recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lü Huihui** (s. 26. kesäkuuta 1989 Xinxiang) on kiinalainen keihäänheittäjä.

Lontoon olympiakisoissa 2012 Lü sijoittui viidenneksi tuloksella 63,70 metriä.

14. huhtikuuta 2012 Lü heitti Aasian ennätyksen 64,95 m. Pari kuukautta myöhemmin Li Lingwei rikkoi ennätyksen tuloksella 65,11 m. 27. huhtikuuta 2013 Lü ylitti ennätyksen heittämällä 65,62 m. Hänen dopingnäytteessään oli kuitenkin merkkejä dopingin käytöstä ja tulos hylättiin myöhemmin. Hän sai vuoden kilpailukiellon ajalle 24.5.2013–23.5.2014.

Lü saavutti Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hopeaa Aasian ennätystuloksella 66,13. Hän johti kilpailua viimeiseen heittoon saakka, jolloin Katharina Molitor ohitti hänet. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui seitsemänneksi. Hän heitti Lontoon MM-kilpailujen 2017 karsinnassa Aasian ennätyksen 67,59. Loppukilpailussa hän saavutti pronssia tuloksella 65,26.

Li heitti Aasian ennätyksen 67,69 Hallessa toukokuussa 2018. Hän saavutti samana vuonna hopeaa Aasian kisoissa tuloksella 63,16 ja voitti maanosien cupin tuloksella 63,88. Hän heitti Aasian ennätyksen 67,72 Huangshissa huhtikuussa 2019. Hän voitti Aasian-mestaruuden Dohassa 2019 tuloksella 65,83. Hän paransi Aasian ennätystä Shenyangissa heinäkuussa lukemiin 67,83 ja samassa kaupungissa elokuussa tulokseen 67,98. Dohan MM-kilpailuissa hän sai pronssia tuloksella 65,49. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän oli viides. Hän karsiutui loppukilpailusta Eugenen MM-kilpailuissa 2022.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähde: IAAF
* Keihäänheitto:
	+ 67,98 m (2019)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lü Huihui Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑  Jalava, Mirko: World Discus champion Li Yanfeng opens well; Asian Javelin Throw record falls in Zhaoqing *iaaf.org*.  16.4.2012. Viitattu 27.6.2015. (englanniksi)
3. ↑  Jalava, Mirko: China's Lu Huihui improves Asian Javelin record to 65.62m *iaaf.org*.  27.4.2013. Viitattu 27.6.2015. (englanniksi)
4. ↑  Positive cases in athletics – Sanctioned according to information received by the IAAF as of 24 April 2015 (PDF)  24.4.2015. IAAF. Viitattu 27.6.2015. (englanniksi)
5. ↑  Video: Kiinalaisyleisölle pettymys – naisten keihäskulta kaarsi viimeisellä heitolla Saksaan!  30.8.2015. yle.fi. Viitattu 31.8.2015.
6. 1 2  Lü Huihui Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Lü Huihui Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Lüllelaht**  on Virossa Saarenmaalla Papissaaren niemimaalla sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järi sijaitsee Papissaaressa noin 1,2 kilometriä Kihelkonnan taajamasta. Sen pinta-ala on 41 hehtaaria ja se on 700 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Saaria on kaksi, joiden yhteinen pinta-ala on 0,18 ha. Järvellä on vajaa kilometrin pituinen järvenselkä, joka päättyy suurempaan saareen. Saaren ympärillä on salmet, joista toista kutsutaan nimellä *Vildikarahu silm*. Saaren eteläpuolella aukeaa Sauelaht, joka on myös yhteydessä Itämereen Kihelkonnan lahteen. Järvenselän länsipuolella on vielä lähes irti kuroutunut lampi *Kärdu lõugas*. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 2,0 m mpy. Järven valuma-alueen laajuus on 3,4 km².

Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on metriä ja suurin syvyys 0,6 metriä. Järven rantaviivan pituus on 4,0 kilometriä ja se on autio. pari sataa metriä koilliseen sijaitsee muutama maatila.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 8) mukaan rannikkojärvi, joka on vielä yhteydessä mereen (vir. *rannikujärv (mereveega ajutiselt ühenduses olev veekogu)*).

Järvi luokitellaan limnologisesti halotrofiseksi järveksi, jos sen suolapitoisuus on kohonnutta (vir. *halotroofne tai soolatoiteline*, HA). Tällaisia järviä ovat Virossa ne, joilla on matala yhteys mereen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 23.8.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Keskkonnaregister: Lüllelaht (vee2070430) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 23.8.2017. (viroksi)
**Bruce Samuel Hick** (s. 20. elokuuta 1963 Rockhampton, Queensland, Australia) on australialainen soutaja, joka voitti urallaan kevyissä luokissa yhden olympiapronssin ja kolme maailmanmestaruutta.

Hick sijoittui ensimmäisissä MM-kilpailuissaan Kööpenhaminassa 1987 kevyessä kahdeksikossa kahdeksanneksi. Milanon MM-kilpailuissa 1988 hän sijoittui kevyessä perämiehettömässä nelosessa kuudenneksi. Tasmanian MM-kilpailuissa 1990 hän saavutti kevyessä pariaironelosessa pronssia ja vuotta myöhemmin Wienin MM-kilpailuissa hän voitti samassa luokassa maailmanmestaruuden. Montrealissa 1992 ja Račicessa 1993 Hick voitti Gary Lynaghin kanssa kevyen pariairokaksikon maailmanmestaruuden. Hickin mitaliputki jatkui Indianapolisin MM-kilpailuissa 1994 kevyen perämiehettömän nelosen hopealla ja Tampereen MM-kilpailuissa 1995 kevyen pariairokaksikon pronssilla. Atlantan olympialaisissa 1996 kevyet luokat olivat ensi kertaa mukana olympiaohjelmassa ja Hick saavutti Anthony Edwardsin parina pronssia kevyessä pariairokaksikossa.

Kölnin MM-kilpailuissa 1998 Hick ja Lynagh sijoittuivat kevyessä pariairokaksikossa 12:nneksi. St. Catharinesin MM-kilpailuissa 1999 Hickin parina oli Hamish Karrasch ja he saavuttivat MM-hopeaa. Hick päätti arvokilpailu-uransa Sydneyn olympialaisissa 2000, jossa hän Karraschin parina sijoittui kevyessä pariairokaksikossa seitsemänneksi B-finaalin voitolla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Bruce Hick *Sports Reference*.  Arkistoitu 18.4.2020. Viitattu 18.1.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Bruce Hick *World Rowing*. FISA. Viitattu 18.1.2019. (englanniksi)
**Grottaglie** on kunta Taranton maakunnassa Apuliassa Italiassa. Grottagglien asukasluku on 31 890 (2017). Kunta tunnetaan taidekeramiikastaan ja viineistään.

Historia
--------

Grottaglien nimi tulee latinankielisestä nimestä *Cryptae Aliae*, joka tarkoittaa monta rotkoa. Alueella on asuttu jo paleoliittisellä kaudella. Roomalaisen Enniuksen uskotaan asuneen Grottaglien alueella.

Grottaglien ympäristössä on paljon kaivettuja luolia, jotka alueen asukkaat ovat kaivaneet todennäköisesti suojautuakseen saraseenien hyökkäyksiltä varhaiskeskiajalla. Luolia on hyödynnetty turvapaikkana myöhemminkin.

Nähtävyyksiä
------------

Grottaglieen rakennettiin piispanlinna Castello Episcopio 1300-luvulla. Se on barokkityylinen linna Grottaglien vanhankaupungin kupeessa. Linnassa toimii nykyään museo.

Kaupungin pääkirkko on *Chiesa Matrica* vuodelta 1372. Kirkko edustaa romaanista tyyliä. Toinen kirkko, *Chiesa di San Francesco Di Geronimo*, on vuodelta 1832.

Grottagliessa on de Félice -suvun palatsi Palazzo de Félice, joka on rakennettu 1767, sekä useita muita komeita palatsirakennuksia eri aikakausilta.

Lähteet
-------

1. ↑  Grottaglie *citypopulation.de*. citypopulation.de. Viitattu 25.9.2018. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Grottaglie** Wikimedia Commonsissa

Taranton maakunta
Avetrana | Carosino | Castellaneta | Crispiano | Faggiano | Fragagnano | Ginosa | Grottaglie | Laterza | Leporano | Lizzano | Manduria | Martina Franca | Maruggio | Massafra | Monteiasi | Montemesola | Monteparano | Mottola | Palagianello | Palagiano | Pulsano | Roccaforzata | San Giorgio Ionico | San Marzano di San Giuseppe | Sava | Statte | Taranto | Torricella
**Bruce J. Oreck** (s. 3. tammikuuta 1953 New York City) on yhdysvaltalainen liikemies ja diplomaatti, joka toimi Yhdysvaltain Suomen-suurlähettiläänä syksystä 2009 heinäkuuhun 2015. Hänen seuraajansa oli Charles C. Adams Jr.

Oreck syntyi ja kasvoi New Yorkissa. Hän on asunut myös New Orleansissa ja Boulderissa, Coloradossa. Ammatiltaan hän on kiinteistösijoittaja ja ympäristöasioihin erikoistunut juristi ja liikemies. Hän on perustanut ilmaston lämpenemistä kiihdyttävien hiilidioksidipäästöjen vähentämiseen tähtäävän Zero Carbon Initiative -järjestön sekä työskentellyt lakimiehenä yli 25 vuotta, edustaen monia amerikkalaisia suuryrityksiä. Hän on myös kirjoittanut useita kirjoja verotuksesta.

Oreck on pitkäaikainen kehonrakennuksen harrastaja, ja hän on voittanut useita Coloradon mestaruuksia. Hän on harrastanut myös miekkailua, soutamista ja juoksua sekä mineraalien keräilyä.

Suurlähettiläskautensa jälkeen Oreck on asunut osittain Suomessa ja toiminut osa-aikaisena luennoitsijana Aalto-yliopistossa. Hänellä on asunto Helsingissä ja useita asuntoja ympäri maailman. Vuonna 2018 hän osti Pasilan konepajan Helsingissä 11 miljoonalla eurolla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Suurlähettiläs Bruce J. Oreck Yhdysvaltain suurlähetystö.  Arkistoitu 25.7.2014. Viitattu 30.7.2014.
2. ↑  USA:n uusi Suomen-lähettiläs Charles C. Adams Jr. ei aio esiintyä ilman paitaa (Painonnosto vaihtuu laatuviineihin USA:n lähetystössä Kaivopuistossa) *HS Kotimaa*. Helsingin Sanomat.  Arkistoitu 26.6.2015. Viitattu 26.6.2015.
3. 1 2  Verojuristi ja kiinteistösijoittaja ihastui Suomeen.  *Helsingin Sanomat*, 18.11.2017, s. A 30.
4. 1 2  Varpela, Valtteri: Jenkkilähetystössä asuu nyt rikas, vihreä bodari *uusisuomi.fi*.  11.9.2009. Viitattu 11.9.2009.
5. ↑  VR myy Bruce Oreckille osan konepaja-alueesta Vallilassa *Yle Uutiset*.  23.5.2018. Viitattu 26.7.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Barbara Barrett** | **Yhdysvaltain Suomen-suurlähettiläs**2009–2015 | Seuraaja:**Charles C. Adams Jr.** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* SNAC

 |

 |
**Olympic Air** (IATA: **OA**, ICAO: **OAL**, kutsukoodi: **Olympic**) on kreikkalainen lentoyhtiö. Lentoyhtiö perustettiin vuonna 1957 nimellä Olympic Airways. Lentoyhtiön juuret kuitenkin ovat vuodessa 1930, jolloin perustettiin *Icarus*-niminen lentoyhtiö, joka kuitenkin meni pian konkurssiin. 1960-luvulla lentoyhtiöstä tuli Euroopan johtavia lentoyhtiöitä. Tähän oli syynä muun muassa suorien lentojen aloittaminen välillä Ateena-New York, ensimmäisen luokan loungen avaaminen lentokentillä ja 1960-luvun lopulla avatut ensimmäiset lentoreitit Afrikkaan. Lisäksi Olympic Airlines tilasi uusia Boeing 707-300-lentokoneita. 

Vuonna 1971 perustettiin myös Olympic Aviation (Ολυμπιακή Αεροπλοϊα) -yhtiö, jotta Kreikan saarten väliset lentoreitit saataisiin paremmin hoidettua. Lisäksi vuonna 1972 Olympic Airlines lensi ensimmäisen kerran Australiaan.

Onnettomuus vuonna 1973 muutti lentoyhtiön nousukurssin. Aristoteles Onassiksen poika, Alexander, kuoli lento-onnettomuudessa. Onnettomuudella oli suuri vaikutus kreikkalaisten ihmisten lentohaluihin. Vuodesta 1973 alkoi lentoyhtiön laskukurssi, ja Onassis myi kaikki osakkeensa lentoyhtiöstä. Vuonna 1977 lentoyhtiö joutui lopettamaan Australian ja Kanadan reittinsä. 1980-luvulla lentoyhtiö oli suurissa taloudellisissa vaikeuksissa mutta pystyi silti avaamaan uudelleen reittinsä Australiaan ja Kanadaan. 

1990-luvulla alamäki jatkui edelleen. Lentoyhtiö avasi silti suoran reitin Tokioon, mutta reitti jouduttiin sulkemaan pian, koska matkustajia ei riittänyt tarpeeksi. Lentoyhtiöllä oli yksinkertaisesti liikaa tappioita ja velkaa. Kreikan valtio päätti avustaa lentoyhtiötä, mutta sekään ei riittänyt.

Vuonna 2004 Olympic Airways yritettiin yksityistää, mutta yritys epäonnistui. Vuonna 2009 Kreikan hallitus lopulta yksityisti lentoyhtiön myymällä sen kreikkalaiselle holding-yhtiölle, Marfin Investment Group Holdingsille .Yhtiön nimi muuttui Olympic Airiksi, ja laivasto koki muutoksia.

Yhtiön palveluksessa on nykyään noin 8500 ihmistä. Sen päämaja sijaitsee Ateenassa, Kreikassa. Yhtiön laivastoon kuuluu 17 lentokonetta, ja se lentää yhteensä 77 eri kohteeseen. Lentoyhtiön kotikenttä on Ateenan kansainvälinen lentoasema.

Laivasto
--------

Olympic Airin ATR 42-600 Ateenan kansainvälisellä lentoasemalla.
Olympic Airin Bombardier Dash 8 Q100.
Olympic Airin Bombardier Dash 8 Q400.
Laivaston keski-ikä elokuussa 2022 on 12,2 vuotta.

Olympic Airin laivasto| Konetyyppi | Lukumäärä | Tilauksia | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
| ATR 42-600 | 3 | — |  |
| ATR 72-600 | 9 | — | Korvaa Bombardier Dash 8 Q400 -koneet. |
| Bombardier Dash 8 Q100 | 2 | — |  |
| Bombardier Dash 8 Q400 | 3 | — | Korvataan ATR 72-600 -koneilla. |
| Yhteensä | 17 | 0 |  |

Lähteet
-------

1. ↑  Olympic Air Fleet Details and History *www.planespotters.net*. Viitattu 10.8.2022.
2. ↑  Greece's Olympic Air takes first ATR72-600 *ch-aviation*. Viitattu 10.8.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Lentoyhtiön viralliset sivut
**Kristóf Milák** (s. 20. helmikuuta 2000) on unkarilainen uimari, joka on menestynyt perhosuinnissa. Hän on voittanut yhden olympiakullan, yhden maailmanmestaruuden ja kolme Euroopan-mestaruutta.

Milák voitti vuosina 2016–2018 kahdeksan nuorten Euroopan-mestaruutta, vuonna 2017 neljä nuorten maailmanmestaruutta ja vuonna 2018 kolme kultaa nuorten olympialaisissa sekä kaikissa niissä myös himmeämpiä mitaleja. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa hän saavutti maailmanmestaruuskilpailuissa 2017 uimalla 100 metrin perhosuinnissa Caeleb Dresselin takana hopealle. Pitkän radan EM-kilpailuissa 2018 Milák voitti kultaa 200 metrin perhosuinnissa ajalla 1.52,79. MM-kilpailuissa 2019 hän voitti 200 metrin perhosuinnissa kultaa maailmanennätysajalla 1.50,73 ja jätti hopeamitalisti Daiya Seton 3,13 sekunnin päähän.

Toukokuussa 2021 uiduissa EM-kilpailuissa Milák voitti kultaa 100 metrin ja 200 metrin perhosuinnissa. Myöhemmin samana vuonna Tokion olympialaisissa hän voitti 200 metrillä kultaa olympiaennätysajalla 1.51,25, millä hän voitti hopeamitalisti Tomoru Hondan 2,48 sekunnilla. Lisäksi hän saavutti hopeaa 100 metrin perhosuinnissa euroopanennätysajalla 49,68, jääden jälkeen Yhdysvaltain Caeleb Dresselistä 0,23 sekuntia. Hän sai samana vuonna lyhyen radan EM-hopeaa 200 metrin perhosuinnissa.

Milák voitti Budapestissa 2022 maailmanmestaruuden 100 metrin perhosuinnissa ajalla 50,14 ja 200 metrin perhosuinnissa maailmanennätysajalla 1.50,34. Saman vuoden Rooman EM-kilpailuissa hän saavutti kultaa 100 metrin perhosuinnissa ajalla 50,33, 200 metrin perhosuinnissa ajalla 1.52,01 ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä sekä hopeaa 100 metrin vapaauinnissa ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä.

Milákin pitkän radan perhosuintiennätykset ovat 100 metrillä 49,68 vuonna 2021 käydyistä olympialaisista ja 200 metrillä maailmanennätys 1.50,34 MM-kilpailuista 2022. Lyhyellä radalla hänen ennätyksensä samoilta matkoilta ovat 49,71 marraskuulta 2021 ja 1.49,98 lokakuulta 2019.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kristof Milak International Swimming League.  Arkistoitu 1.8.2021. Viitattu 1.8.2021. (englanniksi)
2. ↑  Milak, Kristof (2000) *swimrankings.net*. Viitattu 21.8.2022. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Kristof Milak FINA. Viitattu 21.8.2022. (englanniksi)
4. ↑  Tikander, Vesa: *Urheilun vuosikirja 40*, s. 309. Urheilumuseo, 2019. ISBN 978-952-6644-14-1.
5. ↑  Swimming - Final Results - Men's 100m Butterfly Tokyo 2020.  Arkistoitu 2.8.2021. Viitattu 1.8.2021. (englanniksi)
**Bruce Riutta** (14. lokakuuta 1944 Hancock, Michigan, Yhdysvallat – 24. tammikuuta 2012 Houston, Texas, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Riutta edusti Yhdysvaltoja olympialaisissa vuonna 1968, maailmanmestaruuskilpailujen korkeimmalla sarjatasolla vuosina 1969 ja 1971 sekä maailmanmestaruuskisojen B-sarjassa vuonna 1970.

Seuraurallaan Riutta edusti enimmäkseen Michigan Techin yliopistojoukkuetta NCAA:n jääkiekkoliigassa. Tuona aikana kaudesta 1964–1965 kauteen 1966–1967 hän pelasi 90 ottelua tehopistein 6 + 28 = 34. Vuonna 1965 Michigan Tech voitti NCAA:n mestaruuden. Kaudesta 1968–1969 alkaen Riutta pelasi United States Hockey Leaguessa, jossa hän edusti Green Bay Bobcats -joukkuetta aina kauteen 1973–1974 saakka. Hän myös valmensi ja ohjasi pelaajia yli 25 vuoden ajan.

Yksityiselämä
-------------

Suomen Jääkiekkohistoriallisen Seuran näkemyksen mukaan Riutta on taustaltaan amerikansuomalainen. Sukunimestään ja siitä huolimatta, että Riutta on kotoisin merkittävästä amerikansuomalaisten keskuskaupungista Hancockista, hän on todennut, ettei hänellä ole hänen omien tietojensa mukaan suomalaisia sukujuuria. Kuitenkin hänen vanhempiensa nimet olivat myös suomalaiset Emil ja Elma Riutta, ja hänen äitinsä tyttönimi oli Saarala.

Jääkiekkouransa jälkeen Riutta työskenteli insinöörinä ja yrittäjänä. Hän harrasti golfia ja amerikkalaista jalkapalloa. Bruce Riutan veli oli David Riutta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Former Tech Hockey Great Bruce Riutta Dies *michigantechhuskies.com*. Viitattu 5.2.2022.
2. 1 2 3  Bruce Riutta at eliteprospects.com *www.eliteprospects.com*. Viitattu 5.2.2022. (englanniksi)
3. ↑  Artikkeli | Yhdysvaltain jääkiekkoseurat, maajoukkueet ja niiden amerikansuomalaiset – SJHS *sjhs.fi*.  Arkistoitu 15.1.2022. Viitattu 5.2.2022.
**Skáros** (kreik. Σκάρος) on keskiaikaisen linnan ja asutuksen arkeologinen kohde, joka sijaitsee Thíran saarella Santorínilla lähellä Imerovíglin kylää. Se oli saaren keskiaikainen keskus.

Historia
--------

Skároksen vanhemman linnan rakensivat venetsialaiset Jacopo (Giacomo) Barozzin johdolla vuosien 1205–1230 välillä. Ensimmäinen kuvaus paikasta tunnetaan vuodelta 1421. 1600-luvulla paikalla käyneet kuvaavat Skároksen olleen valloittamaton luonnonlinnoitus. Sitä ei valloitettu koskaan myöhemminkään historiansa aikana. Se kärsi kuitenkin usein vaurioita maanjäristyksissä, muun muassa Koloúmpo-tulivuoren purkauksen yhteydessä vuonna 1650, sekä 1701–1711 ja 1866–1870.

Thomas Hopen tekemä piirros Skároksesta, 1790-luku.
Paikka alettiin hylätä vähitellen 1600-luvulta lähtien, ja erityisesti vuosien 1701–1711 maanjäristysten jälkeen. Syynä olivat paitsi maanjäristysten ja kivivyöryjen aiheuttamat hankaluudet myös se, että merirosvojen uhka väistyi vähitellen. Tämän jälkeen saaren keskukseksi kehittyi Firá. Skároksella oli kuitenkin jonkinlaista asutusta vielä vuonna 1770. Ainoa säilynyt kuva Skároksesta rakennuksineen on Thomas Hopen tekemä ja peräisin 1790-luvulta. Arkeologi Ludwig Rossin käydessä saarella vuonna 1836 paikka oli jo täysin autio.

Rakennukset
-----------

Skároksen kukkulalla oli kaksi linnaa. Toinen, Epáno Kástro ("Ylälinna") eli La Roka, oli vanhempi ja sijaitsi kukkulan huipulla, ja toinen, Káto Kástro ("Alalinna"), oli uudempi ja sijaitsi alempana. Kukkulalla oli myös ylhäisön taloja sekä tavallisia asuinrakennuksia, hallintorakennuksia, katedraalikirkko ja muita kirkkoja sekä luostareita. Kukkula oli rakennettu tiiviisti, ja siellä kerrotaan olleen 200 taloa. Rakennukset oli tehty kivestä. Linnoituskaupunki yhdistyi muuhun saareen siirrettävän puusillan kautta.

Nykyisin kukkulalla on jäljellä vain vähän raunioita. Suuri osa rakennusten osista on joko käytetty uudelleen tai varissut mereen maanjäristyksissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Κάστρο Σκάρου *Καστρολόγος*. Viitattu 1.9.2020.
2. 1 2 3 4 5  Imerovigli: The castle of Skaros *Santorini – Municipality of Thira*. Viitattu 1.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Skáros** Wikimedia Commonsissa
Valuuttavarannot (2006)
**Valuuttavarannolla** tarkoitetaan yleensä maan keskuspankin hallussa olevaa ulkomaista valuuttaa, ulkomaisia saamisia ja jalometallivaroja, joita pidetään ensisijaisesti maan kansainvälisen maksuvalmiuden turvaamiseksi.

Maailman suurin valuuttavaranto on Kiinan keskuspankilla, jonka valuuttavarannon arvo oli 2 800 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuoden 2010 lopussa.

Suomen Pankin valuuttavaranto
-----------------------------

Valuuttavarannon hallussapito ja hoito on yksi Suomen Pankin tehtävistä.
Suomen Pankin valuuttavaranto koostuu Yhdysvaltain dollareista, Englannin punnista, Japanin jeneistä ja Sveitsin frangeista, sekä kullasta ja erityisten nosto-oikeuksien määräisistä eristä.

Lokakuussa 2010 Suomen keskuspankin valuuttavarannon arvo oli 7,431 miljardia euroa.

Euroopan keskuspankin valuuttavaranto
-------------------------------------

Euroopan keskuspankin valuuttavaranto luotiin euron käyttöönoton yhteydessä 1.1.1999, jolloin eurojärjestelmään liittyneet kansalliset keskuspankit siirsivät valuuttavarantoja EKP:lle. Euroopan keskuspankin valuuttavarannon hoidon tavoitteena on taata varannon likvidiys sijoittamalla varat tuottavasti ja turvallisesti. EKP:n valuuttavaranto koostuu Yhdysvaltain dollareista, Japanin jeneistä, kullasta ja Kansainvälisen valuuttarahaston erityisnosto-oikeuksista.

Elokuussa 2014 koko euroalueen valuuttavarantojen arvo oli 594 136 miljardia euroa.

Katso myös
----------

* Luettelo valtioista valuuttavarannon koon mukaan

Lähteet
-------

1. ↑  Hanna Kuusela & Matti Ylönen (toim.): Maailmantalouden ABC  2008. Attac.  Arkistoitu 1.12.2014. Viitattu 8.12.2014.
2. ↑  Hallituksen esitys Eduskunnalle laiksi Suomen Pankista sekä eräiksi siihen liittyviksi laeiksi (HE 261/1996) *finlex.fi*.  17.1.1997. Viitattu 6.12.2010.
3. ↑  Kiinan valtava valuuttavaranto paisui viidenneksen *YLE Uutiset*.  12.1.2011. Viitattu 13.1.2011.
4. ↑  Laki Suomen Pankista 27.3.1998/214 (3 §) *finlex.fi*.  Arkistoitu 2.11.2010. Viitattu 6.12.2010.
5. ↑  Suomen Pankin vuosikertomus 2009 (PDF)  2010. Suomen Pankki. Viitattu 6.12.2010. [vanhentunut linkki]
6. ↑  Valuuttavaranto, muut valuuttamääräiset saamiset ja lyhytaikaiset velat: lokakuu 2010 Suomen Pankki.  Arkistoitu 24.11.2010. Viitattu 6.12.2010.
7. ↑  Valuuttavaranto ja omat varat Euroopan keskuspankki. Viitattu 6.12.2010.
8. ↑  [
 (Arkistoitu – Internet Archive) Valuuttavaranto, muut valuuttamääräiset saamiset ja lyhytaikaiset velat: elokuu 2014]. Suomen Pankki. Viitattu 8.12.2014.[vanhentunut linkki]
Skärkindin kihlakunnan sijainti Itä-Götanmaan läänin kartalla.
**Skärkindin kihlakunta** (ruots. *Skärkinds härad*) oli kihlakunta Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 320,14 neliökilometriä ja asukasluku 4 158 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Yxnerum, Östra Ryd, Gårdeby, Skärkind ja Gistad.

Kihlakunnan tuolloisista kunnista Skärkind kuuluu nykyään Norrköpingin kuntaan, Gistad Linköpingin kuntaan, Gårdeby ja Östra Ryd Söderköpingin kuntaan ja Yxnerum Åtvidabergin kuntaan.

* Skärkindin kihlakunnan vaakunaSkärkindin kihlakunnan vaakuna

Lähteet
-------

1. ↑  I. Areal och folkmängd inom särskilda förvaltnings­områden m.m. befolk­nings­agglomera­tioner (PDF) (Tab. 1. Areal, folkmängd efter kön och civilstånd samt folkmängdstäthet i kommuner, församlingar, municipalsamhällen, härad och län den 31 december 1945, enligt indelningen den 1 januari 1946) *Folkräkningen den 31 december 1945*.  24.3.1947. SCB: Historisk statistik:  Statistiska centralbyrån. Viitattu 3.10.2015. (ruotsiksi)
**Filotera** (m.kreik. Φιλωτέρα, *Filōtera*, myös Φιλωτερία/Φιλοτερία, *Filōteria/Filoteria*; lat. *Philotera, Philoteria*) oli antiikin aikainen kaupunki Galileassa Palestiinassa nykyisen Israelin alueella. Sen arkeologinen kohde tunnetaan nimellä *Beth Yerah* (hepr. ‏בית ירח‎; myös *Beit Yerah*, *Tel Bet Yeraẖ*), arabiaksi *Khirbet al-Karak* (arab. خربة الكرك‎‎).

Maantiede
---------

Filotera sijaitsi Genesaretinjärven lounaisrannalla lähellä järven eteläpäätä. Se oli rakennettu pienelle saarelle Jordanvirran ja järven yhtymäkohtaan. Joskus kaupungin mainitaan kuuluneen Koile-Syyriaan, mutta tämä ei vastaa sen sijaintia.

Filoteran lähellä sijaitsi Sennabris, jonka Josephus mainitsee Jordanin laakson pohjoisimpana kohtana; kyseessä saattoi myös olla sama paikka kuin Filotera.

Filoteran raunioita.
Filoteran raunioita.

Historia
--------

Kaupungin paikka on ollut asutettuna jo varhaisella pronssikaudella 3100–2300 eaa. Filoteran kaupungin perusti Egyptin kuningas Ptolemaios II hellenistisellä kaudella. Välissä paikka oli ollut asumattomana useita vuosisatoja. Kaupunki sai nimensä Ptolemaioksen sisaresta Filoterasta. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä *Filōterios* (Φιλωτέριος). Paikka säilyi asuttuna arabikaudelle 1100-luvulle saakka.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Kaupunki on ollut ympäröity muurilla, jonka pituus on ollut noin 1,6 kilometriä ja jossa oli neliskulmaisia ja pyöreitä torneja. Sen rakentamisessa hyödynnettiin varhaisemman pronssikautisen muurin rakenteita. Muurista on löydetty joitakin osia. Beth Yerahin muihin arkeologisiin löydöksiin lukeutuu muun muassa taloja, katu, roomalaisaikainen linnoitus ja kylpylä, synagoga sekä varhaiskristillinen basilikakirkko, joka rakennettiin 400-luvulla ja tuhoutui 600-luvulla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Smith, William: "Philotera (1)", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3  Philoteria *Pleiades*. Viitattu 7.12.2020.
3. 1 2  Philotera (Beth Yerah) *Trismegistos*. Viitattu 7.12.2020.
4. ↑  Stefanos Byzantionlainen: *Ethnika* sub voce Polybios: *Historiai* 5.70.
5. 1 2 3 4 5  Beth Yerah *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 7.12.2020.
6. 1 2 3 4  Grabbe, Lester L.: *A History of the Jews and Judaism in the Second Temple Period, Volume 2: The Coming of the Greeks: The Early Hellenistic Period (335-175 BCE)*, s. 57. The Library of Second Temple Studies, nide 68. Bloomsbury Publishing, 2011. ISBN 9780567381743. Teoksen verkkoversio.
7. ↑  Sennabris/Ginnabris *Pleiades*. Viitattu 7.12.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Filotera** Wikimedia Commonsissa
**Liisa Tallgrén** (s. 28. tammikuuta 1934 Pankakoski, Lieksa) on suomalainen huumeidenvastaisen työn pioneeri. Hän perusti yhdessä miehensä Jussi Tallgrénin kanssa Suomen ensimmäisen huumenuorten kodin Helsinkiin. 

Liisa Tallgrén muutti Pohjois-Karjalasta pääkaupunkiseudulle. 1970-luvun alussa hänen kaksi teini-ikäistä poikaansa paljastuivat huumeiden käyttäjiksi, eikä hän saanut sosiaaliviranomaisilta apua heidän saattamisekseen hoitoon. Nuorempi pojista kuoli huumeiden seurauksena ja vanhempi poika joutui mielisairaalaan. Tallgrénit perustivat yhdessä muiden huumeita käyttäneiden nuorten vanhempien kanssa *Vapaaksi huumeista*–yhdistyksen. Tuodakseen ongelman julkisuuteen Liisa Tallgrén kertoi poikiensa tarinan kirjassaan *Hintana elämä* ja hän kiersi puhumassa asiasta eri tilaisuuksissa. 

Tallgrénit vuokrasivat Helsingin kaupungilta talon ja kunnostivat sen talkootyöllä ja lahjoitusmateriaaleilla huumenuorten vastaanottokodiksi. He keräsivät 220 000 nimeä toimitettavaksi kansanedustajille, jotta Suomen päihdehuoltolakia olisi muutettu niin että huumeita käyttäneitä nuoria olisi voitu määrätä tahdosta riippumattomaan hoitoon Ruotsin esimerkin mukaisesti. Tämä hanke ei kuitenkaan toteutunut.

Nykyisin Tallgrénien aloittamaa työtä jatketaan huumeiden käyttäjien hoitokodeissa ja Helsingin Diakonissalaitoksella. Liisa Tallgrén muutti 2000-luvun alussa pääkaupunkiseudulta Kontiolahdelle asuakseen lähellä poikansa hoitolaitosta.

Julkaisuja
----------

* *Hintana elämä: Kahden huumenuoren äiti kertoo*; kirj. Ritva Kauppila ja Liisa Tallgrén. Karas-sana, Lohja 1987, 4. painos 1990, 5. uud. painos Päivä, Hämeenlinna 2000, 6. painos 2003
* *Tarjolla huominen: huumetyön pioneeri kertoo*. Kirjapaja, Helsinki 1993, Päivä, Hämeenlinna 2002
* *Silta ylitse syvyyden*; toimittanut Johanna Kulmala. Päivä, Hämeenlinna 2002

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Huumenuorten "varamutsi" Liisa Tallgrén taistelee nuorten puolesta loppuun asti, Yle Uutiset 25.1.2014
2. ↑  Huumenuorten varamutsi ei pelkää: Liisa Tallgrén, 70, Helsingin Sanomat 28.1.2004 (Tilaajille)
**Bluefieldsin roomalaiskatolinen hiippakunta** on katolisen kirkon hiippakunta, joka toimii Nicaraguassa. Sen keskuspaikkana toimii Bluefields.

Hiippakunnan perustaminen
-------------------------

2. joulukuuta 1913 perustettiin Bluefieldsin apostolinen vikariaatti irrottamalla se Nicaraguan hiippakunnasta. Vuonna 1966 vikariaatilla oli 73 504, 68,8% alueen väestöstä. Vuonna 1976 seurakuntia oli 14 ja jäseniä 201 529, 75,6% väestöstä. 1990 seurakuntia oli 17 ja jäseniä 239 000, 69,7% väestöstä.

30. marraskuuta 2017 antoi paavi Franciscus päätöksen Siunan hiippakunnan perustamisesta ja sen erottamisesta Bluefieldsin apostolisesta vikariaatista, joka samalla muutettiin Bluefieldsin hiippakunnaksi. Hiippakunnan alueeksi määriteltiin Región Autónoma de la Costa Caribe Sur. Ennen jakoa Bluefieldsiin kuului 27 seurakuntaa, 30 pappia ja 623 998 jäsentä. Jaon jälkeen hiippakuntaan jäi 10 seurakuntaa, 14 pappia ja 260 838 jäsentä, 57% alueen väestöstä. Hiippakunnan pinta-alaksi tuli 19 964km², kun se ennen jakoa oli 59 674km².

Piispat
-------

### Apostoliset vikaarit

* Agustín José Bernaus y Serra, O.F.M. Cap. (1913–1930)
* Juan Solá y Farrell, O.F.M. Cap. (1931–1942)
* Matteo Aloisio Niedhammer y Yaeckle, O.F.M. Cap. (1943–1970)
* Salvador Albert Schlaefer Berg, O.F.M. Cap. (1970–1993)
* Pablo Ervin Schmitz Simon, O.F.M. Cap. (1994–2017)

### Piispat

* Pablo Ervin Schmitz Simon, O.F.M. Cap. (2017– )

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Diocese of Siuna *Catholic-Hierarchy*. Viitattu 1.8.2018. (englanniksi)
2. ↑  Resignations and Appointments, 30.11.2017 *Summary of Bulletin - Holy See Press Office*. Viitattu 1.8.2018. (englanniksi)
**Confident** on yhdysvaltalaisen laulajan ja lauluntekijän Demi Lovaton viides studioalbumi. Se julkaistiin 16. lokakuuta 2015. Single "Cool for the Summer" julkaistiin 16. heinäkuuta 2015 ja se oli korkeimmillaan yhdentenätoista Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla. Albumin toinen single "Confident" julkaistiin 18. syyskuuta 2015 ja se on ollut parhaimmillaan listan sijalla 31.

Levyllä vierailevat australialainen rap-artisti Iggy Azalea ja yhdysvaltalainen rap-artisti Sirah. Lovato osallistui useimpien kappaleiden kirjoittamiseen ja teki yhteistyötä sellaisten lauluntekijöiden ja tuottajien kanssa kuten Max Martin, Ryan Tedder, Steve Mac, Rami ja Stargate. Albumi debytoi ykkösenä Kanadassa ja pääsi kymmenen parhaan joukkoon Australiassa, Belgiassa, Irlannissa, Italiassa, Alankomaissa, Uudessa-Seelannissa, Norjassa, Britanniassa ja Yhdysvalloissa.

Kappaleet
---------

1. Confident – 3.25
2. Cool for the Summer – 3.34
3. Old Ways – 3.24
4. For You – 3.41
5. Stone Cold – 3.11
6. Kingdom Come – 4.04 (feat. Iggy Azalea)
7. Waiting for You – 3.12 (feat. Sirah)
8. Wildfire – 3.19
9. Lionheart – 4.04
10. Yes – 3.10
11. Father – 3.55

### Deluxe edition bonuskappaleet

1. 
2. Stars – 3.08
3. Mr. Hughes – 3.41
4. Cool for the Summer (Jump Smokers Remix) – 4.25
5. Cool for the Summer (Suraci Remix) – 4.45

Arvostelut
----------

* Metacritic: 74/100
* Allmusic: 4/5 tähteä
* Entertainment Weekly: B+
* Rolling Stone: 3.5/5 tähteä

Lähteet
-------

1. ↑  Billboard: Demi Lovato chart history (englanniksi)
2. ↑  Metacritic aggregate
3. ↑  Allmusic review
4. ↑  Entertainment Weekly
5. ↑  Rolling Stone

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Confident (album)
**Blues Lady Daylle** on suomalainen televisiodokumentti jazzlaulaja Billie Holidayn traagisesta elämästä. Jorma Moilasen käsikirjoittamassa ohjelmassa valotetaan Lady Dayn elämää ja musiikkia yhteiskunnalliselta, henkilökohtaiselta ja musiikilliselta kannalta.

Ohjelman rungon muodostavat Holidayn monivuotisen pianistin Mal Waldronin kertomukset ja hänen tulkintansa Lady Dayn tunnetuksi tekemistä lauluista. Billie Holiday itse esiintyy kahdessa vanhassa filmikatkelmassa. Toinen niistä on hänen uransa alkupuolelta ja toinen hänen viimeisestä televisioesiintymisestään 1958. Kuvaa Billie Holidaystä täydentävät lausunnoillaan hänen läheiset muusikkoystävänsä kapellimestari-pianisti Count Basie, pianisti Jimmy Rowles ja saksofonisti Sam Rivers.

Ohjelma on TV1:n Viihdetoimituksen tuotantoa. Mal Waldronin soitto-osuudet on kuvattu Natsa Clubilla hänen vieraillessaan Helsingissä tammikuussa 1981. Ohjelman ohjauksesta vastaavat Jorma Moilanen ja Erkki Pohjanheimo, joka toimi myös ohjelman tuottajana. Kuvaajat: Kaj Sundman, Jorma Piironen, Esko Nurminen, Raino Kuisma, ja Pertti Aherva, äänittäjät: Matti Kaukinen, Raimo Penttilä, Esko Haapaniemi, Veijo Lehti ja Hannu Ranta.

Ohjelman ensilähetys oli Yle TV1:ssä 3.9.1981. Kesto 35’47".

Lähteet
-------

1. ↑  Ilta-Sanomat 3.9.1981: "Kuvia Lady Dayn elämästä"
2. ↑  Sosiaalidemokraatti 3.9.1981: "Billie Holiday traaginen elämä"
3. ↑  Katso-lehti 38/1981: "Hieno jazzdokumentti" (Åke L. Granholm)
**Filoteo Alberini** (14. maaliskuuta 1867 Orte – 12. huhtikuuta 1937 Rooma, Italia) oli italialainen elokuvatuottaja, -ohjaaja ja elokuvaaja. Hänen vuoden 1905 elokuvaansa *La presa di Roma* pidetään ensimmäisenä italialaisena fiktioelokuvana, ja hän oli samana vuonna perustamassa Alberini & Santonin elokuvayhtiötä, josta tuli myöhemmin Cines.

Alberini syntyi Ortessa 1867. Hän oli sotilasmaantieteellisen instituutin insinööri, kun hän marraskuussa 1895 haki patenttia Kinetografo Alberinille, joka oli eräänlainen yhdistetty kamera- ja projektorilaite. Vaikka laitteen toiminnasta ei ole jäänyt todisteita, Alberinista tuli Italian elokuvan pioneereja.

Anchise Cappellettin ja Lionello Ganucci-Cancellierin kanssa Alberini kehitti 1897 Cinesigrafo-laitteen, joka käytti samanlaista laajakuvafilmiä kuin yhdysvaltalainen Biograph Company. Alberini aukaisi 1900-luvun alussa elokuvateattereita Firenzeen ja Roomaan, ja hän perusti 1905 Dante Santonin kanssa elokuvayhtiön, joka tuotti ensimmäisen italialaisen fiktioelokuvan. *La presa di Roma* oli lyhytelokuva, joka kertoi vuoden 1870 Rooman valtauksesta Italian yhdistymisen aikaan. Alberinin ja Santonin yhtiöstä kehittyi Cines, joka menestyi jopa maailmanlaajuisesti.

Elokuvien lisäksi Alberini kehitti erilaisia laitteita. Hän teki kokeita muun muassa stereoskoopeilla ja laajakuvaformaatilla. Alberini kuoli kotonaan Roomassa vuonna 1937.

Lähteet
-------

1. 1 2  Filoteo Alberini, un genio ortano! Comune di Orte.  Arkistoitu 28.3.2010. Viitattu 1.12.2012. (italiaksi)
2. 1 2 3  Filoteo Alberini *Who’s Who of Victorian Cinema*. Viitattu 1.12.2012. (englanniksi)
3. ↑  Bondanella, Peter: *Italialainen elokuva neorealismista nykypäivään*, s. 14. Suomentanut Anttila, Eila. Helsinki: Suomen elokuva-arkisto, 1993. ISBN 951-37-1018-1.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Lyyli Anna-Liisa Salmi** (myöh. **Mattila**, 1. lokakuuta 1914 Tampere – 30. elokuuta 2001) oli suomalainen pikaluistelija ja pesäpalloilija.

Tampereen Pyrintöä edustanut ja etenkin 500 ja 1 000 metrillä menestynyt Salmi osallistui urallaan kahdesti yleisluistelijoiden MM-kilpailuihin saavuttaen hopeaa Tampereella 1939. Hän saavutti useita himmeämpiä SM-mitaleita ja teki Suomen ennätyksiä etenkin kotimaan radoilla. 500 metrin naisten Suomen ennätystä Salmi piti hallussaan vuodet 1935–1955. Pesäpallossa Salmi voitti ainakin kaksi Suomen mestaruutta.

Urheilu-ura
-----------

### Pikaluistelu

Tampereen Pyrintöä edustanut Salmi saavutti yleisluistelijoiden MM-hopeaa Tampereella 1939: hän sijoittui vähäväkisessä kilpailussa toiseksi Verné Leschen jälkeen ja ennen Laura Tammista pistein 252,50. Salmi kilpaili myös Tukholmassa järjestetyissä yleisluistelun MM-kilpailuissa 1936, missä hän ei selviytynyt päätösmatkalle.

Salmi oli Leschen kovimpia haastajia 1930-luvun lopulla saavuttaen yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailuista hopea- ja pronssimitaleita: hän voitti yleisluistelun SM-kilpailuissa 500 metrin matkan vuosina 1937 ja 1939 ja 1 000 metrin matkan vuonna 1937. Suomen ennätykseen Salmi ylsi vuonna 1935 luisteltuaan 500 metriä tasan 50 sekuntiin. Kotimaan ratojen SE:ksi 500 metrillä hän oli jo tehnyt 53,5 sekuntia vuonna 1933 ja menetettyään ennätyksen Leschelle oli parantanut sitä vielä vuosina 1934 50,9:ään ja 1935 edellä mainittuun 50,0:aan. Tämä kansainvälinen SE, samoin kuin Salmen ainoa 1 000 metrillä tekemä Suomen ennätys, kotimaan ratojen SE 1.47,3 vuonna 1935, kestivät 20 vuotta vuoteen 1955, jolloin Iiris Sihvonen rikkoi ne.

### Pesäpallo

Pesäpallossa Salmi voitti Tampereen Pyrinnössä Suomen mestaruuden vuosina 1933, 1936 ja mahdollisesti 1937.

Lähteet
-------

* Rantala, Risto; Siukonen, Markku; & Tukiainen, Seppo (toim.): *Urheilumme kasvot 1*. 5. painos. Jyväskylä: Oy Scandia Kirjat Ab, 1979.
* Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 209–210, 218. Otava, 1970.
* Jouko Nieminen: Jääkenttien kiitäjät: Suomen Luisteluliitto 1908–2010
* Profiili schaatsstatistieken.nl (hollanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Tampereen seurakuntayhtymä, Mattila Liisa, Kalevankankaan hautausmaa, Tampere, osio 37, viitattu 11.4.2022
2. ↑  Rantala et al, s. 893–894
3. ↑  Nieminen 2010, 344
4. ↑  Nieminen 2010, 55
5. ↑
6. ↑
7. ↑  Fokus-Urheilu 2 1970, 218
8. ↑  Fokus-Urheilu 2 1970, 209–210

Aiheesta muualla
----------------

* Profiili speedskatingnews.info (englanniksi)
**Operaatiotaito** on sodankäynnissä perinteisesti oppi taistelujen yhdistämisestä sotatoimen voittamiseksi. Operaatiotaito sisältää myös operaation valmistelun, joukkojen siirrot sekä operaation suorituksen. Operaatiotaito ei ole ensisijaisesti sodankäynnin taso, vaan operaation suunnittelusta vastuussa olevien tahojen älyllistä ajattelua, jossa yhdistetään taktisen tason toiminnallisuus strategisen tason visioihin. Sodankäynnin tasona operatiivinen sijoittuu taktisen ja strategisen tason väliin. 

Operaatiotaito on perinteisesti liitetty neuvostoliittolaiseen sotaoppiin. Käsitteen määritteli ensimmäisen kerran 1927 neuvostoliittolaisen Frunzen sotilasakatemian yleisesikuntaupseerikoulun opettaja A.A. Svechin kirjassaan *Strategia*. Svechinin määritelmän mukaan operaatiotaito on "*kokonaisuus, joka on suunnattu yhteisen päämäärän saavuttamiseksi etukäteen määrätyssä aikataulussa*".

Neuvostoliittolaisen näkemyksen operaatiotaidon eriyttämistä taktiikasta ja strategiasta edellytti ensimmäisen maailmansodan jälkeinen sodan kuvan kehittyminen. Sotaa ei tultaisi ratkaisemaan suurissa ratkaisutaisteluissa vaan laajalla alueella kiinteästi toisiinsa liittyvissä pienemmissä taisteluissa. Tämä taktisen tason toiminta olisi kyettävä johtamaan siten, että se palvelisi sodan strategisia päämääriä. Näin esimerkiksi operaatio Barbarossa oli Saksan hyökkäys Neuvostoliittoon vuonna 1941 ja osa Saksan strategiaa toisen maailmansodan voittamiseksi.

Sodankäynnin historiasta voidaan nähdä, että operaatiotaito tuli ajankohtaiseksi vasta Napoleonin suurten joukkojen mukana ja etenkin Yhdysvaltain sisällissodassa. Näitä ennen joukkojen taistelut tapahtuivat suppealla alueella ja olivat lähinnä taktiikkaa.

Poikkeuksen muodostavat 1200-luvun mongolit, jotka toimivat hevosjoukoillaan operaatiotaidon määritelmän mukaisesti. Hyvinkin laajalla alueella olevat suuret sotajoukot saattoivat hyökätä vajaan viikon aikana 300 kilometriä yhteisen suunnitelman ja johdon alla, saman verran kuin amerikkalaiset Irakissa 1991.

Siviilipuolella operatiivinen tarkoittaa eri asiaa, eli toiminnallista. Operatiivinen johto = toimiva johto, toimitusjohtaja jne. Vertaa strateginen johto = pitkän aikavälin toiminnasta vastaava johto, hallintoneuvosto jne.

Katso myös
----------

* Sodankäynnin tasot

Sota

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Aikakaudet** | **Sotatoimialueet** | **Aseet** | **Sodankäynnin tasot** | **Taistelevat aselajit** | **Tukevat aselajit** | **Luetteloita** | **Yleistä** |
| * Esihistoria
* Antiikki
* Keskiaika
* Uusi aika
* Teollistunut aika
* Nykyaika
* Postmoderni
 | * Avaruus
* Ilmasota
* Informaatio
* Maasota
* Merisota
* Kotirintama
 | * ABC
* Elektroninen
* Ilmavoimat
* Maavoimat
* Merivoimat
* Psykologinen
 | * Strategia
* Operaatiotaito
* Taktiikka
* Taistelutekniikka
 | * Ilmavoimat
* Jalkaväki
* Laivasto
* Merijalkaväki
* Panssarijoukot
* Ratsuväki
 | * Huolto
* Ilmatorjunta
* Pioneeri
* Tykistö
* Viesti
 | * Kenraalit
* Piiritykset
* Operaatiot
* Sisällissodat
* Sodat
* Sotarikokset
* Taistelut
* Vapaus-itsenäisyyssodat
 | * Sodankäynti
* Sotahistoria
* Taistelu
* Piiritys
* Propaganda
* Rauha
* Pasifismi
 |
**Kvaliteetti** (kreik. ποιόν, poion, suom. ominaisuus, laatu) on Aristoteleen filosofian kategoria, joka kuvaa yleensä verbaalisesti, millainen jokin olio on.

Sanoja, jotka kuvaavat jonkin olion kvaliteettia ovat esimerkiksi: valkoinen, kylmä, paha, kieliopillinen tai aseistettu.
Substanssilla on yleensä vain yksi mahdollinen tila, mutta kvaliteetilla voi olla useampia kuin yksi tila esimerkiksi ajasta riippuen. Sama olio voi olla eri aikoina joko: kuuma tai kylmä, valkoinen tai musta, hyvä tai paha.

Alun perin kvaliteetit kuuluivat logiikan piiriin, mutta myöhemmin niitä on käytetty myös metafysiikassa. Aristoteleen lisäksi kvaliteetti käsitettä on kehittänyt mm. John Locke. Locke erotti toisistaan primaariset ja sekundaariset kvaliteetit. Primaariset kvaliteetit (mm. ulottuvuus, koko, lukumäärä, muoto ja liikkuvuus) kuuluvat kaikille materiaalisille olioille, kun taas sekundaariset ovat objektiin liittyviä voimia (mm. maku, haju ja väri).

Aristotelesta tuntemattomat tutkijat ovat voineet joinakin aikoina sekoittaa käsitteet substanssi ja kvaliteetti toisiinsa. Esimerkiksi elementit (tuli, maa, vesi, ilma) ja aineet (puu, sementti, kivi, sora, vesi) sekä muodot (pallo, tiiliskivi, pyramidi) on käsitetty sellaisinaan kvaliteeteiksi. Joissakin maissa, joissa Aristoteles ei ole tieteen perusta, opetetaan niin nykyäänkin.

Keskiajan lääketieteessä esimerkiksi uskottiin ruumiissa vaikuttaviin neljään kvaliteettiin eli ruumiinnesteisiin: Veri, lima, keltainen sappi ja musta sappi.

Uudella ajalla vaikuttanut filosofi John Locke on ratkaissut tämän ongelman erottamalla toisistaan primaariset ja sekundaariset kvaliteetit. Alkuperäinen Aristoteleen käsite kvaliteetti kuuluu sekundaaristen kvalitettien piirin ja uudet metafyysiset kvaliteetit puolestaan primaarisiin kvaliteetteihin.

Locke pyrki tuomaan verbaalista kvaliteettiajattelua ja uusia termejä myös uuden ajan fysiikan teorioihin, jotka perustuivat numeerisiin kuvauksiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Rami Saarniaho, Keskiajan tiede, alkemia, kulttuuri ja koululaitos
Camilla Stoltenberg.
**Camilla Stoltenberg** (s. 5. helmikuuta 1958) on norjalainen lääkäri ja tutkija. Hän on toiminut Norjan kansanterveyslaitoksen pääjohtajana 13. elokuuta 2012 lähtien.

Koulutus
--------

Stoltenberg opiskeli sosiologiaa ja lääketiedettä Oslon yliopistossa, jossa hän valmistui lääketieteen kandidaatiksi. Myöhemmin hän valmistui kirurgian tohtoriksi samassa yliopistossa. Hän on opiskellut myös lääketieteellistä antropologiaa Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä.

Ura
---

Stoltenberg aloitti uransa harjoittelijana Helgelandin alueella, ennen kuin hän työskenteli kirjaajana Rikshospitaletin yliopistollisessa sairaalassa. Myöhemmin hän työskenteli onnettomuusosastoilla sekä Aurskog-Hølandissa että Oslossa.

Hän oli mukana FAFO: n tutkimuksessa Gazan, Länsirannan ja Jerusalemin elinoloista. Myöhemmin hän osallistui ECONin lähetystyöhön bioteknologian alalla vuosituhannen vaihteessa.

Stoltenberg tutki väitöskirjaansa varten lapsikuolleisuutta, sosiaalista eriarvoisuutta ja avioliittoa maahanmuuttajaryhmissä.   Hän oli vieraileva tutkija Columbian yliopistossa, ennen kuin hän alkoi työskennellä Norjan kansanterveyslaitoksessa vuonna 2001. Siellä hän on työskennellyt epidemiologian osaston johtajana, apulaispääjohtaja ja nykyään sen pääjohtaja.

Stoltenbergillä on ratkaiseva rooli kansallisessa terveysrekisterihankkeessa.  Hankkeen tavoitteena on nykyaikaistaa Norjan terveysrekisterit. Stoltenberg oli myös kansallisen FUGE-alustan, Biobanks for Healthin johtaja, ja on nyt Biobank Norjan , kansallisen tutkimusbiopankkien infrastruktuurin, puheenjohtajana. Lisäksi hän on johtanut norjalaista osaa autismin syntymätutkimuksessa.  Hänen tutkimuksensa keskittyy autismin ja muiden hermoston kehityshäiriöiden syihin ja riskitekijöihin.

### Jon Sudbø-tapaus

Stoltenbergillä oli tärkeä rooli laajan tutkimusvilpin paljastamisessa vuonna 2006. Siinä selvisi, että lääkäri Jon Sudbø oli kertonut väitöskirjassaan suuontelosyövästä faktoja, joita ei ollut tarkistanut.

Muu toiminta
------------

* *Lancet Public Health*, toimituksellisen neuvottelukunnan jäsen (vuodesta 2016)

Yksityiselämä
-------------

Hän on poliitikko Thorvald Stoltenbergin ja perinnöllisyyslääkäri Karin Stoltenbergin tytär ja Naton pääsihteeri Jens Stoltenbergin ja televisiopersoona Nini Stoltenbergin sisar.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Birth Defects and Parental Consanguinity in Norway
3. ↑  Influence of Consanguinity and Maternal Education on Risk of Stillbirth and Infant Death in Norway, 1967–1993
4. ↑  National Health Registry Project (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  From Biobanks for health to Biobank Norway
6. ↑  Autism Birth Cohort Study (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑  Editorial Advisory Board *The Lancet*.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* ORCID

 |

 |
Algetin kansallispuistoMaisemaa Algetin tekojärven ympärillä.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Tetri tsqaron piirikuntaGeorgia |
| Pinta-ala | 
6 822 ha |

Hallinto| Nimi alkuperäiskielellä | 
ალგეთის ეროვნული პარკი, Algetis erovnuli parki |
| Tyyppi | 
KansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
2007 |
| Hallinto | 
Georgian ympäristö- ja luonnonvaraministeriö |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Algetin kansallispuisto** (georg. ალგეთის ეროვნული პარკი, *Algetis erovnuli parki*) on luonnonsuojelualue Georgian kaakkoisosassa. Se sijaitsee Kvemo Kartlin hallintoalueella Tetritsqaron piirikunnassa noin 60 kilometriä maan pääkaupungista Tbilisistä lounaaseen. 

Algetin kansallispuisto ulottuu Algeti-joen laakson yläosista itäisen Trialeti-vuorijonon metsäisille etelärinteille. Puiston korkein kohta on Kldekari, joka kohoaa 2 000 metrin korkeuteen. Neuvostohallinto perusti Algetin luonnonpuiston vuonna 1965 suojellakseen idänkuusen ja kaukasianpihdan esiintymisalueiden kaakkoisreunoja. Vuonna 2007 alueesta tehtiin kansallispuisto.

Kansallispuiston alue on 6 822 hehtaarin laajuinen. Siitä 6 044 hehtaaria on metsää, valtaosa havupuita, pyökkiä ja tammea. Puistossa on yhteensä 1 664 kasvilajia ja yli 80 lintulajia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Algeti National Park Agency of Protected Areas of Georgia.  Arkistoitu 21.7.2011. Viitattu 8.1.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Algetin kansallispuisto** Wikimedia Commonsissa