recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Muuli auraa vetämässä Espanjassa.
**Vetoeläin** eli **vetojuhta** on ahkion, kärryjen, reen, vankkurien, auran ym. vetämiseen käytettävä kotieläin.

Vetotyöhön ja osittain myös tavaroiden kantamiseen (kantoeläin eli kantojuhta eli kuormajuhta) on käytetty useita eläinlajeja. Pohjoismaissa tavallisia työeläimiä ovat hevonen ja poro, nautoja on käytetty muun muassa Etelä- ja Keski-Euroopassa, aasi ja muuli ovat olleet apuna Välimeren maissa, vesipuhveli Etelä-Aasiassa, dromedaari Pohjois-Afrikassa ja Lounais-Aasiassa, aasiannorsuja hyödynnetään Aasian maissa ja koiraa varsinkin eskimoiden keskuudessa. Jakki ja kaksikyttyräinen kameli ovat käytössä lähinnä kantoeläiminä Aasiassa ja laama vastaavassa käytössä Etelä-Amerikan vuoristoseuduilla.

Suomessa on aiemmin käytetty hevosta laajalti kaikenlaisiin maataloustöihin. Se soveltui hyvin paikalliseen ilmastoon kaikkina vuodenaikoina ja kaikenlaisella säällä. Sitä voi käyttää muita vetoeläimiä paremmin pitkillä matkoilla, kovilla teillä ja mäkisessä maastossa. Hevonen myös oppi härkää nopeammin vaativiin töihin. Kaksi hevosparia teki päivässä saman työn kuin kolme härkäparia, mikä oli merkittävä seikka Suomen lyhyen toukotyöajan ja korjuuajan vuoksi. Hevosen hinta ja ruokintakulut olivat suuremmat kuin härän, mutta ajajan työn hinta oli härkää käytettäessä paljon kalliimpi niiden hitauden vuoksi.

Katso myös
----------

* Hevosajoneuvo
* Raviurheilu
* Koiravaljakko
* Valjakko

Lähteet
-------

1. ↑  *Uusi tietosanakirja*. Osa 23, palsta 200, hakusana vetoeläin. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1966.
2. ↑  *Otavan iso tietosanakirja*. Osa 9, palsta 1374, hakusana vetojuhta. Helsinki: Otava, 1965.
3. ↑  *Iso tietosanakirja*. Osa 15, palsta 426, hakusana vetojuhta. Helsinki: Otava, 1939.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vetoeläin** Wikimedia Commonsissa

* Raul Roine : Härjäkki tietävä et o sunnuntai, Suomen Kuvalehti, 03.11.1934, nro 45, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Aleksandropolis** (m.kreik. Ἀλεξανδρόπολις, lat. *Alexandropolis Maedica*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Traakiassa. Se kuvataan Aleksanteri Suuren perustamaksi. Kaupungin tarkkaa sijaintia ei tunneta.

Aleksandropoliista tiedetään vain vähän, ja ainoa siitä varmuudella kertova lähde on Plutarkhoksen kirjoittama Aleksanteri Suuren elämäkerta. Plutarkhos kertoo, että Aleksanteri johti 16-vuotiaana Makedonian hallintoa sillä aikaa kun hänen isänsä Filippos II oli sotimassa Byzantionia vastaan. Sillä aikaa hän kukisti traakialaisen maidien eli maidilaisten heimon, ajoi nämä pois kaupungistaan ja perusti paikalle uuden kaupungin, jolle antoi nimen Aleksandropolis. Tässä hän selvästikin jäljitteli isäänsä, joka oli perustanut voittamiensa traakialaisten asutuksen paikalle Filippopoliin kaupungin.

Toinen mahdollinen lähde kaupunkia koskien on Stefanos Byzantionlainen, joka mainitsee Aleksanterin perustamien 18 Aleksandreia-nimisen kaupungin joukossa olleen yhden Traakiassa sijainneen kaupungin. Kaupungin perustaminen ajoitetaan klassisen kauden lopulle vuoteen 341 eaa. tai 340 eaa. Se on nykytutkimuksessa luetteloitu klassisen kauden polisten eli kaupunkivaltioiden joukkoon lähinnä nimensä perusteella. On kuitenkin mahdollista, että kaupungin perustaminen on lähinnä yksi lukuisista Aleksanteriin liitetyistä legendoista.

Aleksandropoliin mahdollista sijaintia ei tiedetä, mutta maidit asuivat Strymon-joen yläjuoksun suunnassa. Aleksanterin kerrotaan asuttaneen kaupungin uudelleen lähistöltä otetuilla eriheimoisilla asukkailla.

Kaupunki ei liity nykyiseen Alexandroúpolin kaupunkiin Kreikassa; se on nimetty Kreikan kuningas Aleksanterin mukaan vuonna 1920.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "652. Alexandropolis", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Alexandropolis *Pleiades*. Viitattu 1.11.2021.
3. ↑  "6 Alexandropolis", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
4. 1 2  Plutarkhos: *Kuuluisien miesten elämäkertoja*, Aleksanteri 9.1.
5. 1 2  Bose, Partha: *Alexander the Great's Art of Strategy: The Timeless Leadership Lessons of History's Greatest Empire Builder*, s. 43–44. Penguin, 2003. ISBN 9781592400539. Teoksen verkkoversio.
6. ↑  Stefanos Byzantionlainen: *Ethnika* 70.8.
7. ↑  Gabriel, Richard A.: *The Madness of Alexander the Great: And the Myth of Military Genius*, s. 20–21. Pen and Sword, 2015. ISBN 9781783461974. Teoksen verkkoversio.
8. ↑  Ο «ΟΝΟΜΑΤΟΛΟΓΟΣ» ΤΗΣ ΑΛΕΞΑΝΔΡΟΥΠΟΛΗΣ ΒΑΣΙΛΕΥΣ ΑΛΕΞΑΝΔΡΟΣ Α’ *Ελεύθερη Θράκη*.  7.3.2020. Viitattu 1.11.2021.
**Vuoriraitakaija** (*Psittacella brehmii*) on keskikokoinen Papua-Uudessa-Guineassa elävä kaijalaji. Laji on nimetty Christian Ludwig Brehmin kunniaksi.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Vuoriraitakaija on noin 24 cm pitkä ja painaa 94–120 g. Lajista tunnetaan neljä alalajia ja muotojen välillä on värieroja. Koiraan höyhenpuku on selkäpuolelta ja yläperästä vihertävä keltaisin raidoin, myös rinnassa on sama kuvionti. Vatsa on vihreä, alaperä punainen ja pää ruskea. Nokka on siniharmaa ja valkokärkinen, iiris punainen ja jalat harmaat. Naaras muistuttaa koirasta mutta sen alapuoli kurkusta alaspäin on kokonaan vihreä. Nuoret linnut muistuttavat naarasta, niiden rinnassa on kapeaa himmeänkeltaista raidoitusta.

Linnut elävät yksittäin tai pareittain, ja ovat hyvin arkoja. Vuoriraitakaija on hyvin harvinainen lemmikkinä, sillä se on arka ja vaikeahoitoinen, ja yritykset ovat yleensä päättyneet linnun nopeaan kuolemaan.

Esiintyminen
------------

Vuoriraitakaija elää Papua-Uusi-Guinean keskiosien vuoristoalueilla. Sen populaatio on kooltaan noin 100 000 yksilöä ja elinympäristön ala 50 000–100 000 neliökilometriä.

Elinympäristö
-------------

Laji elää vuoristometsissä ja pensaikoissa 1 700–3 600 m:n korkeudella merenpinnasta.

Lisääntyminen
-------------

Lajin pesintä tunnetaan puutteellisesti. Luonnossa pesä lienee puun kolossa.

Ravinto
-------

Vuoriraitakaija syö hedelmiä, siemeniä ja marjoja.

Lähteet
-------

* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3
* World Parrot Trust

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Psittacella brehmii* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 1.5.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q749668
* Wikispecies: Psittacella brehmii
* ADW: Psittacella\_brehmii
* Avibase: FD9589C14FF81BC4
* BirdLife: 22684925
* CoL: 6WK9C
* BOW: brtpar2
* eBird: brtpar2
* GBIF: 2479178
* iNaturalist: 19287
* IRMNG: 10193506
* ITIS: 177521
* IUCN: 22684925
* NCBI: 458123
* Species+: 10715
* Xeno-canto: Psittacella-brehmii

 |

 |
**Kallithéa** (kreik. Καλλιθέα) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Iraklionin kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 734 (vuonna 2011).

Kallithéan kylä sijaitsee noin viisi kilometriä kaakkoon Iraklionin kaupungista, ja on nykyisin käytännössä sen esikaupunki. Kallithéa muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Καλλιθέας, *Topikí Koinótita Kallithéas*), johon kuuluvat varsinaisen Kallithéan kylän lisäksi kylät Karterós ja Prassás. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 605.

Aiemmin kylä kuului Néa Alikarnassóksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Iraklionin kunnan Néa Alikarnassóksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
**Enkelihierarkia** tarkoittaa kristinuskossa enkelien maailman jakautumista ylempiin ja alempiin enkelihahmoihin, luokkiin, ryhmiin, piireihin tai portaisiin. Enkelihierarkiat olivat luonnollinen osa vanhan ajan ja keskiajan kristillistä teologiaa. Enkeleiden ryhmittely perustui sekä vallitsevaan maailmankuvaan että Raamattuun, jossa enkeleistä puhutaan luokittelevin ilmauksin, vaikka tarkkoja hierarkioita ei esitetäkään. Tunnetuimman eli yhdeksänportaisen luokittelun esitti Pseudo-Dionysios Areopagita. Se koostuu kolmesta hierarkiasta, joissa kussakin on kolme kuoroa.

Ensimmäinen hierarkia

* 1. serafit
* 2. kerubit
* 3. valtaistuimet

Toinen hierarkia

* 4. herruudet
* 5. vallat
* 6. voimat

Kolmas hierarkia

* 7. hallitukset
* 8. arkkienkelit
* 9. enkelit

Tuomas Akvinolainen esitti yhdeksänportaisen enkelihierarkian kirjoituksissaan. Se esiintyy myös Danten *Jumalaisessa näytelmässä*. Kuvataiteessa enkelit esitettiin hierarkiaan liittyvin tunnuksin.

Lähteet
-------

Olli Seppälä: Näkymätömän hipaisu. Enkelit ennen ja nyt. Kirjapaja 1995
**Alajuela** on Costa Rican Alajuealan maakunnan pääkaupunki. Sen asukasluku oli vuonna 2011 42 976 ja suuremman metropolialueen 162 888. Kaupunki sijaitsee lähellä Costa Rican pääkaupunki San Joséa ja maan suurinta Juan Santamarían kansainvälistä lentoasemaa.

Maantiede
---------

Katukuvaa.
Alajuela sijaitsee Costa Rican luoteisosassa maan niin sanotun Valle Centralin alueella. Kaupunki on Alajuelan maakunnassa noin 20 kilometriä luoteeseen Costa Rican pääkaupunki San Josésta. Kaupungin korkeus merenpinnasta on 957 metriä.

Historia
--------

Juan Santamarían patsas.
Siirtolaisasutusta nykyisen Alajuelan alueella alkoi syntyä 1600-luvulla. Alajuelan ensimmäinen kirkko valmistui 11. lokakuuta 1782. Kaupungin nimi oli Espanjan siirtomaakaudella ensin Villa Hermosa ja myöhemmin San Juan Nepomuceno de Alajuela. Espanjan siirtomaissa Etelä-Amerikassa alkoi 1810-luvulla syntyä aseellisia itsenäisyysliikkeitä ja Alajuela lukeutui itsenäisyystaistelijoita kannattaneisiin kaupunkeihin.

Alajuela sai kaupunginoikeudet vuonna 1824. Costa Rica itsenäistyi Keski-Amerikan liittotasavallasta vuonna 1838 ja Alajuela oli hetken aikaa maan pääkaupunki. Kaupunki sai erityistä mainetta Costa Ricassa yhdysvaltalaisen William Walkerin *filibustereja* eli seikkailijajoukkoja vastaan käydyn sodan aikana vuonna 1856. Sodan myötä Costa Rican kansallissankarin maineen saanut Juan Santamaría oli syntynyt Alajuelassa.

Kaupunki kehittyi 1800-luvun jälkipuoliskolla. Esimerkiksi katuvalaistus saapui vuonna 1896.

Talous ja liikenne
------------------

Juan Santamarían kansainvälinen lentoasema.
Alajuela sijaitsee pääkaupungin vieressä, mutta hieman sitä matalampana. Sen ilmasto tekee siitä matkailijaystävällisemmän.

Costa Rican pääasiallinen lentoasema Juan Santamarían kansainvälinen lentoasema sijaitsee muutaman kilometrin päässä Alajuelasta.

Väestö
------

Vuonna 2011 Alajuelan asukasluku oli 42 976 ja sen suuremman metropolialueen 162 888. Vuonna 2000 vastaavat lukemat olivat 42 889 ja 103 684.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Alajuela Encyclopaedia Britannica. Viitattu 24.1.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  David Díaz-Arias, Ronny Viales Hurtado ja Juan José Marín Hernández: *Historical dictionary of Costa Rica*, s. 18, 247. Rowman & Littlefield, 2019. ISBN 9781538102428. (englanniksi)
3. 1 2 3  Valtonen, Pekka: *Latinalaisen Amerikan historia*, s. 181. 2. painos. Gaudeamus, 2001. ISBN 978-952-495-510-2.
Mailahelven (*Phalaris angusta*) kukka. Kuvassa näkyvät päällä kaleet ja sisäpuolella pilkistävät helpeet, joiden sisältä näkyvät heteet ja emit.
 Mailahelven (*Phalaris angusta*) kukka, josta irrotettu kaleet. Kuvassa näkyvät helpeet, joiden sisältä näkyvät heteet ja emit.
**Helpeet** ovat heinäkasveilla (*Poaceae*) tavattavia, kutakin tähkylän yksittäistä kukkaa suojaavia pieniä suomuja, joita on tavallisesti kaksi. Kaksittain olevista helpeistä voidaan erottaa alempana oleva ulkohelve ja ylempänä oleva sisähelve. Sisähelve on hieman lähempänä kukan lisääntymisosia ja jää osittain ulkohelpeen sisään. Helpeissä, tavallisesti ulkohelpeessä, voi olla myös lajista riippuen vaihtelevankokoinen vihne. Helpeet ovat siis tähkylän kunkin kukan suojuslehtiä samaan tapaan kuin kaleet ovat kokonaisten tähkylöiden suojuslehtiä. Joidenkin heinien hedelmän, jyvän, kypsyessä helpeet jäävät ympäröimään sitä akanoina.

