recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Läski-Freddyn kissa** (*Fat Freddy's cat*) on amerikkalaisen sarjakuvapiirtäjä Gilbert Sheltonin luoma sarjakuva, jota julkaistiin 1970–1980-luvuilla. Se kertoo yleensä strippimuotoisesti Friikkilän poikien kissasta, joka tarkkailee hippi-isäntiensä elämää ja aiheuttaa monenlaista kiusaa varsinkin omistajalleen Läski-Freddylle muun muassa syömällä tämän hasispensaat tai ulostamalla Freddyn korvakuulokkeisiin. 

Läski-Freddyn kissa käy sotaa hellan alla asustavaa torakoiden kolmatta valtakuntaa vastaan. Silloin tällöin torakat ovat muodostaneet keisari- tai kuningaskunnan, ja viimeisessä tarinassa, jonka pituus on noin 30 sivua, keittiötä asuttavat kapitalistitorakat sotivat olohuoneen kommunistitorakoita vastaan.

Pitkille tarinoille on ominaista absurdius, nopeat ja järjettömät juonenkäänteet, kaksimielisyydet ja vihjailevat törkeydet sekä uskonnon, natsien, poliitikkojen ja hippien pilkkaaminen.
Lyhyissä stripeissä on usein puujalkavitsejä tai tarinassa ei välttämättä ole vitsiä lainkaan.
**Anneli Kukkonen** (s. 24. maaliskuuta 1946 Kontiolahti) on suomalainen muotitaiteilija, joka on suunnitellut vaatteita muun muassa Suomen Trikoolle, Reimalle ja Kestilälle.

Anneli Kukkonen valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta 1970. Opintojen ohella hän toimi harjoittelijana kuopiolaisessa Essilä Oy:ssä, Kulosauma Oy:ssä ja Piretassa. Valmistuttuaan hän työskenteli Kankaanpään Reimassa ja Porin Savokarla Oy:ssä. Vuosina 1974–1977 Kukkonen työskenteli Paitavalmiste Oy:ssä, Suomen Trikoossa vuoteen 1982 ja sitten Kestilässä.

Anneli Kukkonen on toiminut Lahden muotoiluinstituutin opettajana 1990-luvun alusta lähtien.

Kukkonen sai Taideteollisuuden valtionpalkinnon vuonna 1981 ensimmäisenä vaatesuunnittelijana.

Lähteet
-------

1. ↑  Tapio Mikola (teksti), Kati Mikola (karikatyyrit): *Pikakuvia 1, Vaatemarkkinoinnin vaikuttajia sanoin ja kuvin*, s. 45. Turku: LSK, 1981. ISBN 951-99302-2-1.
2. ↑  Suomen Trikoo, Tekstiilejä Tampereelta. Viitattu 31.5.2014.
3. ↑  Inga Grönlund: *Kestilä – Turkulaista vaatetusteollisuuden historiaa ja tuotesuunnittelijoita*, s. 61. Turku: Turun ammattikorkeakoulu, 2005. ISBN 952-5596-32-X.
4. 1 2  Vaatesuunnittelun moniosaaja, Verkkomaisteri-blogi 15.1.2013. Ina Ruokolaisen tekemä haastattelu on julkaistu alun perin teoksessa *Muotoilijakuvia*, Lahden kaupunki 2012. Viitattu 31.5.2014.
Ofeq 3
**Ofeq** (suom. *Horisontti*) on 1990-luvun alkunsa saanut sarja Israelin asevoimien vakoilusatelliitteja.

Historiaa
---------

Ofeq 1 laukaistiin 19. syyskuuta 1988. Satelliitin massa oli 155 kg, perigeum 249 km ja apogeum 1149 km. Satelliitti testasi aurinkokennoja ja tietoliikenneyhteyksiä.

Ofeq 2 laukaistiin 23. huhtikuuta 1990, perigeum 149 km ja apogeum 251 km. Sitä käytettiin myös tietoliikenneyhteyksien testaukseen.

Ofeq 3 laukaistiin 5. huhtikuuta 1995. Se oli ensimmäinen Israelin satelliiti joka kykeni ottamaan tiedustelua varten valokuvia. Satelliin massa oli 225 kg, perigeum 369 km ja se laukaistiin Shavit-kantoraketin uudella versiolla.

Ofeq 4:n laukaisu 22. tammikuuta 1998 epäonnistui. Se ei saavuttanut kiertorataa ja menetettiin.

Ofeq 5 laukaistiin 28. toukokuuta 2002. 

Ofeq 6:n laukaisu 6. syyskuuta 2004 epäonnistui. Kantoraketin kolmannen vaiheen toimintavirheen vuoksi satelliitti putosi Välimereen. Israel laukaisee satelliittinsa kohti länttä. 

Huhtikuussa 2006 Israel laukaisi toisen vakoilusatelliittisarjan satelliitin, D3 Eros B1:n.

Ofeq 7
------

Israel laukaisi sotilaalliisella Shavit-kantoraketilla Ofeq 7-vakoilusatelliitin Palmahimin sotilastukikohdasta Tel Avivin eteläpuolelta 10. kesäkuuta 2007.

Ofeq 8
------

TecSAR-tiedustelusatelliitin (Oleq 8) laukaisu Intiassa intialaisella PSLV-kantoraketilla tammikuussa 2008.
Ofeq 8 eli TecSAR laukaistiin 21. tammikuuta 2008. Sen ja Iranin satlliittien kaavaillut laukaisut kuvataan Spacedaily-nettisivuilla alueellisena kilpavarusteluna.

Ofeq 9
------

Ofeq 9 laukaistiin 22. kesäkuuta 2010 onnistuneesti Palmahimin lentotukikohdasta.

### Satelliitti

Satelliitti on kuvaavaksi satelliitiksi edelleen hyvin pieni, vain 300 kg painava. Se rakensi Israelin valtion puolustusvälinekonserni Israel Aircraft Industries.

Ofeq 10
-------

Ofeq 10 laukaistiin 9. huhtikuuta 2014 onnistuneesti Palmahimin lentotukikohdasta Shavit 2 -kantoraketilla. Satelliitti on varustettu SAR-tutkalla ja sitä on luonnehdittu Oleq 8:sta edelleen kehitetyksi versioksi.

Ofeq 11
-------

Ofeq 10 laukaistiin 13. syyskuuta 2016 onnistuneesti Palmahimin lentotukikohdasta Shavit 2 -kantoraketilla.

Ofeq 16
-------

Ofeq 10 laukaistiin 6. heinäkuuta 2020 onnistuneesti Palmahimin lentotukikohdasta Shavit 2 -kantoraketilla.

Lähteet
-------

1. ↑  ISRO puts Israeli ‘spy’ satellite in orbit *thehindubusinessline.com*.  22.1.2008. Viitattu 22.1.2021. (englanniksi)
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Israel Launches Ofeq-9 Satellite  22 June 2010. Defense News.  Arkistoitu 7.9.2012. Viitattu 29.7.2010.
5. ↑  Stephen Clark. "All-weather surveillance satellite put in orbit by Israel", Spaceflight Now, 10.4.2014. ((englanniksi))
6. ↑  Israel Launches New Spy Satellite, Ofek-11 Haaretz.  (englanniksi)
7. ↑  Anna Ahronheim. "Israel successfully launches Ofek 16 spy satellite into space", The Jerusalem Post, 6.7.2020. ((englanniksi))

Aiheesta muualla
----------------

* Artikkeli SpaceWar-sivustolla (lähde)
**Sidonta** tarkoittaa ohjelmointikielissä muuttujan ja sen muistiosoitteen välistä muunnosta.

