recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pinarayi Vijayan** (s. 24. toukokuuta 1945) on intialainen poliitikko, joka on toiminut Keralan pääministerinä vuodesta 2016 alkaen. Hän edustaa Intian marxilaista kommunistipuoluetta.

Vijayan aloitti poliittisen uransa osallistumalla opiskelijapolitiikkaan kommunistisen Kerala Students’ Federation -opiskelijajärjestön riveistä. Vuonna 1964 hänet nimitettiin opiskelijajärjestön Kannurin piirikunnasta vastaavaksi pääsihteeriksi. Lainsäätäjäksi Keralan osavaltioparlamenttiin hänet valittiin ensimmäisen kerran vuonna 1970. Hänet pidätettiin Indira Gandhin julistaman kansallisen hätätilan (1975–1977) aikana, jolloin hän oli vankilassa 18 kuukautta. Vuonna 1996 hän aloitti E. K. Nayanarin osavaltiohallituksen sähköministerinä. Kaksi vuotta myöhemmin hänet valittiin johtamaan puolueensa Keralan osastoa, entisen Keralan osavaltiosihteeri Chadayan Govindan kuoltua. Keralan sähköministerinä Vijayan muistetaan siitä, että hän onnistui, kaksi vuotta kestäneellä kaudellaan, ratkaisemaan yhden pahimmista osavaltiota koetelleista sähkökatkoksista.

Vijayan nimitettiin puolueensa politbyroon jäseneksi vuonna 2002. Hänet äänestettiin toistuvasti jatkamaan puolueensa Keralan osavaltiosihteerinä, kunnes hän antoi vuonna 2015 Kodiyeri Balakrishnan ottaa paikkansa. Vuonna 2016 marxilainen kommunistipuolue voitti Keralan osavaltiovaalit saaden 91 paikkaa 140-paikkaisessa osavaltioparlamentissa. Puolue valitsi Vijayanista seuraavan pääministerin vaikka entinen osavaltiopääministeri V. S. Achuthanandan oli näkyvämmässä asemassa puolueen vaalikampanjassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Vijayan celebrates birthday with media *India Today*.  24.5.2016. Viitattu 10.2.2020.
2. 1 2  Anil, Chintha Mary: Meet the man behind the iron facade: Pinarayi Vijayan, Kerala's Chief Minister *The News Minute*.  20.5.2016. Viitattu 10.2.2020.
3. ↑  Pinarayi Vijayan re-elected as CPI(M) Kerala secretary *Deccan Herald*.  10.2.2012. Viitattu 10.2.2020.
4. ↑  Left chooses Pinarayi Vijayan over Achuthanandan for Kerala CM *India Today*.  20.5.2016. Viitattu 10.2.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pinarayi Vijayan** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Mesityylioksidi** (C6H10O) on tyydyttymättömiin ketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää liuottimena ja lähtöaineena orgaanisen kemian synteeseissä.

Ominaisuudet
------------

Mesityylioksidi on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä. Hajultaan yhdiste on makeahko ja muistuttaa piparmintun tai hunajan tuoksua. Mesityylioksidi liukenee kohtalaisesti veteen ja hyvin useisiin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin ja dietyylieetteriin. Mesityylioksidin reaktiot ovat tyypillisiä tyydyttymättömille karbonyyliyhdisteille ja esimerkiksi Michael-additiot eli konjugaattiadditiot ovat tyypillisiä. Yhdisteen kaksoissidos voidaan pelkistää selektiivisesti vedyttämällä, jolloin muodostuu metyyli-isobutyyliketonia. Hapen vaikutuksesta mesityylioksidin joukkoon muodostuu orgaanisia peroksideja. Mesityylioksidi ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Yhdiste on tyydyttyneitä ketoneja myrkyllisempi ja voi vaurioittaa keuhkoja, maksaa ja munuaisia.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Mesityylioksidia valmistetaan asetonista emäs- tai happokatalysoidulla reaktiolla. Ensimmäisessä vaiheessa muodostuu diasetonialkoholia, josta eliminoituu vettä ja muodostuu mesityylioksidia. Reaktio on tyypiltään aldolikondensaatio. Mesityylioksidin lisäksi reaktiossa muodostuu sivutuotteina muun muassa foronia, isoforonia ja mesityleeniä. Tuote puhdistetaan tislaamalla.

Tärkein mesityylioksidin käyttökohde on metyyli-isobutyyliketonin valmistus. Siitä valmistetaan myös muita kemikaaleja. Yhdiste liuottaa muun muassa nitroselluloosaa, selluloosaestereitä, luonnonkumia, vinyylikumeja ja hartseja ja sitä on käytetty näiden liuottimena. Mesityylioksidin suhteellisen suuren myrkyllisyyden ja kemiallisen reaktiivisuuden vuoksi nykyään käytetään näihin tarkoituksiin pääasiassa muita liuottimia.

Lähteet
-------

1. ↑  Mesityl oxide – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 7.5.2017.
2. 1 2 3 4 5 6  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 280. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2 3 4  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 1008. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
4. 1 2  Mesityylioksidin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 7.5.2017
5. 1 2 3  Durai Muthusamy & Ian Fischer: *Methyl Isobutyl Ketone, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2011. Viitattu 7.5.2017
6. 1 2 3  Hardo Siegel & Manfred Eggersdorfer: *Ketones, Ullmann’s Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 7.5.2017
7. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 290. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
8. 1 2  Pradyot Patnaik: *A Comprehensive Guide to the Hazardous Properties of Chemical Substances*, s. 575. Wiley-Intersciences, 2007. ISBN 978-0-471-71458-3. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 7.5.2017). (englanniksi)
**Charles Edward Ives** [aivz] (20. lokakuuta 1874 Danbury, Connecticut – 19. toukokuuta 1954 New York) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, jota kutsutaan Amerikan modernin musiikin isäksi.

Elämä
-----

Charles Ives sai musiikinopetusta aluksi isältään, ja myöhemmin hän opiskeli Horatio Parkerin johdolla. Valmistumisensa jälkeen Ives päätti lähteä vakuutusalalle ja säveltää vain vapaa-aikanaan. Asiaan Ives on todennut: "If a composer has a nice wife and some nice children, how can he let them starve on his dissonances?" Vuonna 1908 Ives muutti New Yorkiin, jossa hän työskenteli vakuutusyhtiön johtajana. Samalla sävelsi merkittävimmät teoksensa, kuten neljännen sinfoniansa vuosina 1910–1916. 

Ives pysyi pitkään tuntemattomana säveltäjänä. Orkesterit karttoivat häneen tuotantoaan, jota pidettiin ylivaikeana. Vuonna 1918 Ives alkoi kärsiä toistuvista sydänkohtauksista. Tämän jälkeen hän sävelsi enää hyvin vähän. Monet Ivesin teokset saivat suurta arvostusta vasta hänen kuolemansa jälkeen. Tosin jo vuonna 1939 pianisti John Kirkpatrick esitti hänen tuotantoaan ja vuoden 1945 jälkeen häntä seurasivat useat muutkin muusikot. Hän sai vuonna 1947 Yhdysvaltain korkeimman musiikkitunnustuksen, Pulizer-palkinnon, kolmannesta sinfoniastaan.

Teokset
-------

Merkittäviä Ivesin teoksia ovat muun muassa 3. sinfonia (1904) ja 4. sinfonia (1909–1916), 2. pianosonaatti *Concord, Mass.* (1915) ja sävelrunot *Central Park in the Dark* ja *The Unanswered Question* (molemmat 1906) sekä *Three Places in New England* (1903–14).

Kirjallisuutta
--------------

* Budiansky, Stephen: *Mad Music: Charles Ives, the Nostalgic Rebel*. Lebanon (N. H.): Fore Edge, 2014. ISBN 978-1-61168-399-8. (englanniksi)

Lähteet
-------

1. ↑  (de) Saksan kansalliskirjasto, GND-tunnisteView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Archivio Storico Ricordi (BnF FRBNF17733743)View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
3. 1 2 3  *Otavan suuri Ensyklopedia, 3. osa (Hašek-juuri)*, s. 2306, art. Ives, Charles. Otava, 1978. ISBN 951-1-02232-6.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Charles Ives**.
* Charles Ives Societyn sivusto. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* Grammy Awards
* MusicBrainz
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Sampsa Sarparanta
**Sampsa Sarparanta** (s. 1973) on No Shame -punk-yhtyeen laulaja-lauluntekijä sekä kuvataiteilija.

Sarparannan maalaukset ovat poliittisesti kantaa ottavia ja niiden esitystapa usein kärjistävä. Teemana maalauksissa on ollut muun muassa maailman pahuus sekä naisten ja lasten hätä. Aiheisiin ovat kuuluneet Sudanin nälkää näkevät ja Leafin tehtaan irtisanotut työntekijät, mutta yhtä lailla henkilökuvat ja arkiset välähdykset taiteilijan lähipiiristä. *Helsingin Sanomat* kutsui Sarparantaa loistavaksi arjen kauheuden kuvaajaksi (tammikuu 2011). Sarparannan töitä on muun muassa Kiasman ja Salon taidemuseon kokoelmissa.

Sarparanta opiskeli Varsinais-Suomen Kansanopiston kuvataidelinjalla 1995–1996, Lahden taideinstituutissa 1998–2000 ja Kuvataideakatemiassa 2000–2006. Hänet valittiin vuonna 2004 Taidekeskus Salmelan nuoreksi taiteilijaksi.

Sarparanta asuu ja työskentelee Perniössä.

Sarparanta julkaisi yhtyeensä *SARPARANTA* kanssa debyyttilevyn Takaisin merkitykseen lokakuussa 2021.

Julkaisut
---------

* *Sampsa Sarparanta*, Salon taidemuseon julkaisuja 2009, ISBN 978-952-5830-01-9
* *SARPARANTA - Takaisin merkitykseen*, omakustanne levytys, 2021

Lähteet
-------

1. 1 2 3  CV *Sampsa Sarparannan kotisivut*.  Arkistoitu 25.9.2015. Viitattu 24.9.2015.
2. ↑  Galleria Titanikin kuvaus Sarparannan näyttelystäViitattu 25.6.2009. (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Vesa Siltanen: No Shamen Sampsa Sarparanta teki paluun musiikkikentälle *soundi.fi*. Viitattu 27.10.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sampsa Sarparanta** Wikimedia Commonsissa

* Sampsa Sarparannan kotisivut
* Sampsa Sarparanta lauluntekijänä - Finna-tietokanta

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Mandoliinin soittaja** on venäläisen taiteilijan Marc Chagallin (1887-1985) öljyvärein pahville liimatulle paperille maalaama maalaus, 50×37,5 cm, vuodelta 1914. Se lahjoitettiin Ateneumin taidemuseolle vuonna 1945.

Chagallin David-veljeä kuvaava *Mandoliinin soittaja* on syntynyt Valko-Venäjän alueella taiteilijan kotikaupungissa Vitebskissä. Chagall oli juuri palannut kotiin Pariisista, jossa hän oli asunut neljä vuotta. Tätä ennen hän oli opiskellut Pietarissa vuodesta 1907 Leon Bakstin johdolla. 

Venäläisten elementtien yhdistäminen Ranskan uudenaikaiseen taiteeseen näkyy hyvin tässä maalauksessa. Pariisissa Chagall oli kiinnostunut kubismista ja fauvistien värikkäästä ilmaisukielestä. Pietarin ajalta on peräisin lapsuuden unimaailman ilmestyminen hänen kuviinsa. 

Mandoliinin soittaja ostettiin Suomeen vuonna 1916 Helsingissä järjestetystä venäläisen taiteen näyttelystä. Salon Srindbergillä pidetyssä näyttelyssä oli esillä 36 Chagallin teosta sekä Wassily Kandinskyn, Nata Altmanin ja Olga Rozanovan tuotantoa. Maalaus ostettiin Keirknerin perheeseen, joka lahjoitti sen Ateneumiin vuonna 1945. 

Näyttely kiinnosti suomalaistaiteilijoita. Sen vaikutusta on katsottu näkyvän kuitenkin vain Greta Hällfors-Sipilän sekä Sulho Sipilän teoksissa.

Lähteet
-------

Timo Huusko: Marc Chagall: Mandoliinin soittaja. Teoksessa Ateneum- opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.82.
Ibrahim Mohamed Solih vuonna 2018.
**Ibrahim Mohamed Solih** (divehiksi *އިބްރާހީމް މުޙައްމަދު ޞާލިޙް*; s. 4. toukokuuta 1964) on malediivilainen poliitikko, joka on toiminut marraskuusta 2018 lähtien Malediivien presidenttinä.

Solih voitti presidentinvaalit syyskuussa 2018 ja marraskuussa 2018 hän astui virkaansa Malediivien uutena presidenttinä. Solihin edeltäjä Abdulla Yameen oli valtakaudellaan vuosina 2013–2018 johtanut maata autoritaarisesti ja vangituttanut sekä ajanut maanpakoon oppositiota. Solih sanoi puuttuvansa Malediiveilla rehottavaan korruptioon ja selvittävänsä edeltäjänsä valtakaudella tapahtuneita ihmisoikeusloukkauksia. Solih sanoi jatkossa Intian olevan taas Malediivien tärkein ulkopoliittinen yhteistyökumppani, kun taas Salihin edeltäjä oli suuntautunut ulkopoliittisesti Kiinaan. Solihin virkaanastujaisissa olivat läsnä Intian pääministeri Narendra Modi sekä Malediivien entiset presidentit Maumoon Abdul Gayoom ja Mohamed Nasheed, mutta ei sen sijaan Solihin edeltäjä Yameen.

