recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Fredrik Rosberg** (3. marraskuuta 1855 Pernaja – 18. syyskuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja Helsingin Puhelinyhdistyksen toimitusjohtaja.

Rosbergin vanhemmat olivat lääninmaanmittausinsinööri, hovineuvos Johan Rosberg (1812–1894) ja Fredrika Charlotta Witting. Hän pääsi ylioppilaaksi 1874 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1880 ja filosofian maisteriksi 1882, Insinööriksi hän oli valmistunut 1878 Polyteknillisestä opistosta. 

Roseberg tuli silloisen Helsingin Telefoniyhdistyksen palvelukseen 1882 ja hänestä tuli yhdistyksen johtaja 1898. Vuonna 1900 Rosberg laati suunnitelman Helsingin puhelinverkon kanavoimisesta maailman suurkaupunkien esimerkin mukaan ja tätä suunnitelmaa alettiin sitten hänen johtajakaudellaan toteuttaa.

Fredrik Rosberg oli naimisissa vuodesta 1883 Johanna Alvina Wittingin (1858–1944) kanssa. Heidän poikansa insinööri John Rosberg (1891–1960) toimi Helsingin Puhelinyhdistyksen teknillisenä johtajana ja oli mukana äärioikeiston järjestöjen toiminnassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Fredrik Rosberg
2. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Johan Rosberg. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 6.12.2018.
3. ↑  Fredrik Rosberg, Iltalehti 18.09.1924, nro 216, s. 1, Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot
4. ↑  Rafael Olinin GeneaNet-sivusto : John Rosberg[vanhentunut linkki]
5. ↑  Helsingin käsikeskuspuhelimet yhdistetty automaattikeskuksiin, Uusi Suomi 30.04.1929 nro 116, s. 7, Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot
**Fredrik Adam Sacklén** (10. heinäkuuta 1789 Perniö – 6. heinäkuuta 1866 Tampere) oli suomalainen juristi ja Tampereen pormestari. 

Sacklénin vanhemmat olivat Hämeenkyrön kirkkoherra Fredrik Sacklén (1756-1830) ja Susanna Melander. Hän kävi Porin triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1807. Hän suoritti tuomarintutkinnon 1813 ja oli Turun hovioikeuden auskultanttina samana vuonna. Varatuomarin arvon Sacklén sai 1819. 

Sacklén oli Turun hovioikeuden ylimääräisenä notaarina vuodesta 1817 ja Tampereen vt. järjestysmiehenä vuodesta 1827 sekä vakinaisena järjestysmiehenä vuodesta 1828. Tampereen pormestarina hän oli vuodesta 1830 alkaen sen jälkeen kun Tampereen kaupunginoikeudelle annettiin nimi raastuvanoikeus ja maistraatti sekä kaupungin järjestysmiehelle annettiin pormestarin nimi. Sacklén jäi virkavapaalle 1861 ja sen jälkeen Fredrik Vilhelm Procopé hoiti virkaatekevänä pormestarin virkaa aina vuoteen 1867 saakka jolloin hänestä tuli vakinainen pormestari.  Fredrik Sacklén kuoli heinäkuussa 1866. Hänet on haudattu Pyynikin kirkkopuistoon.

Fredrik Sacklén oli naimisissa vuodesta 1832 Maria Sofia Lavénin (1814–1864) kanssa. Heidän poikansa oli lääketieteen lisensiaatti Karl Wilhelm Sacklén (1841-1877). Sacklénin tytär Gustava Paulina Sacklén oli naimisissa apteekkari Edvard Granbergin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Fredrik Adam Sacklén. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 12.1.2019.
2. 1 2 3  Pyynikin kirkkopuisto : Tampereen ensimmäinen pormestari Fredrik Adam Sacklen 1789 – 26.7.1866
3. ↑  Tampereen kaupunki. Muisto Sen Satavuotis-Juhlastansa Lokakuun 1. päivänä 1879, kirj. Karl Otto Johan Blåfield ja Henrik August Reinholm, luku Kaupungin asento (Project Gutenberg)
4. ↑  Pyynikin kirkkopuisto : Apteekkari Granbergin kolme poikaa
Vastapainon logo
**Vastapaino** on syksyllä 1981 Tampereella perustettu ja siellä toimiva tiede- ja tietokirjakustantamo. Julkaisutoiminnan painopiste on koko toiminnan ajan ollut yhteiskuntatieteellisessä, humanistisessa ja filosofisessa tutkimus- ja tietokirjallisuudessa. Kustantamon ensimmäinen julkaisu oli Raimo Blomin *Yhteiskuntateoria ja valtio*, joka julkaistiin huhtikuussa 1982.

Vastapainon kirjoja käytetään runsaasti yliopistojen ja korkeakoulujen oppi- ja kurssikirjoina, mutta niillä on ollut paikkansa myös osana yliopistomaailman laajempaa yhteiskunnallista keskustelua. Käännösten osuus julkaisuista on noin puolet, ja yhä suurempi osa julkaisuista löytyy myös e-kirjoina. Vastapaino julkaisee vuosittain 20–30 uutuutta.

Yritysmuodoltaan Vastapaino on osakeyhtiö (vuodesta 2016), jonka suurin osakas on Osuuskunta Vastapaino. Jäseniä osuuskunnassa on noin 2 500 (vuonna 2014). Yrityksen toimitusjohtaja on ollut Kimmo Jylhämö vuodesta 2015.

Lähteet
-------

1. ↑  Drufva, Juha: Vastapaino luovii ajan haasteissa *Kansan Uutiset*.  16.6.2012. Viitattu 28.4.2019.
2. ↑  Kimmo Jylhämöstä Kustannusosakeyhtiö Vastapainon toimitusjohtaja (Arkistoitu 28.12.2017)  15.5.2015. Vastapaino.  Arkistoitu 28.12.2017. Viitattu 28.12.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Vastapainon verkkosivut
**Arena Porte de La Chapelle** (tunnetaan myös projektinimellään **Paris Arena II** ja kauppanimellääm **Adidas Arena**) on tuleva monikäyttöinen ja modulaarinen halli, joka sijaitsee Chapellen alueella Pariisissa (18. arrondissementti). Halliin tulee 8 000 paikkaa urheilutapahtumiin ja 9 000 paikkaa konsertteihin ja esityksiin. Sen odotetaan valmistuvan kesällä 2023. Sen oli alun perin tarkoitus isännöidä vuoden 2024 kesäolympialaisten painitapahtumat ja miesten koripallon alkuturnaus sekä paralympialaisten pöytätennistapahtumia. Lopuksi siellä pelataan sulkapallon ja rytmisen voimistelun olympiatapahtumat, joita seuraavat paralympialaisten sulkapallo ja voimanosto. Heti kun areena on rakennettu, siitä tulee Paris Basketballin ja PSG Handballin isojen pelien pelipaikka.

Lähteet
-------

1. ↑  Paris 2024 : Le projet d’Aréna 2 se précise
2. ↑  LE CHANTIER DE LA FUTURE ARENA 2 LANCÉ PORTE DE LA CHAPELLE
3. ↑  JO Paris-2024 : Bouygues construira l'Arena 2 à Paris

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Arena Porte de La Chapelle** Wikimedia Commonsissa

* Arena Porte de La Chapelle
**AdVenture Capitalist** on videopeli, jossa tarkoituksena on rikastua. Pelin on kehittänyt ja julkaissut Hyper Hippo Productions. Se julkaistiin vuonna 2014 internetversiona selaimille ja mobiiliversiona Androidille. Vuonna 2015 se julkaistiin iOS:lle, Linuxille, macOS:lle ja Windowsille. Peli julkaistiin PlayStation 4:lle 16. elokuuta 2016.

Pelaaminen
----------

Pelissä pitää saada enemmän ja enemmän rahaa ja tehdä sijoituksia. Peli alkaa siitä, kun pelaaja ostaa limonaadikojun ja se alkaa tehdä voittoa. Liiketoimintaa voi pelin edetessä laajentaa esimerkiski pankkeihin ja öljynporaukseen. Myöhemmin voi myös alkaa tehdä bisneksiä Kuussa ja Marsissa.

Pelissä käytetään hiiren tai kosketuslevyn klikkauksia. AdVenture Capitalist on siis niin sanottu "*klikkeripeli*", joka muistuttaa mekanismeiltaan esimerkiksi Cookie Clickeriä.

Yksi tärkeimmistä edistymisistä pelissä on se, kun sen aloittaa alusta suuremmilla voittokertoimilla. Mitä enemmän kertoja pelin aloittaa alusta, sitä eksponentaalisemmin tuotot kasvaa. Kun on saanut kaikki erilaiset bisnekset aloitetuksi, voi alkaa keräillä erinäisiä saavutuksia, joita peli sisältää.

Vastaanotto
-----------

Peli tuli erittäin suosituksi sen julkaisun jälkeen ja on säilyttänyt asemansa yhtenä ikonisimmista bisnespeleistä, vaikka sen kulta-aika onkin jo takana. Se on myös saanut kritiikkiä tylsistä saavutuksista ja liian hitaasta edistymisestä.

Lähteet
-------

1. ↑  AdVenture Capitalist Pan European Game Information. Viitattu 3.8.2023. (englanniksi)
2. ↑  Thomsen, Michael: "AdVenture Capitalist:" An addictive game about the irony of addiction to money *The Washington Post*.  7.4.2015. Viitattu 3.8.2023. (englanniksi)
3. ↑  AdVenture Capitalist *Google Play*. Viitattu 3.8.2023.
4. ↑  AdVenture Capitalist *Steam*. Viitattu 3.8.2023.
5. ↑  Go from Rags to Riches in AdVenture Capitalist, Out August 16 on PS4 *blog.playstation.com*.  8.8.2016.  (englanniksi)
6. 1 2  AdVenture Capitalist! *pocketgamer.com*.  24.2.2015, päivitetty 25.7.2019. Viitattu 3.8.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen verkkosivu (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:AdVenture Capitalist
**Herman Gabriel von Bonsdorff** (25. joulukuuta 1830 Turku – 15. helmikuuta 1905 Ikaalinen oli suomalainen pappi ja kirkkoherra. Hän syntyi Turussa lääninkamreeri Karl Gustaf von Bonsdorffin ja vaimonsa Emerentia Josefina Sevónin perheeseen joulupäivänä vuonna 1830. Hän opiskeli Turun triviaalikoulussa toukokuusta 1840 helmikuuhun 1849. Opiskeluaikaa venytti pitkäaikainen poissaolo sairauden vuoksi. Joulukuussa 1850 hän aloitti opiskelun Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa. Hänet vihittiin papiksi Turun hiippakuntaan 29. maaliskuuta 1854.

Bonsdorffin ensimmäinen virka pappina oli Pyhämaan kirkkoherran apulaisena vielä samana vuonna. Vuosina 1855–1867 Bonsdorff toimi 1. Turun ruotujakoisen tarkk'ampujapataljoonan virkaatekevänä saarnaajana ja tämän ohessa Teijon tehtaan saarnaajana ja pedagogina. Vuoden 1860 hän toimi Turun hiippakunnan varapastorina. 1869 hänet nimitettiin Korppoon kirkkoherraksi ja 1883 Ikaalisten kirkkoherraksi, jossa tehtävässä hän toimi kuolemaansa saakka. Vuonna 1879 Bonsdorffille myönnettiin rovastin arvonimi ja hän toimi virkaatekevänä lääninrovastina vuosina 1886–1892.

Herman Gabriel von Bonsdorffin appi oli Oulun laamannikunnan laamanni Enok Vilhelm Sallmén. Bonsdorffin poika ensimmäisestä avioliitosta, Filip Gustaf von Bonsdorff (1866–1944), toimi Uudenkaupungin poliisimestarina ja myöhemmin Piikkiön kihlakunnan henkikirjoittajana.

Bonsdorffin veli oli juristi, valtiopäivämies Alfred Oskar von Bonsdorff.

Lähteet
-------

* Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Herman Gabriel von Bonsdorff. Verkkojulkaisu 2005 <>. Luettu 9.5.2020.
* Ikaalisten seurakunnan rippikirja 1901–1910 s.371. Luettu 9.5.2020

### Viitteet

1. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Von Bonsdorff Alfred Oskar Viitattu 4.8.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Jouko Tarmo Kullervo Tuunainen** (s. 27. helmikuuta 1945 Sahalahti) on suomalainen eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Tuunaisen äiti oli Eila Sylvia Korpela. Tuunainen avioitui 1966 erikoissairaanhoitaja Hilkka Onerva Alstelan kanssa. Hän valmistui merkonomiksi Tampereen kauppaoppilaitoksesta 1965 ja ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1978 ja on suorittanut myös useita liikkeenjohdon koulutusohjelmia. Tuunainen oli Keskolla rautaryhmän palveluksessa 1966–1971, Lappeenrannan konttorin rautaosaston osastopäällikkö 1971–1973, rautaryhmän talouspäällikkö 1974–1976, rautatavaraosaston johtaja 1976–1980, keskusvaraston johtaja 1980–1983, materiaalijohtaja 1983–1986, maatalous- ja rautaryhmän johtaja 1987–1993, kenttäryhmän johtaja 1993–1995, päivittäistavararyhmän johtaja 1995–1998 ja resurssiohjauksen johtaja 1998–2001 sekä Keskon hallituksen jäsen 1983–2000. Hän oli myös *Kauppa Käy* -lehden päätoimittaja 1987–1991 ja *Elintarvikeuutiset*-lehden päätoimittaja 1995–1996. Tuunaisella on ollut työuransa aikana ja myös sen jälkeen lisäksi useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1999.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hoffman, Kai: Kauppaneuvos Jouko Tuunainen (1945–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 28.8.2023.
2. ↑  Nurmi, Esko: Ihmiset. Onnittelemme. Kauppajohtajasta vuokraisännäksi. Jouko Tuunainen, 60. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  26.2.2005. Viitattu 28.8.2023.
**Hevostalli.net** on suomalainen hevosaiheinen verkkosivusto, joka aloitti toimintansa vuonna 1999. Sivuston suosituin palvelu on useisiin eri alueisiin jaettu foorumi. Foorumin alueista aktiivisin on Seniorit, johon kirjoitetaan päivittäin useita tuhansia viestejä. Hevostalli.net erottui muista foorumeista siten, että sinne ei ole voinut rekisteröityä vaan nimimerkki kirjoitetaan viestin yhteydessä ja se on vaihdettavissa jokaisella viestikerralla. Foorumilla ei myöskään ole yleisiä käyttäytymissääntöjä. Sivuston yleisissä kysymyksissä oli kuitenkin linjattu käyttäjien väliset sisäpiirikeskustelut kielletyiksi. Keskustelujen asiallisuuden ylläpito perustui nopeaan jäkimoderaatioon, sekä siihen että ylläpito rajoittaa tiettyjen aiheiden keskustelua poistamalla viestejä välittömästi.

Lähteet
-------

1. ↑  Korhonen, Laura: Suomalaisen ratsastussanaston alueellinen ja käyttäjäryhmäkohtainen variaatio *tampub.uta.fi*.  2014.  Arkistoitu 4.2.2017. Viitattu 3.2.2017.
2. ↑  Sundberg, Lauri; Räsänen, Saku: Vinkkejä, viihtyisyyttä ja vuorovaikutusta : nuorten osallisuus anonyymeissä verkkoyhteisöissä (s.17-19)  2014. Metropolia Ammattikorkeakoulu. Viitattu 3.2.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Hevostalli.net
* Salminen Eliisa Aurora: Vuorovaikutus ja roolit asiantuntijuuden näkökulmina verkkokeskustelussa. (tutkimusaineistona hevostalli.net:n keskustelut) *tritonia.fi*.  2009.
* Alatalo, Katri: Hevosten nimitykset Hevostalli.net-keskustelupalstalla *jyx.jyu.fi*.  2010.  fi
**Waldemar Eugén Sandman** (2. kesäkuuta 1855 Kalajoki – 14. joulukuuta 1910 Vaasa) oli suomalainen sanomalehdentoimittaja.

Sandman syntyi maanmittarin perheeseen. Hän valmistui ylioppilaaksi Vaasan lyseosta vuonna 1876 ja opiskeli estetiikkaa ja näyttämötaidetta Helsingin yliopistossa. Sandman perusti vuonna 1881 Vaasaan kirjapainoyhtiön, joka julkaisi sanomalehtiä *Vaasan Lehti* ja *Vasa Tidning*. Hän työskenteli myös molempien lehtien toimittajana. Sandman oli ruotsinkielinen, mutta poliittiselta kannaltaan lähinnä suomenmielinen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sandman Waldemar Eugén *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Viitattu 9.2.2020.
2. ↑  Waldemar Sandman (muistokirjoitus).  *Ilkka*, 15.12.1910, s. 2. Artikkelin verkkoversio.
3. ↑  Waldemar Sandman.  *Helsingin Sanomat*, 17.12.1910, s. 4. Artikkelin verkkoversio.
4. ↑  Kuolleita.  *Uusi Suometar*, 17.12.1910, s. 5. Artikkelin verkkoversio.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Feodor (Fjodor) Kiseleff nuorempi** (14. helmikuuta 1823 Helsinki – 7. elokuuta 1874 Espoo) oli suomenvenäläinen liikemies ja tehtailija.

Kiseleffin vanhemmat olivat helsinkiläinen sokeritehtailija, kauppaneuvos Feodor (Fjodor) Kiseleff ja Lovisa Margareta Sahlstedt. Hän kävi Helsingin yksityislyseota ja pääsi ylioppilaaksi vuonna 1842.

Kiseleff toimi liikemiehenä ja teollisuudenharjoittajana Helsingissä ja johti isänsä kuoltua vuonna 1847 *F. P. Kiseleff & Söner* -nimiseksi muutettua perheyritystä yhdessä veljensä Nikolai Kiseleffin kanssa. Tärkeimmän osan siitä muodosti Töölön sokeritehdas, joka muutettiin vuonna 1859 *Tölö Sockerbruks Bolag* -nimiseksi osakeyhtiöksi. Feodor nuorempi toimi molempien yritysten toimitusjohtajana vuonna 1874 tapahtuneeseen kuolemaansa asti. Hän perusti myös yhtiökumppaninsa kanssa vuonna 1860 Helsingin kaasulaitoksen. Kiseleff asui viimeksi Espoossa, jossa hän omisti vuodesta 1854 alkaen Albergan kartanon. Kiseleff alkoi vuonna 1874 rakentaa kesähuvilakseen kartanon uusrenessanssityylistä päärakennusta, jonka suunnitteli arkkitehti Frans Ludvig Calonius ja joka valmistui Kiseleffin kuoltua vuonna 1876.

Kiseleff oli porvarissäädyssä Helsingin edustaja säätyvaltiopäivillä 1872.

Kiseleff nai vuonna 1849 Amalia Matilda Gustava Mattheiszenin (1826–1900), jonka isä oli helsinkiläinen kauppias Gustaf Adolf Mattheiszen (1778–1836).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Feodor Kiseleff. Verkkojulkaisu 2005 <>. Luettu 14.7.2017.
2. 1 2 3  Arkistot: Feodor ja Amalia Kiseleffin arkisto[vanhentunut linkki]
3. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 166. Helsinki: Otava, 1921.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Giacomo Babini** (22. helmikuuta 1929 Alfero – 1. marraskuuta 2021 Arezzo) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 26. kesäkuuta 1953 ja nimitettiin Arezzo-Cortona-Sansepolcron hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Tubunae in Mauretanian titulaaripiispaksi 25. heinäkuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giovanni D’Ascenzi, jota avustivat Abele Conigli ja Angelo Scapecchi.

Babini sai 7. joulukuuta 1991 nimityksen Pitigliano-Sovana-Orbetellon ja 13. heinäkuuta 1996 Grosseton piispaksi. Hän erosi tehtävistään Grosseton hiippakunnan johdossa 17. marraskuuta 2001.

Vuonna 2010 Babinin väitettiin syyttäneen juutalaisia kirkon piiristä paljastuneisiin hyväksikäyttötapauksiin liittyvän kritiikin taustavoimaksi. Hänen väitettiin lisäksi nimittäneen juutalaisia historiallisiksi Jumalan tappajiksi. Babini itse kuitenkin kiisti kommentit. Häntä oli myös aiemmin syytetty juutalais- ja homovastaisista puheista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Giacomo Babini
2. ↑  Kington, Tom: Bishop 'blames Jews' for criticism of Catholic church record on abuse Guardian, 11.4.2010. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Italia

 |

 |
**Arboretum Norr** on arboretum Baggbölessä, Uumajanjoella, noin kymmenen kilometriä länteen Uumajan keskustasta. Paikka sijaitsee Uumajanjoen pohjoisrannalla. Se on metsäpuutarha, jonne on istutettu puita ja pensaita kaikkialta maailmasta. Puut ja pensaat on sijoitettu niiden alkuperän mukaan. Arboretumissa on kolme kilometriä valmiita polkuja. Vieressä sijaitsee Baggböleforsen-koski.

Historia
--------

Arboretum sijaitsee pientaajama Baggbölessä, joka tunnetaan sen vesikäyttöisestä sahastaan. Sahan omistajien menetelmät olivat niin alhaisia, että ruotsinkieleen otettiin uusi sana, "baggböleri", joka tarkoittaa halventavaa termiä metsäkadosta. Kartano, joka on yhä paikallaan, on suunnitellut Johan Anders Linder ja rakennettu vuonna 1846.

Baggbölen kartano.

Arboretum
---------

Arboretum Norr sijaitsee V-vyöhykkeellä ja on kooltaan 20 hehtaaria. Siellä on yli 1 400 kasvia 250 eri lajista. Ensimmäiset istutukset tehtiin vuonna 1981. Se perustettiin vuonna 1975 yhteistyössä Uumajan yliopiston, Ruotsin maatalousyliopiston ja Uumajan kunnan kanssa. Sitä hallinnoi voittoa tavoittelematon säätiö Uumajassa. Yksi arboretumin kolmesta tehtävästä on nähdä, mitkä lajit viihtyvät ja pysyvät hengissä pohjoisilla leveysasteilla, mikä voi puolestaan johtaa useammanlaisiin ilmastomukautteisiin pensaisiin ja puihin Pohjoismaissa. Keskellä puistoa sijaitseva kartano toimi päämajana liiketoiminnalle, joka kaatoi puita osana sahaus-liiketoimintaa 1900-luvulla. Kaksi muuta arboretumin tehtävää ovat puiden ja pensaiden opiskelemisen tukeminen ja toimia vierailukohteena lähellä Baggbölen pientaajamaa.

Arboretum Norr sijaitsee Baggbölen kartanon alapuolella, ja vuonna 1991 rakennetun Notvarpsbron-riippusillan ylittämällä voi mennä Klabböleen Umeå Energicentrumiin, joka sijaitsee toisella puolella Uumajanjokea.

Vuonna 2014 puisto valittiin taideprojekti Förflyttningarin sijaintipaikaksi neljälle taideinstallaatiolle. Projektia johtaa kolme artistia, jotka aikovat yhdistää taiteen luonnon kanssa. Projekti sai rahoitusta Uumajan ollessa Euroopan kulttuuripääkaupunki vuonna 2014.

Lähteet
-------

1. ↑  Arboretum Norr *umea.se*. Ume Älvdal.  Arkistoitu 5.5.2014. Viitattu 5.5.2014. (ruotsiksi)
2. ↑  Arboretum Norr *umea.se*. Umeå kommun.  Arkistoitu 5.5.2014. Viitattu 5.5.2014. (ruotsiksi)
3. ↑  Baggböle sågverk *umea.se*.  Arkistoitu 5.5.2014. Viitattu 25.5.2014. (ruotsiksi)
4. ↑  Baggböle herrgård *vbm.se*. Västerbottens museum.  Arkistoitu 17.5.2014. Viitattu 25.5.2014. (ruotsiksi)
5. 1 2  Vi är Arboretum Norr *arboretum-norr.se*. Arboretum Norr.  Arkistoitu 2.5.2014. Viitattu 5.5.2014. (ruotsiksi)
6. ↑  5 Notvarpsbron *digitalaumea.se*. Visit Umeå.  Arkistoitu 25.5.2014. Viitattu 25.5.2014. (ruotsiksi)
7. ↑  Art project combines art and nature *umea2014.se*.  3.4.2013.  Arkistoitu 8.5.2014. Viitattu 25.5.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Arboretum Norrin kotisivut

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Arboretum Norr
**Uretraläppä** eli **virtsaputken takaosan läppä** on raskaudenaikainen kehityshäiriö, jonka seurauksena virtsaputken sulkijalihaksen tienoilla sijaitsee kalvoa muistuttava poikkeava rakenne. Uretraläppiä esiintyy vain pojilla. Uretraläppä voi johtaa munuaisten vajaatoimintaan, mutta munuaisten toiminta voi myös säilyä normaalina.

Uretraläppä tukkii virtsaputkea ja aiheuttaa painetta virtsateihin. Tämä häiritsee virtsarakon ja munuaisten toimintaa. Vaikeimmissa tapauksissa myös keuhkojen kehitys häiriytyy sikiöllä raskauden aikana lapsiveden määrän ollessa huomattavan vähäinen. Useimmiten uretraläppä todetaan jo sikiöaikana ultraäänitutkimuksessa. Vaikeissa tapauksissa se on havaittavissa raskauden keskivaiheissa, mutta suhteellisen lievissä tapauksissa uretraläppä voidaan havaita raskauden loppuaikoina tai lapsen jo synnyttyä. Jos uretraläppä havaitaan vasta syntymän jälkeen, se löydetään usein virtsatietulehduksen tutkimuksissa. Kaikista lievimmissä tapauksissa uretraläppä saattaa paljastua vasta lapsen kasvaessa kastelun syitä selvitettäessä. Vaikeimmissa tapauksissa potilaalla on suurentunut virtsarakko ja vaikea hydronefroosi.

Uretraläpän diagnoosi voidaan vahvistaa syntymän jälkeen miktiokystografialla lapsen yleiskunnon ollessa riittävän hyvä. Tämän jälkeen uretraläppä voidaan riittävän isokokoisen lapsen kohdalla avata kystoskopian yhteydessä. Jos yleistila on hyvin heikko, voidaan tarvita tehostettua hengityshoitoa ja tehdä tilapäinen avanne nostamalla virtsanjohtimet iholle. Vaikeimmissa tapauksissa jo vastasyntynyt tarvitsee dialyysia. Uretraläpän avaamisen jälkeen munuaisten ja virtsateiden toimintaa sekä nestetasapainoa seurataan. Joskus läpän aukaisualueelle muodostuu ahtautta arpeutumisen tai läppäjäänteen seurauksena. Yleensä uretraläpästä kärsivän vastasyntyneen virtsarakko on hyvin pieni, korkeapaineinen ja voimakkaasti supisteleva. Useimmiten oppiminen kuivaksi on jossain määrin hidastunutta. Vielä nuorella aikuisiällä esimerkiksi kastelu ja virtsaamisvaikeudet ovat uretraläppäpotilailla jossain määrin yleisempiä kuin saman ikäisillä henkilöillä, joilla ei ole todettu uretraläppää.

Uretraläpän syy on tuntematon. Joihinkin oireyhtymiin kuitenkin liittyy tavallista korkeampi esiintyvyys. Suomessa vuosittain todettavien uretraläppien määrä on 6–8. Noin joka kolmas potilas tarvitsee jossain vaiheessa munuaisensiirron, näistä noin joka kolmas vasta aikuisiällä. Varhainen munuaisten toiminnan tilanne ennustaa myöhempää munuaisensiirron tarvetta melko hyvin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Virtsaputken takaosan läppä eli uretraläppä pojilla Terveyskylä, viitattu 17.8.2023
Famicom BASIC -näppäimistö.
**Family BASIC** tai **Famicom BASIC** on Famicomilla ohjelmointia varten käytettävä versio BASIC-ohjelmointikielestä. Ohjelmisto mahdollisti omien pelien ohjelmoinnin. Famicom BASIC julkaistiin näppäimistön ja ohjekirjan kanssa Japanissa kesäkuussa 1984; sen kehittivät yhteistyössä Nintendo, Hudson Soft ja Sharp Corporation. Ohjelmisto julkaistiin toisen kerran päivitettynä helmikuussa 1985 .

Joitakin Nintendon peleissä nähtyjä visuaalisia komponentteja, kuten taustoja ja hahmoja *Mario*- ja *Donkey Kong* -peleistä (noin 1984–1985), tehtiin saataville Famicom BASIC:n peruskehitysosina tai etukäteen tehdyissä Famicom BASIC -peleissä. Nintendo suunnitteli Famicom BASIC:n julkaisemista Yhdysvalloissa, mutta päätti ettei halua markkinoida NES:iä tietokoneena.

Ohjelmat voi tallentaa käyttäen Famicom Data Recorder -oheislaitetta, joka on periaatteessa Famicomin versio Commodore 64:n Datassettesta. Famicom Disk Systemiä ei voi käyttää Famicon BASIC:n kanssa, koska sekä Disk Systemin RAM-adapteri että Famicom BASIC:n kasetti kiinnitetään Famicomin kasettiluukkuun.

Lähteet
-------

1. ↑  Famicom BASIC. nintendodatabase.com (englanniksi) Luettu 9.9.2006

Aiheesta muualla
----------------

* Famicom BASIC (englanniksi)
* Family Computer Keyboard (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Enok Hjalmar Furuhjelm** (3. lokakuuta 1823 Helsinki – 30. joulukuuta 1886 Helsinki) oli suomalainen vuorihallituksen intendentti ja valtiopäivämies.

Furuhjelmin vanhemmat olivat valtioneuvos Otto Vilhelm Furuhjelm (1794–1871) ja Ulrika Johanna Fredrika Fock. Hän kävi Helsingin yksityislyseota ja pääsi ylioppilaaksi yksityistodistuksella 1844. Furuhjelm opiskeli Freibergin vuoriakatemiassa 1847–1850.

Furuhjelm oli vuori-intendentinkonttorin ylimääräisenä konduktöörinä 1847, kullanetsintöjen työpäällikkönä Kuusamon Lapissa 1850, kreivi Stroganovin vuorilaitosten, sulattojen ja kultahuuhtomoiden insinöörimetallurgina Uralilla 1851–1853 sekä vuori-insinöörinä venäläisamerikkalaisen komppanian palveluksessa 1853–1862. Hän sai vuorimestarin arvon vuonna 1859. Hän toimi insinöörinä Suomen vuorihallituksessa vuodesta 1863 alkaen ja oli Suomen eteläisen piirin vt. vuorimestarina 1866–1868. Furuhjelmista tuli Suomen ylimasuunimestari 1872, vuorihallituksen vt. intendentti 1880 ja vakinainen intendentti 1884 sekä vuodesta 1885 teollisuushallituksen vuori-intendentti. Hän osallistui aatelissäädyssä valtiopäiville 1867, 1872, 1877–1878, 1882 ja 1885.

Enok Hjalmar Furuhjelm oli naimisissa vuodesta 1865 akateemikko Anders Johan Sjögrenin tyttären Fredrika Justina Sjögrenin (k. 1912) kanssa. Heidän lapsiaan olivat oikeusneuvosmies Hjalmar Johan Leopold Furuhjelm (1869–1942), lääketieteen kandidaatti, kartanonomistaja Harald Otto Lincoln Furuhjelm (1871–1909) ja taidemaalari Johan Erik William Furuhjelm (1873–1940).  Hjalmar Furuhjelmin veljiä olivat kenraaliluutnantti Johan Otto Vladimir Furuhjelm, amiraali Hampus Furuhjelm ja Kaukoidässä vaikuttanut Karl Harald Felix Furuhjelm.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Enok Hjalmar Furuhjelm. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 31.10.2017.
2. ↑  Alex Snellman: *Suomen aateli – yhteiskunnan huipulta uusiin rooleihin 1809–1939*, s. 167–168. Helsingin yliopisto 2014.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Nils Otto Nordenskiöld** (19. tammikuuta 1834 Helsinki – 8. helmikuuta 1916 Helsinki) oli suomalainen juristi, tilanomistaja ja moninkertainen valtiopäivämies. 

Nordenskiöldin vanhemmat olivat vuori-intendentinkonttorin yli-intendentti Nils Nordenskiöld ja Margareta Sofia von Haartman ja puoliso vuodesta 1870 Olga Emilia Estlander (k. 1912). Nordenskiöld tuli ylioppilaaksi 1849 ja suoritti tuomarintutkinnon ja kameraalitutkinnon 1853. Hän oli senaatin ylimääräinen kamarikirjuri 1853, seuraavana vuonna hänestä tuli Turun hovioikeuden ylimääräinen notaari. Tilanomistaja Mäntsälän Frugårdissa Nordenskiöld oli vuoteen 1912. Hän oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864, 1867, 1877–1878, 1882, 1894, 1897 ja 1899.

Eläintieteilijä Erik Nordenskiöld oli Nils Otto Nordenskiöldin poika. Hänen veljiään olivat tutkimusmatkailija Adolf Erik Nordenskiöld ja metsänhoitaja, meteorologi Nils Karl Nordenskiöld.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Nils Otto Nordenskiöld. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 20.11.2020.
2. ↑  Forselles, Cecilia af: "Nordenskiöld, Adolf Erik (1832–1901)", *Suomen kansallisbiografia, osa 7*, s. 135–140. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006. ISBN 951-746-448-7. / Teoksen verkkoversio.
3. ↑  "Nordenskilöd, Nils Carl", *Suomen metsänhoitajat. Finlands forstmästare 1851–1931*, s. 331–332. Mänttä: Suomen Metsänhoitajaliitto, 1931.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Bror Viktor Friman** (20. elokuuta 1870 Pulkkila – 21. toukokuuta 1926 Helsingin rautatieasema) oli suomalainen opettaja ja rehtori.

Frimanin vanhemmat olivat maanmittari Abraham Viktor Friman ja Gustava Eleonora Lindström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1888 Oulun yksityislyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1896 ja filosofian maisteriksi 1907. 

Friman oli 1897 perustetun Kemin yhteiskoulun ruotsin kielen opettajana ja koulun rehtorina 1897-1923 ja Kemin yhteislyseon ruotsin kielen vanhempana lehtorina vuodesta 1924. Hän toimi myös kansakoulujen tarkastajana Kemissä ja oli Kemin kaupungin kirjastonhoitajana lähes 20 vuoden ajan. 

Friman oli Kemin kaupunginvaltuuston jäsenenä 1900–1906 ja 1922–1926 sekä valtuuston sihteerinä 1900–1926. 

Vihtori Friman oli naimisissa vuodesta 1897 Thyra Mathilda Elfvingin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kemin lyseon seniorit : Elämäntarinoita : Vihtori Friman (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
3. 1 2  Vihtori Friman, Pohjolan Sanomat 23.05.1926 nro 113, s. 1, Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot

Aiheesta muualla
----------------

* Vuonna 1919 Laitakarissa oli kengättömien lasten joulu, Yle uutiset Kemi 25.12.2014
**Cambes** on kunta Lounais-Ranskassa Gironden departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee Garonne-joen varrella, noin 18 kilometriä Bordeaux’n kaupungista kaakkoon.

Saint-Martinin kirkko on alkujaan rakennettu 1100-luvulla. Nykyisen muotonsa se on saanut 1800-luvulla, mutta siinä on yhä nähtävissä 1500-luvun rakenteita. Kirkon kello on vuodelta 1610.

Kirkon lähelle rakennutti Fouilloux-en-Arvertin herra Jacques Peyron Pyhän Katariinan erakkomajan vuonna 1523. Se kaivettiin jo olemassa olevaan luolaan, ja sen seinät vuorattiin freskoilla. Sisäänkäynnillä oli Pyhän Katariinan patsas, joka on sittemmin kadonnut. Jacques Peyron osui luolassa noin seitsemän vuotta, jonka jälkeen hän siirtyi hoitamaan Tour du Prince Noirin majakkaa. Nykyään sen paikalla on Cordouanin majakka. Erakkomaja tuhoutui hylättynä vuonna 1775, ja sen jäännökset ovat olleet historiallisena muistomerkkinä vuodesta 1973 lähtien.

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 17.8.2023. (ranskaksi)
2. ↑  Eglise paroissiale Saint-Martin Ministère de la Culture. Viitattu 17.8.2023. (ranskaksi)
3. ↑  Mont-de-Marsan > Bordeaux Tour de France 2023. Viitattu 17.8.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Cambes (Gironde)** Wikimedia Commonsissa
**Michael Barratt** (3. tammikuuta 1928 Leeds – 10. heinäkuuta 2022 Berkshire) oli englantilainen televisiojuontaja ja toimittaja sekä tietokirjailija. Hän tuli tunnetuksi etenkin suositun, joka arki-ilta lähetetyn *Nationwide*-ajankohtaisohjelman juontajana BBC:ssä vuosina 1969–1977.

Elämä ja ura
------------

Leedsiläiseen virkamiesperheeseen syntynyt Michael Barratt kävi Rossall School -poikakoulun Lancashiressa ja Paisley Grammar Schoolin Skotlannissa. Hän kiinnostui lehtialasta ja kertoo aloittaneensa toisen maailmansodan aikana 16-vuotiaana teetarjoilijana *The Sunday Mail* -lehdessä Glasgow’ssa. Hän eteni ensin urheilutoimittajaksi ja vähitellen yleistoimittajaksi ja lähti 1956 Nigeriaan, jossa hän työskenteli *Nigerian Citizen* -sanomalehdessä ja maan radioyhtiössä. 

Palattuaan Englantiin Barratt oli toimittajana alueellisissa sanomalehdissä. Samanaikaisesti hän avusti BBC:n ulkomaanpalvelun vastaperustetulla Afrikan-osastolla ja toimi freelance-reportterina myös televisiolle, aluksi Midlandsin alueellisessa ohjelmassa *Scan*. Pian Barratt siirtyi kokonaan televisioon ja alkoi tehdä BBC:n ajankohtaisohjelmaa *Midlands Today*, sitten kaksi vuotta valtakunnallista *Panoramaa* kunnes lähti mukaan tekemään *24 Hours* -nimistä uutiskatsausta. Pisin rupeama oli *Nationwide*-ohjelman juontajana vuodesta 1969 vuoteen 1977. Sen jälkeen hän juonsi Thames Televisionin *Reporting London* -ohjelmaa, kunnes perusti oman yritysvideoita tekevän tuotantoyhtiönsä Michael Barratt Limited, joka toimi vuoteen 1997 saakka. Hän toimi myös luennoijana, viestintäkonsulttina ja erilaisten kongressien puheenjohtajana.

Barratt kirjoitti myös tietokirjoja kuten *Michael Barratt's Complete Gardening Guide*, *Making the Most of the Media* ja *Making the Most of Retirement*. Vuonna 2013 hän julkaisi muistelmansa nimeltä *Mr. Nationwide*. Ensimmäiset muistelmansa hän julkaisi jo 1970-luvun loppupuolella.

Lähteet
-------

1. ↑  Nationwide presenter Michael Barratt has died aged 94, family announces *yorkshirepost.co.uk*. Viitattu 11.7.2022.
2. 1 2 3 4 5  Padman, Tony: What happened to Nationwide's Michael Barratt? Express 21.9.2013. Viitattu 16.3.2016.
3. ↑  Michael Barratt in Conversation, British Film Institute.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Michael Barratt (television presenter) 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Amadou Haidara** (s. 31. tammikuuta 1998 Bamako, Mali) on malilainen jalkapalloilija, joka edustaa saksalaisseura RB Leipzigia ja Malin maajoukkuetta keskikenttäpelaajana. 25-vuotias Haidara on 175 senttimetriä pitkä, oikeajalkainen ja hän painaa 72 kg. RB Leipzigissa hänellä on sopimus vuoden 2025 kesään asti. Haidara siirtyi RB Leipzigiin RB Salzburgista 19 miljoonan euron siirtokorvauksella tammikuussa 2019. Haidara on pelannut Bundesliigassa 110 ottelua, joissa hän on tehnyt yhdeksän maalia. Mestarien liigassa Haidara on pelannut Leipzigissa 24 ottelua ja onnistunut maalinteossa ottelussa Manchester Unitedia vastaan joulukuussa 2020. Debyyttinsä RB Leipzigissa Haidara teki tullen Bundesliigan 26. kierroksen ottelussa Schalkea vastaan Kevin Kamplin tilalle 77. peliminuutilla marraskuussa 2019. Malin maajoukkueessa Haidara on pelannut 35 ottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia: Angolaa ja Ghanaa vastaan. Kesäkuussa 2023 Transfermarkt arvioi Haidaran arvon olleen 17 miljoonaa euroa.

Saavutukset
-----------

Päivitetty 7. heinäkuuta 2023.

#### RB Leipzig

* Saksan cupin voittaja: 2021-2022 ja 2022-2023

#### RB Salzburg

* Itävallan mestari: 2016-2017, 2017-2018, ja 2018-2019
* Itävallan cupin voittaja: 2016-2017 ja 2018-2019

Lähteet
-------

1. ↑  Infogol, Haidaran paino *infogol.net*.
2. ↑  Manchester United - RB Leipzig-otteluraportti Transfermarktista *transfermarkt.com*.
3. ↑  Leipzig-Schalke otteluraportti Transfermarktista *transfermarkt.com*.
4. ↑  Amadou Haidara - National team *www.transfermarkt.com*. Viitattu 7.7.2023. (englanniksi)
5. ↑  Haidara Transfermarkt-sivustolla *transfermarkt.com*.
6. ↑  Transfermarkt, Haidaran saavutukset *transfermarkt.com*.

RB Leipzig – Saksan Bundesliiga
1 Gulácsi |
2 Simakan |
4 Orbán |
7 Olmo |
8 Haidara |
9 Poulsen |
10 Forsberg |
11 Werner |
13 Nyland |
16 Klostermann |
17 Szoboszlai |
18 Nkunku |
19 Silva |
21 Blaswich |
22 Raum |
23 Halstenberg |
24 Schlager |
25 Ba |
27 Laimer |
32 Gvardiol |
37 Diallo |
38 Novoa |
39 Henrichs |
44 Kampl |
Valmentaja Rose
**Laura Arffman** (s. 29. elokuuta 1985 Kitee) on suomalainen urheilutoimittaja. Hän työskentelee Yleisradiossa, jossa hän on toiminut uutistenlukijana *Urheiluruudussa* sekä raportoinut useista urheilutapahtumista.

Ura
---

### Koulutus

Arffmanilla on viestinnän tutkinto Jyväskylän ammattikorkeakoulusta ja maisterin tutkinto Jyväskylän yliopistosta valtio-opista.

### Työura

Toimittajan uransa alussa Arffman teki viestinnän opintoihin kuuluvan harjoittelun silloiseen *Urheilulehteen*. Syksyllä 2008 hän aloitti työt *Iltalehden* urheilutoimituksessa. Pari vuotta myöhemmin hän päätyi Yleisradion radiouutisiin, ja syksyllä 2011 hän aloitti Yleisradion kotimaan toimituksessa. Vasta tuolloin hän jätti työskentelyn Iltalehden urheilutoimituksessa kokonaan. Arffmann siirtyi Yleisradion urheilutoimitukseen tammikuussa 2012.

Arffman kokosi lehdistön joukkueen pesäpallon naisten Liitto-Lehdistö-otteluun vuonna 2013.

Arffman on kirjoittanut elämäkerran vuonna 2019 kuolleesta hiihtäjä Mona-Liisa Nousiaisesta.

Yksityiselämä
-------------

Arffman on kertonut olleensa lapsena koulukiusattu. Kiusaamisen vuoksi hän päätyi opiskelemaan lukioon toiselle paikkakunnalle. Kiusaaminen on vaikuttanut merkittävästi hänen myöhempiin valintoihinsa, ja sen vuoksi aiheesta avoimesti puhuminen on ollut Arffmanille tärkeää.

Arffman on naimisissa Anssi Pentsisen kanssa, ja heillä on kaksi lasta.

Teokset
-------

* *Mona-Liisa – urheilija, muusikko, ihminen*.  Mona-Liisa Nousiaisen elämäkerta. Gummerus, 2020. ISBN 9789512412952.

Lähteet
-------

1. ↑    *Iltasanomien TV-lehti*, 2014, nro 12, s. 5.
2. ↑
3. 1 2 3  Alumniesittelyssä Laura Arffman *JYUnity*.  10.11.2020. Viitattu 26.11.2020.
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Tv-kasvo Laura Arffman yllättyi äitiyden konservatiivisuudesta: "Oletetaan, että kaikki äidit ovat vauvakuplassa" *www.iltalehti.fi*. Viitattu 13.8.2020.
6. ↑  Urheilutoimittaja Laura Arffman ja huippuhiihtäjä Anssi Pentsinen menivät naimisiin - upea häämekko! *iltalehti.fi*. Viitattu 10.9.2017.
7. ↑  Lehtonen, Samu: Laura Arffman ja Anssi Pentsinen saivat "sprinttivauvan" – äiti julkaisi suloisen kuvan vastasyntyneestä *Ilta-Sanomat*.  6.3.2021. Viitattu 4.4.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Laura Arffman Twitterissä

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ritva

 |

 |
**Salomon Jakob (Jacob) Finckenberg** (25. helmikuuta 1745 – 26. heinäkuuta 1835 Naantali) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.

Finckenbergin vanhemmat olivat tilanomistaja Jakob Johan Finckenberg ja Katarina Elisabet Blümen ja puolisot vuodesta 1772 Johanna Lizelius, kirkkoherra Antti Lizeliuksen tytär (k. 1815), vuodesta 1816 Johanna Maria Haarman (k. 1822) ja vuodesta 1822 Maria Sofia Aveman (k. 1869). Finckenberg tuli ylioppilaaksi 1760. Hän oli ensin majoittaja henkirakuunarykmentissä 1764 ja sitten kornetti. Sotapalveluksesta hän erosi 1772. Finckenberg oli Karjalan jääkäriosastossa luutnantti 1788 ja kapteeni 1789 ja erosi sotapalveluksesta sodan jälkeen. Hän oli edustaja aatelissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809.

Juristi, valtiopäivämies Berndt Fredrik Finckenberg oli Salomon Jakob Finckenbergin velipuoli.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Salomon Jakob Finckenberg. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 26.12.2020
2. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Berndt Fredrik Finckenberg. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 26.12.2020
**Jaakko Sjölin** (19. joulukuuta 1836 Kälviä – 18. maaliskuuta 1916 Helsinki) oli suomalainen maanmittari ja maanmittaushallituksen ylitirehtööri 1887–1915.

Jaakko Sjölinin samananiminen isä oli maanviljelijä ja kartantekijä, äiti oli Loviisa Jääskö. Sjölin oli jo kouluaikoina maanmittarin apulaisena. Ylioppilaaksi hän tuli Kuopion lyseosta 1861 ja suoritti samana vuonna maanmittausauskultantin tutkinnon. Varamaanmittari hänestä tuli 1864, ylimääräinen komissiomaanmittari 1871, maanmittausylihallituksen insinööri 1876 ja Uudenmaan läänin lääninmaanmittari 1883. Suomen kieli tuli 1888–1889 Sjölinin aloitteesta maanmittaushallituksessa ensimmäisenä keskusvirastona viralliseksi kieleksi. Hän sai tunnustusta sekä maanmittausalalta että valtiovallan suunnasta työstään maanmittauksen hyväksi. Hän suomensi vuoden 1848 maanmittausasetukset 1882 ja laati uuden suomalaisen maanmittauksen ammattisanaston sekä osallistui uuden jakolain laatimiseen vuonna 1900. Sjölin sai todellisen valtioneuvoksen arvon 1915.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Kuka kukin on 1909. Julkisuudessa esiintyvien kansalaisten elämäkertoja*, s. 304–305. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Kansa, 1908.
2. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 (Viitattu 23.12.2019)
3. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 7 p. 1540
4. ↑  Biografinen Nimikirja: Elämäkertoja Suomen entisiltä ja nykyajoilta ss. 832–833. Viitattu 22.12.2019.
5. ↑  Maanmittauslaitoksen pääjohtajat (Arkistoitu – Internet Archive)
**Turenki Records** on vuonna 2010 perustettu hämäläinen levy-yhtiö Janakkalasta. Sen perustajina olivat musiikin monitaiturit Pekka Tiilikainen, Esa Silvennoinen, Topi Salmi ja Harri Koski. Muun muassa Koski on mies turenkilaisten Mad Professor -vahvistimien ja pedaalien takana ja Mad Professor Amplification Oy:n perustajana. Toimitusjohtaja ja sanoittaja Topi Salmi on sanoittaja ja levymoguli Vexi Salmen poika. Pekka Tiilikainen liittyi tammikuussa 1998 yhtyeeseen Pekka Tiilikainen & Beatmakers, jossa on levyttänyt 12 albumia. Yhtyeen levyt ovat tanssilavarautalankaa ja instrumentaalimusiikkia. Muutoin Tiilikainen toimii kirjanpitäjänä.

Turenki Recordsin ensimmäinen albumi oli Johnny & The Dodgersin *Matkaa teen*. Sittemmin kiiteltyjä Turengin levyjä ovat olleet muun muassa Sanin *Aulanko*, Niko Ahvosen *Pohjoinen Soul*, Kai Hyttisen *Kaihon maa*, Eero Raittisen *Live at Suisto* ja Huojuva Lato yhtyeen albumit. Singlejä yhtiö on julkaissut jo liki sadasta kappaleesta.

Artisteja
---------

* Aija Puurtinen & Rytmiraide
* Bablo
* Eero Raittinen
* Esa Eloranta
* Huojuva Lato
* Jere Ijäs
* Juha Mieskonen
* Jussi & The Boys
* Kai Hyttinen
* Laura Sippola
* Maria Hänninen
* Marko Haavisto & Poutahaukat
* Markojuhani Rautavaara
* Matti Esko
* Milana
* Niko Ahvonen
* Ninni Poijärvi
* Pekka Tiilikainen
* Sani
* Veeti Kallio

Lähteet
-------

1. ↑  Turenki Records syntyi 50-lukubuumin imuun Yle Uutiset. Viitattu 14.2.2016.
2. ↑  Mad Professor Amplification Mad Professor. Viitattu 14.2.2016.
3. ↑  Juntunen, Mikael: Vexi ja Topi, isä ja poika, mutta ei mestari ja oppipoika *Yle.fi*.  3.6.2012. Viitattu 14.2.2016.
4. ↑  Sani julkaisee Aulanko-albumin - esimakua uudesta singlelohkaisusta! Iskelmä. Viitattu 14.2.2016.
5. ↑  Niko Ahvonen: Pohjoinen Soul Keskisuomalainen.  Arkistoitu 17.2.2016. Viitattu 14.2.2016.
6. ↑  CD Eero Raittinen with the White Knuckles Trio Live at Suisto Turengin verkkokauppa.  Arkistoitu 17.2.2016. Viitattu 14.2.2016.
7. ↑  Discografia Turenki Records.  Arkistoitu 3.3.2016. Viitattu 14.2.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Turenki Records Artistit (Arkistoitu – Internet Archive)
**Karl Henrik Råbergh** (16. huhtikuuta 1836 Turku – 11. syyskuuta 1912 Helsinki) oli suomalainen juristi, pormestari, maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Råberghin vanhemmat olivat pormestari Johan Wilhelm Råbergh ja Karolina Kristina Borgeman ja puolisot vuodesta 1863 Isabella Fanny Matilda Taucher (k. 1869) ja vuodesta 1871 tämän sisar Irene Hilda Henrika Taucher (k. 1903). Råbergh tuli ylioppilaaksi Turussa ja suoritti tuomarintutkinnon 1857, varatuomarin arvon hän sai 1859. Råbergh toimi Tammisaaren pormestarina ja oli Turun hovioikeuden asessori 1872–1874, Raaseporin tuomiokunnan tuomari 1874–1887 ja asianajaja Helsingissä vuodesta 1887. Hän edusti Raaseporin tuomiokuntaa talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1888.

Karl Henrik Råberghin veljiä olivat hovioikeuden presidentti Gustaf Wilhelm Råbergh ja piispa Herman Råbergh.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Råbergh Karl Henrik. Viitattu 28.2.2021.
2. 1 2  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 257. Helsinki: Otava, 1926.
3. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Johan Vilhelm Råbergh. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 28.2.2021
Eero Horelli (1964)
**Eero Eemil Ensio Horelli**, vuoteen 1942 **Myllymäki** (28. elokuuta 1914 Kauhava – 8. joulukuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä ja järjestö- ja yritysjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Horellin vanhemmat olivat meijerin isännöitsijä Eemil Anselm Horelli, aiemmin Myllymäki, ja Ilma Anna Lillström ja puoliso vuodesta 1945 sairaanhoitaja Toini Kyllikki Kiianlinna. Horelli suoritti Helsingin yliopistossa agronomin tutkinnon vuonna 1945 ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatin tutkinnon vuonna 1946. Hän toimi ensin maanviljelysopiston opettajana, kunnes siirtyi 1946 Valion maito-osaston virkailijaksi ja vuonna 1949 Hämeen-Uudenmaan meijeriliiton toiminnanjohtajaksi. Vuonna 1954 hän palasi Valiolle maito-osaston johtajaksi, vuonna 1960 hänestä tuli Valion teknillinen ja tuotannon johtaja ja johtokunnan jäsen.

Horelli vaikutti merkittävästi paitsi Valiolla, myös laajemmin meijerialalla ja osuustoiminnan piirissä, kuten esimerkiksi maitojauheteollisuuden syntymiseen Suomessa. Hän oli myös aloitteen tekijä Tuottajain Maito -osuuskunnan perustamisessa. Jäätelöteollisuuden kehittämiseen Horelli vaikutti alan teollisuusliiton pitkäaikaisena puheenjohtajana. Kansainvälistä yhteistyötä Horelli harjoitti laajasti sekä Valiolla että Suomen edustajana monissa yhteistyöelimissä. Muun ohella hän oli myös vuodesta 1963 maanviljelijä Ruotsinpyhtäällä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Horelli sai vuonna 1967. Sotilasarvoltaan hän oli reservin majuri.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Eero Horelli *Biografiasampo*. Viitattu 26.4.2022.
2. 1 2  Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 10.12.1972, s. 11.
3. 1 2  Kuolleita.  *Maaseudun Tulevaisuus*, 12.12.1972, nro 137, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 26.4.2022.
**Bernhard Anton Harald Indrenius** (21. kesäkuuta 1865 Viipuri – 13. toukokuuta 1920 Helsinki) oli suomalainen juristi ja vapaaherra, joka toimi Tullihallituksen pääjohtajana.

Indreniuksen vanhemmat olivat senaattori, sijaiskansleri, vt. kenraalikuvernööri, jalkaväenkenraali, vapaaherra Bernhard Indrenius ja Natalia Emilia Maria Clayhills ja puoliso vuodesta 1895 Augustine Hilda (Goulia) Lindes. Indrenius tuli ylioppilaaksi Helsingin ruotsinkielisestä yksityislyseosta, suoritti oikeustutkinnon 1887 ja sai varatuomarin arvon 1890. Valmistuttuaan hän tuli palvelukseen senaatin toiselle osastolle, 1893–1902 hän palveli Venäjän keisarin kansliassa. Tullihallituksen pääjohtajana hän toimi 1902–1903 ja yliopiston vt. kanslerinsihteerinä 1900–1901. Indrenius oli myös tilanomistaja Pyhtäällä ja kamarijunkkari keisarin hovissa.

Indrenius oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1891 ja 1897.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Indrenius, Bernhard Anton Harald Viitattu 20.5.2020.
2. ↑  *Kuka kukin on 1909. Julkisuudessa esiintyvien kansalaisten elämäkertoja*, s. 139–140. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Kansa, 1908.
3. ↑  Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1891 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1891. Tredje häftet. Helsingfors: Helsingfors Central-Tryckeri, 1891, ss. 1467-1472.
4. ↑  Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1897 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1897. Tredje häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1897, ss. 1699-1707.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |