recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sara Jäggi** (s. 1975) on sveitsiläinen sopraano. Hän aloitti opintonsa pianistina Bernin musiikki- ja teatterikonservatoriossa, sai kandidaatin arvon ja jatkoi opintojaan sitten laulajana Haagin kuninkaallisessa konservatoriossa. Hän keskittyi varhaiseen musiikkiin, jonka laulajana hän saavutti maisterin arvonsa; hänen erikoisalakseen vakiintui saksalainen ja italialainen barokkiohjelmisto. Hänen opettajiaan ovat olleet Rita Dams, Jill Feldman, Michael Chance, Peter Kooy ja Ronald Klekamp.

Jäggi on esittänyt lukuisiin eri genreihin, kuten oratorioon, kamarimusiikkiin ja oopperaan kuuluvia teoksia. Hän on saanut säännöllisesti kutsuja sellaisilta kokoonpanoilta kuin Collegium Vocale Gentiltä, Leipzigin barokkiorkesterilta, De Nederlandse Bachverenigingiltä, Combattimento Consort Amsterdamilta, Le Concert Lorrainilta ja Sette Vocilta. Hän on osallistunut tunnettuihin eurooppalaisiin festivaaleihin, kuten Festival Oude Muziekiin (Utrecht), Tage Alter Musikiin (Berliini) ja Festival van Vlaandereniin (Brugge). Jäggiä on kuultu säännöllisesti alankomaalaisissa radiolähetyksissä, ja hän on levyttänyt Leipzigin barokkiorkesterin kanssa Mittel-Deutscher-Rundfunkille.

Lähteet
-------

1. ↑  Vokalensemble Belcanto: Sara Jäggi (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Bach-Cantatas.com: Sara Jäggi (Soprano)
Jätevedenpuhdistamon maanpäällisiä rakennuksia.
**Kakolan jätevedenpuhdistamo** on Turun VIII kaupunginosassa Kakolanmäkeen kallion sisälle rakennettu jätevedenpuhdistamo. Se puhdistaa 300 000 asukkaan jätevedet ja on Suomen kolmanneksi suurin jätevedenpuhdistamo. Se korvasi viisi vanhaa jätevedenpuhdistamoa valmistuttuaan vuonna 2008. Jätevedenpuhdistamon rakentaminen, louhiminen ja varustaminen siirtoviemäreineen maksoi 128 miljoonaa euroa. Puhdistamon palveluntuottajana toimii Turun seudun puhdistamo Oy, joka on kymmenen kunnan omistama.

Uuden puhdistamon ansiosta Turun seudun jätevesien aiheuttama kuormitus mereen vähenee 30–50 %, koska jätevedet puhdistetaan tehokkaasti. Jätevesien lika-aineet poistetaan puhdistusprosessi lietteenä ja toimitetaan Topinojan biokaasulaitokselle. Biokaasu hyödynnetään kaukolämmöksi ja sähköksi. Puhdistamon yhteyteen rakennettiin Turku Energian lämpöpumppulaitos, joka kierrättää puhdistetun jäteveden lämpöpumpun kautta ottaen talteen jäteveden lämpöenergian kaukolämpöverkkoon hyödynnettäväksi. Laitos tuottaa lisäksi kaukokylmää. Jäteveden lämpöenergia vastaa noin 4 000 pientalon vuotuista lämmönkulutusta. Laitokselle on myöhemmin hankittu toinenkin lämpöpumppu.

Turun kaupunginvaltuusto päätti vuonna 1999 puhdistamon rakentamisesta, ja viisi vuotta kestäneen lupakäsittelyn jälkeen aloitettiin rakennusvaihe. Puhdistamo saatiin käyttöön vuoden 2008 lopulla. Puhdistamon vihki käyttöön 28. tammikuuta 2010 ympäristöministeri Paula Lehtomäki. Uusi puhdistamo korvasi Kaarinan, Piikkiön, Paimion, Raision ja Turun jätevedenpuhdistamot.

Lähteet
-------

1. ↑  Högmander, Jutta: Turkulaiset eivät purnaa, vaikka Kakolan jätevedenpuhdistamo on ihan keskustassa  14.12.2009. Aamulehti.  Arkistoitu 15.12.2009. Viitattu 2.4.2010.
2. 1 2 3  Kakolan jätevedenpuhdistamon toiminta on alkanut hyvin  28.1.2010. YLE. Viitattu 2.4.2010. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Etusivu Turun seudun puhdistamo Oy. Viitattu 2.4.2010.
4. ↑  Kakolan jätevedenpuhdistamo palkittiin  5.11.2009. YLE. Viitattu 2.4.2010. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Turku Energian Kakolan lämpöpumppulaitoksen peruskivi muurattu  17.4.2008. Turku Energia. Viitattu 2.4.2010. [vanhentunut linkki]
6. ↑  Kakolan puhdistamo vihitään käyttöön  27.1.2010. Turkulainen. Viitattu 2.4.2010. [vanhentunut linkki]
7. ↑  Ympäristö Turun seudun puhdistamo Oy. Viitattu 2.4.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Turun seudun puhdistamo Oy: kotisivut
* Kakolanmäen jätevedenpuhdistamoa koskeva ympäristölupahakemus ja hakemus luvan saamiseksi puhdistamotoiminnan aloittamiseen mahdollisesta muutoksenhausta huolimatta, Turku (pdf)  22.9.2003. Länsi-Suomen ympäristölupavirasto.
Monument maaliskuussa 2012.
**Monument** on Lontoon suurelle palolle (1666) omistettu muistomerkki Lontoon Cityn eteläosassa. Se sijaitsee pienellä aukiolla Fish Street Hillin ja Monument Streetin risteyksessä, lähellä London Bridgeä. Muistomerkin suunnitteli tutkija Robert Hooke arkkitehti Christopher Wrenin avustuksella ja se rakennettiin vuosina 1671–1677 hieman länteen paikasta, josta palo sai alkunsa. Se suojeltiin Grade I -luokan kohteena vuonna 1950.

Monument on 61 metriä korkea, portlandkivestä tehty doorilainen pylväs, joka on pystytetty korkokuvilla koristellulle korkealle jalustalle. Pylväs kannattelee noin 49 metrin korkeudessa näköalatasannetta, jota ympäröi suojaava häkki (alun perin pelkkä rautakaide). Tasanteelle pääsee pitkin pylvään sisälle rakennettuja kierreportaita, joissa on 311 askelmaa. Koko rakennelman huipulla on kullattu huippukoriste. Alkuaan muistomerkki toimi myös zeniittikaukoputkena ja sitä käytettiin tieteellisissä kokeissa, joilla tutkittiin painovoimaa ja heiluriliikettä.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Monument Historic England. Viitattu 15.8.2023. (englanniksi)
2. 1 2  About *The Monument*. City of London. Viitattu 15.8.2023. (englanniksi)
**Suomalaisuuskeskus Finnica** on suomalaista kulttuuria ja historiaa esittelevä verkkosivusto, joka on julkaistu vuosina 2001–2007. Finnica oli tarkoitus rakentaa valtakunnalliseksi niin, että kunkin maakunnan kulttuurisivustot yhdistyisivät Finnican kautta yhteiseksi kulttuurin virtuaalipaketiksi, mutta maakunnista tulivat mukaan vain Keski-Suomi ja Kymenlaakso.

Yhteinen osuus
--------------

Maakuntien yhteinen Finnica-sivusto sisältää tieto- ja opiskeluaineistoa suomalaisuudesta, Suomen historiasta, kirjallisuudesta, Suomen kasveista, maantieteestä, Suomessa puhutuista kielistä, suomalaisten terveyden kehityksestä, urheilun vaiheista ja ruokakulttuurista.

Finnica Keski-Suomi
-------------------

Keski-Suomi-sivusto luotiin Suomalaisuuskeskus Finnican pilottihankkeena. Hanke käynnistyi tammikuussa 2001 ja päättyi huhtikuussa 2003. Finnica Keski-Suomi tarjoaa yli 40 artikkelia, yli 1 000 valokuvaa, ääninäytteitä ja lukuisia toiminnallisia osioita. Sen henkilögalleriaan on tallennettu tietoja eri aikojen kulttuuripersoonallisuuksista ja vaikuttajista Minna Canthista Otto Wille Kuusiseen. Sivuilta löytyy tietoa esimerkiksi alueen esihistoriasta, taloudesta, murteista ja kulttuurihistoriasta.

Projektia vetänyt Päivi-Marjut Raippalinna näki Finnican suuren yleisön sivustona. Finnica Keski-Suomi -hanke maksoi 240 000 euroa. Sitä rahoittivat Länsi-Suomen lääninhallitus, Jyväskylän kaupunki ja useat keskisuomalaiset yritykset ja yhteisöt.

Finnica Kymenlaakso
-------------------

Finnica Kymenlaakso on useista teemakokonaisuuksista koostuva verkkosivusto, joka toimii oppaana maakuntaan. Kymenlaakso-sivusto sisältää maakunnan historiaa kuvaavia kehitysartikkeleita ja yleisartikkeleita, sen identiteettiä esitteleviä teemoja sekä yleistietoa ja kuvia Kymenlaaksosta.

*Kymipedia* on verkossa toimiva Wikimedia-tietosanakirja, joka edistää kymenlaaksolaisen kotiseutuidentiteetin vahvistumista paikallisen historian ja kulttuurin tutkimisen avulla. Kymipedia on myös medialukutaidon opetusväline. Kouvolan kaupunginkirjasto-maakuntakirjasto ja Helsingin yliopiston koulutus- ja kehittämiskeskus Palmenian Kouvolan yksikkö ovat yhdessä kehittäneet Kymipedian Opetusministeriön myöntämällä projektirahoituksella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Finnica-sivusto tarjoaa kulttuuria Keski-Suomesta *Kaleva*.  8.4.2003. Viitattu 7.1.2014.
2. ↑  Finnica Suomi: Pääsivu (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 7.1.2014.
3. ↑  Finnica Keski-Suomi: Info (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 7.1.2014.
4. ↑  Matti Luoma: Tietoa Keski-Suomesta *Jyväskylän tiedotuslehti*.  30.4.2003. Jyväskylän kaupunki.  Arkistoitu 7.1.2014. Viitattu 7.1.2014.
5. ↑  Finnica Kymenlaakso: Pääsivu (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 7.1.2014.
6. ↑  Kymipedia  2007. Finnica Kymenlaakso.  Arkistoitu 7.1.2014. Viitattu 7.1.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Finnica (Arkistoitu – Internet Archive)
* Finnica Keski-Suomi (Arkistoitu – Internet Archive)
* Finnica Kymenlaakso: Monimuotoinen Kymenlaakson maakunta (Arkistoitu – Internet Archive)
**Bełchatówin piirikunta** (puol. *powiat bełchatowski*) on yksi Łódźin voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 112 779. Piirikunnan ainoa kaupunkikunta on hallintokeskus Bełchatów. Seitsemän maalaiskuntaa ovat Bełchatów, Drużbice, Kleszczów, Kluki, Rusiec, Szczerców sekä Zelów ja niissä on kylien lisäksi yksi kaupunki; Zelów.

Bełchatówin piirikunnan pinta-alasta arviolta 29,2 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.

Bełchatówin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 4,8 prosenttia.

Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Bełchatówin piirikunnassa arvioitiin olevan 112 779 asukasta, joista 51,1 prosenttia naispuolisia ja 48,9 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 112 983 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 95 879 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 18,7 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 61,5 prosenttia ja eläkeikäisten 19,8 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,9 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 1 123 lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Powiat bełchatowski w liczbach *Polska w liczbach*. Viitattu 28.10.2020. (puolaksi)
2. ↑  Dorota Pędziwiatr – starosta kadencji 2018–2023 w: powiat bełchatowski *PortalSamorządowy*. Viitattu 28.10.2020. (puolaksi)
3. ↑  Territorial units (Territorial units layout-pudotusvalikosta valittaessa vaihtoehto "Administrative units", sitten alle avautuvasta luettelosta kohta "Łódzkie") Puolan tilastokeskus. Viitattu 28.10.2020. (puolaksi, englanniksi)
4. ↑  Powiat bełchatowski (PDF) Łódźin tilastokeskus. Viitattu 28.10.2020. (puolaksi)
5. ↑  Mniejszości narodowe i etniczne oraz społeczność posługująca się językiem kaszubskim wg powiatów w 2011 r. Puolan sisäministeriö.  Arkistoitu 19.6.2021. Viitattu 28.10.2020. (puolaksi)

Łódźin voivodikunnan lippu.Łódźin voivodikunta
**Pääkaupunki: Łódź**   

Aleksandrów Łódzki | Bełchatów | Biała Rawska | Błaszki | Brzeziny | Drzewica | Działoszyn | Głowno | Kamieńsk | Koluszki | Konstantynów Łódzki | Krośniewice | Kutno | Łask | Łęczyca | Łódź | Łowicz | Opoczno | Ozorków | Pabianice | Pajęczno | Piotrków Trybunalski | Poddębice | Przedbórz | Radomsko | Rawa Mazowiecka | Rzgów | Sieradz | Skierniewice | Stryków | Sulejów | Szadek | Tomaszów Mazowiecki | Tuszyn | Uniejów | Warta | Wieluń | Wieruszów | Zduńska Wola | Zelów | Zgierz | Złoczew | Żychlin

**Piirikunnat**   

Bełchatów | Brzeziny | Kutno | Łask | Łęczyca | Łowicz | Itäinen Łódź | Opoczno | Pabianice | Pajęczno | Piotrków | Poddębice | Radomsko | Rawa | Sieradz | Skierniewice | Tomaszów | Wieluń | Wieruszów | Zduńska Wola | Zgierz

**Kaupunkipiirikunnat**   

Łódź | Piotrków Trybunalski | Skierniewice
**Malo Arthur Gusto** (s. 19. toukokuuta 2003 Décines-Charpieu) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Chelseaa. Pelipaikaltaan hän on oikea laitapuolustaja.

Seurajoukkueura
---------------

Villefontainessa varttunut Gusto liittyi vuonna 2016 Olympique Lyonnaisin junioriakatemiaan.

Lyonin edustusjoukkueessa Gusto teki ensiesiintymisensä 24. tammikuuta 2021 Ligue 1:n ottelussa Saint-Étienneä vastaan. Hän tuli vaihdosta kentälle Bruno Guimarãesin tilalle ottelun 90. minuutilla.

Kaudella 2021–2022 Gusto vakiinnutti paikkansa Lyonin avauskokoonpanossa ja pelasi ensimmäistä kertaa myös Eurooppa-liigassa. Hän pelasi kaudella 30 pääsarjaottelua, joissa hän antoi neljä maalisyöttöä. Eurooppa-liigassa hän pelasi seitsemän ottelua ja antoi yhden maalisyötön.

29. tammikuuta 2023 Gusto siirtyi englantilaisseura Chelseaan vuoteen 2030 ulottuvalla sopimuksella. Siirtosummaksi uutisoitiin noin 35 miljoonaa euroa. Hän pelasi kuitenkin loppukauden 2022–2023 lainalla Lyonissa.

Gusto debytoi Chelseassa 13. elokuuta 2023 Valioliigan kauden avausottelussa Liverpoolia vastaan, kun hän korvasi Reece Jamesin ottelun 76. minuutilla.

Maajoukkueura
-------------

Gusto on pelannut Ranskan maajoukkueissa vuodesta 2018 lähtien. Ranskan A-maajoukkueessa Gusto pelasi ensimmäistä kertaa 13. lokakuuta 2023 voitollisessa EM-karsintaottelussa Alankomaita vastaan. Hän tuli vaihdosta kentälle ottelun 80. minuutilla Jonathan Claussin tilalle.

Muuta
-----

Gustolla on portugalilaisia ja martiniquelaisia sukujuuria. Hänellä on Ranskan lisäksi myös Portugalin kansalaisuus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Malo Gusto Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Khouaja, Elyes: Malo Gusto: Lyon's 'powerful' teenage right-back earning rave reviews *Goal.com*.  27.8.2021. Viitattu 10.1.2024. (englanniksi)
3. ↑  Malo Gusto: Chelsea sign teenage right-back from Lyon in £31m deal *BBC*.  29.1.2023. Viitattu 10.1.2024. (englanniksi)
4. ↑  Trotter, Scott: Mauricio Pochettino provides Reece James update after Chelsea substitution vs Liverpool *football.london*.  13.8.2023. Viitattu 10.1.2024. (englanniksi)
5. ↑  Holyman, Ian: One to watch: Malo Gusto, Lyon's young lion  21.9.2021. Ligue 1 Uber Eats. Viitattu 10.1.2024. (englanniksi)
6. ↑  Who is Malo Gusto? Future Chelsea right-back is more than just his pure numbers *Transfermarkt*.  7.2.2023. Viitattu 10.1.2024. (englanniksi)

Chelsea – Englannin Valioliiga
1 Sánchez |
2 Disasi |
3 Cucurella |
5 Badiashile |
6 Thiago Silva |
7 Sterling |
8 Fernández |
10 Mudryk |
11 Madueke |
13 Bettinelli |
14 Chalobah |
15 Jackson |
16 Ugochukwu |
17 Chukwuemeka |
18 Nkunku |
19 Broja |
20 Palmer |
21 Chilwell |
23 Gallagher |
24 James |
25 Caicedo |
26 Colwill |
27 Gusto |
28 Petrović |
29 Maatsen |
31 Sarr |
33 Fofana |
36 Washington |
45 Lavia |
47 Bergström |
Manageri Pochettino
**Antti Juhani Sajantila** (28. maaliskuuta 1963, Helsinki) on Helsingin yliopiston oikeuslääketieteen professori.

Sajantila sai Perun katolisen yliopiston (Pontificia Universidad Católica del Perú) kunniaprofessorin arvon 2009 merkittävästä työstään oikeuslääketieteellisen antropologian alalla. Professori Helena Ranta ja professori Antti Sajantila selvittivät yhteistyössä Perun totuuskomission kanssa mahdollisuuksia tutkia joukkohautoja, jotka syntyivät Perun sisäisissä selkkauksissa vuosina 1980–2000.

Nuorempana Sajantila harrasti koripalloa Tapiolan Hongassa, hänen veljensä Martti Sajantila eteni koripallourallaan aina maajoukuueeseen saakka.

Lähteet
-------

1. ↑  *Suomen lääkärit 1997,* Suomen lääkäriliitto 1998, ISBN 951-9433-36-8.
2. ↑  Helsingin yliopiston tiedote.

Aiheesta muualla
----------------

* Sajantilan haastattelu.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* ORCID

 |

 |
Fukagawan kaupunkikuvaa
Kartta
**Fukagawa** (jap. 深川) on Tokion kaupunginosa Kōtōn erillisalueella. Se sijaitsee erillisalueen länsiosassa Sumidajoen itäpuolella. Fukagawa ja naapurikaupunginosa Tomioka kehittyivät 1600-luvun puolivälistä lähtien Tomioka Hachiman-gūn šintolaisen pyhäkön portineduskaupunkina. Fukagawa oli yksi Tokion geisha-kortteleista ja osa Tokion kauppiaiden ja käsityöläisten asuttamaa ’alakaupunkia’ (*shitamachi*). Alueen nimenä Fukagawa viittaa koko Kōtōn erillisalueen länsiosaan, sillä vuoteen 1947 saakka se muodosti Fukagawa-kun suuralueen osana Tokion kaupunkia.

Fukagawan kaupunginosan pinta-ala on 0,22 neliökilometriä, ja se jakautuu kahteen osa-alueeseen, jotka on numeroitu Fukagawa 1-chōme ja Fukagawa 2-chōme. Niissä on yhteensä 4 158 asukasta (tammikuussa 2024). Kaupunginosan väestötiheys on siten noin 18 900 asukasta neliökilometrillä. 

* Fukagawa Mannen-bashi shita, Hokusain puupiirros, n. 1830*Fukagawa Mannen-bashi shita*, Hokusain puupiirros, n. 1830
* Yotsumen pionipuutarha Fukagawassa 1890-luvullaYotsumen pionipuutarha Fukagawassa 1890-luvulla
* Hōjō-inin temppeliHōjō-inin temppeli
* Fukagawa-matsuriFukagawa-matsuri

Liikenne
--------

Fukagawan läpi kulkee pohjois–eteläsuunnassa Toei-metron Ōedo-linja, mutta sillä ei ole kaupunginosassa asemaa. Lähimmät asemat ovat Monzen-nakachōn asema Fukagawan eteläpuolella ja Kiyosumi-Shirakawan asema Fukagawan pohjoispuolella.

Fukagawan etelärajalla kulkee Tokion pääkaupunkimoottoritien linja nro. 9. Kaupunginosan läpi kulkevat pohjois–eteläsuuntainen pääkatu Kiyosumi-dōri ja itä–länsisuuntainen pääkatu Kasaibashi-dōri.

Lähteet
-------

1. ↑  精選版 日本国語大辞典 / 日本歴史地名大系 / 改訂新版　世界大百科事典 / 百科事典マイペディア: 深川 Kotobank. Viitattu 10.1.2024.
2. ↑  日本大百科全書: 深川（東京都） Kotobank. Viitattu 10.1.2024.
3. ↑  Fukagawa - a classic shitamachi and the old heart of the city Tokyo Convention & Visitors Bureau. Viitattu 10.1.2024.
4. ↑  平成27年国勢調査 東京都区市町村町丁別報告 江東区 東京都総務局統計部.  Arkistoitu 3.11.2022. Viitattu 10.1.2024.
5. ↑  江東区の世帯と人口（住民基本台帳による）区民部区民課 令和6年1月1日現在 Koto City. Viitattu 10.1.2024.
6. 1 2  日本地図 東京都 江東区 冬木２３ Mapion. Viitattu 10.1.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fukagawa** Wikimedia Commonsissa

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kōtōn erillisalue |
| --- |
|  |
| Fukagawan alue | 
* Aomi
* Ariake
* Botan
* Ecchūjima
* Edakawa
* Eitai
* Fukagawa
* Fukuzumi
* Furuishiba
* Fuyuki
* Hirano
* Ishijima
* Kiba
* Kiyosumi
* Miyoshi
* Monzen-nakachō
* Morishita
* Mōri
* Ōgibashi
* Saga
* Sarue
* Senda
* Sengoku
* Shin-Ōhashi
* Shinonome
* Shiohama
* Shiomi
* Shirakawa
* Sumiyoshi
* Takabashi
* Tatsumi
* Tokiwa
* Tomioka
* Toyosu
* Tōyō
* Umibe

 | Kōtōn symboli |
|  |
| Jōtōn alue | 
* Higashi-Suna
* Kameido
* Kita-Suna
* Minami-Suna
* Ōjima
* Shin-Kiba
* Shin-Suna
* Wakasu
* Yumenoshima

 |
|  |
| Muita alueita | Odaiba |

 |
**Tucholan piirikunta** (puol. *powiat tucholski*) on Puolan piirikunta Kujavia-Pommerin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 48 383. Piirikunta jakautuu kuuteen maalaiskuntaan, jotka ovat Cekcyn, Gostycyn, Kęsowo, Lubiewo, Śliwice sekä Tuchola (sisältää hallintokeskus Tucholan kaupungin).

Tucholan piirikunnan pinta-alasta arviolta 48,7 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.

Tucholan piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 9,7 prosenttia. Luku on huomattavan suuri koko Puolan työttömyysasteeseen verrattuna.

Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Tucholan piirikunnassa oli 48 383 asukasta, joista täsmälleen 50 prosenttia naispuolisia ja 50 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 48 107 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 43 393 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 20,1 prosenttia, työikäisten 60,5 prosenttia ja eläkeikäisten 19,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,1 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 520 lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Powiat tucholski w liczbach *Polska w liczbach*. Viitattu 18.11.2020. (puolaksi)
2. ↑  Powiat Tucholski Association of Polish Counties. Viitattu 18.11.2020. (puolaksi)
3. ↑  Territorial units (Territorial units layout -pudotusvalikosta valittaessa vaihtoehto "Administrative units", sitten alle avautuvasta luettelosta kohta "Kujawsko-Pomorskie") Puolan tilastokeskus. Viitattu 18.11.2020. (puolaksi, englanniksi)
4. ↑  Powiat tucholski (PDF) Bydgoszczin tilastokeskus. Viitattu 18.11.2020. (puolaksi)
5. ↑  Mniejszości narodowe i etniczne oraz społeczność posługująca się językiem kaszubskim wg powiatów w 2011 r. Puolan sisäministeriö. Viitattu 18.11.2020. (puolaksi)

Kujavia-Pommerin voivodikunnan vaakunaKujavia-Pommerin voivodikunta
**Pääkaupungit: Bydgoszcz** ja **Toruń**   

**Oman kuntansa muodostavat kaupungit:**  

Inowrocław | Brodnica | Chełmno | Rypin | Chełmża | Lipno | Wąbrzeźno | Golub-Dobrzyń | Aleksandrów Kujawski | Ciechocinek | Radziejów | Kowal | Izbica Kujawska | Nieszawa

**Maalaiskunnissa sijaitsevat kaupungit:**   

Świecie | Nakło nad Notecią | Solec Kujawski | Żnin | Tuchola | Mogilno | Koronowo | Kruszwica | Szubin | Sępólno Krajeńskie | Janikowo | Barcin | Gniewkowo | Nowe | Strzelno | Pakość | Więcbork | Kcynia | Brześć Kujawski | Piotrków Kujawski | Mrocza Łabiszyn | Janowiec Wielkopolski | Kowalewo Pomorskie | Jabłonowo Pomorskie | Skępe | Łasin | Lubraniec | Dobrzyń nad Wisłą | Kamień Krajeński | Chodecz | Radzyń Chełmiński | Górzno | Lubień Kujawski

**Piirikuntatason kaupungit:**   

Bydgoszcz | Grudziądz | Toruń | Włocławek

**Piirikunnat:**   

Aleksandrów | Brodnica | Bydgoszcz | Chełmno | Golub-Dobrzyń | Grudziądz | Inowrocław | Lipno | Mogilno | Nakło | Radziejów | Rypin | Sępólno | Świecie | Toruń | Tuchola | Wąbrzeźno | Włocławek | Żnin
**Noton niemimaan maanjäristys 2024** (jap. 令和6年能登半島地震, *Reiwa 6-nen Noto-hantō jishin*) tapahtui 1. tammikuuta 2024 Japanin Honshūn saarella Ishikawan prefektuurissa sijaitsevalla Noton niemimaalla. Järistyksen voimakkuus oli 7,5 momenttimagnitudia ja sen episentrumi sijaitsi 42 kilometriä koilliseen Anamizun maaseutukaupungista. Järistystä seurasi ainakin 1,2 metrin korkuinen tsunami. Uudenvuodenpäivän maanjäristys aiheutti suuria tuhoja erityisesti Noton niemimaan pohjoisosissa: yli 80 henkeä kuoli ja ainakin 330 henkeä loukkaantui. Wajiman kaupungissa syttynyt tulipalo tuhosi laajan alueen kaupungin keskustaa.

Noton niemimaan maanjäristys oli Japanin eniten kuolonuhreja vaatinut järistys vuoden 2016 Kumamoton maanjärjistyksen jälkeen. Japanin ilmatieteen laitoksen järinän voimakkuutta kuvaavalla *shindo*-asteikolla järistys saavutti voimakkaimman tason 7.

Maanjäristystä seuranneena päivänä 2. tammikuuta Tokion Hanedan lentoasemalla tapahtui viisi kuolonuhria vaatinut yhteentörmäys, kun Japan Airlinesin Airbus A350 -kone törmäsi järistysalueelle tarvikkeita kuljettaneeseen Japanin rannikkovartioston potkurikoneeseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  M 7.5 - 42 km NE of Anamizu, Japan United States Geological Survey. Viitattu 4.1.2024. (englanniksi)
2. 1 2  Rulamo, Anssi: Japanin uudenvuoden­päivän maan­järistyksen kuolonuhrien määrä on noussut yli 80:n Helsingin Sanomat. Viitattu 4.1.2024.
3. 1 2  Benozam Kathleen & Inoue, Yukana: Strong quake prompts tsunami warning for Japan's western coast The Japan Times. Viitattu 4.1.2024. (englanniksi)
4. ↑  Five dead on coastguard plane after Japan Airlines collision BBC News. Viitattu 4.1.2024. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Noton niemimaan maanjäristys 2024** Wikimedia Commonsissa
Valeri Halilov
**Valeri Mihailovitš Halilov** (ven. Валерий Михайлович Халилов; 30. tammikuuta 1952 Termez – 25. joulukuuta 2016 Sotšin lähistö) oli venäläinen kenraaliluutnantti, kapellimestari ja säveltäjä.

Halilov oppi lapsena soittamaan klarinettia. Myöhemmin hän opiskeli orkesterinjohtoa Moskovan konservatoriossa. Vuonna 2002 Halilov sai nimityksen Venäjän asevoimien sotilassoittokuntien johtajaksi. Hän esiintyi urallaan monissa Euroopan maissa, Yhdysvalloissa, Pohjois-Koreassa, Libanonissa ja Mongoliassa. Venäjällä monia Halilovin säveltämistä sotilasmarsseista ja lauluista esitettiin voitonpäivän paraateissa. Sotilaana Halilov vetäytyi aktiivisesta palveluksesta elokuussa 2016. Hän kuitenkin toimi Puna-armeijan kuoron ja orkesterin johtajana huhtikuusta 2016. Halilov sai Venäjän federaation kansantaiteilijan arvonimen vuonna 2014.

Halilov kuoli Puna-armeijan kuoron 64:n jäsenen kanssa vuonna 2016 sattuneessa onnettomuudessa, jossa Venäjän puolustusministeriön lentokone syöksyi Mustaanmereen. Halilov oli matkalla esiintymään Syyriassa sotineille Venäjän joukoille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Russian plane crash: The victims BBC 28.12.2016, viitattu 6.1.2024 (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Valery Khalilov Classical Music Daily, viitattu 6.1.2024 (englanniksi)
3. ↑  Just in: Putin ordered Red Army Ensemble to Aleppo Slippedisc 25.12.2016, viitattu 6.1.2024 (englanniksi)
4. ↑  Clarke Schwabe, World-renowned Russian conductor, composer Khalilov to visit, perform at UGA University of Georgia 4.11.2016, viitattu 6.1.2024 (englanniksi)
Romuald Twardowski
**Romuald Twardowski** (17. kesäkuuta 1930 Vilna – 13. tammikuuta 2024) oli puolalainen säveltäjä. Hän ei ryhtynyt avantgardistiksi, vaikka hyödynsi uusiakin sävellystekniikoita yksilöllisen sävelkielensä luomisessa. Hänen tuotantonsa on tyylillisesti monipuolista, ja häneen vaikuttivat vanhoista perinteistä esimerkiksi gregoriaaninen laulu ja keskiaikainen polyfonia.

Twardowski opiskeli pianonsoittoa ja sävellystä vuosina 1952–1957 Julius Juzeliūnasin johdolla Liettuan valtionkonservatoriossa. Hän jatkoi sävellysopintojaan vuosina 1957–1960 Valtion musiikkikorkeakoulussa Varsovassa opettajanaan Bolesław Woytowicz. Gregoriaaniseen lauluun ja keskiaikaiseen polyfoniaan Twardowskia perehdytti Nadia Boulanger Pariisissa vuosina 1963–1966. Vuonna 1971 Twardowskista tuli Valtion musiikkikorkeakoulun (Chopin-musiikkiyliopisto) professori.

Twardowski sai monia sävellyspalkintoja eri maissa 1960-luvulta 2000-luvulle. Hänen tuotannossaan on vahvasti edustettuna hengellinen kuoromusiikki, mutta hänen tuotantoonsa kuuluu myös kamari-, soolosoitin-, orkesteri- ja näyttämöteoksia. Hänen oopperoitaan ovat *Cyrano de Bergerac* (1962) ja *Maria Stuart* (1980).

Lähteet
-------

1. ↑  Nie żyje Romuald Twardowski. Wybitny kompozytor miał 93 lata *RDC.pl*.  13.1.2024. Polskie radio. Viitattu 14.1.2024. (puolaksi)
2. 1 2 3  Romuald Twardowski *Artists*. Culture.pl. Viitattu 23.6.2020. (englanniksi)
3. ↑  Romuald Twardowski *Composers*. Polish Music Center, USC. Viitattu 23.6.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Allin Vlasenko
Allin Vlasenkon hautakivi
**Allin Hryhorovytš Vlasenko** (ukr. Аллі́н Григо́рович Вла́сенко; 30. kesäkuuta 1938 Tšeljabinsk – 23. marraskuuta 2021) oli ukrainalainen kapellimestari.

Vlasenko opiskeli klarinetinsoittoa ja orkesterinjohtoa. Harkovassa häntä opetti Alisa Vidulina ja Kiovan konservatoriossa Myhailo Kanerštein. Hän suoritteli harjoittelujakson Leningradissa Jevgeni Mravinskin johdolla. Vlasenko aloitti Ukrainan kansallisen sinfoniaorkesterin johtamisen vuonna 1966 ja pääsi vuonna 1971 Ukrainan kansallisoopperan kapellimestariksi. Vuosina 1992–1996 hän oli Harkovan filharmonian sinfoniaorkesterin pääkapellimestari. Vlasenko johti kantaesityksiä muiden muassa Vitali Kyreikon, Mykola Dremljuhan, Klymenti Domintšenin, Heorhi Maiborodan ja Jevhen Stankovytšin teoksista. Vuodesta 1965 Vlasenko myös opetti Ukrainan kansallisessa Tšaikovski-musiikkiakatemiassa (Kiovan konservatorio). Hänen opiskelijoidensa joukossa olivat Viktorija Žadko ja Natalija Ponomartšuk.

Vlasenko sai Ukrainan kansantaiteilijan arvonimen. Kesällä 2021 hän pyörtyi johtaessaan orkesteria ja vietiin ambulanssilla paikalta. Hän kuoli saman vuoden marraskuussa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jana Osadtša, Помер диригент Національної опери Аллін Власенко Ukrajinska pravda 23.11.2021, viitattu 6.1.2024 (ukrainaksi)
2. 1 2  Власенко, Аллін Григорович Velyka ukrajinska entsyklopedija, viitattu 6.1.2024 (ukrainaksi)
3. ↑  Irina Aleksejeva, Умер Аллин Власенко — дирижер оркестра Национальной оперы Украины Fakty 23.11.2021, viitattu 6.1.2024 (venäjäksi)
4. 1 2  Olga Golynska, Пам’яті Алліна Власенка Žurnal Muzyka 1.7.2022, viitattu 6.1.2024 (ukrainaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine

 |

 |
**Karel Janoušek** (30. lokakuuta 1893 – 27. lokakuuta 1971) oli tšekkoslovakialainen kenraali, joka vaikutti etenkin maansa ilmavoimissa. Saksan miehitettyä Tšekkoslovakian ja toisen maailmansodan alettua hän komensi Tšekkoslovakian liittoutuneiden puolella toimineita ilmavoimia. Sodan jälkeen Janoušek joutui kommunistiviranomaisten pidättämäksi ja hän sai pitkän vankeustuomion vapautuen vuonna 1960.

Elämäkerta
----------

Karel Janoušekin muistolaatta Prahassa.
Karel Janoušek syntyi Přerovissa 30. lokakuuta 1893. Hän valmistui lukiosta ja ensimmäisen maailmansodan syttyä hänet lähetettiin Venäjän vastaiselle rintamalle vuonna 1914. Janoušek jäi sotavangiksi, jonka jälkeen hän liittyi Venäjällä muodostettuun Tšekkoslovakian legioonaan. Legioonan sotilaana Janoušek osallistui esimerkiksi Zborivin taisteluun ja myöhemmin legioonan taisteluihin Siperiassa. Lopulta hän palasi tällä välin itsenäistyneeseen Tšekkoslovakiaan vuonna 1920.

Palaamisensa jälkeen Janoušek aloitti opinnot sotilaskoululla prahassa, josta hän valmistui vuonna 1923. Hän toimi sittemmin upseerina yleisesikunnassa, jossa hänellä oli huomattava vaikutus etenkin Tšekkoslovakian ilmavoimien kehittämiseen. Hän toimi ilmavoimien komentajana vuodesta 1934 vuoteen 1939 saaden vuonna 1937 ylennyksenkenraalimajuriksi.

Saksan miehitettyä Tšekkoslovakian Janoušek toimi ensin jonkin aikaa maanalaisessa liikkessä, mutta toisen maailmansodan alettua hän matkusti Ranskaan marraskuussa 1939. Ranskassa hän liittyi liittoutuneiden maaperällä toimineisiin Tšekkoslovakian ilmavoimiin. Saksan vallattua Ranskan Janoušek siirtyi edelleen Isoon-Britanniaan, jossa hänestä tuli jälleen Tšekkoslovakian ilmavoimien komentaja vuonna 1940 brittiläisellä ilmamarsalkkana. Hänellä oli myös varailmamarsalkan arvo kuninkaallisissa ilmavoimissa.

Maailmansodan jälkeen Janoušek toimi Tšekkoslovakian yleisesikunnan varapäällikkönä ja jonkin aikaa myös ilmatorjuntajoukkojen tarkastajana. Kommunistit kaappasivat vallan Tšekkoslovakiassa huhtikuussa 1948 ja Janoušek yritti paeta ulkomaille. Hän jäi kuitenkin kiinni ja hän sai 19-vuoden vankeustuomion. Kaksi vuotta tuomion langettamisen jälkeen hänen tuomiotaan korotettiin elinikäiseksi vankeudeksi. Lopulta vuonna 1960 hänet vapautettiin viimein armahdettuna. Janoušek rehabilitoitiin vuonna 1968 ja hän kuoli Prahassa 27. lokakuuta 1971. Hän sai virallisesti takaisin kenraaliluutnantin sotilasarvonsa kuolemansa jälkeen vuonna 1990 ja vuonna 1991 hänet ylennettiin vielä postyymisti kenraaliksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Wojciech Roszkowski ja Jan Kofman: *Biographical Dictionary of Central and Eastern Europe in the Twentieth Century*, s. 391. M.E.Sharpe, 2008. ISBN 978-0-7656-1027-0. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Reidar Elven** (s. 1947) on norjalainen kasvitieteilijä, joka on nykyisin emeritusprofessori Oslon yliopiston luonnonhistorian museon kasvimuseossa.

Elven on toiminut Norjan kasvion *Norsk floran* (ensimmäinen p. 1944, 8. p. 2022) kuudennen–kahdeksannen painoksen päätoimittajana. Hän toimii myös päätoimittajana arktisen alueen putkilokasvien nimistöluetteloa kokoavassa Panarctic Florassa (PAF), joka on yhdysvaltalaisten, kanadalaisten, venäläisten, norjalaisten, ruotsalaisten, tanskalaisten ja islantilaisten kasvitieteilijöiden yhteisprojekti. Elvenin taksonominen tutkimus on keskittynyt arktiseen kasvistoon ja saroihin. Esimerkiksi saamenmaansaran (*Carex* × *saamica*), napakellohärkin (*Cerastium nigrescens* var. *laxum*), kaitalakikynsimön (*Draba cacuminum* subsp. *angusticarpa*), tunturipeltokortteen (*Equisetum arvense* subsp. *alpestre*), huippuvuortennapaunikon (*Papaver dahlianum* subsp. *polare*), ruijanpaasihanhikin (*Potentilla arenosa* subsp. *chamissonis*), siperianrönsysorsimon (*Puccinellia phryganodes* subsp. *sibirica*), tunturinoroleinikin (*Ranunculus subborealis* subsp. *pumilus*), villanoroleinikin (*Ranunculus subborealis* subsp. *villosus*) ja kuolanmustuvapajun (*Salix myrsinifolia* subsp. *kolaënsis*) tieteelliset nimet ovat Elvenin julkaisemia.

Lähteet
-------

1. ↑  University of Oslo Natural History Museum (englanniksi) Viitattu 14.1.2024.
2. 1 2  The International Plant Names Index (IPNI): Elven, Reidar (1947–) (englanniksi) Viitattu 14.1.2024.
3. ↑  Kurtto, A. 2023: Kirjallisuutta: Norjan kasvio. Lutukka 39: 1.
4. ↑  Panarctic Flora (englanniksi)
**Sounds of Decay** on metalliyhtye Katatonian EP, joka julkaistiin vuonna 1997. Se on Katatonian julkaisuista ainoa, jolla Jonas Renkse ei laula, ja ensimmäinen, jota ei ole äänitetty Dan Swanön Unisound-studiossa. EP:n kansikuva esittää Jumalan itsemurhaa ja on otettu elokuvasta *Begotten*. Katatonian levy-yhtiön Avantgarde Musicin johtaja ehdotti kuvan käyttöä yhtyeen jäsenille.

Nauhoittaminen
--------------

*Sounds of Decay* äänitettiin Sunlight-studiossa kahdesti, sillä yhtye oli tyytymätön ensimmäiseen versioon. Anders Nyströmin mukaan jäsenet riitelivät keskenään ja olivat krapulassa äänitysten aikana, minkä vuoksi soitto kuulosti amatöörimäiseltä. Muutamaa viikkoa myöhemmin Katatonia palasi studioon ja äänitti EP:n uudelleen. Kuten *Brave Murder Daylla*, *Sounds of Decayn* lauluosuuksista vastasi Mikael Åkerfeldt. Hän on kertonut myös pitävänsä EP:n ensimmäisestä versiosta enemmän sen raa'an äänimaailman vuoksi. Katatonia äänitti ensimmäisessä sessiossa myös kappaleen nimeltä "Untrue". Sitä ei kuitenkaan äänitetty uudelleen, eikä julkaistu EP:llä. Kappale löytyy kuitenkin Katatonian kokoelmalevyltä *Brave Yester Days*.

Kappaleet
---------

Sävellykset: Katatonia

1. Nowhere – 6.08 (san. Renkse)
2. At Last – 6.13 (san. Nyström)
3. Inside the Fall – 6.20 (san. Renkse)

Jäsenet
-------

* Jonas Renkse – rummut
* Blakkheim (Anders Nyström) – kitara
* Fredrik Norrman – kitara, basso
* Mikael Åkerfeldt – murinalaulu (sessiojäsen)

Lähteet
-------

1. ↑  Rocher, David: Songs of Quintessential Sorrow Chronicles of Chaos. Viitattu 19.6.2011.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Åkerfeldt, Mikael: Katatonia Sounds of decay - ep Opeth.com.  Arkistoitu 27.7.2010. Viitattu 19.6.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Sounds of Decay Discogsissa.  (englanniksi)
* Albumi *Sounds of Decay* Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
**Veli Tapani Mönkkönen** (s. 4. huhtikuuta 1946 Kuopio) on suomalainen insinööri, yrittäjä ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.

Mönkkönen kävi keskikoulun Kuopiossa ja suoritti Poliisiopiston 1967–1968. Koneenrakennusinsinööriksi hän valmistui Porin teknillisestä opistosta 1972. Mönkkönen oli nuorempi konstaapeli Uudenmaan Liikkuvassa poliisissa 1968 ja sitten Insinööritoimisto Tapani Mönkkösen, vuodesta 1975 Laitesuunnittelu Ky Tapani Mönkkönen & Co ja vuodesta 1982 Laitesuunnittelu Oy LTM Ab, toimitusjohtaja 1972–1989.

Ette-Yhtiöiden markkinointijohtaja Mönkkönen oli 1988–1991, Etteplan Oy:n, vuodesta 2000 Etteplan Oyj, perustajaosakas 1983 ja enemmistöosakas 1991-2013 sekä yhtiön toimitusjohtaja 1991–1997, pääosakas ja hallituksen puheenjohtaja 1997–2008 ja varapuheenjohtaja 2008–2010. Hän on ollut myös Satateräs Oy:n toimitusjohtaja 1975–1977, Satalaite Oy:n toimitusjohtaja 1980–1987, Satanosto Oy:n toimitusjohtaja, Ette-Engineering Oy:n toimitusjohtaja 1993–1998 ja Ette-Ins Oy:n toimitusjohtaja 1996–1998. Mönkkönen on lisäksi ollut perustamassa ja osakkaana useissa muissa yrityksissä ja hänellä on ollut liike-elämän ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtävä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 2007.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kivistö, Terhi: Teollisuusneuvos Tapani Mönkkönen (1946–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 28.1.2024.
2. ↑  Pörssi. Etteplanin perustaja myi osakkeensa.  *Etelä-Suomen Sanomat*, 09.10.2013, nro 276, s. 8. Kansalliskirjasto. Viitattu 28.01.2024.  (ei-vapaa)
**Jyrki Tuomas Harpf** (s. 1957) on suomalainen oikeustieteen lisensiaatti ja työväenlehtitaustaisen sijoitusyhtiö Suomen Viestintärahoitus Oy:n toimitusjohtaja. 

Harpf toimii myös kotkalaisen Eteenpäin Oy:n toimitusjohtajana, Palkansaajasäätiön asiamiehenä, Kukouri Mobile Entertainment Oy:n sekä kaupunkilehtien Ankkuri ja Pohjois-Kymenlaakso hallitusten puheenjohtana ja neljän työväenlehden hallituksen jäsenenä.

Tuomas Harpf on aiemmin toiminut muun muassa Hämeen Kansan päätoimittajana 1981–1985 ja UP-Uutispalvelu Oy:n toimitusjohtajana 1988–1994.

Harpf toimi vuodenvaihteessa 2013–14 lehdistötuen uudistamista pohtivana selvitysmiehenä, joskin hänen mahdollinen jääviytensä asiassa herätti keskustelua.

Tuomas Harpf on toimittaja Uki Kempin ja teatteriohjaaja Raiku Kempin poika. Hän näytteli lapsena muun muassa radiokuunnelmissa, elokuvassa *Mustaa valkoisella* (1968) sekä tv-näytelmissä *Don Perlimplinin ja Belisan puutarharakkaus* (1966), *Poistui kotoaan* (1967) ja *Kyllikki ja hatut* (1971, esittämätön). 12-vuotiaana Helsingin Suomalaisen Yhteiskoulun oppilaana Tuomas Harpf oli lehtiotsikoissa kurinpito-ongelmien takia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Verneri Veistäjä: *Teatterin maailma 1965, Suomen teatterilaitos ja teatteriväki*, s. 215. Helsinki: Tammi, 1965.
2. ↑  Toiminta (Arkistoitu – Internet Archive), Suomen Viestintärahoitus Oy. Viitattu 24.3.2014.
3. 1 2 3  Kimmo Lundén: Lehdistötuen selvitysmies on demarien mobiilipelisijoittaja, Markkinointi & Mainonta 17.12.2013. Viitattu 24.3.2014.
4. ↑  Päättäjähaku: Tuomas Harpf, Fonecta Finder. Viitattu 24.3.2014.
5. ↑  Kyllikki ja hatut, Yle Elävä arkisto. Viitattu 24.3.2014.
6. ↑  DVD-arvostelu: Mustaa valkoisella, DVD-opas 13.10.2008. Viitattu 24.3.2014.
7. ↑  Tuomas Harpf Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
8. ↑  Tuomas Harpfin äiti: Ristiriidat alkoivat jo viime vuonna.  *Helsingin Sanomat*, 18.10.1969, s. 11.
9. ↑  Tuomas Harpf pysyy koulussa.  *Helsingin Sanomat*, 4.12.1969, s. 13.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Vähemmistöryhmä** tai **vähemmistö** on sosiaalinen ryhmä, joka ei kuulu yhteiskunnan enemmistöön.*lähde?* Vähemmistöt liitetään usein ihmis- ja kansalaisoikeuksiin. Syrjintään liittyy usein yksilön arvioiminen vähemmistöön kuuluvana arvostamatta häntä oman toimintansa pohjalta. Syrjintä voi olla myös epäsuoraa ja rakenteellista. Vähemmistöoikeuksien puolesta on noussut kansanliikkeitä.

Vähemmistöjen sosiologiaa
-------------------------

Sosiologi Louis Wirth on määritellyt vähemmistöt "ryhmäksi ihmisiä, jotka ulkonäkönsä tai kulttuurinsa vuoksi on eristetty muusta yhteiskunnasta, jossa heitä kohdellaan eriarvoisesti, jonka vuoksi he pitävät itseään yhteisen syrjinnän kohteina.. Gad Barzilain määritelmän mukaan vähemmistöryhmiltä puuttuu hallintovalta ja poliittisen vallan resurssit. Tähän määritelmän kuuluu sekä objektiiviset että subjektiiviset kriteerit. Vähemmistöryhmään kuuluminen on yhteiskunnan objektiivisesti antama status, joka pohjautuu henkilön fyysisiin ominaisuuksiin tai käyttäytymiseen.

Vähemmistöjen oikeudet Suomessa
-------------------------------

Suomessa vähemmistövaltuutetun tehtävänä on edistää etnisten vähemmistöjen ja ulkomaalaisten asemaa, yhdenvertaisuutta ja oikeusturvaa sekä hyviä etnisiä suhteita Suomessa. Vähemmistövaltuutetun toimivalta ei koske syrjintää pelkästään kielen, sukupuolisen suuntautumisen, maailmankatsomuksen tai vammaisuuden perusteella. Näillä perusteilla tapahtuvan syrjinnän torjunta kuuluu edelleen muille viranomaisille, lähinnä ylimmille laillisuusvalvojille ja työelämässä työsuojeluviranomaisille. Vähemmistöjen ihmisoikeuksien toteutumista valvoo Ihmisoikeusliitto, joka raportoi ihmisoikeuksien toteutumisesta suoraan Euroopan unionille.

Katso myös
----------

* Autistien oikeuksien liike
* Etninen vähemmistö
* Seksuaalivähemmistöt
* Sukupuolivähemmistöt
* Vammaisuus

Lähteet
-------

1. ↑  Wirth, L: "The Problem of Minority Groups.", page 347 in Ralph Linton (ed.), *The Science of Man in the World Crisis*. New York:Columbia University Press, 1945
2. ↑  Barzilai, G. *Communities and Law: Politics and Cultures of Legal Identities*. Ann Arbor: University of Michigan Press.
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Kirjallisuutta
--------------

* Marianna Raulo: *Ihmisiä vai ihmisiä: Vähemmistöoikeuksien filosofiaa*. Yliopistopaino, 1999. ISBN 951-570-444-8.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vähemmistöryhmä**.
* ECMI - European Centre for Minority Issues
* What is a Minority Group?definitions from Dayton Law School. (Arkistoitu – Internet Archive)
* From Paris to Cairo: Resistance of the Unacculturated (Arkistoitu – Internet Archive)
* Minorities at Risk project at the University of Maryland (Arkistoitu – Internet Archive)
* MINELRES - Minority Electronic Resources
* European Academy Bozen/Bolzano (EURAC)
* Weaver v NATFHE (Arkistoitu – Internet Archive)
* State of the World's Minorities 2007, Report by Minority Rights Group International [vanhentunut linkki]
*Tämä artikkeli käsittelee päähinettä, muista merkityksistä kertoo Kipa (täsmennyssivu).*
Kipa
Kipa voidaan kiinnittää hiuksiin
**Kipa** (hepr. ‏כִּיפָּה‎, *kipa*, jidd. ‏יאַרמלקע‎ *jarmulke*) on juutalaisten käyttämä ohut, pyöreä kalotin tapainen päähine. Kipaa käyttävät yleensä vain juutalaiset miehet rukoillessaan, mutta uskonnolliset juutalaiset saattavat käyttää sitä muulloinkin. Synagogassa vieraillessaan myös ei-juutalaisten miesten toivotaan käyttävän kipaa, joita on usein lainattavana sisäänkäynnin vierellä. Tavallisesti kipa on halkaisijaltaan 10–20 cm.

Syy kipan käyttöön on Talmudin määräys pään peittämisestä rukouksen aikana. Halakhan mukaan mikä tahansa päähine kelpaa pään peittämiseen, mutta kipa on pienen kokonsa ja keveytensä vuoksi käytännöllinen ratkaisu. Viime aikoina siitä on muodostunut myös eräänlainen juutalaisuuden symboli, ja kipan käyttäjä ilmaisee siten kuuluvansa juutalaiseen kansaan.

Perinteet
---------

Perinteen mukaisesti kipaa käyttävät vain miehet, kun naiset käyttävät päänsä peittämiseen esimerkiksi huiveja. Nykyisin jotkut ei-ortodoksijuutalaiset sallivat tasa-arvon nimissä kipan käytön myös naisille. Jotkut juutalaiset käyttävät kipaa vain rukoillessaan, siunauksia lukiessaan tai uskonnollisia tekstejä lukiessaan, perinteellisemmät saattavat pitää kipaa päässään vuorokauden ympäri ja noudattaa Talmudissa kuvattujen rabbien esimerkkiä: he eivät kävele kahta metriä pidemmälle paljain päin.

Kipan valmistustapa tai väri voi olla merkki kantajan kuulumisesta tiettyyn uskonnolliseen suuntaukseen.  Perinteisesti kipa koristellaan uskonnollisia aiheita käsittelevin kirjailuin, mutta uudemmat etenkin lapsille tarkoitetut kipat saattavat yhtä hyvin esittää sarjakuvahahmoja tai urheilujoukkueen värejä.

Pienen kokonsa vuoksi kipa voi pysyä huonosti päässä, minkä vuoksi se saatetaan kiinnittää hiuksiin metallisella pidikkeellä.

Lähteet
-------

1. ↑   Adin Steinsaltz: Kippot, hats and head coverings, a traditionalist view www.myjewishlearning.com. Viitattu 12.12.2017. (englanniksi)
2. ↑   Shraga Simmons: Kippah, a Blessing On Your Head www.aish.com. Viitattu 12.12.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* lubavitch.fi: Kipa (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **kipa**.
Juutalainen elämä

|  |  |
| --- | --- |
| Syntymä | Brit mila · Zeved habat · Pidjon haben |
| Täysi-ikäisyys | Upšerin · Bar mitsva (Bat mitsva) |
| Avioelämä | Huppa · Ketubba · Naisen asema · Nidda · Mikve · Get |
| Juutalaisuus | 613 käskyä · Rukoukset · Birkat hamazon · Juutalaiset juhlat · Minhag · Tooran opiskelu: paraša, daf jomi |
| Uskonnolliset esineet | Sefer Tora · Tsitsit · Tallit · Tefillin · Kipa · Menora · Mezuza |
| Kuolema | Hevra kaddiša · Šiva · Kaddiš · Jortsajt |
**Kiekkohaittasylinteri** on lukkomekanismi, jonka keksi suomalainen Emil Henriksson. Mekanismia kutsutaan myös levyhaittasylinteriksi, joista tunnetuin on Abloy-lukko. Kiekkohaittasylinteri on vaikea tiirikoida. Se on myös varmatoiminen, koska se ei sisällä kuin yhden tai ei lainkaan jousia.

Mekanismi
---------

Lukon mekanismi on seuraava: kun avainta käännetään 90 astetta myötäpäivään, avaimen leikkaukset kääntävät lukossa olevat kiekot sellaiseen asentoon, että niiden reunoissa olevat lovet muodostavat uran. Kiekot ovat sisemmän sylinterin sisällä jota ympäröi ulompi sylinteri. Sisempää sylinteriä estää kääntymästä poikittain oleva tappi, joka ottaa kiinni sekä sisempään että ulompaan sylinteriin, estäen sisemmän sylinterin kääntymistä. Lovien muodostaessa uran tappi painuu uraan sisään ja sylinteri on vapaa kääntymään.

Historia
--------

*Pääartikkeli: Emil Henriksson*
Kiekkohaittasylinterilukon keksi edellä mainittu Emil Henriksson. Henriksson työskenteli konttorikonemekaanikkona, ja sai idean lukkoon kassakoneessa olevista pyörivistä kiekoista. Hän keksi, että niitä voitaisiin myös käyttää lukossa. Näin syntyi Henrikssonin varmuuslukko, joka myöhemmin nimettiin Abloy-lukoksi (tekniseltä nimeltään kiekkohaittasylinterilukko).
Kiekkohaittasylinteriä käytetään yleensä lukoissa, jotka on tarkoitettu hieman vaativampiin kohteisiin. Useat valmistajat käyttävät kiekkohaittasylinteriä esimerkiksi järeämmissä riippulukoissaan. Poikkeuksena tietenkin Abloy, joka käyttää kyseistä mekanismia lähes kaikissa lukoissaan.

Abloylla on nykyään uusia patentoituja versioita perinteisestä kiekkohaittasylinteristä. Näitä ovat mm. Abloyn Exec- ja Protec-lukot.

Katso myös
----------

* Emil Henriksson
* Lukko
* Abloy

Aiheesta muualla
----------------

* Video lukon toiminnasta
**Konrad Celtes** tai **Celtis** (oikealta nimeltään *Konrad Pickel*; 1. helmikuuta 1459 Wipfeld, Unterfranken – 4. helmikuuta 1508 Wien) oli saksalainen humanisti ja latinaksi kirjoittanut runoilija. Hän herätti Saksassa kiinnostusta sekä antiikin oppineisuutta että Saksan muinaisuutta kohtaan.

Elämä ja ura
------------

Celtes oli Pickel-nimisen (jonka kreikankielinen käännös on Celtes) viininviljelijän poika. Hän lähti jo varhain kotoaan välttääkseen isänsä ammatin harjoittamisen, opiskeli Kölnin ja Heidelbergin yliopistoissa ja hän pääsi Johann von Dalbergin suojelukseen ja Rudolf Agricolan oppilaaksi. Tämän jälkeen hän vaelsi jonkin aikaa "kiertävänä oppineena" pitäen humanistisia luentoja Erfurtissa, Rostockissa ja Leipzigissa. Leipzigissa hän julkaisi ensimmäisen teoksensa *Ars versificandi et carminum* (1486). Vuonna 1486 hän matkusti Roomaan, jossa hänellä oli ystävälliset suhteet Julius Pomponius Laetukseen. Italiassa hän tutustui Firenzessä Marsilio Ficinoon, Bolognassa Beroaldukseen ja Venetsiassa Sabellicukseen ja kuuluisaan kirjapainajaan Aldus Manutiukseen.

Vuonna 1487 hänet seppelöitiin Saksan runoilijaksi (poeta laureatus), kun keisari Fredrik III suoritti seremonian Nürnbergin valtiopäivillä. Hän opiskeli matematiikkaa ja tähtitiedettä Jagiellonian yliopistossa Krakovassa ja tuli vuonna 1491 Ingolstadtin yliopiston runouden ja retoriikan professoriksi. Vuonna 1497 Maksimilian I nimitti hänet professoriksi Wienin yliopistoon, jossa Celtes perusti italialaisten mallien mukaan humanistisen tutkimuksen keskuksen, Sodalitas Danubianan. Hän edisti järjestelmällisyyttä opetusmenetelmissä, pyrki puhdistamaan latinaa oppineiden keskinäisestä kanssakäymisestä ja edistämään erityisesti kreikan opiskelua. Hän perusti matkoillaan oppineiden seuroja.

Celtes oli myös kiinnostunut kotimaansa historiasta ja maantieteestä. Hän löysi ensimmäisenä Regensburgin Pyhän Emmeranin luostarissa Gandersheimin nunna Hrotsvithan huomattavat latinankieliset runot, joista hän julkaisi painoksen (1501), sekä Tabula Peutingerianan, Rooman valtakunnan kartan. Hänen teoksiinsa kuuluivat Tacituksen Germania-teoksen (1500) ja Barbarossaa käsittelevän 1200-luvun runon *Ligurinus* (1507) painokset. Celtesin tuotoksissa isänmaallisuus ja Italian vastaisuus ovat hallitsevia teemoja. Celtesin runous on vapaamielistä ja eroottista. Hän oli epikurolainen, ja monien humanistien tapaan hän arvosti muinaisia pakanallisia ihanteita kristillisiä enemmän.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Celtes, Konrad *Encyclopædia Britannica*.  1911. Viitattu 10.1.2024.
2. 1 2 3 4  Conrad Celtes  1913. Catholic Encyclopedia. Viitattu 10.1.2024.
3. 1 2 3 4  Conradus Celtis *Encyclopædia Britannica*.  2023. Viitattu 10.1.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Konrad Celtes** Wikimedia Commonsissa