recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kaalikärpänen** eli **pikkukaalikärpänen** (*Delia radicum*) on pieni harmahtava kärpänen, jonka toukat tekevät tuhoaan ristikukkaisten viljelykasvien juuristossa. Ne ovat yhdessä lähilajin isokaalikärpäsen (*Delia floralis*) kanssa kaalin, lantun, retiisin ja nauriin pahimpia tuholaisia.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Aikuiset kaalikärpäset näyttävät huonekärpäsiltä, mutta ovat selvästi pienempiä (noin 5 mm). Niiden vartaloa peittää musta nukka. Koiraan viininpunaiset silmät ovat lähes yhdessä, naaraan silmät ovat kauempana toisistaan. Toukat ovat valkoisia ja kasvavat sentin pituisiksi. Kotelo on punertavanruskea.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Kaalikärpäsiä elää kaikkialla pohjoisen pallonpuoliskon viljellyillä viileillä alueilla. Niitä tavataan ristikukkaiskasvien läheisyydessä. Viljelyskasvien lisäksi myös peltotaskuruoho on merkittävä isäntäkasvi.

Elintavat
---------

Kaalikärpäset kuoriutuvat touko- tai kesäkuussa. Viikkoa myöhemmin ne alkavat munia ristikukkaisten kasvien tyvelle ja jatkavat munintaa noin kuukauden ajan. Toukat kuoriutuvat 3–10 päivässä lämpötilasta riippuen. Ne syövät kasvin juuristoa 3–5 viikon ajan ja kasvavat sentin mittaisiksi. Ne koteloituvat maan sisään 5–20 cm syvyyteen. Osa talvehtii koteloina, osa kuoriutuu vielä samana kesänä 2–3 viikon kuluttua.

Torjunta
--------

Kemiallisesti pikkukaalikärpäsen pieniä toukkia voidaan torjua ruiskuttamalla dimetoaatilla noin viikon kuluttua munintahuipusta. Lentäviä aikuisia voi torjua pyretroideilla. Harsoilla ja houkutuskaistoilla voi myös pyrkiä torjumaan pikkukaalikärpäsen aiheuttamia tuhoja. Houkutuskaistakasvina voi käyttää kiinankaalikaistoja. Houkutuskaistat tulee tuhota 2–3 viikkoa munintahuipun jälkeen. Kaalikärpäsiä voi torjua myös viljelykierron avulla sijoittamalla kaali-, lanttu-, retiisi- ja naurisviljelmät mahdollisimman kauas edellisvuoden viljelmästä.

Lähteet
-------

1. ↑  Taksonomian lähde: ITIS. Viitattu 3.4.2009
2. 1 2  Kaalikärpänen (Arkistoitu – Internet Archive) Farmit.net
3. 1 2  Species Page - Delia radicum *Entomology collection*. Kanada:  Alberta University. Viitattu 3.4.2009. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus (MTT), Kasper: Pikkukaalikärpänen (*Delia radicum*)
* Maria Björkman: Effects of Intercropping on the Life Cycle of the Turnip Root Fly (Delia floralis), Behaviour, Natural Enemies and Host Plant Quality, Doctoral thesis Swedish University of Agricultural Sciences Uppsala, 2007 (pdf) (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q761689
* BioLib: 119443
* BOLD: 237152
* BugGuide: 891650
* EoL: 732940
* EPPO: HYLERA
* EUNIS: 136164
* Fauna Europaea: 406352
* Fauna Europaea (new): e5216e45-3747-413a-8f40-62874a0d9d36
* GBIF: 5077574
* iNaturalist: 466703
* IRMNG: 10813032
* ITIS: 149916
* NatureServe: 2.1115965
* NBN: NBNSYS0100002766
* NCBI: 30064
* PPE: delia-radicum
* WoRMS: 151086

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee kaupunkia. Norjassa on Nomen kunta.*

**Nome** on kaupunki Alaskassa. Se sijaitsee Sewardin niemimaan lounaisosassa Beringinmeren rannalla.

Nomen asukasluku oli 3 505 (vuoden 2000 väestönlaskennassa), joista 51,04 % on etnisesti Amerikan alkuperäisasukkaita. Perustamisensa vuoden 1898 jälkeen sitä kutsuttiin lyhyen aikaa nimellä **Anvil City**.

Historiaa
---------

Inupiatit metsästelivät Alaskan länsiosassa jo esihistoriallisilla ajoilla, mutta Nomessa ei ollut pysyvää asutusta ennen vuotta 1898 jolloin kolme ruotsalaista Jafet Lindberg, Erik Lindblöm ja John Brynteson löysivät kultaa Anvil Creekista. Uutiset saapuivat Klondiken kultakaivauksille samana talvena ja seuraavana vuonna Nomessa oli jo 10 000 asukasta. Vuonna 1899 löytyi kultaa alueen hiekkarannikoilta ja keväällä 1900 tuhansia kullanetsijöitä saapui Seattlen ja San Franciscon satamista höyrylaivoilla. Vuoden loppuun mennessä telttakaupunki hiekkarannalla levittäytyi 48 kilometrin matkalle Cape Rodneysta Cape Nomeen. 

Vuosien 1900–1909 aikana Nomen väkiluvun arvioidaan olleen parhaimmillaan 20 000. Vuoden 1900 väestönlaskennassa se oli 12 488, joka teki Nomesta Alaskan territorion suurimman kaupungin. 

Tulipalot vuosina 1905 ja 1934 ja kovat myrskyt 1900, 1913, 1945 ja 1974 tuhosivat suurimman osan Nomen kultaryntäyksen aikaisesta arkkitehtuurista.

Katso myös
----------

* Iditarod

Lähteet
-------

1. ↑  American FactFinder (Community facts -haulla *kaupungin nimi, piirikunta*) *US Census Bureau*.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nome** Wikimedia Commonsissa

Alaskan osavaltio

|  |  |
| --- | --- |
| Alueet | 
* Aleutit
* Kenain niemimaa
* Matanuska-Susitnan laakso
* Yukon-Kuskokwimjoen suisto

 |
| Kaupungit (suurimmat) | 
* Anchorage
* Bethel
* Cordova
* Dillingham
* Fairbanks
* Homer
* **Juneau** (pääkaupunki)
* Kenai
* Ketchikan
* Kodiak
* Kotzebue
* Nome
* Palmer
* Seward
* Sitka
* Unalaska
* Utqiagvik
* Valdez
* Wasilla

 |
| Hallintoalueet | 

|  |  |
| --- | --- |
|  Piirikunnat | 
* Anchorage
* Bristol Bay
* Denali
* Fairbanks North Star
* Haines
* Aleutians East
* Juneau
* Kenai Peninsula
* Ketchikan Gateway
* Kodiak Island
* Lake and Peninsula
* Northwest Arctic
* Matanuska-Susitna
* North Slope
* Petersburg
* Sitka
* Skagway
* Wrangell
* Yakutat

 |
|  Väestönlaskenta-alueet | 
* Bethel
* Chugach
* Copper River
* Dillingham
* Hoonah-Angoon
* Southeast Fairbanks
* Aleutians West
* Nome
* Kusilvak
* Prince of Wales-Hyder
* Yukon-Koyukuk

 |

 |
Arnulf Metziläistä esittävä patsas
**Arnulf Metziläinen**, ranskaksi **Saint Arnoul de Metz**, (n. 580 Nancy – 16. heinäkuuta 640 Remiremont) oli Metzin piispa.

Frankkilaisena ylimyksenä hän palveli Austrasian kuningas Teodebert II:n hovissa. Vuonna 613 hän johti kuitenkin Pipin I:n kanssa ylimystön kapinaa Brunhildea vastaan. Kapina johti lopulta Brunhilden tuhoon ja Frankkien valtakunnan yhdistymiseen, kun Neustrian kuningas Klotar II nousi kaikkien frankkien kuninkaaksi. Arnulfista tuli piispa samana vuonna.

Arnulf toimi vuodesta 623 kuningas Dagobert I:n neuvonantajana yhdessä Pippinin kanssa. Vuonna 629 Arnulf vetäytyi politiikasta ja ryhtyi erakoksi. Arnulfin poika Ansegisel meni naimisiin Pippinin tyttären Beggan kanssa. Heidän poikansa Pipin Heristalilainen oli Kaarle Suuren isoisoisä. Sen vuoksi karolingeja on joskus kutsuttu myös arnulfingeiksi Arnulfin mukaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Saint Arnulf of Metz *Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica, inc. Viitattu 6.8.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Arnorin sijainti vuonna 861 Keski-Maan kolmatta aikaa.
**Arnor** on fiktiivinen valtakunta J. R. R. Tolkienin kirjassa *Taru sormusten herrasta*.

Historia
--------

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Nimi Arnor tarkoittaa luultavasti kuninkaiden maata (sindaria: *ara* = korkea, kuningas, *(n)dor* = maa). Elendil perusti sen vuonna 3320 Toista Aikaa samaan aikaan kuin hänen poikansa Isildur ja Anárion perustivat Gondorin. Molemmat kuningaskunnat tunnettiin maanpaossa olevien númenorlaisten valtakuntina. 

Ennen Arnorin perustamista paikalla oli jo númenorilaista asutusta, koska heitä oli muuttanut Númenorin saarelta Keski-maahan melkein heti valtakunnan perustamisen jälkeen. Arnor oli enemmän haltioiden suosiossa kuin Gondor, koska Gil-galad asui haltioineen lähellä sitä. Myöhemmin Númenorin vajottua Sauronin pimeyden alle useampia númenorilaisia muutti Keski-maahan.

Gondorin kuningas Isildur, Arnorin toinen kuningas, kuoli vuonna 2 Kolmatta Aikaa Kurjenmiekkakenttien taistelussa. Hänen vanhemmat poikansa kuolivat samalla, mutta hänen nuorin poikansa Valandil selvisi ja hänestä tuli Arnorin kuningas.

Koska Valandil ei vaatinut Gondorin kruunua, valtakunta puolittui, mutta Arnorissa pysyi nimitys Korkea Kuningas kun taas Gondorissa oli "vain" Kuningas.

Arnorin pääkaupunki oli Annúminas Evendim-järvellä, mutta vuonna 861 Kolmatta Aikaa Annúminas hylättiin ja pääkaupunki siirtyi Fornostiin.

Eärendurin, Arnorin 10. kuninkaan, kuoleman jälkeen vuonna 861 Kolmatta Aikaa, Arnoria ravisteli sisällissota, joka aiheutui Eärendurin kolmen pojan kinastelusta, kenestä tulisi kuningas. Vanhin poika Amlaith sai Arnorin kruunun, mutta hänelle jäi hallittavaksi vain Arthedainin maakunta, koska hänen veljensä perustivat Cardolanin ja Rhudaurin maakunnat.

Arnorin yhdisti Arthedainin kuningas Argeleb I, kun Cardolan yhdistyi sen kanssa. Kuitenkin Arthedain tuhoutui. Arnorin kansa oli sekaisin sodista, ja Arnorin dúnedain rakensivat uudet kotinsa Rivendellistä etelään, missä heidät tunnettiin Pohjoisen Samoojina. 

Aragorn II eli kuningas Elessar lisäsi Arnorin Yhdistyneeseen Valtakuntaan, ja teki Annúminasista pääkaupunkinsa. Sauronin tuhon jälkeen Arnor oli taas turvallinen asutukselle, mutta se pysyi harvemmin asuttuna kuin Gondor, kunnes pitkän ajan päästä se alkoi olla yhtä asutettu kuin Gondor, vaikkakin sen yksi osa, Kontu, itsenäistyi.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**
Malli erään *Streptomyces*-suvun bakteerilajien fosfolipaasi D:n rakenteesta
Fosfolipaasi A1, Fosfolipaasi A2, Fosfolipaasi C ja Fosfolipaasi D
**Fosfolipaasi D** on hydrolaaseihin kuuluva entsyymi. Se katalysoi fosfolipidien fosfodiesterisidosten hajottamista ja tuotteina muodostuu alkoholijohdannainen ja fosfatidihappo. Entsyymi voi myös katalysoida fosfatidyyliryhmän siirtoa alkoholijohdannaiselta toiselle. Fosfolipaasi D on osa signaalinvälitysmekanismeja soluissa ja on tärkeä useissa proseisseissa soluissa esimerkiksi aineiden kuljetuksessa ja solujen erikoistumisessa. Entsyymiä esiintyy niin esi- kuin aitotumaisissakin soluissa. Fosfolipaasi D:n EC-numero on EC 3.1.4.4.

Toiminta
--------

Rakenteeltaan fosfolipaasi D on monomeeri ja se eristettiin ensimmäisen kerran kasveista. Ihmisen entsyymin molekyylimassa on noin 105–120 kDa. Fosfolipaasi D hydrolysoi useita fosfolipidejä esimerkiksi fosfatidyylikoliini, fosfatidyyliseriiniä ja fosfatidyylietanoliamiinia. Hydrolyysin lisäksi entsyymi voi katalysoida myös siirtoreaktioita, joissa se siirtää fosfatidyyliryhmän alkoholijohdannaiselta toiselle. Kalsiumionit aktivoivat fosfolipaasi D:n toimintaa. Ihmisen entsyymi on katalyyttisesti aktiivinen niitä ilmankin, mutta esimerkiksi monien kasvien entsyymit tarvitsevat kalsiumioneja ollakseen katalyyttisesti aktiivisia. Ollakseen aktiivinen eukaryoottien fosfolipaasi D tarvitsee toisen proteiinin ADP-ribosylaatiotekijän. Fosfolipaasi D:n katalysoiman reaktion tuotteen fosfatidihappo ja esimerkiksi koliini osallistuvat monien biologisten prosessien säätelyyn.

Fosfolipaasi D:n katalysoima reaktio on mekanismiltaan kaksivaiheinen. Ensimmäisessä vaiheessa subtraatti ja entsyymi muodostavat fosfatidyylientsyymikompleksin ja alkoholijohdannainen vapautuu. Toisessa vaiheessa nukleofiilinen yhdiste kuten vesi tai toinen alkoholijohdannainen reagoi tämä kompleksin kanssa muodostaen fosfatidihappoa tai uuden fosfolipidin. Tätä siirtoreaktiota voidaan hyödyntää teollisestikin valmistettaessa ominaisuuksiltaan räätälöityjä fosfolipidejä.

