Haisusavikan levinneisyys.
Haisusavikka kuvattuna William Woodvillen teoksessa *Medical Botany* vol. 3 (1793).
**Haisusavikka** (*Chenopodium vulvaria*) on savikoiden sukuun kuuluva yksivuotinen, matalakasvuinen kasvi. Se haisee mädältä kalalta ja on pahanhajuinen.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Haisusavikka kasvaa 5–30 senttimetriä korkeaksi. Sen harmaa varsi on rento tai koheneva, hyvin jauhoinen sekä usein runsas- ja pitkähaarainen. Myös lehdet ovat väriltään harmaanvihreitä ja ne ovat varressa kierteisesti. Lehtien lapa on kasvin keskiosassa kooltaan 1–2 cm:n pituinen, ehytlaitainen, tylppäkärkinen ja vaihtelee muodoltaan vinoneliömäisestä kulmikkaan leveänpuikeaan. Haisusavikan vihreä kukinto on pienikokoinen ja lehdetön. Pienet, tähkämäiset ja tiheät sykerökukinnot sijaitsevat lehtihangoissa ja varren haarojen kärjissä. Suomessa haisusavikka kukkii heinä-elokuussa. Pähkylä on kehän muodostaman hedelmäverhiön suojaama. Kiiltävän mustat siemenet ovat 1–1,2 millimetriä pitkiä, ympärykseltään lähes pyöreitä ja pinnaltaan lähes sileitä.

Levinneisyys
------------

Haisusavikka on kotoisin Välimeren alueelta. Lajia tavataan vakiintuneena Pohjois-Afrikassa Marokosta Tunisiaan ja Välimeren pohjoispuolella Pyreneiden niemimaalta läpi Etelä- ja Keski-Euroopan aina Ukrainaan, Kaukasuksen alueelle, Turkkiin ja Syyriaan asti. Pohjoisessa se on levinnyt Britteinsaarten eteläosiin, Pohjois-Saksaan ja Pohjois-Puolaan saakka. Satunnaisena lajia on tavattu Euroopassa Fennoskandian etelä- ja keskiosissa, Etelä-Baltiassa ja Länsi-Venäjällä. Lajista on havaintoja myös Libyasta, Egyptistä, Irakista, Iranista sekä monin paikoin Keski-Aasiasta ja Etelä-Siperiasta. Ihmisen mukana haisusavikka on levinnyt myös paikoin Pohjois- ja Etelä-Amerikkaan sekä Australiaan. Suomessa haisusavikka on hyvin harvinainen uustulokas, jota on tavattu lähinnä rannikkokaupungeista Uudeltamaalta Pohjois-Pohjanmaalle Oulun korkeudelle saakka. Tiedot lajin esiintymisestä ovat vanhoja eikä sitä ilmeisesti ole löydetty enää 1950-luvun jälkeen.

Elinympäristö
-------------

Haisusavikka kasvaa muun muassa merenrannoilla ja erilaisilla joutomailla. Suomessa haisusavikkaa on tavattu satamissa ja kaatopaikoilla.

Lähteet
-------

* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
* Mossberg, Bo & Stenberg, Lennart: *Suuri Pohjolan kasvio*. Suomentanut Vuokko, S. & Väre, H. Tammi, 2005 (2003). ISBN 951-31-2924-1.

### Viitteet

1. 1 2 3  Suuri Pohjolan kasvio 2005, s. 114.
2. ↑  Retkeilykasvio 1998, s. 126–127, 129.
3. 1 2 3  Retkeilykasvio 1998, s. 129.
4. ↑  Den virtuella floran: Stinkmålla (myös levinneisyyskartat) Viitattu 26.2.2013. (ruotsiksi)
5. ↑  Lampinen, R. Lahti, T. & Heikkinen, M. 2012: Kasviatlas 2011: Haisusavikan levinneisyys Suomessa. Helsingin Yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Helsinki. Viitattu 26.2.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kasviatlas 2020: Haisusavikan levinneisyys Suomessa.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2119407
* Wikispecies: Chenopodium vulvaria
* AoFP: 1412
* APA: 1503
* APDB: 129682
* APNI: 64631
* BioLib: 38688
* Calflora: 1991
* CoL: TXNQ
* eFloraSA: Chenopodium\_vulvaria
* EoL: 585970
* EPPO: CHEVU
* EUNIS: 167892
* FNA: 242100047
* FoAO2: Chenopodium vulvaria
* FoIO: CHEVUL
* GBIF: 3083932
* GRIN: 10196
* iNaturalist: 76288
* IPNI: 165311-1
* IRMNG: 10715533
* ISC: 113243
* ITIS: 20637
* MichiganFlora: 75
* NatureServe: 2.137882
* NBN: NBNSYS0000003090
* NCBI: 1072232
* NSWFlora: Chenopodium~vulvaria
* NZOR: 184d1019-f0c8-4bc2-a2e8-cde0be0bd37c
* NZPCN: 3652
* Open Tree of Life: 1022561
* PFI: 463
* Plant List: kew-2717921
* PLANTS: CHVU
* Plazi: 5BFEB55C-F8A1-85B1-77A8-6462ED81785C
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:165311-1
* Tropicos: 7200103
* uBio: 449451
* VASCAN: 4533
* VicFlora: b720adfa-e54a-46d8-a597-0854f5ecabd1
* WoI: 481
* WFO: wfo-0000601914

 |

 |