recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ÄKS Äänekosken Kaupunkisanomat**  on Äänekoskella ilmestyvä yksityinen ja itsenäinen ilmaisjakelulehti, jonka ensimmäinen numero ilmestyi maaliskuussa 2011. Normaalisti joka toinen viikko keskiviikkoisin ilmestyvä ÄKS on aikakauslehtityyppinen, leikattu tabloid. Lehden levikki on 11 400 ja se jaetaan ilmaiseksi kaikkiin koteihin sekä yrityksiin Äänekoskella, Suolahdessa, Sumiaisissa, Konginkankaalla ja osin myös Uuraisilla. ÄKSällä on myös omat, aktiivisesti päivitettävät nettisivut.

Lehden päätoimittajana toimii Marjo Steffansson. Osakeyhtiön toimitusjohtaja on Pirjo Hakkarainen. Äänekoskelaissyntyinen toimittaja Timo Harakka toimi hallituksen puheenjohtajana, kunnes luopui tehtävästä ja omistajuudesta lähdettyään eurovaaliehdokkaaksi syksyllä 2013. Harakka palasi omistajaksi myöhemmin.

Edellisten lisäksi ÄKSän perustajiin ja omistajiin kuuluvat muun muassa toimittajat Terho Vuorinen ja Teijo Piilonen ja kirjailija Reijo Honkonen.

Syksyllä 2011 ÄKS järjesti äänestyksen kaikkien aikojen äänekoskelaisesta. Kaupungin satavuotisjuhlien kunniaksi järjestetyn äänestyksen voitti elokuvaohjaaja Mikko Niskanen. Viiden kärkeen sijoittuivat keihäänheittäjä Jorma Kinnunen, teollisuusmies Kalle Piilonen, toisen polven keihäsmies Kimmo Kinnunen sekä Timo Harakka.

Lähteet
-------

1. ↑  Äks : Äänekosken kaupunkisanomat Kansalliskirjasto: Kansallisbibliografia. Viitattu 14.7.2020.
2. ↑  ÄKS Äänekosken kaupunkisanomat Patentti- ja rekisterihallitus: Virre-tietopalvelu. Viitattu 14.7.2020.
3. ↑  Mediakortti - ÄKS ÄKS Äänekosken Kaupunkisanomat. Viitattu 14.7.2020.
4. ↑  Katkaistaan sitkeältä huhulta siivet: ÄKSää ei ole myyty – eikä olla myymässä *Äänekosken Kaupunkisanomat*.  29.11.2019. Viitattu 18.8.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Lehden verkkosivut
**Emporea** on selainpohjainen tietokonepeli. Pelin julkaisi Bigpoint.

Peli perustuu Tolkienin fantasiamaailmaan, jossa pelaaja kuuluu johonkin liittoon ja tekee yhteistyötä armeijan kanssa käyttäen apunaan taikoja tuhotaakseen vastustajat.

Peli
----

### Rodut

Jokaisen pelaajan on valittava Emporean maailmasta yksi rotu: Kääpiö, Haltija, Örkki tai Kuolematon. Pelaaja saa alussa mukaansa kaupungin, raaka-aineita sekä muutaman vapaan paikan, jotta voi aloittaa rakentamisen.

### Resurssit

Perusraaka-aineet ovat kulta, puu, kivi ja rauta, joita voidaan valmistaa niille ominaisissa tehtaissa kuite, kultakaivoksessa, sahalla, louhoksella ja rautakaivoksella. Muita raaka-aineta on rikki, kiteet ja elohopea. Rakennuksen taso määrää tuotannon määrän sekä mahdollisen varastoinnin määrän. Samantyyppiä rakennuksia voi olla kaupungissa useampia. Jatkuvalla tuotannolla voi luoda oman valtakunnan.

### Maasto

On olemassa useita erilaisia maastotyyppejä: suot, mäet, aavikot, metsät, niityt ja vuoret. Kukin näistä antaa tietyn bonuksen tai vähennyksen. Louhijat saavat esim. +15 % kullan tuotannosta, mutta vastakohtaisesti saavat –20 % puuntuotannosta vuoristossa.

### Kaupunki

Ensimmäisenä kaupungissa tulee vastaan luonnon aiheuttamat ongelmat. Pelaajan pitää ensin raivata ne, jotta sen jälkeen voi niihin rakentaa. Rakennukset vaativat eri kokoisia alueita (2x2, 3x3).

### Kauppa

Täällä on säilytystilaa pelaajan raaka-aineille. Kaupat palvelevat myös kansalaisia. Kauppiaat voivat siirtää raaka-aineita liittojen sisällä sekä vaihtaa raaka-aineita muiden pelaajien kanssa, kun pelaaja alkaa rakentaa vaikka uutta kaupunkia.

### Tutkimus

Tutkimuksen taso on riippuvainen palatsin tasosta. Tutkimukset antavat mahdollisuuden rakentaa erilaisia rakennuksia, palkata joukkoja sekä parantaa heidän ominaisuuksiaan.

### Maailmankartta

### Toimet
**Boumerdès** (arab. بومرداس‎, *Būmardās*) on kaupunki ja Boumerdèsin maakunnan hallinnollinen keskus Algerian pohjoisosassa. Se sijaitsee Välimeren rannalla 45 kilometriä Algerista itään. Boumerdèsin kunnassa oli vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan 41 700 asukasta.

Kaupunki on saanut alkunsa ranskalaisten vuonna 1958 perustamasta Rocher Noirin kunnasta. Algerian väliaikainen hallitus toimi siellä vuonna 1962. Maan itsenäistymisen jälkeen Boumerdèsistä ryhdyttiin kehittämään tiede- ja korkeakoulukaupunkia, ja vuonna 1984 siitä tuli maakunnan keskus. Voimakas maanjäristys tuhosi kaupunkia vuonna 2003 ja tappoi 800 ihmistä.

Boumerdèsiin johtavat Algerista maantiet RN5 ja RN24 sekä rautatie. Kaupungissa toimii M’Hamed Bougaran yliopisto ja joukko ammattikorkeakouluja.

Lähteet
-------

1. ↑  Population résidente des ménages ordinaires et collectifs (MOC) selon la commune de résidence et le sexe et le taux d’accroissement *Office National des Statistiques*. Viitattu 13.6.2023. (ranskaksi)
2. ↑  Aperçu Historique de la wilaya de Boumerdès *Direction de la Jeunesse et des Sports Wilaya de Boumerdes*. Viitattu 13.6.2023.
3. ↑  Monographie Wilaya de Boumerdes *Aniref*. Viitattu 13.6.2023.
Rakennuksia Boulevard Saint-Germainin varrella
Saint-Germain-des-Prés -kirkon kellotapuli
Café du Flore
**Boulevard Saint-Germain** on hieman yli kolmen kilometrin pituinen puistokatu Pariisissa. Se kulkee 5. 6. ja 7. arrondissementin alueella pääosin Seinen suuntaisena noin puoli kilometriä joesta etelään, mutta kaartuu molemmissa päissään siten, että sen molemmat päät ovat joen varressa. 

Kadun itäpäästä johtaa silta Seinessä olevan saaren, Île Saint-Louis'n itäpäähän, josta sen jatkeena johtaa Boulevard Henri IV Bastiljin aukiolle. Kadun länsipää sijaitsee Ranskan kansalliskokouksen käytössä olevan Palais Bourbon'in luona vastapäätä Seinen pohjoispuolella sijaitsevaa Place de la Concordea.

Boulevard Saint-Germainin itäosa kulkee Quartier latinin kautta. Siellä se leikkaa Boulevard Saint-Michelin jokseenkin kohtisuorasti. Näiden katujen risteyksessä sijaitsee Musée de Cluny, jonka alueella on myös roomalaisaikaisen kylpylän rauniot.

Kadun länsiosa kulkee Saint-Germain-des-Prés'n, länsiosa Faubourg Saint-Germainin halki. Katu ja nämä molemmat kaupunginosat ovat saaneet nimensä Saint-Germain-des-Prés'n kirkosta, joka on nimetty piispa Germanus Pariisilaisen mukaan.

Historia
--------

Boulevard Saint-Germain rakennettiin 1860-luvulla Napoleon III:n hallituskaudella Georges Eugène Haussmannin suunnitelmien mukaisesti, jolloin se puhkaistiin vanhojen rakennuskorttelien läpi purkamalla rakennuksia.[1] Toisin kuin Pariisin vanhoja keskiosia Seinen pohjoispuolella kiertävät, jo 1670-luvulla rakennetut[2] ns. suuret bulevardit, se ei siis *Boulevard*-nimityksestä huolimatta sijaitse vanhojen kaupunginmuurien paikalla. Seinen eteläpuolella keskiaikaisten muurien paikalla on nykyisin vain kapeita katuja. Boulevard Saint-Germain rakennettiin kuitenkin siten, että sen voidaan katsoa täydentävän tämän Place Bastillelta Place de la Concordelle johtavan bulevardiketjun täydeksi ympyräksi.

Kadun varrella sijaitseva *Café de Flore* tuli 1940-luvun lopulla tunnetuksi aikakauden älymystön kokoontumispaikkana, jonka kanta-asiakkaita olivat muun muassa Jean-Paul Sartre ja Simone de Beauvoir.[3]

Lähteet
-------

1. ↑  Colin Jones: Paris, Biography of a City, s. 356, Penguin Books 2006, ISBN 978-0-140-28292-4
2. ↑  Jones, s. 185-186
3. ↑  Jones, s. 496

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Boulevard Saint-Germain** Wikimedia Commonsissa
**Otto Hepoaho** (20. helmikuuta 1874 Kärsämäki – 4. huhtikuuta 1928 Piippola) oli suomalainen maastohiihtäjä. Hän voitti Pohjoismaisten kisojen 60 kilometrin hiihdon Tukholmassa vuonna 1901 sekä Oulun hiihdon 60 kilometriä vuonna 1898 ja 30 kilometriä vuosina 1899 ja 1900.

Hepoaho toimi 1900-luvun alussa tukinuiton päällysmiehenä. Hän muutti vuoden 1910 tienoilla Piippolaan ja toimi siellä kauppiaana. Hepoaho oli mukana urheiluelämässä vielä myöhemmälläkin iällä ja saavutti tuloksia yleisurheilussa. Syksyllä 1917 Hepoaho oli perustamassa suojeluskuntaa Piippolaan ja hän haki tammikuun alussa 1918 hevosilla asekuormia Pietarsaaren ja Kokkolan saaristoista ja toi niitä sisämaan kautta Oulun, Nivalan ja Piippolan suojeluskunnille. Suomen sisällissodan alettua Hepoaho osallistui Oulun taisteluun ja toimi sitten Piippolan suojeluskunnan päällikkönä.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Hiihtäjämestari Hepoaho kuollut*, Aamulehti 15.04.1928 nro 103, s. 12, Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot
2. ↑  Arponen, Antti O.; Hannus, Matti; Honkavaara, Aarne; Leinonen, Kimmo; Mäki-Kuutti, Tarmo; Raatikainen, Voitto & Raevuori, Antero: *Talviurheilun tähdet*, s. 32. WSOY, 1986. ISBN 951-0-13095-8.
3. ↑  Juhan suku-uutiset 3.1.2011 : Hiihtäjäsankarit vuosisadan takaa

Aiheesta muualla
----------------

* Piippolan suojeluskunnan päällikkö Otto Hepoaho, Kyösti Wilkunan valokuvakokoelma, Kirjastovirman kuva-arkisto (Arkistoitu – Internet Archive)
* Samuli Paulaharju : Ensimmäisiä hiihtomestareitamme, Suomen Urheilulehti, 04.12.1919, nro 48-50, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Suomalaisia suurhiihtäjiä 3. Otto Hepoaho, Aamulehti, 01.01.1938, nro 1, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Koulun logo.
**ENO-verkkokoulu** (Environment Online) on kestävän kehityksen verkosto kouluille ja kunnille/kaupungeille. Sen perusti luokanopettaja Mika Vanhanen vuonna 2000. Verkosto on levinnyt 157 maahan ja sen toimintaan on osallistunut yli 10 000 koulua. Verkoston toimintaa ylläpitää ENO Schoolnet ry (ent. ENO-verkkokoulun tuki ry).

ENOn toimintatapoihin sisältyy erilaiset kestävän kehityksen kampanjat ja tapahtumat sekä opetusmateriaalin tuottaminen yhdessä verkoston jäsenten kanssa. Vanhimpia ENO-tapahtumia ovat puunistutuspäivät, joihin osallistuu kouluja noin sadasta maasta vuosittain. Osa kouluista osallistuu puunistutukseen puunistutuspäivien ulkopuolella johtuen vuodenajoista. Puiden istuttamisessa huomioidaan aina paikallinen ilmasto ja pyritään istuttamaan vain kotoperäisiä lajeja. Ensimmäinen puunistutuspäivä järjestettiin 21.9.2004, kansainvälisenä rauhanpäivänä. Nykyään puunistutuspäivät järjestetään vuosittain YK:n biodiversiteettipäivän (22.5.) ja kansainvälisen rauhanpäivän (21.9.) aikoihin. Puunistutuspäiviä on järjestetty yhteensä 27 kertaa (2019). Verkkokoulussa on istutettu jo yli 30 miljoonaa puuta.

ENO verkostolla on maakoordinaattorit yli 100 maassa. Maakoordinaattorit koordinoivat vapaaehtoisesti oman maansa tapahtumia, välittävät tietoa verkostolleen ja takaisin ENOlle. He ovat yhteydessä sidosryhmiin, kuten ministeriöihin, muihin yhdistyksiin ja yrityksiin ja oman maansa muihin yhteisöihin.

ENO toimii yhteistyössä muun muassa Joensuun kaupungin, Itä-Suomen yliopiston ja eri ministeriöiden kanssa. 

Verkkokoulun saamia palkintoja:

* III palkinto EcoG@llery Europe -tapahtumassa 2000, Barcelona
* III palkinto Childnet Awards -kilpailussa 2001, Washington DC
* Verkko-opetuksen kehittämisen laatupalkinto 2003, Opetusministeriö, Hämeenlinna
* Ympäristökasvatuksen Ruusu 2003, Suomen ympäristökasvatuksen seura ry, Turku
* "Kyber-Oscar" YK.n tietoyhteiskuntahuippukokouksessa Genevessä 2003
* WWF Pandapalkinto, 2004, Joensuu
* Erityismaininta Stockholm Challenge -tapahtumassa, 2006, Tukholma
* I palkinto Global Junior Challenge Awards -tapahtumassa 2007, Rooma
* Energy Globe Awards -palkinto, 2009, Praha
* Vuoden metsäteko 2009, Helsinki
* Mika Vanhanen palkittiin Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnolla 2011.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Global.finland.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Virtuaaliyliopisto (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Energyglobe.com (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Nordea.fi[vanhentunut linkki]
5. ↑  Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto Reindeerspottingin tekijöille, viitattu 6.102011

Aiheesta muualla
----------------

* Environment Online - ENO
* ENO Tree Planting Day
* This Is Finland: Sustainable learning branches out
**Benjamin Toniutti** (s. 30. lokakuuta 1989 Mulhouse) on ranskalainen lentopalloilija, joka edustaa Puolan PlusLigassa pelaavaa ZAKSA Kędzierzyn-Koźlea ja Ranskan lentopallomaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 183 senttimetriä pitkä ja 72 kilogrammaa painava Toniutti on passari. Hänen iskulyöntinsä ylettyy 320 senttimetrin korkeuteen ja torjuntalyönti 300 senttimetriin.

Toniutti aloitti uransa kotimaansa Arago de Sètessä, jossa hän voitti neljä peräkkäistä Ranskan-mestaruuspronssia vuosina 2009–2013. Vuodet 2013–2014 Toniutti edusti italialaista Porto Robur Costa Ravennaa. Vuonna 2014 hän pelasi myös kuukauden ajan Venäjän Superliigan VK Zenit-Kazanissa. Vuonna 2015 hän saavutti VfB Friedrichshafenin kanssa Saksan Bundesliigan mestaruuden. 

Useita nuorten arvokisamitaleja Ranskan kanssa saavuttanut Toniutti debytoi Ranskan lentopallomaajoukkueessa vuonna 2010. Vuonna 2015 hän oli mukana voittamassa maailmanliigaa, jossa hänet valittiin parhaaksi passariksi. Saman vuoden EM-kilpailuissa hän voitti niin ikään kultaa. Toniutti toimii myös Ranskan maajoukkueen kapteenina.

Saavutukset
-----------

**Seuratasolla**

* Bundesliiga: 2014–2015

**Maajoukkuetasolla**

* Maailmanliiga: kultaa (2015)
* EM-kilpailut: kultaa (2015)
* Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut: kultaa (2008), hopeaa (2006)
* Alle 19-vuotiaiden MM-kilpailut: pronssia (2007)
* Alle 19-vuotiaiden EM-kilpailut: kultaa (2007)

**Henkilökohtainen**

* Maailmanliigan paras passari: 2015

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
Mesvacin ovitehdas Jorvaksessa.
**Jorvas** on Kirkkonummen kunnanosa, joka sijaitsee Masalan lounaispuolella n. 25 km Helsingistä länteen. Jorvaksen halkoo kantatie 51, jonka itäosa Helsingistä Kirkkonummelle tunnettiin aikaisemmin nimellä Jorvaksentie. Jorvakseen pääsee helpoiten joko junalla (Masalasta seuraava seisake) tai bussilla Länsiväylää pitkin. Alueen suurimmat työllistäjät ovat LM Ericsson ja Mesvac Oy, ja kuuluisin nähtävyys lienee ortodoksinen Pokrovan yhteisö, joka järjestää vuosittain erilaisia tapahtumia kiinnostuneille. Näitä ovat mm. erilaiset myyjäiset keittojen ja piirakoiden ystäville sekä viikoittain jumalanpalveluksia.

Vuonna 2011 kylässä oli 1 003 asukasta.

Alueella on myös Ingvalsbyn ratsastuskoulu, vesihuoltolaitos, sekä useita pienempiä päiväkoteja. Jorvaksessa on aikoinaan ollut myös jääkiekkokaukalo, mutta nykyään se on lähes kokonaan kasvillisuuden peitossa. Jorvaksessa toimivat aikoinaan myös Shell-huoltamo ja Kirkkonummen paloasema, mutta näistä edellinen jouduttiin purkamaan kantatien 51 parannuksen takia ja jäljempi siirtyi keskustan lähelle.

Lähteet
-------

1. ↑  Kunnan väestö suuralueittain ja tilastoalueittain (2011) *Kirkkonummi*.  Arkistoitu 25.6.2017. Viitattu 14.6.2016.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jorvas**.
Jorvaksen kyläyhdistyksen sivut
Lähikuva räsymatoista.
Yhdysvaltalainen nainen tekee kangaspuilla räsymattoa.
**Räsymatto** tai **riepumatto** on matto, joka valmistetaan pujottelemalla puuvilla- tai trikookangassuikaleita tavallisesti puuvillaisten loimilankojen välistä. Niitä on perinteisesti kudottu käyttäen kudemateriaalina mahdollisesti vanhoista käyttötekstiileistä leikattua trikoo- tai kangaskudetta. 1960–1970-lukujen Suomessa mattokuteiksi käytettiin myös muovipusseista leikattuja suikaleita.

Suomessa räsymatot tulivat käyttöön saleihin ja kamareihin 1800-luvulla, joskin talonpoikaiskodeissa ne olivat tuolloin vielä harvinaisia. Ehkä 1800–1900-luvun vaihteessa tai 1900-luvun alussa yleiseksi tuli koristella koti räsymatoilla juhlien ajaksi. Myöhemmin räsymatot jäivät pysyvämmäksi osaksi kodin sisustusta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Silpala, Elsa: *Tekstiilit kodin kaunistaa - kantahämäläisiä sisustustekstiilejä Wetterhoffin tekstiilikokoelmista*, s. 77 - 87. Hämeen ammattikorkeakoulu, 2015. ISBN 978-951-784-755-1. Teoksen verkkoversio.
**Benn Pitman** (1822–1910) oli englantilais-yhdysvaltalainen pikakirjoittaja. Hän opetti pikakirjoitusta, julkaisi pikakirjoituskirjoja ja -lehtiä, ja toimi myös eri taideaineiden opettajana.

Pitman kouluttautui arkkitehdiksi, mutta omistautui pian pikakirjoitukselle. Kymmenen vuoden ajan 1843–1852 hän kiersi ympäri Britanniaa opettamassa veljensä Isaac Pitmanin kehittämää pikakirjoitusjärjestelmää. Eri kaupunkeja kertyi kolmisenkymmentä, ja kussakin hän viipyi yhdestä kuuteen kuukautta.

Veljensä pyynnöstä Pitman muutti vuonna 1853 Yhdysvaltoihin levittämään pikakirjoitusjärjestelmää sinnekin. Hän asettui Cincinnatiin Ohioon, ja perusti sinne pikakirjoituskoulun nimeltään *Phonographic Institute*. Pitman julkaisi pikakirjoituslehteä ja pikakirjoitusoppaita, joita myytiin kaikkiaan satojatuhansia kappaleita. Hän toimi pikakirjoittajana useissa tunnetuissa oikeudenkäynneissä, muun muassa presidentti Lincolnin murhaoikeudenkäynnissä, ja julkaisi näistä painettuja oikeudenkäyntiraportteja.

1870-luvulta lähtien Pitman luennoi Cincinnatin yliopistossa taiteesta ja kirjankuvitusmenetelmistä.

Lähteet
-------

Pitman, Benn: *Sir Isaac Pitman. His Life and Labors*. , 1902. 

### Viitteet

1. ↑  Woodcarver Pitman opened new professions for women *cincinnati.com*.  Arkistoitu 16.3.2009. Viitattu 10.10.2009.
2. ↑  Pitman, s. 79
3. ↑  Pitman, s. 76 ja 97
4. ↑  Bedstead, Benn Pitman *accessmylibrary.com*. Viitattu 10.10.2009.
5. ↑  Benn Pitman, noted stenographer, dead.  *The New York Times*, 29.12.1910.
6. ↑  *Artists in Ohio, 1787–1900: a biographical dictionary*, s. 682–683. The Kent State University Press, 2000.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Jaume Domènech Sánchez** (s. 5. marraskuuta 1990 Almenara, Espanja) on espanjalainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Valenciaa.

Seurajoukkueura
---------------

Kesällä 2013 Domènech teki sopimuksen Valencian kanssa, jonka jälkeen hänet siirrettiin seuran reservijoukkueeseen. Molemmilla pelaamillaan kausilla reservijoukkueessa hän toimi joukkueen ykkösvahtina.

Kaudella 2015–2016 Domènech nostettiin pysyvästi seuran edustusjoukkueeseen. Maalivahtiosastolla velloneen loukkaantumissuman vuoksi hän sai mahdollisuutensa avauskokoonpanossa 12. syyskuuta 2015 ottelussa Sporting Gijónia vastaan. Hänet palkittiin ottelun päätteeksi parhaan pelaajan palkinnolla. Seuraavana päivänä hän solmi seuran kanssa uuden vuoteen 2018 asti ulottuvan sopimuksen.

Lähteet
-------

1. ↑  Jaume Domenech firma con el Valencia CF Vavel. Viitattu 16.10.2015. (espanjaksi)
2. ↑  Jaume Doménech se libra de una lesión importante Deporte Valenciano. Viitattu 16.10.2015. (espanjaksi)
3. ↑  Salvador Alcácer Marca. Viitattu 16.10.2015. (espanjaksi)
4. ↑  El Valencia renueva a Jaume Doménech Marca. Viitattu 16.10.2015. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Jaume Domènechin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
* Jaume Domènechin tilastot Soccerway-sivustolla (englanniksi)

Valencia – Primera División
1 Herrerín |
2 Correia |
3 Lato |
4 Musah |
5 Gabriel |
6 Guillamón |
7 Cavani |
8 Moriba |
9 Kluivert |
11 Castillejo |
12 Diakhaby |
13 Rivero |
14 Gayà |
15 Özkacar |
16 Lino |
17 Nico |
18 Almeida |
19 Duro |
20 Foulquier |
21 Vázquez |
22 Marcos André |
24 Cömert |
25 Mamardashvili |
  Domènech |
Valmentaja Gattuso
**Benkadi** on maalaiskunta Koulikoron alueen Kangaban piirissä Malissa. Sen keskuskylä Habaladougou-Kéniéba sijaitsee Mandinguevuorten eteläpuolella 30 kilometriä Kangabasta länteen. Kunnassa on 9 400 ja keskuskylässä 4 300 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).

Benkadin kunnan pinta-ala on 617,31 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kangaban piirin Balan Bakaman ja Narénan, idässä Karanin ja Minidianin ja etelässä Kaniogon kuntiin sekä lännessä Guineaan. Seutu kuuluu Sudanin–Guinean vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on savannia ja metsää.

Kuntaan kuuluu neljä kylää. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja. Lisäksi on fulbeja, bambaroita, dogoneja ja markoja.

Kunnan läpi kulkee Bamakosta Guinean rajalle johtava maantie RN5. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, durra, riisi, hirssi, maapähkinä, puuvilla, hedelmät ja vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kullankaivuuta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.

Kunnassa toimii 11 alakoulua, kaksi yläkoulua, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED) ja kolme koraanikoulua. Terveyspalvelut käsittävät terveyskeskuksen, sairastuvan ja kaksi synnytyslaitosta. Rajan läheisyyden takia kunnassa on useita viranomaispalveluja.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 3.5.2017.
2. 1 2 3 4 5  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Benkadi 2008–2012 *fsg.afre.msu.edu*.  2007. Viitattu 3.5.2017. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Mali - Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 3.5.2017.
**Live in Suomi Finland** on vuonna 2007 ilmestynyt Pharaoh Overlordin toinen livealbumi, jonka julkaisi puolalainen Vivo Records. Se on äänitetty toukokuussa 2006 Helsingin Arabianrannassa ravintola Kipsarissa. Vierailijoina levyllä ovat saksalaisen Faust-yhtyeen johtohahmo Hans Joachim Irmler sekä kitaristiveljekset Julius ja Pekka Jääskeläinen. Irmler oli tehnyt yhteistyötä jo vuonna 2001 Pharaoh Overlordin "emoyhtyeen" Circlen kanssa albumilla *Alotus*. Hänen omistamansa levymerkki Klangbad julkaisi *Live in Suomi Finlandin* vinyylinä vuonna 2010. Uudellenjulkaisulla *Skyline* ja *Mangrove* ovat mukana lyhyemmiksi miksattuina versioina.

Kappaleet
---------

1. Black Horse – 10.54
2. Tutankharmony – 7.45
3. Zero Gravity – 6.28
4. Skyline – 11.10
5. Mangrove – 14.22

Kokoonpano
----------

Pharaoh Overlord
* Janne Westerlund – kitara
* Jussi Lehtisalo – basso
* Tomi Leppänen – rummut

Vierailijat
* Hans Joachim Irmler – syntetisaattori
* Julius Jääskeläinen – kitara
* Pekka Jääskeläinen – kitara

Lähteet
-------

* PHARAOH OVERLORD Live in Suomi Finland Finnmusic.

### Viitteet

1. ↑  CIRCLE: Alotus (Klangbad)  1/2003. Soundi. Viitattu 2.3.2015.
**A-F Records** on yhdysvaltalainen itsenäinen levy-yhtiö. Levy-yhtiön perusti punk rock -yhtye Anti-Flag, joka on myös itse julkaissut yhtiön kautta yhden studioalbuminsa (*Mobilize*). Levy-yhtiön toimitilat sijaitsevat Anti-Flagin kotikaupungissa Pittsburghissa Pennsylvaniassa. Vuonna 2004 kaupunkia koetellut tulva aiheutti pahoja vahinkoja levy-yhtiön toimitiloille, minkä takia se joutui tiputtamaan kolme yhtyettä pois listoiltaan taloudellisista syistä.

Nykyiset yhtyeet
----------------

* Incommunicado
* Intro5pect
* Justin Sane
* The Vacancy

Entiset yhtyeet
---------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Anti-Flag
* Darkest Hour
* Destruction Made Simple
* Endless Struggle
* Inhuman
* Inquisition
* Modey Lemon
* Morning Glory
* Much the Same
 | * New Mexican Disaster Squad
* Pipedown
* Red Lights Flash
* Tabula Rasa
* The Code
* The Methadones
* The Unseen
* Thought Riot
* Virus Nine
* Whatever It Takes
 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Kiukaisten kirkko (1761).
**Job Mattsson Höckert** (myös **Juhana (Johan)** tai **Jaakko**, 13. toukokuuta 1732 Porin maaseurakunta – 1802 Lappi Tl) oli Lapin seurakunnan lukkarina toiminut suomalainen kirkonrakentaja. Hänen ensimmäinen työnsä oli vuonna 1761 valmistunut Kiukaisten kirkko, johon Höckert ilmeisesti sovelsi vapaamuotoisesti Tukholman yli-intendentinviraston laatimia piirustuksia. Vuonna 1776 hän vastasi Rauman raatihuoneen jyrkkärakenteisen katon suunnitelusta ja rakentamisesta.

Ulvilan pitäjän Tuorsniemessä syntynyt Höckert vaikutti Lapissa jo vuonna 1760, jolloin seurakunnan nykyinen kirkko valmistui, mutta Höckertin osuus sen rakentamisessa on epäselvä. Hänen tiedetään suunnitelleen kirkon kellotornin, joka kuitenkin rakennettiin vasta Höckertin kuoleman jälkeen 1806 yli-intendentinviraston muokkaamien piirustusten mukaan. Höckert vastasi myös vuonna 1799 nykyiselle paikalleen siirretyn Hinnerjoen kirkon laajennuksesta, mutta senkin suunnitelmia muutettiin Tukholmassa.

Töitä
-----

* Lapin kirkko (kellotornin alustavat suunnitelmat, 1760/1806)
* Kiukaisten kirkko (1761)
* Lokalahden kirkko (1763)
* Rauman raatihuone (kattorakenteet, 1776)
* Kustavin kirkko (laajennus, 1783)
* Hinnerjoen kirkko (siirto ja laajennus, 1799)

Lähteet
-------

1. ↑  Job Mattsson Höckert  14.8.2014. Geni. Viitattu 2.2.2016.
2. ↑  Uusi-Seppä, Niina (toim.): *Satakunnan kulttuuriympäristöt – eilen, tänään, huomenna*, s. 206. ISBN 978-952-67018-9-9. Pori: Satakunnan Museo, 2012. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Vanha Raatihuone Rauman museo.  Arkistoitu 10.3.2016. Viitattu 2.2.2016.
4. ↑  Lapin kirkko Raumasivut. Viitattu 2.2.2016.
5. ↑  Hinnerjoen kirkonkylä Museovirasto. Viitattu 2.2.2016.
**Kalevi Aho** (s. 15. toukokuuta 1956 Kaarlela, Kokkola) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän aloitti pelaajauransa aikuisten sarjoissa Kokkolan Hermeksen (Suomensarja-joukkueessa) kaudella 1972–1973. Hermeksestä hän siirtyi Vaasan Sportin I-divisioona-joukkueeseen kaudelle 1976–1977. Vaasassa Aho pelasi kaksi kautta ennen siirtymistään Turkuun, TPS:n liigajoukkueeseen.

Turussa Aho pelasi Jääkiekon SM-liigaa kaudesta 1978–1979 kauteen 1985–1986 asti kaikkiaan 277 ottelua. Näissä otteluissa hän teki 67 maalia ja antoi 94 maaliin johtanutta syöttöä. Jäähyminuutteja hänelle tuomittiin 152 min. 

SM-liigan playoffotteluita Aholle kertyi kahdeksan kauden aikana 58 kpl joissa hän teki tehot 2+10 ja istui jäähyllä 52 minuuttia. Näinä vuosina hän oli voittamassa TPS:lle kahdesti SM-hopeaa ja kahdesti SM-pronssia.

Saavutukset
-----------

* 2x SM-hopeaa (1982, 1985)
* 2x SM-pronssia (1979, 1981)

Lähteet
-------

1. ↑  Kalevi Aho (jääkiekkoilija) *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
**Kauko Juhani Kartano** (2. syyskuuta 1923 Hausjärvi – 25. marraskuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Kartanon vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Kartano ja Fanny Brusila ja puoliso vuodesta 1949 Marja Raili Unnukka Lehmuskoski. Kartano tuli ylioppilaaksi Riihimäen lyseosta 1945, diplomi-insinööriksi hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta 1954 ja suoritti LIFIM:in liikkeenjohdon täydennyskoulutuskurssin 1967. Kartano oli Teknillisen korkeakoulun assistentti 1953, Oy Strömberg Ab:n työpajainsinööri Vaasassa 1954, käyttöinsinööri 1954–1956 ja tehtaan päällikkö 1956–1957 ja Keskon Vaatetustehtaan isännötsijä Lahdessa 1957–1966, Tampereen konttorin johtaja 1967, rautaryhmän johtaja Helsingissä 1967–1979, johtokunnan jäsen 1968–1983 ja maatalous- ja koneryhmän johtaja 1979–1983. Hän oli myös Invalidisäätiön huoltolaitoksen ammattikoulun tuntiopettaja 1951–1953 ja Vaasan teknillisen koulun tuntiopettaja 1954–1957 sekä *Kauppa Käy* -lehden päätoimittaja vuodesta 1967 ja *Rautaviesti*-lehden päätoimittaja 1970–1972. Kartanolla oli lisäksi lukuisia liike-elämän ja muita luottamustehtäviä, kuten Vaatetusteollisuusliiton hallituksen jäsenyys 1962–1966 ja Vatevan hallituksen jäsenyys 1964–1966 sekä Rautakauppa-alan Luottamusneuvoston johtokunnan jäsenyys vuodesta 1967 ja puheenjohtajuus 1970–1971. Sotilasarvoltaan Kartano oli reservin sotamies. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1975.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kauko Kartano *Biografiasampo*. Viitattu 12.11.2022.
2. ↑  Ihmiset. Kuolleet. Kauppaneuvos Kauko Kartano. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  2.12.2008. Viitattu 12.11.2022.
**Elisabeth Karolina Regina Rönnholm** (4. lokakuuta 1826 Parikkala – 27. maaliskuuta 1897 Parikkala) oli Suomen ensimmäinen postineiti. Hänet luetaan suomalaisen postilaitoksen henkilöstön ja koko suomalaisen virkakunnan murroskauden pioneereihin.

Elämä
-----

Rönnholm syntyi Suomen suuriruhtinaskunnassa Haminasta syntyisin olleen lääninrovasti ja teologian tohtori Anton Ulrik Rönnholmin ja Anna Henrika Weckrothin perheeseen. Hänellä oli kaksi sisarta, Antoinette ja Constance sekä vanhempi veli Anton ja nuorempi veli Karl Filip. Kun maaseudulle alettiin perustaa postitoimipaikkoja 1860-luvulla, niitä hoitamaan tarvittiin vaatimattomaan palkkaan tyytyviä ihmisiä. Valtio keksi hyödyntää leskiä sekä naimattomia naisia, "vanhoja piikoja". Elisabeth Rönnholm sai nimityksen Parikkalan postitoimiston hoitajaksi kesäkuussa 1864. Samana vuonna tuli voimaan naisten täysivaltaisuuslaki Suomessa. Rönnholmilla oli takaajinaan hänen isänsä seuraaja, kirkkoherra Clas Collan sekä isän ystävä, toimitusvouti H. J. Hasselqvist.

Postitoimisto avattiin Ristinmäen kartanon päärakennuksessa, jonka Anton Ulrik Rönnholm oli rakennuttanut tyttärilleen vuonna 1848. Vähäisen palkkionsa lisäksi Elisabeth Rönnholm sai provision lehtien ja irtolaukkujen välityksestä sekä postimerkkien myynnistä. Postineitien piti tuolloin itse kustantaa suurin osa työssään tarvitsemistaan välineistä. Postihallitus antoi maksutta vain tietyt kaavakkeet, kassalippaan sekä sinetin ja leimasimet. Rönnholm anoi eroa toimestaan vuonna 1885. Vaikka Rönnholmin elämä ulkonaisesti oli vaatimatonta, hän oli pienessä maalaisyhteisössään tärkeä ja pidetty henkilö. Hän asui elämänsä loppuun Ristimäen kartanossa ja menehtyi sydänhalvaukseen 70-vuotiaana.

Lähteet
-------

* Suomen kansallisbiografia 8, ISBN 951-746-449-5
* Kotivuori, Yrjö: Anton Ulrik Rönnholm. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.

Aiheesta muualla
----------------

* Pohls, Maritta: / Rönnholm, Elisabeth (1826–1897) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  10.11.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Terpenoidit** ovat yhdisteryhmä, jota tavataan erityisesti kasveissa. Kasvien terpenoideihin kuuluu rakenteellisesti hyvin vaihtelevia yhdisteitä, jotka voivat olla kasvien primaarisia tai sekundaarisia aineenvaihduntatuotteita. Primaarisiin terpenoideihin luokitellaan muun muassa sterolit, karotenoidit, monet kasvihormonit sekä dolikoleihin, kinoneihin ja proteiineihin sitoutuneet polyprenolit. Primaarisia terpenoideja esiintyy lähes kaikissa kasveissa, mutta sekundaaristen terpenoidien esiintyminen saattaa rajoittua tiukastikin tiettyyn heimoon, sukuun tai jopa lajikkeeseen. Kasveissa esiintyvät aromaattiset eli haihtuvat öljyt koostuvat tavallisesti mono- ja seskviterpeeneistä.

Katso myös
----------

* Terpeenit

Lähteet
-------

1. ↑  Kasviperäiset biomolekyylit - fenoliset yhdisteet ja terpeenit MTT:n julkaisuja

Aiheesta muualla
----------------

* IUPAC: Terpenoids (englanniksi)

Biomolekyylit

* Proteiinit
* Peptidit
* Aminohapot
* Nukleiinihapot
* Hiilihydraatit
* Lipidit
* Terpenoidit
* Karotenoidit
* Tetrapyrrolit
* Koentsyymit
* Steroidit
* Flavonoidit
* Alkaloidit
* Polyketidit
Brittisotilaiden kiinniottama William Joyce vuonna 1945.
**Lord Haw-Haw** on nimi, jota käytetään useasta henkilöstä, jotka kuuluttivat saksalaisen Reichsrundfunkin Britanniaan suunnattua *Germany Calling* -propagandalähetystä toisen maailmansodan aikana. Yleensä sillä kuitenkin tarkoitetaan William Joycea.

Nimeä käytti ensimmäisen kerran Jonah Barrington *Daily Express* -lehdessä 14. syyskuuta ja toistamiseen 18. syyskuuta 1939. On epäselvää, ketä henkilöä sillä alkujaan tarkoitettiin. Oletettavasti sillä viitattiin yhtenä kuuluttajana toimineeseen Norman Baillie-Stewartiin ja hänen aristokraattiseen Oxfordin aksenttiinsa. Baillie-Stewart kertoo kuitenkin omaelämäkerrassaan alkuperäisen Lord Haw-Haw’n olleen Wolff Mittler. Tunnetuin nimen kantajista on kuitenkin William Joyce, joka palkattiin toimittajaksi ja kuuluttajaksi 18. syyskuuta 1939, ja johon Joseph Goebbels 5. tammikuuta 1940 alkaen viittaa päiväkirjoissaan Lord Haw-Haw’na. William Joyce paljasti henkilöllisyytensä radiolähetyksessä 3. huhtikuuta 1941, tosin esimerkiksi BBC oli jo varmuudella tunnistanut Joycen 2. elokuuta 1940.

Lord Haw-Haw’n radiolähetysten kuulijamäärät olivat suurimmillaan niin sanotun valesodan aikana syyskuusta 1939 huhtikuuhun 1940. Alkuvuonna 1940 BBC arvioi, että kuusi miljoonaa kuulijaa kuunteli lähetyksiä vähintään joka toinen päivä, ja 18 miljoonaa kuunteli satunnaisesti. Samaan aikaan BBC:n omilla uutisilla oli 23 miljoonaa säännöllistä kuulijaa.
Syy suuriin kuuntelijamääriin – pahennusta herättävästä esitystavasta huolimatta – oli ohjelmasta saatu, usein ensimmäinen tieto kaatuneiden nimistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Helen Newman: Germany calling! Germany calling! - The Influence of Lord Haw-Haw (William Joyce) in Britain, 1939-1941 safran-arts.com. Viitattu 27.6.2009. (englanniksi)
2. 1 2  Tieteen kuvalehti Historia 4/2014, s.12

Aiheesta muualla
----------------

* Germany Calling -lähetyksiä Internet Archivessa (1-10) (englanniksi)
* Germany Calling -lähetyksiä Internet Archivessa (11-20) (englanniksi)
* Germany Calling -lähetyksiä Internet Archivessa (20-25) (englanniksi)
* William Joyce alias Lord Haw-Haw (englanniksi)
**Emilia Schüle** (s. 28. marraskuuta 1992 Blagoveštšensk, Venäjä) on saksalainen näyttelijä. Lukuisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa näytellyt Schüle on palkittu rooleistaan tieteisdraamassa *Jugend ohne Gott* ja epookkisarjassa *Ku'Damm 56*.

Ura
---

Schülen sukutausta on saksalainen. Hän muutti jo pikkulapsena Blagoveštšenskista Berliiniin, missä hän opiskeli modernia tanssia ja balettia. Vuonna 2005 Schüle oli mukana työpajassa Talents Getting Started, joka avasi oven näyttelijän uralle. Hänen debyyttinsä oli lyhytelokuvassa *Nichts weiter als* (2005). Muutaman televisioroolin jälkeen Schüle debytoi valkokankailla: hänellä oli Milan osa elokuvassa *Freche Mädchen* (2007). Elokuva menestyi hyvin ja sai jatko-osan *Freche Mädchen 2*, jossa Schüle näytteli jälleen Milaa.

Vuonna 2010 Schüle näytteli pääroolin musiikkielokuvassa *Rock it!*. 2010-luvulla hän näytteli vuosittain useissa televisiotuotannoissa ja teatterielokuvissa, kuten *Tatort - Wegwerfmädchen* (2012), *In einem wilden Land* (2014), *Mordkommission Berlin 1* (2015), *High Society - Gegensätze ziehen sich an* (2016) ja *Jugend ohne Gott* (2016).

Schülellä oli keskeinen rooli epookkisarjassa *Ku'Damm 56* (2016) ja sen jatko-osissa *Ku'Damm 59* (2018) ja *Ku'Damm 63* (2021).

Lähteet
-------

1. ↑  Emilia Schüle : deutsche Schauspielerin *Munziger.de*. Munzinger-Archiv GmbH. Viitattu 6.10.2022. (saksaksi)
2. 1 2  Emilia Schüle *Filmportal.de*. Viitattu 6.10.2022. (saksaksi)
3. 1 2 3  Emilia Schüle *Crew United*. Viitattu 6.10.2022. (saksaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Emilia Johanna Vihantola**, o.s. *Kärkkäinen*, vs. 5. heinäkuuta 1985) on suomalainen crossfit-urheilija ja painonnostaja. Hänen seuransa on CF Kuopio Barbell Club.

Urheilu-ura
-----------

### Crossfit

Vihantola on kilpaillut crossfitissä vuodesta 2013. Hän on muun muassa osallistunut Tampereella järjestettäviin Winter War-kisoihin viisi kertaa (2013-2017), ja hänen paras sijoituksensa on kolmas vuonna 2017.

Vihantola on voittanut pienempiä yksilökilpailuita ja osallistunut myös pari- ja joukkuekilpailuihin sekä kotimaassa että ulkomailla. 

### Painonnosto

Painonnostossa Vihantola on kilpaillut vuodesta 2016, jolloin hän onnistui nostamaan tulosrajat vuoden 2017 Suomen-mestaruuskilpailuihin. Helmikuussa järjestetyissä SM-kilpailuissa hän sijoittui hopealle tempauksessa, työnnössä ja yhteistuloksessa tuloksella 70+87=157kg.

Lähteet
-------

1. ↑  Winter War 2017 *compete.wodconnect.com*. Viitattu 18.2.2017.
2. ↑  Yleisen sarjan SM-kilpailut, Rovaniemi *painonnosto.fi*. Suomen Painonnostoliitto.  Arkistoitu 19.2.2017. Viitattu 18.2.2017.
**Benn Harradine** (s. 14. lokakuuta 1982, Newcastle) on australialainen kiekonheittäjä. Hän pitää hallussaan kiekonheiton Australian ennätystä tuloksella 68,20m.

Harradine sijoittui kahdeksanneksi Melbournen Kansainyhteisön kisoissa 2006. Hän karsiutui loppukilpailusta Pekingin olympialaisissa 2008 ja Berliinin MM-kilpailuissa 2009. Hän voitti kultaa Kansainyhteisön kisoissa New Delhissä 2010 tuloksella 65,45 ja sijoittui samana vuonna toiseksi maanosien cupissa Splitissä. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän oli viides tuloksella 64,77. Hän sijoittui vuoden 2012 Lontoon kesäolympialaisten kiekonheitossa yhdeksänneksi. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui loppukilpailusta.

Harradine sijoittui neljänneksi Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän oli kymmenes. Hän karsiutui loppukilpailusta Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017.

Harradine on voittanut kiekonheiton Australian-mestaruuden 2007, 2008, 2010, 2011, 2012 ja 20142.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Benn Harradine Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3  Benn Harradine Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Tero Välimaa** (s. 10. elokuuta 1978 Göteborg, Ruotsi) on suomalainen entinen uimari. Hän edusti seuratasolla Tornion Uimaseuraa, ja valmentajanaan toimi Aarne Alatalo. Tero Välimaa nousi perhosuimarina Suomen ja Euroopan huipulle hyödyntämällä erittäin tehokasta delfiinipotkua pysytellen sukelluksissa lähes koko uintisuorituksen ajan*lähde?*.

Välimaa sijoittui Perthin MM-kilpailuissa 1998 200 metrin perhosuinnissa 15:nneksi. Lissabonin lyhyen radan EM-kilpailuissa 1999 hän oli 50 metrin perhosuinnissa seitsemäs ja 100 metrin perhosuinnissa kahdeksas. Helsingin EM-kilpailuissa 2000 hän oli 50 metrin perhosuinnissa kahdeksas ja 100 metrin perhosuinnissa seitsemäs. 4 × 100 metrin sekauintiviestissä hän kuului neljänneksi sijoittuneeseen Suomen joukkueeseen. Saman vuoden Sydneyn olympialaisissa hän oli 100 metrin perhosuinnissa 25:s ja 200 metrin perhosuinnissa 34:s. Sekauintiviestissä Suomi hylättiin.

Välimaa sijoittui Fukuokan MM-kilpailujen 2001 perhosuinneissa 50 metrillä seitsemänneksi, 100 metrillä 11:nneksi ja 200 metrillä 16:nneksi. Saman vuoden Antwerpenin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän sai pronssia 50 metrin perhosuinnissa ajalla 23,59. Lisäksi hän oli kahdeksas 100 metrin ja seitsemäs 200 metrin perhosuinnissa. Riesan lyhyen radan EM-kilpailuissa 2002 hän kuului Suomen hopeajoukkueeseen 4 × 50 metrin sekauintiviestissä. Lisäksi hän oli seitsemäs 100 metrin perhosuinnissa. Seuraavan vuoden Dublinin lyhyen radan EM-kisoissa hän sijoittui 200 metrin perhosuinnissa seitsemänneksi.

Uintiuransa jälkeen Välimaa on toiminut valmentajana Riihimäen Uimaseurassa, Swimming Jyväskylässä ja Lappeenrannan uimareissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Tero Välimaa *sports-reference.com*.  Arkistoitu 5.11.2012. Viitattu 23.12.2009. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  VALIMAA, Tero *swimrankings.net*. Viitattu 23.12.2009. (englanniksi)
3. 1 2  Finals - Olympic Games, World- and European Championships *scmsom.se*.  Arkistoitu 2.8.2009. Viitattu 23.12.2009. (englanniksi)
4. ↑  Olympiauimari valmentamaan Lappeenrannan Uimareita *yle.fi*.  21.3.2012. Yle Urheilu. Viitattu 21.3.2012. [vanhentunut linkki]
**Englanti Great Officers of State** 

* Lord High Steward
* Lord High Chancellor
* Lord High Treasurer
* Lord President of the Council
* Lord Privy Seal
* Lord Great Chamberlain
* Lord High Constable
* Earl Marshal
* Lord High Admiral


**Lord High Steward** on korkein Englannin kruununministereistä (Great Officers of State). Sen haltijan tehtävänä on johtaa kruunajaisia ja aatelisten oikeudenkäyntejä ylähuoneessa. Jälkimmäinen mahdollisuus tosin poistettiin laista 1948. Asema on ollut pääasiallisesti täyttämättä vuoden 1421 jälkeen.

Lord High Steward oli alun perin nimellinen arvonimi, mutta ajan myötä sen haltijoista tuli valtakunnan vahvimpia miehiä. 1100-luvun lopusta arvonimeä pidettiin Leicesterin jaarlille kuuluvana. Kun Lancaster-suku nousi valtaistuimelle, Henrik IV antoi sen toiselle pojalleen Tuomas Lancasterilaiselle ja se oli hänen hallussaan kuolemaansa 1421 saakka.

Se on sittemmin annettu kruunajaisten yhteydessä. Elisabet II:n kruunajaisissa Lord High Steward oli laivastoamiraali Andrew Cunningham. Oikeudenkäynteihin Lord High Steward on nimitetty tuomittaessa aatelinen ylähuoneessa. Näitä oikeudenkäyntejä oli ennen käytännön lopettamista vuonna 1948 1900-luvulla kaksi; viimeinen 1935 kun Lord de Clifford tuomittiin kuolemantuottamuksesta auto-onnettomuuden jälkeen.
**Karl Gösta Ivar Palkama** (ent. Paqvalén) (13. kesäkuuta 1902 Viipuri – 5. elokuuta 1944) oli Suomen Puolustusvoimien everstiluutnantti, joka toimi 6. divisioonan esikuntapäällikkönä kesällä 1944 ja kaatui yhdessä kenraalimajuri Einar Vihman kanssa kranaatinheitinkeskityksessä Talin–Ihantalan taistelussa. 

Palkama suoritti reserviupseerikoulun 1925, Kadettikoulun 8. kurssin 1926-1927 sekä Sotakorkeakoulun yleisen osaston 1936-1938. Vuodesta 1938 hän toimi toimistopäällikkönä 1. divisioonan esikunnassa talvisodan ajan aina jatkosodan alkuun asti. Myöhemmin jatkosodassa hän toimi 6. divisioonan esikuntapäällikkönä kaatumiseensa asti elokuuhun 1944. Ylennykset: reservivänrikki 1925, vänrikki 1927, luutnantti 1930, kapteeni 1935, majuri 1941, everstiluutnantti 1944. 

Palkaman puoliso oli May-Alice Renfors, heidän pojastaan Kaarle Arto Palkamasta (s. 1934) tuli lääkäri ja professori.

Lähteet
-------

* Kysy.fi, Helsingin kaupunginkirjasto (Arkistoitu – Internet Archive) (Viitattu 1.11.2017)

### Viitteet

1. ↑  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 456-457. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.
**Erik Gustaf Jakob (Gösta) Schybergson** (29. huhtikuuta 1893 Helsinki – 2. helmikuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen lääketieteenkandidaatti.

Hänen vanhempansa olivat Magnus Gottfrid Schybergson ja Johanna Tikkanen. Vuonna 1911 hän pääsi ylioppilaaksi Nya svenska läroverketissä Helsingissä, ja kirjoittautui Uusmaalaiseen osakuntaan (Nylands Nation) Helsingin yliopistoon. Vuonna 1915 hän suoritti lääketieteenkandidaatin tutkinnon, ja oli jo keväällä amanuenssina Helsingin yliopiston anatomisella laitoksella. Hän oli myös Akademiska sångföreningenin puheenjohtaja vuosina 1912–1915. Vuonna 1917 hän liittyi suojeluskuntaan, mutta erosi jo lokakuussa. Tämän jälkeen hän siirtyi Punaisen ristin kansainväliseen liittoon. 30. tammikuuta 1918 hänestä tuli alilääkäri Humaliston sairaalassa. Mutta 2. helmikuuta hyökkäsi 50-miehinen joukko punakaartilaisia sairaalaan. Kuulustelun jälkeen tehtiin kotitarkastus. Niin sanottuna "lahtarina" hänet vietiin uudelleen tutkittavaksi mutta surmattiin matkalla Töölönlahden kohdalla. Teloitukseen syylliseksi osoitettiin kuitenkin sodan aikana riehunut rosvojoukko, ja punakaartin johto tuomitsi surman. Jean Sibelius sävelsi vielä samana vuonna Schybergsonin runoihin kaksi kuoroteosta.

Schybergsonin hauta sijaitsee Helsingin vanhalla hautausmaalla.

Lähteet
-------

* Henrik Johannes Boström, *Sankarien muisto*. Helsinki 1927

### Viitteet

1. 1 2  Jean Sibelius. Kuoroteokset. Kronologinen katsaus


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Raskaan liikenteen onnettomuudet ovat harvinaisempia, mutta tuhoisampia. Ilmakuvassa Konginkankaan linja-autoturma.
Suomen Kuljetus ja Logistiikka SKAL ry tarjoaa kaikille raskaan liikenteen ammattilaisille vertaistukipalvelun. Vertaistuki tarkoittaa kuuntelevaa korvaa, apua ja ammatillista tukea erityisesti onnettomuuteen joutuneille kuljetusalan ammattilaisille. Raskaan liikenteen vertaistukipalvelu perustuu vertaistukihenkilöihin, jotka ovat pääasiassa SKAL:n jäsenyrittäjiä. Vertaistukihenkilöverkosto kattaa koko Suomen. 

SKAL järjestää vertaistukihenkilöille yhteisiä koulutustapaamisia, joissa annetaan myös keinoja omaan jaksamiseen.

Näin se toimii
--------------

Onnettomuuden sattuessa raskaan liikenteen kuljettaja tai yrittäjä (tai hänen läheisensä) voi soittaa Autoliiton Tiepalvelunumeroon (Arkistoitu – Internet Archive) 0200 8080, joka päivystää viikon jokaisena päivänä vuorokauden ympäri. Tästä numerosta soitto ohjataan lähimmälle SKAL:n vertaistukihenkilölle.

Aiheesta muualla
----------------

* www.skal.fi/vertaistuki
**Emilian kieli** on Emilian historiallisella alueella Italiassa puhuttava kieli. Nykyisin kielen puhuja-alue käsittää Emilia-Romagnan hallintoalueen länsiosan. Emilian kieltä pidetään usein virheellisesti italian murteena, mutta todellisuudessa se kuuluu galloitaalisten kielten ryhmään. Italia puolestaan kuuluu italodalmatialaisiin kieliin. Emilian kielellä ei ole yhtä standardisoitua muotoa.*lähde?*

Katso myös
----------

* länsiromaaniset kielet

Romaaniset kielet
aragonia | aromania | arpitaani | asturia | dalmaatti | emilia | espanja | friuli | galicia | istriot | istro-romania | italia | katalaani (valencia) | korsika | ladini | ladino | liguuri (monegassi) | lombardi | mirandeesi | napoli | normanni | oksitaani (provensaali) | picardi | piemonte | portugali | ranska | retoromaani | romania (moldavia) | sardi | sisilia | taranto | valloni | venetsia

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Joensuun kirjallisuustapahtuma** on vuodesta 2000 alkaen syys-lokakuussa järjestetty valtakunnallinen tapahtuma, jonka teema vaihtuu vuosittain. Viikonlopun mittaisen tapahtuman tilaisuudet ovat avoimia kaikille.

Tapahtuman järjestäjinä on joensuulaisia kulttuurihenkilöitä, joista ydinjoukon muodostavat professorit Seppo Knuuttila ja Yrjö Sepänmaa, kirjailija Tuula-Liina Varis ja koulutussihteeri Lisbe Svahn. Suunnitteluun osallistuvat Itä-Suomen yliopiston kulttuuritieteet ja Pohjois-Karjalan taidetoimikunta. Järjestelyt hoitaa Pohjois-Karjalan Kesäyliopisto. Tapahtumapaikkoina ovat olleet yliopisto, Joensuun Tiedepuisto, konservatorio, Pakkahuone, ravintola Sointula, Teatteriravintola ja Joensuun kaupunginteatteri.

Tapahtumat
----------

Vuonna 2007 teemana oli *Työ*. Teemaa käsiteltiin edellisvuosien kaavan mukaan: tiedeosuudessa puhuttiin teemasta esimerkiksi tieteen näkökulmasta, kirjallisuusosuudessa äänessä olivat kirjailijat ja taideosuudessa oli musiikkia, teatteria tai tanssia. Puhujina olivat muiden muassa työministeri Tarja Cronberg (vihr.), professori Kari Uusikylä, kirjailija Hannu Raittila, kriitikko Kaisa Neimala, kirjailija Kari Levola, suomentaja ja filosofi Tuomas Nevanlinna, kirjailija Arja Tiainen, kirjailija Marja-Leena Tiainen ja professori Kaija Heikkinen.

Vuonna 2008 tapahtuman teemana oli *Jos kirjallisuudessa*. Päivillä puhuttiin muun muassa vaihtoehtoisista historiantulkinnoista, tulevaisuusskenaarioista, utopioista, dystopioista ja fantasiakirjallisuudesta. Puhujina olivat muun muassa Johanna Sinisalo, Kersti Juva, Risto Isomäki, Sirpa Kähkönen, Markku Into, Tero Niemi, Mari Mörö, Teuvo Peltoniemi ja Ilkka Pyysiäinen.

Vuoden 2010 tapahtuman aiheena oli *Minä kirjallisuudessa ja toisissa taiteissa*. Puhujina olivat muun muassa Leena Lander, Kari Hotakainen, Anja Erämaja, Markku Ojanen ja Katarina Eskola.

Teemat
------


|  |  |
| --- | --- |
| 
* 2000: Tosi
* 2001: Vieras
* 2002: Kaunis
* 2003: Nauru
* 2004: Rakas
* 2005: Kuolema
* 2006: Ei
* 2007: Työ
* 2008: Jos
* 2009: Sana
* 2010: Minä

 | 
* 2011: Lukija
* 2012: Tyhjä
* 2013: Jälki
* 2014: Intohimo
* 2015: Raha
* 2016: Rikos
* 2017: Sata
* 2018: Eläin
* 2019: Oho!
* 2020: –
* 2021: Lapsi
* 2022: Vesi

 |

Lähde

Lähteet
-------

1. ↑  Esite 2007 Joensuun kirjallisuustapahtuma. Viitattu 15.10.2022.
2. ↑  Historiaa Joensuun kirjallisuustapahtuma. Viitattu 15.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Joensuun kirjallisuustapahtuman verkkosivut