recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli kertoo kyborgista. Terminator-tuotesarjasta on oma artikkelinsa.*

**Terminator** eli **Cyberdyne Systems Series T-800 / T-850 Model 101**, suomeksi joskus **Terminaattori**, on kyborgi, joka teki ensiesiintymisensä tieteis-toimintaelokuvassa *Terminator – tuhoaja* (1984). Hahmo on esiintynyt myös elokuvasarjan muissa osissa *Terminator 2 – Tuomion päivä* (1991), *Terminator 3: Koneiden kapina* (2003), *Terminator – Pelastus* (2009), *Terminator Genisys* (2015) ja *Terminator: Dark Fate* (2019). Terminatorin alkuperäinen esittäjä on näyttelijä Arnold Schwarzenegger. Elokuvassa *Terminator – Pelastus* hahmo on luotu digitaalisesti, eikä Schwarzenegger näyttele sitä.

Ominaisuudet
------------

Terminatorin runko
Elokuvasarjan jokaisessa osassa on päivitetty Terminator-tyyppi, joka näyttää samalta kuin edeltäjänsä mutta on jollain tavalla edistyneempi. Elokuvasarjan kahdessa ensimmäisessä osassa ja uusimmissa osissa esiintyy tyyppi T-800 ja kolmososassa T-850. Varhaisin T-800 oli valmistettu titaaniseoksesta ja sitä seuranneet mallit koltaaniseoksesta, joka kestää yli 430 asteen kuumuutta paremmin kuin titaani. Rungon päällä on orgaaninen kerros ja iho, joka saa Terminatorin näyttämään ihmiseltä. Malli 101 näyttää Arnold Schwarzeneggeriltä, muilla malleilla on eri näyttelijöiden kasvot.

Jotta uusi Terminator ei tarvitsisi koulutusta, siihen on ohjelmoitu aikaisempien Terminatorien kokemukset, jotka on ladattu talteen niiden huollon yhteydessä.

Terminator pystyy huijaamaan ihmisiä uskomaan sitä ihmiseksi, mutta koirat kykenevät havaitsemaan sen kyborgiksi.

Tuotanto
--------

Schwarzeneggerin esittämä Terminator on iso ja lihaksikas. Ohjaaja James Cameron oli alun perin suunnitellut rooliin vähäpätöisemmän kokoista näyttelijää. Cameron on kertonut, että Terminatorin hahmon idea oli tullut hänelle painajaisunessa.

Muussa mediassa
---------------

Elokuvasarjan ohella Terminator-hahmo on esiintynyt myös sarjakuvissa. Frank Millerin neliosaisessa sarjakuvateoksessa *RoboCop vs. The Terminator* se esiintyy RoboCopin kanssa ja Dark Horsen sarjakuvakirjassa *Alien-* ja *Predator*-universumissa. Hahmo esiintyy myös ladattavana bonushahmona *Mortal Kombat 11* -pelissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Fred Blunden: Terminator: 12 Things You Didn’t Know About The T-800 *Screen Rant*.  3.2.2016. Viitattu 13.7.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Terminator** Wikimedia Commonsissa

*Terminator*

|  |  |
| --- | --- |
| Elokuvat | 
* Terminator – tuhoaja
* Terminator 2 – Tuomion päivä
* Terminator 3: Koneiden kapina
* Terminator – Pelastus
* Terminator Genisys
* Terminator: Dark Fate

 |
| Televisio | 
* Terminator: Sarah Connorin aikakirjat

 |
| Sarjakuvat | 
* RoboCop vs. The Terminator

 |
| Hahmot | 
* Terminator
* Skynet
* T-1000
* John Connor

 |
Autopuhelin
**Autopuhelin** on autoon kiinteästi asennettavaksi ja siinä käytettäväksi tarkoitettu matkapuhelin. Autopuhelimien suosio oli suurimmillaan 1970–1980-luvuilla. Jälkimmäisen vuosikymmenen lopulla myyntiin tulivat ensimmäiset käytännölliset kädessä pidettävät matkapuhelimet, joiden vuoksi autopuhelimien suosio alkoi nopeasti vähentyä. Matkapuhelimen käyttö laajeni autoilusta kaikkiin tilanteisiin ja autopuhelimen sijasta alettiinkin puhua yleisesti matkapuhelimista tai "kännyköistä". 

Autopuhelimet säilyivät sen jälkeenkin muutamien käyttäjäryhmien suosiossa, sillä käsipuhelimien yleensä käyttämien verkkojen, kuten NMT-900, peittoalue oli aluksi huomattavasti suppeampi, ja toisaalta kiinteästi ajoneuvoon asennettujen autopuhelimien kuuluvuus yleensä parempi. Vaikka kummankin NMT-verkon puhelimia oli saatavilla sekä käsipuhelimina että autopuhelimina, autopuhelimet olivat esimerkiksi Suomessa yleensä joko niin sanotun "nolla-sukupolven" ARP- tai ensimmäisen sukupolven NMT-450 -puhelimia. Myös GSM-verkossa toimivia autopuhelimia on valmistettu.

Ruotsissa avattiin vuonna 1956 automaattinen MTA- (*Mobiltelefonisystem A*) matkapuhelinverkko. Sen autoon kiinteästi asennettu laitteisto sisälsi valintakiekon numeron valitsemiseksi. Tätä matkapuhelinverkkoa seurasivat myöhemmin MTB- ja MTD -verkot. Jälkimmäistä vastaava Autoradiopuhelin (ARP) -verkko avattiin Suomessa vuonna 1971. Norjassa oli vastaava OLT-verkko vuosina 1966–1990.

Lähteet
-------

1. ↑  *CD-Facta 2005 : suomenkielinen tietosanakirja*. Artikkeli: autopuhelin. Helsinki: WSOY, 2004. ISBN 951-0-29149-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Autopuhelin** Wikimedia Commonsissa
Giacomo Zanella Vicenzassa
 Giacomo Zanellan muistomerkki
**Giacomo Zanella** (9. syyskuuta 1820 – 17. toukokuuta 1888) oli italialainen runoilija.

Elämäkerta
----------

Zanella syntyi Vicenzan lähellä Chiampossa, ja hän sai pappiskoulutuksen. Pappisvihkimyksen jälkeen hänestä tuli kotipaikkakuntansa seminaarin opettaja, mutta hänen isänmaalliset sympatiansa herättivät Itävallan viranomaisten suuttumuksen, ja hiippakuntansa suojelusta huolimatta hän joutui eroamaan vuonna 1853. Venetsian vapautumisen jälkeen Italian hallitus myönsi Zanellalle professuurin Padovassa, ja hänen ensimmäisen runokokoelmansa ilmestyttyä vuonna 1868 hän saavutti mainetta runoilijana.

Vuonna 1872 äidin kuoleman aiheuttama suru aiheutti Zanellalle mielenterveysongelman, ja hän luopui professuurista. Täydellisen ja pysyvän toipumisensa jälkeen Zanella rakensi itselleen huvilan kotijokensa Astichellon rannalle ja asui siellä rauhassa kuolemaansa asti vuoteen 1888.

Zanellan viimeisin julkaistu teos sisältää sarjan ainutlaatuisen kauniita sonetteja, jotka on osoitettu joelle ja jotka muistuttavat Wordsworthin "Sonetteja Duddonille" mutta ovat muodoltaan täydellisempiä, sekä tyhjästä säkeistöstä koostuvan idyllin "Il Pettirosso" ("Punarinta"), joka muistuttaa yhtä vahvasti vaikkakin sattumalta Coleridgen samankaltaisia teoksia. Zanellan oodi Danten muistolle ja Suezin kanavan avaamisesta kertova oodi ovat erittäin arvokkaita.

