recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Buteenidioli** (C4H8O2) on tyydyttymättömiin dioleihin eli kaksi hydroksyyliryhmää sisältäviin alkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteesien lähtöaineena.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa buteenidioli on väritöntä tai hieman kellertävää viskoosia nestettä. Yhdisteellä esiintyy cis-trans-isomeriaa ja cis-isomeeri on tavanomaisempi. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Buteenidioli reagoi alkoholeille tyypillisillä tavoilla ja muodostaa esimerkiksi polyestereitä dikarboksyylihappojen kanssa reagoidessaan. Yhdisteen kaksoissidos voidaan pelkistää vedyttämällä. Yhdiste reagoi aldehydien kanssa muodostaen rengasrakenteisia asetaaleja, happojen kanssa muodostaen dihydrofuraania ja reaktiivisten dieenien kanssa Diels–Alder-reaktiolla.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Buteenidiolia valmistetaan pelkistämällä butyynidiolia vedyttämällä. Katalyyttinä käytetään palladiumin ja sinkin seosta. Näin syntyy cis-isomeeria. Toinen tapa on etyylin ja formaldehydin välinen reaktio. Trans-buteenidiolia voidaan valmistaa hydrolysoimalla trans-1,4-dikloori-2-buteenia. Buteenidiolin cis-isomeeria käytetään muiden orgaanisten yhdisteiden valmistamiseen. Siitä valmistetaan muun muassa hyönteismyrkkynä käytettävää endosulfaania, B6-vitamiinia, hartseja ja muovinpehmentimiä. Trans-isomeerillä ei ole merkittäviä käyttökohteita.

Lähteet
-------

1. ↑  2-Butene-1,4-diol – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 12.11.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 163. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 153. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
4. 1 2  Eugene V. Hort & Paul Taylor: *Acetylene-Derived Chemicals, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 12.11.2018
5. 1 2  Heinz Gräfje, Wolfgang Körnig, Hans-Martin Weitz, Wolfgang Reiß, Guido Steffan, Herbert Diehl, Horst Bosche, Kurt Schneider & Heinz Kieczka: *Butanediols, Butenediol, and Butynediol, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 12.11.2018
*Tämä artikkeli käsittelee harmonikkataiteilijaa. Toimittajasta ja jalkapallovalmentajasta kertoo artikkeli Teppo Välimäki (toimittaja).*
**Teppo Välimäki** (s. 8. kesäkuuta 1947 Jalasjärvi) on suomalainen harmonikansoittaja ja mestaripelimanni. Hänen instrumenttejaan ovat niin 1-, 2- kuin monirivisetkin harmonikat.

Tausta
------

Välimäki syntyi eteläpohjalaiseen pelimanniperheeseen. Jo hänen isoisänsä oli taitava kaksirivisen soittaja. Alkuvaiheessa hän sai opastusta etenkin isänsä Kalervo (Kassu) Välimäen (1908–1979) ohjauksessa. Ensimmäisen 5-rivisen harmonikan Välimäki hankki noin vuonna 1964.

Koulutus
--------

Välimäki on saanut vaikutteita muun muassa mestaripelimanni Aapeli Hautaselta. Nuottien lukemisen suhteen hän on itseopiskellut. Opiskelun pohjana ovat olleet etenkin Lasse Pihlajamaan ja Veikko Ahvenaisen harmonikkaoppikirjat, joista myös sormituksen perusteet avartuivat.

Ura ja saavutukset
------------------

Välimäki voitti 1960- ja 1970-luvuilla neljä valtakunnallista mestaruutta 1- ja 2-rivisten harmonikkojen soitossa, muun muassa Suomen pelimannimestaruuden Sata-Häme Soi –festivaaleilla 1973. Kansansoittokilpailujen suosion vähennyttyä 1960-luvun loppupuolella Välimäki alkoi soittaa enenevässä määrin 5-rivistä harmonikkaa. Hän on esiintynyt useaan otteeseen radiossa ja televisiossa, harmonikkakonserteissa, lukemattomista paikallisista tilaisuuksista puhumattakaan. Hän on myös konsertoinut useissa Euroopan maissa, Yhdysvalloissa ja Australiassa. 1990-luvun puolivälin jälkeen hän on ollut myös kaksirivisharmonikkatrion *Tepot* jäsen, yhdessä Teppo Ahon ja Teppo Alajuntin kanssa.

Välimäki on osallistunut vuodesta 1974 lähtien aktiivisesti asiantuntijana 2-rivisten harmonikkojen kehittämistyöhön. Hänelle myönnettiin mestaripelimannin arvonimi Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla 1993. Musiikkiuransa ohella Välimäki on toiminut työnjohtajana.

Levytyksiä
----------

* *Komiasti 2-rivisellä ja komialla Viipurin pelillä* (ZRS 002, 1981)
* *Tupatanssit* (OMK 19, 1988)
* *Täysin palkein* (OMCD 45, 1993)
* (Tepot-harmonikkatrio) *Mestaripelimannit* (2004)

Soololevytysten lisäksi Välimäki on esiintynyt myös muilla kokoelmalevyillä.

Kirjat
------

* *Niin pitää pelata jotta tunnelma säilyy* (1994)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  *Suuri Musiikkitietosanakirja 6 Seg-Ö*, s. 252–253. Helsinki: Weilin + Göös ja Otava, 1992. ISBN 951-35-4730-2.
2. 1 2 3 4 5 6  Päivi Utriainen: Kuukauden pelimanni Teppo Välimäki.  *Pelimanni-lehti*, 1999, nro 3. Netti-Pelimanni. Viitattu 13. joulukuuta 2007. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Sata-Häme soi ry: Voittajat kautta aikain *satahamesoi.fi*.  2006. Viitattu 13. joulukuuta 2007. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Teppo Välimäen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Do & Co AG** on itävaltalainen ruokapalveluyhtiö. Se tarjoaa catering-palveluita ilmailualalle ja tapahtumiin sekä ravintola- ja hotellipalveluita. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Wienissä, Itävallassa. Sen palveluksessa oli maaliskuussa 2023 noin 12 300 työntekijää. Do & Con ensimmäinen ravintola avattiin Wieniin vuonna 1981 ja ilmailun catering-toiminnan se aloitti vuonna 1987. Se listautui Wienin pörssiin vuonna 1998.

Toiminta
--------

Do & Con Austrian Airlinesin lennolle valmistama ateria.
Do & Con toiminta jakautuu kolmeen alueeseen: ilmailualan catering-palvelut, tapahtumacatering sekä hotellit, lounget ja ravintolat.

Ilmailualan catering tuottaa noin 75 prosenttia yhtiön liikevaihdosta. Do & Colla on 32 keittiötä 12 maassa kolmella mantereella, ja sen asiakkaina on yli 60 lentoyhtiötä. Vuonna 2016 se oli maailman viidenneksi suurin ilmailun catering-palveluiden tuottaja viiden prosentin markkinaosuudellaan. Se omistaa yhdessä Turkish Airlinesin kanssa vuonna 2006 perustetun Turkish Do & Co -tytäryhtiön, joka valmistaa lentokoneruokaa yhdeksällä lentoasemalla Turkissa.

Tapahtumacatering vastaa noin 15 prosentista Do & Con liikevaihdosta. Yhtiö tuottaa VIP-palveluita esimerkiksi Formula 1 -kilpailuissa, jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa, ATP:n tennisturnauksissa sekä erilaisissa talviurheilutapahtumissa ja festivaaleilla. Loput noin kymmenen prosenttia liikevaihdosta tulee hotelli-, lounge- ja ravintolatoiminnasta. Do & Colla on hotelleja ja ravintoloita muun muassa Münchenissä, ja se vastaa Wienin lentoasemalla useiden ravintoloiden, kahviloiden ja ravintoloiden toiminnasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Management Board Do & Co. Viitattu 27.6.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Do & Co Contacts Do & Co. Viitattu 27.6.2023. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6  Annual Financial Report – Business Year 2022/2023 (PDF) Do & Co. Viitattu 27.6.2023. (englanniksi)
4. ↑  Annual Report 2004/2005 (PDF) Do & Co. Viitattu 27.6.2023. (englanniksi)
5. ↑  Burgueño Salas, Erick: Global market share of the airline catering industry in 2016, by catering service provider  Helmikuu 2017. Statista. Viitattu 27.6.2023. (englanniksi)
6. ↑  Turkish Airlines parts ways with DO & CO catering  19.10.2017. Istanbul:  Daily Sabah. Viitattu 27.6.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Do & Co** Wikimedia Commonsissa

* Do & Con kotisivut (englanniksi)
**Kurier Wileński** ("Vilnan kuriiri") on Liettuan pääkaupungissa Vilnassa ilmestyvä puolankielinen sanomalehti. Se jatkaa vuonna 1953 perustetun *Czerwony Sztandarin* toimintaa.

Lehti perustettiin vuonna 1953 Liettuan kommunistisen puolueen keskuskomitean äänenkannattajaksi nimellä *Czerwony Sztandar* ("Punalippu"). Sen tehtävänä oli kommunistisen propagandan levittäminen, mutta se ylläpiti myös puolalaista identiteettiä ja edisti kansallista kulttuuritoimintaa. 

*Czerwony Sztandar* oli toisen maailmansodan jälkeen Neuvostoliiton ainoa puolankielinen päivälehti, jolla oli lukijoita myös Valko-Venäjällä, Ukrainassa, Latviassa, Venäjällä ja muissa neuvostotasavalloissa sekä Puolassa. Kuudesti viikossa ilmestyneen lehden painosmäärä oli 49 000 kappaletta vuonna 1981. Vuoteen 1989 saakka sillä oli joka toinen viikko ilmestynyt nuorisoliite *Zastępy Mlodych*.

Lehdestä tuli Liettuan tasavallan parlamentin ja hallituksen julkaisu vuonna 1990 ja se sai nimen *Kurier Wileński*. Vuodesta 1994 lähtien se on ollut riippumaton yleissanomalehti, joka kiinnittää huomiota erityisesti Liettuan puolalaisvähemmistön asioihin sekä Liettuan ja Puolan suhteisiin. Lehden painosmäärä oli 11 400 kappaletta vuonna 1993 ja 4 000 vuonna 1997. Se ilmestyy nykyään kolmesti viikossa.

Lähteet
-------

1. ↑  *Gazety SSSR 1917–1960. Tom 1: Gazety Moskvy, Leningrada i stolits sojuznyh respublik*, s. 129–130. Moskva: Kniga, 1970.
2. 1 2 3 4  *Žurnalistikos enciklopedija*, s. 254. Vilnius: Pradai, 1997. ISBN 9986-776-62-7. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2 3  O gazecie *Kurier Wileński*. Viitattu 24.12.2023.
4. ↑  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, tom 29*, s. 65. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1978.
5. ↑  Reklama *Kurier Wileński*. Viitattu 24.12.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Lehden sivusto
**Metyylijasmonaatti** (C13H20O3) on estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Rakenteeltaan se on jasmonihapon ja metanolin esteri. Yhdisteellä on merkittävä rooli kasvihormonina kasvinsyöjiä vastaan. Metyylijasmonaattia käytetään hajusteiden valmistamiseen.

Ominaisuudet, biologinen rooli ja käyttö
----------------------------------------

Huoneenlämpötilassa metyylijasmonaatti on väritöntä tai kellertävää nestettä. Sillä on miellyttävä kukkaismainen tuoksu. Yhdiste liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin. Metyylijasmonaatti on optisesti aktiivinen yhdiste.

Ensimmäisen kerran metyylijasmonaattia eristettiin aitojasmiinin (*Jasminum grandiflorum*) kukista 1960-luvulla. Tämän jälkeen sitä on eristetty monista muistakin kasveista. Kasvit muodostavat yhdistettä lähtien linoleenihaposta. Linoleenihaposta muodostuu syklisoitumisien ja hapettumisien seurauksena jasmonihappoa, jolle siirretään metyyliryhmä S-adenosyylimetioniinilta ja tuotteena muodostuu metyylijasmonaattia. Metyylijasmonaatti kiihdyttää kasvin hedelmien kypsymistä ja lehtien putoamista syksyllä. Sitä erittyy myös silloin kuin kasvi vahingoittuu, esimerkiksi kasvinsyöjien syödessä lehtiä. Metyylijasmonaatti laukaisee kasvinsyöjiä vastaan suunnattuja puolustusmekanismeja, esimerkiksi eräiden proteinaasien tuotantoa. Metyylijasmonaatti toimii myös viestimolekyylinä kasvien välillä. Yhden kasvin vapauttaessa suuria määriä metyylijasmonaattia sitä haihtuu ympäristöön ja muutkin lähistöllä olevat kasvit alkavat tuottaa kasvinsyöjiltä suojaavia yhdisteitä.

Metyylijasmonaattia käytetään ainesosana hajusteissa tuomaan niihin jasmiinin tuoksua. Yhdistettä esiintyy kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

Lähteet
-------

1. ↑  Methyl jasmonate – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 26.12.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3  Johannes Panten & Horst Surburg: *Flavors and Fragrances, 2. Aliphatic Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2015. Viitattu 26.12.2018
3. 1 2  Burkhard Fugmann, Susanne Lang-Fugmann, Wolfgang Steglich: *RÖMPP Encyclopedia Natural Products*, s. 1271. Georg Thieme Verlag, 2014. ISBN 9783131795519. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 26.12.2018). (englanniksi)
4. ↑  C. Wasternack: Jasmonates: An Update on Biosynthesis, Signal Transduction and Action in
Plant Stress Response, Growth and Development.  *Annals of Botany*, 2007, 100. vsk, nro 4, s. 681–697. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 26.12.2018.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Human Metabolome Database (HMDB): Methyl jasmonate (englanniksi)
* Food Component Database (FooDB): Methyl jasmonate (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Methyl jasmonate (englanniksi)
* Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Methyl-jasmonate (englanniksi)
* Pherobase: Floral Compound - methyl cis-jasmonate (englanniksi)
* Pherobase: Semiochemical - methyl cis-jasmonate (englanniksi)
**Antilla 30** on Sparkman & Stephensin suunnittelema ja Eino Antinojan 1970-luvulla rakentama lasikuiturunkoinen purjevene. Kari Myyrinmaa purjehti Antilla 30:llä maapallon ympäri vuosina 1986-1987. Aikanaan venetyyppi myös menestyi erinomaisesti avomerikilpailuissa Itämeren alueella.

Antillassa on lyijystä valettu eväköli. Kansirakenteen variaatioita Antilla 30 on kahta erilaista: jouhevasti pyöreä kansi sekä hieman kulmikkaampi versio. Vanhemmalla kansiversiolla tuotettua venettä kutsuttiin nimellä S&S 6.6. Makuupaikat vene tarjoaa 4-6 hengelle riippuen keulan sisustusratkaisuista.

Teknisiä tietoja
----------------

* Pituus: 9,10 m
* Vesilinjan pituus: 6,80 m
* Leveys: 2,84 m
* Syväys: 1,67 m
* Uppouma: 3 600 kg
* Kölipaino: 1 700 kg
* Isopurje: n. 17 m2
* Genoa: n. 34 m2
* Fokka: n. 22 m2
* Spinaakkeri: n. 72 m2
* Maston korkeus: 12,5 m
* Apumoottori: sisämoottori
* Suunnittelija: Sparkman & Stephens
* Valmistaja: Eino Antinoja
* Valmistusmaa: Suomi

### Tasoitusluvut

LYS: 1,09 (varustus SGV)

Aiheesta muualla
----------------

* Antilla 30 on ollut Vene-lehden testissä numerossa 9/93.

Lähteet
-------

1. ↑  Nuutinen, Pasi: Vanha tekijä.  *Vene-lehti*, 9/2021, s. 72-75.  Otavamedia.
2. ↑  Kauhanen, Ilpo: *Vene tehty menestymään - veneenrakentaja Eino Antinoja*. Multikustannus Oy, 2004. ISBN 9789516641556.
**Urho Perkko**, sukunimi vuoteen 1906 *Liljelund* (4. joulukuuta 1888 Helsinki – 1959) oli suomalainen kelloseppä ja toimitusjohtaja. Hän perusti vuonna 1918 yhdessä veljiensä kanssa kelloalan tukkukaupan Oy Perkko Ab:n.

Perkon vanhemmat olivat räätäli Aksel Adrian Liljelund ja Hedvig Liljelund. Hänen veljiään olivat kultaseppä Oiva Perkko (1881–1934) ja toimitusjohtaja Jalo Perkko (1885–1942).

Urho Perkko tuli vuonna 1910 *Ab Schweiziska Uraffären A. E. Haglund Oy Sveitsiläisen Kelloliikkeen* kaupanhoitajaksi Helsinkiin. Alfred Eliel Haglundin (1864–1915) vuonna 1896 perustama liike oli Helsingin merkittävin kelloliike 1900-luvun alussa. Vuosina 1917–1923 Urho Perkolla oli oma kelloalan liike *Urho Perkko & Co* Helsingissä. Perkko perusti vuonna 1918 *Oy Perkko Ab* nimisen kelloalan tukkuliikkeen veljiensä kanssa. Liike osti samana vuonna J. W. Lindroosin vuonna 1894 Tampereelle perustaman kelloalan maahantuonti- ja tukkuliikkeen, joka oli 1910-luvulla Suomen suurin alallaan. Oy Perkko Ab harjoitti kellojen, kultasepäntarvikkeiden ja -tuotteiden sekä hienomekaanisten työkalujen tukkukauppaa, sen sisaryhtiö oli *Suomen Kellokeskus Oy* ja tytäryhtiö *Hopeatehdas Oy*. Liikkeen toimitusjohtajana ja suurimpana omistajana oli Urho Perkon veli Jalo Perkko. Vuonna 1922 Oy Perkko Ab perusti Viipuriin sivuliikkeen, jonka johtajaksi Urho Perkko siirtyi. Vuodesta 1926 alkaen hän toimi *Sveitsiläinen Kelloliike A. E. Haglund Ab*:n toimitusjohtajana. Vuonna 1958 perustettu *Urho Perkko Oy* toimi Helsingissä Aleksanterinkatu 48:ssa ja harjoitti kello- ja kultasepänalan sekä silmälasilinssien tukku- ja vähittäiskauppaa. Urho Perkko Oy ja Sveitsiläinen Kelloliike A. E. Haglund Ab tekivät konkurssin vuonna 1972. Oy Perkko on edelleen olemassa ja sen on ollut vuodesta 1979 Nurmi-Yhtiöt Oy:n omistukseen. Se on nykyisin korujen, kellojen ja toimistotekniikan maahantuoja. Liikkeellä on myös oma *Leijona*-kellobrändi.

Urho Perkko teki opintomatkoja Skandinavian ja Keski-Europan maihin sekä Englantiin. Hän toimi Helsingin Kelloseppäyhdistyksen puheenjohtajana ja Suomen Kelloseppäliitossa varapuheenjohtajana ja johtokunnan jäsenenä sekä kuului myös liiton työnäytteiden arvostelulautakuntaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Perkko-suvun tärkeimmät jäsenet, Pörssitieto G. Kock
2. 1 2 3  50-vuotias. Johtaja Urho Perkko, Helsingin Sanomat, 04.12.1938, nro 328, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Täydentäviä yhtiötietoja : Urho Perkko Oy, Pörssitieto G. Kock
4. ↑  Täydentäviä yhtiötietoja : Ab Schweiziska Uraffären A. E. Haglund Oy ("Sveitsiläinen Kelloliike"), Pörssitieto G. Kock
5. ↑  Perkko : Kellomerkit
| "Anna rakas raju hetki"Nisa Soraya |
| --- |
|  |
| Singlen tiedot |
|  B-puoli | "Anna rakas raju hetki (instrumentaali)" |
|  Julkaistu | 1985 |
|  Formaatti | 7" vinyyli |
|  Tekijä(t) | Veikko SamuliRaul Reiman |
|  Tyylilaji | disko |
|  Kesto | 03.57 |
|  Levy-yhtiö | Oy VIP-Music Ab |

**Anna rakas raju hetki** on suomalainen single-julkaisu vuodelta 1985. Se edustaa diskopoljentoista iskelmämusiikkia. Teoksen on säveltänyt Veikko Samuli ja sanoittanut Raul Reiman; sen tulkitsee Nisa Soraya. 7-tuumaisen vinyylisinglen b-puolena on instrumentaaliversio a-puolesta. "Anna rakas raju hetki" ei noussut suosioon välittömästi, vaan sen menestys on kasvanut vuosien varrella. Vuonna 1989 kappaleesta julkaistiin Kikan tulkinta, joka lisäsi sen tunnettavuutta.

"Anna rakas raju hetki" osallistui *Kevään sävel* -musiikkikilpailuun 1985. Se jäi viimeiseksi kahdestatoista mukanaolijasta.

"Anna rakas raju hetki" julkaistiin 1985 myös analogisella C-kasetilla *Kevät '85*, joka on aikakaudelleen tavanomainen kattaus yleisön suosimaa kevyttä musiikkia eri artistien esittämänä.

"Anna rakas raju hetki" on saanut kulttisuosiota muun muassa Sorayan vetävän lavakoreografian ansiosta. VIP-Music-yhtiön tuotanto oli aikansa parhaimmistoa sekä äänitteiden teknisen laadun että taiteellisen tason osalta. Kappaleesta tehtiin myös englanninkielinen single "Twilight Children".

"Anna rakas raju hetki" alkaa noin 23-sekuntisella introlla. Laulun kertoja maistelee paukustaan ja etsii tulta savukkeeseensa. Yllättäen joku tulee antamaan hänelle tulta, minkä jälkeen kertoja tanssii tämän kanssa. Tanssin jälkeen pari päätyy "villiin sekä rajuun hetkeen", jonka luonteesta kertoja esittää varsin suoraviivaisia vihjailuja.

*Kevään sävelessä* 1985 taltioitua lavaesitystä oli katsottu YouTube-palvelussa syyskuuhun 2020 mennessä noin 950 000 kertaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Nisa\* ‎– Anna Rakas Raju Hetki  2020. Discogs. Viitattu 14.9.2020. (suomeksi)
2. ↑  Siironen, Janne: To Finland With Love… Nisa Soraya Suomessa 1980–1985 *NRGM*.  20.8.2013. Viitattu 14.9.2020.
3. ↑  Olen yrittänyt etsiä tietoa Kevään säveli kilpailusta vuodelta 1985, kuka voitti ja keitä osallistui.  13.12.2019. Kirjastot.fi. Viitattu 14.9.2020. (suomeksi)
4. ↑  Various ‎– Kevät -85  2020. Discogs. Viitattu 15.9.2020. (suomeksi)
5. ↑  Vinyylin rahinaa *vinyylinrahinaa.wordpress.com*.  2017. Viitattu 14.9.2020. (suomeksi)
6. ↑  YouTube: Nisa Soraya - Anna rakas raju hetki
**Daniel Dolenc** (s. 10. elokuuta 1993 Espoo) on suomalainen koripalloilija, joka pelaa Korisliiga-joukkue Karhu Basketissa. Aikaisemmin Dolenc on edustanut Korisliigassa BC Nokiaa, Kouvoja ja Espoon Honkaa. Lisäksi Dolenc on pelannut Itävallan pääsarjaa Swans Gmundenissa sekä Ranskan kolmostason NM1-sarjaa Les Sables Vendéessa.

Dolenc on voittanut Itävallan mestaruuden kaudella 2021−2022. BC Nokiassa pelatessaan hän saavutti SM-pronssia kaudella 2015–2016. Dolenc on pelannut urallaan 12 miesten maaottelua ja 114 nuorten maaottelua.

Ura
---

Dolenc on Espoo Basket Teamin kasvatti ja hän edusti seuran juniorijoukkueita kauden 2009–2010 loppuun asti. Vuonna 2010 hän siirtyi Espoon Honkaan, joiden juniorijoukkueissa hän voitti ensimmäisenä kautenaan A-nuorten Suomen-mestaruuden. Lisäksi hän debytoi seuran paidassa Korisliigassa kaudella 2010–2011, vaikka pelasikin enemmän seuran kehitysjoukkueessa I-divisioonassa.

Dolenc edusti seuraa vuoteen 2013 asti, jolloin hän siirtyi Kouvoihin. Hänellä oli jo voimassa oleva sopimus Hongan kanssa kaudesta 2013–2014, mutta osapuolet purkivat sopimuksen. Vuosina 2015–2020 Dolenc edusti BC Nokiaa. Toukokuussa 2022 Dolenc teki kaksivuotisen sopimuksen Karhu Basketin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Daniel Dolenc (Finland) FIBA Europe.  Arkistoitu 7.4.2014. Viitattu 3.4.2014. (englanniksi) [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3 4  Daniel Dolenc Korisliiga.  Arkistoitu 7.4.2014. Viitattu 3.4.2014.
3. ↑  Dolenc Kouvoihin, Luoma ja Kauppinen jatkavat  3.8.2013. basket.fi. Viitattu 3.4.2014.
4. ↑  Daniel Dolenc mestari-Karhun korin alle, Carter jatkaa Kauhajoella *basket.fi*.  26.5.2022. Viitattu 10.9.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Korisliigan pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive)
Allan Staffans
**Allan Staffans** (13. helmikuuta 1880 Nikolainkaupunki – 19. lokakuuta 1946 Turku) oli suomalainen teknikko, vuorineuvos ja telakanjohtaja.

Staffansin valmistuttua teknikoksi Nikolainkaupungin Teollisuuskoulusta hän meni töihin Kone- ja Siltarakennukselle ja nimitettiin laivanrakennusmestariksi. Vuosina 1902–1914 hän toimi Siperiassa höyrylaivojen ja ruoppaajien rakennustöiden johtajana. Telakan toiminta päättyi Venäjän vallankumoukseen.

Maaliskuussa 1918 Staffans osallistui venäläisten joukkojen hallussa olleiden Viaporin tykkien sabotaasiin.

Vuoden 1921 alusta Staffansista tuli turkulaisen Ab Vulcanin toimitusjohtaja. Yritys yhdistyi vuonna 1924 Aurajoen vastarannalla sijainneen Ab Crichtonin kanssa. Staffans nimitettiin uuden telakkayhtiön johtoon. Staffansin johdolla koko telakka modernisoitiin perinpohjaisesti. Hänen erinomainen venäjän kielen ja venäläisen mentaliteetin tuntemuksensa ansiosta hän onnistui saamaan lukuisia laivatilauksia Neuvostoliitosta.

Telakka vaihtoi omistajaa kahteen otteeseen 1930-luvulla. Ensin omistajaksi tuli Kone- ja Siltarakennus, jonka Wärtsilä myöhemmin otti haltuunsa. Staffans nautti Wärtsilän pääjohtajan, Wilhelm Wahlforssin luottamusta. Vuonna 1938 Staffans sai vuorineuvoksen arvon.

Staffansin ammattitaidosta ja vanhoista liikesuhteista oli suurta hyötyä sotakorvauksena toimitettavista laivoista neuvoteltaessa.

Perhe
-----

Staffansin puoliso oli Selma Elisabeth o.s. Kjell. He saivat kaksi tytärtä, Margitin ja Gunvorin. Margit avioitui Crichton-Vulcanin tunnetun laivasuunnittelija Gösta Ruskon kanssa. Rusko kuoli äkilliseen sairauteen 1943 ja Margit paria kuukautta myöhemmin. Allan ja Elisabeth Staffans ottivat hoiviinsa heidän kaksi lastaan.

Lähteet
-------

* Nils von Knorring: *Aurajoen veistämöt ja telakat*. Vaasa: Schildts Förlags Ab, Espoo, 1995. ISBN 951-50-0735-6.

### Viitteet

1. ↑  Kai Hoffman: Vuorineuvos Allan Staffans (1880–1946). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2008. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. ↑  Riisuttiinko Viapori aseista huijauksella vai merilinnakkeen johdon tietoisella tuella? *Helsingin Sanomat*.  22.3.2008.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Talousvaikuttajat
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
Toisen maailmansodan itärintaman taisteluiden muistomerkki Zavidovossa.
**Zavidovo** (ven. Зави́дово) on Venäjällä Tverin alueella Konakovon piirissä sijaitseva kylä (*selo*). Kylässä on Venäjän presidentin virka-asunto, jota käyttivät myös neuvostojohtajat. Asunto sijaitsee Zavidovon luonnonsuojelualueella. Unescon mukaan Zavidovo on maailman luonnonsuojelualueista turvatuimpia. Luonnonsuojelualue sijaitsee 150 kilometrin päässä Moskovasta, ja alue on Tverin alueen lisäksi osittain Moskovan alueella Lamajoen ja Volgan sivujoen Šošajoen rannalla, Ivankovon tekojärven rannalla.

Luonnonsuojelualueen laajuus on 1 250 km². Siellä on runsas eläinlajisto, 41 nisäkäslajia, muun muassa lumikkoja, kärppiä, karhuja, ilveksiä ja kettuja. Tekojärven alueella on 90 kylää, joissa on yhteensä 20 000 asukasta. 

Armeijan ensimmäiset metsästysseurat perustettiin Zavidovoon sisällissodan jälkeen. Perustajina olivat puna-armeijan komissaarit ja päälliköt. Luonnonsuojelualue sai 1931 armeijan metsästysalueen virallisen aseman. 

Armeijan metsästysalue lakkautettiin 1951. Päätös sen perustamisesta uudestaan tehtiin 1960-luvun alussa. Luonnonsuojelualueella ovat käyneet monet poliittiset johtajat, kuten Josip Broz Tito, Fidel Castro, Erich Honecker, Urho Kekkonen ja János Kádár. 

Neuvostoliiton puolustusministeriö perusti metsästysalueelle 1971 kokeellisen tutkimusalueen. Vuonna 1996 valtion rakennuskompleksi sai presidentin virka-asunnon aseman. 

Residenssiin kuuluu hotelli, metsästysalue, uima-altaita, saunoja, venesatama ja erilaisia palveluja.

Aiheesta muualla
----------------

* Kylän sivusto

Venäjän presidentin maaseutuasunnot
-----------------------------------

* Novo-Ogarjovo
* Botšarov Rutšei

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Zavidovo
**M/S Finn** (IMO 7300784) oli vuonna 1973 rakennettu 137,52-metrinen rahtilaiva. Laivan rakensi Rauma-Repola Oy Raumalla, Suomessa. Alun perin alus oli nimeltään *Sirius*. Alus romutettiin elokuussa 2001 Alangissa, Intiassa. 

Finnin sisaraluksia ovat M/S Sea Corona, M/S Seaterns, M/S Lipa ja M/S San Diego.

Käyttöhistoria
--------------

15. joulukuuta 1972 alus laskettiin vesille ja seuraavan vuoden huhtikuussa se luovutettiin suomalaisen Finska Ångfartygsin omistukseen. Aluksen kotisatamaksi tuli Helsinki. Tuolloin alus oli nimeltään *Sirius*. Luovutuksen jälkeen Sirius aloitti liikennöinnin Suomen ja Euroopan välillä. Helmikuun puolivälissä 1981 laivan omistajaksi rekisteröitiin Effoa-Finska Ångfartygs.

22. huhtikuuta 1987 EFF-Shipping osti Siriuksen ja rekisteröi sen Bahaman lipun alle. Kotisatamaksi tuli Nassau. 24. huhtikuuta alus nimettiin *Fennia*ksi. Tämän jälkeen laiva aikarahdattiin eli vuokrattiin Kent Linen liikenteeseen, reitille Dartford / Chatham–Zeebrugge. Lokakuussa 1989 Fennia-Shipping osti Fennian. Elokuussa 1992 alus aikarahdattiin DFDS A/S:n liikenteeseen, reitille Newcastle–Esbjerg.

11. joulukuuta 1992 Finnlines osti aluksen ja nimesi sen muutamaa päivää myöhemmin *Finnmaster*iksi, jonka jälkeen Finncarriers aloitti liikennöinnin laivalla. 8. tammikuuta 1999 Finnmaster siirtyi Transrussian liikenteeseen, linjalle Kiel–Mukran–Pietari. Huhtikuussa reitti vaihtui; Kotka–Rostock. Kesäkuussa 2000 alus sai uuden nimen: *Finnwood*.

10. heinäkuuta 2001 intialainen romuttaja osti aluksen, jolloin se sai myös nykyisen *Finn* -nimensä. Romuttaja rekisteröi laiva Komorien lipun alle. Parin viikon kuluttua tästä alus saapui Alangiin, Intiaan, jossa se romutettiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  M/S SIRIUS Fakta om Fartyg. Viitattu 27.4.2008. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Fakta om Fartyg – M/S Sirius (ruotsiksi)
**M/S Puerto Eden** (IMO 7128784) on Naviera Interoceangas S.A. -yhtiön omistama matkustajarahtilaiva. Alustyypiltään laiva on ro-ro-alus. Laiva on rakennettu vuonna 1972 Rauma-Repolan Rauman telakalla. Kuollutta painoa *Puerto Edenillä* on 4 700 tonnia. Alus on rekisteröity Chilen lipun alle ja sen kotisatama on Valparaiso.

Puerto Edenin sisaraluksia ovat yhä liikenteessä olevat M/S Notos, M/S Kaduna, M/S Dorrat Jeddah sekä jo romutetut M/S Iberus ja M/S Caribe.

Käyttöhistoria
--------------

1. lokakuuta 1971 alus laskettiin vesille. 3. maaliskuuta 1972 laiva luovutettiin Höyrylaiva Oy Bore/Ångfartygs Ab Boren haltuun, joka rekisteröi aluksen *Bore VII* -nimisenä Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Turku. Tämän jälkeen alus aloitti liikennöinnin Suomen ja Ranskan Calaisin välillä. Kesäkuun lopulta elokuuhun asti alus oli aikarahdattuna Silja Linen Turun ja Tukholman väliseen liikenteeseen. 16. helmikuuta 1976 N Vernicos-Eugenidas osti aluksen. Luovutus tapahtui 19. helmikuuta. Uusi omistaja aikarahtasi aluksen Höyrylaiva Oy Bore/Ångfartygs Ab Boren liikenteeseen. Marraskuussa 1977 alus sai nimen *Aetos*. Myöhemmin Tranzsuez RoRo aloitti liikennöinnin Aetoksella reitillä Venetsia/Trieste–Jedda. Vuonna 1985 Tranzsuez osti aluksen ja rekisteröi sen Kreikan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Pireus. Vuonna 1987 Greek Regular Lines Speciall Shipping Co osti aluksen. Lippuvaltiona säilyi Kreikka.

Marraskuussa 1991 Naviera Interoceangas S.A. osti aluksen ja rekisteröi sen *Puerto Eden* -nimisenä Chilen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Valparaiso. Uusi omistaja rakennutti alukseen lisää matkustajapaikkoja. Vuonna 1992 Puerto Eden aloitti liikennöinnin Chilen rannikolla.

Lähteet
-------

1. 1 2  P: Page 10 World Shipping Register. Viitattu 26.1.2008. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  M/S BORE VII Fakta om Fartyg. Viitattu 1.5.2008. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Fakta om Fartyg – M/S Bore VII (ruotsiksi)
**Timo Yrjänä Valjakka** (s. 13. elokuuta 1953 Helsinki) on suomalainen taiteilija ja taidearvostelija.

Valjakka opiskeli Helsingin Vapaassa taidekoulussa vuosina 1973–1977. Sen jälkeen hän on työskennellyt vapaana taiteilijana ja kuvataidearvostelijana. Hän kirjoittaa muun muassa *Helsingin Sanomiin*. Valjakka on toiminut myös Kuvataideakatemian tuntiopettajana vuosina 1983–1988, *Siksi*-lehden päätoimittajana vuosina 1991–1994, Helsingin taidehallin johtajana vuosina 1994–2001 ja Suomen Lontoon-instituutin johtajana vuosina 2001–2005. Hän on järjestänyt yksityisnäyttelyitä Suomessa ja osallistunut yhteisnäyttelyihin sekä Suomessa että ulkomailla. Hän on toimittanut useita taidealan kirjoja.

Valjakalle myönnettiin E. J. Vehmaksen palkinto vuonna 1988.

Valjakan toinen puoliso vuodesta 1998 on Susanna Pettersson.

Lähteet
-------

* Paavilainen, Ulla (päätoim.): *Kuka kukin on: Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2015*, s. 975. Helsinki: Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28228-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Valjakka, Timo hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
* Timo Valjakka Kansallisgallerian kokoelmissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Anu Liivak** (14. lokakuuta 1953 Tallinna – 10. maaliskuuta 2016) oli virolainen museonjohtaja.

Liivak opiskeli Tallinnassa ja Leningradissa 1970-luvulla. Vuonna 1991 hän aloitti Tallinnan taidehallin johdossa. Vuosina 2002–2008 Liivak toimi Suomessa Taidekeskus Retretin toimitusjohtajana. Vuonna 2006 Liivak valittiin Viron taidemuseon päärakennuksen eli KUMUn johtoon. Hän kehitti museon kansainvälisiä verkostoja ja toi virolaistaiteen rinnalla esiin Viron taiteen yhteyksiä ja eroja maan lähialueiden taiteeseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Eha Komissarov: In memoriam Anu Liivak (14.10.1953 – 10.03.2016) *Postimees*.  11.3.2016. Viitattu 13.3.2016. (viroksi)
2. 1 2  Vesa Sirén: Retrettiä ja Kumua johtanut Anu Liivak on kuollut *Helsingin Sanomat*.  12.3.2016. Viitattu 12.3.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Sukkinaldehydi** eli **butaanidiaali** (C4H6O2) on alifaattisiin dialdehydeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lähtöaineena orgaanisen kemian synteeseissä ja desinfioivana aineena.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa sukkinaldehydi on väritöntä nestettä ja sillä on makeahko ja pistävä haju. Yhdiste liukenee veteen ja useisiin orgaanisiin liuottimiin. Muiden dialdehydien tavoin sukkinaldehydi on hyvin reaktiivista ja polymeroituu itsestään tai pienen vesimäärän vaikutuksesta lasimaiseksi massaksi. Vesiliuoksessa yhdiste esiintyy pääasiassa syklisenä hemiasetaalinaan. Sukkinaldehydi voidaan hapettaa meripihkahapoksi.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Sukkinaldehydiä voidaan valmistaa klooraamalla tetrahydrofuraania ja hydrolysoimalla muodostuva tuote, hydrolysoimalla akroleiinin asetaalien hydroformyloinneissa muodostuvia tuotteita tai pelkistämällä sukkinoyylidikloridia. Sukkinaldehydiä voidaan käyttää desinfioivana aineena, biologiassa fiksatiivina, hartseja ristiinlinkittävänä reagenssina sekä heterosyklisten yhdisteiden valmistamiseen. Monissa käyttökohteissa sukkinaldehydi on korvattu glutaarialdehydillä.

Lähteet
-------

1. ↑  Succinaldehyde – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 8.11.2017.
2. 1 2  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 258. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2  Christian Kohlpaintner, Markus Schulte, Jürgen Falbe, Peter Lappe, Jürgen Weber & Guido D. Frey: *Aldehydes, Aliphatic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2013. Viitattu 8.11.2017.
4. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 1043–1044. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
**Etyylilaktaatti** (C5H10O3) on estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Rakenteeltaan se on etanolin ja maitohapon esteri. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa liuottimena ja kosmeettisissa sovellutuksissa.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa etyylilaktaatti on väritöntä nestettä ja sillä on mieto ja miellyttävä haju. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen, mutta hydrolysoituu osittain. Se liukenee myös useisiin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin ja dietyylieetteriin. Etyylilaktaatti on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen (R)-enantiomeerin ominaiskiertokyky on −10.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Etyylilaktaattia voidaan valmistaa esteröimällä maitohappoa ja etanolia happaman katalyytin läsnä ollessa. Valmistukseen on kehitetty myös menetelmä ammoniumlaktaatista ja etanolista pervaporaation avulla. Etyylilaktaattia käytetään liuottimena liuotettaessa selluloosajohdannaisia kuten selluloosa-asetaattia ja nitroselluloosaa. Se liuottaa hyvin myös polaarisia hartseja, mutta poolittomien hartsien liukoisuus siihen on vähäisempi. Etyylilaktaatin etuja ovat korkea kiehumispiste, alhainen höyrynpaine, matala pintajännitys ja biohajoavuus. Etyylilaktaatista voidaan valmistaa muita laktaattiestereitä vaihtoesteröinnin avulla. Yhdistettä käytetään myös kosmetiikkavalmisteissa ja aknen hoitoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Ethyl lactate – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 16.11.2017.
2. 1 2 3 4  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 456–457. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2  Dieter Stoye: *Solvents, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 16.11.2017.
4. 1 2  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 649–650. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
5. 1 2  Rathin Datta: *Hydroxycarboxylic Acids, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2004. Viitattu 16.11.2017.
6. ↑  Mukesh Doble, Ken Rollins, Anil Kumar: *Green Chemistry and Engineering*, s. 97–98. Academic Press, 2010. ISBN 978-0-12-372532-5. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 16.11.2017). (englanniksi)
**Asetyylijodidi** (C2H3IO) on happojodideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa muita yhdisteitä. Erityisen tärkeä se on teollisesti etikkahapon valmistuksen välivaiheena.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa asetyylijodidi on väritöntä nestettä. Yhdiste reagoi erittäin kiivaasti veden kanssa hydrolysoituen etikkahapoksi ja vetyjodidiksi. Yhdiste reagoi myös alkoholien kanssa. Asetyylijodidi liukenee muun muassa dietyylieetteriin, ja bentseeniin. Valon vaikutuksesta yhdiste hajoaa, jolloin se muuttuu väriltään ruskehtavaksi.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Asetyylijodidia voidaan valmistaa asetyylikloridin ja vetyjodidin välisellä reaktiolla. Etikkahapon valmistukseen käytetyissä Monsanto- ja Cativa-prosesseissa asetyylijodidia muodostuu metanolista ja hiilimonoksidista rodiumin tai iridiumin jodokompleksin katalysoimana.Asetyylijodidia voidaan käyttää muiden orgaanisten yhdisteiden valmistukseen. Etikkahapon valmistusprosesseissa muodostuva asetyylijodidi hydrolysoidaan etikkahapoksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Acetyl iodide – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 14.2.2018.
2. 1 2 3 4  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 17. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
3. 1 2  Richard P. Pohanish: *Sittig's Handbook of Toxic and Hazardous Chemicals and Carcinogens*, s. 50. William Andrew, 2017. ISBN 9780323389686. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 14.2.2018). (englanniksi)
4. ↑  T.S.S. Dikshith: *Hazardous Chemicals*, s. 36-37. CRC Press, 2013. ISBN 9781439878200. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 14.2.2018). (englanniksi)
5. 1 2  Carole Le Berre, Philippe Serp, Philippe Kalck & G. Paull Torrence: *Acetic Acid, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2014. Viitattu 14.2.2018
Fredrikshovin linnan säilyneet rakennukset vuonna 2012.
Fredrikshov 1890-luvulla.
**Fredrikshovin linna** on entinen linna ja nykyinen kahden rakennuksen kokonaisuus Tukholman Östermalmin kaupunginosassa, Oscarskyrkan-kirkon vieressä. Linnan päärakennus on purettu.

Fredrikshovin ensimmäinen osa rakennettiin 1660-luvulla arkkitehti Jean de la Valléen suunnittelemana. Carl Hårleman suunnitteli vuonna 1731 rakennetun uuden päärakennuksen ja tarpeelliset muutostyöt, kun Fredrikshovista tehtiin kuningas Fredrik I:n rakastajattaren Hedvig Tauben kesälinna. Rakennusta laajennettiin uudelleen vuosina 1772–1774 Carl Fredrik Adelcrantzin johdolla, minkä jälkeen se toimi Kustaa III:n äidin, kuningatar Loviisa Ulriikan talviasuntona. 1800-luvulla Fredrikshov siirtyi hovilta armeijan käyttöön. Suurin osa linnan alueesta sai väistyä 1900-luvun alussa Östermalmin asuintalojen tieltä. Rakennuksista on säilynyt yksi Hårlemanin suunnittelema talo sekä yksi Adelcrantzin suunnittelema paviljonkisiipi. Adelcrantzin piirtämä päärakennus purettiin vuonna 1895. Rakennuksissa toimii nykyisin yksityiskoulu.

Fredrikshovissa pidettiin vankeina pidätettyjä Anjalan liiton jäseniä.

Lähteet
-------

1. ↑  Fredric Bedoire: *Stockholms byggnader: Arkitektur och stadsbild*, s. 187. Norstedts, Tukholma 2012.
*Tämä artikkeli käsittelee ihmismonarkkeja. Lintuheimosta kertoo artikkeli Monarkit.*
Muun muassa kruunu, valtikka ja valtakunnanomena ovat monarkkien vallan symboleja.

**Monarkki** on valtionpäämies, joka valtaan noustuaan hallitsee kuolemaansa tai kruunusta luopumiseen eli abdikaatioon asti. Monarkin hallitsemaa valtiota kutsutaan monarkiaksi. 

Monarkit yleensä perivät asemansa. Historiallisesti monarkit ovat monesti olleet enemmän tai vähemmän yksinvaltaisia. Nykyisin monet monarkit ovat ennen kaikkea keulakuvia, joilla on vain vähän tai ei ole lainkaan poliittista valtaa. Edelleen on kuitenkin myös monarkkeja, joilla on suuri tai lähes absoluuttinen valta. Monarkki edustaa yleensä laajempaa monarkistista järjestelmää, joka määrittää säännöt ja käytännöt koskien seuraajaa, velvollisuuksia ja valtaa. Tämä erottaa monarkkisuvun diktaattoriperheistä, joiden valta ei perustu pitkäaikaiseen traditioon ja kestää yleensä vain kahden sukupolven ajan. 

Sana monarkki tulee kreikan kielen ilmaisusta *monos archein*, joka tarkoittaa yhtä hallitsijaa, ja viittaa antiikin Kreikan yksinvaltaisiin hallitsijoihin. Ajan myötä yksinvaltiaan käsite on korvautunut esimerkiksi diktaattorilla, ja monarkki viittaa nykyisin lähes aina traditionaalisesti määrittyvään asemaan, johon yleensä, mutta ei aina, liittyy vallanperimys. Monarkkien perinteisesti käyttämiä nimityksiä ovat muun muassa kuningas, kuningatar, keisari, keisarinna, ruhtinas, ruhtinatar, sulttaani, emiiri, maharadža ja maharani.

Katso myös
----------

* Luettelo vallassa olevista monarkeista
* Luettelo maailman vanhimmista vallassa olevista monarkeista
* Monarkismi
* Rojalismi
**Carlos Augusto Zopolato Neves** (s. 7. tammikuuta 1999 Campinas, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Inter Milanoa, lainalla AC Monzasta. Pelipaikaltaan hän on vasen laitalinkki. Augusto on pituudeltaan 184 senttimetriä pitkä, painoltaan 78 kilogrammaa ja on vasenjalkainen. AC Monzassa hänellä on sopimus kesään 2025 asti.

Augusto siirtyi AC Monzaan Corinthiansista 4,2 miljoonan euron siirtokorvauksella syyskuussa 2020. Augusto on jouluun 2023 mennessä pelannut yhteensä 52 ottelua Serie A:ssa, näistä 17 ovat Interin paidassa kaudelta 2023-2024. Loput ovat kaudelta 2022-2023 AC Monzan riveistä. Inter Milanossa Augusto teki debyyttinsä Serie A:n ensimmäisen kierroksen ottelussa AC Monzaa vastaan elokuussa 2023, tullen kentälle Federico Dimarcon tilalle 67. peliminuutilla. Mestarien liigassa hän on pelannut Interissä kuusi ottelua. Kesäkuussa 2023 Transfermarkt arvioi Auguston arvon olleen 15 miljoonaa euroa.

Augusto pelasi ensimmäisen ottelunsa Brasilian jalkapallomaajoukkueessa MM-karsintaottelussa Uruguayta vastaan lokakuussa 2023.

Lähteet
-------

1. ↑  Eurosport, Auguston paino *eurosport.com*.
2. 1 2 3  Augusto Transfermarkt-sivustolla *transfermarkt.com*.
3. ↑  Carlos Augusto - Stats by competition *www.transfermarkt.com*. Viitattu 8.9.2023. (englanniksi)

Internazionale – Serie A
1 Sommer |
2 Dumfries |
5 Sensi |
6 De Vrij |
7 Cuadrado |
8 Arnautović |
9 Thuram |
10 Martínez |
12 Di Gennaro |
14 Klaassen |
15 Acerbi |
16 Frattesi |
20 Çalhanoğlu |
21 Asllani |
22 Mkhitarjan |
23 Barella |
28 Pavard |
30 Carlos Augusto |
31 Bisseck |
32 Dimarco |
36 Darmian |
42 Agoumé |
70 Sánchez |
77 Audero |
95 Bastoni |
Valmentaja Inzaghi
Ignatius Suharyo Hardjoatmodjo
**Ignatius Suharyo Hardjoatmodjo** (s. 9. heinäkuuta 1950) on indonesialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Semarangin arkkihiippakuntaan 26. tammikuuta 1976 ja nimitettiin sen johtoon 21. huhtikuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Julius Riyadi Darmaatmadja, jota avustivat Pietro Sambi ja Blasius Pujoraharja.

Suharyo Hardjoatmodjo sai 25. heinäkuuta 2009 nimityksen Jakartan koadjuuttoriarkkipiispaksi, ja 28. kesäkuuta 2010 hänestä tuli sen arkkipiispa. Lisäksi hän on toiminut Indonesian sotilaspiispana saatuaan nimityksen tähän virkaan 2. tammikuuta 2006.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Ignatius Suharyo Hardjoatmodjo


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
**Wolfenstein: The New Order** on MachineGamesin *Wolfenstein*-pelisarjaan kuuluva ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Bethesda Softworks julkaisi pelin vuonna 2014 Microsoft Windowsille, PlayStation 3:lle, PlayStation 4:lle, Xbox 360:lle ja Xbox Onelle. Peli hyödyntää id Softwaren kehittämää id Tech 5 -pelimoottoria. Pelissä ei ole moninpeliä.

Peli sijoittuu 1960-luvulle vaihtoehtoiseen historiamaailmaan, jossa natsi-Saksa on voittanut toisen maailmansodan. Pelihahmona toimii William Blazkowicz, jonka tehtävä on käydä mahdottomalta tuntuvaan vastahyökkäykseen natsien koko maailmaa järisyttäviä voimia vastaan. Peli sijoittuu Eurooppaan ja pelaajan tulee soluttautua saksalaisten linnakkeisiin ja taistella vihollisia vastaan, jotta pelaajaa voisi päästä käsiksi "superaseisiin" joita natsit ovat käyttäneet hallitakseen maata.

Toukokuussa 2015 Bethesda julkaisi pelille *Wolfenstein: The Old Blood* -nimisen irrallisen esiosan. Peli sijoittuu vaihtoehtoisessa historiamaailmassa vuoteen 1946. *The Old Blood* sijoittuu Wolfenstein-linnaan ja baijerilaiseen kylään.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Peli alkaa esinäytöksellä vuodesta 1946. Vaikka liittoutuneilla oli sodassa etulyöntiasema natsi-Saksaa vastaan, Saksa on päässyt niskan päälle, kiitos natsitiedemies Wilhelm "Deathshead" Strassen (suom. Kuolemanpää) keksimien kehittyneiden sotakoneiden. Liittoutuneet tekevät viimeisen epätoivoisen hyökkäyksen Strassen linnaan. Mukana hyökkäyksessä on myös William "B.J." Blazkowicz. Hyökkäys epäonnistuu ja vain kourallinen sotilaita ja B.J. pääsevät karkuun. Paetessaan B.J. saa sirpaleesta päähän, ja hänen aivonsa vahingoittuvat. Hän ajautuu Puolaan, jossa hänet siirretään toipumaan psykiatriseen sairaalaan.

14 vuotta myöhemmin natsit hallitsevat maailmaa rautaisella kädellä. Kun natsit saapuvat sulkemaan mielisairaalan, omistajat protestoivat ja heidät tapetaan. Omistajien tytär Anya selviää B.J:n ansiosta, ja Anya selittää hänelle isovanhempiensa kanssa maailman tilanteesta. B.J. ja Anya lähtevät Berliiniin vapauttamaan vastarintaliikkeen vangittuja jäseniä, ja sitä kautta he päätyvät B.J:n vanhan ystävän, Caroline Beckerin, huostaan. Tästä alkaa B.J:n kampanja tuhota maailmaa hallitseva natsihallinto ja tehdä tilit selviksi Deathsheadin kanssa.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Lähteet
-------

1. 1 2  Wolfenstein: The New Order *Bethblog.com*. Bethesda Blog. Viitattu 8.5.2013.
2. 1 2 3  Wolfenstein: The New Order revealed *Uk.gamespot.com*.  7.5.2013.  Arkistoitu 10.5.2013. Viitattu 8.5.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* *Wolfenstein: The New Order* MobyGamesissa (englanniksi)
**Moraalikato** tai *moraalinen hasardi* (engl. *moral hazard*) on oikeus- ja taloustieteellinen tilanne, jossa osapuoli lisää riskinottoaan siksi, että osa riskien seurauksista koituu jollekulle muulle. 

Tällainen riski voi syntyä sääntelyhäiriön seurauksena tai siksi, että toinen sopimuksen osapuolista voi muuttaa käytöstään toisen osapuolen tappioksi sopimisen jälkeen.

Esimerkkejä
-----------

### Vakuutukset

Palovakuutuksen ottaneen henkilön ei kannata vältellä paloja yhtä huolellisesti kuin muiden. Ylipäänsä vakuutuksen ottaneen henkilön ei kannata vältellä vakuutettua riskiä niin huolella kuin olisi yhteiskunnallisesti järkevää. 

Autovakuutuksen bonusjärjestelmä korjaa tätä ongelmaa tekemällä vakuutuskorvauksista tavallaan lainamuotoisia. Osmo Soininvaara on esittänyt samantapaista järjestelmää työttömyysvakuutukseen. Sosiaalivakuutuksissa on tyypillisesti samanlainen moraalikato-ongelma kuin muissakin vakuutuksissa.

Koska ihmiset ovat yleensä riskinkarttajia, vakuutusten ottaminen vakavimpien seurausten riskeille voi olla järkevää moraalikadosta ja vakuutusten transaktiokustannuksista huolimatta.

### Sääntely

Jos valtio korvaa tulvavahinkoja, tulvavaara-alueille rakennetaan enemmän kuin olisi järkevää. Jopa pakollinen tulvavahinkovakuutus tuottaisi oikean määrän rakentamista, koska vakuutusyhtiöiden kannattaa mitoittaa vakuutusmaksu alueen riskin mukaisesti, mutta tulvavahinkokorvausten tavoin se heikentäisi kannustinta varautua tulviin niillä tavoilla, joita vakuutusyhtiöt eivät osaa käyttää vakuutusmaksun määräytymisperusteina.

Jos valtio auttaa isoja tappioita tehneitä yrityksiä pelastuspaketeilla "pelastaakseen työpaikkoja", yritykset ottavat enemmän riskejä kuin olisi yhteiskunnallisesti järkevää ja ammattiliitot eivät mitoita vaatimuksiaan konkurssiriskiä pienentävällä tavalla.

Moraalikatoa syntyy myös implisiittisissä sopimuksissa. Esimerkiksi Soneran 2000-luvun riskisijoitusten tai pankkikriisin syvyyttä on usein selitetty moraalikadolla, koska riskinottaja on tiennyt julkisen vallan takaavan rahallisesti vahingot.

Jos pankin katsotaan olevan "liian iso kaatumaan", sen kannattaa ottaa enemmän riskejä. Viimeisten 20 vuoden aikana kaikki pankkikriisit onkin hoidettu veronmaksajien kustannuksella. On myös sanottu, että jos mikä tahansa yritys on "liian iso kaatumaan", se on silloin ylipäänsä liian iso, ja se tulisi pilkkoa osiin moraalikadon välttämiseksi sekä kilpailun edistämiseksi.

Katso myös
----------

* Päämies–agentti-ongelma (esimerkki moraalikadosta)
* Vapaamatkustajan ongelma
* Haitallinen valikoituminen
* Epäsymmetrinen informaatio
* Uhka
* Sääntelyhäiriö

Lähteet
-------

1. ↑   "Debt Overhang and Bank Bailouts"  (February 2, 2009). SSRN.com. *lähde tarkemmin?*
2. ↑  Boyd, John H. (April 2000), "A User’s Guide to Banking Crises". World Bank, pp. 1-3.*lähde tarkemmin?*

Aiheesta muualla
----------------

* Keskustelua moraalikadosta (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)