**Kohtalon perilliset** (engl. *Sons of Destiny*) on Darren Shanin kirjoittaman Darren Shanin tarina -kirjasarjan kahdestoista ja viimeinen osa. Englanninkielinen alkuteos julkaistiin vuonna 2004 ja suomennos vuonna 2013.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Kun paljastui, että Darius on myös Darrenin sisarenpoika, Darren ei pystynyt tappamaan häntä. Dariusille selviää isänsä Steven todellinen luonto ja puolivampaneesina olemisen synkkä puoli: vampaneesin on pakko tappaa verta juodessaan.

Darren ja Darius menevät tapaamaan Darrenin siskoa ja Dariusin äitiä, Annieta. Darren kertoo Annielle koko tarinan verettämisestään, kuolemansa lavastamisesta ja Arpien sodasta. Daren kertoo myös, että Steve Leopardi on veretänyt Dariusin puolivampaneesiksi ja hän tulee tappamaan kaikki, joista juo verta. Annien suostumuksella päätetään, että Darren verettää Dariusin vampyyriksi. Tuskallinen ja vaarallinen veretys onnistuu ja Annie ja Darius lähetetään turvaan pois kaupungista.

Darren, Vancha ja Alice saavat kuulla, että poliisi piirittää vanhaa jalkapallostadionia. He päättävät lähteä pelastamaan Friikkisirkuksen väen ja ystävänsä.

Darren ja Vancha tapaavat stadionilla, Steve Leopardin ja Gannen Harstin. Taistelu on lyhyt ja viimein vain Darren ja Steve ovat jäljellä taistelussa toisiaan vastaan. Kaksintaistelussa joentörmällä Darren saa vihdoin iskettyä veitsensä Steven rintaan.

Taistelua seurannut Herra Talo kertoo Steven ja Darrenin olevan velipuolia ja Herra Talo on heidän oikea, biologinen isänsä. Talo oli suunnitellut koko asian nähdäkseen kumpi pojista olisi vahvempi ja kyvykkäämpi hallitsemaan maailmaa hänen kanssaan.

Järkyttyneenä kuulemastaan Darren keksii vain yhden tavan estää Talon ennustamaa tulevaisuutta toteutumasta. Darren suututtaa kuoleman kielissä olevan Steven ja antaa tälle mahdollisuuden puukottaa Darrenin. Steven iskettyä Darrenia mahaan, he heittäytyvät joen vietäviksi ja kuolevat.

Darrenin sielu joutuu Sielujen järvelle. Pitkien lohduttomien Sielujen järvellä vietettyjen aikojen jälkeen Evanna, Darrenin sasarpuoli, nostaa Darrenin sielun järvestä. Evanna on tehnyt sopimuksen isänsä, Herra Talon, kanssa auttaakseen Darrenia muuttumaan siniviitaksi, että Darrenin sielu pääsisi paratiisiin.

Sopimukseen kuului, että Evanna tulee raskaaksi joko Vanchalle tai Gannenille. Talon mukaan tulevan lapsen on määrä olla joko vampyyri tai vampaneesi ja ajaa jompikumpi laji tuhoon. Evanna kuitenkin oli nokkelampi ja otti DNA:ta sekä Vanchalta, että Gannenilta. Evanna saisi kaksoset, joissa molemmissa olisi osa häntä, osa vampaneesia ja osa vampyyria – tulevat lapset eivät erottaisi vampaneeseja ja vampyyrejä vaan päinvastoin yhdistäisivät heimoja entisestään.

Evanna ja Darren menevät tapaamaan Herra Taloa, joka sopimuksen mukaan tekee Darrenista siniviitan. Darren säilyttää siniviittana muistonsa ja tiedon, kuka oli, mutta menettää puhekykynsä.

Herra Talo lähettää Darrenin menneisyyteen tietämättä, että Evanna antoi Darrenille hänen päiväkirjansa. Siniviitta-Darren palaa aikaan, jolloin näki Friikkisirkuksen ensimmäisen kerran. Darren näkee nuoren itsensä ja Steven yleisön joukossa ja keksii suunnitelman. Esityksen päätyttyä Darren säikyttää nuoren itsensä pois sirkuksesta, että tämä välttäisi salakuuntelemasta Steveä ja Crepsleytä. Näin nuoresta Darrenista ei ikinä tulisi vampyyria tulevaisuudessa ja tämä saisi elää normaalin loppuelämän.

Darren myös antaa päiväkirjansa Herra Pitkälle. Päiväkirja on tarkoitus toimittaa nuorelle Darrenille myöhemmin, kun tämä on vanhempi. Siniviitta-Darren toivoo, että aikuinen Darren Shan julkaisee päiväkirjan romaanisarjana. Näin tarinan olisi mahdollista kantautua myös vampyyrien ja vampaneesien korviin, että he saisivat tietää kuinka tarina oikeasti meni.

Tämän jälkeen Darren menee vanhan elokuvateatterin katolle kuolemaan. On oletettavaa, vaikka sitä ei kirjassa suoraan sanotakkaan, että hän pääsi paratiisiin.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Lähteet
-------

1. 1 2  Teoksen tiedot Suomen kansallisbibliografian sivuilla Fennica. Viitattu 5. heinäkuuta 2013. [vanhentunut linkki]