recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sisu E13TP** on Sisu Defence Oy:n valmistama panssaroitu maastokuorma-auto. Sen edeltäjä oli Sisu E11T. Sisu E13TP on kokonaan uudelleen suunniteltu ajoneuvo ja verrattuna edeltäjäänsä sen panssarointi on parempi. Ohjaamo ja alusta ovat aina miina-suojattuja ja lisäksi ohjaamo on ilmatiivis ja näin ollen voidaan varustaa NBC-suojauksella. Kokonsa puolesta Sisu E13TP voidaan kuljettaa myös C-130 Hercules kuljetuslentokoneella.

Teknisiä tietoja
----------------

### Moottori

Sisu E13TP:n moottorina on iskutilavuudeltaan 13-litrainen Caterpillar-dieselmoottori. Sen teho on 330 kW ja vääntömomentti 2 100 Nm.

### Voimansiirto

Vaihteistona on Allison HD 4500SP -automaattivaihteisto. Se on yhdistetty VG 2000/300 -jakovaihteistoon. Ajoneuvossa on myös maasto-ominaisuuksia parantamassa tasauspyörästön lukot.

Maasto-ominaisuudet
-------------------

E13TP on rakennettu maastokuorma-autoksi joten sillä on hyvät maasto-ominaisuudet: 

* Maavara on 0,38 metriä.
* Lähestymiskulma on 33°.
* Jättökulma on 39°.

Varusteet
---------

Sisu E13TP 8×8:n varusteisiin kuuluu vaihtoehtoisesti joko vaihtokorilaiteet, merikontin käsittelylaitteet tai kuormausnosturi. Suomen puolustusvoimien autoissa on lisäksi Brevinin valmistama hydraulinen 150 kilonewtonin vinssi

Tilaukset
---------

### Liettua

Liettua tilasi vuonna 2005 24 Sisu E13TP -maastokuorma-autoa. Nämä toimitettiin 2007-2009.

### Suomi

Toukokuussa 2009 Suomen puolustusvoimat tilasi 60 autoa. Ne toimitettiin toukokuussa 2010. Näistä autoista 40 jää armeijan käyttöön ja loput 20 Suomen nopean toiminnan joukkojen käyttöön. Niitä tullaan käyttämään kansainvälisissä kriisioperaatioissa.

Huhtikuussa 2009 Suomen puolustusvoimat tilasi 12 Sisu E13TP -ajoneuvoa jotka toimitetaan vuonna 2014, yhdessä 68 muun Sisu-ajoneuvon kanssa. Näitä kahtatoista ajoneuvoa tullan käyttämään keskipitkän matkan ilmatorjuntatutkien alustoina.

Lisäksi Sisu Defence Oy odottaa tilauksia kahdesta samanlaisesta tutka-ajoneuvosta Viron puolustusvoimilta.

Lähteet
-------

1. ↑  SISU 8x8 *sisuauto.com*. SISU Defence. Viitattu 29.11.2012 (korjattu linkki 9.3.2021). (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Suojattu maastokuorma-auto SISU E13TP 8x8 *puolustusvoimat.fi*.  13.8.2012. Suomen puolustusvoimat. Viitattu 29.11.2012. [vanhentunut linkki]
3. 1 2 3  army-technology.com SISU 8x8 Military Truck, Finland army-technology.com. Viitattu 29.11.2012. (englanniksi)
Muhennosta
**Muhennos** on paloitelluista tai hienonnetuista aineksista liedellä keittämällä valmistettu lämmin ruoka, josta neste tavallisesti sidotaan johonkin liemen sakeuttavaan aineeseen, kuten jauhoihin. Ainesosina voidaan käyttää kalaa, kasviksia tai lihaa. Pääraaka-aineen mukaan muhennosta nimitetään esimerkiksi kana-, kasvis-, kukkakaali-, lanttu-, liha-, makkara-, peruna-, pinaatti-, sieni- tai silakkamuhennokseksi. Ratatouille on ranskalainen ja caponata sisilialainen vihannesmuhennos.

Katso myös
----------

* Keitto
* Pataruoka

Lähteet
-------

1. ↑  Turtia, Kaarina: *Gastronomian sanakirja*, s. 358. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 2009. ISBN 978-951-1-18546-8.
2. ↑  Grönros, Eija-Riitta (päätoim.): *Kielitoimiston sanakirja*. Osa 2, s. 249, hakusana muhennos. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2007. ISBN 978-952-5446-20-3. Kirjan verkkoversio.
3. ↑  *Nykysuomen sanakirja*. Hakusana muhennos. Helsinki: WSOY, 1951–1961.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Muhennos** Wikimedia Commonsissa
**Leonel Antonio Fernández Reyna** (s. 26. joulukuuta 1953 Santo Domingo) on dominikaanilainen poliitikko, joka on ollut kaksi kertaa maansa presidenttinä, 1996−2000 ja 2004−2012.

Fernández asui teini-ikäisenä New Yorkissa ja kävi koulunsa siellä. Hän palasi dominikaaniseen tasavaltaan opiskelemaan ja suoritti oikeustieteen tutkinnon Santo Domingon yliopistossa. Hän työskenteli opettajana ja toimittajana sekä lakimiehenä ennen politiikkaan ryhtymistään.

Hän pääsi presidentiksi ensimmäistä kertaa vuonna 1996. Fernándezin kauden päätyttyä vuonna 2000 hänen seuraajakseen valittiin kilpailevan PRD-puolueen Hipólito Mejía. Fernández valittiin uudelleen 2004 ja toiselle kaudelle 16. elokuuta 2008. Perustuslaki rajoittaa peräkkäiset kaudet kahteen. Vuonna 2012 Fernándezin seuraajaksi nousi saman puolueen, PLD:n Danilo Medina.

Vastustajat ovat kuvailleet Fernándezia "perustuslailliseksi diktaattoriksi"; hän vaihdatti kannattajiaan maan korkeimpaan oikeuteen ja tilintarkastuslaitokseen, ja yhdessä vaiheessa hallintoon sisältyi 334 varaministeriä ja 113 suurlähettilästä (vaikka maalla on vain 45 lähetystöä). Talouselämän luottamus Fernándeziin oli kuitenkin hyvä, ja hän sai inflaation laskemaan 50%:sta alle kymmeneen prosenttiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Leonel Fernández Reyna Encyclopedia Britannica. Viitattu 24.1.2015.
2. ↑  After Leonel  2012. Economist. Viitattu 24.1.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Leonel Fernández** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Naisen sukuelinten silpomisen muodot. Infibulaatio kuvattu tyyppinä III
Naisen sukuelinten silpomisen levinneisyys Afrikassa ja Lähi-idässä 2016 UNICEFin mukaan. Kaikista maista tietoa ei ole saatavilla.
**Infibulaatio** eli ns. *faraoninen ympärileikkaus*, on äärimmäinen naisen sukupuolielinten silpomisen (ns. naisen ympärileikkauksen) muoto, jossa tytön ulkoiset sukuelimet poistetaan. Tyttöjen ympärileikkauksia nimitetään yleisesti sukuelinten silpomiseksi, joka paremmin kuvaa leikkauksen tekotapaa.

Leikkaus suoritetaan, jotta tytön tuleva aviomies voisi varmistua tytön olevan neitsyt. Aikanaan aviomies lävistää suljetun vaginan peniksellään tai veitsellä, mikä usein vaurioittaa elimiä, aiheuttaa virtsankarkailua ja johtaa kuolemaan.

Leikkauksen toteutus
--------------------

Leikkauksessa poistetaan tytön ulkoiset sukuelimet eli häpykieli (klitoris) sekä pienet ja isot häpyhuulet. Haava ommellaan yhteen pientä aukkoa lukuun ottamatta, josta virtsa ja kuukautisveri pääsevät poistumaan. 

Leikkaus suoritetaan usein epähygienisissä olosuhteissa alkeellisilla välineillä ilman kivunlievitystä, ja komplikaatiot ovat tavallisia, kuten muun muassa verenhukka, kipušokki, tulehdukset sekä muut jälkiseuraukset.

Naisen sukuelinten alueella on runsaasti verisuonia ja hermopäätteitä, joten leikkaus on äärimmäisen tuskallinen ja verenvuoto runsasta.

Leikkauksen haittoja
--------------------

Leikatun naisen kuukautiset voivat olla hyvin kivuliaat, virtsaamisvaikeuksia voi esiintyä. Tulehduksia virtsateissä ja synnytinelimissä voi esiintyä, jopa lapsettomuus voi olla seurauksena. Synnytykseen voi liittyä vakavia riskejä niin äidille kuin lapsellekin leikkauksen seurauksena. Seksuaalielämän vaikeudet ovat tavallisia, seksuaalisen mielihyvän tunteminen on vaikeaa.

Laillisuus
----------

Naisten sukupuolielimien silpominen on länsimaissa lailla kielletty, esimerkiksi Suomessa silpominen tulkitaan törkeäksi pahoinpitelyksi. Vaikka silpominen on länsimaissa kiellettyä, sitä kuitenkin jonkin verran tehdään. Toisin kuin usein kerrotaan, tyttöjen ympärileikkaus kuuluu islaminuskoon. Islamin viidestä suurimmasta lakikoulukunnasta yksi (shafi'i) pitää sitä pakollisena, kolme (maliki, hanbali, šiialainen) suositeltavana ja yksi (hanafi) suositeltavana tai luvallisena. Kyseessä on kuitenkin yleensä infibulaatiota lievempi ja toisinaan, etenkin Aasiassa, vain symbolinen leikkaus. Maahanmuuttajaperheiden lapset saatetaan viedä leikattavaksi vanhempien kotimaahan.

Lähteet
-------

* Väestöliitto – Katsaus islamilaiseen maailmaan[vanhentunut linkki]
* Sosiaali- ja terveysministeriö – Naisten sukuelinten silpominen

### Viitteet

1. ↑  Cullen-DuPont, Kathryn: Female genital mutilation, *Encyclopedia of Women's History in America*, Infobase Publishing, 2000, s. 85.
2. ↑  Rosie Duivenbode & Aasim I. Padela: The Problem of Female Genital Cutting: Bridging Secular and Islamic Bioethical Perspectives *Perspectives in Biology and Medicine, Volume 62, Number 2, s. 273-300 10.1353/pbm.2019.0014*.  Spring 2019.
**Pimeän poika** on yhdysvaltalaisen Dave Pelzerin kirjoittama omaelämäkerrallinen teos. Suomeksi vuonna 2003 ilmestynyt kirja perustuu kolmeen englanninkieliseen alkuteokseen. Ensimmäinen osa *The Child Called It* (suomennoksen luvut 1–7) käsittelee Pelzerin lapsuutta neljävuotiaasta kaksitoistavuotiaaksi. Toinen osa *The Lost Boy* (suomennoksen luvut 8–16) kertoo pojan elämästä kaksitoistavuotiaasta kahdeksantoistavuotiaaksi. Viimeinen, aikuiselämästä kertova osa on *A Man Named Dave* (suomennoksen luvut 17–29). Kirjat julkaistiin Yhdysvalloissa vuosina 1995, 1997 ja 1999. Englanninkielinen yhteisnide teoksista julkaistiin vuonna 2002 nimellä *My Story*. Kirja oli Yhdysvaltojen bestseller-listalla yli kaksi vuotta.

Daven elämäntarina
------------------

David on tavallisen yhdysvaltalaisen perheen poika, joka asuu vanhempiensa ja veljiensä kanssa vaatimattomassa, mutta siistissä talossa hyvämaineisella asuinalueella. Perheen isä Stephen on palomies ja äiti hoitaa lapsia kotona. Äiti pitää kodin ja puutarhan moitteettomassa kunnossa ja laittaa mielellään ruokaa. Asiat alkavat kuitenkin mennä pieleen Davidin ollessa noin nelivuotias. Äidin käytös muuttuu ja isä on yhä enemmän poissa kotoa. Alkoholisoituva äiti alkaa pitää Davidia orjanaan, jonka on tehtävä kaikki kotityöt. Hän kiduttaa Davidia sekä henkisesti että fyysisesti. Lopulta David on äidille enää pelkkä "se", jolla ei ole mitään arvoa, eikä äiti enää tunnusta häntä pojakseen. Myös isällä on alkoholiongelma, eikä hänestäkään ole avuksi pojalleen. Davidin onneksi koulussa on havaittu väkivallan jäljet, ja henkilökunta järjestää pojan pois kotoaan. David pääsee sijaisperheeseen, josta hän ei kuitenkaan voi saada pysyvää kotia. Hän joutuu vaihtamaan perhettä ja koulua useaan kertaan ennen kuin löytää paikkansa. Rakastavasta sijaisperheestä huolimatta Davella on edessään vielä pitkä tie, ennen kuin hän pääsee tasapainoon menneisyytensä kanssa.
**Inferno** on yhdysvaltalaisen kirjailijan Dan Brownin vuonna 2013 julkaistu romaani.

Teos on trilleri, jonka päähenkilönä on neljännen kerran symbologi Robert Langdon, joka on ollut päähenkilönä myös Brownin teoksissa *Enkelit ja demonit*, *Da Vinci -koodi* ja *Kadonnut symboli*. Kirja sijoittuu Italiaan ja sen nimi viittaa Danten *Jumalaisen näytelmän* ensimmäiseen osaan.

Romaani käännettiin kaikkiaan 12 kielelle samanaikaisesti.
Se oli vuonna 2013 Suomen myydyin käännetty kaunokirja (60 400 kpl).

Juoni
-----

Robert Langdon herää ammuttuna italialaisessa sairaalassa muistinsa menettäneenä ja havaitsee jonkun haluavan kiihkeästi tappaa hänet. Seurakseen Robert saa hoitavan lääkärinsä Sienna Brooksin. Langdon ihmettelee miten hän on Firenzeen joutunut ja miksi. Yhteydenotto konsulaattiin saa vain erikoisjoukot hänen peräänsä. Vihjeitä tipahtelee Dante Alighierin *Jumalaisesta näytelmästä*. Aikooko joku ratkaista maapallon väestöongelman yhdellä kertaa omintakeisella tavalla?

Lähteet
-------

1. ↑  Dan Brownin uusi Langdon-kirja sukeltaa Danten maailmaan *HS.fi*.  16.1.2013. Viitattu 1.1.2015.
2. ↑  MTV3 pääsi Dan Brownin kirjan salaiseen käännöspaikkaan *MTVuutiset.fi*.  15.4.2013. Viitattu 9.11.2019.
3. ↑  Bestsellerit 2013: Myydyimmät käännetyt kaunokirjat Suomen Kustannusyhdistys.  Arkistoitu 27.2.2015. Viitattu 1.1.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Clive James: The heroic absurdity of Dan Brown. Prospect 11.6.2013. (englanniksi)
**John Spencer** (20. joulukuuta 1946 New York – 16. joulukuuta 2005 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. 

Spencer syntyi alempaan keskiluokkaan kuuluneeseen perheeseen New Yorkissa ja vietti lapsuutensa Totowassa New Jerseyssä. Hän kirjautui vuonna 1963 Professional Children's School -esiintymiskouluun New Yorkissa, missä hänen opiskelutovereitaan olivat mm. Liza Minnelli ja viulisti Pinchas Zukerman. Spencer tunnetaan kenties parhaiten vuosina 1999–2006 esitetystä draamasarjasta *West Wing*, jossa hän näytteli Valkoisen talon kansliapäällikkö Leo McGarryä. Spencer palkittiin roolistaan parhaalla sivuosan Emmyllä vuonna 2002, ja hän näytteli sarjassa kuolemaansa saakka. Spencer esiintyi myös mm. tv-sarjassa *L.A. Law* sekä elokuvissa *Cop Land*, *Neuvottelija* ja *The Rock – paluu helvettiin*, jossa hän tulkitsi fiktiivisen FBI-johtajan James Womackin roolin. Spencer kuoli sydänkohtaukseen sairaalassa Los Angelesissä joulukuussa 2005, vain neljä päivää ennen 59-vuotispäiväänsä. Hänen kuolemansa käsikirjoitettiin tv-sarjaan *West Wing*, jossa varapresidenttiehdokkaaksi päätynyt Leo McGarry menehtyi äkilliseen sairauskohtaukseen vaalipäivän iltana. Tunnetuimman roolihahmonsa Leo McGarryn tavoin myös Spencerillä oli ollut nuorempana alkoholiongelma.

Lähteet
-------

1. ↑  Lee, Jennifer: John Spencer, 58, TV Actor Starring on 'The West Wing,' Dies *New York Times*.  17.12.2005. Viitattu 13.3.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* John Spencerin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
* John Spencer (I) Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Korea
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |

 |
**Sisygambis** oli Persian kuninkaan Dareios III:n äiti. Hän oli ehkä myös Dareioksen vaimon Statiran äiti. 

Vuonna 333 eaa. Dareios lähti Vähään-Aasiaan kukistamaan Aleksanteri Suuren johtamia makedonialaisia. Dareios otti äitinsä, vaimonsa ja tyttärensä Statiran ja Drypetiksen mukanaan tälle sotaretkelle. Persialaisten kärsittyä tappion Issoksen taistelussa Darioksen perhe joutui Aleksanterin vangiksi. Dareioksen perhe luuli Dareioksen kuolleen, mutta Aleksanteri lähetti Leonnatoksen heidän luokseen kertomaan, että Dareios oli vielä elossa. Kun Aleksanteri meni tapaamaan Dareioksen perhettä Hefaistionin kanssa, luuli Sisygambis aluksi, että pidempi Hefaistion olisi ollut kuningas. Huomattuaan virheensä Sisygambis pelästyi, mutta Aleksanteri ei välittänyt tästä vaan antoi Dareioksen perheelle samanlaiset oikeudet, mitä heillä oli ollut ennenkin. 

Sisygambis seurasi perheensä kanssa Aleksanterin armeijan mukana. Heidän annettiin lopulta asettua Susaan. Dareioksen vaimo Stateira oli kuollut aikaisemmin, ehkä vuonna 331 eaa. Kun Bessos tappoi Dareioksen, lähetti Aleksanteri Dareioksen ruumiin Sisygambikselle, jotta tämä saisi haudata poikansa persialaisen tavan mukaan. Kun Aleksanteri palasi Intian sotaretkeltään vuonna 324 eaa. meni hän naimisiin Sisygambiksen lapsenlapsen Statiran kanssa. Hefaistion puolestaan meni naimisiin Drypetiksen kanssa. Kummastakin tuli kuitenkin pian leskiä, koska Hefaistion kuoli vuonna 324 eaa. ja Aleksanteri vuonna 323 eaa. Aleksanterin kuoleman jälkeen Roksane antoi murhata sisarukset. Sisygambis kuoli myös pian tämän jälkeen. Quintus Curtius Rufuksen mukaan Sisygambis teki itsemurhan kuultuaan Aleksanterin kuolemasta.
Siniset luolat.
**Siniset luolat** (kreik. Γαλάζιες Σπηλιές, *Galázies Spiliés*) ovat meriluolia Kreikassa Zákynthoksen saarella. Ne sijaitsevat saaren pohjoiskärjen eli Skinárinniemen itärannikolla lähellä Ágios Nikólaoksen ja Koríthin kyliä.

 Sinisiä luolia.
Siniset luolat ovat saaneet nimensä siitä, että merivesi ja siinä olevat esineet näyttävät luolissa hyvin sinisiltä, erityisesti auringon paistaessa suoraan luoliin aamupäivällä. Luolia on useita, ja niistä suurin tunnetaan nimellä Kyanoún. Siniset luolat ovat Zákynthoksen suosituimpia luonnonnähtävyyksiä. Niille tehdään veneretkiä muualta saaresta. Luolat ovat niin suuria, että veneet voivat mennä sisään luoliin. Luolien lähellä sijaitsee Skinárin majakka.

Lähteet
-------

1. 1 2  Visit The Blue Caves In Zakynthos *Zakynthos Travel Guide*. Viitattu 12.9.2016. (englanniksi)
2. 1 2  Blue Caves *Zante Island*. Viitattu 12.9.2016. (englanniksi)
3. ↑  Γαλάζιες Σπηλιές *EcoZante*.  Arkistoitu 5.9.2017. Viitattu 12.9.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Siniset luolat** Wikimedia Commonsissa
**USS Miami** (runkonumero SSN-755) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Los Angeles -luokka*
Alus tilattiin 28. marraskuuta 1983 General Dynamics Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista, missä rakentaminen aloitettiin 24. lokakuuta 1986. Alus laskettiin vesille 12. marraskuuta 1988 kumminaan rouva Jane P. Wilkinson ja liitettiin laivastoon 30. kesäkuuta 1990.

Palvelus
--------

Alus sijoitettiin käyttöön otettaessa Grotonin laivastotukikohtaan Connecticutiin.

Aluksella syttyi 23. toukokuuta 2012 noin kello puoli kuusi illalla tulipalo, joka saatiin sammumaan seuraavana aamuna noin puoli neljältä. Tuli sai alkunsa etuosasta, jossa sijaitsevat henkilöstön majoitustilat, komento- ja ohjauskeskus sekä torpedohuone. Kolme Portsmouthin laivastontelakan palomiestä, kaksi aluksen miehistönjäsentä sekä kaksi siviilipalomiestä saivat lieviä vammoja. Alustavien tutkimusten mukaan tuli sai alkunsa pölynimurista, jota käytettiin vuorojen vaihtojen lopulla tehtäviin siivouksiin ja joka oli varastoitu käyttämättömään tilaan. Alustaviksi korjauskuluiksi arvioitiin 22. elokuuta noin 450 miljoonaa dollaria ja korjaukset valmistuisivat 30. huhtikuuta 2015. Arvio sisälsi 10 prosentin marginaalin kustannusten nousulle. 

Yhdysvaltain laivasto ilmoitti 6. elokuuta 2013 kongressille suunnitelmistaan keskeyttää aluksen korjaukset ja poistaa veneen käytöstä. Syynä oli uusien vikojen löytyminen ja kustannusten nousu 700 miljoonaan dollariin. Alus poistettiin käytöstä virallisesti 28. maaliskuuta 2014.

Kirjallisuudessa
----------------

Alus on pääosassa Tom Clancyn Submarine: A Guided Tour Inside a Nuclear Warship (ISBN 0-425-13873-9).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  US Carriers - USS Miami
2. ↑  Warship International Vol 51 No 3 syyskuu 2014 s. 203

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **USS Miami (SSN-755)** Wikimedia Commonsissa
| *Inferno Cop* |
| --- |
| インフェルノコップ  (*Inferno Koppu*) |
| **Genre** | toiminta, science fiction, satiiri |
| TV-anime |
| **Ohjaaja** | Akira Amemiya  Hiroyuki Imaishi |
| **Studio** | Trigger |
| **Lähetyskanavat** | TV Tokyo |
| **Alkuperäinen lähetyskierros** | 24.12.2012 – 18.3.2013 |
| **Jaksojen määrä** | 13
 |

**Inferno Cop** (インフェルノコップ Inferuno Koppu) on kolmetoistaosainen japanilainen verkkoanimaatio, jonka ovat ohjanneet Akira Amemiya ja Hiroyuki Imaishi. Sarjan tuottivat yhteistyössä Trigger ja CoMix Wave. Se ladattiin nähtäväksi Anime Banchon YouTube-kanavalle 24. joulukuuta 2012 lähtien 18. maaliskuuta 2013 saakka. Animen tunnusmusiikin "Die Höllen Polizei" (ディ ホゥーレン ポリツァイ Di Hōren Poritsai, kirjaimellisesti. "Poliisi helvetistä") on säveltänyt Juriano Hagiwara.

Tiivistelmä
-----------

Anime kertoo tarinan *Inferno Copista*, poliisista jonka pään tilalla on liekehtivä pääkallo ja joka janoaa kostoa Eteläiseltä Ristiltä, Illuminatimaiselta organisaatiolta, joka pyrkii johtamaan maailmaa erinäisten pahisten ja hirviöiden avulla. *Inferno Cop* jakaa armotonta oikeutta kaikille Linkkuveitsenterän kaupungissa oleskeleville lainrikkojille, yleensä joko räjäyttämällä nämä, palasiksi ampumalla tai joskus jopa kummallakin tavalla samaan listimällä aikaan saaden aikaan pienimuotoista kaaosta. *Inferno Cop* siirtyy nopeasti absurdeista tilanteista toisiin kuten esimerkiksi taistelemaan vastasyntyneen kanssa, aikamatkailemaan, estämään zombien hyökkäystä, muuttumaan autoksi muutaman episodin ajaksi, tappamaan luurangon ja päätymään uudeksi faaraoksi.

Henkilöt
--------

Inferno Cop
Röyhkeä ja väkivaltainen entinen poliisi, joka on ottanut lain kovan kouran omiin käsiinsä. Hän ajaa liekehtivää autoa ja hänen päänsä tilalla on liekehtivä pääkallo ja hänellä on aina aurinkolasit päässään. Inferno Copilla on myös pistooli joka räjäyttää lähes kaiken mitä hän sillä ampuu.
Mr. Judge
Naamioitu lainvalvoja, joka on samalla supersankari että oikea tuomari.
Mecha Cop
Suunnaton konekivääreillä varustettu robotti, joka yrittää tappaa Inferno Copin. Se ei kuitenkaan siinä onnistu vaan liittoutuukin vihollisensa kanssa.
Grenda-täti
Inferno Copin täti, joka asustelee helvetissä ja on tilanteestaan huolimatta ihan mukava ja herttainen.
FBI
Kolme palkkamurhaajaa, lihava, lyhyt ja pitkä, jotka yrittävät tapaa Inferno Copin tämän ollessa sairaalassa.
**John Stegeman** (s. 27. elokuuta 1976) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Kesästä 2019 lähtien hän on toiminut Zwollen päävalmentajana.

Ura
---

Stegeman on SBV Vitessen kasvatti ja nousi seuran edustusjoukkueeseen kaudella 1995/96. Peliaika jäi kuitenkin vähäiseksi ja hän hankki kokemusta lainasopimuksella Helmond Sportissa kaudella 1996/97 ja tekikin joukkueelle seitsemän maalia pelaamissaan 16 ottelussa. Kesällä 1997 hän siirtyi Go Ahead Eaglesiin, jossa vakiinnutti paikkansa pelaavassa kokoonpanossa. Maaleja syntyi parhaimmillaan 12 viimeisellä Eagles-kaudella 1999/2000. Stegeman edusti urallaan vielä Heracles Almeloa, AGOVV Apeldoornia ja SC Cambuur-Leeuwardenia. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 2007.

Valmennusuralle Stegeman siirtyi vuonna 2008, kun hänestä tuli Heracles Almelon apuvalmentaja. Elokuun lopussa 2014 Stegeman nousi potkut saaneen Jan de Jongen seuraajaksi Heraclesin edustusjoukkueen päävalmentajaksi. Syyskuussa seura teki Stegemanin kanssa kauden 2014/15 loppuun ulottuvan sopimuksen. Stegemanin johdolla Heracles säilyi Eredivisiessä ollen 14:s. Kaudella 2015/16 Stegeman jatkoi päävalmentajana ja luotsasi Heraclesin hienosti kuudenneksi. Euro-ottelukarsinnoissa Heracles voitti FC Groningenin ja FC Utrechtin selviten ensimmäistä kertaa seuran historiassa mukaan Eurooppa-liigaan. Seuraavilla kausillaan Stegeman luotsasi Heraclesin Eredivisien keskikastiin. Hän jätti seuran kauden 2017/18 päätteeksi ja siirtyi Go Ahead Eaglesin päävalmentajaksi.

Stegemanin johdolla Go Ahead Eagles sijoittui kaudella 2018/19 Eerste Divisiessa viidenneksi ja joukkue jäi niukasti vaille nousua pääsarjaan. Kauden jälkeen hän jätti seuran ja siirtyi Zwollen päävalmentajaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  John Stegeman
2. ↑  Stegeman
3. ↑  John Stegeman assistent-trainer Heracles Almelo
4. ↑  Interim-trainer ziet kansen voor Heracles bij Ajax
5. ↑  John Stegeman maakt seizoen af als hoofdtrainer
6. ↑  Wie is John Stegeman, de nieuwe Heracles-coach, eigenlijk?|
7. ↑  Heracles make European competition for first time
8. ↑  STEGEMAN VANAF KOMEND SEIZOEN HOOFDTRAINER GO AHEAD EAGLES, HEERING NIEUWE ASSISTENT-TRAINER
9. ↑  JOHN STEGEMAN VERLAAT GO AHEAD EAGLES


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Jan de Jonge** | **Heracles Almelon päävalmentaja**8/2014–2018 | Seuraaja:**Frank Wormuth** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Jan van Staa** | **Go Ahead Eaglesin päävalmentaja**2018–2019 | Seuraaja:**Jack de Gier** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Jaap Stam** | **Zwollen päävalmentaja**2019– | Seuraaja:**–** |
Sprinkenhofin sisäpiha
**Sprinkenhof** on Hampurin Kontorhausviertelin alueella sijaitseva toimistorakennus, joka edustaa tiiliekspressionismia. Kontorhausviertel valittiin vuonna 2015 yhdessä Chilehausin ja Speicherstadtin varastoalueen kanssa Unescon maailmanperintökohteeksi.

Sprinkenhof on saanut nimensä Johann Sprinkiltä, joka osti tontin katedraalikapitulilta vuonna 1384. Alun perin sillä sijaitsi vanha luostaripiha, joka purettiin uuden rakennuksen tieltä.

Sprinkenhofin suunnittelivat veljekset Hans ja Oskar Gerson sekä Fritz Höger. Alkuperäisten suunnitelmien mukaan Sprinkenhofista oli määrä tulla asuintalo, jossa olisi ollut 122 asuntoa. Näitä suunnitelmia ei kuitenkaan koskaan toteutettu, vaan Sprinkenhofista tuli toimistorakennus. Sprinkenhofin kellariin rakennettiin myös Hampurin ensimmäinen maanalainen pysäköintihalli.

Suunnittelutyöt aloitettiin jo vuonna 1925, ja itse mittava rakennusprojekti toteutettiin kolmessa vaiheessa. Aluksi rakennettiin Springeltwiete-kadun varrella sijaitseva keskusrakennus, sen jälkeen länsisiipi vuosina 1929–1932 ja viimeisenä 1939–1943 itäsiipi. Hans Gerson kuoli jo toisen rakennusvaiheen aikana. Koska Oskar Gerson oli juutalainen, hän ei saanut enää työskennellä arkkitehtina kolmannessa valtakunnassa. Fritz Höger oli liittynyt natsipuolueeseen vuonna 1933, ja hän vastasi yksin Sprinkenhofin viimeisen vaiheen suunnittelusta ja toteutuksesta. Sprinkenhof oli valmistuessaan Euroopan suurin toimistorakennus.

Sprinkenhof rakennettiin 1920-luvulla suositun tiiliekspressionismin hengessä. Gersoneja innoittivat Venetsian Dogen palatsi sekä Salamancan Casa de las Conchas. Niedernstraßen ja Johanniswallin kulmaus on pyöristetty – tämä oli tuon ajan tyypillinen tyylipiirre. Julkisivussa on käytetty klinkkeritiiliä ja terrakottaa, ja seiniä koristavat vinoneliön muotoiset klinkkerikuviot. Chilehausia vastapäätä oleva julkisivu on koristeltu Hampurin hansakaupunkihistoriaan viittaavilla ornamenteilla, kuten lokeilla, vaakunalla, hammasrattailla sekä purjelaivoilla. Ornamentit suunnitteli Ludwig Kunstmann, joka loi lisäksi rakennuksen tunnukseksi kultaista vasaraa pitelevän käden. Rakennuksen veistoskoristelusta vastasi Hans Wagner. Neljästä Wagnerin veistämästä patsaasta kaksi tuhoutui pommituksissa vuonna 1943. Tiiliverhouksen säännöllisiin kuvioihin asetetut tiilet sekä talous, kauppa- ja kuljetusaiheita kuvaavat keramiikkakoristeet ovat julkisivun huomiota herättävin piirre. Sprinkenhofin rakennuskompleksin runko on valmistettu teräsbetonista. Päärakennus on yhdeksänkerroksinen, sivusiivet ovat hieman matalampia.

Kuvagalleria
------------

* Kontorhausviertel. Sprinkenhof kuvan oikeassa alalaidassa.Kontorhausviertel. Sprinkenhof kuvan oikeassa alalaidassa.
* Kultainen vasara.Kultainen vasara.
* Sprinkenhofian fasadia.Sprinkenhofian fasadia.
* Hans Wagnerin veistämä patsas.Hans Wagnerin veistämä patsas.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Sprinkenhof PATRIZIA Deutschland GmbH. Viitattu 28.6.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3  Sprinkenhof, Hamburg *archinform*. Viitattu 5.7.2022. (englanniksi)
**USS Long Island** (runkonumerot AVG-1, ACV-1 ja CVE-1) oli Yhdysvaltain laivaston Long Island -luokan saattuetukialus. Se oli samalla Yhdysvaltain ensimmäinen saattuetukialus ja luokkansa nimikkoalus.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Long Island -luokka*
Maritime Commission tilasi C3-S-A1-tyyppisen rahtialuksen *SS Mormacmailin* Sun Shipbuilding and Drydock Companyltä Chesteristä Pennsylvaniasta, missä köli laskettiin 7. heinäkuuta 1939. Alus laskettiin vesille 11. tammikuuta 1940 kumminaan neiti Dian B. Holt. Yhdysvaltain laivasto lunasti aluksen 6. maaliskuuta 1941. Se otettiin palvelukseen 2. kesäkuuta 1940 nimellä *USS Long Island* ja runkonumerolla AVG-1 ensimmäisenä päällikkönään Donald B. Duncan.

Palvelus
--------

Ennen hyökkäystä Pearl Harboriin alus oli saattuetehtävissä Pohjois-Atlantilla. Se siirrettiin keväällä 1942 Tyynelle valtamerelle, jossa se oli Midwayn taistelun jälkeen ilmasuojatehtävissä. Alukselta lähetettiin ensimmäiset merijalkaväen lentokoneet, jotka laskeutuivat Henderson Fieldille Guadalcanalin taistelussa. Alus luokiteltiin uudelleen 20. elokuuta 1942 ACV-1:ksi ja 15. heinäkuuta 1943 CVE-1:ksi. Sodan lopun alus oli koulutus- ja kuljetustehtävissä. 

Alus poistettiin 26. maaliskuuta 1946 palveluksesta ja myytiin 24. huhtikuuta 1947 romutettavaksi. Se myytiin edelleen ja muutettiin siirtolaisia Euroopan ja Kanadan väliä kuljettavaksi kauppalaivaksi nimellä *Nelly*. Alus myytiin 1953 ja muutettiin koululaivaksi *Seven Seas*-nimellä. Alus myytiin 1960-luvun puolivälissä Rotterdamin yliopistolle opiskelija-asuntolaivaksi ja romutettiin lopulta 1977 Belgiassa.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **USS Long Island (CVE-1)**.
* Chesneau, Roger: *Aircraft Carriers of the World, 1914 to the Present - an illustrated encyclopedia*. Bristol: Brockhampton Press, 1998. ISBN 1-86019-87-5-9. (englanniksi)}
* Poolman, Kenneth: *Allied Escort Carriers of World War Two in action*. Avon: Blandford Press, 1988. ISBN 0-7137-1221-X. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  DANFS - USS Long Island (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
Theseus ja Sinis, attikalainen punakuviokyliks, 490–480 eaa.
**Sinis** tai **Pityokamptes** (m.kreik. Πιτυωκάμπτης, "männyn taivuttaja") oli kreikkalaisessa mytologiassa maantierosvo, jonka Theseus tappoi matkallaan Ateenaan Isthmoksessa. Hän oli joko Poseidonin tai Polypemonin ja Sylean poika.

Antiikin kirjoittajat eivät ole täysin yksimielisiä siitä, miten Sinis tappoi ohikulkijoita.

Yhden version mukaan hän taivutti kaksi mäntyä kaksin kerroin ja sitoi uhrinsa kädet näihin. Päästäessään puut taas äkkiä irti puiden voima repi tämän kahtia.. Theseus tappoi Siniksen samalla tavoin.

Toisessa versiossa Sinis pakotti ohikulkijat auttamaan itseään taivuttamaan mäntyä, mutta kun työ oli tehty, hän päästi itse puusta irti, jolloin puu heitti uhrin ilmaan surmaten tämän maahanpudotuksessa. Tämän muunnelmassa Sinistä ei mainita ollenkaan auttamassa itse työssä, vaan että hän olisi pakottanut ohikulkijat pitämään puuta taivutettuna, ja nämä olivat liian heikkoina saaneet surmansa puun oiottua. Theseus käytti samaa tapaa surmatakseen Siniksen.

Siniksellä oli hyvin kaunis ja arvokas tytär, Perigune. Tämä pakeni nähdessään isänsä kuoleman ja kätkeytyi pensaiden ja parsakasvien suojaan. Theseus lähti tämän perään ja kutsuessaan tätä antoi lupauksen, että kohtelisi häntä kunniallisesti eikä tekisi mitään pahaa. Perigune tuli esiin, ja tätä seuranneen tapaamisen seurauksena synnytti tälle pojan, Melanippoksen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Diodoros Sisilialainen: *Historian kirjasto* iv:59.2-3 (engl. käännös).
2. 1 2  Hyginus: *Fabulae* xxxviii (engl. käännös).
3. 1 2  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.16.2 (engl. käännös).
4. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 2.1.4 (engl. käännös).
5. ↑  Ovidius: *Muodonmuutoksia* vii.425-452 (engl. käännös).
6. ↑  Plutarkhos: *Theseuksen elämä* viii.2 (engl. käännös).
O. V. Koivunen (1964)
**Oskar Vilhelm Koivunen** (27. syyskuuta 1894 Helsinki – 25. maaliskuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen lentäjä, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Koivusen vanhemmat olivat liikkeenharjoittaja Wilhelm Koivunen ja Emilia Henrikintytär ja puoliso Anna Maria Lindroos. Koivunen oli yksi Suomen ilmavoimien ensimmäisistä lentäjistä. Hän suoritti ilmavoimien ohjaajatutkinnon 1923, oli ilmavoimien ohjaaja Sortavalan lentoasemalla 1918–1920 ja yhteistoiminta- ja hävittäjälaivueiden lentäjä Maalentoeskaaderissa Utissa 1923–1926. Aero O/Y:n liikennelentäjä Koivunen oli 1926–1927. Hän oli neljäs suomalainen lentäjä, joka palkattiin Aerolle. Lentäjänuransa Koivunen joutui lopettamaan loukkaannuttuaan vakavasti ensimmäisessä suomalaisella reittilennolla sattuneessa onnettomuudessa Tallinnassa toukokuun lopussa 1927. Autosähkö Oy:n perustajaosakas ja kaupallinen johtaja hän oli vuodesta 1927 sekä autoalan tukku- ja tuontiliike Koivunen Oy:n perustajaosakas, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1944. Hänellä oli myös oman alansa luottamustehtäviä esimerkiksi Autonosatukkukauppiaat-yhdistyksessä. Sotilasarvoltaan Koivunen oli reservin vääpeli. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1975. Koivunen muistetaan myös Liikesivistysrahastolle kauppatieteiden tutkimuksen ja opetuksen tueksi tekemistään lahjoituksista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Oskar Koivunen *Biografiasampo*. Viitattu 13.11.2022.
2. ↑  Kuolleita. Kauppaneuvos Oskar Koivunen.  *Uusi Suomi*, 1.4.1984, nro 90, s. 6. Kansalliskirjasto. Viitattu 13.11.2022.
**Paolo Aurelio Roberto Battilana** (s. 1. marraskuuta 1953) on turkulainen kuvataiteilija. Hänen vanhempansa ovat mainospiirtäjä, taidemaalari Paulo Battilana ja kassanhoitaja Signe Battilana o.s. Lundenius. Paolo Battilanan on ollut naimisissa kolme kertaa: ensimmäinen puoliso oli Sirpa Väänänen, ent. Battilana, o.s. Sivula, er, toinen Ann-Marie B. o.s. Hakanen er. ja kolmas Kirsi-Maria Aho er. Battilanalla on kaksi lasta, Sara Daniela (s. 1980) ja Cecilia Angelina (s. 2002).

Battilana kävi Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulua 1969–1972. Hän debytoi Turussa 1974.

Battilanan maalauksissa aiheina ovat usein meri, saaristo, luonto, elämän polut ja ihmiset. Työt ovat usein harmonisia, vailla kiireen tuntua ja niistä kuvastuu valo ja rauha. Julkisesti Battilanan teoksia on nähtävillä mm. Wäinö Aaltosen museossa sekä Turun, Porin ja Raision kaupunkien kokoelmissa. Battilana on osallistunut lukuisiin taidenäyttelyihin.

Lähteet
-------

* Paolo Battilana taiteilijamatrikkelissa
* Kirjav@ - Kansallisgallerian kirjaston kokoelmatietokanta, Paolo Battilana
* Konstrundan Battilana, Paolo
* Suomen taiteiljaseura: Kuvataiteilijat 1986, toim. Mauri Faven, Erkki Hirvelä, Jorma Hautala, Reino Laitasalo, Antti Lampisuo, Pirkko Nukari, Maria-Liisa Saastamoinen ja Päivi Lampinen, ISBN 951-95546-3-7; sivu 37

### Viitteet

1. ↑  Paolo Battilana Suomen Kuvataidematrikkelissa

Aiheesta muualla
----------------

* Raision kaupungin taidekokoelman taiteilijat (Arkistoitu – Internet Archive)
* Turun Sanomat 16.11.2004: Meren hohto ei ole himmennyt
**World Trade Center Helsinki** on toimistorakennus Kluuvissa, Helsingin keskustassa Aleksanterinkadun ja Keskuskadun kulmassa. Se on yksi maailman useista World Trade Centereistä ja tarjoaa toimitiloja pääosin rahoitusalan yrityksille. 

Viime vuosina rakennuksen ensimmäisessä kerroksessa on sijainnut useita eri liikkeitä, kuten Nordea-pankin konttori, italialainen ravintola ja tietokonekauppa. Rakennuksen sisätiloissa on useita ravintoloita ja baareja. Nykyisin alakerrassa, vanhassa pankkisalissa toimii Lindex-vaatekauppa.

Liittopankin salin kello joka sijaitsee alakerran pankkisalissa.Liittopankin salin kello, joka sijaitsee alakerran entisessä pankkisalissa.
Arkkitehti Pauli E. Blomstedt oli vasta 26-vuotias, kun hän voitti kilpailun Liittopankin rakennuksen suunnittelusta. Rakennus edustaa pohjoismaista klassismia ja valmistui vuonna 1929. Siinä toimi vuoteen 1965 asti hotelli Carlton, jossa oli 116 huonetta.

Lähteet
-------

1. ↑  Carltonin nimi säilytetään, vaikka hotelli lopettaakin.  *HS*, 31.12.1965, s. 8. Näköislehti (maksullinen).
2. ↑  Hotelli CARLTON on nyt lopullisesti valmis. (Hotellin avajaismainos.) *HS*, 8.9.1929, s. 7. Näköislehti (maksullinen).
Oskar Lenz.
**Oskar Lenz** (13. huhtikuuta 1848 Leipzig – 2. maaliskuuta 1925 Sooß) oli saksalaissyntyinen itävaltalainen maantieteilijä, geologi ja kansatieteilijä sekä Afrikan tutkija.

Lenz syntyi suutarin perheeseen. Hän opiskeli luonnontieteitä Leipzigin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi vuonna 1870. Lenz työskenteli opettajana Wienissä ja vuodesta 1872 lähtien geologina Itävallan geologisessa instituutissa.

Lenz oli Saksan Afrikan-tutkimusseuran palveluksessa Gabonin Ogoouéjoella vuosina 1874–1877. Vuosina 1879–1881 hän matkusti Tangerista Atlasvuorten ja Saharan yli Timbuktuun ja edelleen Niger- ja Senegaljokia myöten Länsi-Afrikan rannikolle. Lenz oli ensimmäinen Timbuktussa käynyt eurooppalainen sitten Heinrich Barthin vuonna 1854. Hän teki matkansa pääosin René Caillién käyttämää reittiä pitkin, mutta vastakkaiseen suuntaan.

Lenz nimitettiin Tšernivtsin yliopiston maantieteen professoriksi vuonna 1885. Vuosina 1885–1887 hän johti itävaltalaisten Kongon-retkeä, jonka tehtävänä oli avustaa Etelä-Sudaniin jäänyttä Wilhelm Junkeria. Lenzin retkikunta nousi Kongojokea pitkin Lualaballe, matkusti sieltä Tanganjikajärven pohjoiskärkeen ja Njassajärvelle ja edelleen Itä-Afrikan rannikolle. Henry Morton Stanley oli tehnyt osittain saman matkan mantereen poikki päinvastaiseen suuntaan vuosina 1876–1877.

Lentz työskenteli vuodesta 1887 lähtien Prahan saksalaisen yliopiston maantieteen professorina. Hän on julkaissut lukuisia maantiedettä, geologiaa ja kulttuurihistoriaa käsitteleviä tutkimuksia sekä populaaritieteellisiä teoksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Lenz, Oskar (1848-1925), Geograph, Geologe und Ethnograph *Österreichisches Biographisches Lexikon*. Viitattu 29.8.2021.
2. 1 2 3  Waldman, Carl & Wexler, Alan: *Encyclopedia of Exploration. Volume I: The Explorers*, s. 365–366. New York: Facts on File, 2004. ISBN 0-8160-4676-X.
3. ↑  Imperato, Pascal James & Imperato, Gavin H.: *Historical Dictionary of Mali, fourth edition*, s. 192. Lanham: Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-5603-5.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kuvaa Yhdysvaltain laivaston Canonicus-luokan monitoria. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**USS Mahopac** oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1864 vesillelaskettu Canonicus-luokan monitori.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Canonicus-luokka*
Z. & F. Secor New Yorkista laski aluksen vesille 17. toukokuuta 1864. Koeajojen jälkeen alus otettiin palvelukseen 20. elokuuta New Yorkissa päällikkönään William A. Parker.

Palvelus
--------

Alus osallistui Charlestoniin tehtyyn hyökkäykseen 9. syyskuuta. Syksyn alus partioi James-joella ja se oli Wilmingtonin alueella liittyen Fort Fisherin tulitukseen 24.-25. joulukuuta ja 13.-15. tammikuuta 1865. Jälkimmäisessä hyökkäyksessä, joka edelsi Wilmingtonin kukistumista, alukseen osui kahdeksan kranaattia ilman merkittäviä vaurioita.

Operaatiosta vapauduttuaan alus siirtyi Charlestoniin, missä se oli yhteysaluksena. Alus palasi 8. maaliskuuta Chesapeakenlahdelle. Huhtikuussa *Mahopac* ja sen sisaralukset tukivat kenraali Grantin joukkoja valtaamaan Richmondin. Alus poistettiin palveluksesta kesäkuussa, minkä jälkeen se makasi ankkurissa Washingtonin laivastontelakalla.

Alus palautettiin palvelukseen 15. tammikuuta 1866, minkä jälkeen se partioi Yhdysvaltain itärannikolla. Alus nimettiin 15. kesäkuuta 1869 *USS Castoriksi*, mutta vanha nimi palautettiin 10. elokuuta. Alus sijoitettiin 11. maaliskuuta 1872 Hampton Roadsiin reserviin, mistä se palasi palvelukseen 21. marraskuuta 1873.

Alus purjehti Key Westiin Floridaan laivaston koululaivaksi, missä se oli seuraavat kaksi vuotta. Alus siirtyi 1876 Port Royaliin ja edelleen Norfolkiin heinäkuussa 1877. Alus oli muiden monitorien kanssa Brandon Landingissa aina maaliskuuhun 1880, jolloin se lähti vuoteen 1888 asti City Pointiin. Alus oli reservissä Richmondissa 1889-1895, ja sen jälkeen League Islandilla. Alus poistettiin alusluettelosta 14. tammikuuta 1902 ja se myytiin 25. maaliskuuta.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  history.navy.mil

*Canonicus*-luokan monitorit

|  |  |
| --- | --- |
| Yhdysvaltain laivasto | *USS Canonicus* - *USS Mahopac* - *USS Ajax* - *USS Manhattan* - *USS Saugus* - *USS Tecumseh* - *USS Wyandotte* - *USS Catawba* - *USS Oneola* |
| Perun laivasto | *BAP Atahualpa* - *BAP Manco Cápac* |

|  |
| --- |
| Edeltäjä: *USS Puritan* – Seuraaja: Kalamazoo-luokka |
Valentina Tolkunova vuonna 2007.
**Valentina Tolkunova** (12. heinäkuuta 1946 Armavir, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 22. maaliskuuta 2010 Moskova, Venäjä) oli venäläinen laulaja. Tolkunovan perhe muutti pian hänen syntymänsä jälkeen Moskovaan. Hän aloitti opinnot Moskovan yliopistossa 18-vuotiaana. Tolkunova pääsi vuonna 1966 Juri Saulskin jazz-yhtyeen VIO-66 solistiksi ja valmistui 1971 Gnessinin musiikkiopistosta. Tolkunovan todellinen läpimurto tapahtui seuraavana vuonna, jolloin hän tulkitsi säveltäjä Vladimir Shainskin ja runoilija Lev Ošaninin lauluja. Tolkunova on kuuluisa kauniista ja kirkkaasta äänestään.*lähde?*

Tolkunovalla oli pitkä ja menestyksekäs ura radiossa ja televisiossa. Vuonna 1973 hän aloitti kukoistavan yhteistyön Moskonzert-yhtiön kanssa. Myöhemmin Tolkunova johti vuonna 1989 perustamaansa teatteria. Hän esiintyi myös elokuvissa ja voitti television Vuoden laulu -kilpailun peräti 23 kertaa. Hän työskenteli uransa aikana monien Neuvostoliiton parhaiden säveltäjien ja lauluntekijöiden kanssa. Tolkunova esiintyi usein erilaisissa puolueen ja valtion juhlissa.*lähde?*

Tolkunova sairastui kesken konsertin Mogilevissä Valko-Venäjällä 16. helmikuuta 2010 ja hänet vietiin sairaalaan. Tolkunova kuoli kuukautta myöhemmin syöpään sairaalassa Mokovassa 22. maaliskuuta 2010 ollessaan 64-vuotias.

Hän sai uransa aikana lukuisia palkintoja eri neuvostotasavalloissa ja hänelle myönnettiin kansantaiteilijan arvonimi 1987. Valentina Tolkunova konsertoi uransa aikana ympäri maailmaa, myös Suomessa. Hänen kuolemansa aiheutti suorannaisen maansurun. Monet osasivat hänen suosituimmat laulunsa ulkoa. Tolkunova oli kuuluisa myös jokailtaisen televisio-ohjelman "Hyvää yötä, lapset" juontajana. Hänen laulunsa "Uniset lelut" oli tuttu miljoonille lapsille ja se oli pisimpään yhtäjaksoisesti Neuvostoliiton ja Venäjän televisiossa soinut laulu (27 vuotta, alkaen 1982). Yli 30-vuotisen uransa aikana hän teki 12 äänilevyä, joita myytiin miljoonia kappaleita.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Singer Valentina Tolkunova Dies of Heart Failure *Russia-IC*.  22.3.2010. Viitattu 2.3.2020. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Russian Singing Legend Tolkunova Dies At 63 *Radio Free Europe*.  22.3.2010. Viitattu 2.3.2010. (englanniksi)
4. 1 2 3  Singer Valentina Tolkunova passes away on 64th year of life *tophit.ru*.  22.3.2010. Viitattu 2.3.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Latvia

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Spreewaldin alueelle on tyypillistä jokien ja kanavien lisäksi myös sankat metsät.
Tyypillinen Spreewaldin alueella käytettävä proomu eli *Spreewaldkahn*.
**Spreewald** (alasorbiksi Błota, "suot") on laaja luontoalue, historiallinen kulttuurimaisema sekä Unescon tunnustama biosfäärireservaatti  Brandenburgin osavaltion kaakkoisosassa noin 100 kilometrin päässä Berliinistä kaakkoon. 

Spreewaldin huomattavin piirre on Spree-joen luonnollinen haarautuminen, jota rakennetut kanavat ovat vielä laajentaneet merkittävästi. Tulva- ja suomaisemana sillä on kansallisesti tärkeä merkitys luonnonsuojelulle ja se on suojeltu biosfäärialueena. Spreewald on myös merkittävä kulttuurimaisema maan sorbivähemmistölle. Alue on yksi tunnetuimpia ja suosituimpia matkakohteita Brandenburgin osavaltiossa.

Spreewaldin alueella liikkumiseen käytettyä perinteistä proomuja kutsutaan nimellä *Spreewaldkahn*.

Lähteet
-------

1. ↑  Unesco:Spreewald
2. ↑  Spreewald.de; Sorbian customs
3. ↑  Spreewald-info: Spreewaldkahn

Aiheesta muualla
----------------

* Germany Travel: UNESCO-biosfäärireservaatti Spreewald - missä metsä heijastuu vedestä

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Spreewald**.
**Tiermasjärvi** on saareton ylänköjärvi Kuusamon pohjoisosassa 40 kilometriä Kuusamon kuntakeskuksesta pohjoiseen. Etäisyys Oulusta on 228 kilometriä koilliseen. Järven pinta-ala on 94 hehtaaria.

Maantiede
---------

Tiermasjärven pituus kaakosta luoteeseen on 1,6 kilometriä. Järven eteläosa muodostuu kolmesta lahdesta (Etelälahti, Pimeälahti, Tuomaanlahti), joiden välissä on kaksi luoteeseen suuntaavaa niemimaata. Muu osa järvestä on yhtenäistä selkävettä. Noin neljäsosa Tiermasjärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Järven itäosa on huomattavasti syvempi kuin länsiosa. Syvin kohta, 22 metriä, sijaitsee Pimeälahden ja Tuomaanlahden välisen niemen tuntumassa. Järven luoteisosassa on 11-metrinen syvänne.

Tiermasjärven länsipuolella sijaitsee Kallunkijärvi (246,4 metriä mpy). Järvien välisen kannaksen leveys on noin 150–400 metriä ja sen kapeimmasta kohdasta virtaa oja. Kannaksella on viljeltyä kulttuurimaisemaa ja sen halki kulkee maantie. Tiermasjärven muut ranta-alueet ovat metsämaata. Järven etelä- ja itäpuolella kohoaa vaaroja (Nyppylävaara, Raiskiovaara).

Tiermasjärven vesitilavuus on 7 144 000 kuutiometriä.

Tiermasjärvi (73.063.1.007) kuuluu Rysäjoen valuma-alueeseen (73.063), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Koutajoen vesistössä (73). Toinen jakovaihe on Aventojoen valuma-alue (73.06). Tiermasjärvi on toiseksi laajin Rysäjoen valuma-alueen kolmestatoista vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Kallunkijärvi ja kolmanneksi laajin on Ronttijärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tiermasjärvi, vakavesi, Kuusamo
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 12.9.2022.
3. ↑  Tiermasjärvi. Järviwiki. Viitattu 12.9.2022.
4. ↑  Rysäjoen valuma-alue (73.063). Järviwiki. Viitattu 12.9.2022.
**Ujous** on arkuutta uusien ihmisten edessä tai yllättävissä sosiaalisissa tilanteissa. Tällöin ujo ihminen kiusaantuu ja tuntee itsensä epämukavaksi, ja hänen on vaikea olla vuorovaikutuksessa ja ilmaista itseään. Tuntemukseen voi liittyä nolostumista ja häpeää. Usein ujous liittyy vain kohtaamisen alkuvaiheeseen ja hälvenee kun henkilö tutustuu toisiin.

Ujous voi olla synnynnäinen temperamenttipiirre eli luonteenpiirre, jolla on biologinen pohja. Lapsilla on ujo ja varautunut ikäkausi ennen kuin he ovat saaneet itsevarmuutta toimia ryhmässä ja vuorovaikutuksessa. Ujous kehittyy eri tavoin eri ympäristöissä. Oman ujoutensa ilmenemiseen voi vaikuttaa omalla käyttäytymisellään, kuten näyttämällä itsevarmalta ja puheliaalta.

Ujous voi johtaa siihen elämää rajoittavaan haitalliseen kierteeseen, että ihminen alkaa vältellä kaikkia uusia ja ahdistusta aiheuttavia tilanteita.

Ujouteen liittyy usein herkkyyttä, myötätuntoa ja kykyä kuunnella ja ymmärtää muita. Ujous ei välttämättä kerro rohkeuden puutteesta, huonosta itsetunnosta tai haluttomuudesta olla muiden ihmisten kanssa. Ujo ihminen voi vaikuttaa ylimieliseltä tai vihamieliseltä silloinkin kun ei sitä ole. Ujo ihminen saattaa yrittää kätkeä ujoutensa sarkasmiin ja kriittisyyteen, jolloin hänestä syntyy kuva kylmänä ja tunteettomana.

On usein mahdotonta piilottaa ujous muilta ihmisiltä. Ujouden merkkejä voivat olla esimerkiksi puhevaikeudet, änkytys, mumina, epäröinti, punastelu, vapina ja hikoilu.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ujous osana elämää Nyyti ry..  Arkistoitu 26.9.2017. Viitattu 26.9.2017.
2. 1 2 3 4 5  Ujous Suomen Mielenterveysseura.  Arkistoitu 26.9.2017. Viitattu 26.9.2017.
3. 1 2  Heidi Sommar: Pitääkö ujoudesta parantua?  17.8.2010. Ylen elävä arkisto. Viitattu 26.9.2017.
4. ↑  Mielenterveyshelmi.fi

Kirjallisuutta
--------------

* Zimbardo, Philip G.: *Ujous: Mitä ujous on? Mitä ujoudelle voi tehdä?*. (Shyness: What it is, what to do about it, 1977.) Lyhentänyt ja sovittanut suomeksi Paula Leistén. Helsinki: Kirjayhtymä, 1978. ISBN 951-26-1453-7.
* Mattila, Juhani: Ujoudesta, yksinäisyydestä (WSOY 2004) ISBN 951-0-28447-5
* Keltikangas-Järvinen, Liisa: *Ujot ja introvertit*. WSOY, 2019. ISBN 9789510434765.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **ujous**.
* Ujot soturit, näkökulmia ujouteen. Ylen Elävä arkisto.
* Kosonen, Laura: Psykiatri Juhani Mattila: Ujo on johtaja-ainesta. *Kodin kuvalehti* 8.7.2015.