recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
MunapirttiMunapirtin kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
60°24′54″N, 026°34′48″E, PyhtääKymenlaaksoSuomi |
| Merialue | 
Suomenlahti |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Munapirtti** (ruots. *Mogenpört*) on saari Suomenlahden pohjoisrannikolla Pyhtään kunnassa. Saaren suurin pituus on noin 8,5 km. Munapirtissä on kolme kylää. Munapirtin kylään kuuluu saaren itäpään lisäksi länsipään Tuuski (ruots. *Tuskas*). Saaren keskiosissa sijaitsevat Hinkapyöli  (ruots. *Hinkaböle*) ja Malmi (ruots. *Malm*). Mantereesta saaren erottaa kapeat Keihässalmi (ruots. *Spjutsundet*) ja Kirksalmi (ruots. *Kyrksundet*). Munapirtin ja mantereen väliin jää Purolanlahti (ruots. *Svartbäckfjärden*) ja Santaniemenselkä (ruots. *Sandnäsfjärden*).

Keihässalmen silta Munapirttiin
Munapirtti sai Keihässalmen kautta lauttayhteyden mantereelle vuonna 1960 ja siltayhteyden vuonna 1969. Saaressa toimi ruotsinkielinen kansakoulu vuosina 1906–1970.

Lähteet
-------

1. ↑  Svenska ortnamn i Finland  25.10.2012. Kotimaisten kielten tutkimuskeskus (Kotus). Viitattu 29.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Munapirtin kotisivu
**Kivien kiertokulku** on kivien muuttumista kivilajista toiseen siten, että nämä prosessit muodostavat lopulta kiertokulun. Prosessit tapahtuvat pitkien aikojen kuluessa, ja kokonaisuudessaan kiertokulkuun voi mennä satoja miljoonia vuosia.

Syvällä maan sisällä olevassa vaipassa on sulaa kiviainesta, magmaa. Magma voi kiteytyä maan sisällä tai purkautua tulivuoren purkauksessa maan pinnalle ja kiteytyä maan pinnalla. Magman kiteytyessä syntyy magmakiviä. Maan pinnalla kiviaines on fysikaalisten ja kemiallisten rapauttavien tekijöiden vaikutuksen alaisena. Rapautuneesta aineksesta muodostuu ajan kuluessa sedimenttiä ja lopulta sedimenttikivilajeja. Sedimenttikivet voivat rapautua, mutta joutuessaan laattatektoniikkaan liittyvien voimien vaikutuksen alaiseksi, esimerkiksi mannerten törmätessä ja vuoristojen poimuttuessa ne joutuvat kovien fysikaalisten voimien vaikutuksen alaisiksi, jolloin ne muuntuvat metamorfisiksi kivilajeiksi. Joutuessaan erittäin syvälle maan kuoren sisään esimerkiksi alityönnön vaikutuksesta metamorfiset kivilajit tai sedimenttikivilajit sulavat magmaksi. Kivien kiertokulku voi siis edetä näin, mutta toisaalta se voi tapahtua myös toisin. Kun magmakivet kiteytyvät syvällä maan sisällä tai kun ne joutuvat sinne, ne joutuvat kovan paineen ja kuumuuden vaikutuksen alaisiksi ja ne muuttuvat metamorfisiksi kivilajeiksi. Metamorfiset kivilajit taas voivat sedimentoitua ja muuttua sedimenttikivilajeiksi. Myös kivien kierron tapahtuessa näin päin sedimenttikivet voivat sulaa magmaksi joutuessaan erittäin syvälle maan sisään. Kivien kiertokulku siis tapahtuu monella tavalla, mutta joka tapauksessa se tapahtuu aina erittäin pitkien aikojen kuluessa.

Katso myös
----------

* Endogeeniset prosessit
* Eksogeeniset prosessit
* Veden kiertokulku

Lähteet
-------

1. ↑  Mikko Turunen: Kivien kiertokulkuArkistoitu kopio *Geologia.fi*. Suomen Kansallinen Geologian Komitea.  Arkistoitu 29.9.2017. Viitattu 25.8.2014.  (Internet Archive 29.9.2017)
2. ↑  Arthur B. Busbey III, Robert R. Coenraads, Paul Willis, David Roots: "Kivien kiertokulku", *Kivet & fossiilit*, s. 54–55. Suomentanut Jarmo Hakanen, Kaarlo Taipale ja Riikka Taipale. Gummerus, 1999. ISBN 951-20-5347-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Geologia. (Arkistoitu – Internet Archive) Finstone
* Suomen kallioperä. (Arkistoitu – Internet Archive) Geologinen seura
**Sielujen järvi** on Darren Shanin kirjoittaman *Darren Shanin tarina* -kirjasarjan kymmenes osa. Se on myös sarjan kolmanneksi viimeinen osa. Englanninkielinen alkuteos julkaistiin vuonna 2003 ja suomennos vuonna 2010. Sen suomensi Kaijamari Sivill ja kustansi Tammi. Kirja seuraa edelleen sarjan muista osista tutun Darren Shanin tarinaa. Kirjassa esitellään uusi henkilö nimeltään Spits Abrams.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Sielujen järvi jatkaa Darren Shanin tarinaa suoraan Taistelu aamunkoitteessa-kirjan jälkeen. Darren on yksin ja useimmat hänen kumppaneistaan ovat kuolleita. Darren päätyy ystävänsä Harkatin kanssa toiseen, tummanpuhuvaan maailmaan.
Toisessa maailmassa Darren ja Harkat joutuvat suorittamaan erilaisia tehtäviä. Tehtäviä suorittaessaan he tapaavat Evannan ja Spits Abramsin,
hieman omituisen erakon. Lopulta he päätyvät Sielujen järvelle, jossa heille paljastuu totuus toisesta maailmasta, sekä Harkatin oikea henkilöllisyys.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Teoksen tiedot Suomen kansallisbibliografian sivuilla Fennica. Viitattu 5.7.2012. [vanhentunut linkki]
Sieglinde Wagnerin hautakivi
**Sieglinde Wagner** (21. huhtikuuta 1921 Linz – 31. joulukuuta 2003 Berliini) oli saksalainen ooppera-, oratorio- ja konserttilaulaja, joka oli äänialaltaan altto.

Wagner opiskeli Linzin konservatoriossa ja sitten muun muassa Luise Willerin johdolla Münchenissä. Vuonna 1942 hän teki debyyttinsä Linzin kansallisteatterissa Erdan roolissa Richard Wagnerin *Reininkullassa*. Vuonna 1947 Wagner sai kiinnityksen Volksoper Wieniin, jonka esiintyjistöön hän kuului vuoteen 1952. Tämän jälkeen hän lauloi Deutsche Oper Berlinissä vuoteen 1987 saakka. Wagner lauloi myös vierailevana esiintyjänä muun muassa Milanon La Scalassa, Roomassa, Amsterdamissa, Madridissa ja Barcelonassa. Vuodesta 1949 hän osallistui Salzburgin musiikkijuhlille. Siellä hän esiintyi esimerkiksi Wolfgang Amadeus Mozartin teosten esityksissä ja uusien teosten kantaesityksissä. Bayreuthin musiikkijuhlilla Wagner esiintyi useissa rooleissa Richard Wagnerin eri oopperoissa 1960–1970-luvuilla.

Wagner oli myös konsertti- ja oratoriolaulaja, joka tulkitsi erityisesti Johann Sebastian Bachin teoksia. Hänen muuhun konserttiohjelmistoonsa kuului esimerkiksi Ludwig van Beethovenin *Missa Solemnis*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sieglinde Wagner (Contralto) Bach-Cantatas, viitattu 26.4.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Otmar Hasler** (s. 28. syyskuuta 1953) oli Liechtensteinin ruhtinaskunnan pääministeri vuosina 2001–2009. Ruhtinas Hans Adam II nimitti hänet pääministeriksi 5. huhtikuuta 2001 maapäivävaaleissa hävinneen Isänmaallisen liiton Mario Frickin tilalle. Kun Haslerin puolue, Edistyksellinen kansanpuolue, kärsi vaalitappion vuoden 2009 maapäivävaaleissa, hän ilmoitti eroavansa pääministerin tehtävistä. Haslerin seuraajaksi nimitettiin 25. maaliskuuta 2009 Klaus Tschütscher.

Hasler asuu Bendernissä ja on naimisissa Traudi Hasler-Hiltin kanssa. Parilla on neljä lasta. Hasler on saanut koulutuksensa Fribourgin yliopistossa Sveitsissä. Hän on toiminut vuodesta 1979 lähtien Eschenissä peruskoulun opettajana. Hasler on Liechtensteinin historiaseuran, taideseuran ja senioriopettajien säätiön jäsen. Hän harrastaa lukemista, musiikkia ja vaeltamista.

Poliittinen ura
---------------

* 1989–2001 Maapäivien jäsen
* 1993–1994 Maapäivien varapuhemies
* 1993–1995 Edistyksellisen kansanpuolueen puheenjohtaja
* 1995 Maapäivien puhemies
* 1996–2001 Maapäivien varapuhemies

Lähteet
-------

1. 1 2  Prime Ministers since 1921 *Portal of the Principality of Liechtenstein*. Government Spokesperson’s Office.  Arkistoitu 8.8.2010. Viitattu 23.7.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Otmar Hasler** Wikimedia Commonsissa

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Liechtensteinin lippu | Edeltäjä:**Mario Frick** | **Liechtensteinin pääministeri**2001–2009 | Seuraaja:**Klaus Tschütscher** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Alankomaat

 |

 |
Siegfried Borries
**Siegfried Borries** (10. maaliskuuta 1912 Münster – 16. elokuuta 1980 Berliini) oli saksalainen viulisti.

Borries oli Bram Elderingin oppilaana Kölnissä. Hän toimi konserttimestarina Berliinin filharmonikoissa Wilhelm Furtwänglerin johdolla vuosina 1933–1941. Tämän jälkeen hän työskenteli samassa asemassa Staatskapelle Berlinissä Herbert von Karajanin johdolla, vuosina 1945–1956 jälleen Berliinin filharmonikoissa. Borries loi kansainvälisen uran myös solistina ja kamarimuusikkona. Hän soitti esimerkiksi omassa triossaan toisen maailmansodan jälkeen. Hän teki opetustyötä Städtische Konservatoriumissa ja vuodesta 1949 professorina Musikhochschule Berlinissä. Borries oli poliittisista syistä ja Itä-Saksan asiaan puuttumisen johdosta jonkin aikaa syrjässä tehtävistään Musikhochschulessa, mutta hän pääsi myöhemmin sinne takaisin töihin, vaikkakin hänelle asetettiin rajoituksia.

Borries oli mukana soittajana Albert Speerin joulumatkalla Suomen Lappiin vuonna 1943. Hän esiintyi yhtenä solisteista Berliinin filharmonikkojen viimeisissä toisen maailmansodan aikaisissa konserteissa, jotka pidettiin huhtikuun 1945 toisella viikolla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Metzler Musiklexikon: Band 1: A-E, s. 332 Harald Hassler
2. ↑  Review: BEETHOVEN/SPOHR Violin Concertos MusicWeb International
3. ↑  Inside The Third Reich, s. 524 Albert Speer
4. ↑  Reich's Orchestra: The Berlin Philharmonic 1933-1945, ss. 248 Misha Aster


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Siedlcen voivodikunnan sijainti Puolan kartalla.
**Siedlcen voivodikunta** (puol. *województwo siedleckie*) oli vuosina 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Siedlce. Siedlcen voivodikunnan alue jaettiin vuoden 1999 hallintouudistuksessa nykyisille Lublinin ja Masovian voivodikunnille.

Lähteet
-------

1. ↑  Siedleckie województwo *Encyklopedia Internautica*. Viitattu 24.10.2020. (puolaksi)
2. ↑  Dz.U. z 1975 r. nr 16, poz. 91.
3. ↑  Wykaz Nowych Deskryptorów Geograficznych (151) (1-13.04.2017)

Puolan voivodikunnat 1975–1998
Biała Podlaska • Białystok • Bielsko-Biała • Bydgoszcz • Chełm • Ciechanów • Częstochowa • Elbląg • Gdańsk • Gorzów • Jelenia Góra • Kalisz • Katowice • Kielce • Konin • Koszalin • Krakova • Krosno • Legnica • Leszno • Lublin • Łomża • Łódź • Nowy Sącz • Olsztyn • Opole • Ostrołęka • Piła • Piotrków • Płock • Poznań • Przemyśl • Radom • Rzeszów • Siedlce • Sieradz • Skierniewice • Słupsk • Suwałki • Szczecin • Tarnobrzeg • Tarnów • Toruń • Wałbrzych • Varsova • Włocławek • Wrocław • Zamość • Zielona Góra
Otmar Striedinger Hinterstoderissa 2010.
**Otmar Striedinger** (s. 14. huhtikuuta 1991) on itävaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa seuratasolla SC Innerkrems-Eisentrattenia.

Striedinger sai nuorten MM-kilpailuissa pronssia syöksylaskussa Crans-Montanassa 2011. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui supersuurpujottelussa viidenneksi.

Maailmancupissa Striedinger kilpaili ensimmäisen kerran Lake Louisen supersuurpujottel]ssa marraskuussa 2010 sijoittuen 38:nneksi. Ensimmäiset maailmancuppisteensä hän saavutti oltuaan 25:s Bormion syöksylaskussa joulukuussa 2012. Ensimmäisen palkintokorokepaikkansa hän saavutti oltuaan toinen Beaver Creekin supersuurpujottelussa joulukuussa 2013. Tätä ennen hän oli sijoittunut maailmancupissa parhaimmillaan 17:nneksi. Hän sijoittui kolmanneksi Kitzbühelin ja Soldeun syöksylaskuissa 2019 sekä toiseksi Val d’Isèren syöksylaskussa joulukuussa 2020. Joulukuussa 2021 hän sijoittui Val Gardenan syöksylaskussa toiseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Otmar Striedinger Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee urheilujärjestöä. IGAn muista merkityksistä täsmennyssivulla.*
**International Island Games Association** eli **IGA** on järjestö, jonka päätehtävä on hallinnoida Island Games -nimistä tapahtumaa, johon osallistuu useita saaria sekä Euroopasta että muilta hallintoalueilta. IGA toimii yhteistyössä jäseniensä kanssa sekä sponsoroi kisoja. IGA tutkii, mitkä saaret täyttävät sen vaatimukset. Edelleenkään vuoden 2005 jälkeen, jolloin Menorca liittyi, ei ole uusia jäseniä tullut.

Jäsenet
-------

Nykyiset IGAn jäsenet ovat:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Ahvenanmaa
* Alderney
* Anglesey (*Ynys Môn*)
* Bermuda
* Caymansaaret
* Falklandinsaaret
* Färsaaret
* Frøya
* Gibraltar
 | * Gotlanti
* Grönlanti
* Guernsey
* Hitran lippu Hitra
* Jersey
* Mansaari
* Menorcan lippu Menorca
* Orkneysaarten lippu Orkneysaaret
 | * Prinssi Edwardin saari
* Kreikan lippu Ródos
* Saarenmaan lippu Saarenmaa
* Sark
* Shetlandinsaaret Shetlandinsaaret
* Saint Helena
* Ulko-Hebridien lippu Ulko-Hebridit
* Wightsaari
 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Sodankylän kansantalo, sisäkuva 5.3.1960
**Sodankylän kansantalo** on Sodankylän kyläkeskuksessa sijaitseva työväentalo.

Historia
--------

Ensimmäinen työväentalo on rakennettu vuonna 1906. Uusi talo on rakennettu vuonna 1947 ja siihen on tehty laajennuksia vuonna 1964. Talo on rakennettu talkoilla ja rahoitettu lainoilla ja keräyksillä. Talon piirustukset on KTL:n*selvennä* Lapin piirijärjestön arkistossa.

Rakennus
--------

Vuonna 1947 rakennettu talo on lauta- ja kivirunkoinen. Ulkoseinät ovat lautaa ja tiiltä. Sisäseinät ja sisäkatto ovat lastulevyä. Ovia, ikkunoita ja kuisteja on uusittu vuonna 1964. Talossa on öljykeskuslämmitys. Vesijohto ja viemäri on vuodelta 1964. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, kaksi kerho- ja kokoushuonetta, eteinen ja huoneen ja keittiön asunto.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talo on ollut omassa käytössä sekä vuokrattuna ulkopuolisille. Siellä on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, elokuvia, bingoa, urheiluharjoituksia, teatteria ja juhlia.(1982)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982. ISBN 951-46-6592-9.
**Teemu Linkomaa** (s. 11. huhtikuuta 1991 Lammi) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa Ranskan Ligue Magnusissa pelaavaa HC Morzine-Avoriazia. Hän on pelannut urallaan myös hyökkääjänä.

Ura
---

Linkomaa HC Briançonin paidassa Coupe de Francen finaalissa ASG Angersia vastaan helmikuussa 2013. Takana joukkuetoveri Cédric Di Dio Balsamo
Linkomaa on Hämeenlinnan Pallokerhon kasvatti. Hän voitti joukkueessa B2-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 2008 ja B-nuorten SM-hopeaa vuonna 2009. Kaudeksi 2009–2010 Linkomaa siirtyi Saimaan Pallon A-nuoriin. Kaudella 2010–2011 hän voitti A-nuorten SM-liigan jäähypörssin 95 minuutillaan. Kaudeksi 2011–2012 Linkomaa nousi SaiPan A-nuorten kapteenistoon.

Kaudeksi 2012–2013 Linkomaa siirtyi Ranskan pääsarjassa Ligue Magnusissa pelaavaan Diables Rouges de Briançoniin, jossa hän voitti Coupe de Francen mestaruuden. Kaikkiaan ensimmäinen miesten pääsarjakausi toi Linkomaalle 22 runkosarjaottelussa kaksi syöttöpistettä, kahdeksassa playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen ja kymmenessä Coupe de Francen ottelussa kolme syöttöpistettä.

Linkomaa palasi kaudeksi 2013–2014 Suomeen ja siirtyi try-outille Mestis-joukkue Heinolan Peliittoihin. Hän ei ehtinyt pelata joukkueessa otteluakaan runkosarjassa ja siirtyi lokakuussa 2013 Suomi-sarjajoukkue Forssan Palloseuran riveihin. Marraskuussa Linkomaa palasi Ranskaan ja siirtyi Pingouins de Morzinen joukkueeseen.

Tilastot
--------

|   |   | Runkosarja |   | Pudotuspelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kausi | Joukkue | Liiga | O | M | S | Pist. | RM | O | M | S | Pist. | RM |
| 2012–2013 | HC Briançon | Ranska | 22 | 0 | 2 | 2 | 30 | 8 | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 1 kausi | yhteensä | Ranska | 22 | 0 | 2 | 2 | 30 | 8 | 0 | 1 | 1 | 2 |

Lähteet
-------

* Teemu Linkomaa *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  HPK-91 (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  EliteProspects
3. ↑  De la jeunesse en renfort: LINKOMAA, JOKINEN, CRINON et GOLICIC arrivent  15.5.2012. Jatkoaika.com.  Arkistoitu 27.10.2013. Viitattu 15.10.2013. (ranskaksi)
4. ↑  Santasen osoitteeksi Ranska  16.5.2012. Jatkoaika.com. Viitattu 15.10.2013.
5. ↑  Peliitoille kolme testimiestä  9.8.2013. Jatkoaika.com. Viitattu 15.10.2013.
6. ↑  Palloseura vahvistuu Teemu Linkomaalla  17.10.2013. Urheiluuutiset.com.  Arkistoitu 3.12.2013. Viitattu 29.11.2013.
7. ↑  Arrivée de Teemu LINKOMAA !  29.11.2013. Hockey Club Morzine-Avoriaz.  Arkistoitu 3.12.2013. Viitattu 29.11.2013. (ranskaksi)
8. ↑  Linkomaa palaa Ranskaan  29.11.2013. Urheiluuutiset.com. Viitattu 29.11.2013.
**International Game Developers Association** (IGDA) on pelinkehittäjille suunnattu kansainvälinen järjestö, jonka verkostoon kuuluu yli kaksitoistatuhatta jäsentä. IGDA on  yleishyödyllinen järjestö, joka toimii pääasiassa vapaaehtoistyöllä.

Historia
--------

Vuonna 1994, Ernest W. Adams perusti järjestön nimellä CGDA (**Computer Game Developers Association**, suom. videopelisuunnittelijoiden järjestö) osana CGDC:n toimintaa. Järjestön tarkoitus oli tukea pelisuunnittelijoiden työtä sekä luoda heille yhteinen verkosto. Vuonna 1999, järjestön nimi muutettiin IGDA:ksi.

Toiminta
--------

IGDA:n toiminta pyrkii tuomaan jäsenensä yhteen ja synnyttämään keskustelua. Näitä tavoitteita varten IGDA tarjoaa erilaisia verkostoitumiskanavia:

1. Chapters ovat akateemisia ja ammatillisia ryhmittymiä, jotka yhdistävät paikallisia IGDA:n jäseniä ja tarjoavat heille nk. kotiyhteisön. Chapters-ryhmien koot ja tapaamiset vaihtelevat paikoittain. 

2. Special Interest Groups (SIGs) ovat jäsenryhmittymiä jotka keskittyvät tiettyihin aiheisiin.

IGDA järjesti Game Developers Choice Awards -palkintoa vuoteen 2007 saakka, jolloin Gamasutra otti vastuun palkinnoista.

IGDA Finland
------------

IGDA Finland on järjestön suomalainen osasto, johon kuuluvat yksittäiset henkilöt. Yrityksiä edustaa Suomen Pelinkehittäjät ry.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hoffman, Erin. "Living the Dream: Let's Get Together". Escapist Magazine. Haettu syyskuussa 2014.
2. ↑  "About". IGDA. Haettu syyskuussa 2014.
3. ↑  "Chapters". IGDA. Haettu syyskuussa 2014.
4. ↑  "Special Interest Groups". IGDA. Haettu syyskuussa 2014.
5. ↑  Game Developer Choice Awards *gamechoiceawards.com*.  20.12.2007.  Arkistoitu. Viitattu 4.9.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* IGDA:n sivustot
* IGDA Suomen sivustot
**International Earth Rotation and Reference Systems Service** (IERS) on kansainvälinen tieteellinen organisaatio, joka vastaa kahdesta koordinaattijärjestelmästä: maakeskisestä ITRF:stä ja tähtitieteellisestä ICRS:stä. Näihin oleellisesti liittyen se seuraa Maan asentoa avaruudessa.

Tehtävät
--------

IERS:n tehtävinä on palvella maailman astronomisten, geodeettisten ja geofysikaalisten yhteisöjen tarpeita huolehtimalla seuraavista:

* International Celestial Reference System (ICRS) ja sen mukainen, tähtitieteellinen koordinaatisto ICRF (International Celestial Reference Frame)
* International Terrestrial Reference System (ITRS) ja sen mukainen, maakeskinen koordinaatisto ITRF
* Maan asentoparametrit, joita tarvitaan Maan asennon laskemiseen sekä ICRF:n ja ITRF:n välisiin muunnoksiin
* geofyysinen data, jota tarvitaan tulkitessa ajallisia ja avaruudellisia muutoksia ICRF:n, ITRF:n ja Maan asennon parametreissä ja näiden muutosten mallintaminen
* kansainvälistä yhdenmukaisuutta lujittavat standardit, vakiot ja mallit

Osin yllä oleviin tehtäviin liittyen IERS tuottaa tietoa liittyen Maan pinnanalaisten ja -päällisten massojen vaikutuksiin Maan pyörimiseen, painovoimakenttään ja sen massakeskipisteeseen.

Historia
--------

Järjestön perustivat 1987 nimellä International Earth Rotation Service Kansainvälinen tähtitieteellinen unioni IAU ja Kansainvälinen geodeettis-geofysikaalinen unioni IUGG. Seuraavan vuoden alusta toimintansa aloittanut IERS otti hoitaakseen International Polar Motion Servicen tehtävät ja osan silloisen Bureau International de l'Heure'n tehtävistä. Ajan määritykseen liittyvät BIH:n tehtävät siirtyivät Kansainväliselle paino- ja mittatoimistolle BIPM:lle. 2003 järjestön nimi vaihdettiin nykyiseen, mutta sen lyhenne pysyi ennallaan.

Lähteet
-------

* Historia IERS
* IERS Terms of Reference IERS 9.10.2010. Viitattu 23.10.2010
* Geophysical fluids data[vanhentunut linkki] IERS

Aiheesta muualla
----------------

* International Earth Rotation and Reference Systems Service (IERS) kotisivu
**International Ice Patrol** (suom. *kansainvälinen jääpartio*) on organisaatio, jonka tarkoitus on turvallisuussyistä tarkkailla jäävuoria ja ilmoittaa niistä. Sitä operoi Yhdysvaltain rannikkovartiosto, mutta sen toiminnan kustantaa 13 valtiota, joilla on kiinnostusta transatlanttiseen merenkäyttöön. Vuodesta 2011 näihin valtioihin kuuluvat Belgia, Kanada, Tanska, Suomi, Ranska, Saksa, Kreikka, Italia, Japani, Alankomaat, Norja, Panama, Puola, Espanja, Ruotsi, Iso-Britannia ja Yhdysvallat.

Organisaatio perustettiin vuonna 1914 osana RMS Titanicin uppoamisen jälkiseurauksia. Sen päätarkoitus on varoittaa kaikkia Euroopan sekä Yhdysvaltain ja Kanadan suurimpien satamien välisillä isoympyräreiteillä kulkevia aluksia reitillä olevista jäävuorista.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  A.J. Panian. "Yough graduate steps into titanic role". Pittsburgh *Tribune Review*, 4 Sep 2007. pittsburghlive.com (Arkistoitu – Internet Archive), Luettu 19. syyskuuta 2007.


  

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:International Ice Patrol
**Aleksei Vasiljevitš Lukjanuk** (ven. Алексей Васильевич Лукьянюк, s. 12. joulukuuta 1980 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen ralliautoilija.

Ura
---

Lukjanuk aloitti ralliautoilun vuonna 2006.
Lukjanukin ensimmäinen MM-ralli oli vuoden 2013 Suomen ralli, jossa hän sijoittui WRC3-luokan parhaana 16:nneksi. Samana vuonna Lukjanuk ajoi ensimmäisen EM-osakilpailunsa Latviassa Rally Liepajassa. 
2014 hän voitti Viron ja Venäjän mestaruudet ja sijoittui EM-sarjassa tuotantoautojen cupissa sijalle 5. ERC kokonaiskilpailussa sijoitus oli 18. Seuraavana vuonna hän sai ajettavakseen Ford Fiesta R5:n jolla voitti Latvian kansallisen Rally Liepajan ja myöhemmin syksyllä EM-sarjaan kuuluneen Rallye International du Valais’n Sveitsissä.

Saavutuksia
-----------

* ERC mestaruus 2018
* ERC 2. 2016
* ERC 3. 2015
* Viron rallimestaruus 2014
* Venäjän rallimestaruus 2014

Lähteet
-------

1. 1 2   Viitattu 26.4.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aleksei Lukjanuk** Wikimedia Commonsissa
**Ilari Piipponen** (s. 25. syyskuuta 1988) on suomalainen keskipitkien matkojen juoksija. Hänen seuransa on Karhulan Katajaiset.

Porin Kalevan kisoissa 2015 Piipponen voitti SM-kultaa 1 500 metrin juoksussa. Hän voitti kultaa 1 500 ja 3 000 metrillä myös sisäratojen SM-kisoissa 2015. Piipponen voitti kultaa 3 000 metriltä myös vuonna 2013. Hän on edustanut Suomea 1500 metrillä Suomi–Ruotsi-maaottelussa 2014 ja Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa 2015 sekä hallimaaotteluissa.

Viestijuoksun SM-kisoissa 2013 Piipponen saavutti pronssia 4 × 800 metrin viestissä. Lisäksi hän on juossut pronssia 4 kilometrin matkalla maastojuoksujen SM-kisoissa 2013.

Lähteet
-------

1. ↑  Piipponen tuuletti vanhat pettymykset muistoihin *Keskisuomalainen*.  2.8.2015.  Arkistoitu 10.8.2015. Viitattu 5.8.2015.
2. ↑  Ilari Piipposesta kaksoismestari *Kestävyysurheilu.fi*.  22.2.2015.  Arkistoitu 22.3.2015. Viitattu 5.8.2015.
3. ↑  Karhulan Katajaiset rikkoi 1980-luvun Suomen ennätyksen *Yleisurheilu.fi*.  6.7.2013.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 5.8.2015.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Hellmuth Stieff** (myös **Helmuth**, 6. kesäkuuta 1901 Eilau, Saksa – 8. elokuuta 1944 Plötzenseen vankila, Berliini) oli saksalainen kenraalimajuri ja vallankaappausta natsi-Saksassa yrittäneen heinäkuun 20. päivän salaliiton jäsen.

Stieff valmistui Münchenin jalkaväen upseerikoulusta 1922. Vain viisi vuotta myöhemmin organisaatiokykyjensä vuoksi arvostettu Stieff siirrettiin Reichswehrin yleisesikuntaan. Toinen maailmansota syttyi Saksan hyökättyä Puolaan syyskuussa 1939. Nähtyään maanmiestensä aiheuttaman tuhon ja joukkomurhat Stieff järkyttyi. Hän kirjoitti näkemistään sotarikoksista useita kirjeitä vaimolleen. Stieff vihasi Adolf Hitleriä, joka myös suhtautui Stieffiin hyvin epäluuloisesti.

Kenraalimajuri Henning von Tresckow kutsui Stieffin mukaan vastarintaliikkeeseen. Stieff tarjoutui henkilökohtaisesti räjäyttämään Hitlerin useamman kerran, mutta peruutti hankkeen joka kerta. 7. heinäkuuta 1944 Stieff aikoi itse räjäyttää pommin Hitlerin läheisyydessä uusien univormujen näyttelyssä, jälleen vetäytyen viime hetkellä. 

Eversti Claus von Stauffenberg viimein räjäytti pommin Hitlerin päämajassa 20. heinäkuuta 1944. Hitler selviytyi ja salaliittolaisia pidätettiin. Toisin kuin monet, Stieff kesti useita päiviä jatkuneet kidutukset pitäen tietämänsä salaliittolaisten nimet itsellään. Kansantuomioistuin tuomitsi Stieffin kuolemaan. Hänet hirtettiin 8. elokuuta Plötzenseen vankilassa useiden muiden salaliittolaisten kanssa. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Sodassa ja rakkaudessa** (*The Americanization of Emily*) on Arthur Hillerin ohjaama romanttinen draamakomedia Yhdysvaltain laivastoamiraalin huoltoupseerin (James Garner) ja tämän englantilaisen autonkuljettajan (Julie Andrews) suhteesta toisen maailmansodan loppuvaiheen Britanniassa. Vuonna 1964 ensi-iltansa saaneen mustavalkoelokuvan on käsikirjoittanut Paddy Chayefsky.

Elokuvan romanttisena musiikkiteemana on ikivihreäksi ja jazzstandardiksi noussut hidas valssisävelmä "Emily". Sen on säveltänyt Johnny Mandel. Lauluun teki sanat Johnny Mercer, mutta elokuvassa sävelmää käytetään vain instrumentaalisena.

Juoni
-----

Amerikkalaisen laivastoamiraalin adjutantti, huoltoupseeri Charlie Madison (Garner) on onnistunut viettämään leppoisaa elämää toisen maailmansodan Euroopassa. Lontoossa hän aloittaa romanttisen suhteen autonkuljettajansa, sotaleskeksi jääneen Emily Barhamin (Andrews) kanssa. Sodan loppuvaiheessa Madisonin psyykkisesti epätasapainoinen esimies, amiraali Jessup (Melvyn Douglas) saa päähänsä että armeijan varjoon jääneestä Yhdysvaltain laivastosta on tehtävä PR-elokuva kuvaamalla vaarallista miinanraivausta Englannin kanaalissa. Erilaisten viivytysten jälkeen filminteko ei pääse alkuun ennen kuin Normandian maihinnousu muuttaa kaikki suunnitelmat. Madison yrittää karata maihinnousun tulituksessa, mutta upseeritoveri ampuu häntä jalkaan. Sotakuvaajan kuva ontuvasta Madisonista leviää lehtiin ja Madisonin luullaan kuolleen sotasankarina, Omaha Beachin ensimmäisenä uhrina. Hän kuitenkin ilmestyy esiin, ja lopussa Madison ja Emily saavat toisensa.

Vastaanotto
-----------

*The New York Timesin* kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

*Helsingin Sanomien* Mikael Fränti ei pitänyt elokuvaa sen tv-esityksen alla 1983 kokonaisuutena kovin onnistuneena. Hänestä Hillerin ja Chayefskyn satiirinen yhteistyö johtaa häijyihin ihmiskuviin, elokuvaan on tungettu liikaa materiaalia ja monet keskustelukohtaukset ovat teatraalisen pitkiä. Päähahmon, James Garnerin esittämän huoltoupseerin omintakeinen pasifismi nousee kuitenkin Fräntin mielestä elokuvan pääteemaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made (Arkistoitu – Internet Archive). Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004.
2. ↑  Fränti, Mikael: Satiiri sodasta ja rakkaudesta.  *Helsingin Sanomat*, 28.8.1983, s. 83. Näköislehden aukeama (tilaajille).
**Vapausrangaistus** on yksilölle tavallisesti rikoksen vuoksi määrätty rangaistus, jonka pääasiallinen sisältö on vapauden menettäminen. Nimitystä käytettiin Suomessa aiemmin kuritushuone- ja vankeusrangaistuksen yhteisnimityksenä.

Rooman valtakunnan keisarien aikana laajasti käytettyä orjuuttamista voidaan pitää yhtenä vapausrangaistuksen muotona, mutta muitakin vapausrangaistuksia on historian saatossa käytetty. Nykyisen merkityksensä vapausrangaistus sai kuitenkin vasta 1500-luvulla, jonka jälkeen se levisi yleisempään käyttöön 1700- ja 1800-luvuilla. Vapausrangaistukset yleistyivät, kun kuoleman- ja ruumiinrangaistuksien käyttöä alettiin rajoittaa. Aiemmin pelkän vapauden menettämisen ei katsottu olevan riittävä rangaistus, vaan vapausrangaistuksen lisänä käytettiin usein ruumiinrangaistusta.

Eri maissa on ollut käytössä useita erilaisia vapausrangaistuksen muotoja. Suomessa vuoden 1734 laki toi mukanaan vapausrangaistuksina paitsi vankeuden myös työrangaistuksen. Vuoden 1889 rikoslaki tunsi vankeusrangaistuksen ohella kuritushuoneen. Kuritushuonerangaistuksen käyttö lopetettiin Suomessa 1975.

Kovennettu vapausrangaistus tarkoitti sitä, että rangaistuksen tehostamiseksi vangeille annettiin ravinnoksi ainoastaan vettä, leipää ja suolaa. Vankimäärien pienentämiseksi Suomessa otettiin 1930 käyttöön vapaaehtoinen vesileipärangaistus, jossa tuomitulla oli mahdollisuus lyhentää vankilassa oloaikaansa elämällä pelkällä vedellä ja leivällä. Yksi päivä tätä kovennettua rangaistusta vastasi viittä päivää tavallista vankeutta. Huonosti käyttäytyville vangeille saatettiin määrätä kurinpitorangaistuksena pimeään koppiin sulkeminen, ravinnon määrän vähentäminen tai kova makuualusta.

Ruotsissa vuoden 1864 rikoslaki tunsi kaksi vapausrangaistusta, pakkotyön ja vankeuden. Pakkotyö oli ankarampi rangaistusmuoto ja se saatettiin tuomita elinajaksi. Vain pakkotyöhön oli yhdistetty työvelvollisuus. Vuonna 1965 voimaan astuneen rikoskaaren mukaan ainoa Ruotsissa käytössä oleva vapausrangaistuksen muoto on vankeus.

Lähteet
-------

* Iso tietosanakirja, Otava 1938
* Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1966
* Nationalencyklopedin, Bokförlaget Bra Böcker 1992

### Viitteet

1. ↑  Karvonen, Ari: *Oulun lääninvankilan historiikki*, s. 45. Helsinki: Oikeusministeriön vankeinhoito-osasto, 1985. ISBN 951-46-8864-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vapausrangaistus** Wikimedia Commonsissa
**Sonia Picado Sotela** (s. 29. joulukuuta 1936 San José, Costa Rica) on costaricalainen juristi, professori, diplomaatti ja poliitikko, joka on keskittynyt urallaan ihmisoikeuskysymyksiin. Hän on toiminut Amerikkojen ihmisoikeustuomioistuimen tuomarina ja YK:n ihmisoikeusasioihin liittyvissä elimissä. Lisäksi Sotela on ollut Costa Rican Yhdysvaltain-suurlähettiläs ja maan parlamentin jäsen.

Opiskelijasta professoriksi
---------------------------

Picado sai oikeustieteen tutkinnon Costa Rican yliopiston. Hän kuului yliopiston henkilökuntaan 1972–2003. Vuosina 1980–1984 hän oli oikeustieteellisen tiedekunnan dekaani.

Picado oli 1984–1994 Inter-American Institute of Human Rightsin johtaja, jota hän oli ollut myös perustamassa. Instituutin tarkoituksena on kouluttaa tuomareita, asianajajia, kansalaisjärjestöjä ja yksityishenkilöitä ihmisoikeuksiin ja kansalaisvapauksiin liittyvissä kysymyksissä. Vuodesta 1985 hän on toiminut myös instituutin professorina.

Ihmisoikeustuomarina ja -asiantuntijana
---------------------------------------

Picado oli vuosina 1988–1994 ensimmäisenä naisena Amerikkojen ihmisoikeustuomioistuimen tuomari. Hän toimi vuosina 1992–1994 myös Costa Rican edustajana Euroopan komission asiantuntijakomiteassa, jonka tarkoituksena oli edistää Keski-Amerikan ihmisoikeustilannetta.

Picado oli vuosina 1994–1998 ensimmäisenä naisena Costa Rican Yhdysvaltain-suurlähettiläs. Hänet valittiin vuonna 1998 kansallisen vapauspuolueen listoilta Costa Rican parlamenttiin. Neljävuotisen kautensa aikana Picado ajoi monia lakiehdotuksia naisten aseman edistämiseksi.

Picado johti vuonna 1999 kansainvälistä tutkimuskomissiota, joka tutki Itä-Timorin ihmisoikeustilanetta, ja esitti komission raportin YK:n ihmisoikeusvaltuutetulle. Vuosina 2010–2016 Picado jatkoi YK:n palveluksessa, kun hän johti inhimillisen turvallisuuden neuvoa-antavaa lautakuntaa.

Picado on kirjoittanut useita akateemisia artikkeleita ihmisoikeuksista, ja hänet palkittiin vuonna 1993 YK:n ihmisoikeuspalkinnolla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Sonia Picado INAMU Costa Rica. Viitattu 25.4.2018. (espanjaksi)
2. 1 2 3  Sonia Picado Sotela Salzburg Global Seminar. Viitattu 25.4.2018. (espanjaksi)
3. 1 2 3  Dr. h.c. Sonia Picado Human Rights Office City of Nuremberg. Viitattu 25.4.2018. (englanniksi)
4. ↑  Sonia Picado  17.8.2017. United Nations Trust Fund for Human Security. Viitattu 25.4.2018. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Sonicare-hammasharja
**Sonic-hammasharja** on sähköhammasharja, jonka harjapää tekee erittäin nopeaa liikettä tavanomaiseen sähköhammasharjaan verrattuna. Mekaanisella hammasharjalla harjatessa liikkeiden määrä minuutissa jää parhaimmillaan noin 300 liikkeeseen. Sähköhammasharjojen liikenopeus on 2 500–8 800 liikettä minuutissa, kun taas sonic-hammasharjan liikenopeus yltää parhaimmillaan jopa yli 40 000 liikkeeseen minuutissa. Sonic-hammasharjojen tuotemerkkejä ovat Omron Sonic style, Phillips Sonicare ja Oral-B Sonic Complete (ei myytävänä Suomessa).

Sonic-hammasharjan toimintaperiaate
-----------------------------------

Nopea harjapään värähtely poistaa plakkia mekaanisesti. Tämän lisäksi nopea värähtely muodostaa hammastahnasta ja syljestä seoksen, joka liikkeen voimasta tunkeutuu myös hammasväleihin, joihin harjakset eivät yllä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sonicare toothbrushes: How do sonic toothbrushes work?
2. ↑  How electric toothbrushes work: A simple introduction from Explain that Stuff!
**Siikajärvi** on moniosainen, niemimaiden pirstoma järvi Juvan eteläosassa Etelä-Savon maakunnassa. Sen pinta-ala on 2,3 neliökilometriä. Etäisyys Mikkelistä on 41 kilometriä itään.

Maantiede
---------

Siikajärven mutkittelevan rantaviivan pituus on 26 360 metriä. Järven länsiosaa jakaa pohjoiseen suuntaava Valkosniemi ja itään suuntaava Mökinniemi, jota ympäröivä järvenosa jakautuu useiksi pieniksi lahdiksi. Järven itäosa koostuu yli kilometrin mittaisesta melko kapeasta järvenosasta ja sen koillispuolisesta Matilanlahdesta. Länsi- ja itäosaa yhdistää kapea Sappulansalmi. Lähes kolmasosa Siikajärvestä on vähintään 10 metriä syvä ja kuudesosa vähintään 15 metriä syvä. Syvimmät alueet sijaitsevat järven länsiosassa. Matilanlahti on suurimmaksi osaksi matala.

Siikajärven saariluku on kuusi. Saarten yhteispinta-ala on 44 aaria, eikä niillä ole karttanimiä. Siikajärven rannoilla on sekä peltoa että metsämaata, pientaloja on melko paljon. Valkosniemen korkein kohta sijaitsee noin 40 metriä järven pinnan yläpuolella.

Siikajärvi jatkuu samantasoisena (79,4 metriä mpy) ja samannimisenä Matilanlahdelta itään. Itäisempi Siikajärvi (04.122.1.004) on niin ikään rannoiltaan polveileva. Se jatkuu edelleen samantasoisena Kapeavetenä itään. Siikajärvet laskevat Kapeaveden kautta Koskenlampeen, joka laskee Siikakoskenjokea Enonveteen (75,8 metriä mpy), joka on osa Saimaata.

Siikajärven vesitilavuus on 17 761 000 kuutiometriä.

Siikajärvi (04.122.1.031) kuuluu Siikajoen valuma-alueeseen (04.122), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pihlajaveden-Kokonselän alue (04.12) ja ensimmäinen on Suur-Saimaan alue (04.1). Siikajärvi on Siikajoen valuma-alueen toiseksi laajin vakavesi. Laajin on Hietajärvi. Siikajoen valuma-alueeseen kuuluu 57 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.

Juvan Siikajärvi on laajin Suomen 27:stä Siikajärvestä. Sen itäpuolinen Siikajärvi on toiseksi laajin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Siikajärvi, vakavesi, Juva
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 22.2.2022.
3. ↑  Siikajärvi. Järviwiki. Viitattu 22.2.2022.
4. ↑  Saarijärven - Hanhijärven alue (04.163). Järviwiki. Viitattu 22.2.2022.
5. ↑  Siikajärvi. Järviwiki. Viitattu 22.2.2022.
Siikajärvi
Siikajärvi
**Siikajärvi** on kirkasvetinen ja humuspitoinen järvi läntisellä Uudellamaalla Espoon, Kirkkonummen ja Vihdin rajalla. Kolmen kunnan rajapyykki sijaitsee järven keskiosan pienellä saarella.

Espoon osalta Siikajärvi sijaitsee saman nimisessä harvaanasutussa kaupunginosassa. Järven lounaisosa kuuluu Kirkkonummeen, Vihtiin kuuluu pieni alue edellä mainitun saaren länsipuolella.

Siikajärven kasvillisuus on niukkaa ja se koostuu pääosin ilmaversoiskasvillisuudesta. Kalalajeista edustettuina ovat muun muassa ahven ja hauki sekä siika istutettuna.

Siikajärven ympäristössä on useita pieniä järviä ja lampia, kuten Heinäslampi idässä ja Kolmuslampi pohjoisessa. Nuuksion Pitkäjärvi sijaitsee runsaan kilometrin Siikajärvestä itään. Turunväylä kulkee Siikajärven eteläpuolitse. Veikkolan taajama sijaitsee kolmisen kilometriä Siikajärvestä länteen.

Ensimmäiset asiakirjamaininnat Siikajärvestä ovat 1700-luvun puolivälistä. Järvestä on käytetty muun muassa nimeä Sikjärvi Träsk, mutta sillä ei ole koskaan ollut virallista ruotsinkielistä nimeä.

Siikajärven rannalla ovat sijainneet Espoon puolella Keskon K-instituutti, nykyinen (2020-luku) Nuuksionranta ja Kirkkonummen puolella Suomen rakennustyöläisten liiton Siikaranta-opisto, joka toimii nykyisin (2023) nimellä Hotelli Nuuksio.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Siikajärvi *Järviwiki*. SYKE. Viitattu 13.5.2019.
2. 1 2 3  Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta
3. 1 2 3  Siikajärvi Espoon karttapalvelussa
4. ↑  Siikajärvi *Espoo.fi*. Espoon kaupunki.  Arkistoitu 1.1.2018. Viitattu 13.5.2019.
5. ↑  Liikunta- ja hyvinvointikeskus Nuuksionranta *www.nuuksionranta.fi*. Viitattu 24.6.2023.
6. ↑  Ammattiyhdistysopistot *tyovaenliike.fi*. Viitattu 24.6.2023.
7. ↑  Hotelli haluaisi tuplata kokonsa ja rakentaa mökkikylän kansallispuiston naapuriin − toiveena myös siirtää Espoon rajaa *Länsiväylä*.  29.1.2018. Viitattu 24.6.2023.
8. ↑  Hotelli Nuuksio *hotellinuuksio.fi*. Viitattu 24.6.2023.
Zeuksen temppeli Kyrenessä.
**Libya** (lat. m.kreik. Λιβύη, *Libyē*) viittasi antiikin aikana Niilin länsipuoliseen alueeseen, joka yleensä vastaa nykyistä Maghrebia. Sen kansa oli nykyisten berberien esi-isiä. Suppeammin Libya voisi viitata myös välittömästi länteen Egyptistä eli pienempään Marmarikan alueeseen ja Kyrenaikaan nykyisten Libyan ja Egyptin valtioiden alueella. Libyanmeri tai *Mare Libycum* oli osa Välimerta Kreetan eteläpuolella Kyrenen ja Aleksandrian välissä ja se vastaa sen nykyistä määritelmää.

Egyptiläisissä hieroglyfeissä muinaisen Libyan asukkaista mainitaan kaksi heimoa, joista käytetään nimiä Libu ja Meshwesh. Libyasta egyptiläiset käyttivät nimeä *Tjehenu*, ja se oli tuntematonta aluetta muinaisille egyptiläisille.

Hellenistisellä aikakaudella berbereistä tunnettiin *libyalaiset*, kreikkalainen termi sen asukkaille oli *Maghreb*. Maata kutsuttiin nimellä *Libya*, ja se ulottui nykyisestä Marokosta muinaisen Egyptin länsirajalle. Ala-Egyptin kolmas nomos tunnettiin hellenistisellä kaudella joskus nimellä Libya. Nykyinen Egypti sisältää muun muassa Siwan, joka kuului muinaiseen Libyaan. Siwi on berberikieli, jota puhutaan yhä alueella.

Rooman vallan aikana Libyan alue tai osa siitä kuului ensin Cyrenaican provinssiin, sitten Creta et Cyrenen provinssiin ja myöhäisroomalaisella kaudella Libya superiorin ja Libya inferiorin provinsseihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Ancient African Writing Systems and Knowledge
2. ↑  Cooney, William A.: Egypt’s encounter with the West: Race, Culture and Identity (s. 106–170) *etheses.dur.ac.uk*.
3. ↑  Oliver, Roland & Fagan, Brian M. (1975) Africa in the Iron Age: c. 500 BC to AD 1400. Cambridge: Cambridge University Press; sivu 47
4. ↑  Petrie, W. M. Flinders: The Nomes of Egypt *Coins of Roman Egypt*. Viitattu 16.3.2021.
5. ↑  Adkins, Lesley & Adkins, Roy A.: *Handbook to Life in Ancient Rome*, s. 114–117. Updated Edition. Facts on File Library of World History. Infobase Publishing, 2004. ISBN 978-0-8160-5026-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **muinainen Libya** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Ancient Libya
**Sieppijärvi** on matala järvi saman nimisen kylän itäpuolella Kolarissa Lapin maakunnan länsiosassa. Sen pinta-ala on 92 hehtaaria. Etäisyys Rovaniemeltä on 104 kilometriä luoteeseen.

Maantiede
---------

Sieppijärven keskisyvyys on vain 112 senttimetriä. Järvi levenee pohjoista kohden, pohjoinen rantaviiva on epämääräinen, ja myös järven ainoan saaren, Rytisaaren, ranta on epämääräistä. Sieppijärveen laskee pohjoisesta joki. Järven lounaisrannan luusuasta laskee Sieppukoski etelään Naamijokeen, joka virtaa edelleen etelään ja yhtyy Suomen ja Ruotsin rajalla virtaavaan Tornionjokeen.

Sieppijärven ympärillä on runsaasti kulttuurimaisemaa. Järven itäpuolinen Käkivaara kohoaa noin 255 metriä merenpinnan yläpuolelle eli yli 100 metriä järven pintaa korkeammalle. Pinta-alan ja keskisyvyyden perusteella Sieppijärven vesitilavuus on noin miljoona kuutiometriä.

Sieppijärvi (67.822.1.001) kuuluu Vaattojoen alueeseen (67.822), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Tornionjoen vesistössä (67). Toinen jakovaihe on Sieppijärven alue (67.82) ja ensimmäinen jakovaihe Naamijoen valuma-alue (67.8). Vaattojoen alueeseen kuuluu kaksi järveä: Sieppijärvi ja sen pohjoispuolella sijaitseva nimetön järvi (67.822.1.002). Noin kaksi kilometriä Sieppijärveltä luoteeseen sijaitsee Ylinen Sieppijärvi.

Suomessa on myös toinen Sieppijärvi. Se sijaitsee Muoniossa. Molemmat Sieppijärvet ovat matalia ja niiden tilavuus on yhden kuutiohehtometrin tuntumassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Sieppijärvi, vakavesi, Kolari
2. 1 2 3 4 5 6  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 8.1.2022.
3. ↑  Sieppijärvi. Järviwiki. Viitattu 8.1.2022.
4. ↑  Vaattojoen alue (67.822). Järviwiki. Viitattu 8.1.2022.
5. ↑  Sieppijärvi. Järviwiki. Viitattu 8.1.2022.
**Sieppijärvi** on matala ylänköjärvi Muonion kuntakeskuksen koillispuolella Lapin maakunnan luoteisosassa. Sen pinta-ala on 84 hehtaaria. Etäisyys Rovaniemeltä on 196 kilometriä pohjoisluoteeseen.

Maantiede
---------

Sieppijärven pituus etelästä pohjoiseen on 1,8 kilometriä. Saaria ei ole. Järven keskiosa on etelä- ja pohjoisosia huomattavasti leveämpi. Sieppijärven syvin kohta sijaitsee altaan keskivaiheilla. Järven länsirannalla on joitakin rakennuksia, itäranta on alavaa suomaata. Järven luoteispuolella sijaitsee Keräs-Siepin kylä. Sieppijärven läheisyydessä kohoaa vaaroja rinta rinnan. Lännessä on Kenttävaara, idässä Kutuvaara, lounaassa Ylinenlaki, etelässä Iso Puukero ja kaakossa Sieppikero, jonka laki on noin 535 metriä merenpinnan yläpuolella. Noin seitsemän kilometriä kaakkoon sijaitsee Pallastunturi.

Sieppijärveen laskee Välijoki koillisesta Keräsjärveltä (305,3 metriä mpy). Sieppijärvi laskee Keräsjokea lounaaseen.

Sieppijärven vesitilavuus on 950 000 kuutiometriä eli 950 miljoonaa litraa.

Sieppijärvi (67.463.1.001) kuuluu Sieppijärven-Keräsjärven alueeseen (67.463), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Tornionjoen vesistössä (67). Toinen jakovaihe on Keräsjoen valuma-alue (67.46) ja ensimmäinen jakovaihe Kangosjärven–Muonion alue (67.4). Sieppijärven-Keräsjärven alueeseen kuuluu kaksi järveä: Keräsjärvi ja Sieppijärvi.

Suomessa on myös toinen Sieppijärvi. Se sijaitsee Kolarissa. Molemmat Sieppijärvet ovat matalia ja niiden tilavuus on noin yksi kuutiohehtometri.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Sieppijärvi, vakavesi, Muonio
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 8.1.2022.
3. ↑  Sieppijärvi. Järviwiki. Viitattu 8.1.2022.
4. ↑  Sieppijärven-Keräsjärven alue (67.463). Järviwiki. Viitattu 8.1.2022.
5. ↑  Sieppijärvi. Järviwiki. Viitattu 8.1.2022.
**Ristinselkä** (joissakin kartoissa **Ristiselkä**, mutta tätä nimeä pidetään huonompana) on yksi Päijänteen suurimmista selistä. Se sijaitsee järven pohjoisosassa Muuratsalon saaren eteläpuolella, Jyväskylän (aikaisemmin Korpilahden), Muuramen ja Toivakan kunnissa. Pohjoisessa se yhtyy Hauhonselkään.

Ristinselässä, Toivakan kunnan alueella Rappukallion edustalla on Suomen sisävesien syvin tunnettu kohta. Sen syvyys on 95,4 metriä. Merenkulkulaitoksen syvyyskartassa on ollut painettuna syvyysluku 104 metriä, mikä perustui vanhan luotauskartan merkinnän lukuvirheeseen.

Ristinselän nimi perustuu mahdollisesti sen sijaintiin ristimäisen vesialueen keskuksena. Ristin sakarana itään on Rutalahti, Länteen Hautalahti, pohjoiseen pitkulainen Hauhonselkä ja etelään Päijänteen kahden kapeimman kohdan välissä sijaitseva Mustanselkä.

Rutaniemi
---------

Ristinselän eteläpuolella Rutalahtea ja Mustanselkää erottaa toisistaan Rutaniemi Korpilahdella Oittilassa. Niemessä on laajoja louhikkoalueita ja suuria korkeuseroja. Rutaniemi on saaristoaluetta.

Lähteet
-------

1. ↑  Terho Itkonen: Uusi kieliopas, ISBN 9789513157579
2. ↑  Jarmo Meriläinen: Ahdin Sanomat 1/98 (Archive.orgissa) *web.archive.org*.  23.6.1998.
3. ↑  Kansalaisen karttapaikka (Rutaniemi) Maanmittauslaitos. Viitattu 19.9.2015.
4. ↑  Jyväskylän karttapalvelu, Jyväskylän kaupunki
5. ↑  Maija Haavisto-Hyvärinen: Maaperäkartan 3211 06 selitys (pdf) GTK. Viitattu 20.9.2015.
6. ↑  Valtioneuvoston asetus maatalouden tukien tukialueista ja niiden saaristoksi luettavista osa-alueista (8.1.2015/5) *Suomen ajantasainen lainsäädäntö, Finlex*. Viitattu 13.11.2015.