recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Stephen Ward** (s. 20. elokuuta 1985 Dublin) on irlantilainen jalkapalloilija, joka on Englannissa edustanut Wolverhampton Wanderersia vuosina 2007–2014 ja Burnleytä 2014–2019. Ward on pelipaikaltaan yleensä vasen laitapuolustaja, mutta usein hän pelaa myös ylempänä kentällä. Vasenjalkainen Ward kuuluu myös Irlannin jalkapallomaajoukkueeseen.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Ammattilaisuransa Bohemiansissa vuonna 2003 aloittanut Ward edusti seuraa vuoteen 2007 asti. Vuonna 2007 hän siirtyi Englannin Mestaruussarjassa tuolloin pelanneeseen Wolverhampton Wanderersiin, jonka hän auttoi ylös Valioliigan kaudeksi 2009-2010. Kauden 2011-2012 jälkeen Wolves kuitenkin putosi Mestaruussarjaan ja heti seuraavana vuonna Englannin Ykkösliigaan, joten Wolverhampton-urallaan käytännössä kaikkia kenttäpelaajan paikkoja pelannut Ward siirtyi lainalle Mestaruussarjan Brighton & Hove Albioniin kaudeksi 2013-14. Hän oli Brightonin avainpelaaja, kun seura selviytyi nousukarsintojen välieriin. 

Wardin seitsemän vuoden ura Wolverhamptonin sopimuspelaajana päättyi kesällä 2014, kun hän siirtyi Valioliigaan nousseeseen Burnley FC:hen kolmen vuoden sopimuksella. Ensimmäisellä kaudellaan Ward pelasi Burnleyssä vain yhdeksän Valioliiga-ottelua, kun seura putosi takaisin Mestaruussarjaan.

### Maajoukkueura

Alle 21-vuotiaissa Irlantia edustanut Ward teki debyyttinsä Irlannin jalkapallomaajoukkueessa toukokuussa 2011 Pohjois-Irlantia vastaan. Hän teki voittomaalin heti ensimmäisessä maaottelussaan. Ward pelasi kaikissa Irlannin kolmessa EM-ottelussa vuoden 2012 kisoissa. Irlanti putosi jo lohkovaiheessa hävittyään kaikki ottelunsa. Vuoden 2018 loppuun mennessä Ward on pelannut 50 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.

Lähteet
-------

* Stephen Ward (jalkapalloilija) Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* 

### Viitteet

1. ↑  Mamrud, Roberto: Ireland - Record International Players  10.1.2019. RSSSF. Viitattu 20.5.2019. (englanniksi)

  

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

Irlannin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2012
1 Given |
2 St Ledger |
3 Ward |
4 O’Shea |
5 Dunne |
6 Whelan |
7 McGeady |
8 Andrews |
9 Doyle |
10 Keane |
11 Duff |
12 Kelly |
13 McShane |
14 Walters |
15 Gibson |
16 Westwood |
17 Hunt |
18 O’Dea |
19 Long |
20 Cox |
21 Green |
22 McClean |
23 Forde |
Valmentaja Trapattoni

Irlannin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Westwood |
2 Coleman |
3 Clark |
4 O’Shea |
5 Keogh |
6 Whelan |
7 McGeady |
8 McCarthy |
9 Long |
10 Keane |
11 McClean |
12 Duffy |
13 Hendrick |
14 Walters |
15 Christie |
16 Given |
17 Ward |
18 Meyler |
19 Brady |
20 Hoolahan |
21 Murphy |
22 Quinn |
23 Randolph |
Valmentaja O’Neill
**Stephens cur** eli *Stephens' stock cur* on amerikkalainen koirarotu, joka luokitellaan cur-tyyppisiin metsästyskoiriin. Sillä ei ole kansainvälistä tunnustusta, mutta se on Continental Kennel Club:n ja United Kennel Club:n rekisteröimä.

Ulkonäkö
--------

Stephens cur muistuttaa sekä ulkonäöltään että käytökseltään enemmän ajokoiria kuin moni muu cur-rotu. Sen pää on litteä ja leveä ja korvat riippuvat. Toisin kuin monilla muilla amerikkalaisilla metsästysroduilla, häntää ei typistetä. Karvapeite on lyhyt ja sileä. Se on yleensä lähes kokomusta, eikä valkoisten merkkien osuus saa olla enempää kuin 1/3 koko värityksestä. Sallittu säkäkorkeus on 40–59 cm ja paino 16–25 kg. Molemmissa mitoissa maksimin ylittäminen on rangaistavampi virhe kuin minimin alittaminen.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Rotu on älykäs, kestävä, nopea ja lempeä. Se on helppo kouluttaa ja on perhettään kohtaan omistautunut, mutta käyttäytyy varautuneesti vieraita kohtaan.

Alkuperä
--------

Kaakkoiskentuckyläinen Hugh Stephens perheineen jalosti rodun alun perin, mistä myös sen nimi johtuu. He kasvattivat yli sadan vuoden ajan koiria jotka tunnettiin nimellä *little darkies* tai *little blacks* eli "pikkutummat" tai "pikkumustat". Toisen maailmansodan jälkeen viisi eri cur-linjaa jaoteltiin omiksi roduikseen, joista yksi nimettiin mountain curiksi. Vuonna 1970 Hugh Stephens jätti *Mountain Cur Club* -järjestön varapuheenjohtajan paikan, koska stephens-linja oli eriytynyt riittävästi toisesta mountain cur -linjasta nimeltä mcconnell, jotta sen voisi rekisteröidä omaan erilliseen rekisteriin.

Rotu kuuluu amerikkalaisiin ns. "puuhun ajaviin koiriin" (*treeing dogs*). Kun riista on paennut puuhun, koira ilmoittaa sen sijainnin metsästäjälle haukkumalla puun juurella. Stephens cur on erityisen hyvä pesukarhun ja oravan metsästyksessä, mutta sitä voidaan käyttää myös villisikojen, karhun ja puuman ajuemetsästykseen. Ajokoiran tapaan se seuraa myös kylmää verijälkeä, toisin kuin moni muu cur.

Lähteet
-------

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Wilcox, B. & Walkowicz, C. *The Atlas of Dog Breeds of the World*. Neptune, New Jersey: T.F.H Publications, 1995. 5. painos, s. 814.
2. 1 2 3  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 235. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
3. 1 2  Virallinen U.K.C. rotumääritelmä (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Stephens' Breeders Association (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Stephens Cur
**OAO Vyborgskaja tselljuloza** (ven. ОАО "Выборгская целлюлоза") on Johanneksessa Viipurin eteläpuolella sijaitseva paperi- ja sellutehdas, aiemmalta nimeltään *Viipurin paperi- ja sellutedas* (Vyborgski tselljulozno-bumažnyi kombinat).

Vyborgskaja tselljuloza on Johanneksen kunnan tärkein työnantaja, joka suoraan työllistää noin 28 % työikäisestä väestöstä.

Historia
--------

Johanneksen sellutehdas perustettiin Suomessa vuonna 1928 sulfiittisellutehtaana. Paperintuotanto alkoi yhdellä koneella vuonna 1936, jolloin tehdas oli Hackmanin omistuksessa. Johanneksen tehdas vaurioitui talvisodassa, ja se myytiin 1942 Wärtsilä-Selluloosa Oy:lle, joka kuitenkin joutui luopumaan tehtaasta Suomen alueluovutusten yhteydessä. Sellutehtaan kapasiteetti luovutushetkellä oli noin 30 000 t/v.

Neuvostoliiton romahdettua tehdasta ryhdyttiin yksityistämään. Tehtaan omistussuhteisiin liittyi erimielisyyksiä 1990-luvun lopulla, kun sen otti haltuunsa Olhavan alumiinisulaton hallitsema Isoon-Britanniaan rekisteröity yritys. Työntekijät rekisteröivät toisen yrityksen ja ylläpitivät tehdasta sen lukuun. Yhtiön omistaa kokonaan OAO Sjasski tselljulozno-bumažnyi kombinat.*lähde?*

Tehtaalla valmistetaan nykyisin selluloosaa sekä hienopaperia kapealla Voithin toimittamalla paperikoneella, joka on valmistettu vuonna 1995.

Aiheesta muualla
----------------

* JSC Vyborgskaya Cellulose  (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* OAO Vyborgskaja tselljuloza (venäjäksi)
* В январе-августе 2006 г ОАО "Выборгская целлюлоза" увеличило производство продукции на 42,7% (Arkistoitu – Internet Archive) Rosinvest.com (venäjäksi)
* Johanneksen kunnan sivut (venäjäksi)
**Xinára** (kreik. Ξινάρα, myös *Xynára*, Ξυνάρα) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Tínoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Tínoksen kuntaan, Tínoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Xinára on osa Kámpoksen kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 17 (vuonna 2011).

Xináran kylä sijaitsee Tínoksen eteläisissä keskiosissa noin kahdeksan kilometriä pohjoiseen saaren keskuksesta Tínoksen kaupungista eli Chórasta. Pieni kylä tunnetaan lähinnä siitä, että se on katolisen Náxoksen, Ándroksen, Tínoksen ja Mýkonoksen arkkihiippakunnan keskus, ja siellä sijaitsee hiippakunnan katedraali Ruusukon Neitsyt Marian katedraali (*Panagía tou Rodarioú*) sekä hiippakunnan suurikokoinen hallintorakennus. Tämä periytyy saaren venetsialaisvallan ajalta. Kylässä on myös Pyhien Pietarin ja Paavalin (*Ágioi Pétros kai Pávlos*) kirkko.

Aiemmin kylä kuului Exómvourgon kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Tínoksen kunnan Exómvourgon kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Ξινάρα *TinoSecret*. Viitattu 1.9.2020.
3. ↑  ξινάρα *E-Tinos.gr*. Viitattu 1.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Xinára** Wikimedia Commonsissa
Gallian rannikon kelttiheimojen asuinalueet.
**Unellit** (lat. *Unelli, Veneli*) olivat kelttiläinen heimo. He asuivat Galliassa, nykyisellä Cotentinin niemimaalla. Unellien pääkaupunki oli Crociatonum, nykyinen Coutances.

Caesar mainitsee unellit venetien, osismien ja curiosoliittien rinnalla yhtenä Armorikan rannikon merivaltioista. Crassus alisti unellit vuonna 57 eaa. mutta vuonna 56 eaa. alueella ilmeni kapinan aineksia, ja Caesar lähetti Sabinuksen komentamat kolme legioonaa pitämään unellit, curiosoliitit ja lexovit aisoissa. Unellien ja heidän liittolaistensa päällikkö oli Viridovix. Viridovixin johtamaan laajaan liittoumaan liittyi miehiä myös muualta Galliaa.

Sabinus linnoittautui leiriinsä ja uskotteli gallialaisille, että roomalaiset pelkäsivät heitä ja aikoivat paeta yön turvin. Juoni onnistui, ja gallialaiset hyökkäsivät roomalaisten leiriin, joka oli perustettu niemelle, jolle johti noin kilometrin pituinen rinne. Kun gallialaiset saapuivat roomalaisten leiriin, he olivat jo valmiiksi pikamarssin sekä kantamiensa raskaiden oksakimppujen uuvuttamia. Oksia tarvittiin roomalaisten leiriä ympäröivän vallihaudan täyttämiseksi. Gallialaisia odottaneet roomalaiset syöksyivät ulos leirin kahdesta portista ja teurastivat suuren määrän gallialaisia. Loput pakenivat, ja roomalaisten ratsuväki ajoi heitä takaa. Sen jälkeen unellien kapina oli ohi.

Unellit lähettivät vuonna 52 eaa. 6000 miestä Vercingetorixin avuksi Alesian piiritykseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  UNELLI *Dictionary of Greek and Roman Geography (1854)*. Perseus Digital Library. Viitattu 10.2.2022. (englanniksi)
**Unelmien maa** (*Lykkeland*) on norjalainen televisiosarja, joka ensiesitettiin Norjassa vuoden 2018 syksyllä ja Suomessa 2019 alussa. Palkittu sarja kertoo 1970-luvun Stavangerin alueen nuorista aikuisista, joiden elämä mullistuu kun Norjan rannikolta löydetään öljyä.

Sarjan ensimmäinen tuotantokausi (8 jaksoa) keskittyy tapahtumiin vuoteen 1972 asti, jolloin Norjan valtiollinen öljy-yhtiö Statoil perustetaan. Sarjan toinen kausi kuvaa vuosia 1977–1980.

Juoni
-----

Öljy-yhtiö Phillips Petroleumin nuori asianajaja Jonathan Kay (Bart Edwards) saapuu Stavangeriin kesällä 1969 tarkoituksenaan irrottaa amerikkalaisyhtiö tuloksettomasta öljynetsintäsopimuksesta Norjan valtion kanssa, mutta suunnitelmat muuttuvat kun öljyä lopulta löytyykin. Sarjan norjalaisia päähenkilöitä ovat nuoret aikuiset Christian, Toril ja Anna. Christian Nyman (Amund Harboe) on vauraan laivanvarustajaperheen poika, mutta työskentelee sukeltajana öljynetsintälautalla. Hänen tyttöystävänsä Anna Hellevik (Anne Regine Ellingsæter) on kasvanut pienellä maatilalla, mutta pääsee kaupungintalolle sihteeriksi, aitiopaikalle kuulemaan tapahtumista ennen muita. Työväenluokkaisesta ja uskonnollisesta perheestä tuleva Toril Torstensen (Malene Wadel) on työssä Christianin isän omistamalla huonosti menestyvällä kalasäilyketehtaalla ja pienen pojan yksinhuoltaja.

Tuotanto
--------

Ensimmäisen tuotantokauden jälkeen sarjaa sanottiin Norjan kaikkien aikojen kalleimmaksi. Sarjaa on kuvattu aidolla öljylautalla, Stavangerissa ja muualla Rogalandin läänissä, Ånnelandissa Bergenin pohjoispuolella, Oslossa ja Belgiassa. Sarjassa kuullaan Ginge Anvikin säveltämän elokuvamusiikin lisäksi otteita monista 1970-luvun pop- ja rock-kappaleista.

Vastaanotto
-----------

*Unelmien maan* ensimmäinen tuotantokausi palkittiin Cannesin tv-sarjafestivaaleilla parhaasta käsikirjoituksesta ja parhaasta musiikista.

Kahden ensimmäisen jakson jälkeen *Helsingin Sanomien* Harri Uusitorppa kirjoitti *Unelmien maan* olevan ajankuvaltaan tyylikäs, mutta jotenkin "ilmatiivis". Hänen mielestään asiat ovat kyllä oikeilla paikoillaan, mutta "eivät liiku eivätkä liikuta".

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Unelmien maa – palkittu norjalainen draamasarja kuvaa elämää nuoressa öljyvaltiossa *Yle TV1:n verkkosivut*.  29.12.2018. Viitattu 19.2.2019.
2. 1 2 3  Uusitorppa, Harri: Näyttävä norjalaissarja kertoo nuorista, joiden uusi elämänvaihe alkaa Pohjanmeren öljylöydöstä vuonna 1969 *Helsingin Sanomat*.  31.12.2018.
**Unelma onnesta** (*Reise der Hoffnung*) on sveitsiläis-turkkilainen draamaelokuva vuodelta 1990. Sen on ohjannut Xavier Koller, joka teki myös käsikirjoituksen yhdessä Feride Çiçekoğlun kanssa.

Turkkilaisperheen matkasta laittomiksi siirtolaisiksi Sveitsiin kertova elokuva palkittiin Yhdysvalloissa parhaan ulkomaisen elokuvan Oscar-palkinnolla.

Tarina
------

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Itä-Turkin maalaiskylään kiirineet huhut maanmiesten menestyksestä vauraassa Sveitsissä saavat Haydarin ja hänen vaimonsa Meryemin suunnittelemaan lähtöä. He myyvät karjansa ja maansa, jättävät seitsemästä lapsestaan kuusi isovanhempien hoiviin ja lähtevät matkaan yhden poikansa kanssa, jolle he kaavailevat hankkivansa hyvän koulutuksen Sveitsissä. Kolmikko piiloutuu laivaan, joka vie heidät Italiaan. Como-järvellä he antavat viimeiset rahansa miehille, jotka lupaavat salakuljettaa heidät rajan yli Sveitsiin. Miehet kuitenkin hylkäävät asiakkaansa alppisolassa lumimyrskyn yllättäessä.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Aiheesta muualla
----------------

* Ebert, Roger: Journey Of Hope *RogerEbert.com*.  10.5.1991. Viitattu 7.6.2021. (englanniksi)
* Journey of Hope 1990 *Letterboxd*. Viitattu 7.6.2021. (englanniksi)
* Hoecherl-Alden, Gisela: On the Road to Multiculturalism *Kinema*.  Kevät 2006. Viitattu 7.6.2021. (englanniksi)
**Vrontísin luostari** (kreik. Μονή Βροντησίου, *Moní Vrontisíou*) eli *Vrontísin Pyhän Antonioksen luostari* (Μονή Αγίου Αντωνίου Βροντησίου, *Moní Agíou Antoníou Vrontisíou*) on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee saaren eteläisissä keskiosissa Faistóksen kunnassa lähellä Vorízian kylää.

Luostarin vanhoja keljoja.
Luostari on perustettu 1300-luvulla ja se on yksi Kreetan vanhimmista ja merkittävimmistä luostareista. Se on omistettu Pyhälle Antoniokselle. Luostari oli merkittävä kulttuurikeskus niin kutsutun kreetalaisen renessanssin aikana ja se kukoisti venetsialaisvallan aikana. Siellä toimi tuolloin monia oppineita ja taiteilijoita. Luostari taantui osmanien vallattua Kreetan vuonna 1669, jonka jälkeen luostarit joutuivat usein hyökkäysten kohteiksi. Vuonna 1866 luostari oli turkkilaisia vastaan suunnatun kansannousun keskuksia ja suurin osa sen rakennuksista tuhoutui tuolloin.

Luostarin nähtävyyksiin kuuluu muun muassa sen 1600-luvulta peräisin oleva suihkulähde, jonka reliefi esittää Aadamia ja Eevaa. Vrontísin luostariin kuuluu sivuluostarina nykyisin asumaton Varsamóneron luostari. Vuonna 2011 myöskään Vrontísin luostarissa ei ollut yhtään vakituista asukasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2  Μονή Βροντησίου Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού. Viitattu 31.3.2015.
3. ↑  Μονή Βροντησίου στα Βορίζια *CretanBeaches.com*.  Arkistoitu 12.8.2014. Viitattu 31.3.2015.
4. ↑  Vrontisi Monastery *Destination Crete*. Viitattu 31.3.2015.
5. ↑  Holy Monastery of Valsamonero *Orthodox Crete*. Viitattu 31.3.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vrontísin luostari** Wikimedia Commonsissa
**Žadro** (ven. Жадро) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pustoškan piirissä. Järven rinnakkaisnimenä on ollut **Gēdras**, joka on alkuperältään baltinkieliseen sanaan *kirkas* palautuva nimi (liett. *giẽdras*).

Maantietoa
----------

Järvi on 2,6 kilometriä pitkä, 1,1 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,56 neliökilometriä eli 156 hehtaaria. Järven keskisyvyys on 3 metriä, mutta siinä on myös 6-metrinen syvänne. Järvesä on yksi luotomainen saari. Se on toinen vierekkäisistä järvistä, joka kuuluu ainoan kylän Kuznetsovon (ven. Кузнецовο) nautintapiiriin.

Luontoarvoja
------------

Järven tyypillisimmät kalat ovat lahna ja kuha. Muista lajeista voidaan mainita ainakin hauki, ahven, säyne, suutari, made, pasuri, karppi, rantanuoliainen, mutakala, törö, salakka, pasuri, ruutana ja pasuri, sekä *Rutilus*-suvun kalat. Järvestä tavataan myös rapua. Se on hiekkapohjainen ja paikoin myös mutapohjainen järvi. Sen rannat ovat kiviset ja hiekkaiset, mutta paikoin esiintyy rannoilla savimaatakin.

Vesistösuhteita
---------------

Žadro sijaitsee Nevedrjankan valuma-alueella. Nevedrjanka on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Žadroon tulee ojat kolmelta lammelta ja sen pohjoispuolella sijaitsevalta Ostrovitolta. Žadron laskuoja lähtee järven luoteispäästä ja se virtaa nimettömän lammen kautta länteen päin ja yhtyy Bereznosta laskevaan Froljankaan (ven. Фролянка) ennen sen yhtynistä Nevedrjankaan.Järven valuma-alueen koko on lähteestä riippuen 39,5  tai 43,06 neliökilometriä .

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4 5 6  Teksti on osittain käännös venäjänkielisestä artikkelista ru:Жадро (озеро, Пустошкинский район), jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.
2. 1 2 3 4 5  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus sekä asutus on tarkistettu Internetin karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
3. ↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pihkovan alueen kartta: sivu 35 (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 29.4.2020
2. 1 2 3 4 5 6  Pihkovan alueen järviä (Excel) (arkistoitu, 22.5.2014)  luotu 7.9.2013. pskov.ru:  Pihkovan alueen valtion lupa- ja ympäristöhallintokomitea.  Arkistoitu 30.6.2019. Viitattu 29.4.2020. (venäjäksi)
3. 1 2 3 4  Žadro (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 29.4.2020. (venäjäksi)
4. 1 2  Neuvostoajan kartta: O-35-Д, Псков (Pihkova), 1:200 000, viitattu 29.4.2020

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: ru:Жадро (озеро, Пустошкинский район)
**S/S Primula** oli suomalainen Helsingin Höyrylaiva Oy:n ja Suomen Höyrylaiva Oy:n omistama rahtihöyrylaiva joka oli liikenteessä 1904–1955.

S/S Primula rakennettiin W. Lindbergs Verkstad och Varfs Ab:n telakalla Tukholmassa tilaajan ollessa Helsingin Höyrylaiva Oy (Helsingfors Ångfartygs Ab). Matkustaja- ja rahtilaivaksi rakennettu alus liikennöi Helsinki-Lyypekki-linjalla. Ensimmäisen maailmansodan alettua 1914 saksalaiset takavarikoivat aluksen Lyypekissä ja se oli sitten vuodesta 1915 alkaen miinanraivaajien tuki- ja saattuealuksena. Laivan omistaja Helsingin Höyrylaiva Oy yhdistettiin vuonna 1920 Suomen Höyrylaiva Oy:hyn ja kun S/S Primula luovutettiin 1921 takaisin Suomen Höyrylaiva Oy:lle se vietiin Norddeutscher Lloydin telakalle Bremerhaveniin jossa laiva kunnostettiin ja muutettiin kokonaan rahtilaivaksi.

S/S Primula oli sitten vuodesta 1923 alkaen rahtilaivana muun muassa Helsinki-Tukholma-linjalla. Laiva sai konevian marraskuussa 1955 minkä jälkeen se myytiin Oy Vuoksenniska Ab:lle romutettavaksi.

S/S Primulan pituus oli 61,65 metriä, leveys 8,59 metriä ja syväys 4,80 metriä. Laivan vetoisuus oli 867 bruttorekisteritonnia. Sen voimanlähteenä oli kolmisylinterinen 870 hevosvoiman trippelihöyrykone. Suurin kulkunopeus oli 10 solmua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Fakta om fartyg : S/S Primula

Aiheesta muualla
----------------

* Helsingin Höyrylaivaosakeyhtiön (HÅAB) S/S Primula ja Suomen valtion omistama S/S Nautilus. Suomen Merimuseon kuvakokoelmat (Finna) (Arkistoitu – Internet Archive)
Petr Knop, 2019
**Petr Knop** (s. 12. toukokuuta 1994) on tšekkiläinen maastohiihtäjä.

Knop osallistui Falunin MM-kilpailuihin 2015, missä sijoittui 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 46:nneksi ja Tšekin viestijoukkueen mukana yhdeksänneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 Knop oli 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 33:s, 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 38:s ja 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 43:s. Tšekin viestijoukkueen mukana hän sijoittui 11:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 Knop sijoittui 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 24:nneksi ja 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 38:nneksi.

Maastohiihdon maailmancupissa Knop kilpaili ensimmäisen kerran Nové Městossa tammikuussa 2014. Ensimmäisen kerran hän ylsi maailmancupin pisteille Tour de Skihin 2017–2018 kuuluneessa Val di Fiemmen 15 kilometrin perinteisen kilpailussa sijoittuen 30:nneksi. Tourin kokonaispisteissä hän oli 31:s.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Petr Knop Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Madchester** on termi, jolla kutsuttiin Manchesterissä, Englannissa 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa vaikuttaneita vaihtoehtorock- ja tanssimusiikkiyhtyeitä ja heidän musiikkiaan. Madchester-yhtyeiksi luettiin muun muassa New Order, Happy Mondays, The Stone Roses, Inspiral Carpets, Northside, 808 State, The Charlatans ja A Guy Called Gerald. Samaan aikaan manchesterilainen The Haçienda-yökerho oli merkittävässä roolissa kaupungin musiikkielämän kehitykselle.

Musiikillisesti Madchester jakautui kahteen koulukuntaan. The Stone Rosesin esittämä musiikki oli nykyaikaistettua 1960-luvun poppia, yhtye oli perinteinen kitarapop-yhtye. Happy Mondays käytti musiikissaan räpsämplejä ja The Beatles- ja LaBelle-vaikutteisia chorus-efektejä, joista muodostui tummaa psykedeelistä tanssimusiikkia. Molempia yhtyeitä yhdisti kuitenkin Manchesterin acid house -musiikki ja -kulttuuri.

Katso myös
----------

* Second Summer of Love

Lähteet
-------

1. ↑  Jonathan Schofield: Madchester - The Pop That Ate Itself *manchester.com*.  Arkistoitu 4.6.2016. Viitattu 2.12.2013.
2. ↑  Madchester *Allmusic*. Viitattu 2.12.2013.
**Total Recall – Unohda tai kuole** on Philip K. Dickin vuonna 1966 julkaistuun novelliin *We Can Remember It For You Wholesale* löyhästi perustuva tieteistoimintaelokuva vuodelta 1990, jonka pääosaa näyttelee Arnold Schwarzenegger.

Elokuva voitti vuonna 1991 erikois-Oscarin (Special Achievement Award) tehosteistaan. Se oli ehdolla myös kahdessa muussa luokassa.

*The New York Timesin* kriitikot valitsivat *Total Recallin* vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Elokuvasta tehtiin uudelleenfilmatisointi *Total Recall*, jonka ensi-ilta oli elokuussa 2012.

Elokuvasta on tehty myös peliversio Nintendo Entertainment Systemille ja suosituille kotitietokoneille Commodore 64:lle ja Amigalle.

Juoni
-----

Quaid-niminen kivenporaaja (Arnold Schwarzenegger) huomaa unelmoivansa jostain syystä jatkuvasti matkasta Marsiin. Hänen vaimonsa Lori (Sharon Stone) ei kuitenkaan suostu matkaan, sillä Marsissa on käynnissä kapina planeettaa hallitsevaa yhtiötä vastaan, joka vaatii kiskurihintaa ilmasta. Quaid unelmoi myös salaperäisestä ruskeaveriköstä, jonka nimeä hän ei tiedä. Sitten Quaid näkee mainoksen paikasta, jossa luodaan muistoja lomamatkoista.

Quaidin kaveri yrittää estää häntä menemästä sinne, mutta tämä päättää silti kokeilla. Hän tilaa kahden viikon lomamatkan Marsiin ja lisukkeeksi hän haluaa olla salainen agentti. Kun muistisiirrännäistä ollaan antamassa, jotakin tapahtuu. Selviää, että Quaid ei olekaan se, joka luulee olevansa, vaan onkin todellisuudessa salainen agentti **Hauser**. Hänen muistiaan on sorkittu jo aiemmin. *Muistolan* (Suom. huom.) väki palauttaa peloissaan Quaidin muistin sellaiseksi, kuin se oli ennen hänen tuloaan ja antaa rahat takaisin. Tämän jälkeen kaikki muuttuu; Quaidin ystävät ja jopa vaimo haluavat tappaa hänet.

Tämän jälkeen Quaid matkustaa Marsiin, jossa hänen ongelmansa voivat ratketa. Marsin alueita asuttavat huonoista aurinkokilvistä johtuen mutantit, joilla on kyky nähdä ihmisten muistiin tai tulevaan. Mutantit nousevat kapinaan ja Quaidin tehtäväksi jää Marsin, sekä maapallon, pelastaminen.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Arnold Schwarzenegger  | … |  Douglas Quaid/Hauser
  |
|  Rachel Ticotin  | … |  Melina
  |
|  Sharon Stone  | … |  Lori Quaid
  |
|  Ronny Cox  | … |  Vilos Cohaagen
  |
|  Michael Ironside  | … |  Richter
  |
|  Marshall Bell  | … |  George/Kuato
  |
|  Mel Johnson Jr.  | … |  Benny
  |
|  Roy Brocksmith  | … |  tohtori Edgemar
  |
|  Ray Baker  | … |  Bob McClane
  |
|  Michael Champion  | … |  Helm
  |
|  Rosemary Dunsmore  | … |  tohtori Renata Lull
  |
|  Robert Costanzo  | … |  Harry
  |
|  Marc Alaimo  | … |  Everett
  |

Lähteet
-------

1. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made. (Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004.) *The New York Times*.  Arkistoitu 11.7.2016. Viitattu 13.7.2016. (englanniksi)
**Pyssyjoki** (kveeniksi *Pyssyjoki* tai *Etelänpuoli*, pohjoissaameksi *Bissojohka*, norj. *Børselv*) on Porsangin kuntaan kuuluva kylä Tromssan ja Finnmarkin läänissä Pohjois-Norjassa. Kylä sijaitsee lähellä Porsanginvuonoa ja sen halki virtaa vuonoon laskeva Pyssyjoki. Vuonna 2019 Pyssyjoen osa-alueella (*grunnkrets*) asui 191 henkilöä. Iso osa väestöstä on kveeninkielisiä.

Kveenin kielen ja kulttuurin keskus Kainun institutti sijaitsee Pyssyjoella. Kylässä toimii myös koulu *Børselv skole**,* vuonna 1958 rakennettu Pyssyjoen kirkko tai kappeli (*Børselv kapell*), ruokakauppa sekä elokuvateatteri. 

Kunnan keskustaajamasta Lemmijoelta Pyssyjoelle johtaa 98-tie.

Luonto
------

Pyssyjoen kylän lähistöllä sijaitsee muun muassa Silfari-tunturi (358 mpy), jonka kanjonin sanotaan olevan Pohjois-Euroopan korkeimpia. Seudulla kasvaa myös maailman pohjoisimpia mäntyjä. Jokeen nousee lohta.

Paikannimistöä
--------------

**Vesialueita ja soita:** Pyssyjoki, Kenttäsillanalus, Liiskopahđansuvanto, Pitkäsuvanto, Alakentänsuvanto, Pikkutievanoja, Praamasuvanto, Antoninsuvanto, Jovensuu, Joumusmukka, Talvisijanmukka, Hannu Niileksen oja, Nikulhaanjärvi, Käyräjärvi, Äijänlantto, Ullukapperinjärvi, Syyrykoppa, Kesäsijanjänkkä, Äijänjänkkä, Pavusjänkkä, Tunturinalusjänkkä 

**Muuta:** Jaamisvaara, Isoluokanpahta, Kukkuvaara, Tunturinsokka, Tunturinruto, Lillehaugen, Kottisokka, Alainen Pahđannenä, Puoltsi, Väkkärä, Syyrykopanniemi, Pavusniemi, Hesteniemi, Kiksiniemi, Valkamantörmä, Pitsipahta, Kaivorungantörmä, Pajaluokka, Solbrått, Høybakken, Leirvollen, Fagerli, Antin Erikin kenttä, Vierimenkuru, Hevoseniemenkuru, Kiksiemenkuru, Kesäsijankuru

Katso myös
----------

* Kveenit
* Saamelaiset
* Ruija

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Svein Askheim: Børselv.  *Store norske leksikon*, 31. lokakuuta 2020. Artikkelin verkkoversio.  no
2. ↑  Norgeskart: Pyssyjoki (bygd) *www.norgeskart.no*. Viitattu 31.10.2020.
3. ↑  Norgeskart: Pyssyjoki (elv) *www.norgeskart.no*. Viitattu 5.7.2019.
4. ↑  04317: Grunnkretsenes befolkning (G) 1999 - 2019 *PX-Web SSB*. Viitattu 12.7.2019.
5. ↑  Kainun institutti - Kvensk institutt *Kainun institutti - Kvensk institutt*. Viitattu 5.7.2019. (norjaksi)
6. ↑  Publisert 26 10 16 | Oppdatert 14.12.17: Børselv skole - Porsanger kommune *www.porsanger.kommune.no*. Viitattu 5.7.2019. (norjaksi)
7. ↑  Kirkesøk - Kirkebyggdatabasen *kirkesok.no*. Viitattu 5.7.2019. (norjaksi)
8. ↑  COOP MARKED BØRSELV, FINNMARK *COOP*. Viitattu 5.7.2019. (norjaksi)
9. ↑  Børselv, Bygdehuset - Bygdekinoen *www.bygdekinoen.no*. Viitattu 5.7.2019. [vanhentunut linkki]
10. 1 2 3  Norgeskart *www.norgeskart.no*. Viitattu 5.7.2019.
11. ↑  Norgeskart. "Silfari" *www.norgeskart.no*. Viitattu 13.7.2019.
**Haapajärvi** on matala järvi Sonkajärven keskustan koillispuolella Pohjois-Savon koillisosassa. Sen pinta-ala on 5,3 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 96 kilometriä pohjoiseen ja Kajaanista 48 kilometriä etelään.

Maantiede
---------

Haapajärven pituus lounaisosan Kiukoolahden etelärannalta luoteisosan Isolahden pohjoisrannalle on 4,9 kilometriä. Järven eteläosan leveys on noin kaksi kilometriä, allas kapenee verraten tasaisesti kohti luodetta. Järven pohjoisosaa jakaa yli kilometrin mittainen, kapea Eskelänniemi, jonka itäpuolella sijaitsee järven koillisosan muodostava Pienilahti. Suurin osa Haapajärvestä on kolmesta kuuteen metriä syvä, yli kuusi metriä syvää aluetta on vain noin 13 hehtaaria. Syvin alue sijaitsee järven eteläosan selkävedellä.

Haapajärven saariluku on kolme. Ainoa nimetty saari on järven itäisimmässä osassa sijaitseva Kaijansaari. Saarten yhteispinta-ala on noin 60 aaria. Muutamia peltotilkkuja lukuun ottamatta Haapajärven rannat ovat metsä- ja suomaata. Järven itärannalla sijaitsee Jyrkkä-niminen kylä, jonka halki virtaa järven merkittävin tulouoma koillisesta Kiltuanjärveltä (145,3 metriä mpy). Haapajärvi laskee järven lounaiselta rannalta alkavaa Haapakoskea länteen Päsmäriin (138,5 metriä mpy).

Haapajärven vesitilavuus on 14 708 000 kuutiometriä.

Haapajärvi (04.642.1.040) kuuluu Sälevän-Nurmijoen alueeseen (04.642), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Nurmijoen alue (04.64) ja ensimmäinen jakovaihe on Nilsiän reitin valuma-alue (04.6). Haapajärvi on Sälevän-Nurmijoen alueen toiseksi laajin vakavesi. Laajin on Sälevä ja kolmantena on Päsmäri. Alueeseen kuuluu 40 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista osalla on omintakeisiä nimiä, kuten Huorityttö ja Huoripoika.

Sonkajärven Haapajärvi on neljänneksi laajin Suomen 38:sta Haapajärvestä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Haapajärvi, vakavesi, Sonkajärvi
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 22.4.2022.
3. ↑  Haapajärvi. Järviwiki. Viitattu 22.4.2022.
4. ↑  Väärä *Iisalmenreitti.fi*. Kuopio:  Savo-Karjalan Vesiensuojeluyhdistys ry. Viitattu 24.3.2022.
5. ↑  Sälevän - Nurmijoen alue (04.642). Järviwiki. Viitattu 22.4.2022.
6. ↑  Haapajärvi. Järviwiki. Viitattu 22.4.2022.
**Haapajärven ja Reisjärven kansallispuku** on maantieteellisesti pohjoispohjalainen kansallispuku, koska sen käyttöalueita ovat Haapajärvi ja Reisjärvi. Kulttuurillisesti puku on kuitenkin keskipohjalainen, koska Haapajärvi ja Reisjärvi kuuluivat kansanpukujen aikaan silloiseen Kalajoen pitäjään. Puvun esikuva-aineisto on laajasti pohjalainen; puku perustuu muun ohella perukirja-aineistoon ja C.P. Elfströmin Oulussa maalaamaan akvarelliin vuodelta 1808. Haapajärven ja Reisjärven naisen kansallispuvusta on kaksi eri versiota: tarkistamaton ja kokonaan uusi mallipuku. Haapajärven ja Reisjärven miehen kansallispukua ei ole.

Haapajärven ja Reisjärven kansallispuku
---------------------------------------

Puvun tilasivat Haapajärvi-Seura ja Reisjärven kotiseutuyhdistys. Vuonna 1968 julkaistun puvun suunnittelivat Annikki Vormala ja Hilkka Vilppula, pukuun kuuluvat punasävyinen hame, punaruskea liivi, siniharmaa valkoraitainen esiliina, koppamyssy, paljinsolki, avainkoukku ja kaulukseton kimononuttu.

Haapajärven ja Reisjärven mallipuku
-----------------------------------

Yllä mainitu Haapajärven ja Reisjärven kansallispuku on koottu kokonaan uudelleen vuonna 1997 Keski-Pohjanmaan nuorisoseura ry:n pyynnöstä. Puvun ohjeita ja tarvikkeita myy Haapajärven käsityökeskus. Keski-Pohjanmaan nuorisoseura vuokraa pukua. Puku on seuraavanlainen:

**Päähine** on aikuisilla naisilla tykkimyssy. Koppa on päällystetty kermanvärisellä kirjotulla silkillä. Pitsi on frimodiglai-tyyppinen nyplätty pitsi. Tytön päähine on punainen silkkinauha.

**Paita** on pellavaa tai puolipellavaa, yksinkertainen kansanomainen T-paita

**Hame** on myötälaskostettu ja sen voi tehdä kolmesta erilaisesta kankaasta: samoista kankaista kuin röijyissä tai mustasta kamlotista.

**Esiliinoja** on neljä erilaista: valkoinen, vihreä raski, mustakuvioinen painettu ja kuviolliseksi kudottu musta silkki.

**Röijy** suljetaan neuloilla, se on kimonohihainen ja flammukuvioista kapearaitaista parkkumia. Värivaihtoehdot ovat musta- tai punavoittoinen.

**Asusteisiin** kuuluu silkkihuivi. Sukat ovat punaiset tai vihreät; joko käsinkudotut villaiset vikkelisukat tai teollisesti valmistetut sileäneuleiset villa- tai puuvillasukat. Jalkineet ovat mustat avokkaat tai nauhakengät.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Suomalaiset kansallispuvut *www.kansallispuvut.fi*.  Arkistoitu 28.1.2018. Viitattu 27.1.2018.
2. 1 2 3 4  Haapajärven ja Reisjärven kansallispuku | KirjastoVirma *www.kirjastovirma.fi*.  Arkistoitu 28.1.2018. Viitattu 27.1.2018.
3. ↑  Toini-Inkeri Kaukonen: *Suomalaiset kansanpuvut ja kansallispuvut*, s. 339. Werner Söderström Osakeyhtiö, 1985.
4. ↑  Pukuvuokraus | Keski-Pohjanmaan Nuorisoseura *www.keski-pohjanmaannuorisoseura.net*.  Arkistoitu 26.1.2018. Viitattu 27.1.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalaiset kansallispuvut: Haapajärven ja Reisjärven kansallispuku (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kirjastovirma: Haapajärven ja Reisjärven kansallispuku (Arkistoitu – Internet Archive)
**Sain halun laulaa mä Jeesuksesta** on Lauri Taskilan kirjoittama lauluteksti, joka on julkaistu Siionin laulut -kokoelmassa vuonna 1976. Taskilan lauluteksti pohjautuu vahvasti Ruotsin evankeliseen liikkeeseen kuuluneiden Andreas Nilssonin ja P. A. Ohlssonin vuodelta 1861 olevaan lauluun **On hauska veisata Jeesuksesta**. Alkuperäinen laulu onkin tunnettu useissa hengellisissä yhteisöissä, ja lestadiolaisten laulukokoelmiin se tuli jo vuonna 1901. 

Siionin laulujen edellisessä laulukirjauudistuksessa (1970-luvulla) Taskilaa pyydettiinkin kirjoittamaan sanat, jotka toisivat sille lestadiolaisen identiteetin. Taskilan teksti on käännetty Amerikan vanhoillislestadiolaisten laulukirjaan.

Laulua *On hauska veisata Jeesuksesta* on laulettu monella eri sävelmällä paikkakunnasta riippuen, mutta Siionin lauluihin on valikoitunut suomalainen kansansävelmä, joka julkaistiin vuonna 1950 Pentti Seppäsen nuottikirjassa.

Julkaistu
---------

* Siionin laulut nro 61
* Songs and Hymns of Zion nro 290 *I want to sing of the Savior and Lord*
* Siionin matkalaulut nro 110 *On hauska veisata Jeesuksesta*
* Sions Sånger nro 115 *Det är så gott att om Jesus sjunga*
* Hymns and Songs of Zion nro 476 *My heart rejoices to sing of Jesus*

Lähteet
-------

* SRK 2016: Laula kansa Jumalan, Siionin laulujen tekijöitä ja taustoja, s. 171
* Jämsä, Leinonen: Lepopaikka suloinen, Siionin matkalaulujen lähteillä, s. 135
| "Ci sarà"Al Bano & Romina Power |
| --- |
|  |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Effetto amore* |
|  A-puoli | "Ci sarà" |
|  Julkaistu | 1984 |
|  Tyylilaji | iskelmä |
|  Kesto | 03.30 |
| muut singlet |
|  | "Ci sarà" |  |

**Ci sarà** on italialaisen popduo Al Bano & Romina Powerin single vuodelta 1984. Sen sävelsivät ja sanoittivat Dario Farina ja Cristiano Minellono. Singlen b-puolena on Dario Farinan, Cristiano Minellonon ja Michael Hofmannin teos "Quando un amore se ne va". Singlen molemmat puolet julkaistiin Al Bano & Romina Powerin studioalbumilla *Effetto amore* (1984).

"Ci sarà" on julkaistu useilla Al Bano & Romina Powerin suosituinta tuotantoa esittelevillä kokoelma-albumeilla. "Quando un amore se ne va" on valittu kokoelmille huomattavasti harvemmin. Al Bano & Romina Power levyttivät kappaleesta "Ci sarà" myös espanjankielisen version "Pasará", jonka singlejulkaisun b-puolena on "Ángeles". Kappaleesta on levytetty myös muun muassa islanninkielinen versio "Þú og ég" ja suomenkielinen "Painan jäljet kasteeseen".

"Ci sarà" -kappaleen kertosäkeistössä lauletaan positiivisista asioista, joita on odotettavissa lähitulevaisuudessa vastakohtana säkeistöissä kerrotuille negatiivisille asioille.

> »Dopo un altro inverno che soffia neve su di me... Ci sarà un azzurro più intenso e un cielo più immenso»   
> (Ote sanoituksesta)
> 
> 

"Ci sarà" voitti San Remon musiikkifestivaalin 1984.

Lähteet
-------

1. 1 2  Al Bano E Romina Power\* – Ci Sara' *Discogs.com*. Viitattu 9.5.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Ci sarà by Al Bano e Romina Power *Secondhandsongs.com*. Viitattu 9.5.2023. (englanniksi)
3. ↑  Al Bano & Romina Power – Effetto Amore *Discogs.com*. Viitattu 9.5.2023. (englanniksi)
4. ↑  Al Bano & Romina Power : compilations *Discogs.com*. Viitattu 9.5.2023. (englanniksi)
5. ↑  Albano Y Romina Power\* – Pasará (Versión En Español) *Hitparade.ch*. Viitattu 9.5.2023. (englanniksi)
6. ↑  Ci sarà *Genius.com*. Viitattu 9.5.2023. (englanniksi)
7. ↑  Sanremo 1984 (34a Edizione) *Hitparadeitalia.it*. Viitattu 9.5.2023. (italiaksi)
**Ciampino** on kaupunki Rooman metropolikaupungissa, Latiumin alueella Italiassa. Sen naapurikuntia ovat Grottaferrata, Marino ja Rooma. Vuoteen 1974 asti Ciampino oli Marinon kunnan osa. Kaupungin alueella on Ciampinon lentokenttä. Kaupungissa on noin 38 000 asukasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Ciampino *citypopulation.de*. Citypopulation.de. Viitattu 17.3.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ciampino** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin verkkosivut

Rooman metropolikaupunki
Affile | Agosta | Albano Laziale | Allumiere | Anguillara Sabazia | Anticoli Corrado | Anzio | Arcinazzo Romano | Ardea | Ariccia | Arsoli | Artena | Bellegra | Bracciano | Camerata Nuova | Campagnano di Roma | Canale Monterano | Canterano | Capena | Capranica Prenestina | Carpineto Romano | Casape | Castel Gandolfo | Castel Madama | Castel San Pietro Romano | Castelnuovo di Porto | Cave | Cerreto Laziale | Cervara di Roma | Cerveteri | Ciampino | Ciciliano | Cineto Romano | Civitavecchia | Civitella San Paolo | Colleferro | Colonna | Fiano Romano | Filacciano | Fiumicino | Fonte Nuova | Formello | Frascati | Gallicano nel Lazio | Gavignano | Genazzano | Genzano di Roma | Gerano | Gorga | Grottaferrata | Guidonia Montecelio | Jenne | Labico | Ladispoli | Lanuvio | Lariano | Licenza | Magliano Romano | Mandela | Manziana | Marano Equo | Marcellina | Marino | Mazzano Romano | Mentana | Monte Compatri | Monte Porzio Catone | Monteflavio | Montelanico | Montelibretti | Monterotondo | Montorio Romano | Moricone | Morlupo | Nazzano | Nemi | Nerola | Nettuno | Olevano Romano | Palestrina | Palombara Sabina | Percile | Pisoniano | Poli | Pomezia | Ponzano Romano | Riano | Rignano Flaminio | Riofreddo | Rocca Canterano | Rocca Priora | Rocca Santo Stefano | Rocca di Cave | Rocca di Papa | Roccagiovine | Roiate | Rooma | Roviano | Sacrofano | Sambuci | San Cesareo | San Gregorio da Sassola | San Polo dei Cavalieri | San Vito Romano | Sant’Angelo Romano | Sant’Oreste | Santa Marinella | Saracinesco | Segni | Subiaco | Tivoli | Tolfa | Torrita Tiberina | Trevignano Romano | Vallepietra | Vallinfreda | Valmontone | Velletri | Vicovaro | Vivaro Romano | Zagarolo
Des O’Connor vuonna 1974.
**Des O’Connor** (oikealta nimeltään **Desmond Bernard O'Connor**; 12. tammikuuta 1932 Lontoo – 14. marraskuuta 2020) oli englantilainen laulaja ja televisiotähti. Hän juonsi muun muassa omaa keskusteluohjelmaansa sekä visailuohjelmia *Take Your Pick!* ja *Countdown*.

O’Connorin vuonna 1968 levyttämästä iskelmästä "One, Two, Three, O’Leary" teki Pertti Reponen suomenkielisen version "Leikkimajan aikaan". Sen esitti Tapani Perttu levyllä joka julkaistiin 6. helmikuuta 1969.*lähde?*

O’Connor sai vuonna 2008 brittiläisen imperiumin komentajan arvon (CBE).

Lähteet
-------

1. 1 2  TV legend Des O'Connor dies aged 88 *ITV News*.  15.11.2020. ITV. Viitattu 15.11.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Cibitoken provinssi Burundin kartalla.
**Cibitoke** on Burundin 17 provinssista luoteisin. Myös sen pääkaupungin nimi on Cibitoke.

Asukastiheys oli 1990 noin 150–200/km². Vuonna 2007 maakunnan väkiluku oli arviolta 523 000.

Cibitoke rajoittuu Ruandaan ja Kongon demokraattiseen tasavaltaan. Maisemaa leimaa idässä trooppinen vuoristometsä. Pohjoisessa ja lännessä on runsaasti ruohosavannia, jossa on paikoin metsäsaarekkeita. Cibitoke on erityisen hedelmällinen maakunta, jossa pidetään vuohia ja viljellään puuvillaa, kahvia, banaania ja maapähkinää. Luonnonvaroja on kulta- ja öljyesiintymiä. Lisäksi on tupakkateollisuutta.

Kunnat
------

Cibitoken provinssi jakautuu kuuteen kuntaan:

* Buganda
* Bukinanyana
* Mabayi
* Mugina
* Murwi
* Rugombo

Lähteet
-------

1. ↑  Bevölkerungsstatistik.de (2007)
2. ↑  Cibitoken kartta

Burundin provinssit

* Bubanza
* Bjumbura
* Bururi
* Cankuzo
* Cibitoke
* Gitega
* Karuzi
* Kayanza
* Kirundo
* Mairie de Bjumbura
* Makamba
* Muramvya
* Muyinga
* Mwaro
* Ngozi
* Rumonge
* Rutana
* Ruyigi
**Dervéni** (kreik. Δερβένι; kath.kreik. Δερβένιον, *Dervénion*) on antiikin aikaisen hautausmaan arkeologinen kohde Makedoniassa Kreikassa. Se sijaitsee Oraiókastron kunnassa lähellä Anthoúpolin kylää, suunnilleen Efkarpían ja Lagynán kaupunkien puolessa välissä A2-valtatien varrella lähellä Thessalonikia. Dervénin haudat olivat osa antiikin aikaisen Leten kaupungin hautausmaata. Ne löydettiin vuonna 1962.

Dervénin haudoista on löydetty monia merkittäviä esineitä, kuten Dervénin krateeri, jonka koristelu esittää Dionysoksen ja Ariadnen avioitumista, noin vuodelta 330–320 eaa. sekä filosofisen tekstin sisältävä Dervénin papyrus, joka on Euroopan vanhin säilynyt käsikirjoitus, noin vuodelta 340 eaa. Dervénistä tehdyt löydökset ovat esillä Thessalonikin arkeologisessa museossa.

* Dervénin krateeri.Dervénin krateeri.
* Dervénin papyruksen osat.Dervénin papyruksen osat.
* Kultainen seppele haudasta Z.Kultainen seppele haudasta Z.
* Kultakoru haudasta Z.Kultakoru haudasta Z.
* Situla haudasta Z.Situla haudasta Z.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dervéni *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 30.5.2016.
2. 1 2  The Derveni krater *The Database of Ancient Art*. Viitattu 30.5.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dervéni** Wikimedia Commonsissa
**ARA La Plata** oli Argentiinan laivaston La Plata -luokan rannikkopanssarilaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: La Plata -luokka*
Alus tilattiin vuoden 1872 laivastolain perusteella Laird Brothersilta, joka valmisti aluksen Cammellin telakalla Birkenheadissä. Se laskettiin vesille 29. elokuuta 1874. Aluksen hankintahinta oli 85 000 puntaa.

Palvelus
--------

Atlantin ylitystä varten alukseen rakennettiin 1874 Liverpoolissa lisäkeula ja korotettiin laitoja. Vuoden lopulla alus lähti mahdollisesti sisaraluksensa kanssa D. Bartolomé Corderon alaisuudessa Liverpoolista ja saapui Rio de Janeiroon, jossa se viipyi neljä kuukautta paikallisen konsulin määräyksestä Buenos Airesissa puhjenneen kapinan vuoksi. Huhtikuussa 1875 alus sai luvan jatkaa Buenos Airesiin ja saapui 13. toukokuuta Los Pozosiin, missä se liitettiin laivastoon.

Heinäkuussa 1876 alus sijoitettiin ulkoredille kiinteäksi asemaksi, mistä se palasi Los Pozosiin elokuussa. Alus liitettiin perustettavaan laivaston tykistökouluun, jonka johtajaksi nimettiin aluksen päällikkö Cordero. Alus osallistui joulukuussa 1877 Paranássa Corrienten provinssin kapinallisia vastaan sotatoimiin, missä se tuki hallituksen joukkoja. Tammikuusta huhtikuuhun 1878 sotatoimet jatkuivat ja alus tuki hallituksen joukkoja Bella Vistassa, Goyassa ja Esquinassa. Kesällä kapinallisten antauduttua alus palasi Los Pozosiin.

Vuonna 1879 laivasto organisoitiin uudelleen, jolloin aluksesta tehtiin 1. divisioonan lippulaiva. Divisioonan muut alukset olivat *ARA Paraná*, *ARA Bermejo* ja *ARA Resguardo*. Vuoden 1880 kapinassa aluksen miehistö pysyi uskollisena hallitukselle. Se osallistui Buenos Airesin sataman saartoon. Hallinnon siirryttyä Belgranoon presidentti asettui alukselle. Aluksen tehtävänä oli estää asekuljetukset tohtori Weaveriä tukeville kapinoitsijoille. Kapinan päätyttyä alus palasi laivueeseensa.

Alus asetettiin myyntiin 16. marraskuuta 1927.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860-1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906-1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner 2002 s. 401
2. 1 2 3 4 5  histarmar.com.ar

*La Plata*-luokan rannikkotaistelulaivat

|  |
| --- |
| *ARA La Plata* – *ARA Los Andes* |
| Edeltäjä: EI – Seuraaja: *ARA Almirante Brown* |
*Tämä artikkeli käsittelee saarta. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla Vaigatš.*
Vaigatš

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
nenetsiksi Хэбиди’’ тен |
| Sijainti | 
Zapoljarnyin piiri, Nenetsia (Arkangelin alue)Venäjä |
| Vesialue | 
Pohjoinen jäämeri |
| Korkein kohta | 
157 m |
| Pinta-ala | 
3 383 km² |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Vaigatš** (ven. Вайга́ч, nenetsiksi Хэбиди’’ тен) on saari Karanmeren ja Barentsinmeren välissä Koillis-Euroopan rannikolla. Se kuuluu hallinnollisesti Venäjän Luoteisen federaatiopiirin Nenetsian autonomiseen piirikuntaan.

Saaren pinta-ala on 3 383 km² ja se on noin 100 km pitkä ja 30–40 km leveä. Saaressa on monia lahtia; pääosin maasto on tasaista. Maaperä koostuu devonisesta kalkista ja saviliuskeesta. Korkein kohta yltää 157 metriin (joidenkin lähteiden mukaan 170 metriin) Vaigatš on jatkoa Uralvuoristolle. Ilmasto on kylmä: helmikuun keskilämpötila on noin −20 ja kesäkuun +5 celsiusastetta. Saari on pääasiassa tundraa ja siellä on lyhyitä 20–40 kilometrin mittaisia jokia, lukuisia soita ja pikkujärviä. Eläimistöstä mainittakoon kettu, jääkarhu, mursu ja hylkeet. Kesäisin on myös runsaasti lintuja.*lähde?*

Karanportti erottaa sen pohjoispuolella olevasta Novaja Zemljan saaresta.

Saaren pohjoiskärjessä toimii vuonna 1950 perustettu polaaritutkimus- ja säähavaintoasema Vaigatš. Etelärannalla sijaitsee Varnekin kylä. Saarella ei juuri ole vakituista asutusta, kesäisin nenetsit, komit ja venäläiset käyvät saarella kalastamassa ja metsästämässä turkiseläimiä.*lähde?*

Vuonna 2007 saarelle päätettiin perustaa 243 000 hehtaarin laajuinen luonnonpuistotasoinen luonnonsuojelualue.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  National Atlas Rossii v tšetyreh tomah. Tom 1. Obštšaja harakteristika territorii. DVD, OOO MediaHauz, Moskva, 2006.
2. 1 2 3 4 5 6 7  Vaigatš (Neuvostoliiton aikaisen BSE-verkkotietosanakirjan artikkeli Vaigatš-saaresta) *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija*.  1969-1978. Viitattu 16.7.2012. (venäjäksi)
3. 1 2 3  Vaigatš (Venäläisen BES-verkkotietosanakirjan artikkeli Vaigatš-saaresta) *Bolšoi Entsikolpeditšeski slovar*.  2000. Viitattu 16.7.2012. (venäjäksi)
4. ↑  New Nature Reserve For The Russian Arctic (Vaigatš-saaresta) *sciencedaily.com*. Viitattu 17.7.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vaigatš**.
* Kartta saaresta (venäjäksi)
* Saaren historiasta/ perinteestä (englanniksi)