recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Naisia Kansalliskirjastossa – Aarteita kirjaston kätköistä** on Marjut Hjeltin toimittama teos, jossa on näytteitä Kansalliskirjaston kokoelmiin kuuluvista naisten teksteistä. Kirjan on julkaissut vuonna 2018 Kansalliskirjasto yhdessä Into-kustantamon kanssa.

Tervehdyssanoissaan, jotka on otsikoitu Naisten ääni, Kaari Utrio toteaa: "Historia hälisee miesten äänellä – – tietomme menneisyydestä kerrotaan miesten kokemuksen kautta". Menneisyyden nainen näkyy eniten taiteessa, nainen on ollut taiteen kohde. Vasta pari sataa vuotta on naisen ääni kuulunut julkisissa teksteissä. Ja vielä sittenkin, kun naiset alkoivat kirjoittaa, he käyttivät usein nimimerkkiä, koska julkinen toiminta ei ollut kunniallista, kirjoittaa Utrio.

Kirjan toimittanut Marjut Hjelt kirjoittaa esipuheessa, että kirjalla halutaan tuoda esiin naisten ajatuksia ja näkemyksiä, joita on arkistoitu Kansalliskirjastoon eri muodoissa, kirjeen, artikkelin, kirjan, sävellyksen, piirroksen tai maalauksen muodossa. Valinnan kriteerinä on, että näytteellä on jokin yhteys Suomeen, ja Hjelt muistuttaa, että suomalaisuus kattaa myös suomenruotsalaiset, romanit ja saamelaiset. Naisen kuvaajana voi olla myös mies.

Esipuheessa Hjelt kertoo työnsä periaatteista. Aineisto jakautuu vuoden jokaiselle päivälle siten, että jos tekstillä tai kuvalla on yhteys johonkin päivään, ne sijoittuvat sille päivälle, samoin vuodenaika on pyritty ottamaan huomioon. Lopussa on luettelo aiheeseen liittyvää kirjallisuutta ja tietoja kirjan henkilöistä, tosin kaikista ei ole löytynyt henkilötietoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Kaari Utrio, Naisen ääni, Naisia Kansalliskirjastossa, s. 7–8
2. 1 2  Marjut Hjelt, Naisia Kansalliskirjastossa, s. 9–12
Suomen ulkoasiainministeriön kuvaaman brittitoimittajan raportoinnin mukaan **Brasilian metsäkato** uhkaa koko maailman ilmastoa.

Metsäkato Amazonilla
WWF mukaan (2007) maatalous ja karjankasvatus, tulipalot, kuivuus ja hakkuut voivat hävittää tai vakavasti vaurioittaa 55 % Amazonin sademetsistä 2030 mennessä. Jos sateisuus laskee 10 %, kuten ennustettu, kuivuus lisää metsäkatoa 4 %. WWF mukaan Amazonin sademetsistä on 60 % vaarassa vuoteen 2030 mennessä.

Vesitalous
----------

Puut haihduttavat vettä, josta muodostuu sateita. Amazonin sademetsän korvaaminen ruohikolla vähentäisi sadantaa 70 %. Metsät estävät myös tulvia, jotka saattavat olla Brasiliassa vakavia.

Katso myös
----------

* Kestävä kehitys alueittain ja maittain

Lähteet
-------

1. ↑  Amazonin metsäkato uhkaa koko maailman ilmastoa (Ulkoasiainministeriö) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Ilmastonmuutos ja Amazonin sademetsien metsäkato kiihdyttävät toisiaan YLE 6.12.2007
3. ↑  Paul Brown: Global Warming, The last chance for change, Lontoo 2006. Merenpinnan taso s. 113, liikenne s. 30.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Metsäkato Brasiliassa**.
* Metsistä ilmastosopimuksen toivo yle 12.10.2009
* Amazonin metsäkato kiihtyy[vanhentunut linkki] WWF 1/2008
**I/JR 37** oli kokonaan reserviläisistä muodostetun Jalkaväkirykmentti 37:n (JR 37) ensimmäinen pataljoona, joka liikekannallepanossa 18.6.1941 alkaen koottiin lähipitäjistä Kauhavalle.

Pataljoonan komentajana toimi liikekannallepanossa kapteeni Viljo Larko, joka kaatui Äyräpäässä jo 29.8.1941.

Pataljoonan esikunta ja konekiväärikomppania perustettiin Kauhavalla, 1. komppania (1.K) Alahärmässä, 2.K Kortesjärvellä ja 3.K Evijärvellä. Naapuripitäjien miehet marssivat Kauhavalle seuraavan päivän aikana, etäämmältä tullut 3.K osin kuorma-autoilla. Alkoi pataljoonan varustaminen, koulutus ja vartiopalvelus.

Neljännen päivän aamulla 22.6. pataljoonaan saapui tieto Saksan hyökkäyksestä Neuvostoliittoon ja seuraavana päivänä, ehkäpä läheisen ilmasotakoulun vaikutuksesta, myös pataljoonassa todettiin ilmavaara ja tehostettiin ilmasuojausta. Muutoin toiminta jatkui kuitenkin yleisenä valmistautumisena ja koulutuksena. Vielä 24.6. vietettiin Juhannusta ohimarssin, upseerien ja aliupseerien elokuvanäytöksen ja illalla pataljoonan yhteisen juhannusjuhlan merkeissä. Seuraavana päivänä pääministeri Jukka Rangell totesi radiopuheessaan Suomen olevan jälleen sodassa Neuvostoliittoa vastaan. 

Muodollisesti sota julistettiin 26.6.1941, jolloin pataljoonan yksiköille jaettiin patruunat, kohdistettiin aseet ja harjoiteltiin uusien konepistoolien ja käsikranaattien käyttöä. Pakkaukset tarkastettiin ja iltalomat peruutettiin. Heti seuraavana aamuna junaan lastattu pataljoona jätti Kauhavan klo 11.38 vahvuudessa 24 upseeria, 110 aliupseeria ja 633 miestä, 84 hevosta ja 76 ajoneuvoa.

Lähteet
-------

1. ↑  Sotapäiväkirja II/JR 37
2. ↑   Sotapolku.fi
**Harhaisku** (lat. *aberratio ictus*) on rikosoikeudessa luvaton teko, jonka kohteena on jokin muu kuin tekijän tarkoittama kohde. Oikeudenvastaisen teon kohteena voi olla henkilö, oikeushenkilö tai esine. Tekijän erehdys ei yleensä poista teon rangaistavuutta.

Oikeuskirjallisuudessa esitettyjä mielipiteitä
----------------------------------------------

Harhaiskusta on kysymys esimerkiksi silloin, kun henkilö A suuntaa pistoolinsa kohti B:tä, joka loikkaa sivuun samalla kun A laukaisee. Luoti osuukin B:n vierellä olleeseen henkilö C:hen, joka kuolee osumaan. Tässä tapauksessa harhaiskun kohde on samanarvoinen kuin tarkoitettukin kohde ja A tuomitaan taposta. Kirjallisuudessa on esitetty, että A tulisi tuomita B:n tapon yrityksestä ja C:n törkeästä kuolemantuottamuksesta tai tapon yrityksestä ja taposta, jos A teon tehdessään mielsi C:n kuoleman todennäköiseksi. Tätä ratkaisua vastaan on esimerkiksi se, että jos A:n ystävä D olisi yllyttänyt A:ta ampumaan, D ei todennäköisesti vastaisi teostaan lainkaan. Jos C kuolee ja B haavoittuu, A:ta todennäköisesti rangaistaisiin C:n taposta ja B:n pahoinpitelystä tai törkeästä vammantuottamuksesta riippuen siitä, miten A mielsi seurausten todennäköisyyden. Jos A tähtää B:tä mutta osuu laukauksellaan tämän koiraan, joka kuolee, käsillä on tapon yritys ja rankaisematon huolimaton vahingonteko.

Varsin omituiselta näyttävät harhaiskun seuraukset silloin, kun tuottamuksellinen tekomuoto on rankaisematon. Kun A yrittää heittää B:n kodin ikkunan kivellä rikki, mutta humalatilansa vuoksi särkeekin C:n ikkunan. Koska vahingonteko rangaistaan vain tahallisena ja pelkästä yrityksestä ei rangaista lainkaan, tahallinen B:n ikkunan rikkomisyritys ja tuottamuksellinen C:n ikkunan rikkominen olisivat kokonaan rankaisemattomia. Korvausvastuu on sitten oma asiansa.

Katso myös
----------

* Harharikos

Lähteet
-------

1. ↑  *Factum,* Weilin+Göös 2003–2005, ISBN 951-35-6646-3, hakusana harhaisku.
2. ↑  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965, hakusana aberratio delicti.
3. ↑  *Suomalainen tietosanakirja,* Weilin+Göös 1989–1993, ISBN 951-35-4644-6, hakusana harhaisku.
4. 1 2  Ari-Matti Nuutila: *Rikoslain yleinen osa,* Lakimiesliiton kustannus 1997, ISBN 951-640-986-5, sivut 237–239
5. ↑  Frände, Dan: *Yleinen rikosoikeus*, s. 141. 2. painos. Suomentanut Markus Wahlberg. Helsinki: Edita, 2007. ISBN 978-951-37-4314-7.
Koleraa
**Kolera** (saks. *Cholera*) on Valais’n kantonissa, Sveitsissä suosittu ruokalaji, joka valmistetaan paistamalla perunoita, vihanneksia ja hedelmiä juuston kanssa torttua muistuttavaksi leivonnaiseksi.

Ruokalajin erikoinen nimi selittyy sen historialla. Kun seudulla riehui vuonna 1836 koleran aiheuttama epidemia, asukkaat joutuivat improvisoimaan uuden ruokalajin leivonnaisista ja mistä tahansa saatavilla olleesta ruoasta, koska normaali kaupankäynti oli keskeytynyt. Epidemian hellitettyä keittiömestarit jatkoivat reseptin käyttöä valmistaen paikallisista aineksista ruokaisaa torttua. Näin sai alkunsa alueella yhä edelleen suosittu "kolera"-ruoka. Muualla Sveitsissä ruokalajia ei juuri tunneta.

Alun perin aineksina käytettiin omenoita, päärynöitä, perunoita, sipulia, purjoa, raclette-juustoa ja pekonia.

Lähteet
-------

1. ↑  Dean, Rupali: Le Brassus: Home to Culinary delights & exclusive watches  15.10.2009. The Economic Times (Intia). Viitattu 29.1.2016. (englanniksi)
2. ↑  Wright, Clifford. *Hot & Cheesy*. Hoboken, New Jersey: Wiley. ISBN 978-0470615355. (englanniksi)
***Cochemiea*** on muutamalajinen kaktuskasvisuku, joka on läheistä sukua syyläkaktuksille (*Mammillaria*). Kasvien pölytyksestä huolehtivat kolibrit, mikä on harvinaista syyläkaktuksilla. Lisäksi DNA-sekvenssitiedot osoittavat *Cochemiea*-lajien erillisyyttä varsinaisista syyläkaktuksista. Suku on saanut tieteellisen nimensä erään Baja Californian alkuperäisasukasryhmän mukaan. Suvun paras tuntomerkki on pitkänomainen, putkimainen ja vastakohtainen punainen kukka, josta heteet ja emin vartalo pistävät esiin.

Ulkonäkö ja koko
----------------

*Cochemiea*-lajien varret ovat pitkänomaisia, lieriömäisiä ja kierteisesti asettuneiden nystyjen peittämiä. Kasvit ovat maitiaisnesteettömiä. Ne muodostavat usein monivartisia mättäitä, joiden varret ovat pystykasvuisia tai maanmyötäisiä. Varren pituus voi nousta metriin ja läpimitta voi olla seitsemän senttimetriä. Piikkien kiinnittymiskohdat eli areolit ovat kahdenlaisia, ja niissä on vaihtelevan tyyppisiä piikkejä. Keskuspiikki on koukkumainen.

Kukat sijaitsevat nystyjen hangoissa ja ovat avoinna päivisin. Ne ovat kapean putkimaisia, vastakohtaisia, usein S:n muotoisia. Hedelmä on pallomainen, paljaspintainen, väriltään punainen tai purppuraan vivahtava, avautumaton ja kärjestään arpinen. Siemenet ovat mustia ja syväkuoppaisia.

Levinneisyys
------------

Suvun viisi lajia kasvavat Meksikossa Kalifornian niemimaalla (Baja California).

Lajit
-----

1. *Cochemiea halei*
2. *Cochemiea maritima*
3. *Cochemiea pondii*
4. *Cochemiea poselgeri*
5. *Cochemiea setispina*

Lähteet
-------

* Anderson, E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press, Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9.

### Viitteet

1. ↑  Anderson 2001: 165.
2. ↑  Anderson 2001: 166
3. 1 2  Anderson 2001: 166
4. ↑  Anderson 2001: 166–167.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Cochemiea | 
* Wikidata: Q3681944
* Wikispecies: Cochemiea
* BioLib: 400677
* CoL: 5T7YB
* GBIF: 7280599
* GRIN: 14035
* iNaturalist: 207151
* IPNI: 1154805-2
* IRMNG: 1088251
* ITIS: 907083
* NCBI: 1001065
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:1154805-2
* Tropicos: 40011048
* WFO: wfo-4000008732

 |
|  |
| Mammillaria subg. Cochemiea | 
* Wikidata: Q14928261
* Wikispecies: Mammillaria subg. Cochemiea
* IPNI: 315795-2
* Tropicos: 50185498
* WFO: wfo-3500004026

 |

 |
**Mikko Välimäki** (s. 25. syyskuuta 1976 Riihimäki) on suomalainen teknologiaoikeuteen erikoistunut lakimies. Hän on tullut tunnetuksi*lähde?* yhtenä EFFI ry:n perustajana ja puheenjohtajana, sekä lakimiehenä lukuisista julkisuutta saaneista, Internetiin liittyvistä sananvapaus- ja tekijänoikeusoikeudenkäynneistä.*lähde?* Välimäki siirtyi keväällä 2009 Tuxera Ltd:n toimitusjohtajaksi. Tätä ennen hän konsultoi yritystä noin vuoden ajan. Tuxera kehittää alustariippumatonta NTFS-3G -ajuria NTFS-tiedostojärjestelmälle.

Turre Legal
-----------

Välimäki on osakas Turre Legal -toimistossa yhdessä  Herkko Hietasen ja Ville Oksasen kanssa. Välimäki toimi Finreactor-oikeudenkäynnissä vastaajien avustajana. Hän on muun muassa puolustanut Kemijärven massaliikettä sekä EFFIä rahankeräysrikosjutuissa ja Matti Nikkiä sekä Mikko Rauhalaa sananvapautta koskevissa jutuissa. Välimäki edusti äänestäjiä ja ehdokkaita oikeudenkäynnissä, jossa KHO katsoi oikeusministeriön sähköisen äänestyksen pilottikokeilun lainvastaiseksi.*lähde?*

Aalto-yliopisto
---------------

Välimäellä dosentuuri Aalto-yliopistossa. Hän on tutkinut ohjelmistolisensointia sekä tekijänoikeutta tietoyhteiskunnassa. Hänen julkaisunsa ovat keskittyneet avoimen lähdekoodin ja yleisemminkin tietokoneohjelmien lisensointikysymyksiin, sananvapauteen Internetissä sekä korkeakoulukeksintöihin.*lähde?*

Koulutus
--------

Välimäki on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti (Helsingin yliopisto, 1999) ja filosofian tohtori (Teknillinen korkeakoulu, 2005).

Lähteet
-------

1. 1 2  Välimäki, Mikko: Konsultista tuotefirman vetäjäksi *Oikeuden edessä*.  20.12.2009. Turre Legal. Viitattu 13.1.2010.
2. 1 2  Management Tuxera Ltd.  Arkistoitu 6.1.2010. Viitattu 13.1.2010. (englanniksi)
3. ↑  Open Source: NTFS-3G *tuxera.com*. Viitattu 21.1.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Välimäen kotisivut
* Tuxera
* Turre Legal
* Oikeuden edessä - Turre Legalin yhteisblogi, jota myös Mikko Välimäki on kirjoittanut

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Kesova Goran piiri Tverin alueen kartalla.
**Kesova Goran piiri** (ven. Кесового́рский райо́н, *Kesovogorski raion*) on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen itäosassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 962 neliökilometriä. Asukkaita on 8 300 henkeä (vuonna 2009).

Piirin hallinnollinen keskus on Kesova Goran taajama. Lisäksi siihen kuuluu 6 maalaiskuntaa:

* Fenevo (ven. Фенево)
* Jelisejevo (ven. Елисеево)
* Kesova Goran maalaiskunta
* Liskovo (ven. Лисково)
* Nikolskoje (ven. Никольское)
* Streliha (ven. Стрелиха)

Piirin kautta kulkee Moskovan, Sonkovon ja Pietarin välinen rautatie sekä Kašinin ja Bežetskin välinen maantie. Teollisuus on keskittynyt maataloustuotannon jalostukseen. Seudulla on muutamia vanhoja tverinkarjalaisia kyliä.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 24.12.2009. (venäjäksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kesova Goran piiri**.

Aiheesta muualla
----------------

* Kesova Goran piirin sivusto (venäjäksi)
* Kesova Goran piiri Tverin alue -tietosanakirjassa[vanhentunut linkki] (venäjäksi)

Tverin alueen piirit ja *kaupunkipiirit*
Andreapol • Bežetsk • Belyi • Bologoje • Firovo • Kalinin • Kaljazin • Kašin • Kesova Gora • *Kimry* • Kimry • Konakovo • Krasnyi Holm • Kuvšinovo • Lesnoje • Lihoslavl • Maksatiha • Molokovo • Nelidovo • Olenino • Seližarovo • Ostaškov • Peno • Rameški • *Ržev* • Ržev • Sandovo • Sonkovo • Spirovo • Staritsa • Toropets • Udomlja • *Toržok* • Toržok • *Tver* • Vesjegonsk • *Vyšni Volotšok* • Vyšni Volotšok • Zapadnaja Dvina • Žarkovski • Zubtsov
**Harekrushna Mahatab** (21. marraskuuta 1899 – 2. tammikuuta 1987) oli intialainen poliitikko, jota kunnioitetaan nykyisen Odishan osavaltion luojana. Hän toimi Odishan ensimmäisenä pääministerinä vuosina 1946–1950, jonka jälkeen hän oli Jawaharlal Nehrun hallituksessa kauppa- ja teollisuusministeri 1950–1952.

Hän toimi Intian itsenäisyysliikkeessä, jonka aikana hän organisoi Orissan suolamarssin brittihallintoa vastaan. Toimintansa seurauksena hänet pidätettiin kahdeksi ja puoleksi vuodeksi. Vapauduttuaan vankilasta, vuonna 1945, hän pyrki yhdistämään yli kaksikymmentä orijankielistä paikallisten ruhtinaiden hallitsemaa pikkuvaltiota yhdeksi provinssiksi. Yhdistäminen onnistui vuonna 1947 verettömästi vaikka osa ruhtinaista vastustikin muutosta.

Hän toimi myös kirjailijana, joka tuotti enimmäkseen orijankielistä kaunokirjallisuutta ja *History of Orissa* -teoksen kotiosavaltionsa historiasta. Kirjojen lisäksi hän aloitti kaksi sanomalehteä.

Vuonna 2016 hänelle pyydettiin Intian korkeinta kunniamerkkiä Bharat Ratnaa toiminnastaan Odishan hyväksi, mutta pyyntöihin ei ole suostuttu.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ratna demand for Mahatab gathers pace *Telegraph India*.  26.2.2016. Viitattu 17.9.2019.
2. 1 2  Mishra, Achyut: Harekrushna Mahatab: The man who started the merger of princely states with India *The Print*.  1.9.2018. Viitattu 17.9.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Harekrushna Mahatab** Wikimedia Commonsissa

* Intian parlamentin alahuoneen kuvaus

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Lentävän Poron Teatteri** on vuonna 2010 perustettu lappilainen teatteriryhmä, joka toimii Rovaniemellä. Teatterin ensiesiintyminen oli Tampereen Teatterikesä -tapahtumassa elokuussa 2010. 

Lentävän Poron Teatteri on komediateatteri, joka kiertää esiintymässä ympäri Suomea. Teatteri on tuottaa komedianäytelmiä, improvisaatioteatteria ja kesäteatteria. Lentävän Poron kesäteatterin tilat sijaitsevat ravintola Kauppayhtiön sisäpihalla Rovaniemen keskustassa. Teatterin lisäksi Lentävä Poro on tuottanut erilaisia teatteritapahtumia, kuten Teatterisota, Vaalishow ja Kaamos -improfestivaali.

Lentävän Poron Teatteri voitti Rovaniemen kaupungin Kulttuuritekopalkinnon vuonna 2012.

Lentävän Poron Teatteri on Suomen Improvisaatioteatterit ry:n jäsenteatteri.

Maaliskuussa 2018 uutisoitiin teatterin lopettamisesta.

Esitykset
---------

* Komediashow (2010-)
* Piplia (2012)
* Soppaa, Soppaa! (2012)
* Kekkonen - syntymästä kuolemattomuuteen (2013)
* Paksukainen & Paksukainen (2013-)
* Diivat (2014)
* Antti (2014)
* Allstars (2014 - 2016)
* Metsäjätti (2015)
* Hidasta Komediaa (2015-)
* 39 Askelta (2015)
* Voltti (2015)
* Tähtipojat (2015)
* Theater of elves: Litte Red Riding Hood (2015)
* Veitikka (2016)
* Erikoiset Iltamat (2016-)
* Pokaamisen Lyhyt Oppimäärä (2016)
* Nelostie (2017)
* Maailman hauskimmat 96 minuuttia (2018)

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Teatterikaupunki Rovaniemi menettää yhden innokkaimmistaan – Lentävän Poron teatteri lopettaa, Yle 8.3.2018
3. ↑  Poron lento uhkaa loppua, Lapin Kansa / Uusi Rovaniemi 8.3.2018
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Lentävän poron kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Hirvisika** eli **babirussa** (*Babyrousa babyrussa*) on sikojen heimoon kuuluva sorkkaeläinlaji. Suomen Lajitietokeskus suosittelee käytettäväksi nimeä babirussa.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Hirvisian kallo
Hirvisian pituus on 85–110 senttimetriä ja hännän pituus 20–32 senttimetriä. Säkäkorkeus on 65–80 senttimetriä ja paino enintään 100 kilogrammaa. Hirvisian yläsyöksyhampaat kasvavat kuonon läpi ja kaartuvat taaksepäin. Elleivät nämä sarvet katkea taistelussa tai jollain muulla tavalla, ne kasvavat hirvisian kallon läpi.*lähde?*

Levinneisyys
------------

Hirvisika elää Indonesiassa Sulawesilla ja Togianin saarilla. Jo aikoja sitten hirvisikoja siirrettiin Molukkien Sula- ja Buru-saarille, joilla elää voimakas kanta.

Ravinto
-------

Huomattava osa hirvisian ajasta kuluu ravinnon etsimiseen metsässä. Tarkan hajuaistinsa avulla eläin pyrkii löytämään pudonneita hedelmiä, jotka ovat sen herkkuruokaa. Hirvisika elelee mielellään veden lähettyvillä. Siellä kasvaa usein hedelmäpuita ja marjapensaita. Hedelmien ohella se syö myös lehtiä ja ruohoja joskus myös sieniä ja toukkia.

Uskomuksia
----------

Paikallisen väestön mielestä hirvisian erikoisen näköiset torahampaat muistuttivat sarvia. He antoivatkin eläimelle nimen "sikahirvi" (babi-rusa). Seudulla uskottiin torahampaiden kasvavan käyriksi, jotta otus pystyisi riippumaan niillä yöllä puunoksasta. Tällä tavoin hirvisika saisi nukkua rauhassa pedoilta.

Lähteet
-------

1. ↑  Macdonald, A.A.; Burton, J. & Leus, K.: *Babyrousa babyrussa* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2*.  2008. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 30.7.2014. (englanniksi)
2. ↑  babirussa (hirvisika) – Babyrousa babyrussa *Laji.fi*. Viitattu 2.8.2020.
3. 1 2  *Babyrousa babyrussa* – babirusa *Animal Diversity Web*. Viitattu 28.5.2017. (englanniksi)
4. ↑  Babirusa – *Babyrousa celebensis* *San Diego Zoo Animals & Plants*. Viitattu 28.5.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Babirussa (*Babyrousa babyrussa*)
* ITIS: Babyrousa babyrussa (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q232558
* Wikispecies: Babyrousa
* ADW: Babyrousa
* CoL: 372D
* EoL: 42319
* Fossilworks: 103839
* GBIF: 2441208
* iNaturalist: 42124
* IRMNG: 1109972
* ITIS: 624935
* MSW: 14200008
* NCBI: 41805

 |

 |
**Marcin Krukowski** (s. 14. kesäkuuta 1992) on puolalainen keihäänheittäjä. Krukowski edustaa AS Warszawianka Warszawaa ja hänen valmentajanaan toimii hänen isänsä, itsekin keihäänheitossa kilpaillut Michał Krukowski.

Krukowski saavutti vuonna 2011 hopeaa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuista Tallinnasta. Hän oli mukana vuoden 2013 MM-kilpailuissa Moskovassa, jossa hän jäi alkukarsintaan. Myös vuoden 2015 MM-kilpailuissa Pekingissä Krukowski jäi karsintaan tuloksella 78,91. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 79,49. Hän karsiutui loppukilpailusta saman vuoden Rio de Janeiron olympialaisissa.

Krukowski sijoittui Lontoon MM-kilpailuissa 2017 yhdeksänneksi. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän oli neljäs tuloksella 84,55. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 80,56. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta.

Krukowskin ennätys on kesäkuussa 2021 Turussa heitetty 89,55, joka on samalla Puolan ennätys.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* keihäänheitto: 89,55 (Turku 2021)

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2  Marcin Krukowski Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Marcin Krukowski Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Lentävien lautasten hyökkäys** (engl. *Earth vs. the Flying Saucers*) on yhdysvaltalainen tieteiselokuva vuodelta 1956. Elokuvan on ohjannut Fred F. Sears, ja päärooleissa nähdään Hugh Marlowe ja Joan Taylor. Elokuva menestyi alkuaikoinaan kohtalaisesti, mutta jälkikäteen siitä on tullut tieteiselokuvagenren klassikko. Elokuva oli inspiraatio Tim Burtonin vuoden 1996 elokuvalle *Mars hyökkää!*, ja myös samana vuonna ilmestynyt *Independence day – Maailmojen sota* sai vaikutteita elokuvasta.

Juoni
-----

Elokuvassa alienit saapuvat maapallolle lentävillä lautasilla ja julistavat sodan ihmisiä vastaan. Alienien teknologia on liian ylivoimaista ihmisille, joten lopputaistelun lähestyessä joukko tiedemiehiä yrittää löytää keinoja taistella alieneita vastaan.

Erikoistehosteet
----------------

Elokuva on tullut tunnetuksi Ray Harryhausenin luomista stop motion -tehosteista. Elokuvassa esiintyvien lentävien lautasten tehosteet näyttävät aikaisekseen todella aidoilta: ne liikkuvat ilmassa hyvin todentuntuisesti ja näyttävät siltä, kuin ne oikeasti lentäisivät. Lentävien lautasten lisäksi Harryhausen animoi elokuvaan yksityiskohtaisesti tuhoutuvia rakennuksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Earth vs. The Flying Saucers *Classic Sci-Fi Movies*.  31.7.2008. Viitattu 14.10.2017. (englanniksi)
2. ↑  Earth vs. the Flying Saucers (1956) – Review *Sci-Fi Movie Page*. Viitattu 14.10.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Earth Vs. The Flying Saucers trailer *Youtube*.  26.8.2006. Viitattu 18.8.2021. (englanniksi)
**Hirvisaari** oli kylä Käkisalmen maalaiskunnassa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamassa Karjalassa. Nykyisin kylä on asumaton ja sen alue on osa Käkisalmen piiriin kuuluvaa Norsjoen kunnallishallintoaluetta. Hirvisaaren kylä sijaitsi Hirvisaarella Käkisalmenselällä, jonka lisäksi kylän alueeseen kuului lukemattomia pienempiä saaria. Nimestään huolimatta kylä ei käsittänyt koko Hirvisaarta. Ison Hirvisaaren luoteisosa ja suurin osa Pientä Hirvisaarta kuuluivat Räisälän kunnan Särkisalon kylään. Lisäksi Vuoksen mataloitumisen vuoksi Hirvisaareen koillisessa yhteenkasvanut Linnasaari kuului Joensuun kylään. Muita Hirvisaaren naapurikyliä mantereella olivat Alapuusti, Näpinlahti, Sakkali, Marjolanniemi ja Suotniemi. Marjolanniemen ja Hirvisaaren erotti toisistaan vain noin 300 metrin levyinen Kaasalaisensalmi.

Väestö ja elinkeinot
--------------------

Vuonna 1920 Hirvisaaressa oli 145 asukasta. Vuonna 1939 asukkaita oli puolestaan 118. Hirvisaaren asutus oli keskittynyt Ison Hirvisaareen keskiosaan ja jonkin verran myös kaakkoisrannalle.

Hirvisaari oli pääasiassa maatalousvaltainen kylä. Kalastusta harjoitettiin lähinnän omaan tarpeeseen. Hirvisaaresta oli kesäaikaan hyvät laivayhteydet Käkisalmen kaupunkiin, mutta kelirikon aikaan saaren yhteydet olivat huonot. Hirvisaareen perustettiin supistettu kansakoulu vuonna 1927. Tätä ennen kylän lapsia oli kuljetettu huonoista yhteyksistä huolimatta kaupungin ja Tenkalahden kouluihin.

Historia
--------

Talvisodan alussa kylästä evakuoitiin alaikäiset lapset äiteineen. Muu väestö evakuoitiin rauhan tultua, kun selvisi että Käkisalmen maalaiskunta kuului luovutettaviin alueisiin. Jatkosodan aikana asukkaita palasi koteihinsa, mutta uusi evakuointi oli edessä vuonna 1944.

Lähteet
-------

Kuujo, Erkki, Puramo, Eino & Sarkanen, J.: *Käkisalmen historia*. Lahti: Käki-säätiö, 1959. 

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Kuujo 1959, s. 943-944
2. 1 2  Pekkanen, Risto, Martimo, Pentti & Tiittanen, Jyrki: *Kielletyt kartat 2, Luovutetun Karjalan kylät ja tilat*, s. 141. Helsinki: AtlasArt, 2007. ISBN 978-952-5671-03-2.
3. ↑  Rapo, Seppo: Käkisalmen mlk (kartta) *luovutettukarjala.fi*.  27.5.2001. Viitattu 24.8.2008.
4. ↑  Kuujo 1959, s.898

Käkisalmen maalaiskunnan kylät
Alapuusti • Haminanniitty • Hirvisaari • Joensuu • Kapeasalmi • Marjalanniemi • Norsjoki • Näpinlahti • Ostamo • Porkanniemi • Pärnä • Pörtsykkä • Sakkali • Suotniemi • Tenkalahti • Vuohensalo • Yläpuusti
**Birthe Wilke** (s. 19. maaliskuuta 1936) on tanskalainen laulaja ja näyttelijä. Wilke aloitti uransa 1950-luvulla Bruno Henriksenin orkesterin kanssa. Tuolta ajalta Wilken tunnetuimpia kappaleita ovat "Håndklaver og Charme" ja "Den Gamle Gartner", ja Wilkeä kutsuttiin Tanskan Doris Dayksi.

Vuonna 1957 Wilke voitti yhdessä Gustav Wincklerin kanssa kaikkien aikojen ensimmäisen Dansk Melodi Grand Prixin kappaleella "Skibet skal sejle i nat" ja näin duo tuli valituksi Tanskan ensimmäiseksi edustajaksi Eurovision laulukilpailuun. Kappale sijoittui kilpailun kolmanneksi, mutta duo herätti pahennusta erityisesti konservatiivisissa katolilaisissa maissa lopettamalla esityksensä 11 sekuntia kestäneeseen suudelmaan. Wilke voitti Dansk Melodi Grand Prixin uudestaan sooloartistina vuonna 1959 kappaleella "Uh, jeg ville ønske jeg var dig". Kansainvälisessä kilpailussa kappale sijoittui viidenneksi. Wilke vetäytyi julkisuudesta vuonna 1966, mutta on sen jälkeenkin tehnyt julkisia esiintymisiä silloin tällöin.

Filmografia
-----------

* *Jeg elsker dig* (1957)
* *Soldaterkammerater* (1958)
* *Jetpiloter* (1961)
* *Reptilicus* (1961)

Lähteet
-------

1. ↑  Birthe Wilke and Gustav Winckler *eurovision.tv*. Viitattu 17.3.2022.
2. ↑  O'connor, John Kennedy: *Euroviisut, virallinen historia*, s. 11. Suomentanut Maria Lyytinen. Ajatus Kirjat, 2006. ISBN 978-951-20-7007-7.
3. ↑  Denmark: Melodi Grand Prix 1959 *eurovisionworld.com*. Viitattu 17.3.2022.
4. ↑  Birthe Wilke *eurovision.tv*. Viitattu 17.3.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Katunäkymä Birnin Kebbissä
**Birnin Kebbi** on kaupunki Nigeriassa ja siihen kuuluvan Kebbin osavaltion pääkaupunki. Se sijaitsee Sokotojoen varrella Argungusta, Jegasta ja Bunzasta lähtevien teiden risteyksessä.

Birnin Kebbi oli hausojen alaryhmän, kebbawa-kansan varhainen asutuskeskus. Noin vuonna 1516 sen otti valtansa alle Kebbin kuningaskunnan perustaja Muhammadu Kanta. Noin vuonna 1700 kuningaskunnan pääkaupunki siirrettiin Suramesta Birnin Kebbiin. Birnin Kebbi pysyi pääkaupunkina vuoteen 1805, jolloin fulanien käymän jihadin yhteydessä Abdullahi dan Fodio poltti sen. Birnin Kebbi sulautettiin fulanien hallitsemaan Gwandun emiraattiin. Vuonna 1906 siitä tuli emiiri Halirun astuttua valtaan Gwandun emiraatin keskuskaupunki. Vuonna 1991 Birnin Kebbistä tehtiin Kebbin osavaltion perustamisen yhteydessä sen pääkaupunki.

Birnin Kebbissä sijaitsevat valtion polyteknillinen korkeakoulu ja hallituksen riisintutkimuslaitos. Kaupungin enimmäkseen hausoista ja fulaneista koostuvat asukkaat ovat valtaosin muslimeita. Vuonna 2016 Birnin Kebbin paikallishallinnon alueella asui arviolta 366 200 ihmistä. Kaupunkia palvelee marraskuussa 2014 käyttöön vihitty Birnin Kebbin kansainvälinen Sir Ahmadu Bello -lentoasema.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Birnin Kebbi Britannica, viitattu 15.1.2023
2. ↑  Birnin Kebbi International Airport Centre for Aviation, viitattu 15.1.2023
**Saurmag II** (georg. საურმაგ II, nimen latinisoitu muoto *Sauromaces*) oli Iberian (paikallisesti Kartlin eli itäisen Georgian) kuningas Khosroiani-dynastiasta vuosina 361–363 ja diarkki vuosina 370–378. Georgialainen historiallinen perinne ei hänestä kerro, mutta hänet mainitaan Rooman valtakunnan 300-luvun historioitsijan Ammianus Marcellinuksen teksteissä.

Saurmag näyttää nousseen valtaistuimelle Mirian III:n, Iberian ensimmäisen kristityn kuninkaan, kuoleman jälkeen vuonna 361 ja harjoittaneen Roomaa kannattavaa politiikkaa. Vuonna 363 persialainen sassanidikuningas Sapor II syrjäytti hänet ja asetti hänen paikalleen Varaz-Bakur I:n. Iranilaisten sekaantuminen Kaukasuksen asioihin sai lopulta aikaan Rooman vastaiskun, ja myöhemmin vuonna 370 Rooman keisari Valens lähetti alueelle kaksitoista legioonaa – noin 12 000 miestä – Terentiuksen johdossa palauttamaan Saurmagin valtaan Iberian Armeniaan ja Lazicaan rajautuvissa läntisissä pronvisseissa. Varaz-Bakurin seuraajan Mirdat III:n sallittiin jäädä hallitsemaan kuningaskunnan koillisosaa. Sapor ei tunnustanut sopimusta ja piti sitä syynä sodalle, aloittaen uudelleen sotatoimet Roomaa vastaan vuoden 371 alussa. Kuitenkin vuoteen 378 mennessä goottisota sai Rooman hylkäämään Saurmagin; hänen hallintonsa lienee hajonnut Iberian siirtyessä kokonaan tai osittain sassanidien vasallivaltioksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Lenski, Noel Emmanuel: *Failure of Empire: Valens and the Roman State in the Fourth Century A.D.*, s. 175. University of California Press, 2002. ISBN 0520233328.
2. ↑  Toumanoff, Cyril: *Studies in Christian Caucasian History*, s. 460–461. Georgetown University Press, 1963.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Mirian III** | **Iberian kuningas**361–363Diarkki 370–378 | Seuraaja:**Varaz-Bakur I** |
**Hyväntoivonpuisto** on Helsingin Jätkäsaaressa sijaitseva julkinen puisto, joka on osittain edelleen rakenteilla. Valmistuessaan se on noin kilometrin mittainen ja ylettyy Välimerenkadulta merenrantaan Melkinlaiturille. 88 metriä leveä puisto on yhtä leveä kuin Esplanadin puisto Helsingin keskustassa. Hyväntoivonpuisto kulkee Jätkäsaaren asuintalojen välissä ja on myös keskeinen pyöräliikenteen kulkuväylä. Puiston poikki kulkee reittejä talojen pihoihin.

Puistossa sijaitsee kaupunkiaukioita, leikki- ja oleskelualueita, liikuntakenttiä, koirapuisto ja päiväkodin piha. Puistoon on istutettu satoja puita, joiden on tarkoitus luoda alueesta "puistometsä". Vuonna 2020 Hyväntoivonpuisto voitti Vuoden ympäristörakenne -tunnustuksen. Tuomaristo luonnehti aluetta "Jätkäsaaren sydämeksi ja asukkaiden olohuoneeksi, joka on täynnä elämää."

Länsisatamankadun pohjoispuolinen osa puistosta valmistui vuonna 2022. Sen rakentamiskustannus oli yli 10 miljoonaa euroa.

Puiston läpi kulkee pyöräväylä.
Hyväntoivonpuiston pohjoispuolella sijaitsee Selkämerenpuisto. Puistoja erottaa Rokkiporkkana-niminen pyöräilyn ja jalankulun silta. Molempien puistojen yhteenlaskettu koko on viisi hehtaaria.

Lähteet
-------

1. 1 2  Helsingin Jätkäsaaressa uusi puisto – Hyväntoivonpuisto *betoni.com*. Viitattu 9.4.2023.
2. 1 2  Hyväntoivonpuisto *stadissa.fi*. Viitattu 9.4.2023.
3. ↑  Hyväntoivonpuisto *myhelsinki.fi*. Viitattu 9.4.2023.
4. ↑  Hämäläinen, Jukka: Jätkäsaareen valmistui puisto, joka ei näytä järin luonnolliselta – vanhemmat seuraavat sydän kurkussa aluetta halkovan pyörätien liikennettä *Helsingin Uutiset*.  14.8.2020. Viitattu 9.4.2023.
5. ↑  Hyväntoivonpuisto *maisemabetoni.fi*. Viitattu 9.4.2023.
6. ↑  Hyväntoivonpuisto Helsingin Jätkäsaaressa on Vuoden Ympäristörakenne *projektiuutiset.fi*.  2.12.2020. Viitattu 9.4.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hyväntoivonpuisto** Wikimedia Commonsissa
Kotsifóksen rotkoKotsifóksen rotkoa.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Ágios Vasíleios, Réthymno, Kreeta, Kreikka |

Hallinto| Nimi alkuperäiskielellä | 
Φαράγγι Κοτσιφού |
| Tyyppi | 
KanjoniView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Kotsifóksen rotko** (kreik. Φαράγγι Κοτσιφού, *Farángi Kotsifoú*, myös *Kotsyfóksen rotko*, Φαράγγι Κοτσυφού, *Farángi Kotsyfoú*) on rotko Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Kreetan etelärannikolla Ágios Vasíleioksen kunnassa Réthymnon alueyksikössä.

Kotsifóksen rotkon suu.
Rotkon pituus on noin 1,8 kilometriä. Se kulkee lännenpuoleisen Kryonerítis-vuoren ja idänpuoleisen Kouroúpa-vuoren välissä. Rotkon eteläpää on Sellián ja Mýrthioksen kylien välillä ja pohjoispää Kánevoksen kylän kohdalla. Kapeimmillaan pohjoisosassaan rotkon leveys on noin kymmenen metriä. Alhaalla rotkossa kulkee talvisin virta, joka on muina aikoina kuiva. Rotkossa sijaitsee Pyhälle Nikolaokselle (*Ágios Nikólaos*) omistettu kappeli.

Lähteet
-------

1. 1 2  Φαράγγι Κοτσυφού και Καταρράκτης Μπουτσινάς *Cretan Beaches*. Viitattu 7.9.2020.
2. 1 2  Φαράγγι Κοτσιφού *TerraBook*. Viitattu 7.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kotsifóksen rotko** Wikimedia Commonsissa
**Majoituslait** (engl. *Quartering Acts*) olivat kaksi Ison-Britannian parlamentin vuosina 1765 ja 1774 säätämää lakia, jotka koskivat sotajoukkojen majoitusta Pohjois-Amerikan siirtokunnissa.

Vuoden 1765 laki velvoitti siirtokuntien viranomaiset kustantamaan ja tarjoamaan siirtokuntien alueille sijoitettujen brittijoukkojen ruuan, juomat, majoituksen ja kuljetuksen. Kyseessä oli itse asiassa lisäys vuosittain uusittuun kapinalakiin (*Mutiny Act*). Uuden lain syynä oli Pohjois-Amerikkaan sijoitetuista joukoista suuren siirtomaasodan ja Pontiacin kapinan vuoksi syntyneiden sotilasmenojen merkittävä kasvu. Kuten samana vuonna säädetty leimaverolaki, myös majoituslaki nähtiin samalla siirtokuntien itsehallintoon puuttumisena, sillä siihen asti siirtokuntalaisten osallistumisesta sotalaitoksen kuluihin olivat päättäneet siirtokuntien edustajakokoukset itse. Lakia vastustettiin erityisesti New Yorkin provinssissa, johon brittijoukkoja oli sijoitettu kaikkein eniten. Kun provinssin viranomaiset uhmasivat majoituslakia, vuoden 1767 Townshendin lakeihin sisällytettiin niin sanottu *Suspending Act*, jolla newyorkilaiset yritettiin pakottaa täyttämään majoitusvelvollisuutensa. Ensimmäisen majoituslain kiistanalaisuuden vuoksi se jätettiin kuitenkin vuonna 1770 uusimatta ja se raukesi.[1]

Toinen majoituslaki oli vuoden 1774 niin sanottuihin sietämättömiin lakeihin sisältynyt lisäsäädös.[1]

Vihattujen majoituslakien perintö näkyy edelleen Yhdysvaltain perustuslain kolmannessa lisäyksessä, joka kieltää tällaisen velvoitteen käytön rauhan aikana.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Quartering Act *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 20.1.2014. (englanniksi)
Lance Armstrongin säätiön ranneke.
**Hyväntekeväisyysranneke** eli rannelenkki on silikonikumista valmistettu ohut rannerengas, jossa on lyhyt teksti, iskulause tai tunnussana. Rannekkeita myydään halvalla hinnalla, tyypillisesti noin euron kappale, ja tuotto menee jonkun avustussäätiön hyväksi.

Ensimmäisenä rannekkeita alkoi myydä kilpapyöräilijä Lance Armstrongin nimeä kantava säätiö, joka tukee syöpäpotilaita. Ranneketta käyttämällä voi näyttää myötätuntonsa sekä muistuttaa lähimmäisiä sekä vapaaehtoistyön että omasta terveydestä huolehtimisen tärkeydestä. Armstrongin säätiön rannekkeet ovat keltaisia - väri muistuttaa Ranskan ympäriajon johtoasemaa osoittamaan käytetystä liivistä - ja niissä lukee "Livestrong". Näillä rannekkeilla on kerätty yli 70 miljoonaa dollaria vuodesta 2004 alkaen*selvennä*.

Muita kansainvälisesti tunnettuja rannekkeita ovat rintasyöpäjärjestöjen vaaleanpunainen sekä tsunamin uhreja tukeva tummansininen. 

Suomessa rannekkeita ovat julkaisseet Suomen lastenklinikoiden kummit ry, Invalidiliitto, Ronald McDonald lastentalosäätiö ja Syöpäjärjestöt.

Lähteet
-------

1. ↑  How LIVESTRONG Raised Millions to Fight Cancer Using Social Media Social Media Axaminer
2. ↑  Silicone bracelets let us wear causes on our sleeve (Arkistoitu – Internet Archive) USA today

Aiheesta muualla
----------------

* Rannekkeesta Status-lehdessä
Majholmen

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
60°7′30.00″N, 24°42′04.00″E, EspooUusimaaSuomi |
| Merialue | 
Suomenlahti, Itämeri |
| Pinta-ala | 
0,008 km² |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Majholmen** on saari lounaisessa Espoossa Moisöfjärdenin merialueella. Virallisessa kaupunginosajaossa saari kuuluu Suvisaaristoon.

Majholmenin pinta-ala on 0,8 hehtaaria ja kaakkois–luoteissuuntainen pituus noin 150 metriä. Aivan Majholmenin lounaispuolella sijaitsee Käringholmen ja eteläpuolella Högholmen. Majholmenin pohjoispuolella on Suvisaariston pääsaariin kuuluva Svinö. Kapeat salmet erottavat Majholmenia sen naapurisaarista. Majholmenilla oli vuonna 2010 vakinaisia asukkaita kolme ja vapaa-ajanasuntoja yksi. Alueella vallitsee lämminkesäinen ja kylmätalvinen mannerilmasto (Dfb).

Lähteet
-------

1. ↑  Majholmen Espoon opaskartalla
2. ↑  Ilman kiinteää tieyhteyttä olevat pysyvästi asutut saaret *Työ- ja elinkeinoministeriön julkaisuja : Alueiden kehittäminen*. Työ- ja elinkeinoministeriö. Viitattu 22.1.2021.
3. ↑  Majholmen, Espoo, Helsinki, Uusimaa, Finland *Mindat.org*. Viitattu 22.1.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
**Joseph Willibrord Mähler** (10. kesäkuuta 1778 – 20. kesäkuuta 1860) oli saksalainen maalari. Hän syntyi Koblenz-Ehrenbreitsteinissa, Franz Josef Mähler ja Anna Johanna, poika Vacano. Hän työskenteli ensin oppisopimuskoulutuksessa Dresdenissä Anton Graffin kanssa maalareina, ja jatkoi myöhemmin opintojaan Wienin Kuvataideakatemiassa. Sitten Mähler päätti aloittaa siviiliuran ja hänestä tuli Wienissä sijaitsevan salapalvelun Geheime Kabinettskanzlei (salainen kanslia) upseeri, joka maalasi vapaa-ajallaan.

Beethovenin koulupäivän ystävä Stephan von Breuning esitteli Mählerin Ludwig van Beethovenille talvella 1803/04. Hän maalasi ensimmäisen Beethoven-muotokuvansa, joka näyttää kolme neljäsosaa säveltäjän ruumista Arkadan maisemassa pitäen lyyrakitaraa kädessään. (Nykyään maalaus sijaitsee Beethovenin muistomerkissä, Wienin Pasqualati-talossa.) 1800-luvulla tämä kuva - yksi vain harvoista Beethovenin kuvauksista, kun hän oli nuori - tuli kuuluisaksi lähinnä Josef Kriehuberin litografian ansiosta. .

Vuodesta 1815 Mähler tuotti sarjan muotokuvia, joissa näytettiin nykyaikaisia ​​Wienin säveltäjiä. Kuten Allgemeine Musikzeitung (Yleinen musiikkilehti) elokuussa 1815 kirjoitti, "kaikki he erottuvat ansiokkaimmalla tavalla tehokkaalla harjahalkaisulla, kuvailevalla samanlaisudella ja heidän sielunsa erityisellä ilmaisulla". Puolipitkä Beethoven-muotokuva oli osa sarjaa. Maalari loi useita muotokuvia muotokuvasta. Hän kuoli 82-vuotiaana Wienissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Mähler (PDF) *www.biographien.ac.at*. Viitattu 23.3.2020. (englanniksi)
2. ↑  Mussulman, Joseph: Lewis, Beethoven, Bonaparte *lewis-clark.org*.  Arkistoitu 23.3.2020. Viitattu 23.3.2020. (englanniksi)
3. ↑  Portraits of Beethoven *csudh.edu*.  Arkistoitu 5.2.2012. Viitattu 23.3.2020. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Joseph Willibrord Mähler 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
	+ 2
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Lars Erik Bertelsson Carpelan** (19. joulukuuta 1913 Helsinki – 2. helmikuuta 1987 Tukholma) oli suomalainen toimittaja, joka kuului vapaaherralliseen Carpelan-sukuun. Hänen veljensä oli kirjailija Bo Carpelan.

Carpelan kirjoitti ylioppilaaksi 1932 opiskellen sen jälkeen Helsingin yliopistossa ja Åbo Akademissa. Vuosina 1935–1944 hän työskenteli toimittajana *Hufvudstadsbladetissa*, 1940–1944 Kokkolassa ilmestyneen *Österbottningenin* päätoimittajana ja 1944–1946 *Nya Pressenin* toimitussihteerinä. Vuonna 1946 Carpelan oli yhdysvaltalaisen United Pressin kirjeenvaihtajana Helsingissä ja Tukholmassa, kunnes aloitti 1947 yhtyneiden maakuntalehtien Tukholman-toimituksen päällikkönä ja siirtyi 1953 kuvatoimisto Reportagebildin päälliköksi. Vuodet 1947–1965 hän työskenteli myös *Helsingin Sanomien* Tukholman kirjeenvaihtajana. Ennen eläkkeelle jäämistään Carpelan oli vielä toimittajana *Aftonbladetissa* 1967–1977 sekä suomenruotsalaisen *Svensk-Finland*-aikakauslehden päätoimittajana 1969–1971.

Carpelan osallistui sekä talvi- että jatkosotaan. Sotilasarvoltaan hän oli luutnantti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kuolleita.  *Helsingin Sanomat*, 5.2.1987, s. 16. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 25.6.2018.
**Jonas Ferdinand Bergenheim** (5. tammikuuta 1796 Ilmajoki – 5. marraskuuta 1847 Vaasa) oli Bergenheim-sukuun kuulunut maanmittari ja sotilas, joka toimi Maanmittaushallituksen ylitirehtöörinä eli pääjohtajana, samoin kuin Vaasan läänin kuvernöörinä.

Bergenheimin vanhemmat olivat hovioikeuden presidentti Erik Johan Bergenheim ja Hedvig Sofia Hannelius. Hän tuli ylioppilaaksi Turussa 1813 ja opiskeli sitten matematiikkaa, mutta siirtyi 1814 Venäjälle, ensin yleisesikunnan palvelukseen ja sitten vuodesta 1822 Pietarin topografiseen virastoon. Vuonna 1827 Bergenheim piirsi ja julkaisi Inkerinmaan kartan, jonka nimistö perustui Ruotsin hallituksen toimittamaan vuoden 1676 asutuskarttaan.

Bergenheim osallistui Venäjän käymiin Persian ja Turkin sotiin ja hänet määrättiin 1833 Moldaun ja Valakian hallinnon käytettäväksi. Hän laati näistä alueista ranskankielisen tilastollisen sotatieteellisen esityksen ja sai palkkiona Venäjän hallitukselta 2000 hehtaaria maata. Hän erosi sotapalveluksesta everstinä vuonna 1836, siirtyen Suomen Maanmittaushallitukseen. Siellä hänellä oli hoidossaan muun muassa rajantarkistustehtäviä. Vuonna 1843 hänestä tuli viraston ylitirehtööri, mutta kaksi vuotta myöhemmin hän siirtyi Vaasan läänin kuvernööriksi.

Bergenheim oli taiteellisesti lahjakas henkilö, maisema-akvarellisti, joka oli kehittänyt taitojaan jo poikavuosista saakka. Hän maalasi akvarelleja sekä Suomesta että Romaniasta. Hän kuoli naimattomana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Heikinheimo, Ilmari (toim.): *Suomen elämäkerrasto*, s. 57. Helsinki: WSOY, 1955.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
Hjalmar von Bonsdorff
**Hjalmar Gabriel von Bonsdorff** (12. heinäkuuta 1858 Helsinki – 5. maaliskuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori.

Von Bonsdorffin vanhemmat olivat tilanomistaja, vapaaherra Hjalmar Erik Gabriel von Bonsdorff (1826–1905) ja Ulrika Karolina Wasenius. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta 1876 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1879, filosofian maisteriksi ja lääketieteen kandidaatiksi 1882 sekä lääketieteen lisensiaatiksi 1886. Von Bonsdorff väitteli Helsingin yliopistossa lääketieteen tohtoriksi 1889, sai dosentuurin 1891 ja toimi kirurgian ylimääräisenä professorina Helsingin yliopistossa 1902–1918. Vuonna 1919 hänestä tuli lääkintäkenraalimajuri. Hänen merkittävin työuransa oli Helsingin Diakonissalaitoksen kirurgisen (1897–1918) ja lastenosaston (1906–1914) ylilääkärin tehtävät. Hän oli myös 1919–1926 Suomen armeijan ylilääkäri ja 1928–1932 suojeluskuntien ylilääkäri. Hän oli kiinnostunut myös esimerkiksi tapaturmavakuutus- ja sairaanhoitajaopetuskysymyksistä.

Von Bonsdorff osallistui aatelissäädyssä valtiopäville 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1903–1905.

Hän oli naimisissa vuodesta 1886 Julia Maria Sofia Hirnin kanssa ja oli Adolf von Bonsdorffin velipuoli.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hjalmar Gabriel von Bonsdorff. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
2. 1 2  *Helsingin yliopisto: opettajat ja virkamiehet vuodesta 1828. 1, A - K / Tor Carpelan ja L. O. Th. Tudeer.*, s. 92. Hjalmar Gabriel von Bonsdorff. Tuntematon, 1925. Kansalliskirjasto (viitattu 13.4.2021).
3. 1 2  Otavan Iso tietosanakirja, osa 1, p. 1364. Otava 1967.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Lars Fykerud** (5. huhtikuuta 1860 Sauherad – 19. elokuuta 1902 Skien) oli norjalainen hardangerviulua soittanut pelimanni.

Fykerud syntyi musikaaliseen perheeseen, jossa isä Gamle-Hans oli pelimanni ja äiti Torbjørg soitti sjøfløyteä. Poika aloitti hardangerviulun soiton varhain kotoa sekä muilta Sauheradin ja Bøn muusikoilta saatujen esimerkkien pohjalta. Myöhemmin hän alkoi soittaa tinniläisen Knut Dalen perinteen mukaisesti. Hän voitti Bøn ensimmäisen musiikkikilpailun (*kappleik*) vuonna 1888. Vuonna 1890 Fykerud lähti Yhdysvaltoihin, jossa jatkoi Norjassa aloittamaansa esiintymistä. Hän kuitenkin joutui maassa pahoinpitelyn sekä ryöstön uhriksi ja palasi vuonna 1900 Norjaan heikentyneessä terveydentilassa.

Fykerud uudisti hardangerviulunsoiton perinteitä muun muassa soittoasennon osalta ja soitti instrumenttiaan viulun jousella. Hän oli Vossin Sjur Helgelandin tavoin edelläkävijä konsertti- ja tanssimusiikin esittämisessä hardangerviululla. Hän omaksui valssin, reinlenderin, polkan ja masurkan tutustuttuaan kaupunkien tanssimusiikkikulttuuriin. Konserttisoitto asetti eri vaatimuksia kuin tanssisalit; konserttikappaleiden musiikilliset aiheet olivat suurimuotoisempia ja kappaleissa erkaannuttiin välillä tanssirytmeistä. Kappaleita nimettiin kansanperinteiden ja -uskomusten pohjalta. Ohjelmallisemmat *tonestykket* jäivät vähemmälle suosiolle.

Fykerud meni naimisiin Anne Tveitanin (s. 1851) kanssa. Hänellä oli monia oppilaita, joiden välityksellä hänen musiikillinen perintönsä kulkeutui eteenpäin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Lars Fykerud Norsk biografisk leksikon


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |