recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Olavi ja Kauko Reiman suunnittelema, vuonna 1970 valmistunut Kastun koulu purettiin vuonna 2016.
**Kastun koulu** oli Turun Vätin kaupunginosassa vuosina 1970–2016 sijainnut koulukiinteistö, jossa alun perin toimi vuonna 1963 perustettu **Raunistulan yhteislyseo**. Peruskoulun tulon myötä vuonna 1976 tämä valtion oppikoulu muuttui kaupungin ylläpitämäksi oppilaitokseksi nimeltä **Kastun koulu ja lukio**. Kastun koulussa toiminut peruskoulun yläkoulu yhdistyi vuoden 2007 paikkeilla Raunistulan kouluun. Kastun lukio sai vuonna 1994 opetusministeriöltä luonnontiedelukion erityistehtävän, jota se toteutti yhteistyössä Turun yliopiston, Turun ammattikorkeakoulun, Turun ammatti-instituutin ja eri teollisuuslaitosten kanssa. Kastun lukio yhdistyi Turun Suomalaisen Yhteiskoulun lukioon vuonna 2012. 

Vuonna 1970 valmistuneen koulun olivat suunnitelleet Olavi ja Kauko Reima. Punatiilipintaiset, U-muotoon koulupihan ympärille sommitellut kaksikerroksiset koulurakennukset purettiin vuonna 2016, koska niiden saneeraaminen kosteuden ja homeen aiheuttamien sisäilmaongelmien korjaamiseksi olisi tullut liian kalliiksi. Paikalle on rakennettu vuoden 2019 alussa toimintansa aloittanut Kastun päiväkoti.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kastun koulu puretaan  24.3.2016. Turun kaupunki. Viitattu 2.2.2019.
2. 1 2  Selvitykseen valituissa lukioissa opetus vaihtelee taiteista teknologiaan *Turun Sanomat*.  21.3.2007.  Arkistoitu 2.2.2019. Viitattu 2.2.2019.
3. ↑  Ikonen, Kimmo: *Turun koulut aikansa ilmiönä. 140 vuotta yleissivistävää opetusta 1872–2012*, s. 294. Turku: Turun kaupunki, 2015. ISBN 978-952-5991-77-2. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 2.2.2019).
4. ↑  Kastun päiväkoti (aukeaa 1.1.2019) Turun kaupunki.  Arkistoitu 2.2.2019. Viitattu 2.2.2019.
**Polkupyöräkypärä-tietoisku** (tunnetaan myös nimellä: **Polkupyörätietoisku**) on suomalainen vuonna 2000 valmistunut Kari Häkkisen pala-animaatioelokuva. Kanan muna (lastensarja) esitettiin maanantai-iltana ja vuosina 2012 ja 2014.

Animaation kulku
----------------

Animaatio alkaa näkymäkuvalla, jossa kana kantaa radiota. Tämän jälkeen kana alkaa tanssia, mutta huomaa erään pyöräilijän, joka ajaa maatilalle. Sitten kana laittaa toisen musiikin ja alkaa taas tanssia, mutta kun hän huomaa toisen erään pyöräilijän, joka ajaa myös maatilalle. Sitten vielä kana laittaa viimeisen musiikin ja alkaa tanssia, mutta hän huomaa taas pyöräilijän ja kaatuu radion päälle, Kana suuttuu ja menee maatilalle syyttämään muita. Sen jälkeen he huomaavat kuinka kana synnyyttää poikasen, ja muna alkaa kuoriutua pieni kananpoikanen. Poikanen lähtee hakemaan pyörää ja ajaa ilman kypärää ja mies laittaa kypärän poikaselle, jolloin mies varoittaa möreällä äänellä: Älä ole untuvikko, käytä kypärää! Animaatio päättyy pyöräilemiseen.
**Kasvuosuus** tarkoittaa sijoitusrahaston osuuslajia, jolle ei makseta tuottoa. Kun tuotot jäävät rahastoon, osuuden arvo kasvaa.

Sijoitusrahastossa voi olla tuotonjaon kannalta erilaisia rahasto-osuuksia. Näitä kutsutaan
yleensä tuotto-osuuksiksi ja kasvuosuuksiksi.

Kasvuosuuksien omistajille ei jaeta rahastosta tuottoa, vaan rahaston saama tuotto kasvattaa kasvuosuuden arvoa. Tuotto-osuuksien omistajille jaetaan vuotuinen tuotto, jolloin tuoton maksaminen vähentää tuotto-osuuden arvoa tuoton verran.

Suomen verotuksessa kasvuosuuksille kertynyt tuotto tulee verotettavaksi vasta, kun kasvuosuudet myydään. Sijoitusrahasto itse ei Suomessa maksa veroa tuotostaan tai kasvustaan.

Katso myös
----------

* Osuuslaji (tuotto- ja kasvuosuuksien vertailu)
* Tuotto-osuus

Lähteet
-------

* Pörssisäätiö: Sijoitus rahasto-opas (Arkistoitu – Internet Archive), 2015
* Taloustaito: Rahaston kasvuosuus tarjoaa veroedun (Arkistoitu – Internet Archive), 1.8.2012
* Sijoitusrahastosta saatavien tulojen verotus, 9.2.2015
**Kangasniemen kirkkoranta** on monipuolisen suomalaisen kulttuuriammattilaisen Ragnar Ekelundin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1917. Kooltaan maalaus on 46,5×56,5 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmaan.

Ragnar Ekelund maalasi useamman maalauksen Kangasniemen kirkkorannasta. Hän oli syntynyt Kangasniemellä ja vietti siellä lapsuutensa. Hänen maalauksensa perustuvat geometrisiin muotoihin ja hienovaraisiin valöörinvaihteluihin. Ekelundilla katsotaan olevan oma selkeä viivotintyylinsä. Yleensä hän kuvasi maisemat ilman ihmisiä staattisina tiloina. Ekelundin aiheistoa olivat erityisesti saaristomaisemat ja kaupungit.

Ateneumin taidemuseolla on hallussaan kolme Ragnar Ekelundin *Kangasniemen kirkkoranta* -teosta. Niistä kaksi on vuodelta 1917 ja yksi vuodelta 1922.

Lähteet
-------

1. ↑  Ateneumin taidemuseon Insinöörin rakkaus – Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmateos, 2003, s. 44.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Kangasniemen kirkkoranta. (Arkistoitu – Internet Archive)
**Smíchov** on kaupunkialue Tšekin pääkaupungissa Prahassa. Vuonna 2021 siellä asui 34 987 asukasta.

Sijainti ja luonne
------------------

Smíchov sijaitsee Vltavan länsirannalla Petřín-kukkulan eteläpuolella.

Historia
--------

Nykyisen Smíchovin alue on asutettu ainakin neoliittisesta kaudesta alkaen. 1300-luvulla se kaupungistui Újezdin ja Smíchovin keskustan paikkeilla. Pääosa sen maisemasta pysyi kuitenkin hyvin maalaismaisena vielä monen vuosisadan ajan. 1600-luvulla sen pohjoisosiin rakennettiin suuri barokkilinnoitus erottamaan se Malá Stranan ja Prahan kaupungeista.

1800-luvun kuluessa Smíchov teollistui yhdessä muiden Prahan kehysalueiden kanssa voimakkaasti. Se kehittyi merkittäväksi tekstiili-, kemian- ja elintarviketeollisuuden keskukseksi. Poliittisesti itsenäinen Smíchovin kunta perustettiin 1849, ensimmäinen rautatieasema avattiin 1862 ja yhteys Prahan päärautatieasemaan valmistui 1872. Asuin- ja teollisuusrakentaminen oli kiihkeintä vuosina 1868–1873. 1920-luvun alussa Smíchov liitettiin osaksi vastaperustettua suur-Prahaa.

Staropramenin panimo.
Nykyään moni Smíchovin entisistä tehtaista on joko purettu tai lopettanut toimintansa. Ainut 1800-luvun lopulla perustetuista suuryrityksistä joka yhä jatkaa toimintaansa Smíchovssa on Staropramenin suuri panimo.

Väestö
------

**Asukasmäärän kehitys**| 

| Vuosi | Asukkaita | Muutos |
| --- | --- | --- |
| 1869 | 15 382 |
| 1880 | 24 984 | +62,42% |
| 1890 | 32 646 | +30,67% |
| 1900 | 47 135 | +44,38% |
| 1910 | 51 791 | +9,88% |
| 1921 | 56 249 | +8,61% |
| 1930 | 60 195 | +7,02% |
| 1950 | 61 854 | +2,76% |
|

 | 

| Vuosi | Asukkaita | Muutos |
| --- | --- | --- |
| 1961 | 63 330 | +2,39% |
| 1970 | 55 623 | –12,17% |
| 1980 | 49 309 | –11,35% |
| 1991 | 39 179 | –20,54% |
| 2001 | 33 624 | –14,18% |
| 2011 | 34 926 | +3,87% |
| 2021 | 34 987 | +0,17% |
|

 |
|  |

Lähteet:

Smíchovin keskustaa.

Nähtävyydet
-----------

* Kinskýn puutarha ja kesäpalatsi (*Zahrada Kinských a Letohrádek Kinských*)
* Nový Smíchov -kauppakeskus
* Bertramka -museo
* Pyhän Venceslauksen kirkko (*Kostel sv. Václava*)
* Staropramen panimo

Liikenne
--------

Raitiotielinjat 4, 5, 7, 9, 10, 12, 15, 16, 20, 21 sekä yölinjat 54, 58 ja 59 kulkevat Smíchovin kautta. Prahan metrolinja B pystähtyy Andělin ja Smíchovské nádražín asemilla. Smíchovské nádražín yhteydessä on myös samanniminen rautatieasema.

Lähteet
-------

1. 1 2  Basic data by municipality parts (unit) of selected AD MEP Czech statistical office. Viitattu 13.3.2024. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Chodějovská, Eva: Smíchov *Historického atlasu měst České republiky*. Viitattu 13.3.2024. (tšekiksi)
3. ↑  Hlavní město Praha Czech statistical office. Viitattu 13.3.2024. (tšekiksi)
4. ↑  Smíchov – Postindustrial, Surprising, and Diverse *Prague.eu*. Viitattu 13.3.2024. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Smíchov** Wikimedia Commonsissa
**Kuparivuoren urheilukenttä** myös **Naantalin urheilukenttä** on Naantalissa, kantakaupungin kaupunginosassa sijaitseva vuonna 1925 rakennettu urheilukenttä. Se rakennettiin Naantalin Suojeluskunnan aktiivisuuden myötä talkootyönä ja urheilukentän yhteyteen rakennettiin myös paviljonkirakennus. Yleisurheilukentällä on täysimittainen 8 ratainen 400 metrin kestopäällysteinen juoksurata, 64 x 105-metrinen jalkapallokenttä, sekä muut yleisurheilu suorituspaikat. Kenttää käyttää muun muassa VG-62 ja Naantalin Löyly.

Elokuussa 1925 pidettiin urheilukentän vihkijäiskilpailut. Sodan jälkeen Suojeluskunnat lakkautettiin ja syksyllä 1944 Naantalin suojeluskunta lahjoitti urheilukentän Naantalin kaupungille. Paviljonkirakennus purettiin sittemmin ja paikalla on pukusuojarakennus.

Kuparivuoren urheilukentällä 7. elokuuta 1957 järjestetetyissä kilpailuissa Naantalin Löylyn juoksija Olavi Vuorisalo juoksi ensimmäisenä suomalaisena ja koko maailman 16:ntena juoksijana mailin juoksun alle neljässä minuutissa eli niin sanotun haamumailin ajalla 3.59,1. Aikaisemmin maailmanennätyksen tehnyt Derek Ibbotson juoksi myös kisoissa ja voitti sen, Vuorisalon jäädessä toiseksi. Yleisöä oli yli 6 000, heidän joukossaan presidentti Urho Kekkonen.

Varsinais-Suomen suojeluskuntapiirin päällikön Aarne Peltosen muistomerkki siirrettiin Naantalin voimalaitoksen läheisyydestä Kuparivuoren urheilukentän pohjoispäätyyn vuonna 2017.

Kentän välittömässä läheisyydessä sijaitsee 1 350 metrin valaistu kuntorata/-latu, skeittialue ja kaksi jäähallia.

Lähteet
-------

1. ↑  Tapio Saarni: 50-vuotishistoriikki vuodelta 1999  1999. Naantalin Reserviupseerit ry. Viitattu 8.7.2009. [vanhentunut linkki]
2. 1 2  Jääkärieverstiluutnantti, piiripäällikkö Aarne Peltosen muistopaasi (pdf) (828/12.03.04/2016) *Naantalin kaupunginhallitus 02.05.2017 § 171*.  2.5.2017. Naantali:  Naantalin kaupunki.  Arkistoitu 30.4.2018. Viitattu 29.4.2018.
3. ↑  Vahtera, Raimo: *Naantali tunnissa – Opas naantalilaisuuteen*, s. 6. Lingsoft Oy, 2009. ISBN 978-952-5827-11-8.
4. ↑  Seppeleet Suojeluskunnalle.  *Rannikkoseutu*, 13.4.2018, nro 28, s. 8. Raisio:  Alma Media Kustannus Oy. ISSN 0782-5544.
**Naema Vilhelmina (Naima) Kurvinen** (2. tammikuuta 1876 Viipuri – 17. huhtikuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen sairaanhoitaja ja sairaanhoidon opetuksen ja sairaanhoitajien yhteiskunnallisen aseman kehittäjä.

Henkilöhistoria
---------------

Naima Kurvisen vanhemmat olivat lähetyssaarnaaja Pietari Kurvinen ja Vilhelmina Rosvall. Hän kävi Helsingin suomalaisen tyttökoulun ja valmistui sairaanhoitajaksi Helsingin kirurgisen sairashuoneen kurssilta 1896. Kurvinen toimi sairaanhoitajana Sortavalan yleisessä sairaalassa 1897–1899 ja Oulun lääninsairaalassa vuodesta 1899. Oulun lääninsairaalan ylihoitaja hän oli 1904–1926. Kurvinen toimi Oulussa myös sairaanhoitajakurssien johtajana, oppia sairaanhoitokoulutuksen kehittämiseen hän hankki Yhdysvalloista ja Euroopan eri maista.

Sairaanhoitajakursseilla opetukseen sisällytettiin sekä teoreettisia että käytännöllisiä ja laajempia yhteiskunnallisia aineksia, missä Kurvinen oli edelläkävijä. Hän pyrki samalla myös edistämään sairaanhoitajien asemaan ja palakkauksen tasa-arvoisuutta. Hän oli perustamassa ja johti Oulun sairaanhoitajataryhdistystä, joka toimi vuodesta 1908 aina vuoteen 1972 asti. Sillä oli oppilaskoti, stipendirahasto, hoitajattarien vanhuuden- ja kesäkodit, sairaus- ja hautauskassat sekä oma Kurvisen toimittama kuukausittain 1915–1919 ilmestynyt lehti *Kipinä*. Toinen Kurvisen toimittama lehti, *Pohjolan Jouluruusuja*, ilmestyi 1922–1926. Helsinkiin 1926 muutettuaan Kurvinen perusti sinne sairasaputoimisto Salven, kaupunkiin hoitoa saamaan tulevia varten.

Julkaisuja
----------

* *Vid sjukbädden*, 1903

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sorvettula, Maija: / Naima Kurvinen *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  22.4.1998. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 17.4.2024.
2. ↑  Kuollut. Naima Kurvinen. 2. I. 1876–17. IV. 1933.  *Epione*, 1.5.1933, nro 5, s. 1. Kansalliskirjasto. Viitattu 17.4.2024.  (ei-vapaa)

Aiheesta muualla
----------------

* Naima Kurvinen *Biografiasampo*.
* Naima Kurvinen – Suomalaisen Naisliiton Oulun osasto uuteen vauhtiin
* *Naima Kurvinen: En historisk beskrivning*, 1984, Tuija Alaranta
Kuva Maralingan alueelta.
**Operaatio Antler** (suom. *kruunusarvi*) oli ydinkoesarja, jonka Yhdistynyt kuningaskunta toteutti Maralingan alueella Etelä-Australiassa syys-lokakuussa 1957.

Sarjassa Yhdistynyt kuningaskunta räjäytti kolme kilotonni-luokan ydinpommia. Operaation nimeä muuteltiin kolmasti. Aluksi se oli *Sapphire*, joka kuitenkin oli suhteellisen epäonnistunut Armstrong Whitworthin suihkumoottori. *Tadje*, *Biak* ja *Taranaki* ydinkokeiden räjäytykset toteutettiin joko metallisesta tornista taikka ilmapallosta räjäytettyinä.

Eräänä tarkoituksena oli kokeilla primääristä fissio-räjähdettä, joka vuorostaan laukaisi sekundäärisen tuhovoimaltaan suuremman fuusio-räjähteen kuten esimerkiksi Yellow Sun -räjähteen. *Teller-Ulam design* ja *Alarm Clock* kuvailevat näitä.

*Taranaki* oli voimakkain tässä koesarjassa, ja toteutettiin viimeisimpänä. Se laukaistiin ilmapallosta, muiden ollessa torniräjäytyksiä. 26,6 eli 27 kT toteutui. 25–30 kT räjähdysvoima oli odotettavissa, mutta jopa 50 kT tuhovoimaa oltiin odotettu, mikä ei kuitenkaan toteutunut.

*Indigo Hammer* -ydinkärkeä suunniteltiin ilmatorjuntaohjus Bristol Bloodhoundin taistelukärjeksi.

  
MaralingaMaralingan sijainti Australiassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3   Viitattu 10.1.2022.
2. ↑   Viitattu 10.1.2022.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:British nuclear tests at Maralinga#Operation Antler
**Río de la Plata** (suom. *Hopeajoki*) on Uruguayjoen ja Paranájoen yhteinen estuaari Etelä-Amerikan rannikolla. Se on noin 290 kilometrin mittainen ennen kuin jokien vesi laskee Atlanttiin. Alkupäästään joensuu on 48 km leveä ja levenee 220 kilometriin. Se muodostaa rajan Argentiinan ja Uruguayn välillä.

Merkittävimmät kaupungit Río de la Platan varrella ovat maiden pääkaupungit Buenos Aires ja Montevideo. Kaakosta puhaltava tuuli saattaa aiheuttaa 'sudestada'-nimellä tunnetun ilmiön ja nostaa tulvan alueella.

Ensimmäisenä eurooppalaisena Río de la Platan näki vuonna 1516 espanjalainen Juan Díaz de Solís etsiessään reittiä Atlantilta Tyynellemerelle. Intiaanit tappoivat koko retkikunnan nykyisen Uruguayan Colonian rannikolla, lukuun ottamatta laivapoika Francisco del Puertoa, jonka pelasti seuraavana vuonna Sebastián Gaboton laiva.

Toisen maailmansodan alussa 13. joulukuuta 1939 käytiin Río de la Platan suulla meritaistelu Saksan Kriegsmarinen taskutaistelulaivan Admiral Graf Speen ja brittiläisen osaston välillä. Admiral Graf Spee upotettiin muutamia päiviä sen jälkeen estuaariin.

Lähteet
-------

1. ↑  Río de la Plata *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 12.5.2017.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Río de la Plata**.
Ydinlatauksen räjähdyspilvi.
Uutinen räjäytyksestä *West Australian* -sanomalehden etusivulla 4. lokakuuta 1952.
**Operaatio Hurrikaani** (engl. *Operation Hurricane*) oli ensimmäinen Britannian tekemä ydinkoe. Se tapahtui Länsi-Australian Monte Bellon saarilla, Tremouillen saarella 3. lokakuuta 1952. Aluetta suhteellisen lähellä sijaitsee Dampierin satama. Kokeen tyyppi oli muista edellisistä suuresti poikkeava. Siinä plutonium-pohjainen ydinlataus räjäytettiin laivaston aluksen sisällä. Kohteena oli fregatti HMS Plym. Tämän atomipommin kehitysprojektin pääsuunnittelija oli William G. Penney. Useat brittiläiset tiedemiehet olivat osallistuneet Yhdysvaltain Manhattan-projektiin. 

Vaikka oli kulunut jo seitsemän vuotta maailman ensimmäisestä, Yhdysvaltojen tekemästä ydinkoeräjäytyksestä, ja Neuvostoliiton vastaavastakin kolme vuotta, tämä ydinräjähde ei ollut niitä kehittyneempi. Hurricane oli hyvin pitkälle Fat Mania vastaava. Koelatauksen toivottiin olevan 30 kilotonnin luokkaa, mutta se jäi suunnilleen Trinityä vastaavaksi, eli alle 25 kT.

Englantilaiset saivat oman uraanimateriaalinsa Kanadasta ja myöhemmin Australiasta. Sen he jalostivat plutoniumiksi grafiitti-hidasteisessa, Calder Hallissa eli Windscalen ydinvoimalasta tulleista sivutuotteista eli ydinvoiman tuottamisen tuloksista; jalostuneesta hajoamisprosessin jäännöksestä. Ydintutkimuskeskuksina toimivat Harwell ja Aldermaston, sekä Kanadan kanssa yhteistyössä White Chalkin tutkimuslaitos.

Thomas ja Witts esittivät omassa teoksessaan, että briteiltä salattiin tietoja: siitäkin huolimatta, että heidän omia tutkijoitaan oli mukana Manhattan-projektissa. Erityisesti johtaja, kenraali Groves vastusti luottamuksellisten tietojen antamista briteille peläten tietovuotoja Neuvostoliitolle. Osaksi näistä syistä johtuen, brittien edustajia (eversti Cheshire ja tutkija Penney) ei päästetty ensimmäiselle, niin kutsutulle atomilennolle (*Erikoispommihyökkäys #13*) eli Hiroshimaan kohdentuvaan hyökkäykseen.

Myöhemmin britit kirivät kiinni muita, niin kutsuttuja ydinmahtivaltioita, varsin nopeassa tahdissa. Britannia teki oman *Yellow Sun* -tyyppiseen vetypommin kehittelyyn liittyvän koesarjansa, eli Operaatio Grapplen: myös niinkin varhain kuin jo 1950-luvulla. 
Operaatio Mosaiikki (engl. *Mosaic*) toteutettiin vuonna 1956 samalla (Montebellon saarten) alueella.

  
Monte Bello IslandsMonte Bellon saaret Länsi-Australiassa

Lähteet
-------

1. ↑  Public Information Films | 1951 to 1964 | Film index | Operation Hurricane *The National Archives*. Viitattu 2.10.2022. (englanniksi)
2. ↑  About us *GOV.UK*. Viitattu 2.10.2022. (englanniksi)
3. ↑  Thomas, G. & Witts, M.M. 1976/1981: s.297.
4. ↑  1957: Britain drops its first H-bomb *BBC News*.  15.5.1957. Viitattu 2.10.2022. (englanniksi)
5. ↑  Semaphore: Operations HURRICANE and MOSAIC *Royal Australian Navy*. Viitattu 2.10.2022. (englanniksi)
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 25.12.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* (lataaja: Australian Kansallisarkisto, kesto 9 min.)
* 
* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Handler vuonna 1961.Ruth Handler

Elämä| Syntynyt | 
4. marraskuuta 1916Denver, Colorado |
| Kuollut | 
27. huhtikuuta 2002 |
| Puoliso | 
Isidor Elliot Handler (vuodesta 1938 vuoteen 2002) |

muokkaa - muokkaa wikitekstiäTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Ruth Handler** (4. marraskuuta 1916 - 27. huhtikuuta 2002) oli yhdysvaltalainen liikenainen ja keksijä. Handler oli tunnettu Barbie-nuken keksimisestä. Vuonna 1967 Handlerista tuli myös Mattelin toimitusjohtaja. Idean Barbie-nukkeensa Handler sai, kun huomasi lasten leikkivän mieluummin aikuisnukeilla kuin lapsinukella. Nuken nimi tulee hänen tyttärensä Barbara Handlerin lempinimestä Barbiesta.

Elämä
-----

Ruth Handler syntyi juutalaiseen perheeseen, joka oli juuri muuttanut Coloradoon, Denveriin. Handler muutti 19-vuotiaana yhteen poikaystävänsä Elliot Handlerin kanssa. Pari meni naimisiin 1938.

Vuonna 1970 Handler sairastui rintasyöpään. Vuonna 1973 Handler myös alkoi kehittelemään ensimmäisiä prosteettisia rintoja niille, jotka olivat menettäneet omansa rintasyövälle. Vuonna 1976 näitä prosteettisia rintoja alettiin myydä Nearly Me -nimisellä mallistolla.

Ura
---

### Barbien synty

Handlerit perustivat uuden yrityksen yhdessä Harold "Matt" Matsonin kanssa.

Handlerit lähtivät matkalle Eurooppaan vuonna 1956. Siellä he näkivät nuken, joka näytti aikuiselta naiselta. Nukke oli Bild Lilli, ja se erosi suuresti useimpien pienten tyttöjen omistamista vauvanukeista. Ruth inspiroitui. Kolme vuotta myöhemmin Mattelin versio, Barbie, debytoi. Barbielle kuului lukuisia vaatteita, jotka voitiin ostaa erikseen. Barbie sai ensin kritiikkiä. Ihmiset olivat sitä mieltä, etteivät äidit haluaisi ostaa lapselleen nukkea, jolla on rinnat. Handler kuitenkin itse totesi, että nuorten tyttöjen itsetunnolle olisi tärkeä leikkiä nukella, joka näyttää aikuiselta ja jolla on rinnat. Handler vastasi kritiikkiin, että tytöt eivät halua leikkiä olevansa äitejä, vaan isompia tyttöjä.

Myöhemmin Handler kehitteli myös poikanukke Kenin, joka oli nimetty hänen poikansa Kennethin mukaan.

1. ↑  Ruth Handler *seura.fi*.
2. ↑  Kuka Amerikan teki? - Ruth Handler *pbs.org*.
3. ↑  Ruth Handler enksylopedia *jwa.org*.
4. ↑  Ruth Handler puhuu rintasyövästä avoimesti *womenshealthmag.com*.
5. ↑   *survivornet.com*.
6. ↑   *fastcompany.com*.
Katškanarin vaakuna.
**Katškanar** (ven. Качкана́р) on kaupunki Sverdlovskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Uralin itäpuolella 294 kilometriä Jekaterinburgista pohjoiseen. Kaupungissa on Tšusovoin ja Kušvan väliseltä rautatieltä haarautuvan sivuradan pääteasema. Asukkaita on 42 800 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunta on perustettu vuonna 1958 titaani- ja magnetiittikaivoksen yhteyteen. Vuonna 1968 siitä tuli kaupunki. Nykyään Katškanarissa toimii rikastamokombinaatti, teräsbetonirakennetehdas ja konepajateollisuutta.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 23.2.2010. (venäjäksi)
2. ↑  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 517. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Katškanarin kaupungin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Sverdlovskin alueen vaakuna**Sverdlovskin alueen kaupungit**
Sverdlovskin alueSverdlovskin alue
**Hallinnollinen keskus: Jekaterinburg**  

Alapajevsk | Aramil | Artjomovski | Asbest | Berjozovski | Bogdanovitš | Degtjarsk | Irbit | Ivdel | Kamensk-Uralski | Kamyšlov | Karpinsk | Katškanar | Kirovgrad | Krasnoturinsk | Krasnouralsk | Krasnoufimsk | Kušva | Lesnoi | Mihailovsk | Nevjansk | Nižnije Sergi | Nižni Tagil | Nižnjaja Salda | Nižnjaja Tura | Novaja Ljalja | Novouralsk | Pervouralsk | Polevskoi | Revda | Rež | Severouralsk | Serov | Sredneuralsk | Suhoi Log | Sysert | Tavda | Talitsa | Turinsk | Verhni Tagil | Verhnjaja Pyšma | Verhnjaja Salda | Verhnjaja Tura | Verhoturje | Veltšansk | Zaretšnyi
**GBU-39/B Small Diameter Bomb (SDB)** on yhdysvaltalainen GPS/INS ohjattu kohteeseen lentävä liitopommi.

Yleistä
-------

GBU-39 käyttää GPS-pohjaista inertiasuunnistusta, ja on suunniteltu tuhoamaan kiinteitä rakenteita, kuten bunkkereita. Siihen on saatavilla erilaisia taistelukärkiä. Pommissa on laukaisun jälkeen aukeavat siivet, jotka mahdollistavat pidemmän kantaman ja lentoajan. Pommeja voidaan kuljettaa monta yhdellä hävittäjällä pienen kokonsa vuoksi, esimerkiksi neljä pommia voidaan asentaa yhteen BRU-61/A -telineeseen. Nimi *Small Diameter Bomb* tarkoittaa suomeksi "pienen halkaisijan pommia".

GBU-39:n jatkokehitelty malli on GBU-53/B StormBreaker, jolla voi iskeä myös liikkuvia kohteita vastaan. GBU-39:stä on kehitetty myös maalta ammuttava versio, GLSDB.

Laukaisualustat
---------------

Neljä GBU-39 -pommia F-15E -hävittäjän aseistuksena
#### Pommin laukaisemaan pystyvät lentokoneet nyt ja tulevaisuudessa:

* A-10 (suunniteltu)
* AC-130J (suunniteltu)
* AC-130W
* B-1 (suunniteltu)
* B-2 (suunniteltu)
* B-52 (suunniteltu)
* F-15E
* F-16
* F-22
* F-35 (suunniteltu)
* JAS 39
* Panavia Tornado

Lähteet
-------

1. 1 2  GBU-39 Small Diameter Bomb / Small Smart Bomb *www.globalsecurity.org*. Viitattu 6.9.2022.
2. ↑  Puolustusvoimat tilasi JDAM- ja SDB I -pommeja - ilmasta-maahan -vaikutuskykyä F-35 -hävittäjiin | *www.lentoposti.fi*.  1.3.2024. Viitattu 2.3.2024.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:GBU-39 Small Diameter Bomb
Noguchi vuonna 2012
**Akiyo Noguchi** (jap. 野口 啓代, *Noguchi Akiyo*, s. 30. toukokuuta 1989) on japanilainen kiipeilijä.

Noguchi on kilpaillut aikuisten kilpailuissa vuodesta 2005 lähtien, jolloin osallistui Münchenin MM-kilpailuissa köysikiipeilyyn ja boulderointiin. Hän saavutti samoissa MM-kilpailuissa ensimmäisen arvokisamitalin, kun oli kolmas köysikiipeilyssä. Boulderoinnissa hän oli 21. Hän voitti saman vuoden nuorten Aasian-mestaruuskilpailuissa köysikiipeilyn ja oli toinen nopeuskiipeilyssä. Ensimmäisen Aasian-mestaruuden Noguchi voitti 2006, kun hän voitti boulderoinnin mestaruuden. Vuoden 2007 MM-kilpailuissa Noguchi saavutti MM-hopeaa boulderoinnissa. Vuonna 2009 hän voitti kolme world cup -kilpailua. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän oli viides boulderoinnissa, kahdeksas köysikiipeilyssä ja 31. nopeuskiipeilyssä. Hän kuitenkin voitti AM-kultaa boulderoinnissa ja AM-hopeaa köysikiipeilyssä saman vuoden AM-kilpailuissa. Vuonna 2010 Nohuchi voitti kaksi world cupin -kilpailua. Vuonna 2011 hän voitti neljä world cup -kilpailua. Vuoden 2011 MM-kilpailuissa hän oli boulderoinnissa viides.

Vuonna 2012 Noguchi voitti kolme world cupin kilpailua. MM-kilpailuissa hän oli kuudes boulderoinnissa. Vuonna 2013 hän ei voittanut suuria kilpailuja, mutta vuonna 2014 hän voitti neljä world cupin kilpailua. Vuoden 2014 MM-kilpailuissa Noguchi oli kolmas boulderoinnissa ja yhdeksäs köysikiipeilyssä. Vuonna 2015 hän voitti yhden world cupin kilpailun. Aasian-mestaruuskilpailuissa hän saavutti AM-hopeaa boulderoinnissa ja oli neljäs köysikiipeilyssä ja 17. nopeuskiipeilyssä. Vuoden 2016 MM-kilpailuissa Noguchi oli kolmas boulderoinnissa. Aasian-mestaruuskilpailuissa 2016 hän voitti sekä köysikiipeilyn että boulderoinnin. Vuoden 2017 Aasian-mestaruuskilpailuissa Noguchi voitti boulderoinnin ja oli toinen köysikiipeilyssä. Vuonna 2018 hän voitti kolme world cupin kilpailua. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän oli toinen boulderoinnissa, kahdeksas köysikiipeilyssä ja 45. nopeuskiipeilyssä ollen kokonaiskilpailun neljäs. Vuoden 2018 Aasian-mestaruuskilpailuissa Noguchi voitti kokonaiskilpailun, oli toinen köysikiipeilyssä, viides boulderoinnissa ja 22. nopeuskiipeilyssä. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa Noguchi oli toinen boulderoinnissa ja yhteiskilpailussa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Akiyo Noguchi IFSC. Viitattu 9.4.2021. (englanniksi)
Totem T1-ydinkokeen muisto-obeliski. Päiväys on Australian aika-asetusten mukainen.
**Operaatio Toteemi** (engl. *Operation Totem*) toteutettiin Australian Emu Fieldissä vuonna 1953. Ydinkoe seurasi Operaatio Hurrikaania, edeltävältä vuodelta (1952). Koesarjoissa toteutettin 2 eri ydinkoetta: joiden vahvuudet olivat 8 (*Test 2*) ja 10 kilotonnia (*Test 1*). Blue Danube -tyyppistä taktista ydinpommia testattiin näissä, päivämäärät olivat 14. (*T1*) sekä 26. lokakuuta (*T2*) 1953. Etelä-Australiassa tehdyt koeräjäytykset toteutettiin, niin sanotusti torni-räjäytyksinä, 31 metrin korkeudesta. *Blue Danube* (tuhovoima 14 kT) oli ensimmäinen operatiivisen käytön saavuttanut ydinase Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien historiassa.

Ydinkokeisiin otti osaa myös "brittien ydinaseen isä", tohtori William G. Penney. Centurion-panssarivaunut sekä Avro Lincoln -pommikoneet osallistuivat radioaktiivisen ydinlaskeuman tarkkailu-tehtäviin.

Omamassaltaan suhteellisen raskas (omamassa n. 4 500 kg), mutta muotoilultaan varsin aerodynaaminen *Special Bomb OR.1001* eli *Smallboy* (jota ei pidä sekoittaa Little Boy'hin), hyväksyttiin palveluskäyttöön brittiläisiin lentolaivueisiin. Näitä pommeja käyttävinä olivat, aluksi niin kutsutut V-pommittajat, joiden ohella myös Avro Lincoln - joka oli raskas, jo vanhentuva potkuri-käyttöinen pommikone. Pommeja tuotettiin kaikkiaan 58 kpl, yksikkökustannuksen ollessa 1 milj. £.

  
Emu FieldEmu Field'in sijainti Australiassa.

Lähteet
-------

1. ↑   Viitattu 27.12.2021.
2. 1 2   Viitattu 27.12.2021.
3. ↑   Viitattu 27.12.2021.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Operation Totem
**Heinolan linja-autoturma** tapahtui 17. huhtikuuta 1999 Heinolassa valtatien 4 Heinolan eteläisessä liittymässä. Tilausajossa ollut Scania-merkkinen linja-auto (rekisterinumero FAB-624), jossa oli kuljettaja ja 39 matkustajaa, ajoi liittymän rampin ja risteävän tien T-risteyksessä kaiteen läpi ja putosi alas 8,7 metriä korkealta penkereeltä. Auto pysyi kuitenkin pyörillään ja jatkoi vielä matkaa vanhaa tienpohjaa pitkin 20 metrin matkan, kunnes juuttui hiekkakasaan. Onnettomuudessa kuoli neljä matkustajaa, joista kolme heti ja yksi kuusi päivää myöhemmin sairaalassa. Kuljettaja ja 32 matkustajaa saivat vammoja. Linja-auto oli ollut kuljettamassa pyhiinvaeltajia Uuden Valamon luostariin. Onnettomuusauton kuljettaja tuomittiin myöhemmin sakkoihin kolmesta kuolemantuottamuksesta sekä liikenneturvallisuuden vaarantamisesta.

Onnettomuustutkintakeskuksen (Otkes) tutkintaselostus julkistettiin toukokuun alussa 2000.

Kuljettajan mukaan auton jarrut eivät toimineet, kun hän yritti jarruttaa rampissa ennen rampin loppuosassa ollutta vasemmalle kääntyvää mutkaa. Tutkimuksissa auton jarruista ei kuitenkaan löytynyt teknistä vikaa, eikä myöskään ajopiirturin kiekossa ollut merkkiä jarrujen käytöstä tässä kohtaa. Toisaalta ei kuitenkaan löytynyt myöskään sellaisia seikkoja, jotka olisivat osoittaneet kuljettajan kertomuksen jarrujen pettämisestä vääräksi.

Onnettomuuteen vaikutti se, että linja-auto tuli rampin lopussa olevaan mutkaan vähintään 55 kilometrin tuntinopeudella ja kuljettaja joutui keskittymään siihen, että sai oikealle kallistuvan auton oikaistua. Kuljettaja oli ollut myös viimeiset 15 vuotta poissa linja-auton kuljettajan ammatista, joten hänen auton käsittelynsä oli ollut epävarmaa. Lisäksi Heinolan eteläisen liittymän rampin muoto on sellainen, että rampin loppupäässä oleva jyrkkä kaarre vasempaan tulee yllättäen eteen.

Tutkinnan perusteella Otkes antoi yhdeksän turvallisuussuositusta, joiden joukossa oli suositus siitä, että linja-autonkuljettajien perus- ja jatkokoulutuksessa kiinnitettäisiin huomiota ajoneuvon jarrutuskäyttäytymiseen ABS-jarrujen häiriötilanteissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  A1/1999Y Linja-auto-onnettomuus Heinolassa 17.4.1999 Onnettomuustutkintakeskus.  Arkistoitu 26.8.2018. Viitattu 30.8.2018.
2. ↑  Kuopion bussiturmaa läheisesti muistuttava onnettomuus tapahtui Heinolassa 1999: Neljä kuoli, kun pyhiinvaeltajia kuljettanut linja-auto syöksyi kaiteen läpi pudotukseen *Yle Uutiset*.  25.8.2018. Viitattu 30.8.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Onnettomuuden tutkintaselostus (PDF)
**The Libertines** on brittiläinen rockyhtye. Yhtyeessä soittavat Carl Barât (laulu ja kitara), Peter Doherty (laulu ja kitara), John Hassall (basso) ja Gary Powell (rummut). Bändin alkuperäinen basisti oli nykyään Razorlight-yhtyeessä soittava Johnny Borrell.

Debyyttilevy *Up The Bracket* julkaistiin vuonna 2002 ja toinen levy *The Libertines* vuonna 2004. Molemmat albumit tuotti The Clash -yhtyeestä tuttu Mick Jones. *Up the Bracket* teki historiaa kohoamalla kriitikkojen suosikiksi useissa äänestyksissä jopa Bob Dylanin ohi. The Libertinesin musiikkia on verrattu brittirockin legendoihin, The Jamiin sekä The Clashiin. Yhtyeen tapaa soittaa rockia pidetään perinteisen englantilaisena.

Yhtye oli tunnettu yllätyskeikoista, esiintymisiä pidettiin epätavallisissa paikoissa ja keikkoja mainostettiin Internetin keskustelupalstoilla ja tekstiviestein. Samalla innolla keikkoja myös peruttiin – syynä yhtyeen jäsenien ongelmat huumausaineiden kanssa.

Yhtye hajosi virallisesti vuoden 2004 lopulla. Yhtyeen voimakaksikolla, Carl Barâtilla ja Pete Dohertyllä, oli myrskyisä suhde, ja kahden taiteilijan suuren egon sovittaminen yhteen bändiin osoittautui vaikeaksi ja lopulta koitui yhtyeen kohtaloksi. Bändin kakkossolistilla Pete Dohertylla oli pitkään ollut ongelmia päihteiden kanssa ja hänet tuomittiin kuukaudeksi vankeuteen murrosta Carl Barâtin asuntoon. Tätä ennen Doherty oli erotettu yhtyeestä jatkuvien päihdeongelmien vuoksi. Doherty liittyi takaisin yhtyeeseen lokakuussa 2003, mutta hänet erotettiin uudestaan vuoden 2004 kesäkuussa.

Yhtyeen jäsenet eivät lopettaneet musisointiaan, vaikka The Libertines olikin jo hajonnut. Peter Doherty julkaisi Babyshambles-yhtyeensä kanssa vuonna 2005 *Down in Albion* -albumin. Carl Barât sai Dirty Pretty Things -yhtyeen kanssa *Waterloo to Anywhere* -levyn valmiiksi 2006. Dirty Pretty Thingsissä vaikutti myös ex-Libertine Gary Powell. John Hassal puolestaan perusti yhtyeen Yeti, jonka kanssa julkaisi ensimmäisen täyspitkän albumin *The Legend of Yeti Gonzales* vuonna 2008.

Yhtyeen paluulevy Anthems for Doomed Youth julkaistiin 11.9.2015.

Albumit
-------

* Up the Bracket (2002)
* The Libertines (2004)
* Anthems for Doomed Youth (2015)
* All Quiet on the Eastern Esplanade (2024)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **The Libertines** Wikimedia Commonsissa
*Hakusana "modus" ohjaa tänne. Automallista katso artikkeli Renault Modus.*
**Tapaluokka** eli **modus** on verbien taivutuksen kategoria. Modus ilmaisee puhujan suhtautumista predikaatin kuvaamaan toimintaan.

Suomen kielessä
---------------

Suomen yleiskielessä käytetään neljää tapaluokkaa, jotka ovat

* indikatiivi eli tositapa,
* imperatiivi eli käskytapa,
* konditionaali eli ehtotapa ja
* potentiaali eli mahtotapa (nykykielessä harvinainen).

Harvinaisempia (lähinnä murteissa ja vanhassa kielessä) suomessa esiintyviä tapaluokkia ovat eventiivi, optatiivi (ja aggressiivi). Joissakin kieliopeissa verbin 3. persoonan ja passiivin imperatiivimuodoista käytetään nimitystä jussiivi.

Ruotsin kielessä
----------------

Nykyruotsissa käytetään kolmea tapaluokkaa, jotka ovat

* indikatiivi
* imperatiivi ja
* konjunktiivi.

Näistä konjunktiivi on erittäin harvinainen, ja sen korvaavat usein muut ilmaukset. Mm. konditionaali muodostetaan ruotsin kielessä apuverbillä *skulle*.

Viron kielessä
--------------

Viron kielessä käytetään neljää tai viittä tapaluokkaa (riippuen siitä, lasketaanko jussiivi omaksi luokakseen), jotka ovat

* indikatiivi,
* imperatiivi ja jussiivi,
* konditionaali ja
* kvotatiivi.

Muissa kielissä
---------------

Romaanisissa kielissä tunnetaan myös subjunktiivi (jota latinan, italian, saksan ja portugalin kieliopeissa kutsutaan konjunktiiviksi). Muita harvinaisempia moduksia ovat esimerkiksi miratiivi ja partisipiaali.

Katso myös
----------

* Persoonamuoto
* Aikamuoto eli tempus
* Aspekti

Lähteet
-------

1. ↑  Tapaluokat Finnlectura. Viitattu 21.7.2020.
2. ↑  § 1590 Modukset ja niiden suhde modaalisuuden lajeihin *Iso suomen kielioppi*. Viitattu 21.7.2020.
3. ↑  Modes of verbs in Finnish *jkorpela.fi*. Viitattu 21.7.2020. (englanniksi)
4. ↑  Määritelmät: jussiivi *Iso suomen kielioppi*. Viitattu 21.7.2020.
5. ↑  Seija Tiisala: I Muoto-oppi *jyu.fi*.  1.1.2007.  Arkistoitu 20.9.2017. Viitattu 20.7.2020.
6. ↑  Kõneviis (MORFOLOOGIA MORFOLOOGILISED KATEGOORIAD Pöördsõna) *EESTI KEELE KÄSIRAAMAT 2007*. Eesti Keele Instituut. Viitattu 21.7.2020. (viroksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Iso suomen kielioppi: § 1590 Modukset ja niiden suhde modaalisuuden lajeihin
**Tšuvantsit** (ven. чуванцы, *tšuvantsy*) ovat pieni kansa Anadyrin ja Kolyman vesistöalueilla Tšukotkan autonomisessa piirikunnassa ja Sahan tasavallassa Venäjän kaukoidässä Koillis-Aasiassa. Tšuvantsit ovat yksi Venäjän tunnustamista pohjoisista alkuperäiskansoista. Suurin osa tšuvantseista asuu Tšukotkan alueella. Vuonna 2002 Venäjällä asui 1 087 tšuvantsia.

Tšuvantsit voidaan jakaa kahteen ryhmään. Toinen ryhmä asuu pienissä kylissä tundralla ja heidän pääelinkeinonsa on poronhoito. Toinen ryhmä ei harjoita poronhoitoa ja heitä asuu muun muassa Markovon kaupungissa Anadyrjoen varrella.

Historia
--------

Tšuvantsit elivät paimentolaisina Anadyrjoen yläjuoksulla ja Anjuj-joen varrella 1600-luvulla. Elinkeinoinaan he harjoittivat metsästystä, kalastusta ja poronhoitoa. Osa tšuvantseista pakeni 1700-luvulla Kolymajoen alueelle tšuktšien hyökättyä heidän alueelleen. Kolyman varsille siirtyneet ovat sittemmin melko paljon venäläistyneet. Anadyrin varsille jääneistä suuri osa puolestaan on sulautunut tšuktšeihin ja korjakkeihin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Chuvans | Encyclopedia.com *www.encyclopedia.com*. Viitattu 21.7.2020.
**Liskoihmiset, liskot** tai **reptiliaanit** ovat mytologisessa ja scifi-kirjallisuudessa esiintyvä ajatus, että jotkut ihmiset ovat todellisuudessa liskoja. Erään muunnelman mukaan maailmaa hallitsevat ulkoavaruudesta tulleet liskojen kaltaiset avaruusoliot, jotka voivat ottaa ihmisen hahmon.

Esimerkkejä
-----------

Ajatus liskoista muodonmuutoksen kokeneina ihmisinä on esiintynyt monissa yhteyksissä

### Islam

Joseph Schachtin mukaan Ibn Hanbal ja eräät klassiset *hadith* -kokoelmat ovat välittäneet tiedon, jonka mukaan profeetta Muhammed kielsi syömästä liskoja, koska ne saattavat kuulua kadonneeseen heimoon, joka oli muuttunut eläimiksi. Tarina sisältyy muiden ohella kokoelmaan Sahih Muslim.

### Robert E. Howard

Scifi- ja fantasiakirjailija Robert E. Howardin vuonna 1929 julkaisema novelli *Varjojen valtakunta* (*The Shadow Kingdom*) kertoo liskoihmisistä. Howard käytti novellin innoittajana teosofista uskomusta maailmaa aiemmin hallinneista roduista.

### David Icke

David Icke, entinen jalkapalloilija ja nykyinen salaliittokirjailija toi liskoihmistarinan laajaan julkisuuteen 1990-luvulla. Icken mukaan suurin osa maailman valtiojohtajista on ulkoavaruudesta peräisin olevia liskoihmisiä. Icken väitteet ovat herättäneet huomiota paitsi eriskummallisuuden vuoksi, myös siksi, että Icke oli ennen niiden esittämistä kuuluisa jalkapalloilija ja BBC:n urheilutoimittaja. Hän yhdisti supersalaliittoteoriaansa valtavan määrän aiempia salaliittoväitteitä ja korvasi niissä esiintyneet juutalaiset liskoihmisillä. Icke selitti liskoihmissalaliiton sekaantuneen World Trade Centerin tuhoon, Prinsessa Dianan kuolemaan, juomaveden fluoraamiseen, Columbinen verilöylyyn, kemikaalivanojen tuottamiseen ja presidentti John F. Kennedyn murhaan.

Katso myös
----------

* Harmaat
* Illuminati

Lähteet
-------

1. ↑  Siltamäki, Tuija: Kaiken takana ovat taas liskoihmiset – Miksi korona kiehtoo salaliittoteoreetikoita ja miksi villeimpiinkin salaliittoihin uskotaan? *YLE*.  5.4.2020.
2. ↑  Jan Frel: Inside the Great Reptilian Conspiracy: From Queen Elizabeth to Barack Obama - They Live! *Alternet.com*.  elokuu 2010.  Arkistoitu 3.12.2015. Viitattu 30.12.2015. (englanniksi)
3. ↑  Joseph Schacht: *The Origins of Muhammadan Jurisprudence*, s. 146. Clarendon, 1950. (englanniksi)
4. ↑  Search results *Sunnah.com*. Viitattu 17.4.2024.
5. ↑  Trompf, Garry W.; Bernauer, Lauren: Producing Lost Civilisations: Theosophical Concepts in Literature, Visual Media and Popular Culture.  *Cusack, Carole; Norman, Alex: Handbook of New Religions and Cultural Production*, 2012.
6. ↑  Barkun, Michael: *A Culture of Conspiracy: Apocalyptic Visions in Contemporary America*. University of California Press, 2003.
7. ↑  MOT innostui Bilderberg-ryhmästä - haastatteli miestä, joka uskoo liskojen johtavan maailmaa *Markkinointi & Mainonta*. Viitattu 16.8.2017. (englanniksi)
**Rämekylmänperhonen** (*Oeneis jutta*) on täpläperhosten heimoon ja heinäperhosten alaheimoon kuuluva keskikokoinen päiväperhonen.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Rämekylmänperhosen siipien kärkiväli on noin 45–58 mm. Naaraat ovat keskimäärin koiraita kookkaampia. Siipien yläpinnan pohjaväri on harmaaruskea. Postdiskaalialassa naarailla on yleensä yhtenäinen keltainen juova, koirailla juova on jakautunut keltaisiksi täpliksi. Juovassa on terättömiä mustia silmätäpliä. Takasiiven alapuoli on tiheään harmaan ja tummanruskean kirjava, tumma keskijuova on yleensä epäselvä.

* Oeneis jutta jutta  ♂*Oeneis jutta jutta* ♂
* Oeneis jutta jutta ♂  △ *Oeneis jutta jutta* ♂ △

Levinneisyys
------------

Rämekylmänperhonen on levinnyt sirkumpolaarisesti Euraasian ja Pohjois-Amerikan pohjoisosiin. Euroopassa se esiintyy eteläisimmillään Puolan koillisosissa ja Pohjois-Amerikassa Kalliovuorilla Coloradon osavaltiossa. Suomessa laji esiintyy koko maassa lukuun ottamatta Lapin pohjoisosia ja Ahvenanmaata.

Elinympäristö
-------------

Rämekylmänperhosen elinympäristöä ovat rämeet ja niiden mäntyjä kasvavat osat sekä kostea tundra. Pohjois-Amerikassa se esiintyy kontortamäntymetsissä.

Lentoaika ja elintavat
----------------------

Lentoaika on toukokuun lopulta elokuun alkupuolelle riippuen esiintymisalueesta. Suomessa lentoaika on yleensä maan eteläosissa kesäkuun alusta ja pohjoisosissa kesäkuun lopulta heinäkuun alkupuolelle. Laji talvehtii kahdesti toukkana, ensimmäinen talvehtiminen tapahtuu keskenkasvuisena ja toinen täysikasvuisena.

Ravintokasvi
------------

Toukan ravintokasveja ovat jokapaikansara (*Carex nigra*), harmaasara (*Carex canescens*), jänönsara (*Carex ovalis*), tupasvilla (*Eriophorum vaginatum*), siniheinä (*Molinia caerulea*) ja sorsimot (*Glyceria*).

Lähteet
-------

* Olli Marttila, Tari Haahtela, Hannu Aarnio, Pekka Ojalainen: *Suomen päiväperhoset*. Tekijät ja Kirjayhtymä Oy, 1990. ISBN 951-26-3471-6.
* Lionel G. Higgins, Norman D. Riley, suom. Olavi Sotavalta: *Euroopan päiväperhoset*. Kustannusosakeyhtiö Tammi, 1973. ISBN 951-30-2311-7.

### Viitteet

1. ↑  Butterflies and Moths of North America  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Luontoportti: Rämekylmänperhonen (*Oeneis jutta*)
* Suomen Perhoset: Rämekylmänperhonen
* UniProt, Taxonomy: Oeneis jutta (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q508213
* Wikispecies: Oeneis jutta
* BAMONA: Oeneis-jutta
* BioLib: 51801
* BugGuide: 12880
* CoL: 48XCH
* EoL: 136574
* EUNIS: 90822
* Fauna Europaea: 441466
* Fauna Europaea (new): d44c97c3-9abd-45d2-94db-66a001aa2cab
* GBIF: 5128357
* iNaturalist: 198811
* IRMNG: 10662103
* ITIS: 188557
* LepIndex: 143381
* MONA: 4611
* MaBENA: OeneiJutta
* NatureServe: 2.111174
* NCBI: 328893
* Observation.org: 80924
* Open Tree of Life: 846642
* Laji.fi: MX.60997

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo taiteilijasta. Yritysjohtajasta katso Viljo E. Mäkinen.*
**Viljo Mäkinen** (9. heinäkuuta 1920 Kisko – 2. syyskuuta 1985 Turku) oli suomalainen keraamikko ja kuvanveistäjä.

Taiteellinen toiminta
---------------------

Viljo Mäkinen opiskeli Turun piirustuskoulussa vuosina 1937–1939. Hän teki opintomatkoja Italiaan ja Ranskaan. Ensimmäinen näyttely hänen teoksistaan järjestettiin vuonna 1948. Mäkinen työskenteli keraamikkona Kupittaan Savella, jossa hän toimi noin vuoteen 1960 saakka. Mäkisen näyttelyitä on ollut Turun taidemuseossa 1965 ja Wäinö Aaltosen museossa 1970. Viljo Mäkinen tunnetaan erityisesti humoristisista veistoksistaan. Teokset ovat useasti kansanomaisia ja kekseliäitä. Hän teki myös muun muassa akvarelleja, maalauksia ja kollaaseja. Viljo Mäkisen taiteelle on leimallista erilaisten materiaalien rohkea hyödyntäminen ja monia niistä voi pitää naivistisina. Hän on käyttänyt veistoksissaan pronssia, puuta, terrakottaa, sementtiä ja erilaisia kiviä. Tyypillisiä aiheita Mäkisellä ovat sympaattiset eläin- ja ihmishahmot. Useita hänen teoksiaan on hankittu Ateneumin taidemuseoon.

### Teoksia

* Nuoruus, Loimaa.*Nuoruus*, Loimaa.
* Reliefi, 1950, Perniö, Salo.Reliefi, 1950, Perniö, Salo.
* Nuoruus elämän lähteellä, 1952, Turku.*Nuoruus elämän lähteellä*, 1952, Turku.
* Hitsaajat, 1968, Turku.*Hitsaajat*, 1968, Turku.
* Portsan pojat, 1972, Turku.*Portsan pojat*, 1972, Turku.
* Kissa-Alli, 1977, Turku.*Kissa-Alli*, 1977, Turku.
* Korppu-Vihtori, 1985, Turku.*Korppu-Vihtori*, 1985, Turku.

### Katso myös

* *Kissa-Alli*
* *Portsan pojat*
* *Hitsaajat (Turku)*
* *Korppu-Vihtori*

Lähteet
-------

1. 1 2  Mäkinen, Viljo Suomen Kansallisgalleria. Viitattu 27.5.2014. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Kulmala, Hanna: Turkulaistaiteilija Viljo Mäkinen *Antiikkia ja arkipäivää -blogi*.  14.1.2010. Viitattu 27.5.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Itkonen, Satu: *Sydän siveltimellä. Suomalaista naivismia*, s. 84-87. Taidepiste, 1998. ISBN 951-96451-3-6.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Wäinö Mäkinen** (6. joulukuuta 1882 Sortavala – 16. toukokuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Mäkinen toimi Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1922–1924 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Mäkinen toimi myös Sortavalan maalaiskunnan kunnanvaltuuston puheenjohtajana.

Mäkinen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1903 ja valmistui musiikkiopistosta 1907 sekä suoritti musiikkiopintoja Saksassa. Politiikan ulkopuolella Mäkinen toimi Rauman seminaarin vt. musiikinlehtorina 1908−1910, maanviljelijänä Sortavalan maalaiskunnassa 1912−1939 ja 1941−1944, Karjalan Äänen päätoimittajana Sortavalassa 1918 sekä säestäjänä ja avustajana useiden taiteilijoiden konserteissa sekä piti lukuisia pianokonsertteja.

Mäkisen vanhemmat olivat seminaarinlehtori Eero Mäkinen ja Maria Emilia Stenbäck. Mäkisen puoliso vuodesta 1913 oli Augusta Makarov.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  .aspx Wäinö Mäkinen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Maalaisliiton kansanedustajat 1922–1924 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(45) | 
* Alestalo (1923–1924)
* Arffman
* Hahl
* Hautamäki
* Hirvensalo
* Honkavaara
* Hyvönen
* Joukahainen
* Junes
* Juutilainen
* Kallio
* Kalliokoski
* Kankkunen
* Kanniainen
* Kauranen
* Kirra
* Kivilinna
* Koivuranta
* Kopsa
* Kuisma
* Kukkonen
* Kärki
* Lahdensuo
* Lohi
* Loukko
* Makkonen
* Manner
* Mustakallio
* Mäkinen
* Niskanen
* Niukkanen
* Perälä
* Pesonen
* Pilkka
* Pitkänen
* Reinikka
* Ryynänen
* Sallinen
* Salo
* Seppänen
* Sunila
* Tarkkanen
* Vainio
* Vesterinen
* Westermarck (1922–1923)
* Åkesson

 |

 |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Eduskunta

 |

 |