recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kurkelanjärvi** on suurelta osin kulttuurimaiseman reunustama saareton humusjärvi Salon kaakkoisosassa Varsinais-Suomen maakunnassa. Sen pinta-ala on 82 hehtaaria. Järvi sijaitsee noin 26 kilometriä Salon keskustasta itäkaakkoon.

Maantiede
---------

Kurkelanjärven ulottuvuus kaakosta luoteeseen on noin kaksi kilometriä. Järven kaakkoisosan muodostaa yli kymmenen hehtaarin laajuinen Numionlahti. Sen länsipuolella sijaitsee Koiralahti. Lahtia erottaa niemi, jonka nimi on Saari. Järven pääallas on noin puoli kilometriä leveä. Pohjoisessa se kaventuu Siittenperäksi. Yli kolmasosa Kurkelanjärvestä on vähintään kuusi metriä syvä. Syvin kohta, noin kahdeksan metriä, sijaitsee järven luoteisosassa. Lahdet ovat matalia.

Kurkelanjärveä reunustaa etenkin pohjoisessa ja lännessä peltomaa. Ranta-alueella on runsaasti haja-asutusta. Järven kaakkoispuolisen Valkjärvennummen korkein kohta on noin sata metriä merenpinnan yläpuolella eli yli 70 metriä järvenpintaa ylempänä. Järven itärannalla on joitakin jyrkänteitä.

Kurkelanjärveen virtaa Kärkelänjoki kaakosta Nummijärveltä (49,7 metriä mpy). Kurkelanjärven luusua sijaitsee luoteisrannalla, josta alkaa Kurkelanjoki, joka virtaa lounaaseen ja laskee Uitmuksenjokena Kiskon Kirkkojärveen. Siitä virta vie Kiskonjokea ja Perniönjokea Saaristomeren Laukanlahteen.

Kurkelanjärven vesitilavuus on 3 727 000 kuutiometriä. Järven ekologinen tila on tyydyttävä. Pintaveden happipitoisuus on ollut hyvä niin kesäisin kuin talvisin. Veden sameus ja näkösyvyys vaihtelevat.

Kurkelanjärvi (24.032.1.001) kuuluu Kurkelanjärven alueeseen (24.032), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kiskonjoen–Perniönjoen vesistössä (24). Toinen jakovaihe on Kurkelanjoen alue (24.03). Kurkelanjärven alueeseen kuuluu 25 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä. Niistä laajin on Nummijärvi. Toiseksi laajin on Kurkelanjärvi, jota seuraa Haapjärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kurkelanjärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 27.8.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 27.8.2023.
3. 1 2  Kurkelanjärvi (24.032.1.001) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 27.8.2023.
4. ↑  Kurkelanjärven alue (24.032) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 27.8.2023.
**Karl Fredrik von Born** (4. lokakuuta 1813 Porvoo – 15. joulukuuta 1867 Pernaja) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies.

Von Bornin vanhemmat olivat senaattori, maaherra, everstiluutnantti Samuel Fredrik von Born ja Katarina Elisabet von Morian. Von Born tuli ylioppilaaksi 1839 ja suoritti tuomarintutkinnon 1833. Hän suoritti myös kameraalitutkinnon. Varatuomarin arvon von Born sai 1837. Hän oli senaatin talousosaston ylimääräinen kamarikirjuri ja oikeusosaston ylimääräinen kopisti 1834, Turun hovioikeuden ylimääräinen notaari 1836, senaatin oikeusosaston kopisti 1839, kanslisti 1841, kirjaaja 1845, protokollasihteeri 1846 ja isojakoasiain esittelijäsihteeri 1853–1855. Von Born oli valtiopäiväedustaja aatelissäädyssä 1863–1864 ja 1867. Hän omisti Suur-Sarvilahden kartanon Pernajassa.

Karl Fredrik von Bornin veli oli senaattori, vapaaherra Johan August von Born.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Karl Fredrik von Born. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 17.12.2020.
**Israel Reinius** (30. huhtikuuta 1699 Laihia – 12. maaliskuuta 1771 Laihia) oli Rein-suvun edustaja, suomalainen pappi ja paikallishistorioitsija.

Henkilöhistoria
---------------

Reiniuksen vanhemmat olivat kappalainen Matthias Reinius ja Klara Alfthan ja puoliso Elisabeth Collin (k. 1734). Heidän poikansa Israel Reinius toimi kappalaisena samoin kuin isänsä, mutta hän kävi 1740-luvulla myös Kiinassa ja laati matkasta selonteon. Tultuaan ylioppilaaksi Uppsalassa 1718 Reinius vihittiin papiksi Turussa 1723 ja hänestä tuli isänsä jälkeen Laihian kappalainen vuonna 1724. Edellisen vuoden hän oli ollut siellä armovuoden saarnaaja. Reinius joutui syytetyksi Laihialla tuona vuosikymmenenä kyteneisistä separatistisista ajatuksista ja vapautui syytöksistä vasta 1734. Vuonna 1733 hän oli laatinut pitäjästä historiallis-maantieteellisen esityksen, mukaan lukien ison vihan tapahtumat ja muistiinpanot pikkuvihasta. P. N. Mathesius hyödynsi edellistä tutkimuksessaan *De Ostrabothnia* ja H. G. Porthan molempia vuonna 1789 ja 1791. Vuonna 1756 Reinius julkaisi kirjasen *Yxikertaiset kysymyxset juopumisesta*. Hän teki omasta maatilastaan mallitilan esimerkiksi muille, viljellen muun muassa perunaa, tupakkaa ja ulkomaisia heinälajikkeita. Reinius sai varapastorin arvon 1753.

Teoksia
-------

* *Yxikertaiset kysymyxet juopumisesta, 1755 Uuden wuoden päiwänä aamulla mieleen tulleet, ja omantunnon ylösherättämisexi ylöskirjoitetut Israel M. Reiniuxelda*. Turusa, prändätty Kuningallisen acad. kirjapräntäjän Johan Christopher Frenckellin lesken tykönä, wuonna 1780

Lähteet
-------

1. 1 2   Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*, s. 618. Helsinki: WSOY, 1955.
2. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Israel Reinius. Verkkojulkaisu 2005. (Viitattu 20.12.2020)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Ambikapur** on Intian Chhattisgarhin osavaltiossa sijaitseva noin 112 000 asukkaan kaupunki, joka toimii Surgujan piirikunnan hallinnollisena keskuksena. Kaupungin entinen nimi on Surguja, jonka lisäksi se tunnetaan toisinaan nimellä Bisrampur. Ambikapur on aiemmin toiminut Surgujan ruhtinaskunnan pääkaupunkina. Ambikapur nousi vuonna 2019 Intian toiseksi puhtaimmaksi kaupungiksi ja sinne perustettiin maan ensimmäinen roskakahvila. Roskakahvilan perusideana on, että ihminen joka tuo kilogramman verran muoviroskaa saa ilmaisen aterian.