Zanellan muusta tuotannosta yksilöllisimpiä ovat ne, joissa hän on syvästi aikansa ongelmien vaikuttamana pyrkinyt sovittamaan yhteen tieteen ja uskonnon, erityisesti hieno John Miltonin ja Galileon välinen dialogi, jossa Milton, vaikuttuneena Galileon ennusteista tieteellisen edistyksen älyllisistä seurauksista, päättää "oikeuttaa Jumalan tiet ihmisille". Zanella oli avarakatseinen ja isänmaallinen kirkonmies, ja hänen luonnettaan pidetään oikeutetusti yhtä suuressa arvossa kuin hänen runouttaan, jota tuskin voi kutsua voimakkaaksi mutta jota leimaa kuitenkin erityinen tyylikkyys ja hienostuneisuus, ja se lunastaa oman paikkansa modernissa italialaisessa kirjallisuudessa.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Giacomo Zanella 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* IdRef

 |

 |
Siperia
Siperia
Siperia
**Autonominen sosiaalikeskus Siperia** eli **Siperia** oli asunnottomien yönä 17. lokakuuta 2002 vallattu, Länsi-Herttoniemessä sijainnut puutalo. Talo oli alun perin ollut asuinkäytössä, mutta ennen valtausta se oli ollut tyhjillään jo pitkään ja alkanut ränsistyä. Talo tunnettiin aiemmin nimellä *Huvila 71*. Uusi nimi juontui valtauksen alkuaikojen talvilämpötiloista.

Valtauksen tarkoitus oli kunnostaa huvila tilaksi nuorten omaehtoiselle sosiaalikeskukselle. Talossa järjestettiin poliittista toimintaa, bileitä ja työpajoja sekä ylläpidettiin pientä kirjastoa ja vietettiin aikaa muuten vaan. Tiloissa toimi keskiviikkoiltaisin pieni kahvila, *Café Laika*. Talon viralliset yhteydet hoiti Vapaa katto ry. Talon asioista päätettiin maanantaisin pidetyissä talokokouksissa.

Yöllä 13. kesäkuuta 2006 talo tuhoutui tulipalossa. Talo oli palon syttyessä tyhjillään.

Katso myös
----------

* Talonvaltaus
* Sosiaalikeskus

Lähteet
-------

1. ↑  Helsingin Sanomat: Villa Siperia paloi Herttoniemessä (Arkistoitu – Internet Archive). Julkaistu 14.6.2006. Viitattu 16.4.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Siperian kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kyi apso** on tiibetiläinen koirarotu. Sen toinen nimitys *Kinnaur Sheepdog* on hieman harhaanjohtava, sillä Kinnaurin alue kuuluu Intiaan.

Ulkonäkö
--------

Rotu muistuttaa jonkin verran tiibetinmastiffia, joskin sillä on tätä pörröisempi pää, pidemmät korvat, hoikempi rakenne ja pidemmät raajat. Häntä on ylös kiertyvä. Karvapeite muodostaa kuonossa parran. Väritys on tavallisesti musta vaalein merkein, vaikka muitakin vaihtoehtoja esiintyy. Säkäkorkeus on n. 65 cm ja paino n. 36 kg.

Nimensä mukaisesti rotu on todella karvainen, ja sillä on pitkänomainen runko. Korvat ovat riippuvat. Eturaajat ovat takaraajoja lyhyemmät.*lähde?*

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Kyi apso on itsenäinen, itsepäinen, erittäin älykäs, energinen, ketterä ja atleettinen. Se on vieraita kohtaan aggressiivinen ja vaatii huolellisen koulutuksen jotta sen syvään juurtunutta puolustusviettiä reviiriään kohtaan voidaan kontrolloida. Se ilmoittaa tunkeilijoista syvällä, sointuvalla haukulla.

Alkuperä
--------

Kyi apso on kotoisin Tiibetin syrjäiseltä alueelta, erityisesti Kailasvuoren ylätasangolta, ja on alkuperältään muinainen. Sitä käytetään ensisijaisesti asumusten vartiointiin, mutta tarvittaessa myös eläinlaumojen puolustamiseen.

Kyi apso oli Tiibetin ulkopuolella tuntematon ennen vuotta 1937, jolloin tutkimusmatkailija Frederick Marshman Baileyn vaimo Irma pani merkille erään yksilön, joka kuului 13. Dalai Lamalle, ja otti siitä valokuvan. Seuraavan kerran rodusta kuultiin länsimaissa 1970-luvulla, jolloin Luoteis-Nepalissa olleet amerikkalaiset kenttätyöntekijät huomasivat joitain yksilöitä, joita vietiin rajan yli. Seuraavien vuosien aikana toiset amerikkalaiset kenttätyöntekijät onnistuivat etenemään Kailasvuorelle, mistä he hankkivat kolme kyi apson pentua - uroksen ja kaksi narttua.

1990-luvulle mennessä yhteensä kuusi rodunedustajaa oli viety Yhdysvaltoihin. Kantapopulaatio lisääntyi onnistuneesti, ja populaation koko alkoi kasvaa tasaisesti. Lopulta perustettiin paikallinen rotujärjestö.

### Etymologia

*Kyi* tarkoittaa koiraa ja *apso* karvaista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 625-626. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Kinnaur Sheepdog
**Autonominen järjestelmä** (*AS*, *Autonomous System*) tarkoittaa Internetin TCP/IP-reititysprotokollissa käytettävää yksittäisen toimijan (esimerkiksi verkko-operaattorin) verkkokokonaisuutta.

Autonomisen järjestelmän omistaja vastaa tiettyjen IP-osoitteiden liikenteen reitityksestä perille. Autonomisten järjestelmien on tunnettava toisensa ja niiden on käytettävä erityisesti autonomisten järjestelmien väliseen reititykseen suunniteltua reititysprotokollaa (Internetin runkoverkossa yleensä BGP-protokollaa) IP-osoitteistaan kertomiseen.

Jokaisella autonomisella järjestelmällä on numerotunnus (ASN), joiden jakamisesta vastaa *Internet Assigned Numbers Authority* (IANA) ja alueelliset Regional Internet Registry organisaatiot. Alun perin nämä numerotunnukset olivat 16-bittisiä, mutta laajennettujen 32-bittisten tunnusten käyttö alkoi vuonna 2007 autonomisten järjestelmien lukumäärän kasvun vuoksi.

Maailman IP-osoiteavaruus oli vuonna 2004 jakaantunut jonkin verran alle 200 000:een osaan. Jokaisen autonomisen järjestelmän on varauduttava muistamaan jokainen osoiteavaruuden osa ja siitä vastaava autonominen järjestelmä.

Autonomisten järjestelmien merkitys on tärkein Internetin runkoverkon reititykselle. Koska runkoverkossa ei ole oletusreittiä, kaikkien runkoreitittimien on oltava tietoisia kaikkien verkko-osoitteiden mahdollisista reiteistä. Tyypillisesti kukin AS on yhteydessä useisiin muihin AS:iin ja mainostaa sekä omia verkkojaan että kaikkia verkkoja, joista se on tietoinen (koko reititystaulua). Reititysprotokollat ja -algoritmit luovat tästä tiedosta paikallisen reititystaulun liikenteen edelleenlähettämiseksi. 

Useimpien AS:ien sisällä on oma sisäinen reititysjärjestelmä liikenteen ohjaamiseksi eri asiakkaille. AS:en käyttäminen piilottaa nämä yksityiskohdat ja kun IP-osoitteet pyritään jakamaan suurina verkkoavaruuksina suurille operaattoreille, pystytään runkoverkon reititystaulu pitämään kohtuullisen kokoisena.

Katso myös
----------

* Regional Internet Registry
* Local Internet Registry
* Reititysprotokolla
* FICIX
*Moskovskije vedomostin* etusivu vuodelta 1856.
**Moskovskije vedomosti** (ven. Моско́вские ве́домости, "Moskovan tiedonannot") oli Moskovassa vuosina 1756–1917 ilmestynyt venäläinen sanomalehti.

*Moskovskije vedomosti* oli pietarilaisen *Sankt-Peterburgskije vedomostin* jälkeen Venäjän toiseksi vanhin sanomalehti. Se kuului vuoteen 1909 saakka Moskovan yliopistolle. Vuosina 1779–1789 lehteä vuokrasi Nikolai Novikov, jonka aikana se julkaisi uutisten lisäksi myös artikkeleita kirjallisuudesta, tieteestä ja taiteesta. 1840-luvulla toimittaja Jevgeni Koršin aikana *Moskovskije vedomosti* oli Venäjän johtava liberaali sanomalehti. Vuonna 1852 se julkaisi Ivan Turgenevin kielletyn muistokirjoituksen Gogolista, mikä johti kirjailijan pidätykseen.

Vuodesta 1863 lähtien *Moskovskije vedomostista* tuli Mihail Katkovin johdolla oikeistolaisten ja monarkistien äänenkannattaja. Hallituksesta riippumattomana sillä oli huomattava vaikutus viranomaisten päätöksiin. Katkovin kuoltua toimittaja Sergei Petrovskin aikana lehti oli poliittisesti väritön. Vuonna 1896 viranomaiset nimittivät toimittajaksi Katkovin työtoverin Vladimir Gringmutin. Vuoden 1905 vallankumouksen aikana *Moskovskije vedomosti* kävi taistelua vallankumouksellisia ja liberaaleja vastaan ja siitä tuli vasta perustetun Venäläisen monarkistipuolueen äänenkannattaja.

Vuonna 1909 toimittajaksi tuli Lev Tihomirov, joka pyrki muuttamaan *Moskovskije vedomostin* Pjotr Stolypinia tukevaksi puolueettomaksi oikeistolehdeksi. Vuodesta 1914 lähtien lehteä julkaisivat ja toimittivat Nazarevskin veljekset, joiden aikana se oli Moskovan monarkistien äänenkannattaja. Toisin kuin suurin osa muista oikeistolehdistä *Moskovskije vedomosti* jatkoi ilmestymistään myös helmikuun vallankumouksen jälkeen. Bolševikit lakkauttivat sen heti kaapattuaan vallan.

*Moskovskije vedomosti* oli 1800-luvun puoliväliin saakka Venäjän suurin sanomalehti. Sen levikki oli Novikovin aikana lähes 4 000, vuonna 1862 6 000 ja vuosina 1865–1866 12 000 kappaletta. Lehti ilmestyi vuoteen 1842 saakka kahdesti viikossa, sen jälkeen kolmesti ja vuonna 1859 siitä tuli päivälehti.

Lähteet
-------

1. 1 2  Moskva: Entsiklopeditšeski spravotšnik *dic.academic.ru*.  1992. Viitattu 6.1.2016.
2. 1 2 3  Bolšaja sovetskaja entsiklopedija *dic.academic.ru*. Viitattu 6.1.2016.
3. ↑  Entsiklopeditšeski slovar *dic.academic.ru*.  2009. Viitattu 6.1.2016.
4. ↑  Kratkaja literaturnaja entsiklopedija *feb-web.ru*. Viitattu 6.1.2016.
5. 1 2  Tšornaja sotnja: Istoritšeskaja entsiklopedija 1900–1917 *black\_hundred.academic.ru*.  2008. Viitattu 6.1.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Moskovskije vedomosti** Wikimedia Commonsissa
**Toxodon** oli suuri esihistoriallinen sukupuuttoon kuollut kavioeläin joka eli noin 3,6 miljoonaa – 11 700 vuotta sitten plioseeni- ja pleistoseenikausilla. Sen on osoitettu olevan sukua sarvikuonoille, hevoseläimille ja tapiireille. Se oli suurikokoinen kasvinsyöjä jonka hampaat olivat saman kaltaiset kun jyrsijöillä.

Kuvaus
------

### Vartalo ja raajat

Toxodon oli noin kolme metriä pitkä ja noin 1,5 metriä korkea ja sen arvellaan painaneen noin 1 000–1 500 kilogrammaa. Löydettyjen fossilien suuret, tukevat luut osoittavat että ne tukivat suurta ja raskasta vartaloa. Sen on arveltu muistuttaneen lyhyttä sarvikuonoa jolla on virtahepomainen pää. Jalat olivat lyhyet ja leveät. Sillä oli kolme varvasta joista keskimmäiselle varpaalle kohdistui suurin osa painosta.

### Pää ja hampaat

Toxodon kallo Valencian luonnontieteellisessä museossa.
Kalloissa olevien sieraimien aukon perusteella sen kuono oli hyvin kehittynyt. Se oli kasvinsyöjä ja sen hampaat olivat saman kaltaiset kun jyrsijöillä. Ne olivat kaarevat ja kasvoivat sitä mukaa kun ne kuluivat. Etuhampaiden jälkeen oli suuri pitkä hampaaton alue ennen poskihampaita.

Ravinto
-------

Toxodon söi kasveja. Sen oletettin laiduntaneen ja syöneen heinää ja muita maassa kasvaneita kasveja. Kuitenkin sen hampaista tehdyissä kemiallisissa analyyseissä on todettu sen syöneen myös oksia, lehtiä sekä muuta maanpinnan yläpuolella olevaa kasvillisuutta.

Fossiililöydöt
--------------

Kuvasi lajin ensimmäisenä Richard Owen vuonna 1837 Darwinin 26. marraskuuta 1833 HMS Beaglen toisella matkalla löytämän kallon perusteella. Sen on osoitettu olevan sukua sarvikuonoille, hevoseläimille ja tapiireille. Se on ollut endeeminen Etelä-Amerikan laji.

Lähteet
-------

1. ↑  †Toxodon Owen 1837 (notoungulate) *Fossilworks*.  Arkistoitu 7.10.2020. Viitattu 10.2.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  Toxodon *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 10.2.2020. (englanniksi)
3. 1 2  Frido Welker & Matthew J. Collins & Ross D. E. MacPhee: Ancient proteins resolve the evolutionary history of Darwin’s South American ungulates.  *Nature*, 2015, 522. vsk, nro 7554, s. 81–84. doi:10.1038/nature14249. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 10.2.2020.  (englanniksi)
4. 1 2 3 4 5 6  Brewer, Pip: What was Toxodon? *The Natural History Museum, London*.  9.4.2018. Viitattu 10.2.2020. (englanniksi)
5. ↑  Uchytel, Roman: Toxodon (Toxodon Owen, 1837) *Prehistoric Fauna*. Viitattu 10.2.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Yong, Ed: Darwin’s "Strangest" Beast Finds Place on Tree *National Geographic*.  18.3.2015. Viitattu 10.2.2020. (englanniksi)
* Hublin, Jean-Jacques & Welker, Frido & Jacob, Sandra et al.: Protein is the clue to solving a Darwinian mystery *Max-Planck-Gesellschaft*.  18.3.2015. Viitattu 10.2.2020. (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q131467
* EoL: 4524228
* Fossilworks: 43405
* GBIF: 4829919
* IRMNG: 1305015
* NCBI: 1563121

 |

 |
Matematiikassa **Lusinin lause** (tai myös **Luzinin lause**) on reaalianalyysin lause, joka on nimetty Nikolai Luzinin mukaan. Lusinin lause on toinen muotoilu Littlewoodin toisesta periaatteesta.

Sen mukaan jokainen mitallinen funktio on melkein jatkuva:

Olkoon väli [a,b] annettu ja olkoon {\displaystyle f:[a,b]\rightarrow \mathbb {C} } mitallinen funktio. Tällöin {\displaystyle \forall \epsilon >0} on olemassa kompakti {\displaystyle E\subset [a,b]} siten, että *f* rajoitettuna *E*:hen on jatkuva ja {\displaystyle \mu (E^{C})<\epsilon }. Tässä {\displaystyle E^{C}} on *E*:n komplementti. Huomaa, että *E* perii välin [a,b] topologian ja tässä topologiassa *f*:n jatkuvuus rajoittuu joukkoon *E*.

Lusinin lause todistetaan seuraavasti: Jatkuvat funktiot ovat tiheässä {\displaystyle L^{1}[a,b]}:ssä. Siten on siis olemassa jono jatkuvia funktioita {\displaystyle \{g\_{n}\}} siten, että {\displaystyle \{g\_{n}\}\rightarrow f} {\displaystyle L^{1}}:ssä. Tästä jonosta voidaan erottaa osajono, jota merkitään myös {\displaystyle \{g\_{n}\}}:llä, siten, että {\displaystyle g\_{n}\rightarrow f} melkein kaikkialla. Nyt Egorovin lauseen mukaan {\displaystyle g\_{n}\rightarrow f} *tasaisesti* lukuun ottamatta mielivaltaisen pientä joukkoa. Koska jatkuvat funktiot ovat suljettuja tasaisen suppenemisen suhteen, on väite todistettu.
**Rooman valtakunnan poliittinen järjestelmä** oli luonteeltaan konservatiivinen, ja uudistuksiin oltiin yleensä varsin haluttomia. Läpi Rooman historian keskeinen poliittinen kysymys oli maanomistus ja maan jakaminen. Varhaisemmissa vaiheissa Rooma oli kuningasvaltainen. Tästä siirryttiin harvainvaltaiseen tasavaltaan, jota hallittiin monimutkaisella senaatin, virkamiesten ja vinoon jyvitettyjen kansankokousten järjestelmällä. Vähitellen tietyt yksilöt omivat enenevissä määrin valtaa. Tästä syntyi keisarijärjestelmä Augustuksen ja hänen seuraajiensa aikana.

Politiikka
----------

Roomalaiset kutsuivat valtiotaan tasavallaksi (*libera res publica*), mutta se ei missään historiansa vaiheessa ollut demokraattinen sanan nykymerkityksessä.

### Senaatti

*Pääartikkeli: Rooman senaatti*
Rooman senaatti oli Rooman tasavallan neuvoa antava neuvosto. Senaatilla ei ollut valtaa säätää lakeja. Lakeja säätivät kansankokoukset *comitia tributa* ja *concilium plebis*. Korkeimmat virkamiehet taas valittiin *comitia centuriatassa*. 

### Kansankokoukset

*Pääartikkeli: comitia*
Comitiat eli kansankokoukset olivat Rooman tasavallan poliittisessa järjestelmässä kokouksia, joilla oli sekä lainsäädäntö- että oikeudellista valtaa. Ne myös valitsivat virkamiehet. Comitioiden tyypit olivat comitia calata, comitia curiata, comitia centuriata ja comitia tributa. Lisäksi oli plebeijien concilium plebis.

Hallinnollinen jako
-------------------

Rooman poliittisen vallan keskus oli Forum Romanum.
Rooman valtakunnasta on harhaanjohtavaa puhua valtiona nykyisessä merkityksessä. Rooma koostui lukuisista kaupunkivaltioista ja alueista, jotka oli tehty pääkaupungista riippuvaisiksi erilaisin sopimuksin ja poliittisin järjestelyin.

Rooman hallinnollinen järjestelmä vaihteli eri aikoina. Alussa sitä hallittiin kaupunkivaltiomaisesti, mutta sen laajentuessa oli pakko kehittää uusia keinoja selvitä ilmenneistä hallinnollisista haasteista.

Valtakunnan hallinnollista järjestelmää pidettiin osin tarkoituksellisesti monimutkaisena. Tavoitteena oli minimoida alueiden kapinointi suomalla niille eriarvoisia asemia imperiumin sisällä. Tällä hajota ja hallitse (*divide et impera*) -taktiikalla eri alueet usutettiin toistensa kimppuun keskushallinnon asemasta.

Roomalainen oikeus
------------------

*Pääartikkeli: roomalainen oikeus*
Roomalainen oikeus sai ensimmäisen kirjoitetun muotonsa 450 eaa. kahdentoista taulun laeissa (*leges duodecim tabularum*). Niiden pohjalta muodostui Rooman kansalaisille ominainen oikeus *ius civile*. Sen rinnalla kehittyi valtion virkamiesten, varsinkin preettorien edikteistä toinen oikeuslähde, *ius honorarium*, jonka avulla muodollinen *ius civile* saatiin mukautumaan ajan vaatimuksiin. Lainoppineiden vaikutuksesta roomalainen oikeus kehittyi edelleen, ja keisari Justinianus julkaisi sen kodifioidussa muodossa vuosina 527–565 teoksessa *Corpus iuris civilis*.

Katso myös
----------

* Rooman provinssi
* Rooman kuningas
* Rooman keisari
* Cursus honorum
**Israel Jamahl Akuhata Dagg** (s. 6. kesäkuuta 1988 Marton, Manawatu-Wanganui) on uusiseelantilainen rugby union -pelaaja, joka edustaa Super Rugby -sarjassa pelaavaa Crusadersia. Lisäksi hän pelaa myös kotimaansa pääsarjan Hawke's Bayssa. Dagg on 186 senttimetriä pitkä ja painaa 96 kilogrammaa.

Seurajoukkueura
---------------

Dagg on edustanut Uuden-Seelannin pääsarjan Hawke's Bayta vuodesta 2006 asti. Monikansallisessa Super Rugby -sarjassa Dagg debytoi vuonna 2009 Highlandersin paidassa. Hän edusti Highlandersia vuodet 2009-2010 ja teki 25 pelaamassaan ottelussa 133 pistettä.

Vuonna 2011 Dagg siirtyi niin ikään Super Rugbyssä pelaavan Crusadersin joukkueeseen ja on ollut yksi joukkueen avainpelaajista*lähde?*.

Maajoukkueura
-------------

Dagg debytoi Uuden-Seelannin rugby union -maajoukkueessa kesäkuussa 2010 Irlantia vastaan. Seuraavana vuonna hän oli mukana voittamassa maailmanmestaruutta kotikisoissa. Hänet valittiin turnauksessa viiden parhaan pelaajan joukkoon*lähde?*.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  All Blacks (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Dagg ESPN-sivustolla
* Dagg Uuden-Seelannin maajoukkueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Te Papa (New Zealand)

 |

 |
**Sosialistinen lasten aapinen eli Alkuoppia lapsille** on amerikansuomalaisen toimittajan ja sosialistin Moses Hahlin kirjoittama aapinen, joka ilmestyi ensimmäistä kertaa Massachusettsin Fitchburgissa vuonna 1906. Suomessa sen julkaisi porvoolainen Osuuskunta Visa vuonna 1910, josta puolestaan Sosialidemokraattisen nuorison keskusliitto kustansi näköispainoksen 1977.

Hahlin kirjoittamat teksti heijastavat luokkataistelua ja sosialistista aatemaailmaa, aapisessa esiintyvät muun muassa köyhä Hellasen työläisperhe sekä upporikas Herralan hienostoperhe. Hahl on muista aikakauden aapisista poiketen jättänyt kirjasta pois kaikki viittaukset Jumalaan, mutta sen opetukset ja arvomaailma ovat silti hyvin lähellä kristinuskoa. Myöskään mitään kansallisuuksia tai valtioita ei Hahlin aapisessa mainita.

Fraktuuralla painettu kirja sisältää aakkosten lisäksi esipuheen, jossa Hahl kertoo lapsille rikkaiden ja köyhien erosta sekä tilanteen syistä. Hahlin näkemyksen mukaan rikkaat kokoavat omaisuutensa ottamalla köyhiltä työläisiltä heidän valmistamansa tavarat, vaikka eivät ole niitä itse tehneet. Hän kehottaa lapsia rakentamaan itselleen "kylät ja kaupungit, joissa ei ole rikkaita ja köyhiä, vaan kaikilla on yhtä paljon tavaroita".

Tekstinäytteitä
---------------

> »H – h   
>  Herrala on hywin kaunis talo. Herralassa asuu hienoa herraswäkeä. Herralan herraswäki pitää kauniista waatteista. Herralan lapset ovat puhtaita ja iloisia. Hellasen Hemmo oli kerran käynyt Herralassa leipää pyytämässä. Hemmo oli ajettu ulos ilman leipää. Herralassa halweksitaan köyhiä. Herralan herraswäki on ylpeätä. Herralan herraswäki ei tee mitään työtä.» 
> 
> 

> »Y – y   
>  Yrjö käypi työssä automopiilitehtaassa. Yrjö on tehnyt monta konetta. Yrjöllä ei ole itsellänsä yhtään konetta. Yrjön valmistamat koneet on tehtaan isäntä ottanut. Yrjö yltyi kerran pyytämään itsellensä automobiiliä. Ylpeä isäntä Yrjölle nauroi. Yltiöpäiseksi isäntä Yrjöä sanoi. Ynseäksi Yrjökin siitä tuli. Yhä kuitenkin Yrjö yrittää saada automopiiliä.» 
> 
>

Lähteet
-------

1. ↑  Alkuoppia lapsille Suomen kansallisbibliografia Fennica. Viitattu 9.1.2015. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Sosialistinen lasten aapinen, eli, Alkuoppia lapsille Finna.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 9.1.2015.
3. ↑  Kauppinen, Eeva: Mitä aapiskukko kiekuu  4.3.2003. Kaleva. Viitattu 9.1.2015.
Hillman Imp
**Hillman Imp** (Suomessa myöhemmin **Sunbeam 900**) on vuosina 1963–1976 Rootes Groupin valmistama pikkuauto. Autoa tuotiin myös Suomeen. Imp oli ensimmäisiä autoja, jossa oli läpituuletus ja ilman poisto takana.

Moottori sijaitsee takana. Hillman Impissä on nestejäähdytteinen nelitahtinen nelisylinterinen 875 cm³ rivimoottori. Suurin teho 29 kW (39 hv) /5000 r/min (DIN-normin mukaan, liioitteleva SAE bruttoteho 42 hv). Suurin vääntömomentti 7,2 kpm eli 70,6 Nm /2800 r/min (DIN).

Sunbeam Stiletto
Tekniikan Maailman 8/1964 koeajossa Hillman Imp kiihtyi 0–80 km/h 15,8 sekunnissa ja 0–100 km/h 30,9 sekunnissa. Huippunopeus oli 120 km/h.

Imp maksoi vuonna 1964 Suomessa 6 795 markkaa ja vuonna 1969 Sunbeam 900 -nimisenä 7 980 markkaa.

Impissä oli paljon mekaanisia vikoja, joista huolimatta auto oli suosittu halvan hintansa ansiosta. Huonon maineen vuoksi vuonna 1969 auto nimettiin Suomessa Sunbeam 900:ksi. Muualla maailmassa mallinimi säilyi koko ajan Hillman Impinä.

Hillman Impissä oli aluksi leveä nauhamainen nopeusmittari, mutta 1969 se vaihdettiin pyöreään nopeusmittariin. Ajo-ominaisuudet ovat kohtalaisen hyvät, mutta kuljettajan täytyy ottaa huomioon takamoottorista johtuva takapainoisuus. Auto on melko meluisa ja sisätilojen viimeistelyssä on toivomisen varaa. Lämmityslaite on takana olevasta moottorista johtuen varsin tehoton.

Takamoottorirakenteensa ansiosta Hillman Imp tuli suosituksi myös ralliautona*selvennä*. Imp toimi elokuvassa *Bensaa suonissa* päähenkilöiden ralliautona.

Lähteet
-------

1. ↑  HS esittelee: Sunbeam 1250/1500. Kosto maistuu makealta.  *Helsingin Sanomat*, 15.3.1970, s. 16. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. 1 2 3  Tekniikan Maailma 8/1964, koeajo
3. 1 2 3  Tekniikan Maailma 7/1969, koeajo

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hillman Imp** Wikimedia Commonsissa
**Lauttis** on kauppakeskus Lauttasaaressa, Helsingissä. Se avattiin 1. joulukuuta 2016. 

Lauttis on myös nk. hybridirakennus, jossa samaan kiinteistöön on sijoitettu pysäköintilaitos, kauppakeskus ja asuntoja. Lauttiksessa on noin 6 000 m² liiketilaa ja noin 10 000 m² asuntoja.*lähde?*

Liikkeet ja palvelut
--------------------

Kauppakeskuksessa on yhteensä 25 liikettä ja siitä on suora yhteys Lauttasaaren metroasemalle.

Lauttiksessa toimii muun muassa päivittäistavarakaupat K-Supermarket, S-market sekä Alko, apteekki, palkittu Pizzeria Luca, Hanko Sushi, Espresso House, Jungle Juice Bar ja Fazerin konditoria Gateau. Lisäksi kauppakeskuksessa on mm. luontaistuotekauppa Life, kukkakauppa, R-kioski ja Instrumentarium.

Lauttis rakennettiin Lauttasaaren vanhan ostoskeskuksen tilalle, joka purettiin vuonna 2014. K-Supermarket, S-market, Alko, Instrumentarium ja R-kioski toimivat myös vanhassa ostoskeskuksessa.

Kauppakeskuksen päälle rakennettiin 140 asuntoa, jotka valmistuivat loppuvuoden 2016 ja kevään 2017 aikana. Keskuksen yhteyteen rakennettiin myös maanalainen 230 paikan pysäköintilaitos. Hankekehittäjänä ja hankkeen toteuttajana toimi YIT. Lauttiksen aluetta kehitettiin YIT:n Kaupunki kylässä -konseptin mukaisesti.

Kauppakeskukselle on myönnetty kultatason LEED Gold -ympäristösertifikaatti mm. lauhdelämpöä hyödyntävien taloteknisten ratkaisujen ja tilojen modernien lämmitys-, jäähdytys- ja valaistuksenohjausratkaisujen ansiosta.

Nimikilpailu
------------

Kauppekeskuksen nimeksi valikoitui Lauttis äänestyksen jälkeen, kun YIT järjesti tätä varten nimikilpailun. Suurin osa ehdotetuista nimistä oli Lauttasaari-nimen muunnoksia. Nimiehdotuksia tuli kaikkiaan lähes 800.

Finaaliin ylsi neljä ehdotusta, joista Lauttis sai ääniä eniten. 35 prosenttia äänestäneistä kannatti Lauttista. Nimikisa alkoi vanhan ostoskeskuksen jäähyväistilaisuudessa 2013. Seuraavan syksyn Lauttasaari-päivillä julkaistiin jatkoon päässeet, joista sai äänestää omaa suosikkiaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kauppakeskukset (pdf) *Suomen Kauppakeskusyhdistys ry*.  2021. Viitattu 22.7.2021.
2. ↑  Waddington, Jonna: Helsinkiläinen pizzeria palkittiin Pohjoismaiden parhaana - yhtä suomalaisten toivetta roomalainen pizzamestari ei suostu täyttämään *Ilta-Sanomat*.  26.7.2018. Viitattu 22.7.2021.
3. ↑  Liikkeet *Lauttis*. Viitattu 14.11.2022.
4. ↑  Lauttasaaren ostari jyrätään – tältä näyttää uusi kauppakeskus *helsinginuutiset.fi*.  24.4.2014.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 24.8.2016.
5. ↑  Kauppakeskus Lauttiksen tilat lähes täyteen vuokrattu *yit.fi*.  17.5.2016.  Arkistoitu 28.8.2016. Viitattu 24.8.2016.
6. ↑
7. ↑
8. 1 2  Lauttis on uusi keskusta, Laru koko saari *www.yitgroup.com*. Viitattu 16.1.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kauppakeskuksen verkkosivusto
Tarinan ensimmäinen sivu Aku Ankka -lehdessä vuonna 1999, tuolloin nimellä *Roope-setä ja kääpiöintiaanit*.
**Roope-setä kääpiöintiaanien maassa** tai **Roope-setä ja kääpiöintiaanit** (engl. *Land of the Pygmy Indians*) on Carl Barksin käsikirjoittama ja piirtämä sarjakuvatarina vuodelta 1956. Se julkaistiin alun perin *Uncle Scrooge* -lehden numerossa 18 vuonna 1957. Suomessa tarina julkaistiin ensimmäistä kertaa jatkokertomuksena *Aku Ankka* -lehden numeroissa 52/1962 ja 1-2/1963.[1]

Don Rosa teki vuonna 1991 Barksin tarinalle jatko-osan nimeltä *Windigojen mailla* (engl. *War Of The Wendigo*).[2] The Walt Disney Company kielsi aikoinaan sekä Barksin että Rosan tarinoiden julkaisun, koska tarinoiden tapaa kuvata intiaaneja pidettiin poliittisesti epäkorrektina.[3]

Juoni
-----

Roope Ankka kyllästyy Ankkalinnan saasteisiin ja ostaa Kanadasta Yläjärven pohjoispuolella sijaitsevan maa-alueen, joka hän kuvittelee olevan asumatonta metsää. Matkustettuaan alueelle yhdessä Aku Ankan sekä Tupun, Hupun ja Lupun kanssa Roope huomaa metsän olevan peeweega-heimoon kuuluvien pienikokoisten intiaanien asuttama. Peeweegat pitävät ankkoja uhkana elämäntavalleen ja vangitsevat heidät. Päästäkseen vapaaksi Akun on pyydystettävä järvessä elävä valtava petokala.

Yksityiskohtia
--------------

Peeweega-intiaanit puhuvat samankaltaista runollista kieltä kuin Henry Wadsworth Longfellow'n runossa *The Song of Hiawatha* käytetään.[4]

Barks kertoi tehneensä intiaaneista kääpiöitä siksi, että pienikokoiset ankat eivät olisi olleet uskottava uhka normaalinkokoisille ihmisille.[4]

Lähteet
-------

1. ↑  Land of the Pygmy Indians Inducks. Viitattu 6.8.2017.
2. ↑  War Of The Wendigo Inducks. Viitattu 6.8.2017.
3. ↑  Don Rosan esipuhe tarinaan *Windigojen mailla* kirjassa *Kultaisen kypärän metsästäjät ja muita klassikoita*, s. 90. Sanoma Media Finland Oy.
4. 1 2  A Guidebook to the Carl Barks Universe Viitattu 6.8.2017.
**Roope Ahonen** (s. 12. kesäkuuta 1990 Salo) on suomalainen koripalloilija.

Ura
---

Ahonen on Salon Vilppaan kasvatti ja pelasi joukkueessa koripallon I-divisioonaa ennen siirtymistään Korisliigaan Torpan Poikiin kesällä 2007. Hän pelasi seurassa puolitoista kautta ja siirtyi tammikuussa 2009 takaisin Saloon, jossa hän pääsi pelaamaan I-divisioonaa. Nostettuaan Vilppaan Korisliigaan Ahonen teki yhden kauden mittaisen jatkosopimuksen seuran kanssa.

Maaliskuussa 2012 Ahonen nousi Suomen miesten pääsarjojen kaikkien aikojen tarkimpien vapaaheittäjien kärkikymmenikköön. Kesällä 2012 hän nousi miesten maajoukkueeseen ja oli mukana EM-karsinnoissa. Ahonen oli koko karsintojen neljänneksi tarkin kolmen pisteen heittäjä. Syyskuussa 2012 hän teki pelaajasopimuksen Solna Vikingsin kanssa.

Kesäkuussa 2013 Ahonen teki yksivuotisen sopimuksen Ruotsin Basketliiganissa pelaavan Borås Basketin kanssa.

Elokuussa 2015 Ahonen siirtyi Kreikan pääsarjassa pelanneeseen Kolossos Rodou BC:hen. Kolossos sijoittui runkosarjassa seitsemänneksi. Keskimäärin yli 21 minuutin peliajalla runkosarjassa pelintekijänä pelannut Ahonen piti kauttaan onnistuneena ja katsoi kehittyneensä pelaajana. Kesällä 2016 hän teki seuran kanssa jatkosopimuksen.

Pelityyli ja ominaisuudet
-------------------------

Ahonen on hyvä kolmen pisteen korien heittäjä. Huipputasolla häntä on kritisoitu pelintekijänä hitaahkoksi ja heikoksi pallonkäsittelijäksi, heittävänä takamiehenä taas lyhyehköksi.

Lähteet
-------

* Roope Ahonen Suomen Koripalloliitto
* Maajoukkuetilastot (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Koripalloliitto

### Viitteet

1. ↑  Roope Ahonen siirtyy ToPoon  7.5.2007. Suomen Koripalloliitto. Viitattu 14. helmikuuta 2010.
2. ↑  Roope Ahonen palaa Saloon  3.1.2009. Suomen Koripalloliitto. Viitattu 14. helmikuuta 2010.
3. ↑  Dejworek ja Ahonen jatkavat liiganousija Vilppaassa  11.5.2009. Suomen Koripalloliitto. Viitattu 14. helmikuuta 2010.
4. ↑  Vilppaan Ahonen kaikkien aikojen vapaaheittotarkkuuslistalle  11.3.2012. Suomen Koripalloliitto. Viitattu 19.3.2012.
5. ↑  Susijengi-tulokas Ahosen ura ulkomailla alkuun Solnassa  14.9.2012. Suomen Koripalloliitto. Viitattu 19.9.2012.
6. ↑  Roope Ahonen vaihtaa Solnan Boråsiin  25.6.2013. Salon Seudun Sanomat. Viitattu 21.8.2013. [vanhentunut linkki]
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑  Mannonen, Harri: Menestyksen peruspilarit horjuvat.  *Urheilusanomat*, 3.9.2015, s. 21.

Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2013
4 Koivisto |
5 Nikkilä |
6 Muurinen |
7 Huff |
8 Lee |
9 Salin |
10 Kotti |
11 Koponen |
12 Haanpää |
13 Möttölä |
14 Ahonen |
15 Rannikko |
Valmentaja Dettmann

Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2015
4 Koivisto |
7 Huff |
8 Lee |
9 Salin |
10 Kotti |
11 Koponen |
12 Nuutinen |
21 Kaunisto |
24 Cavén |
30 Ahonen |
31 Wilson |
33 Murphy |
Valmentaja Dettmann
**Mustanaamio** (*The Phantom*) on 7. kesäkuuta 1996 ensi-iltansa saanut toimintaseikkailu, joka pohjautuu Lee Falkin luomaan sarjakuvahahmoon, Mustanaamioon. Elokuvan pääosissa esiintyvät Billy Zane ja Kristy Swanson. Elokuvan ohjasi Simon Wincer. Elokuva perustuu osittain kahteen ensimmäiseen Mustanaamio-tarinaan, *The Singh Brotherhood* ja *The Sky Band*.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Elokuva alkaa, kun tutkimusretkikunta rantautuu Bengalla-nimisen saaren autiolle rannalle. Tunnetun legendan mukaan sinne on kätketty Tougandan pääkalloaarre. Aarteen muodostavat kolme hohtavaa pääkalloa, ja henkilö jolla on kaikki kolme kalloa pystyy hallitsemaan maailmaa yksinvaltiaana. Pahamaineinen rikollinen Xander Drax (Treat Williams) on päättänyt saada kallot haltuunsa, hinnalla millä hyvänsä. Ainoastaan yksi mies voi pysäyttää hänet – itse vaeltava aave, kuolematon Mustanaamio.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Kuvaukset
---------

Elokuva kuvattiin 3. lokakuuta 1995 – 13. helmikuuta 1996 muun muassa Australiassa, Thaimaassa ja Yhdysvalloissa.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Billy Zane  | … |  Mustanaamio (Kit Walker)
  |
|  Kristy Swanson  | … |  Diana Palmer
  |
|  Treat Williams  | … |  Xander Drax
  |
|  Catherine Zeta-Jones  | … |  Sala
  |
|  James Remar  | … |  Quill
  |
**Alkuperäiskansojen oikeuksilla** tarkoitetaan erityisesti alkuperäiskansoille säädettyjä oikeuksia. Näihin sisältyvät perusoikeudet, kuten oikeus koskemattomuuteen, mutta myös oikeus maanomistukseen, kieleen ja uskontoon. Oikeudet voidaan nähdä alkuperäiskansojen tunnustamisena kansana. Tätä voidaan käyttää pyrittäessä edistämään alkuperäiskansojen asemaa ja säädettäessä niiden muista oikeuksista.

Alkuperäiskansojen oikeuksia käsittelevä julistus (Declaration on the Rights of Indigenous Peoples) hyväksyttiin YK:n yleiskokouksessa vuonna 2007. Julistus ei ole oikeudellisesti sitova eikä sillä luoda uusia oikeuksia.

Katso myös
----------

* Saamelaiskäräjät
* Itsenäisten maiden alkuperäis- ja heimokansoja koskeva yleissopimus

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen painopisteet, Alkuperäiskansojen oikeuksien parantaminen; Suomen ulkoasiainministeriö (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Professori suhtautuu skeptisesti valtioiden haluun edistää alkuperäiskansojen oikeuksia proaktiivisesti Yle 24.9.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* United Nations Declaration on the Rights of Indigenous Peoples 2007 (YK:n alkuperäiskansojen oikeuksien julistus)
* Yhdistyneiden kansakuntien julistus alkuperäiskansojen oikeuksista Ulkoasiainminiseriön julkaisuja 5/2016.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Indigenous rights
Stanisław Szpinalski
**Stanisław Szpinalski** (15. marraskuuta 1901 Jekaterinodar – 12. kesäkuuta 1957 Pariisi) oli puolalainen pianisti.

Szpinalski pääsi Moskovan konservatorioon vuonna 1911 ja valmistui sieltä huhtikuussa 1918. Palattuaan Puolaan hän jatkoi opiskelua Varsovan konservatoriossa Józef Turczyńskin johdolla ja valmistui neljä vuotta myöhemmin kunniamaininnoin. Vuosina 1925–1926 Szpinalski täydensi opintojaan Pariisissa pianonsoitossa Ricardo Viñesin ja sävellyksessä Louis Aubertin johdolla. Joulukuussa 1925 hän debytoi pianistina Pariisissa pitämällä resitaalin Salle Pleyelissä. Vuonna 1927 hän saavutti toisen sijan ensimmäisessä järjestetyssä kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa.

Szpinalskin kehitykseen pianistina vaikutti keskeisesti hänen kesästä 1928 lähtien Ignacy Jan Paderewskilta saamansa ohjaus. 1930-luvulla Szpinalski eteni konserttiurallaan Ranskan lisäksi Sveitsiin, Englantiin, Belgiaan, Alankomaihin, Espanjaan, Saksaan, Yhdysvaltoihin ja Kanadaan. 2. toukokuuta 1939 hän esitti Carnegie Hallissa Artur Rodzińskin johtamien New Yorkin filharmonikkojen kanssa Karol Szymanowskin neljännen sinfonian. Toisen maailmansodan ajan Szpinalski vietti Vilnassa, jossa oli saanut paikan konservatorion professorina ja johtajana. Sodan jälkeen hän palasi Puolaan, jossa vuonna 1951 pääsi nykyisen Varsovan konservatorion rehtoriksi. Myös sodan keskeyttämä ura esiintyjänä jatkui, ja vuonna 1949 Szpinalski piti Puolassa sekä Englannissa kymmeniä konsertteja Frédéric Chopinin kuoleman satavuotismuistoksi. Hän sairastui reumaan, mutta teki vielä paluun esiintymislavoille Varsovan filharmonisen orkesterin kanssa marraskuussa 1955. Hän jatkoi esiintymistä Puolassa, Englannissa ja Saksassa, mutta sairastui syöpään, johon kuoli Pariisissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Stanisław Szpinalski (Arkistoitu – Internet Archive) The Fryderyk Chopin Institute


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Kroatia
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Sama graafinen käyttöliittymä Qt-kirjastolla kolmella eri teemalla.
**Teema** (engl. *theme*) on tietokonemaailman käsitteenä sovelluksen ulkoasua muuttava lisäke. 
Teemoja on aiemmin kutsuttu myös englanniksi nimellä **skin** sekä suomeksi myös nimellä **kuosi***lähde?* tai **olemus** *lähde?*.
Englannin kielen termejä *skin* ja *theme* käytetään toistensa synonyymeinä.

Teema voi muuttaa käyttöliittymää usein tavoin (väripaletti, kirjaintyyppi, taustakuva) ja voi sisältää visuaalisen ilmeen lisäksi myös äänivasteiden muutoksia. Teemat voivat sisältää erilaisia ikoneja sekä animaatioita ja muita asetuksia.

Ensimmäisiä suosittuja ohjelmia, johon oli mahdollista asentaa teemoja, oli Nullsoftin Winamp. Kuosittaminen on hyvin yleistä mediasoittimissa, pikaviestintäohjelmissa ja verkkoselaimissa. Firefox ja Opera ovat alustariippumattomina helposti käyttäjän muokattavissa.

X-ikkunointia hyödyntävissä ympäristöissä, kuten Unixeissa ja Linuxissa, voidaan käyttöjärjestelmän teema vaihtaa helposti toiseen. GTK-käyttöliittymäkirjastoon perustuva GNOME ja Qt-kirjastoon perustuva KDE ovat esimerkkejä toisilleen vaihtoehtoisista työpöytäympäristöistä. Windowsissa tähän voidaan käyttää *WindowBlinds*-ohjelmaa, ja Mac OS X:ssä *ShapeShifteriä*.

Lähteet
-------

1. ↑  Teema-asetukset *manuals.playstation.net*. Viitattu 3.10.2019.
2. ↑  Mukautetuilla äänillä *support.microsoft.com*. Viitattu 3.10.2019.
3. ↑  The Best PlayStation 4 Themes *digitaltrends.com*. Viitattu 3.10.2019. (englanniksi)
4. ↑  HowTo: Ambiences *together.jolla.com*. Viitattu 3.10.2019. (englanniksi)
**Pollusiitti** on zeoliitteihin kuuluva silikaattimineraali. Sen kemiallinen kaava on (Cs,Na)2Al2Si4O12 · 2H2O. Se on tärkeä cesiumin ja rubidiumin malmi. Yhdessä analsiimin kanssa pollusiitti muodostaa isomorfisen seossarjan. Pollusiitti kiteytyy isometrisessä heksoktahedraalisessa järjestelmässä, ja muodostaa värittömiä, valkoisia, harmaita ja harvoin vaaleanpunaisia ja sinisiä massoja. Hyvin muodostuneet kiteet ovat harvinaisia. Sen kovuus on 6,5 ja ominaispaino 2,9. Se murtuu herkästi ja on lohkeamatonta.

Mineraali esiintyy tyypillisesti runsaasti litiumia sisältävissä graniittipegmatiiteissa seuraavien mineraalien yhteydessä: kvartsi, spodumeeni, petaliitti, amblygoniitti, lepidoliitti, elbaiitti, kassiteriitti, kolumbiitti, apatiitti, eukryptiitti, muskoviitti, albiitti ja mikrokliini.

Se kuvailtiin ensimmäisen kerran vuonna 1846 Italiassa tehdyistä löydöistä. Se nimettiin Polluxin, Castorin kaksoisveljen mukaan, sillä sitä löydetään usein petaliitin yhteydestä (joka ennen tunnettiin nimellä castoriitti).

Frankiumia esiintyy pieninä määrinä tietyissä pollusiittimalmeissa, ja jotkin ensimmäisistä näytteistä herättivät paljon väittelyä, sillä niiden spektritutkimuksissa näkyi outoja viivoja, jotka pystyttiin selittämään vain uuden alkuaineen, frankiumin, olemassaololla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mindat: Pollucite (englanniksi) Viitattu 14.7.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Webmineral: Pollucite (englanniksi)
* Pollucite (englanniksi)
**Gunilla Bese** (n. 1475–1552 tai 1553 Benhamra, Vadan pitäjä, Ruotsi) oli Viipurin linnanpäällikkö 1511–1513.

Besen vanhemmat olivat valtaneuvos Juhana Bese ja Karin Gädda. Hän saapui Viipuriin 1499 miehensä Eerik Tuurenpoika Bielken mukana, joka oli saanut läänityksekseen Viipurin ja Savonlinnan. Bielken kuoltua 1511 Bese toimi linnanpäällikkönä tilanteessa, jossa venäläiset olivat uhanneet rikkoa 1510 solmitun välirauhan. Bese ryhtyi omatoimisesti rauhanneuvotteluihin ja sodan uhka väistyi. Kun Ruotsin valtaneuvostossa valtaa pitänyt puolue päätti antaa Bielken läänitykset Niilo Bonpoika Gripille, lastensa etua valvonut Bese kieltäytyi päästämästä tätä Viipuriin. Kirjeenvaihto Hämeenlinnassa oleskelleen Sten Sturen kanssa johti siihen, että Bese sai pitää läänityksensä vuoteen 1513, jolloin hän luovutti ne vävylleen Tönne Erikinpoika Tottille, saatuaan vastineeksi muita läänityksiä Ruotsista.

Lähteet
-------

* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivu 64.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia

 |

 |
Szukalski vuonna 1936.
**Stanisław Szukalski** (1893–1987) oli puolalaissyntyinen, lapsineroksikin julistettu maalari ja kuvanveistäjä, joka tuotti valtavan määrän hyvin persoonallisia teoksia 75-vuotisen uransa aikana.

Szukalski muutti Chicagoon, Yhdysvaltoihin teini-ikäisenä ja palasi Puolaan 1934, kun hallitus julisti hänet "Puolan suurimmaksi eläväksi taiteilijaksi" ja rakennutti oman museon hänen töilleen. Vuonna 1939 museo kuitenkin tuhoutui Saksan hyökättyä Varsovaan samoin kuin suuri määrä hänen töitään. Hän muutti Kaliforniaan, missä elätti itsensä piirtämällä karttoja. Vaikka Szukalskin töitä arvostettiin ja ihailtiin joka puolella, galleriat kieltäytyivät pitämästä näyttelyitä, koska hän oli "liian hullu", vihasi kriitikoita ja haukkui avoimesti muita taiteilijoita. Tämän vuoksi hän jäikin suurelle yleisölle varsin tuntemattomaksi.

Szukalski keksi pseudotiede Zermatismin. Hän esimerkiksi uskoi, että ihmiskunnan kulttuuri periytyi Pääsiäissaarelta ja Jetien ja ihmisten jälkeläiset ("Yetisyny") kävivät jatkuvaa sotaa ihmiskuntaa vastaan. Zermatismi ei kerännyt koskaan mainittavaa kannatusta, mutta Szukalskin aiheeseen liittyvät veistokset ja maalaukset olivat kulttimaineessa esteettisen kauneutensa vuoksi.

Szukalskin töiden ihailijoihin kuuluvat muiden muassa Tool-yhtye ja Leonardo DiCaprio.

Szukalski kuoli 1987. Hänen tuhkansa levitettiin Pääsiäissaarelle.

Lähteet
-------

1. ↑  desa.pl: Stanisław Szukalski (1893 Warta k. Sieradza - 1987 Los Angeles)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Stanisław Szukalski**.
* Official onlline source for artist Stanislav Szukalski (1893-1987) szukalski.com. Viitattu 17.11.2010. en
* Stanisław Szukalski  February 2002. culture.pl. Viitattu 17.11.2010. pl

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |