recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ehrenstrahlin omakuva vuodelta 1691. Taiteilijaa ympäröivät allegoriat.
**David Klöker** (tai **Klöcker**), aateloituna **Ehrenstrahl**, (27. huhtikuuta 1628 – 27. lokakuuta 1698) oli saksalaissyntyinen, Ruotsissa vaikuttanut taidemaalari.

Ehrenstrahl syntyi Hampurissa räätälin perheeseen. Eläin- ja maisemamaalari Jurian Jakobsz opetti häntä Amsterdamissa. Vuonna 1651 tai 1652 Ehrenstrahl muutti Ruotsiin, jossa hän oli kuningatar Maria Eleonooran palveluksessa. Noihin aikoihin Ehrenstrahl teki muun muassa maalauksen, jossa on kreivi K. G. Wrangel ratsunsa selässä. Siitä ja muistakin Ehrenstrahlin tekemistä muotokuvista ilmentyy Ehrenstrahlille ominainen rehellinen luonteenkuvaaminen. Jo 1650-luvun aikana Ehrenstrahl lähti Ruotsista moneksi vuodeksi opintomatkalle. Hän palasi Ruotsiin vuonna 1661, ja kuningatar Hedvig Eleonoora nimitti hänet hovimaalariksi. Yhdeksän vuoden päästä Ehrenstrahl pääsi hovi-intendentiksi.

Ehrenstrahlin dekoratiivinen tyyli ilmentyy muun muassa maalauksissa, jotka hän maalasi leskikuningattaren makuuhuoneeseen ja niin sanottuun Ehrenstrahlin salonkiin. Aika mahtavia ovat myös muun muassa maalaukset, jotka hän maalasi 1600-luvun viimeisinä vuosina Linnankirkkoon ja jotka sen palon jälkeen vietiin Suurkirkkoon.

Lähteet
-------

1. 1 2  David Klöker (Klöcker) Ehrenstrahl *Svenskt biografiskt lexikon*. Viitattu 16.1.2017. (ruotsiksi)
2. 1 2  Otavan Iso tietosanakirja, osa 2 vuodelta 1961, palsta 711.
3. 1 2 3  Kodin Suuri tietosanakirja, osa 2 vuodelta 1979, s. 403.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators
* KulturNav
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee televisio-ohjelmaa. Vuonna 1997 julkaistusta tietokonepelistä on oma artikkeli.*

**Galilei ja kadonneet lelut** oli suomalainen Yle TV2 -kanavalla vuosina 1996–1997 esitetty 3D-animaatiografiikalla luotu televisio-ohjelma. Ohjelma oli suunnattu lapsille, joiden piti ratkaista lelukoira Galilein kanssa erilaisia tehtäviä. Ohjelmaan osallistuttiin puhelimella, ja jokaiseen ohjelmaan valittiin neljä lasta. Galilein äänenä ohjelmassa oli Jyrki Tamminen.

Myöhemmin tehtiin ohjelmaan liittyvä *Galilein tehtäväluu*, jossa Galilei-koira arvuutteli televisiokatsojien kanssa erilaisia tehtäviä. Näitä esitettiin Yle TV2:n *Pikku Kakkosessa* vuosina 1998–1999 ja 2005.

Juoni
-----

Keltainen lelukoira Galilei ystävineen asuvat Kadonneiden lelujen saarella, jossa asuvat kaikki hylätyt lelut. Asukkaiden elämä on yleensä rauhaisaa. Heidän elämäänsä häiritsee paha ja ilkeä Velho sekä hänen apurinsa kissa Miau, joka oli alun perin myös saaren asukas, mutta Velho nappasi hänet ja taikoi apurikseen. Velhon tavoitteena on saada lisää leluja saarelta, joista hän tekisi apureitaan.

Ohjelman kulku
--------------

Jokainen ohjelma kulki samalla kaavalla: Ohjelman alussa Galilei ystävineen viettää elämää Kadonneiden lelujen saarella, kunnes ilkeä Velho saapuu saarelle ja nappaa yhden saaren asukkaista matkalaukkuunsa. Galilei-koira ja hänen apurinsa, liikkuva peltitölkki Safka lähtevät takaa-ajoon Velhon perään. Kun Galilei ja Safka lähestyvät, Velho käyttää taikalasersädettään hidastaen heidän matkaansa. Matkan aikana ystävät kohtaavat henkilöitä, jotka antavat heille tehtäviä ratkaistavaksi, ennen kuin he pääsevät jatkamaan matkaa. Tehtäviä tulee matkan aikana neljä kappaletta ja jokainen pitää ratkaista, että matka jatkuisi. Ohjelman lopussa ystävät saavat Velhon kiinni ja kaksinkamppailun jälkeen he saavat leluystävänsä takaisin. 

### Matkan aikana tehtäviä antavat henkilöt

1. Robotti-Hopotti
2. Tietäjä
3. Lentokala
4. Kyösti Kallio

Rooleissa
---------

| Suomenkieliset äänet: | Roolit: |
| --- | --- |
| Jyrki Tamminen | Galilei |
| Eriikka Magnusson | Kertoja, Kadonneet lelut |
| Pekka Salo | Velho |
| Ola Tuominen | Robotti-Hopotti, Tietäjä, Laulava Lentokala, Kyösti Kallio |

Tietokonepelit
--------------

Mediayhtiö Sansibar Oy julkaisi televisio-ohjelmaan liittyvät tietokonepelit: *Galilei ja kadonneet lelut* vuonna 1997 ja *Galilei 2: Seikkailujen saari* vuonna 2000.

Lähteet
-------

1. ↑  Galilei 2: Seikkailujen saari (PC).  *Pelit*, 2001, 2001. vsk, nro 2, s. 62. Artikkelin nettiversio. Viitattu 30.1.2009.
2. 1 2  Galileo Galilei ja kadonneet lelut *YLE Muistikuvaputki / Kysy Rouva Ruudulta*.  1.9.2008. Viitattu 30.1.2009.
**Galeriuksen kaari** (kreik. Αψίδα του Γαλέριου, *Apsída tou Galériou*) on Thessalonikissa Kreikassa sijaitseva roomalaisaikainen kaari. Se on yksi Thessalonikin maamerkeistä ja sijaitsee kaupungin keskustassa Egnatía- ja Dimitríou Goúnari -katujen risteyksessä. Kaari tunnetaan kaupungissa myös nimellä *Kamára* (Καμάρα, "Kaari").

Galeriuksen kaari.
Uhrausta esittävä reliefi Galeriuksen kaaressa.
Kaari on rakennettu 200-luvun lopussa tai 300-luvun alussa. Sen rakennutti keisari Galerius, josta kaari on saanut myös nimensä. Rakentamisella juhlistettiin Galeriuksen voittoa Sassanidien Persiasta vuonna 297. Kaari oli osa suurempaa rakennuskokonaisuutta, johon kuuluivat myös muun muassa Galeriuksen palatsi, Rotunda ja hippodromi. Kaaren tarkoitus oli yhdistää palatsi kaaren ali kulkeneeseen tiehen.

Kaaressa oli kahdeksan pylvästä, jotka muodostivat kolme kaarta. Kaarista keskimmäinen oli suurin ja sen leveys oli 9,7 metriä ja korkeus 12,5 metriä. Sitä reunustaneet neljä pylvästä kannattivat kupolin muotoista kattoa. Keskimmäisen kaaren kummallakin puolella oli pienemmät kaaret, joiden kummankin leveys oli 4,8 metriä ja korkeus 6,5 metriä. Nykyisin alkuperäisestä kahdeksasta pylväästä on jäljellä kolme, ja kaarista kaksi eli suurin ja toinen pienemmistä. Kaari oli koristeltu reliefeillä, jotka esittivät Galeriuksen sotavoittoja ja niiden juhlintaa sekä Roomaa tuolloin hallinnutta tetrarkiaa (Galerius, Diocletianus, Maximianus ja Constantius). Koristelusta osa on säilynyt.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Galerius Arch *Greeka.com*. Viitattu 27.4.2015.
2. 1 2 3  The Arch of Galerius (Kamara) *Enjoy Thessaloniki*. Viitattu 27.4.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Galeriuksen kaari** Wikimedia Commonsissa
**Lada 1300** oli venälaisen AvtoVAZ:in vuosina 1974 - 1980 valmistama, alun perin VAZ-2101:n korille perustunut malli. Samaa nimeä käytettiin myös mallisarjojen VAZ-2103-, Lada 2105- ja Lada 2107 yhteydessä silloin, kun mallin voimanlähteenä toimi 1300 cm3:n moottori.

VAZ-21011 (Lada 1300) (1974 – 1980)
-----------------------------------

1300 perustuu samaan koriin kuin perusmalli Lada 1200, mutta siinä on isompi 1,3-litrainen moottori. Moottorin lisäksi siinä on uudenlaiset istuimet, verhoilut, kojelauta, puskurit, jäähdyttimen säleikkö ja takavalot.

1300:n varustelu ja ulkonäkö vastaavat 1200L:ää. Verrattuna 1200-malliin (VAZ-2101) suurimpia ulkoisia eroja ovat 1300:ssa oleva peruutusvalo ja C-pilarissa olevat läpivirtaustuuletuksen ritilät.

VAZ-21033 (Lada 1300 S) (1979 – 1982)
-------------------------------------

Lada 1300 S oli muista malleista yhdistelty versio. Siinä on Lada 1500 S:n kori ja varusteet, mutta moottori on aikaisemmasta 1300-mallista, tosin moottori on varustettu sähköisellä tuulettimella.

VAZ-21072 (Lada 1300 S) (1984 – 1990)
-------------------------------------

Uudessa 1300 S:ssä on Lada 2107:n kori varustettuna Lada 2105:n moottorilla. Tämä malli korvasi 1,3-litraisen Lada 2105 -mallin.

Lada 2104 (Lada 1300 Combi) (1985 – 1990)
-----------------------------------------

Uudessa 1300 Combissa kori ja varusteet perustuivat Lada 2105 -malliin. Myös moottori oli samasta mallista peräisin.
  


| **TEKNISIÄ TIETOJA** | **VAZ-21011** | **VAZ-21033** | **VAZ-21072** | **VAZ-2104** |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Omamassa | 955 kg | 1 020 kg | 1 010 kg | 1 050 kg |
| Kantavuus | 400 kg | 400 kg | 375 kg | 460 kg |
| Huippunopeus | 140 km/h | 145 km/h | 145 km/h | 137 km/h |
| Kiihtyvyys 0–100 km/h | 19 s | 19 s | 18 s | 18 s |
| Moottorin tyyppi | VAZ-21011 | VAZ-21011 | VAZ-2105 | VAZ-2105 |
| Iskutilavuus | 1 294 cm³ | 1 294 cm³ | 1 294 cm³ | 1 294 cm³ |
| Sylinterin halkaisija / iskunpituus | 79 mm / 66 mm | 79 mm / 66 mm | 79 mm / 66 mm | 79 mm / 66 mm |
| Sylinterinkannen tyyppi | 21011-1003011-10 | 21011-1003011-10 | 2105-1003011 | 2105-1003011 |
| Puristussuhde | 8,5:1 | 8,5:1 | 8,5:1 | 8,5:1 |
| Venttiilejä | 8 | 8 | 8 | 8 |
| Suurin teho | 69 hv / 5 600 r/min | 67 hv / 5 600 r/min | 65 hv / 5 600 r/min | 65 hv / 5 600 r/min |
| Suurin vääntömomentti | 97 Nm / 3 400 r/min | 97 Nm / 3 400 r/min | 94 Nm / 3 400 r/min | 94 Nm / 3 400 r/min |
|

Lähteet
-------

1. ↑  Ladan takavetomalliston vaiheita Suomessa 1971-1997
2. ↑  Краткий автомобильный справочник. НИИАТ. Москва "ТРАНСПОРТ", 1975.
**David Komatz** (s. 10. joulukuuta 1991 Rottenmann) on itävaltalainen ampumahiihtäjä.

Komatz voitti vuoden 2014 Euroopan-mestaruuskilpailuissa kultaa viestissä ja saavutti pronssia pikamatkalla saatuaan saman loppuajan kuin Latvian Andrejs Rastorgujevs. Ensimmäisissä maailmanmestaruuskilpailuissaan Oslossa 2016 Komatz sijoittui normaalimatkalla 41:nneksi. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti hopeaa sekaviestissä sekä sijoittui kymmenenneksi miesten viestissä, 23:nneksi takaa-ajossa, 37:nneksi pikamatkalla ja 48:nneksi normaalimatkalla. Pekingin olympialaisissa 2022 Komatz oli viestissä kymmenes, normaalimatkalla 45:s ja pikamatkalla 69:s. Oberhofin MM-kilpailuissa 2023 Komatz saavutti pariviestissä Lisa Hauserin kanssa hopeaa. Sekaviestistä tuli neljäs ja miesten viestistä 14. sija, ja henkilökohtaisilla matkoilla Komatz sijoittui pikamatkalla 13:nneksi, normaalimatkalla ja yhteislähdössä 24:nneksi sekä takaa-ajossa 27:nneksi.

Komatz on kilpaillut maailmancupissa kaudesta 2013–2014 alkaen, ja tuon kauden lopulla hän sijoittui Holmenkollenilla pikamatkalla 15:nneksi ja yhteislähdössä 12:nneksi. Ne pysyivätkin pitkään hänen parhaina maailmancup-sijoituksinaan. Tammikuussa 2021 Anterselvassa hän sijoittui normaalimatkalla 12:nneksi ja maaliskuussa 2023 Nové Městossa pikamatkalla 11:nneksi.

Komatz avioitui vuonna 2022 ampumahiihtäjä Katharina Innerhoferin (nyk. Komatz) kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  David Komatz *Biathlonresults.com*. IBU. Viitattu 20.3.2023.
2. 1 2 3  David Komatz *Olympedia*.  (englanniksi)
3. ↑  They don't want to miss a ring *Biathlonworld.com*.  8.6.2022. IBU. Viitattu 20.3.2023. (englanniksi)
Antônio dos Santos Cabralin patsas
**Antônio dos Santos Cabral** (8. lokakuuta 1884 Propriá – 15. marraskuuta 1967) oli brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 1. marraskuuta 1907 ja nimitettiin Natalin hiippakunnan johtoon 1. syyskuuta 1917. Piispaksi konsekroinnin suoritti 14. huhtikuuta 1918 Joaquim Arcoverde de Albuquerque Cavalcanti, jota avustivat Sebastião Leme da Silveira Cintra ja Cláudio José Gonçalves Ponce de Leon.

Dos Santos Cabral sai 21. marraskuuta 1921 nimityksen Belo Horizonten piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 30. huhtikuuta 1922. Hänet nimitettiin 1. helmikuuta 1924 Belo Horizonten arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli 83-vuotiaana virassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Antônio dos Santos Cabral


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |

 |
Type 69 -taistelupanssarivaunu (MBT).
**Type 69/79** on kiinalaisvalmisteinen taistelupanssarivaunu. Nimiviite kohdistuu ajankohtaan, jolloin muutosversiointi tuli ajankohtaiseksi. *79* viittaa uuteen päivitettyyn muutosversiointiin.
Vuonna 1969 tapahtui Kiinan sekä Neuvostoliiton välisiä rajakahakoita. Joitain T-62-tyypin vaunuja jäi sotasaaliina Kiinan puolelle. Kiinalaiset käyttivät saamiaan sotasaalisvaunuja uuden tyypin kehittämiseen, sillä viimeksi NL:sta aseapuna saatu versio oli T-54 sekä T-55. Nämä tunnettiin Kiinassa nimellä *Type 59*. Tämä vaunutyyppi esiteltiin ensi kertaa sotilasparaatissa Pekingissä, vasta vuonna 1982.

Vaunutyypistä oli olemassa evakuointi-, silta-, sekä ilmatorjuntaversiot. Taistelumassa on 36,5 tonnia. Miehistön määrä on neljä henkeä. V12-dieselmoottori on nestejäähdytteinen, ja 580 hv tehoinen (432 kW). Panssaroinnin vahvuus oli 100 mm. Enimmäisnopeus maantieolosuhteissa on 50 km/h.

Saudi-Arabian välityksellä tätä vaunutyyppiä vietiin paljon Irakiin. Siellä se oli tarkoitettu korvaamaan Irakin ja Iranin välisen sodan aiheuttamia menetyksiä.

Kiinassa tätä tyyppiä seurasi Type 80 sekä sittemmin Type 85.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Trewhitt: s. 89

* Trewhitt, Philip: *Panssarivaunut ja panssaroidut ajoneuvot*, Karisto Oy, Hämeenlinna, 2009, suom. Petri Kortesuo ISBN 978-951-23-5145-9 (s. 89)

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 
* 
* 
* (etupäässä kuvagalleria tähän aiheeseen liittyen)
**Mary Stuart Masterson** (s. 28. kesäkuuta 1966 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja ohjaaja.

Ura
---

Mastersonin ura alkoi lapsinäyttelijänä elokuvassa *Stepfordin naiset* vuonna 1975. 1980-luvulla hän esiintyi muun muassa elokuvissa *Elossa todistamaan* (1986), *Jännät suhteet* (*Some Kind of Wonderful*, 1987), *Kiviset puutarhat* (*Gardens of Stone*, 1987) ja *Sopimuksia* (*Immediate Family*, 1989).

1990-luvulla olivat vuorossa esimerkiksi *Paistetut vihreät tomaatit* (1991), josta Masterson sai loistavat arvostelut, sekä *Benny ja Joon* (1993), *Bad Girls – naiset satulassa* (*Bad Girls*, 1994) ja *Ruusujen aika* (*Bed of Roses*, 1996).

2000-luvulla Masterson on jatkanut elokuvauraansa, minkä lisäksi hän on muun muassa näytellyt Broadwaylla ja debytoinut ohjaajana – hänen esikoisohjauksensa oli vuonna 2007 ilmestynyt *The Cake Eaters*.

Masterson on näytellyt urallaan myös runsaasti televisiossa.

Valikoitu filmografia
---------------------

*Pääartikkeli: Mary Stuart Mastersonin filmografia*
* *Paistetut vihreät tomaatit* (1991)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mary Stuart Masterson** Wikimedia Commonsissa

* Mary Stuart Masterson NNDB:ssä (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Huippuvuoret ja Jan Mayen** eli **Huippuvuoret-Jan Mayen** (norj. *Svalbard og Jan Mayen*) on kansainvälisen ISO 3166 -standardin määrittelemä Norjan valtion osa, jota tilastointitarkoituksissa käsitellään joskus muusta Norjasta erillisenä yksikkönä. Se koostuu kahdesta, hallinnollisesti täysin toisistaan riippumattomasta ja hallinnolliselta asemaltaan erilaisesta osasta, jotka sijaitsevat noin tuhannen kilometrin etäisyydellä toisistaan Atlantin valtameressä:

* Huippuvuoret (mukaan lukien Karhusaari)
* Jan Mayen

Alueen 2-kirjaiminen ISO 3166 -tunnus on SJ ja 3-kirjaiminen tunnus on SJM.

ISO 3166 -tunnuksia käytetään muun muassa internetin maakooditunnuksina. Norja on kuitenkin päättänyt olla ottamatta .sj-verkkotunnusta käyttöön, ja Huippuvuorilla käytetään muun maan tapaan .no-tunnusta.

Lähteet
-------

1. ↑  Hakulinen, Kerkko & Paikkala, Sirkka: *Pariisista Papukaijannokkaan*, s. 60. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2013. ISBN 978-952-5446-80-7.
2. ↑  The .bv and .sj top level domains (Arkistoitu – Internet Archive). norid.no
Jan Matejkon maalaus kansannoususta.
**H’melnytskyin kansannousu** oli kasakoitten kansannousu Ukrainassa vuosien 1648–1657 välillä. Kansannousu muuttui Puola-Liettuaan kuuluneen Ukrainan vapaussodaksi ja sen lopputuloksena perustettiin itsenäinen Kasakkahetmanaatti. Hetmanni Bohdan H’melnytskyi komennossa Zaporižžjan kasakat liittoutuivat Krimin tataareitten ja paikallisen talonpoikaisväestön kanssa, taistelivat useita taisteluita Puola-Liettuan armeijoita ja puolisotilaallisia joukkoja vastaan. Tulos oli puolalaisen szlachtan ja heidän juutalaisten välikäsiensä vallan tuhoaminen. Kansannousu on ottanut symbolistisen merkityksen Ukrainan suhteissa Venäjään. Kansannousun myötä Itä-Ukraina tuli osaksi Moskovan tsaarikuntaa. Perejaslavin sopimuksessa kasakat vannoivat uskollisuuden valan tsaarille. Runoilija ja taiteilija Taras Ševtšenkon mukaan tämä orjuutti hänen kansansa Venäjän vallan alle.

Kansannousu alkoi kasakoitten kapinana mutta, kun muut ortodoksiset ryhmät (talonpojat, porvaristo, vähä-aateliset) Ukrainan palatinaatista liittyivät mukaan, muuttui perimmäinen tavoite Ukrainan autonomisen valtion luomiseksi. Kansannousu päätti puolalaisen vaikutuksen niillä alueilla, jotka myöhemmin päätyisivät liitetyiksi Venäjän keisarikuntaan. Nämä tapahtumat sekä sisäiset konfliktit ja kahakat Ruotsin ja Venäjän kanssa johtivat pahoin pienentyneeseen puolalaiseen valtaan tänä aikana. Aikaa kutsutaan Puolan historiassa Vedenpaisumukseksi.

Kansannousun yhteydessä kasakat suorittivat puolalaisten aatelisten ja juutalaisten joukkomurhia. Arvioiden mukaan juutalaisia murhattiin lähes 20 000 eli noin puolet kaikista Ukrainan juutalaisista. Vainoa perusteltiin sillä, että juutalaisia maanvuokraajia pidettiin ukrainalaisten talonpoikien pahimpina riistäjinä.

Lähteet
-------

1. ↑  Paul Robert Magocsi. *A history of Ukraine.* University of Washington press. Pages 147-216. Google Books preview.
2. ↑  Н. Яковенко. «Нариси Історії України: З найдавніших часів до кінця XVIII ст.». — К.1997. — § 1. Козацька революція 1648-1657 рр.
3. ↑  Johannes Remy: *Ukrainan historia*, s. 26–27. Gaudeamus, Helsinki 2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **H’melnytskyin kansannousu** Wikimedia Commonsissa
**Type Allocation Code** tai **TAC** on IMEI-numeron kahdeksan ensimmäistä numeroa sisältävä merkkijono, jota käytetään matkapuhelimen tunnistamiseen. TAC on yksilöllinen tunniste kullekin GSM-, W-CDMA- ja LTE-matkapuhelinmallille. TACin kaksi ensimmäistä merkkiä yksilöivät IMEIn myöntäneen tahon.

Ennen 1. tammikuuta 2003 IMEIt alkoivat kuusi numeroa sisältävällä **Type Approval Codella**, josta käytettiin myös samaa lyhennettä TAC. Sitä seurasi kaksi numeroa pitkä Final Assembly Code (FAC). Käytännössä Type Approval Code ja Type Allocation Code olivat käyttötarkoituksiltaan ja -tavoiltaan samanlaisia, mutta FAC yksilöi lisäksi puhelimen valmistaneen tehtaan. Vanha TAC + FAC yhdistettiin kahdeksanmerkkiseksi TACiksi sarjanumeroavaruuden käyttämiseksi tehokkaammin. Valmistajilla oli mahdollisuus vanhan määritelmän mukaisen IMEIn käyttöön aina siirtymäajan loppuun saakka 1. huhtikuuta 2004.

Yksi TAC riittää miljoonan matkapuhelimen sarjanumerointiin. Tämän vuoksi samalla mallilla voi olla käytössään useita eri TAC-numeroita.

Lähteet
-------

* IMEI Allocation and Approval Guidelines GSM Association.  (englanniksi)
* Identify phone model and manufacturer by IMEI or TAC – mobile identification (Arkistoitu – Internet Archive)
Mielenosoitus kriisin aikaan vuonna 2009
**Islannin finanssikriisi 2008–2011** oli Islannissa tapahtunut taloudellinen ja poliittinen tapahtuma, jonka aikana valtio otti haltuunsa maan kolme suurinta, pahasti velkaantunutta pankkia. Kriisi johti talousromahdukseen, Islannin kruunun arvon romahdukseen ja työttömyyden kasvuun.

Kriisi sai alkunsa, kun kansainvälinen talouskriisi romahdutti myös Islannin talouden. Islantilaiset finanssilaitokset olivat lainanneet ja sijoittaneet todella suuria summia rahaa, mutta sijoituskohteet eivät kuitenkaan tuottaneet toivotulla tavalla. Lokakuussa 2008 maan kolme suurinta pankkia, Kaupthing, Landsbanki ja Glitnir kaatuivat. Valtio otti ne haltuunsa. Islannin kruunun arvo romahti ja islantilaisten ihmisten velat moninkertaistuivat. Pankkien kaatumisen jälkeen seurasi useiden kuukausien katumielenosoituksia, joissa Islannin kansa vaati muun muassa maan poliittisen johdon ja keskuspankin johtajien eroa.

Tammikuussa 2009 Islannin silloinen pääministeri Geir Haarde ilmoitti, että toukokuussa maassa järjestettäisiin ennenaikaiset vaalit. Ennen sitä kauppaministeri Björgvin Sigurðsson ja Islannin rahoitustarkastuksen johto olivat jättäneet tehtävänsä. Mielenosoitukset jatkuivat kuitenkin vielä ilmoituksen jälkeenkin, ja myöhemmin samassa kuussa Islannin hallitus erosi. Valtaan äänestettiin uusi hallitus, joka alkoi vuonna 2010 säännöstellä valuutta- ja pääomaliikkeitä. Säännöstelyn tavoitteena oli valuuttapaon estäminen. Vuonna 2015 hallitus ilmoitti alkavansa purkaa säännöstelyä.

Lokakuuhun 2015 mennessä Islannissa oli määrätty 26 finanssikriisin aiheuttanutta pankkiiria ja rahoittajaa vankeusrangaistukseen.

Muista Euroopan maista poiketen Islannin talous lähti kriisin jälkeen vakaaseen kasvuun. Talouskasvu johtui siitä, että maan tärkeimmät elinkeinot kalastus ja turismi olivat myös kasvavassa kysynnässä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Finanssikriisi vei Islannin hallituksen mukanaan *Yle Uutiset*. Viitattu 22.10.2021.
2. 1 2  Islanti selvisi pankkikriisistään omintakeisin keinoin *Yle Uutiset*. Viitattu 22.10.2021.
3. ↑  Viikinkien riskiretket ja Islannin pankkikriisi *yle.fi*. Viitattu 22.10.2021.
4. 1 2 3  Turismi ja tulivuoret pelastivat Islannin talouden haaksirikolta *yle.fi*. Viitattu 22.10.2021.
Pro Dance 50 vuotta
**Pro Dance ry** on klassisen ja modernin tanssitaiteen ihailijoiden ja tanssitaiteilijoiden kannustajien yhdistys. Yhdistystoiminnan avulla Pro Dance on kerännyt stipendejä tanssitaiteen nuorille huipuille ja uran kynnyksellä oleville lupauksille tähän mennessä jo yli 250 000 euron arvosta.

Yhdistys järjestää tapahtumia, jakaa tietoa ja nostaa esille tanssin tekijöitä sekä nuoria lahjakkuuksia. Yhdistyksen vuosittainen päätapahtuma on Pro Dance -gaala. Taiteilijat ja yhdistyksen jäsenet esiintyvät Pro Dance -tilaisuuksissa ilmaiseksi.

Pro Dance ry perustivat keväällä 1972 aktiiviset tanssitaiteen tukijat ja ihailijat. Ensimmäinen puheenjohtaja oli primaballerina Mary Paischeff. Hänen jälkeensä oli puheenjohtajana lyhyen ajan Ludvig Nyholm. Vuodesta 1977 vuoteen 2010 Pro Dance ry:n puheenjohtajana toimi Teija Sopanen. Kantavia voimia ja menestyksentekijöitä yhdistyksessä ovat olleet myös tanssitaiteilijat Maj-Lis Rajala, Heikki Värtsi. Yhdistyksen nykyisenä puheenjohtajana toimii Maija Nikkonen-Hilli.

Lähteet
-------

* Pro Dance ry:n tiedote
**Elviira Väyrynen** (s. 19. helmikuuta 2005) on suomalainen muusikko. Hänen pääinstrumenttinsa on piano. Hän on julkaissut ja esittänyt säveltämäänsä musiikkia. Väyrynen on opiskellut pianonsoittoa Turun konservatoriolla opettajinaan Essi Myöhänen, Roope Gröndahl, Maria Männikkö ja Kalle Perksalo. Lisäksi hän on osallistunut Niklas Pokin, Matti Raekallion, Henri Sigfridssonin, Katarina Nummi-Kuisman ja Antti Hotin mestarikursseille.

Väyrynen on menestynyt Pianoaura V ja VI -kilpailuissa. Vuonna 2019 hänet palkittiin II-sarjassa kahdella ja vuonna 2023 III-sarjassa yhdellä palkinnolla. Vuonna 2022 hänet valittiin Leevi Madetoja XII -pianokilpailun II-sarjan finaaliin. Väyrynen on nimetty Salon kaupungin vuoden 2022 nuoreksi kulttuurintekijäksi. Väyrynen laulaa Chorus Iuvenalis -kuorossa, jonka Yleisradio valitsi vuoden nuorisokuoroksi kaudelle 2022–2023.

Väyrysen ensimmäinen pianokappale, *Prologi,* julkaistiin vuonna 2022. Hän esitti teoksen Leevi Madetoja XII -pianokilpailun II-sarjan ensimmäisessä erässä toukokuussa 2022. Vuonna 2018 Väyrynen sävelsi musiikin Olla-Riitta Mäkelän kirjoittamaan näytelmään *Åvikin sirpaleita*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kotisivu
2. ↑  Kati Järvinen: Isoäidin kirjoittamasta kirjasta inspiraatiota säveltämiseen – Halikkolainen Elviira Väyrynen on valittu valtakunnalliseen pianokilpailuun *SSS.fi*.  1.1.2022. Viitattu 5.3.2023.
3. ↑  Tommi Saalas: Henri Sigfridssonin mestarikurssi 11.–12.10. *Turun konservatorio*.  5.10.2022. Viitattu 5.3.2023.
4. ↑  V Pianoaura-kilpailussa palkitut – Pianoaura *pianoaura.fi*. Viitattu 5.3.2023.
5. ↑  VI Pianoaura-kilpailu Pianoaura. Viitattu 5.3.2023.
6. ↑  Salon kaupunki palkitsi vuonna 2022 kulttuurin ja urheilun saralla menestyneitä salolaisia *Salon Tiedotteet*.  23.1.2023. Viitattu 5.3.2023.
7. ↑  Pianoaura-kilpailu *sites.google.com*. Viitattu 5.3.2023.
8. ↑  Chorus Iuvenalis on Ylen vuoden nuorisokuoro kaudella 2022–2023 *yle.fi*. Viitattu 5.3.2023.
9. ↑  Spotify
10. ↑  Leevi Madetoja: Käsiohjelma (13–16-vuotiaiden sarja) *www.oamk.fi*. Viitattu 5.3.2023.
11. ↑  Kainuun tapahtumat *minisitedemo.tapkal.fi*. Viitattu 5.3.2023.
**Elviran synodi** (lat. *Concilium Eliberritanum*) oli noin vuonna 306 ilmeisesti nykyisen Granadan paikalla sijainneessa *Illiberisin* (tai *Eliberisin*) kaupungissa pidetty kirkolliskokous, johon osallistui yhdeksäntoista piispaa ja kaksikymmentäkuusi presbyteeriä pääosin Espanjan eteläosista. Arlesin ja Ancyran synodien ohella se edelsi ja valmisteli ensimmäistä ekumeenista kirkolliskokousta Nikeassa vuonna 325.

Synodi julisti yhteensä 81 kanonia, jotka käsittelivät muun muassa pakanallista moraalittomuutta. Maurice Meigne on esittänyt, että vain 21 ensimmäistä kanonia olisivat todella Elviran konsiilin päätöksiä ja että loput olisivat muiden Pyreneiden niemimaalla pidettyjen synodien päätöksiä.

Kolmaskymmeneskuudes kanoni kieltää pyhien kuvien käyttämisen kirkoissa:

> »Placuit picturas in ecclesia esse non debere, ne quod colitur et adoratur in parietibus depingatur» 
> 
> 

> »Kirkoissa ei tule olla kuvia ja kaikistä vähiten niiden joita kunnioitetaan [pyhimykset] ja niiden joita palvotaan [Jumala ja Kristus]» 
> 
> 

Protestanttisissa kirkoissa tätä on usein käytetty argumenttina kuvain kunnioitusta vastaan. Katoliset teologit puolestaan katsovat, että kyseessä on joko vain Jumalan kuvaamisen kieltäminen tai pyhien esineiden pakanoiden häpäisyltä suojelemiseksi tehty määräys.

Synodin kanoneissa kielletään kristittyjä myös menemästä naimisiin juutalaisten kanssa.

Lähteet
-------

* History of the Christian Church, Volume II: Ante-Nicene Christianity. A.D. 100-325 - The Councils of Elvira, Arles, and Ancyra

### Viitteet

1. ↑  History of the Christian Church, Volume II: Ante-Nicene Christianity. A.D. 100-325 - The Councils of Elvira, Arles, and Ancyra
2. ↑  The Council of Elvira, ca. 306 (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Elviran synodin kanonit (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* The Rise of Church-State Alliances: Imperial Edicts & Church Councils: 306-565: THE COUNCIL OF ELVIRA
***Phenacodus*** on sukupuuttoon kuollut suku heimossa Phenacodontidae. Ne olivat varhaisimpia ungulaatteja.

*Phenacodus* kehittyi myöhäisellä paleoseenikaudella läntisessä Pohjois-Amerikassa. Varhaisella eoseenilla ne olivat levinneet eteläiseen Länsi-Eurooppaan (kuten Ranska ja Espanja). Pohjois-Amerikasta on löydetty kokonaisia luurankoja ja suku oli selvästikin yleisempi siellä.

*Phenacodus*-lajit olivat hentorakenteisia petoeläinmäisiä muotoja. Niillä oli pitkänomainen koiramainen kuono, pitkä ja vahva häntä ja lyhyet raajat joissa oli viisi varvasta joista keskimmäinen oli pisin. Ne astuivat varpaillaan kuten koirat. *Phenacoduksen* jalat olivat pidemmät ja taipuisammat kuin muilla alkukantaisilla ungulaateilla, ja se kantoi suurimman osan painostaan kolmella keskimmäisellä varpaalla.

Tutkijat uskoivat ennen sen olleen hevosen esi-isä.

Lajit olivat yleensä lampaan kokoisia, mutta *P. wortmanni* oli koiran ja *P. primaevus* vasikan kokoinen ja pystyi kasvamaan 1,7 metriä pitkäksi.

*Phenacoduksen* hampaat viittaavat sen olleen kaikkiruokainen. Se saattoi syödä koviakin kasveja sen kehittyneillä hampailla. Jotkut uskovat että se söi myös raatoja ja pieniä eläimiä.

*Phenacodus* eleli avoimissa metsissä ja metsän reunoissa tai ruohoalueilla. Se pystyi juoksemaan kovaa vauhtia ja pääsi siten saalistajia pakoon. Sillä saattoi myös olla suojaväri.

Lähteet
-------

* Phenacodus
* Prehistoric fauna: Phenacodus
* Darren, Naish: *Suuri dinosauruskirja*, s. 245. , 2011. ISBN 978-952-220-416-5.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1955124
* Fossilworks: 42288
* GBIF: 3239508
* IRMNG: 1351110

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Phenacodus
Elvira ja Nicola Notari.
**Elvira Notari** (syntyjään *Elvira Coda*, 10. helmikuuta 1875 Salerno – 17. joulukuuta 1946 Cava de’ Tirreni) oli italialainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja ja näyttelijä.

Vaatimattomista oloista lähtöisin ollut Elvira työskenteli koulun jälkeen modistina ja meni vuonna 1902 naimisiin valokuvaaja Nicola Notarin kanssa. Vuonna 1906 he perustivat perheyhtiö Films Doran (myöhemmin Dora Film), joka tuotti vuoteen 1930 mennessä satoja dokumenttielokuvia ja noin 60 näytelmäelokuvaa. Elvira Notarin ohjaamat ja hänen miehensä kuvaamat elokuvat olivat sävyltään realistisia ja käsittelivät yleensä Napolin kansanelämää sekä naisten ja miesten välisiä suhteita. Kriitikot pitivät elokuvia vähäarvoisina ja ne joutuivat usein sensuurin hampaisiin. 1920-luvulla Notari teki useita napolilaistyylisiä musiikkidraamoja (*film sceneggiata*), jotka menestyivät varsinkin Yhdysvaltojen ja Etelä-Amerikan italialaissiirtolaisten keskuudessa. Ohjaajan elokuvista on restauroitu *‘A Santanotte* vuodelta 1922.

Lähteet
-------

1. ↑  Enciclopedia del Cinema *treccani.it*. Viitattu 17.6.2015. (italiaksi)
2. ↑  Foster, Gwendolyn Audrey: *Women Film Directors: An International Bio-critical Dictionary*, s. 282–284. Westport: Greenwood Press, 1995. ISBN 0-313-28972-7.
3. ↑  Women Film Pioneers Project *wfpp.cdrs.columbia.edu*. Viitattu 17.6.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Elvira Notari** Wikimedia Commonsissa

* Internet Movie Database: Elvira Notari (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Primera División** on Paraguayn jalkapallon pääsarja.

Historia
--------

Jalkapallossa Paraguayn mestaruudesta on pelattu vuodesta 1906 lähtien, jolloin viiden paraguaylaisseuran (Olimpia, Guaraní, Libertad, General Díaz ja Nacional) edustajat perustivat *El Diario* -sanomalehden päätoimittajan Don Adolfo Riquelmen johdolla silloisen Paraguayn jalkapallon kattojärjestön, *Liga Paraguaya de Football Associationin*, nykyisen Paraguayn jalkapalloliiton (*Asociación Paraguaya de Fútbol*). Paraguayn jalkapalloliitto liittyi maanosaliitto CONMEBOLin jäseneksi vuonna 1921 ja kansainväliseen jalkapalloliittoon FIFAan 1925. Ammattilaissarja käynnistyi vuonna 1941.

Sarjajärjestelmä
----------------

Useimpien muiden Etelä-Amerikan maiden tavoin myös Paraguayssa kauden aikana pelataan kaksi erillistä sarjaa, *apertura* syyskaudella ja *clausura* kevätkaudella. Vuodesta 2008 lähtien kummallakin sarjalla on oma mestarinsa. Aikaisemmin kevät- ja syyskauden voittajat ratkaisivat mestaruuden keskenään.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Pääsarja Paraguayn jalkapalloliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
**Islannin jokia** on noin 250 ja ne jaotellaan syntytapansa perusteella jäätikköjoiksi (isl. *jökulsá*), tavallisiksi joiksi (isl. *dragár*) ja lähteistä alkaviksi joiksi (isl. *lindár*). Jäätikköjoet saavat alkunsa jäätiköiden sulaessa, joten niiden virtaamat riippuvat voimakkaasti vuodenajasta. Jos jäätikön alla on voimakkaasti purkautuva tulivuori, sulaa jäätikkö äkisti ja aiheuttaa jäätikköjokitulvan (isl. *jökulhlaup*). Jäätikköjokien vesi on ruskehtavaa johtuen veteen liukenevista mineraaleista. Saaren pienestä koosta huolimatta ovat Islannin joet suhteellisen pitkiä ja niiden valuma-alueet ovat suhteellisen suuria.

Alle on koottu taulukkoon joitakin suurempia jokia :

| Joki | valuma-alue(km²) | pääuomanpituus (km) |
| --- | --- | --- |
| Jökulsá á Fjöllum | 7 750 | 206 |
| Þjórsá | 7 530 | 230 |
| Hvítá í Árnessýslu / Ölfusá | 6 100 | 185 |
| Skjálfandafljót | 3 860 | 187 |
| Héraðsvötn | 3 650 | 130 |
| Jökulsá á Dal | 3 700 | 150 |
| Hvítá í Borgarfirði | 3 550 | 117 |
| Lagarfljót | 2 900 | 140 |
| Blanda | 2 370 | 125 |
| Fnjóská | 1 300 | 117 |

Lähteet
-------

1. 1 2  Antikainen, Janne & Auri, Elina & Rannanpää, Sari & Talvitie, Jere: *Saaristo- ja vesistöaluepolitiikat Euroopassa -selvitys*, s. 63–64. Helsinki: Maa- ja metsätalousministeriö, 2019. ISBN 978-952-453-996-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 5.1.2020).
**Mustikkalehtimittari** (*Scopula ternata*) on erittäin yleinen mittariperhoslaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Vaalea perhonen. Siipien pohjaväri on kellertävänvalkoinen ja ne ovat kauttaaltaan pienten harmaanruskeiden pisteiden kirjomat. Siipien poikki kulkee kolme kellanruskeaa poikkijuovaa, jotka saattavat erottua heikosti, etenkin takasiivissä. Ulompi poikkijuova on vain kevyesti aaltoileva ja siiven etureunan puoleinen osa on muuta juovaa tummempi. Siipien alapinnalla on tiheä mustanharmaa pisteytys. Perhosen niska on vaalea. Siipiväli 23–27 mm.

Huomattavan samannäköinen laji on maitolehtimittari (*Scopula floslactata*).

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Mustikkalehtimittaria tavataan Keski- ja Pohjois-Euroopasta Keski-Aasian läpi Venäjän kaukoitään ulottuvalla vyöhykkeellä. Suomessa laji on erittäin yleinen pohjoisinta Lappia myöten. Aikuiset perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuun puolivälistä heinäkuun loppupuoliskolle.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Lajia tavataan erityisesti metsiköissä, soilla ja matsäniityillä aina puurajalle asti. Perhonen lentää iltahämärän laskeuduttua ja lentää helposti valolle. Pohjoisessa se on aktiivinen myös päivällä. Monien sukulaislajiensa tapaan mustikkalehtimittari lähtee häirittynä hyvin helposti lentoon päivälläkin.

Keskenkasvuinen toukka menee talvilevolle jo heinäkuun lopulla ja aktivoituu jälleen toukokuussa. Se koteloituu maahan.

Ravintokasvi
------------

Toukka elää pääasiassa mustikalla (*Vaccinium myrtillus*).

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3 4  Peder Skou: The geometroid moths of North Europe (Lepidoptera, Drepanidae and Geometridae). Brill 1986 ISBN 978-9004078598 s. 38–39
3. 1 2  Mikkola K, Jalas I, Peltonen O. 1985. Suomen perhoset. Mittarit 1. Suomen Perhostutkijain Seura. Tampereen kirjapaino Oy Tamprint. ISBN 951-99620-7-7
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* kuva toukasta (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q138689
* BioLib: 52398
* CoL: 6XZ9G
* EoL: 279559
* EUNIS: 307445
* Fauna Europaea: 444366
* Fauna Europaea (new): 72cf06fc-8046-4eda-81e9-37d0f1b90a5e
* GBIF: 5145136
* iNaturalist: 335579
* IRMNG: 10621881
* LepIndex: 216565
* LoB: 4737
* NBN: NHMSYS0021143871
* NCBI: 987007

 |

 |
Selkärankaisten yksinkertainen kladogrammi. Matelijat (sininen) on **parafyleettinen** ryhmä, sillä sen ulkopuolelle on rajattu linnut (Aves). Sauropsidit (Sauropsida, keltainen) sen sijaan on **monofyleettinen** ryhmä eli kladi, joka sisältää sauropsidien kantamuodon ja kaikki sen jälkeläiset, niin matelijat kuin linnut. Tasalämpöiset eläimet (linnut ja nisäkkäät, punainen) on **polyfyleettinen** ryhmä.
**Parafyleettinen ryhmä** on kladistiikassa karsittu monofyleettinen eliöiden ryhmä (kladi), joka sisältää lajien yhteisen kantamuodon, mutta sulkee pois tiettyjä monofyleettisiä ryhmiä – yleensä yhden tai kaksi. Nykyisessä tieteellisessä luokittelussa parafyleettistä ryhmää ei yleensä pidetä suositeltavana. Termiä *parafyleettinen* käytetään pääasiassa fylogenetiikassa, mutta joskus myös kielihistoriassa.

Hyvänä esimerkkinä voidaan pitää perinteistä matelijoiden luokkaa (Reptilia), joka sisältää matelijoiden kantamuodon ja kaikki siitä polveutuneet matelijalajit, niin elävät kuin sukupuuttoon kuolleet, mutta se sulkee pois linnut, ja on siten parafyleettinen (toiset matelijat ovat läheisempää sukua linnuille kuin toisille matelijoille). Sen sijaan matelijoiden ja lintujen muodostama Sauropsida-kladi on monofyleettinen.

Esimerkkejä
-----------

| Parafyleettinen taksoni | Ulkopuolelle rajatut kladit | Monofyleettinen taksoni |
| --- | --- | --- |
| Esitumaiset | Aitotumaiset | Eliökunta |
| Alkueliöt | Eläimet, kasvit ja sienet | Aitotumaiset |
| Selkärangattomat | Selkärankaiset | Eläinkunta |
| Madot | Useita ryhmiä | Nephrozoa |
| Säteittäissymmetriset | Kaksikylkiset | Eumetazoa |
| Kalat | Tetrapodit | Selkärankaiset |
| Vesikalvottomat | Vesikalvolliset | Selkärankaiset |
| Sammakkoeläimet | Vesikalvolliset | Tetrapodit |
| Labyrinthodontia | Lepospondyli, Lissamphibia ja vesikalvolliset | Tetrapodit |
| Ichthyostegalia | Tetrapodit | Stegocephalia |
| Anthracosauria | Vesikalvolliset | Reptiliomorpha |
| Matelijat | Linnut | Sauropsida |
| Anapsidit | Diapsidit (paitsi kilpikonnat) | Sauropsida |
| Liskot | Käärmeet ja matoliskot | Suomumatelijat |
| Plagiaulacida | Cimolodonta ja Arginbaataridae | Multituberculata |
| Pelykosaurit | Terapsidit | Synapsidit |
| Sorkkaeläimet | Valaat | Cetartiodactyla |
| Muinaisvalaat | Neoceti | Valaat |
| Tekodontit | Crocodylomorpha, Avemetatarsalia ja Euparkeriidae | Archosauriformes |
| Rauisuchia | Crocodylomorpha | Pseudosuchia |
| Liskolinnut | Nykyiset linnut | Avialae |
| Sammalet | Putkilokasvit | Versokasvit |
| Paljassiemeniset | Koppisiemeniset | Siemenkasvit |

Katso myös
----------

* Kladi; monofyleettinen ryhmä, joka sisältää kantamuodon ja sen kaikki jälkeläislajit
* Polyfyleettinen ryhmä; sisältää eri lajeja kahdesta tai useammasta monofyleettisestä ryhmästä
* Kladogrammi; eliöiden sukulaisuussuhteita kuvaava puumainen kaava

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Paraphyly
**John Raphael Quinn** (28. maaliskuuta 1929 – 22. kesäkuuta 2017) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi San Diegon hiippakuntaan 19. heinäkuuta 1953 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Thisiduon titulaaripiispaksi 21. lokakuuta 1967. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Luigi Raimondi, jota avustivat Francis James Furey ja Frederick William Freking.

Quinn sai 30. marraskuuta 1971 nimityksen Oklahoma City-Tulsan hiippakunnan piispaksi ja 13. joulukuuta 1972 Oklahoma Cityn arkkipiispaksi. Hänet nimitettiin 16. helmikuuta 1977 ja asetettiin 26. huhtikuuta San Franciscon arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 27. joulukuuta 1995.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Archbishop John Raphael Quinn


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**John Rimmer** (s. 5. helmikuuta 1939 Auckland) on uusiseelantilainen säveltäjä. Hän opiskeli Uuden-Seelannin yliopistossa, josta hän sai taiteiden kandidaatin arvon vuonna 1961. Sitten hän sai sävellysopetusta Ronald Tremainilta Aucklandin yliopistossa, josta hän sai taiteiden maisterin arvon vuonna 1963. Lisäksi Rimmer suoritti Aucklandin yliopistossa täydentäviä musiikkitieteen opintoja.

Rimmer sai musiikin tohtorin arvon vuonna 1972 Toronton yliopistosta, jossa hän opiskeli elektronista musiikkia Gustav Ciamagan johdolla sekä analyysiä ja sävellystä opettajanaan John Weinzweig. Rimmer on saanut useita palkintoja, joihin lukeutuvat kaksi Otagon yliopiston Philip Neill Memorial Prizea (1971, teoksesta *Composition 2*, ja 2003, teoksesta *Bowed Insights*), ensipalkinto Amerikan kansainvälisessä käyrätorvikilpailussa (1983, teoksesta *De Æstibus Rerum*) sekä Prix de la Confédération Internationale de la Musique Électroacoustique de Bourges (1986, teoksesta *Fleeting Images*).

Rimmerillä oli Auckland Philharmonian säveltäjäresidenssi vuosina 2002–3. Hän opetti Aucklandin yliopistossa ja perusti vuonna 1976 sen elektronisen musiikin studion. Lisäksi hän perusti sen nykymusiikkiyhtye Karlheinz Companyn vuonna 1978. Hän sai samasta yliopistosta henkilökohtaisen musiikin professorin tuolin vuonna 1995.

Rimmer on säveltänyt lukuisia näyttämö-, orkesteri-, kamarimusiikki-, kuoro- ja pianoteoksia sekä elektroakustista musiikkia. Näyttämöteosten joukossa on kolminäytöksinen kamariooppera *Galileo* (1998), jonka libretto on Witi Ihimaeran käsialaa. Uuden-Seelannin lisäksi Rimmerin musiikkia on esitetty Aasiassa, Australiassa, Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Living Composers Project: John Rimmer


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Australia

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Pallas, suurin B-tyypin asteroidi
**B-tyypin asteroidit** ovat suhteellisesti harvinainen tyyppi hiilipitoisia asteroideja, jotka putoavat laajempaan C-ryhmään. Asteroidi-populaatiossa, B-luokan kappaleita voi löytää ulommassa osassa asteroidivyöhykettä, ja myöskin hallitsevat Pallas-ryhmää, johon sisältyy myös toiseksi suurin asteroidi 2 Pallas. Ajatellaan että ne ovat primitiivisiä, volatiili-runsaita jäännöksiä varhaisesta Aurinkokunnasta. SMASS-luokittelussa on 65 tunnettua B-tyypin asteroidia, ja 9 Tholenin-luokittelussa.

Ominaisuudet
------------

Ne ovat yleisesti samanlaisia kuin C-tyypit, mutta niiden 0,5 μm:n ultravioletin-imeminen on pieni tai poissa, ja niiden spektri on hieman enemmän sinertävä kuin punertava. Niiden albedo on myöskin yleensä korkeampi kuin C-tyyppien.

Hyvin tutkitut B-tyypin asteroidit
----------------------------------

Bennu on B-tyypin asteroidi ja OSIRIS-REx-avaruusluotaimen kohde. Luotain aikoo kartoittaa asteroidin pintaa, tutkia Jarkowski-ilmiötä, ja ottaa näytteen sen pinnalta ja tuoda sen takaisin vuonna 2023. Luotain laukaistiin vuonna 2016.

Lähteet
-------

1. ↑  Alan Chamberlin: JPL Small-Body Database Search Engine *ssd.jpl.nasa.gov*. Viitattu 4.6.2018. (englanniksi)

Asteroidiluokat (Tholenin luokittelu)
C-tyyppi (Alaluokat B · F · G) · S-tyyppi · X-tyyppi (Alaluokat M · E · P)  
**Pienemmät luokat:** A-tyyppi · D-tyyppi · T-tyyppi · Q-tyyppi · R-tyyppi · V-tyyppi
Vettakobben

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
60°7′49.00″N, 24°49′07.00″E, EspooUusimaaSuomi |
| Merialue | 
Suomenlahti, Itämeri |
| Pinta-ala | 
0,004 km² |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Vettakobben** on noin 0,4 hehtaarin laajuinen silokalliosaari Espoon ulkosaaristossa. Virallisessa kaupunginosajaossa se kuuluu Matinkylään. Vettakobben on osa Vattukobben-Vettakobbenin luonnonsuojelualuetta, joka sijaitsee välittömästi Stora Ådholmenin itäpuolella. Långgrundetin luonnonsuojelualue sijaitsee Vettakobbenin itäpuolella. Etäisyys Helsingin keskustasta on noin kahdeksan kilometriä lounaaseen.

Vattukobben-Vettakobbenin luonnonsuojelualue on uhanalaisen selkälokin pesimäalue. Siellä pesivät myös meri- ja harmaalokki, kyhmyjoutsen, haahka sekä tukka- ja isokoskelo. Kasvilajistoon kuuluu tyypillisen ulkosaariston kasvien ohella lintujen mukanaan tuomia lajeja, kuten pihakrassi ja kylänurmikka.

Viitteet
--------

1. ↑  Vettakobben Espoon opaskartalla
2. ↑  Espoon arvokkaat luontokohteet, Espoon itäinen saaristo, s. 45, pdf-tiedosto

Aiheesta muualla
----------------

* Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
* Vettakobben, Uusimaa, Suomi — Sunrise, Sunset and Daylength
**Kyösti Kallion puisto** on puisto Oulun kaupungin ruutukaava-alueella Hollihaan ja Leverin kaupunginosissa. Neljän korttelin levyinen puisto ulottuu Aleksanterinkadulta Uusikadulle, etelässä puistoa rajaa Puistokatu ja pohjoisessa nykyisin kevyen liikenteen väylänä toimiva entinen Laitakatu.

Puistoalue varattiin vuoden 1908 asemakaavassa Uudelle Heinätorille. Ensimmäiset puiston rakennustyöt tehtiin vuosina 1936–1937, jolloin Isokadun ja Kirkkokadun väliselle alueelle istutettiin poppeleita ja pensaita. Kolme korttelia Aleksanterinkadulta Isokadulle rakennettiin puistoksi kaupunginpuutarhuri Reino Toivosen suunnitelmien mukaan 1950-luvulla. Neljännessä korttelissa Uusikadun ja Isokadun välissä sijaitsi luonnontilainen urheilukenttä, joka toimi talvisin luisteluratana. Kenttä toimi kesäisin myös sirkuksen esiintymispaikkana. Neljäs kortteli istutettiin puistoksi 1970-luvulla. Puisto nimettiin Kyösti Kallion puistoksi 1973, jolloin presidentti Kallion syntymästä oli kulunut sata vuotta.

Aleksanterinkadun varteen rakennettiin lääninarkkitehti Mikko Huhtelan suunnittelema Heinätorin seurakuntatalo 1952. Puistoa on kunnostettu vuosina 2007–2009, jolloin korvattiin pölyävät ruhtinaanpoppelit muilla puulajeilla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Niskala, Kaarina; Okkonen, Ilpo ja Kalleinen, Lasse: *Puistojen Oulu*, s. 84-87. Oulu: Studio Ilpo Okkonen Oy, 2008. ISBN 978-952-510924-5.
**John Barnett Rambo** (9. elokuuta 1943 Atlanta, Texas – 8. tammikuuta 2022 Paramount, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen korkeushyppääjä, joka voitti pronssia vuoden 1964 Tokion olympiakisoissa.

Opiskeluaikoinaan California State Universityssa, Long Beachssa, Rambo voitti 1964 yliopistomestaruuden ja myöhemmin Yhdysvaltain sisähallimestaruudet vuosina 1967 ja 1969. Valmistumisensa jälkeen vuonna 1968 Rambo sijoittui Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa kuudennelle sijalle, eikä näin ollen päässyt mukaan Mexicon olympiajoukkueeseen.

Vuonna 1965 koripallojoukkue St. Louis Hawks valitsi Rambon NBA-varaustilaisuuden kuudennella kierroksella. Rambo ei kuitenkaan koskaan pelannut ensimmäistäkään peliä koripalloammattilaisena.

Lähteet
-------

1. 1 2  John Rambo *Olympedia*. Viitattu 1.2.2022. (englanniksi)
2. ↑  Hymans, Richard: The History of the United State Olympic Trials – Track & Field (PDF) (s. 144)  2008. ATFS.  Arkistoitu 20.6.2012. Viitattu 1.9.2015. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |