recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Iranin siveyspoliisi** (pers. ‏گشت ارشاد‎, *gašt-e eršād*, ’opastuspartio’) on Iranissa toimiva poliisiyksikkö, jonka tehtävä on valvoa šaria-lain mukaista pukeutumista ja julkista käytöstä. Siveyspoliisi perustettiin vuonna 2005. Virallisesti poliisin tehtäviin kuuluu yhtä lailla niin naisten kuin miestenkin pukeutumisen ja käytöksen valvonta. Käytännössä poliisi valvoo lähinnä naisten hijabin käyttöä sekä miesten ja naisten välistä julkista kanssakäymistä. Vuonna 2022 siveyspoliisi luvattiin lakkautta sen toimintaa vastustaneiden protestien (ns. Iranin huivikapina) myötä. Vuonna 2023 siveyspoliisi kuitenkin palasi takaisin toimintaan.

Siveyspoliisin joukkoja

Historia
--------

Šaria-lain mukaista moraalinormistoa alettiin Iranissa valvoa valtion toimesta heti vuoden 1979 vallankumouksen jälkeen. Vallankumouksen yhteydessä perustettu islamilainen tasavalta pyrki heti valtaan päästyään vakiinnuttamaan ideologiansa osaksi kansalaisten jokapäiväistä elämää. Alussa uskonnollista moraalilakia valvoivat erilaiset puoliviralliset ryhmät, kuten vallankumouskomiteat.

Uuden vallan vakiinnuttua myös moraalilain valvontaa alettiin institutionalisoida. Aluksi valvontaa ei kuitenkaan annettu minkään yksittäisen viranomaisen tehtäväksi. Valvonta myös hieman hellitti suhteellisen uudistusmielisen presidentti Mohammad Khatamin valtakaudella 1997-2005.

Siveyspoliisi perustettiin vuonna 2005 Mahmud Ahmadinežadin valtakauden alettua. Yksikkö perustettiin sisäministeriön alaisuuteen, osaksi valtion virallista lainvalvontaa.

Huivikapina ja väitetty lakkauttaminen
--------------------------------------

Virheellisestä huivin käytöstä pidätetty nainen.
Vuonna 2022 protestit siveyspoliisia vastaan Iranissa kiihtyivät suoranaiseksi kapinaksi. Kiihtyneiden mielenosoitusten taustalla oli Mahsa Aminin kuolema siveyspoliisin käsissä, siveyspoliisin syytettyä tätä puutteellisesta pukeutumisesta. Protestien myötä Iranin oikeuskansleri Mohammed Jafar Montazeri ilmoitti lopulta joulukuussa 2022 siveyspoliisin lakkauttamisesta.

Lakkautuspäätös osoittautui alusta alkaen riitaisaksi ja epäselväksi. Iranin sisäministeriö, jonka alaisuudessa siveyspoliisi toimii, ei vahvistanut lakkautuspäätöstä. Julkilausutun lakkautusilmoituksen taustalla myös epäiltiin olevan halua hillitä kapinoita, ilman aitoa aietta lakkauttaa siveyspoliisin toimintaa.

Vuonna 2023 Iran ilmoitti virallisesti siveyspoliisin jatkavan toimintaansa. Siveyspoliisin myös ilmoitettiin jatkossakin pidättävän henkilöitä, joiden pukeutuminen tulkittaisiin epäsopivaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Morality police (Iran) | Guidance Police, Gasht-e Ershad, & Establishment | Britannica *www.britannica.com*. Viitattu 13.2.2024. (englanniksi)
2. 1 2 3  Iranilaismedia: Iran lakkauttaa siveyspoliisin – Lähi-idän tutkija pitää tietoa yllättävänä *Yle Uutiset*.  4.12.2022. Viitattu 13.2.2024.
3. 1 2  Iran | Kiistelty siveyspoliisi palasi kaduille Iranissa *Helsingin Sanomat*.  17.7.2023. Viitattu 13.2.2024.
**Kaspar Taimsoo** (s. 30. huhtikuuta 1987 Paide, Järvamaa) on virolainen soudun olympia- ja MM-mitalisti sekä Euroopan-mestari. Hän asuu Pärnussa ja on pituudeltaan 193 cm.

Taimsoo kuului Viron pariaironeloseen, joka saavutti olympiapronssia Rio de Janeirossa 2016 sekä sijoittui neljänneksi Lontoossa 2012, kuudenneksi Tokiossa 2021 ja yhdeksänneksi Pekingissä 2008.

Taimsoo on saavuttanut MM-kilpailuissa pariairokaksikossa pronssia 2009 sekä sijoittunut seitsemänneksi 2011 ja kahdeksanneksi 2010. Pariaironelosessa hän sai MM-pronssia 2015 ja 2017 sekä sijoittui viidenneksi 2013 ja 2014 ja kahdeksanneksi 2007.

Taimsoo on voittanut pariairokaksikossa Euroopan-mestaruuden 2009 sekä saanut EM-hopeaa 2008 ja 2010. Pariaironelosessa hän on voittanut Euroopan-mestaruuden 2012 ja 2016, saanut hopeaa 2011 ja pronssia 2021 sekä sijoittunut neljänneksi 2020, viidenneksi 2007 ja kuudenneksi 2014.

Taimsoo saavutti nuorten MM-kilpailuissa pronssia yksikössä 2005. Hän voitti pariaironelosen maailmancupin kilpailun Zagrebissa 2021.

Lähteet
-------

1. ↑  Kaspar Taimsoo *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Kaspar TAIMSOO *worldrowing.com*. Viitattu 23.2.2024. (englanniksi)
*Tämä artikkeli ei käsittele kehonrakennusta tai liikunnalla aikaansaatavia kehonkoostumuksen muutoksia.*
Perinteisen merimiestatuoinnin tekoa vuonna 1944.
**Kehonmuokkauksella** tarkoitetaan pysyvää tai väliaikaista muutosta ihmiskehoon esteettisistä, rituaalisista tai muista ei-lääketieteellisistä syistä. 

Yleisimpiä kehonmuokkaustapoja ovat erilaiset tatuoinnit ja lävistykset. Radikaalimpia kehonmuokkauksen tapoja ovat muun muassa erilaiset implantit, arpeuttaminen, ympärileikkaus, plastiikkakirurgiset toimenpiteet, kielenhalkaisu ja kosmeettinen amputaatio.

Kehonmuokkausta on harrastettu ihmiskunnan historian alkuhämäristä asti, aina maorien tatuoinneista viktoriaanisten korsettien ja kiinalaisen jalkojen typistämisen kautta nykypäivän silikonirintoihin.

Katso myös
----------

* Kosmetiikka

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kehonmuokkaus**.
* The BME Encyclopedia (Arkistoitu – Internet Archive)
* Body Modification Ezine (Arkistoitu – Internet Archive)
**Joonas Ahonen** on suomalainen pianisti.

Pianisti Joonas Ahosen toimintakenttä ulottuu 1700-luvun lopun musiikin esittämisestä fortepianolla aikamme musiikin kantaesityksiin. Uuden musiikin kokemusta Ahonen kerrytti erityisesti vuosinaan Klangforum Wien -ensemblen jäsenenä. 

Ahosen viimeaikaisiin esiintymisiin lukeutuvat Unsuk Chinin Pianokonsertto Basel Sinfoniettan solistina, Philipp Maintzin Pianokonsertto Marin Alsopin johtaman RSO Wienin solistina, Bernhard Ganderin Ahoselle omistaman konserton kantaesitys SWR:n sinfoniaorkesterin kanssa sekä resitaalit Parman Casa della Musicassa ja Buenos Airesin Teatro Colónissa. Vakituisen duopartnerinsa viulisti Patricia Kopatchinskajan kanssa Ahonen on esiintynyt mm. Lontoossa, Gstaadissa, Kööpenhaminassa ja Wienissä sekä kiertueella Japanissa. Duon ensilevytys "Le monde selon George Antheil" ilmestyi vuonna 2022 Alpha-merkillä.  

Ruotsalaisen BIS-yhtiön katalogista löytyvät Ahosen levytykset Charles Ivesin pianosonaateista sekä BIT20 ensemblen ja Baldur Brönnimannin kanssa taltioitu Ligetin Pianokonsertto. Tuorein levytys on viulisti Pekka Kuusiston kanssa kalifornialaiselle Yarlung-yhtiölle taltioitu *Symmetria Pario – Creation*.  

Ahosen opettajina Sibelius-Akatemiassa olivat Tuija Hakkila ja Liisa Pohjola. Syksystä 2023 alkaen hän toimii professorina Kölnin musiikkikorkeakoulussa Pierre-Laurent Aimardin seuraajana.

Kilpailut
---------

Ahonen on menestynyt Jyväskylän kansallisessa pianokilpailussa 2001 sekä kansainvälisessä Maj Lind -pianokilpailussa 2002

Lähteet
-------

1. ↑  Joonas Ahonen *kairos-music.com*. Viitattu 18.6.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Hufvudstadsbladet

 |

 |
**Hetag Nikolajevitš Tsabolov** (ven. Хетаг Николаевич Цаболов, s. 17. marraskuuta 1991) on venäläissyntyinen vapaapainija, joka on edustanut Serbiaa vuodesta 2021 lähtien. Hän on edustanut Spartak Vladikavkazia ja TsSKA Moskovaa, ja häntä ovat valmentaneet Tšermen Marzajev vuodesta 2006 ja Islam Kalajev vuodesta 2009.

Tsabolov voitti sarjan 70 kg maailmanmestaruuden Taškentissa 2014 kukistettuaan loppuottelussa turkkilaisen Yakup Görin. Hän saavutti 74 kg:n sarjassa MM-hopeaa Pariisissa 2017 hävittyään finaalissa Yhdysvaltojen Jordan Burroughsille. Hän saavutti EM-pronssia 79 kg:n sarjassa Zagrebissa 2023 ja MM-pronssia 74-kiloisissa Belgradissa 2023. Hän voitti junioreiden maailmanmestaruuden 66 kg:n painoluokassa 2011.

Lähteet
-------

1. ↑  Цаболов Хетик Николаевич *wrestrus.ru*.  Arkistoitu 19.6.2015. Viitattu 19.6.2015. (venäjäksi)
2. 1 2  Cabolov, Hetik (ISR) *iat.uni-leipzig.de*. Viitattu 21.2.2024. (englanniksi)
3. ↑  World Championship Freestyle Seniors 2014-09-08 Tashkent (UZB) 70.0 kg Tsabolov, Khetik (RUS) *iat.uni-leipzig.de*. Viitattu 19.6.2015. (englanniksi)
4. ↑  World Championship Freestyle Seniors 2017-08-25 Paris (FRA) 74.0 kg Tsabolov, Khetik (RUS) *iat.uni-leipzig.de*. Viitattu 24.10.2017. (englanniksi)
**Hanna Vitaljeuna Prakatsen** (valkoven. Ганна Вітальеўна Пракацень, ven. Анна Витальевна Пракатень, *Anna Vitaljevna Prakaten*; s. 6. syyskuuta 1992 Minsk) on alun perin valkovenäläinen, sittemmin Venäjää ja vuodesta 2023 Uzbekistania edustanut soutaja. Hän saavutti yksikössä olympiahopeaa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa 3,42 sekunnin erolla kultaa voittaneeseen uusiseelantilaiseen Emma Twiggiin. Aiemmin samana vuonna Prakatsen voitti yksikössä Euroopan-mestaruuden 6,41 sekunnin erolla hopealle sijoittuneeseen britti Victoria Thornleyyn. Vuosina 2014–2016 Prakatsen edusti EM-kilpailuissa ja myös kerran MM-kilpailuissa Valko-Venäjää ja sijoittui parhaimmillaan kahdeksikossa kuudenneksi EM-kilpailuissa 2015. Nuorten MM-kilpailuissa hän saavutti pariaironelosessa pronssia vuonna 2010.

Lähteet
-------

1. ↑  Hanna Prakatsen *Olympedia*.  (englanniksi)
2. ↑  Tämä vihloo Venäjällä – olympiamitalisti ja Euroopan mestari siirtyy toisen maan riveihin: "Paha menetys" *mtvuutiset.fi*.  24.4.2023. Viitattu 23.2.2024.
3. ↑  Athlete profile: Hanna Prakatsen World Rowing.  Arkistoitu 30.7.2021. Viitattu 18.8.2021. (englanniksi)
**Emätinpieru** (lat. *flatus vaginalis*) on osalla naisista joskus tapahtuva emättimen ilmapäästö, joka usein tapahtuu yhdynnän tai muun seksuaalisen kanssakäymisen tai venyttelyn ja harjoittelun, kuten joogan, aikana tai jälkeen. Nimensä mukaisesti emätinpieru muistuttaa ääneltään pierua, mutta päästö ei sisällä poistokaasuja, eikä siihen täten liity vastaavaa hajua.

Emätinpierut ovat luonnollisia, mutta saattavat ensimmäisillä kerroilla koettuina aiheuttaa noloja tilanteita. Jotkut pitävät emätinpieruja eroottisina, ja niille on oma pornografian alalajinsa.

Syyt
----

Emätinpierut syntyvät, kun ilmaa joutuu rentoutuneeseen emättimeen. Tyypillisimmin tämä tapahtuu yhdynnän aikana, kun siitin käy emättimen ulkopuolella, mutta työntyy nopeasti takaisin vieden ilmaa mukanaan emättimeen. Pakkaantunut ilma purkaantuu emätinpieruna. Purkaantuminen voi tapahtua yhdynnän aikana sivuteitse tai yhdynnän jälkeen. Yhdynnän aikainen kosteus voimistaa purkauksen ääntä tehden siitä helpommin havaittavan.*lähde?*

### Välttäminen

Ulospäin työntävät Kegel-harjoitukset saattavat vähentää emätinpierujen määrää emätinyhdynnän osalta. Määrää voidaan vähentää myös välttämällä asentoja, joissa nainen kohottaa lantiotaan ja reisiään esimerkiksi nostamalla jalkansa päänsä yläpuolelle. Tällaiset asennot tekevät yhdynnän työntöjen sisäänpäin kohdistuvasta liikkeestä tiiviitä, jolloin niistä aiheutuu emätinpieruja.*lähde?* Myös liukastevoiteiden käyttö saattaa vähentää emätinpierujen määrää.

Lähteet
-------

1. 1 2  7 noloa terveysongelmaa - JA NEUVOT NIIDEN SELÄTTÄMISEKSI  30.4.2013. Iltalehti.  Arkistoitu 6.6.2013. Viitattu 24.7.2017.
2. ↑  Weisman, Carrie: Queefing: How to Get Down With Sexual Embarrassment *alternet.org*.  11.11.2015.  Arkistoitu 13.7.2017. Viitattu 24.7.2017. (englanniksi)
**Martina Schild** (s. 26. lokakuuta 1981 Brienz) on sveitsiläinen alppihiihtäjä ja olympiamitalisti.

Schild on kilpaillut kansainvälisellä tasolla vuodesta 1997 lähtien. Hän saavutti supersuurpujottelun pronssia junioreiden MM-kilpailuissa Verbier'ssä 2001. Torinon olympialaisissa 2006 hän voitti hopeaa syöksylaskussa 0,37 sekuntia Michaela Dorfmeisterille hävinneenä ja oli lisäksi kuudes supersuurpujottelussa. Åren MM-kilpailuissa 2007 Schild sijoittui supersuurpujottelussa kahdenneksitoista.

Schild sijoittui maailmancupissa ensimmäisen kerran kärkikolmikkoon oltuaan kolmas super-G:ssä Reiteralmissa joulukuussa 2006. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti samassa lajissa Lake Louisessa joulukuussa 2007. Kaudella 2009–2010 hän oli kolmas Haus im Ennstalin supersuurpujottelussa.

Schild joutui jättämään kauden 2012–2013 väliin selkävaivojen vuoksi. Hän ilmoitti uransa lopettamisesta syyskuussa 2013.

Lähteet
-------

1. ↑  FIS Junior World Championships[vanhentunut linkki] Martina Schild FIS:n tietokannassa (englanniksi)
2. ↑  Olympic Winter Games[vanhentunut linkki] Martina Schild FIS:n tietokannassa (englanniksi)
3. ↑  FIS World Ski Championships[vanhentunut linkki] Martina Schild FIS:n tietokannassa (englanniksi)
4. ↑  FIS World Cup Top 3[vanhentunut linkki] Martina Schild FIS:n tietokannassa (englanniksi)
5. ↑  Alppihiihdon olympiamitalisti lopettaa iltasanomat.fi.  Arkistoitu 28.9.2013. Viitattu 19.9.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
**Oskari Heikki Santaholma** (24. huhtikuuta 1878 Kalajoki – 26. elokuuta 1956 Kalajoki) oli suomalainen kauppaneuvos ja sahateollisuusalalla toimineen kalajokelaisen A. Santaholma Oy:n toimitusjohtaja.

Oskari Santaholman vanhemmat olivat kauppias, laivanvarustaja, sahateollisuusmies Antti Pahikkala-Santaholma ja Josefiina Amalia Helander (s. 1834). Hän oli naimisissa vuodesta 1905 Siiri Johanna Selinin (1882–1954) kanssa.

Santaholma kävi muutaman luokan verran Oulun suomalaista lyseota ja sen jälkeen 1897 Raahen Porvari- ja Kauppakoulun. Tehtyään vielä 1901–1902 vuoden mittaisen opintomatkan Englantiin hän alkoi työskennellä isänsä perustamassa A. Santaholma Oy:ssa aluksi konttoripäällikkönä. Oskari Santaholmasta tuli yhtiön toimitusjohtaja vuonna 1924. Vuodesta 1926 lähtien hän omisti yhtiön yhdessä veljiensä kauppaneuvos Sivert Santaholman (1864–1936) ja Olli Santaholman (1875–1940) kanssa. Oskari Santaholman aikana Santaholma oY uudisti 1926 omistamansa Jokirannan sahan Haukiputaalla ja vuonna 1934 yhtiö osti raahelaisen Pirttiniemen sahan Sigrid Juseliuksen säätiöltä. Tämän jälkeen tehtiin uudistustöitä 1937 Jokirannan sahalla, 1938 Jokisuun sahalla ja vuonna 1939 Pirrtiniemen ja Jokirannan sahoilla. Jokirannan sahan yhteyteen valmistui vuonna 1937 21 miilun hiiltämö jonka tuottama sysi myytiin Ruotsiin. A. Santaholma oy:llä oli myös oma telakka joka rakensi useita pieniä hinaajia ja yhteensä 80 proomua. Santaholman sahojen toiminta supistui sota-aikana huomattavasti. Sotien jälkeen yhtiö rakennutti työväen asuntoja työntekijöilleen Raaheen ja Haukiputaalle. Vuonna 1949 Jokirannan ja Pirttiniemen sahoille saatiin selluloosahakkurit käsittelemään sahaustoiminnassa syntyvää jätepuuta. 

Oskari Santaholma oli Santaholma Oy:n johtokunnan jäsenenä 1911–1956 ja Pohjolan Osake-Pankin hallintoneuvoston puheenjohtajana vuodesta 1931 alkaen. Hän oli Kalajoen kunnanvaltuuston jäsenenä ja Oulun kauppakamarin hallituksen jäsenenä. Santaholma sai kunnallisneuvoksen arvon 1928 ja kauppaneuvoksen arvon 1943. Hän rakennutti vuonna 1912 Kalajoelle jugendtyylisen, helsinkiläisen arkkitehtitoimisto Palmqvist & Sjöströmin suunnitteleman *Havula*-nimisen asuinhuvilan. Tämä huvila siirtyi alkuperäisine irtamistoineen vuonna 1992 Santaholman perikunnalta Kalajoen kunnalle. Kunnostustöiden jälkeen Havula avattiin yleisölle vuonna 1997.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Erkki Ahon Merkkihenkilöitä-blogi 15.2.2010 : Oskari Santaholma ja Havula
2. 1 2 3 4  Kirjastovirman henkilögalleria : Oskari Santaholma (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3 4  Kuka kukin on 1954 (Projekt Runeberg)
4. 1 2 3  60-vuotias. Kunnallisneuvos Oskari Santaholma, Helsingin Sanomat, 24.04.1938, nro 109, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. ↑  Kalajoen Vanha Plassi :Havula
**Ruby on Rails**, yleensä lyhyesti **Rails** tai **RoR**, on Ruby-ohjelmointikieleen pohjautuva ohjelmistokehys (engl. *framework*). Se on avointa lähdekoodia.

Rails pohjautuu MVC-arkkitehtuuriin, ja on tarkoitettu lähinnä WWW-pohjaisten sovellusten luomiseen.

Muista WWW-kehyksistä Rails erottuu lähinnä tarvittavan ohjelmakoodin pienestä määrästä ja konfigurointitarpeen puutteesta. *Malli,* eli ohjelmointikielen näkemys tietokannan tauluista, rakennetaan lähes kokonaan automaattisesti: Ohjelmoija luo tyhjän luokan, ja Rails löytää automaattisesti samannimisen taulun tietokannasta ja päättelee mitä sarakkeita siinä on. *Näkymä*, eli HTML jonka käyttäjä näkee, luodaan suoraan HTML-paloista. *Ohjain*, eli luokka joka vastaa käyttäjän antamiin komentoihin, määritellään luokkana jonka metodiksi koodi kirjoitetaan - ja Rails tukee myös tyypillisten tietueiden luonnin, lukemisen, päivittämisen ja tuhoamisen mahdollistavien metodien automaattista määrittelyä.

Rails tukee myös muita toimintoja, kuten asynkronisia JavaScript-toimintoja (ns. Ajax-toiminnot), sähköpostin lähettämistä ja vastaanottamista, sekä Web Services -toimintoja.

Rails toimii lähes kaikissa käyttöjärjestelmissä missä Rubykin. Web-palvelimeksi sopii niin Rubyn mukana tuleva pieni WebRICK-palvelin kuin myös Apache tai Lighttpd. Tietokannaksi sopii myös moni – niin MySQL, PostgreSQL kuin SQLite ovat tuettuina, kuten myös moni kaupallisista palvelimista, kuten Oracle ja IBM DB2.

Lähteet
-------

1. 1 2  Grimmer, Lenz: Interview with David Heinemeier Hansson from Ruby on Rails MySQL AB.  Arkistoitu 25.2.2013.  (englanniksi)
2. ↑  Release 7.1.3, 16. tammikuuta 2024 (viitattu 19. tammikuuta 2024). Tieto on haettu Wikidatasta.

Aiheesta muualla
----------------

* Ruby on Railsin kotisivu (englanniksi)
* Ohjeita Ruby on Railsin käyttöön (englanniksi)
**Otto Karl Hjalmar Schulman** (26. huhtikuuta 1857 Hauho – 10. lokakuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen yliopettaja ja valtiopäivämies.

Schulmanin vanhemmat olivat majuri, valtiopäivämies Karl Leonard Schulman ja Louise Heliodora Forssman ja puoliso vuodesta 1892 Hedvig Mathilda Rein (k. 1947), filosofi Thiodolf Reinin tytär. Schulman tuli ylioppilaaksi 1876 ja valmistui filosofian maisteriksi 1882 ja filosofian lisensiaatiksi (väitellyt) 1908. Hän opiskeli myös ulkomailla 1900-luvun vaihteessa. Schulman toimi opettajana Helsingissä 1883–1890 ja Tampereella 1890–1911 ja sitten Helsingin ruotsalaisen normaalilyseon maantieteen ja luonnontieteen yliopettajana 1911–1925. Hän oli aatelissäädyssä valtiopäiväedustaja 1905–1906.

Arkkitehti Allan Schulman ja reviisori Karl Max Werner Schulman olivat Otto Karl Hjalmar Schulmanin veljiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuka kukin oli Viitattu 22.4.2021.
2. ↑  Kuka kukin on 1934, s. 605. Viitattu 22.4.2021.
3. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Schulman Otto Karl Hjalmar Viitattu 22.4.2021.
4. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Karl Leonard Schulman. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 22.4.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
***Sati*** ( paliksi , sanskritiksi *smṛti* ) on tärkeä buddhalaisuuden henkinen käytäntö, joka sisältää tietoisuustaidon, tietoisuuden ja muistamisen.

*Sati* on tietoisuutta, kykyä muistaa, hallita toimia ja sovittaa ne aikaisempien kokemusten kanssa.

Yleisesti ottaen *sati* on buddhalainen käytäntö havaita kaikki, mitä harjoittaja tekee ja kohtaa.

Käsite
------

Paalinkielinen termi *sati* ja sanskritin *kielellä smṛti* ovat "muistaminen" tai "muisti", joka tarkoittaa muistaa, muistaa, pitää mielessä, pitää mielessä opetukset. Kääntäjän TW Rhys Davidsin selityksen mukaan *sati* tarkoittaa kirjaimellisesti "muistia", mutta koska tämä termi toistetaan paalin kaanonissa aina *lauseena sato sampajâno* (tietoinen *ja ajattelevainen* ), se ilmaisee mielen toimintaa, jakamatonta huomiota ja jatkuvaa läsnäoloa. 

Satipatthana Suttan mukaan *sati* tarkoittaa todellisuustietoisuuden kehittämistä, joten aisteja tulee pitää väliaikaisina ja suhteellisena. 

### *Tietoisuustaito*

Englanninkielinen termi *mindfulness* esiintyy ensimmäistä kertaa TW *Rhys* Davidsin käännöksissä, jotka julkaistiin vuonna 1881.  Thích Nhất Hạnh teki tämän käsitteen suosituksi nykypäivän länsimaissa .

Käytäntö
--------

*Sati* varauksettomana tietoisuustaitona tai tietoisuutena on tärkeä itsetutkiskelupohjaisissa henkisissä tekniikoissa, kuten satipatthanassa ja anapanasatissa .

Katso myös
----------

* Tietoisuustaito
* Vipassana

Viitteet
--------

1. ↑  Davids TR (1881). Buddhist Suttas. Clarendon Press. p. 145. OCLC 13247398.
2. ↑  Sharf, Robert (2014). "Mindfulness and Mindlessness in Early Chan" (PDF). Philosophy East and West. 64 (4): 933–964.
3. ↑  T. W. Rhys Davids, tr. 1881, Buddhist Suttas, Clarendon Press, p. 107.
4. ↑  Thích Nhất Hạnh. The Miracle of Mindfulness, Rider Books, 1991, ISBN 978-0-7126-4787-8
5. ↑  "Buddhist monk who brought mindfulness to West dies in Vietnam". France24. Agence France-Presse. January 22, 2022.
6. ↑  Bryant, Miranda (January 22, 2022). "From MLK to Silicon Valley, how the world fell for 'father of mindfulness'". The Guardian.
7. ↑  Fitzpatrick, Aidyn (January 24, 2019). "The Father of Mindfulness Awaits the End of This Life". Time.
Lordi Elgin.
**Victor Alexander Bruce, Elginin 9. jaarli** (16. toukokuuta 1849 lähellä Montrealia, Kanada – 18. tammikuuta 1917 Dunfermline, Skotlanti) oli brittiläinen poliitikko, joka toimi Intian varakuninkaana vuosina 1894–1899.

Victor Elginin isä oli Kanadan kenraalikuvernöörinä ja lyhyen aikaa Intian varakuninkaanakin toiminut James Bruce, Elginin 8. jaarli. Hänen isoisänsä oli diplomaatti Thomas Bruce, Elginin 7. jaarli. Elgin kävi Etonin poikakoulua sekä Oxfordin Balliol Collegea ja peri 1863 isänsä jaarlin arvon. Sukunsa tavoin hän tuki liberaaleja ja toimi hovin varainhoitajana sekä yleisten töiden ministerinä William Gladstonen lyhytikäisen hallituksen aikana 1886. Vuonna 1894 Elgin nimitettiin Intian varakuninkaaksi. Hänen kautenaan Intiaa koettelivat taloudellisesti niukat ajat, ruttoepidemiat, nälänhädät, rajaselkkaukset ja sisäiset levottomuudet. Elgin jätti virkansa vuonna 1899 ja hänet nimitettiin sukkanauharitarikunnan jäseneksi.

Elgin johti vuosina 1902–1903 buurisodan käyntiä tutkinutta arvovaltaista komiteaa. Hän toimi vielä siirtomaaministerinä Henry Campbell-Bannermanin hallituksessa 1905–1908. Tuolloin saavutettu sovinto buurien kanssa oli kuitenkin lähinnä pääministerin toiminnan ansiota. Elgin myös vastusti suunnitelmia siirtomaiden kuten Intian sisäisen hallinnon uudistamisesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Victor Alexander Bruce, 9th earl of Elgin (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 21.9.2013.
2. ↑  *Nordisk familjebok* (1905), s. 321 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 21.9.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Victor Bruce Elgin** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
EYL:n uusi logo
**Espoon yhteislyseo** (EYL) on Espoossa Kilon kaupunginosan Nihtisillassa toimiva lukio. Se perustettiin vuonna 1962 Espoon Kauklahteen, jonne valmistuivat toimitilat vuonna 1968 Heikki ja Kaija Siren suunnittelemina.

Vuoteen 1977 Espoon yhteislyseo toimi valtion oppikouluna. Peruskoulu-uudistuksen yhteydessä ja kunnallistamisen myötä lukion nimeksi tuli **Kauklahden lukio**. Nimi Espoon yhteislyseon lukio otettiin käyttöön vuonna 2004 samassa talossa toimineen peruskoulun yläasteen ja lukion 40-vuotisjuhlan yhteydessä.

Kesällä 2019 Espoon yhteislyseon lukio muutti Nihtisiltaan ja avasi toimintansa 1.8.2019 osoitteessa Kutojantie 2, jossa toimi syksyyn 2021 asti myös Viherlaakson lukio. Tammikuun 2021 alusta EYL käyttää jälleen nimeä Espoon yhteislyseo.

Lähteet
-------

1. ↑  Espoon yhteislyseo | Espoon kaupunki *www.espoo.fi*. Viitattu 31.7.2022.
2. 1 2  Esittely Espoon yhteislyseon lukio. Viitattu 1.3.2016. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Viherlaakson lukio | Viheri *Viherlaakson Lukio*. Viitattu 20.12.2020.
4. ↑  Espoon yhteislyseo *espoo.fi*. Viitattu 20.12.2020. [vanhentunut linkki]


1. ↑  Instagram *www.instagram.com*. Viitattu 25.12.2023.
**Odunayo Folasade Adekuoroye** (s. 12. lokakuuta 1993) on nigerialainen naispainija. Häntä on valmentanut vuodesta 2010 Akuh Purity.

Adekuoroye sai 53 kilon sarjassa kultaa Kansainyhteisön kisoissa ja hopeaa Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2014. Hän saavutti samassa painoluokassa 2015 MM-pronssia Las Vegasissa ja kultaa Brazzavillen Afrikan kisoissa.

Adekuoroye voitti Afrikan-mestaruuden 55 kg:n painoluokassa 2016. Rio de Janeiron olympialaisissa hän putosi jatkosta 53 kg:n sarjassa ensimmäisen ottelun jälkeen. Hän voitti Afrikan-mestaruuden 55-kiloisissa jälleen 2017. Saman vuoden Pariisin MM-kilpailuissa hän saavutti 55 kg:n sarjassa hopeaa hävittyään loppuottelussa japanilaiselle Haruna Okunolle.

Adekuoroye voitti 57 kg:n painoluokassa kultaa 2018 sekä Afrikan-mestaruuskilpailuissa että Kansainyhteisön kisoissa. Seuraavana vuonna hän saavutti samassa painoluokassa kultaa Afrikan-mestaruuskilpailuissa ja Afrikan kisoissa sekä pronssia MM-kilpailuissa. Hän voitti Afrikan-mestaruuden 57-kiloisissa 2020 ja 59-kiloisissa 2022 sekä Kansainyhteisön kisoissa 57 kg:n sarjassa 2022. Hän saavutti MM-pronssia 57-kiloisissa 2023.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Adekuoroye, Odunayo Folasade (NGR) *Iat.uni-leipzig.de*. Viitattu 21.2.2024. (englanniksi)
2. ↑  Olympic Games Female wrestling Seniors 2016-08-17 Rio de Janeiro (BRA) 53.0 kg Adekuoroye, Odunayo Folasade (NGR) *Iat.uni-leipzig.de*. Viitattu 26.10.2017. (englanniksi)
3. ↑  World Championship Female wrestling Seniors 2017-08-23 Paris (FRA) 55.0 kg Adekuoroye, Odunayo Folasade (NGR) *Iat.uni-leipzig.de*. Viitattu 26.10.2017. (englanniksi)
**Osakasluettelo** tarkoittaa osakeyhtiön omista osakkeistaan ja niiden omistajista (osakkaista) pitämää luetteloa. Osakasluettelo on Suomessa oltava jokaisella sellaisella osakeyhtiöllä, joka ei kuulu arvo-osuusjärjestelmään.

Osakasluettelosta tulee ilmetä kunkin osakkeenomistajan nimi ja osoite, yksilöityjen osakkeiden tai osakekirjojen määrä osakelajeittain sekä osakkeiden antamispäivä. Jos yhtiöjärjestyksessä niin määrätään, osakasluetteloon merkitään osoitteen sijasta kotikunta ja syntymäaika. Erot osakkeiden antamissa oikeuksissa ja velvollisuuksissa on merkittävä osakasluetteloon. Luettelossa on oltava myös merkintä osaketta rasittavasta pantti- tai muusta oikeudesta, jos osakkeesta ei ole annettu osakekirjaa.

Osakeyhtiön hallitus on sakon uhalla velvoitettu pitämään osakasluetteloa julkisesti nähtävillä yrityksen pääkonttorissa ja luettelosta on kaikilla oikeus saada jäljennös kopiointikuluja vastaan.

Arvo-osuusjärjestelmään liittyneen osakeyhtiön osakasluettelo on arvo-osuusjärjestelmässä.

Osakeluettelo
-------------

Aiemmin osakeyhtiöiden oli pidettävä osakasluettelon lisäksi **osakeluetteloa**. Osakeluettelossa osakkeet tai osakekirjat oli luetteloitu numerojärjestyksessä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Osakeyhtiölaki 3:15 *finlex.fi*.  Arkistoitu 13.2.2019.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  HE 28/2016 vp (sivu 56) *eduskunta.fi*.
Vasili Dolgorukov, Georg Christoph Groothin maalaama muotokuva 1740-luvulta.
**Vasili Vladimirovitš Dolgorukov** (ven. Васи́лий Влади́мирович Долгору́ков; tammikuu 1667 – 22. helmikuuta (J: 11. helmikuuta) 1746 Pietari) oli venäläinen ruhtinas ja sotamarsalkka, jolla oli merkittävä vaikutus valtakunnan asioiden johtoon varsinkin Pietarin Suuren kuolemaa seuranneina vuosina.

Vasili Dolgorukov kuului merkittävään Dolgorukovin ruhtinassukuun. Hän osallistui Suureen Pohjan sotaan ja kukisti vuosina 1708–1709 atamaani Kondrati Bulavinin johtaman kasakoiden kapinan. Dolgorukov pääsi aluksi Pietari Suuren suosioon, mutta hän vastusti tämän toteuttamaa uudistuspolitiikkaa. Vuonna 1718 Dolgorukovin väitettiin olleen mukana pajarien salaliitossa, jonka tarkoituksena oli syrjäyttää Pietari ja nostaa valtaistuimelle tämän poika Aleksei Petrovitš. Dolgorukov menetti kaikki arvonimensä ja hänet karkotettiin maasta. Hänet kuitenkin armahdettiin vuonna 1724 keisarinna Katariinan ansiosta. Vuonna 1728 Pietari II ylensi Dolgorukovin sotamarsalkaksi ja hänet nimitettiin salaneuvoston jäseneksi. Kymmenjäseniseen neuvostoon kuului kaksi muutakin Dolgorukovin suvun edustajaa, ja neuvosto käytännössä hallitsi Venäjää Pietari II:n vuonna 1730 tapahtuneen kuoleman jälkeen ennen kuin uusi hallitsija saatiin valittua.

Dolgorukov kannatti Pietari Suuren veljentyttären Anna Ivanovnan valitsemista uudeksi hallitsijaksi ja oli valmistelemassa listaa ennakkoehdoista, jotka Annan olisi hyväksyttävä ennen vallan saamista. Ne olisivat varmistaneet vallan säilymisen salaneuvostolla. Pian keisarinnaksi tultuaan Anna kuitenkin ryhtyi hallitsemaan itsevaltaisesti ja lakkautti salaneuvoston. Dolgorukov riisuttiin jälleen arvonimistään ja hänet karkotettiin Ivangorodiin ja sieltä vuonna 1739 edelleen Solovetskin luostariin Solovetskin saarelle. Vuonna 1741 valtaan tullut keisarinna Elisabet kuitenkin kumosi hänen tuomionsa, palautti hänen arvonsa ja nimitti hänet sotaneuvoston johtajaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Vasily Vladimirovich, Prince Dolgoruky (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 14.3.2014.
2. ↑  *Nordisk familjebok* (1907), s. 642 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 14.3.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vasili Dolgorukov (sotamarsalkka)** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |

 |
Perämerellä havaittiin kesäkuussa 2006 nuori ryhävalas. Valas oli enintään 10 metriä pitkä nuori yksilö. Yksilön arveltiin olevan kotoisin Atlantilta.

Valas oli saapunut Itämerelle mahdollisesti talvella, sillä vastaavankokoinen ryhävalas nähtiin Puolan Sopotissa jo huhtikuussa. Ruotsissa uutisoitiin 13. kesäkuuta ryhävalashavainto. Valas takertui kalaverkkoon Örnsköldsvikin edustalla mutta onnistui vapautumaan. Sen jälkeen yksilö nähtiin merellä Luulajan edustalla. Suomessa ryhävalas havaittiin Himangan edustalla 2. heinäkuuta ja myöhemmin Uudenkaupungin edustalla. Riianlahdelta löydettiin 24. heinäkuuta läheltä Duntea arviolta noin kaksi viikkoa aikaisemmin kuolleen valaan raato, joka preparoitiin Latvian maatalousyliopistossa. Tarkemmissa tutkimuksissa tämä kuollut ryhävalas osoittautui nuoreksi, 10-metriseksi ja 10 tonnin painoiseksi yksilöksi. Se oli pahoin vahingoittunut, joten se oli oletettavasti kuollut törmättyään johonkin alukseen.

Valaasta käytettiin Suomessa lehdistössä nimeä Veeti. Nimen antoi valaan havainnut ylivieskalainen opettaja Juha Mäkelä, joka nimesi sen venematkalla mukana olleen 3-vuotiaan poikansa mukaan.

Hetulavalaat ovat harvinaisia Itämerellä ja erityisesti sen pohjoisosissa. Ryhävalas on tavattu Suomen rannikolla tätä ennen varmuudella ainoastaan kerran, vuonna 1978 ("Valpuri"). Valpuri vaelteli Itämerellä yli puoli vuotta eikä löytänyt enää takaisin Atlantille vaan kuoli talvella todennäköisesti nälkään. Virossa Tallinnan itäpuolella pyydystettiin ryhävalas vuonna 1851.

Lähteet
-------

* Iltalehti 4.7.2006 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Dead whale discovered in Gulf of Riga (baltictimes)
* Turun Sanomat 4.7.2006 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Helsingin Sanomat 14.7.2006

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Halkka, Antti: Korppoon delfiinien visiitti jäi lyhyeksi.  *Suomen Luonto*, 2006, nro 12, s. 12.  Suomen luonnonsuojeluliitto.
2. 1 2 3 4  Suhonen, Laura: Perämeren ryhävalas saattaa selvitä.  *Suomen Luonto*, 2006, nro 8, s. 17.  Suomen luonnonsuojeluliitto.
3. 1 2 3  Haukkovaara, Olli, 1997: Suomen ja pohjoisen Itämeren valaat, ver. 2.0. Nisäkäsverkko-postituslista ja uutisryhmä, 7.4.1997. URL:  (Arkistoitu – Internet Archive). Luettu 6.1.2011
**Matthew Fontaine Maury** (24. tammikuuta 1806 Spotsylvanian piirikunta, Virginia, Yhdysvallat – 1. helmikuuta 1873 Lexington, Virginia) oli yhdysvaltalainen merivoimien upseeri, jota pidetään oseanografian tieteenalan perustajana.

Elämä ja ura
------------

Maury oli vuodesta 1825 alkaen Yhdysvaltain laivaston palveluksessa, vuodesta 1836 alkaen luutnantti. Vuonna 1839 hän työskenteli Washingtonin merikarttatoimistossa, jonka yhteyteen perustettiin laivaston observatorio ja hydrografinen toimisto (United States Naval Observatory and Hydrographical Office). Maury siirtyi uuden toimiston johtajaksi vuonna 1844, ja vuonna 1855 hän sai kapteenin arvon. Uudessa virassaan hän keräsi systemaattisesti alusten lokikirjojen merenkulku- ja säähavaintoja, joiden perusteella hän julkaisi tuuli- ja virtauskarttoja sekä ohjeita parhaita purjehdusreittejä varten. Yhdeksän vuoden aikana hän oli kerännyt lokikirjoista kaksisataa käsikirjoitettua nidettä, joissa jokaisessa oli noin 2500 havaintoa. Näillä julkaisuilla ja uraauurtavalla, vaikkakin nykyään vanhentuneella teoksella *The Physical Geography of the Sea* (1855) ja muilla kirjoituksillaan hän antoi suuren panoksen merenkulun kehitykseen ja sen aputieteisiin, erityisesti oseanografiaan, jonka perustana häntä voidaan pitää. Mauryn ansiota oli myös se, että Brysselissä vuonna 1853 pidetyssä kansainvälisessä kongressissa luotiin yhteinen merenkulun meteorologian havainnointijärjestelmä.

Yhdysvaltain sisällissodan puhjettua vuonna 1861 Maury värväytyi konfederaation palvelukseen, ja myöhemmin menetettyään lähes kaiken omaisuutensa hän lähti ensin Englantiin ja myöhemmin Meksikon keisari Maksimilianin palvelukseen. Hänestä tuli Virginian sotakoulun meteorologian professori vuonna 1868.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Maury, Matthew Fontaine *Nordisk familjebok*.  1912. Viitattu 20.04.2022.
2. 1 2 3  Maury, Matthew Fontaine *Encyclopedia Britannica*.  1911. Viitattu 20.04.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Matthew Fontaine Maury** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
	+ 2
* ISNI
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
	+ 2
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**1. kaartin punalippuinen panssariarmeija** ven. 1-я гвардейская танковая Краснознамённая армия) on Venäjän maavoimiin kuuluva yhtymä 1991—1999 ja 2014—.

Neuvostoliiton 1. kaartin panssariarmeija
-----------------------------------------

Sen edeltäjä oli Neuvostoliiton 1. panssariarmeija. Siitä tuli 1944 ensimmäinen kaartin panssariarmeija kenraalieversti Mihail Katukovin alaisuudessa. Tämä oli yksi kuuluisimpia ja menestyneimpiä neuvostoarmeijan yksiköitä.
Armeija otti osaa Stalingradin ja Kurskin taisteluihin ja vapautti Ukrainan ja Puolan osana 1. Ukrainan ja 1. Valko-Venäjän rintamaa. Sodan jälkeen se kuului joukkojen läntiseen ryhmään päämajanaan Dresden.
Vuonna 1968 armeija osallistui Tšekkoslovian miehitykseen. Sen päämaja siirrettiin Smolenskiin Neuvostoliiton romahduksen jälkeen ja armeija hajotettiin 1999.

Armeijan uudelleenperustaminen liittyy läntisen sotilaspiirin luomiseen, jonka päämaja oli Pietarissa ja joukot Moskovan lähellä. Lisäksi Venäjän 20. armeija siirrettiin kiireisesti Ukrainan rajalle, jota oli aiemmin pidetty turvallisena suuntana.

2014—
-----

1. kaartin punalippuinen panssariarmeija perustettiin uudelleen 13. marraskuuta 2014. Siihen kuuluivat 
2. kaartin Tamanin divisioona,
4. kaartin Kantemirov-divisioona,
Moskovan 27. kaartin Sevastopol-prikaati ja 6. panssariprikaati Nižnyi Novgorodin alueella.

Lähteet
-------

* 

1. ↑
**Aleksanteri I** (puol. *Aleksander Jagiellończyk)*; (5. elokuuta 1461 – 19. elokuuta 1506) oli Jagello-sukuun kuulunut Puolan kuningas vuosina 1501–1506 ja Liettuan suuriruhtinas vuodesta 1492.

Suku
----

Aleksanteri I oli Puolan kuningas Kasimir Jagiellon ja Elisabet Itävaltalaisen kolmestatoista lapsesta neljäs poika. Isän kuoltua Aleksanterista tuli Liettuan suuriruhtinas, ja kaksi vuotta vanhemmasta veljestä Juhana I:stä Puolan kuningas. Vanhimmasta veljestä Vladislaus II:sta oli tullut Unkarin ja Böömin kuningas jo aiemmin. Juhanan kuoltua vuonna 1501 Aleksanteri sai myös Puolan valtaistuimen.

Liettuan suuriruhtinas
----------------------

Aleksanteri lähetettiin Vilnaan Liettuan käskynhaltijaksi jo isänsä eläessä. Pian suuriruhtinaaksi noustuaan hän joutui rajakiistoihin Moskovan Venäjän kanssa. Hän yritti parantaa suhteita menemällä naimisiin Moskovan suuriruhtinaan Iivana Suuren tyttären Jelenan kanssa vuonna 1495. Silti sota Moskovan kanssa puhkesi jo vuonna 1500.

Puolan kuningas
---------------

Veljensä Juhana I:n kuoltua Aleksanteri lähti muutamaksi vuodeksi Puolaan huolehtimaan vallanperimyksestä. Hän yritti epätoivoisesti pitää kiinni vallasta, joka oli siirtymässä aatelistolle ja senaatille, jotka hallinnoivat valtion varoja.

Avioliitto
----------

Aleksanteri avioitui vuonna 1495 suuriruhtinas Iivana III Suuren ja suuriruhtinatar Sofia Palaiologosin tyttären Jelena Ivanovnan (ven.: Елена Ивановна; liett.: *Elena*; puol.: *Helena Moskiewska*; (19. toukokuuta 1476 – 20. tammikuuta 1513) kanssa. Liitto oli lapseton ja Jelena jäi leskeksi vuonna 1506.

Lähteet
-------

1. 1 2  Alexander *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 23.9.2021.
2. ↑  The Jagiellonians: A List *The Jagiellonians: Dynasty, Memory, and Identity*.  2013-2018. Faculty of History at the University of Oxford. Viitattu 23.9.2021.
3. 1 2  Aleksander Jagiellończyk (1461-1506) *Ciekawostki Historyczne*. Viitattu 23.9.2021. (puolaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Tutkamieskilta ry** on Maanpuolustuskiltojen liitto ry:n jäsenjärjestö. Se on perustettu 7. marraskuuta 1972 ja rekisteröity 24. syyskuuta 1976. Yhdistyksen toiminta-alue on Suomi ja kotipaikka Riihimäki. 

Tutkamieskilta on profiloitunut sähköteknillisen alan killaksi ja toimii kaikkien aselajien tutkankäyttäjien ja -kunnossapitohenkilöiden kiltana, sekä myös alan tutkimus-, kehittämis-, tuotanto- tai kaupallisissa tehtävissä toimivien ja toimineiden henkilöiden yhdyssiteenä. Kilta ylläpitää tutkamieshenkeä jäsenistönsä kesken, seuraten tutka-alan kehitystä ja keräten perinneaineistoa lähinnä kirjallisessa muodossa.  Kilta pyrkii myös edistämään alan tietoutta.

Tutka-ala Suomessa on varsin nuori ala. Sen alku on käytännössä vuosi 1943, jolloin ensimmäiset ilmavalvonta- ja tulenjohtotutkat on hankittu Suomeen Saksasta. Ala alkoi vahvasti ilmavoimien siipien suojassa, mutta laajeni melko pian muidenkin puolustushaarojen osalle. Eri puolustushaaroilla ja aselajeilla onkin omien kiltojensa kautta kytkökset alojensa tutkatekniikkaan ja tutka-alan toimintaan.

Ilmavoimissa on myös Ilmavoimien kiltaliitto ry ja sen jäsenyhdistys Ilmavoimien viestikilta ry, aikaisemmin Ilmavoimien Viesti- ja tutkakilta ry.

Killan logo mukailee maanpuolustukseen liittyvää tornikuviota, jonka sisällä tutkaan oleellisesti liittyvä ontelomagnetronin rakennetta esittävä kuvio.

Katso myös
----------

* Tutka
* Tutkan historia
* Suomen viestijoukkojen historia
* Sähköteknillinen Koulu
* Viesti- ja Sähkötekninen Koulu

Lähteet
-------

1. ↑  Heinonen, Heikki E: "Sähkötkoo 50", 1998, sivu: 270, Riihimäen Kirjapaino Oy, Tutkamieskilta ry, ISBN 952-90-9730-1
2. ↑
3. ↑  Heinonen, Heikki E: "Tutkan taipaleelta", 2011, Paino Kariston Kirjapaino Oy, Tutkamieskilta ry, ISBN 978-952-92-9180-9
4. ↑  Valtonen, Hannu: "Luftwaffen pohjoinen sivusta, Saksan ilmavoimat Suomessa ja Pohjois-Norjassa 1941-1944" Keski-Suomen ilmailumuseon julkaisuja, Gummerus 1997, Sivut: 62-67, ISBN 951-95688-5-9
5. ↑  Ilmatorjuntaupseeriyhdistys: Kunnia pääkaupungin pelastajille, torjuntavoitto 1944.  *Ilmatorjuntaupseeri*, nro 1-1998.  suomeksi
6. ↑  Ville Kauppi: TUTKIEN KÄYTTÖ PÄÄKAUPUNKISEUDUN ILMATORJUNNAN OSANA JATKOSODASSA *Kandidaattitutkielma*.  Maaliskuu 2013. MAANPUOLUSTUSKORKEAKOULU. Viitattu 20.3.2014.
7. ↑  Heinonen, Heikki E: "Sähkötkoo 50", 1998, sivut: 268-321, Riihimäen Kirjapaino Oy, Tutkamieskilta ry, ISBN 952-90-9730-1

Aiheesta muualla
----------------

* Maanpuolustuskiltojen Liitto Ry
**Astral-TV** oli suomalainen televisio-ohjelma, jonka katsojat pystyivät soittamaan ennustajille suoraan lähetykseen.

Astral-TV:n lähetykset alkoivat maaliskuussa 2014 MTV3- ja Sub-kanavilla. Syksyllä 2016 ohjelma siirtyi Nelonen Medialle, joka esitti sitä kanavilla Jim, Liv ja Nelonen. Ohjelman esittäminen loppui joulukuussa 2021. Astral-TV:tä tuotti Londur Oy.

Astral-TV:tä on kritisoitu hädänalaisten ihmisten hyväksikäytöstä. Vuonna 2015 MTV, Nelonen Media ja Londur saivat Skepsis-yhdistyksen Huuhaa-palkinnon "taikauskon ylläpitämisestä ja ihmisten epävarmuuden hyväksikäytöstä".

*Tekniikan Maailman* päätoimittaja Reijo Ruokanen kirjoitti vuonna 2018: "Jos itse ei näkisi, Astral tv:tä ei uskoisi todeksi. Astral on tv-kanavilla pyörivä mainos, joka näyttää tv-ohjelmalta. Siinä erilaiset kaukoparantajat ja ennustajat kauppaavat palveluksiaan yleisölle. Kun soitat maksulliseen numeroon, parantaja laittaa energiansa liikkeelle ja jo alkaa kipu nivelissä helpottaa."

Astrologian Tähdet
------------------

Vuonna 2023 Eveo-kaapelikanavalla alkoi pyöriä Astral-TV:tä läheisesti muistuttava ohjelma *Astrologian Tähdet*, jonka verkkosivusto on nimeltään astraltv.fi. Sivustolla tarjotaan myös ennustajien puhelinpalvelua hintaan 3,58€/min + pvm. Toimintaa on myös Facebook-sivuilla sekä AstralTV:n Youtube-kanavalla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pudas, Mari & Simoinen, Karoliina: Kritisoitu Astral-tv loppuu Nelosella - nyt puhuu irtisanoutunut Tarot-tulkitsija *Iltalehti*.  9.12.2021. Viitattu 16.12.2021.
2. ↑  Karjalainen, Pauliina: Aamun sarastaessa Astral-tv:n selvänäkijä parantaa äidin ja tyttären välejä "hyvällä energialla" *Seura.fi*.  14.4.2018. Viitattu 16.12.2021.
3. ↑  Huuhaa-palkinnot Skepsis ry. Viitattu 16.12.2021.
4. ↑  Ruokanen, Reijo: Kommentti: Enkeliterapiaa ja yksisarvishoitoja saa kyllä mainostaa, mutta huijaus on silti huijaus.  *Tekniikan Maailma*, 20.3.2018. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 20.12.2021.
5. ↑  TV-ohjelma *astraltv.fi*. Viitattu 28.8.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Astral-TV-ohjelman sivusto
**Kuusankosken Urheiluseura** (KuUS) on Kouvolan Kuusankoskella ja lähialueilla toimiva urheilun yleisseura. Seura on perustettu 3. syyskuuta 1915 nimellä **Kymintehtaan Urheiluseura**. Nimenmuutos Kuusankosken Urheiluseuraksi tapahtui vuonna 1949. Seuran urheilulajeja ovat suunnistus, yleisurheilu, luistelu, maastopyöräily sekä kuntourheilu ja terveysliikunta. Puheenjohtajana toimii Jukka Salo.
Pesäpallon SM-sarjassa Kymintehtaan Urheiluseura palloili vv. 1928-31.

Kuuluisia urheilijoita
----------------------

Kuusankosken Urheiluseuran tunnetuimpia urheilijoita ovat olleet olympialaisten hopeamitalistit Väinö Liikkanen (50 km hiihto, 1932 Lake Placid), Arvo Askola (10 000 metrin juoksu, 1936 Berliini), Erkki Kataja (seiväshyppy, 1948 Lontoo) sekä Aulis Kallakorpi (mäkihyppy, 1956 Cortina d'Ampezzo).

Urheilutapahtumia
-----------------

Vuonna 1996 Kuusankosken Urheiluseura järjesti yhdessä Kouvolan Rastin kanssa Fin5-suunnistusviikon. Kesäaikaan KuUS järjestää viikoittain kaikille avoimia kuntosuunnistustapahtumia, KuUS-iltarasteja. Seura pyrkii järjestämään vuosittain kansalliset suunnistuskilpailut (KuUS-rastit), jotka vuonna 2022 järjestettiin Kouvolan pohjoisosissa entisen Jaalan alueella uudella Koiralammen kartalla. Vuonna 2010 seura järjesti 95-vuotisjuhlakilpailut Elimäellä. Vuonna 2012 seura järjesti SM-yösuunnistuskilpailut Kuusankosken urheilupuistossa. Kalevan Kierroksen suunnistusken seura on järjestänyt vuosina 2022-2024. Kuusankoski MTB -maastopyöräilytapahtuma on järjestetty vuosina 2016-2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuusankosken Urheiluseuran kotisivut
* Kuusankosken Urheiluseuran suunnistajat (Arkistoitu – Internet Archive)
*
**Emil Arnold Rosenquist** (27. huhtikuuta 1907 Helsinki – 27. toukokuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen upseeri ja urheiluvaikuttaja.

Henkilöhistoria
---------------

Arnold Rosenquistin vanhemmat olivat filosofian tohtori Oskar Rosenquist ja Julie-Frederique Lippe-Dubois. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1930–1936 oli Elvi Packalén ja toinen vuodesta 1939 Margaretha Philip. Rosenquist tuli ylioppilaaksi 1930, valmistui Kadettikoulusta 1929, suoritti alemman oikeustutkinnon 1932 sekä filosofian kandidaatin tutkinnon 1934 ja filosofian lisensiaatin tutkinnon 1952. 

Rosenquist toimi upseerina eri joukko-osastoissa vuodesta 1930, sota-aikana päämajan palveluksessa, rykmentin komentajan apulaisena, pataljoonan komentajana sekä sotilasasiamiehenä Ranskassa 1942–1945 ja Sveitsissä 1942–1946. Pääesikunnan ulkomaantoimiston päällikkö hän oli vuodesta 1946 vuoteen 1948, jolloin hän erosi puolustusvoimien palveluksesta. Rosenquist, joka oli toiminut 1930-luvulla partiojärjestön johtotehtävissä, työskenteli sittemmin liike-elämän palveluksessa. 

Hän oli Suomen Olympiakomitean pääsihteeri 1950–1961 ja Suomen olympiajoukkueiden johdon jäsen 1952, 1956 ja 1960. Reservin kornetiksi Rosenquist ylennettiin 1927, vänrikiksi 1929, luutnantiksi 1931, kapteeniksi 1939 ja majuriksi 1942.

Julkaisuja
----------

* *Om prisrätt och prisförfarande*, 1933
* *Suomalais-saksalainen saksalais-suomalainen sotilassanasto = Finnisch-deutsches deutsch-finnisches Militärwörterbuch*, 1940
* *Suomalais-englantilainen englantilais-suomalainen sotilassanasto = Military vocabulary in Finnish-English English-Finnish*, 1940
* *Suomi: XV olympialaisten kisojen maa*, 1952, toim. Eino Mäkinen, E. A. Rosenquist, Bruno Selin
* *Suomen puun miehiä: Finnish timber men*, 1954, toim. Veikko Hirvensalo, Matti Jalava, Vilho Lihtonen, E. A. Rosenquist, Helmer Roschier, Eino Saari
* *Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut: pohjoismaiset lajit Lahdessa 1.–9.3.1958: käsikirja-ohjelma, MM-tiedotuksia*, 1958, toim. E. A. Rosenquist

Lähteet
-------

1. 1 2   Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, ss. 716–717. (Viitattu 4.5.2019)
2. 1 2  Kuolleita. Fil. lisensiaatti Arnold Rosenquist. *Helsingin Sanomat*, 29.5.1964, s. 15.
**Jouko Vanhanen** (s. 26. joulukuuta 1952 Joensuu) on virolaisen kirjallisuuden suomentaja.

Vanhanen kirjoitti ylioppilaaksi Tapiolan yhteiskoulussa 1973 ja opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa, mutta oikeustiede jäi, kun hän innostui viron kielestä sekä Viron kulttuurista ja historiasta. Hän on työskennellyt suomentajana vuodesta 1981 lähtien ja kääntänyt viitisenkymmentä teosta vuoteen 2022 mennessä.

Vanhanen tunnetaan Jaan Krossin teosten suomennoksista. Hän sai kirjallisuuden valtionpalkinnon vuonna 2004 Kaisu Lahikaisen kanssa heidän yhteistyössä tekemästään Krossin teoksen *Uppiniskaisuuden kronikka* -suomennoksesta (2003). Muita Kross-suomennoksia on tämän kaksiosaiset muistelmat *Rakkaat kanssavaeltajat*.

Vanhasen ensimmäinen Kross-suomennos oli neljän historiallisen novellin kokoelma *Kleion silmien alla*. Kirjallisuudensuomennosten lisäksi Vanhanen on suomentanut myös näytelmiä ja kuunnelmia.

Lähteet
-------

1. ↑  Leppänen, Veli-Pekka: Virolaisen kulttuurin asialla. (70-vuotishaastattelu) *Helsingin Sanomat*, 24.12.2022, s. B 28. Helsinki:  Sanoma. ISSN 0355-2047. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 24.12.2022.
2. 1 2

Aiheesta muualla
----------------

* Verkkoviite | Osoite =
* Jouko Vanhanen *Estofilia*.  2018. Tallinna:  Suomen suurlähetystö. Viitattu 5.5.2018. (viroksi) (suomeksi)
* Palle Russow ja hänen ristiriitaiset ajatuksensa (Uppiniskaisuuden kronikasta)
* Jouko Vanhanen: "Hyvät naiset ja herrat", puheenvuoro kansallisarkistossa  27.5.2003. Tuglas-seura. Viitattu 3.6.2010.  (Archive.org)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |