recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Eräs J. C. Penneyn toimipiste.
**J. C. Penney** eli **JCPenney** (lyhenne **JCP**) on yhdysvaltalainen tavarataloketju. J. C. Penneyn nimi on ollut myös muodossa **Penney's**. J. C. Penney oli aikaisemmin Searsin ja Montgomery Wardin kaltainen sekatavarakauppa, joka vähitellen muuntui keskihintaiseksi vaatepainotteiseksi tavarataloketjuksi, joka sijoittuu Yhdysvaltain markkinoilla edullisemman Kohl'sin ja kalliimman Macy'sin väliin. Yritys operoi noin 1060 tavarataloa. J. C. Penneyn lippulaivamyymälä sijaitsee Manhattanilla. J. C. Penney tekee yhteistyötä Sephora-kosmetiikkayrityksen kanssa. Ellen DeGeneres on toiminut J. C. Penneyn puolestapuhujana. Yrityksen nimi on peräisin sen perustajalta, James Cash Penneyltä. J. C. Penneyllä on 117 000 työntekijää (2013).

Toimipisteissä on usein Sephora-kosmetiikkamyymälä ja Salon-kauneussalonki. Niissä voi toimia myös Portrait-valokuvastudio ja Optical-silmälasiliike. J. C. Penneyn omia merkkejä eli private labeleita ovat naisten vaatteissa A.N.A, Worthington, St John's Bay, Arizona Jean Co. Ambrielle ja Xersion, miesten vaatteissa Stafford, St John's Bay, J.Ferrar, Arizona Jean Co. The Foundry ja Xersion.. Yritys on luonut Xersion-brändin. Yrityksen valikoimiin ovat kuuluneet myös naistenvaatebrändit Warner's, Alfred Dunner, Maidenform, Lee, Bali ja Vanity Fair. Miesten vaatemerkkejä J. C. Penneyllä ovat Izod, Nike, Haggar Clothing Co, Levi's, Hanes, Dockers ja Van Heusen, lastenvaatemerkkejä Izod, Nike, Levi's, Hanes ja Carter's. Käyttötavaroissa merkkejä ovat Cuisinart, Keurig, Samsonite, Bali ja Calphalon.

Vuonna 2014 J. C. Penney sulki 33 tavarataloa ja irtisanoi 2000 työntekijää. Vuonna 2015 J. C. Penneyn toimitusjohtajaksi valittiin Myron E. Ullmanin tilalle Marvin Ellison, aiemmin Home Depotin varatoimitusjohtaja. 
Vuonna 2013 J. C. Penney oli Yhdysvaltain 29. suurin vähittäiskauppa liikevaihdolla mitattuna.

Katso myös
----------

* Macy's
* Kohl's

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑
3. 1 2 3 4
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* J. C. Penneyn virallinen kotisivu (englanniksi)
**Saraswati superjoukko** on massiivinen galaksien superjoukko noin 1.2 mrd.  parsekkia (4 miljardia valovuotta) kaukana Stripe 82 SDSS Kalojen alueella. Se on yksi suurimmista universumissa löydetyistä rakenteista, ja sen pääakselin halkaisija on noin 200 milj. parsekkia (652 miljoonaa valovuotta). Se koostuu vähintään 43 galaksijoukosta, ja sen massa on 2 × 1016 M☉ muodostaen galaksimuurin.

Löytäminen
----------

Inter-University Centre for Astronomy and Astrophysics -yliopiston avaruusfyysikkoryhmä löysivät Saraswatin superjoukon ja Joydeep Bagchin kollegoineen johtama Intian tiedekasvatuksen ja tutkimuksen instituutti Pune, India vuonna 2017. Analysoimalla kattavan Sloan Digital Sky Survey:n Stripe 82:n tietoja, erityisesti Baryon Oscillation Spectroscopic Surveyn LOWZ-dataa, joka on osa SDSS:n DR12-luetteloa, tiimi havaitsi näytteitetyn 625 galaksin ylitiheyden. LOWZ:sta ja 3 016 LEGACY-BOSS-SOUTHERNista, eteläisen taivaan tutkimuksesta, joka on myös osa SDSS DR12:ta.*lähde?*

Kosmologia
----------

Saraswati-superjoukko on yksi suurimmista kosmisista tunnetuista avaruuden rakenteista. verrattavissa massiiviseen Shapleyn\_superjoukkoon lähiavaruudessa. Superjoukko koostuu 43:sta massiivisesta galaksijoukosta, jotka sisältävät Abell 2361 and ZWCl 2341.1+0000. Sitä ympäröi galaksimuurien, -klustereiden ja tyhjiöiden.*lähde?*

Saraswati-superklusteri ja sen ympäristö paljastavat, että joitain äärimmäisen suuria, huomattavia ainetiheyden parannuksia oli muodostunut aiemmin, kun pimeä energia oli juuri alkanut hallita rakenteen muodostumista. Tämä galaktinen keskittyminen valaisee pimeän energian roolia ja kosmologisia alkuolosuhteita superklusterin muodostumisessa.
**Kashmir Princess** oli Air Indian omistama Lockheed Constellation -matkustajalentokone, joka tuhoutui pommiräjähdyksessä ja sitä seuranneessa syöksyssä Etelä-Kiinan mereen 11. huhtikuuta 1955. Kone oli matkalla Bombaystä Hongkongin kautta Jakartaan. Matkustajat olivat enimmäkseen toimittajia ja delegaatteja, joiden oli tarkoitus osallistua Bandungin konferenssiin. Kiinan kansantasavallan pääministerin Zhou Enlain piti olla mukana lennolla, mutta hän ei saapunut Hongkongiin ehtiäkseen koneeseen. Kashmir Princessin tuhoutuessa kuoli 11 matkustajaa ja viisi miehistön jäsentä. Kolme miehistöön kuulunutta selvisi hengissä.

Kiinan kansantasavallan ulkoministeriö syytti pommi-iskusta Yhdysvaltoja ja Taiwanin presidenttiä Tšiang Kai-šekiä. Hongkongin viranomaiset tarjosivat 100 000 Hongkongin dollaria palkkioksi vihjeestä, joka johtaisi syyllisten jäljille. Poliisi kiinnostui eräästä velkaantuneesta lentokenttätyöntekijästä, joka käytti rahaa naisiin ja uhkapeleihin. Hän pakeni sittemmin Taiwaniin CIA:n omistamalla koneella.

Lontoolaisen SOAS-yliopiston Kiina-instituutin johtajan Steve Tsangin mukaan isku oli Hongkongissa toimineiden Kuomintangin agenttien suunnittelema. Tsang uskoo lisäksi, että Zhou Enlai tiesi Kuomintangin suunnitelmasta etukäteen mutta ei silti estänyt koneen matkallelähtöä eikä muiden matkustajien nousua koneeseen. Syynä tähän olisi ollut Zhoun halu paljastaa Kuomintangin verkosto Hongkongissa. Jos lento olisi peruttu tai siirretty lähtemään Manner-Kiinasta, ei pommi-iskua olisi tapahtunut eikä iskuun osallisten agenttien jäljille olisi päästy.

Lähteet
-------

1. 1 2  100.000 saa joka keksii syyllisen.  *Helsingin Sanomat*, 13.6.1955, s. 1.
2. 1 2  China spills Zhou Enlai secret *China Daily*.  21.7.2004. Viitattu 25.9.2019. (englanniksi)
3. 1 2 3  Target Zhou Enlai: The "Kashmir Princess’ Incident of 1955 *researchgate.net*. Viitattu 25.9.2019. (englanniksi)
**Itä-Aasian taide** käsittää Itä-Aasian taiteen. Alueen varhaisinta maalaustaidetta tiedettävästi on hautojen seinämaalaukset. Itä-Aasiassa käytettyjä taideformaatteja ovat olleet albumi, tuuletin, kädenpuristus, riippuva vieritys ja näyttö. Albumit muodostuvat joko pienistä maalauksista, jotka ovat suorakaiteen tai viuhkan muotoisia tai kirjamaiseen kokoelmaan kootusta kalligrafiasta. Tuulettimet olivat silkkisiä tuulettimia, jotka ripustettiin bambutikkuun. Niiden pinnat koristeltiin joko maalauksilla tai kalligrafisilla kirjoituksilla. Tämä menetelmä saattoi levitä Japanista ja Koreasta Kiinaan Ming-dynstian aikana. Kädenpuristusmenetelmässä käytetään kääröjä, joihin tehdään maalauksia tai kalligrafiaa. Riippuvaa vieritystä taas käytetään pystysuorissa maalauksissa. Näytöt olivat itse asiassa suurikokoisia paneeleja, joissa voitiin esittää suuria maalauksia.

Kiinassa yleisimpiä taidemuotoja ovat olleet maalaustaide, kalligrafia, posliininmaalaus ja jadeveistokset. Lisäksi kiinalaisessa arkkitehtuurissa on suosittua puutarha-arkkitehtuuri. Myös käsityötaide ja taideteollisuus ovat Kiinassa suosittuja. Kiinalainen maalaustaide jakautuu maisemamaalaukseen, muotokuvamaalaukseen, eläinmaalauksiin, kukka- ja lintumaalauksiin, bambumaalauksiin ja yliluonnollisia aiheita esittäviin maalauksiin. Kiinan taiteen symboliikassa on historialliset perinteet, joihin liittyy mytologisia ja kosmologisia uskomuksia. Kiinassa maalaustaide on yhdistetty runouteen ja kalligrafiaan.

Japanin taiteeseen on vaikuttanut merkittävästi Aasiassa laajalti levinnyt buddhalainen taide. Šintolaisuuden pohjalta japanilaiseen taiteessa ja arkkitehtuurissa on näkynyt luonnollisuus. Japanin taiteeseen tuli vaikutteita Kiinasta Heian-kauteen (794-1185) saakka, mutta tuolla kaudella yhteys Kiinaan lakkasi. Tämän jälkeen Japanissa maalaustaide ja kalligrafia alkoi kehittyä omanlaiseksi. Heian-kaudella Japanissa tehtiin usein hovitaidetta.

Lähteet
-------

1. ↑  Painting Formats in East Asian Art Metropolitan Museum of Art. Viitattu 24.3.2024. (englanniksi)
2. ↑  Kiinalainen taide Peda.net, Pellonpuiston koulu. Viitattu 24.3.2024. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Japanese art *Britannica*. Viitattu 24.3.2024. (englanniksi)
**Niko Kyynäräinen** (s. 1978) on suomalainen kunnallisvirkamies. Hänet valittiin Lahden kaupunginjohtajaksi lokakuussa 2023 ja hän aloitti tehtävässään tammikuussa 2024.

Kyynäräinen on aiemmin toiminut Turun kaupungin elinvoivoimajohtajana, Turku Science Parkin toimitusjohtajana ja Turun Seudun Kehittämiskeskuksen johtajana. Koulutukseltaan Kyynäräinen on valtiotieteen maisteri, ja hän on myös suorittanut Harvardin yliopiston kaupunkijohtamisen koulutusohjelman. 

Kyynäräinen on syntynyt Hyvinkäällä. Hänen vanhempansa ja isovanhempansa ovat asuneet Lahdessa. Kyynäräisen isoisä teki työuransa Lahden kaupungin kunnossapidossa. Kyynäräisen avovaimo on entinen kokoomuspoliitikko Laura Räty.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lahden uudeksi kaupunginjohtajaksi valittiin Niko Kyynäräinen  3.10.2023. Lahden kaupunki. Viitattu 8.3.2024.
2. ↑  Vili Uuskallio: Niko Kyynäräisellä tiistaina ensimmäinen työpäivä Lahden kaupunginjohtajana *Etelä-Suomen Sanomat*.  2.1.2024. Viitattu 19.3.2024.
3. ↑  Lahden kaupunginjohtajaksi valittiin Turun elinvoimajohtaja Niko Kyynäräinen  2.10.2023. Yle. Viitattu 8.3.2024.
4. ↑  Niko Kyynäräisestä Turku Science Park Oy:n uusi toimitusjohtaja  25.1.2016. Turun kaupunki. Viitattu 8.3.2024.
5. ↑  Niko Kyynäräisestä Turku Science Park Oy:n uusi toimitusjohtaja  25.1.2016. Turun kaupunki. Viitattu 8.3.2024.
6. ↑  Ylpeän kaupungin johtaja uskoo Lahden moniin mahdollisuuksiin *Lahti*. Viitattu 19.3.2024.
7. ↑  Ylpeän kaupungin johtaja uskoo Lahden moniin mahdollisuuksiin *Lahti*. Viitattu 19.3.2024.

Lahden kaupunginjohtajat
Arvi Hällfors (1930–1931) |
Eero H. I. Tammio (1931–1933) |
Paavo Säippä (1933–1938) |
Uuno Takki (1938–1942) |
Olavi Kajala (1942–1967)  

Teemu Hiltunen (1967–1980) |
Seppo Välisalo (1980–1995) |
Kari Salmi (1995–2003) |
Tarmo Pipatti (2003–2007) |
Jyrki Myllyvirta (2007–2018) |
Pekka Timonen (2018–2023)
Niko Kyynäräinen (2023–)
Amerikan pensasaroa
Pohjois-Amerikan puoliaavikon saguaro-kaktusmetsää ja pensaikkoa
**Pensasaro** on aluetta, missä kasvaa kuivuutta kestäviä ruohoja ja pensaita tasaisena mattona tiheällä peitteellä. Esimerkiksi *chaparral* on aron ja aavikon välimaastoa, aluetta, jolla kasvaa pensaita, kaktuksia ja muuta kuivaa sietävää kasvillisuutta tiheänä mattona. Varsinkin kuivilla pensasaroilla pensaskasvillisuus on aukkoista. Sademäärä on 260–510 mm tai vähemmän. Pensasaro on suuressa aavikoitumisvaarassa. Tunnetuin pensasaroalue lienee Sahelin alue Afrikassa. Pensasaroa on myös Australiassa.

Kasvillisuus
------------

Kasvillisuus on ruohoa ja harmaanvihreitä pensaita. Pensasaroa on Yhdysvalloissa esimerkiksi Utahissa, Idahossa ja Nevadassa. Columbia-joen keskialtaassa sademäärä on alle 175 mm. Talvet ovat kosteita, tuulisia, kylmiä ja lumisia, kesät kuivia ja kuumia. Jos sademäärä on Columbia-joen alueella yli 260 mm, kasvaa ruohoa ja alue soveltuu viljelyyn. Wyomingin altaassa vuoristossa, missä on pensasaroa, on keskilämpötila 4–11 °C ja kasvukausi 100–140 päivää, sekä 130–360 mm sadetta melko tasaisesti ympäri vuoden paitsi kesällä, jolloin on kuivaa. Yhdysvaltain pensasaroilla kasvaa esimerkiksi vihreänharmaita marunalajeja ja näitä muistuttavia jänönharjoja (*Chrysothamnus*). Yhdysvalloissa kuivaa pensasaroa sanotaankin maruna-aroksi tai hiekkamaruna-alueeksi. Tällaisella alueella pensaiden välissä ei kasva kosteammista alueista poiketen minkäänlaista ruohoa.

