recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sally Dexter** (s. 15. huhtikuuta 1960) on englantilainen Olivier-palkittu teatterinäyttelijä, joka on näytellyt muun muassa Royal Shakespeare Companyssä ja National Theatressa. Hän on esiintynyt lukuisissa näytelmissä ja musikaaleissa 1980-luvulta lähtien.

Televisiossa Dexter on käsikirjoittanut ja luonut BBC:n *Sugartown*-komediasarjan (2011). Vuosina 1994–2003 hän näytteli rikosylikonstaapeli Maureen Lawsonia rikossarjassa *Komisario Frost*. Dexter esitti rouva Chynowethia *Poldark*-sarjassa vuosina 2015–2016. Vuonna 2017 hänet nähtiin *Isä Brown ja hänen laumansa* -sarjan viidennen kauden kolmannessa jaksossa Selina Grown roolissa. 

Vuodesta 2017 lähtien Dexter on näytellyt Faith Dingleä draamasarjassa *Emmerdale*. Hänet palkittiin kyseisestä roolista TV Choicen paras uusi näyttelijä saippuasarjassa -palkinnolla.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Batakinpystykorva** on indonesialainen koirarotu.

Ulkonäkö
--------

Rotu on pienikokoinen, lyhytniskainen ja kippurahäntäinen pystykorva. Runko on vankka ja tiivis. Karvapeite on lyhyt. Väritys vaihtelee, ja muun muassa ruskea, brindle, musta, puna-musta, harmaa-musta ja kelta-valkoinen ovat mahdollisia. Metsästyskoirina käytetyiltä yksilöiltä usein typistetään toinen korvista ja häntä.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Batakinpystykorva on älykäs ja aktiivinen. Vahtikoirana se on arka, mutta tarkkaavainen. Se on arka ja sulkeutunut vieraita kohtaan, koska se on tottunut elämään pienissä heimoyhteisöissä. Se viettää suurosan ajastaan sisällä heimokodissa, jotka yleensä sijaitsevat korkealla tikkaiden päässä.

Alkuperä
--------

Rotu on kotoisin Sumatralta, missä batakit käyttävät sitä ruuan lisäksi vartiointiin ja ajuemetsästykseen. Paistettu batakinpystykorva on erittäin arvostettu, herkullisena pidetty ruokalaji. Toisinaan se keitetään omassa veressään. Toisin kuin batakit, muut sumatralaiset pitävät koiranlihansyöntiä vastenmielisenä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 587. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
Rokaččun muistomerkki.
**Iivana Rokačču** (ven. Иван Рокаччу, *Ivan Rokatštšu*; noin 1550 Tiikša, nykyinen Mujejärven piiri, Venäjä – noin 1615 Tiiksa) oli vienankarjalaista alkuperää oleva sissipäällikkö, joka operoi niin sanotun pitkän vihan aikana Vienan Karjalassa sangen laajalla alueella ja mahdollisesti Kainuussa Venäjän tsaarin alamaisena. On varsin kiinnostavaa, että tähän aikaan Pekka Vesainen oli hänen vastassaan samoilla seuduin Ruotsin kuninkaan alaisena, eikä ole vaikea päätellä, että juuri he lienevät olleen vastakkain rappasodissa. Heidän toimintansa liittyy täten suurempaan valtapolitiikkaan, joka päättyi vasta Täyssinän rauhaan 1595, jos siihenkään. Kainuun asuttaminen oli vasta aluillaan, ja asutus molemmin puolin rajaa kärsi huomattavasti vihanpidosta ja molemminpuolisesta ryöstelystä. 

Iivana Rokaččua pidetään Mujejärven alueella kansallissankarina, koska hän onnistui pysäyttämään paikoin ruotsalaisten hävitystä, vaikka kaatuikin taistelussa.

Iivana Rokaččun muistopatsas on sijoitettu Tiiksaan.

Lähteet
-------

1. ↑  История населенных пунктов – Тикша Администрация Муезерского муниципалього района – Республики Карелий.  Arkistoitu 23.11.2013. Viitattu 4.8.2014. (venäjäksi)
**Jean-André Deluc** (8. helmikuuta 1727 Geneve – 7. marraskuuta 1817 Windsor, Berkshire, Englanti) oli sveitsiläinen geologi ja meteorologi. Hän tuli tunnetuksi lämpömittarin parantamisesta käyttämällä siinä elohopeaa ja norsunluusta tehdyn kosteusmittarin keksimisestä. Hän myös rakensi barometrejä ja oli ensimmäinen, joka mittasi korkeuden tarkasti barometrin avulla.

Elämä ja tutkimukset
--------------------

Deluc polveutui suvusta, joka oli muuttanut Luccasta ja asettunut Geneveen 1400-luvulla. Hän oli koulutettu matematiikassa ja luonnontieteissä. Hän harjoitti liiketoimintaa, ja työmatkoillaan ympäri Eurooppaa hän keräsi mineraali- ja kasvinäytteitä. Deluc teki myös tieteellisiä retkiä Alpeilla. Vuonna 1768 hän toimi Geneven tasavallan lähettiläänä Bernissä ja Pariisissa.

Vuonna 1773 Deluc joutui taloudellisiin vaikeuksiin ja lähti Genevestä Englantiin. Hän omistautui siellä tieteelle ja hänestä tuli Royal Societyn jäsen. Kuningatar Charlotten hänelle myöntämä virka antoi hänelle paljon aikaa ja varoja matkustaa Euroopan mantereella. Elämänsä loppupuolella hän sai luvan tehdä useita matkoja Sveitsiin, Ranskaan, Hollantiin ja Saksaan. Saksassa hän vietti kuusi vuotta vuosina 1798–1804, ja palattuaan hän teki geologisen tutkimusmatkan Englannissa. Deluc nimitettiin filosofian ja geologian professoriksi Göttingeniin vuonna 1798, mutta hän ei jäänyt sinne.

Deluc tutki lämmön ja paineen vaikutusta elohopeabarometriin ja julkaisi ensimmäisenä tieteelliset ohjeet barometrin käyttämisestä vuorten korkeuksien määrittämiseen. Deluc havaitsi, että veden tiheys on suurimmillaan +4 °C:n lämpötilassa, ja hän kehitti teorian, jonka mukaan vesihöyryn määrä tietyssä tilassa on riippumaton sen ilman tiheydestä, jossa se leviää. Harrastelijafyysikkona hän rakensi sinkistä ja hopeoidusta paperista "sähköpatsaan", joka muistutti Alessandro Voltan patsasta, joka oli jonkin aikaa käytössä sähkökokeissa. Delucin suurin kiinnostuksen kohde oli hänen pyrkimyksensä sovittaa yhteen ensimmäisen Mooseksen kirjan luomiskertomus ja geologian todistusaineisto, ja tätä varten hän tulkitsi jokaisen luomiskertomuksen päivän geologiseksi aikakaudeksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jean-André Deluc *Encyclopedia Britannica*.  1911. Viitattu 3.12.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jean-André Deluc** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Aukeama kronikasta.
**Iivana Julman kuvakronikka** (ven. Лицевой летописный свод, *Litsevoi letopisnyi svod*) on suurin kokoelma historiallisia tekstejä, joita keskiajan Venäjän aikana on koottu. Ajallisesti siinä kuvataan historiallisia tapahtumia aina kristinuskon opetuksen mukaisen luomakunnan alun kuvaelmasta vuoteen 1567. Epävirallisesti se tunnetaan myös nimellä *Tsaari-kirja* (Царь-книга).

Käsikirjoitusten kirjoittaminen ja kokoaminen tehtiin Venäjän ensimmäisen tsaarin, Iivana IV Julman toimeksiannosta hänen kirjastonsa kehittämiseksi ja lastensa kouluttamiseksi. Kirjaimellisesti käännettynä teoksen nimi tarkoittaisi "Kasvojen kronikkaa", jolla viitataan teoksen sisältämiin miniatyyrikuviin, joita on noin 16 000 kappaletta. Teos sisältää noin 10 000 sivua ja se on jaettu kymmeneen osaan. Se on painettu lumppupaperille.

Käsikirjoitus tehtiin luultavasti vuosien 1568 ja 1576 välisenä aikana, joskin mahdollisesti työ aloitettiin jo 1540-luvun lopulla. Tsaarin luottomies Aleksei Adašev oli mukana teoksen luomisessa. Noin kymmenen munkin ja 15 kuvittajan uskotaan osallistuneen käsikirjoituksen tekemiseen.

Galleria
--------

* Abrahamin kolme enkeliä, I. osa.Abrahamin kolme enkeliä, I. osa.
* Aleksios IV Angelos, III. osa.Aleksios IV Angelos, III. osa.
* Vasili II:n ja Maria Jaroslavnan kihlajaiset, IV. osa.Vasili II:n ja Maria Jaroslavnan kihlajaiset, IV. osa.
* Peipsijärven taistelu 1242, V. osa.Peipsijärven taistelu 1242, V. osa.
* Mihail Jaroslavitšin teloitus, VI. osa.Mihail Jaroslavitšin teloitus, VI. osa.
* Dmitri Donskoin haavoittuminen Kulikovon taistelussa, VII. osa.Dmitri Donskoin haavoittuminen Kulikovon taistelussa, VII. osa.
* Iivana IV:n kruunajaiset, X. osa.Iivana IV:n kruunajaiset, X. osa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tsar’s illustrated history textbook available online Julkaistu 24.6. 2010 sivustolla RT News. Artikkelin arkistoitu versio sivustolla archive.org. Viitattu 14.9.2016 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Iivana Julman kuvakronikka**.
* Teoksen verkkoversio (venäjäksi)
**Salmakis** (m.kreik. Σαλμακίς, lat. *Salmacis*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Kaariassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi jossakin Halikarnassoksen lähellä, mutta sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.

Myöskään Salmakiksen historiasta ei tiedetä juuri mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Piirtokirjoitusten perusteella Salmakis vaikuttaisi olleen klassisella kaudella 400-luvulla eaa. jonkinlainen Halikarnassoksesta erillinen poliittinen yhteisö, mutta myöhemmin se tuli osaksi Halikarnassosta. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Salmakitēs* (Σαλμακίτης).

Strabon mainitsee Salmakiksen seudulla olleen Salmakiksen lähteen nimenä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "929. Salmakis", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Strabon: *Geografika* 14.16.1.
Tsingtao-olutpullo.
**Tsingtao** (yksink.: 青岛啤酒厂; perint.: 青島啤酒廠; pinyin: *Qīngdǎo píjiǔchǎng*) on Qingdaon satamakaupungin mukaan nimensä saanut Kiinan suurin olutpanimo, joka valmistaa Tsingtao-olutta. Saksa hallitsi Shandongia toimilupa-alueenaan ensimmäiseen maailmansotaan saakka. Saksalaiset siirtolaiset perustivat olutta valmistavan panimon 1903, jolloin se oli nimeltään Germania-Brauerei. Japanilaiset valtasivat ensimmäiseen maailmansotaan liittyneinä panimon 1915 saksalaisilta, ja se oli japanilaisessa johdossa vuoteen 1945 saakka. Japanin hävittyä toisen maailmansodan panimo siirtyi Nanjingissa valtaa pitävän Kiinan tasavallan haltuun. Kun Kiinan kansantasavalta perustettiin, siitä tuli kiinalainen valtionyhtiö.

Panimo on Hongkongin pörssissä noteerattu yhtiö, ensimmäisiä kiinalaisia yhtiöitä, joille se sallittiin. Se on Kiinan suurin panimo, jonka markkinaosuus on 15 prosenttia. Tsingtao-olutta tuodaan Suomeen, ja se on tavallinen ruokajuoma kiinalaisravintoloissa. Tsingtaon maahantuoja Suomessa on Oy Bornicon & Salming Ab.

Nimen translitterointi perustuu vanhaan järjestelmään, ja tätä muotoa yritys käyttää markkinoinnissaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Tsingtao Brewery *tsingtao-beer.co.uk*.  Arkistoitu 25.1.2009. Viitattu 12.5.2009. (englanniksi)
2. ↑  Brewed in China, Envied Abroad *New York Timse*.  20.7.2000. Viitattu 12.5.2009. (englanniksi)
3. ↑  Michael jackson: Inscrutable brew *beerhunter.com*. Viitattu 12.5.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tsingtao (panimo)**.
* Tsingtaon maahantuojan sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Piirustus.
**Reggiane Re.2000** *Falco I* on italialaisvalmisteinen torjuntahävittäjä. Konetyyppi kehitettiin hieman ennen toista maailmansotaa, ja sen ensi lento tapahtui vuonna 1938. Sen valmistanut Reggiane oli Caproni-yhtymän tytäryhtiö. Caproni ei itse suunnitellut eikä valmistanut hävittäjälentokoneita. Re.2000 oli mäntämoottorihävittäjä, jonka potkuria pyöritti tähtimoottori, ja se oli valmistajansa tuotantomallien (Re.2000-2005) ensimmäinen. Se oli aikailaisiinsa verrattuna sekä lento-ominaisuuksiltaan että suorituskyvyltään erinomainen. Kone oli huippunopeudeltaan (530 km/h) nopeimpia ennen sodan alkua valmistuneista. Lakikorkeus oli 10 500 metriä ja enimmäistoimintamatka 1 400 kilometriä. Koneessa oli kuitenkin vain kevyehkö aseistus, johon kuului vain kaksi 12,7 millimetrin konekivääriä yläpuolella eturungossa.

Italia ei hyväksynyt tyyppiä laajamittaiseen tuotantoon eikä aluksi Regia Aeronautican lentokalustoksi. Ilmeisesti Piaggio P.XI -moottori ei ollut kovin varmatoiminen, alitehoinen se ei kuitenkaan suinkaan ollut, sillä jo perusversion teho oli 985 hevosvoimaa. Sen sijaan sekä Ruotsi että Unkari ostivat sitä omien ilmavoimiensa kokomittoihin suhteutettuna suurin määrin. Unkarissa tyyppi tunnettiin nimellä *Heja* (suom. 'haukka'). Fiat CR.42 käytti samaa "Haukka"-nimitystä (italiaksi *Falco*). Pieni määrä Re.2000-koneita päätyi Italian ilmavoimien käyttöön, ja siitä tehtiin pääasiassa rynnäköintiin soveltuva. Moottorista valmistettiin paranneltu 1 025 hevosvoiman tehon antanut versio P.XI bis, ja sen polttoainetilavuutta kasvatettiin. Siten toimintamatka kasvoi ja rynnäköinnissä voitiin paremmin käyttää pommeja.

Toinen yhtäläisyys liittyy konetyypin muotoprofiiliin, joka on hämmästyttävän samankaltainen kuin amerikkalaisen Seversky P-35:n.

Moottori oli Piaggio P. XI RC.40 -tyypin tähtimoottori. Alkuversio tuotti tehoa 985 hevosvoimaa eli 735 kW. Parannetun XIbis -version tarjoama tehontuotto oli 1 025 hevosvoimaa (764 kW).

Valmistusmäärät
---------------

Ruotsiin valmistettiin 60 kappaletta, sekä Unkariin 70 lentokonetta. Italiaan valmistui noin 1½ - 2 lentokonelaivueen verran eli 27 koneyksilöä. Lisäksi Unkarissa tuotettiin vajaat 200 hävittäjäkonetta lisenssillä ja ranskalaisella Gnome-Rhône 14K -moottorilla varustettuja,.

Ruotsi käytti omia Reggiane Re.2000 -hävittäjiään sota-ajan päättymiseen, vuoteen 1945 asti. Chantin mukaan käytön lopettaminen olisi tapahtunut vuonna 1946. Käytöstä poiston syynä lienee ollut varaosien saannin vaikeus Italiasta.

Lähteet
-------

* Humble, Richard: *Toisen maailmansodan lentokoneet*, WSOY, 1976, Porvoo (suom. Helge Seppälä) ISBN 951-0-07838-7 (Alkuteos: Salamander Books, 1975, Lontoo)
* Chant, Chris: *II Maailmansodan lentokoneet*, Karisto, 2008, Hämeenlinna (suom. Petri Kortesuo) ISBN 978-951-23-5025-4 (Alkuteos: Amber Books, 1999)
* Mondey, David: *The Hamlyn Concise Guide to Axis Aircraft of World War II*. Hamlyn, 1984. ISBN 1-85152-966-7.

### Viitteet

1. ↑  Mondey 2002: s .232
2. ↑  Humble 1976: s. 36
3. 1 2 3  Chant 2002: s. 279
4. ↑  Humble 1976: s. 38–39
5. ↑  Chant 2002 s. 279
**Pentti Kalevi Saares** (4. helmikuuta 1911 Suonenjoki – 26. kesäkuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, klaffi ja SF:n järjestäjä.

Saares teki pitkän uran SF-elokuvassa: hän teki pitkän uran myös teatterissa. Klaffi- ja järjestystehtävien ohella Saares oli myös sivuosien erikoismies, hän teki yhteensä 40 pientä elokuvaroolia, tunnetuimmat niistä ovat muun muassa elokuvissa Kersantilleko Emma nauroi?, Ryhmy ja Romppainen, Kuollut mies rakastuu, Kohtalo johtaa meitä, Haaviston Leeni, Pojat, Sissit, Täällä Pohjantähden alla, Leikkikalugangsteri, Pohjantähti, Viimeinen savotta ja Runoilija ja muusa. Suurelle yleisölle Saareksen kasvot tulivat tutuksi teemainoksen vanhana, reilusti yli-ikäisenä kersanttina.

Saares kuoli 94-vuotiaana Helsingissä. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.

Lähteet
-------

1. ↑  Pentti Kalevi Saares 1911-2005 *Hautahaku*. Viitattu 22.5.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Pentti Saareksen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
Tsiolkovski on suuri kraatteri Kuun kääntöpuolella. Se erottuu selvästi tumman pohjansa ansiosta. Kraatterin keskushuippu näkyy selvästi.
**Tsiolkovski** on venäläisen rakettitekniikan teoreetikon Konstantin Tsiolkovskin mukaan nimetty[1] kraatteri kuun maahan näkymättömällä puolella. Kraatterin tumma pohjan osa on törmäyksen jälkeen kuun sisuksista virrannutta laava, joka on jähmettynyt basalttimaiseksi kiveksi. Se on samanlaista kuin kuun "meret". Tumma alue ympäröi selvää keskushuippua, jollainen on syntynyt törmäyksen vastavaikutuksena tämän kokoluokan suureen kraatteriin. Tämän selvästi erottuvan kraatterin löysivät venäläiset Luna 3 -kuuluotaimen kuvista. Kraatterin läpimitta on 180 km, ja koordinaatit 20.4° S, 129.1° E.

Lähteet
-------

1. ↑  Gazetteer of Planetary Nomenclature

Aiheesta muualla
----------------

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tsiolkovski (Kuun kraatteri)**.
Kuun topografinen kartta Lunar and Planeraty Institute:ssa näyttää kraatterin neljällä sivullaan:

|  |  |
| --- | --- |
| Pohjoispuoli | — LTO-101B2 Tsiolkovskij Borealis |
| Eteläpuoli | — LTO-101B3 Tsiolkovskij Australis |
| Koillinen | — LTO-102A1 Patsaev |
| Kaakko | — LTO-102A4 Fesnekov |
**Pentti Aarne Saarman** (28. heinäkuuta 1941 Vanaja – 23. kesäkuuta 2021) oli suomalainen nyrkkeilijä.

Saarman edusti Suomea Münchenin 1972 olympialaisten kevyessä välisarjassa (alle 63,5 kg). Hän hävisi ensimmäisellä kierroksella kuubalaiselle Andrés Molinalle kehätuomarin keskeytyksellä kolmannessa erässä. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Saarman saavutti hopeaa vuonna 1970.

Seuratasolla Saarman edusti Hämeenlinnan Kisaa, Hämeenlinnan Ahmoja ja Hämeenlinnan Iskua. Hän voitti Suomen mestaruuden vuonna 1970 sekä saavutti SM-hopeaa vuonna 1968. Hän voitti TUL:n mestaruuden vuosina 1970 ja 1972. Aktiiviuransa jälkeen hän toimi nyrkkeilyvalmentajana.

Pentti Saarmanin veljentyttäret Niina Saarman-Bartholdi ja Sanna Saarman ovat yleisurheilun Suomen-mestareita ja maaotteluedustajia.

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat: Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 289. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.
* Lounasheimo, Ilmo: *Kehän sankarit*, s. 748. WSOY, 1987. ISBN 951-0-13981-5.

### Viitteet

1. ↑  Pentti Saarman *Olympedia*. Viitattu 25.6.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3  Siukonen (2001), s. 289.
3. ↑  Lounasheimo (1987), s. 748.
**Tsipuro** (kreik. τσίπουρο, *tsípouro*) eli **tsikudia** (τσικουδιά, *tsikoudiá*) eli **(kreetalainen) raki** (ρακί tai ρακή, *rakí*) on kreikkalainen viinirypälemäskistä tislattu kirkas maustamaton viina.

Tsipuro muistuttaa maultaan hyvää pontikkaa, jossa on vieno viinirypäleen vivahde. Alkoholipitoisuus on kaupoissa myytävässä tsipurossa yleensä noin 37–40 %, muutoin jopa 60 %.

Pullo kreetalaista tsikudiaa eli rakia.
Tsipuroa alettiin valmistaa noin seitsemänsataa vuotta sitten Athos-vuoren eli Pyhän Vuoren luostareissa. Tsipuroa tarjotaan Athoksella ja muissa kreikkalaisissa luostareissa pyhiinvaeltajille. Erityisesti Kreetalla tsipuro tunnetaan paitsi tsikudiana myös nimellä *raki*, mikä viittaa tällöin siis maustamattomaan viinaan, ei turkkilaiseen rakiin eli ouzon kaltaiseen anismaustettuun viinaan. Tsikudia sai saarella turkkilaisperäisen rakin nimen osmanivallan aikana, koska juomissa on makua lukuun ottamatta paljon yhtäläisyyksiä. Myös Kreetalla viinan valmistus on perinteisesti kotona tapahtuvaa. Raki on saarella oleellinen osa kulttuuria ja yhteisöllisyyttä. Tsipuroa valmistetaan lisäksi erityisesti Thessaliassa, Epeiroksessa ja Makedoniassa. Kykladeilla ja muilla Kreikan saarilla tunnetaan tsipuron kaltainen viina nimellä souma, Kyproksella nimellä zivania.

Tsipuroa valmistetaan viininkorjuun jälkeen aina loka-joulukuussa. Se tehdään rypälemäskistä eli viininvalmistuksessa ylijääneistä rypäleiden kuorista. Kuoret puristetaan ja niiden annetaan käydä tynnyreissä 40 päivää. Tämän jälkeen mäski laitetaan kiehumaan pronssikattilaan. Alkoholi höyrystyy kattilaan liitettyihin putkistoihin. Putkia viilennetään ulkopuolelta vedellä, jolloin alkoholi tiivistyy jälleen nesteeksi, joka valutetaan pulloihin.

Muualla samankaltaisia juomia ovat esimerkiksi Italian grappa ja Keski-Anatolian arrak (Aragh Sagi). Suomessa tsipuroa saa Valamon luostarin Trapesa-ravintolasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Raki / Tsikoudia *Sfakia Crete*. Viitattu 18.6.2018.
2. 1 2 3  Cretan Raki – The Nectar Of Crete *Cretico*. Viitattu 18.6.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tsipuro eli tsikudia** Wikimedia Commonsissa
**Chen Yupeng** (kiin.: 陈宇鹏; pinyin: *Chén Yǔpéng*; s. 15. tammikuuta 1984) on kiinalainen musiikkituottaja sekä elokuva-, televisio- ja pelimusiikin säveltäjä.

Chen syntyi perheeseen, jonka äiti oli eläkkeelle jäänyt laulaja ja isä opiskellut pääaineenaan matematiikkaa. Hän suoritti varhaisia opintoja Shenzhenin taidekoulussa klarinetinsoitossa ja sai myös sävellysopetusta. Vuonna 2002 Chen muutti Shanghaihin ja jatkoi opintojaan Shanghain musiikkikonservatoriossa. Hänen pääaineenaan siellä oli aluksi klarinetinsoitto, mutta hän vaihtoi sen musiikkisuunnitteluun ja -tuotantoon. Chen valmistui konservatoriosta kunniamaininnoin.

Chen työskenteli televisio- ja elokuvamusiikin parissa ennen liittymistään MiHoYo-peliyhtiön palvelukseen. Hänen yhteistyökumppaneitaan elokuva-alalla ovat olleet muiden muassa Chan Kwong-wing ja Raymond Yip. Chen teki musiikin *Genshin Impact* -peliin (2020) ja sai tästä palkinnon tulokkaan tai läpimurron tekijän kategoriassa Annual Game Music Awards -jaossa samana vuonna. Kertomansa mukaan Chen sai suurimman osan luovasta innoituksestaan *Genshin Impactin* musiikkiin klassisesta musiikista ja kiinalaisesta kansanmusiikista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  James Dennis Escalante, Yu Peng-Chen: The music maker of Genshin Impact Village Pipol 11.12.2022, viitattu 18.2.2023
2. ↑  Yu-Peng Chen Interview: The Music of Genshin Impact Video Game Music Online 5.4.2021, viitattu 18.2.2023
**Rutan Model 76 Voyager** oli ensimmäinen lentokone, jolla lennettiin maapallon ympäri ilman välilaskuja ja -tankkauksia.[1]

Lentokoneen suunnitteluun ryhdyttiin loppuvuodesta 1980 ja siitä vastasi ilmailutekniikan insinööri Burt Rutan. Voyager oli edistyksellinen niin muotoilultaan kuin rakennusmateriaalien valinnoiltaankin. Suuria määriä Voyagerin rakennusmateriaaleja saatiin lahjoituksina muilta ilmailuharrastajilta. Neljänkymmenen minuutin pituisen ensilentonsa Voyager teki kesäkuussa 1984. Vain 67 koelennon jälkeen kone oli valmis yrittämään ennätyslentoa.[1]

*Voyager* Smithsonianin kansallisessa ilmailu- ja avaruusmuseossa.
Ennätyslento nousi ilmaan Edwardsin tukikohdasta, Mojaven autiomaasta, Kaliforniassa 14. joulukuuta 1986. Koneen ohjaimissa olivat Burt Rutanin veli Dick Rutan sekä hänen tyttöystävänsä Jeana Yeager. Koneen omapainon (1 021 kg) lisäksi sen seitsemääntoista polttoainetankkiin oli pumpattu yhteensä 3 180 kilogrammaa kerosiinia. Massiivisesta, noin 4,4 tonnin kokonaispainosta johtuen Voyager rikkoi uuden maailmanennätyksen heti sen renkaiden irrottua kiitotien pinnasta; ilmaan nousu oli vaatinut noin 4 250 metrin matkan. Ennätyksen lisäksi lähtö rikkoi myös molempien – 34 metrin päässä toisistaan sijainneiden – siipien kärjet, niiden raahauduttua lähes koko lähtöön nousun ajan kiitotien pintaa vasten.[1]

Lähtöön nousu ei jäänyt matkan ainoaksi vastoinkäymiseksi. 16. joulukuuta Voyager joutui hirmumyrskyyn Tyynenmeren yllä. Seuraavana päivänä koneen jäähdytysnestesäiliö alkoi vuotaa ja 19. joulukuuta öljynpaine laski kriittisesti. Lisäksi kohtuuton valvominen aiheutti molemmille lentäjille monenlaisia ongelmia, kuten aistiharhoja.[1]

23. joulukuuta 1986 kello 8:05 Voyagerin renkaat koskettivat jälleen maata. Lento oli kestänyt 9 vuorokautta, 3 minuuttia ja 45 sekuntia. Tuossa ajassa se oli taittanut 40 212 kilometriä.[1]

Lennot Voyagerilla lopetettiin vuonna 1987 ja nykyään se on näytillä Yhdysvaltojen kansallisessa ilmailumuseossa Washingtonissa.

Katso myös
----------

* GlobalFlyer
* Kitty Hawk
* Spirit of St. Louis
* Bell X-1

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Tieteen kuvalehti Historia 13/2013, s. 66–73
**Blake Stone: Aliens of Gold** on ensimmäisen persoonan ammuntapeli DOS:ille. Sen kehitti JAM Productions ja julkaisi Apogee Software vuonna 1993. Peli sai seuraavana vuonna jatko-osan nimeltään *Blake Stone: Planet Strike*.

Juoni
-----

Peli sijoittuu vuoteen 2140. Tohtori Pyrus Goldfire on ammattietiikasta piittaamaton lahjakas biologi ja geenitutkija. Hän aikoo STAR-nimisen organisaationsa kanssa valloittaa Maan ja orjuuttaa ihmiskunnan. Hänen armeijaansa kuuluu ihmisten lisäksi geenimuunneltuja avaruusolioita ja mutantteja.

Pelaaja on Robert Wills Stone III eli Blake Stone, Ison-Britannian tiedustelupalvelun agentti, joka palveli aiemmin menestyksekkäästi Kuninkaallisessa laivastossa. Hänen tehtävänään on eliminoida Goldfire ja hänen armeijansa sekä tuhota hänen kuusi tukikohtaansa.

Pelaaminen
----------

Pelinaikainen näkymä.
*Aliens of Gold* muistuttaa suuresti *Wolfenstein 3D*:tä, jonka pelimoottoria se käyttää: Pelikentissä ei ole korkeuseroja ja kaikki seinät ovat pohjois-etelä- tai länsi-itä-suuntaisia. Seinissä on salaovia. Kenttien välillä liikutaan yleensä hissillä. Hissin käyttämiseen ja joidenkin ovien avaamiseen tarvitaan avainkortti. Peli on jaettu episodeihin, joiden lopussa on loppuvastustaja. Pelissä on pistelasku.

*Aliens of Goldissa* on kuitenkin merkittäviä erojakin *Wolfenstein 3D*:hen verrattuna: Aiemmin selvitettyihin kenttiin on mahdollista palata. Teleporttereilla pelaaja voi liikkua kentän sisällä ja joskus salakenttään. Pelaaja voi parantaa itseään ruoka-automaateilla maksua vastaan. Osa pelihahmoista on ystävällismielisiä ja antaa pelaajalle tietoa, ammuksia ja rahaa. Pelaajaa rangaistaan heidän tappamisestaan pisteiden menetyksellä. Pelissä on automaattikartta. Yksi aseista on kranaatinheitin. Pelikenttien lattiat ja katot ovat pintakuvioituja.

Julkaisu
--------

*Blake Stonen* shareware-versio julkaistiin 3. joulukuuta 1993. Peli myi huonosti, koska vain viikkoa myöhemmin id Software julkaisi *Doomin*, joka oli teknisesti huomattavasti kehittyneempi.

*Blake Stone* käännettiin myöhemmin Windowsille, MacOSille, Linuxille ja Amigalle.

Vastaanotto
-----------

*Computer Gaming Worldin* maaliskuun 1994 numerossa *Aliens of Gold* arvioitiin korkealaatuiseksi ja hintansa arvoiseksi, joskaan ei *Doomin* veroiseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Blast - The Old Shoebox: Download Blake Stone: Aliens of Gold - The Online Magazine  August 2008. Blastmagazine.com. Viitattu 29.11.2008.
2. ↑  Blake Stone: Aliens of Gold ported to Commodore Amiga  May 31, 2017. Generation Amiga.  Arkistoitu kesäkuu 11, 2017. Viitattu maaliskuu 3, 2022.
3. ↑  Miller, Chuck (March 1994). "Blasters, Dinos and Voodoo Dolls Du Jour": 138, 140.

Aiheesta muualla
----------------

* *Blake Stone: Aliens of Gold* MobyGamesissa (englanniksi)
* virallinen *Blake Stone: Aliens Of Gold* -lataussivu

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Blake Stone: Aliens of Gold
Mafran palatsin kirjasto.
**Mafran palatsin kirjasto** sijaitsee Mafran palatsissa Mafrassa Portugalissa, noin 28 km Portugalin pääkaupungista Lissabonista. Mafran palatsia alettiin rakentaa vuonna 1717, ja se valmistui vuonna 1755. Kirjastoa pidetään Mafran palatsin merkittävimpänä kokonaisuutena.

Arkkitehtuuri ja sisustus
-------------------------

Mafran palatsin kirjasto on rakennettu rokokoo-tyyliin. Se on 88 metriä pitkä, 9,5 metriä leveä ja 13 metriä korkea sali, jota kiertää joka puolelta parvi. Lattia on ladottu koristeellisesti lohenpunaisista, harmaista ja valkoisista marmorilaatoista ja katto on luotu stukkotyönä. Kaari-ikkunoita on salin molemmilla pitkillä sivuilla. Ikkunasyvennyksiin on sijoitettu lukupöytiä.

Kokoelma
--------

Mafran kirjaston kokoelma on yksi Portugalin arvokkaimmista. Se sisältää noin 36 000 teosta.

Liber Chronicarum.
Teosten joukossa on noin 1 500 inkunaabelia. Joukossa on muun muassa Liber Chronicarum (suom. Nürnbergin kronikka) ja Raamattuja. Lisäksi kirjastossa on täydellinen Denis Diderot'n ja Jean le Rond d’Alembertin Encyclopédie (suom. Ensyklopedia).

Kirjastoa pääsee ihailemaan palatsin pääsylipulla palatsin aukioloaikoina. Kirjoihin pääsee tutustumaan vain varaamalla ajan etukäteen.

Lähteet
-------

1. ↑  Kirjasto, Palaciomafra.pt (Arkistoitu – Internet Archive) (portugaliksi)
2. ↑  Consulta, Palaciomafra.pt (Arkistoitu – Internet Archive) (portugaliksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kirjasto, Palaciomafra.pt (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Chengdu J-20
**Chengdu J-20** on Kiinan kansantasavallan viidennen sukupolven suihkuhävittäjä.
Konetta rakennettiin 2010 loppupuolella kaksi prototyyppiä, joilla tehtiin rullaustestejä loppuvuodesta, jolloin siitä julkaistiin kuvia internetissä. Kone teki ensilentonsa 11. tammikuuta 2011. Koneen on arvioitu tulevan käyttöön vuosina 2017–2019.

Chengdu J-20 on suuren AVIC-teollisuuskonsernin tytäryhtiö Chengdu CAIC:n (Chengdu Aircraft Industry Corp.) tuote. Amerikkalaislähteiden mukaan häivehävittäjä J-20:n suunnittelussa on käytetty hyväksi Yhdysvalloista vuonna 2007 varastettuja häivehävittäjä F-35:n suunnitteluaineistoja. Koneiden todetaan muistuttavan monelta osin suuresti toisiaan. Keväällä 2022 USAF:n Tyynenmeren alueen komentaja kenraali Kenneth Wilsbach kertoi, että Yhdysvaltain Lockheed Martin F-35 -monitoimihävittäjillä on ollut kohtaaminen (tai useampia; Wilsbach ei kertonut yksityiskohtia) J-20-kaluston kanssa Itä-Kiinan merellä.

Lähteet
-------

1. ↑  Wladron, Greg: China’s J-20 completes maiden flight Flightglobal.com. Viitattu 1.10.2014. (englanniksi)
2. ↑  A Chinese Stealth Challenge? *The Wall Street Journal*.  5.1.2011. Viitattu 11.1.2011. (englanniksi)
3. ↑  Bill Gertz: Stolen F-35 Secrets Now Showing Up in China’s Stealth Fighter. Design data on F-35 stolen in 2007  13.3.2014. freebeacon.com. Viitattu 1.11.2016. (englanniksi)
4. ↑  Aviation Industry Corporation of China (AVIC). China Aviation Industry Corporation [CAIC] globalsecurity.org. Viitattu 1.11.2016. (suomeksi)
5. ↑  Mikko Pulliainen: Yhdysvaltain F-35:illä on ollut kohtaaminen Kiinan uuden J-20-häivehävittäjän kanssa *tekniikkatalous.fi*.  16.3.2022. Almamedia. Viitattu 16.3.2022. (suomeksi)
*Tämä artikkeli käsittelee Burundin provinssia. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*
Rutanan provinssi Burundin kartalla.
**Rutana** on yksi Burundin 17 provinssista, ja se sijaitsee maan kaakkoisosassa. Myös sen pääkaupungin nimi on Rutana.

Asukastiheys on noin 177,62/km² ja provinssin pinta-ala on 1 959,45 km². Vuonna 2010 maakunnan väkiluku oli arviolta 348 044. 

Rutana rajoittuu idässä Tansaniaan, etelässä Makamban provinssiin, lännessä Bururin provinssiin, luoteessa Gitegan provinssiin ja koillisessa Ruyigin provinssiin.

Kunnat
------

Rutanan provinssi jakautuu kuuteen kuntaan:

* Bukemba
* Giharo
* Mabayi
* Mpinga Kayove
* Musongati
* Rutana

Lähteet
-------

1. 1 2  Rutana World Gazetteer. Viitattu 02.03.2010. (saksaksi)
2. ↑  Rutana Province (PDF)  14.07.2004. OCHA Burundi. Viitattu 02.03.2010. (englanniksi)

Burundin provinssit

* Bubanza
* Bjumbura
* Bururi
* Cankuzo
* Cibitoke
* Gitega
* Karuzi
* Kayanza
* Kirundo
* Mairie de Bjumbura
* Makamba
* Muramvya
* Muyinga
* Mwaro
* Ngozi
* Rumonge
* Rutana
* Ruyigi
**Rutakon työväentalo** oli Sonkajärven kunnan kirkonkylässä sijainnut työväentalo. Rutakko oli laiton kunta nykyisen Sonkajärven alueella.

Historiaa
---------

Rutakon työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Yhdistyksen toiminta kuitenkin hiipui lähes saman tien. Vuonna 1909 se päätettiin herättää jälleen henkiin, ja mukaan liittyi noin 25 henkeä. Talo valmistui vuonna 1914. Se oli hirsirakenteinen, osin vanhasta rakennuksesta koottu. Kauppa, jonka mailla talo sijaitsi, hääti kuitenkin yhdistyksen pian, ja se joutui siirtämään talon toisaalle. Myös yhdistyksen jäsenmäärä notkahti jälleen näihin aikoihin: vuoden 1915 alussa jäseniä oli vain kuusi. Vuoden 1915 mittaan määrä kuitenkin nousi, ja vuoden lopussa jäsenluku oli "neljässäkymmenessä". Tuolloin alettiin myös suunnitella talon laajentamista.

Ennen sisällissotaa talo oli siis toiminnassa joitakin vuosia, ja siellä järjestettiin esimerkiksi iltamia. Toukokuussa 1918 *Salmetar*-lehdessä kuitenkin kerrottiin, että yhdistys oli purkautunut ja lahjoittanut kaiken omaisuutensa paikalliselle suojeluskunnalle. Sosialidemokraattinen *Työn Voima* -lehti kertoi tapauksesta vuonna 1921, että suojeluskunta oli saanut "lahjoituksen" aikaan uhkailemalla ja pelottelemalla työväenyhdistyksen jäseniä esimerkiksi vangitsemisella. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hyvönen, Onni: *Pohjois-Savon Työväentalot*. Kuopio: Pohjois-Savon Sos.dem. Kulttuurityöntekijät ry. 1988. ISBN 951-99956-5-X.
2. ↑  Savon Työmies *digi.kansalliskirjasto.fi*.  29.7.1909, no 82. Viitattu 27.10.2022.
3. ↑  Sanantuoja *digi.kansalliskirjasto.fi*.  11.12.1915, no 116. Viitattu 27.10.2022.
4. ↑  Salmetar *digi.kansalliskirjasto.fi*.  16.9.1915, no 103. Viitattu 27.10.2022.
5. ↑  Salmetar *digi.kansalliskirjasto.fi*.  21.6.1917, no 67. Viitattu 27.10.2022.
6. ↑  Salmetar *digi.kansalliskirjasto.fi*.  11.5.1918, no 51. Viitattu 27.10.2022.
7. ↑  Työn Voima *digi.kansalliskirjasto.fi*.  9.6.1921, no 126. Viitattu 27.10.2022.
Kuvankaappaus Mafia Warsista.
***Mafia Wars*** on yhteisöpalvelu Facebookissa pelattava selainpeli. Sen on kehittänyt sanfransiscolainen Zynga, jonka muita pelejä ovat muun muassa Fishville, Petville, Frontierville, CityVille, Café World sekä Farmville.

Pelaaminen
----------

*Mafia Warsin* perusideana on toimia mafiapomona tehden rikoksia, taistellen ja ostaen yrityksiä. Pelaajat voivat lisäksi kutsua mafiaansa mukaan Facebook-ystäviään, jolloin heidän mafiansa tulevat taisteluissa vahvemmiksi. Pelaaja saa töitä (engl. *jobs*) tekemällä itselleen rahaa, jolla hän voi ostaa uusia yrityksiä ja esineitä. Työt vaativat tietyn määrän energiaa (engl. *energy*) ja pelaaja saa niistä rahaa, kokemusta (engl. *experience*) sekä satunnaisesti erilaisia esineitä. Pelaajalle avautuu uusia töitä sitä mukaa, kun hän saa lisää kokemusta ja pääsee korkeammille tasoille. Pelaaja voi taistella muiden pelaajien kanssa. Taisteluiden lopputulokseen vaikuttavat pelaajien käytössään olevat esineet, taidot sekä mafian jäsenten määrä. Taisteluiden voittaja saa kokemusta sekä mahdollisesti rahaa tai esineitä vastapelaajalta. Myös perheet (family) ovat tulleet Mafia Warssiin jäädäkseen. Perheistä pelaaja saa tukea, ja paljon lisäpisteitä päivittäin.

Pelaaja voi rahaa tienattuaan ostaa erilaisia yrityksiä. Yritykset tuottavat tietyssä ajassa tietyn määrän rahaa (esimerkiksi 3000 dollaria joka kahdeksas tunti), jotka pelaaja voi nostaa. Yrityksiä pystyy myös laajentamaan, jolloin niiden tuotanto kasvaa.

Mafia Wars jaetaan tällä hetkellä viiteen kohteeseen: New Yorkiin, Chicagoon, Etelä-Afrikkaan, Lontooseen ja Brasiliaan. Näiden lisäksi pelissä on aiemmin ollut Kuuba, Moskova ja Bangkok. Uusissa kaupungeissa pelaaja voi ostaa uusia yrityksiä sekä suorittaa uusia tehtäviä. Jokaisella kaupungilla on oma rahansa, jota ei voi muuttaa muiden kaupunkien rahaksi (poikkeus: New Yorkin dollareita voi muuttaa tietyn summan vuorokaudessa Las Vegasin pelimerkeiksi). Näin ollen esimerkiksi Yhdysvaltain dollarit, jotka ovat käytössä New Yorkissa, eivät ole käyttökelpoisia Italiassa.

Aiheesta muualla
----------------

* Mafia Wars Wiki (englanniksi)
**Ruteniumkloridi** eli **rutenium(III)kloridi** tai **ruteniumtrikloridi** (RuCl3) on rutenium- ja kloridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä ja muiden ruteniumyhdisteiden valmistukseen.

Ominaisuudet
------------

Ruteniumkloridilla on kaksi eri kiderakennetta eli se on polymorfista. Muodoista α-RuCl3 on väriltään mustaa sekä veteen ja etanoliin liukenematonta. Sen kiderakenne on kerrosmainen ja samankaltainen kromi(III)kloridin rakenteen kanssa. β-RuCl3 on väriltään ruskeaa ja sen kiderakenne on oktaedreistä koostuva polymeeri. Tämä ruteniumkloridin muoto liukenee hieman kuumaan veteen, mutta hydrolysoituu helposti, ja etanoliin. Ruteniumkloridin eri kidemuodot voidaan muuttaa toisikseen kuumentamalla. Ruteniumkloridi on Lewis-happo ja muodostaa helposti Lewis-emästen kanssa kompleksiyhdisteitä, esimerkiksi ammoniakin kanssa ja kloridi-ioniylimäärän kanssa muodostuu heksaklororutenaatti(III)-ioni ([RuCl6]3-). Yhdiste on hygroskooppista ja muodostaa kidevedellisiä muotoja kuten trihydraatin (RuCl3·3H2O).

Valmistus ja käyttö
-------------------

Kidevedellistä ruteniumkloridia voidaan valmistaa liuottamalla metallista ruteniumia vetykloridiliuokseen. Kidevedetöntä α-RuCl3ä valmistetaan ruteenin ja kloorin välisellä reaktiolla noin 600 °C:n lämpötilassa ja β-kidemuotoa valmistetaan kuumentamalla ruteniumia kloorin ja hiilimonoksidin virrassa noin 340 °C:n lämpötilassa.

2 Ru + 3 Cl2 → 2 RuCl3
Ruteniumkloridia voidaan käyttää katalyyttinä alkyynien funktionalisoinneissa ja alkeenien metateesireaktioissa. Siitä valmistetaan myös useita rutenium(III)komplekseja, joita käytetään katalyytteinä ja muita ruteniumyhdisteitä kuten ruteniumdioksidia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 491. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 960. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 25.4.2015). (englanniksi)
3. ↑  Christen M. Giandomenico: *Platinum-Group Metals, Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 25.4.2015.
4. 1 2 3  W. L. F. Armarego,Christina Chai: *Purification of Laboratory Chemicals*, s. 706. Butterworth-Heinemann, 2012. ISBN 978-0123821614. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 25.4.2015). (englanniksi)
5. 1 2  Arno Behr,Peter Neubert: *Applied Homogeneous Catalysis*, s. 66. John Wiley and Sons, 2012. ISBN 978-3-527-32641-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 25.4.2015). (englanniksi)
*Dixit*-pelin suunnittelija Jean-Louis Roubira vuonna 2010.
**Dixit** on ranskalaisen Jean-Louis Roubiran suunnittelema ja Libelludin vuonna 2008 julkaisema korttipeli. Dixit on voittanut Spiel des Jahres -palkinnon vuonna 2010 sekä samana vuonna myös Vuoden perhepeli -palkinnon. Pelin nimi "Dixit" tarkoittaa latinaksi "hän kertoi". Dixit-peliin on tehty monia eri korttipakkoja, joita käytetään kuitenkin samassa pelissä.

Pelaaminen
----------

### Pelin kulku

Pelin alussa jokaiselle pelaajalle jaetaan kuusi satunnaista korttia, joissa kaikissa on jokin piirretty kuva. Nuorin pelaaja valitaan tarinankertojaksi. Tarinankertojan tehtävänä on valita kädestään yksi kortti ja kertoa jokin tarina, sana, lause, runo, laulu tai huudahdus, joka kuvaa kyseistä korttia. Kun tarinankertoja on asettanut korttinsa pöydälle kuvapuoli alaspäin, muut pelaajat valitsevat kortit, jotka sopivat parhaiten tarinankertojan lauseeseen, sanaan, huudahdukseen, lauluun tai runoon. Lopuksi kaikkien pelaajien antamat kortit sekoitetaan ja laitetaan pöydälle kuvapuoli ylöspäin. Jokaisen pelaajan (paitsi tarinankertojan) täytyy yrittää päätellä, mikä korteista on tarinankertojan laittama ja äänestää sitä korttia. Äänestyksen jälkeen jaetaan pisteet, minkä jälkeen tarinankertojan vuoro siirtyy seuraavalle pelaajalle. Näin jatketaan, kunnes kaikki korttipakan kortit on pelattu.

### Pisteet

Kun kaikki pelaajat ovat äänestäneet, oikein äänestäneet saavat kolme pistettä sekä mahdollisesti lisäpisteitä, jos heidän korttejaan on äänestetty. Jos kaikki pelaajat äänestävät oikeaa, tarinankertojan laittamaa korttia, saavat he kaksi pistettä, eikä tarinankertoja saa yhtään. Samoin jos kukaan ei arvaa oikein. Tarkoituksena on siis kertoa sellainen tarina, jota osa pelaajista äänestää ja osa ei.

Vastaanotto
-----------

Dixit-peli sai heti myönteisiä arviota ja pääsi ehdolle yli kolmenkymmenen palkinnon voittajaksi, ja voitti muun muassa Spiel des Jahres- ja Vuoden peli -palkinnot vuonna 2010. Board Games Land -verkkosivu kuvaili Dixitiä mielikuvitukselliseksi ja luovaksi peliksi.

Katso myös
----------

* Cards Against Humanity

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Dixit | Spiel des Jahres e.V. *www.spiel-des-jahres.com*. Viitattu 1.6.2019.
2. ↑  Dixit -seurapelin arvostelu ＞ Lautapeliopas *Lautapeliopas*.  23.11.2009. Viitattu 1.6.2019.
3. ↑  Dixit *BoardGameGeek*. Viitattu 1.6.2019.
4. ↑  Best Party Board Games of 2019 (Updated May 19) - Top 10 Review *Board Games Land*.  30.1.2019. Viitattu 1.6.2019. (englanniksi)
**Regent Street** on ostoskatu Lontoon keskustassa. Se kulkee Pall Mallilta Piccadilly Circus -aukion ohi kohti Regent’s Park -puistoa. Katu on saanut nimensä ("sijaishallitsijan katu") tulevan Yrjö IV:n mukaan, joka kadun suunnittelemisen aikaan vuonna 1811 oli isänsä Yrjö III:n sijaishallitsija. Arkkitehti John Nash suunnitteli Regent Streetin ja Regent’s Parkin osana kokonaisuutta, jossa osa kuningashuoneen omistamasta Marylebonen puistosta muutettiin asuinkäyttöön.

Regent Streetin varrella on yli 2 kilometrin verran kauppojen julkisivuja. Siellä työskentelee yli 20 000 henkeä. Vuosittain kadulla käy yli 7,5 miljoonaa turistia. Monet Nashin suunnittelemat julkisivut kadun varrella ovat suojeltuja.

Lähteet
-------

1. ↑  John Nash Encyclopedia Britannica. Viitattu 19.7.2014.
2. ↑  Regent Street Online: About Regent Street Crown Estate.  Arkistoitu 28.7.2014. Viitattu 19.7.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Regent Street** Wikimedia Commonsissa
**Ruteniumdioksidi** eli **rutenium(IV)oksidi** (RuO2) on rutenium- ja oksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää katalyyttinä sekä elektroniikan valmistuksessa.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa ruteniumdioksidi on tummansinistä kiteistä ainetta, jonka kiderakenne on samanlainen kuin rutiililla. Yhdisteen värin arvellaan johtuvan siitä, että hapetusastella +IV olevan ruteniumin lisäksi yhdisteessä on pieniä määriä myös muilla hapetusasteilla, esimerkiksi hapetusasteella +III, olevia ruteniumkationeja. Ruteniumdioksidi ei liukene veteen eikä happoihin lukuun ottamatta vetykloridia, johon se liukenee muodostaen kompleksisen heksaklororutenaatti(IV)ionin ([RuCl6]2-).

Valmistus ja käyttö
-------------------

Ruteniumdioksidia voidaan valmistaa kuumentamalla ruteniumjauhetta tai ruteniumkloridia ilman läsnä ollessa 1 000 °C:n lämpötilassa.

Ru + O2 → RuO2
Ruteniumdioksidilla pinnoitettuja titaanianodeja käytetään elektrodeina valmistettaessa kloorikaasua alkaliprosessilla sekä kloraattien valmistuksessa. Yhdistettä käytetään myös katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä, ja siitä valmistettuja ohutkalvoja käytetään vastuksien tekemiseen. Näitä vastuksia käytetään muun muassa painetussa elektroniikassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 490. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. ↑  William M. Haynes, David R. Lide, Thomas J. Bruno: *CRC Handbook of Chemistry and Physics*, s. 4–86. 39th Edition. CRC Press, 2012. ISBN 978-1439880494. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 12.12.2016). (englanniksi)
3. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 736. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
4. 1 2  N. N. Greenwood & A. Earnshaw: *Chemistry of the Elements*, s. 1080. 2nd Edition. Butterworth Heinemann, 1997. ISBN 0-7506-3365-4. (englanniksi)
5. ↑   Panić, Vladimir et al.: Activity and stability of RuO2-coated titanium anodes prepared via the alkoxide route.  *J. Serb. Chem. Soc.*, 2006, 71. vsk, nro 11.  Serbian Chemical Society. Artikkelin verkkoversio (pdf). Viitattu 13.12.2016.  (englanniksi)
6. ↑  Christen M. Giandomenico: *Platinum-Group Metals, Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 12.12.2016.
**Antti Tapio Mattila** (22. maaliskuuta 1926 Lahti – 12. marraskuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori.

Henkilöhistoria ja ammattiura
-----------------------------

Mattilan vanhemmat olivat tarkastaja Viktor Anselm Mattila ja Helga Lydia Pynnönen ja puoliso vuodesta 1951 sairaanhoitaja Anneli Pohjola. Mattila tuli ylioppilaaksi Lahden lyseosta 1944 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1953. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1956. Hän toimi yliopistossa assistenttina 1956–1965 ja hoiti yliopiston hygienian ja sosiaalilääketieteen dosentuuria 1962–1966. Mattila oli Helsingin yliopiston epidemiologian professori 1966–1974.

Mattila oli sosiaalilääketieteen ja epidemiologian uranuurtaja Suomessa, mutta hän oli myös monella muulla tapaa aktiivinen henkilö. Han oli muun muassa *Therapia Fennica* -julkaisun päätoimittaja, toimi Hämäläis-Osakunnan isäntänä, oli Kansaneläkelaitoksen Etelä-Suomen sosiaalilääketieteellisen toimiston päällikkö, osallistui useiden eri yhteisöjen toimintaan, harrasti antiikkia ja musiikkia, soitti itse orkesterissa klarinettia ja perusti Aurinkorannikolle suomalaisen lääkäriaseman.

Julkaisuja
----------

* *Therapia Fennica*. Suunnittelu ja toimitus Antti Mattila. Kirjoittaneet E. K. Ahvenainen ym. Lääketieteen kandidaattiseura, 1952.
* *Terveydenhoidon kulmakiviä*. Terveydenhoitolehti, 1954.
* *Lääkärit vastaavat*. Toimittaneet Atle M. Mali ja Antti Mattila. Terveydenhoitolehti, 1959.
* *Voimavarat, ratkaisut ja tarinat*. Kuntoutussäätiö, 1998

Lähteet
-------

1. 1 2  Muistot: Antti Mattila  15.12.2013. Helsingin Sanomat. Viitattu 29.10.2017.
2. 1 2  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 434. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
3. ↑  Helsingin yliopiston opettajat ja virkamiehet.
*Tämä artikkeli käsittelee mytologian hahmoja. Mantó on myös saari Kreikassa.*
**Manto** (m.kreik. Μαντώ, *Mantō*) oli kreikkalaisessa mytologiassa usean eri naishahmon nimi. Nimen alkuperä on kreikan sanassa *mantis*, "tietäjä, profeetta".

Teiresiaan tytär
----------------

Manto oli Teiresiaan, kuuluisan tietäjän, tytär ja Mopsoksen äiti. Epigonien valloitettua Theban, Manto tuotiin sotasaaliina Delfoihin; epigonit olivat luvanneet Apollonille antavansa tälle parhaan osan saaliista, jos kaupungin valtaus onnistuisi. Täällä Mantosta tuli Pythia, Apollonin oraakkeli, ja Apollon lähetti hänet sieltä Vähään-Aasiaan, jossa hän Kolofonissa tapasi Apollonin oraakkelin Klaroksesta, Rhakioksen. Manto meni tämän kanssa naimisiin ja synnytti tälle pojan, Mopsoksen, josta myös tuli kuuluisa tietäjä. Tosin Apollodoros mainitsee Mopsoksen syntyneen Manton syhteesta Apollonin kanssa.

Euripides kertoo, että Manto olisi nainut Alkmaionin sen jälkeen, kun tämä oli tullut hulluksi murhattuaan äitinsä. Tämän kanssa hän sai kaksi lasta, Amfilokhoksen ja Teisifonen.

Roomalaisen mytologian mukaan Manto lähti Italiaan, jossa hän synnytti Tiberinukselle, Tiberin jokijumalalle, Ognuksen, joka perusti Mantovan kaupungin ja nimesi sen äitinsä mukaan.

Herakleen tytär
---------------

Manto oli myöhemmissä myyteissä myös Herakleen tytär. Näiden mukaan Mantova nimettiin hänen mukaansa.

Polyidoksen tytär
-----------------

Manto oli Polyidoksen tytär, joka tuli Megaraan sisarensa Astykratean kanssa puhdistamaan Alkathoosta poikansa murhasta.

Melampuksen tytär
-----------------

Manto oli Melampuksen ja Ifianeiran tytär.

Lähteet
-------

1. ↑  Diodoros Sisilialainen: *Historian kirjasto* 4.66.5–6 (engl. käännös)
2. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 7.3.1–2 (engl. käännös)
3. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 9.33.2 (engl. käännös)
4. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') Epitomi 6.3 (engl. käännös)
5. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.7.7 (engl. käännös)
6. ↑  Vergilius: *Aeneis* x.198-214 (engl. käännös)
7. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 1.43.5 (engl. käännös)
8. ↑  Diodoros Sisilialainen: *Historian kirjasto* 4.68.5 (engl. käännös)