recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rekottilan kalliomaalaus** sijaitsee Rekottilan linnavuorella Paimiossa Varsinais-Suomessa. Maalauksesta erottuu vain punaväriläiskiä, joten se voi olla muukin kuin pyyntiväestön kalliomaalaus. Mäki on toiminut keskiajalla pakolinnana ja lähistöllä on pronssikautisia hautaröykkiöitä eli hiidenkiukaita. Maalaus löydettiin vuonna 1989 inventoinnin yhteydessä.

Kallio ja sen sijainti
----------------------

Kallio pistää esille saarekkeena peltoaukealla, mistä Sauvonjoki saa alkuuna Vainionojana. Paikka sijaitsee 700 metriä Turku-Helsinki moottoritiestä pohjoiseen ja Turku-Helsinki rautatiestä 300 metriä etelään. Paimio on kalliomaalaukselle erikoinen paikkakunta, sillä rannikon tuntumasta ei tunneta kovinkaan monta maalausta.

Maalaus
-------

Punaväriä on kolmessa kohtaa noin 1,5 metriä maan pinnasta mitattuna ja keskimmäisessä on havaittavissa yksi kuvio. Se muistuttaa rengasta ja sijoittuu kallion pinnalle juuri kaarevan halkeaman yläpuolelle.

Lähteet
-------

* Lahelma, Antti: *A Touch of Red: Archaeological And Ethnographic Approaches To Interpreting Finnish Rock Paintings*. väitöskirja julkaistu sarjassa Iskos 15. Vaasa: The Finnish Antiquarian Society, 2008. Teoksen verkkoversio. (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
* Muinaistaideyhdistys: Rekottila[vanhentunut linkki]
* Luukkonen, Ismo: Rekottila

### Viitteet

1. ↑  Lahelma, Antti: A Touch of Red, 2008, s.249 (Liite III)
2. 1 2  Luukkonen, Ismo: Rekottila
3. ↑  Muinaistaideyhdistys: Rekottila

Aiheesta muualla
----------------

* Pukkila, J.: Onko Paimiossa kalliomaalaus?, Muinaistutkija 2/1990, s.9-11.
**Ivan Iljitš Petrunkevitš** (ven. Ива́н Ильи́ч Петрунке́вич; 7. tammikuuta 1844 (J:23. joulukuuta 1843) Tšernihiv, Venäjän keisarikunta – 14. kesäkuuta 1928 Praha, Tšekkoslovakia) oli venäläinen, Tšernihivissä nykyisen Ukrainan alueella syntynyt lainoppinut, joka osallistui Vapautusliiton perustamiseen 1903 Schaffhausenissa ja toimi järjestön puheenjohtajana. Hän oli vuoden 1905 vallankumouksen keskeisiä vaatijoita Venäjällä Tsushiman tappion jälkeen, ja oli vaatimassa vaati tsaarilta perustuslaillista demokratiaa. Tsaari Nikolai II pysyi vallassa, mutta poliittiset puolueet saivat joltisenkin toimintavapauden. Petrunkevitš oli perustuslaillisdemokraattisen puolueen johtohenkilöitä ja tuli valituksi ensimmäiseen kansanedustuslaitokseen, Venäjän duumaan Tverin edustajana, ja vuonna 1906 hän piti ensimmäisen parlamenttipuheensa, jossa vaati poliittisen vapautuksen välttämättömyyttä. Hän joutui väistymään lokakuun vallankumouksen yhteydessä Venäjältä 1918.

Lähteet
-------

1. 1 2  ЛЮБЧЕНКО Володимир Борисович: ПЕТРУНКЕВИЧ ІВАН ІЛЛІЧ *EHЦИКЛОПЕДIЯ IСТОРIÏ УКРАÏНИ*.  2011. IНСТИТУТ IСТОРIÏ УКРАÏНИ. Viitattu 20.3.2022. (ukrainaksi)
2. ↑  Hedenström, Alfred von: *Venäjän historia 1878-1918*, s. 120,206. Suomentanut V. Malinen. Otava, 1922.
3. ↑  Petrunke´vitj, Ivan Ilitj *Nordisk familjebok 711-712*.  1915. Projekt Runeberg. Viitattu 20.3.2022. (ruotsiksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |

 |
**Murronvuoren kalliomaalaus** sijaitsee Saimaalla Pihlajavedellä Savonlinnassa Etelä-Savossa. Kalliomaalaus ajoitetaan väljästi kivikauteen.

Kallio ja sen sijainti
----------------------

Saimaan Pihjalajavedellä sijaitsee iso Saukonsaari, jonka pohjoisosassa olevassa Enoniemessä maalauskallio on. Murronvuori nousee lohkareisena suoraan vedestä, ja pienessä suojaisessa pystykalliossa on suojaisa puoliluola, jonka vieressä maalaukset sijaitsevat.

Maalaus
-------

Maalaus on kolmiosainen. Oikealla reunalla reunalla on suurehko punaväriläiskä, jossa on epävarmasti tunnistettavia kuvioita. Kuviot voivat esittää kämmenpainaumia, mutta tunnistus on vielä epävarmaa. Vasemmalle päin on vielä kaksi punavärialuetta, mutta niissä ei ole tunnistettavia kuvioita. Punaväri on joka kohdassa sekä kulunutta että suttaantunutta.

Lähteet
-------

* Lahelma, Antti: *A Touch of Red: Archaeological And Ethnographic Approaches To Interpreting Finnish Rock Paintings*. väitöskirja julkaistu sarjassa Iskos 15. Vaasa: The Finnish Antiquarian Society, 2008. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
* Luukkonen, Ismo: Murronvuori
* Muinaisjäännösrekisteri: Murronvuoren kalliomaalaus *Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi*.  1.6.2006. Museovirasto. Viitattu 31.3.2014.

### Viitteet

1. 1 2  Museovirasto: Murronvuori
2. ↑  Lahelma, Antti: A Touch of Red, 2008, s.214, Liite III
3. 1 2  Luukkonen, Ismo: Murronvuori

Aiheesta muualla
----------------

* Muinaistaideyhdistys: Murronvuori (Arkistoitu – Internet Archive)
Hyvinkään kaupungin keskusta.
**Hyvinkään keskustaajama** on Hyvinkään keskustan ja muun muassa Hakalanmäen, Martin, Mustamännistön, Paavolan, Parantolan, Sahanmäen, Vehkoja, Vieremän ja Viertolan kaupunginosat käsittävä kaupunkialue. Keskustaajama ylettyy myös hieman Hausjärven puolelle. Sen väkiluku on 46 507 (2020), joista 45 742 asuu Hyvinkäällä ja 765 Hausjärvellä. Se on Suomen 17. suurin taajama, eli suurempi kuin esimerkiksi Porvoon, Mikkelin ja Kokkolan keskustaajamat. 
.

Hyvinkään keskustaajamassa asuu noin 91 % hyvinkääläisistä ja se on melko tiheästi rakennettu, sillä suurin osa asukkaista asuu korkeintaan 2,5 kilometrin säteellä Hyvinkään rautatieasemasta. Keskustaajamaa halkovat Uudenmaankatu ja Hämeenkatu. Hyvinkään keskustaajama sijaitsee sekä Uudenmaan että Kanta-Hämeen alueilla, joten se on toinen Suomen kahdesta ainoasta taajamasta, jotka sijaitsee kahden eri maakunnan alueella. Hyvinkään keskustaajaman lisäksi vain Himangan kirkonkylä sijaitsee kahden eri maakunnan alueella. Myös Helsingin keskustaajama ulottui Itä-Uudenmaan puolelle ennen maakunnan lakkauttamista. 

Hyvinkään keskustaajamassa sijaitsee suurin osa kaupungin palveluista Hyvinkään sairaalaa, Sveitsin hiihtokeskusta ja lentokenttää lukuun ottamatta. Kaupunginosan palveluihin kuuluvat rautatieaseman lisäksi muun muassa Kauppakeskus Willa, Hyvinkään kirkko ja vanha kirkko, käräjäoikeus, Hyvinkään taidemuseo, Suomen rautatiemuseo sekä suurin osa kaupungin yrityksistä.

Lähteet
-------

1. ↑  Vähintään 20 000 asukkaan taajamien väkiluvut 31.12.2010  2010. stat.fi. Viitattu 20.3.2019.
2. ↑  Hyvinkään keskustaajaman liikennejärjestelmäsuunnitelma  2010. hyvinkaa.fi. Viitattu 20.3.2019.

Uudenmaan maakunnan kuntien hallinnolliset keskukset

|  |
| --- |
| Askolan kirkonkylä • Espoon keskus • Hangon keskustaajama • Helsingin keskustaajama • Hyrylä (Tuusula) • Hyvinkään keskustaajama • Inkoon kirkonkylä • Järvenpään keskustaajama • Karkkilan keskustaajama • Kauniainen • Keravan keskustaajama • Kirkkonummen keskusta • Kirveskoski (Pornainen) • Lapinjärven kirkonkylä • Lohjan keskustaajama • Loviisan keskustaajama • Myrskylän kirkonkylä • Mäntsälän kirkonkylä • Nikkilä (Sipoo) • Nummela (Vihti) • Nurmijärven kirkonkylä • Porvoon keskustaajama • Pukkilan kirkonkylä • Siuntion asemanseutu • Tammisaaren keskustaajama (Raasepori) • Tikkurila (Vantaa) |
| Katso myös: Luettelo Suomen taajamista • Luettelo Suomen kunnista |
**Vartiolaiva Turja** (**VL Turja**, nykyinen **Petsamo**) oli Lapin rajavartioston vartiolaiva, joka rakennettiin vuonna 1928 Helsingissä Hietalahden telakalla. Laiva oli vartiotehtävissä Petsamon vesillä vuoteen 1939. Talvisodan alkaessa se poltettiin ja upotettiin 3. joulukuuta 1939 Liinahamarin satamassa, etteivät venäläiset saisi sitä käyttöönsä. Välirauhan aikana hylky nostettiin ja korjattiin Trifonassa. Rajavartiolaitos luovutti aluksen 1941 merivartiostolle. Se oli jatkosodassa vartioaluksena, mutta ajettiin 1944 Norjan ympäri Turkuun.

*Turja* luovutettiin 19. joulukuuta 1944 rajavartiolaitoksesta annetun lain nojalla rajavartiolaitokselle, kun merivartiosto liitettiin rajavartiolaitokseen. Alus oli sitten rajavartiostolla ja tullilla. Alukselle asennettiin 1953 uusi 200 hevosvoiman moottori ja 1954 tutka. Se muutettiin kuljetusalukseksi vuonna 1972, minkä jälkeen se jatkoi uusissa tehtävissään Turun saaristossa.

Se myytiin 1977 Vaasassa asuneelle yksityiselle harrastajalle siviilikäyttöön. Vuonna 1985 laivan osti Söråkerissa Ruotsissa asunut H. E. Sjögren, joka muutti 1986 laivan nimeksi *Petsamo*. Vuonna 1993 laiva myytiin ruotsalaiselle Klart Skepp Stocksund Ab:lle, joka muutti sen matkustaja-alukseksi.

Aluksen pituus on 22,73 metriä, leveys 4,60 metriä ja syväys 2,70 metriä. Voimanlähteenä on nykyisin 300 hevosvoiman Volvo Penta-dieselmoottori, alkuaan aluksessa oli kuulamoottori.

Lähteet
-------

* Auvinen, Visa (toim.): *Leijonalippu merellä*. Pori: EITA Oy, 1983. ISBN 951-95781-1-0.

### Viitteet

1. 1 2 3  Petsamo-seura : vartioalus Turja (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  tugboatlars.se : Petsamo
3. 1 2  Auvinen 1983 s. 150
4. ↑  Auvinen 1983 s. 163
Jaarli Lucan, Francis Grantin maalaama muotokuva.
**George Charles Bingham, Lucanin kolmas jaarli** (16. huhtikuuta 1800 Lontoo – 10. marraskuuta 1888 Lontoo) oli brittiläinen sotilas. Hänet tunnetaan kenties parhaiten siitä, että hän antoi käskyn surullisenkuuluisaan kevyen prikaatin hyökkäykseen Krimin sodan Balaklavan taistelussa vuonna 1854.

George Bingham oli Lucanin toisen jaarlin vanhin poika. Hän opiskeli Westminster Schoolissa, mutta siirtyi vuonna 1816 sotilasuralle. Hän yleni vuonna 1826 everstiluutnantiksi ja osallistui vuonna 1828 Venäjän armeijassa sotaan Balkanilla. Vuosina 1826–1830 hän oli myös parlamentin alahuoneen jäsenenä ja peri Lucanin jaarlin arvon 1839.

Lucan ylennettiin vuonna 1851 kenraalimajuriksi ja Krimin sodan puhjettua vuonna 1854 hänet asetettiin ratsuväkidivisioonan johtoon. Divisioona koostui kahdesta prikaatista, joista kevyttä prikaatia komensi hänen lankonsa Cardiganin jaarli. Lucan ja Cardigan halveksivat toisiaan. Balaklavan taistelussa 25. lokakuuta 1854 Lucan johti itse raskasta prikaatia pakottaen venäläisen ratsuväen perääntymään. Sen jälkeen hän sai ylipäällikkö lordi Raglanilta kaksi erillistä määräystä, joiden mukaan kevyen prikaatin piti hyökätä vetäytyvien venäläisten kimppuun. Toinen käskyistä saapui myöhässä, joten ensimmäistä määräystä kirjaimellisesti tulkinnut Lucan lähetti kevyen prikaatin venäläisten ylivoimaista vahvempaa asemaa vastaan heikomman aseman sijasta. Kevyt prikaati tuhottiin, ja kahden rykmentin voimin sen perääntymistä suojannut Lucan haavoittui itsekin jalkaan. Tapauksen vuoksi Raglan määräsi Lucanin palaamaan Englantiin vuonna 1855. Lucan pyysi tapauksen selvittämistä sotaoikeudessa, mutta pyyntö hylättiin. Asiaa käsiteltiin tuloksetta parlamentin molemmissa kamareissa. Vaikka Lucan ei enää tämän jälkeen osallistunut mihinkään sotatoimiin, hänet ylennettiin 1865 kenraaliksi ja 1887 sotamarsalkaksi.

Lucanin aloitteesta parlamenttiedustajien valan kaavaa muutettiin vuonna 1858 siten, että myös juutalaiset saattoivat tulla parlamentin jäseniksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  George Charles Bingham, 3rd earl of Lucan (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 13.1.2014.
2. 1 2  *Nordisk familjebok* (1905), s. 414 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 13.1.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **George Bingham (Lucanin 3. jaarli)** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Irlanti
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* IdRef

 |

 |
Pilakuva Saksan keisarista Punchissa 1. päivänä helmikuuta vuonna 1896.
**Kruger-sähke** on Transvaalin presidentti Paul Krügerin saama onnittelusähke Saksan keisari Vilhelm II:lta 3. tammikuuta vuonna 1896.

Sisältö
-------

Suomennettuna sähkeen sisältö oli seuraava: 

> "Esitän Teille parhaat onnitteluni siitä, että Teidän ja kansanne on onnistunut ystävällismielisten valtioiden apuun vetoamatta omin voiminne voittaa ne aseistetut joukot, jotka ovat tunkeutuneet maahanne rauhan häiritsijöinä, ja palauttaa rauha ja maanne riippumattomuus."
> 
>

Merkitys
--------

Voitolla Saksan keisari viittasi siihen, että tammikuun 2. päivänä 1896 Leander Starr Jamesonin johtamat joukot, jotka olivat hyökänneet 29. päivänä joulukuuta vuonna 1895 Transvaaliin, oli pakotettu laskemaan aseensa. Jamesonin tarkoitus oli ollut syöstä presidentti Krûger vallasta. Sähke herätti suurta kansainvälistä huomiota. Yhdistyneessä kuningaskunnassa se aiheutti ärtymystä ja saksalaisvastaisia reaktioita, koska britit olivat siihen asti pitäneet saksalaisia ystävinään. Nyt Saksan keisari oli yllättäen asettunut Paul Krügerin puolelle tilanteessa, jossa Krüger oli Yhdistyneen kuningaskunnan pahin vihollinen. Transvaalissa sähke tulkittiin merkiksi Saksan mahdollisesta tuesta tulevaisuudessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Svanström, Ragnar: *Kansojen historia. Osa 20. Imperialismi - demokratia*, s. 301-303. WSOY, 1984. ISBN 951-0-09748-9.
2. ↑  Kruger telegram *britannica.com*.
**Korvaussalaus** on salausmenetelmä, jossa kirjaimia vastaavat toiset kirjaimet. Sen voi purkaa tietämällä käytettyjen aakkosten järjestys.
Julius Caesarin käyttämä Caesarin salakirjoitus on eräs korvaussalauksen muoto. Caesar ei keksinyt menetelmää, mutta teki sen tunnetuksi.

Merkistön ei tarvitse käyttää aakkosia vaan muitakin symboleja voidaan käyttää kuten tikku-ukkojen piirroksia.
Yksinkertaisimmassa muodossa merkit vain siirretään aakkosjärjestyksessä toiseen. Menetelmä on helppo murtaa kielen toistuvien merkkien myötä, mutta merkit voidaan myös korvata kahdella tai kolmella muulla merkillä monimerkillisessä muodossa.

Lähteet
-------

1. ↑   (PDF) *cimt.org.uk*. Viitattu 20.2.2024. (englanniksi)
2. ↑  Satu Soini: Historiallisia salakirjoitusmenetelmiä (PDF) *utupub.fi*.  lokakuu 2020. Viitattu 20.2.2024.
3. ↑  substitution cipher *britannica.com*. Viitattu 20.2.2024. (englanniksi)

Klassinen salakirjoitus

|  |  |
| --- | --- |
| Menetelmät | 
* ADFGVX
* Affiini salaus
	+ Atbash
* Caesar
* Bifid
* Hill
* Kerta-avain
* Kirja-salaus
* Korvaussalaus
* Moniaakkostoinen salaus
* Pigpen
* Playfair
* Polybius
* Rail fence
* Rot13
* Scytale
* Transpositiosalaus
* Trifid
* VIC
* Vigenère

 |
| Kryptoanalyysi | 
* Frekvenssianalyysi
* Kasiski-menetelmä
* Yhteensattumaindeksi

 |
**August Aleksander Boman** (1872 Hämeenlinna – 15. helmikuuta 1913 Hämeenlinna) oli suomalainen Hämeenlinnassa asunut kirjapainonjohtaja ja kirjankustantaja.

August Boman toimi latojana eri puolilla Suomea kunnes hän palasi kotikaupunkiinsa ja perusti vuonna 1900 kustannusliike Kariston yhdessä Arvi A. Karlssonin (myöhemmin Karisto) kanssa. Kustannusliike toimi aluksi nimellä *Boman & Karlsson* kunnes Boman myi osuutensa liikkestä vuonna 1906 ja yhtiö sai nimen *Arvi A. Kariston kustannusliike*. Boman perusti ja julkaisi myös Kanerva-nimistä kansanlehteä. Boman oli välillä kirjanpainajana Yhdysvalloissa 1907–1908 kunnes palasi Suomeen. Hän toimi Hämeenlinnan Uuden kirjapainon johtajana ja vuonna 1912 hän perusti Kivikarin kirjapainon Hämeenlinnaan. Boman oli urheiluseura Hämeenlinnan Tarmon perustajajäseniä ja hän toimi myös Hämeenlinnan Työväenyhdistyksen puheenjohtajana. Alkoholiongelmasta kärsinyt Boman surmasi itsensä ampumalla helmikuussa 1913.

Boman oli nainisissa Sofia Ulrika Björklundin kanssa. Heidän poikansa oli varatuomari, asianajaja ja Hämeenlinnan pormestari Arvi Kivikari.

Toimitustöitä
-------------

* *Pitkiksi puhteiksi 1–5, Kokoelma kertomuksia ja runoja* ; toim. Aug. Boman, Arvi A. Karlsson. Boman ja Karlsson, Hämeenlinna 1901–1905

Lähteet
-------

1. 1 2  Itsemurha.  *Iltalehti*, 17.02.1913, nro 39, s. 1. Kansalliskirjasto. Viitattu 22.07.2017.
2. 1 2  Aug. Boman.  *Hämeen Sanomat*, 18.02.1913, nro 19, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 22.07.2017.
3. ↑  Kuka kukin on 1954
4. ↑  Ahveniston hautausmaan virtuaalipolku : Kivikari, Arvi
**Pinja** (Pinja Group Oy) on suomalainen vuonna 1990 perustettu ohjelmistoyhtiö. Pinjalla työskentelee noin 550 henkeä ja sen liikevaihto oli 42,7 miljoonaa euroa vuonna 2021. Pinjalla on toimipisteet Jyväskylässä (pääkonttori), Espoossa, Kempeleessä, Kuopiossa, Lahdessa, Mikkelissä, Seinäjoella, Tampereella ja Vaasassa.

Pinja on erikoistunut teollisuuden SaaS-ratkaisuihin, ohjelmistokehitykseen, BI-palveluihin, pilvipalveluihin, integraatioihin, IT-palveluihin sekä näihin liittyviin tuki- ja ylläpitopalveluihin. Pinjalla on asiakkaita yli 30 maassa. Asiakaskunta koostuu kansainvälisesti toimivista valmistavan teollisuuden, metsäteollisuuden, bioenergiatoimialan ja kiertotalouden asiakkaista. Suomessa sillä on lisäksi digitaalisen yhteiskunnan asiakkaita, jotka toimivat niin julkishallinnon, kaupan ja palveluiden kuin hyvinvoinnin ja terveysteknologian toimialoilla. Pinjan pitkäaikaisia asiakkaita ovat mm. Olvi, Metsä Group, Fortum, UPM, Stora Enso, Wärtsilä, Valtra, Cargotec, Evondos, HUS ja Kuntien Tiera.

Yritys otti käyttöön Pinja-nimen 2020. Pinja uutisoi 17.5.2021 Pinja Industry Oy:n ja Kiinan maayhtiön myynnistä AFRY:lle, jolle siirtyivät teollisuuden suunnittelupalvelut, automaatioliiketoiminta, konenäköratkaisut ja tuotannon testausjärjestelmäratkaisut.

Lähteet
-------

* Pinja myy teollisuuden suunnittelupalveluihin erikoistuneen Pinja Industry Oy:n AFRYlle 17.5.2021. Pinja. Viitattu 1.6.2021.
* Protacon on nyt Pinja – teollisuuden uudistamisella ja digitalisaatiolla vahvaa kasvua  26.3.2020. Pinja. Viitattu 20.5.2020.
* 500 henkilöä työllistävä it-talo vaihtaa nimeä  26.3.2020. Tivi. Viitattu 20.5.2020.
* Pinja Group Oy  1.5.2020. Kauppalehti. Viitattu 20.5.2020.

### Viitteet

1. ↑  Pinja Pinja. Viitattu 1.8.2023.
**Käpinniemen kalliomaalaus** sijaitsee Jämsän Kuorevedellä Kuoreveden Käpinniemessä Keski-Suomessa. Kalliomaalaukset sijaitsevat suuren siirtolohkareen järvenpuoleisessa sivussa.

Siirtolohkare ja sen sijainti
-----------------------------

Siirtolohkare sijaitsee 240 metriä koilliseen Kuoreveden kirkosta niemen kärjessä. Se on 5 metriä korkea ja 6 metriä leveä ja se seisoo kapean kannan varassa pystyssä. Kiveä kutsutaan Jättiläisenkiveksi ja se sijaitsee kahden mökin välissä.

Vuonna 1999 yritettiin löytää kiven pohjoispuolelle tehdystä koekuopasta merkkejä ihmistoiminnasta, mutta mitään ei löytynyt.

Maalaus
-------

Kiven kylkeen on levitetty punaväriä läikiksi, mutta paikoin erottuu viivamaisia vetoja. Ne sijaitsevat 80–130 senttimetriä maan pinnasta ja ulottuvat 235 senttimetrin matkalle. Yhtään kuviota ei ole tunnistettu. Eniten väriä löytyy järven puolelta matalan lipan alta, mutta myös lipan yläpuolella ja vasemmalla. Sieltä täältä erottuu punavärin jäämiä.

Eräs yksityiskohta on 1,5 senttimetriä leveä ja 34 senttimetriä pitkä ylöspäin nouseva viiva, joka on mahdollisesti tehty sormella. Huomiota kiinnittää noin 30 senttimetriä pitkiä leveitä pystyvetoja, jotka on voitu tehdä kämmenpohjalla vetämällä. Muuten väriläikät ovat epämääräisen muotoisia.

Lähteet
-------

* Lahelma, Antti: *A Touch of Red: Archaeological And Ethnographic Approaches To Interpreting Finnish Rock Paintings*. väitöskirja julkaistu sarjassa Iskos 15. Vaasa: The Finnish Antiquarian Society, 2008. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)

* Luukkonen, Ismo: Käpinniemi
* Muinaisjäännösrekisteri: Käpinniemen kalliomaalaus *Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi*.  11.8.2011. Museovirasto. Viitattu 21.4.2014.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Lahelma, Antti: A Touch of Red, 2008, s.219
2. 1 2 3 4  Museovirasto: Käpinniemi
3. 1 2  Luukkonen, Ismo: Käpinniemi
Ernst.
**Ernst** (24. maaliskuuta 1441 – 26. elokuuta 1486 Colditz) oli Saksin vaaliruhtinas vuosina 1464–1486. Hänestä polveutuu Wettinin hallitsijasuvun niin sanottu ernestiläinen haara.

Ernstin isä oli vaaliruhtinas Fredrik II. Hän oli lapsena vuonna 1455 toinen niin sanotun "Saksin prinssiryöstön" (*Prinzenraub*) uhreista. Fredrik II:n kuoltua vuonna 1464 Ernst peri vaaliruhtinaan arvon, mutta jakoi muuten valtakuntansa hallinnon veljensä Albrektin kanssa. Vuonna 1485 valtakunta jaettiin kahtia veljesten kesken, jolloin Ernst sai pääosan Thüringeniä ja hänelle jäi vaaliruhtinaan arvo. Ernstistä tuli sukunsa ernestiläisen linjan ja Albrektista albertilaisen linjan kantaisä.

Ernstin puoliso oli Baijerin herttua Albrekt III:n tytär Elisabet. Heidän vanhin poikansa oli vaaliruhtinas Fredrik Viisas.

Lähteet
-------

1. 1 2  Karlheinz Blaschke: Ernst (saksaksi) *Neue Deutsche Biographie* (1959), Deutsche Biographie. Viitattu 24.9.2017.
2. ↑  *Nordisk familjebok* (1907), s. 830 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 24.9.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ernst (Saksi)** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Porossalmen kalliomaalaus** (myös **Hepokallio**) sijaitsee Saimaalla Porossalmella Savonlinnassa Etelä-Savossa. Kuviottomana sitä pidetään epävarmana kalliomaalauksena. Kohteen löysi Risto Kupiainen vuonna 1993 Hannu Poutiaisen ja Martti Koposen kanssa tekemällään kalliomaalausten etsintäretkellä.

Kallio ja sen sijainti
----------------------

Saimaan Pihlajaveden Porossalmen etelärannan tuntumassa sijaitsee Pellossalon saari, jonka pohjoispäässä noin 180 metriä Porossalmen sillalta on maalauskallio. Pystysuorassa kallioseinämässä on havaittu punaväriä 2−3 metrin korkeudella maanpinnasta ja 6−7 metriä vedenpinnasta.

Maalaus
-------

Punavärijälkiä on havaittavissa 0,5×0,5 metrin alalla. Punaväri muodostaa epäselviä muotoja, mutta tunnistettavia kuvioita ei ole. Museoviraston sivuilla mainitaan hirveä muistuttava kuvio, mutta yksimielisyyttä tästä ei liene. Kuvioiden havainnointia haittaa runsas jäkäläkasvusto. Kallion sijainti, yleisvaikutelma ja korkeus vedenpinnasta tukisivat muuten maalauksen statusta.

Lähteet
-------

* Lahelma, Antti: *A Touch of Red: Archaeological And Ethnographic Approaches To Interpreting Finnish Rock Paintings*. väitöskirja julkaistu sarjassa Iskos 15. Vaasa: The Finnish Antiquarian Society, 2008. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
* Muinaistaideyhdistys: Porossalmi (Arkistoitu – Internet Archive)
* Luukkonen, Ismo: Porossalmi
* Muinaisjäännösrekisteri: Porossalmen kalliomaalaus *Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi*.  23.8.2005. Museovirasto. Viitattu 21.3.2014.

### Viitteet

1. 1 2  Museovirasto: Porossalmi
2. 1 2  Muinaistaideyhdistys: Porossalmi
3. ↑  Lahelma, Antti: A Touch of Red, 2008, s.263, Liite III
4. ↑  Luukkonen, Ismo: Porossalmi
**Linnakallion kalliomaalaus** (Linnakallio B) sijaitsee Salajärven itärannalla olevan rautakautisen muinaislinnan juurella Nastolassa Päijät-Hämeessä. Maalaus on hyvin pieni. Sen löysi Hannu Poutiainen vuonna 2003.

Kallio ja sen sijainti
----------------------

Salajärven itärannalla sijaitsee Kalkkolan linnakallio, joka on rautakautinen linnavuori. Kallion juurella on kallioseinämä, joka aukeaa länteen järvelle päin. Jyrkänteen ja Salajärven välissä kulkee mökkitie, josta kallio erottuu puiden takaa. Seinämän pohjoisreunassa eli vasemmassa laidassa on havaittavasti punaväriä kohdassa, jossa maalaus on.

Maalauksen kohdalta kallio kaartaa sen yli lipan, joka suojaa maalausta sään vaikutuksilta. Ennen jyränne putosi suoraan veteen, mutta matalikkoon tehtiin 1900-luvulla tie läheisille mökeille. Maalaus sijaitsee 1,65 metriä maanpinnan yläpuolella.

Maalaus
-------

Maalauskohta on kooltaan vain 56×32 senttimetriä ja se on jo vaalennut heikoksi. Maalauksesta voi hahmottaa kuvion, joka muistuttaa hirvieläintä. Tunnistus jää kuitenkin epävarmaksi.

Lähteet
-------

* Lahelma, Antti: *A Touch of Red: Archaeological And Ethnographic Approaches To Interpreting Finnish Rock Paintings*. väitöskirja julkaistu sarjassa Iskos 15. Vaasa: The Finnish Antiquarian Society, 2008. Teoksen verkkoversio. (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
* Muinaistaideyhdistys: Linnakallio[vanhentunut linkki]
* Luukkonen, Ismo: Linnakallio
* Muinaisjäännösrekisteri: Linnakallio B kalliomaalaus *Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi*.  21.10.2008. Museovirasto. Viitattu 6.8.2012.

### Viitteet

1. 1 2 3  Museovirasto: Linnakallio
2. 1 2  Muinaistaideyhdistys: Linnakallio
3. 1 2  Luukkonen, Ismo: Linnakallio
4. ↑  Lahelma, Antti: A Touch of Red, 2008, s.249, Liite III
**Kansankirja** tarkoittaa keskiajalta ja renessanssista periytyvien eeppisten runoelmien proosamuunnelmia ja mukaelmia, jotka ilmestyivät 1400-1500-luvuilla kirjamuodossa. Kansankirjojen tekijät olivat yleensä anonyymejä. Kansankirjoiksi luetaan kaikki sellaiset aikakauden teokset, jotka sisältävät kertomuksia, satuja, tarinoita, legendoja, kronikoita, rikos- ja kummitusjuttuja, ennustuksia, unien selityksiä jne. Kansankirjoissa näkyi myös vaikutteita keskiaikaisista ranskalaisista tai saksalaisista runoromansseista.

Kirjallisuushistoriallisesti merkittäviä kansankirjoja olivat esimerkiksi tuntemattoman tekijän *Till Eulenspiegel* (noin 1515) sekä *Das Faustbuch* eli *Historia von D. Johann Fausten* (1587), jotka antoivat runsaasti virikkeitä tulevalle kirjallisuudelle. Muita kansankirjoja olivat muun muassa *Sieben weise Meister* (1473), *Fortunatus und seinen Söhnen* (1509) ja *Schönen Magelonna* (1527). Kansankirjat edistivät kertovan proosan leviämistä ja siten valmistivat tietä romaanin kehitykselle.

Käsitteen loi Joseph von Görres teoksessaan *Die teutschen Volksbücher* (1807).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kirjallisuudentutkimus: kansankirja. Tieteen termipankki, viitattu 27.3.2020

Aiheesta muualla
----------------

* Folkböcker, Nordisk familjebok, Uggleupplagan. 739–742. palsta 55 (ruotsiksi)
* Rikard Wingård, Folkböckerna: äldre tiders populärlitteratur?, Litteraturbanken
Kotihoito tukee ihmisten kotona selviämistä
**Kotihoidolla** tarkoitetaan sosiaalihuoltolain perustella tuotetun kotipalvelun ja terveydenhoitolain perusteella tuotetun kotisairaanhoidon yhdistämistä palveluksi, jonka tarkoituksena on tukea kotona selviytymistä. Kunnat voivat päättää, että tuotetaanko nämä palvelut yhdessä vai erikseen.

Vuonna 2020 valtakunnallisesti kotihoidon asiakkaita oli yhteensä 208 000. Näistä 55 % sai palveluita säännöllisesti ja 43 % sai paljon palveluita kotihoidolta. Ikäryhmässä 85–94-vuotta 31 % sai säännöllisesti kotihoidon palveluita. Yli puolella (59 %) asiakkaista oli vähintään yksi kotihoidon käynti päivässä. Asiakkaista 18 %:lla oli käyntejä kolme tai useampi päivässä.

Kotihoidon palvelut ovat maksullisia ja sitä ohjaa asiakasmaksulaki.

Kotihoidossa työskenteli vuonna 2021 yhteenä 17 000 henkeä, joista 74 % on lähi- ja perushoitajia ja 12 % sairaanhoitajia ja terveydenhoitajia.

Lähteet
-------

1. ↑  Kotihoito *Sosiaali- ja terveysministeriö*. Viitattu 9.8.2022.
2. ↑  Kotihoito - THL *Terveyden ja hyvinvoinnin laitos*. Viitattu 9.8.2022.
3. ↑  Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto, Valvira: Kotiin annettavat palvelut *Kotiin annettavat palvelut*.  Arkistoitu 8.7.2022. Viitattu 9.8.2022.
4. ↑  Kotihoito - THL *Terveyden ja hyvinvoinnin laitos*. Viitattu 9.8.2022.
**Karhusaaren kalliomaalaus**  sijaitsee Konniveden Karhusaaressa Iitissä Kymenlaaksossa. Se on varsin pieni kalliomaalaus, jonka löysi Timo Miettinen vuonna 1976.

Kallio ja sen sijainti
----------------------

Karhusaari sijaitsee Konniveden eteläosassa ja sen itärannalla on itään aukeava kallio. Kallion jyrkkä seinämä putoaa maakannakselle, joka sijaitsee rannan tuntumassa puiden siimeksessä. Kalliojyrkänne on hieman kovera, joten se tarjoaa hieman suojaa sään haalistavaa vaikutusta vastaan. Kallio on väriltään vaalean harmaa.

Karhusaari kuuluu Kymijoen vesistöön ja sijaitsee hieman ylempänä kuin Vuolenkoski. Paikka on keskisellä paikalla vesistön vesireittejä ajatellen.

Maalaus
-------

Maalaus sijaitsee noin 2,5 metriä järven pinnasta ja koostuu muutamasta kuviosta. Kallion pinta on lohjennut aivan kuvakentän keskeltä, joten muutama kuvio saattoi kadota palan mukana. Jäljelle on jäänyt 2−3 hirvieläintä esittävää, ohuilla viivoilla maalattua, kuviota. Ne ovat noin 15 senttimetriä pitkiä ja sijaitsevat molemmin puolin lohkeamaa. Koko kuvakenttä mahtuu 50×70 senttimetrin alalle.

Lähteet
-------

* Lahelma, Antti: *A Touch of Red: Archaeological And Ethnographic Approaches To Interpreting Finnish Rock Paintings*. väitöskirja julkaistu sarjassa Iskos 15. Vaasa: The Finnish Antiquarian Society, 2008. Teoksen verkkoversio. (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
* Muinaistaideyhdistys: Karhusaari[vanhentunut linkki]
* Luukkonen, Ismo: Karhusaari
* Muinaisjäännösrekisteri: Karhusaaren kalliomaalaus *Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi*.  13.12.2012. Museovirasto. Viitattu 17.8.2013.

### Viitteet

1. 1 2 3  Museovirasto: Karhusaari
2. 1 2  Muinaistaideyhdistys: Karhusaari
3. 1 2 3  Lahelma, Antti: A Touch of Red, 2008, s.212, Liite III
4. ↑  Luukkonen, Ismo: Karhusaari
**Kurtinvuoren kalliomaalaus** sijaitsee Enonkoskella Etelä-Savossa. Kalliomaalaus on tehty suureen siirtolohkareeseen, jonka alle on jäänyt luolamainen tila. Maalauksen löysivät Aarre ja Pirjo Rauhala (Uino) vuonna 1975, ja se ajoitetaan kivikaudelle.

Kallio ja sen sijainti
----------------------

Maalauskallio sijaitsee Enonkosken kirkosta noin 6 kilometriä pohjoiseen tärkeän vesireitin varrella Enonveden ja Pyyveden yhdistävän Hanhivirran lähellä sen pohjoisrannassa. Matkaa Hanhivirran lossista on noin 4,2 kilometriä. Kallio laskee veteen Kurtinvuoren eteläpuolella ja kallion itäpuolella on kallioseinämän terassilla siirtolohkare, jossa maalaus sijaitsee. Maalaus on 7,2 metriä Enonveden pintaa ylempänä.

Siirtolohkareesta ylempänä sijaitsee kallioseinien suojaama tasaisempi alue, joka on saattanut olla sopiva oleskelupaikka. Maalausalueen muu ympäristö on louhikkoisena oleskelulle sopimatonta aluetta.

Maalaus
-------

Maalaus on tehty louhikon päälle rojahtaneen suureen siirtolohkareeseen, jonka alle on muodostunut luolamainen tila. Suojaisan suuaukon ympärille on maalattu joitakin kuvioita ja on täysin mahdollista, että luolaa on käytetty pakanallisiin riitteihin.

Siirtolohkareen terävä lippa työntyy kauaksi eteenpäin tarjoten suojaisan ja viiston alapinnan punamaalilla tehdyille merkintöille ja muille jäljille. Myös luolan suuaukon reunaa on rajattu punavärillä, ellei se sitten ole valuvan kosteuden sinne kuljettamaa punaväriä. Rajaus on noin 2 metriä pitkä. Lipan oikealla puolella erottuu kaksi kuviota. Toinen on täyteisesti maalattu roikkuvavatsainen hirvimäinen eläinhahmo, jolla on pitkänomainen oikealle katsova pää. Pekka Kivikkään tulkinnan mukaan hirvi olisi ensin maalattu normaalin kokoisena, mutta jälkeenpäin siihen olisi lisätty mahdollisesti pieni venekuvio. Nykyään hirvi ja vene ovat sulautuneet yhteen ja saavat aikaan erikoisen vaikutelman. Hirven vasemmalla puolella on katkelmallinen kuvio, joka jää tunnistamattomaksi.

Suuaukon edessä on suurehko kivi, jossa on punaväriä. Suttaantuneen punavärin alapuolelta voi mahdollisesti erottaa noin 60 senttimetriä pitkän oikealle katsovan hirven. Kiven kärki on rapautunut rikki ja siitä kohtaa on punaväri hävinnyt.

Lähteet
-------

* Kivikäs, Pekka: *Kallio, maisema ja kalliomaalaus*. Jyväskylä: Minerva, 2005. ISBN 952-5478-61-0.
* Lahelma, Antti: *A Touch of Red: Archaeological And Ethnographic Approaches To Interpreting Finnish Rock Paintings*. väitöskirja julkaistu sarjassa Iskos 15. Vaasa: The Finnish Antiquarian Society, 2008. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
* Muinaistaideyhdistys: Kurtinvuori (Arkistoitu – Internet Archive)
* Luukkonen, Ismo: Kurtinvuori
* Muinaisjäännösrekisteri: Kurtinvuoren kalliomaalaus *Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi*.  15.7.2011. Museovirasto. Viitattu 21.3.2014.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Museovirasto: Kurtinvuori
2. ↑  Muinaistaideyhdistys: Kurtinvuori
3. 1 2  Luukkonen, Ismo: Kurtinvuori
4. ↑  Lahelma, Antti: A Touch of Red, 2008, s.205, Liite III
5. ↑  Kivikäs, Pekka: Kallio, maisema ja kalliomaalaus, 2005, s. 90
|  |
| --- |
| Osa artikkelisarjaa |
| Lestadiolaisuus |
| Lard Levi Laestadius |
| Henkilöitä**1800-luku**
* Lapin Maria
* Lars Levi Laestadius
* Juhani Raattamaa
* Mathilda Fogman
* Pietari Hanhivaara
* Erkki Antti Juhonpieti
* Aatu Laitinen
* Pietari Antti Pietarinpoika Nutti
* Heikki Niilonpoika Unga
* Pietari Antinpoika Vasara

**1900-luku**
* Wäinö Havas
* Oskari Jussila
* Toivo Korpela
* Hannes Leinonen
* Kalle Lohi
* Erkki Reinikainen
* Uuras Saarnivaara
* Leonard Pietari Tapaninen

 |
| Suunnat

| 
Länsilestadiolaisuus |
| --- |
| * Esikoislestadiolaisuus
* Leeviläisyys
* Steeniläisyys
 |
| 
Itälestadiolaisuus |
| * Elämänsanalaisuus
* Erikiinit
* Gundersenilaisuus
* Kontiolaisuus
* Kvaenangenilaisuus
* Rauhansanalaisuus
* Leskisläisyys
* Vanhoillislestadiolaisuus
* Sillanpääläisyys
* Uuserikiinit
* Uusheräys
* Muut suunnat
 |

 |
| Tilaisuudet
* Suviseurat
* Opistoseurat
* Juhannusseurat
* Suvijuhlat
* Kesäseurat

 |
| Media
* Päivämies
* Rauhan sana
* Rauhan Side
* Lähettäjä

 |
| Kulttuuri
* Hengelliset laulut
* Siionin laulut
* Siionin matkalaulut

 |
| Lisää aiheesta
* Lestadiolaisuuteen liittyvät kiistat
* Vanhoillislestadiolaisuuden kritiikki

 |
| * n
* k
* m
 |

**Per Andersinpoika Vasara** (1815–1896) oli Karesuandossa syntynyt saamelainen lestadiolaissaarnaaja. Hän vaikutti vahvimmin Enontekiöllä, mutta teki matkoja myös muun muassa Lyngeniin, Tornionlaaksoon, Kittilään ja Ouluun. Hän osasi saamea, norjaa ja suomea.

Ies-Pieti oli lestadiolaisuuden saamelaisvaiheen keskeisiä maallikkosaarnaajia. Ies-Pieti jäi lapsena orvoksi, mistä hän sai "ies"-liitteen nimeensä – sana tarkoittaa isätöntä ja äiditöntä. Nuorena hän sai tunturissa voimakkaan, ilmestyksellisen hengellisen kokemuksen, ja sittemmin, lestadiolaisen herätyksen alettua, hän ensimmäisten joukossa liittyi Lars Levi Laestadiuksen tukijoihin. Ies-Pieti oli varakas ja arvostettu mies – lauta- ja kuudennusmies – jonka arvovalta huomattavasti edisti herätysliikkeen etenemistä, ja joka myös taloudellisesti tuki herätyslähetystä. Ns. Koutokeinon kapinan jälkeen Ies-Pieti teki Tromssan piispan lähettiläänä saarnamatkoja Koutokeinoon kapinan jälkeisen resignoituneen hengellisen tilan elvyttämiseksi. Työ ei kuitenkaan pitäjän asukkaiden vihamielisen asenteen johdosta johtanut tuloksiin.

Kuolinvuoteellaan Ies-Pieti kuuluu sanoneen tunnetut sanansa: "Kun maaäiti ottaa minut helmaansa, hän imee minusta pois kaiken käärmeen myrkyn, ja silloin minä olen todellisesti vapaa".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Saamelaiskulttuurin ensyklopedia: Ies-Pieti *saamelaisensyklopedia.fi*. Viitattu 7.1.2021.
**Björn Smeds** (16. marraskuuta 1915 Loviisa – 21. maaliskuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, joka vaikutti 1930-luvulla kansallissosialistisissa järjestöissä. Smeds julkaisi Ruotsissa kaksi kirjaa salanimillä *Erik Grönberg* ja *Roland Rönneck*.

Björn Smedsin vanhemmat olivat urheiluvaikuttaja, liikemies, voimistelija ja olympiamitalisti Viktor Reinhold Smeds ja Aina Maria Niska (1880–1962). Aina Niska oli salakuljettajana tunnetun Algot Niskan sisar.

Smeds oli 1930-luvulla mukana Arvi Kalstan johtamassa kansallissosialistisessa Suomen Kansan Järjestössä. SKJ:n hajottua Smeds perusti elokuussa 1936 Suomen Työrintama-puolueen yhdessä Yrjö Raikkaan ja Sven B. Oksasen kanssa. Puolue toimi vuoteen 1939 saakka. Smeds toimi Kustannus Oy Vasaran julkaiseman *Siniristi*-lehden päätoimittajana 1939.

Teoksia
-------

Salanimellä *Erik Grönberg*:

* *Jag var Gestapos agent*. Natur och Kultur, Stockholm 1944

Salanimellä *Roland Rönneck*:

* *Gestapo i Sverige: Spionroman.* Grehams förlag, Stockholm 1945

Lähteet
-------

* *Svenskt författarlexikon 2: 1941–1950*, s. 552. Projekt Runeberg.
* Geni.com: Björn (Pekka) Smeds.

### Viitteet

1. ↑  Kansaneläkelaitos: Vuosina 1950–1958 kuolleiden henkilöiden hakemistokortit Kansallisarkisto. Viitattu 30.1.2017.
2. ↑  Ekberg, Henrik: *Führerns trogna följeslagare: Den finländska nazismen 1932–1944*, s. 92, 99–101. Schildts, 1991. ISBN 951-50-0522-1.
**Maksasaarenselän kalliomaalaus** sijaitsee Saimaan Viljakansaaressa Puumalassa Etelä-Savossa. Kalliomaalauksen, jossa erottuu muutamia kuvioita, löysi Geri Steve vuonna 1981. Se on ajoitettu kivikauteen.

Kallio ja sen sijainti
----------------------

Saimaalla Viljakkalansaaressa on laaja Riihonniemi, jonka lounaisreunalla on Maksasaarenselkä. Selkä on saanut nimensä Maksasaaresta, jonka itäkärki sijaitsee maalauskalliosta 300 metrin päässä. Korkealla sijaitseva maalauskallio jää pienen metsäkaistaleen taakse piiloon. Kalliossa on epätavallisia pyöreäksi kuluneita sileitä pintoja, jotka punavärillä maalattuina erottuvat ympäristöstään selvästi.

Sattumaa vai ei, mutta noin 100 metrin päässä samalla rannalla lännempänä sijaitsevat Riihonniemen lapinrauniot.

Maalaus
-------

Kalliomaalauksen kokonaisleveys on 9 metriä, mutta merkkejä on vain muutamia. Helposti tunnistettava punainen ja sileä kallionkohouma muistuttaa veristä maksaa. Maalaukset sijaitsevat tämän maamerkin yläpuolella. Yksi kuvioista on maalattu leveällä viivalla ja se esittää eläintä, mahdollisesti hirveä. Hirven vasemmalla puolella on pystyasentoinen hahmo ja hirven oikealla puolella punavärisiä läikkiä ja pieni hirvi eli hirvenvasa. Kauempana alueen toisessa päässä on runsaasti punaväriä, josta ei yhtä eläinhahmoa lukuun ottamatta, saa selvää.

Lähteet
-------

* Lahelma, Antti: *A Touch of Red: Archaeological And Ethnographic Approaches To Interpreting Finnish Rock Paintings*. väitöskirja julkaistu sarjassa Iskos 15. Vaasa: The Finnish Antiquarian Society, 2008. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
* Muinaistaideyhdistys: Maksasaarenselkä (Arkistoitu – Internet Archive)
* Luukkonen, Ismo: Maksasaarenselkä
* Muinaisjäännösrekisteri: Maksasaarenselän kalliomaalaus *Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi*.  26.8.2009. Museovirasto. Viitattu 21.3.2014.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Museovirasto: Maksasaarenselkä
2. ↑  Muinaistaideyhdistys: Maksasaarenselkä
3. ↑  Lahelma, Antti: A Touch of Red, 2008, s.252, Liite III
4. ↑  Luukkonen, Ismo: Maksasaarenselkä
5. ↑  Lahelma, Antti: A Touch of Red, 2008, s.253, Liite III

Aiheesta muualla
----------------

* Kivikäs, Pekka: *Kallio, maisema ja kalliomaalaus*, s. 100-101. Jyväskylä: Minerva, 2005. ISBN 952-5478-61-0.
**Jesse Ruokolainen** (s. 24. joulukuuta 2003), taiteilijanimeltään **Jezebro** on saamelainen rap-artisti.

Ruokolainen räppää äidinkielellään pohjoissaameksi. Musiikki on ollut hänelle jo pienestä pitäen lähellä sydäntä, sillä räpin lisäksi ala-asteelta asti basson soitto, laulaminen sekä lukiosta valmistuessaan pohjoissaamenkielisten coverversioiden tekeminen japaninkielisestä J-pop ja J-rock musiikista ovat olleet hänelle osana arkea. Artisteja, joiden musiikista hän on tehnyt coverversioita ovat japanilainen vokalisti Ado, japanilainen laulaja Ai Higuchi sekä japanilainen laulaja lauluntekijä Eve.

Musiikillisina esikuvina sekä inspiraatioina pohjoissaamenkielisen rap-musiikin tekemiseen ovat olleet saamelainen rap-artisti Áilu Valle, inarinsaamelainen rap-artisti Amoc. Heidän lisäkseen muita inspiroivia rap-artisteja ovat olleet yhdysvaltalaiset rap-artistit Logic, Eminem, Joyner Lucas sekä DEMONDICE.

Diskografia
-----------

| Vuosi | Single | Albumi | Yhteistyö | Tapahtumat |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020 | Hoerror 404 |  | Yungmiqu |  |
| Mana Neavrai (Vitun Ämmä) | XIV// |
| Agálaččat |
| Gos Lippis (ft. Áilu Valle) |
| 2022 | Duohtavuođas | Jálddudit Eahkedis |  |  |
| Návddašit |
| Jálddudit Eahkedis |
| 2023 | Cokka gávtti! |  | Yungmiqu, DAT | Sámi Grand Prix 2023 |
| Liigeleaktu |  |  |  |
**Jyrkkävuoren kalliomaalaus** sijaitsee Rapojärvellä Jyrkkävuorella Kouvolassa Kymenlaaksossa. Se on laajahko kivikautinen kalliomaalaus, josta erottuu vielä muutama kuvio. Maalauksen löysi Timo Miettinen vuonna 1984.

Kallio ja sen sijainti
----------------------

Kallio sijaitsee Rapojärven lounaiskulmassa kapean puuta kasvavan kannaksen takana. Kallio kohoaa jyrkästi korkeuksiin, ja siinä on pystysuuntaisia suoria halkeamia. Seinämä aukeaa itäkaakkoon. Paikalle pääsee kurssikeskuksen pihasta seuraamalla rantapolkua, jonka varrella se on noin 200 metrin päässä. Maalauksia voi tarkastella kannaksella seisten.

Maalaus
-------

Maalattu alue on noin 11 metriä leveä, ja eniten maalauksia sisältävä alue on vasemmalla, mutta sään haalistamista kuvioista ei enää saa kunnolla selvää. Punaväri vaikuttaa levinneeltä joka paikkaan, ja kuvioiden erottaminen samanvärisestä taustasta on vaikeaa. Myös jäkälöityminen peittää osan kuvioista niin, että ne jäävät rikkonaisina vain osittain näkyviin. Pekka Kivikäs on jakanut kuvat neljään alueeseen (A−D).

Vasemmanpuoleinen alue A sisältää noin 50 senttimetriä korkean ihmishahmon, hirvieläimen takapään, ihmishahmon ylävartalon, joitakin katkelmia eläinkuvioista ja venekuviota muistuttavan heikosti erottuvan maalauskuvion.

Keskialueella B on kaksi ihmishahmoa. Ylimmällä on kädessä ikään kuin mutkitteleva käärmettä muistuttava sauva, ja alimmaisella on vasempaan käteen maalattu korostetusti viisi sormea. Sen oikealla puolella olevassa kuva-alueessa C on 36 senttimetriä pitkä hirvi, ja sen takana seisoo noin 50 senttimetriä korkea ihmishahmo. Suoraselkäinen hirvi katsoo vasemmalle, ja siitä vartalon mitan päässä hirven takana seisoo ihminen, joka ojentaa kättä hirveä kohti.

Viimeinen kuva-alue D sisältää vaakasuuntaisia punavärin jälkiä.

Lähteet
-------

* Lahelma, Antti: *A Touch of Red: Archaeological And Ethnographic Approaches To Interpreting Finnish Rock Paintings*. väitöskirja julkaistu sarjassa Iskos 15. Vaasa: The Finnish Antiquarian Society, 2008. Teoksen verkkoversio. (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
* Muinaistaideyhdistys: Jyrkkävuori (Arkistoitu – Internet Archive)
* Luukkonen, Ismo: Jyrkkävuori
* Muinaisjäännösrekisteri: Jyrkkävuoren kalliomaalaus *Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi*.  11.12.1998. Museovirasto. Viitattu 2.11.2013.

### Viitteet

1. 1 2  Muinaistaideyhdistys: Jyrkkävuori
2. 1 2  Lahelma, Antti: A Touch of Red, 2008, s.272
3. 1 2 3 4  Museovirasto: Jyrkkävuori
4. 1 2  Luukkonen, Ismo: Jyrkkävuori
*Tämä artikkeli käsittelee amerikkalaisen jalkapallon ottelua. Stadionista katso Rose Bowl (stadion).*
Rose Bowl -stadion, ottelun pelipaikka.
**Rose Bowl** on vuosittainen yliopistojalkapallon ottelu. Se pelataan Rose Bowl -stadionilla Kalifornian Pasadenassa.

Rose Bowl on perinteisesti pelattu uudenvuodenpäivänä ja se on ollut yksi neljästä tärkeimmästä Bowl-ottelusta Yhdysvalloissa. Siinä kohtaavat yliopistojalkapallon korkeimman sarjatason kaksi joukkuetta, jotka eivät selvinneet mestaruusotteluun. Vuodesta 2014 lähtien sarjauudistuksen myötä Rose Bowl muuttui yhdeksi sarjan kiertävistä semifinaaleista. Rose Bowl pelataan jatkossa enää joka kolmas vuosi.

Rose Bowl on vanhin kaikista Bowl-otteluista. Se pelattiin ensimmäisen kerran vuonna 1902.

Lähteet
-------

1. ↑  Brett McMurphy: Arlington to host title game ESPN. Viitattu 24.1.2014. (englanniksi)
2. ↑  The Granddaddy of Them All Tournament of Roses.  Arkistoitu 17.1.2014. Viitattu 24.1.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rose Bowl** Wikimedia Commonsissa

* Rose Bowl Game (Arkistoitu – Internet Archive) Tournament of Roses
**Antti Pennanen** (6. marraskuuta 1903 Kuusjärvi – 30. lokakuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen kenraaliluutnantti, joka vaikutti erityisesti Rajavartiolaitoksessa.

Pennanen valmistui Reserviupseerikoulusta 1927 ja kadettikoulusta 1931 sekä kävi sodan jälkeen yleisen komentajakurssi 5:n 1950. Kenraalien enemmistöstä poiketen hän ei kuitenkaan käynyt Sotakorkeakoulua. Vuoden 1918 sotaan Pennanen osallistui Joensuun Vartiopataljoonassa. Upseerinuransa hän aloitti nuorempana upseerina KTR 2:ssa sekä PPP 2:ssa 1928–1933. Lapin rajavartiostossa hän palveli vuodesta 1933 talvisodan alkuun asti ja toimi samalla myös Rovaniemen varuskunnan komendanttina 1935–1938 ja vuoden 1939 alusta komppanianpäällikkönä. Talvisodan hän aloitti Er.P 16:n komentajana ja joulukuun alusta välirauhaan asti Osasto Pennasen komentajana Petsamon rintamalla. Välirauhan aikana hänestä tuli Rajavartiosto 6:n komentaja ja jatkosodan sytyttyä hänestä tuli Petsamon erillisosaston komentaja lokakuuhun 1944 asti Luttojoen seudulla. Loppuvuoden 1944 hän toimi 15. prikaatin komentajana. 

Sodan jälkeen Pennanen toimi RjR 2:n komentajana 1945–1947. Lapin rajavartioston komentajana hän toimi jälleen 1.7.1947–1.3.1956. Samalla hän toimi Rajavartiostojen päällikön viransijaisena 1.9.1947–4.5.1949. Seuraavaksi hän palveli Rajavartiostojen päällikön apulaisena 1.3.1956–16.1.1962 ja tämän jälkeen Rajavartiostojen päällikkönä 16.1.1962–6.11.1966. 

Ylennykset: Reservivänrikki 1928, vänrikki 1931, luutnantti 1931, kapteeni 1939, majuri 1940, everstiluutnantti 1941, eversti 1944, kenraalimajuri 1956, kenraaliluutnantti 1962.

*Helsingin Sanomien* entinen pääkirjoitustoimittaja Erkki Pennanen on Antti Pennasen poika.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)  
Myllyniemi, Urho: / Pennanen, Antti (1903–1989). *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  20.10.2002. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. ↑  Pennanen, Erkki: Helena Virkin ääni Urho Kekkoselle *Helsingin Sanomat*.  6.9.1990. Viitattu 18.2.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Uglies** on yhdysvaltalaiskirjailija Scott Westerfeldin neliosainen, nuorille suunnattu tieteiskirjasarja, joka julkaistiin vuosina 2005–2007. Sarjaan kuuluvat romaanit *Uglies*, *Pretties*, *Specials* ja *Extras*. Samaan maailmaan sijoittuu myös Westerfeldin kirjasarja *Impostors*.

Tulevaisuuteen ajoittuva kirjasarja kertoo dystooppisesta yhteiskunnasta, jossa jokaiselle tehdään 16-vuotiaana pakollinen kauneusleikkaus. Tally Youngbloodin ystävä ei suostu operaatioon, vaan pakenee. Tallylle annetaan vaihtoehdoiksi joko löytää ystävänsä tai luopua omasta leikkauksestaan, joka avaisi oven parempaan elämään.

Kirjasarjan ensimmäisestä osasta on tekeillä samanniminen elokuva, joka julkaistaan Netflixin mukaan vuonna 2024. Elokuvan ohjaa McG ja päähenkilö Tally Youngbloodia näyttelee Joey King.

Osat
----

### Pääteokset

* *Uglies* (2005)
* *Pretties* (2005)
* *Specials* (2006)
* *Extras* (2007)

### Liittyvät teokset

#### Impostors

* *Impostors* (2018)
* *Shatter City* (2019)
* *Mirror’s Edge* (2021)
* *Youngbloods* (2022)

#### Muut teokset

* *Bogus to Bubbly: An Insider’s Guide to the World of Uglies* (2008)

Lähteet
-------

1. 1 2  Uglies *Risingshadow*. Viitattu 24.2.2024. (englanniksi)
2. 1 2  Bucksbaum, Sydney: Joey King to star in Netflix’s adaptation of dystopian YA novel Uglies *Entertainment Weekly*.  29.9.2020. Viitattu 24.2.2024. (englanniksi)
3. 1 2  Asatryan, Tigran: ‘Uglies’ Joey King Netflix Movie To Release on Netflix in 2024 *What’s on Netflix*.  5.2.2024. Viitattu 24.2.2024. (englanniksi)
4. ↑  Impostors *Risingshadow*. Viitattu 24.2.2024. (englanniksi)