recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hippokoon** (m.kreik. Ἱπποκόων) oli kreikkalaisessa mytologiassa Spartan kuninkaan Oibaloksen ja najadi Batian poika.[1] Hänen isänsä kuoltua hänen veljestään Tyndareuksesta tuli kuningas. Hippokoon kaappasi poikiensa avustamana vallan – näitä oli joko kaksitoista[2] tai kaksikymmentä[3] – ja ajoi Tyndareuksen ja Ikarioksen maasta.[2][4]

Herakles kuitenkin hyökkäsi Spartaan, tappoi Hippokoonin ja kymmenen tämän pojista[5] ja nosti Tyndareuksen takaisin kuninkaaksi.

On esitetty erilaisia käsityksiä siitä, miksi Herakles vihasi Hippokoonin sukua. Pausanias kertoo vihanpidon saaneen alkunsa siitä, että kun Herakles oli hulluudenpuuskassa surmannut Ifitoksen ja saapui Spartaan puhdistautumaan synneistään, Hippokoon kieltäytyi tätä tekemästä. Apollodoros puolestaan kertoo syyksi sen, että Hippokoon taisteli Neleuksen puolella — Gaius Iulius Hyginus ilmeisen erheellisesti väittää Neleuksen olleen Hippokoonin poika.[6][7] Hyginus myös toistaa Pausaniaan esittämät tapahtumat mutta mainitsee ne Neleuksen teoiksi.[8] Molemmat ovat kuitenkin yhtä mieltä siitä, että tilanne kärjistyi, kun Hippokoonin pojat olivat nuijineet Oionoksen hengiltä, koska tämä oli heittänyt kivellä heidän koiraansa.[7][9]

Lähteet
-------

1. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.10.4 (engl. käännös).
2. 1 2  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.10.5 (engl. käännös).
3. ↑  Diodoros Sisilialainen: *Bibliotheka historika* 4.33.5 (engl.käännös).
4. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 3.1.4 (engl. käännös).
5. ↑  Diodoros Sisilialainen: *Bibliotheka historika* 4.33.6 (engl.käännös).
6. ↑  Hyginus: *Fabulae* x (engl. käännös).
7. 1 2  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.7.3 (engl. käännös).
8. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.6.2 (engl. käännös).
9. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 3.15.3 (engl. käännös).
Yhtiön tavaramerkki vuodelta 1915.
**Caesar Film** oli Roomassa vuonna 1914 perustettu italialainen elokuvien tuotanto- ja jakeluyhtiö.

Yhtiö sai alkunsa kolmen elokuva-alan yrittäjän, Gualtiero Giominin, Augusto Panellan ja Giuseppe Barattolon yhteenliittymästä vuonna 1913. Seuraavana vuonna se joutui kokonaan Barattolon haltuun ja sai nimen Caesar Film. Yhtiön päätähti oli Francesca Bertini, jolle sittemmin perustettiin oma tuotantonimike Bertini Film. Ohjaajina työskentelivät muun muassa Emilio Ghione, Gustavo Serena, Camillo De Riso, Roberto Roberti, Arrigo Frusta, Giuseppe De Liguoro, Alfredo De Antoni ja Edoardo Bencivenga. Caesar Film oli ensimmäisen maailmansodan aikana yksi Italian menestyksekkäimmistä elokuvayhtiöistä, joka tuotti noin 80 elokuvaa. Vuonna 1918 se joutui taloudellisiin vaikeuksiin ja liittyi seuraavana vuonna Unione cinematografica italianaan. UCI:n kaaduttua yhtiön tuotanto lakkasi 1920-luvun kuluessa.

Caesar Film aloitti toimintansa uudelleen vuonna 1931. Sen ensimmäinen äänielokuva oli Amleto Palermin ohjaama *La vecchia signora*. Caesarin oma tuotanto jäi vähäiseksi, mutta Cinesin tulipalon jälkeen vuonna 1935 sen studiolla ryhdyttiin tekemään muiden yhtiöiden elokuvia. Vuonna 1938 tuotantolaitos siirtyi Scalera Filmin ja myöhemmin Titanuksen haltuun. Se purettiin vuonna 1967.

Elokuvia
--------

* *Assunta Spina*, 1915
* *Diana l’affascinatrice*, 1915
* *Fedora*, 1916
* *Clemenceau-juttu*, 1917
* *Mariute*, 1918

Aiheesta muualla
----------------

* Caesar Film Internet Movie Databasessa (englanniksi)
**Caerphillyn linna** on keskiaikainen linna, jonka rakensi Caerphillyyn Gilbert de Clare 1200-luvulla torjumaan walesilaisprinssi Llywelyn ap Gruffuddin uhkaa. Linna sijaitsee saarella, jota ympäröivät tekojärvet. Sen umpipihan jokaisessa kulmassa on pyöreät tornit ja pääportit ovat länsi- ja itäpuolella. Maailmansotien välisenä aikana se korjattiin perusteellisesti. Se on Walesin suurin ja Britannian toiseksi suurin linna.

Nykyisin olemassa olevan linnan rakentaminen alkoi vuonna 1271, vuonna 1268 aloitetun rakennuksen tuhosi Llywelyn ap Gruffudd.

Arkkitehtuuri
-------------

A: Länsiportti, B: Eteläjärvi, C: Suuri sali, D: Sisäpiha, E: Keskipiha, F: Pohjoistörmä, G: Pohjoisjärvi, H: Itäportti, I:, Eteläportti, J: Eteläinen patovalli, K: Mylly, L: Feltonin torni M: Itäinen vallihauta, N: Ulompi pääportti, O: Pohjoinen patovalli, P: Pohjoisportti
Suorakulmaisia sisintä ja keskistä alueita ympäröivät vallihaudat. Kaksikerroksinen itäinen porttihuone on sisäpihan pääsisäänkäynti ja linnoituksen vahvimmin puolustettu osa, nykytilassa se on raunioina.

Lähteet
-------

* Brown, Reginald Allen: *Allen Brown's English Castles*. Boydell Press, 1976. ISBN 1843830698. Google books (viitattu 9.1.2016). (englanniksi)
* Hull, Lise: *Understanding the Castle Ruins of England and Wales: How to Interpret the History and Meaning of Masonry and Earthworks*. McFarland, 2009. ISBN 0786452765. Google books (viitattu 6.1.2016). (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Caerphilly Castle *Gatehouse*. Viitattu 6.1.2016. (englanniksi)
2. ↑  Hull, s. 73
3. ↑  Brown, s. 78

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Caerphillyn linna** Wikimedia Commonsissa
**RFA Olmeda** (viirinumero A124) oli Royal Fleet Auxiliaryn Ol-luokan tankkeri.

Valmistus
---------

Alus tilattiin 4. helmikuuta 1963 Swan Hunterilta Wallsendistä Tyne and Wearista, missä köli laskettiin 27. elokuuta 1963 telakkanumerolla 2004. Alus laskettiin vesille 19. marraskuuta 1964 nimettynä *RFA Oleanderiksi* ja otettiin palvelukseen 18. lokakuuta 1965.

Palvelus
--------

*Oleanderin* hyväksyntäkokeet saatiin päätökseen 18. lokakuuta 1965 ja se lähti Tyne-joelta Portsmouthiin 23. lokakuuta. Alus nimettiin 4. joulukuuta 1967 uudelleen *Olmedaksi, jottei se sekaantuisi Leander-luokan nimikkoalukseen* HMS Leanderiin*. Se oli eräs ensimmäisistä aluksista, jotka Britannian kuninkaallinen laivasto lähetti Etelä-Atlantille Argentiinan vallattua 1982 Falklandinsaaret. Alus otti varsinaisten sotatoimien jo päätyttyä osaa operaatio Keyholeen, jossa takaisin vallattiin Thule.*

Persianlahden sodassa alus ei palvellut 1991 sisaralustensa tavoin Persianlahdella, vaan se tuli Välimerellä *HMS Ark Royalin* ympärille koottua laivasto-osastoa ja tankkasi Persianlahdelle matkaavia aluksia.

Alus poistettiin palveluksesta tammikuussa 1994, jonka jälkeen se ankkuroitiin Portsmouthiin. Alus myytiin intialaiselle romuttamolle, joka nimesi siirtoa varten aluksen 5. heinäkuuta 1994 *MV Niaxcoksi*. Se saapui 17. elokuuta romutettavaksi Alangiin.

Lähteet
-------

* Puddefoot, Geoff: *The Fouth Force The Untold Story of the Royal Fleet Auxiliary since 1945*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2009. ISBN 978-1-84832-046-8. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Puddefoot, Geoff s. 194
2. 1 2 3  Puddefoot, Geoff s. 195
**John Fredric Daniell** (12. maaliskuuta 1790 Lontoo – 13. maaliskuuta 1845 Lontoo) oli englantilainen kemisti ja fyysikko.

Elämä
-----

Daniell syntyi Lontoossa 12. maaliskuuta 1790. Vuonna 1831 hänestä tuli ensimmäinen kemian professori vastaperustetussa King's Collegessa Lontoossa. Hänet tunnetaan parhaiten hänen keksimästään Daniellin parista (1836), jota käytettiin laajalti lennättimissä ja muihin tarkoituksiin. Hän keksi myös hänen nimellään tunnetun kastepistemittarin (1820) ja lämpömittarin (1830), ja vuonna 1830 hän pystytti Royal Societyn saliin vesibarometrin, jolla hän teki lukuisia havaintoja. Hänen kehittämänsä menetelmä valokaasun valmistamiseksi tärpätistä ja hartsista oli jonkin aikaa käytössä New Yorkissa.

Daniellin julkaisuihin kuuluvat *Meteorological Essays* (1823), *Essay on Artificial Climate considered in its Applications to Horticulture* (1824), joka osoitti kostean ilmakehän tarpeellisuuden trooppisille kasveille tarkoitetuissa kasvihuoneissa, ja *Introduction to the Study of Chemical Philosophy* (1839). Hän kuoli äkillisesti aivoinfarktiin 13. maaliskuuta 1845 Lontoossa osallistuessaan Royal Societyn neuvoston kokoukseen, jonka jäsen hänestä tuli jäsen vuonna 1813 ja ulkoasiainsihteeri vuonna 1839.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  John Fredric Daniell *Encyclopaedia Britannica*.  1911. Viitattu 13.10.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo amatsonien kuningattaresta. Hippolyteksi kutsuttiin myös Astydameiaa, Iolkoksen kuningatarta.*
Herakles surmaa Hippolyten.
**Hippolyte** (m.kreik. Ἱππόλυτη) oli amatsonien kuningatar, soturittareiden sukua, joka polveutui sodanjumala Areesta ja jonka kuolemasta on useita keskenään ristiriitaisia kuvauksia. Theseus sieppasi hänet ja toi mukanaan Ateenaan, minkä johdosta amatsonit hyökkäsivät Ateenaa vastaan. Heidät kuitenkin voitettiin, ja Hippolyte synnytti Theseukselle Hippolytoksen.

Theseus menetti mielenkiintonsa Hippolyteen ja meni naimisiin Faidran kanssa. Hippolyte kuitenkin ilmestyi amatsonien kanssa hääjuhliin tappaakseen vieraat, mutta sai itse surmansa vieraiden sulkiessa salin ovet — hänet surmasi mahdollisesti Theseus. Toisen lähteen mukaan Hippolyte sai surmansa sisarensa Penthesileian keihäästä tämän yritettyä osua hirveen.

Herakles kohtasi Hippolyten yhdeksännessä urotyössään, joka tunnetaan nimellä *Hippolyten vyö*. Herakleen piti hakea tämä Areen vyö, jota Hippolyte käytti asemansa merkkinä, Eurystheyksen tyttären Admeten toiveesta. Tavattuaan Herakleen Hippolyte lupasi vyön tälle kuultuaan tämän matkan tarkoituksen, mutta tällöin Hera amatsoniksi naamioituneena levitti huhua, että vieraat olivat saapuneet sieppaamaan Hippolyten. Tällöin amatsonit aseistautuivat ja ryntäsivät Herakleen perään. Tämän nähdessään Herakles surmasi Hippolyten ja otti tämän vyön.

Lähteet
-------

1. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') Epitomi.1.16 (engl. käännös).
2. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') Epitomi.1.17 (engl. käännös).
3. ↑  Quintus Smyrnaeus: *Troijan tuho* i: 27–29 (engl. käännös).
4. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.5.9 (engl. käännös).
5. ↑  Hyginus: *Fabulae* xxx (engl. käännös).

Herakleen urotyöt
Nemean leijona ·  Lernan hydra ·  Keryneian kauris ·  Erymanthoksen metsäkarju ·  Augeiaan tallit ·  Stymfaloksen linnut ·  Kreetan härkä ·  Diomedeen tammat ·  Hippolyteen vyö ·  Geryonin karja ·  Hesperidien omena ·  Kerberos
**RFA Blue Rover** (viirinumero A270) oli Royal Fleet Auxiliaryn Rover-luokan laivaston tankkeri, jollaisena sen tärkein tehtävä oli tankata muita laivaston aluksia merellä. Aluksella oli pitkä ura 1970-luvun alusta aina palveluksesta poistoonsa 1993 saakka.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Rover-luokka*
Alus tilattiin tammikuussa 1968 Swan Hunterilta Tyne and Wearista. Sen köli laskettiin vielä samana vuonna 30. joulukuuta ja alus laskettiin vesille vuotta myöhemmin 11. marraskuuta. Alus valmistui 15. heinäkuuta 1970.

Palvelus
--------

*RFA Blue Rover* oli kuninkaallisen jahdin huoltoaluksena Tyynenmeren kierroksella 1971-1972. *Britannia* joutui hinaamaan aluksen Singaporeen sen menetettyä peräsimensä. Vuonna 1982 alus otti osaa Falklandin sotaan, jonka lopulla se palveli South Georgialla tankkausasemana.

Alus poistettiin palveluksesta 23. helmikuuta 1993 ja se myytiin maaliskuussa Portugalille, joka liitti sen laivastoonsa. Alus nimettiin 31. maaliskuuta 1993 *NRP Bérrioksi*.

Lähteet
-------

* Puddefoot, Geoff: *The Fouth Force The Untold Story of the Royal Fleet Auxiliary since 1945*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2009. ISBN 978-1-84832-046-8. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Puddefoot, Geoff s. 196–197
2. 1 2  Puddefoot, Geoff s. 197
*Tämä artikkeli kertoo Sisilian tyrannista. Muista samannimisistä henkilöistä katso Hippokrates (täsmennyssivu).*
**Hippokrates** (m.kreik. Ἱπποκράτης, *Hippokratēs*, k. noin 490 eaa.) oli kreikkalaisperäiseen Pantaridien dynastiaan kuulunut Sisilian tyranni. Hänen isänsä oli Olympian kisojen voittaja Pantares ja hänen edeltäjänsä oli hänen veljensä Kleandros, joka salamurhattiin. Hippokratesta tukivat kauppiaat ja ratsuväen komentaja Gelon. Hän yhdisti useita kaupunkivaltioita yhden vallan alle. Hän sai hallintokaupunkinsa Gelan lisäksi valtaansa Zanklen ja Katanen ja käytännössä koko Sisilian itärannikon lukuun ottamatta Syrakusaa, jota hän piiritti 492–491 eaa. ja voitti Helorosjoella saaden valtaansa viereisen Kamarinan. Noin vuoden kuluttua Hippokrates sai surmansa Hyblan piirityksessä. Hänen seuraajakseen tuli Gelon.

Lähteet
-------

1. ↑  Lendering, Jona: Hippocrates of Gela *Livius.org*.  Arkistoitu 17.1.2013. Viitattu 29.11.2013. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Aldo Fabrizi vuonna 1952.
**Aldo Fabrizi** (1. marraskuuta 1905 Rooma – 2. huhtikuuta 1990 Rooma) oli italialainen näyttelijä, elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja.

Vaatimattomiin oloihin syntynyt Fabrizi keskeytti koulunsa, työskenteli eri ammateissa ja alkoi 1930-luvulla esittää roomalaisissa varieteeteattereissa omiin teksteihinsä perustuvia hahmoja. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Mario Bonnardin ohjaama *Avanti c’è posto* (1942), jota seurasivat *Campo de’ Fiori* (1943) ja Mario Mattolin *L’ultima carrozzella* (1943). Kansainvälistä tunnustusta Fabrizi sai isä Pietron roolista Roberto Rossellinin elokuvassa *Rooma – avoin kaupunki* (1945).

Toisen maailmansodan jälkeen Fabrizi esitti pääosia useissa neorealistisissa elokuvissa kuten Renato Castellanin *Mio figlio professore* (1946) ja Luigi Zampan *Rakas vihollinen* (*Vivere in pace*, 1947). Vuonna 1951 hän sai parhaan näyttelijän Nastro d’argento -palkinnon roolistaan Alessandro Blasettin elokuvassa *Prima comunione* (1950). Myöhemmin Fabrizi esiintyi lukuisissa komedioissa muun muassa Totòn, Peppino De Filippon ja Alberto Sordin rinnalla. Hänen ensimmäinen ohjaustyönsä oli Argentiinassa kuvattu *Emigrantes* (1949). Fabrizin viimeisiä elokuvia olivat Luigi Magnin *La Tosca* (1973) ja Ettore Scolan *Mehän rakastimme toisiamme niin paljon* (*C’eravamo tanto amati*, 1974), josta hän sai Nastro d’argenton parhaasta sivuosasta. Vuonna 1988 Fabrizille myönnettiin hänen elämäntyöstään David di Donatello -palkinto.

Elokuvia
--------

* *Campo de’ Fiori*, 1943
* *Rooma – avoin kaupunki*, 1945
* *Punainen enkeli*, 1960

Lähteet
-------

1. 1 2  Moliterno, Gino: *Historical Dictionary of Italian Cinema*, s. 125–126. Lanham, Toronto, Plymouth: The Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-6073-5.
2. 1 2  Enciclopedia del Cinema *treccani.it*. Viitattu 30.3.2015. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aldo Fabrizi** Wikimedia Commonsissa

* Aldo Fabrizi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Aldo Fabrizi Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |

 |
**RFA Olna** (viirinumero A123) oli Royal Fleet Auxiliaryn Ol-luokan tankkeri.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Ol-luokka*
Alus tilattiin Hawthorn Leslie and Companyltä, missä köli laskettiin 2. heinäkuuta 1964. Se laskettiin vesille 28. heinäkuuta 1965 ja valmistui 1. huhtikuuta 1966.

Palvelus
--------

Alus lähti *HMS Bristolin* saattamana Falklandille, jossa sen tehtävä oli pääosin tankata lentotukialusosaston aluksia. Alus osallistui 1990 Persianlahden sotaan, jossa se kuului tankkeriosastoon. Se saapui operaatioalueelle elokuussa hieman Irakin Kuwaitin valtauksen jälkeen ja oli sotatoimialueella koko kriisin ajan lukuun ottamatta lyhyttä Singaporessa vietettyä huoltojaksoa.

Alus siirrettiin 1999 reserviin sijoitettuna Gibraltarille, kunnes Sierra Leonen kriisin alkaessa se palautettiin 2000 palvelukseen. Se ei osallistunut operaatioon, vaan alus vapautti operaatioon muita aluksia osallistumalla Skotlannin rannikolla pidettyyn harjoitukseen. Harjoituksen päätyttyä alus palautettiin reserviin, kunnes se sijoitettiin poistolistalle.

Alus myytiin turkkilaiselle laivanromuttamolle maaliskuussa 2001, mutta sen suuren asbestipitoisuuden vuoksi alus siirrettiin Kreikkaan ja edelleen Alangiin Intiaan romutettavaksi.

Lähteet
-------

* Puddefoot, Geoff: *The Fouth Force The Untold Story of the Royal Fleet Auxiliary since 1945*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2009. ISBN 978-1-84832-046-8. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Puddefoot, Geoff s. 194
2. ↑  Puddefoot, Geoff s. 195
Kiovan Rusin seuraajavaltiot vuonna 1054
**Kiovan Rusin seuraajavaltiot** olivat ruhtinaskuntia, jotka muodostuivat 1100-luvun puolessavälissä Kiovan Rusin luhistuessa keskinäisiin riitoihin ja sotiin.

Ruhtinaskuntia olivat Novgorodin tasavalta, Vladimir-Suzdalin ruhtinaskunta, Galitsian ja Volynian ruhtinaskunta, Polatskin ruhtinaskunta, Smolenskin ruhtinaskunta, Tšernihivin ruhtinaskunta, Turaun ja Pinskin ruhtinaskunta, Muromin-Rjazanin ruhtinaskunta, Perejaslavlin ruhtinaskunta, Moskovan ruhtinaskunta. Ruhtinaskuntien alueet vaihtelivat suuresti, mutta Moskovan suuriruhtinaskunnan vallatessa lisää alueita siitä tuli, viimeistään Novgorodin tasavallan luhistuttua, alueen suurin hallitsija.

Valtiollinen kehitys polveili hyvin monimutkaisesti ruhtinaskuntien kesken liittosuhteista aina keskinäisiin sotiin ja aluevaltauksiin. Sotilaallisen voiman lisäksi kehitykseen vaikuttivat sukulaisuussuhteet, naapurimaiden apu, arvovaltakysymykset, sisäinen juonittelu, riippuvuus tataarivallasta, taloudellinen kehitys sekä ruhtinaiden henkilökohtaiset taidot ja ominaisuudet. Venäjän ykseyden aate ei kuitenkaan koskaan kokonaan kuollut ja sitä pyrittiin hyödyntämään keskinäisessä kilpailussa ruhtinaskuntien välillä.

Novgorodissa, Pihkovassa ja useissa muissa kaupungeissa hallintona oli vapaiden miesten kokous eli vetše, joihin osallistui miehiä koko ruhtinaskunnasta. Novgorodin vapauduttua Kiovan ylivallasta, se valitsi itsenäisesti vetše kokouksella Tšernihivista mieleisen ruhtinaan Svjatoslav Olgovitšin. Vetšellä oli laajat valtaoikeudet ja novgorodilaiset olivat hyvin ylpeitä hallintotavastaan. Se kuitenkin tuhottiin kovaotteisesti Moskovan suuriruhtinaskunnan alistaessa Novgorodin valtansa alle.

Kiovan Rusin ruhtinaskunnilla ei ollut yhteistä ulkopolitiikkaa ja puolustusta, jonka seurauksena mongolien hyökätessä niitä vastaan ruhtinaskunnat kukistuivat helposti Mongolivaltakunnan joukkojen hävittäminä vuosina 1236–1240.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lyhyt Venäjän historia *wuorikoski.fi*.  Arkistoitu 5.1.2016. Viitattu 8.11.2015.
2. 1 2 3  Heikki Kirkinen: "Hajaannus ja yhdistyminen", *Venäjän historia*, s. 55. Otava, 2006. ISBN 951-1-15799-X.
3. ↑  "Kiovan Rusj", *Historiallinen Atlas kattava Maailmanhistoria*, s. 124. Gordon Cheers, 2013. ISBN 978-3-8480-0505-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kiovan Rusin seuraajavaltiot** Wikimedia Commonsissa
**Amnátos** (kreik. Αμνάτος) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Réthymnon kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 156 (vuonna 2011).

Arkádin luostari.
Amnátoksen kylä sijaitsee noin 18 kilometriä itäkaakkoon Réthymnon kaupungista. Se on rakennettu noin 330 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylän nimi on todennäköisesti esikreikkalaista alkuperää, ja tunnetaan nykyisessä muodossaan jo eräästä antiikin aikaisesta piirtokirjoituksesta. Nykyinen kylä on ollut olemassa viimeistään venetsialaisvallan aikana, mikä näkyy sen vanhoista venetsialaisista taloista, joista merkittävin on Sanguinazzon kartano. Kylä mainitaan ensimmäisen kerran väestönlaskennassa vuonna 1577. Venetsialaiset tunsivat kylän nimimuodossa *Amnato*.

Amnátos muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Αμνάτου, *Topikí Koinótita Amnátou*), johon kuuluvat varsinaisen Amnátoksen kylän lisäksi kylät Kapsalianá ja Píkris sekä Arkádin luostari (*Moní Arkadíou*). Koko yhdyskunnan väkiluku on 218.

Aiemmin kylä kuului Arkádin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Réthymnon kunnan Arkádin kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2  Αμνάτος *Terrabook*. Viitattu 6.9.2021.
3. 1 2  Μικρό οδοιπορικό στην Αμνάτο Ρεθύμνου *Αρχαιολογία & Τέχνες*. Viitattu 6.9.2021.
4. ↑  Αμνάτος Δήμος Ρεθύμνου. Viitattu 6.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Amnátos** Wikimedia Commonsissa
**RFA Brown Ranger** oli Royal Fleet Auxiliaryn Ranger-luokan tankkeri (engl. *Fleet Replesnishment Tanker*).

Valmistus
---------

Alus tilattiin Harland and Wolffin Govanin telakalta, missä köli laskettiin 28. lokakuuta 1939. Alus laskettiin vesille 12. joulukuuta 1940 ja valmistui 10. huhtikuuta 1941.

Palvelus
--------

Alus oli Gibraltarille sijoitettuna Maltan saattueiden mukana kulkevana tankkerina, minkä jälkeen se osallistui Pohjois-Afrikan maihinnousuun. Alus oli Boneen ja Algeriin sijoitettuna, kunnes se siirrettiin Tyynenmeren laivaston huolto-osastoon (engl. *Pacific Fleet Train*) vesitankkerina Leytelle. Alus osallistui Hongkongin ja Shanghain uudelleen miehitykseen, minkä jälkeen se oli Japanissa joitakin kuukausia.

Rauhan tultua alus oli kuninkaallisen perheen Etelä-Afrikan matkan aikana *HMS Vanguardin* mukana. Alus oli myös sijoitettuna sekä Välimerelle ja Kotilaivastoon.

Alus läpäisi 26. toukokuuta 1974 Panaman kanavan matkatessaan Tuamoton niemimaalle Ranskan Polynesiaan, missä Ranskan hallitus oli tekemässä ydinkokeita Mururoan atollilla. Aluksen tehtävänä oli tukea *RFA Sir Percivalia*, joka lähti Callaosta Perusta toukokuun lopulla tekemään säteilymittauksia. Alukset kohtasivat kesäkuun alussa, jolloin ensimmäinen tankkaus toteuttiin. Tankkeri oli alueella heinäkuun puoliväliin, jolloin se lähti Fidžille propulsiojärjestelmän huoltoon.

Aluksen ollessa noin 50 merimailia etelään Pitcairnista Ranskan merivoimien fregatti *Commandant Bourdais* pysäytti *Brown Rangerin*. Aluksen päällikkö ja ensimmäinen upseeri siirrettiin fregattiin kuulusteltavaksi, miksi olivat alueella. Tuloksettoman kuulustelun jälkeen alus jatkoi matkaansa.

Alus myytiin 1975 Espanjaan, ja se saapui Gijoniin 28. toukokuuta romutettavaksi.

Lähteet
-------

* Puddefoot, Geoff: *The Fourth Force: The Untold Story of the Royal Fleet Auxiliary since 1945*. Seaforth Publishing, 2009. ISBN 978-1-84832-046-8. (englanniksi)
* Puddefoot, Geoff: *Ready for Anything: Royal Fleet Auxiliary 1905-1950*. Seaforth Publishing, 2010. ISBN 978-1-84832-074-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Puddefoot 2010 s. 188
2. 1 2  Puddefoot 2009 s. 74-75
**John Gale** (13. joulukuuta 1953 Bushey – 18. marraskuuta 2019) oli englantilainen pokeriammattilainen.

Gale aloitti texas hold'emin pelaamisen vuonna 2004. Hän tuli ensimmäisen kerran tunnetuksi voitettuaan tammikuussa 2005 World Poker Tourin PokerStars.Com Caribbean adventure -turnauksen Bahamasaarilla. Gale pääsi turnaukseen internetin satelliittiturnauksen kautta ja voitti 461 pelaajaa ensimmäisessä merkittävässä live-turnauksessaan. Kilpailun ykköspalkinto oli 890 600 dollaria. Pian tämän jälkeen Gale myi menestyvän liikkeenjohdon konsultointiyrityksensä ja siirtyi ammattilaiseksi.

Helmikuussa 2005 Gale oli rahoilla European Poker Tourin Ranskan avoimissa ja myöhemmin samana kesänä neljä kertaa rahasijoilla WSOP-turnauksissa. $ 5,000 Pot Limit Hold'em -turnauksessa hän oli kakkonen Brian Wilsonin jälkeen. 

Heinäkuussa 2006 Gale voitti ensimmäisen WSOP-rannekkeensa $ 2,500 Pot Limit Hold'em -turnauksesta. Sen ykköspalkinto oli 374 849 dollaria. Hän sijoittui rahoille myös WSOP:n pääturnauksessa. Tammikuussa 2007 WPT:n Borgata Winter Openissa Gale sijoittui kolmanneksi John Henniganin voittamassa kisassa. Kolmossijastaan Gale ansaitsi 443 096 dollaria. Heinäkuussa 2008 Bellagion kasinolla pelatussa 5000 dollarin no limit holdem -turnauksessa Gale voitti ja ansaitsi 205 500 dollaria.

Tammikuussa 2009 Galen turnauspalkinnot ylittivät 3,2 miljoonaa dollaria.

