recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kuikurojen perinteinen kylä.
**Xingut** ovat Brasilian Xingu-joen seudun intiaanikansoja, joilla on eri taustoista huolimatta yhteinen kulttuuri. Xingut rakensivat suuria pyöreitä kyliä, joiden keskellä oli suuri aukio. Kayapót ovat tunnetuin xingukansa. Alkujaan heitä oli kymmeniä tuhansia, mutta eurooppalaisten orjanetsijöiden saapuminen 1750 aiheutti väestön suuren vähenemisen mm. tautien takia. Henkiin jääneet Xingut pakenivat eurooppalaisia syrjäisille seuduille. Alimmillaan xingujen määrä oli 1950-luvulla, jolloin heitä oli noin 500. Xinguja asuu nykyään 32 kylässä noin 3000.

Historia
--------

Mato Grossoon saapui väkeä lännestä noin 500 jaa. Ylä-Xingun kaivauksissa ja muissa tutkimuksissa on löydetty kolmenlaisia muinaisia keskuksia: asutus- ja seremoniakeskuksia, asutuskeskuksia ja keskuksia joissa ei ollut rakennuksia,

Suuressa keskuksessa "X11", Kuhikugussa lienee asunut karibien sukuisia kuikuro-intiaaneja.*selvennä*.

Tyypillinen kylä oli paaluaitojen ympäröimä päällikön talo keskellä. Muita korkeissa asemissa olevia asui koillisessa tai lounaassa. Rannan puoleista sivua ei aidattu. Asutuskeskuksia oli 20. Keskuksissa asui yhteensä noin 50 000 asukasta noin 30 000 neliökilometrin alueella.

Keskuksia yhdistivät tiet. Niistä leveät olivat yleensä itä-länsi-suuntaisia, kapeat pohjois-etelä-suuntaisia. 

Leveät tiet olivat yleensä 20-40 metrin levyisiä.

Xingukansoja
------------

* awetit, kalapalot, kamaiurát, kayapót, kuikurot, matiput, mehinakot, nahukuát, suyát, trumait, waujat ja yawalapitit.

Lähteet
-------

1. ↑  Nieminen, Aatos (käännös): *Historian arvoitukset: matka mysteerien maailmaan*, s. 130-131. Gummerus, 2014. ISBN 9789512097272.
**José Manuel Carabalí** (s. 6. tammikuuta 1970 San Felipe) on venezuelalainen pikajuoksija.

Carabalí edusti Venezuelaa 4 × 100 metrin viestissä Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 ja Edmontonin MM-kilpailuissa 2001 karsiutuen molemmissa kisoissa ensimmäisellä kierroksella. Hän saavutti San Salvadorin Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa 2002 pronssia 200 metrillä ja hopeaa pikaviestissä.

Carabalí ylsi Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa pikaviestissä hopealle Manausissa 2001 ja Barquisimetossa 2003. Hän voitti Venezuelan 200 metrin mestaruuden vuonna 1999.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähde: 

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 10,47 | Maracaibo | 26. huhtikuuta 2002 |
| 200 m | 20,97 | Barquisimeto | 29. toukokuuta 2004 |
|

Lähteet
-------

1. 1 2 3  José Carabalí *Olympedia*. Viitattu 14.8.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Jose Manuel Carabali Kansainvälinen yleisurheiluliitto. Viitattu 14.8.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* José Carabalí Kansainvälinen olympiakomitea.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**José Manuel Catalá Mazuecos** (s. 1. tammikuuta 1985 Villajoyosa, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on edustanut Espanjan Primera Divisiónissa Villarrealia, Kyproksen jalkapalloliigassa Apollon Limassolia ja Kreikan Superliigassa Veriaa. Vuodesta 2015 hän on pelannut alemmilla sarjatasoilla. Hän on pelipaikaltaan keskus- tai vasen laitapuolustaja.

Seurajoukkueura
---------------

Catalá siirtyi Villarrealin reservijoukkueeseen kaudeksi 2009–2010 sen pelatessa Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Joukkue pelasi hyvän kauden sijoittuen seitsemänneksi. Hän pelasi kauden aikana 33 ottelua ja teki niissä yhden maalin.

Seuraavaksi kaudeksi 2010–2011 Catalá nousi Villarrealin edustusjoukkueeseen. Hän pelasi kauden aikana 16 pääsarjaottelua ja teki yhden maalin, tammikuussa Almeríaa vastaan. Kaudella 2011–2012 hän pelasi 13 pääsarjaottelua. Kaudella 2012–2013 hän edusti toisella sarjatasolla Real Murciaa. Syksyn 2013 hän pelasi Kyproksella ja kauden 2014–2015 Kreikassa, minkä jälkeen hän palasi Espanjaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  José Catalá Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* José Catalán esittely Villarrealin kotisivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
* José Catalán tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
**Aldtsjerk** (holl. *Oudkerk*) on kylä lähellä moottoritietä Leeuwardenista Dokkumiin. Se sijaitsee Tytsjerksteradielin kunnassa Friisinmaassa Alankomaissa. Aldtsjerkissä oli 606 asukasta vuonna 2017.

Aldtsjerkin vuotuisiin juhliin kuulu Doarpsfeest, johon kuuluu paraati. Tunnetuimpia maanmerkkejä on Heemstra State, joka on Sminian aristokraattisen perheen entinen asuinpaikka. Kylän päätie Van Sminiaweg on 1,5 kilometriä pitkä, ja se on nimetty Sminian perheen mukaan. 

Aldtsjerkiä lähin ruokakauppa sijaitsee Oentsjerkissä, noin kolmen kilometrin päässä kylästä. Merkittävin kauppa on pyöräkauppa ja Bram en Jannies, joka ei varsinaisesti sijaitse kylässä vaan Aldtsjerkin ja Oentsjerkin välissä. Kylän keskustassa sijaitsee Aldtsjerkin kirkko, joka rakennettiin 1200-luvulla.

Kylän lähellä on järvi Aldtsjerker mar. Saksaksi Aldtsjerk on Oudkerk joka tarkoittaa vanhaa kirkkoa. Aldtsjerk on sen friisinkielinen nimi.

Lähteet
-------

1. ↑  Overzicht inwonersaantal Tytsjerksteradiel tytsjerksteradiel.nl (hollanniksi)
**Minimimassainen aurinkosumu** (engl. *Minimun Mass Solar Nebula*, **MMSN**) on aurinkokunnan syntyteorioissa kevein mahdollinen kaasusumu, josta planeetat voivat syntyä. Minimimassaisen alkuaurinkosumun massa on 1,011 Auringon massaa. Joidenkin sumun tiheysjakaumaan pohjautuvien matemaattisten mallien mukaan planeettojen rakennusaineen minimimassa olisi ollut 1,02 Auringon massaa.

Minimimassaisen alkuaurinkosumun arvoja
---------------------------------------

Nykyisten teorioiden mukaan planeetat syntyivät tiivistymällä alkuaurinkosumusta joko kasautumisteorian tai kiekkoepävakaisuusteorian mukaisesti.
Maan kaltaisista planeetoista on suurin osa kiviainesta, jota oli alkuaurinkosumussa noin 0,3 %. Koska Maassa oli lisäksi jonkin verran keveämpiä alkuaineita, Maan tiivistyminen vaati prosentteina laskien 0,43 % alkuaurinkosumun materiaalista.

Tällöin Maan synty vaati noin 235 Maan massaa.

Kiekkomaisen, melko litteän sumun kiinteän aineen pintatiheys Maan etäisyydellä oli luokkaa 20 g cm-3 ja kiinteän aineen tiheys tilavuusyksikköä kohden roo=Sigma/h noin 1E-11 g cm-3, jos sumun paksuus h oli arviolta noin 0,1 AU.
Yhteensä noin 2 Maan massaisten terrestristen planeettojen tuottamiseen tarvitaan 500 Maan massaa alkuaurinkosumun ainetta, koska alkuaurinkosumussa vain 0,3 % oli kiveä aluksi kaasumaisessa muodossa. Jättiläisplaneettojen Jupiterin, Saturnuksen, Uranuksen ja Neptunuksen synty vaatii noin 3085 Maan massaa. Jos vielä Plutokin otetaan mukaan, alkuaurinkosumun ainetta tarvittiin 3 585 Maan massaa. Tämä vastaa noin 0,01 Auringon massaa. Laskujen mukaan alkuaurinkosumun pintatiheys pieneni eksponentilla joka oli välillä 1-2. Niinpä Chushiro Hayashi ja hänen tutkijatoverinsa yleensä käyttivät tutkimuksissaan minimimassaisen alkuaurinkosumun pintatiheydelle kaavaa sigma(r) = 1700 r ^3/2, jossa r ilmoitetaan yksikkönä AU ja pintatiheys sigma yksikkönä g cm-2. 

Mutta Deschin 2007 mukaan alkuaurinkosumu oli edellä kuvattua tiheämpi ja vain osa siitä meni planeettojen muodostumiseen. Hän on väittänyt tutkimuksissaan alkuaurinkosumun massaksi 1,092 MO, ja tiheyden pudonneen jyrkästi suhteessa potenssiin 2,2. Niinpä Deschin kaava alkuaurinkosumun tiheysjakaumalle on 343,1 (fp/0,5)^-1 (r/10 AU)^2,168 g cm-2. Desch olettaa myös Uranuksen ja Neptunuksen vaihtaneen paikkaansa ja ehkä vaeltaneen niin kuin Nizzan mallissa. Näiden pohjalta voidaan olettaa minimimassaisen alkuaurinkosumun tiheyskaavaksi sigma(r)=3300 r^-2, jolloin minimimassainen alkuaurinkosumu olisi käsittänyt 1,02 MO.
Tätä saattaa tukea Carnegie\_instituutissa tehdyt laskelmat, jotka antavat jättiläisplaneetoille melko oikeita massoja kun alkuaurinkosumun massaksi asetetaan 2 kertaa minimimassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6
2. ↑  Planets and Life, Sullivan&Baross 2007, s. 86
3. ↑  Giant planet formation  Department of Terrestrial Magnetism
Carnegie Institution of Washington
**Jalkapallon Pelaajayhdistys ry** on suomalaisten jalkapalloilijoiden edunvalvontajärjestö. 

Pelaajayhdistys toimii jalkapalloilua ammattinaan tai sivutoimenaan harjoittavien pelaajien edunvalvontayhdistyksenä. Se edustaa Veikkausliigassa, Ykkösessä, Kakkosessa, Kansallisessa Liigassa sekä ulkomaisissa joukkueissa ammattilaisina pelaavia jalkapalloilijoita. Noin 90 % kaikista kyseisten sarjojen pelaajista on yhdistyksen jäsenenä. 

Yhdistyksen tarkoituksena on auttaa pelaajia sopimus- ja palkka-asioissa sekä parantaa heidän oikeudellista asemaansa ja kehittää jalkapalloilijoiden toimintaolosuhteita. Lisäksi se pyrkii tukemaan jalkapallouran jälkeiseen elämään sopeutumista muun muassa ohjaamalla pelaajia koulutuksen pariin. 

Pelaajayhdistys hallinnoi rahastoa, jonne pelaajat voivat sijoittaa uransa aikaisia palkkatuloja. Se omistaa myös agenttiyhtiö *Playernetin*, jonka tehtävänä on auttaa suomalaisia pelaajia ulkomaille sekä huolehtia heidän eduistaan. Vuodesta 2001 lähtien Jalkapallon pelaajayhdistys on ollut kansainvälisten pelaajayhdistysten kattojärjestön FIFPron täysjäsen.

Yhdistyksen puheenjohtajina on toiminut useita suomalaisia huippujalkapalloilijoita. Nykyinen puheenjohtaja on Hannu Tihinen. Toiminnanjohtaja on ollut vuodesta 2003 lähtien Markus Juhola. Pelaajayhdistyksen hallitukseen kuuluvat vuonna 2012 Chris Cleaver, Tuomas Haapala, Heikki Haara, Kati Hakala, Anne Helenius, Tuomas Kansikas, Pekka Sihvola, Kalle Sorja ja Ilari Äijälä.

Yhdistyksen puheenjohtajat
--------------------------

* 1992-1993 Jari Europaeus
* 1994-1996 Petri Jakonen
* 1997 Mika Palmgren
* 1998 Tommi Koivistoinen
* 1999-2000 Jyrki Rovio
* 2001-2002 Markus Juhola
* 2003 Tommi Koivistoinen
* 2004-2005 Marco Casagrande
* 2006 Ville Nylund
* 2007-2011 Tero Koskela
* 2012- Hannu Tihinen

Lähteet
-------

* Jalkapallon pelaajayhdistyksen 20-vuotisjuhlaesite
* Pelaajayhdistyksen kotisivut
**Tom Jones & Jools Holland** on Tom Jonesin ja Jools Hollandin tekemä yhteisalbumi. Albumi sisältää 19 kappaletta.

Albumi
------

Levy sisältää sekalaisen valikoiman covereita muun muassa Willie Dixonin ja Jerry Lee Lewisin tuotannosta, mutta mukana on myös kolme tämän kaksikon oma tekemää kappaletta. Ison bändin säestämänä ja vanhanaikaisen analogisesti tuotetulla levyllä Jones ja Holland esittävät vanhoja suosikkikappaleitaan ja joukon uusia sävellyksiä.

Jools Holland Cardiffissa.
Tom Jones vuonna 2007.
Arvostelijan mukaan Hollandin ansiota levyllä riittää boogie woogie -pianoa ja jumpin’ jivea. Jonesin juurille palaavan musiikin aineksia ovat myös väkevä rhythm & blues, blues ja jazz. St. James’ Infirmary Blues, The Animalsin muinoin hienosti levyttämä Roberta ja puhki kalutut "My Babe" ja "Slow Down" heräävät Jonesin ja Hollandin esityksissä eloon.

Kappaleet
---------

1. Life’s Too Short (To Be With You)
2. 200lbs of Heavenly
3. Good Morning Blues / One O'Clock Jump
4. It’ll Be Me
5. Who Will the Next Fool Be
6. Linda Lu
7. St. James Infirmary Blues
8. Odd Man Out
9. Roberta
10. Baptism By Fire
11. Think
12. Hanging up My Heart for You
13. Mess of Blues
14. Sally Suzas
15. My Babe
16. Slow Down
17. Glory of Love
18. Mam & Dad’s Waltz
19. End of the Road

Lähteet
-------

1. ↑  Soundi.fi[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Tom Jones & Jools Holland discogs.com -sivustolla
**Alvik** on Tukholman metron asema Tranebergin kaupunginosassa Länsi-Tukholmassa. Se on yksi vihreän linjan yksi pääteasemista ja matkustajamääriltään linjansa kantakaupungin ulkopuolisista asemista toiseksi suurin heti Gullmarsplanin jälkeen. Asema on Länsi-Tukholman alueella merkittävä joukkoliikenteen solmukohta, jossa on vaihtomahdollisuus Poikittaisradalle, Nockebyn radalle ja alueen busseihin. Se sijaitsee Kristinebergin ja Stora mossenin asemien välissä, ja etäisyys Slussenin asemalle on kahdeksan kilometriä.

Jo vuodesta 1914 Alvik on ollut joukkoliikenteen vaihtoasema, josta lähtivät raitiotielinjat 11 (Ängbyn rata vuodesta 1944) Islandstorgetille, 12 (Nockebyn rata) Nockebyhyn ja vuoteen 1950 asti linja 13 Ulvsundaan (Ulvsundan rata). Ängbyn rata on nykyistä metrorataa ja myös alun perin sellaiseksi rakennettu, mutta sitä liikennöitiin raitiotieperiaattein vuoteen 1952 asti.

Varsinaiseksi metroasemaksi Alvik kehittyi lokakuuhun 1952 mennessä, jolloin osuus Hötorget–Vällingby vihittiin liikenteelle. Samalla Nockebynradalla otettiin käyttöön nykyäänkin käytössä oleva ratkaisu, jossa radalta on vaihtoyhteys metroon samalta laiturilta.

Ulkoasemalla on kaksi laituria, joista ulommaiset raiteet ovat metron ja sisimmäiset Nockebynradan käytössä. Poikittaisradalla on oma pysäkkialueensa läntisen sisäänkäynnin edustalla. Asemalla on kaksi lippuhallia: läntiseen päälippuhalliin on sisäänkäynti etelästä Alvikin torilta Gustavslundsvägeniltä ja pohjoisesta Vidängsvägeniltä. Drottningholmsvägenin alle ja viereen sijoittuvasta lippuhallista löytyy Pressbyrån. Itäinen lippuhalli sijaitsee Traneberginpuistossa, ja sille on sisäänkäynti pohjoisesta Tranebergsvägenin suunnasta. Itäisellä hallilla on hieman suppeammat aukioloajat arkisin. Alvikin torilla on pienehkö linja-autoterminaali, josta on yhteyksiä muun muassa Bromman lentoasemalle.

Aseman taidetta on suunnitellut Hensajaj Koda. Useiden yksittäisten teosten muodosta yhtenäinen kokonaisuus on saanut inspiraatiota zen-buddhalaisuudesta. Materiaaleina on käytetty muun muassa diabaasia ja ruostumatonta terästä.

Kuvia
-----

* Poikittaisradan pysäkki talvellaPoikittaisradan pysäkki talvella
* Poikittaisradan pysäkki kesälläPoikittaisradan pysäkki kesällä
* Alvikin raitiotiepysäkki vuonna 1937Alvikin raitiotiepysäkki vuonna 1937
* Lippuportit läntisessä lippuhallissaLippuportit läntisessä lippuhallissa

Katso myös
----------

* Alvik

Lähteet
-------

1. ↑  Konsten på din station *web.archive.org*. Viitattu 13.7.2019.

Aiheesta muualla
----------------


| Pohjoiseen/Länteen |  | Etelään/Itään |
| --- | --- | --- |
| Stora mossenin metroasema▷ *Åkeshovin metroasema* |  |  Linja 17 |  | Kristinebergin metroasema (en)▷ *Skarpnäckin metroasema* |
|  |  |  Linja 18päätepiste |  | Kristinebergin metroasema (en)▷ *Farsta strandin metroasema* |
| Stora mossenin metroasema▷ *Hässelby strandin metroasema* |  |  Linja 19 |  | Kristinebergin metroasema (en)▷ *Hagsätran metroasema* |
| muokkaa wikidataa |

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alvikin metroasema**.
**Alvin Edward Martin** (s. 29. heinäkuuta 1958 Liverpool) on englantilainen entinen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.

Martin aloitti ammattilaisuransa vuonna 1977 West Ham Unitedissa. Martin pelasi West Hamissa 19 kauden mittaisen uran. Martinille kertyi edustusjoukkueen otteluita yhteensä 586 kappaletta, ja hän on yhdessä Billy Bondsin kanssa ainoa West Hamin pelaaja, joka on saanut seuralta kaksi testimonial-ottelua. Martin ja Bonds muodostivat West Hamissa vahvan kaksikon ja saavuttivat muun muassa FA Cupin mestaruuden vuonna 1980.

Martin debytoi Englannin maajoukkueessa toukokuussa 1981. Loukkaantuminen piti puolustajan poissa vuoden 1982 MM-kisoista, mutta vuoden 1986 MM-kisoihin valmentaja Bobby Robson nimesi Martinin. Kisoissa Martin pelasi yhdessä ottelussa. Yhteensä Martin edusti Englantia 17 ottelussa.

Pelaajauransa jälkeen Martin valmensi parin kauden ajan Southend Unitedia.

Lähteet
-------

1. ↑  Hillier, Rogero: Alvin Martin Testimonials *theyflysohigh*. Viitattu 3.5.2016.

Englannin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1986
1 Shilton |
2 Stevens |
3 Sansom |
4 Hoddle |
5 Martin |
6 Butcher |
7 Robson |
8 Wilkins |
9 Hateley |
10 Lineker |
11 Waddle |
12 Anderson |
13 Woods |
14 Fenwick |
15 Stevens |
16 Reid |
17 Steven |
18 Hodge |
19 Barnes |
20 Beardsley |
21 Dixon |
22 Bailey |
Valmentaja Bobby Robson
Bukit Timahin huippu on Singaporen korkein kohta.
**Bukit Timah** on Singaporen korkein kohta. Bukit Timahin huippu on 163,63 metrin korkeudessa, ja se sijaitsee Singaporen pääsaaren keskustassa.

Mäen ympärillä sijaitsevaa aluetta kutsutaan nimellä *Bukit Timah Planning Area*, ja se sijaitsee 10 kilometrin päästä Singaporen liikekeskustasta.

Etymologia ja historia
----------------------

*Bukit Timah* tarkoittaa malaijin kielellä *tinaa kantavaa mäkeä*, ja se on merkitty vuoden 1828 karttaan. Saaren sisäosia ei tutkittu tarkkaan, joten mäen nimitys ja tiedot sen sijainnista saatiin malaijeilta. Yhden lähteen mukaan Bukit Timahissa ei ole tinaa ja sen alkuperäinen nimi oli *Bukit Temak*, joka tarkoittaa temakkipuiden mäkeä. Mäen rinteillä kasvoi runsaasti *pokok temak* -puita. Länsimaisten mielestä Temak kuitenkin kuulosti samalta kuin Timah, joten nimi vakiintui muotoon Bukit Timah. Joidenkin mukaan *timah* on lyhenne suositusta naisen nimestä *Fatimah*. Bukit Timah tunnetaan tamiliksi nimellä *eyam malai* (suomeksi tinamäki), joka on suora käännös mäen malaijinkielisestä nimestä.

25 kilometrin mittainen Bukit Timah Road on Singaporen pisin tie, ja se kulkee pohjois—etelä-suunnassa saaren poikki. Tie saaren luoteisosassa sijaitsevaan Kranjiin valmistui 1845. Alueella eli runsaasti tiikereitä, jotka muodostivat vakavan uhan ihmisille. Vuonna 1860 lähes 200 ihmisen kerrottiin kuolleen tiikereiden hyökkäyksissä. Ensimmäinen matka Bukit Timah Roadin päästä päähän tehtiin vuonna 1840, ja se kesti neljä päivää. 

Toisessa maailmansodassa Bukit Timah oli brittiläisten joukkojen viimeinen tukikohta hyökkäävää japanilaisarmeijaa vastaan. Britit menettivät Bukit Timahin japanilaisille 11. helmikuuta 1942. Tappio oli merkittävä isku briteille. 15. helmikuuta 1942 liittoutuneiden komentaja kenraaliluutnantti A.E. Percival antautui japanilaisten komentajalle kenraaliluutnantti Tomoyuki Yamashitalle.

Japanilaismiehityksen aikana alueelle rakennettiin shintolainen temppeli ja kaksi muistomerkkiä sodassa kuolleille sotilaille. Toinen oli japanilaisille ja toinen brittiläisille joukoille. Opiskelijat, japanilaiset komentajat ja brittiläisten sotavankien edustajat kokoontuivat säännöllisesti paikalle miehityksen aikana. 

Vain vähän ennen japanilaismiehityksen päättymistä japanilaisjoukot tuhosivat shinto-temppelin, koska he pelkäsivät brittiläisten häpäisevän paikan. Miehityksen päättymisen jälkeen Bukit Timahilla sijainneet maatilat ja plantaasit saivat väistyä tehtaiden ja pilvenpiirtäjien tieltä. 1960- ja 1970-luvuilla Bukit Timah oli merkittävä teollisuuskeskittymä. Nykyään alueella sijaitsee ylellisiä omakotitaloja ja rivitaloja, ja se on Singaporen hienostoasuinalue.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bukit Timah** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Bukit Timah
**Bukoleion** (m.kreik. Βουκόλειον, *Būkoleion* tai *Boukoleion*) oli antiikin aikainen kuningasarkontin eli *arkhon basileuksen* käyttämä rakennus Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsi jossakin kaupungin niin kutsutun Arkaaisen agoran ympäristössä nykyisen Plákan kaupunginosan alueella.

Bukoleion oli rakennettu arkaaisella kaudella viimeistään 500-luvulla eaa. Se oli kuningasarkontin käytössä 400-luvun eaa. alkupuolelle, jolloin tämän toimipaikka siirtyi niin kutsuttuun Kuninkaalliseen stoaan Ateenan uudelle Agoralle. Kuningasarkontin alaisuuteen kuuluivat vakavat oikeustapaukset ja uskonnolliset asiat. Koska arkontin vaimo naitettiin vuosittain rituaalisesti Dionysokselle, rakennusta on mahdollisesti käytetty tähän seremoniaan ja se on ollut myös muutoin Dionysoksen kultin käytössä. Myöhemmin, kun rakennukselle ei enää ollut käyttöä, sen paikalle saatettiin rakentaa esimerkiksi Ptolemaioksen gymnasion.

Jossakin Bukoleionin lähellä sijaitsivat muun muassa Prytaneion, Basileion, Epilykeion ja Thesmotheteion. Erään ehdotuksen mukaan Bukoleion olisi todellisuudessa ollut Basileionin myöhempi nimitys, jolloin kyseessä olisikin sama rakennus.

Lähteet
-------

1. ↑  Wycherley, Richard Ernest: *The Stones of Athens*, s. 45. Princeton University Press, 2015. ISBN 1400871913. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Harris-Cline, Diane: Archaic Athens and the Topography of the Kylon Affair.  *The Annual of the British School at Athens*, 1999, 94. vsk, s. 309–320. Artikkelin verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  The Ancient Agora of Athens *Athens Greece*. Viitattu 19.4.2016.
4. 1 2  Hansen, Mogens Herman: *Sources for the Ancient Greek City-State*, s. 211–212, 215, 237. Symposium August, 24-27 1994, Acts of the Copenhagen Polis Centre, ISSN 1398-7151. Kgl. Danske Videnskabernes Selskab, 1995. ISBN 8773042676. Teoksen verkkoversio.
Lumikiteitä
**Kiteyttämisellä** tai **kiteytyksellä** (joskus myös **kristallisoinnilla**) tarkoitetaan jonkin aineen saattamista kiteiseen muotoon. Kiteisellä muodolla tarkoitetaan tässä yhteydessä usein vielä yksittäiskidettä, jossa kappaleen kaikki atomit tai molekyylit kuuluvat yhteen ainoaan kidehilaan. Kiteytetyn aineen rakennetta voidaan tutkia korkealla resoluutiolla (usein atomitasolla) kristallografian (erityisesti röntgenkristallografian) menetelmin.

Kiteyttämisellä saadaan epäpuhtaudet jäämään liuottimeen. Aine liuotetaan sopivaan liuottimeen tai niiden seokseen. Liuosta jäähdytetään, jolloin aineen liukoisuus pienenee ja voidaan myös lisätä pieni kide ainetta, jonka halutaan kiteytyvän. Lisätty kide auttaa kiteytymisprosessin käynnistymisessä toimien siemenkiteenä. Sitten odotetaan. Liuoksessa alkaa vähän kerrassaan muodostua kiteitä, jotka lopuksi suodatetaan liuoksesta erilleen. Jos halutaan erittäin puhdasta ainetta, on kiteyttäminen tehtävä muutamia kertoja uudestaan.

Proteiinien kiteyttäminen
-------------------------

Proteiinit kiteytetään röntgenkristallografiaa varten antamalla hyvin suurta proteiinipitoisuutta sisältävän kiteytyspuskurin haihtua hitaasti. Tällöin proteiinit alkavat muodostaa kiteitä. 

Kiteyttäminen on vaikeaa, sillä proteiinin tulee olla 95-99 % puhdas, eivätkä kaikki proteiinit kiteydy. Varsinkin kalvoproteiinien kiteytys on vaikeaa.

Katso myös
----------

* Kide
* Kiderakenne
* Röntgenkristallografia
* Rakennebiologia
* NMR
**Kitkajärvi** eli Kitka on järvi Koutajoen vesistössä Pohjois-Pohjanmaan ja Lapin rajalla Kuusamon ja Posion kuntien alueella.

Kitkaan kuuluu kaksi osaa, Yli-Kitka ja Ala-Kitka, joita yhdistää Kilkilösalmi Kuusamossa. Yli-Kitkan pinta-ala on 237,31 neliökilometriä. Siinä on paljon matalikoita ja karikoita, samoin syvänteitä yli 40 metriin asti. Suurimmat selkävedet ovat Turjanselkä, Luonselkä, Isoselkä, Vasikkaselkä ja Tolvanselkä. Ala-Kitkan pinta-ala on 48,50 neliökilometriä. Yli-Kitkaan liittyy välittömästi järven luoteispäässä Posiojärvi.

Koutajoen vesistöalue on Suomen puolella suojeltu koskiensuojelulailla. Ala-Kitkasta itään lähtevä Kitkajoki yhtyy Oulankajokeen, ja se edelleen Koutajokeen. Viime jääkauden jälkeen Kitkan vesistö laski lyhyen aikaa länteen Livojärvi-nimisen järven kautta nykyisen Iijoen vesistöön. Vedenjakaja Maanselkä kulkee Kitkajärven eteläpuolelta.

Kitka on kokonaisuutena Suomen ainoa säännöstelemätön suurjärvi. Kitkan vesistön vedenpintaa laskettiin 1800-luvulla kahdessa vaiheessa yhteensä noin 2,1 metriä, jotta rannoille saatiin lisää karjan rehua kasvavia luonnonniittyjä. Nykyinen korkeustaso on 240,4 metriä meren pinnan yläpuolella. Järvellä on runsaasti hiekka- ja pienikivisiä rantoja. Myös matalikoilla ajoittain paljastuvat kiviröykkiöt ja hiekkasärkät ovat tyypillisiä. Karua, kirkasvetistä ja kohtalaisen luonnontilaista Kitkaa on nimitetty "Euroopan suurimmaksi lähteeksi". Suuren massan takia Yli-Kitkan vesi jäätyy ja jäät sulavat myöhemmin kuin pienemmissä järvissä.

Yli- ja Ala-Kitkalle on tehty ohjeellinen veneilyreitti. Yli-Kitkan poikki kulkee kantatie 81 Kuusamo-Rovaniemi ja Ala-Kitkan poikki valtatie 5 (E63).

Kasvillisuus ja eläimistö
-------------------------

Kitkajärven kasvillisuus on karuille vesille tyypillistä. Poikkeuksellista on harvinaisten murtovesilajien, kuten merividan ja uposvesitähden, esiintyminen. Myös muualla maassa harvinaista raania tavataan Kitkajärvessä runsaana esiintymänä. Järven kalastossa ovat säilyneet alkuperäiset taimen-, harjus- ja siikakannat. 

Järven tärkein saaliskala on pienikokoinen muikku. Sen paikallisen nimityksen "kitkanviisas" sanotaan johtuvan siitä, että kala ei lähde uimaan Kitkajokea alavirtaan Venäjälle. Kitkajärvillä työskentelee useita ammattikalastajia. Kitkajärven monipuoliseen selkävesilinnustoon sisältyy ehkä Suomen runsain kuikkakanta.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen järvet yli 40 neliökilometriä

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kitkajärvi** Wikimedia Commonsissa

* Posiolapland.com – Posion matkailu
GHS:n mukainen etiketti.
**GHS-järjestelmä** (*Globally Harmonised System of classification and labelling of chemicals*) on YK:n alaisuudessa kehitetty kokonaisuus, jonka tavoitteena on yhdenmukaistaa kemikaalien luokitus- ja merkintäjärjestelmä maailmanlaajuisesti. 

GHS-järjestelmä tarjoaa tietoja aineiden fysikaalis-kemiallisista ominaisuuksista ja ihmisen terveyteen sekä ympäristöön kohdistuvista vaaroista. Tavoitteena on edistää kemikaalien turvallista kuljetusta, käsittelyä ja käyttöä sekä helpottaa kaupankäyntiä. Uusi järjestelmä kattaa sekä kuljetettavien kemikaalien pakkaukset että käyttöpakkaukset.

GHS-järjestelmän käyttöönotosta päätettiin YK:n kestävän kehityksen huippukokouksessa vuonna 2002. Tavoitteena oli, että järjestelmä saatetaan sitovaksi lainsäädännöksi maailmanlaajuisesti vuoteen 2008 menneessä. EU-alueen GHS-asetuksen valmisteli Euroopan komissio. Se korvaa nykyisen lainsäädännön kemikaalien luokituksesta ja merkitsemisestä.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **GHS-järjestelmä**.
* United Nations Economic Commission for Europe (UNECE): About the GHS (englanniksi)
Billboard Hot 100 -listan logo.
**Billboard Hot 100** on yhdysvaltalainen singlejen suosiota mittaava lista, jota julkaisee viikoittain *Billboard*-lehti. Listasijoitukset perustuvat radiosoittoon, suoratoistoon ja myyntiin; myyntiä seurataan maanantaista sunnuntaihin ja radiosoittoa keskiviikosta tiistaihin. Billboard kokoaa ja julkaisee listan yleisölle torstaina. Listan viimeiseksi päiväksi merkitään seuraavan viikon lauantai.

Listaseuranta
-------------

Esimerkki:
Maanantai, 1. tammikuuta – myynnin seuranta alkaa
Keskiviikko, 3. tammikuuta — radiosoiton seuranta alkaa
Sunnuntai, 7. tammikuuta – myynnin seuranta päättyy
Tiistai, 9. tammikuuta – radiosoiton seuranta päättyy
Torstai, 11. tammikuuta – uusi lista julkaistaan päiväyksellä lauantai, 20. tammikuuta
Billboard Hot 100 -listan ensimmäinen ykkönen oli Ricky Nelsonin "Poor Little Fool" 4. elokuuta 1958.

Ennätyksiä
----------

### Eniten listaykkösiä

* 20, The Beatles
* 19, Mariah Carey
* 18, Elvis Presley
* 14, Rihanna
* 13, Michael Jackson
* 12, Madonna
* 12, The Supremes
* 11, Whitney Houston
* 10, Janet Jackson
* 10, Stevie Wonder

Lisäksi Michael Jacksonillä on neljä #1 listahittiä The Jacksons/The Jackson 5 -yhtyeen kanssa, joka nostaa Jacksonin kokonaissaldon 17:een. The Supremes -yhtyeen vokalistilla Diana Rossilla on soolouralta kuusi #1 hittiä, joka nostaa Rossin kokonaissaldon 18:een.

### Pisimpään listaykkösenä

* 19 viikkoa, "Old Town Road" (Lil Nas X, mukana Billy Ray Cyrus)
* 16 viikkoa, "One Sweet Day" (Mariah Carey ja Boyz II Men)
* 16 viikkoa, "Despacito" (Luis Fonsi ja Daddy Yankee, mukana Justin Bieber)

### Eniten listalle nousseita singlejä

* 208, Drake
* 207, *Glee*
* 168, Lil Wayne
* 109, Elvis Presley
* 108, Nicki Minaj
* 107, Kanye West
* 100, Jay Z
* 99, Chris Brown
* 97, Taylor Swift
* 93, Future

Katso myös
----------

* Bubbling Under Hot 100 Singles
* Billboard 200
* Luettelo musiikkilistoista

Lähteet
-------

1. 1 2  Most US No.1 singles by a solo artist  21.12.2019. Guinness World Records Limited. Viitattu 9.5.2020. (englanniksi)
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. 1 2 3 4  Most US No.1 singles by a female artist  21.12.2019. Guinness World Records Limited. Viitattu 9.5.2020. (englanniksi)
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. 1 2 3  Most weeks at No.1 in the USA (single)  17.8.2019. Guinness World Records Limited. Viitattu 9.5.2020. (englanniksi)
9. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Most US singles chart entries  21.3.2020. Guinness World Records Limited. Viitattu 9.5.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Billboard.com

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Billboard Hot 100 -listan ykköset |
| --- |
|  |
| 
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008

 |
|  |
| 
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013

 |
|  |
| 
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018

 |
|  |
| 
* 2019
* 2020
* 2021

 |

 |
**Karl Gustaf (Carl Gustav) Hjalmar Armfelt** (1873–1959) oli suomalaissyntyinen kultaseppä Fabergén palveluksessa.

Armfelt syntyi Suomessa vuonna 1873 joko Hangossa tai Artjärvellä. Vuonna 1886 hän meni oppipojaksi suomalaisen kultaseppä Paul Sohlmanin työpajaan Pietariin. Hänestä tuli kisälli vuonna 1891. Fabergén mestarina hän työskenteli vuodesta 1895 alkaen. Fabergélla hän käytti esineissään merkkiä *ЯА*. Armfeldt työskenteli myös kultaseppä Anders Nevalaisen alaisuudessa. Hänen uransa jatkui Pietarissa aina vuoteen 1916 asti. Hänen tunnetuimpia tuotteitaan olivat erilaiset metalli-, puu- tai kivikehykset.

Venäjän vallankumouksen jälkeen hän muutti Suomeen ja työskenteli Hämeenlinnassa kultaseppänä vuosina 1925–1937.

Lähteet
-------

* Ulla Tillander-Godenhielm, *Personal and Historical Notes on Fabergé's Finnish workmasters and designers* (s. 41) (1980)
* H. C. Bainbridge, *Peter Carl Fabergé: Goldsmith and Jeweller to the Russian Imperial Court* (1966)
* М. М. Постникова-Лосева, Н. Г. П. Платонова, Б. Л. Ульяноа, *ЗОЛОТОЕ И СЕРЕБРЯНОЕ ДЕЛО XV-XX вв.* (2003)
* Gerard Hill, G. G. Smorodinova and B. L. Ulyanova, *Fabergé and the Russian master Goldsmiths* (2008)

### Viitteet

1. ↑  Hagelstam.fi[vanhentunut linkki]
2. ↑  Kultaseppien leimoja Leimatoimikunta. Viitattu 21.5.2012. [vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay

 |

 |
K. G. Kyrklund.
**Karl Gustaf Kyrklund** (4. elokuuta 1854 Turku – 18. maaliskuuta 1916 Tampere) oli suomalainen lääkäri ja yksi Duodecim-seuran 12 perustajajäsenestä.

Kyrklundin vanhemmat olivat suutarioltermanni Gustaf Henrik Kyrklund (1804–1881) ja Maria Wilhelmiina Malmström (1821–1900). Hän pääsi ylioppilaaksi 1875 Turun lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1877, lääketieteen kandidaatiksi 1879, filosofian maisteriksi 1882, lääketieteen lisensiaatiksi 1883 sekä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1887. Kyrklundin väitöskirja käsitteli rasvan imeytymistä ohutsuolesta ja se oli yksi ensimmäisiä ruoansulatuksen fysiologiaa käsittelleitä suomalaisia tutkimuksia.

Kyrklund oli Helsingin yliopiston patologian laitoksella vt. assistenttina 1882–1883 ja hän oli Turun kuritushuoneen vt. lääkärinä 1883 sekä Turun vt. piirilääkärinä 1885 ja 1891–1892. Hän toimi myös yksityislääkärinä Turussa sekä rautatielääkärinä Turussa vuodesta 1890 alkaen ja Turun kuritushuoneen vakinaisena lääkärinä vuodesta 1893. Viimeksi Kyrklund toimi Tampereen piirilääkärinä vuodesta 1914 alkaen. Kyrklund sai aivohalvauksen hoitaessaan potilaita Tampereen lavantautiepidemian aikana kevättalvella 1916 ja hän kuoli sydänkohtaukseen muutamaa päivää myöhemmin. Hänet on haudattu Turun vanhalle hautausmaalle.

Kyrklund oli perustamassa vuonna 1886 Turun Lastensuojeluyhdistystä ja hän toimi yhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana. Hän kuului 1881 Duodecim-seuran perustajajäseniin. Turussa ollessaan Kyrklund teki vuonna 1887 Suomen ensimmäisen onnistuneen suolitukoksen leikkaushoidon.

Kyrklund oli naimisissa vuodesta 1883 kauppias Gustaf Albert Herlinin tyttären Aline Herlinin (1863–1931) kanssa. Heillä oli kolme lasta joista Karl Rafael Kyrklund, vuodesta 1933 Kyrki (1889–1957) oli lääketieteen tohtori ja Turun lääninsairaalan lastentautien ylilääkäri sekä Turun Duodecim-seuran puheenjohtaja ja Karl Magnus Kyrklund, vuodesta 1935 Kyrki (1891–1937) oli varatuomari ja asianajaja. Kyrklundin tytär Margareta Kyrklund (1885–1959) oli naimisissa lehtori, filosofian tohtori Rafael Hellströmin (1880–1954) kanssa. Karl Gustaf Kyrklundin eno oli pappi ja runoilija Karl Robert Malmström ja serkku taidemaalari Tyra Malmström.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ignatius, Jaakko:Duodecim-seura 125 vuotta. Jäsen n:o 8: Karl Gustaf Kyrklund.
2. 1 2  Karl Gustaf Kyrklund. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
3. 1 2  Geni.com: Karl Gustaf Kyrklund.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Karl Gottlieb Behm** (17. joulukuuta 1823 – 29. kesäkuuta 1857) oli Viipurissa vaikuttanut pietarinsaksalainen teologi. Hänet tunnetaan vuonna 1853 perustamastaan saksankielisestä Behmin koulusta, joka oli aikansa merkittävimpiä suomalaisia oppilaitoksia.

Henkilöhistoria
---------------

Pietarissa syntyneen Behmin isä oli Tallinnasta kotoisin ollut baltiansaksalainen Joachim Christian Behm. Hän valmistui teologian kandidaatiksi Tarton yliopistosta ja saapui Viipuriin 1852 perustamaan uutta sisäoppilaitosta samana vuonna suljetun Peter Wilhelm Nokelinin koulun korvaajaksi. Behmin koulu aloitti toimintansa Papulan kaupunginosassa vuotta myöhemmin.

Behm ei ennen äkillistä kuolemaansa ehtinyt johtaa kouluaan kuin neljän vuoden ajan. Hän onnistui kuitenkin luomaan sille maineen arvostettuna oppilaitoksena, jonne hakeuduttiin myös Viipurin ulkopuolelta aina Venäjää ja Baltiaa myöten. Behmin kuoleman jälkeen koulun johtajaksi tuli saksalainen matemaatikko Friedrich Fredrik Seidler, kunnes se lopetti toimintansa vuonna 1881. Karl Gottlieb Behmin puoliso, Hiidenmaan Reigin kirkkoherran tytär Ida Behm, s. Rinne, puolestaan johti Viipurissa toiminutta saksankielistä tyttökoulua vuodesta 1870 lähtien.

Lähteet
-------

1. 1 2  Karl Gottlieb BEHM  19.3.2016. Verein für Computergenealogie. Viitattu 8.6.2016.
2. 1 2  Novosjolova, Zinaida: CARL GOTTLIEB BEHM, TUNNETTU KOULUMIES  8.8.2008. Viipurin kaupunki.  Arkistoitu 5.8.2016. Viitattu 8.6.2016.
3. ↑  Герман Федорович Цейдлер Pietarin Karl May -koulu. Viitattu 8.6.2016.
4. ↑  Schweitzer, Robert: *Die Wiborger Deutschen*, s. 65. Helsinki: Saksalaisen kulttuurin edistämissäätiö, 1993. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  In memoriam. Ida Behm, född Rinne. (Kansalliskirjasto, digitaaliset aineistot) *Wiborgs Nyheter*, 19.11.1915, nro 268. Artikkelin verkkoversio.
Rajat vuoden 1618 Deulinon rauhansopimuksen jälkeen. Vaaleanpunaisella Puola-Liettuan aluevalloitukset.
 **Puolan–Venäjän sota** oli sotilaallisten yhteenottojen sarja, jonka aikana Puola-Liettua laajeni itäänpäin hyödyntäen Venäjän sisällissotien aiheuttamaa sekasortoista tilannetta. Venäjän pajarit äänestivät Puolan kuningas Sigismund III Vaasan pojan Vladislav IV Vaasan tsaariksi. Hän ei ehtinyt koskaan Moskovaan asti, mutta puolalaiset joukot hyökkäsivät kaupunkiin. Siellä kuitenkin lokakuussa 1611 alkanut venäläisten kansannousu kukisti puolalaiset. Vuonna 1613 tsaariksi valittiin Mikael Romanov, joka loi perustan Romanovien dynastialle.

Sota päättyi vuonna 1618 Deulinon rauhansopimukseen, joka takasi Puolalle aluevaltaukset kuten Smolenskin alueen. Puola palautti tärkeitä sotavankeja kuten tsaarin isän.

Lähteet
-------

1. ↑  Jerzy Lukowski, W. H. Zawadzki: *A concise history of Poland*, s. 92. Cambridge University Press, 2006. ISBN 9780521618571.
2. ↑  Mauricio Borrero: *Russia: a reference guide from the Renaissance to the present*, s. 233. Infobase Publishing, 2004. ISBN 9780816044542. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Puolan–Venäjän sota (1605–1618)**.
* Zygmunt III Vasa (1566 – 1632) (Arkistoitu – Internet Archive) Poland.gov
**Halijärvi** on pieni humusjärvi Juuan lounaisosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 2,3 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 62 kilometriä luoteeseen.

Maantiede
---------

Halijärven pituus kaakosta luoteeseen on noin 3,2 kilometriä. Järven eteläosa on jonkin verran pohjoisosaa kapeampi. Kaakkoisosan Kallioniemi ja luoteisosan Pitkäsaari jakavat järveä. Halijärvessä on pitkä ja kapea vähintään 10 metriä syvä alue, jonka sisällä aivan Kallioniemen pohjoispuolella sijaitsee järven syvin kohta. Pitkäsaaren itäpuolella on 13-metrinen syvänne. Noin seitsemäsosa järvestä on vähintään 10 metriä syvä.

Halijärvessä sijaitsee neljä saarta, joista yksi on alle aarin laajuinen luoto. Suurin saari on noin kahdeksan hehtaarin laajuinen Pitkäsaari, joka on lähes kiinni mantereessa. Muut saaret ovat Kalmosaari, Nuottisaari ja Petäjäsaari. Saaret sijaitsevat järvet luoteispuoliskolla.

Halijärven rannoilla on joitakin maatalousalueita, pääosin rannat ovat metsämaata ja harvapuustoista aluetta. Järven luoteispuolella sijaitsee Halivaara. Maasto kohoaa järven koillispuolella ylängöksi, lounaispuoli on alavampaa. Halijärveen virtaa laskuojia kaakosta ja luoteesta. Järven länsirannalta lähtee Myllypuro Louhilampeen (136,9 metriä mpy). Vesireitti jatkuu luoteeseen Siikalampeen (121,3 metriä mpy) ja Saarvanjokeen, joka on Pohjois-Karjalan ja Pohjois-Savon rajajoki.

Halijärvi (04.748.1.006) kuuluu Saarvanjoen valuma-alueeseen (04.748), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Saarijärven alue (04.74) ja ensimmäinen Juojärven reitin valuma-alue (04.7). Halijärvi on Saarvanjoen valuma-alueen laajin vakavesi; alueeseen kuuluu kaksitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.

Veden laatu
-----------

Halijärveä tutkittiin kesällä 2005. Tuolloin järven käyttökelpoisuusluokitus määriteltiin hyväksi näkösyvyyden (2,0 metriä), kokonaisfosforin ja klorofyllipitoisuuden perusteella. Halijärven vesitilavuus on 13 468 000 kuutiometriä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Halijärvi, vakavesi, Juuka
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 6.9.2021.
3. ↑  Halijärvi. Järviwiki. Viitattu 6.9.2021.
4. 1 2  Kasviplankton ja vedenlaatu Pohjois-Karjalan metsäjärvissä (pdf) *Pohjois-Karjalan ympäristökeskuksen raportteja 6 / 2007*. Joensuu:  Pohjois-Karjalan ympäristökeskus. Viitattu 6.9.2021.
5. ↑  Saarvanjoen valuma-alue (04.748). Järviwiki. Viitattu 6.9.2021.
**Clément Lenglet** (s. 17. kesäkuuta 1995 Beauvais, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Tottenhamia lainalla espanjalaisesta Barcelonasta. Lenglet on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Seurajoukkueura
---------------

Lenglet on ranskalaisseura AS Nancyn nuorisoakatemian kasvatti. Seuran edustusjoukkueessa hän teki ensiesiintymisensä 27. syyskuuta 2013 ottelussa AC Arlesia vastaan. Hän pelasi Nancyssa kausilla 2013–2016 Ligue 2:ssa 59 ottelua, joissa teki kaksi maalia. Syyskaudella 2016–2017 hän pelasi seurassa 18 Ligue 1:n ottelua.

4. tammikuuta 2017 Lenglet siirtyi espanjalaisseura Sevillaan 4½-vuotisella sopimuksella. Hänestä maksettiin 5 miljoonan euron siirtokorvaus. Hän pelasi seurassa puolentoista vuoden aikana 52 Primera Divisiónin ottelua ja teki kolme maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kymmenen ottelua ja viimeisteli yhden maalin.

Kesällä 2018 Lenglet siirtyi FC Barcelonaan ja oli heti voittamassa Supercopa de Españaa. Hän pelasi kaudella 2018–2019 Primera Divisiónissa 23 ottelua ja teki yhden maalin Barcelonan voittaessa Espanjan-mestaruuden. Lokakuussa 2020 Lenglet teki Barcelonan kanssa kesään 2026 ulottuvan jatkosopimuksen. Hän pelasi viisi ottelua Barcelonan voittaessa Copa del Reyn 2021. Kaikkiaan hän on pelannut Barcelonassa 105 Espanjan pääsarjaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia. Mestarien liigan 33 ottelussa hän on viimeistellyt yhden maalin. Eurooppa-liigassa hän on pelannut kaksi ottelua.

Lenglet pelasi kauden 2022–2023 lainalla Englannin Valioliigan Tottenhamissa. Hän pelasi 26 ottelua Valioliigassa ja seitsemän Mestarien liigassa. Jälkimmäisessä hän teki yhden maalin.

Maajoukkueura
-------------

Lenglet pelasi useissa Ranskan juniorimaajoukkueissa. Ranskan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran kesäkuussa 2019 Andorraa vastaan. Vuoden 2019 aikana hän pelasi kaikkiaan seitsemän EM-karsintaottelua ja oli niissä kaikissa kentällä alusta loppuun. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki syyskuussa 2019 Andorraa vastaan. Hän pelasi yhden puoliajan vuonna 2021 järjestetyissä EM-kilpailuissa. MM-karsintaotteluita hän on pelannut kolme.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Clément Lenglet Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Nancy's Clement Lenglet completes move to Sevilla for €5 million fee ESPN. Viitattu 19.2.2017. (englanniksi)
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Clément Lengletin tilastot Soccerway-sivustolla (englanniksi)

  

Barcelona – Primera División
1 ter Stegen |
2 Bellerín |
3 Piqué |
4 Araújo |
5 Busquets |
7 Dembélé |
8 Pedri |
9 Lewandowski |
10 Fati |
11 Torres |
14 Memphis |
15 Christensen |
17 Alonso |
18 Alba |
19 Kessié |
20 Roberto |
21 de Jong |
22 Raphinha |
23 Koundé |
24 García |
26 Peña |
30 Gavi |
Valmentaja Xavi

Ranskan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 Lloris |
2 Pavard |
3 Kimpembe |
4 Varane |
5 Lenglet |
6 Pogba |
7 Griezmann |
8 Lemar |
9 Giroud |
10 Mbappé |
11 Dembélé |
12 Tolisso |
13 Kanté |
14 Rabiot |
15 Zouma |
16 Mandanda |
17 Sissoko |
18 Digne |
19 Benzema |
20 Coman |
21 Lucas |
22 Ben Yedder |
23 Maignan |
24 Dubois |
25 Koundé |
26 Thuram |
Valmentaja Deschamps
**Cneiffin kivi** on Kaskisissa sijaitseva muistokivi, johon Pohjanmaan lääninlampurina toiminut Johan David Cneiff (1722–1791) kaiversi vuonna 1784 latinan kielellä oman elämäkertansa. 

Cneiff toimi Pohjanmaan lääninlampurina vuosina 1743–1766. Hän vuokrasi 1743 Kaskisissa sijainneen Herrmansin kruununtilan ja asui tilalla kuolemaansa saakka. Kun Kaskisten kaupunki perustettiin 1785, Herrmansin tila siirtyi uudelle kaupungille. Cneiff sai kuitenkin pitää tilan pihatontin asuinrakennuksineen. Lisäksi hän sai puoli tynnyrinalaa peltoa, jolla hän saattoi viljellä korvausta vastaan humalaa.

Paikallisen perimätiedon mukaan Cneiff olisi kaivertanut kiveen kirouksen uudelle kaupungille jouduttuaan luopumaan tilastaan. Kirouksen mukaan kaupunki ei tulisi kehittymään seuraavaan sataan vuoteen. Todellisuudessa Cneiff kaiversi kiveen vain oman elämäkertansa. Väärinkäsitys pääsi syntymään, koska paikallinen väestö ei osannut Cneiffin käyttämää latinan kieltä. Kiven arvoitus ratkesi vasta vuonna 1860, kun saarnaaja Lars Vilhelm Schalin sai kaiverretun tekstin luettua poistettuaan sitä ennen kiven pinnalle kertyneen jäkälän ja sammaleen.

Lähteet
-------

* Kaskisten muistomerkit (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kaskinen |
| --- |
|  |
| 
* Pohjanmaa
* Suupohjan rannikkoseutu

 |
|  |
| Historia | 
* Petter Johan Bladh
* Optinen laitos

 | Kaskisten vaakuna |
|  |
| Kylät ja kaupunginosat | 
* Kaskisten keskustaajama

 |
|  |
| Luonto | 
* Fredriksberg
* Kotilampi
* Myllykallio
* Sälgrund
* Ådskär

 |
|  |
| Talous | 
* Folkline
* KG-Line
* Kaskisten sellutehdas

 |
|  |
| Kulttuuri | 
* Bladhin talo
* Cneiffin kivi
* Kaskisten kalastusmuseo
* Kaskisten kalavajat
* Kaskisten kotiseutumuseo
* Kaskisten vanha kaupungintalo
* Kaskisten ruotsalainen kansakoulu
* Kaskisten myllypuisto
	+ Myllyniemen tuulimylly
	+ Myllyniemen kalaranta
* Sälgrundin majakka
* Kalastajajuhla-Fiskarfest
* Bladhin juoksu
* Kaskisten työväentalo
* *Patsaat ja taideteokset*

 |
|  |
| Seurakunnat | 
* Kaskisten seurakunta
	+ Kaskisten kirkko
	+ Kaskisten seurakuntakeskus
* Kaskisten adventtiseurakunta

 |
|  |
| Urheilu ja liikunta | 

|  |  |
| --- | --- |
| Urheiluseurat | 
* Kaskö Idrottsklubb

 |
|  |
| Liikuntapaikat | 
* Kasköhallen
* Kvarnvikenin kenttä

 |

 |
|  |
| Liikenne | 
* Eskilsön lossi
* Kantatie 67
* Kaskisten satama
* Suupohjan rata

 |
|  |
| Muuta | 
* Kaskinen
* Kaskö Tidning
* Kaskisten vaakuna

 |

 |
**Petter Mårten Unonius** (20. maaliskuuta 1765 Loviisa – 21. helmikuuta 1815 Tukholma) oli suomalainen kauppias ja laivanvarustaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 1812.

Unoniuksen vanhemmat olivat syntyjään ruotsalainen kauppias, laivanvarustaja, merikapteeni Elias Unonius ja Christina Juliana Grään ja puoliso vuodesta 1804 Johanna Wilhelmina Linderoos. Unonius perusti isänsä kanssa 1794 toiminimen Elias Unonius & Son. 1800-luvun alkuun tultaessa Unoniukset olivat Loviisan johtava kauppiasperhe. Elias Unoniuksen kuoleman jälkeen Petter Mårten Unonius auttoi äitiään isän liiketoimien hoitamisessa ja harjoitti samalla omaa liiketoimintaa, ja vuonna 1808 otti haltuunsa äitinsä liiketoimet. Suomen sodan aikana Unonius teki taloudellista yhteistyötä venäläisviranomaisten kanssa, ja sai esimerkiksi oikeuden myydä Venäjältä Suomeen lähetettyä suolaa. Hän joutui tästä syystä epäsuosioon loviisalaisten keskuudessa ja lopulta irtisanoi porvarinoikeutensa 1810 ja myi liikkeensä keväällä 1811. Liikkeen jatkajaksi ryhtyivät Henric Lindroth ja Unoniuksen kauppa-apulainen ja kirjanpitäjä Johan Sibelius, säveltäjä Jean Sibeliuksen isoisä.

Vuonna 1811 hallituskonselji kutsui koolle kauppa- ja tullikysymyksiin keskittyneen komitean, johon Loviisan edustajiksi kutsuttiin Unonius ja Jacob Holmstén. Suomen uusi kauppasääntö vahvistettiin 1812 hallituskonseljin ja keisarin käsiteltyä komitean mietintöä. Unonius muutti sitten perheineen Ruotsiin ja ryhtyi tilanomistajaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Maare Valtonen: Petter Mårten Unonius *Biografiasampo*. Viitattu 19.6.2023.
**Bukkur** tai **Bakkar** on saari ja linnoitus Indusjoella Sukkurin ja Rohrin kaupunkien välissä. Strategisella paikalla keskellä jokea sijaitsevalla saarella on ollut historiallista merkitystä linnoitettuna tukikohtana. Nykyisin sen kautta kulkevat kaupunkeja yhdistävät sillat.

Maantiede
---------

Bukkurin (*Bhakkar*) linnoitus vanhassa valokuvassa.
Bukkur sijaitsee Indusjoella Pakistanin kaakkoisosan Sindhin provinssin Sukkurin ja Rohrin kaupunkien välissä. Saaren kautta kulkee kaupunkeja yhdistävät kaksi siltaa.

Historia
--------

Saari on sijaintinsa vuoksi ollut pitkään strategisesti tärkeä kohde. Sen merkittävyydestä mainitsi esimerkiksi Delhin sulttaani Firuz Šah Tughluqin kaudella paikalla vieraillut matkailija Ibn Battuta. Vuonna 1522 Baburin Kabulista karkottama arghunidihallitsija Šah Beg Arghun teki Bukkurista hallinnollisen keskuksensa. Kun Šah Begin poika Šah Husayn Arghun kieltäytyi tarjoamasta turvapaikkaa tuolloin paossa olleelle mogulihallitsija Humayunille, tämä yritti vuonna 1540 turhaan vallata saarta. Myöhemmin sotaretkellään vuonna 1574 Sindhiin Akbar kuitenkin liitti saaren Suurmogulien valtakuntaan.

Sindhiläisen Kalhora-dynastian hallitsijat valtasivat Bukkurin vuonna 1736. Heidän jälkeensä tulivat Dorrani-valtakunnan afgaanit ja edelleen sindihiläiset Khairpurin hallitsijat. Sindhin valloittaneet britit liittivät 1839 saaren Brittiläiseen Intiaan. Saari oli brittien tärkeä huoltotukikohta ensimmäisen afgaanisodan aikana 1839–1842. Vuosina 1865–1876 saarta käytettiin vankilana. 1889 saaren kautta valmistui Indusin ylittänyt ja Sukkurin ja Rohrin kaupungit yhdistänyt Lansdowne Bridge. Rautatieliikenne siirrettiin itsenäisen Pakistanin kaudella sillan viereen vuonna 1962 rakennetulle Ayub-sillalle, mutta muuten vanhempaa siltaa käytetään edelleen.

Lähteet
-------

1. ↑  Sukkur Encyclopaedia Britannica. Viitattu 22.7.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Construction of Lansdowne Bridge, Sukkur, 1885–1889 Cambridge University Library Special Collections. Viitattu 22.7.2022. (englanniksi)
3. 1 2 3  B. Lewis, Ch. Pellat ja J. Schacht: *Encyclopaedia of Islam, Volume I (A–B)*, s. 61–62. Brill, 1998. ISBN 9789004081147. (englanniksi)
4. ↑  Andrei Sergejeff: *Afganistanin historia – Silkkitietä kulttuurien risteykseen*, s. 125. Gaudeamus Helsinki University Press, 2011. ISBN 978-952-495-219-4.