recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
SS *Norge*.
**SS Norge** oli tanskalainen matkustajahöyrylaiva, joka enimmäkseen kuljetti siirtolaisia Kööpenhaminasta, Oslosta ja Kristiansandista New Yorkiin. Laiva upposi Rockallin vesillä pohjoisella Atlantilla vuonna 1904. Kyseinen haveri oli pahin rauhan ajan merionnettomuus aina *Titanicin* uppoamiseen asti.

SS *Norge* oli rakennettu vuonna 1881 Glasgow'ssa, Skotlannissa belgialaiselle Theodore C. Engels & Co -varustamolle. Laivan alkuperäinen nimi oli *Pieter de Coninck*. Laivan uppouma oli 3 359 rekisteritonnia ja sen 1 400 hevosvoiman höyrykone antoi sille 10 solmun nopeuden. Alus saattoi kuljettaa 800 matkustajaa.

Vuonna 1889 alus myytiin Tanskaan A/S Dampskibs-selskabet Thingvalla -varustamolle (myöhemmin Skandinavien-Amerika Linien tai englantilaisittain Scandinavian-America Line) ja uudelleen kastettiin SS *Norgeksi*.

Tiistaina 28. kesäkuuta 1904 SS *Norge* ajoi tiheässä sumussa karille St. Helensin riutalla lähellä Rockallia, 400 mailia Orkneystä ja 140 mailia lähimmästä saaresta, St. Kildasta. Laiva upposi pohjakosketuksen jälkeen 20 minuutissa. Onnettomuudessa menehtyi 582 matkustajaa ja 45 miehistön jäsentä, joista 225 oli norjalaisia. 160 pelastunutta joutuivat odottelemaan pelastusaluksia jopa kahdeksan vuorokautta avoinaisissa pelastusveneissä.

Aluksen hylky löydettiin vasta heinäkuussa 2003.

Lähteet
-------

1. ↑  The Orcadian 14.8.2003
2. ↑  Per Kristian Sebak - Titanic's Predecessor: The S/S Norge Disaster of 1904 (2004) ISBN 82-996779-0-4

Aiheesta muualla
----------------

* Norjalainen haaksirikosta kertova sivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* The Orcadian -lehden artikkeli SS Norgen hylyn löytymisestä (Arkistoitu – Internet Archive)
* Journal of American Ethnic History
**Valeren Torvi** on mystinen esine Ajan pyörä -sarjassa.

Valeren torvi on satumainen torvi, jonka puhaltaja pystyy kutsumaan kuolleet sankarit taistelemaan Varjoa vastaan. Vaikka sanotaan Torven toimivan varjoa vastaan, se toimii myös Varjon puolella, jos Torveen puhaltaja niin tahtoo. 

Ihminen, joka ensimmäisenä puhaltaa Torveen, on sidoksissa siihen ja vain tämän henkilön puhalluksesta kuolleet sankarit nousevat taistoon. Muille Torvi on pelkkä tavallinen soitin. Sidosta ei voida purkaa, vaan se purkautuu puhaltajan kuollessa. Silloin ensimmäinen henkilö joka Torveen puhaltaa, saa sidoksen.

Torvi on kultainen ja siinä on hopealla kirjoitusta. Kirjoitus on Vanhaa Kieltä, "Tia mi aven Moridin isainde vadin" joka tarkoittaa *"Hauta ei ole mikään este minun kutsulleni."*.

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Valeren Torvi oli piilotettuna Maailmansilmässä, josta sen haki Rand al'Thor taisteltuaan kahta Hyljättyä ja Ba'alzamonia vastaan. Myöhemmin Torven varastivat Padan Fain muiden pimeänkulkijoiden kanssa, joiden perään Rand, Mat, Perrin ja Ingtar lähtivät.

Fain johdatti ryhmän Seanchaniin, jossa Mat joutui puhaltamaan Torveen hädän hetkellä, jäätyään Valkeuden Lasten ja Seanchanin armeijoiden väliin. Voitetun taistelun jälkeen, Torvi vietiin Valkoiseen Torniin, jossa se on säilössä. Harva kuitenkaan tietää Torven edes löytyneen, joten etsinnät jatkuivat yhä. 

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**
Salmakis ja Hermafroditos, Bartholomäus Spranger, 1581.
**Salmakis** (m.kreik. Σαλμακίς, lat. *Salmacis*) on kreikkalaisessa mytologiassa najadi, jonka Ovidius kuvailee teoksessaan *Muodonmuutoksia* hyvin epätavalliseksi nymfiksi. Tosin kuin sisarensa, hän ei halua liittyä Artemiin (Ovidiuksella Dianan) joukkioon metsästämään ja ampumaan jousella. Sen sijaan hän nauttii kylpemisestä ja hiustensa kampaamisesta ja katselee kuvajaistaan veden pinnasta.

Salmakis rakastuu kauniiseen nuorukaiseen nimeltä Hermafroditos, Hermeen ja Afroditen poikaan. Niinpä hän rukoilee jumalia liittämään heidät rakkaudessa ikuisesti yhteen. Jumalat kuitenkin vastaavat hänen rukoukseensa kirjaimellisesti, ja kun Hermafroditos kylpee Salmakiin lähteessä, heidän kehonsa yhdistyvät kaksineuvoiseksi hermafrodiitiksi, jolla on sekä miehen että naisen sukupuoliset tunnusmerkit. Tästä suuttuneena Hermafroditos pyytää jumalia kiroamaan lähteen niin, että muutkin siinä kylpevät miehet kokisivat saman kohtalon kuin hän.

Myöhemmässä kulttuurissa
------------------------

Tarina on kerrottu uudelleen laulussa "The Fountain of Salmacis" Genesis-yhtyeen albumilla *Nursery Cryme* (1971).

Lähteet
-------

1. ↑  Ovidius: *Muodonmuutoksia*, IV. 306–312.
2. ↑  Theoi Project: Salmakis..

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Salmakis** Wikimedia Commonsissa
**Perhoslause** on klassinen euklidisen geometrian tulos, joka voidaan määritellä seuraavasti:

Piirretään ympyrälle mielivaltainen jänne *PQ* ja merkitään sen keskipistettä *M*. Piirretään sitten ympyrälle jänteet *AB* ja *CD* siten, että ne kulkevat pisteen *M* kautta. Muodostetaan janat *AD* ja *BC*. Merkitään janojen *AD* ja *PQ* leikkauspistettä *X* ja janojen *BC* ja *PQ* leikkauspistettä *Y*. Nyt *M* on myös janan *XY* keskipiste, eli *XM=MY*

  

Todistus:

Piirretään pisteestä X\, normaalit {\displaystyle XX'\,} ja {\displaystyle XX''\,} janoille {\displaystyle AM\,} ja {\displaystyle DM\,}. Vastaavasti piirretään pisteestä Y\, normaalit {\displaystyle YY'\,} ja {\displaystyle YY''\,} janoille {\displaystyle BM\,} ja {\displaystyle CM.\,}

Saamme 

{\displaystyle \triangle MXX'\sim \triangle MYY',\,}
{\displaystyle {MX \over MY}={XX' \over YY'},}
{\displaystyle \triangle MXX''\sim \triangle MYY'',\,}
{\displaystyle {MX \over MY}={XX'' \over YY''},}
{\displaystyle \triangle AXX'\sim \triangle CYY'',\,}
{\displaystyle {XX' \over YY''}={AX \over CY},}
{\displaystyle \triangle DXX''\sim \triangle BYY',\,}
{\displaystyle {XX'' \over YY'}={DX \over BY},}

  

Edellisistä yhtälöistä nähdään, että

  

{\displaystyle \left({MX \over MY}\right)^{2}={XX' \over YY'}{XX'' \over YY''},}
{\displaystyle {}={AX.DX \over CY.BY},}
{\displaystyle {}={PX.QX \over PY.QY},}
{\displaystyle {}={(PM-XM).(MQ+XM) \over (PM+MY).(QM-MY)},}
{\displaystyle {}={(PM)^{2}-(MX)^{2} \over (PM)^{2}-(MY)^{2}},}

  

Koska {\displaystyle PM\,} = {\displaystyle MQ\,},

  

{\displaystyle {(MX)^{2} \over (MY)^{2}}={(PM)^{2}-(MX)^{2} \over (PM)^{2}-(MY)^{2}}.}

  

Josta saadaan, että
{\displaystyle MX=MY.\,}

Lähteet
-------

* H. S. M. Coxeter, S. L. Greitzer, Geometry Revisited, MAA, 1967.

Aiheesta muualla
----------------

* The Butterfly Theorem
* A Better Butterfly Theorem
* Proof of Butterfly Theorem
* The Butterfly Theorem
* Butterfly Theorem
Smithinsalmi  Ellesmerensaari, Nunavut  Grönlanti
**Smithinsalmi** (engl. *Smith Sound*, tansk. *Smith Sund*) on Grönlannin ja Kanadan pohjoisimman saaren, Ellesmerensaaren, välissä sijaitseva salmi. Salmi on leveydeltään 48–72 kilometriä, ja on pohjoissuunnassa noin 88 kilometriä pitkä. Se on osa Naresinsalmea ja yhdistyy etelässä Baffininlahteen ja pohjoisessa Kanen altaaseen. Naresinsalmi on puolestaan Kansainvälisen hydrografisen järjestön (IHO) (1953) merialueiden rajalinjausten mukaan Baffininlahden pohjoisosan nimitys.

 Taiteilijan näkemys kapteeni Allen Youngin (1827–1915) johdolla purjehtineesta brittialus HMS Pandorasta Smithinsalmessa vuonna 1876.
William Baffin löysi salmen vuonna 1616 ja nimesi sen alun perin Sir Thomas Smithin salmeksi arktisten tutkimusretkien puolestapuhujan ja rahoittajan, englantilaisen diplomaatin Sir Thomas Smythen (Smith; 1558–1625) mukaan. Vasta 1800-luvun puolivälissä tutkimusretkikunnat saavuttivat tätä pohjoisempia merialueita. John Rossin vuoden 1818 tutkimusmatkan jälkeen salmen nimi sai nykyisen, lyhyemmän muotonsa.

Arkeologisen aineiston perusteella uskotaan, että ensimmäiset asukkaat saapuivat Grönlantiin noin 5 000 vuotta sitten Kanadasta Smithin salmen yli.  Noin 1 200 eaa. vaelsi Thule-kansa Smithin salmen seutuville Alaskasta. Tämä väestö oli Grönlannin nykyasukkaiden esivanhempia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Smith Sound. Sound, North America Encyclopædia Britannica, britannica.com. Viitattu 15.7.2017. (englanniksi)
2. ↑  Limits of Oceans and Seas (pdf) (Baffininlahden rajat on määritelty teoksen sivulla 10)  1953 (3. painos). International Hydrografic Organization, via awi.de. Viitattu 15.7.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Opslag nr. 5. Geologiske kort 1:2 500 000, udsnit 5. Nares stræde. Kane Bassin. Ellesmere island* eli Tanskan GEUSin geologinen kartta (1:2 500 000) Naresinsalmen alueesta, myös Smithinsalmi merkitty (De Nationale Geologiske Undergørelser for Danmark og Grønland -karttasarja) (Arkistoitu – Internet Archive) (tanskaksi) (geus.dk)
**Tsipilja** tai **Tsipelja** (ven. Ципиля, Ципеля) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pustoškan piirissä.

Maantietoa
----------

Järvi on 2,4 kilometriä pitkä, 1,6 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 2,468 neliökilometriä eli 247 hehtaaria. Sen keskisyvyys on 3 metriä, mutta syvänteessä on 6 metriä vettä. Järvellä on kaksi saarta, joiden yhteispinta-ala on 1,8 hehtaaria. Ne sijaitsevat järven itärannan tuntumassa. Pienempi saari on pieni luoto, joten pinta-ala sopii suuremman saaren alaksi. Saaren pituus on 250 metriä. Järven ympäristö on soistunutta metsämaata. Luoteessa sijaitsee suuri suoalue, jota kutustaan nimellä Tšistjakin suo (ven. болото Чистяки). Rantojen lähellä sijaitsee kapeita niittyjä, joiden viljelystä on jo luovuttu. Järven ympärillä ei ilmakuvien perusteella ole enää asutusta.

Luontoarvoja
------------

Järvessä elää ainakin hauki, ahven, lahna, kuha, säyne, suutari, made, pasuri, karppi, rantanuoliainen, mutakala, törö, salakka, ruutana, sekä joitakin *Rutilus*-suvun kaloja ja jokirapu. Järven pohja on kivikkoinen ja hietapohjainen.

Vesistösuhteita
---------------

Tsipilja sijaitsee Aloljan sivujoki Tsipiljankan valuma-alueella. Alolja on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen.

Järveen laskee neljä metsäojaa ja sen valuma-alueen koko on 7,2 neliökilometriä. Sen oma laskujoki on Tsipiljanka, joka on 13 kilometriä pitkä. Se yhtyy Aloljaan Vyplohan (ven. Выплоха) kylän lähellä. Tsipiljankalla on sivujoki Krjavka, joka alkaa Krjavkan järvestä (ven. Кряква).

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4  Teksti on osittain käännös venäjänkielisestä artikkelista ru:Ципиля, jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.
2. 1 2 3 4 5 6  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus, asutus ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
3. ↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pihkovan alueen kartta: sivu 35 (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 8.5.2020
2. 1 2 3 4 5 6 7  Pihkovan alueen järviä (Excel) (arkistoitu, 22.5.2014)  luotu 7.9.2013. pskov.ru:  Pihkovan alueen valtion lupa- ja ympäristöhallintokomitea.  Arkistoitu 30.6.2019. Viitattu 8.5.2020. (venäjäksi)
3. 1 2 3  Tsipilja (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 8.5.2020. (venäjäksi)
4. 1 2  Neuvostoajan kartta: O-35-Д, Псков (Pihkova), 1:200 000, viitattu 8.5.2020

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: ru:Ципиля
Raúl Rivero (1998)
**Raúl Rivero** (1945 Morón – 6. marraskuuta 2021 Miami) oli kuubalainen journalisti, runoilija ja lehdistönvapauden puolesta toiminut aktivisti.

Rivero oli yksi ensimmäisistä Havannan yliopiston journalismikoulusta Kuuban vallankumouksen jälkeen valmistuneista toimittajista. Hän kuului monien vallankumousta puolustaneiden, mutta sittemmin Kuuban hallinnon kriitikoiksi ryhtyneiden kuubalaisintellektuellien joukkoon. Rivero oli mukana perustamassa *El Caimán Barbudo* -satiirilehteä vuonna 1966. Hän toimi valtio-omisteisen uutistoimisto *Prensa Latinan* Moskovan-kirjeenvaihtajana vuosina 1973–1976 ja palasi sitten Kuubaan, jossa johti uutistoimiston tiede- ja kulttuuripalvelua. Rivero oli Kuuban kansallisen kirjailija- ja taiteilijaliiton sihteeri, kunnes erosi liitosta vuonna 1989. Vuonna 1991 hän luopui virallisesta journalismista ja allekirjoitti Fidel Castroon poliittisten vankien vapauttamiseksi vedonneen intellektuellien kirjeen. Vuonna 1995 Rivero perusti itsenäisen CubaPressin, joka tarjosi vaihtoehdon Kuuban valtion omistamalle medialle. Hän joutui lähettämään työtään julkaistavaksi ulkomaille.

Riverosta tuli yksi tunnetuimmista toisinajattelijatoimittajista Kuubassa. Vuonna 2003 hän sai kahdenkymmenen vuoden vankeustuomion "liittoutumisesta ulkovallan kanssa", "toiminnasta Kuuban itsenäisyyttä vastaan" ja hallituksen vastaisesta kirjoittamisestaan. Rivero kuitenkin vapautettiin jo marraskuussa 2004 kansainvälisen painostuksen jälkeen. Huhtikuussa 2005 hän muutti Espanjaan ja jatkoi kirjoittamista. Rivero nimettiin International Press Instituten "maailman lehdistön vapaussankariksi" (*IPI World Press Freedom Hero*) vuonna 2000, ja hän sai Unescolta Guillermo Canon maailman lehdistövapauden palkinnon 2004. Hän julkaisi useita runokirjoja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Raúl Rivero Words Without Borders
2. 1 2 3 4 5 6  IPI mourns the death of Cuban journalist Raúl Rivero International Press Institute


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Lasten ja nuorten kulttuurikeskus ARXin logot Verkatehtaan seinässä.
**Lasten ja nuorten kulttuurikeskus ARX** tarjoaa kulttuuri- ja taidesisältöjä lapsille, nuorille ja lapsiperheille sekä päivähoidolle ja kouluille. Lastenkulttuuriin keskittynyt kulttuurikeskus sijaitsee Hämeenlinnassa Verkatehtaan alueella. Keskuksella on toimintaa on ARX-talon lisäksi ympäri Hämeenlinnan seutua, myös Hattulan ja Janakkalan alueella, sekä Riihimäellä.

ARX aloitti toimintansa kehittämishankkeena vuonna 2003. Opetusministeriö käynnisti silloin lastenkulttuurin Taikalamppu-verkoston Suomeen. Hämeenlinna haki jäsenyyttä ja sai koko verkoston vetovastuun. Taikalamppu verkoston pohjalta syntyi vuonna 2015 Suomen lastenkulttuurikeskusten liitto, jonka jäsen ARX on.

Lasten ja nuorten kulttuurikeskus ARX koordinoi seudullista kulttuurikasvatussuunnitelmaa eli Kulttuuripolkua ja vastaa Suomen vanhimman monitaiteisen lastenfestivaalin Hippaloiden järjestämisestä. ARXin suojissa toimii myös kuvataiteen ja käsityön aloilla taiteen perusopetusta antava lasten ja nuorten kuvataidekoulu Aimokoulu.

Lähteet
-------

1. ↑  Lasten ja nuorten kulttuurikeskus ARX *Hämeenlinna*. Viitattu 14.9.2019.
2. ↑  Taikalampusta liittoon *lastenkulttuuri.fi*. Viitattu 14.9.2019.
3. ↑  Hämeenlinna *lastenkulttuuri.fi*.  Arkistoitu 21.5.2019. Viitattu 14.9.2019.
4. ↑  Hippalot - Yleistä *hippalot.fi*.  Arkistoitu 12.9.2017. Viitattu 14.9.2019.
5. ↑  Aimokoulu *Hämeenlinna*. Viitattu 14.9.2019.
Lewis Carrollin lastenkirjan hahmo Liisa koki ihmemaassa ympäristönsä joskus pienentyneen.
**Liisa ihmemaassa -syndrooma** (engl. *Alice in Wonderland syndrome*) on harvinainen neuropsykologinen oireyhtymä, jossa esiintyy havaintojen ja kokemusten vääristymiä.

Oireyhtymään kuuluu subjektiivisia harhoja, kuten derealisaatio, depersonalisaatio ja somatopsyykkinen duaalisuus, sekä aistiharhoja, kuten liikkumattomien ja muuttumattomien esineiden kokojen (mikropsia ja makropsia), etäisyyksien ja sijaintien näennäiset muutokset, leijumisen tunne sekä ajan kulun vääristymiset. Myös monet ruumiinkuvan vääristymiset luetaan oireiden joukkoon. Yleisintä on kokea oma pää ja kädet todellista suurempina.

Oireyhtymän arvellaan välittyvän etupäässä aivojen päälakilohkon kautta. Tila on täydellisessä muodossaan hyvin harvinainen. Yksittäisiä oireita esiintyy usein samanaikaisesti jonkin aivojen toimintahäiriön, kuten migreenin, psyykkisen sairauden, aivovamman, ohimolohkon epilepsian, hypnagogisen tilan, kuumehoureiden tai aiemman hallusinogeenien käytön yhteydessä. Joskus oireet aiheutuvat viruksesta, kuten mononukleoosista, Epstein–Barrista tai Coxsackie B1:stä.

Oireyhtymän määritteli vuonna 1955 brittiläinen psykiatri John Todd. Hän nimesi sen Lewis Carrollin lastenkirjahahmon Liisan mukaan, sillä Liisan kokemukset muistuttavat tämän syndrooman oireita. Kirjailija Carrollin on arveltu joko kärsineen itse näistä oireista migreeninsä vuoksi, tai koska oli lukenut hallusinogeenisista sienistä tai kokeillut niitä itse.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Blom, Jan Dirk: "Alice in Wonderland Syndrome", *A Dictionary of Hallucinations*, s. 13–14. Springer. ISBN 978-1-4419-1222-0.
2. ↑  Anne Weissenstein, Elisabeth Luchter, Stefan Bittmann: Alice in Wonderland syndrome: A rare neurological manifestation with microscopy in a 6-year-old child *National Library of Medicine*.  2014. Viitattu 25.4.2023.
Avaruustekniikan museo Kalugassa
Venäjän avaruustoiminnan näyttelyhalli Tsiolkovskin kosmonautiikan valtionmuseossa Kalugalla, Venäjällä. Näyttelyssä on seuraavat mallit ja replikat:  

ensimmäinen satelliitti, *Sputnik 1* (katon alla pallo)  

ensimmäiset avaruuspuvut (alavasen)  

ensimmäisen miehitetyn avaruuslennon moduuli, *Vostok 1* (keskellä)  

ensimmäinen Molnija-tyypin satelliitti (yläoikea)  

ensimmäinen avaruusmönkijä, *Lunohod 1* (alaoikea)  

ensimmäinen avaruusasema, *Saljut 1* (vasemmalla)  

ensimmäinen modulaarinen avaruusasema, *Mir* (ylävasemmalla). 
**Konstantin Tsiolkovskin kosmonautiikan valtionmuseo** (venäjäksi Государственный музей истории космонавтики имени К.Э.Циолковского) on maailman vanhin avaruustekniikan museo. Se perustettiin 3. lokakuuta 1967 Kalugaan, missä venäläinen avaruusteknologian pioneeri Konstantin Tsiolkovski toimi 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa. Museon perustaminen oli Neuvostoliiton avaruusohjelman pääinsinöörin Sergei Koroljovin ansiota. Museorakennuksen suunnittelivat arkkitehdit Boris Barkhin, Jevgeni Kireev, Natalija Orlova, Valentin Strogy ja Kirill Fomin. Rakennuksen peruskiven muurasi kosmonautti Juri Gagarin 13. kesäkuuta 1961.

Näyttelyn toinen puoli kuvaa Tsiolkovskin elämää ja toimintaa, toinen puoli esittelee neuvostoliittolaista avaruusteknologiaa. Museossa on mm. Sputnik 1-satelliitin prototyyppi, kuukiviä ja R-7-raketti. Museossa on vuosittain Tsiolkovski-konferenssi.
Museossa on 127 työntekijää ja siellä vierailee 100 000 ihmistä vuosittain.  
Kalugassa sijaitsee myös Tsiolkovskin koti, joka muutettiin museoksi vuonna 1936, vuosi hänen kuolemansa jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tsiolkovskin kosmonautiikan valtionmuseo**.
* Museon sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
**SpaceX CRS-2** oli SpaceX Dragonin neljäs ja Falcon 9:n viides lento. Lento oli samalla Falcon 9:n v1.0-mallin viimeinen lento. Lento kuului NASAn Commercial Resupply Services -ohjelmaan.

Lento
-----

Falcon 9 v1.0 -raketin ja Dragon-kapselin laukaisu Cape Canaveral AFS:n SLC-40 -alustalta
### Ongelma Dragonin propulsiojärjestelmässä

Lennon alussa noin 2 minuuttia raketista irtaantumisen jälkeen Dragonin oli tarkoitus aloittaa aurinkopaneelien aukaisuvaihe. Tämä kuitenkin keskeyi alkuunsa. Syynä oli ilmeisesti ongelma propulsiojärjestelmän venttiilissä, minkä johdosta alus meni passiiviseen keskeytystilaan. Lennon alussa tehtävässä neljästä Draco Thruster Pod:ista koostuvan propulsiojärjestelmän alustusvaiheessa järjestelmä havaitsi, että kolmessa näistä hapettimen paineistus ei ollut riittävä. Keskeytystila sitten esti aurinkopaneelien aukaisemisen. Vain yksi aluksen neljästä Droco Thurster podista toimi, koska aluksen ohjausjärjestelmä esti niiden toiminnan nimellisarvojen ulkopuolella olevien painelukemien vuoksi. Aluksen aktuaattoroiden alettua jäähtyä liikaa aurinkopaneelit piti saada auki ja 16:50 UTC ne saatiinkin avatuksi manuaalisesti. ISS:n kanssa lähestyminen lykkääntyi aiotusta, koska aluksen propulsiojärjestelmä toimi edelleen puutteellisesti. Ajamalla paineistusjärjestelmää saatiin toinen Draco Thruster Pod toimintaan, jolloin aluksen asennonsäätöjärjestelmä saatiin toimintaan. Lopulta 21:10 UTC propulsionjärjestelmän kaikki neljä Draco Thruster Pod:ia saatiin toimintakuntoon ja lento pääsi jatkumaan. Aluksen kohtaaminen ISS:n kanssa siirtyi 3. maaliskuuta, jolloin alus telakoitiin onnistuneesti asemaan.

Katso myös
----------

* Luettelo Falcon 9:n laukaisuista

Lähteet
-------

1. ↑  kappaleviite  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **SpaceX CRS-2** Wikimedia Commonsissa

SpaceX:n Dragon- ja Dragon 2 -lennot ( näytä • keskustele • muokkaa)

|  |  |
| --- | --- |
| Testilennot | 
* Dragon test flight
* COTS-1
* COTS-2
* Pad Abort Test
* Demo-1
* In-Flight Abort Test
* Demo-2

 |
| ISS-logistiikka | 
* CRS-1
* CRS-2
* CRS-3
* CRS-4
* CRS-5
* CRS-6
* CRS-7†
* CRS-8
* CRS-9
* CRS-10
* CRS-11
* CRS-12
* CRS-13
* CRS-14
* CRS-15
* CRS-16
* CRS-17
* CRS-18
* CRS-19
* CRS-20
* CRS-21
* CRS-22
* CRS-23
* CRS-24
* CRS-25
* CRS-26
* *CRS-27*
* *CRS-28*

 |
| Miehitetyt lennot | 
* Demo-2
* Crew-1
* Crew-2
* Inspiration4
* Crew-3
* Axiom-1
* Crew-4
* Crew-5
* Crew-6
* *Axiom-2*

 |
| Katso myös | 
* Falcon 9
* Falcon 9:n laukaisut
* COTS
* CRS
* Dragon
* Dragon 2
* Commercial Crew Development
* Commercial Crew Program

 |
| Kesken olevat lennot ovat alleviivattuja - *kursivoituja* lentoja ei ole lennetty – †-merkki tarkoittaa epäonnistunutta laukaisua |
**Tsopa järv** (myös *Põrmu järv Põrmujärv, Kogrejärv*) on Virossa Võrumaalla Võrun kunnan Navin kylässä sijaitseva järvi. Virolaisissa järvinimissä *Kogrejärv* viitanne ruutanaan (vir. *koger*).

Maantietoa
----------

Järvi on 500 metriä pitkä, 85 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 9,2 hehtaaria. Se on muodostunut maaston pitkänomaiseen painaumaan, joka jää peltoalueiden saartamiseksi. Sen ympärillä sijaitsee Navin kylän hajanaista asutusta ja taloille vievät tiet ympäröivät järven. Luoteispään tie ylittää järven ja sen pengertie katkaisee järvestä irralleen Ohajärven osan. Rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä pitkä.

Vesistösuhteita
---------------

Tsopa järv kuuluu Tsopa ojan valuma-alueeseen, jossa Tsopa oja on Võhandu jõen sivu-uoma. Järveen tulee vain muutama lyhyt oja ja se saa sadannan lisäksi lähteestä (Silmäläte) vettä. Järven laskuoja alkaa sen kaakkoispäästä, ja se virtaa ensin pienen Kõgorjärven läpi kunnes kilometrin päässä se yhtyy Võhanduun. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

Huomautuksia
------------

1. 1 2  Kohteen ympäristön kasvillisuutta, asutusta ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Keskkonnaregister: Tsopa järv (VEE2125600) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 22.8.2020. (viroksi)
2. ↑  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 22.8.2020). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
**Paksunokkakiuru** (*Ramphocoris clotbey*) on kuivien avomaiden kiurulaji. Se on sukunsa ainoa edustaja. Suvun nimi kirjoitetaan myös muodossa *Rhamphocoris*.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 17 cm, siipien kärkiväli 36–40 cm ja paino 45–55 g. Hieman kiurua suurempi lintu, jolla on paksu kartiomainen nokka. Koiras on päältä ruskea, alapuolelta voimakkaasti tumman suomukuvioinen ja sen poski on musta. Naaras on hailakamman värinen ja nuori lintu ruskea. Lennossa erottuu valkoinen siiven takareuna. Lajilla on runsaasti erilaisia ääniä mutta pesimäaikana se on melko hiljainen.

Esiintyminen
------------

Paksunokkakiuru elää Luoteis-Afrikassa, erilliskanta on Lähi-idässä, mahdollisesti myös Pohjois-Egyptissä. Laji on paikkalintu, joka pesimäajan jälkeen voi suorittaa vaelluksia rannikolle. Sitä ei ole tavattu Suomessa. Lajin kanta on elinvoimainen.

Elinympäristö
-------------

Paksunokkakiurut elävät sekä autiomaassa että hieman ravinteikkaammilla kivisillä avomailla, pääasiassa Saharassa. Talvella ne voivat kerääntyä parviksi, joista suurimmissa on tavattu noin 50 yksilöä.

Lisääntyminen
-------------

*Ramphocoris clotbey*
Pesintä tunnetaan puutteellisesti. Pesä on maassa, yleensä pensaan tai kiven alla. Munamäärä on 3–6, tavallisimmin 3 tai 4. Muna painaa keskimäärin 4,36 g.

Ravinto
-------

Paksunokkakiurut syövät etupäässä siemeniä ja vihreitä kasvinosia sekä myös hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia. Poikasia ruokitaan pääasiassa eläinravinnolla.

Lähteet
-------

* Birdguides (kuvia)
* ITIS: Ramphocoris clotbey (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  BirdLife International: *Rhamphocoris clotbey* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 2.1.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Cramp, Stanley (päätoim.) 1988: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. – Oxford University Press. Hongkong.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1589837
* Wikispecies: Ramphocoris clotbey
* ADW: Ramphocoris
* Avibase: 9ADB6BA5B67E1B65
* BirdLife: 22717275
* CoL: 6X36P
* BOW: thblar1
* eBird: thblar1
* Euring: 9600
* GBIF: 2490651
* iNaturalist: 144775
* IRMNG: 10215487
* ITIS: 562689
* IUCN: 22717275
* NCBI: 1365200
* Xeno-canto: Ramphocoris-clotbey

 |

 |
**Paksuvarret** (*Graptopetalum*) on maksaruohokasvien (Crassulaceae) heimoon kuuluva mehikasvisuku. Tieteellinen nimi on johdettu kreikankielen kirjavaa ja terälehteä tarkoittavista sanoista.

Tuntomerkit
-----------

Paksuvarret ovat tavallisimmin monivuotisia kaljuja tai nystypintaisia ruohoja, harvoin pensaita. Varret ovat pystyjä, haaraisia tai haarattomia ja meheviä eli sukkulenttisia. Kukintovarret ovat yksivuotisia ja sijaitsevat lehtien hangoissa, nousevat lehtiruusukkeen yläpuolelle ja niissä on siellä täällä pienehköjä lehtiä. Lehdet ovat pysyviä, ruodittomia ja sijaitsevat tiheinä tyviruusukkeina vuorottaisesti. Lehtilavan muoto vaihtelee ja se on 2–10 cm pitkä, mehevä, tyveltään kannukseton, ehytlaitainen. Lavan reunaan asti ulottuvia suonia on tavallisesti useita.

Kukinto sijaitsee lehtihangassa ja on viuhkomainen. Kukat sijaitsevat perien päissä ja ovat pystyjä, 5–8-lukuisia. Verholehdet ovat enemmän tai vähemmän erikokoisia. Terälehdet ovat siirottavia tai keskeltä hieman taipuneita, tyveltään yhteen kasvaneita, enimmäkseen vaaleankeltaisia ja kärkiosastaan pilkullisia ja punajuovaisia. Mesiäiset ovat viuhkamaisia. Heteitä on tavallisesti kaksi kertaa enemmän kuin verholehtiä, joskus yhtä monta. Palhot kiinnittyvät teriön tyveen. Emilehdet ovat pystyjä ja tyvestään yhtyneitä, ja sikiäimen tyvi on kuroutunut; vartalot ovat pituudeltaan ainakin puolet sikiäinten pituudesta. Hedelmät ovat enimmäkseen pystyjä. Siemenet ovat kapean munamaisia, hienouurteisia ja nystypintaisia.

Levinneisyys
------------

Paksuvarret ovat kotoisin Yhdysvaltain Arizonasta ja Meksikosta.

Luokittelu
----------

Paksuvarsien suku on läheinen muun muassa mehiruusukkeille (*Echeveria*) ja suvulle *Villadia*. Sukuun kuuluu 12 lajia.

### Lajeja

Lajeja:

* *Graptopetalum amethystinum* – timanttipaksuvarsi
* *Graptopetalum bartramii*
* *Graptopetalum bellum* – ruusukepaksuvarsi
* *Graptopetalum filiferum*
* *Graptopetalum fruticosum*
* *Graptopetalum glassii*
* *Graptopetalum grande*
* *Graptopetalum macdougallii*
* *Graptopetalum marginatum*
* *Graptopetalum mendozae*
* *Graptopetalum occidentale*
* *Graptopetalum pachyphyllum*
* *Graptopetalum paraguayense* – helmipaksuvarsi
* *Graptopetalum pentandrum*
* *Graptopetalum pusillum*
* *Graptopetalum rusbyi*
* *Graptopetalum saxifragoides*
* *Graptopetalum superbum*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5
2. ↑
3. ↑  Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: *Graptopetalum*


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q310627
* Wikispecies: Graptopetalum
* APNI: 201873
* CoL: 4QWR
* EoL: 60827
* EPPO: 1GPMG
* FNA: 114025
* FoC: 114025
* GBIF: 2985697
* GRIN: 5142
* iNaturalist: 157228
* IPNI: 295712-2
* IRMNG: 1100487
* ITIS: 500302
* NCBI: 91090
* NZOR: 8c6a0dfa-ec4f-4613-8f79-764c2c4d7084
* Open Tree of Life: 286737
* PLANTS: GRAPT
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:295712-2
* Tropicos: 40017163
* WFO: wfo-4000016162

 |

 |
**Prosteettinen ryhmä** on aminohapoista koostumaton proteiinin osa eli ei-proteiiniosa. Prosteettinen ryhmä voi olla orgaaninen (kuten vitamiini, sokeri, lipidi) tai epäorgaaninen (kuten metalli-ioni). Prosteettiset ryhmät sitoutuvat proteiiniin usein kovalenttisesti. Niillä on usein tärkeä rooli monien proteiinien, kuten entsyymien, toiminnassa. Hemoglobiinin hemiryhmä on hyvä esimerkki prosteettisesta ryhmästä. Proteiinia, jolla ei ole sille kuuluvaa prosteettista ryhmää, kutsutaan *apoproteiiniksi*. Proteiinia, johon on kiinnittynyt sille kuuluva prosteettinen ryhmä, kutsutaan *holoproteiiniksi*.

Prosteettisia ryhmiä kutsutaan joskus myös koentsyymeiksi tai kofaktoreiksi, koska ne ovat välttämätömiä proteiinin toiminnalle. Entsyymeissä prosteettisilla ryhmillä on osuutta aktiivisessa kohdassa jollain tavoin. Orgaanisista prosteettisista ryhmistä esimerkkejä ovat vitamiinien johdokset: tiamiinin johdos tiamiinipyrofosfaatti, pyridoksiinin johdos pyridoksaalifosfaatti ja B12-vitamiinin johdokset adenosyylikobalamiini ja metyylikobalamiini. Vitamiinien osuus entsyymien toiminnassa on siten yksi tärkeä syy niiden tärkeyteen hyvässä ruokavaliossa. Epäorgaaniset prosteettiset ryhmät ovat usein siirtymämetallien ioneja kuten rauta (esimerkiksi sytokromi c oksidaasin ja hemoglobiinin hemiryhmissä), sinkki (esimerkiksi karbonianhydraasissa ja alkoholidehydrogenaasissa), magnesium (esimerkiksi joissakin kinaaseissa) ja molybdeeni (esimerkiksi nitraattireduktaasissa).
**Ruskojalohaukka** (*Falco berigora*) on australialainen jalohaukka.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on 41–51 cm ja paino keskimäärin 530 g. Sen höyhenpuku koostuu ruskean eri sävyistä ja eri alueiden lintujen väritys vaihtelee hyvin tummista vaaleisiin yksilöihin. Naaras on koirasta suurempi mutta puvultaan saman värinen.

Esiintyminen
------------

Ruskojalohaukat elävät Australian mantereella, Papua-Uusi-Guineassa ja Indonesian kaakkoisosissa. Sen elinympäristön ala on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja populaation koko on 100 000–1 000 000 yksilöä. Se on enimmäkseen paikkalintu.

Elinympäristö
-------------

Lajin löytää kaikkialta paitsi sulkeutuneista metsistä. Yleisin se on avoimilla ruohotasangoilla ja viljelysmailla, ja se saalistaa usein asutuksen läheisyydessä.

Lisääntyminen
-------------

Pesä on tavallisesti jonkun toisen haukkalajin vanhassa pesässä, mutta se voi myös rakentaa itse risupesän puuhun. Naaras munii 2–6, yleensä kolme munaa, joita molemmat puolisot hautovat yhteensä kuukauden. Molemmat emot hoitavat ja ruokkivat poikasia, jotka jättävät pesän noin 45 päivän ikäisinä.

Ravinto
-------

Ruokavalio koostuu pääosin pikkunisäkkäistä, hyönteisistä, liskoista, harvemmin linnuista.

Lähteet
-------

* Birds in Backyards (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Falco berigora* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 14.5.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q605547
* Wikispecies: Falco berigora
* ADW: Falco\_berigora
* AFD: Falco\_(Ieracidea)\_berigora
* ARKive: falco-berigora
* Avibase: 9F5AA09D9FE2C13C
* BirdLife: 22696354
* BirdLife-Australia: brown-falcon
* CoL: 3DTFR
* BOW: brofal1
* eBird: brofal1
* EoL: 1049181
* Fossilworks: 369453
* GBIF: 2481059
* iNaturalist: 4680
* IRMNG: 10192869
* ITIS: 175630
* IUCN: 22696354
* NCBI: 495972
* Species+: 7625
* Xeno-canto: Falco-berigora

 |

 |
**Myrskynmetsästäjät** (engl. *Storm Chasers*) on yhdysvaltalainen dokumentaarinen tosi-TV-sarja, jonka ensi-ilta oli Discovery Channel-kanavalla 17. elokuuta 2007. Ohjelma seuraa joukkoa myrskybongareita, jotka jahtaavat tornadoja Yhdysvaltojen Keskilännessä, Tornado Alley:lla, kuvaten ja keräten tietoja niistä. Sarjasta on tullut kolme tuotantokautta, ensimmäisessä neljä jaksoa, toisessa ja kolmannessa kahdeksan jaksoa.

Juoni
-----

 Ensimmäisen kauden TIV
Tiimin vetäjä on maineikas ilmatieteilijä Joshua Wurman, jonka tehtävänä on kerätä tietoja tornadoista parantaen tornadojen ennustettavuutta ja hälytysjärjestelmää. Muita jäseniä kaudella 2007 olivat Herb Stein (DOW:in ajaja), Mara McFalls (navigoija/journalisti), Justin Walker (navigoija/meteorologi), Danny Cheresnick (DOW:in navigoija/meteorologi) ja Karen Kosiba (DOW:in navigoija/meteorologi). Kaudella 2008 olivat mukana Joshua Wurmanin lisäksi Justin Walker (navigoija/meteorologi) ja hänen vaimonsa Hannah (ajaja) ajaa PROBE 1:ssä, Danny Cheresnick (navigoija) ja Aaron Rupert (ajaja) scout-ajoneuvossa. TVN-ajoneuvon miehistöön kuuluvat Reed Timmer (myrskybongari/meteorologi), Joel Taylor (ajaja/meteorologi) ja Chris Chittick (valokuvaaja/anturiteknikko).

 Doppler On Wheels
TIV eli Tornado Intercept Vehicle on auto, joka on vahvistettu metalli- ja teräslevyin ja sillä voi ajaa tornadon sisään jonka tuulennopeus on maksimissaan 60 m/s. Sitä johtaa Imax-kuvaaja Sean Casey. Tällä Casey voi kuvata tornadoa hyvin läheltä ja samalla kerätä tietoa autoon asennetuilla antureilla Joshua Wurmanille. TIV:iä ajaa Ronan P. Nagle ja sitä navigoi Byron Turk. Sarjan toisessa kaudessa käytetään TIV2:sta joka on ensimmäisen kauden TIV:iä kehittyneempi versio. Toisin kuin ensimmäisen kauden TIV, TIV2 on nelivetoinen, eikä juutu mutaan. TIV2:ssa on myös järeämmät suojat. Tosin TIV2 osoittautui mekaniikaltaan epäluotettavaksi ja rikkoutui usein tien päällä.

DOW eli Doppler On Wheels on ajoneuvo, johon on asennettu dopplertutka ja sitä johtaa Joshua Wurman. DOW:issa on laitteet joilla seurataan ympäröivää säätä ja nähdään onko tornadoja lähettyvillä. Sieltä käsin Wurman antaa ohjeet muille tiimeille ja onkin koko projektin tärkein osa turvallisuuden kannalta.

Näiden lisäksi tietoa keräävät instrumenttianturit, jotka lasketaan tornadojen reitille keräämään tietoa ja videokuvaa tornadon alimmasta osasta. Näitä kuljettavat alkuperäinen scout-ajoneuvo ja uudet PROBE- ja TVN-ajoneuvot.

Katso myös
----------

* Tornado
* Tornado Alley
* Myrskybongaus
* Discovery Channel
* Joshua Wurman

Aiheesta muualla
----------------

* Ohjelman sivut
* Myrskynmetsästäjät TV.com:issa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Myrskynmetsästäjät IMDb:ssä
* Justin Walkerin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Tornadovideos.net (Arkistoitu – Internet Archive)
Prospero X-3 -satelliitti Science Museumissa, Lontoossa. Tämä satelliitti rakennettiin varalle mutta sitä ei koskaan tarvittu.
**Prospero X-3** oli ensimmäinen satelliitti, jonka Yhdistyneen kuningaskunnan asevoimat rakensivat ja laukaisivat omalla raketillaan. Tämä teki Britanniasta kuudennen avaruusvaltion. Prospero X-3 laukaistiin 28. lokakuuta 1971 Woomerasta, Australiasta, Black Arrow -raketilla.

Satelliitti painoi 66 kg eli se oli mikrosatelliitti aikana, jolloin suuremmat avaruusvaltiot tekivät jo useiden tuhansien kilogrammojen painoisia satelliitteja. Satelliitin ainoa hyötykuorma oli sarja teknologisia kokeita. Sillä testattiin muun muassa aurinkokennoja, telemetriaan ja virtalaitteisiin tarvittavia tekniikoita. Lisäksi testattiin mikrometeoroidi -ilmaisinta. Satelliitissa on muistina magneettinauhuri, joka hajosi kahden vuoden ja noin 730 nauhoituksen jälkeen.

Satelliitin kiertorata on matala mutta elliptinen: perigeum 531 kilometriä, apogeum 1 403 kilometriä ja inklinaatio 82°. Periodi on 103,57 minuuttia. Harrastajat pystyivät seuraamaan Prosperoa vielä vuosia sen jälkeen kun se oli poistettu käytöstä vuonna 1996. Vuonna 2000 Royal Aircraft Establishment (RAE) Lashamissa lopetti Prosperon seuraamisen ja sen seurantalaitteet sammutettiin, mutta ainakin vuoteen 2004 asti sitä kuuli taajuudella 137,560 MHz. Sen arvioidaan pysyvän kiertoradallaan vuoteen 2070 asti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Krebs, Gunter Dirk: Prospero (X 3) *Gunter's Space Page*.  11.12.2017. Viitattu 25.8.2018.
2. 1 2  NSSDCA/COSPAR ID: 1971-093A *NASA*.  Arkistoitu 13.12.2012. Viitattu 25.08.2018.
3. 1 2 3  Dickinson, David: Hunting Prospero *Universe Today*.  28.10.2015. Viitattu 25.8.2018.
4. 1 2  Green, Lucie: Britain in Space: Prospero, The One and Only.  *Sky at Night Magazine*, lokakuu 2011, s. 65–70.  skyatnightmagazine.com. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 25.8.2018.  (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Sweeting, Martin N.: Modern Small Satellites – Changing the Economics of Space.  *Proceedings of the IEEE*, maaliskuu 2018, 106. vsk, nro 3. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 25.8.2018.
6. ↑  Prospero (X3) *Amateur Radio – PEØSAT*. Viitattu 25.8.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Wade, Mark: Black Arrow *Astronautix Encyclobedia*. Viitattu 25.8.2018.
* Waugh, Rob: Quest to revive space relic lost since 1996: The one and only British-launched satellite *Daily Mail Online*.  7.9.2011. Viitattu 25.8.2018.
* Live Real Time Satellite Tracking and Predictions: Prospero (Black Arrow) *N2YO*. Viitattu 25.8.2018.
prinssi Salman bin Hamad bin Isa Al Khalifa
Prinssi **Salman bin Hamad bin Isa Al Khalifa** (s. 21. lokakuuta 1969) on Bahrainin kruununprinssi ja maan ensimmäinen varapääministeri.

Prinssi Salman on Bahrainin kuninkaan Hamad bin Isa Al Khalifan vanhin poika ja hän on ollut Bahrainin kruununprinssi vuodesta 1999 lähtien, jolloin hänen isänsä astui valtaan oman isänsä kuoltua. Hän kuuluu Al Khalifan dynastiaan, joka on ollut vallassa Bahrainissa vuodesta 1783

Prinssi Salman on ollut vuodesta 2013 lähtien myös Bahrainin hallituksen ensimmäinen varapääministeri. Hallituksen sisällä on katsottu olevan jonkinlainen valtataistelu prinssi Salmanin ja erittäin pitkäaikaisen, vaikutusvaltaisen pääministerin Khalifa bin Salman Al Khalifan välillä. Pääministeri on kruununprinssi Salmanin isosetä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bahrain’s Royal Family Adjusts for the Future *Arab Gulf States Institute in Washington*.  25.10.2019. Viitattu 5.1.2020. (englanniksi)
2. ↑   *peoplepill.com*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Salman bin Hamad Al Khalifa** Wikimedia Commonsissa
**Prostvik** on kylä Nauvossa. Kylä sijaitsee Pikku-Nauvon saaren koilliskulmalla. Nauvon ja Paraisten välinen lauttayhteys kulkee Prostvikista.

Prostvikin kyläkeskus muodostuu kahdesta vanhasta suurtilasta, jotka sijaitsevat vierekkäin peltoaukean reunalla Östervikenin lahden länsipuolella. Saaristotie kulkee kylän läpi yhdistäen sen naapurikylään Simonkylään. Kylän asutus on hajallaan eri puolilla kyläaluetta. Prostvikin rannoilla on myös paljon kesäasutusta.

Prostvikin kylään kuuluvat myös lähisaaret Persholm, Björkholm, Maltholm, Vikholm ja Kalven. Kalven sijaitsee aivan lauttarannan tuntumassa ja on suojeltu. Prostvik on maisemaltaan monipuolista. Kylässä on korkeita metsäisiä kallioita, Saaristomeren ranta-alueita ja laajoja peltoja ja niittyjä.

Historia
--------

Prostvikista on löytynyt merkkejä pronssikautisesta asutuksesta. Varsinainen kylä on perustettu viimeistään keskiajan lopulla. Kylässä oli satamapaikka jo silloin. Kylän talot yhdistettiin kahdeksi suureksi ratsutilaksi 1600-luvun alussa. Toinen niistä nautti myös säterin oikeuksia lyhyen aikaa 1600-luvun lopulla. Ratsutilat ovat päätyneet 1700-luvulla Schulténin suvun omistukseen, ja Nathanael Gerhard af Schultén yhdisti ne Prostvikin kartanoksi.

Isojako toteutettiin Prostvikissa 1779. Tuolloin kartanolla on ollut neljä puutarhaa ja useita torppareita. 1820-luvun lopulla Nathanael af Schulténin perinnönjaossa kartano jaettiin Norrbyn ja Söderbyn tiloiksi af Schulténin poikien Nathanaelin ja Otton kesken. Tilat sijaitsevat yhä historiallisilla paikoillaan, mutta ovat uudempaa rakennuskantaa.

Prostvikin pohjoisosan Dyvikenissä on ollut 1800-luvun lopulla höyrylaiva S/S Runsalan laituri. Myöhemmin kylän itälaidalle rakennettiin uusi yhteysalusten laituri ja nykyinen maatielauttojen kulkupaikka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Turunmaa yhteinen kulttuuriympäristömme Lounaistiedon karttapalvelu. Viitattu 4.12.2021.
Katharine Graham vuonna 1975.
**Katharine Graham** (16. kesäkuuta 1917 – 17. heinäkuuta 2001) oli yhdysvaltalainen kustantaja ja toimitusjohtaja. Hän oli Washington Postin kustantaja vuosina 1969–1979 ja johti lehtiyhtiötä vuosina 1963–1991. Grahamin aikana Washington Post julkaisi merkittäviä tietoja muun muassa Yhdysvallan hallituksen toimista Vietnamin sodan aikaan (ns. Pentagonin paperit) sekä presidentti Richard Nixoniin liittyvästä Watergate-skandaalista. Graham palkkasi vuonna 1964 lehden päätoimittajaksi Ben Bradleen, joka jatkoi päätoimittajana vuoteen 1991 asti.

Grahamin johdolla Washington Post Company kasvoi voittoa tuottavaksi yhtiöksi, ja Grahamista tuli ensimmäinen naispuolinen toimitusjohtaja Fortune 500 -listalla.

Vuonna 2017 ilmestynyt elokuva *The Post* kertoo Katherine Grahamin ensimmäisistä vuosista Washington Postin kustantajana. Elokuvan on ohjannut Steven Spielberg. Grahamia esittää Meryl Streep, joka sai roolista 21. Oscar-ehdokkuudensa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Katharine Graham *Biography*. Viitattu 4.4.2018. (englanniksi)
2. ↑  The Real-Life Woman Behind The Post: Katharine Graham's Journey from Tragedy to Triumph *PEOPLE.com*. Viitattu 4.4.2018. (englanniksi)
3. ↑  Vuonna 1971 Yhdysvaltoja järisyttänyt oikeusjuttu loi tuntemamme sananvapauden – Steven Spielbergin The Post kertoo hetkestä, joka teki toimittajista sankareita *Helsingin Sanomat*.  3.2.2018. Viitattu 4.4.2018.
4. ↑  Dave McNary: Meryl Streep Breaks Own Record With 21st Oscar Nomination *Variety*.  23.1.2018. Viitattu 4.4.2018. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Kuningas Salmanassar III
**Salmanassar III** (858–824 eaa.) oli muinaisen Assyrian valtion kuningas, Assurnasirpal II:n poika. Hän oli isänsä tavoin suuri valloittaja ja laajensi paljon Assyrian hallitsemaa aluetta.

Salmanassar III nousi valtaan 858 eaa. ja hän valtasi 855 eaa. tärkeän Eufratin ylityspaikan, missä sijaitsi Bit Adinin aramealaiskuningaskunta. Salmanassarin valloituksen jälkeen Bit Adinin pääkaupunkiin Til Barsipiin asetettiin assyrialaishallinto. Turvattuaan Eufratin Salmanassar suuntasi hyökkäyksensä länteen.

Salmanassarin eteneminen pysäytettiin 853 eaa. Qarqarin taistelussa. Hän kohtasi siinä liittouman, jossa olivat mukana useita Levantin kuningaskuntia. Liittoumaa johti Damaskoksen aramealainen kuningas Hadadezer. Salmanassar joutui neljästi taistelemaan Levantin liittoumaa vastaan, mutta hän onnistui kukistamaan sen vasta vuonna 845 eaa. Voitettuan Damaskoksen Salmanassar jatkoi sotatoimiaan muualla ja hyökkäsi muun muassa Anatoliassa sijainneeseen Urartuun.

Babylonian kanssa Salmanassar oli rauhallisissa väleissä. Assyrian ja Babylonian välinen rauhanaika pohjautui Salmanassarin isoisoisän Adad-Nirari II:n tekemään rauhansopimukseen, jonka Salmanassar uudisti. Sopimuksen mukaan Assyrian piti tulla tarvittaessa auttamaan Babyloniaa, ja Salmanassar kunnioitti sopimusta, kun Marduk-zakir-šumi I pyysi apua kapinaan, jota johti hänen veljensä. Salmanassar onnistui palauttamaan Marduk-zakir-šumin takaisin valtaistuimelle.

Salmanassarin pitkän hallintokauden loppua värittivät vakavat sisäiset konfliktit, jotka käynnistyivät 826 eaa. Tiedot kapinan yksityiskohdista ovat hatarat, mutta ne liittyivät todennäköisesti vallanperimykseen ja ne käynnisti Salmanassarin poika Assur-danin-pal. Salmanassar kuoli kaksi vuotta myöhemmin ja jätti vallan toiselle pojalleen Shamshi-Adadille, joka kukisti Assur-danin-palin kapinan vasta neljä vuotta myöhemmin.

Isänsä Assurnasirpal II: tavoin myös Salmanassar II oli suuri rakennuttaja ja taiteiden suosija.

Lähteet
-------

* Caubet, Annie & Pouyssegur, Patrick: *The Ancient Near East*. Paris: Terrail, 1998. ISBN 2-87939-152-0.

### Viitteet

1. 1 2  Caubet & Pouyssegur, s. 125.
2. ↑  Shalmaneser III, king of Assyria (858-824 BC) Trustees of the British Museum. Viitattu 3.5.2015. (englanniksi)
3. 1 2  Zamazalová, Silvie: Shalmaneser III, king of Assyria (r. 858-824 BC) *Nimrud: Materialities of Assyrian Knowledge Production*.  2015. The Nimrud Project at Oracc.org. Viitattu 3.5.2015. (englanniksi)
4. ↑   Grimberg, C.: Kansojen historia, osa 1, s. 416, 1980

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Salmanassar III** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Ashurnasirpal II** | **Assyrian kuningas**859–824 eaa. | Seuraaja:**Shamshi-Adad V** |
**Siniliitäjä** (*Halobaena caerulea*) on pieni ulappalintuihin kuuluva valtamerilintu. Lajin nimesi Johann Friedrich Gmelin vuonna 1789. Siniliitäjä on sukunsa ainoa edustaja. Se on läheistä sukua prioneille (*Pachyptila*).

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 29 senttimetriä ja paino noin 200 grammaa. Höyhenpuku on alta valkoinen ja päältä siniharmaa. Pää on sinimusta. Pyrstössä on valkoinen kärki, koivet ovat siniset ja räpylät lihanväriset, nokka on sinimusta ja koukkukärkinen. Sukupuolet ovat samanvärisiä.

Esiintyminen
------------

Siniliitäjä pesii eteläisellä Atlantilla ja Intian valtamerellä sijaitsevilla eristyneillä saarilla, Etelämantereen tuntumassa. Maailman populaation koko on noin 2 miljoonaa yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen. Pesimäajan ulkopuolella laji vaeltelee Etelä-Amerikan, Etelä-Afrikan, Australian, Uuden-Seelannin ja Etelämantereen vesillä. Lajia ei ole tavattu Suomessa.

Elinympäristö
-------------

Siniliitäjän elinympäristöä ovat vuoristoiset eristyneet saaret sekä valtameret.

Lisääntyminen
-------------

Siniliitäjän muna
Siniliitäjä pesii valtavina yhdyskuntina, muun muassa lähes 150 000 paria pesii Mayes Islandilla. Laji kaivaa pesäkäytävän maahan ja munii sen perälle yhden munan. Molemmat puolisot hautovat, yhteensä noin 50 päivää. Poikanen oppii lentämään noin 55 päivän ikäisenä. Emot tuovat poikaselle ruokaa vain öisin välttääkseen kihujen ja lokkien ryöstelyt.

Ravinto
-------

Laji syö pääasiassa krillejä ja myös muita selkärangattomia sekä kaloja.

Lähteet
-------

* Alderton, David & Barrett, Peter 2006: Birds of the World. – Southwater. Kiina.
* journals.cambridge
* nzbirds

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Halobaena caerulea* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 18.6.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q883092
* Wikispecies: Halobaena caerulea
* ADW: Halobaena\_caerulea
* AFD: Halobaena\_caerulea
* BirdLife: 22698102
* BOLD: 90175
* CoL: 6KZR9
* BOW: blupet1
* eBird: blupet1
* Euring: 20160
* Fossilworks: 372424
* GBIF: 2481597
* iNaturalist: 4200
* IRMNG: 10994116
* ITIS: 174597
* IUCN: 22698102
* NCBI: 79655
* Neotropical: blupet1
* NZBO: blue-petrel
* NZOR: db8aab15-59e2-4e54-a7cc-ec6d9de63325
* SeaLifeBase: 73785
* SPRAT: 1059
* WoRMS: 212645
* Xeno-canto: Halobaena-caerulea

 |

 |