recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lisut** ovat etninen ryhmä Kiina lounaisosissa, Intian koillisosissa, Thaimaassa ja Burmassa. Suurin keskittymä lisuja on Kiinan Yunnanissa. Lisut jakautuvat useisiin eri alaryhmiin, jotka eroavat toisistaan niin kieleltään kuin kulttuuriltaankin. Lisun kieli kuuluu tiibetiläis-burmalaisiin kieliin.

Historia
--------

Burmalainen piirros lisuista 1900-luvun alulta.
Lisujen perinteen mukaan he tulivat nykyisille alueilleen Tiibetin ylängöiltä. Kiinalaisissa lähteissä heidät mainitaan 600-luvulta lähtien osana eteläisiä barbaarikansoja. Lisujen historiaa onkin leimannut jatkuva sodankäynti heidän alueilleen levinneitä han-kiinalaisia vastaan. Mongolit valloittivat lisujen alueet vuonna 1253 ja vuosisadan kestäneen mongolivallan aikana alueelle muutti mongolisotureita, jotka naivat paikallisia sekoittuen heihin. Han-kiinalainen Ming-dynastia kukisti mongolivallan Lounais-Kiinassa vuonna 1368. Samoin kuin mongolienkin Ming-dynastian mukana lisujen alueelle tuli sotilaita, jotka sekoittuivat edelleen paikallisiin. Lisuja hallittiin keskusvallan asettamien lisupäällikköjen kautta.

Xinhai-vallankumouksen myötä keskushallinto romahti ja valtaan nousivat paikalliset vaikuttajat. He rikastuivat myymällä oopiumia Kiinan markkinoille ja lisusotajoukot hyökkäsivät han-kiinalaisten asutuksiin ryöstellen ja ottaen orjia. Kiinan kommunistit palauttivat järjestyksen vuonna 1949 kieltämällä orjuuden ja oopiumin, sekä toteuttamalla maauudistuksen. Lisut tekivät vastarintaa tosin epäonnistuen. 1800- ja 1900-luvujen levottomuudet ajoivat useita satoja tuhansia lisuja Intian, Burman ja Thaimaan puolelle.

Kulttuuri
---------

Lisunainen valokuvassa.
Monet lisut ovat sulautuneet laajempaan yhteiskuntaan, mutta useat sadat tuhannet asuvat yhä perinteisissä kylissään. Kylät sijaitsevat tavallisesti kukkuloilla, joita on ollut helppo puolustaa hyökkääjiä vastaan. Kiinan puolella lisut kasvattavat esimerkiksi riisiä, hirssiä ja maissia. Etelämpänä kuten Thaimaassa kasvatetaan myös edelleen oopiumia. Puuvilla ja hamppu ovat olleet aikanaan merkittäviä viljelyskasveja, mutta niiden käyttö on vähentynyt kun vaatteita on alettu ostaa muualta. Lihaa saadaan sioista ja kanoista.

Lisujen vaikeakulkuinen asuinalue on johtanut heidän jakautumiseensa useisiin eri alaryhmiin, joita ovat esimerkiksi anungit, che-nungit, lasawit, lisot, loisut, lusut ja sishawit. Ulkopuoliset ovat jakaneet lisuja myös eri ryhmiin heidän vaatetuksensa perusteella esimerkiksi mustiin ja valkoisiin lisuihin. Lisut jakautuvat eri klaaneihin, jotka ylittävät usein myös eri alaryhmien rajat. Lisut harjoittavat animismia ja esi-isien palvontaa. Osa on lähetyssaarnaajien myötä myös kääntynyt kristinuskoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Zheng Qian: *China's Ethnic Groups and Religions*, s. 19–22. Cengage Learning, 2010. ISBN 981-4319-76-7. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  James S. Olson: *An ethnohistorical dictionary of China*, s. 206–208. Greenwood Press, 1998. ISBN 0–313–28853–4. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lisut** Wikimedia Commonsissa
Robert Catesby
**Robert Catesby** (1573 Lapworth, Warwickshire – 8. marraskuuta 1605 Staffordshire) oli katolisen ruutisalaliiton johtaja. Salaliiton tavoitteena oli räjäyttää Englannin parlamenttirakennus 5. marraskuuta 1605. Salaliitto kuitenkin paljastui ja ruutitynnyrit tehtiin vaarattomiksi ennen kuin mitään vahinkoa pääsi syntymään. 

Catesby syntyi vahvasti katoliseen perheeseen. Kuningatar Elisabet I:n aikana Catesbyn isä Sir Williamia vainottiin hänen kieltäydyttyään tunnustamasta Englannin kirkkoa. Ennen ruutisalaliittoa Robert Catesby oli sekaantunut yhdessä Essexin 2. jaarlin Robert Devereux’n kanssa epäonnistuneeseen yritykseen syrjäyttää Elisabet I vallasta vuonna 1601. Catesbyä ei teloitettu sillä hänen roolinsa syrjäyttämisyrityksessä oli vähäinen, mutta häntä sakotettiin niin ankarasti että hän joutui luopumaan kartanostaan Chastletonissa.

Ruutisalaliiton paljastuttua Catesby ja muut salaliittolaiset pakenivat Midlandsiin. Catesby sai surmansa kolme päivää salaliiton paljastumisen jälkeen Holbeach Housessa Staffordshiressä häntä pidättämään tulleiden upseerien kanssa käydyssä tulitaistelussa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Robert Catesby *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 8.4.2018. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Ust-Tsilman piiri Komin tasavallan kartalla.
**Ust-Tsilman piiri** (ven. Усть-Цилемский район, *Ust-Tsilemski raion*, komiksi Чилимдiн район, *Tšilimdin raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Komin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 42 500 neliökilometriä. Asukkaita on 13 900 henkeä (vuonna 2009).

Ust-Tsilman piiri sijaitsee Komin tasavallan luoteisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Nenetsian autonomiseen piirikuntaan, idässä Usinskiin ja Ižman piiriin, etelässä Knjažpogostin ja lounaassa Udoran piireihin sekä lännessä Arkangelin alueeseen. Piirin alueella sijaitsee tasavallan suurin järvi Jamozero, jonka pinta-ala on 31,1 neliökilometriä.

Piiriin kuuluu 11 maalaiskuntaa: Habariha, Jormitsa, Korovi Rutšei, Neritsa, Novyi Bor, Okunev Nos, Sredneje Bugajevo, Trusovo, Ujeg, Ust-Tsilma ja Zamežnaja. Hallinnollinen keskus on Ust-Tsilman kylä, josta on 664 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Syktyvkariin.

Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 91,3 % venäläisiä, 6,3 % komeja, 0,7 % ukrainalaisia ja 0,6 % saksalaisia.

Talous perustuu maatalouteen ja maataloustuotteiden jalostukseen. Vuonna 2004 alettiin porata öljyä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *Respublike Komi – 85 let: Istoriko-statistitšeski sbornik*, s. 261. Syktyvkar: Territorialny organ Federalnoi služby gosudarstvennoi statistiki po Respublike Komi, 2006. ISBN 5-903273-01-7.
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 2.1.2010. (venäjäksi)
3. ↑  *Respublike Komi – 85 let: Istoriko-statistitšeski sbornik*, s. 33. Syktyvkar: Territorialny organ Federalnoi služby gosudarstvennoi statistiki po Respublike Komi, 2006. ISBN 5-903273-01-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Ust-Tsilman piirin sivusto (venäjäksi)

Komin piirit ja *kaupunkipiirit*
*Inta* •
Ižma •
Knjažpogost •
Koigorodok •
Kortkeros •
Petšora •
Priluzje •
Sosnogorsk •
Syktyvdin •
*Syktyvkar* •
Sysola •
Troitsko-Petšorsk •
Udora •
*Uhta* •
*Usinsk* •
Ust-Kulom •
Ust-Tsilm •
Ust-Vym •
*Vorkuta* •
Vuktyl
Macrianus Major
**Fulvius Macrianus**, usein **Macrianus Major** (suom. *Macrianus vanhempi*, k. 261) oli roomalainen kenraali ja usurpaattori. Hän palveli keisari Valerianuksen armeijassa ja toimi muun muassa virkailijana (*rationibus Augusti*) Egyptissä. Hänellä oli luultavasti Junia -niminen vaimo.

Macrianus oli Valerianuksen upseereita sotaretkellä persialaisia vastaan idässä (*procurator arcae et praepositus annonae in expeditione Persica*). Roomalaiset kärsivät kuitenkin suuren tappion Carrhaen lähistöllä kesällä 260, ja Valerianus joutui persialaisten vangiksi. Sen jälkeen Persian kuninkaan Sapor I:n joukot hyökkäsivät Vähään-Aasiaan ryöstellen aluetta. Macrianus ja pretoriaaniprefekti Ballista (tai Callistus) kokosivat Rooman armeijan rippeet ja järjestivät ne uudelleen taisteluun persialaisia vastaan Kilikiassa. Macrianus ja Ballista onnistuivat ajamaan persialaiset provinssista, jolloin Sapor päätti palata takaisin Persiaan.

Keisarin kaappauksen jälkeisessä sekasorrossa syntyi useita kapinoita eri puolilla valtakuntaa: Illyriassa Ingenuus ja Regalianus huudettiin molemmat keisariksi, ja myös Galliassa Postumus nousi kapinaan keisari Gallienusta vastaan, joka oli noussut isänsä vangitsemisen jälkeen yksin hallitsijaksi. Hän oli laillisena keisarina kuitenkin kaukana lännessä eikä pystynyt tekemään paljoa valtakunnan itäosien ongelmille, joten alueen armeija päätti huutaa voittoisan kenraalinsa Macrianuksen keisariksi. Tämä kuitenkin kieltäytyi kunniasta vedoten ikäänsä ja terveyteensä. Sen sijaan hän nimitti poikansa Macrianus nuoremman ja Quietuksen keisareiksi, luultavasti ennen 17. syyskuuta 260. Uudet hallitsijat tunnustettiin keisareiksi idässä ja Egyptissä, ja pian myös kolikoita lyötiin Macrianuksen ja Quietuksen kunniaksi.

Vuonna 261 Macrianus lähti poikansa Macrianus nuoremman kanssa kohti länttä Gallienusta vastaan. Hänelle uskolliset joukot kuitenkin kukistivat Macrianuksen armeijan kenraali Aureoluksen johdolla Illyriassa syksyllä 261, ja sen jälkeen Macrianuksen omat sotilaat murhasivat komentajansa. Pian myös Quietus ja Ballista saivat surmansa idässä, surmaajana Palmyran Odaenathus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Christian Körner: Usurpers under Gallienus (Usurpers in the east: The Macriani and Ballista)  6.12.1999. De Imperatoribus Romanis: An Online Encyclopedia of Roman Emperors. Viitattu 4.3.2009. (englanniksi)
2. ↑  Alaric Watson: *Aurelian and the third century*, s. 28–29. Routledge, 1999. ISBN 0-415-07248-4. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Macrianuksen lyöttämä *Antoninianus* -kolikko.
**Titus Fulvius Junius Macrianus** tai **Macrianus Minor** (Macrianus nuorempi, k. syksy 261) oli roomalainen usurpaattori eli vallananastaja keisari Gallienuksen aikana. Hän oli Fulvius Macrianuksen eli Macrianus vanhemman ja mahdollisesti Junia -nimisen aatelisnaisen poika. Macrianuksen veli oli Titus Fulvius Junius Quietus. Epäluotettavan *Historia Augustan* mukaan hän toimi sotilastribuunina keisari Valerianuksen aikana, mutta tämä saattaa olla fiktiota. Tiedetään kuitenkin, että hänen isänsä toimi Valerianuksen kenraalina Persian sotaretkellä.

Kesällä 260 roomalaiset kärsivät suuren tappion persialaisia vastaan Carrhaen lähistöllä. Valerianus vangittiin ja persialaiset hyökkäsivät Syyriaan ja Vähään-Aasiaan. Tilanne oli kaoottinen, mutta Macrianus vanhemman ja Ballistan (tai Callistuksen) vastatoimet Kilikiassa pysäyttivät persialaisten hyökkäyksen. Persian kuningas Sapor I joutui perääntymään takaisin itään. Macrianus vanhempi ja Ballista ansaitsivat tästä hyvästä sotilaidensa kunnioituksen ja nämä päättivätkin huutaa Macrianus vanhemman keisariksi vaikka Valerianuksen poika ja laillinen keisari Gallienus olikin yhä elossa ja hallitsi valtakunnan läntisiä provinsseja. Macrianus vanhempi kuitenkin kieltäytyi kunniasta vedoten ikäänsä ja terveyteensä ja nimitti keisareiksi sen sijaan poikansa Macrianus nuoremman ja Quietuksen. Tämä tapahtui todennäköisesti ennen 17. syyskuuta 260. Macrianuksilla oli käytössään Valerianukselta jäänyt kultavarat, mikä mahdollisti kolikoiden lyömisen uusien keisarien kunniaksi. Kolikoissa kunnioitettiin armeijaa ja julistettiin voiton olevan varmaa. Molemmat keisarit nimitettiin myös konsuleiksi kuluvalle vuodelle, jolloin koko valtakunnassa oli itse asiassa kolme konsuliparia vuonna 261; Gallian keisarikunnassa, Roomassa ja Macrianusten hallitsemassa Vähän-Aasian, Syyrian ja Egyptin provinsseissa.

Keväällä 261 Macrianus vanhempi päätti lähteä länteen valtaamaan Gallienuksen hallitsemia provinsseja. Hän otti nuoremman Macrianuksen mukaansa jättäen Quietuksen ja Ballistan valvomaan idän provinsseja. Macrianusten armeijan kuitenkin löivät syksyllä 261 Illyriassa Gallienuksen kenraalit Aureolus ja Domitianus. Tappion jälkeen Macrianusten omat sotilaat murhasivat komentajansa. Pian Palmyran hallitsija Septimius Odaenathus surmasi Quietuksen ja Ballistan.

Lähteet
-------

* Alaric Watson: *Aurelian and the third century*. Routledge, 1999. ISBN 0-415-07248-4. (englanniksi)
* Christian Körner: Usurpers under Gallienus  6.12.1999. De Imperatoribus Romanis: An Online Encyclopedia of Roman Emperors. Viitattu 20.3.2009. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Körner: *Usurpers in the east: The Macriani and Ballista*
2. ↑  Watson s. 28–29, 31
3. ↑  Watson s. 36
4. ↑  Watson s. 31

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Macrianus Minor**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Bob Hope vuonna 1986
**Leslie Townes Hope** (tunnetaan nimellä **Bob Hope**, 29. toukokuuta 1903 Eltham, Lontoo – 27. heinäkuuta 2003 Kalifornia) oli englantilaissyntyinen, Yhdysvalloissa uransa tehnyt viihdyttäjä.

Hope muutti perheensä mukana Yhdysvaltoihin nelivuotiaana ja sai Yhdysvaltain kansalaisuuden 17-vuotiaana. Hän esiintyi aluksi vaudevillessa laulavana tanssijana ja myöhemmin radiossa, elokuvissa, televisiossa ja Broadwayllä sekä esiintymiskiertueilla Yhdysvaltain armeijan joukkojen mukana.

Hopen elokuvaura alkoi 1930-luvun puolivälissä, ja kaikkiaan Hope esiintyi yli 180 elokuvassa, esimerkiksi *The Big Broadcast* (1938), *Kummitusyö* (1939) ja *Valkonaama* (1948). 1940-luku oli hänen elokuvauransa kulta-aikaa. Hän sai neljä Oscar-kunniapalkintoa vuosina 1941−1966 ja useita muita tunnustuspalkintoja. Hänestä tuli hyvätuloinen viihdyttäjä. Valtavan suositut *road moviet* Bing Crosbyn ja Dorothy Lamourin kanssa aloitettiin 1940.

Sadan vuoden iän saavuttanut Hope kuoli keuhkokuumeeseen kotonaan Toluca Lakessa.

Lähteet
-------

* "In memoriam: Bob Hope", *Mitä missä milloin 2004*, s. 365.

### Viitteet

1. 1 2  Seppo Zetterberg (toim. suomalainen laitos): *Muutosten vuosisata 4*, s. 261. Alkuteos: Power, Wealth & Powerty, The Family, Science, The Arts, Passing Parade. WSOY, 1994. ISBN 951-0-18421-7.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bob Hope**.
* Bob Hopen viralliset verkkosivut
* Bob Hope Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Bob Hopen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa[vanhentunut linkki]

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* NARA
* SNAC
	+ 2
* IdRef

 |

 |
**Ust-Karsk** (ven. Усть-Карск) on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Sretenskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Šilkaan laskevan Karajoen suussa 123 kilometriä Sretenskistä koilliseen. Asukkaita on 2 000 henkeä (vuonna 2009).

Ust-Karsk on syntynyt vuonna 1838 löydetyn Karajoen kultaesiintymän hyödyntämisen yhteydessä. 1800-luvulla seudulla sijaitsi Karan pakkotyövankila. Vuosina 1926–1959 paikkakunta oli Ust-Karskin piirin keskus. Vuonna 1934 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Nykyään kullankaivuuta harjoittaa OAO Priisk Ust-Kara. Taajamassa on poliittisten vankien muistomerki. Šilkan rannalla on laivalaituri. Ust-Karskiin johtava maantie on rakenteilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 24.12.2009. (venäjäksi)
2. ↑  Entsiklopedija Zabaikalja: Ust-Karsk *encycl.chita.ru*. Viitattu 20.12.2009. (venäjäksi)
Ben Barnicoat Spa-Francorchampsin radalla vuonna 2014.
**Ben Barnicoat** (s. 20. joulukuuta 1996 Chesterfield) on brittiläinen kilpa-autoilija. 

Barnicoat aloitti uransa karting-sarjoissa vuonna 2007 voittaen WTP Cadet Open ja Motors TV Cadet Karting -luokkien mestaruudet. Vuonna 2014 Barnicoat aloitti formulauransa Protyre Formula Renault Autumn Cup -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden. Vuonna 2014 hän kilpaili Formula Renault NEC -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden. Samana vuonna hän ajoi Eurocup Formula Renault -sarjassa vierailevana kuljettajana. Vuonna 2015 Barnicoat ajoi täyden kauden Eurocup -sarjassa. Hän saavutti kolme voittoa ja kaksi paalupaikkaa sijoittuen sarjan neljänneksi. Vuonna 2016 Barnicoat kilpailee Euroopan Formula 3 -sarjassa.

Barnicoat on kuulunut vuodesta 2010 lähtien McLarenin nuorten kuljettajien ohjelmaan, jonka kautta F1-kuljettajiksi ovat onnistuneet nousemaan muun muassa Lewis Hamilton ja Kevin Magnussen.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 2.11.2014.
Jean de Mintagun linnan rauniot Marcoussis’n kaupungissa

**Marcoussis**| Perustiedot |
| --- |
| Valtio: |  Ranska |
| Région: | Île-de-France |
| Departementti: | Essonne |
| Pinta-ala: | 16,80 km² |
| Asukasluku: | 7 647 (2006) |
| Asukastiheys: | 455,2 as./km² |
| Alueen matalin paikka: | 67 m |
| Alueen korkein paikka: | 172 m |
| Kaupunginjohtaja: | Olivier Thomas  2001–2008 |
| Kotisivu: |  |
|
|

**Marcoussis** on ranskalainen kaupunkikunta, joka sijaitsee Essonnen departementissa ja siten myös Île-de-Francen hallintoalueella.

Kunta oli keskittynyt aina 1960-luvulle saakka vihannesten viljelemiseen. Kunta toimitti Pariisin halleille niin tomaatteja kuin vadelmiakin sekä muita puutarhatuotteita. Vuodesta 1894 aina vuoteen 1938 juna, joka ajoi Pariisin ja Arpajonin välillä, toimitti kunnan vihannekset ennen kello neljää Pariisin kaupungin kulutuksen tarpeisiin.

Historia
--------

Kaupungin alueella on merkkejä hyvin varhaisesta asutuksesta, erityisesti tällainen paikka sijaitsee alueen eteläisen laakson eräällä mäellä, jossa on kaivettu esiin kiviesineiden valmistamo. Kuitenkin kylä kehittyi voimakkaasti vasta kun Saint Wandrillen vaatimattoman luostarin ympärille. Tämä luostari oli samannimisen normandialaisluostarin sivuluostari. Vuonna 854 eräässä Kaarle Kaljupään antamassa asiakirjassa mainitaan Marcoussis. Alussa ei toki ole kyse kuin eräänlaisesta viinitarhasta, joka on Butin alainen ja lähellä Arpajon kaupunkia. Kun munkit menettivät Bution luostarin niin ne siirtyivät Marcoussis’n 1100-luvun alkupuolella.

Kuitenkin arkistoiden puuttuminen estää mahdollisuuden tarkempaan kuvaukseen tuon aikakauden luostarista. Tiedetään vain se, että vuonna 1296 oli luostarissa vain yksi ainut munkki, kun kylässä oli kuitenkin noin 120 asukasta. Kuitenkin 1400-luvulla uudet munkit saapuivat ottamaan raunioituneen luostarin haltuunsa.

Neitsut Marian patsas Marcoussis’n Madelainen kirkossa
Marcoussis’n historiaan liittyy myös Ranskan kuninkaan Kaarle VI Mielipuolen valtiovarainministerin Jean de Montagun henkilö. Hän rakennutti paikkakunnalle linnan, josta on jäljellä vain perustuksen rauniot ja eräs torni. Myös Kaarle VI sedällä Berryn herttualla on pieni roolinsa kaupungin historiassa, sillä hän lahjoitti luostarin kirkolle marmorisen Netsyt Marian patsaan, tämä oli ehkä lukusista kuninkaallisten alueelle tekemistämetsästysretkistä.

Lähteet
-------

1. ↑  Résultats du recensement de la population 2006 Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 1. elokuuta 2009. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Marcoussis**.
* Kaupungin viralliset sivut
* de la Baume Pluvinel perheen sivusto, he olivat viimeisia Montagoun linnan omistajia (Arkistoitu – Internet Archive)
* Jokunen valokuva Bineau karnevaalista vuonna 2007 (Arkistoitu – Internet Archive)
Amslift Iso-Heikkilän Ruissalontiellä Turussa.
**Cibes Lift** ['siːbes] on ruotsalainen hissien valmistaja, joka on erikoistunut pienten tilojen kevythisseihin ja on sillä alalla Euroopan suurimpia. Vuonna 1947 perustettu Cibes toimii 14 maassa. Henkilöstöä sillä on nelisensataa ja liikevaihtoa noin 100 miljoonaa euroa vuodessa.

Loppuvuodesta 2018 Cibesin suomalainen tytäryhtiö Cibes Hissit Oy (vuoteen 2013 Hissipörssi) osti turkulaisen jälkiasennettaviin hisseihin erikoistuneen Amslift Oy:n koko osakekannan sen perustajilta Juha Kivirannalta ja Paavo Lammelalta. Molemmat yritykset jatkavat omilla nimillään, ja Kiviranta nimitettiin molempien toimitusjohtajaksi. Cibes Hissit Oy:n toimitusjohtaja Pekka Pippuri siirtyi molempien yhtiöiden myyntijohtajaksi. Amslift on saanut alkunsa puoliksi ruotsalaisomisteisena Amslerina, jonka Kiviranta ja Lammela ostivat vuonna 1997 kokonaan itselleen.

Historiaa
---------

Cibes Lift sai alkunsa vuonna 1947, kun ruotsalainen hissien kehittäjä Bertil Svedberg perusti yrityksen valmistamaan tavarahissejä. 1960-luvun keskivaiheilla yritys laajeni asuinrakennusten henkilöhisseihin. 1980-luvun loppuun asti Cibes toimi pelkästään Ruotsin markkinoilla, kunnes 1990-luvun mittaan se laajeni toimimaan ensin Suomessa ja Norjassa ja sitten tytäryhtiöiden kautta yhteensä yhdeksässä Euroopan maassa. Vuonna 2012 yrityksen tuotantolaitokset ja pääkonttori siirrettiin Järbosta Gävleen. Cibesin hissejä on myyty noin 50 maahan.

Lähteet
-------

1. ↑  Cibes hissiratkaisut Cibes Lift Group.  Arkistoitu 25.11.2018. Viitattu 24.11.2018.
2. 1 2 3 4 5 6  Turkulainen hissiyhtiö Amslift ja hyvinkääläinen Cibes Hissit yhdistävät voimansa *Aamuset*.  2.11.2018.  Arkistoitu 25.11.2018. Viitattu 24.11.2018.
3. ↑  Tuhansien hissien työmaa.  *Sähköinfo*, 1/2009, s. 6–7. Artikkelin verkkoversio.
4. ↑  Historia Cibes Lift Group.  Arkistoitu 5.12.2019.
**Mummokulta** on Marko Tapion satiirinen rikosromaani vuodelta 1969.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Romaanin tapahtumat sijoittuvat Jyväskylään ja sen lähialueille. Teoksen päähenkilö on Helsingissä asuva, kaksikymppinen lääketieteen lisensiaatti, joka työskentelee patologina ja selvittää rikostapausta rikospoliisin apuna.

Nuori jyväskyläläinen tyttö vahtii isoäitiään, joka tulee tämän mukana teinihippoihin. Mummo kokee luonnollisen kuoleman kotibileissä. Nuoret päättävät siirtää mummon takaisin tytön asuntoon. He käärivät ruumiin mattoon ja siirtävät sen auton kattotelineessä tytön kotitalolle. Auto ja mummo kuitenkin varastetaan, mistä käynnistyy takaa-ajo, jonka aikana murhataan kaksi nuorta naista ja kolme miestä hukkuu.

Helsinkiläinen patologi on lähdössä Lapin-lomalle ja hänet määrätään menomatkalla suorittamaan vanhukselle ruumiinavaus. Jyväskylässä hänelle selviää, että mummo on kadonnut. Mies alkaa avustaa rikospoliisia tapauksen selvittämisessä. Hän on aiemmin työskennellyt Keski-Suomen Iltalehden toimittajana ja käy tutkinnan aikana vuotamassa tietoja tapauksesta vanhalle työnantajalleen. Patologin matkansa varrella kohtaamat sattumukset alkavat yhdistyä hänen mielessään juttuun ja johtavat lopulta sen ratkeamiseen.

Romaanin kirjoittamisen aikaan kirjailija Marko Tapio oli jo pahasti alkoholisoitunut, mikä välittyy teoksen lukuisista juopottelukohtauksista. 

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Lähteet
-------

Tapio, Marko: *Mummokulta*. 3. painos. Porvoo, Helsinki: WSOY, 1969. 

### Viitteet

1. ↑  Tapio 1969, eri kohdin.
**Mummun sappaassa soi fox** on Sirkku Peltolan kirjoittama näytelmä, joka sai ensi-iltansa vuonna 2001 Teatteri Jurkassa. Seuraavana vuonna se esitettin menestyksekkäästi Tampereen Työväen Teatterissa, ja Peltolalle myönnettiin Näytelmäkirjailijaliiton Lea-palkinto. Näytelmä on sittemmin ollut ohjelmistossa muun muassa paikoissa kuten Tampereen Komediateatteri, Savonlinnan Teatteri, Naantalin Teatteri, Teatteri Vantaa ja Nuu-Teatteri.

Kriitikoiden mietteitä
----------------------

*Näytelmästä on kirjoitettu muun muassa seuraavasti;*

- "Se on kuvaelma välinpitämättömyydestä ja muka-välittämisestä.Peltola avaa näkymän hyvän perheen pahoinvointiin".

- "Näytelmä on surumielinen ja koskettava komedia tämän päivän suomalaisesta perheestä: tavallisen perheen yrityksistä ymmärtää itseään ja perheenjäseniään".

- "Se kertoo siitä, miten helposti katsomme ohi, kävelemme ohi ja puhumme ohi juuri silloin, kun käsissä on ongelma, jota olisi uskallettava katsoa silmiin. Se pakottaa ainakin jokaisen perillisiä omassa elämässään saaneen katsojan miettimään omia kasvatusalan saavutuksiaan. Siksi jokaisessa *MSSF:n* kirvoittamassa naurussa on säälin, surun ja ahdistuksen sivumaku mukana."

*- Mummun saappaassa soi fox* lienee jo tietynlainen klassikko jota tullaan esittämään Suomen teattereissa vielä vuosikymmeniä. Ja täysin ansaitusti. Tarina on hyvä kuvaus siitä, kuinka ollaan paikalla olematta kuitenkaan läsnä. Myös yleisön kannattaa olla läsnä ja kuunnella myös mitä vuorosanojen rivien välissä sanotaan. Ehkä siitä voi oppia jotain."

Lähteet
-------

1. ↑  Katariina Fleming: Teatteriarvio: Sirkku Peltolan vierailu Komediateatterissa on täysosuma  2020. Tamperelainen. Viitattu 4.4.2022.
2. 1 2  Suomen Hevonen - näytelmä - ISBN: 952-5601-03-X
3. ↑  Mummun saappassa soi fox *savonlinnanteatteri.fi*. Viitattu 4.4.2022.
4. ↑  Mummun saappaassa soi fox *naantali.fi*. Viitattu 4.4.2022.
5. ↑  Mummun saappaassa soi fox *teatterimatka.fi*. Viitattu 4.4.2022.
6. ↑  Mummun saappaassa soi fox *nuuteatteri.net*. Viitattu 4.4.2022.
7. ↑  Mummun saappaassa soi fox *goodreads.com*. Viitattu 4.4.2022.
8. ↑  Matti Mörttinen: Miia Selin kasvaa hienosti tyttärestä äidiksi Sirkku Peltolan näytelmässä Mummun saappaassa soi fox  2020. Kulttuuritoimitus. Viitattu 4.4.2022.
9. ↑  Mummun saappaassa soi fox *ainaeturivissa.com*.  2020. Viitattu 4.4.2022.
**Ylä-Pieksä** on kaksialtainen humusjärvi Kuopion koillisosassa Pohjois-Savon maakunnassa. Sen pinta-ala on 3,5 neliökilometriä. Etäisyys Kuopion keskustasta on 29 kilometriä koilliseen.

Maantiede
---------

Ylä-Pieksän pituus kaakosta luoteeseen on 6,8 kilometriä. Järvi muodostuu kaakkoisesta ja luoteisesta altaasta, joita yhdistää noin 2,5 kilometriä pitkä Rakkineensalmi. Kaakkoisen altaan nimi on Pieksänpää, ja se on luoteista allasta pienempi. Luoteinen allas jakautuu Myllyselkään, Levälahteen ja niiden pohjoispuolella sijaitsevaan järvenosaan, joka ulottuu Rakkineensalmen suuntaisena kohti luodetta. Vain runsas kymmenesosa Ylä-Pieksästä on vähintään kuusi metriä syvä ja niin ikään runsas kymmenesosa on enintään metrin syvä. Syvin kohta sijaitsee järven luoteisosassa.

Ylä-Pieksän laajimmat saaret ovat Ahosaari ja Verosaari. Kummankin pinta-ala on noin viisi hehtaaria ja ne sijaitsevat vierekkäin Myllyselän ja Levälahden välissä. Muita nimettyjä saaria ovat Simonsaari Verosaaren pohjoispuolella ja Koirasaari Pieksänpään luoteisosassa. Suuri osa Ylä-Pieksän ranta-alueesta on kulttuurimaisemaa peltoineen. Metsämaata on etenkin Rakkineensalmen ja Pieksänpään etelärannalla.

Ylä-Pieksään laskee Rajapuro kaakosta ja Honkasenjoki etelästä Honkanen-järveltä (94,8 metriä mpy). Honkasta ja Ylä-Pieksää erottaa noin 300 metriä leveä kannas ja Honkasenniemi. Ylä-Pieksään laskee myös Halunanjoki luoteesta Haluna-järveltä (136,6 metriä mpy). Ylä-Pieksän luusua sijaitsee Myllyselän lounaisrannalla, josta alkaa etelään Suuri-Pieksään (85,8 metriä mpy) virtaava Pieksänjoki. Ylä-Pieksän ja Suuri-Pieksän välinen etäisyys on noin puolitoista kilometriä.

Ylä-Pieksän vesitilavuus on 11 247 000 kuutiometriä. Järven tila luokiteltiin vuonna 2013 tyydyttäväksi.

Ylä-Pieksä (04.617.1.001) kuuluu Ylä-Pieksän valuma-alueeseen (04.617), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Juurusveden alue (04.61) ja ensimmäinen on Nilsiän reitin valuma-alue (04.6). Ylä-Pieksän valuma-alueeseen kuuluu 15 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajimmat ovat Ylä-Pieksä, Haluna ja Honkanen. Alueen järvistä kuusi on yli kymmenen hehtaarin laajuisia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ylä-Pieksä, vakavesi, Kuopio
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 28.4.2022.
3. 1 2 3  Ylä-Pieksä. Järviwiki. Viitattu 28.4.2022.
4. ↑  Pohjois-Savon, Keski-Suomen ja Kainuun 15 järven vesikasvillisuuden kartoitus, pdf-tiedosto. Viitattu 28.4.2022
5. ↑  Ylä-Pieksän valuma-alue (04.617). Järviwiki. Viitattu 28.4.2022.
Viktor Kulikov
**Viktor Georgijevitš Kulikov** (ven. Ви́ктор Гео́ргиевич Кулико́в, 5. heinäkuuta 1921 – 28. toukokuuta 2013) oli Varsovan liiton joukkojen komentaja 1977–1989 ja Neuvostoliiton marsalkka (14. tammikuuta 1977).

Kulikov palveli toisessa maailmansodassa. Hän komensi Kiovan sotilaspiiriä 1967–1969 ja Neuvostoliiton joukkoja Saksassa 1969–1971. Vuosina 1971–1977 hän oli Neuvostoliiton armeijan pääesikunnassa. Hänet palkittiin Neuvostoliiton sankarin arvonimellä 1981, Leninin palkinnolla 1982 ja Kuuban Playa Girónin kunniamerkillä 2006. Kulikov valittiin Neuvostoliiton kansanedustajain kongressin jäseneksi 1989 ja Venäjän duumaan "Isänmaa – Koko Venäjän" edustajana.

Lähteet
-------

1. ↑  Soviet Marshal Who Led Warsaw Pact Dead at 91 The Moscow Times. Viitattu 29.5.2013. (englanniksi)
2. ↑  Mariscal de la URSS recibe orden Playa Girón Granma.  Arkistoitu 26.5.2012. Viitattu 31.12.2006.
3. ↑  Люди – peoples.ru-sivusto, viitattu 2.6.2013, venäjäksi


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Ylä-Satakunnan musiikkiopisto**ssa järjestetään musiikin perusasteen ja sille rakentuvan musiikkiopistoasteen opetusta. Musiikkiopisto on tarkoitettu pääsääntöisesti kouluikäisille nuorille. Opistossa on myös musiikkileikkikoulu pääsääntöisesti alle kouluikäisille lapsille. Ylä-Satakunnan musiikkiopistolla on toimipisteet Ikaalisissa,Parkanossa ja Kihniössä. Opisto on osa SASKY koulutuskuntayhtymää.

Musiikkiopiston perustasolla opitaan oman instrumentin perustaidot. Musiikkiopistotasolla kehitetään edelleen musiikin perustasolla hankittuja taitoja, musiikin opiskelu edellyttää opiskelijalta sitoutumista ja musiikillista innostusta. Musiikkiopiston oppilaat valitaan pääsykokeilla, joissa testataan niin musikaalisuutta kuin motorisia taitojakin.

Soittimet
---------

Ylä-Satakunnan musiikkiopistossa annetaan opetusta seuraavissa soittimissa:

* Jousisoittimet (viulu, alttoviulu, sello, kontrabasso)
* Puupuhaltimet (poikkihuilu, klarinetti, saksofoni)
* Vaskipuhaltimia (mm. trumpetti, käyrätorvi, pasuuna)
* Piano
* Harmonikka
* Lyömäsoittimet
* Kitara (akustinen kitara, sähkökitara, sähköbasso)

Lisäksi opistolla voi opiskella yksinlaulua (klassinen ja pop)

Aiheesta muualla
----------------

Ylä-Satakunnan musiikkiopisto (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuivalahden keskustaa, vasemmalla nuorisoseurantalo.
**Kuivalahti** on kylä Eurajoella. Kylässä on noin 370 asukasta. Kuivalahdella on kesäteatteri ja noin 20 oppilaan peruskoulu (luokat 1.–6.). Kylässä on enimmillään ollut seitsemän kauppaa, huoltoasema, kolme pankkia ja yli tuhat asukasta, mutta liikerakennukset eivät ole kuitenkaan enää toiminnassa. 

Kuivalahdella on nuorisoseurantalo ja rukoushuone, jossa voi järjestää juhlia tai muita tapahtumia. Kuivalahden kesäteatteri järjestää joka kesä näytelmän.*lähde?* Kesäteatterin menestynein näytelmä on ollut vuonna 2007 esitetty *Kaunissaaren valssi*, joka keräsi 8030 katsojaa.

Kuivalahdella toimi vuosina 1917–1991 Liipolan saha.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tanhuapää, Asko: Kesä kolminkertaistaa Kuivalahden väkimäärän *Satakunnan Viikko*. Viitattu 14.10.2021.
2. ↑  Neva, Tapio: "Pappa sen perusti ja kalalaatikot olivat alkuaikoina päätuote" – Kuivalahden entisestä sahasta jäi muistoksi myrkkyallas, joka halutaan nyt tyhjentää *Satakunnan Kansa*.  14.10.2020. Viitattu 14.10.2021.

Eurajoen kylät

|  |  |
| --- | --- |
| Eurajoen kylät | 
* Auvi
* Hankkila
* Huhta
* Ilavainen
* Irjanne
* Kainu
* Kaukomäki
* Kaukonpieli
* Kirkonkylä
* Koivuniemi
* Kuivalahti
* Köykkä
* Lapijoki
* Lavila
* Linnamaa
* Lutta
* Mullila
* Pappila
* Pihlaus
* Rikantila
* Saari
* Sydänmaa
* Tahkoniemi
* Taipale
* Tarvola
* Vaimala
* Vuojoki
* Väkkärä

 |
| Luvian kylät | 
* Hanninkylä
* Korpi
* Lemlahti
* Luodonkylä
* Löytty
* Mikkola
* Niemenkylä
* Perä
* Sassila
* Sitlahti
* Väipäre

 |
**ARA Isla de los Estados** (runkonumero B-8) oli Argentiinan laivaston 3 900 tonnin kuljetusalus, joka oli alun perin rahtialus *MV Trans-Bética*. Argentiinan laivasto lunasti 10. joulukuuta 1980 aluksen nimeten sen *ARA Isla de los Estadokseksi*. Britannian kuninkaallisen laivaston tyypin 22 fregatti *HMS Alacrity* upotti aluksen 11. toukokuuta 1982 Falklandin sodassa.

Palvelus
--------

*Isla de los Estados* päällikkönään kapteeni Tulio N. Panigadi lähti 28. maaliskuuta Puerto Deseadosta osallistuakseen operaatio Azuliin eli Falklandin miehitykseen. Se saapui Falklandille 4. huhtikuuta. Alus jäi Falklandeille sijoitettujen joukkojen huoltoalukseksi.

Alus oli 8. toukokuuta Puerto Reyssä *ARA Rio Carcarañan* kanssa suojanaan *ARA Yehuin*, *ARA Forrest* sekä *ARA Monsunen*. Saattue joutui 11. toukokuuta ollessaan matkalla Port Howardiin Swan Islandin pohjoispuolella ylläkköön, jossa *Alacrity* ampui viisitoista laukausta 4,5 tuuman pääaseellaan. *Isla de los Estados* räjähti seitsemännen osuman jälkeen, kun rahtina ollut polttoaine syttyi räjäyttäen ammukset. Ainoastaan kaksi mukana olleista kahdestakymmenestäneljästä pelastui viidentoista miehistönjäsenen ja seitsemän sotilaan saadessa surmansa tai kadonneen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Histarmar.com.ar - Isla de los Estados (Arkistoitu – Internet Archive)
**Viktor Lvovitš Kortšnoi** (Ви́ктор Льво́вич Корчно́й; 23. maaliskuuta 1931 Leningrad, Neuvostoliitto – 6. kesäkuuta 2016 Wohlen, Aargau, Sveitsi) oli shakin suurmestari. Häntä pidetään yleisesti vahvimpana pelaajana, josta ei tullut maailmanmestaria. Korkeasta iästään huolimatta hän pelasi aktiivisesti turnauksissa vuoden 2012 lopulle asti.

Kortšnoi voitti Neuvostoliiton shakkimestaruuden neljä kertaa vuosien 1960–1970 välillä. Vuonna 1974 hän pelasi MM-ehdokasottelun Anatoli Karpovia vastaan. Karpov voitti ottelun pistein 12,5–11,5. Tätä voidaan pitää Kortšnoin ensimmäisenä otteluna maailmanmestaruudesta, sillä Bobby Fischerin kieltäydyttyä pelaamasta Karpovista tuli maailmanmestari vuonna 1975 ilman loppuottelua. Vuonna 1976 Kortšnoi loikkasi länteen pelattuaan kansainvälisessä shakkiturnauksessa Amsterdamissa. Sittemmin hän asui Alankomaissa, Länsi-Saksassa ja vuodesta 1978 lähtien Sveitsissä, jota hän edusti. Kortšnoi pelasi maailmanmestaruusottelun Karpovin kanssa 1978. Kuten vuonna 1974, Karpov pääsi kolmen pisteen johtoon mutta Kortšnoi tasoitti tilanteen. Ottelu päättyi niukimmalla erolla voitoin 6–5 Karpovin voittoon. Vuoden 1981 MM-ottelun Karpov voitti vakuuttavammin voitoin 6–2.

Syyskuussa 2006 Kortšnoi voitti senioreiden maailmanmestaruuden.

Vuoden 2012 lopulla Kortšnoi sairastui aivoverenkiertohäiriöön. Hän kuitenkin toipui ja pelasi maaliskuussa 2014 kahden pelin näytösottelun suurmestari Wolfgang Uhlmannia vastaan, voittaen molemmat pelit. Kortšnoi kuoli 85-vuotiaana Wohlenissa Sveitsin Aargaun kantonissa 6. kesäkuuta 2016.

Lähteet
-------

1. ↑  FIDE Chess Profile FIDE. Viitattu 7.2.2013.
2. 1 2  Viktor Korchnoi Dies *Chess-news.ru*.  6.6.2016.  Arkistoitu 9.6.2016. Viitattu 6.6.2016. (englanniksi)
3. 1 2  Friedel, Frederic: Viktor Korchnoi dies at 85  7.6.2016. ChessBase. Viitattu 7.6.2016. (englanniksi)
4. 1 2 3 4 5 6  Doggers, Peter: Viktor Korchnoi, 1931-2016  6.6.2016. chess.com. Viitattu 7.6.2016. (englanniksi)
5. ↑  Viktor Korchnoi wins World Senior Championship  23.09.2006. ChessBase. Viitattu 16.02.2008. (englanniksi)
6. ↑  Korchnoi in a clinic recovering from a stroke  29.12.2012. ChessBase News. Viitattu 21.4.2014.
7. ↑  Mark Crowther: The Week in Chess 1014: Uhlmann vs Korchnoi Match 2014  14.4.2014. The Week in Chess. Viitattu 21.4.2014.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Viktor Kortšnoi**.
* Viktor Kortšnoi ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Viktor Kyrylovytš Ljaško** (ukr. Віктор Кирилович Ляшко; s. 24. huhtikuuta 1980) on ukrainalainen lääkäri ja poliitikko, joka on toiminut Ukrainan terveysministerinä vuodesta 2021 lähtien.

Ljaško syntyi Osovan kylässä Dubrovytsjan piirissä (nykyinen Sarnyn piiri) Rivnen alueella. Hän valmistui lääkäriksi Bohomoletsin kansallisesta lääketieteellisestä yliopistosta vuonna 2003. Vuonna 2015 hän valmistui terveydenhuollon julkishallinnon maisteriksi Ukrainan kansallisesta julkishallintoakatemiasta. Vuosina 2003–2010 hän työskenteli Ukrainan valtiollisen terveyspalvelun palveluksessa Kiovan alueella. Vuosina 2010–2013 hän toimi Ukrainan terveysministeriön pääasiantuntijana ja myöhemmin valtiollisen terveyspalvelun johtajana. Vuosina 2013–2014 hän toimi valtiollisen terveyspalvelun Kiovan alueen laboratoriokeskuksen johtajana. Vuosina 2014–2018 hän toimi Infektsijnyi kontrol v Ukrajini -järjestön (’tartuntatautien hallinta Ukrainassa’) johtajana. Vuosina 2015–2018 hän toimi Yhdysvaltain kehitysyhteistyöviraston HIV-palvelujen uudistamiseen keskittyvän projektin konsulttina. Vuosina 2018–2019 hän toimi Ukrainan terveysministeriön kansanterveyskeskuksen varajohtajana. Vuonna 2019 hänet nimitettiin varaterveysministeriksi ja toukokuussa 2021 terveysministeriksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Ляшко Віктор Кирилович *kmu.gov.ua*.  Arkistoitu 22.2.2023. Viitattu 22.2.2023. (ukrainaksi)
2. ↑  Ляшко Віктор Кирилович *LB.ua*.  Arkistoitu 22.2.2023. Viitattu 22.2.2023. (ukrainaksi)
**Pepperdine University** on Kalifornian Malibussa sijaitseva yksityinen yliopisto. Yliopisto noudattaa Churches of Christ -liikkeen oppeja ja vaatii opiskelijoitaan osallistumaan kristilliseen toimintaan ja teologisiin kursseihin. Vuonna 2016 *U.S. News & World Report* -⁠lehden rankingissä se sijoitettiin 50. parhaaksi yhdysvaltalais­yliopistoksi. Pepperdinessä opiskelee noin 7 600 opiskelijaa.

Malibun kampus sijaitsee noin tunnin ajomatkan päässä Los Angelesistä. Sen ohella Pepperdine tarjoaa graduate-tason kursseja Los Angelesissä, Irvinessa, Santa Clarassa, Encinossa ja Westlake Villagessa. Yliopistolla on toimipisteet myös liittovaltion pääkaupungissa Washingtonissa sekä Saksassa, Britanniassa, Italiassa, Sveitsissä ja Argentiinassa.

Pepperdinen opiskelijoiden suosituimpia pääaineita ovat liiketaloustieteet, erityisesti johtaminen ja markkinointi, sekä yhteiskuntatieteet ja psykologia. Lukuvuoden opinnot Pepperdinessä maksavat noin 50 000 dollaria. Vuonna 2016 *Times Higher Education* sijoitti Pepperdinen USA:n yliopistoista sijalle 114.

Yliopiston urheilujoukkueet tunnetaan nimellä Pepperdine Waves. Yliopisto on menestynyt erityisesti lentopallossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  National Universities Rankings (Arkistoitu – Internet Archive), *U.S. News & World Report* 2016. Viitattu 12.10.2016.
2. ↑  Pepperdine University, The World University Rankings, *Times Higher Education* 2016. Viitattu 13.10.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pepperdine University** Wikimedia Commonsissa
**Peploforos** tai *Peplos-kore* (m.kreik. Πεπλοφόρος, "Peploksenkantaja") (*Akropolis Kore 679*) on peplokseen pukeutunutta neitoa esittävä antiikin kreikkalainen kore-veistos, joka on löydetty Ateenan Akropoliilta. Se on tehty arkaaisella kaudella noin vuonna 530–525 eaa. Nykyisin veistos on sijoitettu Akropolis-museoon. Samaa nimitystä voidaan käyttää myös yleisemmin samantyyppisistä teoksista.

Kaksi vaihtoehtoista ennallistusta Peploforoksesta.
Peploforos esittää kore-veistoksille tyypillistä nuorta naista, jonka khitonin päälle on puettu peplos. Se on ollut Akropoliin muiden kore-veistosten tavoin omistettu Athene-jumalattarelle. Akropoliin Peploforoksen asu on vanhakantaisempi kuin monilla muilla saman ajan kore-veistoksilla. On mahdollista, että kyseessä on tavallisen neidon sijasta Artemis-jumalatar, jolla on ollut käsissään jousi. Veistos on tehty paroslaisesta marmorista ja valmistettu Attikassa. Se on alun perin ollut maalattu. Väreistä on tehty useita vaihtoehtoisia ennallistuksia. Veistoksen korkeus on noin 1,18 metriä ja se on säilynyt nykyaikaan lähes kokonaisena, sillä ainoastaan aivan sen alaosa puuttuu.

Kore löydettiin Erekhtheionin länsipuolelta Akropoliin arkeologisten kaivausten yhteydessä vuonna 1886.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Korai of the Acropolis The Acropolis Museum.  Arkistoitu 30.6.2019. Viitattu 30.8.2016.
2. 1 2 3 4  Athens, Acropolis 679 (Sculpture) *Perseus*. Viitattu 30.8.2016.
3. ↑  Archaic Colors The Acropolis Museum.  Arkistoitu 13.9.2016. Viitattu 30.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Peploforos** Wikimedia Commonsissa

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Peploforos-tyyppi** Wikimedia Commonsissa
***Plandemic*** on dokumentin kaltaiseksi tehty salaliittoteoreettinen 26-minuuttinen elokuva, jonka julkaisi internetissä sen tehnyt Mikki Willis 4. toukokuuta 2020.

*Plandemic*-elokuvassa Willis haastattelee entistä molekyylibiologi Judy Mikovitsia, joka väittää, että koronaviruspandemiaa käytetään muiden muassa Bill Gatesin ja Anthony Faucin vallan ja ansioiden kasvattamiseen. Haastattelussa uusi koronavirus esitetään ihmisten kehittämänä. Haastatellun Mikovitsin tieteellinen ura kriisiytyi, kun hän vuonna 2009 julkaisi *Science*-lehdessä kirjoituksen, jossa kroonista väsymysoireyhtymää väitettiin viruksen vaikutuksen aiheuttamaksi. Väitteet eivät kestäneet tarkastelua, joten julkaisu vedettiin pois; kiistat Mikovitsin ja hänen työnantajansa, yksityisen laboratorion välillä johtivat vuonna 2012 Mikovitsin pidätykseen oikeuden pakoilusta syytettynä. Rikossyytteet hylättiin myöhemmin, mutta Mikovits alkoi jatkossa esiintyä tiedeyhteisön laajamittaisen korruption uhrina. Hän on pitänyt rokotevastaisille ystävällisiä autismikonferensseja, joissa on esitetty perusteettomia teorioita autismin synnystä.

*Plandemic* levisi erittäin nopeasti sosiaalisen median palveluissa ja sai pian yli kahdeksan miljoonaa katselukertaa. Youtube ja Facebook poistivat videon 6. toukokuuta 2020, mutta video jäi kiertämään rokotevastaisten ja monenlaisten salaliittoteoreetikoiden keskuudessa. 18. elokuuta 2020 julkaistiin *Plandemicin* jatko-osana elokuva *Plandemic: Indoctornation*. Sitä markkinoitiin etukäteen voimakkaasti, mutta sen vaikutus jäi vähäisemmäksi kuin alkuperäisen videon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Why It’s Important To Push Back On ‘Plandemic’—And How To Do It Forbes
2. 1 2 3 4  Meet the Ojai dad who made the most notorious piece of coronavirus disinformation yet Los Angeles Times
3. 1 2  Plandemic: how the debunked movie by discredited researcher Judy Mikovits went viral The Guardian
4. ↑  New ‘Plandemic’ film promotes coronavirus conspiracy theory AFP Fact Check
**Planckin varaus** on sähkövarauksen yksikkö, jota merkitään {\displaystyle q\_{\mathrm {P} }}. Planckin varaus on 

{\displaystyle q\_{\mathrm {P} }={\sqrt {4\pi \epsilon \_{0}\hbar c}}={\sqrt {2ch\epsilon \_{0}}}={\frac {e}{\sqrt {\alpha }}}}
missä: 

{\displaystyle \epsilon \_{0}\ } on tyhjiön permittiivisyys,
\hbar \  on Diracin vakio eli Planckin vakio jaettuna 2π,
{\displaystyle c\ } on valonnopeus tyhjiössä,
{\displaystyle h\ } on Planckin vakio,
{\displaystyle e\ } on alkeisvaraus,
{\displaystyle \alpha \ } on hienorakennevakio.
Sen arvo SI-yksiköissä on:

{\displaystyle q\_{\mathrm {P} }\ } = 1,875 546 037 78(14) × 10−18 C.
Planckin varaus on noin 11,706 kertainen elektronin varaukseen nähden.

Planckin yksiköt

|  |  |
| --- | --- |
| Planckin perusyksiköt: | Planckin aika | 
Planckin pituus | 
Planckin massa | 
Planckin varaus | 
Planckin lämpötila |
| Planckin johdetut yksiköt: | Planckin energia | 
Planckin voima | 
Planckin teho | 
Planckin tiheys | 
Planckin pinta-ala | 
Planckin tilavuus | 
Planckin kulmataajuus | 
Planckin paine | 
Planckin sähkövirta | 
Planckin jännite | 
Planckin impedanssi | 
Planckin liikemäärä |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Planck charge
NASA Apollo 17 Lunar Roving Vehicle **Planeettatutkimus** (myös **planeettakuntatutkimus**, **aurinkokuntatutkimus** tai **planetologia,** engl. *planetary science*) tutkii oman aurinkokuntamme planeettoja, niiden kuita sekä pienempiä aurinkokunnan kappaleita kuten kääpiöplaneettoja, asteroideja, komeettoja ja meteoroideja. Yksi tärkeimmistä kysymyksistä on se, kuinka aurinkokunnat ja niissä olevat kappaleet muodostuvat. Tieteenalan suuriin kysymyksiin kuuluvat muun muassa myös aurinkokuntien ja sen sisältämien kohteiden elinkaari, niiden fysikaaliset ja dynaamiset ominaisuudet, yleisyys maailmankaikkeudessa sekä astrobiologian keskeinen aihe: elämän synty ja kehittyminen planeetoilla. Eksoplaneettoja käsitellään alan suurimmissa konferensseissa.

Tutkimuksen osa-alueet
----------------------

Planeettatutkimus on huomattavan poikkitieteellinen tutkimusala, joka yhdistelee tähtitiedettä, planetaarista geologiaa, astrokemiaa ja ilmakehätieteitä (esim. hydrologia). Lisäksi aihetta sivuavat avaruusfysiikka, joka tutkii Auringon vaikutuksia Maan lähiavaruuteen, sekä astrobiologia. Tutkimukseen kuuluu sekä teoreettista että havaitsevaa työtä. Teoreettinen työ on pääasiallisesti tietokoneella tehtävää matemaattista mallinnusta. Havaitseva työ sisältää avaruusluotainten ja maanpäällisten tutkimuslaitosten tekemät havainnot ja niiden käsittelyn. Maanpäällisten havaintojen puolesta eniten havaitaan asteroideja.

Ammattilaistoiminta
-------------------

### Julkaisut

* *Geochimica et Cosmochimica Acta*
* *Icarus*
* *Journal of Geophysical Research*
* *Meteoritics and Planetary Science*
* *Planetary and Space Science.*

### Kokoukset

* Division for Planetary Sciences (DPS): Yhdysvaltain tähtitieteellisen seuran AAS:n planeettatutkimusjaoston kokous, vuosittain loka-marraskuussa.
* Lunar and Planetary Science Conference (LPSC): Lunar and Planetary Instituten järjestämä kokous, vuosittain maaliskuussa.
* European Planetary Science Conference (EPSC): Euroopan merkittävin planeettatutkimuskokous, vuosittain syyskuussa.
* American Geophysical Union (AGU): Yhdysvaltain geofysikaalisen seuran kokous, vuosittain joulukuussa San Franciscossa.
* European Geophysical Union (EGU): Euroopan geofysikaalisen seuran kokous, vuosittain huhtikuussa Wienissä.
* Meteoritical Society Annual Meeting (MetSoc): Kansainvälisen Meteoriittitutkimusseuran kokous, heinä-syyskuussa vuorovuosin Euroopassa ja Yhdysvalloissa.
* Planetary Defence Conference (PDC): Kansainvälisen astronautiikkajärjestön (IAA) kokous, kahden vuoden välein huhtikuussa.
* Asteroids, Comets, Meteors (ACM): kolmen vuoden välein järjestettävä kokous. Järjestävä taho, maa ja ajankohta vaihtelevat.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Planeettatutkimus**.
* Nasa.gov: Planetary Missions (englanniksi)
* The Planetary Society (englanniksi)