden suurin pankki vuonna 1998, kun se solmi yhdistymissopimuksen Tallinna Pankin kanssa. Vain vuotta aiemmin pankkiin oli liittynyt myös Põhja-Eesti Pank, mikä oli nostanut Eesti Ühispankin kotimaansa Viron toiseksi suurimmaksi pankiksi.

Ruotsalainen SEB laajensi toimintaansa Baltian maissa vuonna 1998 hankkimalla 32 prosentin osuuden Eesti Ühispankista ja 36 prosentin osuuden latvialaisesta Latvijas Unibankasta. Vuoden 2000 aikana SEB lunasti loput pankkien osakkeista ja Eesti Ühispankista tuli osa SEB-konsernia.

SEB:n omistuksessa Eesti Ühispank jatkoi liiketoimintaa omalla nimellään vuoteen 2005 saakka, minkä jälkeen pankki tunnettiin nimellä *SEB Eesti Ühispank*. Lopullisesti Eesti Ühispankista luovuttiin vuonna 2008, kun kaikki konsernin yhtiöt siirtyivät SEB-brändin alle. Tämän jälkeen pankki on toiminut Virossa nimellä SEB Pank.

Lähteet
-------

1. ↑  Emissiooniprospekt: AS Eesti Ühispank  1998. Nasdaq Baltic. Viitattu 30.11.2019. (viroksi)
2. ↑  Rislisku, Jukka: Eesti Ühispank ja Tallinna Pank yhdistyvät *hs.fi*.  24.4.1998. Helsingin Sanomat. Viitattu 30.11.2019.
3. ↑  Sweden's SEB Expands Eastward By Acquiring Stakes in Baltic Banks *wsj.com*.  19.11.1998. The Wall Street Journal. Viitattu 30.11.2019. (englanniksi)
4. ↑  Annual Report 2000 (PDF) *sebgroup.com*. SEB.  Arkistoitu 22.10.2020. Viitattu 30.11.2019. (englanniksi)
5. ↑  Eesti Ühispank vahetas nime SEB vastu *Virumaa Teateja*.  7.4.2005. Viitattu 30.11.2019. (viroksi)
6. ↑  SEB Eesti Ühispangast sai SEB *seb.ee*.  7.3.2008. SEB Pank. Viitattu 30.11.2019. (viroksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* SEB Pank (viroksi, venäjäksi, englanniksi)
Djulahäät Norsunluurannikolla.
**Djulat** ovat mandelaista djulan kieltä puhuva etninen ryhmä Norsunluurannikolla, Burkina Fason länsiosassa ja Malin eteläosassa. Vuonna 1983 heitä arvioitiin olevan 470 000 henkeä.

Djulat ovat kieleltään ja kulttuurillaan lähellä bambaroita, mandinkoja ja markoja. He asuvat Norsunluurannikolla Odiennén, Touban, Séguélan ja Kongin seuduilla ja muualla etupäässä kaupungeissa. Djulat ovat saapuneet alueelle pohjoisesta ja sulauttaneet itseensä senufoja, daneja, bauleja ja muita kansoja. Bambaran yleiskieltä muistuttava djulan kielimuoto toimii Norsunluurannikolla ja Burkina Fasossa lingua francana.

Djulien elinkeinoja ovat maanviljely ja karjanhoito sekä kaupungeissa kaupankäynti ja käsityöammatit. Länsi-Afrikassa myös muihin kansoihin kuuluvia kauppiaita kutsutaan usein djuliksi. Yhteiskunta perustuu suku- ja kastiryhmiin. Djulat ovat uskonnoltaan sunnalaisia muslimeja. He ovat levittäneet islamia myös muiden kansojen keskuuteen.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Afrika: entsiklopeditšeski slovar, tom 1*, s. 479. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1986.
2. 1 2 3  *Narody i religii mira: Entsiklopedija*, s. 166. Moskva: Bolšaja Rossijskaja entsiklopedija, 1999. ISBN 5-85270-155-6.
**Djiguiya de Koloni** on maalaiskunta Sikasson alueen Yanfolilan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Koloni sijaitsee 50 kilometriä Yanfolilasta itään. Kunnassa on 6 900 ja keskuskylässä 1 400 asukasta (vuonna 2009).

Djiguiya de Kolonin kunnan pinta-ala on 770 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Yanfolilan piirin Gouananin, lännessä Wassoulou-Ballén, luoteessa Bolo-Foutan, pohjoisessa Bougounin piirin Kouroulaminin sekä idässä Tiémala-Banimonotién ja Garalon kuntiin. Kunta sijaitsee historiallisella Wasulun alueella. Itärajalla virtaa Baouléjoki.

Kuntaan kuuluu 11 kylää ja kaksi pikkukylää. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja. Liäksi on bambaroita, miniankoja ja bozoja.

Liikenneyhteydet ovat heikot varsinkin sadekaudella. Asukkaiden pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, durra, lehmänpapu, riisi, maapähkinä, puuvilla ja vihannekset. Hedelmätarhat tuottavat mangoja ja cashewpähkinöitä. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä. Palveluihin kuuluvat alakoulut, yläkoulu ja terveyskeskus.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *Instat*. Viitattu 23.5.2021.
2. 1 2 3 4  Djiguiya Koloni au Mali: des ressources forestières abondantes, et pourtant invisibles à l'économie des ménages de la commune *Researchgate*. Viitattu 23.5.2021.
3. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence Reliefweb. Viitattu 23.5.2021.
4. ↑  Gestion communale, gestion communautaire et développement local: vers une cogestion décentralisée des ressources forestières *CIRAD*.  2008. Viitattu 23.5.2021.
5. ↑  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Djiguiya de Koloni 2006-2010 *USAID*.  Arkistoitu 14.8.2012. Viitattu 23.5.2021.
**Falcon** on Spectrum Holobyten kehittämä lentosimulaattorisarja. Sarjan kehityksestä vastasi myöhemmin MicroProse.

Sarja on saanut nimensä General Dynamics F-16 Fighting Falcon hävittäjästä.

Kehityshistoria vuodesta 1984 vuoteen 2013. Aikajana virallisista ja yhteisön tekemistä haarautuneista versioista.

Sarjan osat
-----------

* F-16 Fighting Falcon (1984), MSX*lähde?*
* Falcon (1987, 1988, 1989), Macintosh, Amiga, Atari ST
* Falcon A.T. (1988), MS-DOS (EGA)
* Falcon 3.0 (1991), MS-DOS
* Falcon Gold (1994)
* Falcon 4.0 (1998), Windows
* Falcon 4.0: Allied Force (2005), Windows

### Lisäosat

* Falcon Operation: Counterstrike
* Falcon Operation: Firefight
* Falcon 3.0: Operation: Fighting Tiger
* Falcon 3.0: Hornet: Naval Strike Fighter
* MiG-29: Deadly Adversary of Falcon 3.0

Art of the Kill
---------------

*Falcon 3.0:n* mukana julkaistiin tunnin pituinen *Art of the Kill* video, joka opettaa ilmataistelun perusteita.

Video on nykyisin nähtävissä monissa suoratoistopalveluissa.

Muuta
-----

Hasbron suljettua simulaation kehitystiimin pelin saatavuus oli heikko, kunnes GOG.com pääsi sopimukseen digitaalisesta jakelusta vuonna 2015.

*Falcon 4.0:n* lähdekoodit vuotivat verkkoon vuonna 2000, jonka jälkeen harrastajat ovat ylläpitäneet ja tehneet vaihtoehtoisia versioita simulaatiosta.

*Falcon BMS* on harrastajien uudelleen toteuttama versio, joka on myöhemmin todettu itsenäiseksi toteutukseksi eikä riipu samasta lähdekoodista. Aiemmin BMS:n on sanottu käyttäneen vuotaneita lähdekoodeja.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Serious Simming: Falcon Flight Sims Land On GOG Rock, Paper, Shotgun. Viitattu 14.3.2017.
2. ↑  Interview with Kevin Klemmick – Lead Software Engineer for Falcon 4.0 *cleared-to-engage.com*.  Arkistoitu 18.3.2011. Viitattu 14.3.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* *Falcon* MobyGamesissa (englanniksi)
* Falcon-sarja MobyGamesissä (englanniksi)
**Falcon 1 laukaisu 2** (myös **Demoflight 2** tai **Falcon Demo Launch 2**) oli SpaceX:n Falcon 1 -kantoraketin toinen koelaukaisu. Lennon päätavoitteena oli demonstroida Falcon 1 -raketin toimintaa Yhdysvaltain asevoimien tutkimusorganisaatio DARPA:lle, minkä lisäksi raketin kyydissä oli muutamia pieniä koehyötykuormia.

Lento laukaistiin 21. maaliskuuta 2007 kello 1.10 UTC-aikaa Kwajeleinin atollin Omelekilta. Raketti ei tosin päässyt kiertoradalle sen kallistuksenohjausjärjestelmään tulleen vian vuoksi.

Lento
-----

Falcon 1:n toinen lento laukaistiin viivästysten jälkeen 21. maaliskuuta 2007 kello 1.10 UTC-aikaa Kwajeleinin atollin Omelekilta. Ensimmäinen vaihe toimi lennolla suunnitellusti, mutta sen yläosa törmäsi toisen vaiheen Kestrel-moottoriin vaiheiden irtautumisen yhteydessä. SpaceX:n toimitusjohtaja Elon Musk vahvisti törmäyksen tapahtuneen, mutta totesi, että se ei todennäköisesti ollut lennon osittaisen epäonnistumisen takana. Toisen vaiheen käynnistys ja hyötykuormaa suojanneen nokkakartion irrottaminen sujuivat ongelmitta. Toisen vaiheen lennon loppupuolella raketin kallistuksenohjausjärjestemään tuli tosin vika, mikä vaikutti merkittävästi raketin lentorataan. Lennon lakikorkeus jäikin lopulta vain 300 kilometriin maanpinnasta, ja rakettivaihe putosi todennäköisesti Tyyneenmereen ennen kuin se ehti edes kiertää Maan kertaalleen. Jos lento olisi onnistunut saavuttamaan kiertoradan, raketti olisi saavuttanut 685 kilometrin korkeuden lentonsa lopulla. SpaceX:n toimitusjohtaja Elon Musk esitti ongelmien mahdollisiksi syiksi heliumvuotoa.

SpaceX teki lennon yhteydessä laskeutumiskokeen raketin ensimmäisellä vaiheella. Rakettivaihe oli pehmeää laskeutumista varten varustettu laskuvarjoilla. Vaiheen laskeutumisen jälkeisen löytymisen todennäköisyyttä heikensivät tosin Kwajeleinin laukaisualueen turvallisuusmääräykset, joiden takia talteenottoyrityksessä käytetty alus joutui odottamaan laajan turva-alueen ulkopuolella, suhteellisen kaukana oletetusta laskeutumispaikasta. Alukselta menikin useita tunteja saavuttaa oletettu laskeutumispaikka, ja sinne saavuttuaan mahdollisesti laskeutunutta rakettivaihetta ei onnistuttu enää löytämään. SpaceX ei tosin ollut varma oliko rakettivaiheen laskuvarjo auennut onnistuneesti.

Lähteet
-------

1. ↑  Musk, Elon: Demoflight 2 launch update *spacex.com*.  8.2.2007. Space Exploration Technologies Corp. Viitattu 15.4.2016. (englanniksi) (archive.org)
2. 1 2  Zsidisin, Greg: Falcon 1 Video Suggests Stage Collision *spacedaily.com*.  22.3.2007. SpaceDaily. Viitattu 15.4.2016. (englanniksi)
3. ↑  Launch Manifest *spacex.com*. Space Exploration Technologies Corp. Viitattu 15.4.2016. (englanniksi)
4. 1 2  Malik, Tariq: SpaceX’s Second Falcon 1 Rocket Fails to Reach Orbit *space.com*.  20.3.2007. Purch, Inc. Viitattu 15.4.2016. (englanniksi)
5. 1 2  Zsidisin, Greg: SpaceX Confirms Stage Bump On Demoflight 2 *spacedaily.com*.  23.3.2007. SpaceDaily. Viitattu 15.4.2016. (englanniksi)
**Marathesion** (m.kreik. Μαραθήσιον, *Marathēsion*, lat. *Marathesium*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Jooniassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi noin kolme kilometriä etelään nykyisestä Aydınin maakunnan Kuşadasın kaupungista.

Maantiede
---------

Marathesionin poliksen kaupunkikeskus sijaitsi Joonian rannikolla tai vanhalla Lyydian rannikolla etelään Efesoksesta, lähellä Kaarian rajaa. Tämän vuoksi Stefanos Byzantionlainen luki sen Kaarian kaupunkien joukkoon.

Marathesionin kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.

Historia
--------

Marathesionin historiasta tiedetään vain vähän. Kaupunki kuului alun perin ilmeisesti Miletoksen alaisuuteen ja myöhemmin Samokselle. Samoslaiset katsoivat saaneensa sen Miletokselta noin vuonna 700 eaa. He luovuttivat sen puolestaan Efesokselle vaihtokaupassa, jossa saivat haltuunsa Anaian (tai Neapoliin).

Marathesion vaikuttaa näin olleen useimmiten jonkun toisen poliksen alaisuudessa. Tästä huolimatta se on itsekin luettu polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, pääasiassa siksi, että klassisella kaudella 400-luvulla eaa. kaupunki kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 443/442–415/414 eaa. Marathesion maksoi Ateenalle 2 000–3 000 drakhman suuruista veroa.

Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Marathēsios* (Μαραθήσιος).

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Marathesionin paikalla on tehty vain vähän arkeologisia kaivauksia. Sieltä on löydetty jonkin verran muun muassa muurien, veistosten ja keramiikan osia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "853 Marathesion", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2 3 4  Smith, William: "Marathesium", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Marathesion *Pleiades*. Viitattu 4.11.2019.
4. ↑  Marathesion (Ionia) 7 Ambar Tepe - Μαραθήσιον *ToposText*. Viitattu 4.11.2019.
5. ↑  Pseudo-Skylaks: *Periplus*; Plinius vanhempi: *Naturalis historia* 5.31; Stefanos Byzantionlainen: *Ethnika*, Μαραθήσιον.
6. ↑  Strabon: *Geografia* 14.1.20.
7. ↑  *Journal of the Archaeological Institute of America*, s. 490. Arthur Lincoln Frothingham, John Henry Wright, Harold North Fowler, James Morton Paton, Archaeological Institute of America, William Nickerson Bates, American School of Classical Studies at Athens, Varnum Lansing Collins, American School of Classical Studies in Rome, American School for Oriental Study and Research in Palestine. Archaeological Institute of America, 1909.