Lähteet
-------

* Rikkinen, Jouko: *Heinät ja sarat Suomen luonnossa*. Otava, 2014. ISBN 978-951-1-27817-7.

### Viitteet

1. ↑  Rikkinen, s. 5
2. ↑  Tieteen termipankki 8.11.2017: Kasvitiede:helve. *tieteentermipankki.fi*. Viitattu 08.11.2017.
**Argumenty i fakty** (ven. Аргументы и факты) on viikoittainen venäläinen aikakauslehti. Lehti on yksi Venäjän sekä IVY-maiden luetuimpia ja sen lukijamääräksi arvioidaan lähteestä riippuen 2,6–7,5 miljoonaa.  Lehti on yleisluonteinen ja käsittelee muun muassa politiikkaa, taloutta, kulttuuria ja urheilua. 

Glasnostin aikaan vuonna 1990 lehden levikki oli peräti 33 miljoonaa ja se pääsi Guinnessin ennätysten kirjaan.  Lehden omisti Promsvjazbank.  Vuonna 2017 lehden päälukijakunnan todettiin löytyvän venäläisestä keskiluokasta ja yhteiskunnan varakkaammasta osasta; väestön enemmistö jää paljolti televisioviestinnän varaan. Vuonna 2017 sanomalehden omistus oli siirtynyt Moskovan kaupunginhallinnolle ja lehteen otettiin uusi päätoimittaja hallituksen lehdestä. Lehden levikki oli painunut 2,2 miljoonaan ja päivittäiseksi lukijakunnaksi lehti itse arvioi 6,6 miljoonaa. Lehtikonsernin verkkosivustolla kerrotaan helmikuussa 2014 olleen yli 15 milj. vierailua.

Viron ja Venäjän Pronssisoturi-kiistan aikana 2. toukokuuta 2007 Kremlin tukema nuorisojärjestö Naši tunkeutui lehden tiloihin ja häiritsi Viron suurlähettilään lehdistötilaisuutta.*lähde?*

Lehdestä oli vuonna 2017 lukuisia alueellisia painoksia: 66 Venäjällä ja 17 ulkomailla. Yleisradion pyynnöstä keväällä 2017 tehty suppea lehden Baltian, Pietarin ja Petroskoin painosten vertailu paljasti esimerkiksi, että lehti esitteli melko kritiikittömästi Yhdysvaltain presidentti Trumpin julkituomia (kiistanalaisia) tilastotietoja. Lehden eri painosten välillä havaittiin merkittäviä sisällöllisiä eroja. Esimerkiksi lehden Baltian painoksesta oli jätetty pois Venäjän informaatiosotaa käyvistä joukoista koskeva artikkeli, joka oli esillä Pietarin ja Petroskoin painoksissa. Venäjän ja Ukrainan välistä sotaa koskeva uutinen oli puolestaan poissa lehden Pietarin ja Petroskoin numeroista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Izdatelski dom "Argumenti i fakty" (lehtikonsernin perustietoja) Argumenty i Fakty, aif.ru. Viitattu 25.3.2017. (venäjäksi)
2. 1 2 3 4  Janne Ahjopalo: Kääntäjä perehtyi venäläislehden eri painoksiin – Trump esitellään työväen presidenttinä (Ylen uutinen esitti (ainakin vielä klo 12) lehden neuvostoaikaisen, vuoden 1990 ennätykselliseksi arvioidun lukijamäärän virheellisesti nykyisenä lukijamääränä)  25.3.2017. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 25.3.2017.
3. 1 2  BBC News The press in Russia (englanniksi)
4. ↑  Radio Free Europe (Arkistoitu – Internet Archive) RFE/RL Newsline Archive (englanniksi)
5. ↑  Issues.strana.ru (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
6. ↑  East View Information services (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Aikauslehden verkkosivut
**Anders Törnudd**, nimi aik. *Andreas Pitzén* (12. syyskuuta 1748 Tyrnävä – 22. syyskuuta 1820 Lohtaja) oli suomalainen kirkkoherra, kansanrunouden kerääjä ja runoilija. Hän otti uudeksi sukunimekseen *Törnudd* syntymäkuntansa Tyrnävän ruotsinkielisen nimen mukaan.

Törnuddin vanhemmat olivat Tyrnävän lukkari Tomas Pitzén ja Brita Andersdotter. Hän kävi Oulun triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1766. Hän opiskeli Turun akatemiassa ja hänet vihittiin papiksi 1772. Törnudd toimi Muhoksen kappalaisen apulaisena vuodesta 1772, Kuusamon kirkkoherran apulaisena vuodesta 1773, Ylistaron kappalaisen apulaiena vuodesta 1775 sekä Kauhajoen kappalaisena vuodesta 1783 ja Lohtajan seurakunnan kirkkoherrana vuosina 1802–1820.

Törnudd keräsi kansanrunoutta sekä kotiseudultaan Tyrnävältä että Pohjanmaalta (muun muassa Pyhän Henrikin surmavirren käsikirjoitus ja tyrnäväläisiä loitsuja). Hän kirjoitti myös 574 säkeisen suomenkielisen runomuotoisen puheen jonka hän esitti 1772 Pohjalaisessa osakunnassa kuningas Kustaa III:n kruunajaisjuhlallisuuksien yhteydessä.

Törnudd oli naimisissa vuodesta 1775 Brita Kristina Lesceliuksen kanssa. Heidän poikansa Toholammin seurakunnan kappalainen Anders Gustaf Törnudd (1793–1835) kirjoitti myös runoja suomen kielellä.

Lähteet
-------

* Kotivuori, Yrjö: Anders Törnudd. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 19.10.2012.
* Kirjasampo.fi: Anders Törnudd
* Arthur Ehnqvist : Törnudd- ja Lescelius sukujen alkuperästä, Genos 19(1948), s. 25–32 (Arkistoitu – Internet Archive)
Petuhovon rautatieasema**Petuhovo** (ven. Петухо́во) on kaupunki Kurganin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kurganin ja Petropavlovskin välisen rautatien varrella 178 kilometriä Kurganista kaakkoon. Kaupunki on Petuhovon piirin keskus. Asukkaita on 11 400 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1892 rakennetusta Siperian radan asemataajamasta. Myöhemmin siihen liitettiin vuonna 1779 perustettu Judinon kylä. Vuonna 1944 Petuhovosta tuli kaupunki. Nykyään se on maatalousalueen keskus, jossa toimii mm. konepaja ja ratapiiri.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 354. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 23.2.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Petuhovon piirin sivusto (venäjäksi)
**Petäys** on Vihdin koillisosassa läntisellä Uudellamaalla sijaitseva 31 hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Nummelasta on 26 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Helsingin keskustasta 47 kilometriä luoteeseen.

Maantiede
---------

Petäyksen pituus lännestä itään on 1,3 kilometriä. Järvi on saareton ja sen rannat ovat taajaan mökitetyt. Järveen virtaa useita laskuojia ja sen länsikolkasta lähtee laskuoja Ylimmäiseen. Petäyksen eteläpuolella sijaitsee Niemenjärvi ja kaakossa Vihtijärvi. 

Petäys saa hajakuormitusta maataloudesta ja asutuksesta. Pintaveden happitilanne on hyvä, pohjan läheisyydessä happea sen sijaan on niukasti.

Petäys (23.096.1.007) kuuluu Niemenjärven valuma-alueeseen (23.096), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Vihtijoen valuma-alue (23.09). Petäys on Niemenjärven valuma-alueen kolmanneksi laajin vakavesi ja Karjaanjoen vesistön koillisia vakavesiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Petäys, vakavesi, Vihti
2. 1 2 3  Petäys. Järviwiki. Viitattu 15.3.2021.
3. 1 2  Petäys *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 15.3.2021.
4. ↑  Karjaanjoki (23). Järviwiki. Viitattu 15.3.2021.
**Alontion** (m.kreik. Ἀλοντίον, lat. *Haluntium*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Sikeliassa eli Sisilian saarella nykyisen Italian alueella. Se sijaitsi nykyisen San Marco d'Alunzion kaupungin paikalla.

Maantiede
---------

Alontion sijaitsi lähellä Sisilian pohjoisrannikkoa, noin kolme kilometriä rannikosta sisämaahan. Sen länsipuolella sijaitsivat Apollonia ja Himera ja itäpuolella Agathyrnon ja Tyndaris. Kaupunki oli rakennettu jyrkälle luoteis-kaakkoissuuntaiselle akropolis-kukkulalle ja harjanteelle, jolla myös nykyinen San Marco d'Alunzion kaupunki sijaitsee.

Historia
--------

Niin kutsutun Herakleen (Herculeen) temppelin myöhemmin kirkkona toimineet rauniot.
Kreikkalaisen mytologian mukaan Alontionin asutti Patron Akarnanialainen, joka toimi Ankhiseen oppaana. Näin kaupunki vaikuttaa esittäneen olevansa taustaltaan kreikkalainen. Sen väestö oli kuitenkin pääasiassa ei-kreikkalaista, alun perin sikuleita. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Alontīnos* (Ἀλοντῖνος).

Alontionin historiasta ei tiedetä paljoakaan. Kaupunki vaikuttaa hellenisoituneen 300-luvulla eaa. ja luetaan polikseksi eli varsinaiseksi kreikkalaiseksi kaupunkivaltioksi vasta myöhäiseltä klassiselta kaudelta alkaen, jolloin se muun muassa löi omaa pronssirahaa.

Roomalaisella kaudella Alontion oli asemaltaan *civitas decumana*, toisin sanoen se joutui maksamaan Roomalle kymmenyksiä. Sen mainitaan osallistuneen yhdellä laivalla merirosvojen vastaiseen laivastoon ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Varhaisella keisarikaudella kaupunki oli *municipium*.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Alontionista on säilynyt joitakin jäänteitä nykyisessä kaupungissa ja sen ympäristössä. Kaupunki on ollut ainakin hellenistisellä kaudella ympäröity muureilla, jotka on tehty paikallisesta marmorista. Niitä on säilynyt muun muassa keskiaikaisen San Antonion portin lähellä. Akropoliin korkeimmalla kohdalla on nykyisin normanniaikainen linna, jonka alueelta on löydetty joitakin antiikin aikaisten rakennusten osia.

Merkittävin rakennus on Herakleen tai roomalaisittain Herculeen temppelinä paikallisesti tunnettu pieni temppeli, joka sijaitsee nykyisen kaupungin luoteislaidalla (38°04′34″N, 14°41′45″E). Se on rakennettu hellenistisellä kaudella, ja sen koko on noin 20 x 7 metriä. Rakennuksen ydinosa on säilynyt suhteellisen hyvin, koska se on toiminut myöhemmin kirkkona.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "12 Alontion", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2  Haluntium *Pleiades*. Viitattu 22.10.2018.
3. 1 2 3 4  Haluntium (Sicily) 14 S. Marco d'Alunzio - Αλόντιον *ToposText*. Viitattu 22.10.2018.
4. ↑  Hansen, Mogens Herman: Index of characteristics that indicate polis status of 541 communities not explicitly called polis in Archaic and/or Classical sources Copenhagen Polis Centre.  Arkistoitu 24.7.2011. Viitattu 22.10.2018.
5. ↑  Cicero: *In Verrem* 2.3.103, 2.5.86.
**Linnalan setlementti ja opisto** on **Linnalan setlementti ry** ylläpitämä kansalaisopisto Savonlinnassa. Linnalan Setlementti ry on Suomen Setlementtiliittoon kuuluva yksityinen yhdistys, joka on toiminut Savonlinnassa vuodesta 1938 lähtien. Sen toimintaidea nousee setlementtiliikkeen periaatteesta: rakentaa siltoja ihmiseltä ihmiselle. Toiminnassa painotetaan erilaisten ihmisten kohtaamista. Linnalan Setlementti ry:n toimintaan sisältyvät kansalaisopisto, kuvataidekoulu, leikkikoulu, seniorikeskus, ystäväntuvat ja monikulttuurinen työ. Toimintaan kuuluvat myös Linnalan Nuorten tekemä nuorisotyö. Tämän lisäksi toteutetaan erilaisia projekteja ja hankkeita. Opisto tarjoaa koulutusta ja yleissivistystä, mahdollisuuksia harrastamiseen, kohtaamiseen ja virkistäytymiseen. Toiminnallaan Linnala pyrkii myös ehkäisemään yhteiskunnallista syrjäytymistä.

Linnalan opistossa on mahdollisuus muun muassa suorittaa kielikursseja ja yleisiä kielitutkintoja.

Linnalan opisto tarjoaa:

* kädentaitoihin ja erikoistekniikoihin liittyviä kursseja,
* kirjallisuustuntemusta, ilmaisutaitoa ja tanssitaitoja kehittäviä ryhmiä,
* musiikin tuntemusta kehittäviä kursseja, kuorotoimintaa, soitinryhmiä ja varhaisiän musiikkikasvatusta,
* taidekursseja eri tekniikoilla sekä valokuvauskursseja,
* taiteen perusopetusta kuvataiteessa, käsityössä ja musiikissa,
* tietotekniikkakursseja,
* liikuntaan ja terveyteen liittyviä kursseja ja kertamaksullisia ryhmiä,
* kotimaista ja kansainvälistä keittiötä esitteleviä ruokakursseja,
* yleisöluentoja ja yhteiskunnallisia kursseja,
* yksilöopetusta kielissä, musiikissa ja tietotekniikassa,
* räätälöityä myyntikoulutusta yrityksille ja yhteisöille,
* julkisin varoin tarjottua erikoiskoulutusta.

Linnalan Setlementti ry. opiston rakennus sijaitsee Savonlinnan keskustassa osoitteessa Sotilaspojankatu 7.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Linnalan Setlementti ja opisto kotisivu
**Isiksen pyhäkkö** oli antiikin aikainen Isis-jumalattarelle omistettu pyhäkkö Dionin kaupungissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Dionin arkeologisella alueella nykyisen Díon kylän lähellä Dío-Ólympoksen kunnassa.

Isiksen pyhäkön rauniot.
Pyhäkön Niiliä symbolisoiva käytävä.
Pyhäkkö sijaitsi Dionin kaupunginmuurin kaakkoiskulman ulkopuolella, kaupungin itäpuolelta virranneen Bafyras-joen toisella puolella. Paikalla oli antiikin aikana pyhänä pidetty lähde. Pyhäkkö oli alun perin omistettu Afroditelle sekä synnytyksen suojelijalle Artemiille. Hellenistisellä ajalla 100-luvulla eaa. se omistettiin Isikselle, jonka kultti tuli Kreikkaan Egyptistä. Paikan vesistöt symbolisoivat todennäköisesti Niili-virtaa, ja se oli siksi sopiva paikka egyptiläiselle pyhäkölle. Paikalla vietettiin suurta Isiksen juhlaa aina keväisin ja syksyisin. Siihen kuului pyhiinvaeltajien yöpyminen pyhäkössä siinä toivossa, että Isis ilmestyisi heille unessa.

Pyhäkön rakennukset oli ryhmitelty keskuspihan ympärille. Pääsisäänkäynti oli itäsivulta. Toinen pienempi sisäänkäynti, jossa oli propylon-portti, oli pohjoissivulla. Pihan poikki kulki itäiseltä sisäänkäynniltä alkanut kivetty käytävä, joka kuvasi Niiliä. Pyhäkön keskellä sen länsilaidalla oli nelipylväinen Isis Lokhian temppeli alttareineen. Tämä Isis suojeli naisia synnytyksen jälkeen. Temppelin vieressä sen oikealla puolella oli pieni Afrodite Hypolympidian eli "Olympoksen juuren Afroditen" temppeli, ja vasemmalla puolella pieni Isis Tykhen temppeli. Lisäksi pyhäkössä oli neljäs, todennäköisesti myös Afroditelle omistettu pieni temppeli.

Pyhäkössä oli lukuisia mainittujen jumalatarten kuvapatsaita. Kokonaisuuteen kuului marmorinen vesiallas, josta patsaat heijastuivat. Pyhäkössä oli myös kaksi marmorista Apis-härkäpatsasta sekä dionlaisten Julia Frugiane Alexandran kunniaksi pystyttämä suuri patsas. Rakennuksen pohjoissivulla oli stoa eli pylväshalli, joka toimi *enkoimeterionina* eli pyhiinvaeltajien yöpymispaikkana. Rakennuksen pylväät edustivat joonialaista tyyliä.

Nykyisin paikalla olevat rauniot ovat peräisin roomalaiselta ajalta 100-luvulta jaa. ja vanhempien rakennusvaiheiden rauniot ovat niiden alla. Pyhäkkö tuhoutui maanjäristyksessä ja tulvissa 300-luvulla jaa. Rauniot ovat suurelta osin vedessä, joka on peräisin samasta lähteestä, joka paikalla oli myös antiikin aikana.

Pyhäköstä löydetyt veistokset ovat Díon arkeologisessa museossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Sanctuary of Isis (Opastaulu) Dionin arkeologinen alue.
2. 1 2 3 4  Dionin esittely (Flash) (Dionin arkeologisen puiston verkkosivut) *Δίον Αρχαιολογικό Πάρκο*. Viitattu 13.3.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Isiksen pyhäkkö** Wikimedia Commonsissa
**Linnankylän työväentalo** on Saarijärvellä Linnan kylässä sijaitseva työväentalo, joka on rakennushistoriallisesti arvokas. Talo edustaa työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä.

Historia
--------

Työväenyhdistys on Saarijärven Linnan kylälle perustettu vuonna 1907. Vuonna 1917 yhdistys osti tontin Toivo Hämäläiseltä. Vuonna 1924 tontille tuotiin Jussi Tuimalan maalta ostettuja puita. Lisäksi puita kerättiin jäseniltä. Vuonna 1925 otettiin kiinnelaina Saarijärven Säästöpankista ja ostettiin Kuorelahdesta rakennus. Lisää lainaa otettiin vuonna 1927, ja talon rakentaminen annettiin urakalla tehtäväksi Eemel Tuimalalle. Vuonna 1928 omalla talolla pidettiin jo kokouksia. Samana vuonna talon korottaminen kahdella hirsikerralla annettiin urakalla tehtäväksi Herman Paloaholle.

Aatu Halttuselta kiellettiin 12.6.1932 sisäänpääsy työväentalolle. Samaan aikaan rakennettiin putka ulkorakennuksen viereen, ja se on nimetty "Halttuseksi" ensimmäisen asiakkaan mukaan. Vuonna 1936 tehtiin väliseinät ja uuni.

Vuosina 1941–1945 työväentalolle oli majoitettuna siirtolaisia. Vuonna 1945 salin silta (lattia) nostettiin ylös, oikaistiin, seinät piirutettiin ja pahvitettiin, laipio paneloitiin, ikkunat ja ovet uusittiin ja rakennettiin eteinen. Vuonna 1954 tehtiin talon toiseen puoleen huopakate.

Rakennus
--------

Talo on hirsirunkoinen ja harjakattoinen. Perustuksena on luonnonkivet ja rappaus. Katteena on huopa. Talo on maalattu punamullalla.

Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö ja eteinen.

Ulkorakennus on lautarakenteinen ja pulpettikattoinen. Katteena on pelti. Ulkorakennuksessa on käymälät.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talo oli vuokrattuna vuoden 1982 tiedon mukaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Andersson, Päivi: *Työväentalot Keski-Suomessa, inventointi*. Museoviraston raportti. Museovirasto, 1979. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
**Bobbe "Beegie" Long Adair** (11. joulukuuta 1937 Cave City, Kentucky – 23. tammikuuta 2022 Franklin, Tennessee) oli yhdysvaltalainen jazzmusiikin pianisti, yhtyeenjohtaja ja sovittaja. Hän omaksui merkittäviä musiikillisia vaikutteita muiden muassa George Shearingilta, Bill Evansilta, Oscar Petersonilta ja Erroll Garnerilta. Adair loi yli 60 vuoden uran musiikin parissa.

Adair varttui Cave Cityssa, jossa aloitti pianotunneilla käymisen 5-vuotiaana. Hän sai B.S. -oppiarvon musiikkipedagogiikassa Länsi-Kentuckyn yliopistosta Bowling Greenissa. Opiskeluvuosinaan hän soitti jazzyhtyeissä ja vietti kolme vuotta opettaen musiikkia lapsille ennen kuin vuonna 1961 muutti Nashvilleen, jossa ryhtyi sessiomuusikoksi. Vuoden 1961 kesällä hän myös liittyi kitaristi Hank Garlandin johtamaan jazzkokoonpanoon ja aloitti soittamisen Printers Alleyssa. Lukuisiin muusikoihin, joiden kanssa Adair levytti sessiomuusikkona, kuuluivat muiden muassa Lucille Ball, Henry Mancini, Dinah Shore, Peggy Lee, Ray Stevens, Steve Allen, Chet Atkins, Cass Elliot, Vince Gill ja Dolly Parton.

Vuonna 1982 Adair perusti saksofonisti Denis Soleen kanssa Adair-Solee Quartetin, jonka pohjalta sitten kehittyi jazzsekstetti Be-Bop Co-Op. Adair teki 35 studioalbumia triossaan basisti Roger Spencerin ja rumpali Chris Brownin kanssa. Hän esiintyi trionsa kanssa muun muassa Carnegie Hallissa ja Birdlandissa. Adair oli mukana perustamassa Nashville Jazz Workshopia Roger Spencerin ja Lori Mechemin kanssa. Kaikkiaan hän soitti yli sadalla albumilla. Hänen ensimmäinen omalla nimellä julkaistu albuminsa oli *Escape to New York* (1991).

Adair omisti miehensä Billy Adairin kanssa jingleyhtiön, jossa työskennellessään pariskunta teki yhdessä musiikkia pariin. Adair myös kuului yhtyeisiin, jotka soittivat *The Johnny Cash Show'ssa*, *The Ralph Emery Show'ssa* ja WSM:n (AM) *Noon Show'ssa*. Hän lisäksi juonsi NPR:lle radio-ohjelmaa *Improvised Thoughts* ja toimi Marian McPartlandin sijaisjuontajana *Piano Jazz* -ohjelmassa.

Adair nimitettiin Steinway-taiteilijaksi vuonna 2002. Hänet otettiin Länsi-Kentuckyn yliopiston ja synnyinkaupunkinsa Cave Cityn Hall of Fameihin. Lisäksi hän sai Nashville Jazz Workshopin ensimmäisen Heritage Awardin.

Adair kuoli kotonaan Tennesseen Franklinissa 84 vuoden iässä. Kuolemasta kertoi hänen managerinsa Monica Ramey, mutta kuolemansyytä ei välittömästi julkistettu.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Bobbe 'Beegie' Long Adair, a formative center of Nashville's jazz scene, dies at 84 NPR
2. 1 2 3  Beegie Adair AllMusic
3. 1 2 3  Nashville jazz great Beegie Adair dies at 84 The Tennessean
4. ↑  Bobbe ‘Beegie’ Adair, jazz pianist, dies in Tennessee AP News


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Korea

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Beiwen Zhang** (kiin.: 张蓓雯; pinyin: *Zhāng Bèiwén*, s. 12. heinäkuuta 1990 Anshan, Kiina) on yhdysvaltalainen sulkapalloilija.

Zhang on syntynyt Kiinassa, mutta muutti Singaporeen 13-vuotiaana. Vuodesta 2013 lähtien hän on edustanut Yhdysvaltoja.

Zhang kilpaili ensimmäistä kertaa BWF:n alaisessa turnauksessa vuonna 2004. Ensimmäinen suurempi turnausmenestys tuli vuonna 2007, kun hän oli Kroatian avoimessa turnauksessa naisten nelinpelissä toinen Gu Juanin kanssa. Vuonna 2008 hän oli Vietnamin avoimen turnauksen naisten kaksinpelissä toinen. Ensimmäiset turnausvoittonsa hän saavutti vuonna 2013, kun hän voitti Sveitsin, Yhdysvaltojen ja Walesin kansainvälisen turnauksen kaksinpelin, Yhdysvaltojen kansainvälisen turnauksen nelinpelin ja Irlannin avoimen turnauksen kaksinpelin. Vuonna 2014 hän voitti Perun kansainvälisen turnauksen, Brasilian Grand Prix'n ja Alankomaiden avoimen turnauksen, kaikki kaksinpelissä. Vuonna 2015 Zhang voitti Yhdysvaltain kansainvälisen turnauksen. Vuonna 2016 hän voitti Alankomaiden avoimen turnauksen kaksinpelin sekä Yonex/K & D Graphics International Challengen kaksin- ja nelinpelin. Vuonna 2017 hän voitti jälleen Alankomaiden avoimen turnauksen kaksinpelin ja vuonna 2018 Intian avoimen turnauksen kaksinpelin.

Huhtikuussa 2021 Zhang oli BWF:n naisten kaksinpelirankingin 14. Hänen paras sijoituksensa on 9.

Lähteet
-------

1. ↑  Alex Abrams: MAKING HER OWN WAY, BEIWEN ZHANG SETS HER COURSE AS TEAM USA’S TOP BADMINTON PLAYER  10. joulukuuta 2019. Team USA. Viitattu 26.4.2021. (englanniksi)
2. ↑  Beiwen Zhang BWF. Viitattu 26.4.2021. (englanniksi)
3. ↑  Ranking of Beiwen Zhang BWF. Viitattu 26.4.2021. (englanniksi)
4. ↑  BWF World Rankings  20. huhtikuuta 2021. BWF. Viitattu 26.4.2021. (englanniksi)
Inuvialuitin sijainti Kanadan kartalla sinisellä.
**Inuvialuit** on vuonna 1984 perustettu Kanadan Yukonin, Luoteisterritorioiden ja Nunavutin rannikoita myötäilevä inuvialuit-inuittien asutusalue. Alueen pinta-ala on noin 435 000 neliökilometriä, ja siihen kuuluu myös suuri merialue Beaufortinmerestä. Inuvialuitit omistavat alueesta noin 90 600 neliökilometriä maata ja merenpinnan alapuolista aluetta. Inuvialuitissa vaikuttaa inuvialuiteista koostuvia yhdistyksiä, jotka ajavat alueen kuuden inuvialuit-yhteisön kulttuuriin, sosiaalipoliittiseen, taloudelliseen ja metsästykseen liittyviä asioita. Vuonna 2015 alueella asui arviolta 5700 ihmistä, joista 3300 oli inuvialuiteja. Kaikki alueen kuusi yhteisöä sijaitsevat Luoteisterritorioiden alueella.

Lähteet
-------

1. ↑  Inuvialuit Settlement Region Communities Inuvialuit Regional Corporation (IRC). Viitattu 26.8.2022. (englanniksi)
2. ↑  Inuvialuit Government of Northwest Territories. Viitattu 26.8.2022. (englanniksi)
3. ↑  Inuvialuit Lands Inuvialuit Regional Corporation (IRC). Viitattu 26.8.2022. (englanniksi)
**Fikseri** on ulkomaankirjeenvaihtajan, sotakirjeenvaihtajan tai sotakuvaajan paikallinen apulainen kohdemaassa. Fikseri voi oman suhdeverkostonsa ja kielitaitonsa avulla auttaa ulkomailta tullutta journalistia muun muassa haastattelujen järjestämisessä ja niiden tulkkauksessa, kuvauspaikkojen etsinnässä, autonkuljettajana, muun matkustuksen ja majoitusten järjestämisessä ja muissa käytännön asioissa.

Ulkomaantoimittaja Heikki Aittokoski kuvaa fikserin roolia viittaamalla legendaan piispa Henrikistä, jolle kävi huonosti tuntemattomissa oloissa Suomen-matkallaan:

> "Fikseri on turvallisuustekijä. Fikseri tuntee paikat. Hän tietää minne voi ja minne ei pidä mennä, kenen kanssa kannattaa ja kenen kanssa ei kannata puhua, milloin on syytä irrottautua tilanteesta. Jos fikseri ei ole tehtäviensä tasalla, tai jos fikserin kanssa ei käy asioita kunnolla läpi, voi käydä henrikit. Tämä tietysti korostuu kriisialueilla."
> 
>

Lähteet
-------

1. 1 2  Aittokoski, Heikki: Älä tunaroi, hommaa hyvä fikseri *Narrien laiva -blogi*.  24.2.2013. Viitattu 17.3.2022.
**Fiktionalismi** on filosofinen oppi, jonka mukaan jotakin tyyppiä olevia väittämiä ei tule ottaa kirjaimellisesti tosina, vaan sen sijaan eräänlaisena hyödyllisenä fiktiona.

Merkittävimpiä fiktionalismin muotoja ovat modaalinen fiktionalismi, jonka mukaan mahdollisuuksia ja välttämättömyyksiä koskevat väittämät ovat pelkkää fiktiota, sekä matemaattinen fiktionalismi, jonka mukaan puhe luvuista ja muista matemaattisista entiteeteistä on pelkkää fiktiota. Lisäksi metaetiikassa tunnetaan vastaava kanta nimeltä moraalinen fiktionalismi.

Fiktionalismissa voidaan katsoa, ettei fiktionaalisina pidettyjen väittämien tarkoituksena ole totuus, vaan jokin muu teorian hyve, kuten yksinkertaisuus.

Katso myös
----------

* Eliminativismi
* Reduktionismi

Kirjallisuutta
--------------

* Walton, K.: "Fictional Entities". Teoksessa McCormick, P. (toim.): *The Reasons of Art/L'Art a ses Raisons*, s. 403-413. Ottawa: University of Ottawa Press, 1985.
* Yablo, S.: "Go Figure: A Path Through Fictionalism". Teoksessa French, P. & Wettstein, H. (toim.): *Midwest Studies in Philosophy Volume XXV: Figurative Language*, s. 72-102. Oxford: Blackwell, 2001.

Aiheesta muualla
----------------

* Eklund, Matti: Fictionalism *The Stanford Encyclopedia of Philosophy*. The Metaphysics Research Lab. Stanford University.  (englanniksi)
* Nolan, Daniel: Modal Fictionalism *The Stanford Encyclopedia of Philosophy*. The Metaphysics Research Lab. Stanford University.  (englanniksi)
* Nolan, Daniel & Restall, Greg & West, Caroline: Moral Fictionalism (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Fictionalism
**Inuvialuktun** on Kanadassa puhuttava eskimo-aleuttilainen kieli. Nimeä käytetään yleisesti kuvaamaan erilaisia Kanadan Luoteisterritorioissa inuvialuit-inuiittien puhumia kieliä. 

Kielestä SIL International käyttää nimeä *Western Canadian Inuktitut* ja koodia ikt. Inuktitutin kielestä käytetään nimeä *Eastern Canadian Inuktitut* ja koodia ike. Molempien kielien ISO 639-2 -koodi on kuitenkin sama iku. 

Inuvialuktun on virallinen kieli Luoteisterritorioissa ja sitä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Virallinen näkemys kielestä kuitenkin poikkeaa hieman kielitieteilijöiden näkemyksestä. Kielitieteilijöiden mukaan kyse on kolmesta varsin erilaisesta ja etäisestä murteesta, jotka virallisesti on niputettu yhteen.

Se kuuluu inuiittikielten murrejatkumoon, joka alkaa Alaskasta ja jatkuu nauhamaisena ketjuna pitkin Pohjois-Amerikan mantereen pohjoisrannikkoa aina Labradorin niemimaalle saakka ja edelleen Baffininsaaren kautta Grönlannin länsi- ja itärannikolle. Inuvialuktunin läheisimmät sukukielet ovat inupiaq Alaskassa, inuktitut Kanadan itäosissa sekä grönlanti Grönlannissa.

Nykytilanne
-----------

Inuvialuktunia puhutaan läntisen Kanadan pohjoisosissa, pääasiassa Luoteisterritorioissa ja Nunavutissa. Kieli jakautuu kolmeen päämurteeseen, jotka ovat uummarmiutun, siglitun (sigliq) ja inuinnaqtun (kangiryuarmiutun).

Inuvialuitien pääkieleksi on viime vuosina tullut englanti. Tilastot kielen käytöstä Luoteisterritorioissa vaihtelevat, mutta kaikki ovat samaa mieltä siitä, että kieli ei ole elinvoimainen. Inuvialuit Cultural Resource Centren mukaan vain suunnilleen 10 % 4 000:sta inuvialuiteista puhuu mitään kielen murretta ja vain 4 % käyttää sitä kotona. Kanadan tilastokeskuksen mukaan vuonna 2001 kieltä itse ilmoitti puhuvansa 765 henkilöä 3 905:stä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑


  

Eskimo-aleuttilaiset kielet
alaskanjupik | aleutti | alutiiq | grönlanti | inuktitut | inupiatun | inuvialuktun | naukaninjupik | siperianjupik | sireniki
**Lohilampi** on saareton ja kauttaaltaan matala järvi Lohjan länsiosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 36,4 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 15 kilometriä länsiluoteeseen.

Maantiede
---------

Lohilammen pituus etelästä pohjoiseen on 1,05 kilometriä. Järven pohjoisosa on eteläosaa leveämpi. Syvimmät alueet sijaitsevat järven itäosassa, ja ne yltävät vain runsaaseen kahteen metriin. Lohilammen länsiranta on metsämaata, muut rannat ovat peltomaata. Järven luoteispuolella sijaitsevan Hankainmäen huippu on noin sata metriä merenpinnan yläpuolella.

Lohilampeen virtaa suo-ojia ja yksi pelto-oja. Järven pohjoiskolkasta alkaa Lohilammenoja, joka virtaa luoteeseen Enäjärveen (57,6 metriä mpy).

Lohilammen vesitilavuus on 361 500 kuutiometriä eli 361,5 miljoonaa litraa. Järveen kohdistuu kuormitusta ja se on luokiteltu selvästi reheväksi. Mataluutensa johdosta sen vesi sekoittuu kesäisin, joten happikatoa ei synny. Lohilampi on kesäisin happamuudeltaan emäksinen.

Lohilampi (24.033.1.016) kuuluu Enäjärven alueeseen (24.033), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kiskonjoen–Perniönjoen vesistössä (24). Toinen jakovaihe on Kurkelanjoen alue (24.03). Lohilampi on kolmanneksi laajin Enäjärven alueen 16:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedesta. Sitä edeltää Enäjärvi ja Valkjärvi.

Kasvilajit ja kalasto
---------------------

Lohilammessa on runsas uposlehtikasvusto, johon kuuluu muun muassa kanadanvesirutto. Kalalajeihin lukeutuvat muun muassa ahven, hauki, ruutana, sorva ja särki.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lohilampi, vakavesi, Lohja
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 26.4.2022.
3. ↑  Lohilampi. Järviwiki. Viitattu 26.4.2022.
4. 1 2 3 4 5  Lohilampi *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 26.4.2022.
5. ↑  Enäjärven alue (24.033). Järviwiki. Viitattu 26.4.2022.
Rauta-nikkeli -seoksen lämpölaajenemiskertoimet eri seossuhteilla. Jyrkkä minimi on kohdassa 36% Ni.
Invar-metallipaloja
**Invar** tarkoittaa metalliseoksia, joille on ominaista erittäin pieni ja toisinaan jopa negatiivinen lämpölaajenemiskerroin tietyllä lämpötila-alueella. Nimitys invar on peräisin sanasta **invarianssi** ('muuttumaton').

Käyttö
------

Invar-seoksia käytetään suurta mittatarkkuutta vaativiin instrumentteihin, mittalaitteisiin ja kronometreihin, joille on tärkeää mittojen muuttumattomuus lämpötilan vaihdellessa.

Historia
--------

Invar-ominaisuuden havaitsi 1896*lähde?* rautanikkeliseoksessa Fe65Ni35 sveitsiläinen fyysikko Charles Édouard Guillaume, joka sai 1920 keksinnöstään Nobelin fysiikanpalkinnon. Hän työskenteli mittoja ja painoja hallinnoivassa virastossa, jossa hän etsi halvempaa vaihtoehtoa mittanormaaleissa käytetylle platina-iridiumseokselle.

Metalliseokset
--------------

Fe65Ni35-invar sisältää 65 prosenttia rautaa (Fe) ja 35 prosenttia nikkeliä (Ni). Mekaanisia ominaisuuksia säädellään seostamalla yksi prosentti magnesiumia (Mn), piitä (Si) ja hiiltä (C). Lämpölaajenemiskerrointa saadaan pienennetyksi edelleen seostamalla viisi prosenttia kobolttia (Co).

Nykyisin tunnetaan useita muitakin seoksia, joilla on invar-ominaisuus:

pintakeskisetFeNi, FePt, FePd, FeMn, CoMn, FeNiPt, FeNiMn, CoMnFe...
tilakeskisetCrFe, CrMn
heksagoninenCoCr
amorfisiaFeB, FeP...
Laves-faasit ja metalliyhdisteetTiFe2, ZrFe2, RECo2 (RE=harvinaiset maametallit paitsi Eu), FeC, Dy2(FeCo)17...

Lähteet
-------

1. 1 2  Facta 2001, osa 6, palsta 597, hakusana "magia". WSOY 1981 ISBN 951-0-10227-X

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Invarteräs** Wikimedia Commonsissa
**Alburquerque** on kunta Extremaduran itsehallintoalueella Espanjassa lähellä Portugalin rajaa. Kunnan väkiluku on noin 5400 (2016). Nimi Alburquerque juontuu todennäköisesti arabian kielen sanasta Abu al-Qurq ("korkkitammen maa"; esp. *país de los alcornoques*), joka puolestaan saattaa juontua sanoista albus quercus (lat. *valkoinen tammi*).

Historia
--------

Alburquerquen alueelta on löydetty esihistoriallista esineistöä ja rakennelmia, joiden perusteella alue on ollut asuttu jo tuolloin. Asiakirjassa olevan tiedon mukaan keltiberit perustivat Alburquerquen vuonna 590 eaa. Neoliittisen kauden ja pronssikauden välisen ajan (6500–1000 eaa.) ihmisten tekemiä kalliomaalauksia voi tarkastella Risco de San Blasissa, joka on jyrkkä ja rosoinen kallio Alburquerquessa.

Kuvia
-----

* Castillo de LunaCastillo de Luna
* 
* Iglesia de Santa María del MercadoIglesia de Santa María del Mercado
* Risco de San Blasin kalliomaalauksetRisco de San Blasin kalliomaalaukset

Lähteet
-------

* spain.info: Alburquerque (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Abrigos del Risco de San Blas en Alburquerque (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)

### Viitteet

1. ↑  Instituto Nacional de Estadistica. (Spanish Statistical Office): Tabla2859 (espanjaksi)
2. ↑  Origin of the name Albuquerque (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alburquerque (Espanja)** Wikimedia Commonsissa
**Intuitiopumppu** on Daniel Dennettin kehittämä termi, joka tarkoittaa sellaista ajatuskoetta, joka on muotoiltu tuottamaan intuitiivisia vastauksia johonkin ongelmaan.

Dennett käyttää termiä teoksessaan *Tietoisuuden selitys* halventavana ilmaisuna kuvatessaan John Searlen kiinalaisen huoneen ajatuskoetta. Hänen mukaansa ajatuskoe on suunniteltu tuottamaan intuitiivisia mutta vääriä vastauksia muotoilemalla se niin, ettei kaikkia sen huomionarvoisia seuraamuksia voida helposti kuvitella ja ne tapaavat jäädä huomiotta.

Dennett katsoo, että Searlen esittämän ajatuskokeen tapauksessa se intuitiivinen ajatus, ettei pelkkiä symboleja sääntökirjan mukaan käsittelevällä järjestelmällä (kuten henkilö) ole ymmärrystä symbolien suhteen, jättää huomiotta sellaiset seikat kuten muisti ja mieleenpalauttaminen, tunteet, yleistieto sekä rationaalisuus, jotka ajatuskokeessa esiintyvältä järjestelmältä vaadittaisiin, jotta ajatuskoe toimisi. Dennett myöntää, ettei Searle kiellä tällaisia kykyjä kyseessä olevalta järjestelmältä, mutta katsoo, ettei tämä myöskään rohkaise asian käsittelyyn. Dennettin mukaan kiinalaisen huoneen tapauksessa meidän on kuitenkin suorastaan pakko kuvitella, että kyseisen kaltaisella järjestelmällä olisi mainitut kyvyt — ja jos teemme näin, ei olekaan enää itsestään selvää, etteikö järjestelmällä olisi ymmärrystä.

Dennettin tarkoittamille ajatuskokeille on hänen mukaansa tyypillistä, että ne ovat täynnä aukkoja, mutta eloisia ja helppoja muistaa; niissä ei ole tärkeää johtopäätös, vaan hyvä tarina. Eräinä muina esimerkkeinä hän mainitsee Platonin luolavertauksen ja René Descartesin pahan demonin.

Dennett on käyttänyt termiä myös myönteisessä merkityksessä kuvaamaan ajatuskoetta, joka helpottaa monimutkaisten asioiden ymmärtämistä tai niitä koskevaa päättelyä valjastamalla intuition apuun.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dennett, D.C.: Intuition Pumps (Arkistoitu – Internet Archive), sivut 180-197 teoksessa Brockman, J.: *The Third Culture: Beyond the Scientific Revolution*. New York: Simon & Schuster, 1995.
Albulan rautatie ja Albulatunneli ovat osa RhB:n rataverkkoa.
**Albulatunneli** on Alppien läpi kulkeva 5 864 metriä pitkä rautatietunneli Sveitsissä, Graubündenin kantonissa. Tunneli on osa Albulan rautatietä (saks. *Albulabahn*) Thusisin ja Sankt Moritzin välillä. Tunnelin pohjoispäässä on Predan asema ja eteläpäässä Spinasin asema.

Albulan rautatie on otettu käyttöön vuonna 1903.

Tunneli on osa Graubündenin kantonin rautatieyhtiön Rhätische Bahnin (RhB) rataverkkoa. Reitillä on henkilö-, tavara- ja autojunaliikennettä. Tunnelia käyttää päivittäin vajaat 50 junaa, ja vuotuinen matkustajamäärä on noin 1,1 miljoonaa.

Uusi tunneli
------------

Vanhan tunnelin viereen rakennetaan vuosina 2015–2022 uusi tunneli korvaamaan vanha tunneli, joka jää varauloskäynniksi. Tunnelin suunnittelu alkoi vuonna 2011 ja rakennustyöt syksyllä 2015. Uusi tunneli on 5 860 metriä pitkä ja yksiraiteinen. Tunnelin rakennuskustannusten arvioidaan olevan 345 miljoonaa Sveitsin frangia, josta liittovaltio maksaa 85 % ja kantoni 15 %.

Lähteet
-------

* National map: swisstopo (Sveitsin valtion julkinen karttapalvelu) *map.geo.admin.ch*. Wabern:  Bundesamt für Landestopografie swisstopo.  (saksaksi, ranskaksi, italiaksi, retoromaaniksi, englanniksi)
* Neubau Albulatunnel (Tunnelihankkeen esittelysivut rautatieyhtiön kotisivuilla) Rhätische Bahn. Viitattu 14.11.2015. (saksaksi)

### Viitteet

1. ↑  Sveitsin julkisen liikenteen aikataulut, nrot 144 ja 940
2. ↑  Zahlen & Fakten, Der neue Albulatunnel kompakt (Uuden tunnelin perustiedot tunnelin esittelysivuilla) Rhätische Bahn. Viitattu 14.11.2015. (saksaksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Albulatunneli** Wikimedia Commonsissa