**Varhainen sidonta** (myös **staattinen sidonta** tai **käännösaikainen sidonta**) tapahtuu käännösvaiheessa ohjelmointikielen kääntäjän toimesta.

**Myöhäinen sidonta** (myös **dynaaminen sidonta** tai **ajonaikainen sidonta**) tapahtuu ohjelman suorituksen aikana tyyppijärjestelmän mukaan pääteltynä.

Eräät kielet kuten C++ tukevat sekä varhaista että myöhäistä sidontaa.
Myöhäistä sidontaa voidaan käyttää virtuaalimetodien avulla. Olio-ohjelmoinnissa virtuaalimetodien tukeminen on välttämättömyys ja jotkin kielet tukevat ainoastaan virtuaalimetodeja ja vain myöhäistä sidontaa (ei lainkaan staattisia metodeja eikä varhaista sidontaa).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Early binding and Late binding in C++ *geeksforgeeks.org*. Viitattu 19.2.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  Virtual and Abstract in C++ *codesdope.com*. Viitattu 19.2.2020. (englanniksi)
3. 1 2  Lukas Atkinson: Dynamic vs. Static Dispatch *lukasatkinson.de*.  3.12.2016. Viitattu 19.2.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Using early binding and late binding in Automation (englanniksi)
**Saint Helena** on Porin edustalla Selkämeren Kuuskarinselällä sijaitseva keinotekoinen saari. Hevosenkengän muotoinen saari on pinta-alaltaan noin 0,15 hehtaaria. Saarella on yksi vapaa-ajan asunto.

Historia
--------

Saint Helena on rakennettu Arvekarin ja Pastuskerin saarten väliselle matalikolle meren pohjasta nostetuista kivistä. Paikalla oli alun perin noin 60 cm meren pinnan yläpuolelle noussut kari. Saint Helenan rakensi Reposaaresta kotoisin ollut Osmo Vargelin, joka oli etsinyt itselleen sopivaa saarta Porin kaupungin vuokralle tarjoamien joukosta. Kokemäenjoen suistossa olleet saaret olivat kuitenkin Vargelinin mukaan täynnä hyttysiä ja mäkäräisiä, joten hän halusi hyönteisistä vapaan saaren kauempaa mereltä. Lopulta kaupunki suostui vuokraamaan Vargelinille Helenankarin, jolle hän alkoi rakentamaan Saint Helenan saarta vuonna 1958. Rakennustyöt olivat käynnissä vielä ainakin vuonna 1988, jolloin Vargelin esiintyi saarineen Yleisradion tuottamassa *Paljonko on paljon* -ohjelmassa. Vargelinin kuoltua saarella on nykyään uusi omistaja.

Lähteet
-------

1. ↑  Matilainen, Ville: Saint Helenan herra rakensi saarensa omin käsin säästyäkseen hyttysiltä  9.5.2014. Yle Elävä arkisto. Viitattu 28.5.2022.
2. ↑  Stugor: Byroslavian mökit (kohdasta 21:00)  20.6.2020. Yle Areena. Viitattu 28.6.2022.
**Komin lippu** on Venäjän federaatioon kuuluvan Komin tasavallan lippu. Komin sosialistinen neuvostotasavalta otti lipun käyttöönsä 27. marraskuuta 1991, ja nykyinen Komin tasavalta puolestaan otti sen virallisesti käyttöönsä 6. kesäkuuta 1994.

Muoto ja värit
--------------

Lipun leveyden ja pituuden suhde on 2:3 (27. marraskuuta 1991 – 17. joulukuuta 1997 suhde oli 1:2). Lippu muodostuu kolmesta vaakaraidasta, jotka ovat ylhäältä alas sininen, vihreä ja valkoinen.

Lipun värit kuvaavat Komin luonnon omaperäisyyttä. Sininen tarkoittaa pohjoisen taivaan komeutta ja avaruutta. Vihreä on luonnon ja runsauden väri ja kuvaa maaperän rikkauksia ja taigaa. Valkoinen on lumen väri ja viittaa pohjoisen luonnon puhtauteen, yksinkertaisuuteen ja ankaruuteen sekä siihen, että Komi kuuluu pohjoisten maiden joukkoon. Toisen tulkinnan mukaan valkoinen viittaa Komissa elävien kansojen ja heidän kulttuuriensa tasa-arvoon ja yhtenäisyyteen. Huomattava on myös Komin lipun ja Viron lipun samankaltaisuus.
|  |
| --- |
| Tämä jakso on osa pleistoseenia. |
| Pleistoseeni
Paleoliittinen
Varhaispaleoliittinen
Keskipaleoliittinen
Myöhäispaleoliittinen |
| Holoseeni
Mesoliittinen
Epipaleoliittinen
Neoliittinen |

Ranskasta löydetty luuharppuuna kaudelta
**Epipaleoliittinen kausi** (toisinaan*selvennä* sama kuin mesoliittinen aikakausi) on kivikauden jakso, joka sijoittuu myöhäispaleoliittisen aikakauden loppuun.´Sitä luonnehtivat pienet piikiviterät, mikroliitit, sekä metsästys ja keräily. Euroopassa epipaleoliittinen aikakausi oli noin 11000–7600 eaa. Natufin kulttuurioli epipaleoliittisen kauden aikana.

Euroopassa yleinen isälinjan haplotyyppi epipaleoliittisella ajalla oli I. Äitilinjan haplotyypeistä yleinen oli U5b. Saksassa enemmän U5b1 ja Ranskassa U5b2.

Katso myös
----------

* Myöhäispaleoliittinen kausi
* Mesoliittinen kausi
* Neoliittinen kausi
* Natufin kulttuuri

Lähteet
-------

1. ↑  Maciamo: Frequencies of prehistoric European mtDNA and Y-DNA from the Paleolithic to the Iron Age *Eupedia*. Viitattu 2.12.2016. (englanniksi)
2. ↑  Jean Manco: Palaeolithic DNA from Eurasia *www.ancestraljourneys.org*.  Arkistoitu 3.10.2016. Viitattu 2.12.2016.
Marion Torrent
**Marion Torrent** (s. 17. huhtikuuta 1992) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa ennen EM-kilpailujen 2022 alkua 46 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi avauskokoonpanossa Ranskan muissa otteluissa paitsi viimeisessä alkulohko-ottelussa.

Lähteet
-------

1. ↑  Marion Torrent FIFA.  Arkistoitu 8.6.2019. Viitattu 8.7.2019. (englanniksi)
2. ↑  Joueuse – Marion Torrent Ranskan jalkapalloliitto. Viitattu 10.7.2022. (ranskaksi)
3. ↑  France *FIFA Women's World Cup France 2019*. FIFA.  Arkistoitu 3.7.2019. Viitattu 8.7.2019. (englanniksi)

  

Ranskan joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2019
1 Durand |
2 Périsset |
3 Renard |
4 Torrent |
5 Tounkara |
6 Henry |
7 Karchaoui |
8 Geyoro |
9 Le Sommer |
10 Majri |
11 Diani |
12 Laurent |
13 Gauvin |
14 Bilbault |
15 Bussaglia |
16 Bouhaddi |
17 Thiney |
18 Asseyi |
19 Mbock Bathy |
20 Cascarino |
21 Peyraud-Magnin |
22 Debever |
23 Clémaron |
Valmentaja Diacre

Ranskan joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2022
1 Chavas |
2 Palis |
3 Renard |
4 Torrent |
5 Tounkara |
6 Toletti |
7 Karchaoui |
8 Geyoro |
9 Katoto |
10  Matéo |
11 Diani |
12 Malard |
13 Bacha |
14 Bilbault |
15 Dali |
16 Lerond |
17 Baltimore |
18 Sarr |
19 Mbock Bathy |
20 Cascarino |
21 Peyraud-Magnin |
22 Périsset |
23 Cissoko |
Valmentaja Diacre
**Pauline MacMillan Keinath** (s. 31. heinäkuuta 1934) on yhdysvaltalainen miljardööriperijätär. Hän edustaa Cargill-suvun neljättä sukupolvea ja omistaa noin 11 prosenttia perheyhtiönä toimivasta yhdysvaltalaisesta Cargill -suuryhtiöstä. Yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi maaliskuussa 2018 McMillan Keinathin varallisuudeksi 7,4 miljardia dollaria.

Cargill oli alkujaan Iowan rautatien äärellä sijainnut viljavarasto, jonka MacMillan Keinathin isoisoisä William W. Cargill, skotlantilaisen merikapteenin poika, perusti vuonna 1865. Siitä on kasvanut Yhdysvaltain suurin yksityisesti omistettu yhtiö, jonka kotipaikka on Minnesotan osavaltion Wayzata. Erityisesti maataloustuotteiden tuotantoa ja kauppaa harjoittava yrityskonserni teki keväällä 2017 päättyneeltä tilivuodelta noin 110 miljardin dollarin liikevaihdon. Cargill-suku piti hallussaan noin 87,2 prosenttia yhtiön osakkeista. 

MacMillan Keinath on naimisissa ja hänellä on neljä lasta. Hän asuu St. Louisissa, Yhdysvaltain Missourin osavaltiossa.

Lähteet
-------

1. ↑  The World's Billionaires List (Maailman dollarimiljardöörit, naiset)  6.3.2018. Forbes, forbes.com. Viitattu 13.4.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3  207. Pauline MacMillan Keinath (Maailman dollarimiljardöörien 207. sija)  6.3.2018. Forbes, forbes.com. Viitattu 13.4.2018. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  401. Pauline MacMillan Keinath $4.74B (Bloomberg Billionaires Index)  13.4.2018. bloomberg.com. Viitattu 14.4.2018. (englanniksi)
**Oerlikon FFS** oli Oerlikonin valmistama 20 millimetrin konetykki, joka pohjautui Reinhold Beckerin suunnittelemaan 20 × 72 mm:n RB -tykkiin (engl. *Rebated rim*, jossa Hylsyn laippa on pienempi halkaisijaltaan kuin muu hylsy. Olake ja laippa muodostavat latausmekanismin vaatiman uran.) Suunnitteluyhtiö SEMAG oli ostanut aseen piirustukset ja myi ne edelleen sveitsiläiselle Oerlikonille. Tykin kaliperiksi muutettiin 20 ×x 110 RB. Aseen toimintaperiaate oli massasulku, joka perustuu patruunan rekyyliin, lukon massaan ja jouseen.

20 × 110:n ammusta käyttävä versio oli käytössä Ranskan ilmavoimien hävittäjissä Hispano Suizan lisenssillä valmistamana nimillä Hispano-Suiza HS.7 ja Hispano-Suiza HS.9 ennen toista maailmansotaa. Ase oli rumpusyöttöinen, ja siihen mahtui 60 patruunaa.

Patruunaa muuttamalla saksalainen Ikaria kehitti Oerlikonista MG FF -tykin.

Rumpusyöttöisestä 20 × 110 versiosta tuli länsi-liittoutuneiden tärkein 20 millimetrin ilmatorjuntatykki toisessa maailmansodassa sekä laivastossa että maavoimissa erilaisina asennuksina. Sen nimike oli tällöin Oerlikon S. Yksittäisasennus oli MK II.Sen tulinopeus oli 450 ls/min. Pariasennus oli nimeltään MK V. Nelipiippuista versiota käytti Yhdysvaltain laivasto.

20 × 72 kaliperisen version otti käyttöön keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimat nimellä Tyyppi 99-1. Japanin laivaston ilmavoimat otti 20 × 101 RB patruunaa käyttävän version käyttöön nimellä Tyyppi 99-2. Asetta kehitettiin edelleen muuttamalla rumpusyöttö vyösyötöksi, jolloin tyyppinimeksi tuli 99-1 malli 4.

Lähteet
-------

* Williams, Anthony G.: *Rapid Fire*. UK: Airlife publishing, 2003. ISBN 1-84037-435-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Williams 2003, s. 26, 65-66, 125, 172*lähde tarkemmin?*

Aiheesta muualla
----------------

* Pitkänen, Mika & Simpanen, Timo: *20 mm Suomessa - Aseet ja ampumatarvikkeet ennen vuotta 1945*. Apali Oy, 2007. ISBN 978-952-5026-59-7.
**Paulina Guba** (s. 14. toukokuuta 1991) on puolalainen kuulantyöntäjä. Hän voitti kuulantyönnön Euroopan mestaruuden vuoden 2018 EM-kilpailuissa Berliinissä tuloksella 19,33. Hän on sijoittunut EM-kilpailuissa lisäksi kymmenenneksi 2012 ja 11:nneksi 2016. MM-kilpailuissa hän oli kymmenes 2019 ja yhdestoista 2015. Hän on karsiutunut loppukilpailusta olympialaisissa 2016 ja 2020, MM-kilpailuissa 2017 ja EM-kilpailuissa 2022. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän sijoittui viidenneksi 2018 sekä EM-kilpailuissa viidenneksi 2015 ja kuudenneksi 2017. Guba osallistui kahdesti kesäuniversiadeihin, saavuttaen hopeaa vuonna 2015 ja pronssia vuonna 2017. Puolan mestaruuden hän on urallaan voittanut ulkoradoilla yhdeksän ja sisäradoilla seitsemän kertaa.

Ennätyksekseen Guba on työntänyt tuloksen 19,38 metriä vuonna 2018.

Lähteet
-------

1. 1 2  Paulina Guba Kansainvälinen yleisurheiluliitto. Viitattu 24.7.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Paulina Guba Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Aljaž Sedej** (s. 30. toukokuuta 1988 Ljubljana) on slovenialainen judon EM-mitalisti. 

Sedej saavutti Tbilisiin EM-kilpailuissa 2009 pronssia 81 kg:n sarjassa. Wienin EM-kilpailuissa 2010 hän oli samassa painoluokassa seitsemäs. Hän karsiutui Pekingin 2008 ja Lontoon 2012 olympialaisissa ensimmäisen ottelun jälkeen. Hän sai Välimeren kilpailuissa 81 kg:n sarjassa kultaa Pescarassa 2009 ja hopeaa Mersinissä 2013.

Sedej saavutti 81 kg:n sarjassa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa kultaa 2007 ja pronssia 2006 sekä alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa kultaa 2007 ja pronssia 2009.

Hän on sijoittunut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa kaksi kertaa toiseksi sekä saavuttanut maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa kaksi turnausvoittoa, kaksi kakkossijaa ja kolme kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa neljä Slovenian-mestaruutta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Aljaž Sedej *sports-reference.com*.  Arkistoitu 6.1.2009. Viitattu 21.6.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Aljaz Sedej - Judoka *judoinside.com*. Viitattu 21.6.2015. (englanniksi)
**Ofellas** oli makedonialainen sotilas, josta tuli Kyrenaikan hallitsija. Aleksanteri Suuren kuoltua Ptolemaios I sai Egyptin hallittavakseen. Vuonna 322/321 eaa. Ptolemaios lähetti Ofellaan ottamaan haltuunsa Kyrenaikan. Ajan myötä Ofellas alkoi kuitenkin hallita aluetta itsenäisesti. Ofellas nai erään ateenalaisen Eurydiken, josta Ofelaan kuoltua tuli Demetrioksen vaimo. 

Ofellas sekaantui Syrakusan tyrannin Agathokleen yrityksiin hyökätä Karthagoa vastaan. Agathokles tarjosi Ofellaalle kaikki Karthagon alueet Afrikassa. Ofellas suostui Agathokleen tarjoukseen. Hän alkoi lyödä rahoja, joissa oli Kyrenaikan symbolina tunnettu silphium-lääkekasvi ja Karthagon symboli taatelipalmu. Ofellas käytti arvovaltaansa Kreikassa ja sai mukaansa suuria määriä kreikkalaisia kolonisteja. Vuoden 208 eaa. kesällä Ofellas lähti Kyrenaikasta 10 000 jalkaväen sotilaan, 600 ratsuväen sotilaan ja 100 sotavaunun kanssa Karthagoa vastaan. Armeijan mukana seurasi noin 10 000 siviiliä. Kahden kuukauden vaivalloisen matkan jälkeen Ofellas saapui Agathokleen päämajaan. Miehet riitaantuivat kuitenkin pian ja Ofellas murhattiin. Ofellaan joukot liittyivät syrakusalaisiin. Kolonistit lähetettiin Sisiliaan, mutta suurin osa menehtyi matka aikana.

Lähteet
-------

1. ↑  Walter M. Ellis: *Ptolemy of Egypt*, s. s.82. Routledge, 1994. ISBN 9780415100205.
2. ↑  F. W. Walbank et. al.: *Cambridge Ancient History VII - The Hellenistic World*, s. s.397. Cambridge University Press, 1984. ISBN 9780521234450.
Pauline Bonaparte
**Pauline Bonaparte** (alk. *Maria Paola Buonaparte*; 20. lokakuuta 1780 – 9. kesäkuuta 1825 Firenze) oli Ranskan keisari Napoleonin sisko.

Pauline Bonaparte oli Carlo ja Laetitia Bonaparten tytär. Hänen sisaruksiaan olivat keisari Napoléon Bonaparte, Élisa Bonaparte, Westfalenin kuningas Jérôme Bonaparte, Espanjan kuningas Joseph Bonaparte, Napolin kuningatar Caroline Bonaparte, Lucien Bonaparte ja Hollannin kuningas Ludvig I (Louis Bonaparte). Hänen on sanottu olleen iloisin ja kaunein Bonaparten sisaruksista.

Pauline Bonaparte meni naimisiin kenraali Charles Leclercin kanssa vuonna 1797 ja seurasi tätä Saint-Dominguelle. Leclerc kuoli Haitissa keltatautiin 1802 ja Pauline palasi Ranskaan. Hän nai ruhtinas Camillo Borghesen 1803 ja muutti Roomaan. Kyllästyttyään elämään siellä hän palasi Pariisiin, jossa hänen käytöksensä aiheutti skandaaleja. Pauline piti salonkia Pariisissa ja Roomassa ja poseerasi alasti Antonio Canovan Venus-patsaan mallina.

Vuonna 1806 Pauline sai Guastallan herttuakunnan. Hän myi sen kuitenkin Parmalle kuudesta miljoonasta frangista ja menetti arvonimensä. Hänen suhtautumisen veljensä Napoleonin uuteen vaimoon Marie-Louiseen johti hänen karkottamiseensa hovista 1810. Pauline myi kaiken ja matkusti 1814 äitinsä kanssa Elballe, jossa hän oli ainut Napoleonia tavannut sisarus. Hän ilmoitti myös haluavansa seurata veljeään karkotukseen Saint Helenalle.

Lähteet
-------

1. ↑  Ludvig Napoleon Bonaparte och Napoleoniderne I.  *Ilmarinen*, 15.08.1849, nro 64, s. 1-3. Kansalliskirjasto. Viitattu 24.07.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* IdRef

 |

 |
Aljona Kostornaja Ranskan GP:ssä marraskuussa 2019.
**Aljona Sergejevna Kostornaja** (ven. Алёна Сергеевна Косторная, s. 24. elokuuta 2003 Moskova) on venäläinen taitoluistelija. Hän on voittanut naisten yksinluistelussa Euroopan-mestaruuden.

Kostornaja saavutti kaudella 2017–2018 hopeaa nuorten MM-kilpailuissa edellään vain maannaisensa Aleksandra Trusova. Kaudella 2019–2020 hän voitti Torinon Grand Prix -finaalin ja Grazin Euroopan-mestaruuskilpailuissa kultaa säilytettyään lyhytohjelmassa hankkimansa etumatkan vaikka maannainen Anna Štšerbakova olikin vapaaohjelmassa parempi. Trusova varmisti venäläisnaisille EM-kilpailussa kolmoisvoiton. Vuoden 2020 maailmanmestaruuskilpailuissa Kostornaja olisi ollut ykkössuosikki mutta kilpailut peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. Kaudella 2020–2021 hänen kilpailunsa jäivät vähiin muun muassa koronavirustartunnan vuoksi. Venäjän-mestaruuskilpailuissa Kostornaja on saavuttanut pronssia kausina 2017–2018 ja 2018–2019 sekä hopeaa kaudella 2019–2020.

Kostornaja on pituudeltaan 155-senttinen. Hänen valmentajanaan huippukaudella 2019–2020 oli Eteri Tutberidze, jonka valmennukseen hän ilmoitti palaavansa maaliskuussa 2021. Kaudella 2020–2021 hän kuului olympiavoittaja Jevgeni Pljuštšenkon valmennettaviin, ja aiemmin häntä on valmentanut muun muassa maailmanmestari Marina Tšerkasova.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Biograph: Alena Kostornaia International Skating Union. Viitattu 1.4.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3  Aliona Kostornaya, world’s top figure skater last season, leaves coach Yevgeny Plushenko *NBC Sports*.  6.3.2021. Viitattu 1.4.2021.

  

Naisten yksinluistelun Euroopan-mestarit
1930: Fritzi Burger
– 1931–1936: Sonja Henie
– 1937–1939: Cecilia Colledge
– 1947–1948: Barbara Ann Scott
– 1949: Eva Pawlik
– 1950: Alena Vrzáňová
– 1951: Jeannette Altwegg
– 1952: Jeannette Altwegg
– 1953: Valda Osborn
– 1954: Gundi Busch
– 1955: Hanna Eigel
– 1956: Ingrid Wendl
– 1957: Hanna Eigel
– 1958: Ingrid Wendl
– 1959: Hanna Walter
– 1960–1964: Sjoukje Dijkstra
– 1965–1966: Regine Heitzer
– 1967: Gabriele Seyfert
– 1968: Hana Mašková
– 1969–1970: Gabriele Seyfert
– 1971–1972: Trixi Schuba
– 1973–1975: Christine Errath
– 1976: Dianne de Leeuw
– 1977–1980: Anett Pötzsch
– 1981: Denise Biellmann
– 1982: Claudia Kristofics-Binder
– 1983–1988: Katarina Witt
– 1989: Claudia Leistner
– 1990: Evelyn Großmann
– 1991–1995: Surya Bonaly
– 1996–1997: Irina Slutskaja
– 1998–1999: Marija Butyrskaja
– 2000–2001: Irina Slutskaja
– 2002: Marija Butyrskaja
– 2003: Irina Slutskaja
– 2004: Júlia Sebestyén
– 2005–2006: Irina Slutskaja
– 2007–2008: Carolina Kostner
– 2009: Laura Lepistö
– 2010: Carolina Kostner
– 2011: Sarah Meier
– 2012–2013: Carolina Kostner
– 2014: Julija Lipnitskaja
– 2015: Jelizaveta Tuktamyševa
– 2016–2017: Jevgenija Medvedeva
– 2018: Alina Zagitova
– 2019: Sofija Samodurova
– 2020: Aljona Kostornaja
**Universidad Católica de Murcia Club de Fútbol** on jalkapalloseura Murcian kaupungista Espanjasta. Sen miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2021–2022 Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Primera División RFEF:ssä.

Seuran kotistadion on 17 500 -paikkainen La Condomina. Edustusjoukkueen lisäksi UCAM Murcialla on juniorijoukkueita kuudessa ikäluokassa. Seura edustaa Murcian katolista yliopistoa (UCAM), jonka alaisuuteen kuuluu myös Liga ACB:ssä pelaava koripalloseura UCAM Murcia CB.

Historia
--------

UCAM Murcian pelaajia vuonna 2013.
UCAM:lla oli jalkapallotoimintaa jo vuosina 1999–2005. Sen joukkue pelasi kaudet 2000–2005 maan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Tercera Divisiónissa, kunnes toiminta hiipui putoamisen myötä. Nykyinen seura perustettiin Tercerassa pelanneen Costa Cálida CF:n paikalle vuonna 2011. UCAM pelasi kaudet 2011–2012 ja 2013–2014 Tercerassa ja kaudet 2012–2013 ja 2014–2016 kolmanneksi korkeimmalla tasolla Segunda División B:ssä.

Kaudella 2015–2016 UCAM voitti oman lohkonsa Segunda B:ssä ja päihitti näin tällä kaudella samassa lohkossa pelanneen kaupungin perinteikkäämmän seuran Real Murcian, joka sijoittui toiseksi. Lohkovoittajien välillä käydyssä nousukarsintojen ensimmäisessä vaiheessa UCAM voitti Real Madrid Castillan yhteismaalein 4–3, mikä tarkoitti suoraa nousua toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Segunda Divisióniin kaudeksi 2016–2017. Kauden päätteeksi UCAM pelasi vielä Segunda B:n kokonaismestaruudesta toista nousijaa Reus Deportiuta vastaan. Kaksiosainen ottelu päättyi maalittomaan tasapeliin, ja UCAM vei mestaruuden lopulta rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Nousu- ja mestaruuskaudella joukkuetta valmensi José María Salmerón.

Saavutukset
-----------

* Tercera Divisiónin lohkovoitto: 2013–2014
* Segunda División B:n lohkovoitto: 2015–2016
* Segunda División B:n mestaruus: 2015–2016

Lähteet
-------

1. ↑  Cantera UCAM Murcia CF. Viitattu 8.9.2016. (espanjaksi)
2. ↑  Club UCAM Murcia CF.  Arkistoitu 5.11.2016. Viitattu 8.9.2016. (espanjaksi)
3. ↑  Equipos UCAM Deportes.  Arkistoitu 16.4.2021. Viitattu 8.9.2016. (espanjaksi)
4. ↑  Historia UCAM Murcia CF.  Arkistoitu 6.11.2016. Viitattu 8.9.2016. (espanjaksi)
5. ↑  Temporada 2015-16 2ª División Grupo IV *BDFutbol*. Viitattu 8.9.2016. (espanjaksi)
6. ↑  Martín, Iván: El UCAM perdona y el Castilla sale vivo de La Condomina *Marca*.  22.5.2016. Unidad Editorial. Viitattu 8.9.2016. (espanjaksi)
7. ↑  Martín, Iván: El UCAM Murcia asciende a costa del Castilla *Marca*.  30.5.2016. Unidad Editorial. Viitattu 8.9.2016. (espanjaksi)
8. ↑  El UCAM Murcia, campeón de Segunda B tras ganar al Reus en los penaltis *Marca*.  8.6.2016. Unidad Editorial. Viitattu 8.9.2016. (espanjaksi)
9. ↑  UCAM Murcia 2015–16 *BDFutbol*. Viitattu 8.9.2016. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* UCAM Murcia CF:n sivusto (espanjaksi)
* UCAM Murcia CF La Ligan sivustolla (espanjaksi)
* UCAM Murcia CF BDFutbol-sivustolla (espanjaksi)
**Roosa Karoliina Lukkarinen** (s. 29. huhtikuuta 1992) on suomalainen koripalloilija. Takamiehenä pelaava Lukkarinen on Catz Lappeenrannan kasvatti. Hän on voittanut kaksi Suomen mestaruutta ja yhden Suomen cupin.

Elämä ja urheilu-ura
--------------------

Lukkarinen nousi Lappeenrannan Catzin edustusjoukkueeseen kaudella 2009–2010. Seuranneella kaudella hän ei pystynyt pelaamaan leikkaukseen johtaneen polvivamman ja siitä seuranneen yhdeksän kuukauden pelikiellon vuoksi. Lukkarinen voitti Catzissa Suomen mestaruuden kausilla 2009–2010 ja 2011–2012 sekä Suomen cupin vuonna 2012.

Kaudeksi 2012–2013 Lukkarinen muutti pääkaupunkiseudulle opintojen perässä ja edusti kauden verran Keravan Kori-80:aa. Hän kirjautti kauden aikana pääsarjauransa parhaat tilastolukemat, 8,9 pistettä ja 5,4 levypalloa ottelua kohden.

Syksyllä 2013 Lukkarinen siirtyi edustamaan I-divisioonassa pelannutta Tampereen Pyrintöä. Hän pelasi kauden 10,0 pisteen ja 6,6 levypallon keskiarvoilla. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi I-divisioonajoukkue Joensuun Katajaan.

Lukkarinen lähti Katajasta kauden 2015–2016 jälkeen. Hän siirtyi kaudeksi 2016–2017 takaisin pääsarjatasolle, Espoo Basket Teamiin.

Lukkarinen on kärsinyt useista loukkaantumisista: polvivammansa lisäksi hänen kätensä on murtunut ja nilkoissa on ollut myös ongelmia. Hän on pelannut urallaan 23 A-nuorten maaottelua.

### Yksityiselämä

Lukkarisen perheeseen kuuluvat äiti, isä, isosisko ja pikkuveli. Hän pelasi aikaisemmin myös jalkapalloa mutta luopui lajista polvivamman jälkeen. Lukkarinen kävi Kimpisen lukion urheilupainotteista linjaa ja opiskeli myös Laurea-ammattikorkeakoulussa.

Saavutukset
-----------

* Suomen mestaruus 2010 ja 2012
* Suomen cup 2012

Lähteet
-------

* Roosa Lukkarinen (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Koripalloliitto

### Viitteet

1. 1 2 3
2. 1 2 3 4
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Roosa Lukkarinen player profile (Arkistoitu – Internet Archive) eurobasket.com (englanniksi)
**Vaput** on jyväskyläläinen naiskuoro ja vanhin yhä aktiivinen suomenkielinen naiskuoro. Vaput on Sulasolin jäsenistä vanhin naiskuoro ja Suomen Naiskuoroliiton perustajajäseniä. Vaput ry on rekisteröity 1932, LY-tunnus 1080396-6.

Vappujen juuret ulottuvat vuoteen 1906, jolloin pieni joukko naisia perusti kuoron Jyväskylässä. Kuoroa johti laulunopettaja Alli Hannikainen, säveltäjä P. J. Hannikaisen vaimo. Vapaamuotoisiin harjoituksiin kokoonnuttiin kuorolaisten kodeissa, minkä vuoksi kuoroa kutsuttiin Kotikuoroksi. Yleisölle naiset esiintyivät aina vappuaamuna Harjun silloisella näkötornipaviljongilla. Vuonna 1910, kun kuoro halusi ryhtyä toimimaan "oikeana kuorona", se otti uudeksi nimekseen Vaput. Nimi luontui hyvin muutamaa vuotta aiemmin perustetun jyväskyläläisen Mieskuoro Sirkkojen nimeen. Virallisen ensikonserttinsa Vaput antoi 30.4.1916 Jyväskylän Seminaarin juhlasalissa.

Vappuja johtaa musiikkikasvattaja Ulla Kotamäki.

Vappujen johtajat
-----------------

* Alli Hannikainen, laulunopettaja, 1906–1917
* Tyyne Jussila, opettaja, 1917–1924
* Aale Bergius, laulunopettaja, 1927–1928
* Torsten Kaukoranta, toimittaja, 1928–1932
* Juhani Pohjanmies, säveltäjä, 1933–1935
* Enok Kosonen, kapellimestari, 1935–1951
* Vilho Kekkonen, diplomilaulaja ja kanttori, 1951–1974
* Maija Fredrikson, musiikinopettaja, 1974–1994
* Liisa Räsänen, musiikinopettaja, 1994–1997
* Ulla Kotamäki, musiikkipedagogi, 1998–

Tärkeimmät julkaisut
--------------------

* Kuoronainen, Vappujen ja Suomen Naiskuoroliiton yhteinen nuottijulkaisu 2012
* CD Sydämellä Vaput 2012
* Historiikki 'Vuosisadan kuoromatka – Vaput 1910–2010'
* LP Laulu Jyväskylälle 1987
* Nuottijulkaisuja: Vaput on julkaissut runsaasti kotimaista naiskuoromusiikkia.

Kunnianosoitukset
-----------------

Suomen naiskuoroliitto on valinnut Vaput Vuoden naiskuoroksi 1985, 2000 ja 2010. 

Jyväskylä-palkinto 2010, Jyväskylä Seura ry:n jakama vuosittainen tunnustus

Lähteet
-------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* Matti Vainio: P.J.Hannikainen. Jyväskylä 2005.
* Sirkka Varpula: Vuosisadan kuoromatka – Vaput 1910–2010. Jyväskylä 2009.

### Viitteet

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Vuoden 2010 Jyväskylä-palkinto Naiskuoro Vapuille Jyväskylä Seura (arkistoitu versio)
**Surat** on satamakaupunki Gujaratin osavaltiossa Intiassa ja Suratin piirikunnan hallintokeskus. Kaupungin asukasluku oli 4 467 797 vuonna 2011. Surat on Ahmedabadin jälkeen Gujaratin toiseksi suurin kaupunki. Kaupunkia kutsutaan myös nimellä Suryapur eli aurinkokaupunki.

Historia
--------

Parsit asettuivat Suratiin 1100-luvulla, myöhemmin se oli mogulien tärkeä satamakaupunki pyhiinvaellusmatkoilla Mekkaan ja vuonna 1601 britit tekivät sinne ensimmäisen asemapaikkansa Intiassa.

Talous
------

Yöllistä Suratin keskustaa.
Surat on yksi Intian ja koko maailman nopeimmin kasvavista kaupungeista. Kaupunki on Intian kukoistavan timanttien käsittelyteollisuuden keskus. Vuonna 2003 kaikista maailman timanteista 92 % leikattiin Suratissa, joka tuotti noin kahdeksan miljardia Yhdysvaltain dollaria vientituloja. Timanttiteollisuus alkoi Gujaratin alueella vuonna 1901, jolloin Itä-Afrikasta tulleet timantin leikkaajat aloittivat toiminnan. 1970-luvulla alkoi timanttien vienti Yhdysvaltoihin.

Surat sijaitsee Mumbain ja Ahmedabadin välisen rautatien varrella. Matka Mumbaihin kestää neljä tuntia, Ahmedabadiin viisi tuntia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Surat City Census 2011 data *Census 2011 India*. Viitattu 24.4.2018.
2. ↑  INDIA: Gujarat *citypopulation.de*. Viitattu 24.4.2018.
3. 1 2  Introducing Surat Lonely Planet.  Arkistoitu 2.6.2013. Viitattu 17.7.2013.
4. ↑  Urban growth statistics
5. ↑  Getting there Lonely Planet. Viitattu 17.7.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Surat** Wikimedia Commonsissa
Lamminjärvensuota etelästä nähtynä, taustalla Halilan kallioaluetta.
**Lamminjärvensuo** on suo, joka sijaitsee Hämeenlinnassa Lammilla noin kaksi kilometriä Lammin taajaman itäpuolella.

Lamminjärvensuo on laajuudeltaan noin 50 hehtaaria. Se on keskiosastaan avosuota, keskellä suota sijaitsee umpeenkasvava Lamminjärvi. Suotyypiltään alue on enimmäkseen vaihettumis- ja rantasuota sekä vetistä nevaa, pieneltä osin myös lettoa. Lamminjärvensuolla tavataan monia vaateliaita suokasveja, kuten punakämmekkää, sääskenvalkkua, suovalkkua, hoikkavillaa ja sykeröpiippoa. Suo on suojeltu Suomen soidensuojeluohjelman alueena ja se on kokonaan luonnonsuojelualuetta.

Lamminjärvensuon pohjoisreunalla sijaitsee Halilan kallio- ja lehtoalue. Pystysuorana etelään suon suuntaan viettävän kallion laella esiintyy ketoja. Sen huomionarvoisia kasvilajeja ovat muun muassa ketonoidanlukko, ahonoidanlukko, liuskaraunioinen, hiirenhäntä, kesämaksaruoho, mäkiminttu, tummatulikukka ja keltasauramo. Halilan kallion alla ja itäpuolella kasvaa rehevää, lehtipuuvaltaista lehtoa, josta osa on koivikkohakaa, osa haapavaltaista. Lehdossa tavattavia vaateliaita kasveja ovat esimerkiksi nurmilaukka, humala, kullero, keltavuokko ja ojakurjenpolvi. Lehto on suojeltu Suomen lehtojensuojeluohjelman alueena.

Lähteet
-------

* Hämeen ELY: Lamminjärvi-Halilan Natura-alue Luettu 1.3.2012
* Maanmittauslaitoksen karttapaikka (sijaintitiedot)
**Sur'a järv** (myös *Eensalu paisjärv, Eensalu veehoidla*) on Virossa Võrun kunnassa sijaitseva padottu tekojärvi. Virolaiset sanat *pais* tarkoittaa patoa ja *veehoidla* varastoallasta.

Maantietoa
----------

Tekojärvi on 530 metriä pitkä, 250 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 5,2 hehtaaria johon luetaan mukaan sen saari. Se on muodostunut kolmen yli 200 metrin korkeuteen mpy. kohoavan mäen väliin. Sen laskuoja on padottu pohjoispään länsirannassa ja järven vedenpinnan korkeus on 196,3 metriä mpy. Järven ainoa saari on pinta-alaltaan 0,15 hehtaaria ja se sijaitsee järven itärannan tuntumassa. Järven ympäristö on metsämaata paitsi pohjoisessa, jossa viereisen maatilan pellot ulottuvat rantaan asti. Rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä. Järven ja maatilan länsipuolelta ohittaa Kündjaan vievä tie.

Vesistösuhteita
---------------

Sur'a järv kuuluu Piusa jõen valuma-alueeseen. Tekojärven laskuoja yhtyy pitkään kartassa nimettömään ojaan, joka virtaa Andri järven (172,4 m mpy.) läpi ja yhtyy Piusa jõgeen Kurksina niityllä, Kündjan ja Tsollin kylien välissä (162 m mpy). Piusa jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

Huomautuksia
------------

1. 1 2  Kohteen ympäristön kasvillisuutta, asutusta ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
2. ↑  Tieto on peräisin vironkielisesta artikkelista et:Sur'a järv, mutta sitä ei ole voitu vahvistaa muista lähteistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Keskkonnaregister: Sur'a järv (vee2087410) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 8.7.2020. (viroksi)
2. ↑  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 8.7.2020). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kalle Toivio** (s. 1979 Lahti) on suomalainen pianisti ja urkuri.

Toivio aloitti opintonsa Päijät-Hämeen konservatoriossa. 11-vuotiaana hän siirtyi Sibelius-Akatemian nuorisokoulutukseen, jossa häntä opetti Hui-Ying Liu-Tawaststjerna. Vuosina 1991–1993 hän suoritti opintoja myös László Baranyayn johdolla Franz Liszt -musiikkiakatemiassa, Budapestissa. Vuonna 2002 hän sai diplomin pianomusiikin koulutusohjelmasta Sibelius-Akatemiasta, jossa oli opiskellut Matti Raekallion johdolla. Musiikin maisterin oppiarvon hän sai vuonna 2004. Suoritettuaan vuonna 2005 varusmiespalveluksen Puolustusvoimien varusmiessoittokunnassa hän aloitti opiskelun Sibelius-Akatemian kirkkomusiikin koulutusohjelmassa. Siellä hänelle opetti urkujensoittoa Ville Urponen. Sibelius-Akatemian kirkkomusiikin koulutusohjelmasta Toivio sai kandidaatin arvon keväällä 2008; seuraavana syksynä hän lähti jatkamaan urkuopintoja Manhattan School of Musiciin McNeil Robinsonin johdolla. Hän sai musiikin maisterin arvon siellä toukokuussa 2010. Samassa opinahjossa hän aloitti tohtoriopinnot keväällä 2010.

Toivio on esiintynyt solistina ja kamarimuusikkona eri puolilla maailmaa. Hänen musiikillisia yhteistyökumppaneitaan ovat olleet hänen siskonsa, sellisti Seeli Toivio, tämän mies, saksofonisti Olli-Pekka Tuomisalo, viulisti Miritza Lundberg, baritoni Juha Kotilainen, sopraano Ilona Jokinen ja sopraano Anna Immonen. Urkurina Toivio on tehnyt esiintymisiä Suomessa ja Yhdysvalloissa. Hänen esiintymisiään on lähetetty Yleisradion ja BBC:n kautta. Hän toimii New Yorkin suomalaisen seurakunnan kanttorina ja Finland Center Foundationin musiikillisena johtajana.

Toivio eteni Eurovision nuorten solistien kilpailussa finaaliin Wienissä vuonna 1998. Hän aloitti säännöllisen esiintymisen Mäntän musiikkijuhlilla vuonna 1999.

Toivion puoliso on näyttelijä, pianisti Viktoriya Papayani.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Pianisti ja urkuri Kalle Toivio (Arkistoitu – Internet Archive) Concert Office
2. ↑  Maj Lind -kilvan suomalaiset osallistujat Kaleva
**Koenigsegg CCX** on Koenigseggin superautomalli. Kirjain X tulee roomalaisesta numerosta joka tarkoittaa lukua 10, luku viittaa ensimmäisen CC-mallin kymmenvuotissyntymäpäivään. CCX on tehty edeltäjiänsä paremmin Yhdysvaltojen markkinoille sopivaksi täyttämään Yhdysvaltojen säännösvaatimukset.

Auto käyttää targa-mallista koria. Autoa valmistettiin vuodesta 2006 vuoteen 2010.

Mitat
-----

* Pituus: 4 293 mm
* Leveys: 1 996 mm
* Korkeus: 1 120 mm
* Omamassa: 1 180 kg
* Huippunopeus noin 395 km/h (Koenigseggin mukaan, tulosta ei ole tarkistettu)

CCXR
----

Koenigsegg CCXR Edition
CCXR on vuonna 2007 esitelty E85-biopolttoainetta käyttävä versio. CCXR:ssä on pieniä muutoksia polttoaineen ruiskutukseen, polttoaineputkistoon, erilaiset männänrenkaat ja ahtopainetta on nostettu 1,2 barista 1,5 bariin. E85-bioetanolilla käyvä auto tuottaa 1018 hevosvoimaa.

Lähteet
-------

1. ↑  2006 Koenigsegg CCX specs, Fuel consumption, Dimensions *auto-data.net*. Viitattu 1.2.2023. (englanniksi)
2. ↑  Ben Whitworth: Koenigsegg CCXR *carmagazine.co.uk*.  3.6.2007. Viitattu 1.2.2023. (englanniksi)

Koenigsegg

* CC
* CCGT
* CC8S
* CCR
* CCX
* CCXR
* Agera
* Regera
* One:1
* Jesko
* Gemera
* CC850


 *Tämä artikkeli tai sen osa perustuu Autowikin artikkeliin, ja siitä saattavat puuttua lähdemerkinnät tai lähdemerkinnät tarvitsevat tarkistamista. Voit auttaa Wikipediaa etsimällä sopivat lähteet tai tarkistamalla lähteet.*
**Kalle Sotka** (s. 4. lokakuuta 1991 Vantaa) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa HIFK Fotbollia. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Ura
---

Sotka aloitti uransa Tikkurilan Palloseuran riveissä. Vuonna 2008 hän siirtyi Helsingin Jalkapalloklubin organisaatioon. Kaudet 2010–2011 hän edusti Ykkösen FC Viikinkejä, jonka riveissä hän pelasi 27 ottelua. Vuonna 2012 Sotka edusti alkukauden Kakkosen IF Gnistania, mutta siirtyi elokuussa 2012 pelaamaan Yhdysvaltain yliopistosarjaan Fordhamin yliopistojoukkueen Ramsin riveihin. Sotka pelasi joukkueessa 16 ottelua tehden kaksi maalia.

Tammikuussa 2013 hän palasi takaisin Suomeen ja Kakkosen HIFK Fotbollin riveihin. Sotkan ensimmäisellä kaudella seura nousi Ykköseen, josta se nousi kaudeksi 2015 Veikkausliigaan voitettuaan Ykkösen mestaruuden. Sotka teki debyyttinsä Veikkausliigassa toukokuussa 2015 Seinäjoen Jalkapallokerhoa vastaan.

Maajoukkuetasolla Sotka on edustanut Suomen poikamaajoukkueita 32 kertaa 2006–2010.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑
3. 1 2
4. ↑
5. ↑  Soininen, Heidi: *Jalkapallokirja 2013*, s. 151. Helsinki: Suomen Palloliitto, 2013. ISSN 0787-7188.
Avignonin silta
**Sur le pont d’Avignon** on tunnettu ranskalainen lastenlaulu, joka nimellään viittaa Avignonin siltaan (viralliselta nimeltään Pont Saint-Bénézet). Laulun sanojen mukaan sillalla tanssitaan piirissä. Todellisuudessa silta on kuitenkin niin kapea, että sellainen on tuskin koskaan ollut mahdollista. Sen sijaan Île de la Barthelasse, Rhônen saari, jonka yli silta alun perin johti, on aikoinaan ollut suosittu huvittelupaikka. Tämän vuoksi on väitetty, että laulun sanojen pitäisi oikeastaan alkaa "*Sous le pont*" ("sillan alla"), ei "*Sur le pont*" ("sillalla"). 

Sur le pont d'AvignonÄänitiedostojen kuunteluohjeet

Tanssin kuvaus
--------------

1. (kertosäe) Tanssijat ovat alussa pareittain ja kiertävät tanssiessaan toistensa ympäri.
2. Kun kertosäe on laulettu, kukin pysähtyy parinsa eteen, ja silloin mies perinteisesti kumartaa ensimmäisen säkeistön ensimmäisen säkeen kohdalla ja koskettaa hattua toisen säkeen kohdalla.
3. (kertosäe) Kertosäe toistaen toistetaan ensimmäinen kohta.
4. Kun se on tanssittu, tanssi pysähtyy, ja tyttö niiaa ensin yhteen suuntaan, sitten toiseen.
5. (kertosäe) Kertosäe toistaen toistetaan ensimmäinen kohta.
6. Seuraavan säkeistön ensimmäisen osan aikana toistetaan ensimmäinen vaihe, ja sitten jos on yleisöä, käännytään kannoilla ja kumarretaan heille.

Laulun sanat
------------

### Kertosäe

*Sur le Pont d'Avignon*  

*L'on y danse, L'on y danse*  

*Sur le Pont d'Avignon*  

*On y danse tout en rond*  

Avignonin sillalla  

Siellä kaikki tanssii, siellä kaikki tanssii  

Avignonin sillalla  

Kaikki tanssii piirissä  

### Ensimmäinen säkeistö

*Les beaux messieurs font comme ça*  

*Et puis encore comme ça.*

Hienot herrat tekee näin *(kumartavat)*  

Ja sitten taas näin

### Toinen säkeistö

*Les belles dames font comme ça*  

*Et puis encore comme ça.*

Kauniit naiset tekee näin *(niiavat)*  

Ja sitten taas näin

### Kolmas säkeistö

*Les filles font comme ça*  

*Et puis encore comme ça*

Tytöt tekee näin *(vilkuttavat)*  

Ja sitten taas näin

### Neljäs säkeistö

*Les musiciens font comme ça*  

*Et puis encore comme ça.*

Soittajat tekee näin *(kumartavat naisille)*   

Ja sitten taas näin

Lähteet
-------

1. ↑  Look and learn
2. ↑  Perfectly Provence
3. ↑  Avignon, Camping Europe

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sur le pont d’Avignon** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Sur le Pont d'Avignon
**Kofferdam** on nimitys hammaslääketieteessä käytettävälle lateksisuojalle. Kofferdamia käytetään erityisesti paikkaus- ja juurihoidoissa. Niitä voidaan käyttää myös turvaseksissä estämään sukupuolitautien leviäminen .

Hammaslääketieteellinen käyttö
------------------------------

Potilas, jolle on asetettu kofferdam -suoja alahampaaseenKofferdamia käytetään hammaslääketieteessä paikkaus- ja juurihoidoissa. Kofferdam -kalvot ovat erittäin ohuita lateksi- tai silikoniarkkeja. Silikonista valmistetut sopivat lateksiallergisille.

Kofferdamin tarkoitus on eristää operoitava hammas suuontelosta. Juurihoidon aikana on tärkeää suojata avoin yhteys hammasytimeen suun bakteereilta. Paikkaushoidossa kofferdamin tarkoitus on lähinnä eristää paikattava alue kosteudelta, sillä muovipaikoissa käytetyt sidosaineet ovat herkkiä kosteudelle.

Kofferdam -arkki kiinnitetään suun ulkopuolelle erityisiin kiinnikkeisiin. Joissain tilanteissa kofferdamin käyttö ei välttämättä onnistu. Se voi olla esimerkiksi hankala asettaa paikoilleen tai potilaasta kofferdamin käyttö voi olla epämiellyttävää.

Turvaseksi
----------

Turvaseksissä kofferdamia käytetään yleisesti suuseksissä, varsinkin cunninlinguksen tai anilinguksen aikana. Näin estetään sukupuoliteitse tarttuvien tautien leviäminen. Kun kofferdam -arkki on käsitelty liukastusaineella, sen läpi voidaan suulla stimuloida vulvan tai peräaukon seutua. Näin vältetään iho- ja nestekontakti ja vältytään mahdollisten sukupuolitautien leviämiseltä.

Lähteet
-------

1. ↑  Dental Dams | Sexually Transmitted Infections | Adults | sexualityandu.ca - Your Link to Sexual Well-Being  15.12.2006. sexualityandu.ca.  Arkistoitu 29.3.2010. Viitattu 12.9.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kofferdam** Wikimedia Commonsissa
**Capitán Bado** on pikkukaupunki Paraguayn Brasilian vastaisella rajalla. Sen asukasluku oli 18 429 vuonna 2012.

Maantiede
---------

Capitán Bado sijaitsee Paraguayn Amambayn departementissa maan Brasilian vastaisella rajalla. Rajan toisella puolella Brasiliassa sijaitsee Coronel Sapucaia.

Historia
--------

Capitán Badon perustetti Juan Isnardi vuonna 1902. Alkujaan paikka tunnettiin tosin nimellä Ñu Verá. Nykyinen nimensä se sai 25. heinäkuuta 1914 ja nimi juontuu kolmoisliiton sotaan, jota Paraguay kävi Argentiinaa, Brasiliaa ja Uruguayta vastaan vuosina 1864–1870. Kapteeni José Matias Bado oli yksi sodan paraguaylaisista sankareista. Kuitenkin etenkin 1990-luvulta lähtien paikkakunta on tullut erityisen tunnetuksi huumekauppaan liittyvästä väkivallasta. Paraguaylaiset ja brasilialaiset jengit ovat ottaneet yhteen hallitakseen paikallista kauppaa marihuanalla.

Väestö
------

Capitán Badon asukasluku oli 18 429 vuonna 2012. Vuonna 2000 vastaava lukema oli 16 665.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nickson, R. Andrew: *Historical dictionary of Paraguay*, s. 111. Rowman & Littlefield, 2015. ISBN 978-0-8108-7964-5. (englanniksi)
2. ↑  Valtonen, Pekka: *Latinalaisen Amerikan historia*, s. 592. 2. painos. Gaudeamus, 2001. ISBN 978-952-495-510-2.
3. ↑  Proyección de la población por sexo y edad, según distrito. Revisión 2015 (pdf) (s. 21, arkistoitu sivu) *dgeec.gov.py*.  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 12.8.2022. (espanjaksi)
**Ruslan Ahtahanov** (ven. Руслан Абуевич Ахтаханов, 14. maaliskuuta 1953 Znamenskoje – 15. marraskuuta 2011 Moskova) oli tšetšenialainen runoilija ja yliopistonopettaja.

Ahtahanov oli Moskovan humanististen tieteiden korkeakoulun professori. Hän vastusti Tšetšenian eroa Venäjästä. Hän sai vuonna 2009 merkittävän journalismipalkinnon runoteoksestaan. Ahtahanov kirjoitti teoksensa enimmäkseen venäjän kielellä.

Ahtahanovia pidettiin Tšetšenian presidentin Ramzan Kadyrovin tukijana. Hän myönsi tälle oppilaitoksensa kunniaprofessuurin.

Marraskuussa 2011 tuntematon ampuja surmasi Ahtahanovin Moskovassa kerrostalon pihalla. Ahtahanov oli kuollessaan 58-vuotias.

Lähteet
-------

1. 1 2  Alexander Bratersky: Chechen Poet Killed in Moscow *The Moscow Times*.  17.11.2011. Viitattu 20.11.2011. (englanniksi)
2. 1 2
3. ↑  Democraticunderground.com


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Europeana

 |

 |