recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Panu Autio** (s. 4. elokuuta 1985 Helsinki*lähde?*) on suomalainen futsalpelaaja. Hän pelasi futsalia kaudella 2021–2022 espoolaisessa GFT:ssä. Autio on GFT:n ja maajoukkueen kapteeni. Peliuransa ohessa Autio toimii Jalkapallon Pelaajayhdistyksen yhteisöjohtajana ja lukuisissa luottamustoimissa urheilijoiden edustajana.

Panu Autio (nro 2) maaottelussa Espanjaa vastaan 2.4.2018.
Autio on voittanut Futsal-liigan mestaruuden kahdesti: 2008 ja 2009. Aution henkilökohtaisia ansioita on Urheilutoimittajien Liiton valinta viisi kertaa vuoden futsalpelaajaksi (2010-2014). 

Talvella 2004–2005 Autio ja Pekka Sihvola harjoittelivat Chilessä tavoitteenaan olla ensimmäisiä suomalaisia eteläamerikkalaisessa pääsarjassa. He harjoittelivat 1. divisioonassa pelanneessa Club Deportivo Magallanesissa sekä pääsarjan Club de Deportes La Serenassa, johon sopimusta ei kuitenkaan syntynyt.*lähde?*

Elokuussa 2010 Autio siirtyi ElPozo Ciudad de Murciaan, joka on Espanjan mestarijoukkue ElPozo Murcian 1. divisioonassa pelaava reservijoukkue. Hänestä tuli ensimmäinen ulkomailla ammatikseen futsalia pelaava suomalainen. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi Espanjan 1. divisioonassa pelaavaan Unión África Ceutí -seuraan. Kaudella 2013–2014 hän pelasi ammattilaisena pietarilaisessa FC Politechissa. 

Suomen futsalmaajoukkueeseen Autio pääsi ensi kerran marraskuussa 2006, ja hän on eniten maaottelumaaleja tehnyt pelaaja. Hän on tehnyt 101 maalia pelaamassaan 145 maaottelussa.

Autio on pelannut myös jalkapalloa FC Hämeenlinnassa, Atlantiksessa, FC Espoossa sekä viimeisimpänä Someron Voimassa. Hänen pelipaikkansa on keskikenttä. Autio pelasi FC Hämeenlinnassa myös runsaasti laitapuolustajan paikkaa.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Jukka Kytölä – Vuoden 2018 paras futsalpelaaja *Futsalmaailma*. Viitattu 31.1.2019.
2. ↑  Panu Autio on futsalin teräsmies *iltalehti.fi*. Viitattu 20.11.2018.
3. ↑  Futsal-maajoukkuepelaajat 1998– Palloliitto. Viitattu 17.7.2011.
4. ↑  Panu Autio palaa FC Hämeenlinnaan  14.1.2009. FC Hämeenlinna. Viitattu 22.8.2008. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Panu Autio FC Hämeenlinnaan  10.1.2007. Palloliitto. Viitattu 22.8.2008. [vanhentunut linkki]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Yle

 |

 |
Friedrich Kaiser
**Friedrich Kaiser** (3. huhtikuuta 1814 Biberach – 6. marraskuuta 1874 Wien) oli itävaltalainen kirjailija, jonka teoksiin kuuluu 150 näytelmää, joista 70 ei koskaan julkaistu.

Kaiser aloitti työuransa virkamiehenä, mutta erosi virastaan vuonna 1838, jolloin hänen ensimmäiset näytelmänsä olivat jo esitetty Wienin *Leopoldstädter*-teatterissa. Vuonna 1840 Kaiser solmi sopimuksen teatterin johtajan kanssa ja kirjoitti teatterille lukuisi komedioita ja farsseja perinteiseen wieniläiseen *Volksstück*-tyyliin. Myöhäistuotannossaan hän käsitteli sosiaalisia ohjelmia kuten prostituutiota ja kirjoitti sotamarsalkka Ernst Gideon von Laudonia käsitelleen isänmaallisen näytelmän.

Keiser kirjoitti myös historialliset romaanit *Ein Pfaffenleben* (1872) ja *Unter dem alten Fritz und Kaiser Joseph* (1877).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  "Friedrich Kaiser." The Oxford Companion to German Literature. Oxford University Press, 1976, 1986, 1997, 2005. Answers.com 12 Nov. 2009.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Carlton Fairweather** (s. 22. syyskuuta 1961, Camberwell, Englanti, Iso-Britannia) on englantilainen entinen jalkapalloilija. Fairweather oli laitapelaaja.

Ura
---

Fairweatherin ura alkoi 70- 80-lukujen taitteessa alasarjajoukkueissa. Hänen hyvät otteet kiinnittivät kuitenkin Wimbledonin huomion. Kaudeksi 1984-85 hän siirtyikin Wimbledoniin. Tätä siirtoa edeltävän kesän 1984 hän oli pelannut Suomessa Porin Pallo-Tovereissa. Seuraavan kesän hän pelasi Kopareissa joka oli Wimbledonin yhteistyöjoukkue. Kausi 1985 oli pettymys ja Koparit joutui lopulta karsimaan sarjapaikastaan. Fairweather pelasi 19 ottelua ja teki kaksi maalia.

Wimbledonissa Fairweather teki komean uran pelaten seurassa kaudet 1984–1992. Kauden 1985-86 päätteeksi Wimbledon nousi Englannin pääsarjaan. Ensimmäisellä pääsarjakaudella Fairweather teki komeat kahdeksan maalia. Myös seuraavat neljä kautta olivat Fairweatherille menestyksekkäitä Wimbledonissa. Noihin vuosiin mahtuu Wimbledonin unohtumaton Englannin cupin voitto kaudella 1987-88. Fairweather ei kuitenkaan pelannut finaalissa, jossa kaatui aikansa suurseura Liverpool FC. Liigaotteluita Wimbledonissa Fairweatherille kertyi yhteensä 138 ja maaleja 26.

1990-luvulla Fairweather pelasi useissa eri seuroissa muun muassa Hongkongissa ja Yhdysvalloissa.
Nykyinen kaupunginkirjasto.
Salon kaupunginkirjaston talo Raatihuoneenkatu 4, nykyisin paikalla on Kiffari
**Salon kaupunginkirjasto** on Salossa sijaitseva vuonna 1902 perustettu kirjasto.. Ensimmäinen kirjasto sijaitsi yläkansakoulussa, josta 1922 kirjasto siirtyi Tehdaskatu 4:ään ja myöhemmin sieltä siirtyi Cavenin talon piharakennukseen, joka sijaitsi nykyisessä torin paikoitusympyrässä. 1939 kirjasto muutti Raatihuoneenkatu 4:ään josta saatiin käyttöön osa rakennusta. 1963 saatiin kirjaston käyttöön koko rakennus. 1968 kirjasto sai ensimmäisen kirjastoauton käyttöönsä. Salon kauppalasta tuli kaupunki vuonna 1960, ja vuoden 1959 loppuun kirjaston nimi oli *Salon kauppalankirjasto*. Sivukirjastoja on yhdeksän kappaletta jokaisessa vuoden 2009 kuntaliitokseessa lakanneessa kunnassa eli Halikossa, Kiikalassa, Kiskossa, Muurlassa, Perniössä, Perttelissä, Suomusjärvellä ja Särkisalossa.

Uusi kirjastorakennus
---------------------

Uusi kirjastorakennus valmistui 1986 ja sen suunnitteli silloinen kaupunginarkkitehti Lauri Hollmen, 2004 valmistui kirjaston laajennusosa.

Kirjallisuus
------------

* Hannu Arve, Anna-Liisa Nurminen, Osmo Koskinen, Liisa Saarinen, Eeva Kujanpää, Petteri Wiirilinna: *Salo kuninkaantien kaupunki*. Jyväskylä: Gummerus, 2004. ISBN 951-96152-3-7.
* Osmo Koskinen, Eeva Kujanpää, Anna-Liisa Nurminen, Paula Rauman, Liisa Saarinen: *Kaupunkikirja Ikkuna*. Salo: Salo-Uskelan seura ry, 1995. ISBN 952-90-6536-1.

Lähteet
-------

1. ↑  Hannu Arve, Anna-Liisa Nurminen, Osmo Koskinen, Liisa Saarinen, Eeva Kujanpää, Petteri Wiirilinna: *Salo kuninkaantien kaupunki*, s. 67. Jyväskylä: Gummerus, 2004. ISBN 951-96152-3-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Kirjaston sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
KarttaInarijoki
Maantiesilta Inarijoen yli Karigasniemellä.
**Inarijoki** (pohjoissaameksi *Anárjohka* ja norj. *Anárjohka*) on Suomen ja Norjan rajajoki Lapissa Karigasniemestä etelään. Inarijoki alkaa Norjan Koutokeinosta, Ylä-Inarijoen kansallispuistosta (norjaksi Øvre Anárjohka nasjonalpark) useista latvahaaroista. Sieltä joki virtaa Suomen rajalle ja edelleen rajaa pitkin Karigasniemeen. Suomen puolella joki kulkee Inarin ja Utsjoen kuntien alueilla. Joki kuuluu Tenojoen vesistöalueeseen ja on yksi Tenojoen sivujoista.

Asutus
------

Inarijoki on erämainen rajajoki, jonka varrella asutus on hyvin harvaa. Varsinainen kylä jokivarressa on muutamia taloja käsittävä Angeli lähes 60 kilometriä jokivartta Karigasniemestä etelään. Angelin kohdalla Inarijoen varsi kuuluu valtakunnallisesti arvokkaisiin maisema-alueisiin. Aluetta pidetään hyvänä esimerkkinä saamelaisesta vuotuismuuttojen perinteestä, jossa vuodenaikojen vaihtumisen myötä muutettiin esimerkiksi kesä- ja talviasumusten välillä. 

Inarijoen varteen on aikeena rakentaa uusi poroaita, joka estäisi porojen kulkemisen Suomen ja Norjan välisen rajan yli Angelin ja Palkasjoen (Bálggatjohka) välisellä osuudella.

Kalastus
--------

Inarijoki muodostaa yhdessä Kaarasjoen kanssa kuuluisan lohijoen Tenojoen. Tenon latvajokena Inarijoki saa enimmillään vain rippeitä siitä nousulohien paljoudesta, joka nousee kesällä Jäämerestä syntymäjokeensa Tenoon.*lähde?*

Inarijoen tiedetään olleen hyvä helmenpyyntijoki ennen jokihelmisimpukan uhanalaistumista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Paikkatietoikkuna *kartta.paikkatietoikkuna.fi*. Viitattu 26.6.2023.
2. ↑  Norgeskart *www.norgeskart.no*. Viitattu 26.6.2023.
3. ↑  Väestö tilastointialueittain Tilastokeskus. Viitattu 26.6.2023.
4. ↑  Valtakunnallisesti arvokkaat maisema-alueet *www.ymparisto.fi*. Viitattu 26.6.2023.
5. ↑  *Ylä-Lappi – Valtakunnallisesti arvokkaat maisema-alueet*. Ympäristöministeriö ja Syke, 2021. Teoksen verkkoversio.
6. ↑  Suomen ja Norjan välistä poroesteaitasopimusta tarkennettiin | Lapin ELY-keskus *www.sttinfo.fi*. Viitattu 26.6.2023.
7. ↑  Markus Juutinen: Itäisten saamelaiskielten helmeä merkitsevien sanojen alkuperäkysymys *jultika.oulu.fi*.  2022. Viitattu 26.6.2023.
8. ↑  Veersalu, Aune: Helmestyksen historiaa – monenlaisia helmenpyytäjiä.  *Pohjoisten virtojen raakut*, 2006, s. 50-57.  Metsähallitus. Artikkelin verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Inarijoki** Wikimedia Commonsissa
**Seretse Khama** (1. heinäkuuta 1921 – 13. heinäkuuta 1980) oli Botswanan ensimmäinen presidentti.

Khama syntyi Serowessa, Betsuanamaassa vuonna 1921. Hänen isoisänsä oli Khama III, bamangwato-heimon johtaja. Seretse Khama seurasi isäänsä valtaistuimelle neljävuotiaana, mutta hänen setänsä toimi holhoojana ja sijaishallitsijana.

Khama aloitti opintonsa Fort Haren yliopistossa, Etelä-Afrikassa, ja jatkoi niitä Oxfordin yliopistossa. Vuonna 1948 Khama avioitui brittiläisen Ruth Williamsin kanssa. Tämän vuoksi hänet karkotettiin Botswanasta vuonna 1951. Hallitus kuitenkin antoi Khamalle luvan palata maahansa vuonna 1956 sillä ehdolla, että hän luopuisi heimopäällikkyydestään. Sijaishallitsija-sedällä, naapurimaa Etelä-Afrikalla ja Britannialla oli monia syitä vastustaa heimopäällikön avioliittoa valkoisen naisen kanssa, mutta lopulta kansa tulkitsi Khaman paluun kotimaahan ja kruunusta luopumisen isänmaalliseksi teoksi, joka lisäsi hänen kansansuosiotaan.

Vuonna 1961 Khama perusti Botswanan demokraattipuolueen. Pian hän nousi Betsuanamaan pääministeriksi, ja osallistui itsenäistymisneuvotteluihin. Kun Betsuanamaa vuonna 1966 itsenäistyi Botswanana, Khama nousi sen ensimmäiseksi presidentiksi.

Itsenäistymisensä aikaan Botswana oli yksi maailman köyhimmistä valtioista. Khaman kaudella sen talous kuitenkin saatiin nostettua jaloilleen, ja maan talouskasvu kuului maailman nopeimpiin. Maassa saatiin aikaan ilmainen peruskoulutus kaikille, ja Khama pyrki kaikin keinoin edistämään moniarvoisuutta ja demokratiaa. Khama toimi presidenttinä vuoteen 1980 saakka, jolloin hän kuoli haimasyöpään. Khaman seuraajaksi tuli varapresidentti Quett Masire.

Seretse Khaman mukaan on nimetty Sir Seretse Khaman kansainvälinen lentoasema Botswanassa. Hänen pojastaan Ian Khamasta tuli maan presidentti vuonna 2008.

Vuonna 2016 ensi-iltansa saanut *A United Kingdom* -elokuva kertoo Khaman ja hänen vaimonsa Ruth Williams Khaman tarinan tositapahtumiin pohjautuen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  President Seretse Khama South African History Online. Viitattu 25.8.2014.
2. 1 2 3  Sir Seretse Khama Encyclopedia Britannica. Viitattu 25.8.2014.
3. ↑  Obituary: Lady Ruth Khama Guardian. Viitattu 25.8.2014.
4. 1 2  Seretse Khama Africa World Newspaper.  Arkistoitu 26.8.2014. Viitattu 25.8.2014.
5. ↑  A United Kingdom (2016) Internet Movie Database. Viitattu 9.1.2018.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Botswana Botswanan presidentit |
| --- |
|  |
| 
* Seretse Khama (1966–1980)
* Quett Masire (1980–1998)
* Festus Mogae (1998–2008)
* Ian Khama (2008–2018)
* Mokgweetsi Masisi (2018–)

 | Botswanan presidentin lippu |

 |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Korkeuden vaikutukset ihmiseen** ovat merkittävät, ja hyvin korkealla ihminen on hengenvaarassa.

Korkeammalle noustessa hapen osapaine laskee. Vuoristossa 4 500 metrin korkeudessa hapen osapaine on enää kaksi kolmasosaa merenpinnan tasosta. Tämän seurauksena ihmisen elimistö käynnistää puolustusmekanismeja, jotka voivat pitkällä aikavälillä johtaa kuolemaan. Keuhkot laajenevat, sydämen syke kiihtyy, punasoluja syntyy lisää ja veri paksuuntuu, aivot turpoavat, ja keuhkot ovat vaarassa romahtaa.

2 500 metrin korkeudessa ihminen voi saada ensimmäisiä lievän vuoristotaudin oireita, kuten huimausta ja väsymystä, päänsärkyä sekä ruokahaluttomuutta ja pahoinvointia. Oireet menevät yleensä ohi vuorokauden kuluessa, kun elimistö tottuu ohueen ilmaan.

3 500 metrin korkeuteen noussut ihminen voi kärsiä kovasta väsymyksestä, näköhäiriöistä ja päänsärystä sekä tasapainohäiriöistä. Hän voi joutua hengenvaaraan. Näin korkealla elimistö voi romahtaa 24 tunnissa, jos ihminen ei saa lisähappea.

8 000 metrin korkeudessa alkaa niin sanottu kuolemanvyöhyke. Se on saanut nimensä siitä, että ilma on siellä niin vähähappista, että ihminen ei voi selviytyä pitkiä aikoja. Kuolemanvyöhykkeellä oleva ihminen kärsii jatkuvasta uupumuksesta ja huimauksesta sekä hengenahdistuksesta, ja hänellä on aivovaurioiden riski.

Kestävyysurheilijat pyrkivät joskus parantamaan hemoglobiiniarvojaan korkeanpaikan harjoittelulla eli harjoittelemalla vähintään kahden kilometrin korkeudessa useiden viikkojen ajan kerrallaan. Korkealla harjoittelu voi aiheuttaa tavallista herkemmin ylikuormitustilan ja nestehukan.

Joillekin korkealla vuosituhansien ajan asuneille populaatioille on kehittynyt sopeumia hapen vähyydestä selviämiseen. Andien intiaaneilla on veressään tavallista enemmän happea kuljettavaa, punaisten verisolujen sisältämää hemoglobiinia. Tiibetiläisten keuhkot tuottavat normaalia suuremmat määrät typpioksidia. Tämä laajentaa heidän verisuoniaan, mikä parantaa hapen kulkua kudoksiin. Tiibetiläisillä on myös tapana hengittää tiheästi. Myöskään Etiopian ylänköjen asukkaat eivät kärsi hapenpuutteesta, mutta syytä tähän ei vielä tiedetä.

Lähteet
-------

1. ↑  Peppi Karppinen: Geenimuutos mahdollistaa vuoristossa elämisen *Lääketieteellinen Aikakauskirja Duodecim*.  2014. Viitattu 21.9.2021.
2. 1 2 3 4  Fakta: Näin korkeus vaikuttaa ihmiseen *Tieteen Kuvalehti*.  8.1.2013. Viitattu 30.5.2019.
3. ↑  Pekka Viinikka: Korkeanpaikan harjoittelussa on vaaransa – toimitaan riskirajoilla *Yle uutiset*.  15.10.2017. Viitattu 30.5.2019.
4. ↑  Hillary Mayell: Three High-Altitude Peoples, Three Adaptations to Thin Air *National Geographic*.  25.2.2004. Viitattu 14.10.2021.
**Frans Viljo Ruusuvaara** (1895 – 1963) oli suomalainen diplomi-insinööri ja radiotehtailija.

Viljo Ruusuvaaran vuonna 1925 perustama radiotehdas sijaitsi Huopalahdessa ja se valmisti ETO-merkkisiä radiovastaanottimia lisälaitteineen 1930-luvun puoliväliin saakka. Ruusuvaaran radiotehtaan seuraaja oli 1955–1977 toiminut *Ruusuvaara Oy*, vuodesta 1967 *Palomex Oy*. Tämä yhtiö valmisti vuodesta 1961 alkaen pääasiassa vientiä varten hampaiden Orthopantomograph-panoraamaröntgenlaitteita, joita Yrjö Paatero oli alkanut kehitellä vuodesta 1946 alkaen. Yhtiön tehdas sijaitsi Hankasuontie 9:ssä Helsingissä ja vuodesta 1974 Hyrylässä.

Viljo Ruusuvaara oli Ruusuvaara Oy:n pääomistaja kunnes omistajaksi tuli hänen kuoltuaan 1960-luvun alkupuolella vuonna 1943 perustettu röntgen- ja sähkölääkintäkojeiden ja -tarvikkeiden maahantuontia ja kauppaa harjoittanut *Lääkintäsähkö Oy*. Instrumentarium Oy osti vuonna 1977 Lääkintäsähkö Oy:n ja fuusioi sen ja Palomex Oy:n itseensä samana vuonna. Palomexin valmistustoiminta jatkui Instrumentariumissa Imaging-nimellä, mutta se myytiin vuonna 2005 *PaloDEx Group Oy*:lle ja sittemmin siitä tuli osa *Danaher Corp*:n *KaVo Kerr Group*-liiketoimintaryhmää.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Täydentäviä yhtiötietoja : Palomex Oy (vanha), Pörssitieto G. Kock
2. ↑  Suomen Radiohistoriallinen Seura ry - Keskustelufoorumi › Kotimaiset radiot, televisiot ja äänentoistolaitteet › Ruusuvaaran ETO? 30.10.2022
**Savonlinnan seudun kuntayhtymä** oli Savonlinnan seutukuntaan kuuluvien itäsavolaisten kuntien muodostama yhteenliittymä, jolle kunnat olivat luovuttaneet joitain kunnallisia tehtäviä.

Kuntayhtymään kuuluivat Enonkoski, Kerimäki, Punkaharju, Rantasalmi, Savonlinna, Savonranta ja Sulkava.

Kuntayhtymän 1. tammikuuta 2007 voimaan astuneen sopimuksen mukaan sille kuului jäsenkuntien yhteinen edunvalvonta, kuntayhteistyön kehittäminen, kuntien välisen yhteistyön kehittäminen suunnitelman mukaisesti, aluepolitiikan toimeenpano ja seudullinen elinkeinopolitiikka kulloisenkin suunnitelman mukaisesti, yhteisten suunnittelu- ja kehittämishankkeiden toteuttaminen ja muut yhteiset tehtävät, joista Savonlinnan seutukunnan seutuvaltuusto päättää 2/3-enemmistöllä.

Seutuvaltuustossa oli 29 luottamushenkilöä ja seutuhallituksessa 11 luottamushenkilöä, jonka päätöksiä toimeenpanee seutujohtaja. Yhteisiä toimintoja koordinoi yhtymävirasto, johon liittyivät mm.

Yhtymävirasto

* Sisäasiainministeriön aluekeskusohjelma
* Savonlinnan seudun yrityspalvelut
	+ Eastwood-hanke
	+ Itä-Savon uusyrityskeskus
	+ 3K-elektroniikkatehdas
* Seudullinen hankintatoimi
* Kuntayhteistyö
	+ Reimari

Rantasalmen kunta erosi Savonlinnan seudun kuntayhtymästä ja Sulkavan kunta jättäytyi pois kuntayhtymän elinkeinotoiminnasta, Savonlinnan seudun yrityspalveluista, mutta osallistui muuhun yhteistyöhön kuntayhtymän jäsenenä.
Vuoden 2013 alussa Savonlinnan seudun kuntayhtymän toiminnot siirtyivät, Savonlinnan kaupungin omistamalle kehitysyhtiölle Savonlinnan Yrityspalvelut Oy:lle ja Savonlinnan seudun kuntayhtymäntoiminta päätyi vuoden 2013 alkupuolella.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuntayhtymäsuunnitelma 2012  21.9.2011. Savonlinnan seudun kuntayhtymä.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 23.3.2013.
2. ↑  LIIKETOIMINNAN LUOVUTUSTA KOSKEVA SOPIMUS  11/2012. Savonlinnan seudun kuntayhtymä. Viitattu 23.3.2013. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Kehitysyhtiön toiminta pyörähti käyntiin  7.1.2013. Itä-Savo. Viitattu 21.10.2013. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Seutuhallitus pöytäkirja  16.1.2013. savonlinnaseutu.  Arkistoitu 2.11.2013. Viitattu 23.3.2013.

Aiheesta muualla
----------------

*
**Mårten Theodor Stenius** (20. elokuuta 1833 Kitee – 12. helmikuuta 1893 Käkisalmi) oli suomalainen juristi ja Käkisalmen pormestari.

Steniuksen vanhemmat olivat kappalainen, varapastori Bengt Mårten Stenius (1798–1846) ja Anna Henrika Winter. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion kymnaasista 1856 ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1861 ja kameraalitutkinnon 1862. Stenius sai varatuomarin arvon 1871.

Stenius oli Käkisalmessa oikeusraatimiehenä vuodesta 1862, makasiininhoitajana vuodesta 1871 ja pormestarina vuodesta 1872 alkaen.

Stenius oli naimisissa 1863–1869 Emilia Gabriela Kristina Hartmanin (k. 1869) kanssa. Steniuksen veli oli Suomen Pankin johtokunnan jäsen, valtioneuvos Karl Fridolf Stenius (1839–1926).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. 1 2 3  Dödsfall, Finlands Allmänna Tidning, 14.02.1893, nro 37, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Bengt Mårten Stenius. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 18.12.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Karl Henrik Bernhard Johannes Björklund** (2. toukokuuta 1877 Ondonga, Ambomaa – 1. marraskuuta 1946 Tampere) oli suomalainen rovasti ja Ambomaalla toiminut lähetyssaarnaaja.

Ondongassa Ambomaalla syntyneen Karl Björklundin vanhemmat olivat lähetyssaarnaaja Bernhard Botolf Björklund (1844–1902) ja saksalaissyntyinen Katharina Kleinschmidt. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon 1908. Björklund vihittiin papiksi 1909.

Björklund oli papiksi tultuaan lähetystyössä Ambomaalla yhtäjaksoisesti 10 vuoden ajan. Suomeen palattuaan Björklund oli ylimääräisenä pappina muun muassa Etelä-Pirkkalassa, Kangasalla ja Tyrvännössä. Björklund oli Tampereen tuomiokirkkoseurakunnassa vt. kirkkoherrana 1923-1926 ja kappalaisena 1927-1946. Hän sai rovastin arvon 1937. Björklund toimi Tampereella Lähetysyhdistyksen puheenjohtajana ja hän oli Englannin ja Ulkomaan Bibliaseuran apuna korjauslukijana ja kielen tarkistajana kun seura julkaisi Martti Rautasen ovambonkielisen Vanhan Testamentin raamatunkäännöksen.

Karl Björklund oli naimisissa vuodesta 1909 Eva Hämäläisen kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. 1 2 3  Pastori K. Björklund 60-vuotias, Aamulehti, 01.05.1937, nro 116, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2  60 vuotta, Kotimaa, 30.04.1937, nro 33, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Juhan suku-uutiset 10.4.2012 : Botolf Björklund


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Marco Huck** (syntyjään *Muamer Hukić*, s. 11. marraskuuta 1984 Ugao, Serbia, Jugoslavia) on saksalainen ammattilaisnyrkkeilijä ja hallitseva WBO-liiton maailmanmestari alemmassa raskaassasarjassa. Aiemmin hän on kilpaillut potkunyrkkeilyssä. Kansallisuudeltaan hän on bosniakki.

Ura
---

Jugoslaviasta kahdeksanvuotiaana perheensä kanssa Saksan liittotasavaltaan Bielefeldiin muuttanut Huck aloitti kamppailu-urheilu-uransa potkunyrkkeilyn parissa, missä hän voitti *full contanct* -ottelumuodossa maailmanmestaruuden. Vaihdettuaan lajia normaaliin nyrkkeilyyn Huck kävi amatöörinä vain 15 ottelua, joista hän voitti jokaisen, ennen siirtymistään ammattilaiseksi Ulli Wegnerin valmennukseen suureen Sauerland-ammattilaistalliin.

Ensimmäisessä ammattilaisnyrkkeilyottelussaan 7. marraskuuta 2004 Huck tyrmäsi Pavel Cirok -nimisen tšekkiläisraakin heti avauserässä ja sama meno jatkui kahdessa seuraavassakin ottelussa. Kahden ja puolen vuoden aikana Huck otteli kaikkiaan kuusitoista ottelua, joista voitti jokaisen, ennen kuin pääsi ensi kertaa urallaan titteliotteluun. 

16. joulukuuta 2006 käydyssä Euroopan nyrkkeilyliiton EU:n-mestaruusottelussa vastaan asettui italialainen Pietro Aurino, jonka Huck tyrmäsi jo toisessa erässä. EU-vyötään Huck puolusti Ismail Abdoulia vastaan täyden ajan kestäneessä ottelussa voitolla kaikin tuomariäänin.

Toukokuussa 2007 Huck pääsi iskemään tappioitta olluta venäläistä Vadim Tokarevia vastaan pääsystä IBF-liiton maailmanmestaruusotteluun. Täydet 12 erää kestänyt ottelu tuomittiin lopulta Huckin voitoksi enemmistötuomiolla (114-114, 117-110, 117-110). IBF-liiton MM-otteluun Huck pääsi saman vuoden joulukuussa Steve Cunninghamia vastaan. Ottelu käytiin Huckin kotikaupungissa Bielefeldissä, mutta päättyi lopulta hallitsevan mestarin amerikkalaisen Cunninghamin voittoon teknisellä tyrmäyksellä Huckin kulman viskattua pyyhkeen kehään viimeisessä erässä.

Palattuaan kehään Huck iski toukokuussa 2008 voittoon Frantisek Kasanicista IBF-liiton intercontinental-vyöstä. Saman vuoden syyskuussa hän pääsi Euroopan-mestaruusotteluun Jean Marc Monrosea vastaan ja voitti kotikaupungissa käydyn ottelun sekä EM-vyön itselleen teknisellä tyrmäyksellä kahdennessatoista erässä. Hän puolusti EM-vyötään vain kuukauden kuluttua Fabio Tuiachia vastaan toisen erän tyrmäyksellä, sekä seuraavana vuonna tyrmäysvoitoilla Geoffrey Battelosta ja Vitali Rusalista. 

29. elokuuta 2009 Huck kohtasi WBO-liiton maailmanmestaruusottelussa hallitsevan mestarin, tuolloin tappioitta olleen Victor Emilio Ramírezin. Ottelu kesti täydet erät ja tuomittiin Huckin voittoon kaikin tuomariäänin.

Lähteet
-------

* Ammattilaisottelutilastot BoxRec-tietokannassa

### Viitteet

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Marco Huckin virallinen sivu

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee normaalia tunnetilaa. Psyykkisestä sairaudesta kertoo artikkeli Masennus.*
Masentunut mies sateessa. Englantilainen puupiirros vuodelta 1869.
**Masentuneisuus** tai **alakulo** on mieliala, johon liittyvät tunteet apaattisuudesta, innottomuudesta, toivottomuudesta, surumielisyydestä ja muista alavireisistä mielentiloista. Pitkäkestoinen ja erityisen voimakas masentunut mieliala on keskeinen oire useissa eri mielialahäiriöissä, kuten kliinisessä masennuksessa, kaksisuuntaisessa mielialahäiriössä ja dystymiassa. Lääketieteellisiin mielialahäiriöihin liittyy kuitenkin aina myös muita oireita, ja suurimmalla osalla ihmisistä alakulo ei missään vaiheessa pahene kliiniseksi masennustilaksi.

Alakuloisuutta voi aiheuttaa mikä tahansa elämää mullistava tekijä, kuten läheisen sairastuminen tai kuolema, parisuhteen päättyminen, työttömäksi joutuminen, kodin menettäminen tai esimerkiksi liiallinen päihteiden käyttö. Mieliala lähtee tavallisesti kohoamaan, kun tapahtumasta on kulunut aikaa ja ihminen on alkanut toipumaan siitä.

Tavallinen liikunta, kuten kävely, ja normaalin päivärytmin säilyttäminen voivat auttaa masentuneen mielentilan kohentamisessa. Myös toisten ihmisten seuraan hakeutuminen ja asiasta keskustelu usein parantavat alakuloisen henkilön mielialaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Apeus *MIELI Suomen mielenterveys ry*. Viitattu 3.2.2021.
2. 1 2  Masennus *Duodecim Terveyskirjasto*. Viitattu 3.2.2021.
3. 1 2 3 4  Alakuloisuus *Mielenterveystalo*. Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiri.  Arkistoitu 7.2.2021. Viitattu 3.2.2021.
**Hans Rudolph von Schröter** (1798 Hannover – 1842) oli saksalainen tieteilijä. Hän julkaisi ensimmäisen saksankielisellä käännöksellä varustetun suomalaisen kansanrunokokoelman. Hän oli vuodesta 1820 uudemman kirjallisuuden ja historian ja vuodesta 1821 matematiikan professorina Rostockin yliopistossa. Schröter tutustui opintomatkallaan Ruotsissa 1819 muutamiin Uppsalassa silloin opiskelleisiin suomalaisiin ylioppilaisiin, kuten Abraham Poppiukseen, Josef Pippingsköldiin, G. F. Aminoffiin, K. A. Gottlundiin, ja toimitti heidän avullaan valikoiman suomalaisia kansanrunoja suomeksi ja saksaksi nimellä *Finnische Runen* (1819). Teos vaikutti Suomessa siihen aikaan virinneeseen kiinnostukseen kansanrunoutta kohtaan. Toimittajan veli G. H. von Schröter julkaisi 1834 teoksesta uuden muuttamattoman painoksen, joka oli omistettu Baijerin kruununprinssille Maksimilianille. H. R. von Schröter kuoli ylirasitukseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Schröter, Hans Rudolph von, Tietosanakirja. Osa 8, palsta 872–873. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hans Rudolf Schröter** Wikimedia Commonsissa

* *Finnische Runen. Finnisch und Deutsch. Mit einer Musikbeilage.* Upsala 1819 (Digitalisat des Exemplars der Bayerischen Staatsbibliothek)

2. Auflage: Stuttgart und Tübingen: Cotta 1834, herausgegeben von G. H. von Schröter Digitoitu Oxford, (Digitoitu Harvard)
**32. SS-vapaaehtoiskrenatööridivisioona 30 Januar** (saks. *32. SS-Freiwilligen-Grenadier-Division 30 Januar*) oli toisen maailmansodan aikana Saksan Waffen-SS:ään kuulunut sotilasyksikkö. Se koottiin useiden eri yksiköiden osista ja rippeistä sekä SS:n upseerikoulun oppilaista tammikuussa 1945 taistelemaan alati etenevää Neuvostoliiton puna-armeijaa vastaan.

Perustaminen
------------

Yksikkö perustettiin Kurmarkin harjoitusalueella kansallissosialistisen puolueen 12 vuotta aiemmin tapahtuneen valtaannousun muistopäivänä 30. tammikuuta 1945.

Palvelus
--------

Divisioonan osat lähetettiin taisteluun itärintamalle välittömästi muodostamisensa jälkeen. Helmikuussa yksikössä oli noin 12 000 miestä ja se taisteli Oder-joen ja Frankfurtin alueella. Divisioona tuhottiin Halben taistelussa Berliinin lähellä sodan viimeisten päivien aikana, mutta osia siitä antautui myöhemmin Yhdysvaltain armeijalle.

Komentajat
----------

Divisioonankomentajina olivat:

* SS-Standartenführer Johannes Mühlenkamp 30. tammikuuta 1945 -
* SS-Standartenführer Joachim Richter 5. helmikuuta 1945 -
* SS-Oberführer Adolf Ax 17. helmikuuta 1945 -
* SS-Standartenführer Hans Kempin 15. maaliskuuta 1945 -

Lähteet
-------

* Feldgrau.com
* Axishistory.com

### Viitteet

1. ↑  Lexikon der Wehrmacht
**Richard Benjamin Haymes** (13. syyskuuta 1918 Buenos Aires – 28. maaliskuuta 1980 Los Angeles) oli argentiinalainen laulaja ja näyttelijä. Hän kävi koulunsa Ranskassa, Sveitsissä ja Englannissa ja muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1936. Haymes aloitti siellä ensin radiokuuluttajana. Hän siirtyi pian laulajaksi ja esiintyi muun muassa Tommy Dorseyn, Harry Jamesin ja Benny Goodmanin orkestereissa. Kahdessa ensimmäisessä hän korvasi laulajana Frank Sinatran.

Vuonna 1943 Haymes solmi elokuvasopimuksen 20th Century Foxin kanssa ja näytteli pääosan useissa elokuvissa, mutta ei koskaan saavuttanut suurta suosiota näyttelijänä. Toisen maailmansodan aikana Haymes rekisteröityi ulkomaalaiseksi välttääkseen asepalveluksen ja luopui oikeudestaan tulla Yhdysvaltain kansalaiseksi. Haymesin palatessa Lontoosta 1953 hänet karkotettiin maasta. Karkotuspäätös peruttiin myöhemmin, mutta Haymesin ura ei koskaan palannut ennalleen.

Haymes oli kuudesti naimisissa. Hänen puolisoitaan olivat muun muassa näyttelijät Joanne Dru, Rita Hayworth ja Nora Eddington ja laulaja Fran Jeffries. Haymes on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Dick Haymes allmovie. Viitattu 27.10.2010. (englanniksi)
2. 1 2  O'Reilly, Richard: Dick Haymes Los Angeles Times. Viitattu 27.10.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dick Haymes** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Rousánoksen luostari** (kreik. Μονή Ρουσάνου, *Moní Rousánou*; myös *Roussanon luostari*) eli *Pyhän Barbaran luostari* (Μονή Αγίας Βαρβάρας, *Moní Agías Varváras*) on ortodoksinen luostari Metéoran luostarialueella Kreikassa. Se on omistettu Kristuksen kirkastumiselle.

Rousánoksen luostarin puutarhaa.
Rousánoksen luostari on perustettu nykyisellään 1500-luvulla, mutta se on saattanut olla olemassa jo 1300-luvulla. Luostarin nimi on todennäköisesti peräisin sen ensimmäisestä asukkaasta tai sen kirkon alkuperäisestä omistajasta. Luostarin pääkirkko (*katholikon*) on rakennettu vuonna 1545 ja koristeltu kreetalaisen koulukunnan tyyliä edustavin maalauksin vuonna 1560. Se edustaa athoslaista tyyppiä. Kirkko on omistettu koko luostarin tavoin Kristuksen kirkastumiselle, mutta se kunnioittaa myös Pyhää Barbaraa (*Agía Varvára*), mistä on peräisin luostarin toinen nimi.

1800-luvulla luostari taantui ja siitä tuli Varlaámin luostarin munkkien erakkomaja. Luostari on kunnostettu 1980-luvulla ja se toimii nykyisin nunnaluostarina. Luostari sijaitsee Kastrákista muille Metéoran luostareille johtavan tien varressa. Luostariin pääsee nykyään portaita ja kahta pientä siltaa pitkin. Alun perin luostariin noustiin tikkaita pitkin. Puiset sillat rakennettiin vuonna 1868 ja nykyiset kiviset sillat vuonna 1930.

Lähteet
-------

1. 1 2  Meteora Ministry of Culture and Sports. Viitattu 13.4.2015.
2. ↑  The Meteora Monasteries *Visit Meteora*. Viitattu 15.4.2015.
3. 1 2  Μονή Ρουσάνου Μετεώρων Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού.  Arkistoitu 14.6.2018. Viitattu 13.4.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rousánoksen luostari** Wikimedia Commonsissa
**Idris I** (Mohammed Saied Idris as-Senussi; 12. maaliskuuta 1889 – 25. toukokuuta 1983) oli ainoa Libyan kuningas vuosina 1951–1969. Hän oli senusien suufiveljeskunnan perustajan Muhammad ibn Ali as-Senussiin (1787–1859) pojanpoika ja yksi senusien johtajista.

Hän peri isoisänsä aseman ja ennen ensimmäistä maailmansotaa britit tunnustivat hänet Kyrenaikan emiiriksi, minkä myös italialaiset tunnustivat 1920. Idris ponnisteli neuvotellakseen maakunnalleen itsenäisyyden. Vuonna 1922 Italia aloitti kuitenkin sodan ja Idris pakeni Egyptiin, josta käsin senusit kävivät sissisotaa italialaisia vastaan. Vuonna 1942 hän palasi Libyaan brittijoukkojen mukana ja muodosti hallituksen.

Kun Rommelin johtamat saksalaisetkin voitettiin, Idris palasi pääkaupunkiinsa Bengasiin. Hänet kutsuttiin myös Tripolitanian emiiriksi, mistä alkoi nykyisen Libyan yhdistäminen. Idris neuvotteli brittien ja YK:n kanssa maan itsenäisyydestä, joka tunnustettiin 24. joulukuuta 1951 ja Idris julistettiin Libyan kuninkaaksi.

Arabinationalistien pettymykseksi Idris piti yllä läheisiä suhteita Britanniaan ja Yhdysvaltoihin, jopa silloin kun britit hyökkäsivät Egyptiin vuoden 1956 Suezin kriisissä. Uhan hänen asemalleen tuotti kyvyttömyys saada miespuolista jälkeläistä kruununperijäksi. Libyan talous kuitenkin kukoisti öljykenttien ja amerikkalaisten sotilastukikohtien ansiosta.

Kuninkaan vanhetessa hänen terveytensä alkoi rapistua. 1. syyskuuta 1969, kun hän oli Turkissa hoidossa, Libyan armeija syrjäytti hänet eversti Muammar Gaddafin johdolla verettömässä vallankaappauksessa. Idris luopui kruunusta, jolloin hänen seuraajakseen tuli automaattisesti perijä Sayyid Hasan ar-Rida al-Mahdi as-Sanussi mutta vain päivän ajaksi, kun Libya julistettiin tasavallaksi.

Idris lähti Turkista vuokraamallaan laivalla Kreikkaan ja asettui lopulta asumaan Egyptiin. Hän kuoli Kairossa 1983. Idris on haudattu Medinaan, Saudi-Arabiaan.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Idris I**.
* 1969-09-01: Bloodless coup in Libya. BBC.
* Man in the News; Desert Monarch; Sayid Mohammed Idris el-Mahdi es-Senussi The New York Times. 1964.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* IdRef
* İslâm Ansiklopedisi

 |

 |
Lombardian rautakruunu
**Lombardian rautakruunu** on sekä pyhäinjäännös että yksi vanhimmista kuninkaallisista arvomerkeistä Euroopassa. Siitä tuli keskiaikaisen Italian kuningaskunnan symboli. Sitä säilytetään katedraalissa Monzassa lähellä Milanoa.

Kruunua pidetään pyhäinjäännöksenä, koska uskotaan, että sen sisäpuolta kiertävä rautainen rengas on taottu niistä nauloista, joilla Jeesus Nasaretilainen naulittiin ristiin. Kruunun uskotaan olevan bysanttilaista kädenjälkeä..

Kruunu on kuva-aiheena mm. itävaltalaisessa keisarillisessa rautakruunun ritarikunnassa sekä italialaisessa Italian kruunun ritarikunnassa.

Galleria
--------

* Kruunu heraldiikassaKruunu heraldiikassa
* Italian kruunun ritarikunnan ristiItalian kruunun ritarikunnan risti
* Napoleon kuvattuna Lombardian rautakruunu päässään.Napoleon kuvattuna Lombardian rautakruunu päässään.
* Rautakruunun ritarikunnan ristiRautakruunun ritarikunnan risti

Lähteet
-------

1. ↑  Corona Ferrea – Museo Monza *museoduomomonza.it*. Viitattu 25.1.2021. (englanniksi)
2. ↑  Iron Crown of Lombardy | holy relic *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 25.1.2021. (englanniksi)
3. ↑  The Imperial Austrian Order of the Iron Crown *www.austro-hungarian-army.co.uk*.  Arkistoitu 4.5.2009. Viitattu 25.1.2021.
4. ↑  The Order of the Crown of Italy - Italian Medals & Awards, Pre-WW1 *Identify Medals*.  5.12.2018. Viitattu 25.1.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lombardian rautakruunu** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Iron Crown of Lombardy
**École française d’Athènes** (*EfA*, kreik. Γαλλική Σχολή Αθηνών, *Gallikí Scholí Athinón*, "Ateenan ranskalainen koulu") on ranskalainen arkeologinen instituutti, joka toimii Ateenassa, Kreikassa. Se on yksi Kreikassa toimivista ulkomaisista arkeologisista instituuteista, joilla on lupa suorittaa maassa arkeologisia kaivauksia.

Historia
--------

École française d’Athènes on perustettu vuonna 1846, ja se on näin vanhin Kreikassa toimivista ulkomaisista instituuteista. Sen historia palautuu 1800-luvun alkupuolen filhellenismiin ja varhaiseen kiinnostukseen Kreikan muinaisjäänteitä kohtaan sekä muun muassa ranskalaisten suorittamaan Morean tutkimusretkeen (*Expédition de Morée*) vuosina 1828–1833.

Koulun ensimmäiset kaivaukset suoritettiin Ateenan Akropoliilla vuosina 1852–1853. Tuolloin Charles Ernest Beulé löysi hänen mukaansa nimetyn Beulén portin. Koulun historian merkittävimpiin ja laajimpiin kaivausprojekteihin kuuluvat Delfoi ja Delos. Tutkimukset Delfoissa alkoivat vuonna 1860 ja varsinainen "Grande Fouille" ("suuri kaivaus") tehtiin vuosina 1892–1903. Deloksen kaivaukset alkoivat vuonna 1873. Koulun rakennukset Ateenassa valmistuivat vuosina 1872–1874. Málian minolaisen palatsin kaivaukset alkoivat vuonna 1922.

Tilat
-----

Koulun kirjastoa.
Koulu toimii Ateenan keskustassa Pefkákian kaupunginosassa. Sen yhteydessä on toimisto-, tutkimus-, opetus- ja majoitustiloja. Koulun kirjasto koostuu yli 92 000 niteestä ja tiedejulkaisuista antiikintutkimuksen alalta ja muilta aloilta.

Koululla on vakituiset kaivaustalot eli kentällä sijaitsevat tutkimustilat Delfoissa, Deloksella ja Máliassa.

Tutkimusprojekteja ja kaivauksia
--------------------------------

Delfoi, koulun kaivauskohde 1800-luvun lopulta lähtien.
Delos, koulun toinen suuri kaivauskohde 1800-luvun lopulta lähtien.
Koulu on suorittanut tutkimuksia ja kaivauksia paitsi Kreikassa myös Albaniassa ja Kyproksella. Merkittävimpiä kohteita ovat muun muassa:

**Kreikassa**

* Argos, Argolis
* Athene Alean temppeli
* Delfoi
* Delos
* Dreros, Kreeta
* Gortys, Arkadia
* Ntikilí Tas (Dikili Tash)
* Epidauros, Argolis
* Itanos, Kreeta
* Filippoi
* Kirrha
* Korykian luola
* Lato, Kreeta
* Lysikrateen muistomerkki, Ateena
* Mália, Kreeta
* Mantineia, Arkadia
* Medeon, Fokis
* Muusien laakso
* Poseidonin ja Amfitriten temppeli, Tínos
* Ptoion (Ptóo), Boiotia
* Nemea
* Olus, Kreeta
* Ríneia
* Samoksen Heraion
* Thasos
* Tegea

**Albaniassa**

* Apollonia
* Durrës
* Sovjan

**Kyproksella**

* Amathus
* Klímonas
* Potamiá

Lähteet
-------

1. 1 2  Who Are We? École française d’Athènes. Viitattu 4.9.2017.
2. 1 2  Chronologie (useita sivuja) École française d’Athènes.  Arkistoitu 24.10.2016. Viitattu 4.9.2017.

Kirjallisuutta
--------------

* Étienne, R. et al.: *L'Espace grec. Cent cinquante ans de fouilles de l'École française d'Athènes*. Fayard, 1996.
* Radet, G.: *L'histoire et l'œuvre de l'École française d'Athènes*. Paris: Fontemoing, 1901.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **École française d'Athènes** Wikimedia Commonsissa

* École française d’Athènes (ranskaksi) (englanniksi)
RiseUp4Rojava -kampanjan logo
Rise up for Rojava, tyyliteltynä **RiseUp4Rojava** (suom. *Nouskaa Rojavan puolesta*), on vuonna 2019 perustettu kansainvälinen verkosto, joka pyrkii puolustamaan Rojavan eli Syyrian Kurdistanin vallankumousta sekä vastustamaan Turkin hyökkäyksiä Kurdistaniin. RiseUp4Rojavan toiminta koostuu muun muassa mielenosoituksista, kansalaistottelemattomuudesta ja informaation levittämisestä. RiseUp4Rojava vastustaa fasismia ja tukee Rojavan väestön itsemääräämisoikeutta, naisten vapautusta ja demokratiaa.

RiseUp4Rojavan nimellä toimivia ja sitä tukevia organisaatioita on lukuisissa maissa. Kampanjan nimellä on järjestetty laajoja mielenosoituksia muun muassa Turkin hyökättyä Pohjois-Syyriaan vuonna 2019. Ruotsalainen Rojavakommittéerna nousi uutisiin vuoden 2023 tammikuussa ripustettuaan Turkin presidentti Recep Tayyip Erdoğania esittävän nuken roikkumaan jaloistaan Tukholman kaupungintalon edustalla. Nuken roikottamisen jaloistaan oli tarkoitus muistuttaa jaloista roikottaen hirtetyn italialaisen fasistijohtaja Benito Mussolinin kuolintapaa.

Suomessa kampanja toimii RiseUp4Rojava Finland -nimellä. Kampanjan suomalainen paikallisryhmä on järjestänyt Suomessa mielenosoituksia muun muassa vastustaakseen aseiden ja puolustustarvikkeiden vientiä Suomesta Turkkiin. Vuoden 2023 huhtikuussa RiseUp4Rojava Finland järjesti mielenosoituksen Helsinki-Vantaan lentokentällä, hetkellisesti estäen kulun Turkish Airlinesin lähtöselvitykseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Call *riseup4rojava.org*. Viitattu 2.2.2023. (englanniksi)
2. ↑  Turkki | Turkki suuttui Ruotsille mielenosoitusvideosta, jossa Erdoğan-nukkea roikotetaan jaloista Mussolinin lailla *Helsingin Sanomat*.  12.1.2023. Viitattu 2.2.2023.
3. ↑  Activists from RiseUp4Rojava block Turkish Airlines check-in counter at Helsinki-Vantaa airport *ANF News*. Viitattu 2.5.2023. (englanniksi)
**Óthos** (kreik. Όθος) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kárpathoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Kárpathoksen kuntaan, Kárpathos-Kásoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 265 (vuonna 2011).

Óthoksen kylä sijaitsee Kárpathoksen eteläisissä keskiosissa noin 12 kilometriä luoteeseen saaren keskuksesta Kárpathoksen kaupungista eli Pigádiasta. Se on rakennettu vuoristoon noin 520 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna, ja se on saaren korkeimmalla sijaitseva asutus. Kylän pääelinkeino on maanviljely. Óthoksen pääkirkko on omistettu Vapahtajan kirkastumiselle (*Metamórfosi tou Sotíros*). Kylässä on kansatieteellinen museo.

Óthos muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Όθους, *Topikí Koinótita Óthous*), johon kuuluvat varsinaisen Óthoksen kylän lisäksi kylät Kállenes ja Stes. Koko yhdyskunnan väkiluku on 281.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT). Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Othos *Greeka.*. Viitattu 4.9.2023.
3. ↑  Othos *Karpathos Info*. Viitattu 4.9.2023.
4. ↑  Othos *Karpathos Home*. Viitattu 4.9.2023.
**Ørjan Hartveit** (s. 21. huhtikuuta 1982 Odda, Hardanger) on norjalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan baritoni.

Hartveit opiskeli Omar Ebrahimin ja Eugene Astin johdolla Lontoon Trinity Collegesta, josta voitti TCM Trust Silver Medalin ja valmistui ensimmäisen luokan kunniamaininnoin vuonna 2005. Hartveit sai opetusta myös Russell Smytheltä ja osallistui Elly Amelingin, Graham Johnsonin, Malcolm Martineaun sekä Mikko Franckin pitämille mestarikursseille.

Hartveit on toiminut yhtenä Edvard Grieg Korin pysyvistä laulajista. Lisäksi hän on toiminut ensemblelaulajana muun muassa Det Norske Solistkorissa ja Chamber Choir Irelandissa. Hartveit on pitänyt monia resitaaleja ja ollut kysytty muun muassa Edvard Griegin ja Halfdan Kjerulfin laulujen tulkitsijana. Lisäksi hän on tulkinnut muun muassa ranskalaista chansonia ja saksalaista liediä sekä lauluja Englannista, Venäjältä, Espanjasta ja Ruotsista. Hartveit on esiintynyt lukuisilla eurooppalaisilla ja yhdysvaltalaisilla lavoilla. Hänen konserttiohjelmistonsa joukossa on ollut teoksia muiden muassa Christoph Graupnerilta, Johann Sebastian Bachilta, Hector Berlioz'lta, Benjamin Britteniltä, Joseph Haydnilta ja Igor Stravinskylta. Oopperarooleja Hartveit on tulkinnut muiden muassa Claudio Monteverdin, Henry Purcellin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Richard Straussin, Jonathan Doven ja Malcolm Williamsonin teoksissa. Hän on myös kantaesittänyt esimerkiksi Lera Auerbachin, Hampson Sislerin, Henrik Ødegaardin ja Glenn Erik Hauglandin teoksia.

Hartveit on levyttänyt sellaisten säveltäjien kuin Ralph Vaughan Williamsin ja Geirr Tveittin teoksia. Hän on saanut uransa aikana useita palkintoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Ørjan Hartveit (Baritone) Bach-Cantatas.com
2. 1 2 3 4 5 6  Ørjan Hartveit Bergen Nasjonale Opera
3. 1 2 3 4 5 6  Ørjan Hartveit OperaManager.com
4. 1 2 3 4 5 6 7  Ørjan Hartveit Edvard Grieg Korene


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Vampulan kirkko** on Vampulan kappeliseurakunnan kirkkorakennus Huittisten kaupunkiin nykyään kuuluvassa Vampulassa, Sallilan kylässä Loimijoen länsirannalla. Kirkko on pohjamuodoltaan erivartinen länsitornillinen ristikirkko. Nikkarityylinen kirkko on valmistunut 1894 ja se on seurakunnan neljäs puukirkko. Kirkko on rakennettu edellisen kirkon paikalle.

Kirkon suunnittelija on lääninarkkitehti Helge Rancken. Puutavaraa ja muita tarvikkeita hankittiin pienissä erissä ja urakatkin oli jaettu moneen osaan. Edellinen kirkko purettiin ja sen rakennusaineita käytettiin myös uudessa kirkossa. Rakennusmestarina toimi David Lönnroth.

Kirkon molemmista poikkisakaroista on kulku sisälle kirkkoon. Sakaristo on alttaripäädyn jatkeena, muuta kirkkoa kapeammassa ja matalammassa osassa. Kirkon ulkoseiniin palautettiin vuonna 1967 alkuperäinen väri.

Kirkon urut ovat Kangasalan urkutehtaan valmistamat 20-äänikertaiset.

Alttaritaulu on aiheeltaan *Kristuksen kirkastaminen*, sen maalasi yläneläissyntyisen Vihtori Ylinen, taulu valmistui vuonna 1906.

Aikaisemmat kirkot
------------------

Vampulan kirkko ja Loimijoen Kiltajärvi.
Vampulan kaksi ensimmäistä kirkkoa sijaitsivat Loimijoen itäpuolella, nykyisen voimalaitoksen yläpuolisen Kiltajärven rannalla. Ensimmäinen kirkko oli neljän talonpojan tekemä vaatimaton rakennus, joka on valmistunut ilmeisesti 1590. Sen paikalle rakennettiin uusi kirkko, kun seurakunta sai kappelioikeudet vuonna 1650. Näiden kahden kirkon paikka ympäröity hirsiaidalla. Ensimmäisen kirkon ympärillä sijaitsi hautausmaa.

Kolmas kirkko rakennettiin joen toiselle puolelle – arveltiin, että kirkot kestävät kauemmin paremmalla rakennuspaikalla. Kolmas kirkko valmistui 1764, kirkon rakentaja oli Antti Piimänen. Vuonna 1891 tämän kirkon todettiin tarvitsevan korjausta. Seurakunta päätti kuitenkin rakentaa uuden kirkon samalle paikalle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vampulan kirkko (rakennusperintörekisteri) *Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi*. Museovirasto. Viitattu 16.4.2014.
2. 1 2 3 4  Vampulan neljäs puukirkko 110-vuotias. (Myös kuvateksti) *TS-Extra, Turun Sanomat*, 5.2.2005.  TS-Yhtymä. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 16.4.2014.  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Uusi-Seppä, Niina (toim.): *Satakunnan kulttuuriympäristöt : eilen, tänään, huomenna*, s. 231. Pori: Satakunnan Museo, 2012. ISBN 978-952-67018-9-9.
4. ↑  Vampulan kirkko Huittisten seurakunta.  Arkistoitu 2.1.2014. Viitattu 16.4.2014.
5. ↑  Vanhojen kirkkojen paikat Huittisten seurakunta.  Arkistoitu 2.1.2014. Viitattu 18.4.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vampulan kirkko** Wikimedia Commonsissa