Lähteet:
--------

1. ↑  Ibrahim Mohamed Solih sworn in as new Maldives president *www.aljazeera.com*. Viitattu 20.1.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ibrahim Mohamed Solih** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Kiinan kansanpankki** (perint.: 中國人民銀行; yksink.: 中国人民银行; pinyin: *Zhōngguó Rénmín Yínháng*; engl. *People's Bank of China*, lyhenne **PBC** tai **PBoC**) on Kiinan keskuspankki. Sen pääkonttori sijaitsee Pekingissä muutaman kilometrin päässä Kielletystä kaupungista ja Taivaallisen rauhan aukiosta.

Kiinan kansanpankki perustettiin 1. joulukuuta 1948 yhdistämällä kolme pankkia (Huabei Bank, Beihai Bank ja Xibei Farmer Bank). Alun perin sen pääkonttori sijaitsi Hebein maakunnassa, josta se muutti Pekingiin 1949. Kiinan kansanpankki oli vuoteen 1978 Kiinan ainoa pankki, ja se vastasi myös liikepankeille kuuluvista tehtävistä. Vuonna 1980 kaupallisen pankin ominaisuudet erotettiin Kiinan kansanpankista, jolloin ne jaettiin neljälle itsenäiselle, mutta valtion omistamalle pankille (Agricultural Bank of China, Industrial and Commercial Bank of China, China Construction Bank ja Bank of China). Tämän jälkeen Kiinan valtioneuvosto nimesi 1983 Kiinan kansanpankin keskuspankiksi. Vuonna 1995 annettu laki Kiinan kansanpankista vahvisti kansanpankin aseman maan keskuspankkina.

Kiinan kansanpankin pääjohtaja on ollut maaliskuusta 2018 lähtien Yi Gang, hänen edeltäjänsä oli Zhou Xiaochuan (pääjohtajana 2003–2018). Pääjohtajan nimittää tai poistaa virasta Kiinan presidentti. Kiinan keskuspankilla on yli 2 000 alueellista konttoria, jotka toimivat sen alaisina ja valvovat oman alueensa kaupallisten pankkien toimintaa.

Kiinan keskuspankilla on maailman suurin valuuttavaranto. Sen valuuttavarannon arvo oli 2 800 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuoden 2010 lopussa ja 3 119 miljardia dollaria kesäkuun 2019 lopussa. Keskuspankki ei perinteisesti ole julkaissut tietoja siitä mikä on dollareiden osuus maan valuuttavarannosta, mutta yleisesti sen on arvioitu olevan noin 80 %.*lähde?* Kiinan keskuspankin on hyväksytettävä rahapolitiikkansa päätökset maansa hallituksella.

Katso myös
----------

* Agricultural Bank of China

Lähteet
-------

* Evli Pankin asiakaslehti 1/2007, s. 44–46

### Viitteet

1. 1 2  People's Bank of China/The Bloomberg, bloomberg.com. Viitattu 28.7.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Malcolm Scott, Tom Mackenzie, Haze Fan, Xie Heng, Yinan Zhao: The People’s Bank of China Finally Offers a Peek Behind the Curtain  12.6.2019. Bloomberg, bloomberg.com. Viitattu 28.7.2019. (englanniksi)
3. 1 2  Purposes and Functions The People's Bank of China (PBC), pbc.gov.cn. Viitattu 28.7.2019. (englanniksi)
4. ↑  Yi Gang The People's Bank of China (PBC), pbc.gov.cn. Viitattu 28.7.2019. (englanniksi)
5. ↑  Gang Yi, Governor, People's Bank of China Bloomberg, bloomberg.com. Viitattu 28.7.2019. (englanniksi)
6. ↑  Kiinan valtava valuuttavaranto paisui viidenneksen *YLE Uutiset*.  12.1.2011. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 13.1.2011.
7. ↑  CNGFOREX:IND - China Monthly Foreign Exchange Reserves Bloomberg, bloomberg.com. Viitattu 28.7.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kiinan kansanpankki**.
* Shuli Ren (16.4.2019) Want to Find an Independent Central Bank? Try China (englanniksi) (bloomberg.com)
**Fenatsakiini** (C20H22N2O) on kinatsoliinijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa maataloudessa akarisidina eli torjumaan haitallisia punkkeja.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa fenatsakiini on värittömiä kiteitä. Aine on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi asetoniin, kloroformiin, etyyliasetaattiin, dimetyyliformamidiin ja tolueeniin. Fenatsakiini tehoaa vihannespunkkeihin ja hyönteisiin. Punkeista esimerkiksi *Brevipalpus*-, *Eutetranychus*-, *Panonychus*- ja *Tetranychus*-sukujen lajit ovat herkkiä aineelle ja se tehoaa myös punkkien muniin. Fenatsakiinin vaikutusmekanismi perustuu siihen, että se sitoutuu soluhengityksessä tärkeässä asemassa olevaan NADH-dehydrogenaasiin ja estää entsyymin tarvitseman koentsyymin ubikinonin sitoutumista. Fenatsakiini on lievästi myrkyllistä nisäkkäille ja muun muassa ärsyttää ihoa ja silmiä.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Fenatsakiinin synteesin ensimmäisessä vaiheessa antraniilihappo ja formamidi reagoivat muodostaen 4-hydroksikinatsoliinia, joka kloorataan 4-kloorikinatsoliiniksi. Tämä yhdiste reagoi 4-*tert*-butyylifenyylietanolin, jota muodostuu etyleenioksidin ja *tert*-butyylibentseenin välisellä reaktiolla, kanssa muodostaen fenatsakiinia. Fenatsakiinia käytetään akarisidina kasvihuoneissa kasvatettavissa koristekasveissa sekä sitrus-, omena-, manteli-, puuvilla- ja viiniviljelmillä.

Lähteet
-------

1. ↑  Fenazaquin – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 22.5.2017.
2. 1 2 3 4 5  Franz Müller, Hans Peter Streibert & Saleem Farooq: *Acaricides, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2009. Viitattu 22.5.2017
3. ↑  Kalyani Paranjape, Vasant Gowariker, V N Krishnamurthy, Sugha Gowariker: *The Pesticide Encyclopedia*, s. 195. CABI, 2014. ISBN 9781780640143. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 22.5.2017). (englanniksi)
4. 1 2  Terence Robert Roberts, D. H. Hutson: *Metabolic pathways of agrochemicals*, s. 747. RSC Publishing, 1998. ISBN 978-0-85404-494-8. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 22.5.2017). (englanniksi)
5. 1 2 3 4  S. Gangolli: *The Dictionary of Substances and Their Effects: D*, s. 271. RSC Publishing, 1999. ISBN 978-0854048182. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 22.5.2017). (englanniksi)
6. ↑  Robert D. Ashford: *Ashford's Dictionary of Industrial Chemicals*, s. 519. 2nd Edition. Wavelength Publications, 2001. ISBN 0-9522674-2-X. (englanniksi)
**Kevin Whately** (s. 6. helmikuuta 1951, Humshaugh, Northumberland) *lähde?* on englantilainen näyttelijä. Hän on esiintynyt lukuisissa rooleissa niin teatterissa, televisiossa kuin elo­kuvissakin.

Whatelyn televisio­rooleista tunnetuimmat ovat Neville Hope sarjassa *Näkemiin vaan, muru!*, lääkäri Jack Kerruish sarjassa *Elämä käsissä*, sekä yli­konstaapeli Robbie Lewis *Komisario Morsessa*. Sarja päättyi vuonna 2000 pää­hahmon kuolemaan, mutta myöhemmin Whatelyn roolia on jatkettu spin-off -sarjassa *Komisario Lewis*. Whately esiintyi myös elo­kuvassa *Englantilainen potilas*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kevin Whately** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Ruacanan vesivoimalaitos** on vesivoimalaitos Namibiassa lähellä Ruacanan kaupunkia Angolan rajan tuntumassa. Se on otettu käyttöön vuonna 1978, ja kyseessä on Namibian suurin voimalaitos. Sitä operoi NamPower, joka vastaa sähköntuotannosta Namibiassa.

Sijainti
--------

Voimalaitos sijaitsee lähellä Ruacanan kaupunkia Kunenejoessa Omusatin alueella aivan Angolan rajan tuntumassa. Matkaa Namibian pääkaupungista Windhoekista kertyy n. 757 km.

Yleistä
-------

Ruacanan vesivoimalalaitos on Namibian suurin voimalaitos. Se vastaa noin 50 %:sta Namibian sähköntuotannosta.

Ensimmäiset kolme 80 megawatin francis-turbiinia otettiin käyttöön vuonna 1978. Vuonna 2012 niiden kapasiteettia lisättiin 85 megawattiin. Neljäs turbiini, teholtaan 92 megawattia, otettiin käyttöön samana vuonna, minkä myötä koko voimalaitoksen kapasiteetti on 347 megawattia. Neljännen turbiinin rakensivat Alstom, Andritz Hydro ja Concor, ja se otettiin käyttöön 5.4.2012. Voimalaitos sijaitsee maan alla lähellä putousten alapäätä.

Veden lähde
-----------

Vettä voimalaitokseen saadaan Angolasta Caluequen padosta, joka sijaitsee n. 24 km ylävirtaan Ruacanasta katsoen. Myös siitä ylävirtaan on useita patoja, joiden avulla vesimassoja hallitaan. Näitä on esimerkiksi Goven pato keskisessä Angolassa. Namibian puolella Kunene sivujoessa Etakassa on Olushandjan pato.

Lähteet
-------

1. 1 2  Babalwa Bungane: Namibia: NamPower boosts Ruacana Power Station  11.10.2016. Rondebosch, Etelä-Afrikka:  esi-africa.  Arkistoitu 18.10.2021. Viitattu 18.10.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Ruacana Power Station NamPower. Viitattu 18.10.2021. (englanniksi)
3. ↑  Windhoek, Namibia – Ruacana, Namibia *Google Maps*. Viitattu 18.10.2021.
4. ↑  Catherine Sasman: Ruacana fourth turbine commissioned *The Namibian*.  6.4.2012. Viitattu 18.10.2021. (englanniksi)
5. ↑  C. Michael Hogan (P. Saundry & C. Cleveland (toim.)): *Kunene River*. Washington, DC: Encyclopedia of Earth. National Council for Science and the Environment. Teoksen verkkoversio (viitattu 18.10.2021). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ruacanan vesivoimalaitos**.
* Kunene River Awareness Kit (Arkistoitu – Internet Archive).

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en: Ruacana Hydroelectric Power Station
**Ruhovaara** on kylä Joensuun kaupungin itäosassa Pohjois-Karjalassa valtakunnan rajan tuntumassa noin 70 kilometriä Joensuun keskustasta ja noin 25 kilometriä Tuupovaaran kirkonkylästä kaakkoon. Osa kylästä luovutettiin Neuvostoliitolle 1944. Aikaisemmin Ruhovaara kuului Korpiselän kuntaan vuoteen 1946 asti ja sitten Tuupovaaran kuntaan vuoteen 2005 asti. Ruhovaaran naapurikyliä ovat muun muassa Mannervaara ja Syrjävaara.

Ruhovaaraan johtaa maantie Mannervaarasta seututie 500:lta. Tie johtaa valtakunnan rajalle ja sieltä edelleen Korpiselän tyhjillään olevaan kirkonkylään Venäjän puolelle. 

Ruhovaarassa toimi tilapäinen rajanylityspaikka, mutta se lakkautettiin vuonna 2011.

Lähteet
-------

1. ↑  Tilapäisiä rajaylityspaikkoja Suomen ja Venäjän välisellä maarajalla vähennetään | Sisäasiainministeriö / Inrikesministeriet *web.archive.org*.  28.2.2019. Viitattu 25.11.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Tuupovaaran Pilkekylät ry.

  

Korpiselän kylät
Haukivaara • Hoilola • Hominvaara • Karali • Keskijärvi • Kilpijärvi • Kitilänselkä • Kokkari • Korpiselkä (kirkonkylä) • Kruununpuisto • Lehmivaara • Mannervaara • Meriinaho • Ruhovaara • Saarivaara • Saaroinen • Tolvajärvi • Tšiipakka • Tšikki • Tšokki • Vieksinki • Yläjärvi • Ägläjärvi
| Rullalautailuolympialaisissa 2024 |
| --- |
| Katu |
| Miehet  Naiset |
| Puisto |
| Miehet  Naiset |
| 

---

|  |  |
| --- | --- |
|  < 2020 | 2028 > |

 |

**Rullalautailussa** kilpaillaan **Pariisin 2024 kesäolympialaisissa** toista kertaa olympialaisten historiassa. Eri kilpailutapahtumia on neljä siten, että naiset ja miehet kilpailevat katu- ja puistorullalautailussa. Tapahtumat käydään 27. heinäkuuta – 7. elokuuta 2024 La Concordessa. Tokion olympialaisiin verrattuna Pariisissa nähdään 8 urheilijaa enemmän eli kilpailijoita on yhteensä 88.

Place de la Concorde.

Aikataulu
---------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| K | Karsinta | L | Loppukilpailu |
| **A** | Aamupäivä | **I** | Iltapäivä |

Aikataulu | Pvm → | La 27.07 | Su 28.07 | Ti 06.08 | Ke 07.08 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Laji ↓ | A | I | A | I | A | I | A | I |
| **Miehet** |
| Katu | K | L |  |  |  |
| Puisto |  |  |  | K | L |
| **Naiset** |
| Katu |  | K | L |  |  |
| Puisto |  |  | K | L |  |

Mitaliyhteenveto
----------------

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Miehet, katu*tiedot* |  |  |  |
| Naiset, katu*tiedot* |  |  |  |
| Miehet, puisto*tiedot* |  |  |  |
| Naiset, puisto*tiedot* |  |  |  |

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

RullalautailuRullalautailu olympialaisissa
1896–2016 •
2020 •
*2024*

Kesäolympialaisten 2024 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Breakdance | Golf | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Kiipeily | Koripallo | Käsipallo | Lainelautailu | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Pöytätennis | Ratsastus | Rugby | Rullalautailu | Soutu | Sulkapallo | Taekwondo | Taitouinti | Tennis | Triathlon | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
**Di-isopropanoliamiini** eli **DIPA** on alkanoliamiineihin eli aminoalkoholeihin kuuluva alifaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden yhdisteiden valmistukseen, happamien teollisuuskaasujen puhdistamiseen sekä stabilointiaineena.

Ominaisuudet
------------

Di-isopropanoliamiini on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Se on hyvin hygroskooppista, minkä vuoksi se usein esiintyy nesteenä tai pastana. Di-isopropanoli liukenee erittäin hyvin veteen sekä vähäisemmissä määrin poolisiin orgaanisiin liuottimiin. Yhdiste reagoi alkoholeille ja amiineille tyypillisesti ja se on esimerkiksi keskivahva emäs. Kuumennettaessa voimakkaasti di-isopropanoliamiinin vesiliuosta muodostuu 2,6-dimetyylimorfoliinia. Di-isopropanoliamiini ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Koska yhdiste on emäksistä sille altistumisesta voi seurata syövytysvammoja.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Di-isopropanoliamiinia valmistetaan ammoniakin ja propyleenioksidin välisellä reaktiolla. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa muodostuu isopropanoliamiinia. Di-isopropanoliamiinia käytetään emäksenä absorboimaan esimerkiksi polttoprosesseissa muodostuvista kaasuseoksista happamia kaasuja kuten hiilidioksidia tai vetysulfidia. Lisäksi sitä voidaan käyttää hiuslakoissa, emulgaattorina sekä pinta-aktiivisten aineiden, tekstiilikemikaalien ja hyönteismyrkkyjen valmistamiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Diisopropanolamine – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 14.9.2017.
2. 1 2 3 4 5  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 583. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2 3  Carol Jones, Martha R. Edens & J. Fred Lochary: *Alkanolamines from Olefin Oxides and Ammonia, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2004. Viitattu 14.02.2013
4. 1 2  Matthias Frauenkron, Johan-Peter Melder, Günther Ruider, Roland Rossbacher & Hartmut Höke: *Ethanolamines and Propanolamines, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2001. Viitattu 14.9.2017.
5. ↑  Di-isopropanoliamiinin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 14.9.2017.
6. ↑  George W. A. Milne: *Gardner's commercially important chemicals*, s. 220. John Wiley and Sons, 2005. ISBN 978-0-471-73518-2. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 14.9.2017). (englanniksi)
**Raul Falin** (4. maaliskuuta 1918 – 28. elokuuta 1981) oli suomalainen moottoriurheiluvaikuttaja. Hän sai surmansa Jyväskylän suurajoissa sattuneessa onnettomuudessa 28. elokuuta 1981. Falin oli kuollessaan AKK:n puheenjohtaja ja oli toiminut virassa 14 vuotta. Hän osallistui kaksi kertaa Monte Carlo -ralliin vuosina 1951 ja 1952. Falin oli myös Pohjoismaiden autourheiluliiton puheenjohtaja ja hän toimi Kansainvälisen autourheiluliiton FISA:n valtuustossa Suomen edustajana.

Kuolema
-------

Falinin kuolemaan johtanut onnettomuus tapahtui vuoden 1981 Jyväskylän suurajojen neljännellä, Ehikin erikoiskokeella, Jämsänkosken pohjoispuolella. Itävaltalainen ralliautoilija Franz Wittman ajoi erikoiskokeen maaliin täyttä vauhtia eikä huomannut maalimerkkiä. Hän havahtui vasta 220 metriä maalilinjan jälkeen havaittuaan ajanottajien pakettiauton, jonka vierellä tien puolella seisoivat Raul Falin ja Suomen rallicross-toiminnan johtomiehiin kuulunut Boris Rung. Wittmanin jarrutus ei riittänyt pysäyttämään ralliautoa, vaan se liukui vähän sivuttain eteenpäin. Auton peräosa osui Faliniin lennättäen tämän 15 metrin päähän. Boris Rung ehti reagoida auton tuloon sen verran, että pyrki pakettiauton taakse suojaan. Hän ei ehtinyt suojaan, vaan Falinin sinkoutuva ruumis kaatoi hänet tielle.

Lähteet
-------

* Helsingin Sanomat 30.8.1981

### Viitteet

1. ↑  Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 13.9.1981, s. 4
Amy Carter nuorena kissansa Misty Malarky Ying Yangin kanssa
Amy Carter, Jimmy Carter, Rosalynn Carter, ja Marcel Marceau, 16. kesäkuuta 1977
**Amy Lynn Carter** (s. 19. lokakuuta 1967) on Yhdysvaltain presidentin Jimmy Carterin ja hänen puolisonsa Rosalynn Carterin neljäs ja nuorin lapsi. Amy nousi maailmanlaajuiseen julkisuuteen muuttaessaan yhdeksänvuotiaana yhdessä vanhempiensa kanssa Valkoiseen taloon. Myös hänen siamilainen kissansa "Misty Malarky Ying Yang" tuli tunnetuksi. Washingtonissa Amy kävi tavallista julkista peruskoulua nimeltään *Hardy Middle School*.

Aikuisena Carter on tullut tunnetuksi poliittisesta aktivismistaan, osallistumalla muun muassa useisiin sit-in-tapahtumiin 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa. Tavoitteena on ollut vaikuttaa Yhdysvaltain ulkopolitiikkaan Etelä-Afrikassa ja Keski-Amerikassa. Vuonna 1987 hänet pidätettiin University of Massachusetts -yliopistolla järjestetyssä CIA:n värväystoiminnan vastaisessa mielenosoituksessa.

Carter opiskeli aluksi Brown University -yliopistossa Providencessa Rhode Islandilla, mutta suoritti Bachelor of Fine Arts -tutkinnon Memphis College of Artista ja maisterin tutkinnon Tulane Universitystä New Orleansissa.

Vuonna 1996 Carter avioitui tietotekniikkakonsultti James Gregory Wentzelin kanssa ja muutti Atlantaan. Pariskunnalla on poika Hugo James Wentzel (s. 1999). 1990-luvun lopulta alkaen Carter on välttänyt julkisuutta. Hän kuuluu isänsä perustaman Carter Centerin johtokuntaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Explore DC: Hardy Middle School
2. ↑  First choice: why Chelsea Clinton should attend a public school - President-elect Bill Clinton's daughter

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Amy Carter**.
* Whatever happened to Amy Carter? (Arkistoitu – Internet Archive) Profile by Sara Steindorf in *The Christian Science Monitor,* February 17, 2000

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Japani

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC

 |

 |
**Töölönlahden koulutuskampus** on Management Institute of Finland MIFin ja Tieturin koulutuskampus Helsingissä. Koulutuskampus sijaitsee vuonna 1952 valmistuneessa Suomen Sokerin entisessä pääkonttorirakennuksessa. Kampuksella toimii muitakin koulutusalan yrityksiä.

Historia
--------

Vuonna 1952 Mannerheimintien varteen valmistui Hugo Harmian ja Woldemar Baeckmanin suunnittelema Suomen Sokerin punatiilinen pääkonttorirakennus, jossa Töölönlahden koulutuskampus sijaitsee. Vuosina 1822–1965 toiminut Töölön sokeritehdas oli Helsingin Töölössä, Töölönlahden rannalla sijainnut sokeritehdas. Talolla on pitkä historia ja talossa ovat aikaisemmin toimineet Suomen Sokerin lisäksi Suomen ulkoministeriö, Tieturin koulutuskeskus sekä Containerships Oyj. Suomen Ulkoministeriön tehtävissä toimineen Martti Ahtisaaren neuvotteluhuoneena toiminut mutterinmallinen tila on säilytetty alkuperäisessä muodossa ja kalusteissa. Neuvotteluhuone on Museoviraston suojeluksessa ja kalusteet ovat numeroituja.

Rakennuksen julkisivulla sijaitsee ikoninen Viljo Savikurjen sommittelema *Sokerityttö*. Veistos on realistinen, luonnollista kokoa oleva pronssiveistos, joka esittää koiralle sokeria tarjoavaa tyttöä. Sokeritytön mallina toimi silloin 12-vuotias koululainen Seija Hänninen. Veistoksen matalaan kivijalustaan on kaiverrettu teksti "SUOMEN SOKERITEOLLISUUS 1756-1956". Veistos paljastettiin 15.8.1956 Suomen Sokeri Oy:n 200-vuotisjuhlatilaisuudessa.

Rakennuksen ulkoseinässä on vuonna 1997 paljastettu reliefillä varustettu muistolaatta, jossa kerrotaan suomeksi ja viroksi Viron varapääministerin Jüri Vilmsin kuolleen sokeritehtaan alueella 13. huhtikuuta 1918.

Kampuksen yrityksiä
-------------------

* Management Institute of Finland MIF Oy
* Tieturi Oy
* Aamu Partners Oy
* VaasaEET Ltd Ab Oy
* Jyväskylän ammattikorkeakoulu JAMK
* Finnish Global Education Solutions Oy
* Palmia Sakkaroosi -ravintola

Lähteet
-------

1. ↑  Sokerityttö *Ham*. Helsingin taidemuseo.  Arkistoitu 6.5.2021. Viitattu 29.4.2020.
**Seppo Könönen** (27. elokuuta 1932 Joensuu – 14. huhtikuuta 2017 Joensuu) oli suomalainen taidemaalari. Hän on myös kirjoittanut omaelämänkerrallisia tai sukunsa historiaa käsitteleviä kirjoja.

Könösen vanhemmat olivat Joensuun lyseon rehtori Aulis V.A. Könönen ja Erda Hallberg. Hänellä oli kolme veljeä, joista vanhin oli joensuulainen historioitsija ja lauluntekijä Terho A. Könönen. Hänen veljensä Martti Könönen oli myös taidemaalari.

Ura
---

Seppo Könösen taiteellinen ura alkoi Kajaanin opettajaseminaarissa, jossa hän harrasti piirtämistä, valokuvausta ja jo lyseossa alkanutta kitaran ja kontrabasson soittoa. Hän toimi myöhemmin Joensuun kaupunginorkesterin kontrabasson soittajana vuodesta 1954 vuoteen 1965. Palattuaan Joensuuhun opettajaksi hän liittyi Joensuun taideyhdistykseen ja samalla toimi opettajana vuodesta 1956. Hän osallistui muun muassa Helsingin taidehallin 21. Nuorten näyttelyyn 1966. 1970-luvulla alkoi yhä selvemmin muotoutua mielikuva Seppo Könösestä pohjoiskarjalaisen luonnon ja joensuulaisen katoavan puukaupunki-idyllin kuvaajana. Hän sai Pohjois-Karjalan läänin taidepalkinnon 1980.

Seppo Könösen julkisia taideteoksia on nähtävillä Osuuspankin Niinivaaran konttorissa (*Katse kotijärvelle* -tripyykki, 1981), Pohjois-Karjalan säästöpankin talossa (*Kauppahuoneiden aikaan*, 1985) ja Karjalantalossa Joensuussa (*Pohjoiskarjalainen maisema*, 1989) sekä Kiihtelys-Pyhäselän terveysasemalla Hammaslahdessa (*Ilta järvellä*, 1987). Kansallisgalleriasta löytyvät Könösen teoksista *Maalarin pöytä* (1975) ja *Linjamerkki* (1978).

Teoksia
-------

* *Hatunnosto Halpereille — Hallbergien tarina.* Joensuun yliopiston paino, 1999*.*
* *K.S. Hallberg: Eräkirjeitä Karjalasta*. 2001.
* *Sota-aika koulupojan kokemana*. Kopijyvä, Joensuu, 2012.

Lähteet
-------

* Nieminen, Eino*. Seppo Könönen*. Art-Print, Helsinki, 2002.

### Viitteet

1. ↑  Nieminen, Eino: *Seppo Könönen*, s. 14. Art-Print oy, Helsinki, 2002.
2. ↑  Könönen, Seppo *Taidemaalariliitto*. Viitattu 12.7.2021.
3. ↑  Kansallisgalleria *www.kansallisgalleria.fi*. Viitattu 12.7.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Seppo Könönen Suomalaisen kuvataiteen bibliografiassa.
* Seppo Könönen Suomen taidemaalariliiton sivuilla.
**Vuorikuusi** (*Picea schrenkiana*) on Kiinan, Kazakstanin ja Kirgisian alueilta Keski-Aasiasta kotoisin oleva puu. Se kasvaa 1200 – 3500 m korkeudessa yleensä puhtaissa metsissä, joskus sekoittuneena siperiankuusen kanssa.

Kuvaus
------

Vuorikuusi on suuri ainavihanta puu, joka kasvaa 40–50 metrin korkuiseksi ja sen rungon halkaisija on jopa yhdestä kahteen metriä. Sillä on kapea kartiomainen latvus, jossa on tasaiset ja joskus roikkuvat oksat. Versot ovat vaaleankellanruskeita ja karvattomia. Lehdet ovat neulamaisia, 1,5–3,5 cm pitkiä, poikkileikkaukseltaan neljäkkään muotoisia ja tummanvihreitä.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Vuorikuusi kasvaa keski-Aasiassa. Kasvupaikkana on yleensä vuorien pohjoisrinne tai viileät rotkot. Kasvualustaksi sopivat erilaiset vuoristomaaperät, mutta yleensä kivikkoinen maaperä, jossa virtaa vuoriston lumien sulamisvesiä. Se sietää viileää mannerilmastoa.

Käyttö
------

Vuorikuusi on tärkeä talouspuu Keski-Aasiassa, jossa sitä käytetään rakennusmateriaalina ja paperintuotantoon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Farjon, A.: *Picea schrenkiana* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 3.1*.  2010. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 4.8.2022. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2093561
* Wikispecies: Picea schrenkiana
* ARKive: picea-schrenkiana
* CoL: 6VJ2C
* EoL: 1061643
* EPPO: PIESC
* FoC: 200005319
* GBIF: 5284814
* GRIN: 28326
* iNaturalist: 135804
* IPNI: 262720-1
* IUCN: 42336
* NCBI: 162307
* Open Tree of Life: 463853
* PPE: picea-schrenkiana
* Plant List: kew-2563599
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:262720-1
* Tropicos: 24900106
* WFO: wfo-0000482662

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Picea schrenkiana
**Vestas HVK 10** oli Vestasin ensimmäinen tuulivoimalaitos, jonka Vestas lisensioi Herborg Vindkraftilta (HVK) vuonna 1979. Laitteen oli kehittänyt Henrik Stiesdal (s. 1957), joka oli tuolloin vielä opiskelija ja Karl Erik Jørgensen (k. 1982), joka aikaisemmin oli rakentanut yhden tuulivoimalan. Tanskassa oli 1970-luvulla paljon harrastusluontoista tuulivoimaloiden rakentamista, varsinkin vuoden 1973 öljykriisin jälkeen. Tanskassa ei juuri ole muita energian lähteitä ole kuin melko jatkuvasti puhaltava tuuli. Useimmiten harrastelijoiden tavoitteena oli kehittää sähköenergian tuotantoa yhdelle talolle tai maatilalle. Stiesdalin ja Jørgensenin perustama Herborg Vindkraft sai ensimmäisen tuulivoimalansa rakennettua vuonna 1978. Stiesdahl oli lisännyt tuuliturbiiniin kolmannen siiven. Aloitteleva yritys nimeltä Økær oli valmistanut tuuliturbiinin siivet lasikuidusta. Kokeiluversio oli hajonnut tuulessa, joten laitteen siipien kärkiin kehitettiin uudet ilmajarrut. Nämä osoittautuivat liian meluisiksi, joten ne korvattiin myöhemmin sisäisillä jarruilla.

Tuulivoimalan tuuliturbiinin kalkaisija oli 10 metriä ja sen kapasiteetti oli aluksi 22 kilowattia ja lopuksi 30 kilowattia. Voimalan torni oli ristikkorakenteinen, mutta myöhemmin siirryttiin käyttämään putkimaista tornia. Tätä mallia myytiin 3 kappaletta, mutta se toimi samalla suuremman mallin **HVK 15** pohjana. Siinä oli tuuliturbiinin halkaisija 15,6 metriä ja kapasiteetti 55 kilowattia. Siivet valmisti AeroStar. Tätä mallia myytiin 179 kappaletta, josta suuri osa Yhdysvaltoihin kaliforniaan. Seuraavia yhtiön malleja nimettiin tämän jälkeen V-kirjaimella eli esimerkiksi V15 ja V16.

Lähteet
-------

1. 1 2  Chaline, Eric: *50 konetta, jotka muuttivat maailmaa (50 Machines that Changed the Course of History)*, s. 197–199. Suom. Veli-Pekka Ketola. Quid Publishing, (suom. versio Moreeni 2013), 2012. ISBN 978-952-254-160-4. (englanniksi)
2. 1 2  Danish Turbine makes 1975 - 1985 *windsofchange.dk*. Tanska:  Winds of Change. Viitattu 29.11.2023. (englanniksi)
3. ↑  Lucas Bauer & Silvio Matysik: Vestas HVK V10, 22 kW *wind-turbine-models.com*. Wind Turbine Models. Viitattu 29.11.2023. (englanniksi)
4. ↑  Lucas Bauer & Silvio Matysik: Vestas HVK V10, 30 kW *wind-turbine-models.com*. Wind Turbine Models. Viitattu 29.11.2023. (englanniksi)
Irma Thomas
**Irma Thomas** (s. 18. helmikuuta 1941) on yhdysvaltalainen soul- ja R&B-laulaja. Hänen ensimmäinen singlensä "You Can Have My Husband (But Don't Mess With My Man)" ilmestyi maaliskuussa 1960 ja nousi Billboardin R&B-listan 22. sijalle.

Thomas syntyi Ponchatoulassa, Louisianassa, mutta on luonut uransa New Orleansissa. Pian Ron-levymerkillä julkaistun ensisinglen menestyksen jälkeen hän siirtyi Minit Recordsille ja teki yhteistyötä lauluntekijä-tuottaja Allen Toussaintin kanssa muiden muassa lauluilla "It's Raining" ja "Ruler Of My Heart". Jälkimmäisestä teki hieman myöhemmin oman versionsa Otis Redding nimellä "Pain In My Heart".

Vuonna 1963 Thomas siirtyi suuremmalle Imperial-levymerkille, ja seuraavana vuonna ilmestynyt, Los Angelesissa levytetty single "Wish Someone Would Care" oli hänen uransa suurin kaupallinen menestys, sillä se nousi Billboardin pop-listan sijalle 17. Muita tunnettuja vuosien 1964-66 Imperial-levytyksiä olivat mm. "Break-a-Way" (levyttäneet myös mm. Tracey Ullman), "Anyone Who Knows What Love Is (Will Understand)", "Time Is On My Side" (levyttäneet aiemmin Kai Winding, myöhemmin Rolling Stones) ja "Take A Look". Thomas levytti myöhemmin 1960- ja 1970-luvuilla useille muillekin levymerkeille, mutta kaupallinen menestys jäi kuitenkin vähäiseksi. Yksi näistä myöhemmistä levytyksistä on Canyon Recordsille tehty single *Save a Little Bit for Me*. 

Thomas esiintyy ja levyttää edelleen. 1980-luvun puolivälistä lähtien hän on julkaissut toistakymmentä albumia Rounder-levymerkillä. Hän on käynyt konsertoimassa Suomessa 1994, 2006 ja 2007.

Irma Thomas sai ensimmäisen Grammy-palkintonsa vuonna 2007, kun ura oli kestänyt yli 45 vuotta, albumillaan *After the Rain*. Ensimmäinen ehdokkuus oli ollut vuonna 1991.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Latvia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**TV Tropes** on vuonna 2004 perustettu wiki-sivusto.
Sen alkuperäinen tavoite oli kuvata ja dokumentoida populaarikulttuurissa esiintyviä yleisiä juonenkäänteitä ja klišeitä (*trope*). Alun perin sivusto kuvasi lähinnä elokuvien ja television ilmiöitä. Sittemmin se laajentui kirjallisuuteen, sarjakuviin, videopeleihin, fan fictioon ja ns. tosielämään. Sivuston nykyinen kuvaus on "kaikenkattava populaarikulttuurin wiki" (*the all devouring pop-culture wiki*).

Sivusto julkaisi sisältönsä vapaalla Creative Commons CC BY-SA lisenssillä, mutta joskus 2012–2014 se on vaihtanut lisenssinsä sallimaan vain epäkaupallisen käytön. Tämä tapahtui sen jälkeen kun Googlen mainokset vedettiin pois sivustolta aikuisille tarkoitetun sisällön vuoksi, ja K-18 materiaali kiellettiin wikistä, jonka jälkeen sen sisältö kopioitiin kahteen uuteen wikiin.

TV Tropes käyttää omaa versiotaan PmWiki-ohjelmistosta. Tätä on muokattu sen verran, että alkuperäistä koodi ei ole jäljellä.

Lähteet
-------

* 
* 
* 

1. ↑
2. ↑
Viale Serapide johtaa Colosseumilta Martti Lutherin aukiolle.
**Piazza Martin Lutero** (it.) eli Martti Lutherin aukio on Roomassa Oppionkukkulalla sijaitseva aukio.

Aukio nimettiin saksalaisen uskonpuhdistajan Martti Lutherin mukaan 15. syyskuuta 2015, jolloin avajaisiin osallistui protestanttisten yhteisöjen edustajia Italiasta sekä Saksan liittopäivien delegaatio. Aukiolla paljastetussa kyltissä on teksti: *Piazza Martin Lutero, teologo tedesco de la Riforma (1483-1546) Martin Luther Square, German theologian of the Reformation.* Aukio sijaitsee Rooman sydämessä, näköyhteydessä Colosseumiin ja lähellä keisari Neron palatsin Domus Aurean raunioita.

Aukion nimeäminen oli useiden protestanttisten yhteisöjen, ennen muuta seitsemännen päivän adventistien, viisi vuotta kestäneen työn tulos. Yhteisöt olivat avustaneet muun muassa Roomaan tulleita maahanmuuttajia. Yhteisöjen lobbaustyö ei aluksi tuottanut tulosta, koska vain harvat Rooman kaupunginhallinnossa tiesivät, kuka Martti Luther oli. Poliitikot päättivät aukion nimeämisestä vasta sen jälkeen, kun paavi oli antanut sille hyväksyntänsä. Aukion nimeäminen juhlisti reformaation juhlavuotta 2017 ja ilmaisi kirkon ekumeenisia ihanteita.

Aukion nimeämistilaisuuden puheissa vuonna 2015 huomiota sai runsaasti keskustelu turvapaikanhakijoista, joita Oppionpuistossa tuolloin majaili. Rooman pormestari Ignazo Marino totesi, että on pyrittävä auttamaan niitä, jotka ovat jääneet askeleen meistä jälkeen, ja muistutti Lutherin sanoista "Olemme kaikki kerjäläisiä". Saksan liittopäivien valtuuskunta kutsui aukion nimeämistä ekumeeniseksi teoksi ja kiitti pormestaria työstä sotaa pakenevien hyväksi. Fratelli d'Italia -puolueen edustaja syytti pormestari Marinoa siitä, että Oppionpuisto, jonka olisi pitänyt olla Rooman silmäterä ja kaunistus, oli laiminlyöty ja ala-arvoisessa kunnossa, kunnes se oli kunnostettu vasta ennen juhlatilaisuutta.

Luther ja Rooma
---------------

Martti Luther vieraili Roomassa vuonna 1511. Hän oli lähtenyt innostuneena matkaan mutta pettyi katkerasti näkemäänsä kirkolliseen rappioon: Roomassa kaikki pyhä oli myytävänä. "Jos helvetti on olemassa, Rooma on rakennettu sen päälle", Luther totesi. Lutherin kokemukset Roomasta vaikuttivat hänen katoliseen kirkkoon myöhemmin kohdistamaansa kritiikkiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jack Keilo: Martin Luther in Rome: Piazza Martin Lutero in the Eternal centre  4.11.2017. Hypotheses. Viitattu 4.6.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  Piazza Martin Lutero in Rome, a reminder to care for the poor  24.9.2015. LWF. Viitattu 4.6.2023. (englanniksi)
3. 1 2  Plaza in central Rome to be named in honor of Martin Luther *Catholic culture*.  24.8.2015. Viitattu 8.6.2023. (englanniksi)
4. ↑  Forster, Joel: Luther will have a square in the middle of Rome *evangelicalfocus.com*.  19.8.2015. Viitattu 8.6.2023. (englanniksi)
5. ↑  Colle Oppio, intitolata una piazza a Martin Lutero: "Questa città accoglie" *Roma Today*.  16.9.2015. Viitattu 9.6.2023. (italiaksi)
Aisha Abd al-Rahman
**Aisha Abd al-Rahman**, myös: **Aisha Abdul-Rahman** ja **Aisha Abdel-Rahman** (18. marraskuuta 1913 Damietta, Egypti – 1. joulukuuta 1998 Kairo, Egypti}}) oli egyptiläinen kirjailija ja kirjallisuuden professori, joka julkaisi teoksiaan kirjailijanimellä **Bint al-Shati** ("joenrannan tytär")*lähde?*. 

Abd al-Rahman aloitti uransa lehtitoimittajana päivälehti Al-Ahramissa vuonna 1937 ja valmistui Kairon yliopistosta (aiemmin Kuningas Fuad I:n yliopisto) vuonna 1939. Maisteri hänestä tuli vuonna 1941 ja filosofian tohtori 1951 pääaineenaan varhainen islamilainen kirjallisuus. Vuonna 1962 hänestä tuli Ain Shamsin yliopiston Women's Collegen arabialaisen kirjallisuuden professori.

Opetustyön ohella Abd al-Rahman kirjoitti kaunokirjallisia teoksia ja varhaisten musliminaisten elämäkertoja, muun muassa profeetta Muhammadin äidin, vaimojen ja tyttärien elämäkerrat.

Al-Rahman oli naimisissa tohtori Amin el-Khoulin (k. 1973) kanssa. Amin el-Khouli toimi Al-Rahmanin ohjaajana hänen opiskelleessaan Kairon yliopistossa. Pariskunta meni naimisiin vuonna 1947.

Tuotantoa
---------

* *The Egyptian Countryside* (1936)
* *The Problem of the Peasant* (1938)
* *Secret of the Beach and Master of the Estate: The Story of a Sinful Woman* (1942)
* *New Values in Arabic Literature* (1961)
* *Contemporary Arab Women Poets* (1963)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Adel Darwish: Aisha Abdul-Rahman  3.12.1998. Mideast News. Viitattu 26.5.2009. (englanniksi)
2. ↑  Arab Women by First Name - All Dubai Women's College.  Arkistoitu 14.6.2006. Viitattu 26.5.2009. (englanniksi)
3. 1 2  Aisha, Abdelrahman Arab World Books.  Arkistoitu 20.10.2007. Viitattu 26.5.2009. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef
* İslâm Ansiklopedisi

 |

 |