Lähteet
-------

1. ↑   : John Gale WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 28. tammikuuta 2009.
2. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive) (luettu 7.3.2007)
3. ↑   : Two-Time World Series Of Poker Bracelet Winner John Gale Passes Away  20.11.2019. cardplayer.com. Viitattu 22. marraskuuta 2019. (englanniksi)
4. ↑   : John Gale stats The Hendon Mob. Viitattu 28. tammikuuta 2009.

Aiheesta muualla
----------------

* WPT:n profiili
* InsidePoker: *Gale wins bracelet* (heinäkuu 2006, luettu 7.3.2007)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
Vuonna 1982 rekonstruoitu Kiovan Kultainen portti.
**Kiovan Kultainen portti** (ukr. Золоті ворота, *Zoloti vorota*) oli historiallisen Kiovan kaupunginmuurin 1000-luvulla rakennettu pääportti sekä sen vuonna 1982 valmistunut rekonstruktio. Alkuperäinen tuhoutui osittain vuonna 1240, ja sen rauniot peitettiin maalla 1700-luvulla. Portti kaivettiin jälleen esiin 1800-luvulla, ja 1980-luvulla rakennettiin sen nykyinen rekonstruktio. Alkuperäisestä porteista on jäljellä vain joitakin osia.

Kultaisen portin rakennutti mahdollisesti Kiovan Rusin ruhtinaskunnan hallitsija Jaroslav I Viisas vuonna 1037, vaikkakin jotkut tutkijat ovat pitäneet sen rakennustöiden aloittajana hänen isäänsä Vladimir Suurta. Portti oli tuolloin Kiovan kaupunginmuurin pääportti ja se sijaitsi silloisen kaupungin lounaisosassa. Kultaisen portin rakennusmateriaalina käytettiin kiveä ja tiiliä. Porttikäytävä oli 12 metriä korkea ja 7,5 metriä leveä. Portin päällä oli pieni Ilmestyskirkko. Kultaisen portin nimen alkuperää ei tunneta, mutta eri teorioita on useampia. On mahdollista, että portin päällä olleen kirkon katto oli aikanaan kullattu. Se on saatettu nimetä myös Konstantinopolin Kultaisen portin mukaan.

Alkuperäinen Kultainen portti tuhoutui osittain mongolien piirittäessä Kiovan vuonna 1240. Osa portista säilyi kuitenkin pystyssä. Puolalaiset juuri voittanut kasakkahetmani Bohdan H’melnytskyi järjesti voitonparaatin Kiovaan Kultaisen portin kautta vuonna 1648. Vuonna 1750 portin jäänteet peitettiin kuitenkin maalla. Portin jäänteet kaivoi esiin ukrainalainen amatööriarkeologi Kindrat Loh’vykyi vuonna 1832. Nykypäiviin saakka alkuperäisestä portista ovat säilyneet vain osat porttikaaresta, sekä sen kivi- ja tiiliseinistä. Pystyssä oleva nykyinen portti on rekonstruktio 1980-luvulta. Päätös portin uudelleenrakennuttamisesta tehtiin Neuvostoliitossa Kiovan 1500 vuotisen historian juhlimiseksi vuonna 1977. Rakennustyöt alkoivat kesäkuussa 1981 ja ne valmistuivat huhtikuussa 1982. Portin päällä on ollut vuodesta 1983 museo ja nykyisin portti on osa Pyhän Sofian suojelualuetta.

Galleria
--------

* Kultainen portti 1800-luvun jälkipuoliskon valokuvassaKultainen portti 1800-luvun jälkipuoliskon valokuvassa
* Kultainen portti 1900-luvun puolivälin valokuvassaKultainen portti 1900-luvun puolivälin valokuvassa
* Alkuperäisen muurin fragmenttiAlkuperäisen muurin fragmentti

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Golden Gate *Internet Encyclopedia of Ukraine*. Viitattu 27.5.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Golden Gate *National Сonservation Area "St. Sophia Kyiv"*. Viitattu 27.5.2022. (englanniksi)
*Tämä artikkeli kuvaa Royal Auxiliary Fleetin Round Table -luokan maihinnousutukilaivaa. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**RFA Sir Galahad** (viirinumero L3005) oli Royal Fleet Auxiliaryn Round Table -luokan maihinnousutukilaiva (engl. *Landing Ship Logistics*). Se osallistui uransa aikana 1982 Falklandin sotaan, jossa se tuhoutui 8. kesäkuuta ilmahyökkäyksessä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Round Table -luokka*
Alus tilattiin 1964 Alexander Stephen and Sonsilta, missä köli laskettiin 22. helmikuuta 1965. Se laskettiin vesille 19. huhtikuuta 1966 ja valmistui vielä samana vuonna 17. joulukuuta.

Palvelus
--------

Luokkansa alusten kanssa se siirrettiin 1970 Royal Fleet Auxiliarylle. Marras-joulukuussa 1970 *Sir Galahad* oli mukana operaatio Burlapissa avustamassa Itä-Pakistanin pyörremyrskyn tuhoalueella.

### Falklandin sota

Alus lähti 6. toukokuuta 1982 Devonportista Falklandin saarille kannellaan 350 merijalkaväen sotilasta varusteineen. Se saapui 21. toukokuuta San Carloksen alueelle, jossa alus joutui 24. toukokuuta Argentiinan ilmavoimien IV lentoprikaatin A-4 Skyhawk -rynnäkkökoneiden maaliksi, jolloin *Sir Galahadiin* osui 1 000 naulan pommi. Pommi ei kuitenkaan lauennut. Seuranneet Dagger-hävittäjäpommittajat ampuivat alusta tykein. Pommin purkamisen jälkeen alus teki *RFA Sir Percivalen* kanssa huoltomatkoja Tealin salmeen.

*Sir Galahadissa* olleiden Walesiläiskaartin sotilaiden valmistautuessa maihinnousuun 8. kesäkuuta Bluff Covessa alus joutui kolmen A-4-rynnäkkökoneen maaliksi. Alukseen osui kaksi tai kolme pommia, jotka surmasivat 48 sotilasta ja merimiestä. Aluksen hylky hinattiin merelle, jossa *HMS Onyx* upotti aluksen. Aluksen hylky on luokiteltu viralliseksi hautamuistomerkiksi. 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:RFA Sir Galahad (1966)

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)
* Puddefoot, Geoff: *The Fouth Force The Untold Story of the Royal Fleet Auxiliary since 1945*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2009. ISBN 978-1-84832-046-8. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Puddefoot, Geoff s. 191
**Maria Katariina Räsänen** (s. 11. maaliskuuta 1992 Kuopio) on suomalainen pikajuoksija. Hän edusti vuoteen 2011 asti Kuopion NMKY:tä, vuoteen 2016 Kuopion Reipasta, vuoteen 2022 Lapinlahden Vetoa ja sen jälkeen Kuopion Reipasta. Häntä valmentaa Sami Länsivuori.

Kalevan kisoissa Räsänen on voittanut SM-hopeaa 100 metrillä vuosina 2012 ja 2017 sekä pronssia 2011, 2013 ja 2014. Vuonna 2012 hän voitti pronssia myös 200 metrillä. SM-hallikisoissa 2012 Räsänen saavutti hopeaa 60 metrillä ajalla 7,53. SM-hallikisoissa 2013 hän uusi 60 metrillä hopeansa ajalla 7,45.

Vuonna 2011 Räsänen karsiutui Tallinnan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 100 metrin välierissä ja 200 metrin alkuerissä. Hän on kilpaillut aikuisten maaotteluissa vuodesta 2011. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Räsänen juoksi avausosuuden naisten 4 × 100 metrin viestissä. Joukkue karsiutui loppukilpailusta ajalla 44,65. Heinäkuussa 2012 Räsänen voitti alle 23-vuotiaiden Pohjois- ja Baltian maiden mestaruuskisoissa Norjan Ullensakerissa kultaa 100 metrillä ajalla 11,69 ja 4 × 100 metrin viestissä sekä hopeaa 200 metrillä 2,2 metrin myötätuuliajalla 24,05. Tampereen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 hän selviytyi 100 metrillä välieriin ja oli Suomen joukkueessa seitsemäs 4 × 100 metrin viestissä.

Kaudella 2014 Räsänen kärsi loukkaantumisista.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **100 m** | 11,65 | Jämsä | 30. kesäkuuta 2013 |
| **200 m** | 24,10 | Lahti | 26. elokuuta 2012 |

### Sisäradat

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **60 m** | 7,39 | Tampere | 23. helmikuuta 2013 |
| **200 m** | 24,42 | Växjö | 9. helmikuuta 2013 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Maria Räsänen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Suomen naisilla ei asiaa pikaviestifinaaliin *Yle Urheilu*.  30.6.2012. Viitattu 2.7.2012.
3. ↑  Muhonen, Iida: Loukkaantumiset sisuunnuttivat pikajuoksija Maria Räsäsen *Savon Sanomat*.  4.7.2015.  Arkistoitu 8.8.2015. Viitattu 3.8.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Maria Räsäsen kotisivut
**Mustialan työväentalo Honkamökki** oli Tammelan kunnan Mustialan kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Mustialan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907. Samana vuonna yhdistys vuokrasi tontin. Vuonna 1908 talon rakennustyöt vesikattoon asti tarjottiin tehtäväksi urakkapalkalla, ja talo valmistui saman vuoden aikana. Sisällissodan aikaan talo lienee ollut takavarikossa, sillä yhdistyksen omaisuutta oli viety ja sitä koetettiin hankkia takaisin lehti-ilmoituksella kesällä 1919.

Vuonna 1926 Tammelan nuorisoseura Aura ja Mustialan ylä- ja alakansakoulu järjestivät talolla äitienpäiväjuhlan, joka veti talon täyteen yleisöä. Talo oli annettu tapahtumaa varten ilmaiseksi käyttöön. Vuonna 1932 talolla vietettiin syysjuhlaa, jonka ohjelmassa oli muun muassa kansanedustaja Väinö Kivisalon puhe, voimisteluesityksiä, runonlausuntaa ja tanssia, sekä iltamassa lisäksi näytelmäkilpailu Tammelan työväenyhdistysten kesken. Vuonna 1936 järjestettiin luento- ja opastuskurssit, joilla oli noin 40 osallistujaa. Kurssien päätösjuhlaan kokoontui noin 200-päinen yleisö. Talon vaiheista 1930-luvun jälkeen ei ole tietoa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kivisalo, Väinö: *Työväenliike Etelä-Hämeessä 1906–1931*. Hämeen eteläinen sos.dem. piiritoimikunta, 1931.
2. ↑  Suomen Wirallinen Lehti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  4.11.1907, no 255. Viitattu 16.1.2023.
3. ↑  Hämeen Voima *digi.kansalliskirjasto.fi*.  9.7.1908, no 74. Viitattu 16.1.2023.
4. ↑  Punanen Häme. Hämeen Voiman joulujulkaisu *digi.kansalliskirjasto.fi*.  1.1.1909. Viitattu 16.1.2023.
5. ↑  Forssan Lehti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  8.7.1919, no 48. Viitattu 16.1.2023.
6. ↑  Forssan Lehti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  19.5.1926, no 56. Viitattu 16.1.2023.
7. ↑  Hämeen Kansa *digi.kansalliskirjasto.fi*.  1.9.1932, no 164. Viitattu 16.1.2023.
8. ↑  Hämeen Kansa *digi.kansalliskirjasto.fi*.  24.9.1936, no 117. Viitattu 16.1.2023.
**Jukka Ojala** (s. 23. huhtikuuta 1960 Vesanto) on suomalainen prikaatikenraali evp.

Jukka Ojala syntyi ylikomisario Kalevi Ojalan ja Seija Hytösen perheeseen ja avioitui 1995 Pia Rautamiehen kanssa. Ojala tuli ylioppilaaksi 1979 Kuopion klassillisesta lukiosta ja valmistui Kadettikoulusta 1983 ja Sotakorkeakoulusta 1993. Ojala toimi Hämeen Ratsujääkäripataljoonassa opetusupseerina 1983–1984 ja Reserviupseerikoulussa opetusupseerina, komppanian varapäällikkönä ja toimistopäällikkönä 1984–1996, minkä jälkeen hän siirtyi opettajaksi Maanpuolustuskorkeakouluun. Hänet ylennettiin vänrikiksi 1980, luutnantiksi 1983, yliluutnantiksi 1985, kapteeniksi 1989, majuriksi 1992 ja everstiluutnantiksi 1999.

Everstiksi 2005 ylennetty Ojala yleni prikaatikenraaliksi 2011. Hän oli toiminut vuodesta 2010 Kainuun prikaatin komentajana ja sitä ennen muun muassa Maanpuolustuskorkeakoulussa laitoksen johtajana ja
pääesikunnassa sektorijohtajana, apulaisosastopäällikkönä ja vanhempana osastoesiupseerina. Vuonna 2012 Ojala siirtyi takaisin pääesikuntaan, ensin erityistehtävään ja sitten pääesikunnan komentopäälliköksi. Jäätyään tästä tehtävästä reserviin Ojala toimi vielä vuodesta 2017 Maanpuolustuskorkeakoulussa mentorina.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Kadettiupseerit 1920–2000*, s. 522. Ojala, Jukka. Helsinki: Kadettikunta ry. Upseeriliitto ry. 2000. ISBN 951-98334-3-9.
2. ↑  Kenraalin virkaan nimittämisiä ja tehtävään määrääminen puolustusvoimissa. STT, 13.5.2011. (Viitattu 13.9.2020)
3. ↑  Eversti Jukka Sonninen Kainuun Prikaatin komentajaksi. Yle, 23.1.2012. (Viitattu 13.9.2020)
4. ↑  Vuorovaikutteista keskustelua vaikeistakin asioista. *Kylkirauta*, 2/2017, s. 36. (Viitattu 13.9.2020)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Pantelís Kafés** (kreik. Παντελής Καφές, s. 24. kesäkuuta 1978) on kreikkalainen entinen jalkapalloilija ja Euroopan mestari vuodelta 2004. Hänen pelipaikkansa oli keskikenttä. Kafés edusti koko uransa kreikkalaisseuroja. Poiketen tavallisista kenttäpelaajista Kafésin pelinumero oli seurajoukkueessa 1. Kreikan jalkapallomaajoukkueessa tuota numeroa käytti maalivahti Antónios Nikopolídis, joten Kafés joutui käyttämään numeroa 16.

Seurajoukkueura
---------------

Pontioi Veriasissa 90-luvun puolessa välissä ammattilaisuransa aloittanut Kafés siirtyi vuonna 1997 PAOK FC:hen, jossa pelatun seitsemän kauden aikana hän pelasi kotimaan liigassa lähes 150 ottelua. Hän voitti kaksi kertaa PAOKissa myös Kreikan cupin. Vuonna 2003 Kafés siirtyi Kreikan suurseuraan Olympiakos FC:hen, jossa hän pääsi pelaamaan Mestarien liigaa, tehden kaksi maalia Santiago Bernabéulla Real Madrid CF:ää vastaan. Neljän Olympiakos-kauden, kahden liigamestaruuden ja kahden cupvoiton jälkeen Kafés siirtyi AEK Athens F.C.:hen. Hän pelasi seurassa peräti seitsemän kautta, joidenka aikana hän voitti Kreikan cupin jo neljättä kertaa urallaan, vuonna 2011. Vuonna 2012 hän siirtyi kotikaupunkinsa Veria FC:hen, jossa hän myös lopetti ammattilaisuransa vuonna 2013. Hän on käynyt myöhemmin MLS-seura Philadelphia Unionin testileirillä.

Maajoukkueura
-------------

Nuorten maajoukkueessa peräti seitsemän vuotta pelannut Kafés kuului Kreikan jalkapallomaajoukkueeseen, kun tämä voitti sensaatiomaisesti vuoden 2004 EM-kisat Portugalissa. Kaiken kaikkiaan Kafés pelasi maajoukkueessa vuosikymmenen ajan; vuodesta 2001 vuoteen 2011.

Lähteet
-------

* 
* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Pantelis Kafes 

Kreikan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2004
1 Nikopolídis |
2 Seïtarídis |
3 Venetídis |
4 Ntampízas |
5 Déllas |
6 Basinás |
7 Zagorákis |
8 Giannakópoulos |
9 Charistéas |
10 Tsiártas |
11 Nikolaḯdis |
12 Chalkiás |
13 Katergiannákis |
14 Fýssas |
15 Vrýzas |
16 Kafés |
17 Georgiádis |
18 Gkoúmas |
19 Kapsís |
20 Karagkoúnis |
21 Katsouránis |
22 Papadópoulos |
23 Lákis |
Valmentaja Rehhagel
Jukka Peltonen
**Jukka Tapani Peltonen** (s. 27. lokakuuta 1939 Tuusula) on helsinkiläinen asianajaja. Hän on valmistunut oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1966 ja saanut varatuomarin arvon 1970. Asianajajaksi hänet on hyväksytty vuonna 1971. Hän on osakkaana toimistossa, jonka nykyinen nimi on Asianajotoimisto Peltonen LMR, joka syntyi kun asianajotoimistot Peltonen, Ruokonen & Itäinen ja LMR yhdistyivät 1.9.2011. 

Peltonen on tullut tunnetuksi merkittävistä oikeudenkäynneistä. Hän on edustanut valtiota muun muassa Lapuan patruunatehtaan räjähdystä seuranneessa vahingonkorvausoikeudenkäynnissä, ja hän toimi kolmen poliisimiehen avustajana Mikkelin panttivankioikeudenkäynnissä. Hän on toiminut myös Wärtsilä meriteollisuuden konkurssipesän hoitajana.

Peltonen toimi Suomen Asianajajaliiton hallituksen jäsenenä 1982–1988 ja puheenjohtajana 1988–1992. Hän on edustanut suomalaisia asianajajia alan järjestön International Bar Associationin eli IBA:n neuvostossa ja sen toimikunnissa. Jo ennen Neuvostoliiton hajoamista Peltonen oli aktiivisesti mukana luomassa Viroon itsenäistä ja riippumatonta asianajajalaitosta. Hänet on nimitetty Viron asianajajaliiton kunniajäseneksi.

Helsingin Asianajajayhdistys nimesi Peltosen vuoden asianajajaksi 2006. Hän sai Suomen Asianajajaliiton säätiön myöntämän ensimmäisen Matti Ylöstalo -palkinnon tammikuussa 2007.

Peltonen on julkaissut useita kirjoituksia asianajajaoikeuden alalta ja on opettanut asianajajaoikeutta Helsingin yliopistossa. Peltonen toimii perustamansa Asianajajaoikeuden killan kiltavanhimpana. Hän on oikeustieteen kunniatohtori Helsingin yliopistosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Tolonen, Jaana (toim.): *Suomen lakimiehet – Finlands jurister 1988*, s. 796. Suomen Lakimiesliiton kirjasarja, 99. Helsinki: Lakimiesliiton kustannus, 1988. ISSN 0585-9530. ISBN 951-640-395-6.
2. ↑  Asianajotoimisto Peltonen, Ruokonen & Itäinen Oy ja Asianajotoimisto LMR Oy yhdistyvät *peltonenlmr.fi*.  1.7.2011. Viitattu 23.4.2013. (suomeksi)
3. ↑   Erkki-Juhani Taipale: Jukka Peltonen 60 vuotta, juhlajulkaisu


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Erkki-Juhani Taipale** | **Suomen Asianajajaliiton puheenjohtaja**1988–1992 | Seuraaja:**Pauli Alankoja** |
Capo akustiselle kitaralle
Kapo akustisen kitaran kaulalla. Kuvan esimerkin mukaisesti otteet ovat samat kuin soitettaessa ilman kapoa, mutta kapoa käytettäessä kappaleen sävellaji nousee korkeammalle.
**Capo** tai **kapo** on nauhallisten kielisoittimien (kuten esimerkiksi kitara) käytettävä apuväline, joka asetetaan soittimen otelaudalle poikittain (samalla tavalla kuin etusormi barré-soinnuissa).

Periaate
--------

Jos capo asetetaan esimerkiksi niin kutsutusti normaalivireisen (E-vire) kitaran kolmannelle nauhalle, kitaran vire nousee G:hen, jolloin kitaralla voidaan soittaa haluttu kappale helposti G-sävellajissa, käyttäen kuitenkin kappaleessa olevien sointujen otteita normaalisti (katso kuva). Capoa käyttämällä soitettava kappale voidaan helposti transponoida korkeampaan sävellajiin.

Käyttö
------

Capolla voi vaihtaa soittimen sävellajia niin kutsutusti "lennosta", asettamalla capo otelaudalle, tai siirtämällä sitä eri kohtaan. Esimerkkitapauksessa kitaralla soitettu kappale soi liian matalalta laulajan äänialaan nähden, jolloin capoa voidaan käyttää kappaleen transponoimiseen laulajalle sopivaan äänialaan.
**Hägnanin ulkoilmamuseo** (ruots. *Friluftsmuseet Hägnan*) on Luulajan Gammelstadissa sijaitseva kulttuuri- ja luonnontieteellinen museo. Alueelle on tuotettu eri puolilta Norrbottenia peräisin olevia, 1700–1900-lukujen kulttuurihistoriallisesti arvokkaita rakennuksia. Museoalue sijaitsee Unescon maailmanperintökohde Gammelstadin kirkkokylän välittömässä yhteydessä.

Rakennuksia
-----------

Museon alueella olevia kulttuurihistoriallisesti arvokkaita rakennuksia ovat muun muassa 1700-luvulta peräisin oleva, Lillpiten kylästä Piitimestä tuotu Storgården, Sunderbynistä tuotu Peri-Hanschagården, Piitimen Norrfjärdenistä tuotu 1700-luvun sotilastorppa sekä Kainuusta tuotettu 1800-luvulla rakennettu ja 1940-luvun kauppapuotia autenttisesti dokumentoiva Lanthandeln-kaupparakennus. Kauppapuodissa on myös myynnissä vanhanaikaisia tavaroita sekä matkamuistoja vanhanajan tyyliin järjestettynä. Peri-Hanscha-kartanorakennus on suunnattu erityisesti lapsille, ja siellä on muun muassa puusepän paja sekä heinäsuova, johon lapset voivat hyppiä.

Ulkoilmamuseo matkailukohteena
------------------------------

Ulkoilmamuseo on ollut suosittu matkailukohde etenkin lapsiperheille. Alueelle on sijoitettu keskikesästä elokuuhun tavallisimpia ruotsalaisia kotieläimiä, kuten lehmiä, lampaita, vuohia, kanoja ja kaniineja. Alueella järjestetään erilaisia paikallisille ihmisille ja matkailijoille suunnattuja tapahtumia. Hägnanin juhannusjuhla on jokakesäinen tapahtuma, kuten myös viikkoa ennen juhannusta järjestettävä Gammelstadin pelimannitapahtuma, jossa esiintyy useita paikallisia ja vierailevia kansallispukuihin pukeutuneita kansanmuusikkoja. Joulukuussa alueella järjestetään joulumarkkinat. Kesäaikoina alueella on myös ajanmukaisiin asuihin pukeutuneita "piikoja" ja "renkejä", jotka esittelevät museovieraille Ruotsin rannikkoseudun ihmisten historiallista elämää.

Ryhmät voivat tilata erikseen käsityöläisnäytöksiä ja muutakin historiallisesti sävytettyjä ohjelmapalveluita erillistä maksua vastaan. Museoalueen palveluihin kuuluu myös kahvila Kafé Fägnan. Alueelle on yleensä vapaa pääsy, paitsi juhannuksena ja erityistapahtumien yhteydessä. Museon alueelta lähtee myös "Muinaisajalta nykyaikaan" -niminen vaellusreitti, joka kulkee Gammelstadin lahden luonnonsuojelualueen laitaa ja yhdistää kirkkokylän Luulajan teknilliseen yliopistoon. Noin kilometrin kävelymatkan päässä sijaitsee ns. Linnén lähde, joka yhdistetään usein Carl von Linnén kuvailemaan historialliseen vierailuun Gammelstadissa vuonna 1732.

Hägnanin ulkoilmamuseo valittiin Ruotsin museoyhdistyksen jäseneksi vuonna 2011.

Lähteet
-------

1. ↑  Wiki Loves Monuments monuments databaseView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3  Stina Söderholm, Lawe Söderholm, (käänt.) Hannele Huuva: *Culture Guide for Barents Road and Northern Lights Highway*. Vidsel: Söderholm Marketing HB, 2002. ISBN 91-631-3169-2. (norjaksi), (ruotsiksi), (suomeksi)
3. 1 2
4. 1 2 3  Friluftsmuseet Hägnan i Gammelstad *www.lulea.se*.  2012. Luulaja:  Luulajan kunta. Viitattu 3.1.2013. (ruotsiksi)
5. 1 2 3
Graz-Umgebungin sijainti Steiermarkin kartalla
**Graz-Umgebung** (suom. ’Grazin ympäristö’) on yksi Steiermarkin osavaltion 17 piiristä.

Maantiede
---------

Frohnleitenin kaupunki sijaitsee Graz-Umgebungin piirissä.
Graz-Umgebung sijaitsee keskellä Steiermarkia reikäleipäpiirinä. Se saa nimensä siitä, että se ympäröi Grazin kaupunkia. Sen omat naapuripiirit ovat pohjoisessa Leoben ja Bruck an der Mur, idässä Weiz, etelässä Feldbach ja Leibnitz, ja lännessä Deutschlandsberg, Voitsberg sekä Knittelfeld. Piirin läpi virtaa Murjoki pohjoisesta etelään, ja suurimmat asutuskeskukset (Frohnleiten ja Gratkorn) sijaitsevat sen varrella.

Piiri on Steiermarkin viidenneksi suurin. Sen pinta-ala on 1 100,7 neliökilometriä.

### Paikkakunnat

Graz-Umgebungin piiri jakautuu 57 paikkakuntaan:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Attendorf
* Brodingberg
* Deutschfeistritz
* Dobl
* Edelsgrub
* Eggersdorf bei Graz
* Eisbach
* Feldkirchen bei Graz
* Fernitz
* Frohnleiten
* Grambach
* Gratkorn
* Gratwein
* Großstübing
* Gschnaidt
* Gössendorf
* Hart bei Graz
* Haselsdorf-Tobelbad
* Hausmannstätten
* Hitzendorf
 | * Höf-Präbach
* Judendorf-Straßengel
* Kainbach bei Graz
* Kalsdorf bei Graz
* Krumegg
* Kumberg
* Langegg bei Graz
* Laßnitzhöhe
* Lieboch
* Mellach
* Nestelbach bei Graz
* Peggau
* Pirka
* Purgstall bei Eggersdorf
* Raaba
* Röthelstein
* Rohrbach-Steinberg
* Sankt Bartholomä
* Sankt Marein bei Graz
* Sankt Oswald bei Plankenwarth
 | * Sankt Radegund bei Graz
* Schrems bei Frohnleiten
* Seiersberg
* Semriach
* Stattegg
* Stiwoll
* Thal
* Tulwitz
* Tyrnau
* Übelbach
* Unterpremstätten
* Vasoldsberg
* Weinitzen
* Werndorf
* Wundschuh
* Zettling
* Zwaring-Pöls
 |

Murjoki virtaa Graz-Umgebungin piirin läpi.

Väestö
------

Graz-Umgebungin piirissä on asukkaita 137 449 (1.1.2006), eli se on Grazin jälkeen väkiluvultaan Steiermarkin suurin piiri. Vuonna 2001 asukastiheys oli 119,3/neliökilometri. 3,2 prosenttia asukkaista oli ulkomaalaisia.

Liikenne
--------

Itävallan etelärata kulkee Graz-Umgebungin piirin läpi. Piirissä ei kuitenkaan ole merkittävää rautatieasemaa, ja asutuskeskuksia palvelevat ainoastaan lähijunat. 

Graz-Umgebungin piirissä sijaitsee Grazin lentoasema.

Lähteet
-------

* Land Steiermark: Bezirk Graz-Umgebung Verwaltung (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Gemeindeserver Steiermark - Graz-Umgebung
2. ↑  Das Land Steiermark: Wohnbevölkerung[vanhentunut linkki]
Päivän etusivu 17. elokuuta 1909.
**Päivä. Viikkolehti suomalaista kulttuuria varten** oli Helsingissä vuosina 1907–1911 ilmestynyt aikakauslehti. Lehti yhdisti pääkaupungin vasemmistonuorsuomalaisia ja aktivisteja ajamaan suomalaisen kulttuurin asiaa "ilman hedelmätöntä kansallisuus- ja kielikiihkoa". Venäjänpoliittisissa kannanotoissaan Päivä edusti ehdotonta perustuslaillisuutta. Lehti ilmoitti asettuvansa tieteiden, taiteiden ja "yleensä kaiken henkisen työn" palvelukseen. Lehden päätoimittaja oli Herman Stenberg.

Päivän ensimmäinen numero ilmestyi Aleksis Kiven syntymäpäivänä 10. lokakuuta. Numerossa julkaistiin Eino Leinon artikkeli "Aleksis Kivi ja Päivä", jossa hän esitti tunnetun "kulttuurisuomalaisuuden" ohjelmajulistuksensa. Päivä sai kirjoittajikseen tunnettuja nimiä. Leinon lisäksi sen avustajakuntaan kuuluivat mm. Ernst Lampén, Robert Kajanus, L. Onerva, Aarni Kouta, Wilhelm Bolin, Georg Schauman ja Joel Lehtonen.

Päivän toimitus ja sen ympärille syntynyt Päivän klubi kokoontuivat Erottajalla sijainneessa Pirtin näyttelyhuoneistossa. Pirtin rakennuksen, joka sittemmin purettiin, oli piirtänyt Eliel Saarinen.