Lähteet
-------

1. 1 2  EC 3.1.4.4 - phospholipase D Brenda. Viitattu 6.3.2017. (englanniksi)
2. ↑  Thomas Scott,Eric Ian Mercer: *Concise encyclopedia biochemistry and molecular biology*, s. 504. Walter de Gruyter, 1997. ISBN 978-3110145359. (englanniksi)
3. 1 2  Donald J. Hanahan: *A Guide to Phospholipid Chemistry*, s. 92–100. Oxford University Press, 1997. ISBN 9780198024149. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 6.3.2016). (englanniksi)
4. 1 2  Dennis E. Vance,Jean E. Vance: *Biochemistry of Lipids, Lipoproteins, and Membranes*, s. 325–327. Elsevier, 2002. ISBN 978-0-444-51138-6. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 6.3.2017). (englanniksi)
5. 1 2  Xuemin Wang: *Phospholipases in Plant Signaling*, s. 3–5. Springer, 2014. ISBN 978-3-642-42010-8. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 6.3.2017). (englanniksi)
Skemaattinen esitys fosfolipideistä.- D1. Fosfaattipää eli hydrofiilinen pää
- D2. Rasvahappopää eli hydrofobinen pää
- 

**Fosfolipidit** ovat eräs lipidien alaluokka. Fosfolipideissä kolmihiilisen glyserolimolekyylin kahteen hiileen on esteröitynyt rasvahappo ja kolmanteen hiileen fosforihappo. Fosforihappoon on lisäksi esteröitynyt vielä toinen alkoholi, esimerkiksi aminoalkoholi koliini. Fosfolipidit ovat erittäin tärkeä rakennekomponentti biologisissa membraaneissa, esimerkiksi solukalvolla. Fosfolipidit muodostavat solukalvon kaksikerroksisen rungon.

Fosfolipidimolekyylin rakenne saa aikaan tiettyjä ominaisuuksia, joilla on suuri merkitys sen toiminnalle. Rasvahappopään kaksi pitkää poolitonta hiiliketjua muodostavat molekyylin hydrofobisen eli vettähylkivän pään ja polaarinen fosfaattipää alkoholeineen puolestaan hydrofiilisen, joten molekyyli on näin ollen amfipaattinen. Fosfolipidin toinen pää siis on vesihakuinen ja toinen vesipakoinen. Tällainen rakenne saa aikaan sen, että vedessä ollessaan molekyylit muodostavat kaksoiskalvon, missä hydrofobiset päät ovat toisiaan vasten kalvon sisäpuolella ja hydrofiiliset fosfaattipäät kalvon ulkopuolella vesipitoisessa ympäristössä. Kalvon rakenteen pitävät paikallaan ei-kovalentit voimat, kuten hydrofobiset vuorovaikutukset ja van der Waalsin voimat.

Aiheesta muualla
----------------

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fosfolipidi**.
* Terveysportti, metatesaurus: Fosfolipidit
* Solunetti: Fosfolipidit
* PubChem: Phospholipids (englanniksi)
Fosfiinioksidien yleinen rakenne
**Fosfiinioksidit** ovat orgaanisia fosforiyhdisteitä. Fosfiinioksidien rakennetta voidaan kuvata yleisellä kaavalla R3P=O, missä R on vety tai orgaaninen ryhmä. Monet fosfiinioksidit ovat merkittäviä liuottimia uutoissa sekä ligandeina kompleksiyhdisteissä.

Ominaisuudet ja valmistus
-------------------------

Fosfiinioksidit voidaan jakaa primäärisiin, sekundäärisiin ja tertiäärisiin fosfiinioksideihin rakenteensa perusteella. Primäärisissä fosfiinioksideissa yhdisteen fosforiatomiin on sitoutunut hapen lisäksi yksi orgaaninen ryhmä ja kaksi vetyatomia, sekundäärisissä fosfiinioksideissa orgaanisia ryhmiä on kaksi ja vetyjä yksi. Tertiäärisissä fosfiinioksideissa ei ole fosforiin sitoutuneita vetyatomeja. Primääriset fosfiinioksidit ovat stabiileja vain muutamissa tapauksissa ja sekundääriset sekä tertiääriset fosfiinioksidit ovat stabiileja. Yleensä fosfiinioksidit ovat kiinteitä aineita. Primääriset ja sekundääriset fosfiinioksidit ovat suhteellisen happamia. Fosfiinioksidien fosforin ja hapen välisen sidoksen luonne on osittain datiivisidoksen tapainen, eli sidoselektronit tulevat fosforilta. Sidospituus on poikkeuksellisen lyhyt ja sidos voimakkaasti polaarinen..

Fosfiinioksideja voidaan valmistaa hapettamalla sekundäärisiä tai tertiäärisiä fosfiineja vetyperoksidilla. Muita tapoja ovat fosforyylikloridin ja Grignard-reagenssien välinen reaktio, halogeenifosfiinien hydrolyysi sekä sekundääristen fosfiinien, fosfoniumsuolojen kuumennus tai fosfiinioksidien ja ketonien ja aldehydien välinen reaktio.

Lähteet
-------

1. ↑  Phosphine oxides *IUPAC GoldBook*. IUPAC. Viitattu 10.8.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3  Darrell C. Fee, David R. Gard & Chen-Hsyong Yang: *Phosphorus Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2006. Viitattu 10.8.2016
3. 1 2 3  Jürgen Svara, Norbert Weferling, Thomas Hofmann: *Phosphorus Compounds, Organic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2006. Viitattu 10.8.2017
4. 1 2  Louis D. Quin: *A Guide to Organophosphorus Chemistry*, s. 95-105. John Wiley & Sons, 2000. ISBN 978-0-471-31824-8. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 10.8.2017). (englanniksi)
5. ↑  D. B. Chesnut & A. Savin: The Electron Localization Function (ELF) Description of the PO Bond in Phosphine Oxide.  *Journal of The American Chemical Society*, 1999, 121. vsk, nro 10, s. 2335–2336. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 10.8.2017.  (englanniksi)
Evankelisen unionin valtiot Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa vuonna 1610.
Asiakirja Evankelisen unionin perustamisesta, joka on allekirjoitettu 14. toukokuuta 1608.
**Evankelinen unioni** eli **Protestanttinen unioni** oli kolmikymmenvuotisen sodan aikoihin toiminut Saksan protestanttien puolustusliitto.

Unioni sai alkunsa Donauwörthin kaupungissa syntyneen mellakan jälkeen vuonna 1608. Dönesworthin luterilainen enemmistö kielsi katolisilta omistusoikeuden vuonna 1606. Syntyi mellakka, jonka päätyttyä Saksan kalvinistiset ruhtinaat ja protestanttiset kaupungit tunsivat itsensä uhatuiksi, kokoontuivat Auhauseniin ja perustivat Evankelisen unionin Kurpfalzin eli Pfalzin vaaliruhtinaan Fredrik IV:n (1583–1610) johdolla. Vastalauseeksi katoliset perustivat Katolisen liigan vuonna 1609 Baijerin johdolla.

Mukana unionissa olivat Kurpfalz, Anhalt, Neuburg, Württemberg, Baden, Ansbach, Bayreuth, Kassel, Brandenburg, Ulm, Strasbourg ja Nürnberg. Liitto oli alusta asti heikko, koska voimakkaimmat protestanttiset ruhtinaskunnat kuten Saksi jättäytyivät sen ulkopuolelle. Ongelmia aiheutti myös luterilaisten ja kalvinistien keskenäiset kiistat.

