recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kaiane Aldorino** (8. heinäkuuta 1986 Gibraltar) on gibraltarilainen missi, joka voitti 2009 Miss Gibraltar -tittelin ja samana vuonna ensimmäisenä gibraltarilaisena Miss Maailma -kilpailun.

Aldorino voitti kesäkuussa 2009 Miss Gibraltar -kilpailun ja pääsi näin maan edustajaksi Miss Maailma -kilpailuun. Johannesburgissa järjestetyss Miss Maailma -kilpailussa Aldorino pääsi ensimmäisenä gibraltarilaisena finaalivaiheeseen, kun hän voitti alkukilpailujen Beach Beauty -osion. Finaalivaihe järjestettiin 12. joulukuuta, ja Alrodino kruunattiin ensimmäisenä gibraltarilaisena Miss Maailmaksi. Gibraltar oli osallistunut kilpailuun vuodesta 1959.

Gibraltarilla alkoi juhlat heti Aldorinon voiton tultua ilmi. Monet menivät kaduille juhlistamaan voittoa, ja monilla oli mukana myös Gibraltarin lippu. Gibraltarin hallitus päätti järjestää Aldorinon kunniaksi kotiintulojuhlan torstaina 17. joulukuuta, jolloin Aldorino palasi kilpailusta takaisin Gibraltarille. Pääministeri Peter Caruana vastaanotti Aldorinon Gibraltarin lentoasemalla. Tämän jälkeen juhlaan kuului paarati Main Streetillä, näyttäytyminen yleisölle kaupungintalon parvekkeelta, lehdistötilaisuus Rock-hotellissa, illallistilaisuus samassa hotelissa ja illan päättävä ilotulitus.

Aldorino sai 2011 Gibraltarin kaksi merkittävintä kunnia-arvoa, Freedom of the Cityn ja Gibraltar Medallion of Honourin, joka oikeuttaa käyttämään lyhennettä GMH nimen perässä. Gibraltarin parlamentti oli myöntänyt kunnia-arvot yksimielisesti.

Lähteet
-------

1. 1 2  2009 - Kaiane Aldorino *Miss Gibraltar*. Government of Gibraltar.  Arkistoitu 16.8.2012. Viitattu 11.9.2012. (englanniksi)
2. ↑  Mascarenhas, Alice: Kaiane Takes Gibraltar into First Ever Miss World Final Final  26.11.2009. Gibraltar Chronicle.  Arkistoitu 22.12.2012. Viitattu 11.9.2012. (englanniksi)
3. 1 2  Mascarenhas, Alice: Gibraltar shouts WOW! with joy as Kaiane grabs Miss World title  14.12.2009. Gibraltar Chronicle.  Arkistoitu 12.8.2012. Viitattu 11.9.2012. (englanniksi)
4. ↑  Miss World 2009, Kaiane Aldorino (Miss Gibraltar) Welcome Home Celebration (pdf) Government of Gibraltar. Viitattu 11.9.2012. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
5. ↑  Kaiane Receives Rock's Top Accolades For Miss World Triumph  8.7.2011. Gibraltar Chronicle.  Arkistoitu 9.7.2011. Viitattu 11.9.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kaiane Aldorino** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Etruskilainen holmos, 600-luku eaa.
**Holmos** (m.kreik. ὅλμος) on antiikin aikainen keraaminen jalusta. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.

Holmos on muodoltaan korkea ja voimakkaasti profiloitu jalusta, jonka päälle asetettiin juhla-aterioilla käytettyjä suuria astioita, kuten dinos. Holmoksessa oli joskus koristeellisia aukkoja. On arveltu, että jalustan päällä ollut astia voitiin lämmittää holmoksen kautta.

* Etruskilainen holmos, 700–600-luku eaa.Etruskilainen holmos, 700–600-luku eaa.
* Faliskilainen holmos, n. 650–600 eaa.Faliskilainen holmos, n. 650–600 eaa.
* Faliskilainen holmos, n. 630–600 eaa.Faliskilainen holmos, n. 630–600 eaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: ὅλμος, ὁ *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
2. 1 2  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Holmos", *Antiikin käsikirja*, s. 219. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **holmokset** Wikimedia Commonsissa
**Otto Ulrik (Udalrik) Tulindberg** (18. tammikuuta 1804 Oulu – 25. huhtikuuta 1837 Huggenäs, Ruotsi) oli suomalainen muusikko ja ruotsiksi kirjoittanut kirjailija.

Tulindbergin vanhemmat olivat kamarineuvos ja säveltäjä Erik Tulindberg ja Margareta Kristina Nylander. Hän kävi Turun katedraalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1821. Tulindberg opiskeli sitten Turun akatemiassa ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1827. Hän muutti Ruotsiin 1828.

Teoksia
-------

* *Terpsichore : wittra och wettenskapliga försök 1–2*, utg. af Otto Tulindberg. Simelius, Helsingfors 1826

Lähteet
-------

* Suomen kirjailijat tietokanta[vanhentunut linkki]
* Kotivuori, Yrjö: Otto Ulrik Tulindberg. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Otto Albert Wrede af Elimä** (2. syyskuuta 1851 Anjala – 15. helmikuuta 1936) oli suomalainen maatalous- ja valtiopäivämies ja senaattori.

Wreden vanhemmat olivat kuvernööri, vapaaherra Carl Gustaf Fabian Wrede ja Margaretha Sofia Eleonora Glansenstjerna. Hän pääsi ylioppilaaksi 1869 ja toimi Elimäellä sijainneiden Moision ja Vilikkalan kartanoiden hoitajana 1881–1907. Wrede oli Hjeltin senaatin jäsen ja maanviljelystoimituskunnan päällikkö 1909. Wrede osallistui aatelissäädyssä sukunsa edustajana valtiopäiville 1882, 1885, 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli pankkivaltuusmiehenä 1905–1907, kirkolliskokouksen jäsenenä 1908 ja Elimäen kuntakokouksen puheenjohtajana 1878–1903. Wrede oli myös Pellervo-seuran johtokunnan jäsen 1904–1917 sekä Uudenmaan ja Hämeen läänin maanviljelysseuran puheenjohtaja 1907–1911.

Otto Wrede oli naimisissa vuosina 1874–1932 Johanna Margaretha Julie (Charlotte) Wrede af Elimän kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961 Viitattu 25.11.2019.
2. 1 2  Finlands ridderskaps och adels kalender, 1956, sivu 539


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Optinen kaksoistähti** tarkoittaa tähtiparia, joka taivaalta tai kaukoputkesta katsottaessa näyttää muodostavan kaksoistähden ja joilla näyttää olevan jotakuinkin samanlainen kirkkaus (ts. molemmat tähdet näyttävät olevan hyvin lähellä toisiaan ja vaikuttavat olevan suunnilleen yhtä kirkkaita) mutta jotka todellisuudessa sijaitsevatkin hyvin kaukana toisistaan. Ne ovat Maasta katsottuna sattumoisin samassa suunnassa mutta aivan eri etäisyyksillä, ainakin usean valovuoden, mutta parhaimmillaan jopa tuhansien valovuosien päässä toisistaan.
Tunnettu optinen kaksoistähti sijaitsee Otavan varressa, jossa Mizar ja Alcor näyttävät muodostavan parin.

Jos tähtien suuntaero on suurempi kuin 0,1 kaarisekuntia, ne voidaan erottaa kaukoputkella, ja silloin niitä sanotaan *visuaaliseksi kaksoistähdeksi*. Optisia kaksoistähtiä löytyi hyvin paljon kaukoputken keksimisen jälkeen. Herschel mittasi vuonna 1780 yli 700 tähden muodostaman parin asemien muutoksia ja havaitsi, että noin 50 pareista muutti keskinäistä asemaansa kahden vuosikymmenen tarkkailun kuluessa.

Esimerkkejä
-----------

### Visuaalinen kaksoistähti

* Alfa Centauri
* Sirius
* Procyon
* Capella
* p Eridani
* Polaris
* Acrux
* Mizar-systeemi (Aa/Ab/Ba/Bb) ja (ei ajateltu olevan fyysinen ennen vuotta 2009) Alcor (itse kaksoistähti, siten Mizar Ca/Cb)

### Optinen kaksoistähti

* Alpha¹ Capricorni ja Alpha² Capricorni
* Xi1,2 Sagittarii
* Winnecke 4

### Epävarmoja

* Alfa Centauri -järjestelmä (AB) ja Proxima Centauri (siten α Cen C): yleensä pidetään toisiinsa liittyneenä systeeminä
* Castor-järjestelmä (Aa/Ab/Ba/Bb) ja YY Geminorum (eli Castor Ca/Cb): yleensä pidetään fyysisenä systeeminä

Katso myös
----------

* Kaksoistähti
* Spektroskooppinen kaksoistähti

Lähteet
-------

1. ↑  Karttunen H. Oja H. Kröger P & Poutanen M: *Tähtitieteen perusteet*, s. 269. Huom. vanha painos. Ursa, 1984. ISBN 9518593671.
2. ↑  Binary stars (Arkistoitu – Internet Archive) Astronomy 222: Birth and Death of Stars
**Otto Vilhelm Styf** (9. heinäkuuta 1868 Savonlinna – 31. lokakuuta 1958) oli suomalainen kirjapainon johtaja ja päätoimittaja.

Styf opiskeli kirjapainoalaa Savonlinnassa ja oli sitten työssä Hufvudstadsbladetin kirjapainossa Helsingissä. Hän oli kirjapainon johtajana Savonlinnassa 1888–1892 ja Kuopiossa 1892–1905. Styf osti vuonna 1905 Iisalmen kirjapainon ja Salmetar-sanomalehden. Hän oli Salmettaren vastaavana toimittajana 1910–1930. Hän myi liikkeensä vuonna 1925 mutta jatkoi edelleen Iisalmen kirjapainon ja Oy Salmettaren johtajana aina vuoteen 1937 saakka. Vuonna 1937 Styf osti Iisalmessa toimineen ravintolan ja alkoi hoitaa sitä. 

Styf oli Iisalmen kaupunginvaltuuston jäsenenä ja hän oli muun muassa Iisalmen Käsityö- ja tehdasseuran puheenjohtajana sekä Iisalmen Säästöpankin hallituksen puheenjohtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Päivästä päivään, Helsingin Sanomat, 09.07.1938, nro 180, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  Kansaneläkelaitoksen henkilökortit -arkisto > Vuosina 1957-1958 kuolleiden yli-ikäisten henkilöiden hakemistokortit
3. ↑  70 vuotta, Savo, 09.07.1938, nro 154, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Handley Page Heyford** oli Handley Pagen valmistama brittiläinen kaksimoottorinen ja kaksitasoinen raskas pommikone, jossa oli neljän hengen miehistö. 

Konetta valmistettiin vuosien 1933–1936 välillä 125 kappaletta.

Heyford suunniteltiin Britannian ilmailuministeriön raskaan yöpommittajan suunnittelukilpailua varten. Koneen suunnittelusta vastasi suurelta osin Handley Pagen pääsuunnittelija George Rudolph Volkert.

Kiinteälaskutelineisen Heyfordin rungon etuosa oli alumiinirakenteinen, rungon takaosa ja siivet oli verhoiltu kankaalla. Prototyypissä siipisalot olivat teräsputkea, tuotantomalleissa duralumiinia, samoin kuin rungon takaosan rakenne. Myös siipikaaret olivat duralumiinia. Siivistä ylätaso kiinnittyi runkoon tavanomaisen alatason sijasta. Tämän vuoksi lentäjillä ja yläampujilla oli esteetön näköala joka suuntaan.

Koneesta rakennettiin H.P.38–prototyyppi, joka lensi ensilentonsa 12. kesäkuuta 1930. Sitä seurasi edelleenkehitelty H.P.50–prototyyppi.

Mallit
------

* Heyford Mk I, 15 kappaletta.
* Heyford Mk IA, 23 kappaletta.
* Heyford Mk II, 16 kappaletta.
* Heyford Mk III, 70 kappaletta.

Viitteet
--------

1. 1 2 3  Raul Colon: The Handley Page Heyford The Aviation History On-Line Museum. Viitattu 14.9.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3  C. H. Barnes: "Heyford (H.P.38 and H.P.50)", *Handley Page aircraft since 1907*, s. 287–305. Putnam, 1976. ISBN 0370000307. (englanniksi)
3. ↑  Heyford airwar.ru. Viitattu 14.9.2021. (venäjäksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Handley Page Heyford**.
**Huoltopalvelu** (aiemmin **taloushuolto**) on yksi armeijan huoltojoukkojen tehtävistä. Huoltopalveluun kuuluu elintarvikkeiden täydennys, vesihuolto, ruoan valmistus ja jakaminen sekä muonituskaluston, vaatetuksen ja majoituskaluston täydentäminen, kunnossapito ja evakuointi. Huoltopalvelu vastaa myös rahaliikenteestä, kenttäpostista sekä kaatuneiden huollosta.

Huoltopalveluihin kuuluu
------------------------

* Muonitus
* Vesihuolto
* Kenttähygienia
* Vaatetusmateriaalin jako ja vaihto
* Sotilaskoti- ja kanttiinitoiminta
* Kaatuneiden huolto
* Kenttäposti
* Maksuliikenne
* Materiaalikirjanpito
* Tilanhallinta

Toiminta kenttäolosuhteissa
---------------------------

Kenttäolosuhteissa huoltopalveluryhmä huoltopalvelu-upseerin/aliupseerin johdolla perustaa muonituspaikan (MP), jossa valmistetaan ruoka. Vääpeli tai huoltopalvelu-upseeri/aliupseeri järjestää ruoan toimittamisen sovittuun paikkaan, josta huollettavat joukkueet sen noutavat. Samalla huolehditaan joukkueen vaatetuksen ja majoitusvälineiden kunnossapidosta ja vaihdosta. Yksikön kirjuri huolehtii kenttäpostin jakamisesta ruoan noudon yhteydessä. Lämmin ateria pyritään toimittamaan kahdesti vuorokaudessa ja kriisitilanteessa taataan yksi lämmin ateria päivässä. Kunkin päivän kuivamuona jaetaan edellisenä päivänä päivällisen yhteydessä. Määrävahvuuksien mukaan yksittäisellä taistelijalla on ruokaa vuorokaudeksi, komppanialla riittää elintarvikkeita kahdeksi vuorokaudeksi ilman huoltoa ja pataljoonalla riittää elintarvikkeita kolmeksi vuorokaudeksi ilman, että se saa huoltoa ylempää.

Huoltopalveluryhmä vastaa myös talousveden hankinnasta. Muonitusryhmä kuluttaa vettä noin 600 litraa vuorokaudessa. Hygienia-aliupseeri vastaa kenttähygienian toteutumisesta. 

Huoltoryhmä noutaa elintarvike- ja vaatetäydennyksen pataljoonan huoltojoukkueen perustamasta elintarvikkeiden jakopaikasta (ejp). Samalla kaatuneet evakuoidaan pataljoonassa sijaitsevaan kaatuneiden kokoamispaikkaan.

Pataljoonan huoltojoukkue noutaa täydennyksen prikaatin huoltokeskukseen (HK) sijoitetuista elintarvikkeiden- ja vaatetuksen täydennyspaikoista. Saapuva ja lähtevä posti vaihdetaan kenttäpostikonttorissa ja kaatuneet toimitetaan kaatuneiden evakuoimispaikkaan (kep).

Prikaatin huoltojoukot noutavat täydennyksen armeijakunnan huoltokeskukseen sijoitetusta talouskenttävarastosta (talkvar). Posti toimitetaan keskuskenttäpostikonttoriin ja kaatuneet edelleen kaatuneiden evakuoimiskeskukseen (kek). Talouskenttävarastoa täydennetään kiinteiltä varikoilta ja kaupan keskusliikkeiden varastoista.
**Optiscan Oy** on Helsingissä sijaitseva varaston ja kentällä liikkuvan henkilöstön ohjauksen ja automaattisen tunnistuksen ratkaisuja toimittava yritys. Optiscanin ratkaisut perustuvat puheohjaus-, viivakoodi- ja RFID-teknologioihin. Optiscan Oy on osa Optiscan Groupia, jolla on toimintaa Ruotsissa (toimisto Tukholmassa), Norjassa (Oslo) jaTanskassa (Kööpenhamina).

Historia
--------

Optiscanin liiketoiminnan kehittyminen on näkynyt vuosien saatossa yhtiön nimessä. Ensimmäiset viivakoodilukijat myytiin vuonna 1977 Juha-Sähkössä, jonka viivakoodijaos yhtiöitettiin vuonna 1990. Tuolloin aloittanut Juha-Viivakoodi toimi vuoteen 2003 saakka, jonka jälkeen yrityksen nimi muutettiin Viivakoodi Optiscan Oy:ksi. Optiscan Groupin vakiintumisen myötä yhtiön nimi lyhennettiin Optiscan Oy:ksi vuonna 2007. Vuonna 2010 Optiscan osti Abakus Ohjelmistot Oy:n liiketoiminnan sekä Abakus MobileWork Suite -ohjelmiston.

Ratkaisut
---------

Optiscan toimittaa ratkaisuja varastojen, kenttätoimintojen sekä tuotannon ohjauksen ja hallinnan tehostamiseksi. Optiscanin asiakkaat toimivat mm. seuraavilla toimialoilla: tukkukauppa, kauppa, teollisuus, logistiikka (kuljetus ja varastointi, postiliiketoiminta) sekä terveydenhuolto. Varastoratkaisuissa käytetään tyypillisesti puheohjausta, viivakoodeja tai RFID:tä. Kenttätoimintojen ohjaamisessa yleisimmin kannettavia tiedonkeruupäätteitä sekä viivakoodeja, nykyään yhä useammin myös 2D-koodeja (QR-koodi, datamatrix).

**Puheohjausratkaisu** (puheohjaus, puheohjattu keräys, ääniohjaus, äänikeräily, äänikeräys) koostuu kannettavasta päätteestä sovelluksineen sekä kuuloke-mikrofoni -yhdistelmästä. Sovellus keskustelee reaaliajassa toimintaa ohjaavan pääjärjestelmän kanssa WLAN-verkon välityksellä.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

*
**Optinova Group** on suomalainen, Ahvenanmaan Maarianhaminassa toimiva muoviteollisuusyritys, joka valmistaa erikoisletkuja sekä lääketieteelliseen käyttötarkoitukseen että vaativan teollisuuden käyttöön. 

Optinova tuottaa letkuja yli 1 000 eri asiakkaalle ympäri maailmaa ja sillä on myyntiedustajat niin Euroopassa, Aasiassa kuin Pohjois-Amerikassa. Optinovalla on noin 400 työntekijää ympäri maailman. Näistä noin 140 henkeä on töissä Godbyn tehtaalla. se on Ahvenanmaan suurin työnantaja Maarianhaminan ulkopuolella. Godbyn tehtaan lisäksi Optinovalla on toinen tehdas Ahvenanmaalla, Jomalan kunnassa ja lisäksi tehdas Thaimaan Chonburissa. Optinova tuottaa letkuja puhdastilassa sekä Godbyssa että Chonburissa. 

Optinovan tuotteisiin kuuluu suuri joukko erilaisia letkuja niin vaativan teollisuuden tarpeisiin kuin lääkinnällisiin laitteisiin. Optinova räätälöi tuotteet kullekin asiakkaalle, jotka ovat kansainvälisiä suuria tuottajia. Optinovan tuotteita käytetään muun muassa sydänkatetreissa, ehkäisyvälineissä ja koeputkihedelmöityksessä lääketieteen puolella. Sekä erikoisteollisuuden puolella letkuja käytetään autoteollisuudessa, elintarviketeollisuudessa sekä nesteiden ja kaasujen siirrossa

Optinova Ab:n perusti vuonna 1971 ruotsalainen fluoropolymeereihin erikoistunut Habia Technofluor AB. Vuonna 1990 Godby Plast Ab:n nimellä toimineen yrityksen ostivat ahvenanmaalaiset sijoittajat ja nimeksi vaihdettiin pian Optinova Ab. Optinova-yritysryhmän omistaja on vuodesta 1992 ollut ahvenanmaalainen sijoitusyhtiö Eriksson Capital Ab, jonka omistuksiin kuuluu myös Hangossa toimiva keinosuolivalmistaja Visko Teepak.

Optinova on maailmanlaajuisesti huomattava ekstruusiotuottaja. Vuonna 2015 Optinova osti Scantuben tehtaan ja laajensi kaupan avulla portfoliotaan teollisuuden erikoisletkuihin.

Lähteet
-------

1. 1 2  History, Optinova. Viitattu 27.4.2015.
2. ↑  Organisation, Optinova. Viitattu 27.4.2015.
3. ↑  Optinova MLE Inc, Manta.com. Viitattu 27.4.2015.
4. 1 2 3  Fagerholm, Torsten: Åländsk high-tech från lilla Godby (Arkistoitu – Internet Archive), Forum för ekonomi och teknik 26.9.2014. Viitattu 27.4.2015.
5. ↑  Våra innehav (Arkistoitu – Internet Archive), Eriksson Capital Ab. Viitattu 27.4.2015.
6. ↑  Optinova Opens Facility in the United States (Arkistoitu – Internet Archive), European Medical Device Technology (EMDT) 29.8.2011. Viitattu 27.4.2015.
**S/S Bengtskär** oli suomalainen höyrylaiva. Alus hoiti reittiliikennettä Tenholan kirkonkylän ja Hangon välillä.

Valmistus
---------

Alus valmistettiin vuonna 1875 Eriksbergin telakalla Göteborgissa Helsingfors-Skärgårds Trafik Ab:lle, joka sijoitti aluksen Helsingin länsisaariston liikenteeseen nimellä *Adlercreutz*.

Palvelus
--------

*Adlercreutz* kuljetti Helsingin länsisaaristossa rahtia ja matkustajia, kunnes se myytiin 1. joulukuuta 1890 Turkuun ÅSÅA:lle. Uudelta omistajaltaan se sai nimen *Pargas*. Alukselle tehtiin seuraavana vuonna muutostöitä ennen kuin se laitettiin Turun ja Kemiön Taalintehtaan Långvikenin reitille. Vuonna 1892 aluksen reittinä oli myös Turusta Paraisten Lofsdalin kautta Nauvon Prostvikiin.

Alus myytiin vuonna 1906 Luotsilaitokselle Hankoon Bengtskärin majakkatyömaalle, jolloin se sai nimen *Bengtskär*. Se oli yhteysaluksena majakkatyömaan ja Hangon välillä. Majakkatyömaan valmistuttua seuraavana vuonna alus siirrettiin Helsingissä telakalle, ja se myytiin kauppias Arthur Leschille. Aluksen palattua telakalta uusi omistaja laittoi sen reitille Hangosta Bromarvin kautta Saloon.

Alukselle tuli 2. marraskuuta 1907 Tenholasta 35 matkustajaa matkalle Hankoon. Pimeässä sumun haitatessa näkyvyyttä alus ajautui pois reitiltä, ja se törmäsi vedenalaiseen kariin. Paniikkiin joutuneiden matkustajien rynnättyä pelastusveneisiin toinen niistä kaatui ja sen matkustajat joutuivat veteen. Veteen joutuneista onnistuttiin pelastamaan toiseen veneeseen muut paitsi yhtä miestä lapsineen ja vanhempaa naishenkilöä.

Alus romutettiin vuonna 1910 uppoamispaikalla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Turkusteamers.com
2. 1 2  Bengtskär *Hylyt.net*. Viitattu 13.1.2012.
**Adriano Augusto Foglia** (s. 25. huhtikuuta 1981 São Paulo, Brasilia) on brasilialaissyntyinen italialainen futsalpelaaja, joka edustaa Marca Futsalia. 

Italian futsalmaajoukkueessakin pelannut Foglia on voittanut maajoukkueen kanssa yhden MM-hopean vuodelta 2004 ja yhden MM-pronssin vuodelta 2008. Hän on osallistunut kaksiin MM-kilpailuihin. Vuonna 2000 Italiaan muuttanut Foglia on pelannut myös neljissä EM-kilpailuissa, joista hänellä on yksi EM-kulta vuodelta 2003 sekä yksi EM-hopea ja -pronssi. 

Foglia valittiin vuonna 2003 vuoden parhaaksi futsalpelaajaksi. Vuodesta 2011 hän on edustanut italialaista Marca Futsalia.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

Vuoden futsalpelaaja

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 Brasilia Manoel Tobias | 2001 Brasilia Manoel Tobias | 2002 Brasilia Manoel Tobias | 2003 Italia Adriano Foglia | 2004 Brasilia Falcão | 2005 Espanja Javi Rodríguez | 2006 Brasilia Falcão | 2007 Venäjä Vladislav Šajahmetov |
| 2008 Brasilia Schumacher | 2009 Espanja Kike | 2010 Portugali Ricardinho | 2011 Brasilia Falcão | 2012 Brasilia Falcão | 2013 Espanja Sergio Lozano | 2014 Portugali Ricardinho |
Valaistusvyöhykkeiden jakautuminen maapallolla.

**Valaistusvyöhykkeet** tarkoittavat Maan vyöhykkeitä, jotka saavat eri määrän auringon valoa eri vuoden- ja vuorokaudenaikoina Maan pyöreyden ja akselikulman takia. Päiväntasaajan ympärillä valon ja auringon energian määrä on läpi vuoden kaikkein tasaisin vuorokausittain tarkasteltuna, ja navoilla vaihtelut taas ovat kaikista suurimpia. Maapallo jakaantuu kolmeen valaistusvyöhykkeeseen. Valaistusvyöhykkeiden rajoina toimivat kääntö- ja napapiirit. 

Kääntöpiirien välissä päiväntasaajan ympärillä on tropiikki. Koordinaatiston avulla ilmaistuna tropiikki sijaitsee 23. pohjoisen ja 23. eteläisen leveyspiirin välissä. Siellä Aurinko paistaa kaksi kertaa vuodessa kohtisuoraan maahan, eli "taivaan korkeimmalta kohdalta". Sanotaan, että aurinko on tällöin zeniitissä tai zeniittiasemassa. Vuodenaikojen väliset valaistuserot ovat pieniä, ja siksi tropiikissa onkin käytännössä vain yksi vuodenaika eli kesä. Vuorokauden sisällä sen sijaan valaistuserot ovat suuret, sillä aurinko vastaavasti siirtyy täysin toiselle puolelle maapalloa. Pimeä tulee nopeasti, lähes aina ilman hämäränvaihetta, tai joskus äärimmäisen lyhytkestoisen hämäränvaiheen jälkeen. 

Tropiikin molemmin puolin sijaitsevat keskileveydet, jotka rajoittuvat napa- ja kääntöpiirien väliin, eli 23,5. leveyspiiristä 66,5. leveyspiiriin sekä pohjoisella että eteläisellä pallonpuoliskolla. Näillä vyöhykkeillä vuodenaikojen vaihtelu on suurempaa, ja se kasvaa napoja kohti mentäessä. Aamulla ja illalla on pitkään hämärää. Aurinko ei paista koskaan zeniitistä, mutta ei myöskään koskaan pysy ylhäällä kahden vuorokauden väliä tai jätä nousematta kahden yön välissä. Keskileveyksillä ei siis koskaan ole kaamosta tai yötöntä yötä.

Napakalotit ovat napapiirien sisälle jäävät kalotin muotoiset alueet, joille on ominaista pitkä hämärän aika aamulla ja illalla. Kaloteilla on talvella kaamos, jolloin Aurinko ei nouse lainkaan taivaanrannan yläpuolelle ja kesällä yötön yö, jolloin Aurinko ei laske lainkaan. Kaamos ja yötön yö pitenevät sitä mukaa, mitä lähemmäs napoja mennään. Jos tarkkaillaan Auringon nousemista ja laskemista "navan päältä", Aurinko ei varsinaisesti laske ja nouse kuin kerran vuodessa. Näin ollen 90. leveyspiirillä päivä kestää puoli vuotta ja yö puoli vuotta.
**S/S Arcturus** oli Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön omistama matkustajahöyrylaiva joka liikennöi pääasiassa linjalla Helsinki/Hanko/Turku–Kööpenhamina–Hull. *Arcturus* oli liikenteessä 57 vuoden ajan 1899–1956.

Historia
--------

S/S Arcturuksen tupakkahuone. Kuva: Suomen merimuseo.
Turistiluokan hytti. Kuva: Suomen merimuseo.
*Arcturus* rakennettiin 1899 *Gourlay Bros. & Co*:n telakalla Dundeessa Skotlannissa. Se liikennöi ensimmäisen maailmansodan puhkeamiseen saakka Suomesta Englantiin. Ensimmäisen maailmansodan aikana alus oli Tukholmassa ja helmikuussa 1918 se kuljetti jäänmurtaja *Sammon* avustamana 945 jääkäriä Libausta Saksasta Vaasaan, jonne se saapui 25. helmikuuta 1918.

Sotien välisenä aikana 1920- ja 1930-luvuilla *Arcturus* jatkoi liikennettä enimmäkseen linjalla Helsinki/Hanko/Turku–Kööpenhamina–Hull. Alus törmäsi 19. joulukuuta 1930 tiheässä sumussa Kattegatin luona toiseen Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön matkustajalaivaan *S/S Oberoniin*. Törmäyksen seurauksena *Oberon* upposi vieden mukanaan 43 henkilöä. *Arcturus* sai vain jonkin verran vaurioita keulaansa ja se pystyi jatkamaan matkaa omin voimin pelastustöiden päätyttyä.

Talvisodan aikana 13. tammikuuta 1940 *Arcturus* vaurioitui lentopommituksessa Turun satamassa. Korjausten yhteydessä sen ruumaan rakennettiin tilat 500 sotalapsen kuljettamiseen, ja alus kuljettikin sitten sotalapsia Turusta Tukholmaan.

Sodan jälkeen *Arcturus* liikennöi linjoilla Turku–Tukholma ja Helsinki–Antwerpen. Vuonna 1948 se kuljetti valtaosan Suomen olympiajoukkueesta Lontoon olympialaisiin. Helsingin olympialaisten aikana kesällä 1952 alus oli linjalla Turku–Tukholma. Se saapui viimeiseltä matkaltaan Antwerpenistä Suomeen 22. lokakuuta 1956. Se myytiin 1957 Lyypekkiin Länsi-Saksaan, ja alus romutettiin samana vuonna Hendrik-Ido-Ambachtissa Hollannissa.

Laivan kunniaksi on nimetty Helsingin Kalasatamaan Arcturuksenkatu. Alus mainitaan Hiski Salomaan laulussa "Savonpojan Amerikkaan tulo". Myös Hangon Gunnarsinrannassa on Arcturuksentie.

Suomen merimuseossa Kotkassa on Arcturuksen 7,5 metriä pitkä pienoismalli, joka on rakennettu vuonna 2008.

Lähteet
-------

1. 1 2  Olympiateemaa Merikeskus Vellamossa Merikeskus Vellamo.  Arkistoitu 7.4.2014. Viitattu 5.4.2014.
2. ↑
3. ↑  Arcturiksenkatu, suunntitelma Helsingin rakennusvirasto.  Arkistoitu 7.4.2014. Viitattu 5.4.2014.
4. ↑  Hiski Salomaa – Savonpojan Amerikkaan tulo *Youtube*.
5. ↑  Google Maps
6. ↑  Suomen merimuseo. Selkokielinen opas museon näyttelyyn. (Sivu 7) *merikeskusvellamo.fi*. Viitattu 25.12.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön siirtolaislaivat – kuvia S/S Arcturuksesta[vanhentunut linkki]

Lähteet
-------

* Haavikko, Paavo & Reunanen, Markku: *Vuosisadan merikirja - Effoan sata ensimmäistä vuotta 1883-1983*. Helsinki: Effoa - Suomen höyrylaiva Oy, 1983. ISBN 951-99438-1-1.
* Turun matkustajahöyrylaivat – S/S Arcturus
* Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön siirtolaislaivat – S/S Arcturus[vanhentunut linkki]
Prinssi Kaarlen etumaaPrinssi Kaarlen etumaan pohjoiskärki

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
78°34′13″N, 11°7′25″ENorja |
| Vesialue | 
Pohjoinen jäämeriView and modify data on Wikidata  |
| Korkeimmat kohdat | 
Monacofjellet (en), 1 084 mView and modify data on Wikidata  |
| Pinta-ala | 
615 km² |

Väestö| Asukasluku | 
asumaton |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Prinssi Kaarlen etumaa** (norjaksi *Prins Karls Forland*) on Huippuvuorten Länsimaan länsirannikon edustalla oleva saari.

Prinssi Kaarlen etumaa on merkitty punaisella tässä Huippuvuorten kartassa

Maantiede ja luonto
-------------------

Prinssi Kaarlen etumaa on n. 85 km pitkä ja 5-11 km leveä, ja sen erottaa Länsimaan rannikosta Forlandsundetin salmi.

Saaren korkein kohta on Monacofjället (1084 m), joka on koko läntisten Huippuvuorten korkein huippu. Saaren eteläpäässä on Salfjället (431 m), joka oli aikoinaan tärkeä maamerkki purjehtijoille, ja pohjoiskärjessä Fuglehukfjället (582 m), lintuvuori jonka rinteet laskeutuvat jyrkkinä mereen.

Saari ja sitä ympäröivät merialueet muodostavat Forlandetin kansallispuiston vuodesta 1973 asti. Siellä on maailman pohjoisin kirjohylkeiden populaatio.

Historiaa
---------

Ensimmäisenä saaren näki hollantilainen tutkimusmatkailija Willem Barents vuonna 1596. Saari on saanut nimensä englantilaisilta valaanpyytäjiltä, jotka 1600-luvun alussa kutsuivat sitä kuningas Jaakko I:n pojan Kaarlen mukaan. Englantilaisten lisäksi saarella vieraili norjalaisia ja pomoreita. Valaanpyynnin ohessa saarelta ja sen edustan luodoilta kerättiin haahkanuntuvia.

Skotlantilainen William Speirs Bruce teki saarelle neljä tutkimusmatkaa v. 1898, 1906, 1907 ja 1909. Hän nimesi Monacofjelletin rahoittajansa, Monacon ruhtinas Albert I:n kunniaksi.

Norjan Polaari-instituutti on rakennuttanut ja ylläpitänyt majakoita Forlandsundetin rannoille v. 1912 alkaen, ja v. 1946 saatiin majakka myös Fuglehukeniin, ohjaamaan Ny-Ålesundiin kulkevia laivoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Prinssi Kaarlen etumaa Kotus.fi:  Kotimaisten kielten keskus. Viitattu 14.11.2022.
2. 1 2 3 4 5 6  Susan Barr: Prins Karls Forland *Store norske leksikon*. Viitattu 14.11.2022. (norjaksi)
3. ↑  Monacofjellet Norsk polarinstitut. Viitattu 14.11.2022. (englanniksi)
**Adriana Vilagoš** (s. 2. tammikuuta 2004) on serbialainen keihäänheiton EM-mitalisti ja kaksinkertainen nuorten maailmanmestari.

Vilagoš saavutti Tallinnan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021 hopeaa tuloksella 60,44. Kuukautta myöhemmin hän voitti saman ikäluokan maailmanmestaruuden Nairobissa tuloksella 61,46. Vuonna 2022 hän voitti Balkanin-mestaruuden, kultaa Välimeren kisoissa sekä alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden Calissa Serbian alle 23-vuotiaiden ennätystuloksella 63,52. Hän saavutti hopeaa Münchenin EM-kilpailuissa 2022 tuloksella 62,01.

Vilagoš heitti alle 18-vuotiaiden maailmanennätyksen 68,76 (500-grammainen keihäs) Sremska Mitrovicassa 7. maaliskuuta 2020. Hän kohensi ennätyksen lukemiin 70,10 Kraljevossa 14. elokuuta 2021. Hän on voittanut Serbian-mestaruuden 2022.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Laji* | *Tulos* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| keihäänheitto | 63,52 | Cali | 2. elokuuta 2022 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Adriana Vilagoš Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Adriana Vilagoš Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Fred Hampton** (30. elokuuta 1948 – 4. joulukuuta 1969) oli yhdysvaltalainen poliittinen aktivisti ja Mustien panttereiden jäsen. Poliisin erikoisyksikkö ampui hänet vuoteeseensa, kun hän oli nukkumassa. Jälkeenpäin tehty selvitys julisti murhan "oikeutetuksi" (engl. *justifiable homicide*), mutta siviilioikeudenkäynnissä Hamptonin omaiset saivat yhteensä 1,85 miljoonan dollarin korvaukset.

Kuolemaansa edeltäneinä kuukausina Hampton oli noussut nopeasti Mustien panttereiden hierarkiassa. Hän loi yhteyksiä valkoisiin ja latinotaustaisiin kansalaisoikeusliikkeen toimijoihin ja radikaaleihin ryhmittymiin. FBI:n johtaja J. Edgar Hoover piti häntä vakavana uhkana ja määräsi Mustat pantterit tuhottaviksi. Kun FBI:n vastavakoiluohjelma Cointelpro paljastui vuonna 1971, selvisi että Cointelpron hallussa oli Fred Hamptonin asunnon pohjapiirros.

Hamptonin murhan jälkeen The Weather Underground julisti sodan Yhdysvaltain hallitusta vastaan. Murhaa on käsitelty dokumenttielokuvissa, ja siihen viitataan muun muassa Rage Against the Machinen ja Rick Rossin kappaleiden sanoituksissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Musta Pantteri sai surmansa ammuskelussa. (hs.fi/aikakone) *Helsingin Sanomat*, 5.12.1969, s. 22.
2. ↑  Taistelu Mustien pantterien talosta. (hs.fi/aikakone) *Helsingin Sanomat*, 9.12.1969, s. 22.
3. ↑  Cook County Board Approves Settlement for Panther Suit (Korvaussumman saajia olivat myös toisen samassa iskussa kuolleen henkilön omaiset) *The New York Times*.  3.11.1982. Viitattu 1.9.2017. (englanniksi)
4. ↑  Haas, Jeffrey: *The Assassination of Fred Hampton*, s. 176. Lawrence Hill Books, 2010. ISBN 978-1-56976-709-2.
5. ↑  The FBI COINTELPRO Program and the Fred Hampton Assassination *HuffPost*.  2.2.2014. Viitattu 1.9.2017. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Yhdysvallat
* Venäjä

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Aiheesta muualla
----------------

* Getty Imagesin kuvia aiheesta Fred Hampton
* *The Murder of Fred Hampton* -dokumentin IMDb-sivu
**Valamir** (k. 468 tai 469) oli Pannonian ostrogoottien kuningas. Valamir oli kuningas Vandalariuksen poika, ja häntä pidettiin kaikkien Pannonian ostrogoottien kuninkaana. Hän jakoi kuninkuuden veljiensä Theodemirin ja Vidimirin kanssa. Valamir hallitsi valtakunnan itäisiä osia. 

Veljekset seurasivat hunneja Galliaan vuonna 451, ja Valamir komensi ostrogoottien joukko-osastoa Katalaunien kenttäin taistelussa. Vuonna 456 Valamir torjui hunnien hyökkäyksen ja pakotti nämä vetäytymään Dniepr-joelle. Vuonna 467 tai 468 hän onnistui torjumaan uuden hunnien iskun lähellä nykyistä Belgradia. Valamir kuoli kuitenkin seuraavana vuonna hunnien seuraavassa hyökkäyksessä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kings of the Ostrogoths in Pannonia Foundation for Medieval Genealogy. Viitattu 25.10.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Vandalarius** |  **Ostrogoottien kuningas**  | Seuraaja: **Theodemir** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**SAI KZ III** oli tanskalaisen Skandinavisk Aero Industrin valmistama yksimoottorinen yleisilmailukone, joka teki ensilentonsa syyskuussa 1944. Konetta valmistettiin 64 kappaletta, mikä teki siitä SAI:n eniten valmistaman konetyypin.

Historia
--------

KZ III:n prototyyppi teki ensilentonsa 11. syyskuuta 1944 sairaalalentokäyttöön varustettuna. 90 hevosvoiman de Havilland Gipsy Minor -moottorilla varustetun prototyypin runko oli teräsputkirakenteinen, siipien ja peräsimien ollessa puurakenteiset. Suurin osa koneesta oli pinnoitettu kankaalla.

Kaksi KZ III:a myytiin vuonna 1945 Tanskan kuninkaallisille ilmavoimille yhteyslentokonekäyttöön, joiden lisäksi osa koneista myytiin ulkomaanmarkkinoille Ruotsiin, Norjaan, Islantiin ja Belgiaan. Valmistetuista koneista neljä varustettiin sairaalalentokoneiksi, koneisiin oli mahdollista nostaa paarit rungon paapuurin puoleisen sisäänkäynnin kautta. Konetyyppiä käytti muun muassa sairaalakuljetuksia hoitanut Zone-Redningskorpset (nyk. Flack) vuoteen 1963 saakka.

Koneen pohjalta kehitettiin myöhemmin paranneltu KZ VII -malli, jota valmistettiin 53 kappaletta.

Säilyneet koneyksilöt
---------------------

SAI KZ III Tanskan ilmailumuseossa.
Dansk Veteranflysamling (nyk. Tanskan ilmailumuseo) sai lahjoituksena KZ III OY-DZA:n lahjoituksena Chr. Hoelgaard Lundilta. Kone oli palvellut sairaalalentotehtävissä joulukuulle 1962.

Tekniset tiedot
---------------

*Lähde:* 

**Yleiset ominaisuudet**

* **Miehistö:** 2
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&&09.06000009,60 m
* **Tyhjäpaino:** &&&&&&&&&&&&0419.&&&&00419 kg
* **Lentopaino:** &&&&&&&&&&&&0650.&&&&00650 kg
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Blackburn Cirrus Minor -nelisylinterinen rivimoottori; &&&&&&&&&&&&&075.&&&&0075 kW (&&&&&&&&&&&&0100.&&&&00100 hv)

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** &&&&&&&&&&&&0185.&&&&00185 km/h
* **Matkalentonopeus:** &&&&&&&&&&&&0150.&&&&00150 km/h
* **Laskunopeus:** &&&&&&&&&&&&&055.&&&&0055 km/h
* **Lakikorkeus:** &&&&&&&&&&&04150.&&&&004 150 m

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  KZ III *flymuseum.dk*. Danmarks Flymuseum. Viitattu 3.3.2017. (tanskaksi)
2. ↑  KZ VII *flymuseum.dk*. Danmarks Flymuseum. Viitattu 3.3.2017. (tanskaksi)
3. ↑  Dansk Veteranflysamling har skiftet navn *flymuseum.dk*. Danmarks Flymuseum. Viitattu 3.3.2017. (tanskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **SAI KZ III** Wikimedia Commonsissa
**Constantin Coandă** (5. maaliskuuta 1857 Craiova, Valakia – 4. huhtikuuta 1932 Bukarest, Romania) oli romanialainen kenraali ja poliitikko. Hän otti osaa esimerkiksi ensimmäiseen maailmansotaan toimien vuonna 1918 jonkin aikaa myös Romanian pääministerinä. Sittemmin hän oli mukana esimerkiksi Pariisin rauhankonferenssissa, sekä toimi eri ministerinviroissa ja senaatin puhemiehenä.

Elämäkerta
----------

Constantin Coandă syntyi Craiovassa 5. maaliskuuta 1857. Hän opiskeli Ranskan Pariisin tunnetussa oppilaitoksessa École polytechnique ja valmistui vuonna 1877. Coandă jatkoi opintojaan Ranskassa liittyen École spéciale militaire de Saint-Cyrin sotilaskouluun Fontainebleaussa. Coandă valmistui Saint-Cyristä vuonna 1891.

Coandă palasi myöhemmin Ranskasta ja hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä ja toisessa Balkanin sodassa. Vuosien 1913–1916 välillä hän toimi Romanian armeijan ylitarkastajana ja hetken aikaa myös sen ylipäällikkönä. Romania oli julistanut sodan keskusvalloille ensimmäisessä maailmansodassa. Coandă toimi Romanian armeijan lähettiläänä Venäjän sotilasjohdolle. Toukokuussa 1918 hän oli puolestaan osa romanialaista lähtystöä, joka solmi Romanian erillisrauhan keskusvaltojen kanssa.

Romanian kanssa solmitusta rauhausta huolimatta keskusvaltojen ja etenkin Itävalta-Unkarin asema heikkeni nopeasti maailmansodan edetessä. Tilanne johti lopulta Saksan tukeman Alexandru Marghilomanin hallituksen kaatumiseen ja Constantin Coandăn nousuun maan pääministeriksi 6. marraskuuta 1918. Coandăn johtama hallitus julisti uudestaan sodan Saksalle. Saksalaiset joukot alkoivat poistua aiemmin haltuunsa ottamista osista Romaniaa. 28. marraskuuta Bukovinan romanialaiset päättivät liittyä Romaniaan ja 1. joulukuuta heitä seurasivat Transsilvanian romanialaiset. Coandă erosi pääministerin tehtävästään 14. joulukuuta Romanian kuningas Ferdinand I:n palatessa pääkaupunki Bukarestiin hovin oltua sodan aikana Iașissa.

Seuraavana vuonna Coandă liittyi kenraali Alexandru Averescun johtamaan Romanian kansapuolueeseen eli *Partidul Poporului*. Coandă oli mukana romanialaisessa lähetystössä Pariisin rauhankonferenssiin, jossa allekirjoitettiin Unkarin kanssa solmittu Trianonin rauha. Coandăn muihin virkoihin lukeutuivat Romanian senaatin puhemiehenä toimiminen vuosina 1920–1921 ja 1926–1927, teollisuusministerin virka vuonna 1926 ja salkuttoman ministerin virka elokuusta 1926 kesäkuuhun 1927. Coandă kuoli Bukarestissa 4. huhtikuuta 1932. Hänen poikansa Henri Coandă tuli tunnetuksi lentokonesuunnittelijana Ranskassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Wojciech Roszkowski ja Jan Kofman: *Biographical Dictionary of Central and Eastern Europe in the Twentieth Century*, s. 163. M.E.Sharpe, 2008. ISBN 978-0-7656-1027-0. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
SA-2:n laukaisu
**SA-2** oli Saturn I -kantoraketin toinen lento ja ensimmäinen lento Korkea vesi -projektissa (*Project High Water*) ja osa Apollo-avaruusohjelmaa.

SA-2:n tavoitteet olivat paljolti samat kuin SA-1:ssä, mutta uusien moottorien ja tekniikan testaamisen lisäksi SA-2 oli suunniteltu Korkea vesi -projektia varten. Siinä tarkoituksena oli vapauttaa suuri määrä vettä ilmakehän ylemmissä kerroksissa ja tutkia sen vaikutuksia. Tätä tarkoitusta varten toinen ja kolmas vaihe täytettiin 109 000 litralla vettä (noin 9½ kertaa olympialaisten uima-altaan vesimäärä). Kun raketti saavutti 105 km:n korkeuden, se räjäytettiin kauko-ohjauksella. Tällä pystyttiin tutkimaan vaikutuksia radiolähetyksiin ja paikallisiin sääolosuhteisiin.

Laukaisu tapahtui 25. huhtikuuta 1962 kello 14.00.32 UTC Cape Canaveralista ja 2 minuuttia 2,56 sekuntia myöhemmin raketti räjäytettiin. Se ehti saavuttaa 105 km:n korkeuden.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **SA-2 (Apollo)**.
* The Apollo Spacecraft - Lunar Orbit Rendezvous: Mode and Module, April 1962 through June 1962 (Arkistoitu – Internet Archive)

Apollo-ohjelma

|  |  |
| --- | --- |
| Miehittämättömät testilennot: | SA-1 - SA-2 - SA-3 - SA-4 - SA-5 - A-101 - A-102 - A-103 - A-104 - A-105 Pad Abort Test-1 - Pad Abort Test-2 - QTV - A-001 - A-002 - A-003 - A-004 - AS-201 - AS-203 - AS-202 - Apollo 4 - Apollo 5 - Apollo 6 |
| Muut | Apollo 1 |
| Miehitetyt lennot: | Apollo 7 - Apollo 8 - Apollo 9 - Apollo 10 - Apollo 11 - Apollo 12 - Apollo 13 - Apollo 14 - Apollo 15 - Apollo 16 - Apollo 17 |
| Peruutetut lennot: | Apollo 18 - Apollo 19 - Apollo 20 |
| Muuta | 

|  |  |
| --- | --- |
|  Alukset | Apollo-avaruusalus - Kuumoduuli |
| Saturn-rakettiperhe | Saturn I - Saturn IB - Saturn V |
|  Muut | Vehicle Assembly Building - Crawler-transporter - Mobile Launcher Platform |

 |
**Azerbaijan Airlinesin lento 56** oli Azerbaijan Airlinesin reittilento Nahitševanista Bakuun. Lennolla 5. joulukuuta 1995 käytetty Tupolev Tu-134B-3 syöksyi maahan pian lähdettyään lentoon Nahitševanin lentoasemalta, kun toiseen moottoriin tuli vika ja miehistö sammutti väärän moottorin. Lennolla oli 76 matkustajaa ja kuusi miehistön jäsentä eli yhteensä 82 ihmistä, joista 52 kuoli maahansyöksyssä.

Kone lähti lentoon Nahitševanista kello 17.52. Perämies vastasi koneen ohjaamisesta. Koneen noustua 60 metrin korkeuteen sen vasemmanpuoleiseen moottoriin tuli vika ja se lakkasi toimimasta. Perämies reagoi korjaamalla tästä aiheutuneen koneen kallistumisen vasemmalle. Viiden sekunnin kuluttua lentomekaanikko kertoi, että oikeanpuoleinen moottori oli lakannut toimimasta. Kapteeni otti ohjauksen itselleen. Hän ei voinut päätellä koneen kallistumisesta, kumpi moottori oli kyseessä, sillä perämies oli jo oikaissut koneen.

Kone jatkoi nousua yhdellä moottorilla. Noin 140 metrin korkeudella kapteeni käski lentomekaanikkoa sammuttamaan oikeanpuoleisen moottorin. Lentomekaanikko veti moottorin tehovivun tyhjäkäynnille ja huomasi, että teho vähenikin toimivasta moottorista. Hän siirsi tehovivun takaisin alkuperäiseen tehoasetukseen, mutta moottori oli jo ehtinyt sammua. Kone oli noussut 197 metrin korkeuteen. Kapteeni päätti tehdä pakkolaskun. Hänen oli käännettävä konetta jyrkästi oikealle väistääkseen kerrostaloa. Kone syöksyi lopulta pellolle 3,8 kilometrin päässä Nahitševanin lentoasemalta. Se oli kallistunut 37 astetta oikealle, ja sen vajoamisnopeus oli 10 metriä sekunnissa.

Tutkinnassa selvisi, että moottori oli sammunut, koska sitä oli käytetty viallisena yli 30 tuntia ilman korjauksia. Väärän moottorin sammuttamiseen vaikutti ohjaamon huono ergonomia: lentomekaanikon työpisteen moottorimittareita oli vaikea nähdä heikossa valaistuksessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Accident description Aviation Safety Network. Viitattu 17.7.2017. (englanniksi)
Mweru Wantipan kansallispuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Pohjoinen maakunta ja Luapulan maakunta, Sambia |
| Pinta-ala | 
3 134 km2 |

Hallinto| Tyyppi | 
kansallispuisto |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

Satelliittikuva kansallispuiston lähialueilta: Mwerujärvi vasemmalla, Mweru Wantipa keskellä ja Tanganjikajärven eteläpää oikealla
**Mweru Wantipan kansallispuisto** on Sambian pohjoisosissa sijaitseva kansallispuisto. Se sijaitsee Mwerujärven ja Tanganjikajärven välisellä alueella ulottuen Pohjoiseen maakuntaan kuuluvaan Kaputan sekä Luapulan maakuntaan kuuluvaan Nchelengen piireihin. Kansallispuiston pinta-ala on 3134 km2 ja alueeseen kuuluu Mweru Wantipa -järvi, jonka mukaan kansallispuisto on saanut nimensä. Kansallispuisto sijaitsee 900–1425 metrin korkeudella merenpinnasta ja alueen vuotuinen sademäärä on 1050–1150 mm.

Mweru Wantipan kansallispuisto käsittää järvenrantakasvillisuutta, itigitiheikköjä sekä metsäalueita. Alueen vesistöjen vedenpinnan korkeus vaihtelee ja sen myötä alue on ajoittain ruohostomaata, vetistä suota tai laaja matala järvi. Padon myötä osa alueesta on nykyisin pysyvästi veden peitossa. Mweru Wantipa -järvi ja sen ympäristöt ovat 900–1000 metriä merenpinnan yläpuolella. Itigitiheiköt ovat alueen hallitseva kasvillisuustyyppi, jonka tavallisia kasveja ovat muun muassa hernekasveihin kuuluvat *Bussea massaiensis* subsp. *floribunda* ja *Pseudoprosopis fischeri* sekä Connaraceae-heimoon kuuluva *Burttia prunoides*. Länteen päin mentäessä maasto kohoaa ja miombo- sekä dambos-tyyppiset pensastomaat yleistyvät. Maasto muuttuu mäkisemmäksi ja nousee paikoin noin 1400 metriin merenpinnan yläpuolelle. Metsien, savannien ja itigitiheikköjen mosaiikissa kasvaa useita hyvin rajatulla alueella kasvavia puita, muun muassa strofantteihin kuuluva *Strophanthus eminii* sekä vielä tieteelle kuvaamattomia, bignoniakasveihin kuuluvia *Stereospermum*-suvun lajeja.

Lähteet
-------

* Flora of Zambia: Location: Mweru Wantipa National Park (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Zambia Tourism: Mweru Wantipa National Park (englanniksi)
Niilin suisto avaruudesta kuvattuna.
**Niilin suisto** on Niilin mukanaan kuljettaman maa-aineksen muodostama suisto Egyptissä. Nykyisin Niili laskee suistossa Välimereen kahtena suuhaarana, Rosetta ja Damietta. Suisto on tiheään asuttua ja koko Egyptin väestöstä sen alueella asuu noin puolet.

Maantiede
---------

Niili kulkee Afrikan poikki 6 000 kilometrin matkalla laskien lopulta Välimereen Egyptissä. Laskupäässään se muodostaa suistoalueen eli deltan. Niilin suisto on suurin piirtein kolmion muotoinen ja leveimmillään noin 250 kilometriä. Nykyisin joki haarautuu kahteen osaan, Rosettan ja Damiettan suuhaaroihin. Suisto on muodostunut joen mukanaan kuljettamasta maa-aineksesta. Suistoalue on tasaista. Suiston pohjoisosassa on useita murtovetisiä järviä, kuten Marout, Edku, Burullus ja Manzala.

Niilin suiston ilmasto on välimerellinen ja suhteellisen leuto. Lämpötilat esimerkiksi Aleksandriassa eivät kesäisinkään tavallisesti kohoa yli 30 celciusasteen. Talvisin alueella tulee sateita, jotka saattavat ajoittain tulla myös rakeina.

Historia
--------

Niilin suisto tunnettiin historiallisesti soisena luonnontilaisena alueena. Esimerkiksi maanviljelys keskittyi pitkään ennemminkin Niilin laakson alueelle ylävirtaan päin. Muinaisessa Egyptissä suistoa pidettiin taloudellisesti vähämerkityksellisenä alueena. Maanviljelyksen sijaan alueella kasvatettiin karjaa. Alueelle muutti myös joitakin libyalaisia paimentolaisia. Alueen soita alettiin kuitenkin historian kuluessa kuivattaa, jolloin suiston merkitys kasvoi. Esimerkiksi joen useita haaroja suljettiin viljelymaan vapauttamiseksi. Joitakin haaroja myös liettyi umpeen. Herodotos mainitsee joen seitsemän haaraa nykyisen kahden sijaan. Suiston rannikkokaupungeista tuli myös Egyptin yhteys Välimeren meren kautta kulkevaan kauppaan. Vuonna 331 ennen ajanlaskun alkua perustettu Aleksandria kasvoi rannikkokaupungeista tärkeimmäksi. Muita historiallisesti merkittäviä satamia olivat esimerkiksi Rosetta ja Damietta. Nykyisin joen suisto on tiheämpään asuttua seutua kuin joen yläjuoksu, ja sillä asuu noin puolet Egyptin koko väestöstä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Andrei Sergejeff: "Niilin laakso", *Egyptin historia: Kleopatran ajasta arabikevääseen*. Gaudeamus, 2019. ISBN 978-952-345-573-3.
2. 1 2  Magdi M. El-Kammash Harold Edwin Hurst Charles Gordon Smith: Nile River - Physiography Encyclopaedia Britannica. Viitattu 3.6.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Niilin suisto** Wikimedia Commonsissa
**Mwezi IV Gisabo Bikata-Bijuga** (1840?–1908) oli Burundin kuningas eli *Mwemi* vuosina 1850/1852–1908. Hänen isänsä oli kuningas Ntare IV. 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

Mwezi IV:n hallituskaudella vuonna 1878 London Missionary Society aloitti kristillisen lähetystyön Burundin alueella. Maa koki myös luonnononnettomuuksia.
1800- luvun lopussa saksalaiset tunkeutuivat Burundiin ja liittivät sen osaksi Saksan Itä-Afrikkaa. Vuonna 1890 saksalaiset solmivat kuninkaan kanssa sopimuksen, jolla hän säilytti asemansa kuninkaana, kunhan tunnustaa Saksan ylivallan.

Kaksi päällikköä, Maconco ja Biruri, nousi kuningasta vastaan kapinaan ja Saksa tunnusti heidän asemansa johtajina vuonna 1903. Vuonna 1905 Saksa veti kuitenkin tunnustuksensa pois. Kapina tukahdutettiin vuonna 1906. Kuninkaan kuoltua häntä seurasi hallitsijana hänen poikansa Mutaga IV Mbikije.

Aiheesta muualla
----------------

Kuninkaan kuva:

*