recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Tammio
**Tammio** (Vanhoissa kartoissa ruots *Stamö*) on Haminaan kuuluva saari ja kylä itäisellä Suomenlahdella. Saaren pinta-ala on 300 hehtaaria.

Historia
--------

Tammion kohoaminen merestä alkoi noin 6 000 vuotta sitten. Saaresta on löytynyt 2 500-vuotias pronssikautinen röykkiöhauta ja viikinkiaikainen polttohautakalmisto. Saaren vakinainen asutus juontaa juurensa keskiajalta. Tuolloin asutus keskittyi suojaisiin sisäsatamiin. Tammio oli 1300-luvulla Viipurin linnan alaisuuteen kuuluva vartiosaari ja sen asukkaat olivat ruotsalaisia. 1500-luvun puolivälissä Tammiossa asui pari–kolme perhekuntaa, kunnes saari autioitui 1570-luvulla venäläisten tuhotessa rannikkoa. Seuraavan kerran saarelle syntyi pysyvää asutusta 1630-luvulla, jolloin sinne siirtyi suomenkielistä väestöä. Tammiolaiset asuivat 1800-luvun alkuun asti saaressa vuokralla ja he maksoivat kruunulle kalavesien käytöstä luotsaamalla tai rahtaamalla kruunun tavaroita. Isonjaon päättyessä vuonna 1882 Tammiossa oli 47 taloa. Kansakoulu valmistui vuonna 1891. Tammiossa harjoitettiin kalastusta vielä 1950-luvulle, mutta sittemmin saari on jäänyt lähinnä tammiolaisten sukujen lomanviettopaikaksi. Tammio kuului aiemmin Vehkalahden kuntaan, kunnes se vuonna 2003 siirtyi kuntaliitoksen myötä osaksi Haminaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kaukiainen, Yrjö: *Rantarosvojen saaristo – Itäinen Suomenlahti 1700-luvulla*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006. ISBN 951-746-735-4.
2. ↑  Tammio - ymparisto.fi
3. ↑  RKY Museovirasto
4. ↑  Suomalaiset tulivat 1630-luvulla[vanhentunut linkki]

Haminan kaupunginosat ja kylät

* Alakaupunki
* Hevoshaka
* Hietakylä
* Hillo
* Husula
* Ihamaa
* Kannusjärvi
* Kitula
* Kolsila
* Kuorsalo
* Linnoitus
* Metsäkylä
* Myllykylä
* Mäntlahti
* Neuvoton
* Onkamaa
* Paijärvi
* Pampyöli
* Pappilansaaret
* Petkele
* Pitäjänsaari
* Poitsila
* Pyhältö
* Pyötsaari
* Rakila
* Reitkalli
* Ruissalo
* Ruotsinkylä
* Ruukki
* Salmenkylä
* Saviniemi
* Sivatti
* Summa
* Syväsatama
* Tallinmäki
* Tammio
* Tervasaari
* Uusi-Summa
* Vehkajärvi
* Vilniemi
**Pitkärannan sellutehdas** (ven. ОАО Целлюлозный завод "Питкяранта",  *Tselljuloznyi zavod "Pitkjaranta"*) on Venäjällä Laatokan pohjoisrannalla Pitkärannan kaupungin Pusunsaaressa sijaitseva sellutehdas.

Tuotanto
--------

Tehdas tuottaa sulfaattiselluloosaa noin 70 000 tonnia vuodessa. Tuotantoa käytetään esimerkiksi nestepakkauskartonkiin, mutta myös muihin lajeihin. Sivutuotteina tehdas valmistaa esimerkiksi rasvahappoja ja tislattua mäntyöljyä, joita käytetään maaliteollisuudessa.
Puhdistettua mäntysulfaattitärpättiä on suunniteltu käytettäväksi raaka-aineena maali- ja hajuvesiteollisuudessa sekä lääketieteellisessä käytössä.

Historia Suomen aikana
----------------------

Suomalainen, norjalaistaustainen Diesen Wood osti vuonna 1920 Laatokan rannalla sijainneen sahan ja rakensi sen lähelle Pusunsaarelle selluloosatehtaan vuonna 1921. Diesen Wood ja sen tytäryhtiö *Oy Pitkäranta Bruk Ab* olivat 1920-luvulla yhdessä suurin ulkomainen metsänomistaja Suomessa. Yhtiöt omistivat noin 56 000 hehtaaria metsää Laatokan ympäristössä ja Viipurin seudulla.

Ennen rautatien valmistumista 1930-luvulla yhtiön tuotteet kuljetettiin kesällä vesitse Laatokan ja Nevan kautta ja talvella hevosilla Sortavalaan ja Lahdenpohjaan. Rautatie valmistui Pitkärantaan vuonna 1932 ja yhtiön selluloosatehdasta uudistettiin sen jälkeen voimakkaasti. 1930-luvulla yhtiö joutui taloudellisiin vaikeuksiin ja siirtyi sitä rahoittaneen Kansallis-Osake-Pankin hallintaan.

Talvisodan jälkeen yhtiön Pitkärannassa olleet laitokset jäivät Neuvostoliiton haltuun. Diesen Wood-yhtiö poistettiin osakeyhtiörekisteristä vuonna 1948.

Aiheesta muualla
----------------

* Открытое акционерное общество "Целлюлозный завод "Питкяранта" Tehtaan sivut (venäjäksi)
Pitkäsuon täyttömäen portti.
**Pitkäsuon täyttömäki** eli **Petikonhuippu** on Vantaalla Petikon kaupunginosassa sijaitseva ylijäämämaita vastaanottava täyttömäki, joka otettiin käyttöön vuonna 1989. Alueelle loppusijoitetaan ylijäämämaita Vantaalta ja yhteistoimintasopimusten perusteella Helsingistä. Vuonna 2007 Pitkäsuon täyttömäen tilavuus oli 8 miljoonaa m³ ja pinta-ala 50 hehtaaria.

Vuonna 1987 Vantaan kaupunginhallitus myönsi toimenpideluvassaan hankeelle luvan rakentaa 5,5 miljoonan m³ kokoisen täyttömäen 45 hehtaarin alueelle. Silloin vuosittaiseksi täyttömääräksi arvioitiin 400 000 m³. Vuonna 1993 lääninhallitus hyväksyi jätehuoltosuunnitelman, jossa alueelle loppusijoitettavien maiden määräksi arvioitiin 600 000 m³ vuodessa ja muiden jätteiden määräksi 100 000 m³ vuodessa. Samana vuonna vesioikeus myönsi päätöksessään täyttömaalle, loppusijoitustilavuudeksi arviolta 8 miljoonaa m³ ja korkeudeksi 70 metriä.

Vantaan kaupunki suunnitteli laajentavansa täyttöaluetta, jolloin uuden laajennusalueen lisäkapasiteetti olisi noin 2 miljoonaa m³. Laajennus mahdollisti täyttömaiden vastaanoton alkuperäisen suunnitelman mukaan vuoteen 2012-2013 saakka. Täyttöalueen laajentamisella oli tarkoitus turvata Helsingin ja Vantaan alueilta vapautuvien ylijäämämassojen hallittu sijoittaminen; Vantaan ylijäämämaiden vastaanotto Pitkäsuon täyttömäelle jatkui myös joulukuusta 2015 lähtien. Täyttämisen loputtua mäki on tarkoitus maisemoida ja ottaa virkistyskäyttöön. Laajennushankeesta toteutettiin ympäristövaikutusten arviointi vuosina 2006-2007. Täyttömäen suunniteltu korkeus olisi noin 120 metriä ja pinta ala 70 hehtaaria.*lähde?*

Alueen välittömässä läheisyydessä sijaitsee Pyymosan lehto, joka kuuluu Natura 2000 -alueisiin.

Lähteet
-------

* Vantaan kaupunki, Pitkäsuon täyttömäen laajennus, Ympäristövaikutusten arviointiselostus {pdf}[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. ↑  Uudenmaan ympäristökeskus: Pitkäsuon täyttömäen YVA-tarve *ymparisto.fi*.  31.5.2002. Viitattu 27.4.2009.
2. ↑  Maanläjitys Vantaalla (Arkistoitu – Internet Archive) pdf, 12/2015, vantaa.fi

Aiheesta muualla
----------------

* Pitkäsuon täyttömäen laajennus, Vantaa (ymparisto.fi)
**USS Harry S. Truman** (runkonumero CVN-75) on Yhdysvaltain laivaston Nimitz-luokan lentotukialus, joka on nimetty entisen Yhdysvaltain presidentin Harry S. Trumanin mukaan.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Nimitz-luokka*
Alus tilattiin Newport News Shipbuildin Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 29. marraskuuta 1993 nimellä *USS United States*. Aluksen nimi muutettiin laivastoministeri John H. Daltonin esityksestä helmikuussa 1995 *USS Harry S. Trumaniksi*. Alus laskettiin vesille 7. syyskuuta 1996 kumminaan presidentti Trumanin tytär Margaret Truman Daniel ja otettiin palvelukseen 25. heinäkuuta 1998 ensimmäisenä päällikkönään Thomas G. Otterbein.

Palvelus
--------

Laivan kotisatama on Norfolkin laivastoasema Virginiassa.

E-2 Hawkeye -tutkakone syöksyi 15. elokuuta 2007 mereen kolmen miehistön jäsenen saadessa surmansa.

Alus lähti 22. heinäkuuta 2013 Norfolkista partiomatkalle Lähi-itään ja saapui Välimerelle 3. elokuuta. Alus kiinnittyi 5. elokuuta Marseillen Leon Gourretin risteilyterminaalin laituriin 162 nelipäiväiselle laivastovierailulle. Alus läpäisi Suezinkanavan 18. elokuuta ja Bab el-Mandebin salmen 21. elokuuta. Alus vastaanotti 26. elokuuta Task Force 50:n lippulaivan tehtävät *USS Nimitziltä*. Seuraavana päivänä aluksen lentotukialuslennosto 3 aloitti Arabianmeren pohjoisosista taistelulennot tukien operaatio Enduring Freedomia Afganistanissa. Alus kiinnittyi 18. syyskuuta Khalifa Bin Salmanin satamaan viiden vuorokauden vierailulle Bahrainiin.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  US Carriers Info
2. 1 2  US Carriers History
3. ↑  Yhdysvaltain laivasto USS Harry S. Truman (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) Tiedonanto onnettomuustutkintaraportista

Aiheesta muualla
----------------

* USS *Harry S. Truman*in virallinen verkkosivu (Arkistoitu – Internet Archive)

*Nimitz*-luokan lentotukialukset

|  |
| --- |
| *USS Nimitz* - *USS Dwight D. Eisenhower* - *USS Carl Vinson* - *USS Theodore Roosevelt* - *USS Abraham Lincoln* - *USS George Washington* - *USS John C. Stennis* - *USS Harry S. Truman* - *USS Ronald Reagan* - *USS George H. W. Bush* |
| Edeltäjä: USS Enterprise (CVN-65) – Seuraaja: Gerald R. Ford -luokka |

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **USS Harry S. Truman (CVN-75)**.
**USS Independence** (runkonumerot CV-22 ja CVL-22) oli Yhdysvaltain laivaston Independence-luokan lentotukialus toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Independence-luokka (lentotukialus)*
Alus tilattiin kevyt risteilijä *USS Amsterdamina* New York Shipbuilding Corporationilta Camdenista New Jerseystä, missä köli laskettiin 1. toukokuuta 1941. Ennen vesille laskua alus päätettiin muuttaa lentotukialukseksi. Alus laskettiin vesille 22. elokuuta 1942 kumminaan Rawleigh Warnerin puoliso ja otettiin palvelukseen 14. tammikuuta 1943 ensimmäisenä päällikkönään G. R. Fairlamb Jr.

Palvelus
--------

*Independence* liitettiin 15. marraskuuta 1945 operaatio Magic Carpetiin koottuun laivasto-osastoon kuljettamaan sodasta kotiutettavia joukkoja Yhdysvaltoihin. Aluksen saapuessa 28. tammikuuta 1946 San Franciscoon alus siirrettiin Bikinin atollilla tehtävien ydinkokeiden maalialukseksi. Se sijoitettiin 1. heinäkuuta tehdyn kokeen laukaisupaikan läheisyyteen eikä uponnut testissä. Se otti osaa toiseen räjäytykseen 25. heinäkuuta Kwajaleinin atollilla, jonka jälkeen se poistettiin palveluksesta 28. elokuuta 1946.

Voimakkaasti radioaktiivinen hylky siirrettiin ensin Pearl Harboriin ja edelleen San Franciscoon lisätesteihin. Lopulta sadoilla 200-litraisilla ydinkokeiden radioaktiivisia jätteitä sisältävillä tynnyreillä lastattu hylky upotettiin Kalifornian rannikolle 29. tammikuuta 1951. Hylky on 790 metrin syvyydessä Farallonin suojelualueella. Valtaosa *Independencen* mukana upotetuista ydinjätteistä oli cesium-137:ää ja strontium-90:tä, joiden puoliintumisaika on 29–30 vuotta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  DANFS - USS Independence (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Lentotukialuksen hylyssä USA:n rannikolla makaa tynnyreittäin radioaktiivisia aineita *yle.fi*. Viitattu 12.8.2015.
3. ↑  Töyrylä, Katriina: Tutkijat löysivät atomipommitestien jälkeen upotetun toisen maailmansodan sotalaivan – "Hämmästyttävän hyvässä kunnossa"  17.4.2015. YLE. Viitattu 17.4.2015.

*Independence*-luokan lentotukialukset

|  |
| --- |
| *USS Independence* –
*USS Princeton* –
*USS Belleau Wood* –
*USS Cowpens* –
*USS Monterey* –
*USS Langley* –
*USS Cabot* –
*USS Bataan* –
*USS San Jacinto* |
| Edeltäjä: *Essex*-luokka – Seuraaja: *Midway*-luokka |
Neitijärvi Ruunaan retkeilyalueella.
**Retkeilyalue** on pinta-alaltaan laaja retkeilytarkoituksiin varattu maa-alue. 

Retkeilyalueita on perustanut varsinkin Metsähallitus valtion maille. Ulkoilulaissa todetaankin:"Valtion maalle, jolla ulkoilun kannalta on huomattava yleinen merkitys, voidaan perustaa retkeilyalue. Tällaisella alueella on metsätalouden harjoittaminen, metsästys ja kalastus samoin kuin maa- ja vesialueen muukin käyttö järjestettävä niin että ulkoilutoiminnan tarpeet tulevat riittävästi otetuiksi huomioon".

Retkeilyalueiden lisäksi Metsähallitus on omalla päätöksellään perustanut virkistysmetsiä. Myös monet kaupungit, kuten Helsinki, Espoo ja Vantaa, ovat perustaneet samantyyppisiä alueita lähinnä virkistys- ja ulkoilualue -nimikkeellä muun muassa Uudellemaalle.

Retkeilyalueella on monipuoliset palvelut retkeilijöille: kävely- ja hiihtoreittejä, luontopolkuja, tulentekopaikkoja ja laavuja. Alueella voi olla luonto- tai retkeilykeskus ja vuokra-asuntoja. Liikuntarajoitteisten tarpeet on pyritty huomioimaan palveluissa ja rakenteissa. 

Retkeilyalue ei ole varsinainen luonnonsuojelualue, vaikka retkeilyalueeseen sisältyykin myös suojeltuja alueita. Suojeluun kuulumattomia retkeilyalueen metsiä hoidetaan kevyemmillä tuottovaatimuksilla ja käsittelytavoilla, lajistollista monimuotoisuutta edistäen sekä muutoinkin virkistyskäytön ehdoilla.

Valtion retkeilyalueita on tällä hetkellä seitsemän.

Valtion retkeilyalueet
----------------------

* Evo, Lammi, (nyk. Hämeenlinna) Padasjoki, Häme, 4 862 hehtaaria.
* Ruunaa, Lieksa, Pohjois-Karjala, 32 km².
* Oulujärvi, Vaala, Kainuu, 78 km².
* Kylmäluoma, Taivalkoski, Oulun lääni, 74 km².
* Iso-Syöte, Pudasjärvi, Oulun lääni, 11,5 km².
* Napapiiri, Rovaniemi, Lappi, 30 km².
* Inari, Inari, Lappi, 1215 km².

### Aiemmat valtion retkeilyalueet

* Hossa, kansallispuistoksi 2017
* Tervalammen kartanon metsäalue, muutettiin kansallispuistoksi
* Teijon retkeilyalue, kansallispuistoksi 2014

Lähteet
-------

1. ↑   Ulkoilulaki
2. ↑   Valtion retkeilyalueet Natura-alueina
3. ↑   Metsähallitus:Luontoon.fi:Valtion retkeilyalueet
4. ↑  Teijon kansallispuisto on nyt laillisesti totta *yle.fi*.

* Metsähallituksen *Retkeilyopas*. Metsähallitus. 1996.

Aiheesta muualla
----------------

* Metsähallitus: Metsätalous Oy:n ympäristöopas 2018: Valtion retkeilyalueet, sivut 7, 13, 40 ja 69

Iso-SyöteValtion retkeilyalueet

* Evo
* Inari
* Iso-Syöte
* Kylmäluoma
* Napapiiri
* Oulujärvi
* Ruunaa
**Honkolan työväentalo** oli Urjalan kunnan Honkolan kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Honkolan työväenyhdistys Voima perustettiin vuonna 1906. Talo valmistui vuonna 1909. 1910-luvun alkupuolella yhdistys kielsi porvarillista Voimistelu- ja urheiluseura Kajastusta harjoittelemasta talollaan sekä jäseniään kuulumasta kyseiseen seuraan. Myöskään VPK:lle ei annettu vuokraoikeutta. Vuonna 1917 linnoitustöiden yhteydessä venäläiset sotilaat ottivat omavaltaisesti työväentalon kokonaan käyttöönsä tanssisaliksi ja harjoitusmaneesiksi. Heitä oli siellä vielä syksyllä 1917, ja he aiheuttivat järjestyshäiriöitä ja vahinkoa. He poistuivat marraskuussa. Työväentalo oli sisällissodan aikana Honkolan punakaartilla vuokralla kasarmina, mutta kaartin esikunta majoittui Honkolan kartanon päärakennukseen. Vuonna 1930 yhdistys häädettiin tontiltaan ja jäi ilman taloa.

Vuonna 1917 Honkolassa pidettiin viidet iltamat ja 20 kokousta ja luennoitiin muun muassa Suomen historiasta.

Lähteet
-------

* Jonna Takkunen: Honkolalaiset torpparit 1900-luvun alun murroksessa Pro gradu -tutkielma. Tampereen yliopisto 2010

### Viitteet

1. 1 2  Pohjakallio, Lauri: *Lounaishämäläisiä työväentaloja. Julkaisussa Lounais-Hämeen kotiseutu- ja museoyhdistys Vuosikirja 68*. Forssa: Lounais-Hämeen kotiseutu- ja museoyhdistys, 1999.
2. 1 2  Urjalan Sanomat *digi.kansalliskirjasto.fi*.  17.7.1937, no 28. Viitattu 10.1.2023.
3. ↑  Turun Sanomat *digi.kansalliskirjasto.fi*.  19.7.1913, no 2570. Viitattu 10.1.2023.
4. ↑  Punkari, Yrjö: Pirkanmaa suurvallan etuvartiona. Linnoittaminen Saksaa vastaan 1914–1917 *narvasoft.fi*. Viitattu 10.1.2023.
5. ↑  Takkunen s. 77
6. ↑  Takkunen s. 100
7. ↑  Takkunen s. 87
**Suomenojan voimalaitos** sijaitsee Espoossa Finnoossa Kaitaan kaupunginosassa lähellä Matinkylän rajaa. Voimalaitoksen ensimmäinen osa otettiin käyttöön vuonna 1977 ja se käytti polttoaineena kivihiiltä. Kivihiilen käyttö aiotaan lopettaa Suomenojalla kokonaan vuonna 2025. Toinen laitoksen hiiliyksiköistä suljettiin vuonna 2020.

Suomenojan voimalaitoksen on rakentanut alun perin Espoon Sähkö Oy. Voimalaitosyksiköistä vanhin, So1, oli 1977 valmistunut kivihiiltä käyttävä vastapainevoimalaitos, joka koostui hiilipölykattilasta ja 102 MVA höyryturbiinigeneraattorista, jotka tuottivat sähköä ja kaukolämpöä. Vuonna 1989 laitoksen yhteyteen rakennettiin savukaasujen puhdistusta varten rikinpoistolaitos, So8, jossa oli myös sähkösuodattimet.

Voimalaitoksen näkyvä maamerkki on 150-metrinen, liukuvalumenetelmällä rakennettu betoninen savupiippu, joka valmistui ensimmäisen osan yhteyteen.*lähde?*

Voimalaitoksen toinen osa otettiin käyttöön vuonna 1989 ja se käyttää polttoaineena maakaasua. Voimalaitoksen maakaasukäyttöinen kolmas osa otettiin käyttöön vuonna 2009 ja se pienensi kivihiilellä toimivan laitososan käyttöä merkittävästi. 

Laajennuksen jälkeen voimalaitoksen kokonaisteho oli 359 MW sähköä ja 554 MW kaukolämpöä.

Viimeisin yksikön päivitys oli HSY:n puhdistettua jätevettä hyödyntävä 40 MW:n lämpöpumppu, joka valmistuttuaan vähensi lämmöntuotannon hiilidioksidipäästöjä 15 prosentilla. Nykyisten kahden lämpöpumpun lisäksi rakenteilla on kolmas 40 MW:n lämpöpumppuyksikkö, joka otetaan käyttöön vuonna 2021.*päivitettävä*

Suomenojalla on myös uusi lämpöakku, johon voidaan varastoida noin 800 MWh lämpöenergiaa. Kaukolämpö jaetaan yli 800 km pituisen kaukolämpöverkon kautta.

40 metriä korkean lämpöakun kylkeen on maalattu Suomen toiseksi korkein muraali, harmaasorsia kuvaava "*Muutoksen siivet".* Voimalaitos sijaitsee tunnetun lintukosteikon vierellä.

Lähteet
-------

1. ↑  Suome­nojan CHP-laitos Fortum. Viitattu 2.12.2021.
2. ↑  Fortum luopuu kivihiilestä Espoossa 2025 Yle. Viitattu 23.12.2020.
3. ↑  Fortumin Suome­nojan hiiliyk­sikön sulke­mista juhlis­tetaan valta­valla muraa­lilla  29.4.2020. Fortum. Viitattu 2.12.2021.
4. ↑  Sähkön ja lämmön yhteistuotanto Suomessa: Suomenojan voimalaitos Fortum.  Arkistoitu 1.4.2014. Viitattu 21.4.2014.
**Suomennettu psykologinen kirjallisuus** alkaa 1800-luvulta. Etenkin Thiodolf Reinin *Sielutieteen oppikirja* vakiinnutti psykologian suomenkielistä käsitteistöä vuodesta 1884 alkaen. Teoksessa esiintyivät nykymuodossaan muun muassa sanat *tietoisuus*, *havainto*, *tarkkaavaisuus*, *mieliala*, *vietti* ja *vaisto*.

Psykologia kehittyi 1900-luvun alussa nopeasti. August Forelin teoksen *Hermoston hoito ja henkinen terveys* esipuheessa tekijä tiivisti ajattelutavan muutoksen: "Ihmisellä samoin kuin eläimillä ovat aivot sielun [mielen] elimenä. Vertaileva sielutiede [psykologia] on siten osa aivojen vertailevaa fysiologiaa. Tämän seikan tosin kieltää vanha skolastiikka metafyysillisine järjestelmineen." (suom. Väinö Jokinen 1917)

1970–1980-lukujen suomennoksia hallitsi kognitiivinen psykologia. Lähes jokaiselta psykologian alalta saatiin suomennettua perustietoteos. Huomattavia sarjoja olivat Weilin+Göösin Psykologia tänään -sarja sekä Sairaanhoitajien koulutussäätiön sarja.

2000-luvulla suomennosten määrä on vähentynyt verrattuna kotimaisten tekijöiden kirjoittamiin teoksiin. Osasyy voi olla, että psykologian käytännön sovellukset saavat paljon huomiota ja suomalaiset kirjoittajat voivat ottaa huomioon paikalliset olosuhteet. Suomennoskirjallisuuden valtaosa koskee suppeita erikoisaloja. Suuret kustantajat ovat väistyneet alan oppikirjallisuuden julkaisijoina ja pienkustantajien ja järjestöjen rooli on kasvanut.

2000-luvulla on julkaistu melko paljon muistiin ja neurotieteisiin liittyvää kirjallisuutta, mikä on yhteydessä uusien aivojen kuvantamismenetelmien avulla saatuun tietoon. Useimpien suomennosten takana on Kimmo Pietiläinen ja Terra Cognita -kustantamo.

Anne-Maria Latikka kirjoittaa *Suomennetun tietokirjallisuuden historiassa* (SKS 2013), kuinka keskeisten teosten jääminen suomentamatta vie suomalaiselta lukijalta mahdollisuuden tutustua ajatuksiin omalla äidinkielellään. "Näin lukija jää vaille tarkkaan pohdittuja ajatusprosesseja, joita teoreetikot tarjoavat. Parhaimmillaan klassikot kun eivät paljasta ainoastaan mitä ajatellaan, vaan sen, miten ajatellaan."

Lähteet
-------

* Latikka, Anne-Maria: Psykologinen kirjallisuus. Teoksessa Paloposki, Outi & Riikonen, H. K. (toim.): *Suomennetun tietokirjallisuuden historia: 1800-luvulta 2000-luvulle*. Helsinki: Suomalaisen kirjallisuuden seura, 2013. ISBN 978-952-222-216-9.

### Viitteet

1. ↑  Latikka 2013, s. 200.
2. ↑  Latikka 2013, s. 204.
3. 1 2  Latikka 2013, s. 211.
4. ↑  Latikka 2013, s. 212.
5. ↑  Latikka 2013, s. 213.
**Seutulan työsiirtola** oli Helsinki-Vantaan lentoaseman yhteydessä Vantaalla (alkujaan Helsingin maalaiskunnassa) vuosina 1950–2009 toiminut työsiirtola. Sen vangit rakensivat lentoasemaa, joka työsiirtolan alkuaikoina tunnettiin nimellä Seutulan lentokenttä.

Noin 80 % Seutulan työsiirtolan vangeista oli saanut tuomionsa rattijuopumuksesta tai viinan myynnistä. Vangit rakensivat lentokenttää ja esimerkiksi pidensivät kiitoratoja varusteinaan kuokat ja lapiot. Vankeja oli enimmillään 450, joskin viimeisinä vuosina vain 80 henkeä. Töitä tehtiin kahdessa vuorossa. Työsiirtolan toiminta loppui vuonna 2009. Sen tilat toimivat sittemmin pakolaisten vastaanottokeskuksena, mutta nykyisin se on Forenomin yhden tähden hostellina.

Tunnettuja vankeja
------------------

Seutulan työsiirtolan tunnetuin asukas oli muusikko Irwin Goodman, joka suoritti siellä vuoden 1966 lokakuusta lähtien neljän kuukauden rattijuopumustuomiota. Hän oli ajanut syyskuussa 1965 humalassa kolarin ollessaan kaverinsa kanssa matkalla Karkkilaan Liinamäen tanssilavalle. Hän työskenteli rangaistuksensa aikana työsiirtolan sepelimurskaamossa. Seutulan työsiirtolaa nimitettiin myös Kanarian saariksi, ja Irwin teki jo ennen vankeusrangaistuksensa suorittamista kappaleen nimeltä "Autolla Kanarian saarille". Laulu päätyi Yleisradion sensuroimaksi, sillä sen katsottiin väheksyvän rattijuopumustuomioita. Irwin levytti 1960-luvulla myös toisen samaan aiheeseen liittyvän kappaleen, "Terveiset Seutulasta". Irwin myös antoi rangaistuksensa aikana haastattelun *Hymy*-lehdelle, mistä vankeinhoitolaitos ei pitänyt, joten hänet siirrettiin muutamaksi päiväksi Katajanokan vankilan matkaselliin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Jonna Hovi-Harkan: Irwin teki Seutulan työsiirtolasta tunnetun.  *HS Helsinki*, 30.4.2020, s. 12. Helsinki:  Sanoma Oyj. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 3.5.2020.
2. 1 2 3 4  Irwinin iskelmän Seutulan työsiirtolasta tulee Forenomin yhden tähden hostelli Helsinki-Vantaalle *lentoposti.fi*.  2.11.2016. Viitattu 3.5.2020.
**100cc - The Greatest Hits of 10cc** on englantilaisen rockyhtye 10cc:n kokoelma-albumi UK Records -levymerkille levytetystä materiaalista. Levy sisältää raitoja kahdelta ensimmäiseltä albumilta sekä ennen julkaisematonta materiaalia.

Levyn kansiteksteissä levypomo Jonathan King varsin osuvasti vertaa 10cc:tä Beach Boys-yhtyeeseen. Levy oli viimeinen Kingin-tallin julkaisu, yhtye oli siirtynyt Mercury Recordsille ja julkaissut levymerkillä jo yhden albumin "The Original Soundtrack". King pyytää levyn teksteissä yleisöä jatkossakin ostamaan 10cc:n materiaalia. "UK Records on ylpeä, että he löysivät ja nimesivät 10cc:n ja että he uskoivat bändin menestykseen".

Kappaleet
---------

**A-puoli:**

1. Rubber Bullets
2. Donna
3. The Dean And I
4. The Wall Street Shuffle
5. Silly Love

**B-puoli:**

1. Waterfall
2. 4% Of Something...
3. Gismo My Way
4. Hot Sun Rock
5. Bee In My Bonnet
6. 18 Carat Man Of Dreams

Esittäjät
---------

* Graham Gouldman (basso, kitara, laulu)
* Eric Stewart (kitara, koskettimet, laulu)
* Kevin Godley (rummut, laulu)
* Lol Creme (kitara, koskettimet, laulu)
**Charlotta Fougberg** (s. 19. kesäkuuta 1985) on ruotsalainen juoksija. Hän kilpailee estejuoksussa, keskipitkillä matkoilla ja kestävyysjuoksussa.

Fougberg sai Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hopeaa 3 000 metrin estejuoksussa ajalla 9.30,16. Hän karsiutui saman matkan alkuerissä MM-kilpailuissa Moskovassa 2013, Pekingissä 2015 ja Lontoossa 2017 sekä Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui maratonilla 18:nneksi. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui 10 000 metrillä kuudenneksi ja 5 000 metrillä yhdeksänneksi. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän sijoittui 3 000 metrillä 11:nneksi 2015 ja 12:nneksi 2017. Maastojuoksun EM-kilpailuissa hän oli kolmastoista 2018 ja neljästoista 2016.

Fougberg on voittanut Ruotsin mestaruuden 3 000 metrin estejuoksussa vuosina 2010–2013, 2015 ja 2018, 1 500 metrillä sisäradoilla 2010, 2013, 2015 ja 2017, 5 000 metrillä ulkoradoilla 2013 ja 2015, 10 000 metrillä 2017, maastojuoksussa 2011, 2016 ja 2018, 10 kilometrin maantiejuoksussa 2019 sekä puolimaratonilla 2020.

Heinäkuussa 2014 Glasgow'n Timanttiliigan osakilpailussa Fougberg juoksi 3 000 metrin estejuoksussa Ruotsin ja Pohjoismaiden uuden ennätysajan 9.23,96. Aika oli tuon kauden Euroopan kärkitulos.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 800 m: 2.08,56 (Tukholma 29.7.2011)
* 1 500 m: 4.11,89 (Karlstad 16.7.2014)
* 3 000 m: 8.58,56 (Oslo 22.5.2014)
* 5 000 m: 15.23,80 (Heusen-Zolder 21.7.2018)
* 10 000 m: 32.34,47 (Tampere 1.9.2018)
* 3 000 m esteet: 9.23,96 (Glasgow 12.7.2014)
* puolimaraton: 1.10.19 (Gdynia 17.10.2020)
* maraton: 2.28.12 (Milano 16.5.2021)

Huomautukset
------------

1. ↑  Sijoitus alun perin seitsemäs, mutta nousi kuudenneksi maannaisensa Meraf Bahtan dopinghylkäyksen jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Charlotta Fougberg Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑  Svenskar på EM *www.friidrott.se*.  Arkistoitu 26.10.2020. Viitattu 28.10.2020.
3. 1 2  Charlotta Fougberg Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
4. ↑  Visuri, Roope: Sandra Eriksson juoksi Suomen ennätyksen *HS.fi*.  13.7.2014. Viitattu 5.8.2014. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Records & Lists - European Athletics *european-athletics*. Viitattu 28.10.2020.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Holstein-Gottorpin Hedvig Elisabet Charlotta** (kuningattarena **Charlotta**; 22. maaliskuuta 1759 – 20. kesäkuuta 1818) oli saksalainen prinsessa, josta tuli Kaarle XIII:n puolisona Ruotsin kuningatar.

Charlotta oli yksi kaikkien aikojen nuorimmista kuninkaallisista morsiamista Ruotsissa. Hän oli 15-vuotias mennessään naimisiin vuonna 1774 kymmenen vuotta vanhemman serkkunsa Kaarle-herttuan kanssa. Sulhanen oli kuningas Kustaa III:n veli. Kustaa III oli pitkään lapseton, joten hän rohkaisi Kaarlea avioitumaan pian ja huolehtimaan kruununperillisen tuottamisesta.

Charlotta piti ahkerasti päiväkirjaa ja kirjoitti yli seitsemätuhatta sivua elämästään ensin teini-ikäisenä herttuattarena ja myöhemmin kuningattarena. Hän määräsi, ettei kukaan saisi lukea päiväkirjoja 50 vuoteen, ja ne julkaistiin vasta 1900-luvulla.

Lähteet
-------

1. ↑  Hertig Karl (blivande Karl XIII) och Hedvig Elisabet Charlotta av Holstein-Gottorp *Kungahuset*.  Arkistoitu 3.4.2018. Viitattu 3.4.2018.
2. ↑  Ann-Louise Eringsmark Regnéll: Dagbok från Hovet *popularhistoria*.  2007. Viitattu 3.4.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Charlotta (Ruotsin kuningatar)** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* IdRef

 |

 |
**Falu Bandysällskap** eli **Falu BS** on falunilainen jääpalloseura. Jääpallon edustusjoukkue pelaa Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla.

Falu BS ajatui kauden 2013 päättyessä maaliskuussa 2013 konkurssiin. Seura oli syntynyt Falu Bollsällskapin jääpallojaostoksi Falu BS Bandyklubb (Falu BS BK) vuonna 1935 seudun usean seuran (Falu BK, Holmens IF, Falu SK ja IFK Falun) yhdistyessä Falunin jääpalloilun ykkösseuraksi. Jalkapallojaosto Falu BS FK toimi omana seuran jaostona aina vuoteen 2005, jonka jälkeen luotiin jalkapallon erikoisseura Falu FK. Falu BS tarkoittaa siis nyt syksystä 2013 alkaen yksinomaan jääpalloseuraa.

Historia
--------

Falu BS pelasi ensimmäisen kerran Ruotsin jääpallon pääsarjassa eli silloisessa lohkomuotoisessa Division 1:ssä kaudella 1940. 

Varsinainen menestyskausi alkoi 1970-luvulla. Seura saavutti silloisen jääpallon Allsvenskanin eli pääsarjan mestaruuden vuosina 1971 ja 1974. Tämän ajan Falunin jääpalloilun ykkösmies oli Bernt "Bempa" Ericsson. Seuraava menestyskausi oli 1990-luvulla, kun seura oli keväällä 1999 loppuottelussa ja sen jälkeen vielä välierävaiheessa keväällä 2000, 2001 ja 2002. Keskeinen 1990-luvun lopun ja 2000-alun falunilaispelaaja oli venäläinen Sergei Obuhov, johon henkilöityi Falun BS BK:n menestys.

Falun BS BK pelasi vielä uudessa jääpallon Elitserienissä kaudella 2008, mutto putosi sarjasta. Seura pelasi 2011, jonka jälkeen oli matka Allsvenskaniin. Kauden 2013 jälkeen oli tuloksena konkurssi, jonka jälkeen uusi jääpalloseura Falu BS aloitti Division 1:stä eli kolmannelta sarjatasolta.

Saavutukset
-----------

* Ruotsin mestaruuskulta 1971, 1974
* Ruotsin mestaruushopeaa 1999
* Maailmancupin voitto 1998

Lähteet
-------

1. ↑  Falu BS i konkurs - Anrika föreningen kan försvinna  27.3.2013. Dagens Nyheter. Viitattu 1.2.2014, (ruotsiksi).
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Falu BS - Virallinen sivu
* Falu BS Bandysidan-tietokannassa
**Fama** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Sikasson piirissä Malissa. Se sijaitsee 28 kilometriä Sikassosta pohjoiseen. Kunnassa on 10 800 ja kylässä 4 200 asukasta (vuonna 2009).

Faman kunnan pinta-ala on 280 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Sikasson piirin Klélan, idässä Danderesson, etelässä Zangaradougoun, Kafouziélan ja Diomaténén ja lännessä Gongasson kuntiin. Maisemaa leimaavat kukkulat ja tasangot. Kasvillisuus on metsäsavannia.

Kuntaan kuuluu kuusi kylää. Asukkaat ovat etupäässä senufoja. Lisäksi on bambaroita ja fulbeja.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, durra, hirssi ja peruna. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi hyödynnetään metsiä ja harjoitetaan kaupankäyntiä. Famassa ja Naminassossa pidetään viikoittaiset markkinat.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 28.5.2018.
2. 1 2 3 4  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de Fama 2006-2010 *aec.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 13.6.2010. Viitattu 28.5.2018.
3. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 28.5.2018.
Wienin yleissopimuksen ratifioineet valtiot   Sopimuksen ulkopuoliset YK:n jäsenvaltiot
**Diplomaattisia suhteita koskeva Wienin yleissopimus** on vuonna 1961 solmittu kansainvälinen sopimus, joka säätelee maiden välisiä diplomaattisia suhteita. Sopimus määrittelee diplomaattisen edustuston etuoikeudet, niin että diplomaatit voivat hoitaa virkatehtävänsä ilman pelkoa, että isäntämaa kohdistaisi heille vaatimuksia (ns. diplomaattinen koskemattomuus).

Elokuussa 2021 sopimuksen oli ratifioinut 193 maata. Sopimusta eivät ole ratifioineet muun muassa Etelä-Sudan ja Palau.

Osa sopimuksen allekirjoittajista on esittänyt varaumia joihinkin sopimuksen kohtiin ja/tai muiden sopijaosapuolien tekemiin varauksiin.

Diplomaattisia suhteita koskeva Wienin yleissopimus on osa Suomen lakia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vienna Convention on Diplomatic Relations *United Nations Treaty Collection*. United Nations. Viitattu 26.8.2021. (englanniksi)
2. ↑  4/1970 Diplomaattisia suhteita koskeva Wienin yleissopimus *Finlex, finlex.fi*. Viitattu 28.6.2021.
THC:n molekyylirakenne.
**Dimetyyliheptyylipyraani** (DMHP) on äärimmäisen voimakas synteettinen THC-johdannainen kemikaali.

Kemikaali keksittiin vuonna 1949 tutkittaessa Δ9-THC:n - joka on yksi kannabiksen vaikuttavista aineista - rakennetta. DMHP on kellertävää, viskoottista ja öljymäistä nestettä; joka ei liukene veteen, mutta liukenee alkoholiin ja poolittomiin liuottimiin.

DMHP on rakenteellisesti samankaltainen THC:n kanssa, poiketen ainoastaan että molekyylissä on yksi kaksoissidos eri kohdassa, ja siinä 3-fenyyliketju on korvautunut 3-(1,2-dimetyylifenyyli)-ketjulla. Kemikaali on vaikutuksiltaan THC:n kaltainen, mutta huomattavasti voimakkaampi, erityisesti kipua lievittäviltä ja kouristuksia ehkäiseviltä vaikutuksiltaan. Sillä on kuitenkin verrattaen miedompi psyykkinen vaikutus. DMHP:n on arveltu olevan CB1-reseptorin agonisti, muiden kannabinoidijohdannaisten tavoin.

DMHP:n käyttöä mahdollisena ei-kuollettavana kemiallisena aseena on tutkittu Yhdysvalloissa, sen voimakkaasti keskushermostoa lamaavan vaikutuksensa vuoksi.

Kemikaalin eliminaation puoliintumisaika on 20–39 tuntia, ja sen aktiivisen metaboliitin 11-hydroksi-DMHP:n puoliintumisaika puolestaan on yli 48 tuntia.

DMHP:lla on seitsemän kaksoissidosisomeeria, ja niillä yhteensä 120 stereoisomeeria.

Lähteet
-------

1. ↑  Adams R, Harfenist M, Loewe S (1949). "New Analogs of Tetrahydrocannabinol. XIX". *Journal of the American Chemical Society* **71** (5): 1624. doi:10.1021/ja01173a023.
2. ↑  Razdan RK (1980). "The Total Synthesis of Cannabinoids", *Total Synthesis of Natural Products, Volume 4*. Wiley-Interscience. DOI:10.1002/9780470129678.ch2. ISBN 9780471054603.
3. ↑   "Slowing of cortical somatosensory evoked activity by delta 9-tetrahydrocannabinol and dimethylheptylpyran in alpha-chloralose-anesthetized cats"  (1982). *Neuropharmacology* **21** (7): 705–9. doi:10.1016/0028-3908(82)90014-4. PMID 6289158.
4. ↑   "Cannabinoid agonists and antagonists modulate lithium-induced conditioned gaping in rats"  (2003). *Integrative physiological and behavioral science : the official journal of the Pavlovian Society* **38** (2): 133–45. doi:10.1007/BF02688831. PMID 14527182.
5. ↑   (1984) *Possible Long-Term Health Effects of Short-Term Exposure To Chemical Agents* **Vol. 2: Cholinesterase Reactivators, Psychochemicals and Irritants and Vesicants**. Commission on Life Sciences. The National Academies Press, 79–99.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Dimethylheptylpyran
Joachim Jungius
**Joachim Jungius** (s. 22. lokakuuta 1587 Lyypekki, k. 23. syyskuuta 1657 Hampuri) oli saksalainen matemaatikko, fyysikko ja filosofi. Jungius oli 1600-luvun merkittävimpiä tieteen ja Baconilaisen (vaikkakin puolusti matemaattista metodia luonnontieteissä) empirismin puolestapuhujia.

Elämä
-----

Jungius kävi Pyhän Katariinan lukiota Lyypekissä vuoteen 1605, opiskeli metafysiikkaa Rostockin yliopistossa 1606–1608, josta siirtyi Gießeniin, jossa valmistui maisteriksi ja sai myös matematiikan professuurin vuosiksi 1609–1614. Hän kiinnostui lääketieteestä ja opiskeli sitä Padovassa vuodesta 1616 vuoteen 1619, jolloin valmistui lääketieteen tohtoriksi.

Vuodesta 1624 vuoteen 1628 hän opetti matematiikkaa Rostockissa ja lääketiedettä Helmstedtin yliopistossa. Hän asettui 1629 Hampuriin, jossa opetti luonnontieteitä professorina ja toimi myös pitkään Johanneumin lukion rehtorina.

Työt
----

Matematiikan tärkeää asemaa luonnontieteissä hän tähdentää virkaanastujaistutkielmassaan vuodelta 1608.

Kenties tärkein työnsä on *Logica Hamburgensis* (1638), jossa hän käsittelee myöhäiskeskiajan logiikkaa ja josta Leibniz kertoo saaneensa vaikutteita. Hänen oppilaansa julkaisivat hänen teoksensa *Doxoscopia* (1662) ja *Isagoge phyoscopica* (1679) postuumisti. Hänen kasvitieteelliset teoriansa olivat aikaansa nähden edistyneitä, mutta eivät kuitenkaan yleisesti tiedossa. John Ray tekee ne tunnetuksi käyttäessään niitä kasvienluokittelussa hyväksi, ja häneltä ne tulivat Carl von Linnén tietoon.

Monia myöhempiä töitään Jungius ei voinut julkaista, sillä hänellä oli vaikeuksia uskonnollisten auktoriteettien kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Joachim Jungius
2. ↑  Westfall, Richard S. viitattu 22.10.2007
3. 1 2  Encyclopedia.com viitattu 22.10.2007
4. ↑  Grotenfelt, Arvi. Uuden ajan filosofian historia. Helsinki: Otava 1913. s. 622


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Kreikka
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index
* MathSciNet
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* IdRef

 |

 |
Reece vuonna 2017
**Gabrielle "Gabby" Reece** (s. 6. tammikuuta 1970 La Jolla, Kalifornia) on yhdysvaltalainen rantalentopalloilija ja entinen malli.

Reece syntyi Kaliforniassa newyorkilaiselle äidille ja trinidadilaiselle isälle. Isä kuoli Reecen ollessa viisivuotias. Pituutensa (191 cm) hän peri pitkältä äidiltään. Reece kasvoi Saint Thomasissa Yhdysvaltain Neitsytsaarilla, mistä hän palasi Yhdysvaltoihin 11. luokalla. Reece opiskeli Floridan osavaltionyliopistossa (FSU), josta valmistui viestinnän linjalta. 

Reecen johtama nelihenkisjoukkue voitti mestaruuden ensimmäisissä rantalentopallon maailmanmestaruuskilpailuissa (Beach Volleyball World Championships) vuonna 1997. Tällöin hän oli pelannut Women's Beach Volleyball Leaguessa (WBVL) viisi kautta nelihenkisjoukkueen kapteenina. Vuosina 1999–2000 hän pelasi Olympic Challenge Series -sarjaa ja vuosina 1999–2000 FIVB Beach Volleyball World Touria.

Malliuransa Reece aloitti opiskellessaan FSU:ssa. Vuonna 1989 *Elle*-lehti valitsi hänet maailman viiden kauneimman naisen joukkoon. Hän on ollut kansikuvassa muun muassa Shapessa, Women’s Sports & Fitnessissa, Outsidessa, Ellessä, Life, Travel & Leisure Golfissa, Voguessa ja Peoplessa. Reece on ollut mukana *Sports Illustratedin* uimapukunumerossa vuosina 1997 ja 2000.

Yhdessä Karen Karbon kanssa Reece julkaisi elämästään kertovan kirjan *Big Girl in the Middle* vuonna 1997. Hän on myös esiintynyt television urheiluohjelmissa kommentaattorina ja juontajana. Vuonna 2007 hän oli yhdessä puolisonsa Laird Hamiltonin kanssa mukana ABC:n tositelevisiosarjassa *Fast Cars and Superstars: The Gillette Young Guns Celebrity Race*. Vuonna 2008 Reece julkaisi yhdessä kuntoiluasiantuntija Mike Monroen kanssa oppaan *Gabrielle Reece: Fit & Healthy Prenatal Workouts*.

Reecen aviopuoliso Laird Hamilton on havaijilainen lainelautailija. Pariskunnalla on lokakuussa 2003 ja tammikuussa 2008 syntyneet tyttäret.

Lähteet
-------

1. ↑  Tan, Michelle: Gabrielle Reece, Laird Hamilton Have a Daughter *People*.  2.1.2008. Viitattu 7.8.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |

 |
**Gabrielle Daleman** (s. 13. tammikuuta 1998 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen taitoluistelija. Hän on voittanut urallaan muun muassa joukkuekilpailun olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 ja yksinluistelun MM-pronssia Helsingissä 2017.

Ura
---

Daleman aloitti taitoluistelun neljävuotiaana vuonna 2002. Hän alkoi kilpailla aikuisten sarjassa vuonna 2013 ja saavutti heti Kanadan-mestaruushopeaa. Edellisenä vuonna hän oli voittanut maansa juniorimestaruuden. Daleman on yltänyt Kanadan-mestaruuskilpailuissa mitaleille myös vuosina 2014–2018, vuosina 2015 ja 2018 ykkössijalle.

Daleman kilpaili junioreiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2013 ja sijoittui kuudenneksi. Aikuisten arvokilpailuissa hän debytoi vuonna 2014, jolloin kilpaili sekä Sotšin talviolympialaisissa että Saitaman maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän oli Sotšissa Kanadan olympiajoukkueen nuorin jäsen 16-vuotiaana. Daleman ylsi MM-tasolla kymmenen kärkeen ensimmäisen kerran Bostonissa 2016, jolloin sijoittui yhdeksänneksi, ja oli seuraavana vuonna Helsingissä MM-pronssilla. Hänen maannaisensa Kaetlyn Osmond oli samoissa kisoissa hopealla. Daleman voitti vuonna 2017 myös neljän maanosan mestaruuskilpailujen hopeaa.

Dalemanin ja Osmondin menestys Helsingissä toi Kanadalle kolme edustuspaikkaa naisten yksinluisteluun vuoden 2018 arvokilpailuihin. Daleman ylsi Pyeongchangin olympialaisten yksinluistelussa viidenneksitoista ja Milanon maailmanmestaruuskilpailuissa seitsemänneksi. Hän osallistui Pyeongchangissa myös taitoluistelun joukkuekilpailuun ja oli voittamassa olympiakultaa. Daleman luisteli joukkuekilpailun toiseksi viimeisen osuuden, naisten vapaaohjelman, jossa sijoittui kolmanneksi.

Yksityiselämä
-------------

Dalemanilla on ollut lapsesta asti tarkkaavaisuus- ja ylivilkkaushäiriö (ADHD) ja oppimisvaikeuksia. Hänellä on ollut myös syömishäiriö. Lokakuusta 2018 tammikuuhun 2019 hän piti tauon kilpailemisesta ahdistuneisuuden ja masennuksen vuoksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Gabrielle DALEMAN *isuresults.com*. Viitattu 29.9.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Gabrielle Daleman *olympic.ca*. Viitattu 29.9.2019. (englanniksi)
3. 1 2  Historic silver and bronze for Osmond and Daleman / World record for Virtue and Moir *skatecanada.ca*.  1.4.2017. Viitattu 29.9.2019. (englanniksi)
4. ↑  Patrick Chan tanssahteli vihdoin olympiakultaa *Yle Urheilu*.  12.2.2018. Viitattu 29.9.2019.
5. ↑  Casole-Gouveia, Tanya: Skater Gabrielle Daleman opens up about struggle with mental health *CBC Sports*.  28.12.2018. Viitattu 29.9.2019. (englanniksi)
6. ↑  Kwong, Pj: 'My child's health is paramount': Gabrielle Daleman's mother on her daughter's mental health battle *CBC Sports*.  15.1.2019. Viitattu 29.9.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Gabrielle Daleman Instagramissa
* Gabrielle Daleman Twitterissä
Gkrántes  
Γκράντες

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Grántes (Γράντες) |
| Sijainti | 
35°12′23″N, 26°17′53″E, SiteíaLasíthi, KreetaKreikka |
| Saariryhmä | 
Kreetan saaret |
| Merialue | 
Välimeri |
| Korkein kohta | 
31 m |
| Pinta-ala | 
0,31 km² |

Väestö| Asukasluku | 
0 |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Gkrántes** (kreik. Γκράντες) eli **Grántes** (Γράντες) on kolmen pienen Kreikan saaren ryhmä, joka sijaitsee Kreetan koillispään itärannikon edustalla. Saarten yhteenlaskettu pinta-ala on noin 0,31 neliökilometriä ja ne ovat asumattomia. Hallinnollisesti Gkrántesin saaret kuuluvat Siteían kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen.

Gkrántesin saaret ovat pieniä matalia kalliosaaria, ja sijaitsevat vastapäätä Chiónan rantaa. Saarten pienin etäisyys Kreetan pääsaaresta on noin 900 metriä.

Suurin saari Prasonísi (Πρασονήσι) on Gkrántesin saarista keskimmäinen. Sen pinta-ala on noin 0,29 neliökilometriä ja suurin korkeus 31 metriä merenpinnasta laskettuna. Sen lounaispuolella sijaitsee Savoúra (Σαβούρα), jonka pinta-ala on noin 0,019 neliökilometriä. Prasonísin koillispuolella sijaitsee saarista pienin, Paximádi (Παξιμάδι), jonka pinta-ala on noin 0,002 neliökilometriä. Saaret on suojeltu arkeologisena kohteena.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Νησίδες Γκράντες *Cretan Beaches*. Viitattu 4.10.2021.
2. ↑  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)

Kreetan saaret

|  |  |
| --- | --- |
| Pääsaari | Kreeta |
| Alisaariryhmät | 
* Dionysadit
	+ Dragonáda
	+ Gianysáda
	+ Paximáda

 |
| Muut pienemmät saaret | 
* Ágioi Pántes
* Ágioi Theódoroi
* Ágria Gramvoúsa
* Chrysí
* Día
* Elafonísi
* Elása
* Gávdos
* Gavdopoúla
* Gkrántes
* Ímeri Gramvoúsa
* Kolokythiá
* Koufonísi
* Kyriamádi
* Lazaréta
* Makronísi
* Mikronísi (Iraklion)
* Mikronísi (Lasíthi)
* Móchlos
* Palaiósouda
* Paximádia
* Pontikonísi
* Pseíra
* Síderos
* Soúda
* Spinalónga
* muita saaria

 |
**Gladiaattori** on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut elokuva. Se kertoo nuoresta pojasta, jotka vasten tahtoaan joutuu ottelemaan laittomia nyrkkeilyotteluja ilkeän promoottorin pakottamana.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Nuori Tommy Riley (Marshall) muuttaa isänsä (Heard) kanssa toiselle asuinseudulle uuden elämän aloittamiseksi. Alue kuhisee jengejä ja rotuerottelua, ja Tommy joutuu ensimmäisenä koulupäivänään hankaluuksiin erään jenginjohtajan kanssa. Tukalasta tilanteesta hänet pelastaa toisen jengin johtaja Lincoln (Gooding Jr.), jonka kanssa Tommy ystävystyy. 

Eräänä päivänä velkojat ilmestyvät Tommyn kotiin. He jättävät hänen isälleen Johnille viestin, että tämä on heille auki huomattavan summan rahaa. John kertoo kotiin palatessaan, että hänellä on ollut uhkapeliriippuvuus. Tommy aikoo saada rahat kasaan. Hän saa luokkatoverinsa Dawnin (Buono) avulla töitä paikallisesta kahvilasta, jossa myös Dawn työskentelee. 

Yhtenä iltana Tommya ahdistelleet jengiläiset käyvät hänen kimppuunsa. Tommy kuitenkin päihittää heidät nyrkeillään, jolloin Pappy Jack -niminen manageri (Loggia) huomaa hänen kykynsä. Hän ehdottaa Tommylle, että tämä tulisi hänen kelkkaansa ansaitsemaan rahaa laittomissa nyrkkeilyotteluissa, johon Tommy vastahakoisesti suostuu mielessään isänsä pelivelat. Tommy saa valmentajakseen vanhan kehäketun Noahin (Davis). Tommy voittaa ensimmäisen ottelunsa vaikuttavasti, mutta hänen vastustajaansa rahaa sijoittanut ilkeä promoottori Jimmy Horn (Dennehy) keksii käyttää Tommya rahasampona. Tommy haluaisi jo lopettaa mutta Horn kiristää häntä tämän hengen uhalla. Lisäksi Horn kertoo, että hän on ostanut Tommyn isän velat tämän velkojalta.

Tommy jatkaa ottelemista mutta hänen pinnansa palaa, kun hänen kaveristaan Romanosta (Seda) tulee aivokuollut epärehellisen ottelun seurauksena. Lisäksi hänen seuraava ottelunsa on tarkoitus käydä Lincolnia vastaan. Tommy ja Lincoln ottelevat hetken mutta Tommy puhuu Lincolnille järkeä ja ystävykset nousevat vastarintaan Hornia vastaan, kieltäytyen jatkamasta. Horn suuttuu ja lyö Lincolnin ulos kehästä. Silloin Tommy haastaa Hornin otteluun ilman hanskoja ja sääntöjä, panoksena vapaus Hornin liiketoiminnasta. Kamppailu käydään saman tien, ja lopulta Tommy voittaa verisen taistelun.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  James Marshall  | … |  Tommy Riley
  |
|  Cuba Gooding Jr.  | … |  Abraham Lincoln Haines 
  |
|  Robert Loggia  | … |  Pappy Jack
  |
|  Jon Seda  | … |  Romano
  |
|  Brian Dennehy  | … |  Jimmy Horn
  |
|  Ossie Davis  | … |  Noah
  |
|  Cara Buono  | … |  Dawn
  |
|  John Heard  | … |  John Riley
  |

Arvioita
--------

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 antaa *Gladiaattorille* kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "hyvä".

Lähteet
-------

1. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.

Aiheesta muualla
----------------

* *Gladiaattori* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Gladiaattori* Elonetissä.
* *Gladiaattori* AllMoviessa. (englanniksi)
**Boteti** on joki Botswanassa. Se virtaa Okavangon suistosta kohti Makarikarin suolapannua.

Boteti saa alkunsa noin 18 kilometriä etelään Maunin kaupungista, kun Thamalakanejoki bifurkoituu Nchabe- ja Botetijoiksi. Boteti virtaa kaakkoiseen kohti Xaujärveä, josta se jatkaa pohjoiseen Makarikarin suolatasangolle. Vain noin kaksi prosenttia Okavangon suistoon tulevasta vedestä päätyy siitä poispäin virtaaviin jokiin, joista Boteti on tällä hetkellä merkittävin. Botetiin virtaa arviolta noin 1,5 prosenttia Okavangon suiston vedestä. Määrä on niin pieni, että vähäsateisina vuosina joki kuivuu hyvin nopeasti.

Boteti virtaa nykyään hyvin harvoin enää Makarikariin asti, sillä joki on padottu Mopipin kylän kohdalla. Joki itsessäänkin on myös huomattavasti kuivempi kuin aiemmin. Siinä virtasi 1950–1970-luvuilla selvästi enemmän vettä kuin kuivilla 1980- ja 1990-luvuilla.

Lähteet
-------

### Viitteet

1. ↑  Thomas & Shaw, s. 129–130.
2. ↑  Alemaw, F. & Ashworth, J. M. & Hughes, D.: Hydrology of the Okavango Delta (pdf) The Department of Water Affairs.  Arkistoitu 20.8.2008. Viitattu 2.11.2014. (englanniksi)
3. ↑  Mendelsohn & El Obeid, s. 77.
4. ↑  5.2. Botswana (pdf) Ramsar & Wetlands International.  Arkistoitu 2.11.2014. Viitattu 2.11.2014. (englanniksi)
5. ↑  Mendelsohn & El Obeid, s. 76.