Kun Pfalzin seuraava ruhtinas Fredrik V suostui Böömin kuninkaaksi 1619, muut evankelisen unionin jäsenet kirjoittivat Ulmin sopimuksen ja kieltäytyivät tukemasta häntä. Lyötyään Böömin kapinalliset keisari Ferdinand II puuttui asiaan vuonna 1621 ja antoi Pfalzin ja vaaliruhtinaan tittelin Baijerin herttua Maksimilianille. Evankelinen unioni kokoontui Heilbronnissa ja protestoi. Keisari ei kuunnellut protestia vaan sen sijaan määräsi unionin riisumaan armeijansa aseista. Mainzin sopimuksella vuonna 1621 unioni muodollisesti lakkasi olemasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Protestant Union Encyclopedia Britannica. Viitattu 24.7.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Evankelinen unioni** Wikimedia Commonsissa
**Evankelis-luterilainen kirkko Ruotsissa** (ruotsiksi:*Evangelisk-lutherska kyrkan i Sverige (ELKS))* on luterilainen kirkkokunta Ruotsissa.

Kirkko on ensimmäinen yhä olemassaoleva luterilainen vapaakirkko Ruotsissa. Vuonna 1961 syntyi Tukholmaan St Martinin seurakunta, jonka pastorina toimi teologian tohtori Tom G. A. Hardt. Vuonna 1968 tästä seurakunnasta muotoutui Evankelis-luterilainen kirkko Ruotsissa.. Kirkko sai oikeuden vihkiä avioliittoon vuonna 1974. Hardt jatkoi johtajana. .

Vuonna 1997 kirkko solmi saarnatuoliyhteyden Bengtsforsin St Petrin evankelis-luterilaiseen seurakuntaan. St Martinin seurakunnan kirkkoherra Tom G. A. Hardt kuoli 1998, jolloin kyseisen seurakunnan kirkkoherraksi valittiin St Petrin kirkkoherra Sten Rydh, joka on nykyään molempien seurakuntien kirkkoherra. Vuonna 2005 ELKS solmi kirkolliset yhteydet Luterilaiseen Konkordiakirkkoon (Lutherska Konkordiekyrkan). Kirkolla oli vuonna 2006 noin 30 jäsentä.

Kirkko määrittelee itsensä tunnustukselliseksi luterilaiseksi kirkoksi, joka haluaa edistää uskonpuhdistuksen perintöä sekä luterilaista jumalanpalvelusperinnettä, johon kuuluvat rikas liturgia ja ehtoollinen keskuksena.

Lähteet
-------

1. 1 2  "Vi är arvtagare till den lutherska tron"  20.9.2006. Dagen.  Arkistoitu 19.10.2007. Viitattu 11.6.2011. (ruotsiksi)
2. 1 2 3  Evangelisk-lutherska kyrkan i Sverige  4.6.2011. Evangelisk-lutherska kyrkan i Sverige. Viitattu 11.6.2011. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kirkon kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kristinusko Ruotsissa |
| --- |
|  |
| Historia |
|  |
| Katolisuus | 
* Katolinen kirkko Ruotsissa
	+ Tukholman hiippakunta

 |
|  |
| Protestantismi | 

|  |  |
| --- | --- |
| Luterilaisuus | 
* Ruotsin kirkko
	+ Uusevankelisuus: Evankelinen  isänmaansäätiö: Evangelisk Luthersk Mission – Bibeltrogna Vänner
* Evankelis-luterilainen kirkko Ruotsissa
* Luterilainen tunnustuskirkko
* Missionsprovinsen

 |
|  |
| Helluntaiherätys | 
* Pingst – fria församlingar i samverkan

 |
|  |
| Vapaakirkollisuus | 
* Ekumeniakirkko
	+ Baptismi Ruotsissa
	+ Metodismi Ruotsissa
* Evankelinen vapaakirkko
* Livets Ord
* Ruotsin Allianssilähetys

 |

 |
|  |
| Ekumeeniset järjestöt | 
* Ruotsin kristillinen neuvosto

 |
|  |
| Perinteet | 
* Lucian päivä

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Gloucester-luokan kevyestä risteilijästä. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Liverpool** (viirinumero 11) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Gloucester-luokan kevyt risteilijä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Town-luokka (risteilijä)*
Alus tilattiin Fairfieldin telakalta, missä köli laskettiin 17. helmikuuta 1936. Alus laskettiin vesille 24. maaliskuuta 1937 ja valmistui 2. marraskuuta 1938.

Palvelus
--------

Vuonna 1939 alus oli Itä-Intian laivastoaseman 4. risteilijäviirikössä, kunnes marraskuun puolessavälissä siirrettiin 5. risteilijäviirikköön Kiinan asemalle. Alus siirrettiin 20. toukokuuta 1940 Välimerelle, jossa se kahdeksan päivää myöhemmin osallistui Espero-saattueen taisteluun. Taistelun aikana alukseen osui yksi 4,7 tuuman kranaatti.

Alukseen osui 29. heinäkuuta lentopommi, joka ei kuitenkaan aiheuttanut merkittäviä vaurioita. Alukseen 14. lokakuuta osunut Italian ilmavoimien lentokoneen laukaisema torpedo aiheutti suuret vauriot lennättämällä muun muassa A-tornin katon pois paikaltaan. Alus tehtiin tilapäiskorjaukset Aleksandriassa, mistä se purjehti huhtikuussa Mare Islandille Kaliforniaan telakalle. Alus palasi maaliskuussa 1942 palvelukseen.

*Liverpool* liitettiin 18. risteilijäviirikköön Scapa Flowhun suojaamaan Jäämeren saattueita. Alus kuitenkin siirrettiin 5. kesäkuuta Välimerelle operaatio Harpooniin. Alukseen osui 14. kesäkuuta lentokoneesta laukaistu torpedo vasempaan kylkeen etummaisen konehuoneen kohdalle. Osuma lamautti aluksen täydellisesti, joten se piti hinata Gibraltarille. Aluksen vuoto paikattiin, jonka jälkeen se purjehti Rosythiin telakalle, jonne se saapui heinäkuussa.

Vaikka korjaukset valmistuivat heinäkuussa 1943, alus palasi palvelukseen vasta toukokuussa 1944, jolloin se siirrettiin huolto ja ylläpito tehtäviin. Alus ei kokenut uusia tehtäviä sodan aikana, vaan se siirrettiin lokakuussa 1945 Välimeren laivaston 15. risteilijäviirikköön.

Alus oli Välimerellä 15. ja 1. risteilijäviiriköissä pääosan ajasta lippulaivana, kunnes se poistettiin palveluksesta huhtikuussa 1952. Alus laitettiin poistolistalle ja siirrettiin 1958 BISCOlle romutettavaksi. Alus hinattiin 27. kesäkuuta Portsmouthiin, jonne se saapui 2. heinäkuuta McLellan Ltd:n Bo'nessin telakalle romutettavaksi.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMS Liverpool (11)**.
* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Whitley s. 109

*Town*-luokan risteilijät

|  |  |
| --- | --- |
| Southampton-luokka | *HMS Birmingham* - *HMS Glasgow* - *HMS Newcastle* - *HMS Sheffield* - *HMS Southampton* |
| Gloucester-luokka | *HMS Gloucester* - *HMS Liverpool* - *HMS Manchester* |
| Edinburgh-luokka | *HMS Belfast* - *HMS Edinburgh* |

|  |
| --- |
| Edeltäjä: Arethusa-luokka – Seuraaja: Dido-luokka |
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Town-luokan kevyestä risteilijästä. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Liverpool** oli Britannian kuninkaallisen laivaston Bristol-luokan kevyt risteilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Town-luokka (risteilijä, 1910)*
Alus tilattiin Vickers Limitediltä, missä köli laskettiin 17. helmikuuta 1909. Alus laskettiin vesille 30. lokakuuta ja otettiin palvelukseen lokakuussa 1910.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivaston 1. taistelulaivaviirikköön tiedustelijaksi. Vuonna 1913 alus siirrettiin koeajojen ja koulutuksen päätyttyä 2. risteilijäviirikköön, josta se siirrettiin edelleen 5. risteilijäviirikköön ensimmäisen maailmansodan alkaessa.

Alus osallistui 26. elokuuta 1914 Helgolandin taisteluun ja aluksen kannella ollut merimies sai surmansa sirpaleista taistelulaiva *HMS Audaciousin* ajettua miinaan 27. lokakuuta ja upottua räjähdyksen seurauksena. Se siirrettiin telakalle huollettavaksi marraskuussa moottoreissa havaittujen ja ampumatarvikkeiden varastoinnissa havaittujen vikojen vuoksi.

Tammikuussa 1915 alus liitettiin palvelukseen palatessaan 2. risteilijäviirikköön, josta se siirrettiin helmikuussa 3. risteilijäviirikköön Rosythiin. Alus osallistui Saksan keisarikunnan laivaston apuristeilijän *Kronprinz Wilhelmin* etsimiseen Länsi-Afrikan rannikolta. Se siirrettiin telakalle kesäkuussa 1915 kattiloissa havaittujen vikojen vuoksi.

Marraskuussa alus määrättiin Brindisiin, jossa se oli aina tammikuuhun 1918. Alus määrättiin marraskuussa Aegean meren laivueeseen ja se siirtyi Mustallemerelle rauhan astuttua voimaan. Alus operoi Mustallamerelle, kunnes se 1919 palasi Englantiin, missä se poistettiin palveluksesta.

*Liverpool* sijoitettiin kesäkuussa 1919 Devonportin reserviin, kunnes se siirrettiin poistolistalle maaliskuussa 1920. Alus myytiin romutettavaksi 8. marraskuuta 1921.

Lähteet
-------

* Gardiner Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Wragg, David: *Royal Navy Handbook 1914–1918*. Gloucestershire, Englanti: Sutton Publishing, 2006. ISBN 0-7509-4203-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Conway's s. 51

*Town*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| **Bristol-luokka** *HMS Bristol* - *HMS Glasgow* - *HMS Gloucester* - *HMS Liverpool* - *HMS Newcastle* |
| **Weymouth-luokka** *HMS Weymouth* - *HMS Yarmouth* - *HMS Dartmouth* - *HMS Falmouth* |
| **Chatham-luokka** *HMS Chatham* - *HMS Dublin* - *HMS Southampton* - *HMAS Brisbane* - *HMAS Melbourne* - *HMAS Sydney* |
| **Birmingham-luokka** *HMS Birmingham* - *HMS Lowestoft* - *HMS Nottingham* - *HMAS Adelaide* |
| **Birkenhead-luokka** *HMS Birkenhead* - *HMS Chester* |
| Edeltäjä: Active-luokan tiedusteluristeilijät – Seuraaja: *Arethusa*-luokka |
**Gabriel Campillo** (19. joulukuuta 1978 Madrid) on espanjalainen raskaan keskisarjan nyrkkeilijä ja WBA-liiton entinen mestari.

Ammattiura
----------

Campillo debytoi vuonna 2002. Vuonna 2005 hän voitti Espanjan-mestaruuden, kun hän kukisti Juan Nelongon kaikin tuomariäänin kymmeneräisessä ottelussa. Vuonna 2007 Campillo koki ensimmäisen tappionsa, kun Vjatšeslav Uzelkov tyrmäsi hänet kuusieräisessä ottelussa. Ottelussa ratkaistiin WBA-liiton Inter-Continental-mestari.

Seuraavan tappion Campillo koki seuraavana vuonna otellessaan EBU-liiton mestaruudesta. 12 erää kestäneen ottelun päätteeksi kaksi tuomaria näki Karo Muratin olleen parempi yhden saadessa ottelun tasan. Vuonna 2009 Campillo pääsi haastamaan WBA-liiton mestari Hugo Hernan Garayn, jonka voitti hajaäänituomiolla.

Vuonna 2010 Campillo menetti WBA-liiton mestaruuden 12 eräisen ottelun päätteeksi Beibut Šumenoville puolustaessaan sitä toista kertaa.

Vuonna 2012 Campillo otteli IBF liiton mestaruudesta silloista mestari Tavoris Cloudia vastaan mutta hävisi ottelun hajaäänituomiolla täysien erien jälkeen. Tämän jälkeen Campillo otteli tuntemattomampia nyrkkeilijöitä vastaan vaihtelevalla menestyksellä kunnes ilmoitti lopettavansa nyrkkeilemisen vuonna 2015.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

boxrec.com
**Gabriel Calamnius** (20. lokakuuta 1695 Haapajärvi – 25. toukokuuta 1754 Sulva) oli suomalainen pappi ja runoilija.

Calamniuksen vanhemmat olivat Haapajärven kappalainen Josef Calamnius (1660–1716) ja Elin Thorwöste. Hän kävi koulua Kokkolan pedagogiossa ja pääsi ylioppilaaksi vuonna 1712. Hän tuli Ylivieskan vt. kappalaiseksi vuonna 1715 ja toimi myös veronkantomiehenä. isonvihan aikana Calamnius joutui vuonna 1717 venäläisten vangitsemaksi, häntä ruoskittiin Vaasassa ja hänet pidettiin 13 viikon ajan vangittuna Turun linnassa vuonna 1718. Papiksi Calamnius vihittiin vasta vuonna 1721 Strängnäsissä Ruotsissa.

Calamnius nimitettiin Kalajoen kappalaiseksi vuonna 1726 ja hän hoiti tätä virkaa kuolemaansa saakka. Calamnius kuoli Sulvassa ollessaan matkalla Vaasaan. Calamnius oli naimisissa Catharina Forbusin kanssa ja heillä oli viisi lasta.

Calamniuksen tunnetuin teos on vuonna 1734 ilmestynyt *Suru-Runot Suomalaiset* jossa kuvataan suomalaisten koettelemuksia isonvihan aikana. Hän kirjoitti myös tilapäisrunoja häitä, syntymäpäiviä ja muita juhlatilaisuuksia varten. Calamniuksen kuoleman jälkeen hänen runojaan ilmestyi *Vähäinen cocous suomalaisista runoista* -nimisessä kokoelmassa. Tämä teos oli ensimmäinen suomenkielinen runokokoelma ja se oli myös ainoa Ruotsin vallan aikana ilmestynyt maallisia aiheita käsitellyt suomenkielinen runokokoelma.

Teokset
-------

* *Suru-Runot Suomalaiset*. 1734, uusi painos 1778
* *Vähäinen cocous suomalaisista runoista*. 1755

Katso myös
----------

* Calamnius

Lähteet
-------

* Kotivuori, Yrjö: Gabriel Calamnius. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
* Sursill sukua: Gabriel Calamnius (7.156)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Gabriel Calamnius***
Ammunnan Suomen-mestaruudesta kilpailtiin viidennen kerran Jyväskylässä 28. toukokuuta 1911. Ensimmäisen kerran ratkaistiin Suomen-mestaruus liikkuvaan tauluun 50 metrin matkalta. Tähän kilpailuun osallistui 19 ampujaa. Lisäksi mestaruus ratkaistiin perinteiseltä 300 metrin matkalta ammutulla kilpailulla, jossa ammuttiin 20 laukausta pystystä, polvelta ja makuulta. Vuosien 1909 ja 1910 mestari Heikki Huttunen ei ollut puolustamassa mestaruuttaan. Turkulaista Suomen ampumataidon ystävät -seuraa edustanut Emil Nässling voitti mestaruuden kiinteään tauluun ammuttaessa. Kilpailuun osallistui 18 ampujaa.

Vapaakivääri 3 x 20 laukausta
-----------------------------

| Sija | Kilpailija | Tulos |
| --- | --- | --- |
| 1 | Emil Nässling | 455 |
| 2 | Frans Nässling | 446 |
| 3 | Gustav Nyman | 436 |
| 4 | Lauri Kolho | 431 |
| 5 | Emil Holm | 409 |
| 6 | Huvi Tuiskunen | 391 |

Liikkuva taulu 30 laukausta
---------------------------

| Sija | Kilpailija | Tulos |
| --- | --- | --- |
| 1 | Nestori Toivonen | 598 |
| 2 | Karl Reilin | 583 |
| 3 | Iivo Väänänen | 578 |
| 4 | U. Gustafsson | 566 |
| 5 | S. Linna | 561 |
| 6 | O. Närhi | 558 |

Lähteet
-------

* 30.05.1911 Keski-Suomen Sanomat no 60
**Jesse Virtanen** (s. 4. helmikuuta 1995) on suomalainen koripalloilija.

Pelaajaura
----------

Salon Vilppaan kasvatti Virtanen teki ensiesiintymisensä miesten pääsarjatasolla kasvattajaseurassan kaudella 2012–2013, kun hän 6. lokakuuta 2012 pääsi kentälle 28 sekunniksi Korikobria vastaan. Ensimmäiset pääsarjapisteensä Virtanen teki samana vuonna 3. marraskuuta onnistuttuaan kolmen pisteen heitossa Kouvoja vastaan. Hän pelasi saman kauden aikana vielä yhdessä ottelussa, jossa otti yhden levypallon. Kaudella 2013–2014 Virtanen esiintyi Vilppaan edustusjoukkueessa 12 ottelussa noin kolme ja puoli minuuttia ottelua kohden. Hän teki otteluissaan keskimäärin 1,2 pistettä, otti 0,3 levypalloa ja antoi 0,3 syöttöä per ottelu. Vilppaan lisäksi Virtanen pelasi kauden aikana I divisioona B:ssä PeU Basketin joukkueessa 8,5 pisteen, 1,5 levypallon ja 0,6 syötön ottelukohtaisilla keskiarvoilla. Virtanen jatkaa Vilppaassa myös kaudella 2014–2015.

Lähteet
-------

* Jesse Virtanen (Arkistoitu – Internet Archive) baskethotel.com
* Jesse Virtanen basketball profile eurobasket.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  baskethotel.com
**HMS Ran** oli Ruotsin merivoimien vuonna 1877 vesillelaskettu torpedoristeilijä. Vuodesta 1882 alkaen alus oli korkeimman sodanjohdon esikunta-aluksena ja se kastettiin vuonna 1883 *HMS Drottiksi*, minkä jälkeen se oli lähinnä kuninkaallinen jahti.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Bergsunds Mekaniska Verkstads AB:lta ja se laskettiin vesille 19. heinäkuuta 1877. Alus liitettiin laivastoon marraskuussa.

Palvelus
--------

Alukselle asennettiin myöhemmin kaksi 35,6 cm torpedoputkea. Aluksen vesillelaskun kanssa saman aikaisesti vastaanotettiin Italiasta 25 kappaletta 35,6 cm torpedoa, joille rakennettiin varastorakennus. Alukselle voitiin sijoittaa 8-12 torpedoa. Aluksesta tehtiin vuonna 1879 torpedoaselajin koulutusalus.

Saman aikaisesti siitä tehtiin rannikkolaivaston korkeimman päällyston esikunta-alus. Vuonna 1882 aluksesta tehtiin sotavoimain korkeimman johdon (kuningas Oskar I ja laivaston komentaja) esikunta-alus. Raskas torpedokalusto poistettiin ja ne korvattiin neljällä 45 millimetrin M/83 -kanuunalla, joita käytettiin lähinnä kunnialaukausten ampumiseen.

Vuonna 1883 alus sai nimen *HMS Drott*, minkä jälkeen se oli lähinnä kuninkaallinen jahti. Vuonna 1895 poistettiin torpedoputket ja vuonna 1905 keulaputki. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen alus makasi lähinnä ankkurissa ja se poistettiin alusluettelosta 12. lokakuuta 1923. Alus myytiin vuonna 1924 romutettavaksi Kööpenhaminaan.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMS Ran**.
* Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan: *Örlogsfartyg - Svenska maskindrivna fartyg under tretungad flagg*. Luulaja: Svenskt Militärhistoriskt Bibliotek, 2004. ISBN 91-974384-3-X. (ruotsiksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan s. 130
**Halvat Huvit**, aluksi **Cheap Thrills**, oli vuosina 1971–1977 toiminut galleria Helsingissä Huvilakadulla. Gallerian perusti Elonkorjaajat-taiteilijaryhmä. Galleria syntyi tilaan, joka syntyi 1970-luvun ilmastossa, jossa vallalla oli poliittinen taide. Galleria oli kokeileva ja "kevyellä vaihteella toimiva".

Erilaisista paineista vapaassa galleriassa esitettiin maalausten lisäksi performanssia, sarjakuvia, installaatioita ja valokuvia. Erikoisia näyttelyitä olivat 400 postikortin kokoelma ja taiteilijoiden leimasimia sisältänyt kokoelma sekä vuonna 1974 kansainvälistä postitaidetta esitellyt *A Head Museum for the Eighties*, joka oli myöhemmin esillä Tukholmassa Moderna Museetissa. Suomalaisten taiteilijoiden lisäksi mukana oli heti alun pitäen ulkomaisia taiteilijoita.

Galleria järjesti 75 näyttelyä mutta kaatui rahapulaan. Tilan omisti Mikkolan perhe, ja Halpojen Huvien jälkeen sinne tuli Uuden Ajan Auran toimitus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jan Olof Mallander: Cheap Thrills – Halvat huvit, teoksessa *Pinx. Maalaustaide Suomessa. Tarinankertojia*, Weilin & Göös, 2003, s. 163 ISBN 951-35-6616-1

Kirjallisuutta
--------------

* *Halvoista Huveista Vihreään Taraan*, Helsingin kaupungin taidemuseo, 1993 ISBN 951-8965-17-X

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Halvat Huvit (Q18346779)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | taidegalleria |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Helsinki |
|  |
|  |

 |
**Halynana Fedorivna Romanova** (ukr. Галина Федорівна Романова; 25. joulukuuta 1918 – 3. marraskuuta 1944) oli ukrainalainen lääkäri, joka toisen maailmansodan aikana pakkosiirrettiin Saksaan hoitamaan pakkotyöläisiä.

Sepän tytär Romanovna oli aluksi Komsomolin jäsen, mutta hänet erotettiin sen jäsenyydestä isän jouduttua NKVD:n pidättämäksi. Hän valmistui lääkäriksi Saksan miehittämässä Ukrainassa ja valmistumisen jälkeen hänet pakkosiirrettiin Saksaan.

Romanovna työskenteli ensin Wildaussa ja sittemmin Oranienburgin pakkotyöleirillä. Oranienburgissa hän ryhtyi perustamaan vastarintarintaryhmää. Romanova organisoi neuvostoliittolaisia vankeja ryhtymään vastarintaan ja Konstantin Šadkevitš organisoi belgialaisia ja ranskalaisia vankeja. Osa ryhmästä jäi kiinni jo syyskuussa 1943.

Jäljelle jääneen ryhmän tarkoituksena oli ottaa yhteyttä liittoutuneisiin ja he olivat juuri käynnistämässä lähetystä Ruotsiin, kun he paljastuivat. Ryhmän jäsenistä yksi kuoli kesken kuulustelun. Romanovna tuomittiin kuolemaan 27. huhtikuuta 1944 ja hänet murhattiin 3. marraskuuta 1944.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4
**Lauda Europe** (IATA: **LW**, ICAO: **LDA**, kutsukoodi: **BEAUFORT**) on maltalainen lentoyhtiö, joka vuokraa koneitaan wet lease -sopimuksilla ja tarjoaa tilauslentoja. Sen kotipaikka on Pietà.

Lauda Europe on Ryanairin tytäryhtiö, ja sen pääasiallinen tarkoitus on lentää emoyhtiönsä lentoja wet lease -sopimuksella. Yhtiö perustettiin vuonna 2020, kun Ryanair lakkautti itävaltalaisen tytäryhtiönsä Laudan ja siirsi sen toiminnot Lauda Europelle.

Laivasto
--------

Lauda Europen Airbus A320-200 kesäkuussa 2021.
Maaliskuussa 2023 Lauda Europen laivastoon kuului 29 Airbus A320-200 -konetta, joiden keski-ikä oli 15,9 vuotta.

Lähteet
-------

1. ↑  Lauda Europe Lauda Europe. Viitattu 19.8.2021. (englanniksi)
2. ↑  List of AOC holders as at 4th August 2021 (PDF) Transport Malta. Viitattu 19.8.2021. (englanniksi)
3. ↑  Austria's Lauda to close, be replaced with new Maltese unit  28.7.2020. ch-aviation. Viitattu 19.8.2021. (englanniksi)
4. ↑  Lauda Europe Fleet Details and History Planespotters.net. Viitattu 11.3.2023. (englanniksi)

Ryanair
Irlanti **Ryanair**  

Puola Buzz • Malta Lauda Europe • Malta Malta Air • Yhdistynyt kuningaskunta Ryanair UK  

*Entiset:* Itävalta *Lauda* • Yhdistynyt kuningaskunta *London European Airways*
**Lauderdale-riitti** on yksi Vanhan ja Hyväksytyn Skottilaisen Riitin (Ancient & Accepted Scottish Rite) monista versioista, joka on käytössä kansainvälisessä Le Droit Humain vapaamuurarijärjetössä kautta maailman. Muita järjestössä käytössä olevia riittejä ovat ainakin Emulation, Georges Martin, Irish, Skottilainen (perinteinen) ja Verulam.

Lauderdale-riitin synty sijoittuu 1900-luvun alkuun, jolloin Englantilaiset teosofi-henkiset jäsenet halusivat palauttaa riittiin uskon Jumalaan ja/tai Korkeampaan voimaan. Kun Ranskasta oli saatu tähän lupa, valmistui vuonna 1904 nk. Dharma-riitti, joka tunnettiin myös muokkaajiensa Annie Besanttin ja Charles Webster Leadbeaterin mukaisesti nimellä Besant-Leadbeater. Tässä uudistetussa riitissä yritettiin palauttaa vapaamuurariuden esoteerisia ja mystisiä puolia takaisin. Tämän myötä Le Droit Humain -järjestöä alettiin kutsumaan ennen kaikkea henkiseksi järjestöksi, ja niinpä sitä on kutsuttu myös joskus okkultiseksi vapaamuurariudeksi. Lopulta historian hämärään jääneistä syistä Dharma-riittiä alettiin kutsumaan nimellä Lauderdale.

Perimmältään Skottilaisena riittinä, Lauderdale käsittää luonnollisesti 33-astetta, jakautuen kuitenkin esim. Suomen Muinaisesta ja Oikeutetusta Riitistä poiketen neljään eri kategoriaan, joita kutakin symboloi väri:

**Vertauskuvalliset eli siniset loosit (sininen muurarius)**

1. Hyväksytty Vapaamuurarioppipoika
2. Vapaamuurariammattilainen
3. Mestari-Muurari
**Punaiset työpajat eli kapitulit (punainen muurarius)**

4. Salainen Mestari
5. Täydellinen Mestari
6. Uskottu Sihteeri
7. Tuomari
8. Rakennusten Valvoja
9. Yhdeksän Valitsema Mestari
10. Viidentoista Valitsema Mestari
11. Ylevä Valittu Ritari
12. Mestari-Arkkitehti
13. Eenokin Kuninkaallinen Kaari
14. Pyhän Haudan Skottilainen Suur-Ritari eli Suuri, Valittu, Täydellinen ja Ylevä Muurari
15. Idän ja Miekan Ritari
16. Jerusalemin Ruhtinas
17. Idän ja Lännen Ritari
18. Heredomin Ruusuristi-Ritari
**Filosofiset työpajat eli areopagit (musta muurarius)**

19. Suur-Ylipappi eli Ylevä Skottilainen Ritari
20. Ylevä Ruhtinas eli Ikuinen Mestari
21. Noakiitti eli Preussilainen Ritari
22. Libanonin Ruhtinas eli Kuninkaallinen Kirves
23. Tabernaakkelin Päämies
24. Tabernaakkelin Ruhtinas
25. Vaskisen Käärmeen Ritari
26. Laupeuden Ruhtinas
27. Temppelin Hallitseva Komentaja
28. Auringon Ritari eli Vihitty Ruhtinas
29. Pyhän Andreaksen Ylhäinen Skottilainen Ritari
30. Ylhäinen Valittu Kadosh-Ritari
**Hallinnolliset asteet (valkoinen muurarius)**

31. Suur-Inkvisiittori Komentaja
32. Kuninkaallisen Salaisuuden Ylevä Ruhtinas
33. Suur-Ylitarkastaja

Lähteet
-------

* Suomen suurloosi r.y.: *Suomen V. ja O.M. Rituaali*, s. 5-132. Helsinki: Suomen suurloosi r.y. 1991.

* Ahtokari, Reijo: *Vapaamuurarius A-Ö*, s. 319. Helsinki: Suomen Rose Croix Yhdistys, 2005. ISBN 951-98611-1-4.

* Graae, Kyllikki: *Mestarimuurarin käsikirja*, s. 7-8. Helsinki: KYVJ Le Droit Humain Suomen Liitto ry, 2007.

### Viitteet

1. ↑  British Federation, Englanniksi.
2. ↑  The Eastern Federation, Wikipedia.

Aiheesta muualla
----------------

* LE DROIT HUMAIN International (Arkistoitu – Internet Archive)
**Laudes** on läntisten kirkkojen, katolisen, anglikaanisen ja luterilaisten kirkkojen käyttämä liturginen hetkipalvelus (aamurukous). Se kuuluu vesperin ja kompletorion ohella ns. suuriin rukoishetkiin. Laudes on perinteisesti rukoiltu aamulla klo 6-8 välisenä aikana. Ortodoksisissa kirkoissa sitä vastaa aamupalvelus.

Rukoushetkien rungon muodostivat jo varhain Vanhan testamentin psalmit. Niihin liitettiin Raamatun lukeminen ja mietiskely. Jeesuksen opettaman Herran rukouksen lisäksi keskeisimpiin rukoushetkiin kuuluu jokin Uuden testamentin kiitoslauluista, Sakariaan, Marian tai Simeonin kiitoslaulu.

Laudeksen, kuten minkä tahansa rukoushetken voi johtaa pappi, seurakunnan työntekijä tai muu seurakuntalainen. 

Ne voidaan toteuttaa rikkaasti tai pelkistetysti, lukien tai laulaen.

**Laudeksen järjestys Suomen ev. lut. kirkon jumalanpalvelusten kirjan mukaisesti:**

* Johdanto (Herra, avaa minun huuleni - -)
* Virsi, voidaan jättää pois
* Psalmi antifoneineen
* Raamatunluku
* Lyhyt vastauslaulu, responsorio (voidaan jättää pois)
* Puhe tai mietiskelyteksti voidaan pois
* Uuden testametin kiitoshymni, Sakariaan kiitoslaulu (Benedictus) antifoneineen
* Rukousjako (vuororukous, esirukous, päivän rukous)
* Herran rukous
* Ylistys (Benedicamus)
* Siunaus
* Virsi tai musiikkia (voidaan jättää pois)

Lähteet
-------

1. ↑  *Palvelkaa Herraa iloiten Jumalanpalveluksen opas*, s. 52-53. Kirkkohallitus Jumalanpalveluselämä ja musiikkitoiminta, 2009. Suomen ev. lut. kirkon kirkkohallituksen julkaisuja 2009:9.
2. ↑  *Suomen ev. lut.kirkon kirkkokäsikirja I-III, I Jumalanpalvelusten kirja*, s. 80-. Kirjapaja.
**Eero Mikael Haapala** (s. 28. huhtikuuta 1996 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa kaudella 2017 Uudenmaan Nelosessa pelaavaa FC Espoon reservijoukkuetta. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Haapala on aiemmin urallaan pelannut kasvattajaseuransa FC Hongan riveissä muun muassa Veikkausliigaa.

Varhainen ura
-------------

Haapala aloitti uransa espoolaisessa FC Kasiysissä 6-vuotiaana. Pelattuaan seurassa kaksi vuotta hän siirtyi FC Honkaan.

FC Honka
--------

Haapala edusti juniorivuosinaan FC Honkaa muun muassa B- sekä A-poikien SM-sarjoissa. Lisäksi hän pelasi Kakkosta Pallohongan paidassa kausina 2013–2015.

Pääsarjatasolla Haapala debytoi 31. elokuuta 2014 kotiottelussa Vaasan Palloseuraa vastaan. Ottelu päättyi FC Hongan 1–2-tappioon, ja Haapala pelasi ottelussa 44 minuuttia.

Haapala pääsi edustusjoukkueen mukaan toistamiseen 14. syyskuuta Rovaniemen Palloseuran vieraana. Rovaniemen keskuskentällä pelattu ottelu päättyi isäntien 2–1-voittoon. Haapala vaihdettiin ottelussa kentälle ensimmäisen puoliajan loppupuolella.

FC Honka sijoittui Veikkausliigassa 11:ksi, ja säilytti sarjapaikkansa. Seuralla ei kuitenkaan ollut resursseja hakea liigalisenssiä ensi kaudelle, ja FC Hongan edustusjoukkueen vuodet Veikkausliigassa päättyivät. Edustusjoukkue aloitti kauden päätteeksi yhteistyön liikuntapalveluyritys Esportin kanssa, ja sai farmijoukkueensa sarjapaikan Kakkosesta seuraavalle kaudelle.

Kaudella 2015 Haapala esiintyi neljässä edustusjoukkueen ottelussa, joista kolmessa hän pelasi täydet minuutit. Kausi päättyi espoolaisten osalta suureen pettymykseen, sillä ylivoimaisesta lohkovoitostaan huolimatta joukkue hävisi Ykkösen nousukarsinnassa Kokkolan Palloveikoille yhteismaalein 1–2.  

Haapala teki todellisen läpimurron edustusmiehistöön kaudella 2016. Hän pelasi kahdeksassa Kakkosen ottelussa, ja viimeisteli niissä kaksi maalia. Kausi jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä Haapala aloitti varusmiespalveluksen Kaartin jääkärirykmentissä 4. heinäkuuta 2016, eikä pelannut sittemmin edustusjoukkueen otteluissa.

FC Espoo
--------

Haapala siirtyi FC Espoon reservijoukkueeseen tammikuussa 2017. Hän on pelannut Uudenmaan Nelosessa 12:ssa sarjaottelussa, ja onnistunut maalinteossa kahdeksan kertaa.

Muuta
-----

Haapala edusti Kaartin jääkärirykmenttiä sotilaiden SM-kilpailuissa Tampereella 23.–26. elokuuta 2016. Kaartin jääkärirykmentti voitti turnauksen finaalissa Karjalan lennoston lukemin 2–0, ja juhli kultaa häviämättä otteluakaan.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Eero Heikki Valanne** (8. heinäkuuta 1920 Helsinki – 31. heinäkuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen lastenlääkäri, jota pidetään suomalaisen lastenpsykiatrian uranuurtajana.

Valanne toimi Helsingin Lastenklinikalla ensin apulaislääkärinä 1950-luvun alusta, välillä Lapinlahden sairaalan lääkärinä 1955–1957 ja Hesperian sairaalassa 1958, kunnes aloitti vuonna 1958 ensimmäisenä lastenpsykiatrian erikoislääkärinä Lastenklinikalla. Hän korosti, että sairaus ja sairaalaan joutuminen aiheuttavat stressiä lapselle ja koko perheelle, minkä takia monia sairaalan toimintatapoja, kuten kivunlievitystä ja vanhempien läsnäoloa, kehitettiin Valanteen ansiosta lapsia paremmin huomioon ottaviksi.

Valanne toimi myös Mannerheimin Lastensuojeluliiton lastenpsykiatrina 1951–1953, Uudenmaan terveydenhuollon opetusalueen mielenterveyslääkärinä 1954–1961 sekä Helsingin kaupungin lastenpsykiatrian toimiston lääkärinä 1954–1959. Vuodesta 1956 hän toimi Lastensuojelun Keskusliiton hallituksen varapuheenjohtajana. Hän julkaisi erikoisalaltaan monia tutkimuksia ja vuonna 1971 kirjan *Lastenpsykiatria* yhdessä Vappu Taipaleen kanssa.

Julkaisuja
----------

* Selander, Per & Valanne, Eero H.: *Lapsen kotilääkäri*. Helsinki: Otava, 1962. 7. painos 1974.
* Taipale, Vappu & Valanne, Eero H.: *Lastenpsykiatria*. Helsinki: WSOY, 1971. 5. painos 1984.

Aiheesta muualla
----------------

* Arajärvi, Terttu: "Henkilökuva : lastenpsykiatri, LL Eero Valanne", julkaisussa *Pahantapaisista pojista ja tytöistä itkeviin vauvoihin : yli 100 vuotta lasten mielenterveystyötä*, s. 168-169.
* Pentti, Riitta: *Eero Heikki Valanteen (1920–1972) kirjallinen toiminta vuosina 1947–1972*, Stakes 1996. ISBN 951-33-0153-2.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kuolleita.  *Helsingin Sanomat*, 5.8.1972, s. 7. Näköislehti (maksullinen).
2. ↑  Tuuteri, Leena: Lastentautioppiin erikoisaloja *Arvo Ylpön muistosivusto*. Viitattu 27.6.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |