recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eläköön** oli suomalainen kolmimastoinen puuparkki, joka oli rakennettu 1920. Parkki oli suomalaisen Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa 1933–1941. Laiva haaksirikkoutui 1948 ja päätyi hylkynä aallonmurtajaksi Nauvoon. Eläköön oli todennäköisesti viimeinen rahtiliikenteessä ollut puinen parkkilaiva maailmassa. 

Parkki Eläköön rakennettiin laivanrakennusmestarien Emanuel Eklund ja J. Lehtonen johdolla Uudenkaupungin Varvinmäellä 1919-1920 Uudenkaupungin Laiva Oy-varustamolle. Laivan vetoisuus oli 827 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 1 400 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 63,85 metriä, leveys 11,00 metriä ja syväys 5,22 metriä. Parkki Eläköön liikennöi pääasiassa Pohjanmeren ja Välimeren satamiin mutta vuonna 1924 se haki jalopuulastin Jamaikasta Eurooppaan. Parkki törmäsi Ahvenanmerellä sakeassa sumussa yhteen tanskalaisen höyrylaiva Helgan kanssa 6. marraskuuta 1926 ollessaan painolastissa matkalla Lontoosta Uuteenkaupunkiin. Törmäyksessä keulaan tuli suuri aukko ja Eläköön joutui jäämään korjattavaksi Uuteenkaupunkiin. Tammikuun lopulla 1930 Eläköön oli kaoliinilastissa matkalla Englannin Foweysta Italian Genovaan kun se vaurioitui pahoin myrskyssä. Laiva julistettiin jo hylyksi mutta uusikaupunkilaiset ostivat sen huutokaupassa vakuutusyhtiöltä ja kunnostivat uudelleen Itämeren liikenteeseen. Eriksonin varustamon omistuksessa Eläköön teki heinä-elokuussa 1938 filmiristeilyjä Itämerellä kahden ruotsalaisen elokuvan kuvauksia varten. Kesällä 1939 Eläköön vei vielä puutavaralastin Veitsiluodosta Esbjergiin Tanskaan. 

Eriksonin jälkeen parkin omisti ensin helsinkiläinen Satakunnan Laiva Oy 1943-1944 ja sitten raumalainen Rauman Alus Oy 1944-1949. Eläköön haaksirikkoutui Itämerellä 1948 ja se päätyi 1949 hylkynä Pikku-Nauvon sahan laiturin aallonmurtajaksi. Parkki Eläköön sisarlaiva oli parkki Warma. Parkki Eläköön pienoismalli oli esillä Kalannin Säästöpankin Uudenkaupungin konttorissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jukka Mikkolan Suurten purjelaivojen bibliografia : Eläköön (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Vakkasuomalaisia purjealuksia ja laivanvarustajia : Parkkilaiva Eläköön (2) (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Hylyt.net : Eläköön
Ernst Boepple
**Ernst Boepple** (30. marraskuuta 1887 – 14. joulukuuta 1949) oli korkea-arvoinen natsipoliitikko toisen maailmansodan aikana.
Boepple oli alkuaan Baijerin kulttuuriministeri, kunnes hänet korvattiin. 1. syyskuuta 1941 hänet nimitettiin valtiosihteeriksi Puolan kenraalikuvernementin hallintoon. Boepple palveli kuvernööri Josef Bühlerin alaisena. Boepple osallistui "Lopullisen ratkaisun" suunnitteluun yhdessä tohtori Bühlerin kanssa, ja oli myös SS:n jäsen, arvoltaan SS-Oberführer ("ylieversti").
Sodan jälkeen Boepple joutui Puolassa oikeuteen vastaamaan sotarikossyytteisiin. Hänet tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin 14. joulukuuta 1949.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Lähikuva muistolaatasta.
Muistomerkki.
**Neuvostoliittolaisten lentäjien muistolaatta** on kuuden lento-onnettomuudessa kuolleen neuvostoliittolaisen lentäjän muistolaatta Lapinjärven Rutumissa. Vaurioitunut raskas Petljakov Pe-8 -pommikone putosi Lapinjärvelle 10. elokuuta 1941. Kone osallistui ensimmäisiin Natsi-Saksan Berliiniä vastaan tehtyihin ilmahyökkäyksiin. Muistolaatta on kiinnitetty onnettomuuspaikalla olevaan graniittikiveen. Lentäjät on haudattu onnettomuuspaikalle.

Onnettomuudessa kuolivat päälentäjä yliluutnantti (vanhempi luutnantti) A. I. Panfilov (s. 1908), suunnistaja G. S. Boloboško (s. 1906), lentoinsinööri A. G. Gainutdinov (s. 1911), apulaislentoinsinööri V. E. Tjuškin (s. 1910), pommittaja- ja nokka-ampuja luutnantti I. V. Šatrov (s. 1914). Myöhemmin turmasta saamiinsa vammoihin kuoli radisti kersantti V. I. Stanevski (s. 1920). Hengissä selvisivät lentoperämies yliluutnantti (vanhempi luutnantti) Maksim Antipov, ampuja luutnantti Stanislav Kizilov ja oikean siiven konekivääriampuja Georgi Kirillov sekä rungon yläosan ampuja kersantti M. Krysin.

Panfilov oli erittäin kokenut lentäjä. Hän oli siviililentäjänä 1930-luvulla lentänyt yli miljoona kilometriä.

Lapinjärvelle pudonnut lentokone oli viimeinen kahdeksasta TB-7-koneesta, jotka lähtivät Pietarin lähellä sijaitsevalta Puškinin lentokentältä kohti Berliiniä. Koneen suunniteltu reitti oli lentää Suomenlahdelta läntisen Itämeren kautta Danzigiin ja sieltä Berliiniin. Lastina oli kaksi 1 000 kilon pommia, kuusi 500 kilon pommia ja 500 kiloa julisteita. Mikäli Berliiniä ei olisi saavutettu, olisi varakohteena ollut Königsberg (Kaliningrad). Koneen valmistusnumero oli 42026 ja se oli yksi 93:sta konetyypin ANT-42/TB-7/Petljakov Pe-8 koneesta.

Luutnantti Aleksandr Panfilovin ohjaama Peltjakov Pe-8 sai osumia omasta ilmatorjunnasta Saarenmaalla Virossa ja joutui kääntymään takaisin. Kone yritti palata Suomen rannikon kautta, mutta kaksi oikeanpuoleista dieselkäyttöistä M-40F -moottoria pysähtyi öljyvuodon takia, ja kone putosi Lapinjärvelle.

Lähteet
-------

1. ↑  Laatta suuressa maakivessä *Suomen sotamuistomerkit 1939–1945*. Viitattu 21.10.2022.
2. ↑  Airfield Pushkin: Historical information *Petersburg Aviasalon*.  Arkistoitu 1.2.2015. Viitattu 21.10.2022.
3. ↑  Unger, Ulrich: *Pe-8 – Der sowjetische Fernbomber*, s. 222–223. 1993.
**Elämysurheilulajeilla** tarkoitetaan pääasiallisesti moderneja lajeja, joista osa käsitetään yleisesti myös extreme-urheiluksi. Niiden harrastamisen päämääränä on kilpailumenestyksen sijaan saavuttaa lähinnä uusia, henkilökohtaisia elämyksiä ja kokemuksia, sekä haastaa itseään. Lajien luonne yleensä tukee tätä ainakin jonkinasteisen vaarantunteen myötä, joskin lajien todellinen vaarallisuus vaihtelee merkittävästi. Lajeille yhteistä on niiden huono soveltuvuus perinteiseen suoritusperusteiseen kilpaurheiluun, sekä niiden harrastajien korostama yksilökeskeisyys harrastuksen motivaation lähteenä. 

Elämysurheilulajien tarkkaa listaa on vaikea esittää. Joidenkin lajien osalta on olemassa myös kilpamuodot, joiden kuuluminen tähän joukkoon voidaan kyseenalaistaa. Tyypillisesti lajivalikoimaan kuitenkin kuuluvat mm.:

* Kiipeily (kallio-, seinä-, jää- & vuorikiipeily)
* Melonta
* Erävaellus
* Leijasurffaus
* Lautailulajit (mm. rulla- & lumilautailu)

Lajeilla on joitakin tyypillisesti yhdistäviä piirteitä. Niiden harrastaminen on yleensä verrattaen järjestymätöntä verrattuna perinteisempiin urheilulajeihin. Niiden harrastuksen muoto on myös yleensä vapaamuotoisempaa, eikä lajeilla ole yleensä kirjoitettuja sääntöjä tai välttämättä edes tarkkaa lajimääritelmää. Lajit ovat tyypillisesti nuoria, ja niiden sisällä sekä lajin että välineiden kehitys on nopeatempoista.
**Andrea Doria** (runkonumero D553) on Italian laivaston Andrea Doria -luokan hävittäjä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Andrea Doria -luokka (hävittäjä)*
Alus tilattiin 27. lokakuuta 2000 Riva Trigososta Fincantierin telakalta, missä köli laskettiin 19. heinäkuuta 2002. Se laskettiin vesille 14. lokakuuta 2005 ja liitettiin laivastoon 22. joulukuuta 2007.

Palvelus
--------

Alus osallistui Intian valtamerellä merirosvojen torjuntaan, jolloin se joutui 22. marraskuuta 2011 tulitaisteluun merirosvojen kanssa. Kahakassa kumpikaan alus ei vaurioitunut eikä kummankaan aluksen miehistö kärsinyt tappioita.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Italian destroyer Andrea Doria (D553)

Lähteet
-------

1. ↑  Marina Militare

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Andrea Doria (D553)**.
**Andrea Gabrieli** (1510–1586) oli italialainen säveltäjä ja urkuri. Hän oli säveltäjä Giovanni Gabrielin setä.

Elämä
-----

Gabrieli syntyi luultavasti Venetsiassa ja oli Adrian Willaertin oppilas. Hän toimi Cannaregiossa urkurina ainakin 1550-luvulla. Vuonna 1562 Gabrieli vieraili Frankfurt am Mainissa ja Münchenissä Saksassa. Siellä hän ystävystyi Orlando di Lasson kanssa ja alkoivat vaihtaa musiikillisia vaikutteita keskenään. Gabrieli toimi myös opettajana, oppilainaan muiden muassa veljenpoika Giovanni Gabrieli, teoreetikko Lodovico Zacconi ja säveltäjä Hans Leo Hassler, joka toi venetsialaisen tyylin Saksaan.

Vuonna 1566 Gabrieli valittiin Venetsian Pyhän Markuksen kirkon urkuriksi, jossa virassa toimi loppuelämänsä.

Teokset
-------

Gabrielin sävellystuotanto on varsin suuri ja sisältää sekä hengellistä että maallista vokaali- ja kuoromusiikkia, musiikkia kuorolle ja soittimille, ja myös pelkkää instrumentaalimusiikkia, joka oli tuolloin harvinaista. Vokaalimusiikkiin kuuluu yli sata motettia ja madrigaalia, sekä psalmeja ja messuja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Polso, Tea: Andrea Gabrieli  2011. Urkuprojekti, Metropolia-ammattikorkeakoulu.  Arkistoitu 31.1.2018. Viitattu 2.7.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Andrea Gabrieli** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
	+ 2
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Trove
	+ 2

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Alttarivaha kesäkuussa 2020.
**Alttarivaha**, myös **Alttarvaha**, on siirtolohkare Paimiossa, pitäjän pohjoisosassa Paimion Oinilan kylässä lähellä Liedon, aiemmin Tarvasjoen rajaa. Kiveen liittyy perinne, jonka mukaan isonvihan aikaan 1700-luvulla paikalla pidettiin jumalanpalveluksia. Samoin mainitaan, että kiven ohi sotaväki kulki Marttilan taisteluun vuonna 1599. Paimio-seura on kiinnittänyt kiveen näistä perimätiedoista kertovan muistolaatan vuonna 1959.

Katso myös
----------

* Silkkikivi

Lähteet
-------

1. ↑  Kesäläinen, Tuomo & Aimo Kejonen: "Muisto- ja tapahtumalohkareita", *Suomen lohkareet ja tarinakivet*, s. 277 Alttarvaha, Paimio. Salakirjat, 2019. ISBN 978-952-7204-32-0.
2. ↑  Alttarvaha- Paimio *Paimion Historiaa vuosisatojen kuluessa*.  23.19.2016. Viitattu 31.8.2020.
3. ↑  Erkola, Toini, Erik von Hertzen & Kerttu Innamaa: *Paimion historia*, s. 327. Paimion kunta ja Paimion seurakunta, 1973. ISBN 951-95108-O-X.
4. ↑  Alttarvaha, paimio *Retkipaikka*. Viitattu 31.8.2020.
**Mourad Laachraoui** (s. 31. maaliskuuta 1995 Belgia) on belgialainen taekwondoin.

Laachraoui voitti 54-kiloisten Euroopan-mestaruuden Montreux'ssa 2016 kukistettuaan loppuottelussa espanjalaisen Jesús Tortosan pistein 6–3. Hän saavutti samassa painoluokassa hopeaa Gwangjun universiadeissa 2015. Hän selviytyi MM-kilpailujen 54 kg:n sarjassa 1/16-finaaleihin 2013 sekä neljännesfinaaleihin 2015 ja 2017. 58 kg:n sarjassa hän karsiutui 1/16-finaaleissa 2019.

Laachraoui voitti 2015 Fuijairan ja Alexandrian avointen turnauksen 54-kiloisten sarjan ja Israelin avointen 58 kg:n painoluokan. Seuraavana vuonna hän voitti 54 kg:n sarjan US Openissa ja Luxor Open -turnauksessa sekä 58-kiloiset Ranskan avoimissa. Vuonna 2017 hän voitti 54 kg:n sarjan Belgian avoimissa sekä 58-kiloisten painoluokan Espanjan ja Moldovan avoimissa mestaruuskilpailuissa.

Laachraouin veli oli Brysselin 2016 pommi-iskujen tekijöihin kuulunut Najim Laachraoui.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  LAACHRAOUI, Mourad *taekwondodata.com*. Viitattu 23.5.2016. (englanniksi)
2. ↑  Brysselin terrori-iskusta epäillyn veli järkyttyi teosta – suomalaisurheilijat treenasivat Mourad Laachraouin kanssa vain päivää ennen iskua *hs.fi*.  25.3.2016. Viitattu 25.3.2016.
3. ↑  Brysselin lentokenttäiskun toisenkin tekijän henkilöllisyys varmistui *yle.fi*.  25.3.2016. Viitattu 23.5.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola

 |

 |
**Andrea Guardini** (s. 12. kesäkuuta 1989 Pregnago) on Italialainen rata- ja maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa 2011–2012 Farnese Vini -joukkueessa, edusti 2013–2016 Astana Teamia, 2017 UAE Abu Dhabi -joukkuetta, 2018–2019 Bardiani-CSF-tallia ja viimeisillä ammattilaiskausillaan 2020–2021 Giotti Victoria -joukkuetta. Hän oli ajajatyypiltään kirimies.

Guardini saavutti ainoan voittonsa suuressa ympäriajossa Italian ympäriajon 2012 18. etapilla kukistettuaan loppukirissä Mark Cavendishin.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Cyclingbase, Cycling Archives

2007
Ratapyöräilyn junioreiden Euroopan-mestaruus keirinissä
Ratapyöräilyn junioreiden Italian-mestaruus eräajossa ja joukkuesprintissä
Tre Ciclistica Bresciana (juniorit), 1. etapin voitto
2009
Välimeren kilpailut, pronssia maantieajossa
2010
Baby Giro, 3. etapin voitto
2011
Tour de Langkawi, 1. 2. 6. 7. ja 10. etapin voitto
Qatarin ympäriajo, 6. etapin voitto
International Presidency Turkey Tour, 1. ja 7. etapin voitto
Slovenian ympäriajo, 4. etapin voitto
Portugalin ympäriajo, 6. etapin voitto
Giro di Padania, 5. etapin voitto
2012
Tour de Langkawi, 2. 3. 4. 8. 9. ja 10. etapin voitto
Italian ympäriajo, 18. etapin voitto
Tour of Qinghai Lake, 9. 10. ja 12. etapin voitto
2013
Tour de Langkawi, 7. etapin voitto
2014
Tour de Langkawi, 3. ja 10. etapin voitto
Tanskan ympäriajo, 2. etapin voitto
Eneco Tour, 1. etapin voitto
2015
Omanin ympäriajo, pistekilpailun ja 1. etapin voitto
Tour de Langkawi, 1. 2. 4. ja 8. etapin voitto
Tour de Picardie, 2. etapin voitto
World Ports Classic, 1. etapin voitto
Abu Dhabi Tour, 1. etapin voitto
2016
Tour de Langkawi, pistekilpailun sekä 1. 5. 7. ja 8. etapin voitto
2018
Tour de Langkawi, pistekilpailun sekä 1. ja 8. etapin voitto
Tour of Hainan, 4. etapin voitto
2019
Istrian Spring Trophy, 3. etapin voitto
2020
Turul Romaniei, 1. ja 5. etapin voitto
2021
Cycling Tour of Szeklerland, 1. ja 3. etapin voitto

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Andrea Guardini *cyclingbase.com*.  Arkistoitu 4.11.2014. Viitattu 26.5.2012. (ranskaksi)
2. 1 2 3  Andrea Guardini *cyclingarchives.com*. Viitattu 5.2.2017. (englanniksi)
3. ↑  Guardini has Cavendish's number in Vedelago *cyclingnews.com*.  24.5.2012. Viitattu 26.5.2012. (englanniksi)
4. ↑  Points classification *cyclingnews.com*.  23.2.2015. Viitattu 24.2.2015. (englanniksi)
5. 1 2 3 4 5  Andrea Guardini *procyclingstats.com*. Viitattu 20.3.2019. (englanniksi)
**Mourad Karouf** (s. 27. joulukuuta 1970 Tizi-Ouzou) on algerialainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Puolustajana pelannut Karouf pelasi koko uransa Algeriassa.

Ura
---

Karouf aloitti jalkapalloilun nuorena, mutta harrasti sitä ennen käsipalloa ASTO:n joukkueessa. Lopulta hän valitsi jalkapallon vuonna 1979 liittyessään JS Kabylien junioreihin. Sittemmin hänet nostettiin harjoittelemaan edustusjoukkueeseen kaudella 1987–1988 ja seuraavalla kaudella Karoufia pääsi pelaamaan muutamassa ottelussa. Hän nousi lopulta JS Kabylien avain pelaajaksi puolustuksessa ja oli voittamassa Algerian mestaruutta vuosina 1989, 1990 ja 1995. Lisäksi se juhli Afrikan Mestarien liigan voittoa vuonna 1990.

Karouf päätti jättää seuran huomattuaan ettei menestyksen jälkeen joukkueen sisäisen asiat olleet enää kunnossa. Hän siirtyi kaudeksi 1995–1996 US Chaouiaan ja vaihtoi seuraa kausittain pelaten USM Blidassa, JS Bordj Menailissa, USM Tébessassa, USM Béjaïassa, CA Batnassa ja lopulta kaksi kautta MB Bouirassa, jossa hän myös päätti pelaajauransa.

### Saavutukset

* Algerian mestaruus: 1989, 1990, 1995
	+ Hopeaa: 1988
* Algerian Super Cup: 1992
* Algerian cup: 1992, 1994
* Afrikan Mestarien liiga: 1990
* Afrikan Cup-voittajien cup: 1995

Valmennusura
------------

Karouf aloitti valmentamisen MB Bouirassa kaudella 2001–2002, jolloin hän toimi pelaaja-valmentajana. Karouf kuitenkin keskittyi lopulta viimeisellä kaudellaan pelaamiseen ja jätti valmentamisen hetkeksi.

Sittemmin hän siirtyi takaisin kasvattajaseuraansa JS Kabylieen, jossa Karouf työskenteli juniorijoukkueiden parissa. Hän siirtyi lopulta kaudella 2007–2008 juniorivalmentajaksi ja myöhemmin Karouf kutsuttiin valmentamaan hetken aikaa edustusjoukkuetta marraskuussa 2009. Pesti päättyi lopulta tammikuussa 2010, kun joukkue palkkasi vakituisen valmentajan loppukaudeksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Mourad Karouf ancien défenseur de la JSK "C'était grâce à Matoub que nous avons remporté la Coupe d'Afrique en Zambie" *tifilkout.com*.  22.6.2008.  Arkistoitu 18.11.2010. Viitattu 28.6.2010. (ranskaksi)
**Parákoila** (kreik. Παράκοιλα; myös transl. *Parákila*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Lesboksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Länsi-Lesboksen kuntaan, Lesboksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Parákoila muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Παρακοίλων, *Topikí Koinótita Parakoílon*). Kylän väkiluku on 818 (vuonna 2011).

Vanha silta Parákoilassa.
Parákoilan kylä sijaitsee Lesboksen läntisissä keskiosissa noin 11 kilometriä lounaaseen Kallonín kylästä ja jonkin verran sisämaahan Kallonínlahden länsirannasta. Aiemmin kylä kuului Kallonín kuntaan ja vuosina 2011–2019 Lesboksen kuntaan ja sen Kallonín kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Parákoila** Wikimedia Commonsissa
**Carte du Ciel** ("Kartta taivaasta") oli kansainvälinen projekti, jonka tarkoituksena oli mitata miljoonien tähtien paikat taivaalla erittäin tarkkaan. Projektiin kuuluneet himmeimmät tähdet olivat luokkaa 11 tai 12 magnitudia. Englanninkielessä sitä kutsuttiin toisinaan nimellä **Astrographic Chart**.

Osallistuneet observatoriot| Observatorio | Deklinaatiot |
| --- | --- |
| Alkaen | Loppuen |
| Greenwich | +90° | +65° |
| Rooma | +64° | +55° |
| Catania | +54° | +47° |
| Helsinki | +46° | +40° |
| Potsdam | +39° | +32° |
| Oxford | +31° | +25° |
| Pariisi | +24° | +18° |
| Bordeaux | +17° | +11° |
| Toulouse | +10° | +5° |
| Algiers | +4° | -2° |
| San Fernando | -3° | -9° |
| Tacubaya | -10° | -16° |
| Santiago | -17° | -23° |
| La Plata | -24° | -31° |
| Rio | -32° | -40° |
| Cape Town | -41° | -51° |
| Sydney | -52° | -64° |
| Melbourne | -65° | -90° |

Sen aloitti vuonna 1887 Pariisin observatorion johtaja Amédée Mouchez, joka oli huomannut uuden valokuvaustekniikan mullistavuuden tähtikarttojen luomisessa. Hän suunnitteli projektin, jossa koko taivas kuvattaisiin 22 000:lla valokuvauslevyllä. Jokaisen levyn tuli kattaa 2°×2° kuvan taivaasta. Projektiin kuului myös useita observatorioita ympäri maailmaa, joille jokaiselle annettiin tehtäväksi kuvata tietty osa taivaasta.

Työ koostui kahdesta osasta. Ensin tähtitieteilijät määrittivät tarkat paikat useille viitetähdille eri puolilla taivasta seuraamalla niiden meridiaanin ylitystä. Toisessa vaiheessa tähtitieteilijät ottivat kuvia valokuvauslevyille, jonka jälkeen tähtien tarkat paikat laskettiin mahdollisimman tarkkaan levyiltä. Laskut suoritettiin käsityöllä ilman tietokoneita. Laskijat mittasivat käsin jokaisen tähden paikan suhteessa useisiin viitetähtiin samalla levyllä. Näistä mittauksista pystyttiin laskemaan tähtien rektaskensio ja deklinaatio.

Tulokset
--------

Helsingin yliopiston Observatorion 1937 julkaisema Catalogue photographique du Ciel I–VIII
Vuosikymmenien työ käytettiin kansainvälisesti ennen kuin projekti syrjäytettiin nykyaikaisilla tähtitieteen tekniikoilla. Projekti ei koskaan valmistunut, vaikka katalogi julkaistiin 1959.

Yhtenä ongelmista oli, että työhön meni huomattavasti kauemmin, kuin oli laskettu. Esimerkkinä Algerian observatorio, joka oli projektin aktiivisimpia osallistujia, valmistui vasta vuonna 1919. Alkuperäisen suunnitelman mukaan ohjelman piti kestää vain 10–15 vuotta.

Helsingin yliopiston Observatorion työtä johti Anders Donner. Observatorion
osalla oli deklinaatioväli +39...47 astetta. Kaikki 1 008 luettelolevyä saatiin otetuiksi vuoden 1896 kevääseen mennessä. Niistä valmistettiin kahdeksan niteen tähtiluettelo, joista viimeinen ilmestyi 1937. Niteissä oli 4 224 sivua. Niissä oli 284 663 tähden paikkaa.

Ohjelman avulla löydettiin joitakin kaksoistähtiä ja tähtiä, joilla oli huomattavan suuri ominaisliike, mutta muuta erityisen huomattavaa siitä ei hyödytty, tähtien tarkkojen paikkojen lisäksi.
**Andrea García** (s. 1975 México, Meksiko) on meksikolainen näyttelijä, malli ja televisiojuontaja. Hän työskentelee nykyisin Hollywoodissa.

García syntyi ja kasvoi Mexico Cityssä. Hänen isänsä Andres García on näyttelijä hänkin. Ennen näyttelijän uraa García opiskeli taideopintoja mediayhtiö Televisan koulutuskeskuksessa.

García on näytellyt telenoveloissa, kuten "En Nombre del Amorissa" vuosina 2008-2009. Sen lisäksi hän on esiintynyt miestenlehdissä kuten Playboyssa (2014), Maximissa, H for Men-lehdessä ja Extremossa ja näytellyt pornoelokuvissa.

Vuonna 2014 García sai raivokohtauksen avustajalleen ja hänet vietiin San Javierin sairaalaan. Marraskuussa García kertoi sairastavansa skitsofreniaa. Vuonna 2016 hän on ollut mukana tosi-tv -ohjelmassa nimeltä "Rica Famosa Latina"

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Andrea García Talks To Latin Heat About Rica Famosa Latina | LatinHeat Entertainment *www.latinheat.com*.  Arkistoitu 8.4.2016. Viitattu 25.3.2016.
2. 1 2 3  Andrea Garcia - Bio, Facts, Family | Famous Birthdays *Famous Birthdays*. Viitattu 25.3.2016.
3. ↑  Andrea García, hija de Andrés García, padece esquizofrenia y tuvo una crisis en público *Telemundo*.  Arkistoitu 10.4.2016. Viitattu 25.3.2016.
**Benedictus Olai** (1524 Örebro – 1582), alkujaan **Bengt Olsson**, oli Ruotsin ensimmäinen lääketieteen tohtori. Hän julkaisi Ruotsin ensimmäisen lääkärikirjan *Een Nyttigh Läkere Book* vuonna 1578. Teos julkaistiin vuonna 2008 lääkintöneuvos Sakari Härön suomentamana.

Benedictus Olai valmistui maisteriksi Wittenbergin yliopistosta vuonna 1549 ja opiskeli sen jälkeen lääketiedettä Leipzigin yliopistossa ja mahdollisesti muuallakin Saksassa sekä Italiassa. Hän valmistui lääketieteen tohtoriksi todennäköisesti 1552, mutta vuosi ja oppilaitos ovat epävarmat. Hän aloitti lääkärin praktiikan harjoittamisen Tukholmassa viimeistään maaliskuussa 1561, vaikka kuningas oli jo 1554 komentanut hänet ja muutaman muun alan opiskelijan kotimaahan. Hänestä tuli Eerik XIV:n lääkäri.

Kuninkaalla oli toinenkin lääkäri, hollantilainen Wilhelm Lemnius, ja lääkäreiden välit olivat huonot.

Kirjallisuutta
--------------

* Benedictus Olai, *Een Nyttigh Läkere Book ther vthinnen man finner rådh/hielp och Läkedom til allehanda menniskiornes siwkdomar bådhe inwertes och vthwertes. [---]*. Stockholm 1578. Facsimile 1938, 1957. Facsimilen esipuheen kirjoittanut O. T. Hult.
* *Een Nyttigh Läkere Book. Benedictus Olain lääkärikirja vuodelta 1578*. Ruotsista suomentanut Sakari Härö. Julkaisija Suomen Lääkäriliitto. Keuruu 2008.
* Härö, A. S.: *Benedictus Olain lääkärikirja. Eerik XIV:n perhelääkärin ohjeita pään sairauksia hoidettaessa*. Hippokrates, Suomen Lääketieteen Historian Seuran vuosikirja, 1992: 38–64. Vammala 1992.

Lähteet
-------

1. 1 2  Arno Forsius: Benedictus Olai (Arkistoitu – Internet Archive) viitattu 6.3.2012


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |

 |
**Benedikt Sigurðsson Gröndal** (7. heinäkuuta 1924 – 20. heinäkuuta 2010) oli islantilainen sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka toimi Islannin pääministerinä vuosina 1979–1980 ja ulkoministerinä vuosina 1978–1980.

Benedikt syntyi Hvilftin tilalla lähellä Flateyriä Länsivuonoilla. Hän opiskeli historiaa Harvardin yliopistossa ja valmistui vuonna 1946. Kesällä 1947 hän suoritti jatko-opintoja Oxfordin yliopistossa. Hän toimi sosiaalidemokraattien *Alþýðublaðið*-lehden urheilutoimittajana vuosina 1938–1943 ja uutisjohtajana vuosina 1946–1950. Vuosina 1951–1958 hän toimi *Samvinnan*-lehden päätoimittajana ja vuosina 1959–1969 *Alþýdublaðiðin* päätoimittajana.

Vuosina 1950–1954 Benedikt istui Reykjavíkin kaupunginvaltuustossa. Hänet valittiin Alþingiin vuonna 1956. Vuosina 1959–1971 hän toimi Alþingin alahuoneen ensimmäisenä varpauhemiehenä ja vuonna 1974 toisena varapuhemiehenä. Vuonna 1974 hänet valittiin sosiaalidemokraattisen puolueen puheenjohtajaksi. Syyskuussa 1978 hänet nimitettiin ulkoministeriksi ja lokakuussa 1979 pääministeriksi. Hän toimi kummassakin virassa helmikuuhun 1980 asti. Alþingissa hän istui vuoteen 1982 asti.

Vuosina 1982–1987 Benedikt toimi Islannin suurlähettiläänä Ruotsissa, vuosina 1987–1989 Lähi-idässä ja vuosina 1989–1991 YK:ssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Benedikt Gröndal *Æviágrip þingmanna frá 1845*. Alþingi.  Arkistoitu 22.12.2022. Viitattu 22.12.2022. (islanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**John Skelton** (s. 17. maaliskuuta 1988 El Paso, Texas) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan pelinrakentaja. Skelton pelasi lyhyen uran NFL-liigassa vuosina 2010–2015 esiintyen vain 20 ottelussa. Peliaikaa ammattilaisurallaan Skelton sai ainoastaan Arizona Cardinalsissa.

Skeltonin veli, Stephen Skelton, on pelannut myös NFL-liigassa sisempänä laitahyökkääjänä.

NFL-ura
-------

Arizona Cardinals varasi Fordhamin yliopiston joukkueessa yliopistojalkapalloa pelanneen Skeltonin vuoden 2010 NFL:n varaustilaisuudessa, tilaisuuden viidennellä kierroksella. Cardinalsissa hänen roolinsa oli aluksi kolmospelinrakentaja, mutta muiden pelinrakentajien heikkojen esitysten myötä hän pääsi pelaamaan aloittajana neljässä ottelussa. Myös seuraavalla kaudella Skelton sai vastuuta, uuden hankinnan Kevin Kolbin loukkaannuttua kesken kauden.

Kauden 2012 harjoituskaudella Skelton voitti aloittavan pelinrakentajan paikan, mutta loukkaantui ja Kolb otti tuon roolin. Kauden aikana Arizonan pelinrakentajatilanne oli sekava ja myös Brian Hoyer ja Ryan Lindley pelasivat aloittavina Skeltonin ja Kolbin joutuessa penkille. Kauden jälkeen Arizona vapautti Skeltonin sopimuksesta.

Kaudella 2013 Skeltonilla oli lyhyitä sopimuksia Cincinnati Bengalsin, San Francisco 49ersin ja Tennessee Titansin kanssa, muttei saanut peliaikaa joukkueissa. Kaudella 2015 Skelton teki sopimuksen kanadalaisen jalkapallon CFL-liigan Montreal Alouettesin kanssa, mutta sopimus purettiin ennen runkosarjan alkua.

Lähteet
-------

1. ↑  Former Cardinals QB John Skelton ponders why he’s not in the NFL Arizona Sports. Viitattu 14.4.2019. (englanniksi)
2. ↑  John Skelton cut by Arizona Cardinals after three years *nfl.com*. Viitattu 14.4.2019. (englanniksi)
**Johanna Koivu** (s. 1974) on suomalainen viulisti, TV-juontaja ja näyttelijä. Hän on suorittanut Lontoossa teatteritaiteessa maisterintutkinnon.

Koivu soitti vuosina 1999–2016 Elonkerjuu-yhtyeen (vuoteen 2011 asti Lauri Tähkä & Elonkerjuu) viulistina. Hän on kotoisin Teuvalta kuten Lauri Tähkä ja Simo Rallikin.

Koivu myös laulaa ja soittaa harmoonia. Kesällä 2011 hän esitti toisen pääosan Valkeakosken kesäteatterin näytelmässä *Kuin helminauhaa*. Syyskuussa 2012 Koivu aloitti juontamisen MTV3:n *Sing along* -viihdeohjelmassa.

2018 Seiska-lehti uutisoi Johannan olevan menossa naimisiin TV-juontaja Antti Liinpään kanssa.

Muusikko-uran jälkeen Koivu on toiminut tanssi-liiketerapiamenetelmien ohjaajaana Oloni-klinikalla Helsingissä. Lisäksi Koivu tuottaa videosisältöjä sosiaaliseen mediaan sekä käsikirjoittaa ja tuottaa omaa KoivuTV-hyvinvointimediaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kanninen, Helinä: Lauri Tähkän viulisti muutti Tampereelle työnhakuun *Seinäjoen Sanomat*.  8.7.2011. Keski-Suomen Media.  Arkistoitu 16.4.2016. Viitattu 5.4.2016.
2. ↑  Lauri Tähkän viulistista näyttelijä *MTV Uutiset*.  17.3.2011. Viitattu 29.11.2021.
3. ↑
4. ↑  Oho, Johanna Koivu naimisiin tv:stä tutun juontajan kanssa - Elonkerjuun ex-viulistin rakkaus saa sinettinsä! *www.seiska.fi*. Viitattu 16.9.2019.
5. ↑  Oloni - Henkilökunta *Oloni*. Viitattu 23.10.2021.
6. ↑  Hirn, Jouni: Johanna Koivu vaihtoi ammattia Elonkerjuun kiertuevuosien jälkeen *Maaseudun Tulevaisuus*.  15.11.2020. Viitattu 23.10.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**John Smith** (s. 9. elokuuta 1966) on yhdysvaltalainen entinen vapaapainija, kaksinkertainen olympiavoittaja ja nelinkertainen maailmanmestari.

Smith aloitti painiuransa vuonna 1971. Vuonna 1983 hän saavutti juniorien MM-hopeaa 60 kilogramman sarjassa. Vuonna 1984 hän voitti 57-kiloisten sarjan omassa ikäluokassaan maailmancupissa, ja sijoittui seuraavana vuonna ikäluokassaan 62-kiloisten sarjassa MM-pronssille.

Vuonna 1986 Smith voitti kultamitalin Hyvän tahdon kisoista. Seuraavana vuonna hän voitti kultamitalin Pan-Amerikan kisoissa kuten myös syksyllä Clermont-Ferrandin MM-kisoissa, missä hän kukisti loppuottelussa neuvostoliittolaisen Hazar Isajevin. Vuonna 1988 Smith voitti kultamitalin Soulin olympiakisoissa, missä hän päihitti loppuottelussa niin ikään neuvostoliittolaisen Stefan Sarkisjanin. Vuonna 1989 Smith sijoittui maailmancupissa sarjassaan toiseksi. Syksyllä hän voitti kultamitalin Maritgnyn MM-kisoissa. Loppuottelussa vastassa oli Kanadan Gary Bohay. Smith voitti maailmanmestaruuden myös seuraavana vuonna Tokion MM-kisoissa, missä hän kukisti finaalissa Bulgarian Rosel Vasilevin. Samana vuonna hän voitti sarjansa myös Hyvän tahdon kisoissa.

Vuonna 1991 Smith voitti Havannassa pidetyistä Pan-Amerikan kisoista kultamitalin. Samaten hän voitti sarjansa maailmancupissa ja syksyllä Varnan MM-kisoissa voitti uransa neljännen maailmanmestaruuden päihitettyään loppuottelussa Italian Giovanni Schillacin. Smith päätti uransa 1992 Barcelonan olympialaisiin ja kultamitaliin, jonka hän saavutti voitettuaan loppuottelussa Iranin Askari Mohammedianin.

Kaikkiaan Smith saavutti kansainvälisellä tasolla sata voittoa ja kärsi vain viisi tappiota. Nykyisin hän toimii Oklahoman osavaltion yliopiston painijoukkueen, jonka riveissä itsekin aikoinaan paini, päävalmentajana. Kansallisella tasolla Smith saavutti aikanaa Yhdysvaltain amatööriurheiluliiton mestaruudet vuosina 1987 ja 1988.

Lähteet
-------

* FILA:n tietokanta
* Smith Oklahoman yliopiston sivuilla[vanhentunut linkki]
**Chororapithecus abyssinicus** on joidenkin tutkijoiden mukaan mahdollisesti vanhin tunnettu gorillojen kehityslinjaan kuuluva laji, joka eli noin kymmenen miljoonaa vuotta sitten myöhäisellä mioseenikaudella.

Laji tunnetaan vain yhdeksästä hammasfossiilista, jotka löydettiin 2007 Afarin syvängöstä itäisestä Etiopiasta. Löydetyt hampaat ovat lähes samanlaiset kuin nykyajan gorilloiden hampaat. Mikäli *Chororapithecus abyssinicus* todella oli nykyisten gorillojen edeltäjä eikä esimerkiksi jokin erillinen sukuhaara, joka itsenäisesti kehittyi samaan suuntaan kuin gorillat, osoittaa löytö simpanssin ja ihmisen sukuhaaran eronneen gorilloista paljon luultua aikaisemmin, vähintään 10,5 miljoonaa vuotta sitten. Yleisesti on arvioitu, että gorillat erkanivat ihmisiin ja simpansseihin johtaneesta sukuhaarasta vasta noin 8 miljoonaa vuotta sitten ja ihmisten sukuhaara simpansseista noin 5–6 miljoonaa vuotta sitten. Lajin löysi japanilais-etiopilainen tutkijaryhmä.

Lähteet
-------

* Suva, G. et al. (2007) A new species of great ape from the late Miocene epoch in Ethiopia. Nature 448, 921-924.
* Fossils belong to new great ape. BBC News 22.8.2007

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q133702
* Wikispecies: Chororapithecus abyssinicus
* Fossilworks: 156663
* GBIF: 8465330

 |

 |
William Thornton
**William Thornton** (20. toukokuuta 1759 Tortola – 28. maaliskuuta 1828 Washington) oli englantilaissyntyinen yhdysvaltalainen arkkitehti, keksijä ja virkamies, joka tunnetaan parhaiten Yhdysvaltain kongressitalon ensimmäisenä suunnittelijana.

Thornton opiskeli Edinburghin yliopistossa lääketiedettä 1781–1784 ja sai lääkärinoikeudet Aberdeenin yliopistosta vuonna 1784. Matkusteltuaan Euroopassa hän palasi Tortolaan ja matkusti sitten siirtolaisena Yhdysvaltoihin vuonna 1787. Hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden seuraavana vuonna ja asettui Philadelphiaan. Thornton voitti vuonna 1789 Library Company of Philadelphia -kirjastoyhdistyksen järjestämän arkkitehtuurikilpailun, vaikka hän ei ollut suorittanut arkkitehtuurin opintoja eikä hänellä ollut arkkitehdin muodollista pätevyyttä. Punatiilinen Library Company of Philadelphian rakennus rakennettiin vuonna 1789 Thorntonin piirustusten perusteella.

Vuodet 1790–1792 Thornton vietti jälleen Tortolassa, jossa hän kuuli ensi kerran Washingtonin Capitolin eli Yhdysvaltain kongressitalon arkkitehtuurikilpailusta. Thorntonin lähettämä ehdotus saapui pahasti myöhässä, kuukausia kilpailun määräajan umpeutumisen jälkeen. Siitä huolimatta valitsijalautakunta katsoi Thorntonin suunnitelman parhaimmaksi, koska se oli ollut tyytymätön aiempiin ehdotuksiin. 
Thorntonin Yrjöjen aikakauden arkkitehtuuria mukaillutta suunnitelmaa noudatettiin kongressitalon pohjois- ja eteläsiipien julkisivuissa, mutta arkkitehti Benjamin Latrobe suunnitteli siipien sisätilat kokonaan uudelleen.

Vuosina 1794–1802 Thornton toimi Washingtonin komissaarina. Hän suunnitteli kaupunkiin useita asuintaloja, mukaan lukien The Octagon Housen (1798–1800), jota presidentti James Madison käytti virka-asuntonaan vuonna 1814, sen jälkeen kun brittijoukot olivat polttaneet Valkoisen talon vuoden 1812 sodassa. Octagon House on nykyisin American Institute of Architectsin päämaja.

Vuosina 1802–1828 Thornton toimi Yhdysvaltain Patenttihallituksen johtajana. Thornton ja toinen keksijä, John Fitch, olivat ensimmäisiä siipiratasaluksen kehittäjiä. Selvityksessään *In Short Account of the Origin of Steamboats* vuodelta 1814 Thornton puolusti vuosina 1778–1790 tehtyjä kokeitaan Robert Fultonin myöhempiä vaatimuksia vastaan höyrykäyttöisen laivan keksimisestä. Thornton myös patentoi kahdeksan keksintöä vuosina 1802–1827. Nämä patentit koskivat muun muassa ampuma-aseiden ja tislauslaitteiden parannuksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Britannica, The Editors of Encyclopaedia: William Thornton *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 30.4.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Chramnin kuolema. Guillaume Crétin: Chroniques françaises, 1515.
**Chramn** tai **Chram** tai **Chramme** (k. 30. marraskuuta tai 31. joulukuuta 560) oli Akvitanian herttua ja frankkien kuninkaan Klotar I:n ja hänen jalkavaimonsa Chunsinan poika. Klotar surmautti poikansa kapinoinnin vuoksi.

Gregorius Toursilaisen mukaan Chramn asui aluksi Clermont-Ferrandin kaupungissa, jonka asukkaat kuitenkin inhosivat Chramnia tämän irstaiden elintapojen vuoksi. Chramn muutti Poitiersiin, jossa hän alkoi juonitella isäänsä vastaan. Gregorius Toursilaisen mukaan Chramn olisi myös liittoutunut Pariisissa setänsä Kildebert I:n kanssa Klotaria vastaan. Myöhemmin Chramn kapinoi uudestaan isäänsä vastaan ja pakeni sitten Bretagneen etsien turvaa Bretagnen kreivin Chonooberin luota. Klotarin joukot kuitenkin löysivät Chrmnin ja murhasivat hänet, hänen vaimonsa sekä tyttärensä.

Chramn nousi kapinaan isäänsä vastaan useita kertoja. Erään kapinan jälkeen hän pakeni perheineen isäänsä Bretagneen, sen hallitsijan Chonooberin suojiin. Klotar hyökkäsi Chramnin ja Chonooberin yhdistyneitä joukkoja vastaan ja voitti nämä. Chonoober surmattiin ja Chramn joutui perheineen vangiksi. Klotar määräsi heidät poltettavaksi. Heidät vietiin pieneen mökkiin, Chramn kuristettiin ja mökki sytytettiin palamaan. Klotar katui tekoaan ja matkusti Toursiin pyytämään Pyhältä Martinukselta syntejään anteeksi. Myöhemmin samana vuonna hän kuoli Compiègnessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Chlotar I *Encyclopaedia Britannica. Britannica Academic*. Encyclopædia Britannica Inc. Viitattu 1.8.2015.
2. ↑  Miroslav Marek: Merovingians *Genealogy.eu*. Viitattu 1.8.2015. englanti
3. 1 2  Merovingians - Chramn Foundation for Medieval Genealogy. Viitattu 2.1.2020. (englanniksi)
**Chorió** (kreik. Χωριό) eli **Chóra** (Χώρα) (myös *Horió/Hóra*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kálymnoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Kálymnoksen kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylä on nykyisin kasvanut kiinni Póthiaan eli Kálymnoksen kaupunkiin, eikä sen väkilukua ole tilastoitu erikseen (vuonna 2011).

Chorión kylä sijaitsee noin kolme kilometriä luoteeseen Póthiasta ja vajaa kaksi kilometriä kaakkoon Pánormoksesta. Se on Kálymnoksen saaren vanha, keskiaikainen pääkylä, ja sen sijainti saaren sisäosissa suojasi sitä merirosvoilta.

Antiikin ajalla kylän paikalla sijaitsi Kalymnan poliksen demos Pothaia. Sen jäänteisiin kuuluvat muun muassa Apollon Kalydneukselle omistetun temppelin rauniot myöhemmän Jerusalemin Kristuksen kirkon (*Christós tis Ierousalím*) raunioiden alla.

Chorión tunnetuin nähtävyys on Chorión linna, joka tunnetaan myös nimillä Chóran linna, Megálo Kástro ("Suuri linna") ja Palaióchora ("Vanha kylä"). Se sai alkunsa bysanttilaisena linnana 1000-luvulla ja lopullisen muotonsa johanniittain ritarikunnan linnana vuonna 1495. Linna säilyi asuttuna vuoteen 1812, jolloin merirosvojen uhka alkoi väistyä.

Kálymnoksen lentoasema sijaitsee vuorella noin 1,5 kilometrin kylästä länteen.

Lähteet
-------

1. ↑  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2 3  Chora *Kalymnos Info*. Viitattu 20.5.2019.
3. ↑  Castle of Chora *Kastrologos*. Viitattu 20.5.2019.
4. ↑  Castles and Fortresses *Kalymnos Guide*. Viitattu 20.5.2019.
**Lietukka** on järvi Outokummussa Pohjois-Karjalan länsiosassa. Sen pinta-ala on 1,6 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 48 kilometriä länsiluoteeseen.

Maantiede
---------

Lietukan pituus kaakosta luoteeseen on 2,3 kilometriä. Järven länsiosa on itäosaa syvempi. Pohjoisrannan mutkitteleva Palosaari-niemi erottaa järven luoteisosaa selkävedestä. Lietukan laajimmat saaret (Häikkä, Lehtosaari) sijaitsevat luoteessa, kuten myös järven syvin kohta. Lietukan keskiosassa on noin 20-metrisiä syvänteitä, järven koillinen osa on matala. Noin kymmenesosa järvestä on vähintään 15 metriä syvä.

Lietukan saariluku on yhdeksän. Järven länsiranta on suhteellisen suora, muut rannat polveilevat. Rannoilla on pientaloja. Lietukan itäpuolella sijaitsee Saunajärvi, joka on samantasoinen Lietukan kanssa. Kaakossa on Kolmikanta (117,5 metriä mpy).

Lietukan vesitilavuus on 11 049 000 kuutiometriä.

Lietukka (04.726.1.028) kuuluu Rikkajoen-Lietukkajoen valuma-alueeseen (04.726), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Rikkaveden alue (04.72) ja ensimmäinen jakovaihe on Juojärven reitin valuma-alue (04.7). Lietukka on Rikkajoen-Lietukkajoen valuma-alueen laajin vakavesi. Seuraavaksi laajimmat ovat Kolmikanta, Ruokonen ja Särkiselkä. Rikkajoen-Lietukkajoen valuma-alueeseen kuuluu 33 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.

Lietukka on neljänneksi laajin Outokummun 112:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä edeltävä Sysmäjärvi on pinta-alaltaan moninkertainen, mutta tilavuudeltaan alle puolet Lietukasta.

Suomen kolme Lietukkaa sijaitsevat Pohjois-Karjalassa. Kaksi muuta ovat Juuassa (Lietukka (Juuka, läntinen), Lietukka (Juuka, itäinen)).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Lietukka, vakavesi, Outokumpu
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 18.10.2021.
3. ↑  Lietukka. Järviwiki. Viitattu 18.10.2021.
4. ↑  Rikkajoen-Lietukkajoen valuma-alue (04.726). Järviwiki. Viitattu 18.10.2021.
5. ↑  Outokumpu. Järviwiki. Viitattu 18.10.2021.
6. ↑  Lietukka. Järviwiki. Viitattu 18.10.2021.
Aquaria KLCC:n sisätiloja
**Aquaria KLCC** on julkinen akvaariotalo Kuala Lumpurissa, Malesiassa. Se toimii Kuala Lumpurin konventtikeskuksen alapuolella kaupungin keskustassa. Rakentaminen aloitettiin vuonna 2003, ja virallisesti Aquaria KLCC avattiin yleisölle vuonna 2005.

Aquaria KLCC on yksi suurimmista akvaariotaloista Kaakkois-Aasian alueella. Se on jaettu kahteen tasoon, ja pinta-alaa on yhteensä yli 60 000 neliöjalkaa. Keskeinen kohokohta on 90-metrinen vedenalainen käytävä. Akvaarioissa ovat edustettuina erilaiset ympäristöt ylänköjen ja sademetsien vesistöistä koralliriuttoihin ja aavan valtameren oloihin. Akvaarioiden yhteydessä on myös matelijoita, sammakkoeläimiä ja hyönteisiä.

Aquaria KLCC:ssa on järjestetty sukeltajille ohjelmaa, jonka yhteydessä on tarjoutunut mahdollisuus päästä tarkkailemaan tiikerihaita ja keihäsrauskuja lähietäisyydeltä. Akvaariotalossa on lisäksi esitelty kalojen ruokkimista.

Lähteet
-------

1. ↑  Plan Your Visit Aquaria KLCC
2. 1 2 3  Aquaria KLCC, Kuala Lumpur Holidify

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)
**Lieven de Key** (n. 1560–1627) oli alankomaalainen arkkitehti. Hän suunnitteli muun muassa Haarlemin Vleeschalin (1602–1603), Oudemannenhuisin (1608) ja Amsterdamin Nieuwe Kerkin tornin. Klassisempaa suuntaa edustavat Haarlemin vaakahuone (1598) ja Leidenin raatihuoneen julkisivu (1593–1597), joka paloi vuonna 1929, mutta entistettiin vuonna 1939. Hänen suunnittelemaansa Haarlemin teurastuslaitosta on myöhemmin käytetty valtionarkistona. De Key oli alankomaalaisten arkkitehtien joukossa kärkihenkilö, ja hän omaksui renessanssin hengen antaen sille kansallisen leiman.

Lähteet
-------

1. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, osa 4 vuodelta 1962, palsta 868
2. ↑  Otavan Iso Fokus, osa 3 vuodelta 1973, s. 1789
3. ↑  Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 170

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lieven de Key** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Deutsche Biographie
* Structurae

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Lysosomaaliset kertymäsairaudet** ovat harvinaisia aineenvaihduntasairauksia, jotka johtuvat solujen lysosomeissa esiintyvien entsyymien puutteellisesta toiminnasta. Oirekuva vaihtelee sen mukaan, mitä entsyymiä puutos koskee. Usein lysosomaaliset kertymäsairaudet kuitenkin ovat eteneviä ja niissä hallitsevia ovat neurologiset oireet.

Oireita alkaa ilmetä viimeistään tilanteessa, jossa entsyymiaktiivisuus on vain 10–15 % tavallisesta. Entsyymipuutos voi olla myös täydellinen, jolloin oirekuva on vaikeampi ja varhaisempi. Ennuste vaihtelee diagnoosikohtaisesti ja yksilöllisesti, mutta entsyymin täydellinen toimimattomuus usein johtaa kuolemaan varhaislapsuudessa. Useimpien lysosomaalisten kertymäsairauksien periytymistapa on autosomaalinen ja peittyvä. Ensimmäisenä lysosomaalisista kertymäsairauksista kuvattiin Gaucherin tauti vuonna 1882, sitten Fabryn tauti vuonna 1898. Lysosomaalisten kertymäsairauksien yhteenlasketuksi esiintyvyydeksi on arvioitu 1/7 000–1/8 000. Gaucherin tauti on yleisin (esiintyvyys arviolta 1/57 000), mutta sialidooseja esiintyy vain arviolta yhdellä elävänä syntyvällä lapsella 4 200 000:sta.

Diagnoosit
----------

Lysosomaaliset kertymäsairaudet voidaan jaotella eri alaryhmiin esimerkiksi sen mukaan, mitä aineenvaihduntatuotetta elimistöön kertyy haitallisesti. Laajoihin alaryhmiin kuuluvat mukolipidoosit, sfingolipidoosit, glykoproteinoosit ja mukopolysakkaridoosit. Myös NCL-taudit lukeutuvat lysosomaalisiin kertymäsairauksiin. Aakkosjärjestyksessä lysosomaalisia kertymäsairauksia ovat:

* AGU (aspartyyliglukosaminuria)
* Alfa-mannosidoosi
* Battenin tauti (JNCL, juveniili neuronaalinen seroidilipofuskinoosi)
* Beta-mannosidoosi
* Danonin tauti
* Fabryn tauti
* Farberin tauti
* Fukosidoosi
* Galaktosialidoosi
* Gaucherin tauti
* GM1-gangliosidoosi
* GM2-gangliosidoosit (Sandhoffin tauti, Tay–Sachsin tauti, tyypin AB GM2-gangliosidoosi)
* Kolesteroliesterien varastoitumissairaus
* Krabben tauti
* Kystinoosi
* Metakromaattinen leukodystrofia
* Mukolipidoosi I (sialidoosi)
* Mukolipidoosi II
* Mukolipidoosi III
* Mukolipidoosi IV
* Mukopolysakkaridoosit (I Hurlerin, Hurler–Scheien ja Scheien oireyhtymät, II Hunterin oireyhtymä, III Sanfilippon oireyhtymä, IV Morquion oireyhtymä, VI Maroteaux–Lamyn oireyhtymä, VII Slyn oireyhtymä, IX hyaluronidaasin puutos)
* multippeli sulfataasin puutos
* Niemann–Pickin tauti
* Pompen tauti
* Pyknodysostoosi
* Sallan tauti
* Schindlerin tauti
* Wolmanin tauti

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Johanna Rintahaka, Lysosomaaliset kertymäsairaudet Tukiliitto 6.3.2023, viitattu 21.7.2023