recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kia Lehmuskoski** (s. 25. syyskuuta 1988 Helsinki) on suomalainen tanssija. Hän edusti kilpatanssiurallaan seuroja Vakita (Vantaa), Cavalier (Järvenpää), Tanssiklubi Star (Helsinki) sekä Dance World (Helsinki) ja hänen tanssiparejaan yleisessä sarjassa olivat Anttoni Kananen, Lukáš Hojdan ja Jurijs Trosenko. Vuonna 2011 Lehmuskoski ja Trosenko edustivat Suomea Singaporessa järjestetyissä latinalaistanssien maailmanmestaruuskilpailuissa ja sijoittuivat sijalle 46. Kilpatanssiuran ohella hän on kuulunut tanssiryhmään nimeltä Scandinavian Babes. Lehmuskoski on työskennellyt tanssinopettajana helsinkiläisessä Studio High Heelsissä.

Lehmuskoski on ollut mukana MTV3:n *Tanssii tähtien kanssa* -ohjelman seitsemällä tuotantokaudella. Seitsemännellä kaudella vuonna 2012 hänen parinsa oli VilleGalle, kahdeksannella kaudella vuonna 2013 Juno,yhdeksännellä kaudella vuonna 2014 Cristal Snow, yhdennellätoista kaudella vuonna 2018 Hannes Suominen, kahdennellatoista kaudella vuonna 2019 Timo Lavikainen, kolmannellatoista kaudella vuonna 2020 Niklas Hagman ja neljännellätoista kaudella vuonna 2021 Waltteri Torikka.

Vuonna 2016 Lehmuskoski vieraili *Salatut elämät* -televisiosarjassa. Lehmuskoski kihlautui Kimi Lindemanin kanssa vuodenvaihteessa 2021–2022.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Jurijs Trosenko - Kia Lehmuskoski *Tanssijan Tulospalvelin*. Viitattu 20.10.2013.
3. ↑  Kroatian Zoran Plohl ja Tatsiana Lahvinovich latinalaistanssien uudet maailmanmestarit *Tanssiurheilu.fi*.  11.9.2011. Viitattu 20.10.2013.
4. ↑  VilleGallen tanssipari on kuuma Scandinavian Babe! *Iltalehti.fi*.  31.8.2012. Viitattu 20.10.2013.
5. ↑  Kia Lehmuskoski *HighHeels.fi*.  Arkistoitu 20.10.2013. Viitattu 20.10.2013.
6. ↑  VilleGalle ja Kia Lehmuskoski *MTV3.fi*.  2012. Viitattu 20.10.2013.
7. ↑  Juno & Kia Lehmuskoski *MTV3.fi*.  2013. Viitattu 20.10.2013.
8. ↑  Cristal Snow ja Kia Lehmuskoski *MTV.fi*.  27.8.2014.  Arkistoitu 10.11.2014. Viitattu 10.11.2014.
9. ↑  Salkkarit-Kari iski silmänsä tuttuun kasvoon – tunnistitko Tanssii Tähtien Kanssa -kaunottaren? *MTV Viihde*.  11.2.2016.  Arkistoitu 2.6.2016. Viitattu 17.2.2016.
10. ↑  TTK-tanssija Kia Lehmuskoski kihloihin: "Minä sanoin kyllä" *www.iltalehti.fi*. Viitattu 2.1.2022.
**Specific Carbohydrate Diet eli SCD-ruokavalio** on ruokavalio, jossa pyritään pitkäketjuisten ja kompleksisten hiilihydraattien määrän rajoittamiseen. Se on tarkoitettu Crohnin tautia, keliakiaa, colitis ulcerosaa tai reumasairauksia sairastaville tai henkilöille, jotka kärsivät ruuansulatusjärjestelmän toiminnallisista häiriöistä.

Elaine Gottschallin kirjaan "Breaking the Vicious Cycle" perustuvan ruokavalion taustalla on Sidney V. Haasin keliaakikoille 1920-luvulla kehittämä ruokavalio. Alkuvaiheen jälkeen ruokavalioon kuuluvat mm. useimmat vihannekset ja hedelmät, liha, kala, muna, kovat juustot, palkokasvit ja rasvat. Hieman paleoruokavalion tapaan SCD suosii perusruoka-aineita einesten ja prosessoidun tai teollisesti valmistetun ruoan sijaan. Makeutusaineena voi käyttää hunajaa tai makeita hedelmiä.
Sallitut hiilihydraatit koostuvat pääosin monosakkarideista, jotka eivät tarvitse mahahappokäsittelyn lisäksi pilkkomista ohutsuolessa, vaan ne imeytyvät suoraan suolen pintasolujen läpi verenkiertoon. Ruokavaliosta puuttuvat mm. viljatuotteet sekä tärkkelys kuten peruna ja riisi sekä laktoosipitoiset maitotuotteet. Ruokavalio ei ole hoitomuotona virallinen, koska siitä ei ole tehty riittävästi lääketieteellisiä tutkimuksia.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomenkieliset SCD-sivut
**Jotunheimen** [ˈjòːtʉnˌhæɪmən] on Skandeihin kuuluva korkeahuippuinen vuoristoalue Opplandin ja Sognin ja Fjordanen läänien rajalla Etelä-Norjassa. Alueella sijaitsee vuonna 1980 perustettu Jotunheimenin kansallispuisto, jonka pinta-ala on 1 155,670 neliökilometriä.

Nimen tausta
------------

Ylänköalueen nimen Jøtunheimen antoi norjalainen kirjailija Aasmund Olavsson Vinje vuonna 1862. Vinje nimesi alueen sekä skandinaavisen mytologian että paikallisten maisemien inspiroimana. Nimen alkuosa jotun viittaa jättiläisiin tai peikkoihin ja loppuosa heimen taas niiden kotipaikkaan – Jotunheim on skandinaavisessa mytologiassa jättiläisten maailma. Myöhemmin nimi Jøtunheimen muutettiin muotoon Jotunheimen, joka on nykyään tavallisemmin käytetty kirjoitusmuoto.

Maantiede
---------

Jotunheimeniin kuuluvat Pohjois-Euroopan korkeimmat vuorenhuiput, korkeimpina Galdhøpiggen (2 469 m) ja Glittertind (2 464 m). Lounaisosassa on pienempi terävähuippuinen Hurrunganen vuoristo, jonka korkein huippu, Store Skagastølstinden eli Storen, yltää 2 405 metriin merenpinnan tasosta.

### Jäätiköt

Jotunheimenin alueella on erikokoisia jäätiköitä. Nykyiset jäätiköt ovat lähinnä korkeiden huippujen ympärillä ja peittävät alueen ylimpiä laaksoja sekä korkealla olevia tasaisempia alueita.

Liikenne
--------

Fv55-tie kulkee ylängöllä Sognefjelletin lähellä.
Jotunheimenin suuresta alueesta huolimatta siellä ei ole juurikaan autoliikenteelle tarkoitettuja teitä. Jotunheimenin ja Breheimenin välissä ylängön ylittää Fv55-tie. Lännen suuntaan tie jatkuu Skjoldenista edelleen pidemmälle muun muassa Sogndalsfjøran, Balestrandin ja Høyangerin kautta E39-tielle. Idässä tie johtaa Lomiin asti. Eri puolille Jotunheimenin kansallispuiston reuna-alueita johtaa muutamia pieniä pistoteitä, vaikka itse kansallispuiston alue on käytännössä tietön. Pienen poikkeuksen tekee kuitenkin Veodalenlaaksossa Glitterheimiin, lähelle Glittertindeniä johtava pistotie, jonka pää on kansallispuiston alueen sisäpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Key facts about Jotunheimen *visitnorway.com*. VisitNorway.com. Viitattu 21.08.2011. (englanniksi)
2. 1 2 3  Karttadata: Norkart: Virtuaalinen Norjan kartta Sesam.  Arkistoitu 4.5.2009. Viitattu 21.08.2011. (norjaksi)

Kirjallisuutta
--------------

* Ryvarden, Leif: *Norges nasjonalparker*. N. W. Damm & Søn AS 2007. ISBN 978-82-04-09324-0
* Helgesen, Morten & Helgesen, Julia: *Norges Fjelltopper over 2000 meter*. Glittertind Forlag AS. Skrautvål 2013. ISBN 978-82-997013-7-2

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jotunheimen** Wikimedia Commonsissa

* VisitJotunheimen.com, Jotunheimenin virallinen kotisivu
**Kýkkoksen luostari** (kreik. Μονή Κύκκου, *Moní Kýkkou*, myös *Kýkkoksen Neitsyt Marian luostari*, Μονή της Παναγίας του Κύκκου, *Moní tis Panagías tou Kýkkou*, *Kýkkon luostari*) on ortodoksinen luostari Kyproksen saarella. Se on omistettu Neitsyt Marialle (*Panagía*).

Kýkkoksen luostaria.
Kýkkoksen luostari on Kyproksen suurin ja vaurain luostari. Se on perustettu bysanttilaisella ajalla keisari Aleksios I Komnenoksen aikana vuosina 1081–1118. Luostarin perustaja hermiitti Esaias (Isaiah) sai tuolloin keisarilta evankelista Luukkaan maalaamaksi väitetyn ja Konstantinopolissa siihen asti säilytetyn ikonin kiitoksena siitä, että oli parantanut keisarin tyttären. Samalla hän sai varat luostarin perustamiseksi ikonin säilyttämistä varten. Kýkkos-nimen alkuperä on epävarma.

Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumista esittävä mosaiikki.
Luostari on palanut historiansa aikana usein, ja rakennettu aina uudelleen. Viimeinen palo oli vuonna 1831, ja kaikki rakenteet ovat tämän jälkeiseltä ajalta. Kyproksen entinen arkkipiispa ja ensimmäinen presidentti Makarios III toimi luostarin munkkina vuodesta 1926.

Kýkkoksen luostari sijaitsee Tróodos-vuoriston luoteisrinteessä 1 318 metrin korkeudella merenpinnasta, noin 15 kilometriä länteen Pedouláksen kylästä. Luostarirakennukset edustavat jälkibysanttilaista tyyliä. Luostari on koristeltu rikkaasti mosaiikeilla ja ikoneilla. Tärkein ikoni on mainittu Luukkaan maalaamaksi väitetty Neitsyt Marian ikoni. Luostarin yhteydessä toimii museo. Luostari juhlii Marian juhlapäivinä 15. elokuuta ja 8. syyskuuta. Arkkipiispa Makarioksen hauta sijaitsee noin kolmen kilometrin päässä luostarista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kykkos Monastery *Visit Cyprus*.  Arkistoitu 17.5.2018. Viitattu 14.5.2018.
2. 1 2 3 4  Kykkos Monastery *Cyprus Island*. Viitattu 14.5.2018.
3. ↑  Kykkos Monastery *Rough Guides*.  Arkistoitu 17.5.2018. Viitattu 14.5.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kýkkoksen luostari** Wikimedia Commonsissa
Alfons Muchan mainosjuliste LU Champagne -kekseille vuodelta 1896.
LU Petit Beurre -voikeksi.
**LU** (alun perin **Lefèvre-Utile**) on ranskalainen keksivalmistaja, joka on ollut vuodesta 2012 yhdysvaltalaisen Mondelez Internationalin omistuksessa. Vuosina 2007–2012 se oli yhdysvaltalaisen Kraft Foodsin omistuksessa.

Suomalainen Fazer myi vuonna 2002 Fazer Keksit Oy:n silloin Danonen omistuksessa olleelle LU:lle, mutta osti LU Suomi Oy:n nimellä kymmenen vuotta toimineen Vantaan keksitehtaan takaisin Kraft Foodsilta kesällä 2012.

Historiaa
---------

LU-keksiyhtiön perusti ranskalainen Jean-Romain Lefèvre (1819–1883). Lefèvre aloitti vuonna 1846 keksinleivonnan Ranskan Nantesin rannikkokaupungissa. Vuonna 1850 Lefèvre avioitui Pauline-Isabelle Utilen (k. 1920) kanssa. Lefèvren kuoltua vuonna 1883 leipomoa johti leski, kunnes yritys siirtyi pariskunnan kolmannelle pojalle Louis’lle.

Vuonna 1887 Louis Lefèvre-Utile ja hänen lankonsa Ernest Lefèvre rakensivat uuden keksitehtaan ja alkoivat käyttää parhaita graafikoita ja maalareita, kuten Firmin Bouisseta ja Alfons Muchaa, LU-keksien mainonnan tekijöinä. Vuonna 1897 yritys esitteli Le Petit Êcolier- eli "Pikku koulupoika" -keksin, josta sittemmin tuli koko yhtiön eräänlainen tunnus. Se oli voikeksi, joka oli toiselta puolelta päällystetty suklaalla. Suklaakuorrutuksessa näkyi koulupojan hahmo, ja mainonnassa käytettiin ensi kertaa LU-lyhennettä. 

1800-luvun loppuun mennessä LU-keksejä myytiin Ranskan ohella useissa muissakin maissa, ja tehdas työllisti satoja työntekijöitä. Vuonna 1969 kuusi ranskalaista keksinvalmistajaa fuusioitui yhtiöksi nimeltä LU-Brun et Associés. Vuonna 1975 yrityskaupan tuloksena yhtiön nimeksi tuli Céraliment Lu-Brun, joka vuonna 1978 muuttui muotoon Générale Biscuit (GBF). Tällöin yhtiö oli maailman kolmanneksi suurin keksinvalmistaja amerikkalaisen Nabiscon ja englantilaisen United Biscuitsin jälkeen. 

Générale Biscuit myytiin Groupe Danonelle vuonna 1986. Marraskuussa 2007 Danone myi LU-keksit amerikkalaiselle Kraft Foodsille.

Tuotemerkkejä
-------------

Le Petit Êcolierin ohella LU:n tunnetuimpiin keksimerkkeihin lukeutuvat Bastogne, Champagne, Petit Beurre, Prince, Pim’s, Paille d’Or ja TUC. LU Suomi Oy valmisti vuosina 2002–2012 Fazerilta ostamiaan keksimerkkejä, kuten Jyväshyvä, Domino, Jaffa ja Fanipala.

Lähteet
-------

1. 1 2  Notre histoire LU.  Arkistoitu 21.8.2012. Viitattu 1.9.2012.
2. ↑  Fazer alkaa jälleen valmistaa keksejä Suomessa  8.8.2012. Helsingin Sanomat. Viitattu 17.11.2020.
3. ↑  Eurooppa > Suomi > Tietoja meistä > Perintömme: Jean-Romain Lefèvre (1819–1883) ja Pauline-Isabelle Utile (kuoli 1920), LU-keksien luojat Kraft Foods.  Arkistoitu 13.10.2012. Viitattu 1.9.2012.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **LU (yritys)**.
* LU-keksien verkkosivusto
Arktoksen tähtitorni Puolivälinkankaan vesitornin huipulla.
**Oulun Arktos ry** on oululainen tähtitieteellinen yhdistys, joka perustettiin 1962 eli samaan aikaan kun Oulun yliopistolla aloitettiin tähtitieteen luennot.

Arktosilla on kaksi tähtitornia. Puolivälinkankaan tähtitorni Oulussa on rakennettu Puolivälinkankaan vesitornin huipulle vuonna 1969. Tornin kaukoputki on *Celestron 8* -peilikaukoputki, joka on hankittu yhdistykselle 1970-luvulla. Kaupungin valosaasteen vuoksi yhdistyksen toinen tähtitorni rakennettiin maaseudulle noin 45 km:n päähän Oulusta Paavolan kylään. Paavolan tähtitorni valmistui 1989. Tornin kaukoputki on 30 cm Newton-tyyppinen peilikaukoputki.

Katso myös
----------

* Luettelo Suomen tähtiyhdistyksistä

Lähteet
-------

1. ↑  Arktoksen historiikki Ursa ry / Oulun Arktos ry. Viitattu 9. joulukuuta 2007.
2. ↑  öhman, Teemu: Puolivälinkankaan tähtitorni Ursa ry / Oulun Arktos ry. Viitattu 10. joulukuuta 2007.
3. ↑  Paavolan tähtitorni Ursa ry / Oulun Arktos ry. Viitattu 10. joulukuuta 2007.
**Matti Hjalmar Heusala** (19. syyskuuta 1893 Kalajoki – 9. lokakuuta 1966) oli suomalainen rakennusmestari, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1965. Hän oli myös pistooliammunnan kolminkertainen Suomen mestari.

Heusalan vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Matinpoika Heusala (aiemmin Nuorala) ja Hilma Lusiina Juhontytär Siipola ja puoliso vuodesta 1927 Katri Kyllikki Laaksonen. Hän lähti ensimmäisen maailmansodan aikana Yhdysvaltoihin pilvenpiirtäjä- ja siltatyömaille ja aloitti Norjassa opiskelun Hortenin teknillisen koulun huoneenrakennusosastolla. Heusala palasi Suomeen 1921 ja valmistui rakennusmestariksi Helsingin teollisuuskoulusta 1924. Hän toimi Constructor Oy:n palveluksessa 1922–1923 ja 1925–1927 sekä Rautabetoniliike Jalo N. Syvähuokon palveluksessa 1924. Hän siirtyi sitten itsenäiseksi urakoitsijaksi, ja urakoi asuinkerrostaloja, teollisuuskiinteistöjä sekä julkisia rakennuksia, muun muassa Helsingin Rautatieaseman lisärakennusta ja Töölön kirkkoa. Jatkosodan aikaan hän perusti veljenpoikansa Väinö Heusalan kanssa Rakennus Oy Matti Heusalan, joka urakoi muun muassa Iisalmen posti- ja virastotalon, tyttölyseon, ortodoksisen kirkon ja Iisalmen aluesairaalan sekä Kajaanin virastotalon. Heusala perusti 1950 Varustamo Heusala & Co Shipowners -yhtiön, joka omisti parhaimmillaan kolme keskikokoista alusta, jotka toimivat Itä- ja Pohjanmeren hakurahtiliikenteessä. Varustamo lopetti toimintansa 1960-luvun alussa.

Heusala oli Rakennusmestarien säätiön perustajajäsen ja hallituksen puheenjohtajana, Työnantajarakennusmestariyhdistyksen jäsen, Rakennusteollisuusliiton ja Suomen Työnantajain Keskusliiton hallitusten jäsen, Rakentajain Konevuokraamo Oy:n johtokunnan varapuheenjohtaja sekä Helsingin Rakennusmestariyhdistyksen johtokunnan jäsen. Heusala oli pistooliammunnan kolminkertainen Suomen mestari, edusti Suomea ampujana maailmanmestaruuskilpailuissa Roomassa 1935 ja Sveitsissä 1937 sekä useissa maaotteluissa, sekä toimi pistooliampujien joukkueenjohtajana muun muassa Lontoon olympialaisissa 1948. Hän otti osaa sekä talvi- että jatkosotaan.

Heusalan poika Pekka Heusala sai myös teollisuusneuvoksen arvon vuonna 1999.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Matti Heusala *Biografiasampo*. Viitattu 18.6.2023.
2. 1 2 3  Helsngin Sanomat. 19.9.1963. 70 vuotiaita.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
**Heikki Simola** (2. lokakuuta 1926 Kiukainen – 2. tammikuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen varatuomari ja kanslianeuvos, joka toimi vuosina 1964–1989 Sairaalaliiton johtajana.

Simola aloitti uransa toimimalla 1953–1964 Maalaiskuntien liiton lakimiehenä, apulaisosastopäällikkönä ja osastopäällikkönä. Hän oli 1958–1960 myös Helsingin yliopistollisen keskussairaalaliiton sihteeri ja kansliapäällikkö sekä Kunnallisopiston johtaja 1962–1964.

Vuonna 1964 Simola nimitettiin vastaperustetun kunnallisten yleissairaaloiden järjestön Sairaalaliiton ensimmäiseksi johtajaksi. Sairaalaliitto oli mukana kehittämässä alan lainsäädäntöä sekä sairaaloiden hallintoa ja toimintatapoja ja osallistui alan tutkimuksen, suunnittelun ja koulutuksen toteuttamiseen. Simolan merkittävänä aikaansaannoksena pidetään myös kunnallisten viranhaltijoiden ja työntekijöiden eläketurvan järjestämistä. Simola oli mukana toimikunnassa, jonka työn pohjalta säädettiin erikoissairaanhoitolaki.

Heikki Simola oli Helsingin yliopistollisen keskussairaalan liittohallituksen jäsen 1977–1981, kliinisten laboratorioiden Laaduntarkkailu Oy:n hallituksen puheenjohtaja 1971–1990 ja Kansanterveyslaitoksen johtokunnan jäsen 1981–1990. Hän istui kansainvälisen sairaalaliiton IHF:n hallituksessa 18 vuotta ja tuli 1989 sen kunniajäseneksi. Samana vuonna Simola jäi eläkkeelle ja sai kanslianeuvoksen arvonimen.

Teoksia
-------

* Simola, Heikki & Rantanen, Tarmo & Itkonen, Martti: *Kunnallinen kokoustekniikka.* Maalaiskuntien liitto 1961. Neljäs painos 1975.
* Hakkila, Esko & Simola, Heikki: *Asiakirjakaavoja selityksineen.* Otava 1960. Kymmenes painos 1974.
* *Nauru Satakunnalle : anekdootteja ja kaskuja Risto Rytistä, Edwin Linkomiehestä, F. E. Sillanpäästä, Maila Talviosta ja Emil Cedercreutzista tyyneen Satakunnan kansaan.* Satakunnan kilta ry 1994.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kuolleita: Kanslianeuvos Heikki Simola. Sairaalahallinnon uuttera uudistaja.  *Helsingin Sanomat*, 11.1.1997, s. 4. Näköislehti (maksullinen).
**Naoko Yamazaki** (jap. 山崎 直子, *Yamazaki Naoko*) (s. 27. joulukuuta 1970) on japanilainen astronautti, joka lensi toisena japanilaisena naisena avaruudessa. Ensimmäinen oli Chiaki Mukai. Yamazaki kuuluu Japanin avaruusjärjestöön (JAXA).

Yamazaki valmistui luonnontieteiden kandidaatiksi 1993 ja filosofian maisteriksi 1996 Tokion yliopistosta.

Yamazaki osallistui Kansainvälisen avaruusaseman japanilaisen moduulin, Kibōn, kehittämiseen. Toukokuussa 2004 Yamazaki suoritti Sojuz-valmennuksen kosmonauttien koulutuskeskus Juri Gagarinissa, Tähtikaupungissa, Venäjällä. Yamazaki aloitti astronauttikoulutuksen kesäkuussa 2004 Lyndon B. Johnson Space Centerissä Houstonissa, Texasissa. Marraskuussa 2008 JAXA julkisti Yamazakin osallistuvan STS-131 -avaruussukkulalennolle vuonna 2010. STS-131 laukaistiin kohti Kansainvälistä avaruusasemaa (ISS) 5. huhtikuuta 2010.

Soichi Noguchi, Stephanie Wilson ja Naoko Yamazaki kiertoradalla ISS-avaruusaseman Destiny-moduulissa 8.4.2010.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Naoko Yamazaki NASA. Viitattu 3.3.2010.
2. 1 2 3  Astronaut set to become Japan's first mum in space *uk.reuters.com*. Reuters. Viitattu 3.3.2010.
3. 1 2  Naoko Yamazaki to become second Japanese female astronaut to fly to space Japan Aerospace Exploration Agency.  Arkistoitu 13.12.2009. Viitattu 3.3.2010.
4. 1 2  Naoko Yamazaki Japanese Aerospace Exploration Agency.  Arkistoitu 24.11.2010. Viitattu 3.3.2010.
5. ↑  Consolidated Launch Manifest NASA.  Arkistoitu 7.3.2009. Viitattu 3.3.2010.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Naoko Yamazaki**.

Aiheesta muualla
----------------

* Yamazakin lentoa STS-131 edeltävä haastattelu NASAn sivulla (8.3.2010) (englanniksi)
* Naoko Yamazaki Twitterissä

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Japani
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* DBLP

 |

 |
**Heimwehr** oli Itävallassa 1920- ja 1930-luvuilla toiminut puolisotilaallinen ryhmittymä, joka vastasi toimintatavoiltaan, organisaatioltaan ja ideologialtaan Weimarin tasavallan aikaisia Freikorps-joukkoja.

Heimwehrin jäsenet olivat enimmäkseen hävityn ensimmäisen maailmansodan sotilaita. Ryhmällä ei ollut kansallista johtoa tai poliittista ohjelmaa, vaan se muodostui paikallisista ryhmistä, jotka olivat valmiit toimimaan, milloin havaitsivat ideologisesti vääränlaista toimintaa. Ylä-Itävallassa joukko hyökkäsi lakkoilevia työläisiä ja ammattiliittoja vastaan. Heimwehr oli myös mukana 15. heinäkuuta 1927 verilöylyssä, jossa poliisi surmasi 89 mielenosoittajaa. Vastakkain selkkauksessa olivat sosiaalidemokraattinen puolue ja toisaalta Heimwehr, katolisen kirkon ja teollisuusylimystön tukemana.

Heimwehr omaksui 1930 ideologiakseen Korneunbergin valan, fasismiin perustuvan Itävaltalaisen nationalismin, sekä demokratian- ja marxisminvastaisuuden. Politiikka oli vastakkainen Saksan natsien ideologialle, joka pyrki yhdistämään saksaa puhuvat kansat Saksan alaisuuteen.

Heimwehrin johtajana oli vuodesta 1930 ruhtinas Ernst Rüdiger Starhemberg. Heimwehrin poliittinen siipi Heimatblock sai vuoden 1930 vaaleissa kuusi prosenttia äänistä ja kahdeksan paikkaa parlamentissa. Vaalivoiton jälkeen puolue kuitenkin hajosi alueellisiin osiin. Steiermarkin paikallisjohtaja Walter Pfrimer yritti kaappausta vuonna 1931, mutta ei saanut tukea muiden ryhmien johtajilta. Tämän jälkeen Steiermarkin joukko ja monet muutkin loikkasivat natsipuolueeseen. 

Diktaattori Engelbert Dollfuss loi valtansa tueksi Isänmaan rintama (*Vaterländische Front*) -ryhmän yhdistämällä kristillissosiaalisen puolueen ja Heimwehrin edustajaryhmät, jolloin Heimwehr lakkasi olemasta erillisenä poliittisena voimana.

Lähteet
-------

1. ↑  Ernst Rüdiger, prince von (prince of) Starhemberg (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online*. Viitattu 3.1.2024.
Pisonia esittävä mosaiikkiteos.
**Pison** (Hepr. פִּישׁוֹן *Pîšōn,* m.kreik. Φισών) on yksi Ensimmäisen Mooseksen kirjan mainitsemista neljästä paratiisin joesta. Pison mainitaan joista ensimmäisenä. Sen sanotaan kiertävän Havilan maa, jossa on kultaa, suitsutuspihkaa ja onykskiveä.

Vastaavuus todellisiin jokiin
-----------------------------

1. Mooseksen kirjan neljästä joesta osa vastaa todellisia Lähi-idän alueen jokia. Tekstissä mainitaan esimerkiksi Tigris ja Eufrat. Pisonia ei kuitenkaan ole onnistuttu liittämään yksiselitteisellä ja yleisesti hyväksytyllä tavalla alueen todellisiin vesistöihin. Pisonia ei myöskään mainita muissa lähteissä, lukuun ottamatta Sirakin kirjaa, jossa se mainitaan ohimennen todeten "laki tulvii viisautta kuin Pison vettä."

Osa raamatun tutkijoista on kuitenkin historian aikana pyrkinyt paikantamaan Pisonin maantieteellistä vastinetta. Keskiajalla vaikuttanut rabbi ja raamatun kommentaattori Raši tulkitsi Pisonin vastaavan Niiliä. Rašin mukaan etenkin Pisonin kuvaaminen tulvivana jokena tukisi sen vastaavuutta Niiliin. Lisäksi Pison olisi saattanut saada nimensä heprean sanasta *pishtan,* eli pellava. Niili puolestaan oli alueen pellavantuotannolle keskeinen joki. Mikäli Pison vastaisi Niiliä, kuvaisi Havilan maa Egyptiä tai Sudania, mikä kenties vastaisi kuvausta siitä, että alueella on ollut kullankaivuuta ja korukivituotantoa. Osa kommentaareista liittää Pisonin taas Gangesiin tai Indusjokeen. Tällöin Havilan maa samaistetaan Intiaan. Vaikka Pisonille on esitetty useita mahdollisia vastineita todellisten jokien joukossa, ei yksimielisyyttä joen kytköksestä todellisiin maantieteellisiin muodostelmiin ole saavutettu.

Lähteet
-------

1. ↑  1. Moos 2:11
2. ↑  Sirak 24:25
3. ↑  Shaul Wolf: Where Are the Four Rivers that Come from Eden? *chabad.org*. Viitattu 14.12.2023.
Kuva Aurlahdesta, jonka ohi Rantapuisto kulkee.
**Rantapuisto** (*ruots. Strandparken)* on katu Lohjalla. Se kulkee Tytyristä, ABC-aseman luota Aurlahteen.

Reitti
------

Katu alkaa Tytyristä, Karstuntien liikenneympyrältä. Sitten se kulkee lukion paraakin ja Pitkäniemen tehdasalueen ohi. Sen jälkeen se saapuu Aurlahden rannalle, jossa se muuttuu Multapäänkaduksi ja kääntyy jyrkästi vasemmalle.

Historia
--------

Sen alkupäässä, nykyisen lukion kohdalla, sijaitsi 60-luvulle asti läheisen selluloosatehtaan työväen asuinalue. Tällöin talot purettiin yhtä lukuun ottamatta ja alueelle valmistui kerrostaloja ja Rantapuisto linjattiin sen läpi. Viimeksi tien linjausta on muutettu vuonna 2009. Tätä ennen se alkoi Kiviniemenkadun alusta. Tällöin se linjattiin kulkemaan uudelta Karstuntieltä eteenpäin.

Lähteet
-------

1. ↑  Ennev vanhaa Lohjal (21) – Lohjan historiaseura ry *lohjanhistoria.fi*.  Arkistoitu 3.10.2022. Viitattu 6.9.2022.
2. ↑  Lohjan Karstuntien uusi linjaus auki *Yle Uutiset*.  4.11.2009. Viitattu 6.9.2022.
**Bahrainin kuninkaalliset merivoimat** (arab. سلاح البحرية الملكية البحرينية‎), joka aiemmin tunnettiin nimellä Bahrainin asevoimien, meripuolustuksena, on Bahrainin asevoimien meripuolustuksesta vastaava puolustushaara. Sen nykyisenä komentajana on kontra-amiraali Mohammed Yousif al-Asam. Merivoimiin kuuluu seitsemän taistelualusta, 31 partioalusta, 10 maihinnousualusta ja yli 700 henkeä. Merivoimien tukikohtana on Mina Salmanin laivastotukikohta. Laivastoon kuuluu lentolaivue, johon sijoitetut kolme MBB BO-105 helikopteria toimivat merivoimien fregateilla. Merivoimien lippulaivana on fregatti *Sabha*, joka on Yhdysvaltain laivaston 1996 lahjoittama Oliver Hazard Perry -luokan ohjusfregatti *USS Jack Williams*.

Lippulaivan lisäksi varsinaisia sotalaivoja ovat kaksi Saksasta hankittua Lürssen-luokan ohjuskorvettia (Manama-luokka) ja River-luokan *HMS Clyde* (*al-Zubara*).

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Royal Bahrain Naval Force
**Rolf Hilding Stegars** (4. lokakuuta 1914 Helsinki – 19. tammikuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen lavastaja.

Stegars kuului Suomen Kansallisteatterin näyttämöhenkilökuntaan vuodesta 1933 lähtien. Varsinaisena lavastajana hän toimi vuosina 1945–1953 ja päälavastajana vuosina 1954–1979. Hänestä kehittyi vähitellen yksi Suomen merkittävimpiä lavastajia, joka loi lavastuksia paitsi Kansallisteatterin näyttämölle myös Kansallisoopperaan ja Suomen Filmiteollisuuden elokuvatuotantoihin. Stegars lasketaan suomalaisen lavastustaiteen pioneereihin ja modernismin vahvoihin puolestapuhujiin. Hänen lavastuksensa olivat usein tyylitellyn pelkistettyjä ja saattoivat esimerkiksi perustua suurelta osin vain näyttämövalaistuksen taidokkaaseen muunteluun. Stegars myös kirjoitti lavastustaidetta käsitteleviä artikkeleita muun muassa Teatteri-lehteen.

Stegarsin tytär on plastiikkakirurgi Tarja Stegars. Rolf Stegars palkittiin vuonna 1965 Pro Finlandia -mitalilla sekä Ida Aalberg -mitalilla 1979.

Lähteet
-------

* Heta Reitala: / Stegars, Rolf (1914–1997) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  23.3.2007. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
* Uppslagsverket Finland

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |


1. ↑  Palkitut – Ida Aalberg -säätiö *ida-aalberg-saatio.fi*. Viitattu 22.7.2022.
**David Lumsdaine** (31. lokakuuta 1931 Sydney – 12. tammikuuta 2024 York) oli australialainen säveltäjä.

Lumsdaine opiskeli Sydneyn yliopistossa ja New South Wales Conservatorium of Musicissa. Hän lähti vuonna 1953 Englantiin opiskelemaan Mátyás Seiberin johdolla. Hän myös työskenteli siellä säveltäjänä, kapellimestarina, opettajana ja musiikkitoimittajana. Lumsdaine saavutti varhaista mainetta säveltäjänä muun muassa teoksillaan *Kelly Ground* (1966), *Flights* (1967), *Mandala 1* (1967) ja *Mandala 2* (1969). Hän sävelsi myös kantaatteja yhteistyössä runoilija Peter Porterin kanssa. Lumsdaine pääsi luennoitsijaksi Durhamin yliopistoon, jossa hän myös johti perustamaansa elektronisen musiikin studiota. Tämän jälkeen hän opetti King’s College Londonissa. Vuodesta 1973 lähtien Lumsdaine jakoi aikansa Australian ja Ison-Britannian välillä.

Lumsdainen myöhempiin merkittäviin teoksiin kuuluvat muiden muassa *Aria for Edward John Eyre*, *Hagoromo*, *Mandala 5*, *Garden of Earthly Delights* ja *Kali Dances*. Hän sai musiikkiinsa innoitusta muun muassa Australian maisemista. Lumsdaine jatkoi myös opettamista ja johti workshopeja muun muassa Don Banksin kanssa. Hän jäi eläkkeelle akateemisista tehtävistään vuonna 1993 ja lopetti säveltämisen vaikeiden kuulo-ongelmien johdosta vuonna 1997. Lumsdaine oli naimisissa säveltäjä Nicola LeFanun kanssa. Hän kuoli kotonaan Yorkissa tammikuussa 2024.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Vale David Lumsdaine (1931-2024) Australian Music Centre 15.1.2024, viitattu 16.1.2024 (englanniksi)
2. 1 2 3  David Lumsdaine Classical Music Daily, viitattu 16.1.2024 (englanniksi)
**Ove Andersson** (3. tammikuuta 1938 – 11. kesäkuuta 2008) oli ruotsalainen rallikuljettaja ja Toyota -formulatallin tallipäällikkö.

Ura
---

Andersson ajoi rallia itse kymmenkunta vuotta, ja hän ajoi rallia pääosin Saabilla, Lancialla, Fordilla, Alpinella ja Toyotalla. Andersson voitti uransa aikana mm. Monte Carlon rallin 1971, ja Safari-rallin vuonna 1975, joka jäi hänen uransa ainoaksi MM-tason voitoksi. 

Anderssonin aktiiviuran aikana hän perusti Andersson Motorsport -rallitiimin, josta kehittyi myöhemmin Toyotan rallitalli, Toyota Team Europe. Tallin ensimmäinen voitto tuli vuonna 1975, kun suomalainen Hannu Mikkola voitti Jyväskylän Suurajot. Talli voitti rallin kuljettajien maailmanmestaruudet vuosina 1990 ja 1992, jolloin mestariksi ajoi Carlos Sainz ja kaudella 1993, jolloin mestariksi ajoi suomalainen Juha Kankkunen.

Toyota voitti myös autonvalmistajien maailmanmestaruuden vuosina 1993, 1994 ja 1999.

Toyota vetäytyi rallista 2000-luvun alussa, ja Andersson siirtyi tallipäälliköksi Toyotan Formula 1 -talliin vuonna 2002. Hän vetäytyi tehtävästä seuraavana vuonna, mutta säilyi tallin neuvonantajana. Andersson kuoli rallionnettomuudessa Etelä-Afrikassa.

Kuolema
-------

Andersson ajoi historiallisessa Milligan Vintage Trial -kilpailussa Etelä-Afrikassa vuoden 1957 Volvo P444 -autolla, joka törmäsi pikkubussiin. Kartanlukija ja auton omistaja Tubby Bennett loukkaantui onnettomuudessa.

WRC-voitot
----------

| Nro | Kausi | Osakilpailu | Kartanlukija | Auto |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1975 | Kenia Safari-ralli | Arne Hertz | Peugeot 504 |

Lähteet
-------

1. 1 2  Ove Andersson kuoli rallionnettomuudessa *Iltasanomat*.  11. kesäkuuta 2008.
2. ↑  Ove Andersson killed in rally crash *autocar.co.uk*.  11.6.2008. Viitattu 14.4.2023. (englanniksi)
a) Porfyrioksen puu Purchotiuksen teoksesta *Institutiones philosophicae* I, 1730.  
b) Porfyrioksen puu, todennäköisesti peräisin Boethiuksen tekemästä käännöksestä.  
c) Tieteen puu (Ramon Llull), joka hyödyntää Porfyrioksen puun rakennetta.
**Porfyrioksen puu** (lat. *arbor porphyriana*; myös *scala praedicamentalis*) on hierarkkinen eli puurakenteinen ontologia, joka on peräisin Porfyrioksen teoksesta *Eisagoge*. Ontologia muodostuu riveistä, joissa keskimmäisenä ovat universaalit eli suvut (*genus*) ja lajit (*species*), ja laitimmaisina rajoittavat piirteet (*differentia specifica*).

Ylimpänä hierarkiassa on substanssi. Kun hierarkiassa ylempänä olevaan universaaliin, sukuun, liitetään joku rajoittava piirre, saadaan yhtä tasoa alempana oleva universaali, laji. Esimerkiksi kun substanssiin liitetään rajoittava piirre "aineellinen", muodostuu laji kappale; kun kappaleeseen liitetään rajoittava piirre "elollinen", muodostuu laji eläin; ja kun eläimeen liitetään rajoittava piirre "järjellinen", muodostuu laji ihminen. Ihminen on siis "järjellinen eläin": eläinlaji, jonka erottaa muista eläimistä järjellisyys. Yksittäisiin ihmisiin kuuluvat muun muassa Sokrates ja Platon.

| Substanssi |
| --- |
| Ajatteleva | Aineellinen |
| Kappale |
| Eloton | Elollinen |
| Eläin |
| Järjetön | Järjellinen |
| Ihminen |
| Tämä | Tuo |
| Platon |
|

Porfyrioksen puuta käytettiin logiikan opetuksessa 1800-luvun loppupuolelle saakka.

Katso myös
----------

* Diderot’n ja d’Alembertin puu
* Taksonomia

Aiheesta muualla
----------------

* Cohen, S. Marc: Definitions and the Tree of Porphyry University of Washington (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Porphyrian tree
Dresdenin joulumarkkinat.
Tuomaan Markkinat Helsingin Senaatintorilla.
**Joulumarkkinat** (saksaksi *Christkindlmarkt* tai *Weihnachtsmarkt*) ovat saksalaiseen kulttuuripiiriin kuuluva kaupunkien joulunalustapahtuma. Saksassa järjestetään nykyisin ainakin 150 joulumarkkinat. Joulumarkkinaperinne on levinnyt moniin maihin.

Eräs matkatoimisto on luetellut Euroopan parhaiksi joulumarkkinoiksi Berliinin, Brysselin, Dresdenin, Kölnin, Kööpenhaminan, Münchenin, Nürnbergin, Prahan, Tallinnan ja Wienin joulumarkkinat.

Saksan suurimmat joulumarkkinat ovat Kölnin joulumarkkinat, joilla käy vuosittain noin neljä miljoonaa ihmistä, ja Dortmundin markkinat, joilla on noin 3,6 miljoonaa kävijää.

Dresdenin joulumarkkinat pidettiin ensimmäistä kertaa 1434. Bautzenin joulumarkkinoista on ensimmäinen tunnettu maininta vuodelta 1384. Joulumarkkinoiden edeltäjä, Wienin joulukuumarkkina, järjestettiin jo 1294.

Lähteet
-------

1. ↑  Joulumarkkinat Saksassa: juhlaa kaikille aisteille *Saksa - matkailumaa*. Viitattu 21.12.2012.
2. 1 2  The 10 Best Christmas Markets in Europe travel Intelligence.  Arkistoitu 14.12.2012. Viitattu 21.12.2012. (englanniksi)
3. ↑  Weihnachtsmärkte: Köln ist Publikumsmagnet *Topnews*.  Arkistoitu 12.6.2017. Viitattu 21.12.2012. (saksaksi)
4. ↑  Origin of christmas markets *Christmas markets Germany*.  Arkistoitu 5.11.2013. Viitattu 21.12.2012.
5. ↑  Vienna Christmas Market - History *Vienna.at*. Viitattu 21.12.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Joulumarkkinat** Wikimedia Commonsissa
Lallin itkukivi
**Lallin itkukivi** on Harjavallassa Hiirijärven kylässä sijaitseva siirtolohkare. Se sijaitsee Kotamäessä Paneliaan johtavan yhdystie 2173:n varrella, noin seitsemän kilometrin päässä Harjavallan keskustasta. Maantieltä on paikalle viitoitus. Kiveen on kiinnitetty metallinen muistolaatta.

Piispa Henrikin surmavirren mukaan Henrikin tappanut talonpoika Lalli pakeni surmaa seuranneena kesänä Hiirijärven Kotamäkeen. Hän asui kodassa, joka sijaitsi itkukiven läheisyydessä. Itkukiven sanotaan vieläkin olevan kostea Lallin kyyneleistä. Mahdollinen ilmiö johtunee kuitenkin maaperästä nousevasta kosteudesta. Asiakirjoissa Lalli yhdistetään Hiirijärveen jo vuonna 1486. Tuolloin Turussa vahvistetussa Kokemäen ja Köyliön välisessä rajassa oli Hiirijärvellä sijaitseva *Lallis bostadh (Lallin asumus)* -niminen rajamerkki. Samalla alueella itkukiven kanssa sijaitsee myös toistaiseksi ajoittamaton muinaisjäännös. Se saattaa olla pronssikaudelta peräisin oleva röykkiöhauta. 

Hiirijärven Kotamäen lisäksi Satakunnassa tunnetaan toinenkin Lallin pakopaikkanaan pitämä asuinsija. Tämä Lallin asumus sijaitsee Köyliössä.

Lähteet
-------

* Karhuseutu/Hiirijärven kylä Karhuseudun suistoissa
* Raumakuvasto
* Tapio Salminen: *Joki ja sen väki – Kokemäen ja Harjavallan historia jääkaudesta 1860-luvulle*, Kokemäen ja Harjavallan kaupungit ja seurakunnat, 2007.

### Viitteet

1. ↑  Kulttuuriympäristö rekisteriportaali (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 30.9.2012
**Maria Pia** (16. lokakuuta 1847 – 5. heinäkuuta 1911) oli Italian prinsessa, josta tuli Ludvig I Hyvän puolisona Portugalin kuningatar.

Maria Pia oli Italian kuningas Viktor Emanuel II:n ja Itävallan arkkiherttuatar Maria Adelheidin tytär. Hän meni Ludvigin kanssa naimisiin edustajan välityksellä Torinossa ja matkusti sitten Portugaliin. Ludvig oli noussut valtaistuimelle edellisenä vuonna.

Maria Pia ei juuri puuttunut valtakunnanpolitiikkaan vaan keskittyi hyväntekeväisyyteen. Poikkeuksena oli Portugalin siirtomaissa vallalla olleesta orjuudesta luopuminen, joka tapahtui kuningattaren myötävaikutuksella vuonna 1868.

Pari sai kaksi poikaa, joista vanhemmasta tuli seuraava kuningas Kaarle I.

Kun kuninkaalliset karkotettiin tasavaltalaisesta Portugalista 1910, Maria Pia palasi Italiaan sisarensa luo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Maria Pia (1847–1911) *Women in World History: A Biographical Encyclopedia*. Viitattu 15.4.2023. (englanniksi)
2. ↑  Charles Encyclopedia Britannica


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* IdRef

 |

 |
**Nathan "Nate" East** (s. 8. joulukuuta 1955 Philadelphia, Pennsylvania) on arvostettu ja paljon käytetty yhdysvaltalainen basisti ja sessiomuusikko.

Lapsuus
-------

East opiskeli aluksi sellon soittoa seitsemännen ja yhdeksännen luokan välillä. Hän myös soitti koulun orkesterissa. 14-vuotiaana hän kiinnostui sähköbasson soitosta ja soitti San Diegon kirkoissa erinäisissä gospel-kokoonpanoissa. Hän oli myös hyvin aktiivinen lukio-aikana ja soitti jopa yli neljässäkymmenessä bändissä. Basistin varhaiset vaikuttajat olivat kontrabasistit Ron Carter ja Ray Brown.

Ura
---

East on soittanut satojen artistien taustalla ja yhtyeiden vahvistuksena muun muassa Anita Baker, Eric Clapton, Elton John, Michael Jackson, Whitney Houston, Joe Satriani, Toto, Laura Branigan, Babyface, Quincy Jones, Al Jarreau ja David Benoit. Hän kirjoitti Phil Collinsin ja Philip Baileyn kanssa hitin "Easy Lover" vuonna 1985.

Hän on yhdysvaltalaisen smooth jazz -yhtye Fourplayn alkuperäisjäsen. Yhtye on saanut lukuisia Grammy-ehdokkuuksia ja kultalevyjä.

East on toiminut Eric Claptonin kiertue- ja studiobasistina vuodesta 1983. Tuona aikana hän on ollut mukana muun muassa Grammy-palkitulla "Tears in Heaven" -kappaleen akustisella versiolla sekä "Change the World" -kappaleella elokuvan *Ihmeiden aika* (*Phenomenon*) ääniraidalla.

Tunnustuksia
------------

Eastille on myönnetty useita palkintoja ja tunnustuksia, muun muassa *Arvokkain soittaja (basistit)* (International Rock Awards) sekä *Vuoden basisti* -titteli kolme kertaa neljän vuoden aikana (National Smooth Jazz Awards). Vuonna 2007 East vastaanotti Yhdysvaltain kongressin palkinnon, yhdessä Fourplayn kanssa, saavutuksistaan ja vaikutuksestaan musiikin saralla.

Aiheesta muualla
----------------

* Nathan Eastin viralliset kotisivut
* Albumit, joilla East esiintyy (Arkistoitu – Internet Archive) Artistdirect.com.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Kyrylo Budanov
**Kyrylo Oleksijovytš Budanov** (ukr. Кирило Олексійович Буданов; s. 4. tammikuuta 1986 Kiova) on ukrainalainen kenraali ja tiedustelupäällikkö.

Budanov valmistui Odessan Maajoukkojen instituutista vuonna 2007. Hän taisteli keväästä 2014 lähtien Donbassissa ja haavoittui kerran vakavasti. Budanov toimi vuosina 2018–2020 Ukrainan erikoisjoukkojen komentajana. 5. elokuuta 2020 hänet nimitettiin Ukrainan sotilastiedustelun päälliköksi Vasyl Burban seuraajana. Täysimittaisen sodan alettua Ukrainassa 24. helmikuuta 2022 Budanov muutti vaimonsa kanssa Ukrainan tiedustelun päädirektoraatin tiloihin. Hän sai kenraalimajurin arvon 3. huhtikuuta 2022.

Budanov meni naimisiin Marianna Budanovan kanssa vuonna 2013. 21. huhtikuuta 2023 oikeusistuin Moskovassa teki pidätysmääräyksen Budanovista väitettyihin terrorismirikoksiin sekä räjähteiden ja ampuma-aseiden luvattomaan hallussapitoon vedoten. Budanovin on kerrottu olleen useiden FSB:n tekemien salamurhayritysten kohteena. Marraskuussa 2023 tiedotettiin Budanovin vaimon sairastuneen raskasmetallimyrkytykseen, johon hän sai hoitoa sairaalassa Kiovassa. *Ukrajinska Pravdan* mukaan myös useilla Ukrainan sotilastiedustelun työntekijöillä todettiin vastaava myrkytystila.

Budanov on saanut lukuisia palkintoja ja tunnustuksia ansioistaan. Hän on muun muassa Urhoollisuuden ritarikunnan ritari.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kyrylo Budanov GlobalSecurity.org, viitattu 5.1.2024 (englanniksi)
2. ↑  Chief of the Defence Intelligence of Ukraine Defence Intelligence of the Ministry of Defence of Ukraine, viitattu 5.1.2024 (englanniksi)
3. 1 2  Illia Novikov, Ukraine says spy chief’s wife is being treated for poisoning with heavy metals AP News 28.11.2023, viitattu 5.1.2024 (englanniksi)
4. ↑  Officials Say Wife Of Ukrainian Military Intelligence Chief Budanov, Others Poisoned Radio Free Europe/Radio Liberty 28.11.2023, viitattu 5.1.2024 (englanniksi)
**This War of Mine** on 11bit Studiosin kehittämä ja julkaisema selviytymispeli, joka on julkaistu vuonna 2014 Androidille, iOS:lle, Linuxille, Mac OS X:lle ja Windowsille. Myöhemmin pelistä on julkaistu versioita myös Nintendo Switchille, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle.

Pelistä on tehty myös lautapeliversio.

Pelaaminen
----------

Peli sijoittuu sisällissotaan, jossa pelaaja on siviili sodan aikana. Pelaajien tulee haalia ruokaa, vettä, lääkkeitä ja rakennusmateriaaleja selvitäkseen sodasta. Pelaajat toimivat talossa päivisin ruokkien, lääkiten ja rakentaen asioita. Öisin pelaaja voi murtautua rakennuksiin ja etsiä raunioista käyttökelpoisia asioita.

Pelissä on mukana moraalisia valintoja fyysisien valintojen lisäksi.
Pelaajan ohjaamat hahmot reagoivat pelaajan tekemiin valintoihin ja hahmot voivat masentua tehtyjen valintojen seurauksena. Masennuksella on vaikutus hahmojen kykyyn toimia selviytymisen eteen.

Teema
-----

Peli perustuu ihmisten kokemuksiin vuoden 1992 Sarajevon piirityksestä. Peli käsittelee sodan keskellä siviilinä elämisen kauhua. Sen viesti on, että sodassa kuka tahansa voi kuolla koska vain ilman kunnollista syytä. Monet korkeammat tavoitteet tuntuvat tyhjänpäiväisiltä, kun selviäminen arkisistakin asioista on lähes mahdotonta.

Lautapeli
---------

> »In war, not everyone is a soldier.»   
> (Pelin motto)
> 
> 

Lautapeli on adaptaatio videopeliversiosta. Yhteistyöpelissä pelaajat pyrkivät yhdessä selviämään sodan runtelemassa kaupungissa siviileinä. Pelin päämäärä on selviytyä hengissä sodan loppuun asti. Peliä voi pelata 6 pelaajalla, mutta siinä on myös soolopelimahdollisuus.

Laajennukset ja muut versiot
----------------------------

Pelille on julkaistu *War Child* -lisäosa, jonka tuotot menevät hyväntekeväisyyteen.

*The Little Ones* on PlayStation 4 ja Xbox One -konsoleille julkaistu versio, jossa peli tapahtuu lapsen näkökulmasta. Versio on julkaistu laajennuksena Linux, Mac OS X ja Windows -versioihin.

*Father's Promise*, *The Last Broadcast* ja *Fading Embers* ovat laajennuksia Linux, Mac OS X ja Windows -versioihin.

*Complete Edition* on Nintendo Switchille julkaistu versio, joka sisältää siihen mennessä julkaistut laajennusosat.

Lähteet
-------

1. ↑  This War of Mine review *pcgamer.com*.  19.11.2014. Viitattu 2.8.2021. (englanniksi)
2. 1 2  This War of Mine: The Board Game *BoardGameGeek*. Viitattu 17.11.2020. (englanniksi)
3. ↑  This War of Mine – This War Of Mine provides an experience of war seen from an entirely new angle. For the very first time you do not play as an elite soldier, rather a group of civilians trying to survive in a besieged city. *thiswarofmine.com*. Viitattu 17.11.2020. (englanniksi)
4. 1 2  PCGamer: This War of Mine review *PC Gamer*.  19.11.2014. Viitattu 17.11.2020. (englanniksi)
5. 1 2  This War of Mine Launch Trailer - The Survivor *youtube.com*.
6. 1 2 3  Rob Zacny: This War Of Mine Review *ign.com*.  25.11.2014. Viitattu 2.8.2021. (englanniksi)
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑
12. ↑
13. ↑
14. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* *This War of Mine* MobyGamesissa (englanniksi)
**VF Group–Bardiani CSF–Faizané** (UCI-tunnus VBF) on maantiepyöräilyn ammattilaistalli, joka kilpailee pääasiassa UCI Continental Circuits -tason kilpailuissa, mutta osallistuu villin kortin turvin toisinaan myös UCI World Tour -sarjan kilpailuihin.

Talli aloitti toimintansa vuonna 1987 nimellä Selca. Navigare sponsoroi joukkuetta ensimmäisen kerran jo vuonna 1990 ja on sittemmin toiminut tukijana useaan otteeseen, viimeksi pääsponsorina 2008–2009. Vuosina 2000–2007 päätukijana oli Ceramica Panaria ja 2010–2012 Colnago. Bardiani on ollut pääsponsorina vuodesta 2013 lähtien. Talli on rekisteröity Irlantiin.

Joukkue on saavuttanut suurimmat menestyksensä Italian ympäriajossa. Julio Alberto Pérez Cuapio voitti yhden etapin 2001 ja kaksi etappia sekä mäkikilpailun 2002. Emanuele Sella voitti vuoden 2004 kilpailussa sooloajon jälkeen 11. etapin. Vuoden 2005 kilpailussa Brett Lancaster voitti prologin saaden maglia rosa -paidan haltuunsa ja Luca Mazzanti voitti samana vuonna neljännen etapin. Luis Felipe Laverde voitti etapin sekä 2006 että 2007. Lisäksi Maximiliano Richeze nousi vuoden 2007 kilpailun 18. ja 21. etapin voittajaksi, kun Alessandro Petacchin suoritus hylättiin dopingrikkomuksen takia.

Richeze puolestaan jäi itse kiinni dopingin käytöstä juuri ennen vuoden 2008 Italian ympäriajon alkua. Vajaamiehisellä joukkueella kilpailuun lähtenyt CSF Group-Navigare menestyi kuitenkin erinomaisesti. Matteo Priamo voitti kuudennen osuuden ja Emanuele Sella voitti ylivoimaisesti kolme vaativaa vuorietappia. Lisäksi Sella voitti mäkikilpailun, jota johti alusta loppuun, ja CSF Group-Navigare joukkuekilpailun yli 40 minuutin erolla Astana Teamiin.

Manuel Belletti voitti etapin Italian ympäriajossa 2010 ja Domenico Pozzovivo 2012. Stefano Pirazzi voitti Giron mäkikirikilpailun 2013. Enrico Battaglin voitti etapin sekä 2013 että 2014 ja Marco Canola 2014.

Lähteet
-------

1. ↑  BARDIANI VALVOLE - CSF INOX (BAR) - ITA *uci.ch*. Viitattu 25.8.2013. (englanniksi)
2. ↑  Giro d'Italia - Drug scandal forces Richeze out of Giro (Arkistoitu – Internet Archive) Eurosport.yahoo.com 9.5.2008 Viitattu 26.5.2008 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (italiaksi) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
UCI Professional Continental |
| --- |
|  |
| Joukkueet | 
* Androni Giocattoli-Sidermec
* Bardiani-CSF
* Bora-Argon 18
* Caja Rural-Seguros RGA
* CCC Sprandi Polkowice
* Cofidis, Solutions Crédits
* Delko-Marseille Provence-KTM
* Direct Énergie
* Drapac Professional Cycling
* Fortuneo-Vital Concept
* Funvic Soul Cycles-Carrefour
* Gazprom-RusVelo
* Nippo-Vini Fantini
* ONE Pro Cycling
* Roompot Oranje Peloton
* Southeast-Venezuela
* Stölting Service Group
* Team Novo Nordisk
* Team Roth
* Topsport Vlaanderen-Baloise
* UnitedHealthcare Pro Cycling Team
* Verva ActiveJet
* Wanty-Groupe Gobert

 |
|  |
| Sarjat | 
* UCI World Tour 2016
* UCI Africa Tour 2016
* UCI America Tour 2016
* UCI Asia Tour 2016
* UCI Europe Tour 2016
* UCI Oceania Tour 2016

 |

 |
**Kysynnän hintajousto** (engl. *price elasticity of demand*) on taloustieteessä käytetty suure, jolla mitataan tuotteen kysynnän joustoa eli suhteellista muutosta sen suhteellisen hinnan muuttuessa. 

Hintajousto lasketaan kaavalla:

{\displaystyle E\_{d}={\frac {\rm {{Suhteellinen}\ {\rm {{muutos}\ {\rm {{hy{\ddot {o}}dykkeen}\ X\ {\rm {kysynn{\ddot {a}}ss{\ddot {a}}}}}}}}}}{\rm {{Suhteellinen}\ {\rm {{muutos}\ {\rm {{hy{\ddot {o}}dykkeen}\ X\ {\rm {hinnassa}}}}}}}}}.}
Jos hyödykkeen X hinta nousee 10 % ja sen seurauksena hyödykkeen kysyntä laskee 20 %, on hintajousto silloin:

{\displaystyle E\_{d}={\frac {-20\%}{10\%}}=-2.}
Koska hintajousto on kaikille normaalihyödykkeille negatiivinen, eli hinnan noustessa kysyntä laskee, käytetään taloustieteellisessä kirjallisuudessa usein hintajouston itseisarvoa, sillä mielenkiinnon kohteena on yleensä nimenomaan jouston suuruus.

Jouston itseisarvot luokitellaan seuraavasti:

* *E*=0, täydellinen joustamattomuus. Hinnan muutokset eivät vaikuta kysyntään, ns. pakko saada -tavara tai -palvelu. Kysyntä- ja tarjontateoria ei toimi, koska kysyntäteoria ei toimi.
* *E*<1, joustamaton. Kysynnän muutos on suhteessa pienempi kuin hinnan muutos.
* *E*=1, yksikköjoustava. Yhden prosentin muutos hinnassa muuttaa kysyntää saman verran.
* *E*>1, joustava. Kysynnän muutos on suhteessa suurempi kuin hinnan muutos.
* *E*=∞. Täydellinen elastisuus. Mikä tahansa pieni muutos hinnassa aiheuttaa kysynnän laskun nollaan.

Vaikka valtaosa hyödykkeistä on normaalihyödykkeitä, taloustieteessä tunnetaan niin sanottu Giffenin hyödyke ja Veblenin hyödyke, joiden hintajoustot ovat positiivisia, eli näiden hyödykkeiden kysyntä lisääntyy niiden hinnan noustessa. Positiivinen hintajousto on kuitenkin käytännössä hyvin harvinaista ja taloushistoriassa tunnetaan vain muutamia tapauksia, joissa sitä on esiintynyt.

Työn kysynnän hintajousto eli palkkajousto on Suomessa pitkällä aikavälillä -0,4. Tämä tarkoittaa, että jonkin yrityksen tai alan minimipalkkojen nousu yhden prosentin verran vähentää sen yrityksen tai alan työllisyyttä keskimäärin 0,4 prosenttia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pekkarinen, Jukka & Sutela, Pekka: *Kansantaloustiede*, s. 81–82. 9.–11. painos. WSOY, 2005. ISBN 951-0-27436-4.
2. ↑  *Taloussanasto*, s. 108. 5. täysin uudistetun painoksen 1. korjattu lisäpainos. Taloustieto, 1993. ISBN 951-628-175-3.
3. ↑  Vertaileva näkökulma Suomen työmarkkinoihin, Jutta Moisala, Jukka Pekkarinen,
Heikki Taimio, Juhana Vartiainen, Palkansaajien tutkimuslaitos, Valtioneuvoston kanslian julkaisusarja 21/2004, sivut 223–224