recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Muurahaiskylpy** tai **muurahaispesäkylpy** on kansanperinnettä, jota kansanparantajat edelleen käyttävät hoitomuotona reumaattisiin kipuihin, lihastulehduksiin ja aineenvaihduntaa parantamaan. Muurahaiskylvyssä kylpyammeelliseen vettä sekoitetaan kilo muurahaisia ja muurahaispesäkylvyssä kylpyveteen sekoitetaan metsästä kerättyä ja kuivattua pesäainesta, erilaisia yrttejä sekä mänty-jalokuusiöljyä. Muurahaisten sijaan 1930-luvulla oli saatavilla kylpyihin ihmisen tekemiä muurahaishappovalmisteita. Terveyttä edistämään pyrkiviä kylpyjä ovat myös yrttikylvyt.

Reumatismin ja hermosäryn hoitoon käytettiin myös iholle siveltyä muurahaisspriitä eli muurahaishappospriitä (lat. *spiritus acidi formici*). Aine sisälsi 1,25 % puhdasta muurahaishappoa ja 64-prosenttista spriiliuosta.

Katso myös
----------

* Vesihoito

Lähteet
-------

1. 1 2  Heikkilä, Riikka: Muurahaispesäkylpy *Yle.fi*.  23.4.2002. Yleisradio. Viitattu 16.8.2023.
2. 1 2  *Iso tietosanakirja*. Osa 9, palsta 19, hakusana muurahaiskylpy. Helsinki: Otava, 1935.
3. ↑  *Uusi tietosanakirja*. Osa 14, palstat 303–304, hakusana muurahaissprii. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1964.
Robert Guiscard perheineen; Sikelgaita istuu oikealla
**Sikelgaita** (Sichelgaita, Gaita 1036–1090) oli Salernon lombardisukuisen herttuan Waimar IV:n tytär. Hän oli normanniherttua Robert Guiscardin toinen vaimo 1058–1085. Sikelgaitan kuvataan olleen vaaleatukkainen, sinisilmäinen, pitkä, lihaksikas, älykäs, sivistynyt ja hyvin voimakasluonteinen.

Sikelgaita meni naimisiin Apulian herttuan Robert IV Guiscardin kanssa 22-vuotiaana 1058. Hän otti osaa sekä politiikkaan että miehensä sotaretkiin ottaen taisteluihin osaa ritarina. Anna Komnena kuvaa Sikelgaitaa "kuin tarujen amatsoniksi", "toinen Pallas, jollei kuin Athene".

Sikelgaita osallistui miehensä kanssa Dyrrhakhionin taisteluun Bysantin keisari Aleksios I Komnenoksen joukkoja vastaan vuonna 1081. Normannien vasemman siiven murruttua ja paettua Sikelgaita ratsasti miesten edelle, otti kypärän ja rengaspaidan pois päältään ja pilkkasi heidän rohkeuttaan. Tästä sisuuntuneina normannit lähtivät vastarynnäkköön ja löivät kovan taistelun jälkeen bysanttilaiset. Keisari Aleksios itse pääsi hurjan taistelun jälkeen murtautumaan ulos ja pakenemaan.

Puolisonsa Robert Guiscardin kuoltua 1085 Sikelgaita vetäytyi luostariin synnyinkaupunkiinsa Salernoon, jossa hän kuoli 1090. Hänen jälkeensä Robertin maat jaettiin niin, että Robertin vanhin poika Bohemund hänen ensimmäisestä avioliitostaan Alberadan kanssa sai Taranton ja Bysantilta vallatut alueet, ja Sikelgaitan vanhin poika Roger Borsa sai Apulian sekä äitinsä perintönä Salernon.

Sikelgaitalla ja Robert Guiscardilla oli kymmenen lasta, joista kahdeksan jäi eloon:

* Mafalda (1059/1060–1108), Katalonian kreivi Ramón Berenguer II:n puoliso
* Roger Borsa, (1060/1061–1111), Apulian herttua
* Guido (k. 1107), Amalfin herttua
* Robert Scalio (k. 1110)
* Sibilla, puoliso Ebles II, Roucyn kreivi
* Mabillia, puoliso Guillaume de Grandmesnil
* Emma, Galilean ruhtinaan Tankredin äiti
* Olympias, prinssi Konstantinoksen, keisari Mikael VII Dukaksen pojan kihlattu, 1074

Sikelgaitan väitetään olleen Richard Wagnerin "Brünhilden" esikuva.

Kirjallisuutta
--------------

* Sture Linnér: *Anna Komnenas värld : Bysans på 1100-talet*. Atlantis, 1993.
* John Julius Norwich: *Byzantium: The Decline and Fall*. Viking, 1991. ISBN 0-679-41650-1.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People

 |

 |
**Samuel Pihlström** (s. 8. maaliskuuta 2001 Göteborg) on ruotsalainen keskimatkojen juoksija ja suunnistaja.

Saavutukset
-----------

Suunnistajana Pihlström on voittanut nuorten sprinttimatkan Ruotsin mestaruuden vuonna 2021. Nuorten MM-kilpailuissa 2019 hän oli sprintissä toinen ja oli lisäksi mukana Ruotsin toiseksi tulleessa viestijoukkueessa.

Pihlström on 1 500 metrin juoksun Ruotsin mestari vuodelta 2022. Vuosina 2020 ja 2021 hän oli pronssilla. 4 x 800 metrin ja 4 x 1500 metrin viesteissä hän on ollut Ruotsin mestaruuskisoissa hopealla 2021 ja 2022. Espoossa heinäkuussa 2023 järjestetyissä alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Pihlström saavutti 1 500 metrin juoksusta pronssia.

Ennätykset
----------

* 800 m: 1.49,32 (3. heinäkuuta 2022)
* 1500 m: 3.37,23 (30. kesäkuuta 2022)
* 3000 m: 7.59,02 (6. elokuuta 2022)
* 5000 m: 14.06,65 (25. heinäkuuta 2020)

Lähteet
-------

1. ↑  Samuel Pihlström *Svenska Orienteringsförbundet*.  Arkistoitu 17.8.2022. Viitattu 17.8.2022.
2. ↑  Samuel Pihlström *friidrottsstatistik.se*. Viitattu 17.8.2022.
3. ↑  Santtu Heikkinen: "Ei ollut paras päivä, paukut loppuivat"
4. ↑  Samuel Pihlström *Tilastopaja*. Viitattu 17.8.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Oriveden Pappilankylän työväenyhdistyksen talo tulipalon jälkeen 1957.
**Pappilankylän työväentalo** eli **Taiston talo** on Oriveden Pappilankylässä sijaitseva työväentalo.

Historiaa
---------

Pappilankylän työväenyhdistys Taisto perustettiin vuonna 1906. Samana vuonna yhdistys liittyi Sosialidemokraattiseen Puolueeseen, ja vuonna 1907 sillä oli jo oma talo. Yhdistyksen jäsenmäärä oli tuolloin 45. Ensimmäinen talo tuhoutui sisällissodan yhteydessä tulipalossa. Uusi kaksikerroksinen Taiston talo valmistui vuonna 1928. Vihkiäisiä vietettiin marraskuussa, ja ohjelmassa oli muun muassa Hirsilän työväenyhdistyksen torvisoittokunnan esitys, näytelmä sekä puheita ja onnitteluja. Juhlapuhujana oli kansanedustaja Ville Komu. Syksyllä 1929 yhdistys järjesti iltaman, jonka kohokohtana oli Toivo Raidan nelinäytöksinen näytelmä *Kultaisen miekan ritari*, jonka yhdistyksen huvitoimikunta oli huolella valmistellut.

Vuonna 1957 uusikin talo paloi, mutta se rakennettiin uudelleen heti seuraavana vuonna. 1990-luvun alussa talo oli Oriveden keskustaajaman ja asemanseudun työväenyhdistysten keskeinen toimipaikka. Se oli asuinkäytössä, ja siellä pidettiin lisäksi kokouksia ja juhlatilaisuuksia sekä esitettiin elokuvia. Taiston elokuvat toimi talolla vuodet 1958–2009. Nykyään (2023) talo tunnetaan Taiston talona, missä toimii kesäisin kesäkahvila, antiikkiliike ja kirpputori. Sen omistaa Oriveden sosialidemokraattinen yhdistys ry.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sinisalo, Hannu: *Orivesi. Maalaispitäjästä kehittyväksi kaupungiksi*. Oriveden kaupunki, 1990. ISBN 951-95863-0-X.
2. ↑  Matti Turkia (toim.): SDP:n puoluetilasto 1907  1908. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 15.2.2023.
3. ↑  Kansan Lehti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  27.11.1928, no 278. Viitattu 15.2.2023.
4. ↑  Kansan Lehti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  28.11.1929, no 277. Viitattu 15.2.2023.
5. ↑  Elokuvateattereita *elokuvateattereita.blogspot.com*.  19.11.2015. Viitattu 15.2.2023.
6. ↑  Juhla- ja liikuntatalo Taisto Oriveden sosialidemokraattinen yhdistys ry. Viitattu 15.2.2023.
Nellimin kerhotalo sijaitsee Inarin Nellimin kylässä. Talon omistaa Nellimin Pyry ry.

Rakennus
--------

Nellimin Kerhotalo on rakennettu vuonna 1958. Talon suunnitteli Kaarho Helppi. Talo peruskorjattiin vuosina 1986–1987 rakennusmestari Tarmo Mansikka-ahon suunnitelmien mukaan. Vuoden 1997 peruskartoituksen mukaan talossa on sähkö, vesi ja viemäri ja lämmitysmuotona sähkölämmitys.

Toimintaa kerhotalolla
----------------------

Talon käyttö on edelleen ympärivuotista. Aikaisemmin taloa vuokrattiin Nellimin Pyrylle, mutta nykyisin se omistaa talon. Ennen talon myyntiä kahvilatilaa vuokrasi kesäisin yksityinen yrittäjä, joka piti siinä teehuonetta. Vuokratuloilla katettiin sähkö- ja vakuutusmaksut. Seura tarjoaa toimitiloja Nellimin kerhotalolta myös muiden yhdistysten ja yhteisöjen vuokrattavaksi tilaisuuksiaan varten.

Lähteet
-------

1. ↑  Kansantalot *kansantalot.fi*. Viitattu 14.10.2022.
2. ↑  *Lapin työväentalot. Peruskartoitus 1997*, s. 17. Kansantalojen Lapin Piirijärjestö ry, 1997.
3. ↑  Surantalo *seurantalot.fi*. Viitattu 14.10.2022.
4. ↑  *Lapin työväentalot. Peruskartoitus 1997*, s. 58. Kansantalojen Lapin Piirijärjestö ry, 1997.
5. ↑  Lappilaiset.fi *lappilaiset.fi*.  Arkistoitu 15.10.2022. Viitattu 15.10.2022.
Boucicaut'n mestari: Pyhä Franciscus, *Heures de Maréchal de Boucicaut*-käsikirjoituksesta, 1400-luku.
Troijan hevosta esittävä roomalainen miniatyyri Vergiliuksen Aeneis-käsikirjoituksesta, 500-luku.
**Kirjamaalaus** on käsikirjoitusten kuvittamista miniatyyrimaalauksilla sekä ornamenteilla ja koristeellisilla alkukirjaimilla. Tekstin ja kuvien ohella sivujen reunoja kuvioitiin ornamentein. Kirjamaalausta harjoitettiin antiikista renessanssiajalle asti. Kirjapainotaito syrjäytti käsin tehdyt maalaukset.

Kirjamaalauksesta käytetään myös nimeä **miniatyyrimaalaus**, joka kuitenkin sisältää kirjamaalauksen ohella erityisen pienikokoiset maalaukset. Miniatyyri-sana on tullut punaisesta lyijymönjästä, latinalaiselta nimeltään *minium*, jota käytettiin paljon varhaisessa kirjamaalauksessa.

Kirjamaalaus kehittyi itsenäiseksi taidelajiksi 400-luvulla, kun sidotut kirjat yleistyivät. Kirjamaalausta käytettiin arvokkaissa käsikirjoituksissa. Vanhimpia kirjamaalauksia ovat egyptiläisten papyruskääröjen kuvitukset 100-luvulla eaa.

Keskiaika
---------

Keskiajalla kirjamaalausta harjoitettiin luostareissa. Tärkeimmät keskukset olivat Irlannissa ja Englannissa 650–1150-luvuilla. Merkittäviä paikallisia kirjamaalauksen tyylejä loivat Toursin, Reimsin, Aachenin ja Sankt Gallenin luostareiden maalauskoulut.

Aluksi maalaus keskittyi ornamentiikkaan ja alkukirjaimiin, mutta myös ihmishahmoista tuli tärkeitä kuva-aiheita karolingisella kaudella 750–850. Ottolainen kirjamaalaus 900-luvulla sai aiheensa Kristuksen, Marian ja pyhimysten elämäkerroista. Bysanttilaisessa kirjamaalauksessa taas tyypillistä oli tyylittely ja seremoniallisuus.

Pariisi nousi kirjamaalauksen keskukseksi gotiikan ajalla 1200-luvulla. Maalausten aiheet alkoivat tuolloin maallistua, ja mukaan tulivat muun muassa trubaduurit, minnelaulajat ja ritariromantiikka. Tyyliltään gotiikan kirjamaalaus oli aiempaa sirompaa.

Myöhäisgotiikan aikana maisemataustat ja syvyysvaikutelman käyttö lisääntyivät kirjamaalauksessa. Uutta realistisempaa suuntaa edustivat Alankomaissa Limbourgin veljekset ja van Eyckit sekä Ranskassa Jean Pucelle ja Jean Fouquet.

Kirjamaalauksen viimeisen kukoistuskauden keskuksia renessanssin aikana oli Ranskan ja Alankomaiden ohella Italia.

Katso myös
----------

* Tuntien kirjat
* Persialainen miniatyyrimaalaus

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  "Kirjamaalaus", *CD-Facta*. Helsinki: WSOY, 1998. ISBN 951-0-23152-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kirjamaalaus** Wikimedia Commonsissa
**Koolhoven** oli alankomaalainen lähellä Rotterdamia sijainnut lentokonetehdas, jonka perusti Frederick Koolhoven vuonna 1934 nimellä **NV Koolhoven Vliegtuigen**. Yhtiön lentokoneista tunnetuimpia olivat Koolhoven F.K.51 ja Koolhoven F.K.58. 

Alankomaiden kuninkaalliset ilmavoimat käyttivät Koolhovenin lentokoneita 1930-luvulla. F.K.58 oli myös Ranskan ilmavoimien käytössä. Talvisodan aikana ruotsalainen vapaaehtoinen lentäjä Carl Gustav von Rosen hankki Ilmavoimille kaksi Koolhoven F.K.52 -konetta. 

Koolhovenin toiminta päättyi toiseen maailmansotaan ja Saksan ilmavoimien pommituksiin vuonna 1940. Sodan jälkeen yritys elvyttää yhtiö epäonnistui, ja sen työvoima ja arkistot siirrettiin Fokkerille.

Lähteet
-------

* Heinonen, Timo: *Thulinista Hornetiin: 75 vuotta Suomen ilmavoimien lentokoneita*. Tikkakoski: Keski-Suomen ilmailumuseo, 1992. ISBN 951-95688-2-4.
* Gunston, Bill: *World encyclopaedia of aircraft manufacturers: from the pioneers to the present day*. Naval Institute Press, 1993. ISBN 1852602058. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Wragg, David W. (1973). *A Dictionary of Aviation*, first, Osprey, 173. ISBN 9780850451634.
2. ↑  Gunston 1993 s. 171
3. ↑  Introduction *Koolhovenplanes.nl*. Koolhoven Aeroplanes Foundation. Viitattu 3.7.2021. (englanniksi)
4. ↑  Heinonen 1992 s. 131
5. ↑  Gunston 1993 s. 172
Eugraf Nyman (1910)
**Eugraf Nyman** (22. joulukuuta 1862 Pietari – 18. huhtikuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen senaattori ja kuvernööri.

Nyman suoritti tuomarintutkinnon Venäjällä.

Nyman oli Hänen Majesteettinsa Keisarin Suomen kanslian arkistonhoitajana vuoteen 1902, Suomen senaatin venäjän kielen ylikielenkääntäjänä 1902–1905, Tullihallituksen pääjohtajana 1905–1907, Hänen Majesteettinsa Keisarin Suomen kanslian vanhempana toimitussihteerinä 1907–1910, Uudenmaan läänin kuvernöörinä 1910–1913 ja Suomen senaatin oikeusosastolla senaattorina 1913–1914. Suomen itsenäistymisen jälkeen Nyman joutui syrjään koska häntä pidettiin tsaarinvallan yhteistoimintamiehenä ("bobrikoffarina").

Nyman oli naimisissa vuodesta 1891 Maria von Beckerin (1863–1935) kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Fredrikshamns Tidning nro 67 31.8.1910 s. 2 (Historiallinen sanomalehtiarkisto)
2. ↑  Jukka Kemppinen : Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot, Korkein oikeus, ihmiset ja yhteiskunta 1918-1990, Turun yliopiston väistöskirja 1992, luku 2.1 Keisarillinen Suomen senaatti (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Jukka Joutsi : Kangasniemen muuttuva rakennettu ympäristö : 92) Hännilä - Kaihlamäki - Äkry - Äkryntaipale - Ristikangas : Hännilän kartano
**Aliupseeri risti**
**Aliupseerikoulu** tai **-kurssi** (**AUK**) on Suomen puolustusvoimissa koulu, jonka tarkoitus on kouluttaa reservin aliupseereja. Aliupseerit koulutetaan ryhmänjohtajiksi. Opintoihin sisältyy 24 opintoviikon johtajakoulutus ja käytännön harjoittelu.

Kun aliupseereja vielä koulutettiin myös Kanta-aliupseerikoulussa, varusmiesten käymän koulun nimitys oli *Reservialiupseerikoulu* tai *Reservialiupseerikurssi* (RAUK).

Aliupseerikouluun mennään tavallisesti sotamiehen arvoisena peruskoulutuskauden jälkeen, mutta myös miehistötehtävissä varusmiespalveluksen jo loppuun käyneiden tai sitä suorittavien on erikoistapauksessa mahdollisuus päästä niin sanottuun jälki-AUK:hon. Usein "santsareiksi" kutsutaan aliupseereita, jotka toimivat kouluttajatehtävissä tuleville ryhmänjohtajille aliupseerikoulussa.

Aliupseerikoulussa varusmiesten palvelusarvona on (aliupseeri)oppilas ja sotilasarvossa AUK:n kuluessa oppilas tavallisesti ylennetään korpraaliksi. Jälki-AUK:ssa saattaa oppilas olla jo ennen kouluun tuloaan korpraali. AUK:n suoritettuaan oppilaat ylennetään alikersantiksi. 

Aliupseerikoulun käyneiden kokonaispalvelusajaksi tulee 347 päivää, ja tavallisin tehtävä koulun jälkeen on ryhmänjohtajana toimiminen. Parhaat alikersantit voidaan palvelusaikanaan ylentää kersanteiksi. Jälki-AUK:n käyneet kotiutuvat AUK:n jälkeen, he siis eivät jää enää palvelemaan johtajakautta.

Historiaa
---------

Varusmiespalvelus sai vuonna 1919 uuden aikajaksottelun. Aliupseerikoulutukseen valitut siirtyivät aliupseerikouluun (AUK) kahden kuukauden kuluttua palvelukseen astumisestaan ja 17-viikkoisen koulutuksen päätyttyä heistä tuli ryhmänjohtajia ja uuden saapumiserän kouluttajia. Vuoden 1922 uudistuksessa perustettiin korpraalikurssit, joiden suorittaneiden koulutus jatkui joko aliupseerikoulussa tai reserviupseerikoulussa.

Kanta-aliupseerikoulutus oli sisällissodan jälkeen tilapäisjärjestelyiden varassa. Saksalaisten kouluttajien johdolla järjestettiin sekä yleisiä että erikoisalojen aliupseerikursseja. Toukokuussa 1921 annetulla asetuksella määrättiin Jalkaväen aliupseerikoulun perustamisesta. Sijoituspaikaksi tuli Viipurin Markovilla. 11 kuukautta kestäneille kursseille ensimmäisiä oppilaita otettiin myös suoraan siviilistä, myöhemmin edellytettiin vähintään vuoden joukko-osastopalvelusta.

Lähteet
-------

* *Aliupseerikoulu*. ilmestyy kerran vuodessa. Lappeenranta: Aliupseerikoulu, 1966-1974.
* Kronlund, Jarl: *Suomen puolustuslaitos 1918-1939: puolustusvoimien rauhan ajan historia*. Helsinki: WSOY, 1988. ISBN 951-0-14799-0.

### Viitteet

1. ↑  Kronlund 1988, 234-235
2. 1 2  Kronlund 1988, 242-243
**Ray Guy** (22. joulukuuta 1949 Swainsboro, Georgia – 3. marraskuuta 2022) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Pelipaikaltaan Guy oli lentopotkun potkaisija. Häntä pidetään NFL-liigan historian parhaimpana lentopotkun potkaisijana. Guy pelasi liigassa 14 kautta vuosina 1973–1986. Hänet valittiin Pro Football Hall of Fameen vuonna 2014 ensimmäinen lentopotkun potkaisijana.

Guy varattiin baseballin MLB-sarjaan hänen ollessaan vielä lukiossa. Hän päätti kuitenkin jatkaa amerikkalaisen jalkapallon pelaamista ja pelasi yliopistouransa Etelä-Mississippin yliopistossa, jossa hän pelasi lentopotkun potkaisijan lisäksi tavallisena potkaisijana sekä takapuolustajana. Kolme yliopistokauden aikana Guy otti 18 syötönkatkoa.

Oakland Raiders varasi Guyn NFL:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella vuonna 1973. Hän oli NFL:n historian ensimmäinen lentopotkun potkaisija joka varattiin ensimmäisellä kierroksella. Guy edusti koko pelaajauransa Raidersia. Lentopotkujen lisäksi hän antoi joukkueen aloituspotkut sekä toimi hätätilanteessa pelinrakentajana. Guy lopetti ammatilaisuransa vuonna 1986. 14 kauden aikana hän voitti kolme kertaa Super Bowlin, hänet valittiin seitsemän kertaa Pro Bowliin ja kuusi kertaa konferenssin tähdistöjoukkueeseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Nick Shook: Ray Guy, Hall of Fame punter with Raiders, dies at age of 72  3.11.2022. NFL Enterprises LLC. Viitattu 3.11.2022. (englanniksi)
2. ↑  Class of 2014 - Ray Guy NFL Rush. Viitattu 7.1.2015. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Ryan Van Bibber: A punter on Ray Guy finally making the Hall of Fame SB Nation. Viitattu 7.1.2015. (englanniksi)
4. 1 2  Hall of Famers - Ray Guy Pro Football Hall of Fame. Viitattu 7.1.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ray Guyn viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Ray Guyn tilastot NFL.com (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
Eläinratavalo
**Eläinratavalo** on tähtitieteellinen ilmiö, jossa aurinkokunnan tasossa eli ekliptikalla olevat lukemattomat planeettainväliset pölyhiukkaset heijastavat auringonvaloa. Ilmiö on havaittavissa auringonlaskun jälkeen tai juuri ennen auringonnousua, jolloin se näkyy horisontista ekliptikaa pitkin nousevana kolmionmuotoisena kajona.

Suurin osa säteilyä heijastavista pölyhiukkasista on läpimitaltaan 10–30 mikrometriä (millimetrin tuhannesosaa). Hiukkasten lämpötila on noin 150 kelviniä. 20 mikrometrin infrapuna-alueella eläinratavalo säteilee vain 0,0001 kertaa niin paljon kuin Auringon pinta.*selvennä* Eläinratavaloa on havaittu myös muilta tähdiltä.

Havaitseminen
-------------

Eläinratavalo näkyy ekliptikan ympärillä olevana kajona, joka kirkastuu horisonttia kohti. Se näkyykin sitä paremmin, mitä suurempi on ekliptikan ja havaintopaikkakunnan horisontin välinen kulma. Parhaiten se näkyy tropiikissa, Kauriin ja Kravun kääntöpiirin välisellä alueella, missä kulma on ajoittain tasan 90 astetta. Erityisen hyvin se näkyy autiomaissa, joissa ilma on lähes aina pilvetön.

Kauempana päiväntasaajasta pohjoisella pallonpuoliskolla eläinratavalo on parhaiten havaittavissa keväisellä iltataivaalla juuri kun hämärä on täydellisesti kadonnut, tai syksyllä aamutaivaalla juuri ennen hämärän ensimmäistä kajastusta. Suomen pohjoisilla leveysasteilla, missä ekliptika muodostaa maksimissaankin vain 50 asteen kulman horisonttia vasten, eläinratavalon havaitseminen on kohtalaisen hankalaa, sillä Aurinko laskee niin loivassa kulmassa, että heikko kajo sekoittuu helposti horisontin hämärään. Mahdotonta se ei kuitenkaan ole, mikäli vain olosuhteet ovat riittävän hyvät. Skotlannista ja Saksasta ilmiö on jo kohtalaisen hyvin havaittavissa.

Katso myös
----------

* Eläinrata
* Gegenschein
* Avaruuspöly

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Peter Lancaster Brown: *Jokamiehen tähtitiedettä*, s. 122–123. Suomentanut Pertti Jotuni. Otava, 1975. ISBN 951-1-01879-5.
2. ↑  VLTI detects Exozodiacal Light *News*.  3.11.2014. ESO. Viitattu 10.11.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Eläinratavalo** Wikimedia Commonsissa

* Eläinratavalon näkyminen Suomessa
**Rauma Admirals** oli raumalainen amerikkalaisen jalkapallon erikoisseura. Admirals oli toiminnassa vuosina 1985–1992, jonka aikana seura pelasi yhden vuoden Vaahteraliigassa.

Historia
--------

Admiralsin pelasi ensimmäisen kautensa I-divisioonassa vuonna 1985. Admirals sijoittui sarjassa kuudenneksi, mutta koska seuraavana vuonna Suomeen perustettiin II-divisioona, putosi Admirals sarjatasoa alemmas. Tappiottoman kauden 1987 jälkeen Admirals nousi takaisin I-divisioonaan.

Admiralsin valmentaja Jimmy Lawson asetti noussellee seuralle tavoitteeksi nousta kolmessa vuodessa Vaahteraliigaan. Vuonna 1988 Admirals oli sarjansa viimeisiä, mutta seuraavana vuonna sijoitus oli jo neljäs. Kaudella 1990 Admirals voitti kaikki ottelut ja eteni Spagettimaljaan, jonka Porvoon Butchers voitti. Tappio finaalissa antoi kuitenkin karsintaottelupaikan, jossa Admirals lunasti liigapaikan seuraavaksi kaudeksi.

Talvikaudella pelattiin amerikkalaisen jalkapallon hallisarja, jonka Admirals voitti keväällä 1991. Vaahteraliigassa kausi tuotti vain yhden voiton ja kahdeksan tappiota, mikä tiesi putoamista takaisin I-divisioonaan. Kausi 1992 jäikin seuran viimeiseksi Admiralsin sijoittuessa kuudenneksi. Admirals päätettiin lakkauttaa kauden jälkeen vanhojen taustahenkilöiden lopettaessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tuomas Kaukomies ja Mikko Punkari: Amerikkalainen jalkapallo Raumalla - lyhyt oppimäärä Sea City Storm. Viitattu 5.1.2014.
**Nerantzián linna** (kreik. Κάστρο Νεραντζιάς, *Kástro Nerantziás*, "Pomeranssilinna") eli **Kosin linna** (Κάστρο Κω, *Kástro Ko*) on linna Kosin kaupungissa Kosin saarella Kreikassa.

Historia
--------

Nerantzián linnan rakennutti Johanniittain ritarikunta. Se oli osa saaren linnoitteita yhdessä Antimácheian linnan ja Palaió Pylín linnan kanssa. Linnan vanhin osa on rakennettu oletettavasti 1300-luvun loppuun mennessä. Vanhimmat säilyneet osat ovat kuitenkin noin vuosilta 1437–1461, ja linnan myöhempiä osia rakennettiin vielä vuosina 1495–1514. Nerantzián linna hallitsi yhdessä vastapäisen, nykyisen Bodrumin puolen Bodrumin linnan eli Pyhän Pietarin linnan (*Ágios Pétros*) kanssa Kosin ja Bodrumin välistä salmea ja merireittiä Pyhälle maalle.

Rakennus
--------

Linna sijaitsee Kosin kaupungin sataman suulla olevalla niemellä. Se oli alun perin saari, joka oli yhteydessa pääsaareen sillan kautta. Linna koostuu kahdesta osasta, sisälinnasta ja ulkolinnasta. Sisälinna on neliskulmainen ja sen kulmissa on suuret pyöreät tornit. Ulkolinna on suurempi ja pitää sisälinnan sisällään lukuun ottamatta merenpuoleista koillissivua, jossa muurit yhtyvät toisiinsa. Ulkolinnan muureissa on suuret bastionit. Sisä- ja ulkolinnan välissä on vallihautaa, ja ne yhdistyvät toisiinsa sillan välityksellä. Linnan rakenteissa on käytetty uudelleen paljon antiikin Kosin kaupungin rakennusten osia.

* Linnan ulointa muuria.Linnan ulointa muuria.
* Linnan sisäosia.Linnan sisäosia.
* Panoraamakuva linnan sisäosista.Panoraamakuva linnan sisäosista.
* Näkymä satamaan linnalta.Näkymä satamaan linnalta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Κάστρο Νερατζιάς: Περιγραφή Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού.  Arkistoitu 17.10.2018. Viitattu 1.9.2020.
2. 1 2  Κάστρο της Νερατζιάς *Kos.gr*.  Arkistoitu 7.8.2020. Viitattu 1.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nerantzián linna** Wikimedia Commonsissa
Solar Impulse 2
Tähän on listattu suomalaiset miehitetyt sähkökäyttöiset lentokoneet. Kun lentokoneille on lukemattomia luokkia, tässä käytetään vain perusmääritelmän "lentokone" mukaista määritelmää.

Lentokone on kiinteillä tasoilla varustettu laite, joka pysyy ilmassa siipien aiheuttaman reaktiovoiman avulla.

Lentokoneet ovat tässä aikajärjestyksessä, ensilennon tai rekisteriin merkinnän mukaisesti.

### Schempp-Hirth Arcus E

Merkitty rekisteriin 2012 tunnuksella OH-998. TM artikkeli koneesta 13/2013.

Ensilento Suomessa Räyskälän lentokentältä 28.4.2012

### Flynano, proto I, "musta"

Suomalaisen Fly Nano Oy.n suunnittelema ja valmistama yksipaikkainen [lentovene].

Ensilento 11.6.2012

### Flynano, Proto II, "hopea"

Suomalaisen Fly Nano Oy.n suunnittelema ja valmistaman yksipaikkaisen vesilentokoneen toinen prototyyppi. Rekisteröity tunnuksella OH-XAD.

Ensilento 2014.

### Flynano, Esisarjaproto, "punainen"

Sarjatuotantotyökaluilla valmistettu esisarja kone. Ensilento 2017.

### Pipistrel Alpha Electro

Sähkölentokoneyhdistys ry ostama Slovakiassa valmistettu, ultrakevyt (ja LSA) luokkaan tarkoitettu kaksipaikkainen lentokone. Merkitty rekisteriin tunnuksella OH-U682 vuonna 2018.

### miniLAK

Liettualaisen LAK tehtaan valmistama sähkömoottorilla varustettu itsestarttaava purjelentokone. Merkitty rekisteriin tunnuksella OH-1032 vuonna 2019.

Lähteet
-------

* Lentoposti 12.06.2012
* Kuka vain saa lentää tällä suomalaisella "Punaisella paronilla" Tekniikan Maailma. Viitattu 28.10.2017.
* Yle uutiset , 13.8.2019

### Viitteet

1. ↑  Schempp-Hirth Arcus E -purjelentokone - 13/2013 näköislehti - Tekniikanmaailma.fi *vanha.tekniikanmaailma.fi*. Viitattu 22.3.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Murros on tapahtumassa nopeammin kuin kuviteltiin: Sähkölentokoneet tulevat käyttöön jo lähivuosina – Lentohäpeä ja koronakriisi saivat lentoyhtiöihin vauhtia Yle, 2020
**Ville Lampinen** (s. 12. joulukuuta 1994) on suomalainen 400 ja 800 metrin juoksija. Hän edustaa vantaalaista Kenttäurheilijat-58:aa ja häntä valmentavat Pekka Kelonurmi ja Ari Suhonen.

Kalevan kisoissa Lampinen on voittanut 800 metrillä SM-kultaa vuosina 2014, 2015, 2016 ja 2017, hopeaa vuosina 2019, 2020, 2021, 2022 ja 2023 sekä pronssia vuosina 2013 ja 2018. Hän on voittanut kultaa myös 400 metrillä vuonna 2014 silloisella ennätyksellään 47,85, vuonna 2016 uudella ennätysajalla 47,51 ja vuonna 2017 ajalla 48,20 sekä saanut hopeaa 2019. Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailuissa Lampinen on 4 × 400 metrin viestijuoksussa voittanut kultaa vuosina 2017 ja 2021 sekä pronssia vuosina 2016 ja 2019. 4 × 800 metrin viestijuoksussa hän sai pronssia vuonna 2017. Sisäratojen SM-kilpailuissa Lampinen on saavuttanut 400 metrillä kultaa vuosina 2012 ja 2015 ja pronssia vuonna 2013. 800 metrillä hän saavutti kultaa vuonna 2015 ja hopeaa 2021. Viestissä hän sai pronssia 2020.

Lampinen karsiutui 800 metrin alkuerissä Lillen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011. Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2012 hän osallistui 4 × 400 metrin viestiin, jossa Suomi putosi alkuerissä. Rietin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 hän eteni 800 metrillä välieriin. Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 hän karsiutui saman matkan alkuerissä.

Lampinen opiskeli Villanovan yliopistossa Yhdysvalloissa vuosina 2015–2019. 16. tammikuuta 2016 hän juoksi New Yorkissa sisäradoilla 800 metrillä ajan 1.50,71. Aika oli tuolloin Suomessa 22-vuotiaiden ikäluokassa kaikkien aikojen kolmanneksi paras Niklas Rehulan (1985) ja Ari Suhosen (1987) jälkeen.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Ulkoradat
* 400 m: 47,24 (2.9.2017)
* 800 m: 1.46,78 (26.7.2022)
* 1 500 m: 3.49,93 (18.8.2022)

Sisäradat
* 400 m: 48,99 (15.2.2014), 48,05 (21.2.2015, ylipitkä rata)
* 800 m: 1.50,20 (4.2.2017), 1.49,92 (4.2.2015, ylipitkä rata)

Saavutuksia
-----------

* Kalevan kisat
	+ 400 m: SM-kultaa (2014, 2016, 2017)
	+ 800 m: SM-kultaa (2014, 2015, 2016, 2017), SM-hopeaa (2020), SM-pronssia (2013, 2018)
* Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut
	+ 4 × 400 m: SM-kultaa (2017, 2021), SM-pronssia (2016, 2019)
	+ 4 × 800 m: SM-pronssia (2017)
* Halli-SM
	+ 400 m: SM-kultaa (2012, 2015), SM-pronssia (2013)
	+ 800 m: SM-kultaa (2015), SM-hopeaa (2021)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ville Lampinen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Riihentupa, Timo: Ville Lampinen, 21, lähti unelmansa perässä Yhdysvaltoihin – todellisuus olikin jotain aivan muuta: "Olihan siinä katastrofaalinen fiilis" *Ilta-Sanomat*.  9.6.2020. Viitattu 8.7.2020.
3. ↑  Ville Lampinen juoksi ennätyksensä New Yorkissa *Yleisurheilu.fi*.  19.1.2016. Suomen Urheiluliitto. Viitattu 19.1.2016.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Vuonna 1968 kesäolympialaisissa pelota** järjestettiin näytöslajina Méxicossa. Tämä oli toinen kerta kun pelota oli mukana olympialaisten ohjelmassa näytöslajina. Laji järjestettiin ainoastaan miehille. Tapahtumia oli viisi. Vaikka pelotasta jaettiin mitalit, ne eivät olleet virallisia olympiamitaleja.

Tapahtumat
----------

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Zesta punta |  Espanja

---

Mirapeixin veljeksetBeascoecheaArrien  |  Ranska

---

EtcheverryCamyBorraFourneau |  Meksiko

---

Hamuin veljeksetAndradeLanzagorta  |
| Paleta-rubber |  Meksiko

---

BecerraRendonGastelumendiBaltazar |  Argentiina

---

SehterUtgeGoyecheCaresella |  Uruguay

---

IroldiD'AlbaBell  |
| Paleta-leather |  Ranska

---

Bareiltsin veljeksetBerrotaran   |  Espanja

---

AncizuCaballeroReyzabalCasado |  Meksiko

---

SanchezBeltranDel Valle  |
| Xare |  Meksiko

---

LoaizaHernandezSanciprian  |  Argentiina

---

SehterUtge   |  Espanja

---

GarrausLersundiIrigaray  |
| Eskupilota |  Espanja

---

EsquisabelBasabeSacristanIruzubieta |  Ranska

---

ArrillagaMinondoLissarEtchegoin |  Meksiko

---

HernándezTovarRiveroIzquierdo |

PelotaPelota olympialaisissa
1900 |
1904–1920 |
1924 *(näytöslaji)* |
1928–1964 |
1968 *(näytöslaji)* |
1972–1988 |
1992 *(näytöslaji)*

Kesäolympialaisten 1968 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Jalkapallo | Koripallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Pelota (*Näytöslaji*) | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Soutu | Tennis (*Näytöslaji*) | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
**Artjärven kotiseutuyhdistys** rekisteröitiin yhdistysrekisteriin 5. maaliskuuta 1923. Sen perustava kokous oli pidetty 1921. Yhdistyksen ensimmäiseen hallitukseen, johtokuntaan, kuuluivat Ratulan kartanon omistajat, Gustav Alexander Rothkirch ja Märta Rothkirch, opettajat Aino Virtakangas ja K.E. Majala, maanviljelijät Jarlmari Lakkila ja K. Eerolainen, neiti Aino Kuusisto, everstinna Constance Holmström ja neiti Elin Hamberg. Yhdistyksen sääntöjen mukaan "Yhdistyksen tarkoituksena on edistää Artjärven sekä sen ympäristön muinaisten ja nykyisten luonnon- ja sivistyssuhteiden ja muinaishistorian tuntemista..". 

Yhdistyksellä on Ratulan kartanon lähellä Artjärven kotiseutumuseo sekä Vuorenmäellä lähellä peruskoulua Artjärven reservikomppanian päällikön talo, minkä pihalla on 155 mm:n ranskalainen raskas haupitsi, Canon de 155 C Mle 1915 St. Chamond, ensimmäisen maailmansodan ajalta, vuodelta 1915. Vuorenmaan päälliköntalon kenttätykki on ostettu puolustusvoimilta, ja se kuuluu niinhin kenttätykkeihin, mitä yritettiin hankkia Suomeen raskaiksi kenttätykeiksi talvisotaa varten. Yhdistyksen esinemuseo on Artjärven evankelis-luterilaisen kappeliseurakunnan Kirkonmäellä olevassa valkeassa viljamakasiinissa. 

Yhdistys esittelee kotiseutumuseonsa rakennuksia sisältä joinain päivinä vuodessa, kuten Avoimet Puutarhat -tapahtuman yhteysessä. Myös päällikön talolla on toimintaa mm. Artjärvipäivien aikana. 

Artjärven toinen kotiseutuyhdistys on Hiitelä-seura.

* Artjärven reservikomppanian päällikön taloArtjärven reservikomppanian päällikön talo
* Vuorenmäellä oleva raskas haupitsi Canon de 155 C Mle 1915 St. ChamondVuorenmäellä oleva raskas haupitsi Canon de 155 C Mle 1915 St. Chamond

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

Artjärvi

|  |  |
| --- | --- |
| Kylät | Artjärvi (Kinttula) • Hietana • Heivataja (Kinttula) • Hiitelä (Kinttula) • Kilosela (Kinttula) • Kinttula • Majakylä (Kinttula) • Pitkäkylä • Ratula • Salmela (Kinttula) • Suurikylä • Villikkala • Vuorenmäki (Kinttula) |
| Järvet | Pyhäjärvi • Säyhtee • Villikkalanjärvi |
| Rakennukset ja rakennelmat | Artjärven kirkko • Päällikön talo • Tähtikallion havainto- ja koulutuskeskus |
| Yhteisöt | Artjärven Ahjo •Artjärven evankelis-luterilainen Orimattilan kappeliseurakunta • Artjärven kotiseutuyhdistys • Artjärven vapaapalokunta • Hiitelä-seura |
**Rihards Bukarts** (s. 31. joulukuuta 1995) on latvialainen jääkiekkoilija.

Pelaajaura
----------

Bukarts on SK Sagan kasvatti. Hän pelasi kaudella 2011–2012 Venäjän nuorten jääkiekkosarjassa edustaen Kapitan Stupinoa, jossa hänestä tuli nuorin sarjassa maalin tehnyt pelaaja.*lähde?* Dinamo Riika varasi Bukartsin vuoden 2012 KHL:n varaustilaisuudessa. Hänestä tuli pienimmällä numerolla KHL:ään varattu latvialainen.*lähde?* Hänen veljensä Roberts varattiin vuonna 2009 neljä pykälää myöhempänä.

Bukarts siirtyi Dinamo Riian organisaatioon kaudeksi 2012–2013, mutta lähti seuraavana vuonna Pohjois-Amerikan juniorisarjoihin. WHL-sarjan Brandon Wheat Kings varasi Bukartsin kesällä 2013 CHL Import Draftissa ja hän pelasi Wheat Kingsissä kolme kautta. Viimeisen juniorikautensa aikana Bukarts siirtyi Portland Winterhawksiin.

Kaudelle 2016–2017 Bukarts teki yhden vuoden sopimuksen AHL-seura Springfield Thunderbirdsin kanssa, pelaten suurimman osan kaudesta Thunderbirdsin farmijoukkueessa ECHL-liigan Manchester Monarchsissa.

Kaudella 2017–2018 Bukarts palasi Eurooppaan. Hän aloitti kauden tšekkiläisessä HC Zlínissä, josta hän siirtyi marraskuussa Dinamo Riikaan. Helmikuussa 2018 Bukarts siirtyi vielä saksalaiseen Eisbären Berliniin. Kaudeksi 2018–2019 hän siirtyi Schwenninger Wild Wingsiin. Bukarts edusti Schwenningeriä yhden kauden ja teki sen aikana 22 pistettä 42 ottelussa. Hän oli joukkueen viidenneksi paras pistemies. Bukarts siirtyi Schwenningeristä kolmenteen saksalaisjoukkueeseen, Düsseldorfer EG:hen.

Bukarts pelasi yhden kauden Düsseldorfissa ja palasi sitten latvialaiseen Dinamo Riikaan. Kauden 2021–2021 hän puolestaan edusti KHL-seura Admiral Vladivostokia.

### Maajoukkueura

Bukarts on edustanut Latvian alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue maailmanmestaruuskilpailuissa 2012 ja 2013 sekä maan nuorten jääkiekkomaajoukkuetta nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2013.

Latvian jääkiekkomaajoukkueessa Bukarts on pelannut maailmanmestaruuskisoissa 2017, 2018, 2019, 2021 ja 2022.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Rihards Bukarts *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. ↑  Rihards Bukarts wechselt nach Schwenningen Schwenninger Wild Wings.  Arkistoitu 21.8.2018. Viitattu 3.1.2019. (saksaksi)
3. ↑  Rihards Bukarts schließt sich der Düsseldorfer EG an – Vertrag mit John Henrion aufgelöst *EishockeyNews*.  13.5.2019. Viitattu 14.5.2022. (saksaksi)
**Roomalainen odeion** (kreik. Ρωμαϊκό ωδείο, *Romaïkó odeío*) on antiikin aikainen odeion eli musiikki- ja lauluteatteri Kosin kaupungissa Kosin saarella Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee kaupungin keskustan lounaislaidalla niin kutsutun läntisen arkeologisen alueen eteläosassa lähellä niin kutsuttua Roomalaista taloa (*Casa Romana*).

Roomalainen odeion.
Odeion rakennettiin roomalaisella ajalla ensimmäisellä vuosisadalla tai 100-luvulla jaa. Se korvasi paikalla olleen varhaisemman rakennuksen, joka toimi kenties buleuterionina eli kaupungin neuvoston kokouspaikkana. Odeionilla järjestettiin musiikkiesityksiä ja -kilpailuita. Siellä kokoontui myös *gerousia* eli kaupungin vanhinten neuvosto, jolla ei ollut todellista poliittista valtaa.

Odeion oli katettu. Keskiosassa oli ympyränmuotoinen *orkhestra*. Näyttämö eli *skene* oli kaksiosainen: etuosassa oli *proskenion* ja takaosassa *paraskenion*. Ne oli yhdistetty kolmen oviaukon välityksellä. Marmorista rakennetussa katsomossa oli 14 penkkiriviä ja siihen mahtui noin 750 henkeä. Odeion oli koristeltu muun muassa patsain ja mosaiikkilattioin.

Odeionin arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuonna 1929 L. Laurenzin johdolla. Se kunnostettiin tuolloin sekä vuosina 1994–1999. Nykyisin odeionilla järjestetään kulttuuritapahtumia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Roman Odeion of Kos Ministry of Culture and Sports.  Arkistoitu 11.12.2017. Viitattu 11.11.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Roomalainen odeion** Wikimedia Commonsissa
**Arise O Compatriots, Nigeria’s Call Obey** (suom. *Nouskaa, maanmiehet, Nigerian kutsua totellen*) on Nigerian kansallislaulu, joka otettiin käyttöön vuonna 1978. Se korvasi samalla aikaisemman kansallislaulun Nigeria, We Hail Thee, joka oli ollut käytössä aina maan itsenäistymisestä vuonna 1960. Laulun sanat on yhdistetty viidestä ehdotuksesta, jotka saapuivat Nigerian hallituksen julistamaan kilpailuun uudesta kansallislaulusta. Näiden laatijat olivat John A. Ilechukwu, Eme Etim Akpan, B. A. Ogunnaike, Sotu Omoigui ja P. O. Aderibigbe. Laulun sävelsi Nigerian kansallisen poliisisoittokunnan kapellimestari Benedict Elide Odiase.

Sanat englanniksi
-----------------

Arise, O compatriots  

Nigeria’s call obey  

To serve our fatherland  

With love and strength and faith  

The labour of our heroes past  

Shall never be in vain  

To serve with heart and might  

One nation bound in freedom  

Peace and unity.  

Oh God of creation  

Direct our noble cause  

Guide our leaders right  

Help our youth the truth to know  

In love and honesty to grow  

And living just and true  

Great lofty heights attain  

To build a nation where peace  

And justice shall reign.

Sanat hausaksi
--------------

Yaku ’yan Nijeriya ku farka;  

Ku amsa kiran Nijeriya;  

Domin mu taimaki ƙasarmu ta haihuwa;  

Don aiki ga ƙasata cikin soyayya da riƙon gaskiya;  

Domin gudumawar da shuwagabaninmu ’yan kishin ƙasa suka bada;  

kada ta zama a banza;  

Muyi aiki da zuciya ɗaya da girmamawa a gareta;  

Domin ta kasance ƙasa ɗaya mai yanci ga kowa tare da haɗin kai da zaman lafiya.

Sanat igboksi
-------------

Bilie, O compatriots,  

Nigeria oku rubere,  

Iji na-eje ozi anyị nna,  

Na ịhụnanya na ike na okwukwe,  

The ọrụ anyị dike gara aga,  

Agaghi-abụ ihe efu,  

Iji na-eje ozi na obi na idi-ike,  

Otu mba kee onwe,  

Udo na ịdị n’otu.

Sanat jorubaksi
---------------

Dide eyin ara.  

Wa je-pe Naijiria,  

ka fife sin ’lewa  

pelu okun ati ’gbagbo  

Ki ise awon akoni wa  

ko ma se ja sa-san,  

Ka sin tokan-tara  

ile tominira wa,  

ti alafia so-dokan.

Aiheesta muualla
----------------

* Lisää luettavaa aiheesta **Arise O Compatriots, Nigeria’s Call Obey** on Wikiaineistossa (englanniksi)
* Kuuntele kansallislaulu (Arkistoitu – Internet Archive)
***Brachycereus nesioticus*** on kaktuslaji, joka ainoa laji suvussaan. Se on Galápagossaarten endeeminen kasvilaji. Se on verraten pienikokoinen ja kasvaa lähes paljailla laavakentillä, joilla ei monikaan kasvi tule toimeen. Suvun tieteellinen nimi tulee kreikankielisestä lyhyttä tarkoittavasta sanasta *brakhys*.

Sukulaisuussuhteet
------------------

DNA-tutkimusten mukaan lajin läheisin sukulainen on *Jasminocereus thouarsii*, joka sekin on endeeminen Galápagossaarilla. Yhdessä nämä suvut ovat läheisiä suvulle *Armatocereus*, joka esiintyy Ecuadorin ja Perun rannikoilla.

Tuntomerkit
-----------

*Brachycereus*-kaktus on monivartinen ja muodostaa tiheitä kasvustoja, joiden korkeus on 40–60 cm ja leveys jopa kaksi metriä. Varret ovat vaihtelevissa määrin pystykasvuisia, liereitä ja tiheäpiikkisiä. Läpimitta on 3–5 cm. Matalia varren pitkittäisharjuja on 16–22. Yhdessä ryhmässä (areolissa) on noin 40 piikkiä, jotka ovat erikokoisia, kellertäviä ja vanhemmiten tummuvia, jopa viiden sentin mittaisia.

Päivällä avautuvat kukat ovat kapean suppilomaisia, kermanvalkoisia, 6–11 cm pitkiä ja 2–5,5 cm leveitä. Kukkaperässä on paljon piikkisiä areoleja ja pieniä suomuja. Hedelmä on tumma, kypsänä mehevä, 1,5–3,5 cm pitkä, keltaisten piikkien peittämä ja siinä on jäljellä kuihtuneet terälehdet. Siemen on ruskeanmusta, pyöreä tai hieman soikea, 1–1,5 mm:n pituinen.

Ekologia
--------

*Brachycerus nesioticus* kasvaa Galapagossaarista Bartolomén, Fernandinan, Genovesan, Isabelan, Pintan ja San Salvadorin saarilla. Sen kasvupaikat ovat hyvin kuivia laava-alustoja merenpinnan tasossa. Ecuadorin hallitus on kieltänyt kasvin keräämisen saariston muodostamasta kansallispuistosta. Niinpä kasvi on lähes tuntematon viljelyssä.

Lähteet
-------

* Anderson, E. F. 2001: The Cactus Family. – Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9 (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  *Brachycereus nesioticus* *IUCN Red List of Threatened Species*. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org.  (englanniksi)
2. ↑  CactiGuide.com Brachycereus *cactiguide.com*. Viitattu 2.8.2012.
3. 1 2 3 4 5  Anderson 2001:130

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Brachycereus nesioticus | 
* Wikidata: Q134991
* Wikispecies: Brachycereus nesioticus
* ARKive: brachycereus-nesioticus
* CoL: 5WPXQ
* EoL: 5187786
* GBIF: 3947511
* GRIN: 444614
* iNaturalist: 184574
* IPNI: 35892-2
* ITIS: 907776
* IUCN: 39112
* NCBI: 1354793
* Open Tree of Life: 5232210
* Plant List: kew-2681173
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:35892-2
* Species+: 26608
* Tropicos: 5106026
* WFO: wfo-0000570230

 |
|  |
| Cereus nesioticus | 
* Wikidata: Q12072332
* CoL: SXFJ
* GBIF: 5622650
* GRIN: 454440
* IPNI: 53157-2
* ITIS: 909701
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:2712138-4
* Tropicos: 5103728
* WFO: wfo-0000597411

 |

 |
**Eino Vihtori Tervo** (27. lokakuuta 1918 Kuhmo – 18. toukokuuta 1970 Rovaniemi) oli suomalainen kaukopartiomies. Hänet ylennettiin korpraaliksi vuonna 1937, alikersantiksi 1937, kersantiksi 1942, ylikersantiksi 1943, vääpeliksi 1952 ja ylivääpeliksi 1968.

Tervo astui varusmiespalvelukseen vapaaehtoisena syyskuussa 1936 ja kotiutui marraskuussa 1937. Talvisodassa Tervo osallistui Kuhmon rintamalla Saunajärven ja Luelahden taisteluihin. Kantakortin mukaan hän aloitti elokuussa 1940 koulutusaliupseerina ja siirtyi helmikuussa 1941 rajajääkäriksi rajajääkäripataljoona 5:een. Jatkosodassa hän osallistui Rukajärven suunnan kaukotiedusteluihin.

Kesäkuusta 1941 helmikuuhun 1943 sekä syyskuusta 1943 syyskuuhun 1944 Tervo oli ryhmänjohtaja ja joukkueenjohtaja 14. divisioonan kaukotiedusteluosastossa (kaukopartio-osasto). Tervo oli yksi niistä 15 miehestä, jotka palvelivat divisioonan kaukopartio-osastossa koko sen olemassaolon ajan, perustamisesta 16. kesäkuuta 1941 sen lakkauttamiseen 30. syyskuuta 1944 asti. Hän oli mukana marraskuussa 1941 Toivo Korhosen tuhoamispartiossa, joka suoritti junan suistamisen raiteiltaan Kuutsjärven pistoradalla Ontajärven lähellä, sekä syyskuussa 1942 Eino Penttilän tiedustelupartiossa, joka ulottui Novinkajärveltä Tungutjärven seudulle.

Viljo Suokkaan partioon hän osallistui syyskuussa 1941. Partio osallistui Into Kuismasen alaisuudessa (Osasto Kuismanen) tiedusteluun Karhumäen suunnalla ja häirintään Karhumäen–Petroskoin (Muurmannin) radalla.

Tervolle myönnettiin 1. luokan Vapaudenmitali.

Lähteet
-------

Sotilaan kantakortti: Eino Vihtori Tervo

### Viitteet

1. ↑  Korhonen, Urpo: *Ritaripartio: 14. divisioonan kaukopartio*, s. 87–93, 202–203 ja kuvaliite. Hämeenlinna: Karisto Oy, 1997. ISBN 951-23-3707-X.
2. 1 2  Oksanen, Tauno; Komulainen, Ari: *Raappanan tiedustelijat: jatkosodan Rukajärven suunnan 14. Divisioonan tiedustelutoiminta*, s. 55, 59, 61, 233–234. Ari Komulainen, 2019. ISBN 978-952-94-1443-7.
3. ↑  Jukka L. Mäkelä: *OsKu – tiedustelua ja kaukopartiointia välirauhan ja jatkosodan ajoilta*, s. 49–50. WSOY, 1982. ISBN 951-0-11527-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuhmon kaupungin sivusto Kuhmon rintaman taisteluista
**Argostólin arkeologinen museo** (kreik. Αρχαιολογικό Μουσείο Αργοστολίου, *Archaiologikó Mouseío Argostolíou*) on arkeologinen museo Argostólin kaupungissa Kefalonián saarella Kreikassa. Se esittelee saarelta löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä.

Museo on perustettu vuonna 1957. Se korvasi tuolloin vuoden 1953 maanjäristyksessä tuhoutuneen aiemman museon. Myös uusi museo on kärsinyt usein maanjäristyksistä ja se on ollut suljettu vuoden 2014 järistyksestä lähtien. Museo sijaitsee aivan Argostólin keskustassa.

Kokoelmat
---------

Museon kokoelmiin kuuluu esineitä paleoliittiselta kivikaudelta roomalaisen ajan lopulle. Salissa 1 on paleoliittisen ja neoliittisen kauden sekä keskisen helladisen kauden löytöjä muun muassa Sámista, Fiskárdosta, Skálasta ja Kokolátasta. Salissa 2 on mykeneläisen kauden esineitä, joista pääosa on hautalöytöjä muun muassa tholos-haudasta Póroksen Tzanátasta sekä Metaxátan kammiohaudoista. Salissa 3 on löytöjä Kefalonián antiikin aikaisen tetrapoliksen kaupungeista Pale, Krane, Pronnoi ja Same, sekä muun muassa Fiskárdon, Kokolátan ja Metaxátan hautausmailta ja Diakátan luolasta. Merkittävimpiin esineisiin kuuluvat muun muassa mykeneläisaikaiset kultakorut sekä kyliks ja krateeri 1100-luvulta eaa.

* Museon kokoelmia.Museon kokoelmia.
* Museon kokoelmia.Museon kokoelmia.
* Mykeneläisaikaisia koruja.Mykeneläisaikaisia koruja.
* Sileeni Melissánin luolasta, 300/200-luku eaa.Sileeni Melissánin luolasta, 300/200-luku eaa.
* Pronssinen miehenpää, 200-luku jaa.Pronssinen miehenpää, 200-luku jaa.
* Roomalaisaikaisia rahoja.Roomalaisaikaisia rahoja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Αρχαιολογικό Μουσείο Αργοστολίου: Ιστορικό Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού.  Arkistoitu 15.1.2021. Viitattu 4.4.2016.
2. 1 2  Αρχαιολογικό Μουσείο Αργοστολίου: Περιγραφή Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού.  Arkistoitu 17.4.2018. Viitattu 4.4.2016.
3. 1 2  Archaeological Museum of Argostoli *Greek Travel Pages*. Viitattu 4.4.2016.
4. ↑  Αρχαιολογικό Μουσείο Αργοστολίου: Εκθέσεις Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού. Viitattu 4.4.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Argostólin arkeologinen museo** Wikimedia Commonsissa
Makroglossia
**Makroglossia** on oire, joka ilmenee kielen suhteettoman suurena kokona suuhun nähden. Se voi olla monien sairauksien tai oireyhtymien piirre ja on yleisempi lapsuudessa kuin aikuisiällä. Makroglossia aiheuttaa tyypillisimmin kyvyttömyyden saada kieli mahtumaan kokonaan suun sisälle. Muita oireita voivat olla hengityksen poikkeavuudet (stridor, stertor), dysfagia, kuolaaminen ja puhevaikeudet.

Hyvin harvinaisissa tapauksissa ihmisellä voi olla synnynnäinen makroglossia, joka ilmenee erillisenä mistään sairaudesta tai oireyhtymästä. Geneettiseen Beckwith–Wiedemannin oireyhtymään liittyy arviolta 90 %:ssa tapauksista makroglossia. Muista synnynnäisistä häiriöistä esimerkiksi Hurlerin oireyhtymään, Hunterin oireyhtymään tai Downin oireyhtymään voi liittyä makroglossia. Jos makroglossia kehittyy myöhemmin, taustalla saattaa olla amyloidoosi, hypotyreoosi, akromegalia, kurkkumätä tai kasvain, kuten lymfangiooma, hemangiooma tai imusolmukesyöpä. Lisäksi jotkin leikkaukset tai muut hoidot voivat johtaa makroglossiaan.

Lapsilla makroglossia saattaa korjautua itsestään kasvojen luiden kehityksen myötä. Hoitomuotoina saatetaan käyttää esimerkiksi kortikosteroideja, ortodontian menetelmiä, leikkauksia ja puheterapiaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Macroglossia Cleveland Clinic, viitattu 16.8.2023