recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Varsovan oireyhtymä** on DNA-katkoksista johtuva erittäin harvinainen oireyhtymä, johon liittyy muun muassa hidastunutta pituuskasvua, mikrokefaliaa ja kuulonalenemaan johtavaa sisäkorvan vajaakehittyneisyyttä. Potilailla esiintyy myös kehitysvammaisuutta, joka on vaihdellut vaikeusasteeltaan lievästä vaikeaan. Täsmällinen oirekuva kuitenkin vaihtelee yksilöllisesti.

Varsovan oireyhtymästä kärsivillä kasvun hidastuminen ilmenee jo sikiöaikana. Usein oireyhtymään liittyvät sisäkorvan simpukan rakennepoikkeama ja sensorineuraalinen kuulovika. Puheen kehityksen selvä viivästyneisyys on yleistä. Eräissä tapauksissa myös liikkumisen taitojen oppiminen ja hienomotorinen kehitys ovat viivästyneet. Varsovan oireyhtymään liittyy poikkeavia ulkonäön piirteitä, joita ovat kasvojen pitkänomainen muoto, lyhyt kaula, lyhyt nenä, pienet sieraimet, korvien muodon poikkeavuus, alaleuan pienikokoisuus ja mongolipoimut. Joskus Varsovan oireyhtymän yhteydessä esiintyy ihon pigmenttimuutoksia, luustomuutoksia sekä rakennepoikkeamia virtsa- ja sukupuolielimissä tai sydämessä.

Varsovan oireyhtymä johtuu kromosomin 12 DDX11-geenin mutaatiosta. Siitä kärsivillä saattaa olla taipumus toistuviin infektioihin. Varsovan oireyhtymään liittyvien DNA-vaurioiden aiheuttamasta syöpäriskistä ei ole tietoa. Oireyhtymällä on autosomaalinen, peittyvä periytymistapa. Esiintyvyys vastasyntyneillä on alle yksi miljoonasta. Erotusdiagnostisesti huomionarvoisia tiloja ovat Bloomin oireyhtymä, Cornelia de Langen oireyhtymä, Fanconin anemia, Nijmegenin murtumaoireyhtymä, Robertsin oireyhtymä ja Xeroderma pigmentosum. Varsovan oireyhtymän hoito on oireenmukainen. Tietoa potilaiden elinajanodotteesta ei ole. Varsovan oireyhtymän kuvasivat ensimmäisenä vuonna 2010 Van der Leij ja muut. Ensimmäinen potilas tutkittiin Varsovassa, mikä selittää oireyhtymän nimen. Lääketieteellisessä kirjallisuudessa oli tammikuuhun 2023 mennessä kuvattu lähes kaksikymmentä sairastunutta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Johanna Rintahaka, Varsovan oireyhtymä Tukiliitto 23.1.2023, viitattu 16.7.2023
Uintiviestin vaihdot käynnissä.
**Viestikilpailu** on urheilussa joukkuekilpailu, jossa saman joukkueen jäsenet suorittavat osuutensa peräkkäin niin että seuraava viestinviejä aloittaa suorituksensa heti kun edellinen lopettaa. Voittaja on se joukkue, jonka viimeinen viestinviejä eli *ankkuri* pääsee ensimmäisenä maaliin.

Viestikilpailuja käydään esimerkiksi juoksussa, hiihdossa, suunnistuksessa, uinnissa ja kaukalopikaluistelussa.

Viestinvaihto tapahtuu lajista riippuen eri tavoin: hiihdossa ja luistelussa viestinviejien välisellä kosketuksella, suunnistuksessa kosketuksella tai kartan tai viestivälineen luovutuksella, juoksussa yleensä viestikapulan vaihdolla ja uinnissa altaanpäätyä koskettamalla. Viestirikko eli väärällä tavalla suoritettu vaihto johtaa yleensä joukkueen hylkäykseen.

Katso myös
----------

* 4 × 100 metrin viestijuoksu
* 4 × 400 metrin viestijuoksu
* Viestihiihto

Lähteet
-------

1. ↑  Suunnistuksen lajisäännöt 2014 : 11.371 (Archive.org) Suomen Suunnistusliitto.  Arkistoitu 8.5.2014. Viitattu 7.5.2014.
Roger Browne Los Angelesissa vuonna 2012.
**Roger Browne** (s. 13. huhtikuuta 1930 Cincinnati, Ohio) on yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä.

Roger Browne aloitti näyttelijänuransa italialaisissa peplum-elokuvissa, joissa hän esitti muun muassa kahdesti sodan jumalaa Marsia. Peplumin kukoistuskauden päätyttyä hän siirtyi vakoilujännäreihin kuten *Come rubare la corona d’Inghilterra* (1967). Brownen viimeinen huomattavampi elokuva oli *Emanuelle Amerikassa* (*Emmanuelle in America*) vuonna 1977. Hän toimi Roomassa myös englanninkielisten jälkiäänittäjien yhdistyksen puheenjohtajana. Myöhemmin hän muutti asumaan Los Angelesiin.

Elokuvia
--------

* *Vulcano, figlio di Giove*, 1962
* *Marte, dio della guerra*, 1962
* *La vendetta di Spartacus*, 1964
* *Superseven chiama Cairo*, 1965

Lähteet
-------

1. ↑  Della Casa, Steve; Giusti, Marco: *Il grande libro di Ercole*, s. 339. Roma: Centro Sperimentale di Cinematografia, Edizioni Sabinae, 2013. ISBN 978-88-98623-051.

Aiheesta muualla
----------------

* Roger Browne Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
Novolakin piiri Dagestanin kartalla.
**Novolakin piiri** (ven. Новолакский район, *Novolakski raion*; lakiksi ЦӀуссалакрал район, *Tsussalakral raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanin tasavallassa Venäjällä. Se on perustettu vuonna 1944, jolloin seudulta karkotettujen tšetšeenien tilalle siirrettiin lakeja Dagestanin vuoristoseudulta. Piirin pinta-ala on 218 neliökilometriä. Asukkaita on 27 400 henkeä (vuonna 2010).

Novolakin piiri sijaitsee Dagestanin luoteisosassa vuoriston reuna-alueella. Se rajoittuu pohjoisessa ja koillisessa Hasavjurtin piiriin, kaakossa Kazbekin piiriin sekä lounaassa ja lännessä Tšetšeniaan.

Piiriin kuuluu 12 maalaiskuntaa: Ahar, Banaijurt, Gamijah, Dutši, Jamansu, Novokuli, Novolakskoje, Novomehelta, Novotšurtah, Šušija, Tšapajevo ja Tuhtšar. Hallinnollinen keskus on Novolakskojen kylä, josta on 99 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan. Asutuskeskuksia on yhteensä 15. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan asukkaista on 46,0 % lakeja, 28,8 % tšetšeenejä ja 23,8 % avaareja. Kaupunkiväestöä ei ole.

Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut karjanhoitoon sekä viljan, maissin, auringonkukan ja perunan viljelyyn. Lisäksi on leipomoita, myllyjä ja rakennustarvikkeiden tuotantoa. Piirin kautta kulkee Donin Rostovin ja Bakun välinen valtatie.

Piirissä toimii kaksi lastentarhaa ja 19 koulua. Kulttuurilaitoksia ovat 15 kerhotaloa ja 9 kirjastoa.

Paikallislehtenä ilmestyy lakin- ja venäjänkielinen *Zamanalul tšu* ("Ajan ääni").

Lähteet
-------

1. 1 2  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2010 g.  2010. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 28.8.2009. Viitattu 3.1.2011. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Novolakin piiri**.
* Novolakin piiri Dagestanin presidentin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Novolakin piiri Dagestanin hallituksen sivustolla (venäjäksi)

Dagestanin piirit ja *kaupunkipiirit*
Agul | 
Ahty | 
Ahvah | 
Akuša | 
Babajurt | 
Bežtan osa-alue | 
Bolith | 
Buinaksk | 
*Buinaksk* | 
*Dagestanskije Ogni* | 
Dahadajev | 
Derbent | 
*Derbent* | 
Dokuzpara | 
Gergebil | 
Gumbet | 
Gunib | 
Hasavjurt | 
*Hasavjurt* |
Hiv | 
Hunzah | 
*Izberbaš* | 
*Južno-Suhokumsk* | 
Kaitag | 
Kajakent | 
Karabudahkent | 
*Kaspijsk* | 
Kazbek | 
Kiziljurt | 
*Kiziljurt* | 
Kizljar | 
*Kizljar* | 
Kul | 
Kumtorkala | 
Kurah | 
Lak | 
Levaši | 
Magaramkent | 
*Mahatškala* | 
Nogai | 
Novolak | 
Rutul | 
Šamil | 
Sergokala | 
Suleiman Stalski | 
Tabasaran | 
Tarumovka | 
Tljarata | 
Tšaroda | 
Tsumada | 
Tsunta | 
Untsukul
**Ankkapurhan kivikautinen asuinpaikka** on Kouvolan Inkeroisissa sijaitseva esihistoriallinen löydös.

Löytö
-----

Jo vuonna 1870 Anjalankosken eli Ankkapurhan itäpuolelta oli perunakellaria kaivettaessa löytynyt kaksi tasatalttaa, kourutaltan jäännös ja useita saviastioiden palasia. Sippolan alueella suoritettiin vuonna 1951 historiallisten asuinpaikkojen etsintöjä, ja tämän vanhan tiedon avulla osattiin kiinnittää erityistä huomiota Ankkapurhan alueelle. Koekaivauksissa löydettiin kivikautisia saviastioiden paloja. Kaivaus suoritettiin syksyllä 1952 noin kuudenkymmenen neliömetrin laajuudelta. Löytökerroksen päällä oli yleisesti 5-10 senttimetrin nurmiturvekerros, jonka alta alkoi punertava maakerros, josta suurin osa löydöistä tehtiin. Eniten kaivauksista löytyi saviastioiden paloja, lähes 20 kilon verran. Lisäksi paikalta löydettiin kvartsista valmistettuja pienesineitä ja jopa palanen raakaa asbestia, jota käytettiin saviastioiden sideaineksena. Asuinpaikan iäksi määritellään noin 3000-2250 vuotta eaa, eli se kuuluu varhaiskampakeraamiseen aikaan.

Löytöjen yksipuolisuus on mielenkiintoinen seikka tämän asuinpaikan kohdalla. Toisaalta varsinaisen kaivausalueen ulkopuolelle kaivetuissa koekuoppasarjoissa selvisi, että asutus on ilmeisesti jatkunut rannasta vielä jonkun verran idän suuntaan. Kosken partaalla sijaitsevan löytöpaikan tarkoitus saattaa olla ollut jokin muu kuin varsinainen asutuskohde. On esitetty teoria, että paikka on saattanut olla esimerkiksi uhripaikka, johon on tuotu vedenhaltijoille ruokauhreja saviastioissa. Tätä teoriaa puoltaa myös kaivausalueen yläosasta löytynyt todennäköisesti ihmisen muovaama kivikko, jonka läheisyydestä suurin osa astioiden paloista on löytynyt. Myöskin erikoinen maan yleisväri, punainen, on luultavasti ihmisen aikaansaannoksia. Punamultaa on löydetty käytettävän joiltain muiltakin kivikautisilta löydöksiltä. Punaisella, veren ja elämän värillä, on ollut aikoinaan jokin erityinen merkitys.

Esihistoriallinen sijainti
--------------------------

Asuinpaikka sijaitsi aivan kosken partaalla lähellä merta. Koski laski mereen, nykyisen Koskenaluksen paikalla oli pitkä ja kapea merenlahti, joka alkoi nykyisen Hurukselan tienoilta. Ankkapurhan asuinpaikka oli pitkäikäinen, löydösten perusteella paikalla asuttiin useita satoja vuosia. Luultavasti kosken pysyessä auki ympäri vuoden alueella asuttiin talvisinkin.

Katso myös
----------

* Kivikausi Suomessa

Lähteet
-------

* Hellgren, Kirsti: Sippolan historia. Sippolan kunta, 1957

Aiheesta muualla
----------------

* Ankkapurha Kivikautinen asuinpaikka (Valokuva, Teemu Mökkönen) *Finna*
* Anjalankoskella kaivetaan esiin kivikautista asuinpaikkaa Yle 1999
* Kivikautisen asuinpaikan koekaivaus Eeva-Liisa Schulz 2000 Museovirasto
**Von Baltzar** oli Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 1803. Suku on lähtöisin Burgundista, mistä Jacob Balthasar muutti uskonnollisen vakaumuksensa vuoksi Freijenwaldeen. Hänen pojanpoikansa Jacob (k. 1605) oli pastorina Anclamissa ja hänen poikansa ja pojanpoikansa jatkoivat kirkollista uraa Pommerissa ja Stralsundissa. Augustin Balthasar (1632–1688) oli Stralsundin Pyhän jakobin kirkon pastori, Pommerin superintendentti ja Greifswaldin akatemian varakansleri. Hänen poikansa Jacob (1677–1735) aateloitiin vuonna 1726 nimellä von Baltzar. Tätä ennen hän oli toiminut Sondsburgin komendanttina sekä Adlerfeltin rykmentin everstiluutnanttina. Augustin Wolfgang von Baltzar (1715–1795) toimi Porin rykmentin majurina, Hämeenlinnan rykmentin everstiluutnanttina, evrstinä Pohjaanmaan sekä Kalmarin rykmenteissä ja lopulta 1775 kenraalimajurina. Hänet palkittiin urhoollisuudesta Miekkaritarikunnan ritarimerkillä vuonna 1750.

Lähteet
-------

* Anrep, G.: *Svenska Adelns Ättar-taflot*. Osa 1. Stockholm: P.A.Norstedt & Söner, 1858. (ruotsiksi)

### Viitteet

1. ↑  Anrep, s. 111
Wilhelm von Nottbeck perheineen pelaamassa shakkia noin vuonna 1866.
Nottbeck-suvun hautausmaa Tampereen Lielahdessa.
**Von Nottbeck** on baltiansaksalaista alkuperää oleva entinen suomalainen aatelissuku, joka tunnetaan parhaiten Tampereella sijainneen Finlaysonin puuvillatehtaan omistajina 1800-luvulla. Suvun edustajia ei enää nykyisin asu Suomessa ja suomalaisten von Nottbeckien jälkeläiset käyttävät nimeä **de Nottbeck**.

Suvun alkuperä on epäselvä, mutta se on mahdollisesi lähtöisin Saksan Westfalenista. Suvun erään esi-isän tiedetään työskennelleen Münsterin hovioikeudessa 1500-luvun lopulla. 1600-luvulta alkaen Nottbeckit asuivat sukupolvien ajan Tallinnassa ja puhuivat äidinkielenään saksaa. Kauppias Carl Samuel Nottbeck muutti Tallinnasta Pietariin, jossa hänestä tuli merkittävä liikemies. Hänen nuorempi poikansa Wilhelm Nottbeck saapui vuonna 1836 Pietarista Tampereelle ja meni töihin Finlaysonin tehtaalle, jonka hänen isänsä oli hankkinut omistukseensa. Wilhelmistä tuli tehtaan johtaja vuonna 1860. Hänellä oli läheiset yhteydet Venäjän hoviin ja keisari Aleksanteri II:een. Wilhelm ja hänen veljensä Carl aateloitiin vuonna 1855 nimellä *von Nottbeck* ja suku introdusoitiin Suomen ritarihuoneelle vuonna 1857 aatelissukuna nro 221. Eräitä suvun edustajia merkittiin myös Tallinnan ritarihuoneelle vuosina 1909 ja 1912.

Von Nottbeckin suku rakennutti Finlaysonin tehdasyhteisölle muun muassa oman koulun ja kirkon ja perusti sille oman kirjaston, palokunnan, poliisin ja seurakunnan. Itselleen von Nottbeckit rakennuttivat Näsilinnan huvilan ja perustivat oman hautausmaan Tampereen Lielahteen. He omistivat Lielahden kartanon Tampereella ja Neitsytniemen kartanon Imatralla. Suku poistui vuonna 1917 Suomesta vallankumouksen vuoksi. Suomalaisen aatelissuvun mainittiin sammuneen vuonna 1990, jolloin Wilhelm von Nottbeckin pojantytär Andrée de Nottbeck kuoli Genevessä. Vuonna 2014 kuitenkin ilmeni, että eräitä Wilhelm von Nottbeckin jälkeläisiä asuu edelleen Kanadassa, jossa he käyttävät nimeä de Nottbeck.

Lähteet
-------

1. ↑  Lindell, Ismo: *Sähkön pitkä historia*, s. 367. "Sähkölaitokset". Otatieto, 2009. ISBN 978-951-672-358-0.
2. 1 2  von Nottbeck. Suvut ja vaakunat, Suomen Ritarihuone.  Viitattu 13.6.2015.
3. ↑  Wilhelm von Nottbeck (Arkistoitu – Internet Archive) Tallipiha.fi. Viitattu 13.6.2015.
4. 1 2  Viljo Rasila: / Nottbeck, Wilhelm von (1816–1890) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  22.2.1999 (päivitetty 5.8.2008). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
5. 1 2 3 4  Nottbeckin suku (Arkistoitu – Internet Archive) Finlaysonin alue. Viitattu 13.6.2015.
6. ↑  Helinä Kanninen: von Nottbeckit pitävät otteessaan (Arkistoitu – Internet Archive) Tamperelainen 16.8.2012. Viitattu 13.6.2015.
7. ↑  Wilhelm von Nottbeck Tampereen kulttuuripalvelut. Viitattu 13.6.2015.
8. ↑  Päivi Vasara: Nottbeckien jälkipolvea kävi kylässä Aamulehti 11.9.2014. Viitattu 13.6.2015.
**Von Bilang** on Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 1169. Suku on kotoisin Liivinmaalta, mistä Jakob Bilang muutti sotilaaksi Suomeen ja kohosi Savon ratsuväen kapteeniksi. Hänen poikansa ratsumestari Peter (1650–1719) aateloitiin vuonna 1689 nimellä von Bilang. Hän toimi lopulta Kastelholman linnan komendanttina.

Suvun jäsenistä Jakob Johan von Bilang (1739–1802) palveli Ranskan armeijassa. Hän on tullut tunnetuksi taitavana norsunluusta leikattujen maisemataulujen tekijänä. Hänen poikansa soitinrakentaja Johan Ulrik von Bilang tuomittiin taposta mestattavaksi, mutta kuningas muutti tuomion 1825 elinikäiseksi vankeudeksi ja aateelisarvon menettämiseksi. Johan Ulrikin sisar Johanna Emerentia von Bilang (1777–1857) oli tunnustettu miniatyyrimaalari.*lähde?*

Lähteet
-------

* Anrep, G.: *Svenska Adelns Ättar-taflot*. Osa 1. Stockholm: P. A. Norstedt & Söner, 1858. (ruotsiksi)
* *Tietosanakirja*. Ensimmäinen osa. Helsinki: Tietosanakirja-osakeyhtiö, 1909.

### Viitteet

1. ↑  Anrep, s. 177
2. ↑  Tietosanakirja, pasta 1039
3. ↑  Anrep, s.178
**Dm10** oli VR:n kokeellinen dieselmoottorivaunu (moottorijuna). Dm10-sarjan moottorijunia rakennettiin koemielessä vain yksi kappale, Dm10 nro 4301, joka sai lempinimen *Junttilan Salama*.

Kun moottorijunaliikenne lopetettiin vuonna 1988, suuri osa Dm7-sarjan moottorijunin hoidetusta henkilöjunaliikenteestä joko lakkautettiin tai vuorot muutettiin veturivetoisilla junilla liikennöitäviksi. Veturivetoinen liikenne vähäisillä matkustajamäärillä ei kuitenkaan ole kannattavaa, joten VR etsi uusia keinoja moottorijunaliikenteen palauttamiseksi.

Tähän tarkoitukseen 1990-luvun alussa muutettiin tavallinen henkilövaunu koemielessä dieselmoottorivaunuksi. Siihen suunniteltiin kuljettajarahastus, joka osaltaan laski kustannuksia. Muutostyö tehtiin 1994 VR:n Pieksämäen konepajalla, ja kohteena oli niin sanottu *sininen vaunu*, Eit 23018. Vaunu varustettiin kahdella ohjaamolla sekä moottoreilla ja tarvittavilla apulaitteilla. Koeajoissa vaunun todettiin toimivan hyvin. Myös kuljettajarahastus oli onnistunut hyvin. Kokeilusta saadut kokemukset olivat hyödyksi päätettäessä uudesta dieselmoottorivaunutilauksesta.

Yleisessä liikenteessä moottorivaunua käytettiin Iisalmi-Ylivieska- ja Savonlinna–Parikkala-rataosilla. Dm10 4301 jäi kuitenkin pois liikenteestä eikä muita vastaavanlaisia moottorivaunuja rakennettu. Alitehoisten jarrujen vuoksi vaunun nopeus jouduttiin rajoittamaan 80 kilometriin tunnissa. Vaunu oli myös liian painava. Kuusakoski Oy romutti tämän ainutlaatuiseksi jääneen moottorivaunun lopullisesti Joensuun Raatekankaalla 26. toukokuuta 2006 alkaen. Yksityiset harrastajat jopa yrittivät ostaa moottorivaunua museoitavaksi, mutta VR kieltäytyi myymästä vaunua "ympäristö- ja imagosyihin" vedoten.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Eonsuu, Tapio & Honkanen, Pekka & Pölhö, Eljas: *Suomen veturit osa 2. Moottorikalusto*, s. 86. Helsinki: Elokuvan maailma, 1995. ISBN 952-5060-02-0.
2. 1 2  McKey, John: Nordic Railways - Rolling Stock Recognition Guide 2014 *Google-kirjat*. Viitattu 25.7.2017.
3. ↑  Alppimaa, Jimi: "Tämän verran on jo ehditty romuttaa Dm10 4301:ää." *vaunut.org*.  26.5.2006. Viitattu 28.2.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dm10** Wikimedia Commonsissa

### Kuvia

* Vaunut.org: kuva Dm10-yksiköstä
* Vaunut.org: kuva Dm10-yksikön romutuksesta

Suomalaiset veturit ja junayksiköt

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Dieselveturit ja ‑moottorijunat | 

|  |  |
| --- | --- |
|  Nykyiset | Dm12 · Dv12 · Dr14 · Dr16 · Dr18 · Dr19 · Dr20 · Dr21 |
|  Entiset | Hr11 · Dm3/Dm4 · Dm6/Dm7 · Dm8 · Dm9 · Dv11 · Dr12 · Dr13 · Dv15 · Dv16 |

 |
| Sähköveturit ja ‑moottorijunat | 

|  |  |
| --- | --- |
|  Nykyiset | Sr1 · Sr2 · Sr3 · Sm2 · Sm3 · Sm4 · Sm5 · Sm6 · M100 · M200 · M300 |
|  Entiset | Sm1 |
|  Tulevat | *Sm7* |

 |
| Höyryveturit | A1 · A2 · B1 · C1 · Hr1 · Hv1 · Hv2 · Hv3 · Hv4 · Pr1 · Tr1 · Tr2 · Tk3 · Tv1 · Vr1 · Vr2 · Vr3 · Vr4/Vr5 · Vk4 |
| Ratatyökoneet ja pienveturit | Tve1 · Tve2 · Tve3 · Tve4 · Tve5 · Tka6 · Tka7 · Tka8 · Tka9 · Ttm1 · Ttr1 51 · Ttr |
| Koeveturit ja ‑kiskobussit | Dr15 · Sv1 · Dm10 · Dm11 |
*Tämä artikkeli käsittelee helikopteria. Sille nimen antaneesta intiaaniheimosta katso Comanchet. Muita merkityksiä täsmennyssivulla.*
RAH-66 Comanche
**Boeing/Sikorsky RAH-66 Comanche** oli Yhdysvaltain maavoimien kehittämä sotilashelikopteri. Siitä piti tulla ensimmäinen Yhdysvaltojen jokasään aseistettu tiedusteluhelikopteri ja ensimmäinen häiveteknologiaa käyttävä helikopteri, mutta sen kehitysprojekti lopetettiin helmikuussa 2004.

Projekti
--------

Yhdysvaltain maavoimat aloitti 1982 Light Helicopter Experimental (LHX) -ohjelman Vietnamin sodan aikaisten AH-1 Cobra ja OH-58 Kiowa -helikopterien korvaamiseksi. Ohjelma lopetettiin 23. helmikuuta 2004, jolloin se oli maksanut 6,9 miljardia dollaria ja prototyyppejä oli valmistunut kaksi. Suunniteltujen 121 kopterin valmistaminen vuoteen 2011 mennessä olisi tullut laskemien mukaan maksamaan vielä 14,6 miljardia ja niiden päivittäminen ajan tasalle kaksi miljardia lisää.

Tekniset tiedot
---------------

Comanche oli nimenomainen aseistettu tiedustelija. Se oli pienempi ja kevyempi kuin suoraan taistelutoimintaan tarkoitettu AH-64 Apache.
Comanche on 13,1 m pitkä ja 3 500 kg eli se oli 4,6m ja 1 700 kg pienempi kuin Apache 17,7m sekä 5 200 kg koollaan. Comanche oli rakennettu osittain komposiittimateriaaleista. Häiveominaisuuksiin kuuluvat sisäänvedettävät asejärjestelmät ja tutkan säteitä absorboivat materiaalit. Sen melutaso oli niin ikään huomattavan pieni verrattuna muihin saman luokan helikoptereihin. Comancheissa oli hyvin kehittyneitä tunnistus- ja navigointijärjestelmiä, niinpä se pystyi toimimaan yöllä ja huonon sään aikana, jota Kiowa Warrior ei pysty tekemään. Comanchen siirtolentomatka oli 2 330 km. 
Yhdysvaltalaisten tutkijoiden liitto FAS on julkaissut koosteen Comanchen teknisistä tiedoista. 

* Miehistö: 2
* Pituus: 13,22 m
* Roottorin halkaisija 11,9 m
* Leveys 3,39 m

Suorituskyky
------------

Yhdysvaltalaisten tutkijoiden liitto FAS on julkaissut koosteen Comanchen nopeuksista.

* huippunopeus 328 km/h
* lentonopeus 310 km/h

Aseistus
--------

globalaircraftin sivuilla olevat tiedot aseistuksesta 

* Ilmasta-ilmaan ohjuksia esimerkiksi Stinger
* Ilmasta-maahan ohjuksia esimerkiksi Hellfire
* 1 x 20mm tykki
* Hydra-70 raketit

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2  Federation of American Scientists: RAH-66 Comanche  12.3.1999. FAS Military Analysis Network. Viitattu 15.5.2007. (englanniksi)
3. ↑  Charles M (JetWhiz): RAH-66 Comanche Global Aircraft Organization. Viitattu 15.5.2007. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **RAH-66 Comanche**.
* Global Security
* army-technology.com
* Airlinersin kuvat RAH-66:desta
* Comanche4 kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
RBS 70**RBS 70** (Robotsystem 70) on ruotsalainen Bofors AB:n ja Ericsson Microwave Systemsin kehittämä lyhyen kantaman ilmatorjuntaohjusjärjestelmä. Se tuli käyttöön alun perin 1977. Ohjus seuraa laukaisuaseman laservalaisua. Järjestelmä tunnetaan Suomen puolustusvoimissa nimellä **ITO2005**/**ITO2005M**.

RBS 70:ta on kehitetty sen koko elinkaaren ajan. Ensimmäisillä Mk 0- ja Mk 1 -versiolla oli 5 km:n vaakaulottuvuus ja 3 km:n pystyulottuvuus, Mk 2 lisäsi tätä 7/4 km:iin ja viimeisin kehitysvaihe BOLIDE kantaa 8 km:n ja 5 km:n korkeuteen.

Käyttö Suomessa
---------------

Suomessa ohjusta käytetään RDE:n ASRAD-R-ilmatorjuntaohjusjärjestelmässä, johon kuuluu johtamisjärjestelmä, Ericssonin HARD 3D-tutka ja itse ohjus CMAD-lavetilla. Järjestelmä on sijoitettu 4×4 Unimog 5000 -kuorma-autoalustalle. Lisäksi käytössä on kannettava ampumalaite, josta käytetään nimeä ItO 2005M (MANPAD).

CMAD ja MANPAD muodostavat ryhmän. ITOPTRI(05):ssa on kaksi jaosta, joissa on kaksi ryhmää, eli yhteensä neljä lavettia sekä ampumajalustaa.

Suomessa järjestelmiä on sijoitettu myös valmiusprikaatien organisaatioon.

Muuta
-----

Järjestelmää on myyty 19 maahan, sisältäen 1 600 laukaisualustaa ja 18 000 ohjusta.

Lähteet
-------

1. ↑  Saab myy ohjuksia Brasiliaan *Turun Sanomat*.  6.3.2017. Viitattu 8.3.2022.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **RBS 70**.
* RBS 70 Short-Range Anti-Aircraft Missile *Army Technology*.  12.4.2021. Viitattu 8.3.2022. (englanniksi)
* Ilmatorjuntaohjus 2005. *Ilmatorjuntaupseeri*.  3/2006.  Arkistoitu 14.3.2007. Viitattu 8.3.2022. (englanniksi)
* Karjalan Prikaatille uusi ilmatorjuntaohjusjärjestelmä. *Pääesikunta*.  23.03.2007.  Arkistoitu 17.11.2007. Viitattu 8.3.2022. (englanniksi)
**Pertti Vainionpää** (s. 1944 Pielisjärvi) on yhteiskuntatieteiden maisteri ja Nurmeksen kaupunginjohtaja vuosina 1974–2012.

Hän on Suomen pitkäaikaisin kaupunginjohtaja virkavuosissa laskettuna. Hän aloitti uransa kunnallispolitiikassa Joensuun kaupunginjohtaja Aaro Heikkilän alaisuudessa 1970-luvulla. Nurmeksen kaupunginjohtajana hänen ensimmäinen tehtävänsä oli sopeuttaa kuntalaiset vuonna 1973 tapahtuneeseen Nurmeksen kauppalan ja Nurmeksen maalaiskunnan kuntaliitokseen. Vuonna 1978 Bomban karjalaiskylä teki Nurmeksesta hänen mukaansa poikkeuksellisen suositun matkailukohteen Suomen mittakaavassa. Vainionpäälle myönnettiin kaupunkineuvoksen arvonimi 5. joulukuuta 2008.

Vainionpään seuraajaksi Nurmeksen kaupunginjohtajaksi valittiin Asko Saatsi. Vuoden 2017 kuntavaaleissa Vainionpää oli kokoomuksen kuntavaaliehdokas Joensuussa.

Lähteet
-------

1. ↑  Honkanen, Veijo: Pertti Vainionpään kunnallismiehen ura avautui sattuman sanelemana juttuna, 60-vuotispäivähaastattelu..  *Karjalainen*, 14.5.2004, s. 19.
2. ↑  Jormanainen, Sari: Suomen pitkäaikaisimman kaupunginjohtajan muotokuva julki *Yle uutiset*.  27.5.2014. Viitattu 10.12.2020.
3. ↑  Sivukari, Pekka: Vainionpää on Suomen pitkäaikaisin kaupunginjohtaja *Yle uutiset*.  3.2.2012. Viitattu 10.12.2020.
4. ↑  Myönnetyt arvonimet 1993 – 24.5.2013 *Ilkka-Pohjalainen*. Viitattu 10.12.2020.
5. ↑  Turunen, Anni: Asko Saatsi Nurmeksen kaupunginjohtajaksi *Kuntalehti*.  16.12.2011. Viitattu 10.12.2020.
6. ↑  Joensuun kuntavaaliehdokkaat *Karjalainen*.  28.2.2017. Viitattu 10.12.2020.
**Kustaa Vuolle-Apiala** (sukunimi vuoteen 1906 *Lindeman*; 14. tammikuuta 1873 Jämsä – 20. heinäkuuta 1959 Jämsä) oli suomalainen teollisuusneuvos ja yhä toimivan Koskenpään Huopatehdas Oy:n perustaja.

Vuolle-Apialan vanhemmat olivat nahkuri Kustaa Lindeman ja Karoliina Manula. Iitistä kotoisin ollut Kustaa Lindeman omisti Jämsässä nahkatehtaan, jonka johtoon tuli häneen jälkeensä hänen toinen poikansa, kansakoulunopettaja Joonas Vuolle-Apiala. Kustaa Vuolle-Apiala muutti Koskenpäähän jossa hän toimi maanviljelijänä ja perusti sinne terva- ja huopatehtaat sekä oman sähkölaitoksen. Hän oli myös mukana perustamassa 1905 toimintansa aloittanutta Jämsän suomalaista yhteiskoulua.

Vuonna 1909 Kustaa Vuolle-Apiala perusti *Koskenpään Tervatehdas Oy*:n Valkeamäen tilalle Salosveden rantaan. Tehdas tuotti tervaa, tärpättiä ja puuhiiliä. Se paloi 1915, mutta rakennettiin heti uudelleen. Tervatehdas toimi aina 1950-luvulle saakka. Hankittuaan 1910 Sahloisten kylästä Koskelan tilan Vuolle-Apiala perusti lähinnä omatarvekäyttöön sahan ja höyläämön tilakaupassa saamansa myllyn yhteyteen. Vuonna 1918 hän rakensi pienen sähkölaitoksen Survosenkoskeen. Vuonna 1949 valmistui Kalliokosken voimalaitos, joka tuotti energiaa huopatehtaalle.

Vuolle-Apiala perusti 1922 Koskenpään huopatehtaan vanhaan meijeriin Koskenpään Kiusanlahden rannalle. Tehtaan koneet tulivat Saksasta ja työväki värvättiin Kirvusta jossa oli ennestään kokemusta huopasten valmistuksesta. Tehtaan voimanlähteenä oli vanha laivahöyrykone, joka käytti polttoaineena koivuhalkoja. Vuonna 1928 sattuneen tulipalon jälkeen uusi tehdas rakennettiin Kalmalahden rantaan Verkkalan lähelle. Uuden tehtaan läheisyyteen rakennettiin myös konttori ja työntekijöiden asuntoja. Tehdas oli 1930-luvulla Suomen suurin huopatehdas. Siellä valmistettiin vaimennus- ja tiivistyshuopaa, voilokiksi kutsuttua paksua pehmeää huopaa, syylinkejä, hiihtojalkineita, kumisaappaiden lämpövuoria sekä pianoiden näppäinpehmustimia. Nykyisin tehdas valmistaa pääasiassa rakennusaumatiivisteitä sekä konetiivistehuopia, karstavillaa ja värjättyjä huopia.

Vuolle-Apiala sai talousneuvoksen arvon 1948 ja teollisuusneuvoksen arvon 1953. Hän osallistui 1930–1940-luvulla veteraanijärjestö Vapaussodan Kenttäharmaiden toimintaan.

Lähteet
-------

* Vuolle-Apialan Sukuseuran juuret ja vaiheita￼ *Vuolle-Apialan Sukuseura ry*. Viitattu 6.9.2020.
* Historia *KHfelts*. Viitattu 6.9.2020.
**Pertti Mikko Olavi Vanhanen** (9. heinäkuuta 1933 Kotka – 20. joulukuuta 2001 Kotka) oli suomalainen jalkapalloilija.

Vanhanen edusti Suomen jalkapallomaajoukkuetta 16 A-maaottelussa. Hänen pelasi välihyökkääjänä ja tukimiehenä.

Hän voitti Kotkan Työväen Palloilijoiden riveissä Suomen mestaruuden vuosina 1951 ja 1952. Lisäksi hän saavutti SM-pronssia vuonna 1964.
Suomen Cup-mestaruuksia hänellä on kolme vuosilta 1958, 1961 ja 1967.

Mestaruussarjassa Vanhanen pelasi 167 ottelua ja teki kaikkiaan 50 maalia. Vuonna 1962 hänet valittiin Suomen kolmanneksi parhaaksi jalkapalloilijaksi. Jääkiekkoa Vanhanen pelasi KTP:n suomensarjajoukkueessa.

Hän edusti urallaan KTP:n lisäksi myös JBK:ta vuosina 1955 ja 1956. Vanhanen valmensi KTP:n edustusjoukkuetta vuodesta 1966 alkaen ja toimi myös seuran palloilujaoston puheenjohtajana. Hän on saanut Suomen Palloliiton ja TUL:n kultaisen ansiomerkin. Vanhanen harrasti myös tennistä. Vanhasen veli Mauri on myös ollut A-maajoukkuepelaaja.

Lähteet
-------

1. ↑  Kotka-Kymin seurakunta, Vanhanen Pertti Mikko Olavi, Parikan hautausmaa, Kotka, alue 22, viitattu 23.4.2022
2. ↑  Pertti Vanhanen död, Hufvudstadsbladet No 6, 2002, sivu 20, julkaistu 8.1.2002
3. 1 2 3 4  Urheilumme Kasvot Osa 3, Vanhanen, Pertti Mikko Olavi, sivu 299, vastaavat toimittajat Risto Rantala, Markku Siukonen, Seppo Tukiainen, Oy Scandia Kirjat Ab, Keuruu 1978
4. ↑  Juha Vuorinen & Markku Kasila: *Pelimiehet Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930-2006*, s. 361. Suomen Urheilumuseosäätiö, 2007. ISBN 978-952-99075-9-5.
5. ↑  Suomen Cup -mestarit 1955-2009 Suomen Palloliitto. Viitattu 8.6.2010.
**Bosnia ja Hertsegovinan koripallomaajoukkue** edustaa Bosnia ja Hertsegovinaa koripallon arvokisoissa.

Historia
--------

Maan maajoukkue perustettiin vasta vuonna 1992, kun Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta lopetettiin. Siihen asti bosniahertsegovinalaiset olivat edustaneet Jugoslavian koripallomaajoukkuetta arvokisoissa.

Joukkue on päässyt EM-kisoihin kahdeksan kertaa, ja paras saavutus on vuoden 1993 kahdeksas sija.

Lähteet
-------

1. ↑  Ranking men after FIBA Basketball World Cup 2019 Qualifiers Window 6 *fiba.basketball*.  26.2.2019. Viitattu 31.8.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Bosnian koripalloliitto
* www.basket.ba

FIBA Europen maajoukkueet
Alankomaat | Albania | Andorra | Armenia | Azerbaidžan | Belgia | Bosnia ja Hertsegovina | Bulgaria | Englanti | Espanja | Georgia | Irlanti | Islanti | Israel | Italia | Itävalta | Kreikka | Kroatia | Kypros | Latvia | Liettua | Luxemburg | Malta | Moldova | Montenegro | Norja | Pohjois-Irlanti | Pohjois-Makedonia | Portugali | Puola | Ranska | Romania | Ruotsi | Saksa | San Marino | Skotlanti | Serbia | Slovakia | Slovenia | Suomi | Sveitsi | Tanska | Tšekki | Turkki | Ukraina | Unkari | Wales | Valko-Venäjä | Venäjä | Viro | Yhdistynyt kuningaskunta

**Entisiä joukkueita:** DDR | Jugoslavia | Neuvostoliitto | Tšekkoslovakia
**Perttu Pekka Juhani Hietanen** (s. 1950) on suomalainen säveltäjä.

Porvoolainen Hietanen tunnetaan erityisesti Eino Leinon runoihin 1970-luvulla tekemistään sävellyksistä. Vesa-Matti Loiri levytti laulut kolmelle albumille vuosina 1978, 1980 ja 1985. Hän on säveltänyt paljon myös elokuvamusiikkia, etenkin porvoolaisen elokuvantekijän Petteri Saarion dokumentteihin.

Perttu Hietasen viime aikojen töitä ovat Porvoossa esitetyt *Balladi Suomen sodasta* (2004), joka sisältää Runebergin *Vänrikki Stoolin tarinoiden* runoja porvoolaisten laulajien ja muusikoiden tulkitsemina, sekä *Niin muistan* (2007), joka sisälsi useiden suomalaisten runoilijoiden tekstejä lähinnä Suomen sisällissodan ajalta ja aiheista.

Aiheesta muualla
----------------

* Perttu Hietasen sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
* Perttu Hietasen elokuvasävellystuotanto Elonetissä

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
Wolcott–Rallisonin oireyhtymästä kärsivän lapsen röntgenkuva luuston poikkeavuuksin
**Wolcott–Rallisonin oireyhtymä** on erittäin harvinaisena pidetty autosomissa peittyvästi periytyvä oireyhtymä. Sen yleisimmin havaitut piirteet ovat vastasyntyneenä tai varhain puhkeava insuliinihoitoa vaativa, ei-autoimmuunista alkuperää oleva diabetes, luuston poikkeavuudet ja toistuva akuutti maksan vajaatoiminta. Vuoteen 2010 mennessä lääketieteellisessä kirjallisuudessa oli kuvattu alle 60 tapausta; suuri enemmistö tapauksista on ilmennyt populaatioissa, joissa verisukulaisten väliset avioliitot ovat tavallisia. Oireyhtymä saattaa kuitenkin olla alidiagnosoitu.

Wolcott–Rallisonin oireyhtymään liittyvä diabetes puhkeaa tavallisesti ennen kuuden kuukauden ikää. Luuston poikkeavuudet todetaan yleensä parin ensimmäisen elinvuoden aikana. Muut piirteet ovat potilaskohtaisesti vaihtelevia luonteeltaan ja vaikeusasteeltaan. Maksan toiminnan häiriö ilmenee kohonneina maksaentsyymeinä, maksan laajentumana ja toistuvana akuuttina maksan vajaatoimintana. Oireyhtymän yhteydessä on kuvattu myös lapsen hidastunut kasvu, munuaisten toiminnan häiriö, haiman eksokriininen vajaatoiminta, älyllistä kehitysvammaisuutta, kilpirauhasen vajaatoiminta, neutropenia ja toistuvia infektioita. Luunmurtumat saattavat olla usein toistuvia.

Wolcott–Rallisonin oireyhtymä johtuu mutaatioista EIF2AK3-geenissä. Tilan kuvasivat ensimmäisinä vuonna 1972 tohtorit Carol Dettman Wolcott ja Marvin L. Rallison kolmella sairastuneella sisaruksella. Oireyhtymän ennuste on ollut huono ja useimmat potilaat ovat kuolleet varhain. Eräässä yhdeksäntoista potilaan katsauksessa vain kolme sairastunutta oli elänyt vähintään 10-vuotiaaksi. Yksi potilaista oli kuitenkin elänyt 35-vuotiaaksi ja toinen oli elossa 32-vuotiaana. 35-vuotiaaksi selviytyneellä potilaalla ei ollut raportoitu akuutin maksan vajaatoiminnan tiloja. Oireyhtymän aiheuttama kuolema on tavallisesti ilmennyt monielinvaurion puhjettua; tässä hallitsevia ovat olleet maksan ja munuaisten vajaatoiminnat, joista maksan vajaatoimintaan on joskus liittynyt hepaattinen enkefalopatia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Wolcott-Rallison syndrome Orphanet Journal of Rare Diseases 4.11.2010, viitattu 20.1.2023
2. ↑  Vastasyntyneen diabetes Aikakauskirja Duodecim 2011, viitattu 20.1.2023
3. ↑  Infancy-onset diabetes mellitus and multiple epiphyseal dysplasia The Journal of Pediatric 1.2.1972. Viitattu 20.1.2023 (englanniksi)
**Woldemar Stjerncreutz** (3. tammikuuta 1874 Pietari – 4. toukokuuta 1947) oli suomalainen kenraalimajuri.[1][2]

Venäjän keisarillisessa armeijassa tykistöluutnanttina palvellut Stjerncreutz osallistui vuonna 1900 boksarikapinan kukistamiseen Mantsuriassa. Ensimmäisen maailmansodan aikana everstiluutnantiksi ylennyt Stjerncreutz palveli Puolan rintamalla Siperian 9. divisioonan tykistöprikaatissa. Stjerncreutzista tuli Venäjän keisarillisen armeijan eversti helmikuussa 1917 ja Suomen armeijan palvelukseen hän tuli everstinä maaliskuussa 1918. Hän palveli Suomen sisällissodan aikana valkoisten päämajan ase-esikunnassa.[2][1]

Stjerncreutz oli linnoitustykistön komentajana Viipurissa toukokuusta elokuuhun 1918. Hän oli sitten rannikkotykistön komentajan apulaisena helmikuuhun 1919 saakka ja toimi viimeksi kenttätykistörykmentti 3:n komentajana. Stjerncreutz erosi armeijan palveluksesta 19. elokuuta 1919 ja hänet ylennettiin samalla kenraalimajuriksi. [1]

Kirjallisuutta
--------------

* Veli-Matti Syrjä : *Itsenäisen Suomen kenraalikunta 1918-1996*. WSOY 1998 ISBN 9510232750
* Mirko Harjula : *Ryssänupseerit*. Books on Demand 2014 ISBN 9789522861429

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Andris J. Kursietisin sivusto : Kenraalimajuri Woldemar Stjerncreutz
2. 1 2  Mirko Harjula : Ryssänupseerit, BoD - Books on Demand 2013, sivu 59,120,285, (Google Kirjat linkki)
Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
**Österbottens Bondetidning** (vuosina 1932–1933 *Österbottens Dagblad*) oli Vaasassa vuosina 1926–1933 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.

Lehden poliittinen taustaryhmä oli ruotsalaisessa kansanpuolueessa toiminut talonpoikaisfraktio Lantmannagruppen, joka vuonna 1926 muutti nimensä Bondeförbundetiksi. Kun Vaasan ruotsinkieliset lehdet *Vasa-Posten* ja *Vasabladet* siirtyivät tukemaan muita puolueryhmiä, Latmannagruppen päätti perustaa oman äänenkannattajan. *Österbottens Bondetidning* pyrki ajamaan maataloustuottajien etuja ja kannatti oikeistopolitiikkaa, mutta sanoutui Mäntsälän kapinan jälkeen irti lapualaisuudesta. Aluksi kahdesti ja vuodesta 1927 lähtien kolmesti viikossa ilmestynyt lehti osoittautui kannattamattomaksi ja teki useiden yritysjärjestelyjen jälkeen konkurssin. Sen päätoimittajina työskentelivät J. Alfr. Strandberg (1926–1932) ja Knut von Schantz (1932–1933).

Lähteet
-------

1. ↑  *Suomen lehdistön historia 7: Hakuteos Savonlinna – Övermarks Tidning*, s. 322–323. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-241-3.

Aiheesta muualla
----------------

* *Österbottens Bondetidning* digitoituna kansalliskirjastossa
**Wola** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Bougounin piirissä Malissa. Se sijaitsee 145 kilometriä Bougounista koilliseen. Kunnassa on 11 400 ja kylässä 1 900 asukasta (vuonna 2009).

Wolan kunta rajoittuu lännessä Bogounin piirin Sanson, etelässä Koumantoun, lännessä Sikasson piirin Watenin, Benkadin ja pohjoisessa Koulikoron alueen Dioïlan piirin Niantjilan ja Massiguin kuntiin. Se on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Itärajalla virtaa Bagoéjoki. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on avointa metsää sekä heinä- ja pensassavannia.

Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita. Lisäksi on fulbeja. Uskontoja ovat islam ja animismi.

Wolan liikenneyhteydet ovat erittäin huonot. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, hirssi, durra, riisi sekä myytäväksi kasvatettavat puuvilla, maapähkinä, lehmänpapu ja seesami. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi hyödynnetään metsiä ja harjoitetaan kaupankäyntiä. Wolassa, Tinakolombassa ja Diéléssä pidetään viikoittaiset markkinat.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 13.6.2018.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 13.6.2018.
3. ↑  Mali - Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 13.6.2018.
4. 1 2 3  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Wola 2007-2011 *aec.msu.edu*.  2007.  Arkistoitu 13.6.2010. Viitattu 13.6.2018.
**Wolandoo** on jyväskyläläinen etnoyhtye, joka esittää länsiafrikkalaisia rytmejä ja lauluja sovitettuina monipuolisiksi musiikillisiksi kokonaisuuksiksi. Käytössä ovat djembet, dundun, balafon, kantele, basso, saksofoni ja donso ngoni. 

Esiintyvä kokoonpano vuonna 2008:

* Pirta Laaksonen (laulu),
* Maija Mänttäri-van der Kuip (laulu),
* Ville Niutanen (laulu, balafon),
* Johanna Ruuska (laulu, donso ngoni),
* Jari Kalavainen (djembé, donso ngoni, dundun, kantele),
* Dick van der Kuip (dundun, djembé, basso),
* Johan Vanberg (dundun),
* Ville Vainikka (dundun, djembé),
* Mikko Niipala (djembé)
* Suvi Runonen-Väinämö (djembé, saksofoni) ja
* Ville Väinämö (djembé).

Vuosina 2002–2006 mukana ovat olleet myös:
Elina Räsänen, Jukka Majuri, Jorma Nieminen, Eeti Nieminen, Pia Niskanen, Jaana Virkkala, Sampo Laaksonen, Raija Hämynen, Sirkka Jolkkonen, Kati Karinharju sekä Jarmo Hovi, jonka rumputunneilta koko homma sai alkunsa v. 2001.

Aiheesta muualla
----------------

* Wolandoo.net (Arkistoitu – Internet Archive)
Nenäsumute
**Nenäsumute** eli **nenäsuihke** on lääkevalmiste, jota käytetään nenän hengitystien avaamiseen, kun hengitystie on tukkeutunut esimerkiksi flunssan, influenssan tai allergisen nuhan vuoksi. Nenäsumutetta käytetään suihkauttamalla sitä sieraimeen. Nenäsumutteita saatetaan liikakäyttää, ja joidenkin nenäsumutteiden sisältämiin yhdisteisiin voi syntyä riippuvuus. Nenäsumutteiden jatkuva käyttö voi turvottaa nenän limakalvoja ja aiheuttaa nenän tukkoisuutta, mitä kutsutaan lääkenuhaksi. Pitkäaikaiskäyttö tuhoaa nenän limakalvot, jolloin niiden paraneminen kestää pitkään ja vaatii useita hoitomenetelmiä.

Katso myös
----------

* Ksylometatsoliini

Lähteet
-------

1. ↑  Nenäsumutteet aiheuttavat riippuvuutta – "Ongelmakäyttäjät ostavat kahta pulloa kerrallaan" Yle 25.3.2015.
2. ↑  Satu Krautsuk: Meri Pitkälä, 30, on entinen nenäsuihkeriippuvainen – "Apteekki kieltäytyi lopulta myymästä minulle" *Yle Uutiset*.  9.1.2018. Viitattu 10.1.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* YouTube: Allergia- ja astmaliitto: Nenäsuihkeen käyttö
Östermalmstorgia koilliseen
Östermalmstorgia kaakkoon
**Östermalmstorg** (suom. *Itämalmintori*) on aukio Östermalmilla Tukholmassa, Ruotsin pääkaupungissa. Se tunnetaan etenkin kauppahallistaan, Östermalmshallenista, joka avattiin vuonna 1888. Vuonna 1932 Östermalmstorgille avattiin Åhléns-tavarataloketjun ensimmäinen tavaratalo. Nykyisin asukiolla on Åhléns-ketjun vuonna 2010 valmistunut tavaratalo, jonka tieltä purettiin maineikas revyyteatteri Folkan.

Aukiolla sijaitsee taiteilija Willy Gordonin kiistelty patsas *Mötet* (*Tapaaminen*), joka esittää tyyliteltyä miestä ja naista.

Aukiolla sijaitsee myös Tukholman metron Östermalmstorgin metroasema, joka avattiin vuonna 1965. Aseman toinen pääuloskäynti sijaitsee Stureplanilla. Metroaseman seiniä koristavat taiteilija Siri Derketin piirrokset, jotka symboloivat naisten oikeuksia ja maailmanrauhaa.

Kuvia
-----

* Östermalmin kauppahalliÖstermalmin kauppahalli
* Möte (Tapaaminen), Willy Gordonin teos*Möte* (*Tapaaminen*), Willy Gordonin teos
* Åhlénsin tavarataloÅhlénsin tavaratalo

Lähteet
-------

1. ↑  Pia-Mari Suomela: Halli on lastattu herkuilla.  *Aamulehti*, 21.8.2013, s. B25.
2. ↑  Fredric Bedoire: *Stockholms byggnader: Arkitektur och stadsbild*, s. 176. Norstedts, Tukholma 2012.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Östermalmstorg**.
**Silver** on norjalainen glam punk -yhtye, joka perustettiin Moissa vuonna 1996. Bändin jäsenet tulevat kristillisistä taustoista ja kristilliset teemat näkyvät sanoituksissa jonkin verran. 

Yhtyeen ensimmäinen julkaisu *Billboard Blackout EP*  ilmestyi vuonna 2000. Yhtye voitti "Zoom 2000" -kilpailun ja pääsi myöhemmin Zoom-kiertueelle Norjaan, Englantiin ja Skotlantiin keväällä 2001. Vuonna 2001 julkaistiin *Riot 1-2-3 EP*. Esikoisalbumi *White Diary* ilmestyi vuonna 2004, ja siltä julkaistiin singlet "Angels Calling", "The Sin Fix Journal" ja "Funeral Class One". "Angels Calling" -kappaleesta tuli hitti ja kenties yhtyeen tunnetuin kappale soiden jatkuvasti radiossa ja TV:ssä, mutta balladi ei koskaan uponnut täysin kovanluokan Silver-faneille. 

Silver soitti noin 220 konserttia kotimaassa ja ulkomailla (Saksa, Englanti, Japani, Italia, Itävalta, Suomi, USA, Ruotsi, Tanska, Alankomaat, Slovenia, Skotlanti) vuosina 2001–2006. Näihin sisältyi esiintymiset Roskildessa vuonna 2004 ja Italian TV:ssä. Vuonna 2004 yhtye voitti norjalaisen musiikkipalkinnon Alarmprisenin. 

Yhtyeen toinen albumi *World Against World* julkaistiin toukokuussa 2006, jonka kappale "The Personal Decay" julkaistiin singlenä ja siitä kuvattiin musiikkivideo. 

Vuonna 2008 julkaistiin yhtyeen toistaiseksi viimeinen albumi *Wolf Chasing Wolf*.

Vuonna 2014 yhtye palasi "March Brown" -singlellä.

Diskografia
-----------

### Albumi

* *White Diary*  (2004)
* *World Against World*  (2006)
* *Wolf Chasing Wolf*  (2008)

### EPt

* *Billboard Blackout*  (2000)
* *Riot 1-2-3*  (2001)

### Singlet

* "Intimate Cussing" (2004)
* "Angels Calling" (2004)
* "The Sin Fix Journal" (2004)
* "Funeral Class One" (2004)
* "Pick Up Your Life" (2008)
* "March Brown" (2014)

Lähteet
-------

1. ↑  Silver lei av kristenrock-stempelet *Bergens Tidende*. Viitattu 4.5.2017. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtyeen virallinen sivusto
* Bändin Myspace-sivut
Kielen logo.
**Neo** eli **neu** on kansainvälinen apukieli, jonka kehitti italialaissyntyinen belgialainen diplomaatti Arturo Alfandari (1888–1969).

Arturo Adalfari esitteli neon kielen ideansa ensi kerran vuonna 1937, mutta kieli sai laajempaa huomiota osakseen vasta vuonna 1961, kun Adalfari julkaisi oppikirjan *Cours Practique de Neo* ja viisi vuotta myöhemmin englanninkielisen version *The Rapid Method of Neo*. Julkaisuihin sisältyi kaksikieliset sanastot, joiden laajuus on noin 75 000 sanaa.

Jonkin aikaa 1960-luvulla vaikutti siltä, että neo voisi kilpailla sellaisten keinotekoisten kielten kuin esperanton ja idon kanssa, mutta Adalfarin kuoleman jälkeen neo pitkälti unohdettiin.

Neon kieliopin rakenteessa näkyy esperanton ja idon vaikutusta, ja lyhyet yksitavuiset sanat noudattelevat volapükin esikuvaa. Sanavartalot ovat usein peräisin romaanisista kielistä. Oikeinkirjoitus noudattaa espanjan mallia, ja sanat lausutaan siten kuin ne kirjoitetaan. Neon kielioppi on varsin yksinkertainen, ja sen yleiskatsaus mahtuu kahdelle sivulle.

Esimerkkejä
-----------

### Isä meidän -rukous

Na Patro ki sar in cel,
siu ta nom santat.
Venu ta regno.
Siu fat ta vol,
asben in cel, as on ter.
Na shakida pan ne diu oje.
E ne pardonu na debos,
as nos pardonar na deberos.
E no ne induku in tentado,
mo ne fridu da mal.
### Lukuja

1 un, 2 du, 3 tre, 4 qar, 5 qin, 6 sit, 7 sep, 8 ot, 9 non, 10 is
11 isun, 12 isdu
20 duis, 21 duisun, ... 30 treis, 40 qaris
100 ek, 1000 mil
5184 qinmil ek otisqar
3522 tremil qinek duis du

Kirjallisuutta
--------------

* Alfandari, Arturo: *Cours pratique de Neo*. Brussel: Éditions Brepols, 1961.
* Alfandari, Arturo: *Rapid Method of Neo: The International Language*. Brussel: Éditions Brepols, 1966.

Aiheesta muualla
----------------

* Neo – a language conceived by Arturo Alfandari

Keinotekoiset kielet
afrihili | babm | basic english | borduuri | budinos | dothraki | dunia | ekspreso | esperanto | esperanto II | europanto | fasala | gestuno | glosa | hutt | ido | interlingua | interlingue | interslaavi | ithkuil | klingon | kotava | latino sine flexione | lingua franca nova | loglan | lojban | loxian | mondlango | neo | novial | pandunia | quenya | sindar | slovio | solresol | sona | syldaavi | talossa | toki pona | uuskieli | volapük kansainvälinen apukieli – taidekieli – suunnitelmakieli – luettelo keinotekoisista kielistä

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
Kraatterin sijainti
Seismisellä luotauksella tehty kuva Silverpit-kraatterista.
Valhalla-kraatteri Kallistossa
**Silverpit-kraatteri** on 20 kilometriä leveä törmäyskraatteri, joka sijaitsee 40 metrin syvyydessä Pohjanmeressä, 130 kilometrin päässä Englannin itärannikosta. Kraatteri koostuu kymmenestä samankeskisestä rengasvallista, jotka ovat hautautuneet 1,5 kilometrin paksuisen sedimenttipatjan alle. Se muistuttaa paljon Valhalla-kraatteria, joka sijaitsee Jupiterin Kallisto-kuussa.

Kraatteri syntyi 60–65 miljoonaa vuotta sitten, dinosaurusten tuhon aikoihin, kun maahan törmäsi suuri taivaankappale 20–50 kilometrin sekuntinopeudella. Törmäysaluetta peitti jo tuolloin 50–300 metrin syvyinen meri. Tiedemiehet ovat laskeneet, että jos kappale oli meteoriitti, sen täytyi olla läpimitaltaan noin 120 metriä ja painaa 2 miljoonaa tonnia. Jos se sen sijaan oli komeetta, sen täytyi olla vielä tätäkin suurempi, koska jää on kiveä harvempaa.

Silverpit-kraatteri löydettiin sattumalta, kun englantilaiset geologit etsivät uusia maakaasuesiintymiä Pohjanmereltä analysoimalla seismisellä luotauksella kerättyä dataa. Tiedemiehet eivät ole toistaiseksi pystyneet selittämään, miten sen kehät ovat syntyneet.

Kraatterin syvyyskuva. Violetti= syvä; punainen= matala

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Danielson, Stentor: Unusually Well Preserved Crater Found in North Sea *National Geographic News*.  31. heinäkuuta 2002. National Geographic Society.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Silverpit-kraatteri** Wikimedia Commonsissa
Tarinan ensimmäinen sivu.
**Ankka kuningas Arthurin hovissa** (engl. *The Once And Future Duck*) on Don Rosan käsikirjoittama ja piirtämä sarjakuvatarina vuodelta 1996. Suomessa se julkaistiin ensimmäistä kertaa *Aku Ankka* -lehden numeroissa 21-23/1996.

Tarinan alkukielinen nimi viittaa T. H. Whiten kuningas Arthurista kertovaan teokseen *The Once and Future King*. Suomenkielinen nimi viittaa Mark Twainin kirjaan *Jenkki kuningas Arthurin hovissa*.

Juoni
-----

Aku Ankka auttaa Pelle Pelotonta testaamaan kehittämäänsä aikamatkustukseen käytettävää kypärää. Tupu, Hupu ja Lupu huomauttavat, että siirtyessään ajasta toiseen Aku saattaisi aineellistua puun tai muun kappaleen sisään. Niinpä kaikki viisi sekä Pikku Apulainen päättävät lähteä testaamaan aikakypärää Stonehengeen Englantiin, koska kiviringin sisällä ei pitäisi olla ylimääräisiä kappaleita. Yllättäen Stonehengen energia saa kuitenkin aikakypärän toimimaan niin tehokkaasti, että pelkän Akun sijasta kaikki kuusi siirtyvät yli tuhannen vuoden päähän menneisyyteen. Siellä he tapaavat kuningas Arthurin ja hänen ritarinsa, jotka ovat huomattavasti vähemmän uljaita kuin tarinoissa kerrotaan. Arthurin ritarit kaappaavat Tupun, Hupun ja Lupun, jolloin Aku joutuu lähtemään pelastusretkelle käyttäen aseenaan Stonehengen energiaa, jota hän kanavoi aikakypärän avulla.

Lähteet
-------

1. ↑  The Once And Future Duck (Arkistoitu – Internet Archive) Inducks. Viitattu 17.6.2017.