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Ambikapurin väestöstä 79 prosenttia tunnustautuu hindulaisiksi. Toiseksi suurin uskonto on islam, jonka seuraajia kaupungissa asuu noin 11 prosenttia. Muslimien jälkeen seuraavaksi suurin uskonnollinen ryhmä ovat kristityt kahdeksalla prosentilla. Lukutaitoisten osuus asukkaista on noin 88 prosenttia. Slummeissa asui 19 151 henkeä eli melkein 16 prosenttia väestöstä.

Ambikapurissa sijaitsee vuonna 2008 perustettu Sargujan yliopisto.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ambikapur City Census 2011 data *census2011.co.in*. Viitattu 1.6.2020.
2. ↑  Encyclopædia Britannica *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 1.6.2020.
3. ↑  Kaur, Cherrupreet: India’s first garbage cafe to come up in Ambikapur *Times of India*.  23.7.2019. Viitattu 1.6.2020.
4. ↑  Dhillon, Amrit: From rubbish to rice: the cafe that gives food in exchange for plastic *The Guardian*.  24.12.2019. Viitattu 1.6.2020.
5. ↑  Sarguja University *sargujauniversity.in*. Viitattu 1.6.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
**Mine** (jap. 美祢市, *Mine-shi*) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Yamaguchin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin länsiosassa Asa-, Kotō- ja Arihojokien yläjuoksuilla. Minessä on 23 973 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 472,64 neliökilometriä.

Minen kaupunki perustettiin vuonna 1954 liittämällä toisiinsa kolme maaseutukaupunkia ja kolme kyläkuntaa. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2008, kun siihen yhdistettiin Mitōn ja Shūhōn maaseutukaupungit. Kuntaliitosta edeltävä alue vastaa nykyisen kaupungin länsiosaa. Meiji-kauden puolivälissä Minessä alettiin louhia antrasiittia ja Taishō-kaudella kalkkikiveä, minkä myötä sinne perustettiin sementtitehdas. Ube kōsanin omistamalta tehtaalta johtaa yksityiskäytössä oleva tie Uben satamaan saakka. Antrasiittikaivos suljettiin 1970-luvun vaihteessa, minkä jälkeen kaupungin väkiluku on vähentynyt. Minessä tuotetaan myös valkoista marmoria. Etenkin kaupungin itäosissa viljellään esimerkiksi riisiä, isotakiaista ja omenapäärynöitä.

Minen luonnonnähtävyyksiä ovat Akiyoshin karstiylänkö erityyppisine kivimuodostelmineen, Maguran kiviröykkiöt, Akiyoshin luola ja useat muut luolat. Osa kaupungin alueesta kuuluu Akiyoshin ylängön puolikansallispuistoon. Kaupunkia palvelee JR Nishi-Nihonin Mine-linja, joka kulkee kaupungin länsiosien läpi pohjois–eteläsuunnassa.

Kuvia
-----

* Akiyoshin ylänköäAkiyoshin ylänköä
* Beppu Benten -lampiBeppu Benten -lampi
* Minen kaivoksiaMinen kaivoksia

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 美祢市 Kotobank. Viitattu 26.12.2019.
2. 1 2  美祢市 Mine City. Viitattu 26.12.2019.
3. 1 2  市の花・市の木 Mine City.  Arkistoitu 26.12.2019. Viitattu 26.12.2019.
4. 1 2 3  日本大百科全書: 美祢（市） Kotobank. Viitattu 26.12.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mine** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Yamaguchin prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Hagi
* Hikari
* Hōfu
* Iwakuni
* Kudamatsu
* Mine
* Nagato
* San’yō-Onoda
* Shimonoseki
* Shūnan
* Ube
* Yamaguchi (pääkaupunki)
* Yanai

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Abun piirikunta** (Abu) · **Kugan piirikunta** (Waki) · **Kumagen piirikunta** (Hirao · Kaminoseki · Tabuse) · **Ōshiman piirikunta** (Suō-Ōshima) |

 |
**Lars August Sackleen** (1. elokuuta 1821 Helsinki – 22. lokakuuta 1885 Helsinki) oli suomalainen juristi, vapaaherra ja valtiopäivämies.

Sackleenin vanhemmat olivat maaherra Lars Sackleen ja Klementina Dorotea Bruun ja puoliso vuodesta 1882 Anna Maria Finelius (k. 1921). Sackleen tuli ylioppilaaksi 1839. Venäjän kieltä hän opiskeli Moskovassa 1841–1843 ja suoritti tuomarintutkinnon 1845 ja suuremman kameraalitutkinnon 1846. Varatuomarin arvon Sackleen sai 1848, vapaaherraksi hänet korotettiin isänsä kanssa 1859, kamarijunkkarin arvon hän sai 1864 ja valtioneuvoksen arvon 1872. Sackleen oli senaatin talousosaston ylimääräinen kopisti 1846, yleisen kanslian venäjänkielinen kopisti 1848, kenraalikuvernöörin kansliassa toisen osaston toimituspäällikön apulainen 1852 ja toimituspäällikkö 1859–1874.

Sackleen oli aatelissäädyssä valtiopäiväedustaja 1863–1864, 1867, 1872, 1877–1878 ja 1885.

Vapaaherra, upseeri ja yritysjohtaja Gösta August Sackleen oli Lars August Sackleenin poika.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Lars August Sackleen. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 12.4.2021.
2. ↑  Förteckning öfver Ridderskapets och Adelns medlemmar vid Landtdagen i Helsingfors år 1877. Protokoll fördt hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1877. Sjette häftet. Helsingfors: Finska Litteratur-Sällskapets Tryckeri, 1879, s. 1903-1907.
3. ↑   Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1885. Första häftet. Helsingfors: Hufvudstadsbladets Tryckeri, 1886, s. 1-3.
4. ↑  Nekrologi.  *Finlands Allmänna Tidning*, 24.10.1885, nro 247, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 12.4.2021.
5. ↑  Geni: Gösta August Larsson Sacklén Viitattu 25.5.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Shōbara** (jap. 庄原市, *Shōbara-shi*) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Hiroshiman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin koillisosassa Chūgokuvuorilla ja Kibin ylängöllä. Se rajautuu Shimanen, Tottorin ja Okayaman prefektuureihin. Shōbarassa on 34 912 asukasta (marraskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 1 246,49 neliökilometriä. Pinta-alaltaan se on maan suurin kaupunki Kansain alueen länsipuolella.

Kaupungin keskustan muodostava Shōbaran alue kehittyi Edo-kaudella markkinapaikkana ja Saijōjoella kulkevan vesiliikenteen päätepisteenä. Se on yhdessä Miyoshin kanssa Bingon seudun pohjoisosien (Bihoku) keskus. Kaupunkioikeudet Shōbaralle myönnettiin vuonna 1954, kun silloiseen Shōbaran maaseutukaupunkiin liitettiin kuusi ympäristön kyläkuntaa. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2005, kun siihen yhdistettiin Hiwan, Kuchiwan, Saijōn, Sōryōn, Takanon ja Tōjōn maaseutukaupungit. Kaupungin väkiluku on laskenut nopeasti Japanin nopean talouskasvun aikakauden päätyttyä. Merkittäviä elinkeinoja ovat riisin viljely ja karjatalous, mutta kaupungissa on myös erityyppistä teollisuutta. Shōkōvuorelta louhitaan pagodiittikiveä. Kaupungin lounaisosan Nanatsukaharassa toimii prefektuurin karjatalouden tutkimuskeskus.

Shōbaran nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Taishakun laakson kauniit luonnonalueet, jotka on otettu Hiba- ja Dōgovuoren tavoin Hiban–Dōgon–Taishakun puolikansallispuistoon. Kaupungin kulttuuriperintöä ovat useat *kofun*-hautakummut, linnanrauniot ja muut historialliset muistomerkit. Entsū-jin temppelin päähalli on nimetty yhdeksi Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteista. Tärkeimpiä puistoja ovat kirsikankukistaan tunnettu Shōbaran Uenon puisto ja valtio-omisteinen, laaja Bihokun puisto. Kaupunkia palvelevat JR Nishi-Nihonin Geibi-linja ja Kisuki-linja.

Kuvia
-----

* Nakahonmachin kaupunginosaaNakahonmachin kaupunginosaa
* Entistä Saijōn maaseutukaupunkiaEntistä Saijōn maaseutukaupunkia
* Uenon puistoaUenon puistoa
* Bingo-Ochiain rautatieasemaBingo-Ochiain rautatieasema

Lähteet
-------

1. 1 2  庄原市の位置と地勢 庄原市. Viitattu 31.12.2019.
2. 1 2  人口・世帯数 庄原市. Viitattu 31.12.2019.
3. 1 2  市章、市の木・市の花 庄原市. Viitattu 31.12.2019.
4. 1 2 3  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 庄原市 Kotobank. Viitattu 31.12.2019.
5. 1 2 3  日本大百科全書: 庄原（市） Kotobank. Viitattu 31.12.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Shōbara** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Hiroshiman prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Aki-Takata
* Etajima
* Fuchū
* Fukuyama
* Hatsukaichi
* Higashi-Hiroshima
* Hiroshima (pääkaupunki)
* Kure
* Mihara
* Miyoshi
* Onomichi
* Ōtake
* Shōbara
* Takehara

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Akin piirikunta** (Fuchū · Kaita · Kumano · Saka) · **Jinsekin piirikunta** (Jinsekikōgen) · **Seran piirikunta** (Sera) · **Toyotan piirikunta** (Ōsaki-Kamijima) · **Yamagatan piirikunta** (Aki-Ōta · Kita-Hiroshima) |

 |
*Hakusana "Jean Cronstedt" ohjaa tänne. Telinevoimistelijasta kertoo artikkeli Jean Cronstedt (voimistelija)*
**Johan Frans Andreas Galindo** (vuodesta 1870 **Cronstedt**; 11. marraskuuta 1832 Hamina – 25. huhtikuuta 1907) oli suomalainen pankinjohtaja, joka toimi Suomen Yhdyspankin toimitusjohtajana vuosina 1872–1907. Carl Olof Cronstedt nuorempi adoptoi hänet keisarin siunauksella.

Jean Galindo valmistui Haminan kadettikoulusta luokkansa priimuksena ja palveli sekä sotilaana että Haminan kadettikoulun opettajana, mutta toimi sitten Suomen Rahapajan ja Suomen Pankin palveluksessa ja vuodesta 1872 Suomen Yhdyspankissa, jonka toimitusjohtaja hän oli 25 vuotta. Galindo omisti pitkään Kulosaaren kartanon Helsingissä. Hänen kaksi veljeään, Fredrik Theodor Galindo ja Georg Eberhard Galindo, ylenivät kenraaleiksi Venäjän sotavoimissa. Jean Galindo avioitui 1857 Carl Olof Cronstedt nuoremman tyttären Olga Beatrice Cronstedtin kanssa (k. 1870). Jotta Cronstedtin vapaaherrallinen Cronstedt-suku ei sammuisi, Venäjän keisari hyväksyi aatelisen Jean Galindon adoptoinnin vuonna 1870. Hänen kaksi muuta puolisoaan olivat vuodesta 1875 Julie Fanny Mechelin (k. 1882) ja vuodesta 1883 Eva Mathilda Charlotta Aminoff (k. 1833). Vapaaherra, pankinjohtaja ja valtiopäivämies Gabriel Benjamin Cronstedt oli Galindon poika ensimmäisestä avioliitosta.

Galindo osallistui aatelissäädyssä valtiopäiville 1877–1878.

Galindon suku oli espanjalaista alkuperää. Isä Johan Christian de Galindo oli syntynyt Pietarissa, isoisä Hollannissa ja hänen isoisänsä isä Espanjassa, joskin hänkin oli avioitunut muualla, Lontoossa. Jean Galindon isä Johan Christian muutti Suomeen vuonna 1832. Hänen pojanpoikansa on 1950-luvulla Ruotsiin muuttanut voimistelijana nuoruudessaan tunnettu ja sittemmin lääkärinä työskennellyt Jean Cronstedt. Jean Galindo on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsingissä.

Kirjallisuutta
--------------

* Hugo E. Pipping : *Jean Cronstedt 1832 11/11 1932: minnesskrift*. Nordiska Föreningsbanken, Helsingfors 1932

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kuka kukin oli Viitattu 19.4.2021.
2. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Cronstedt Gabriel Benjamin Viitattu 9.5.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
Suwalkin kuviteltu käytävä erottuu mustalla Puolan ja Liettuan rajalla.
**Suwalkin käytävä** on nimitys alueesta Liettuan ja Puolan rajalla, joka erottaa Venäjään erillisalueena kuuluvan Kaliningradin Valko-Venäjästä. Kaliningradista on 96,6 kilometriä matkaa Valko-Venäjän rajalle. 

Käytävä on yksi Euroopan tulenarimpia alueita, koska se on pääosin Nato-maa Puolan alueella, jota sekä Nato että Venäjä tarkkailevat tiiviisti. Baltian maiden ainoa maayhteys muihin Euroopan Nato-maihin ja muuhun Manner-Eurooppaan kulkee Suwalkin kautta.

Venäjän arveltiin yrittävän tunkeutua Suwalkin alueelle Zapad 2017 -sotaharjoituksen yhteydessä, mutta se ei tehnyt sitä. 

Käytävä nousi uudelleen esille heinäkuussa 2023, jolloin Valko-Venäjälle sijoitettuja Wagner palkkasotilaita on väitetty siirtyneen Puolan rajalle Suwalkin edustalle. Venäjän toimintaa pidetään provosointina, jossa Wagnerille on määritelty uusia missioita Ukrainassa sotimisen sijasta, mutta Puola ja Liettua ovat varautuneet myös sotilaalliseen toimintaan. Puola on siirtänyt 1000 sotilasta Valko-venäjän rajalle hallitsemaan sotilaallista kehitystä alueella.

Lähteet
-------

1. ↑  Venäjän vallan jakava Suwalkin käytävä on Nato-Euroopan puolustuksen heikko kohta – Alle 100 kilometrin pätkän menetys motittaisi Baltian *mtvuutiset.fi*.  30.6.2022. Viitattu 14.9.2023.
2. ↑  Venäjän on pelätty iskevän "Naton heikoimpaan lenkkiin" – Tätä se tarkoittaisi Nato-Suomelle *www.iltalehti.fi*. Viitattu 14.9.2023.
3. ↑  Suwalkin käytävä on Venäjän ja Naton kipupiste *Ilta-lehti*.  12.9.2017. Helsinki:  Alma. Viitattu 17.9.2017.
4. ↑  Sara Sairanen: Yrittävätkö Wagner-joukot Puolaan? Pekka Toverilta murska-arvio *Ilta-Sanomat*.  29.7.2023. Sanoma. Viitattu 30.7.2023.
**Seki** (jap. 関市, *Seki-shi*) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Gifun prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Nagarajoen ja sen sivujokien varrella. Kuntaliitosten myötä kaupungin alue on U-kirjaimen muotoinen ja ulottuu pitkälle koilliseen ja luoteeseen, jossa se rajautuu Fukuin prefektuuriin. Sekissä on 87 802 asukasta (toukokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 472,33 neliökilometriä.

Seki on vanhastaan kuuluisa metalliterien, erityisesti miekkojen valmistuksesta. Niiden tuotanto alkoi jo Kamakura-kaudella ja saavutti huippunsa 1500-luvulla Sengoku-kaudella. Sittemmin Meiji-restauraation jälkeen metalliterien valmistus on laajentunut käsittämään saksia, parranajoteriä, keittiöveitsiä ja länsimaisia ruokailuvälineitä. Kaupunkiin on sijoittunut myös tekstiiliteollisuutta ja autoteollisuuden liitännäisteollisuutta. Vuoristoalueilla metsätalous on tärkeä elinkeino. Kaupungissa viljellään myös riisiä, teetä, siitakesieniä, vihanneksia ja hedelmiä. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Sekille myönnettiin vuonna 1950. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2005, kun siihen liitettiin Mugegawan ja Mugin maaseutukaupungit sekä Horadon, Itadorin ja Kaminohon kyläkunnat.

Sekin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat esimerkiksi Shinchōkoku-jin ja Sōkyū-jin buddhalaiset temppelit sekä Kasuga-jinjan šintolainen pyhäkkö. Kaupunkia palvelee Nagaragawa-rautatien Etsumi-nan-linja.

Kuvia
-----

* Kasuga-jinjaKasuga-jinja
* Kōka-jinjaKōka-jinja
* Ayunosen silta ylittää NagarajoenAyunosen silta ylittää Nagarajoen
* Sekin kantakaupunki vuoden 1987 ilmakuvassaSekin kantakaupunki vuoden 1987 ilmakuvassa

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 関市 Kotobank. Viitattu 31.05.2020.
2. 1 2  令和2年 Seki City. Viitattu 31.05.2020.
3. 1 2 3 4  市の花、木、鳥、魚、色 Seki City. Viitattu 31.05.2020.
4. 1 2 3  日本大百科全書: 関（市） Kotobank. Viitattu 31.05.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Seki** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Gifun prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Ena
* Gero
* Gifu (pääkaupunki)
* Gujō
* Hashima
* Hida
* Kaizu
* Kakamigahara
* Kani
* Mino
* Mino-Kamo
* Mizuho
* Mizunami
* Motosu
* Nakatsugawa
* Ōgaki
* Seki
* Tajimi
* Takayama
* Toki
* Yamagata

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Anpachin piirikunta** (Anpachi · Gōdo · Wanouchi) · **Fuwan piirikunta** (Sekigahara · Tarui) · **Hashiman piirikunta** (Ginan · Kasamatsu) · **Ibin piirikunta** (Ibigawa · Ikeda · Ōno) · **Kamon piirikunta** (Hichisō · Higashi-Shirakawa · Kawabe · Sakahogi · Shirakawa · Tomika · Yaotsu) · **Kanin piirikunta** (Mitake) · **Motosun piirikunta** (Kitagata) · **Ōnon piirikunta** (Shirakawa) · **Yōrōn piirikunta** (Yōrō) |

 |
**Mauro Matías Zárate** (s. 18. maaliskuuta 1987 Haedo, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa West Ham Unitedia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Ura
---

Zárate aloitti jalkapallouransa Vélez Sarsfieldista, jossa hän myös pelasi koko lapsuutensa ajan. 17-vuotiaana hänet nostettiin edustusjoukkueeseen ja teki ensiesiintymisensä 21. huhtikuuta 2004 ottelussa Arsenal de Sarandía vastaan. Vuoden 2006 Aperturassa hän jakoi maalipörssin kärkisijan Rodrigo Palacion kanssa 12 maalilla.

18. kesäkuuta 2007 Zárate teki kaksivuotisen sopimuksen qatarilaisen Al-Saddin kanssa. Hän ei kuitenkaan pelannut kuin kuusi ottelua joukkueessa, joissa hän teki neljä maalia. Tammikuussa 2008 hän siirtyi Birmingham Cityyn loppukauden kestävällä lainasopimuksella. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 29. tammikuuta 2008 ottelussa Sunderlandia vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 22. maaliskuuta 2008 ottelussa Readingia vastaan. Zárate ei jäänyt kuitenkaan seuraan kauden jälkeen, sillä Birmingham ei onnistunut säilyttämään sarjapaikkaansa.

5. heinäkuuta 2008 Zárate siirtyi Lazioon lainasopimuksella kaudeksi 2008–2009, jonka jälkeen joukkueella oli mahdollisuus tehdä siirrosta pysyvä. Muutaman päivän jälkeen lääkärintarkastukset läpäistyään hänet esiteltiin virallisesti joukkueen pelaajana.

Zárate aloitti heti vakuuttavasti joukkueessa, kun hän onnistui maalinteossa ensimmäisessä ottelussaan Cagliaria vastaan. Hän onnistui maalinteossa myös kotidebyytissään Sampdoriaa vastaan. Kauden edetessä hän onnistui maalinteossa muun muassa vierasottelussa Milania vastaan, sekä Torinoa vastaan kahdesti. Kauden puolivälin jälkeen Záraten peliaika kuitenkin väheni, kun Tommaso Rocchi palasi vakavan loukkaantumisensa jälkeen takaisin.

13. toukokuuta 2008 Zárate oli voittamassa Italian cupia, onnistuen loppuottelussa maalinteossa rangaistuspotkulta. Kauden jälkeen Lazio teki siirrosta pysyvän ja maksoi Záratesta noin 20 miljoonan euron siirtokorvauksen.

Lähteet
-------

1. ↑  Estudiantes make up for lost time (Arkistoitu – Internet Archive) FIFA. Viitattu 6.1.2010.
2. ↑  Al Sadd snare Argentine starlet (Arkistoitu – Internet Archive) FIFA. Viitattu 6.1.2010.
3. ↑  Lazio secure Zarate in loan deal BBC. Viitattu 6.1.2010.
4. ↑  Zarate: "Sono qui per vincere" (Arkistoitu – Internet Archive) SS Lazio. Viitattu 6.1.2010.
5. ↑  Zarate: «Dedico la doppietta ai tifosi»[vanhentunut linkki] Corriere dello Sport. Viitattu 6.1.2010.
6. ↑  Lazio Edge Sampdoria On Penalties To Claim Fifth Coppa Italia (Arkistoitu – Internet Archive) Goal. Viitattu 6.1.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Zárate tilastot Soccerbase -sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Axel Laurell** (22. toukokuuta 1715 Koski Hl. – 22. lokakuuta 1790 Asikkala) oli Asikkalan seurakunnan kappalainen vuosina 1744–1790 ja yksi Suomen merkittävimmistä perunanviljelyksen edelläkävijöistä.

Laurellin vanhemmista tiedetään, että he olivat Käihälän kylän Laurilan rusthollari Koskella Hl, veronkantokirjuri Henrik Samuelsson ja Elsa Jöransdotter. Professori Yrjö Blomstedtin mukaan Laurellin esivanhemmat olivat viljelleet tilaa ainakin vuodesta 1539, jolloin kuningas Kustaa Vaasan käskystä ryhdyttiin laatimaan maakirjoja asutuksesta.

Axel aloitti koulunkäyntinsä Helsingin triviaalikoulussa 16. maaliskuuta 1723 jatkaen 10. toukokuuta 1735 Porvoon lukiossa. Hän valmistui ylioppilaaksi Turussa lukuvuonna 1737–1738 ja kirjattiin Turun Ylioppilasmatrikkeliin nimellä Laurell Axelius Tavast. Hänet vihittiin papiksi 1740 ja nimitettiin Asikkalan kappalaiseksi 1744. Varapastorin arvo hänelle myönnettiin 1755.

Laurellin ensimmäinen puoliso oli Asikkalan kappalaisen Michael Etholeniuksen leski Katarina Falck (k. 1760) ja toinen Ingrid Cheilan (k. 1825).

Peruna
------

Laurellille on paljastettu kaksikin muistolaattaa Asikkalaan. Tämä on Asikkalan siunauskappelin seinällä, toinen on kotiseutumuseolla.
Laurell sai ensimmäiset siemenperunansa 1749, kun kuningas tuotatti niitä valtakuntaan, ja eri laatua olleen toisen erän vuonna 1761 englantilaisesta laivasta. Hän viljeli innokkaasti perunaa ja jakoi sitä koskevaa tietoa. Maaherra välitti hänelle kuninkaan kiitokset valistustyöstä. Viljelykokeilujensa perusteella Laurell julkaisi 1773 yksityiskohtaisen perunanviljelyoppaan *Lyhykäinen Kirjoitus, Potatesten eli Maan-Pärönain Viljelemisestä, säilyttämisestä ja Hyödytyksestä Huonen hallituxesa*. Teos julkaistiin myös ruotsiksi ja siitä otettiin toinen painos 1776.

Laurellin perustelujen mukaan peruna oli hyvä ravintokasvi seuraavista syistä: 

> »Jos lasten edes olis fati äynnän maapäronia, nihn ei he olis nijn suuri wattaiset kuin nyt, waan hoikat. Ei he tulis myös nijn paljo syöpäisiksi, kuin monda heistä nyt owat, waan he kaswaisit woimallisimmaxi, ja heistä tulis nopsamba ja wahwemba wäke. Ja minä uskon, että he myös estäisit monda tautia, ja ei nijn monda kuolis sijnä kaswawasa ja parahasa ijässä.»   
> ()
> 
>

Lähteet
-------

* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*, s. 440. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.
* Kotivuori, Yrjö: Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Axel Laurell  22.12.2007. Helsingin yliopisto.
* Genos 42 (1971), s.42–46,  (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Patsaat, muistomerkit ja kivet Asikkalan kunta.  Arkistoitu 27.6.2020. Viitattu 17.8.2020.
2. ↑  Tiede-lehti, Hannu Pesonen, sivu 27*lähde tarkemmin?*


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Ernst Ivar (E. I.) Roini** (sukunimi aik. **Idström**; 17. syyskuuta 1857 Liminka – 1. toukokuuta 1905 Sortavala) oli suomalainen maanviljelijä, valtiopäivämies ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkejä *Alve*, *Ivar I.* ja *Iivar Roini*.

Henkilöhistoria
---------------

Roinin vanhemmat olivat kupariseppä Johan Henrik Idström ja Brita Elisabeth Tornberg ja puoliso vuodesta 1896 Ida Vilhelmina Moisio. Roini tuli ylioppilaaksi Kuopion Lyseosta 1878. Hän oli lehtimies, näytelmäkirjailija ja maanviljelijä Ruskealassa. Hän toimitti Matti Kurikan kanssa *Viipurin Sanomat* -lehteä 1890-luvun alussa. Roini oli Jyväskylän tomiokunnan edustaja talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1891 ja siellä jäsen rautatievaliokunnassa. Seuraaville valtiopäiville 1894 hänet valittiin Kurkijoen tuomiokunnasta ja vaikka senaatti kumosi vaalituloksen, niin valitsijat valitsivat hänet uudestaan, mutta sääty totesi lopulta hänet äänin 48–8 epäoikeutetuksi olemaan säädyn jäsen.

Teoksia
-------

* *Valansa rikkojat*, murhenäytelmä. 3-näytöksinen draama. 1883

Lähteet
-------

* Suomen kirjailijat-tietokanta[vanhentunut linkki]
* Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia : Ernst Roini (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Idström (Roini) Ernst Iivar Viitattu 6.1.2021.
2. ↑  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 252–253. Helsinki: Otava, 1926.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Johan (John) Vilhelm Valdemar Söderholm** (19. toukokuuta 1858 Turku – 5. huhtikuuta 1907 Turku) oli suomalainen toimittaja.

John Söderholmin vanhemmat olivat merikapteeni Johan Wilhelm Söderholm ja Maria Elisabet Hällsten. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta klassillisesta lyseosta vuonna 1876 ja opiskeli kolmen vuoden ajan Helsingin yliopistossa.

Söderholm työskenteli toimittajana *Åbo Postenissa* vuosina 1881–1882 (päätoimittajana 1882), *Åbo Tidningissä* vuodesta 1883 ja *Åbo Underrättelserin* toimitussihteerinä edellisen yhdistyttyä siihen vuoden 1907 alussa. Hän toimi myös Turun poliisikamarin notaarina vuosina 1898–1903 ja toimitti *Turun osoitekalenteria*. Söderholm harrasti purjehdusta.

Teoksia
-------

* *Turku: käsikirja matkustajille: kartoilla ja asemapiirustuksilla*. Helsinki: Waseniuksen kirjakauppa 1892.
* *Åbo: handbok för resande: med kartor och planer*. Åbo: Turistföreningen i Finland, 1892.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 *Helsingin Yliopisto*. Viitattu 8.8.2020.
2. ↑  Kuollut sanomalehtimies.  *Uusi Aura*, 6.4.1907, s. 2–3. Artikkelin verkkoversio. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Steinby, Gunnel: *Journalister och publicister i svensk press i Finland under tvåhundra år*, s. 199. Åbo: åbo Akademi, 1981. ISBN 951-9017-61-5.
4. ↑  John Söderholm.  *Åbo Underrättelser*, 6.4.1907, s. 2. Artikkelin verkkoversio.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Selim Osvald Wasastjerna veljenpoikansa Torsten Wasastjernan maalaamassa muotokuvassa vuodelta 1889.
**Selim Osvald Wasastjerna** (11. tammikuuta 1831 Maalahti – 7. heinäkuuta 1917 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja lahjoittaja.

Wasastjernan vanhemmat olivat konttorikirjuri Johan Jakob Falander, vuodesta 1808 Wasastjerna, ja Katarina Kristina Bange. Wasastjerna tuli ylioppilaaksi 1848 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1853 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1859. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1860. Hän oli Helsingin yksityislyseon opettaja 1854 ja Helsingin yleisen sairaalan sisätautien osaston apulaislääkäri 1861–1872.

Wasastjerna oli vuodesta 1865 Helsingin yliopiston lääketieteen dosentti ja vuosina 1867–1876 hän hoiti pitkiä aikoja sisätautien professuuria. Vuonna 1876 hän sai professorin arvon ja siirtyi yksityispraktiikkaan. Hän kuvasi ensimmäisenä sydämen sivuäänen, joka liittyy synnynnäiseen avoimeen valtimotiehyeen. Havainnon ensimmäiseksi esittäjäksi mainitaan yleensä G. A. Gibson. Hän kehitti myös menetelmän märkäkertymän poistamiseksi keuhkoista. Vuonna 1864 Wasastjerna raportoi pellagra-tapauksen. Hän lahjoitti varoja ruotsinkielisen kulttuurin edistämiseen.

Wasastjerna oli aatelissäädyssä valtiopäiväedustaja 1863–1864. Hänen veljiään olivat insinööri, virkamies Evert Wasastjerna sekä senaattori, valtiopäivämies ja hovioikeuden asessori Jakob Viktor Wasastjerna.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Selim Osvald Wasastjerna. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 24.11.2020.
2. 1 2  Uppslagsverket Finland Viitattu 24.11.2020.
3. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Evert Edelfrid Wasastjerna. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 24.11.2020.
4. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Jakob Viktor Wasastjerna. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 24.11.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Kaarlo (Kaarle) Kristian Mäkinen** (10. tammikuuta 1864 Ähtäri – 4. huhtikuuta 1949 Tammela) oli suomalainen opettaja, virkamies ja valtiopäivämies.

Mäkisen vanhemmat olivat talollinen Kaarle Mäkinen ja Henrika Tylli ja puoliso vuodesta 1892 opettaja Amalia Serafia Pinni. Mäkinen valmistui opettajaksi Jyväskylän seminaarista ja oli opettaja Virolahdella 1888, Nurmeksessa 1889 ja Tampereella 1890–1901. Hän suoritti vielä ylioppilastutkinnon ja valmistui filosofian maisteriksi 1900. Kansakouluntarkastajana Mäkinen toimi 1901–1930 Mikkelin ja Hämeenlinnan ja Forssan piireissä sekä Tampereella ja Salossa. Hän sai kouluneuvoksen arvon 1934. Mäkinen oli porvarissäädyssä Mikkelin edustaja valtiopäivillä 1905–1906.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 244. Helsinki: Otava, 1921.
2. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Kaarle Kristian Mäkinen Viitattu 3.4.2021.
3. ↑  Kaksi ansioitunutta kansanopetusmiestä eronnut virastaan.  *Opettajain lehti : kansanopetusta käsittelevä kuvallinen viikkolehti*, 05.09.1930, nro 36, s. 8. Kansalliskirjasto. Viitattu 03.04.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Axel Henrik Antell** (9. elokuuta 1853 Viipuri – 25. maaliskuuta 1908 Helsinki) oli suomalainen päätoimittaja, Helsingin köyhäinhoitotoimen johtaja ja moninkertainen valtiopäivämies.

Antellin vanhemmat olivat senaattori, salaneuvos Samuel Henrik Antell ja Fanny Alexandra Helena Wallenius. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin normaalikoulusta 1871 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1875 ja maisteriksi 1877. Antell oli Virallisen lehden päätoimittajana 1886–1899 ja Helsingin köyhäinhoitohallituksen toimitusjohtajana 1899–1908. Hän osallistui aatelissäädyssä valtiopäiville 1882, 1885, 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.

Antell oli naimisissa 1879–1885 Hedvig Elisabet af Hellenin (k. 1885) kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. 1 2 3  *Släktbok. 2, 1 / Atle Wilskman.*, s. 23. Tab. 24. X. Svenska litteratursällskapet i Finland, 1918. Kansalliskirjasto (viitattu 04.04.2021).

Aiheesta muualla
----------------

* Axel Henrik Antell *Albert Edelfelts brev. Elektronisk brev- och konstutgåva (Albert Edelfeltin kirjeet. Elektroninen julkaisu)*.  2014−2020. Maria Vainio-Kurtakko & Henrika Tandefelt & Elisabeth Stubb, Svenska litteratursällskapet i Finland.  (ruotsiksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Viideksi perheeksi** kutsutaan amerikanitalialaisen mafian tärkeimpiä rikollisperheitä, jotka toimivat New Yorkissa. Viiteen perheeseen kuuluvat *Bonanno*, *Colombo*, *Genovese*, *Gambino* ja *Lucchese*. Nämä perheet perustivat mafiakomission, joka johtaa Yhdysvaltain mafiaa ja jakaa alueet eri ryhmittymille. Viisi perhettä olivat vaikutusvaltaisimmillaan niiden liittoutumisvuodesta 1931 vuoteen 1970, jolloin mafian toimintaa merkittävästi heikentänyt RICO-laki astui voimaan.

Perheillä on myös vaihtoehtoisia nimityksiä; esimerkiksi Colombon perhettä kutsutaan joskus Profacin perheeksi sen pitkäaikaisen johtajan Joe Profacin mukaan.

Populaarikulttuurissa
---------------------

Viisi perhettä ovat vakiinnuttaneet paikkansa amerikkalaisessa kulttuurissa. Esimerkiksi vuoden 1972 elokuvassa *Kummisetä* viisi perhettä hallitsee New Yorkin mafiaa, mutta niiden nimet poikkesivat alkuperäisistä. Elokuvassa perheet olivat *Corleone*, *Tattaglia*, *Barzini*, *Cuneo* ja *Stracci*. Televisiosarjassa *Sopranos* New Jerseyn DiMeon perheellä on tiiviit yhteydet New Yorkin Lupertazzi-perheeseen, joka kuvannee joko Gambinon tai Genovesen perhettä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Five Families *britannica.com*. Viitattu 14.9.2023. (englanniksi)
**Mirabel** on kaupunki Kanadassa, Quebecin provinssissa. kaupunki kuuluu Montrealin suur-kaupunkialueeseen. Kaupunkia ympäröivää kuntaa kutsutaan myös samalla Mirabelin nimellä. Kaupungin väkiluku oli vuonna 2006 suoritetussa väestönlaskennassa 34 626. Vuodesta 2001 kaupungin väkiluku kasvoi 26,8 prosenttia ja oli näin ollen Kanadan nopeimmin kasvava kaupunki. Kaupungin alueella sijaitsee Montréal-Mirabelin kansainvälinen lentoasema.

Mirabelin ystävyyskaupunki on Ranskassa sijaitseva Châlons-en-Champagnen kaupunki.

Historia
--------

Mirabel luotiin yhdistämällä useita maalaiskuntia. Yhdistetyt maalaiskunnat ja niiden perustamisvuodet: Saint-Augustin (1855), Saint-Benoît (1855), Saint-Hermas (1855), Saint-Janvier-de-Blainville (1855), Sainte-Scholastique (1855), Saint-Canut (1857), Sainte-Monique (1872) ja Saint-Janvier-de-la-Croix (1959). Uutta aluetta kutsuttiin aluksi nimellä *Ville de Sainte-Scholastique*, mutta nimi muutettiin Mirabeliksi vuonna 1973. Kaupungin suunnitelmissa oli rakentaa maailman suurin lentoasema ja ilmailuteollisuuden keskittymä. Mirabelin lentoasema avattiin käyttöön vuonna 1975, mutta 1970-luvun öljykriisin ja matkustajaliikenteen vähentyessä suunnitelmat eivät koskaan toteutuneet. Lopulta vuonna 2004 lentoasema suljettiin matkustajaliikenteeltä ja on nykyään ainoastaan rahtiliikenteen käytössä.

  

* St-ScholastiqueSt-Scholastique
* Ste-MoniqueSte-Monique

Lähteet
-------

1. ↑  2006 Community profiles Statistics Canada. Viitattu 3.8.2009. (englanniksi),(ranskaksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Mirabel (ville) Commission de toponymie du Québec. Viitattu 3.8.2009. (ranskaksi)
3. ↑  History Aéroports de Montréal.  Arkistoitu 17.11.2008. Viitattu 14.7.2009. (englanniksi),(ranskaksi)
**Karl (Carl) August Pentzin** (19. heinäkuuta 1849 Oulu – 16. heinäkuuta 1929 Oulu) oli suomalainen Oulussa vaikuttanut kauppias, sahanomistaja ja lahjoittaja.

Pentzinin vanhemmat olivat Oulun läänin lääninsihteeri, laamanni Leonard Pentzin ja kauppaneuvos Gustaf Bergbomin tytär Catharina Sofia Bergbom. Hän toimi oululaisen Bergbomin kauppahuoneen G. & C. Bergbom Ab:n palveluksessa ja sai perinnön kautta omistukseensa huomattavan osan kauppahuoneen omaisuudesta. 

Pentzin oli Espanjan varakonsulina pari vuotta ja Oulun säästöpankin hallituksen puheenjohtajana 1904–1928. Karl Penzin valittiin Oulun kaupunginvaltuuston vuosiksi 1884–1889. 

Karl Pentzin oli naimisissa vuodesta 1875 Elin Charlotta Hildénin (1854–1945) kanssa. Karl Pentzinin kuoltua hänen vaimonsa teki 1930-luvulla Penzinin tahdon mukaisesti huomattavat lahjoitukset Svenska kulturfondenille sekä Suomen kulttuurirahastolle.

Pormestari, valtiopäivämies Johan Leonhard Pentzin oli Karl Pentzinin veli.

Lähteet
-------

* Pentzinin henkilötiedot
* Ulla Pohjamo: Kesä Salmessa – porvarillista huvilakulttuuria Oulun Toppilansalmessa. Pro gradu-tutkielma, Jyväskylän yliopiston taiteiden ja kulttuurin tutkimuksen laitos 2003, Pentzinistä s. 39

### Viitteet

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Karl August Pentzin (Viitattu 9.11.2020)
2. ↑  Hautala, Kustaa: *Oulun kaupungin histora IV , 1856-1918*, s. 663. Oulu: Oulun kaupunki, 1976.
3. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Johan Leonhard Pentzin (Viitattu 9.11.2020)

Kirjallisuutta
--------------

* Levi Ulfvens: *Elin och Karl Pentzin: donatorer och kulturfrämjare : en minnesteckning*, Svenska kulturfondens skrifter XXV. Schildts förlag 1997 ISBN 951921139X

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee paikkaa Intiassa. Sarnath on myös fiktiivinen paikka kirjailija H. P. Lovecraftin ns. Cthulhu-tarustossa; kts. Sarnathin tuho*

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

**Sarnath** (hindiksi सारनाथ,  *Sārnāth*, tunnettu aiemmin myös nimillä **Mrigadava**, **Migadaya**, **Rishipattana** ja **Isipatana**) on taajama, pyhiinvaelluskohde ja paikka, jossa Buddha Gautama piti ensimmäiset dharma-opetuksensa.

Se sijaitsee Uttar Pradeshin osavaltiossa Intiassa 13 kilometrin päässä Varanasista. Sarnathissa perustettiin myös ensimmäinen buddhalainen Sangha.

Historia
--------

Buddha matkusti Sarnathiin saavutettuaan Bodh Gayassa valaistumisen. Hän etsiskeli viittä vanhaa tuttavaansa. Löydettyään heidät Sarnathista Buddha piti heille opetuksia, ja myös he saavuttivat myöhemmin valaistumisen. Näin kehittyi ensimmäinen *Sangha*, eli buddhalainen hengellinen yhteisö. Sanghan jäsenmäärä kasvoi 60:n, jolloin Buddha lähetti heidät kaikki eri suuntiin opettamaan *dharmaa* eli buddhalaista oppia.

Ruhtinas Ašoka vieraili kaupungissa noin vuonna 234 eaa. ja pystytti sinne yhden kuuluisimmista Ašokan pylväistä.  Alkuperäinen pilari on sittemmin rikkoutunut, mutta pilarin yläpäässä seisonut, neljää intianleijonaa esittänyt veistos valittiin sittemmin Intian vaakunan (1950) aiheeksi. Kaupungissa on lukuisia vanhoja stupia ja useita pyhäkköjä. Nykyään Sarnathia pidetään yhtenä neljästä tärkeimästä buddhalaisuuden pyhiinvaelluspaikasta Intiassa. 

* Arkeologinen, buddhalaisen luostarin jäämistö puistosta Sarnathissa; tässä puistossa Gautama Buddha opetti dharmaa ensimmäisen kerran. Suuri pyöreä rakennus takavasemmalla on Dhamek stupa, takaoikealla jainalaisten temppeli. Arkeologinen, buddhalaisen luostarin jäämistö puistosta Sarnathissa; tässä puistossa Gautama Buddha opetti dharmaa ensimmäisen kerran. Suuri pyöreä rakennus takavasemmalla on Dhamek stupa, takaoikealla jainalaisten temppeli.
* Buddhalainen  Mulagandhakuti Vihara -temppeli.Buddhalainen Mulagandhakuti Vihara -temppeli.

* Aiemmin Sarnathissa seiseen ruhtinas Ašokan pylvään intianleijonat (1911). Aiemmin Sarnathissa seiseen ruhtinas Ašokan pylvään intianleijonat (1911).
* Intian vaakuna (1950-), joka pohjautuu Sarnathin Ashokan pylvään leijoniin. Intian vaakuna (1950-), joka pohjautuu Sarnathin Ashokan pylvään leijoniin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sarnath Travel Guide indianholiday.com. Viitattu 14.5.2015. (englanniksi)
2. ↑  Bhutan PM Tshering Tobgay visits Sarnath, Varanasi  17.1.2015. niticentral.com.  Arkistoitu 14.7.2015. Viitattu 14.5.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sarnath** Wikimedia Commonsissa
**Narve Gilje Nordås** (s. 30. syyskuuta 1998) on norjalainen keskimatkojen juoksija ja kestävyysjuoksija. Hän on 1 500 metrin juoksun MM-mitalisti.

Nordås sijoittui 2017 Grosseton alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 10 000 metrillä viidenneksi ja 5 000 metrillä kymmenenneksi. Hän oli vuonna 2019 Gävlen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 10 000 metrillä kuudes ja maastojuoksun EM-kilpailuissa samassa ikäluokassa 19:s. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan, Toruńin sisäratojen EM-kilpailuissa 2021, hän sijoittui 3 000 metrillä viidenneksi. Tokion olympialaisissa hän karsiutui 5 000 metrin alkuerissä. Saman vuoden maastojuoksun EM-kilpailuissa hän saavutti miesten joukkuekilpailussa pronssia. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän oli 24:s.

Nordås karsiutui Eugenen MM-kilpailuissa 2022 5 000 metrin alkuerissä. Saman kesän Münchenin EM-kilpailuissa hän oli 5 000 metrillä seitsemästoista. Maastojuoksun EM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui 21:nneksi. Hän saavutti Budapestin MM-kilpailuissa 2023 pronssia 1 500 metrillä ajalla 3.29,68 ja sijoittui 5 000 metrillä 14:nneksi.

Nordås on voittanut Norjan-mestaruuden 1 500 metrillä 2023 ja 5 000 metrillä 2020 ja 2021 sekä sisäradoilla 1 500 metrillä 2020 ja 3 000 metrillä 2023. Hän juoksi 1 500 metrin ennätyksensä 3.29,47 Oslossa 15. kesäkuuta 2023 ja mailin ennätyksensä 3.56,62 Bergenissä elokuussa 2020. 3 000 metriä hän on juossut ulkoradoilla aikaan 7.41,31 Lahdessa elokuussa 2021 ja hallissa aikaan 7.45,39 Sandnesissa helmikuussa 2023. Hänen 5 000 metrin ennätyksensä on 13.05,38 (Heusden, heinäkuu 2023) ja 10 000 metrin ennätyksensä 28.04,42 (Oslo, huhtikuu 2022).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Narve Gilje Nordås Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Narve Gilje Nordås Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Shawinigan** on Kanadan Quebecissa sijaitseva kemianteollisuuskaupunki. Se sijaitsee 30 kilometriä Trois-Rivièresistä luoteeseen Saint-Maurice -joen rannalla. Kaupungin väkiluku on 49 349 (2016) ja pinta-ala 734,84 neliökilometriä.

Seudun ensimmäiset valtaukset myönnettiin 1831. Kaupunki perustettiin alueen vesivoiman hyödyntämiseksi. Vuonna 1899 Great North Railway -junaradan jatkon valmistuttua Shawinigan Water & Power (SWP) rakensi seudulle padon ja organisoi asutuksen kehittämistä; väestö kasvoikin nopeasti. Useat teollisuudenalat kiinnostuivat paikkakunnasta saatavilla olevan sähkön vuoksi ja muuttivat sinne: 1900 Belgo-Canadian Pulp (1967- nimellä Consolidated-Bathurst); 1901 Pittsburg Reduction (Alcan) ja 1903 Carbure Company of Shawinigan (Shawinigan Chemicals).

Kaupungin motto on "*Age Quod Agis*".

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Census Profile, 2016 Census: Shawinigan, Ville/ Quebec and Quebec  2017. Statistics Canada, statcan.gc.ca. Viitattu 5.7.2017. (englanniksi)
2. 1 2  Shawinigan thecanadianencyclopedia.com. Viitattu 5.7.2017. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Shawinigan** Wikimedia Commonsissa

* Shawiniganin kaupungin kotisivut