Lyhytheinäinen ruohoaro muuttuu asteittain pensasaroksi, ruohon seassa alkaa kasvaa pensaita yhä enemmän siirryttäessä kuivemmille alueille. Toisaalta pensasaron harvetessa puoliaavikoksi pensaiden väliin alkaa kuivemmille alueille ilmestyä kasvavia laikkuja, kunnes pensaat kasvavat erillisinä laikkuina ja lopulta yksittäin. Silloin ollaan jo puoliaavikolla. Suuri osa pensasaroa on muutettu pelloksi. Pensasaroalueelle tehdyt pellot uhkaavat väärin viljeltynä aavikoitua.

Amerikan pensasaroilla on esimerkiksi antilooppeja, kojootteja, pöllöjä, haukkoja, villikissoja, villisikoja ja valkohäntäjäniksiä.

Katso myös
----------

* Džungaria
* macchia
* garigue

Lähteet
-------

1. ↑  Uusi iso Atlas, Sven Lidman, luova johtaja Sten Pettersson. Gummerus kustannus Oy Jyväskylä Helsinki 1997, painettu Ruotsissa 1997. ISBN 951-20-4030-1 Luku "Autiomaat" s. 64–65

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pensasaro** Wikimedia Commonsissa

* Mueller, Brad: Semi-Desert Grasslands. *Texas Tech University – Natural Resources Management*.  22.10.2002.  Arkistoitu 22.6.2010. Viitattu 22.1.2021. (englanniksi)
**Luo Zhilu** (kiinaksi 骆知鹭, s. 2006) on kiinalainen kiipeilijä. Hän on osallistunut kilpailuihin boulderoinnissa ja lead-kiipeilyssä. Vuonna 2022 hän voitti boulderoinnin maailmancupin Brixenin osakilpailussa pronssia ollen ensimmäinen boulderoinnin maailmancupissa mitalisijoille yltänyt kiinalainen kiipeilijä. Hän oli myös ensimmäinen maailmancupin finaaliin päässyt kiinalainen kiipeilijä. Hän oli boulderoinnin Aasian-mestaruuskisoissa toinen vuonna 2022.

Maailmancupin kokonaistuloksissa hän oli vuonna 2023 kahdestoista. Vuoden 2024 boulderoinnin maailmancupin ensimmäisessä osakilpailussa hän oli kolmas. Hän oli vuonna 2024 mitalisijoilla myös kauden ensimmäisessä lead-kiipeilyn maailmancupissa voittaessaan hopeaa Wujiangissa Kiinassa.

Lähteet
-------

1. ↑  骆知鹭 *baike.baidu.com*. Viitattu 10.4.2024.
2. ↑  16-year-old Luo Zhilu won the first women's bronze medal in the Climbing World Cup *hangzhou2022.cn*.  14.6.2022. Viitattu 10.4.2024.
3. 1 2  Zhilu Luo *ifsc-climbing.org*. IFSC. Viitattu 10.4.2024.
4. ↑  Natalia Grossman wins Boulder World Cup 2023, Janja Garnbret faultless first in Innsbruck *planetmountain.com*.  16.6.2023. Planetmountain. Viitattu 2024.
5. ↑  Pardy, Aaron: Janja Garnbret and Toby Roberts Win Gold at First Lead World Cup of 2024 *gripped.com*.  14.4.2024. Gripped. Viitattu 15.4.2024.
Jare Brand vuonna 2014 YleX PoP Oulussa.
**Jare Joakim Brand** (s. 8. lokakuuta 1987) on helsinkiläinen rap-muusikko, joka tunnetaan rapduo JVG:n toisena artistina.

JVG:n Brand perusti yhdessä kaverinsa Ville-Petteri Gallen kanssa. Ura alkoi *Koutsi soittaa* -kappaleella, johon he kuvasivat myös ystävilleen suunnatun musiikkivideon kotivideotyyliin. Video julkaistiin YouTube-palvelussa joulukuussa 2009. Suuren kansallisen läpimurtonsa duo teki vuonna 2011 *Häissä*-kappaleella, jonka yhtye esitti jääkiekon maailmanmestaruuden kultajuhlissa.

Brand on vieraillut salanimellä **Goucci** Sini Sabotagen toukokuussa 2015 julkaistulla kappaleella *Lue mun huulilta*. Vuonna 2020 hän oli mukana Ida Paul & Kalle Lindroth -duon albumin "Vuonna nolla" kappaleella *Vähän väsyttää*.

Toisin kuin Galle, Brand on JVG:n ulkopuolella ollut melko vähän julkisuudessa.

Urheilu
-------

Juniorina Brand pelasi jalkapalloa Puotinkylän Valtissa. Nykyisin Brand pelaa JVG:n toisen artistin VilleGallen tapaan jalkapalloa Gilla FC:n joukkueessa.

Yksityiselämä
-------------

Jare Brand on koulutukseltaan tekniikan ylioppilas. Hän on opiskellut kiinteistötaloutta Aalto-yliopistossa.

Lehtitietojen mukaan Jare Brand avioitui Marian kanssa joulukuussa 2020. Brandilla on yksi lapsi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Antti Pikkanen: Jare & VilleGalle *City.fi*.  13/2011. Viitattu 3.12.2011.
2. 1 2 3  Eleonoora Riihinen: Melkein kuin veljeksiä *Helsingin Sanomat*.  15.10.2022. Viitattu 16.4.2024.
3. ↑  Helsinki Cup alkoi - JVG-tähti julkaisi nostalgisen turnauskuvan: tältä näytti 8-vuotias Jare! *Seiska*.  10.7.2017. Viitattu 16.4.2024.
4. ↑  Karoliina Simoinen: JVG:n Jare Brand harvinaisessa yhteiskuvassa Maria-vaimonsa kanssa – Katso ihastuttava otos *Iltalehti*.  13.2.2023. Viitattu 16.4.2024.
**Kalman kukka** on taiteilija Akseli Gallen-Kallelan puupiirros vuodelta 1895. Tämä pieni työ, kooltaan 16,5 × 14,5 cm, lahjoitettiin Ateneumin taidemuseoon seuraavana vuonna 1896.

Moni-ilmeinen ja vivahteikas Kalman kukka on kaiverrettu suurisyisen mäntykiekon pintaan. Kyseessä on oman esikoistyttären muistoksi tehty puupiirros. Gallen-Kallelan Marjatta-tytär kuoli maaliskuussa 1895. Piirroksessa oleva runo on Gallen-Kallelan laatima.

Puupiirroksen historiaa
-----------------------

Gallen-Kallela matkusti loppuvuodesta 1894 Berliiniin opiskelemaan grafiikan alkeita ja varsinkin puupiirrosten tekemistä. Gallen-Kallelan matka katkesi, kun hänen tyttärensä kuoli yllättäen kurkkumätään kotimaassa. Toipuakseen surustaan Gallen-Kallela matkusti vaimonsa kanssa Berliiniin ja Lontooseen keväällä 1895. Hän hankki matkallaan grafiikan tekoon tarvittavat välineet. 

Kalman kukasta valmistui erilaisia versioita ja niitä pidetään suomalaisen taidegrafiikan alkuna.

Lähteet
-------

Timo Huusko: Akseli Gallen-Kallela: Kalman kukka. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s. 46.

### Viitteet

1. 1 2  Akseli & Nuori Suomi  2006. Tampereen taidemuseo. Viitattu 11.10.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Teos Suomen Kansallisgallerian sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Teos Googlen Art Projectissa
**Anderson Cooper 360°** (lyhennetään usein **AC-360** tai **360**) on toimittaja Anderson Cooperin juontama yhdysvaltalainen ajankohtaisohjelma, jota esitetään CNN-uutiskanavalla.

*Anderson Cooper 360°* lähetetään maanantaista perjantaihin yleensä suorana CNN:n Time Warner Centerin studioilta New Yorkista, mutta joskus lähetys tehdään CNN:n studioilta Washington D.C:sta tai paikan päällä suurten uutistapahtumien aikana.

360° on viittaus ohjelman tapaan tehdä uutisraporttinsa "360 asteesta", eli jokaisesta näkökulmasta. Uutislähetysten katsojien keski-ikä oli vuonna 2002 noin 60 vuotta, mutta Cooperin ohjelma oli aloittaessaan suunnattu nuoremmille katsojille pyrkien tavoittamaan erityisesti 18–54-vuotiaiden ikäryhmän. *Anderson Cooper 360°:n* ensimmäinen lähetys oli 8. syyskuuta 2003. Ohjelma aloitti teräväpiirtolähetyksensä 26. syyskuuta 2007 CNN HD -kanavalla.

Lähteet
-------

1. ↑  Watson, Stephanie: *Anderson Cooper: Profile of a TV Journalist (Career Profiles)*, s. 82–84. Rosen Pub Group, 2007. ISBN 978-1404219076. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* CNN: Anderson Cooper 360° (englanniksi)
**Machismo** tai **machokulttuuri** (yksittäisestä miehestä puhuttaessa **macho**) tarkoittaa joidenkin latinalaisamerikkalaisten miesten kulttuuria, johon kuuluu tiettyjä korostettuun miehekkyyteen liitettyjä asenteita ja käyttäytymistä.

Kielteisissä määritelmissä machismoon liitetään muun muassa paternalismi, aggressiivisuus, naisten alistaminen, miehen viriiliyden ihannointi ja homofobia. Tyypillinen stereotyyppinen machomies on etumuksesta tiukkoihin housuihin pukeutuva rehentelijä.

Myönteisesti määriteltynä machismo on nähty miehisenä ylpeytenä ja pelottomuutena sekä energianlähteenä kulttuuriseen vastarintaan ja ahkeraan työntekoon. Jotkut ovat määritelleet alkuperäiseksi machismoksi miehen kyvyn suojella ja tukea perhettään ja samalla osoittaa rakkauttaan.

Machismon arvellaan syntyneen konkistadorien saapumista seuranneen mestitsiväestön synnyn tuloksena.

Katso myös
----------

* Toksinen maskuliinisuus

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kimmo Lehtonen: Syntynyt machoksi *Maailman kuvalehti*.  30.11.2003. Viitattu 21.5.2020.
2. 1 2 3  Cortés, Carlos E. (toim.): *Multicultural America: A Multimedia Encyclopedia, Volume 3*, s. 1389–1391. SAGE Publications, 2013. ISBN 978-1-4522-1683-6.
**Anna Gasser** (s. 16. elokuuta 1991) on itävaltalainen lumilautailija, joka kilpailee slopestylessa ja big airissa. Hän on maailmanmestari ja kaksinkertainen olympiavoittaja.

Lumilautailun MM-kilpailuissa Stonehamissa 2013 Gasser sijoittui slopestylessa 18:nneksi. Gasser kilpaili naisten slopestylessa Sotšin talviolympialaisissa 2014 sijoittuen kymmenenneksi. Kreischbergin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui slopestylessä hopealle ja vuoden Sierra Nevadan MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti big airissa kultaa. Hän voitti kultaa samaisessa lajissa myös Pyeongchangin talviolympialaisissa 2018, jossa oli lisäksi slopestylessa viidestoista. Aspenin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui big airissa neljänneksi ja slopestylessa kuudenneksi. Hän uusi big airin olympiakultansa Pekingissä 2022 ja oli lisäksi slopestylessa kuudes.

Lumilautailun maailmancupissa Gasser kilpaili ensimmäisen kerran Copper Mountainin slopestylessa tammikuussa 2013 sijoittuen 40:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Špindlerův Mlýnin slopestylessa maaliskuussa 2013 oltuaan yhdeksäs. Hän ylsi kolmen parhaan joukkon ensimmäisen kerran Stonehamin slopestylessa tammikuussa 2014 oltuaan kolmas. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Milanon big airissa marraskuussa 2016. Yhteensä hän on voittanut yhdeksän maailmancupin kilpailua, sijoittunut seitsemän kertaa toiseksi ja neljä kertaa kolmanneksi (tilanne 22.2.2022). 

Gasser voitti big airin maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 2016–2017 ja 2017–2018 sekä sijoittui kolmanneksi kaudella 2020–2021. Slopestylen maailmancupin hän voitti kaudella 2020–2021 ja oli kolmas 2016–2017.

Gasser on saavuttanut X Gameseissa big airissa kultaa 2018, 2019 ja 2020 sekä niin hopeaa kuin pronssia 2017. Slopestylessa hän voitti kultaa 2017.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Anna Gasser Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  Suomen mitalitili auki - Rukajärvelle hopeaa! Yle Urheilu. Viitattu 9.2.2014.
3. ↑  Anna Gasser *xgames.com*.  Arkistoitu 26.1.2022. Viitattu 23.2.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Jakob Dylan
**Jakob Dylan** (s. 9. joulukuuta 1969 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko, laulaja ja lauluntekijä.

Dylan perusti 1989 The Wallflowers -yhtyeen, jonka kanssa hän on myös levyttänyt muun muassa albumin *Bringin Down The Horse* (1996), joka oli yhtyeen toinen albumi. Albumia on myyty yli neljä miljoonaa kappaletta, sillä olevat Dylanin säveltämät kappaleet "6th Avenue Heartache" ja "One Headlight" on palkittu Grammylla 1997. Dylanin ensimmäinen soololevy *Seeing Things* ilmestyi kesäkuussa 2008, ja sen tekstit ja soinnit muistuttavat Bob Dylanin tyyliä.

Dylanin vanhemmat ovat Bob ja Sara Dylan. Hän on naimisissa, ja perheessä on neljä biologista lasta, poikia, ja adoptoitu tytär.

Sooloalbumit
------------

* *Seeing Things* (2008)
* *Women + Country* (2010)

Lähteet
-------

1. ↑  Markus Nordenstreng: Mars taidekouluun, sanoi isä-Bob. Helsingin Sanomat 1.6.2008 s. C3 Artikkelin tiivistelmä

Aiheesta muualla
----------------

* Jakob Dylanin sivusto
* Jakob Dylanin MySpace-sivusto
* The Wallflower -yhtyeen sivusto

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Siiri Oviir** (s. 3. marraskuuta 1947 Tallinna) on virolainen poliitikko ja entinen Euroopan parlamentin jäsen. Oviir valittiin europarlamenttiin vuonna 2004 Viron liittyessä Euroopan unioniin. Oviir oli kansanedustajana Riigikogussa vuosina 1992–2004. Hän on toiminut myös Viron sosiaaliministerinä, ensimmäisen kerran vuonna 1995 ja myöhemmin vuosina 2002–2003. Viron itsenäistyessä Oviir toimi Savisaaren toimeenpanevan hallituksen sosiaalihuoltoministerinä 1990–1992.

Oviir edusti Viron keskustapuoluetta huhtikuuhun 2012 asti, jolloin hän ja seitsemän muuta keskustalaista poliitikkoa ilmoitti eroavansa puolueesta. Eronneiden joukossa olivat keskustapuolueen molemmat europarlamentaarikot Oviir ja Vilja Savisaar-Toomast. Yhteisessä lausunnossaan Oviir ja muut arvostelivat keskustapuolueen johtoa ja puolueen yhteistyökyvyttömyyttä Riigikogussa.

Oviir on koulutukseltaan juristi. Hän on suorittanut loppututkintonsa Tarton yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta vuonna 1975, jonka jälkeen hän työskenteli Viron SNT:n korkeimman oikeuden presidentin avustajana vuoteen 1990 asti. Viron itsenäistyttyä Oviir valittiin maan parlamenttiin, samalla hän toimi Tallinnan pedagogisen yliopiston dosenttina vuoteen 2003 asti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  EP:n jäsenet: Siiri Oviir *Europarl.europa.eu*. Euroopan parlamentti. Viitattu 24.6.2010.
2. ↑  Oviir, Siiri: CV *siirioviir.ee*.  Arkistoitu 27.8.2010. Viitattu 24.6.2010. (viroksi)
3. ↑  Üleminekuvalitsus 03.04.1990-30.01.1992 *valitsus.ee*.  4.8.2011. Vabariigi Valitsus.  Arkistoitu 29.7.2012. Viitattu 2.8.2012. (viroksi)
4. ↑  Kahdeksan keskeistä poliitikkoa erosi Viron keskustapuolueesta. *yle.fi*.  9.4.2012. Yle Uutiset.  Arkistoitu 29.4.2013. Viitattu 17.6.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Oviirin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (viroksi) (venäjäksi)
* Oviirin esittely Euroopan parlamentin sivulla

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Britannian historiallisesta poliittisesta suuntauksesta, Yhdysvalloissa toimi Whig-puolue vuosina 1828–1852.*

**Whigit** oli Britannian liberaalipuolue vuosina 1688–1859. Tuolloin puolueet olivat lähinnä ryhmittymiä ja toinen suuri ryhmittymä oli konservatiivipuolue "toryt".

Whig-puolue voitti vuoden 1705 parlamenttivaalit ja sai enemmistön Englannin parlamentin alahuoneeseen. Huolimatta kuningatar Annan vastustuksesta whigien edustaja Sunderlandin jaarli Charles Spencer pääsi hallitukseen joulukuussa vuonna 1706. 1800-luvulla puolue vastusti orjuutta ja vaati vapaakauppaa, äänioikeuden laajentamista ja parlamentin valtaa yli monarkin. Se vastusti itsevaltiutta ja kannatti perustuslaillista hallintoa, klassista liberalismia, radikalismia ja laillisuusperiaatetta.

Loppuvaiheessa whigien kannatus tuli muun muassa liike-elämältä, toryjen muun muassa aatelisilta maanomistajilta ja hovin piiristä.

Viljalakien (1815–1846) vastaisen taistelun seurauksena konservatiivipuolue hajosi ja sen vapaakauppasiipi liittyi vähitellen whigien ja vapaakauppaa vaatineen radikaaliryhmittymän kanssa yhteen Liberaalipuolueeksi, josta käytettiin ensi kertaa tätä nimeä vuonna 1839, vaikka sen virallisen perustamisen lasketaan tapahtuneen vasta 1859.

Puolueen synty
--------------

Whig-puolue syntyi vuoden 1688 vallankumouksen aikana, kun Stuartit karkotettiin ja valtaistuimen viholliset saivat pilkkanimekseen *whig* – gaelin karjan- tai hevosenajajaa tarkoittavasta sanasta *whiggamor*, jota käytettiin eräästä Länsi-Skotlannin talonpoikaiskapinallisten ryhmästä.

Whigit halusivat Yorkin herttuan kieltämistä valtaistuimelta, koska hänet yhdistettiin yksinvaltiuteen. Toryt puolestaan vastustivat tätä. Whigit olivat etupäässä suuraatelia, rikkaita kauppiaita ja ei-anglikaaneja, kun taas toryt edustivat maa-aatelia ja Englannin kirkkoa.

Whigit olivat vallassa vuosien 1688–1689 mainion vallankumouksen jälkeen sekä Yrjöjen aikana 1714–1761.

Katso myös
----------

* whig-historia

Lähteet
-------

1. ↑  Grimberg, Carl: *Kansojen historia. Osa 15. Venäjä - Puola*, s. 83-84. WSOY, 1983. ISBN 951-0-09743-8.
**Vihdin pitäjänmakasiini** on Vihdissä, Uudellamaalla sijaitseva vanha lainajyvästö, eli pitäjänmakasiini. Rakennus sijaitsee Vihdin kirkonkylässä Vihdin pappilan entisten peltoalueiden lähellä sijaitsevalla kummulla. Pitäjänmakasiiniin kerättiin siemenviljaa katovuosien varalle parhaimmillaan jopa 4 000 tynnyriä. Viljan varastointi makasiiniin päättyi 1915 ja rakennus siirtyi Vihdin Maataloussäätiön omistukseen vuonna 1948. Kotiseutumuseotoiminta rakennuksessa aloitettiin 1959. Nykyisin rakennus on Vihdin museoon kuuluva Viljamakasiinimuseo. Rakennus on osa Museoviraston valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristoksi luokittelemaa, suojeltua Vihdin kirkonkylän ja Vanhalan viljelymaisemaa.

Historia
--------

Vihdissä päätettiin pitäjänmakasiinin perustamisesta 12. syyskuuta 1750. Ensimmäinen pitäjänmakasiini toimi Sukselan kylässä sijainneessa aitassa. Makasiinin ensimmäinen ohjesääntö tuli voimaan vasta 1773.

11. marraskuuta 1810 päätettiin kuitenkin uuden makasiinin rakentamisesta vanhan käytyä ahtaaksi. Uuden pitäjänmakasiinin piirustukset teki kapteeni Carl Fredrik Arnkihlin piirustusten mukaan. Rakennusmestariksi valittiin reserviläinen nimeltään Pistol, joka oli luvannut suorittaa rakennustyön 50 markalla. Hirsinen, kolmikerroksinen rakennus, joka valmistui 1811 laudoitettiin ja maalattiin punaiseksi. On laskettu että makasiiniin mahtuu 4 000 tynnyriä viljaa. Vihdin pitäjänmakasiinin toiminta lakkautettiin 17. toukokuuta 1956 ja nykyisin rakennus toimii museona. Rakennuksen omistaa Vihdin Maataloussäätiö.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Vihdin asutushistoriaa, kulttuurimaisemaa ja vanhaa rakennuskantaa*, s. 26. Vihdin rakennuskulttuurisäätiö, 2012. ISBN 978-952-67512-4-5.
2. ↑  Aurell, Pirkko: *Signe Brander Vihdissä*, s. 13. Vihdin kameraseura Signe Branderin jäljillä. Vihdin museo, 2007. ISBN 978-952-99944-0-3.
3. ↑  RKY - Kohdetiedot *rky.fi*. Viitattu 14.12.2021.
4. 1 2  Pirkko Aurell: Pitäjänmakasiinitoiminnan alkamisesta 250 vuotta *bin.yhdistysavain.fi*. Viitattu 15.12.2021.
5. ↑  Museokortti-kohde: Vihdin museo *www.museot.fi*. Viitattu 14.12.2021.
**Oiva Julius Virta** (13. maaliskuuta 1906 Mietoinen – 7. elokuuta 1971 Pori) oli porilainen kuvataiteilija, joka tunnettiin paikallisen miljöön tallentajana. Anna Hallsin mukaan Virran taiteilijuutta leimaa vahva paikallisen identiteetin läsnäolo.

Virta rakensi vaimonsa Hilkan kanssa 1940-luvulla omakotitalon Porin Yyteriin, jossa he asuivat Virran kuolemaan asti. Taiteilijan ateljeena toimi pihaan siirretty kioski.

Taide
-----

Virta ei käyttänyt valokuvia mallinaan ja hän oli maalaustelineineen tunnettu hahmo Porissa ikuistaessaan kaupungin puisto- ja katunäkymiä. Myös Virran satama-aiheet olivat pidettyjä. Virran vanhaa Poria tallentaneilla teoksilla on myös kulttuurihistoriallista arvoa kadonneen kaupungin dokumenttina.

Virta piti itseään enemmän käsityöläisenä kuin taiteilijana eikä kuulunut porilaisen taiteen "ykkösketjuun". Yhteisnäyttelyssä Satakunnan maisemia maalanneen Into Linturin kanssa Virta jäi Linturin varjoon ja esimerkiksi kuvataidekriitikko Hemmi Koivuniemi kuvasi Virran värejä sameahkoiksi. Porilaiset kuitenkin arvostivat Virran paikallisia aiheita: Virran näyttelyt myivät loppuun ja teoksia myytiin jo ennen niiden valmistumista. Virta itse sanoikin olevansa "paremmin sellainen köyhien taiteilija".

Lähteet
-------

1. ↑  Virta Oiva Julius, hautakuva albumissa: Pori, Käppärän hautausmaa osasto A2 (R-Ö) (vaatii kirjautumisen); hautapaikka 873-874 *suomenkirkkojajahautausmaita.fi*. Viitattu 19.4.2024.
2. 1 2 3  Anna Halls: *Puistonäkymiä ja abstraktin ihmeitä: Yksilösuorituksista instituutioihin – porilaisen taide-elämä kehitys vuosina 1941–1951*, s. 54. Pro gradu –tutkielma. Turun yliopisto, Taiteiden tutkimuksen laitos, Taidehistoria, 2008.
3. 1 2  Anna Halls: *Puistonäkymiä ja abstraktin ihmeitä: Yksilösuorituksista instituutioihin – porilaisen taide-elämä kehitys vuosina 1941–1951*, s. 57. Pro gradu –tutkielma. Turun yliopisto, Taiteiden tutkimuksen laitos, Taidehistoria, 2008.
4. ↑  Anna Halls: *Puistonäkymiä ja abstraktin ihmeitä: Yksilösuorituksista instituutioihin – porilaisen taide-elämä kehitys vuosina 1941–1951*, s. 56. Pro gradu –tutkielma. Turun yliopisto, Taiteiden tutkimuksen laitos, Taidehistoria, 2008.
**Georg Oleinikoff** (8. huhtikuuta 1864 – 1. tammikuuta 1937 Johannes) oli venäläinen lääketieteen tehtori, joka asui Johanneksen pitäjässä Karjalan kannaksella sijainneessa Kirjolan kartanossa. Oleinikoff tunnettiin monien harvinaisten kasvilajien kasvattajana ja jalostajana. 

Oleinikoff oli dosenttina Pietarin lääketieteellisessä sotilasakatemiassa. Hän oli opiskellut Pietarin yliopistossa ja sotilaslääketieteellisessä akatemiassa ja hän oli aikoinaan Pietarin tunnetuimpia lastentautien spesialisteja. Venäjän vallankumouksen jälkeen hän siirtyi Suomeen ja asui anoppinsa Edla Nobelin ja myöhemmin tämän perikunnan omistamassa Kirjolan kartanossa. Oleinikoff tunnettiin maanviljelys- ja puutarhanhoitopiireissä sekä Suomessa että Ruotsissa. Hän sai useita palkintoja eri näyttelyissä ja piti esitelmiä omalta alaltaan eri tilaisuuksissa. Oleinikoff oli naimisissa Alfred Nobelin tyttären kanssa. 

Oleinikoff kuoli 72-vuotiaana tapaturmaisesti uudenvuodenpäivänä 1937 Kirjolan kartanossa. Hän lähti kello 11 aikaan noin 300 metrin levyisen salmen kartanosta erottamaan pieneen saareen, jossa sijaitsivat hänen puutarhaviljelmänsä kasvihuoneineen. Hän vajosi kuitenkin jäihin lähellä saaren rantaa ja hänet löydettiin hukkuneena.

Lähteet
-------

1. 1 2  Päivästä päivään. 70 v. täytti... Helsingin Sanomat, 09.04.1934, nro 94, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3  Tri Georg Oleinikoff, Puutarha, 01.01.1937, nro 1, s. 42, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2  Hukkumisonnettomuus Johanneksessa, Helsingin Sanomat, 03.01.1937, nro 2, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Valentyn Hryhorovytš Kostenko** (ukr. Валентин Григорович Костенко; 28. heinäkuuta 1895 Urazovo, Voronežin kuvernementti – 14. heinäkuuta 1960 Harkova, Ukrainan SNT) oli ukrainalainen säveltäjä, musiikkitieteilijä ja opettaja.

Kostenko lauloi nuorena Pietarin hovikuorossa. Hän valmistui 1921 Pietarin konservatoriosta, opetti vuodesta 1923 Harkovan musiikki- ja teatteri-instituutissa ja oli Harkovan ukrainankielisen radion musiikillinen johtaja. Vuosina 1927–1932 hän oli Ukrainan vallankumouksellisten säveltäjien liiton johdossa.

Kostenko sai sävellyksiinsä vaikutteita aikakauden eurooppalaisesta musiikista. Hänen tuotantoonsa kuuluvat muun muassa oopperat *Karmeljuk* ja *Nazar Stodolja* (perustuu Taras Ševtšenkon näytelmään), baletti *Aron herääminen*, sinfonia *Vuosi 1917*, sarja sinfoniaorkesterille sekä pienempiä sävellyksiä. Hän julkaisi myös tieteellisiä tutkimuksia Pavlo Senytsjasta (1922), kansanmusiikin asemasta ukrainalaisessa musiikissa (1928) ja saksalaisen ekspressionismin vaikutuksesta ukrainalaiseen musiikkiin (1929). Hän laati oppikirjan musiikinteoriasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Костенко Валентин Григорович *Енциклопедія Сучасної України*. Інститут енциклопедичних досліджень НАН України. Viitattu 16.5.2023. (ukrainaksi)
2. 1 2 3  Kostenko, Valentyn *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1988. Viitattu 16.5.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Valentyn Kostenko** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Internet Encyclopedia of Ukraine

 |

 |
Andreas Hintze
**Andreas Peter Henrik Hintze** (ven. Андрей Иванович Гинце, *Andrei Ivanovitš Gintse*; 21. maaliskuuta 1827 Johannes, Viipurin lääni, Suomen suuriruhtinaskunta – 11. helmikuuta 1898 Johannes) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraali, joka toimi Sahalinin ensimmäisenä kuvernöörinä.

Andreas Hintzen vanhemmat olivat Rokkalan lasitehtaan peilimestari, myöhemmin lääninsihteeri Johan Hintze ja Amalia Altman. Hän kävi yksityiskoulun ja liittyi aliupseerina toiseen suomenmaalaiseen linjapataljoonaan vuonna 1844. Hintze siirrettiin Libaun jalkaväkirykmenttiin vuonna 1849. Hän osallistui sotatoimiin Unkarissa ja oli Krimin sodan aikana Liivinmaan ja Kuurinmaan rannikkovartiostossa.

Hintze siirrettiin vuonna 1857 ensimmäiseen tarkk’ampujapataljoonaan. Vuonna 1864 hänestä tuli 13. tarkk’ampujapataljoonan komentaja. Vuodesta 1876 Hintze komensi Nizovskin 23. tarkkampujarykmenttiä ja vuonna 1882 hänet nimitettiin kenraalimajurina Itä-Siperian tarkkampujaprikaatin päälliköksi.

Hintze nimitettiin Sahalinin sotilaskuvernööriksi vuonna 1884. Hän työskenteli aktiivisesti vankisiirtolana käytetyn saaren elinolojen ja infrastruktuurin järjestämiseksi. Hintze erosi armeijan palveluksesta vaimonsa sairauden takia vuonna 1888. Hän palasi Suomeen ja osti seuraavana vuonna Kirjolan kartanon Georg von Alfthanilta.

Lähteet
-------

1. ↑  Saksankielisessä kuolinilmoituksessa *Andreas Peter Heinrich von Hintze*. Kuolinilmoitus.  *Wiborgsbladet*, 12.2.1898, s. 1. Artikkelin verkkoversio.
2. 1 2 3 4  Dudarets, G. I.: Posvjaštšenije generalu A. I. Gintse.  *Vestnik Sahalinskogo muzeja*, 17/2010, s. 216–220. Artikkelin verkkoversio. [vanhentunut linkki]
3. 1 2  "Kurkistus Kirjolaan" – hovin historiaa.  *Johannekselainen*, 10/2012, s. 4. Artikkelin verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
mannekiineja vuonna 1966
**Marjatta Sarpaneva** (o.s. **Svennevig**, s. 4. syyskuuta 1944 Helsinki) on suomalainen malli, muotoilija ja tietokirjailija.

Marjatta Svennevig työskenteli koulun päätyttyä mainostoimistossa ja mallina. Hän suunnitteli myöhemmin silmälasikehyksiä Instrumentariumille, jossa hänelle tarjottiin jopa pääsuunnittelijan paikkaa. Svennevig luopui kuitenkin urastaan pitkälti avopuolisonsa Timo Sarpanevan painostuksesta.

Svennevig kirjoitti toimittaja Ritva Alkun kanssa elävää ravintoa käsittelevän kirjan Minun valintani, joka ilmestyi vuonna 1988. Lisäksi hän piti 1990-luvulla elävää ravintoa tarjoilevaa Green Way -nimistä ravintolaa.

Svennevigin puolisostaan Timo Sarpanevasta kirjoittama elämäkerta julkaistiin vuonna 2020 Marjatta Sarpanevan nimellä. Kirja valittiin samana vuonna Tieto-Finlandia-ehdokkaaksi.

Yksityiselämä
-------------

Svennevig tapasi muotoilija Timo Sarpanevan ollessaan vasta 16-vuotias. He alkoivat seurustella, vaikka Sarpaneva oli perheellinen mies. Seurustelua kesti noin 10 vuotta, kunnes he saivat lapsen ja muuttivat yhteen, minkä jälkeen Sarpaneva erosi vaimostaan. Tämän jälkeen he saivat vielä toisen lapsen. Pari avioitui vuonna 1997, jolloin Svennevigin nimi muuttui Marjatta Sarpanevaksi.

Teokset
-------

* Sarpaneva, Marjatta: *Timo Sarpaneva: Taide ja elämä*. Helsinki: Tammi, 2020. ISBN 978-952-04-1677-5.
* Svennevig, Marjatta: *Minun valintani*. Toim. Ritva Alku. WSOY, 1988. ISBN 978-951-0-15008-5.
* Kalin, Kaj: *Sarpaneva*. Ulkoasu: Timo Sarpaneva & Marjatta Svennevig. Otava, 1986. ISBN 978-951-1-07887-6.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Muistatko Marjatta Svennevigin – köyhän tytön tie malliksi ja Timo Sarpanevan vaimoksi *Kotiliesi*. Viitattu 25.4.2021.
2. ↑  Rakkaus ja taide = elämä *Suomalainen kirjakauppa*. Viitattu 25.4.2021.
3. ↑  Marjatta Sarpaneva tutustui muotoilijamieheensä Timo Sarpanevaan tämän ollessa naimisissa ja ystävystyi vaimon kanssa – "Aika outo kuvio" *Iltasanomat*.  2020. Viitattu 25.4.2021.
4. ↑  Tietokirjallisuuden Finlandia-palkintoehdokkaat 2020 *Suomalainen*. Viitattu 25.4.2021.
5. ↑  Tänään tv:ssä: Timo Sarpanevalla oli vaimo ja tyttöystävä samaan aikaan - "Meille muodostui outo ystävyyssuhde" *www.iltalehti.fi*. Viitattu 23.12.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Hans Adolph Brorson
**"Taas kaipaan pieneen talliin"** on alkuaan tanskalainen jouluvirsi (*Mit hjerte altid vanker i Jesu føderum*.) Virren tekstin on kirjoittanut tanskalainen virsirunoilija, Riben hiippakunnan piispa Hans Adolph Brorson.

Hans Brorson toimi pappina Tønderin kaupungissa vuosina 1729–1737. Siellä hän julkaisi vihkonsa *Nogle Jule-Psalmer*, jossa oli kymmenen laulua, niiden joukossa *Mitt hjerte alltid vanker* sekä lasten jouluvirtenä tunnettu *Her kommer Jesus dine små,* (Suomen ev. lut. kirkon virsikirja virsi 32 /Ruotsin kirkon virsikirja virsi 713 "Me lapset pienet riennämme*".)*

Virsi julkaistiin vuonna 1738 "*Troens rare Klenodie" -*kokoelmassa, ja siinä oli 11 säkeistöä. Virsi ilmestyi norjaksi Magnus Landstadin *Kirke-Salmebog* ehdotuksessa 1861 (Mitt hjerte alltid vanker**)** .Ruotsiksi se on käännetty 1848. Tanskan kirkon virsikirjassa virrellä on kaksi sävelmää, säveltäjä Carl Nielsenin 1914 kirjoittama sävelmä ja StrassburgIssa 1539 julkaistu sävelmä. Virressä on 9 säkeistöä. 

Virsi voidaan sisltönsä puolesta jakaa kolmeen jaksoon, ensimmäinen jakso, säkeistöt 1 ja 2 kertovat laulajan kaipauksesta päästä seimen äärelle. Säkeistöissä 3-7 ihastellaan joulun ihmettä, miksi Jumala antoi Poikansa syntyä vaatimattomaan talliin. 7 ja 8 säkeistö ovat laulajan vastaus joulun ihmeeseen. Säkeistöjen kielikuvat muistuttavat jossain määrin Laulujen Laulun kukka- ja morsiusmystiikan ajatuksia.

Muissa pohjoismaissa virsi tunnetaan ennen muuta norjalais-ruotsalaisella kansansävelmällä, joka on merkitty muistiin Länsi-Göötanmaalla.

Norjan kirkon virsikirjassa virsi on kahdeksansäkeistöinen numerolla 38. Norjankielisten tekstien lisäksi kveenin kielellä (Se pieni pimmee talli sydämelle rakas oon.)

Ruotsissa virsi on muutamissa vapaitten suuntien vanhemmissa laulukirjoissa, mutta se ei ole Ruotsin kirkon virsikirjassa..Tunnetuin ruotsinkielinen teksti alkaa sanoin: "Till Betlehem mitt hjärta".

Virrestä on ainakin kaksi suomennosta. Hengellinen laulukirja -kokoelmassa se on viisisäkeistöinen "Luo Beetlehemin seimen", numero 35. Pekka Kivekäs on tehnyt virrestä uuden kahdeksansäkeistöisen suomennoksen 2004 "Taas kaipaan pieneen talliin". Kivekkään käännös oli vuoden 2022 Suomen lähetysseuran julkaisemassa Kauneimmat Joululaulut -vihkossa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mitt hjerte alltid vanker *salmebloggen.no*. Viitattu 27. 6. 2023. (norjaksi)
2. 1 2  Oscar Lövgren: *Psalm- och sånglexikon*, s. 109. Gummesons bokförlag, Stockholm, 1964. (ruotsiksi)
3. ↑  Salme/125 *dendanskesalmebogonline.dk*. Viitattu 27. 6. 2023. (tanskaksi)
**Ashley Mark Coffey** (s. 1. joulukuuta 1993 Leeds, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelaa Veikkausliigassa AC Oulussa, johon hän siirtyi Ruotsista. Coffey pelasi keväällä 2021 Superettanin AFC Eskilstunassa,  mitä ennen hän pelasi alemmilla sarjatasoilla Ruotsissa. Nuoruudessaan Coffey pelasi Englannissa Bradford City AFC:n riveissä, mitä edeltäen taikka sivuten, opiskeli Teessiden yliopistossa.

Veikkausliigassa Ashley Coffey debytoi 5. huhtikuuta 2023, jolloin AC Oulu voitti vieraspelissä KTP:n lukemin 0–2. Coffey on kärkisijoilla Veikkausliigan maalitilastoissa kaudella 2023. Kauden 2023 lopussa Coffey oli Veikkausligan maalintekijätiilaston kolmas 13 maalillaan.
 Ashley Coffey jatkaa peliuraansa Veikkausliigan AC Oulussa, ainakin kaudella 2024.

Coffey on toiminut AD/HD-lapsen tukihenkilönä tai apuopettajana. Hän on seurustellut tai seurustelee edelleen ruotsalaisen naisen kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Y.DAOUSSI soccerway-sivustolla *nr.soccerway.com*.
2. ↑   Viitetty 2.7.2023
3. ↑    Viitattu 2.7.2023.
4. ↑   Viitattu 23.7.2023.
5. ↑   Viitattu 25.7.2023.
6. ↑   Viitattu 2.7.2023.
7. ↑  Pelaajatilastot Palloliitto. Viitattu 26.10.2023.
8. ↑    Viitattu 12.4.2024.
9. ↑    Viitattu 2.7.2023.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Djelfan maakunta** (arab. ولاية الجلفة‎, *Wilāya al-Jalfa*) eli wilaya on hallintoalue Algerian pohjoisessa keskiosassa. Sen keskus on Djelfan kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 32 256,35 neliökilometriä. Asukkaita on 1 508 500 henkeä (vuonna 2018, arvio).

Vuonna 1974 perustettu maakunta rajoittuu pohjoisessa Tissemsiltin ja Médéan, idässä M’Silan ja Ouled Djellalin, etelässä Ouarglan ja Ghardaïan sekä lännessä Laghouatin ja Tiaretin maakuntiin. Pohjoisessa ovat Ain Ousseraksi kutsuttu ylätasanko sekä Zahrez Cherguin ja Zahrez Gherbin suolajärvien täyttämä vajoama. Keskiosassa sijaitsee Ouled Naïlin vuorijono, joka kohoaa 1 613 metrin korkeuteen. Etelässä on Saharan reuna-alue. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kalkkikivi, dolomiitti, savi, kipsi, hiekkakivi, hiekka, kivisuola ja tuffi. Vuotuinen sademäärä on 200–500 millimetriä pohjoisessa ja alle 200 millimetriä etelässä. Vesistöjä ovat Ourakin ja Touilin vadit maakunnan pohjoisosassa.

Maakunta jakautuu hallinnollisesti 12 piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 36 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Aïn El Ibel, Aïn Oussera, Birine, Charef, Dar Chioukh, Djelfa, El Idrissia, Faidh El Botma, Had Sahary, Hassi Bahbah, Messaad ja Sidi Ladjel.

Djelfan kautta kulkevat maantiet RN1 ja RN46. Maakunnassa harjoitetaan karjanhoitoa ja maanviljelyä sekä tuotetaan espartohöyhenheinää. Elintarvike-, rakennustarvike- ja muu teollisuus on vähäistä. Djelfassa toimii Ziane Achourin yliopisto.

Nähtävyyksiä ovat kalliopiirrokset, roomalaisen Castellum Dimmidin rauniot Messaadissa, kuumat lähteet ja suolajärvet. Hotelleja on Djelfassa ja Aïn Ousserassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Monographie Wilaya de Djelfa *Aniref*. Viitattu 7.6.2023.

AlgeriaAlgerian maakunnat

* Adrar
* Aïn Defla
* Aïn Témouchent
* Alger
* Annaba
* Batna
* Béchar
* Béjaïa
* Béni Abbès
* Biskra
* Blida
* Bordj Badji Mokhtar
* Bordj Bou Arreridj
* Bouira
* Boumerdès
* Chlef
* Constantine
* Djanet
* Djelfa
* El Bayadh
* El Meghaïer
* El Meniaa
* El Oued
* El Tarf
* Ghardaïa
* Guelma
* Illizi
* In Guezzam
* In Salah
* Jijel
* Khenchela
* Laghouat
* Mascara
* Médéa
* Mila
* Mostaganem
* M’Sila
* Naâma
* Oran
* Ouargla
* Ouled Djellal
* Oum El Bouaghi
* Relizane
* Saïda
* Sétif
* Sidi Bel Abbès
* Skikda
* Souk Ahras
* Tamanrasset
* Tébessa
* Tiaret
* Timimoun
* Tindouf
* Tipaza
* Tissemsilt
* Tizi Ouzou
* Tlemcen
* Touggourt
**Erik Jan Hanussen** (s. **Hermann Steinschneider**, 2. kesäkuuta 1889 Wien – 25. maaliskuuta 1933 Berliini) oli itävallanjuutalainen tiedottaja, šarlataani sekä selvänäkijä. Hypnoosista, mentalismista, okkultismista sekä astrologiasta ylistetty Hanussen toimi aktiivisena Weimarin tasavallassa. Hanussen tapettiin Weimarin tasavallan lopullisesti lakkauttaneen valtalain jälkeisenä päivänä. Hänen on kerrottu opettaneen Adolf Hitleriä esiintymisessä ja dramaattisen vaikutuksen saamisessa.

Hanussen salamurhattiin 25. maaliskuuta 1933. Tekijänä oli mahdollisesti SA. Hän oli selvännäkijänä ennustanut valtalain mahdollistaneen Valtiopäivätalon tuhopolton, mikä saattoi olla itse asiassa sisäpiiritiedon paljastamista. Lisäksi motiiviin saattoi vaikuttaa se, että Hanussen potentiaalisesti kilpaili Hermann Göringin ja Joseph Goebbelsin kanssa Führerin suosiosta. Hanussenin ruumis löydettiin yli kuukausi myöhemmin. On todistamattomia väitteitä Hanussenin osallisuudesta Saksan valtiopäivätalon tuhopoltton, joiden mukaan hän olisi hypnotisoinut ja ohjannut tuomitun tuhopolttajan Marinus van der Lubben tekemään teon.

Lähteet
-------

1. ↑  Langer, Walter C.: *The Mind of Adolf Hitler: The Secret Wartime Report*. Basic Books, 1972. (englanniksi)
2. ↑  Gordon, Mel: *Hanussen: Hitler’s Jewish Clairvoyant*. Feral House, 2001. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Erik Jan Hanussen** Wikimedia Commonsissa

* "Kolmannen valtakunnan" profeetan, natsien Rasputinin elämä ja kuolema, Suomen Sosialidemokraatti, 08.04.1934, nro 93, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |