recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kalininskoje** (ven. Калининское) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Venäjällä Novgorodin alueen Mošenskojen piirissä. Piirin koillisosan käsittävän kunnan pinta-ala on 797,63 neliökilometriä. Asukkaita on 1 300 henkeä (vuonna 2011).

Kalininskojen kunta rajoittuu pohjoisessa Hvoinajan ja idässä Pestovon piireihin, etelässä Mošenskojen piirin Dolgojen sekä lännessä Kirovskojen ja Mošenskojen kuntiin. Pinta-alasta 83,4 % on metsää, 11,3 % maatalousmaata ja 3,5 % vesialueita. Seudulla on lukuisia pieniä järviä. Suurimmat joet ovat Mstan sivujoki Uver sekä Mologan sivujoki Koboža. Hyötykaivannaisiin kuuluvat sora, hiekka, turve, sapropeeli ja kivennäisvesi.

Kunnan hallinnollinen keskus on Mošenskojen koillispuolella sijaitseva Novyi Posjolokin kylä. Lisäksi siihen kuuluu Oktjabrskin taajama sekä 44 kylää: Balašovo, Beli, Bylova Gora, Fatjanovo, Gonotšarovo, kaksi Gorkan kylää, Gorodok, Gory, Gridino, Grineva Gora, Gudkovo, Gusevo, Kaboža, Kaplino, Krivtsovo, Krupino, Kurilovo, Ljanino, Lubenskoje, Luhanjovo, Lytkino, Matvejevo, Medvedevo, Mihejevo, Minino, Moiseiha, Novo-Demidovo, Olehovo, Ostratovo, Ovinets, Podol, Polovnikovo, Popovo, Priboi, Ragozino, Samuilovo, Šatrovo, Skuratovo, Tušovo, Vyskidno, Vysokogorje, Zabelino ja Žukovo. Kuntakeskuksessa on noin 450 ja sen lähellä sijaitsevissa Oktjabrskissa ja Polovnikovossa noin 200 asukasta. Kauempana sijaitsevassa Kabožassa on 150 asukasta (vuonna 2009). Yhdessätoista kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.

Seudulta on löydetty ajanlaskun alun molemmin puolin ajoitettuja suomalaisugrilaisia asutuksia sekä 900–1000-luvulta Kiovan Rusin aikaisia kurgaanihautoja. Vanhimmat arkeologiset löydöt ovat jo kivikaudelta. Uver- ja Udinajokia pitkin on aikoinaan kulkenut Mstajoen kosket ohittanut Volgan ja Ilmajärven välinen reitti. Kobožajoen varret kuuluivat Novgorodin Bežetskin viidenneksen Izboištšin, Tšerenskojen ja Megrinon pogostoihin. Myöhemmin alueen keskuspaikaksi muodostui Mošenskoje, josta tuli piirikeskus vuonna 1927. Kabožan kunta liitettiin Kalininskojeen vuonna 2010.

Kylistä on linja-autoyhteydet Mošenskojeen. Kunnassa toimii muutamia pieniä metsäteollisuusyrityksiä, tielaitos ja sähköasennuspalvelu. Maataloutta edustavat asukkaiden henkilökohtaiset aputaloudet.

Palveluihin kuuluu kaksi lastentarhaa, Kabožan peruskoulu, kolme kerhotaloa ja kirjastoa, Oktjabrskin nuorisokeskus, kaksi postia ja kolme lääkintäasemaa. Vähittäiskaupasta vastaa Mošenskojen piirin kulutusosuuskunta sekä muutama yksityinen kauppaliike.

Nähtävyyksiä ovat muinaiset asuin- ja hautapaikat, Lytkinon kirkko sekä vanhat asuin- ja talousrakennukset.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Generalnyi plan munitsipalnogo obrazovanija Kalininskoje selskoje poselenije Mošenskogo raiona Novgorodskoi oblasti: Materialy po obosnovaniju  2011. Veliki Novgorod:  Grad-Info. Viitattu 26.6.2012. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kalininskojen kunnan sivusto (venäjäksi)
**Aappo Ilmari Piippo** (6. kesäkuuta 1950 Vieremä – 6. helmikuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja sanoittaja.

Tausta
------

Piippo toimi vuosina 1964–1979 viisi vuotta merimiehenä sekä hitsaajana, ahtaajana ja toimittajana Ruotsissa.

Ura
---

Jo Ruotsissa Piippo julkaisi kaksi runokokoelmaa. Palattuaan Suomeen hän teki yhteistyötä muun muassa Toivo Kärjen kanssa 1980-luvun alussa. Hän teki tekstit Kärjen laulunäytelmiin *Sitkee metsän eläin* ja *Häät*.

Piippo käänsi kirjallisuutta ruotsista suomeksi, muun muassa Dan Anderssonin ja Nils Ferlinin tuotantoa.

Jo 1900-luvulla Piipon levytetty sanoitustuotanto käsitti ainakin 578 laulua. Hän teki yhteistyötä useiden suomalaisen viihdemusiikin eturivin säveltäjien kanssa ja muun muassa julkaisi kokoelman 1990-luvun iskelmiä Erik Lindströmin säveltämään musiikkiin. Hänen laulujaan levyttivät muun muassa Finlanders, Eino Grön, Oiva Kaltiokumpu, Eija Kantola, Heidi Kyrö, Sauli Lehtonen, Eero Magga, Esa Niemitalo, Teuvo Oinas, Esa Pakarinen, Solistiyhtye Suomi, Lasse Hoikka ja Souvarit, Reijo Taipale, Jukka Raitanen, laulu- ja soitinyhtye Neilikka ja Kari Tapio. Juha Vainion viimeisellä äänitteellä *Viiskymppisen viisut* Aappo I. Piippo oli ainoa vierailija laulullaan "Viimeiset merimiehet". Tehdessään sanoituksia Kikalle ja Nylon Beatille Piippo käytti salanimeä Kristiina Sydänmaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Niiniluoto, Maarit: Ikivihreiden herkkä runoilija.  *Helsingin Sanomat*, 10.4.2011. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 30.5.2011.  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3 4  *Suuri Musiikkitietosanakirja 5 O-See*, s. 83. Helsinki: Weilin + Göös ja Otava, 1991. ISBN 951-35-4729-9.
3. ↑  Kärki, Jaakko: Toivo Kärjen lyhyt elämäkerta  2000.  Arkistoitu 1.6.2008. Viitattu 16.1.2008.
4. ↑  Lyricist Piippo Aappo Ilmari Suomen Äänitearkisto.  Arkistoitu 2.2.2017. Viitattu 12.5.2014.
5. ↑  Drufva, Juha: Tuhansien laulujen sanoittaja Aappo I. Piippo  30.12.2013. Kansan Uutiset. Viitattu 12.5.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Aappo I. Piipon sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
* Ylen Elävä arkisto: Sanoittaja Aappo I. Piippo

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Borovjonkan rautatieasema.
**Borovjonka** (ven. Боровёнка) on maalaiskunta ja sen keskustaajama Novgorodin alueen Okulovkan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Moskovan ja Pietarin välisen pääradan varrella 15 kilometriä Okulovkasta luoteeseen. Taajamassa on 1 500 ja kunnassa 3 100 asukasta (vuonna 2010).

Borovjonkan kunnan pinta-ala on 938,98 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Kresttsyn, pohjoisessa Malaja Višeran ja koillisessa Ljubytinon piireihin sekä idässä Okulovkan piirin Kotovon, kaakossa Kulotinon ja lounaassa Berjozovikin kuntiin. Pinta-alasta 86,5 % on metsää ja 6,7 % maatalousmaata.

Kuntaan kuuluu 76 kylää ja asutusta: Bolotnitsa, Bolšije Gusiny, Bolšije Kontsy, Bolšoi Zapolek, Bolšoje Babje, Bolšoje Borotno, Bor, Borovjonka, Boževodovo, Bujantsevo, Danilovo, Dernjaki, Devuštšino, Gljadki, Gluhovo, Gorbovo, Gorki, Horino, Jarusovo, Jermolino, Kajovo, Kapterevo, Korpovo, Koržava, Koržava Dernjakoskaja, Kozlovka, Krutets, Lešino, Maloje Babje, Maloje Borotno, Malyje Gusiny, Melnitsa, Mihnovitši, Naronovo, Navolok, Nezdrino, Nizovka, Novaja Davydovštšina, Olenino, Olgino, Olhovka, Otrada, Pamozovo, Pepelevo, Pestovo, Pestšanka, Plavištši, Poddubje, Podžarje, Poležalovo, Privolje, Proletarski, Ramenje, Rašutino, Šarovo, Seltso-Nikolskoje, Šeška, Sosnovyi, Suhovo, Sutoki, Sutoki Visleneostrovskije, Taltsevo, Terebunovo, Torbino, Torbinon rautatieasema, Tšernetsko, Uzi, Vatagino, Verhovik, Vislenev Ostrov, Vjalka, Vjaloje Veretje, Vydrino, Vysoki Ostrov, Zaretšnaja ja Zarutševje. Toiseksi suurin asutuskeskus on reilun 450 asukkaan Torbinon asema. Yli sadan hengen kyliä ovat Dernjaki ja Vislenev Ostrov. Yhdessätoista kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.

Borovjonkan asemataajama on syntynyt Pietarin ja Moskovan välisen rautatien rakentamisen yhteydessä 1800-luvun puolivälissä. Nimensä se on saanut lähistön havumetsistä. Neuvostoaikana taajamasta muodostui maatalousalueen keskus, jossa oli myös pienimuotoista teollisuutta.

Työvoimasta 58 % työskentelee kunnan ulkopuolella. Paikallisista elinkeinoista tärkeimmät ovat liikenne sekä maa- ja metsätalous. Kunnassa toimii joukko puunhankintayrityksiä, kaksi karjatilaa sekä sähköjohtoja ja kaapeleita valmistava yritys.

Borovjonkassa ja Torbinossa on rautatieasemat. Kylistä on linja-autoyhteydet Borovjonkaan, Okulovkaan ja Ljubytinoon. Keskustaajaman palveluihin kuuluvat keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkärin vastaanotto, apteekki, säästökassa ja posti. Kylissä on kaksi alakoulua, kolme kulttuuritaloa, neljä kirjastoa ja viisi lääkintäasemaa.

Seudulla on lukuisia muinaisia asuin- ja hautapaikkoja sekä uhrikiviä. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Borovjonkan asemarakennus ja tsasouna, Vislenev Ostrovin ja Vysoki Ostrovin kirkot sekä Dernjakin, Kajovon, Kozlovkan, Naronovon, Olginon, Torbinon aseman ja Zarutševjen kartanoalueet.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Generalnyi plan Borovjonkovskogo selskogo poselenija *borovenkaadm.ru*. Viitattu 29.9.2012. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Borovjonkan kunnan sivusto (venäjäksi)
Kyhmyjoutsenen räpyläjalat.
**Räpylä** on vedessä liikkuvan eläimen varpaisiin kiinnittynyt, sarveiskerroksen peittämä ihopoimu.

Linnun siirtäessä jalkaa eteenpäin, räpylä menee kasaan ja veden vastus pienenee. Kun lintu painaa jalkaa taaksepäin, jalan pinta-ala kasvaa ja potkun teho paranee. Räpylä on niin hyödyllinen, että se on kehittynyt evoluutiossa useissa kehityslinjoissa. Vesilintujen lisäksi sammakoilla, salamantereilla ja esimerkiksi saukoilla on jaloissaan räpylät.

Erilaisia räpylätyyppejä.
Räpylät luokitellaan sen mukaan, miten paljon varpaiden väleistä ne kattavat. Yleisin on malli, jossa räpylä ulottuu eteenpäin osoittavien varpaiden 2–4 välille. Tällainen on esimerkiksi sorsalinnuilla. Räpylä voi olla myös vain osan varpaan pituudesta, kuten monilla kahlaajilla. Se voi ulottua myös neljänteen varpaaseen jalan takana, kuten suulilla. Yhtenäisen räpylän asemesta kunkin varpaan sivulla voi olla erillinen uimaliuska. Tällainen on esimerkiksi uikuilla.

Katso myös
----------

* Syndaktylia

Lähteet
-------

1. ↑  Puhetta lintujen jaloista *Yle Vintti*. Viitattu 27.9.2023.
2. ↑  Webbed Feet Are an Evolutionary Hit *Audubon*.  2020. Viitattu 27.9.2023.
3. ↑  Tlokita ja muut: Developmental mechanisms underlying webbed foot morphological diversity in waterbirds.  *Scientific reports / Nature*, 2020. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 27.9.2023.
**Vislenev Ostrov** (ven. Висленев Остров) on kylä Novgorodin alueen Okulovkan piirin Borovjonkan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Torbinoon, Ljubytinoon ja Borovjonkaan johtavien maanteiden risteyksessä 35 kilometriä Borovjonkasta pohjoiseen. Kylässä on 123 asukasta (vuonna 2010).

Seudulla on ollut 1600-luvulla syntynyttä karjalaisasutusta. 1800-luvun puolivälissä ja vielä 1900-luvun alussa karjalaa puhuttiin Vislenev Ostrovin eli Ostrovin lisäksi muun muassa lähikylissä Gorbovossa, Pamozovossa (Pamol’assa) ja Suhovossa.

Ennen vallankumousta Vislenev Ostrov kuului Kajovon volostiin. Vuonna 1908 siellä oli 348 asukasta, jotka harjoittivat maanviljelyä, metsätöitä ja karjanhoitoa. Kylässä oli koulu, viljamakasiini ja tsasouna. Vislenev Ostrovin kirkolla järjestettiin kahdesti vuodessa markkinat.

Vuodesta 1927 lähtien Vislenev Ostrov oli aluksi Torbinon ja myöhemmin Okulovkan piireihin kuuluneen kyläneuvostoalueen keskus. Vuonna 2005 se liitettiin Borovjonkan kuntaan.

Vislenev Ostrovista on linja-autoyhteydet Borovjonkaan ja Okulovkaan. Palveluihin kuuluvat kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema ja posti. Kylässä on 1800-luvun lopussa rakennettu Pyhän Yrjön kirkko.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Generalnyi plan Borovjonkovskogo selskogo poselenija *borovenkaadm.ru*. Viitattu 13.10.2012. (venäjäksi)
2. ↑  von Koeppen, Peter: *Ethnographische Karte des St. Petersburgischen Gouvernements*. St. Petersburg: K. Akademie der Wissenschaften, 1849.
3. ↑  *Karjalan kirja*, s. 532. Porvoo–Helsinki: Werner Söderström, 1932.
4. ↑  *Spisok naseljonnyh mest Novgorodskoi gubernii. Vypusk IV: Krestetski ujezd*, s. 32–33. Novgorod: Gubernskaja tipografija, 1909.
5. ↑  *Administrativno-territorialnoje delenije Novgorodskoi gubernii i oblasti 1727–1995 gg.: Spravotšnik*, s. 124, 138. Sankt-Peterburg: Komitet kultury, turizma i arhivnogo dela Novgorodskoi oblasti, Gosudarstvennyi arhiv Novgorodskoi oblasti, 2009. Teoksen verkkoversio (viitattu 13.10.2012). (venäjäksi)
**Martti Juhani Eurola** (s. 12. kesäkuuta 1945 Ilmajoki) on suomalainen eläköitynyt rehtori, yritysjohtaja ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Eurolan vanhemmat olivat myyntiedustaja Jukka Eurola ja palkanlaskija Aino Heinonen. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli sairaanhoitaja Tuija Marjaana Levomäki ja toinen puoliso vuodesta 1988 on rehtori Marja-Liisa Kristiina Tenhunen. Eurola tuli ylioppilaaksi Loimaan yhteiskoulusta 1964 ja valmistui Turun kauppakorkeakoulusta ekonomiksi 1967 ja kauppatieteiden maisteriksi 1972. Hän oli Osuusliike Liiton liikkeenjohdon assistentti Kotkassa 1968–1969, Suomen Osuuskauppaopiston kouluttaja 1969–1972, koulutuspäällikkö 1972–1973 ja vararehtori 1973–1976, SOK:n materiaalitoimintojen osastopäällikkö 1976–1977 ja koulutusosaston osastonjohtaja, Suomen Osuuskauppaopiston rehtori ja johtokunnan jäsen 1977–1984, SOK:n kentän ohjauksen aluepäällikkö 1985 ja aluejohtaja 1985–1988 ja Keski-Pohjanmaan Osuuskaupan, vuodesta 1991 Osuuskauppa KPO, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja 1988–2006. Eurolalla on olluit myös useita liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1997.

Lähteet
-------

1. 1 2  Turunen, Harri: Kauppaneuvos Martti Eurola (1945–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 13.9.2023.
2. ↑  Kaupan rakennemuutos jatkuu vielä. 50-vuotias. *Helsingin Sanomat*, 12.6.1995, s. A4.
*Tämä artikkeli kertoo Kake Singersin kappaleesta. "Me halutaan olla neekereitä" -nimeä käytetään myös Hausmylly-yhtyeen menestyskappaleen "Se mustamies" kertosäkeessä, josta kerrotaan omassa artikkelissa.*

| "Me halutaan olla neekereitä"Kake Singers |
| --- |
| Singlen "Me halutaan olla neekereitä" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Me halutaan olla...* |
|  Julkaistu | 1978 |
|  Tyylilaji | huumorimusiikki, funk, disko |
|  Levy-yhtiö | Kräk |

**Me halutaan olla neekereitä** on Kake Singersin esittämä humoristinen musiikkikappale. Kappale osallistui vuoden 1978 Syksyn säveleen, mutta karsiutui pois. Karsiutumisesta huolimatta siitä tuli yhtyeen yksi tunnetuimmista ja suosituimmista kappaleista. Kappale julkaistiin yhtyeen debyyttialbumilla *Me halutaan olla...*, sekä erikseen singlenä kappaleen "Kakerock" kanssa. Kappaleen on säveltänyt Jukka Nurmela taiteilijanimellä Juknur Highfly Trambolino, ja sanoittanut Olli Tola taiteilijanimellä Ola Olenzo Ollen.

Kappaleessa irvaillaan diskoinnostukselle. Kappaleen sanoittaja Olli Tola on myöhemmin kertonut, että kappaleen viitekehys ja konteksti ovat täysin muuttuneet levytyksen jälkeen. Tolan sanoman mukaan "Teksti on tänä päivänä poliittisesti täysin epäkorrekti. Siitä ei ole kahta kysymystä. Näissä olosuhteissa ei missään tapauksessa tulisi sellaista edes mieleen tehdä".

Hausmyllyn musiikkikappaleessa "Se mustamies" on lainattu kappaleen kertosäettä "*Me halutaan olla neekereitä*". Vuonna 2004 julkaistulle *FINmix 2004* -kokoelmalevylle kappaleesta julkaistiin elektronisen musiikin versio. Vuonna 2007 julkaistulla *Suomen huonoin laulaja* -kokoelmalevyllä kappaleen esittää Suomen huonoin laulaja -kilpailuun osallistunut kilpailija Ville Kaukonen.

Lähteet
-------

1. ↑  Syksyn sävel karsitut 1978 *vinyylinrahinaa.wordpress.com*. Viitattu 20.6.2023.
2. ↑  Nissilä, Pekka: Sadoin suosikein 12b *Muusikkojen liitto*.  Arkistoitu 8.8.2014. Viitattu 30.6.2011.
3. ↑  Me halutaan olla... *Fono.fi - Äänitetietokanta*. Viitattu 20.6.2023.
4. ↑  Kakerock *Fono.fi - Äänitetietokanta*. Viitattu 20.6.2023.
5. ↑  Me halutaan olla neekereitä *Fono - Äänitetietokanta*. Viitattu 20.6.2023.
6. ↑  Lindfors, Jukka: Kake Singers: Ollaan kahden lällällää *Elävä arkisto*.  27.11.2007. Yleisradio. Viitattu 10.12.2019.
7. ↑  Kuisma, Joonas: Me halutaan olla neekereitä -laulun sanoittaja järkyttyi – pyytää anteeksi tummaihoisilta kiekkojunioreilta: "Pöyristyttävää" *Ilta-Sanomat*.  21.1.2020. Viitattu 20.6.2023.
8. ↑  Hausmylly: 15 vuotta – suuri puberteettikokoelma-albumin kansipaperi
9. ↑  Finmix 2004 *Fono - Äänitetietokanta*. Viitattu 20.6.2023.
10. ↑  FINmix 2004 *discogs.com*. Viitattu 20.6.2023. (englanniksi)
11. ↑  Me halutaan olla neekereitä (Suomen huonoin laulaja) *Fono.fi - Äänitetietokanta*. Viitattu 20.6.2023.
**Demidov** (ven. Деми́дов) on kaupunki Smolenskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kasplja- ja Gobza-jokien yhtymäpaikassa 120 kilometriä Smolenskista pohjoiseen. Kaupunki on Demidovin piirin keskus. Kaupungissa asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 7 333 henkeä ja koko Demidovin piirissä 14 039.

Neitsyt Marian taivaaseen astumisen kirkko Demidovissa
Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran 1400-luvulla nimellä **Poretšje**. 1600-luvulla siellä sijaitsi rajatulli. Vuonna 1723 Pietari I:n määräyksestä perustettiin laivalaituri, kylän kautta kulki Pietarista Smolenskiin ja edelleen Ukrainaan johtava maantie. 1700-luvulla Poretšjessa toimi rahapaja. Vuonna 1776 siitä tuli Smolenskin lääniin kuulunut kihlakuntakaupunki. 1700–1800-luvun vaihteessa se oli huomattava kaupan ja jokiliikenteen keskus. 1800-luvun puolivälissä kaupungin merkitys väheni Kasplja-joen madaltumisen ja rautateiden rakentamisen takia. Poretšjen kihlakunnan asukkaat olivat lähes kaikki valkovenäläisiä.

Vuonna 1918 kaupunki nimettiin uudelleen bolševikkipuolueen kihlakuntakomitean puheenjohtajan Jakov Je. Demidovin (1889–1918) mukaan. Toisen maailmansodan aikana se oli saksalaisten miehittämä.

Nähtävyyksiä ovat Kaspljan sillan lähellä sijaitsevat kaksi 1700-luvun lopun barokkityylistä asuintaloa, Neitsyt Marian taivaaseen astumisen kirkko (1851–1862), Pokrovan kirkko ym. Kaupungissa on syntynyt sirkustaiteilija ja elokuvanäyttelijä Juri Nikulin.

Lähteet
-------

1. ↑  Автомобильная карта "Смоленск + Смоленская область" (Avtomobilnaja karta "Smolensk + Smolenskaja oblast") 1:19 000 & 1:520 000. RUZ Ko, et al, 2010. ISBN 978-5-89485-085-1. (venäjäksi)
2. 1 2 3 4  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 116–117. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.
3. ↑  Федеральная служба государственной статистики (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Предварительные итоги: всероссийской переписи населения 2010 года. Статистический сборник (pdf) (Alustavat tulokset: Koko Venäjän kattavan väestönlaskenta 2010. Tilastollinen yhteenveto) *ISBN 978-5-902339-98-4*.  2011. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».. Viitattu 14.3.2012. (venäjäksi)
4. ↑  Entsiklopeditšeski slovar F.A. Brokgauza i I.A. Efrona (1890–1907). CD-rom, 2002.

Aiheesta muualla
----------------

* Demidovin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
**Matinkappeli** (ruots. *Mattby kapell*) on Espoon Matinkylän Liisanmetsässä sijaitseva Olarin seurakunnan kappeli.

Punatiilisen Matinkappelin suunnitteli arkkitehtitoimisto Erik Kråkström ja se valmistui 1977. Alkuaan se toimi seurakuntatalona. Kappeliksi se vihittiin 1983. Rakennus peruskorjattiin 2002. Matinkappelin yläkerrassa on 130-paikkainen kappelisali, monitoimisali ja kahvio. Alakerrassa on kerhohuone ja takkahuone. Matinkappelin alttaritauluna on Airi Snellman-Hännisen taidetekstiilityö *Valoa kohti*. Kahvion seinällä on Kuutti Lavosen maalaus *Matteus ja enkeli*.

Matinkappelin puutarhassa sijaitsee Matteuksen Metsäkirkko.

Kuvia
-----

* Matinkappelin länsisiipi.Matinkappelin länsisiipi.
* Matteuksen Metsäkirkko.Matteuksen Metsäkirkko.
* Metsäkirkon puuristi.Metsäkirkon puuristi.

Lähteet
-------

1. ↑  Matinkappeli *Espoonseurakunnat.fi*. Viitattu 18.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Olarin seurakunnan tilat : Matinkappeli


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Espoon kirkot ja kappelit |
| --- |
|  |
| Kirkot | 
* Espoonlahti
* Leppävaara
* Olari
* Tapiola
* Tapiolan ortodoksinen
* Tuomiokirkko

 |
|  |
| Kappelit | 
* Kauklahti
* Kellonummi
* Matasaari
* Otaniemi
* Perkkaa
* Soukka
* Suvela

 |

 |
**Louis "Marcel" Brillouin** (19. joulukuuta 1854 – 16. kesäkuuta 1948) oli ranskalainen fyysikko ja matemaatikko. Hän teki itsensä kuuluisaksi työskentelemällä kvanttimekaniikan parissa.

Elämä
-----

Brillouin syntyi Mellessä, Ranskassa. Brillouinin isä oli ammatiltaan maalari. Pian Brillouin synnyttyä perhe muutti Pariisiin, jossa hän opiskeli Lycée Condorcet'ssa. Aika oli kuitenkin hankala sillä Ranska julisti sodan Preussia vastaan 19, heinäkuuta 1870. Perhe muutti takaisin Melleen välttääkseen sodan tuomat ongelmat. Mellessä Brillouin luki isoisänsä filosofian kirjoja. Ranska antautui Preussille vuoden 1871 alussa ja rauha solmittiin 10. toukokuuta. Brillouinilla oli nyt mahdollisuus palata Pariisiin opiskelemaan. Hän jatkoi opiskelujaan vuonna 1874 École Normale Supérieure ja päätti opintonsa siellä neljä vuotta myöhemmin.

Brillouin työskenteli apulaisena Collège de France'ssa kunnes vuonna 1881 hän pätevöityi fysiikan ja matematiikan tohtoriksi. Tämän jälkeen hän toimi fysiikan professorina Nancyssa, Dijonissa ja Toulousessa, kunnes vuonna 1888 hän palasi takaisin École Normale Supérieure'hun.

Lähteet
-------

1. ↑  Marcel Louis Brillouin


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Nina Ortlieb** (s. 2. huhtikuuta 1996) on itävaltalainen alppihiihtäjä ja syöksylaskun MM-mitalisti.

Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 Ortlieb saavutti syöksylaskussa hopeaa.

Ortlieb saavutti nuorten MM-kultaa suurpujottelussa Hafjellissä 2015 sekä supersuurpujottelussa Sotšissa 2016. Alppihiihdon maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran Altenmarkt-Zauchenseen superalppiyhdistetyssä tammikuussa 2014. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Sankt Moritzin supersuurpujottelussa maaliskuussa 2016 oltuaan 11:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan neljäs Lake Louisen syöksylaskussa joulukuussa 2019. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Crans-Montanan syöksylaskussa helmikuussa 2020. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti La Thulen supersuurpujottelussa karkauspäivänä 2020. Joulukuussa 2022 hän sijoittui Lake Louisen jälkimmäisessä syöksylaskussa toiseksi. Maaliskuussa 2023 hän voitti Kvitfjellin supersuurpujottelun.

Nina Ortliebin isä on syöksylaskun olympiavoittaja Patrick Ortlieb.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nina Ortlieb Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  Austrian skier Nina Ortlieb earns 1st World Cup victory in super-G  29.2.2020. CBC. Viitattu 19.4.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Nina Ortliebin kotisivut
**Imperatritsa Jekaterina Velikaja** (ven. Императрица Екатерина Великая) oli Imperatritsa Marija-luokan taistelulaiva. Alus otettiin 1915 palvelukseen Venäjän keisarikunnan laivaston Mustanmeren laivastossa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Imperatritsa Marija-luokka*
Alus tilattiin nimellä *Jekaterina II* Mustanmeren telakalta Nikolajevista (nyk. Mykolajiv), missä köli laskettiin 30. lokakuuta 1913. Alus laskettiin vesille 6. kesäkuuta 1914 ja nimettiin uudelleen 27. kesäkuuta 1915. Se valmistui 18. lokakuuta 1915.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessan *Imperatritsa Jekaterina Velikaja* sijoitettiin Mustanmeren laivastoon, jonka mukana se osallistui ensimmäisen maailmansodan taisteluihin Bulgariaa ja Osmanien valtakuntaa vastaan. Helmikuun vallankumouksen jälkeen alus nimettiin *Svobodnaja Rossijaksi* (ven. Свободная Россия, *Vapaa Venäjä*). Bolševikit valtasivat aluksen loppuvuodesta 1917. Brest-Litovskin rauhan jälkeen bolševikit välttivät aluksen luovuttamisen Saksan keisarikunnalle upottamalla sen Novorossijskin satamassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Погибли без боя. Катастрофы русских кораблей XVIII–XX вв. *Veche*.  2012.  (venäjäksi)
2. 1 2  Imperatritsa Ekaterina Velikaya (1915~1917) *wrecksite.eu List*. Viitattu 11.11.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Imperatritsa Jekaterina Velikaja (1914)** Wikimedia Commonsissa
Bloombergin toimisto New Yorkissa.
**Bloomberg L.P.** on yhdysvaltalainen mediayhtiö, jonka perusti Michael Bloomberg vuonna 1981. Yhtiö tarjoaa informaatiopalveluja sijoittajille, ja sillä on oma uutistoimisto (Bloomberg News), televisiokanava (Bloomberg Television) sekä verkkosivusto ja radiokanava. Vuonna 2009 Bloomberg osti talouslehti *Businessweekin*. Vuonna 2012 Bloomberg oli maailman kolmanneksi suurin mediayhtiö digitaalisella liiketoiminnalla mitattuna.

Bloombergin keskeinen tuote on luotettava ja nopea tieto sijoitusammattilaisille.
Sen ohjelmistoalusta on nimeltään *The Terminal*, joka antaa pääsyn reaaliaikaiseen finanssidataan, analyyseihin ja uutisiin. Käyttäjät voivat pyytää tarjouspyyntöjä ja lähettää määrämuotoisia pikaviestejä ja sähköposteja sopimuksista. Institutionaaliset sijoittajat tekevät yhtiön alustalla päivittäin miljardien arvosta kauppoja.

Kun yhtiö perustettiin vuonna 1981, sen ohjelmistot rakennettiin Perkin-Elmer-tietokoneille ja OS/32-käyttöjärjestelmällä. Koska tuolloin ei ollut valmiita tietokantajärjestelmiä, yhtiö kehitti Comdb-järjestelmän (Common Database). Vuonna 2004 aloitettiin uuden Comdb2-järjestelmän rakentaminen.
Comdb2 on rakennettu avoimen lähdekoodin järjestelmien kuten Berkeley DB, SQLite ja Lua päälle.

* Bloombergin Terminal-ohjelmisto Bloombergin Terminal-ohjelmisto
* ohjelmisto käyttää omaa näppäimistöään, jossa pikanäppäimet eri toiminnoille ohjelmisto käyttää omaa näppäimistöään, jossa pikanäppäimet eri toiminnoille

Lähteet
-------

1. ↑  Bloomberg osti BusinessWeekin alehintaan (Arkistoitu – Internet Archive) *Mediaviikko*. 14.10.2009.
2. ↑  Maailman suurin mediayhtiö digitaalisella liiketoiminnalla mitattuna on Google *Klaava*. 8.10.2012.
3. 1 2
4. ↑
*Tämä artikkeli käsittelee kylää Venäjällä. Korpilahdella sijaitsevasta samannimisestä saaresta ks. Vuohensalo (Korpilahti).*
**Vuohensalo** eli **Motornoje** (ven. Моторное) on kylä Norsjoen eli Larionovon maalaiskunnassa Käkisalmen piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Kylä sijaitsee Laatokan rannalla noin 11 kilometriä Käkisalmen kaupungista kaakkoon. Vuohensalo kuuluu Suomen Neuvostoliitolle luovuttamaan Karjalaan ja se oli Suomelle kuuluessaan osa Käkisalmen maalaiskuntaa. Nykyisen venäläisen nimensä paikkakunta sai 1948.

Vuohensalon kylä Suomessa
-------------------------

Vuohensalon naapurikyliä olivat Käkisalmen maalaiskunnan alueella Yläpuusti lännessä ja Pörtsykkä pohjoisessa. Idässä kylä rajoittui Laatokkaan ja etelässä naapurikyliä olivat Pyhäjärven kunnan puolella Pyhäkylä, Rantakylä ja Kuoppalammin valtionpuisto. Vuohensaloon kuului lisäksi kaksi pientä erillisaluetta lähempänä Käkisalmen kaupunkia. Toinen sijaitsi Laatokan rannalla Tenkalahden, Norsjoen ja Pörtsykän kylien välissä ja osittain tällä alueella sijaitsi Haminanniityn esikaupunkialue. Toinen erillisalue puolestaan sijaitsi Ostamojärven pohjoisrannalla Norsjoen ja Joensuun kylien välissä.

Vuonna 1920 Vuohensalossa oli 244 asukasta. Vuonna 1939 asukkaita oli puolestaan 277.

Ennen talvisotaa Vuohensalo oli pääasiassa maatalousvaltainen kylä. Myös kalastusta harjoitettiin. Vuohensalon kansakoulu aloitti toimintansa vuonna 1913.

Talvisodan alussa kylästä evakuoitiin alaikäiset lapset äiteineen. Muu väestö evakuoitiin keväällä 1940 rauhan tultua, kun selvisi että Käkisalmen maalaiskunta kuului luovutettaviin alueisiin. Jatkosodan aikana asukkaita palasi koteihinsa, mutta uusi evakuointi oli edessä vuonna 1944.

Lähteet
-------

* Kuujo, Erkki, Puramo, Eino & Sarkanen, J.: *Käkisalmen historia*. Lahti: Käki-säätiö, 1959.

### Viitteet

1. ↑  *Karjalan kannas, historia ja nykyaika, 1938–2001* 1:200 000. Pietari: ZAO Karta Ltd, 2001.
2. 1 2  Pekkanen, Risto, Martimo, Pentti & Tiittanen, Jyrki: *Kielletyt kartat 2, Luovutetun Karjalan kylät ja tilat*, s. 141. Helsinki: AtlasArt, 2007. ISBN 978-952-5671-03-2.
3. ↑  Kuujo 1959, s. 898.
4. 1 2 3  Kuujo 1959. s. 935–937.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vuohensalo** Wikimedia Commonsissa

Käkisalmen maalaiskunnan kylät
Alapuusti • Haminanniitty • Hirvisaari • Joensuu • Kapeasalmi • Marjalanniemi • Norsjoki • Näpinlahti • Ostamo • Porkanniemi • Pärnä • Pörtsykkä • Sakkali • Suotniemi • Tenkalahti • Vuohensalo • Yläpuusti
**Gentioux-Pigerolles** (oksitaaniksi: *Genciòus e Pijairòu*) on kunta keskisessä Ranskassa Creusen departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee noin 29 kilometriä Aubussonin kaupungista lounaaseen.

Kaatuneiden muistomerkki
Kylän keskustaan pystytettiin pormestarin johdolla vuonna 1920 ensimmäisessä maailmansodassa kaatuneiden muistomerkki. Muistomerkissä on 58 nuoren sodassa kuolleen miehen nimi. Poikkeavan muistomerkistä tekee pronssinen orpolapsi, jolla on lippalakki toisessa kädessä, ja nostaa nyrkkiään kirjoitusta kohti, jossa lukee "kirottu olkoon sota". Yleensä vastaavissa muistomerkeissä on kirjoitus "kuoli Ranskan puolesta". Muistomerkki oli siviili- ja sotilasviranomaisten boikotoima, eikä sitä vihitty koskaan käyttöön, eikä sitä saanut käyttää virallisissa seremonioissa. Vasta vuonna 1985 Creusen prefekti teki muistomerkille ensimmäisen virallisen vierailun. Vuoden 1990 alussa se rekisteröitiin muistopaikaksi. Pasifistit kokoontumaan joka vuosi 11. marraskuuta tämän muistomerkin ympärille vastustamaan sotia.

Romaaninen Saint-Martialin kirkko on rakennettu 1100-luvulla. Englantilaiset polttivat ja ryöstivät kirkon 1300-luvulla, mutta se rakennettiin uudelleen vuonna 1425.

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 9.9.2023. (ranskaksi)
2. ↑  Village of Gentioux-Pigerolles Creuse tourisme. Viitattu 9.9.2023. (englanniksi)
3. ↑  Eglise Saint-Martial Creuse tourisme. Viitattu 9.9.2023. (englanniksi)
4. ↑  Saint-Léonard-de-Noblat > Puy de Dôme Tour de France 2023. Viitattu 9.9.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gentioux-Pigerolles** Wikimedia Commonsissa
**Iljina Gora** (ven. Ильина Гора) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Demjanskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Demjanskin kaakkoispuolella 15 kilometrin päässä taajamasta. Kylässä on 174 ja kunnassa reilut 900 asukasta (vuonna 2011).

Iljina Goran kunnan pinta-ala on 350,23 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Demjanskin piirin Žirkovon, pohjoisessa Peskin ja idässä Polnovon kuntiin sekä etelässä Tverin alueeseen ja Novgorodin alueen Marjovon piiriin. Pinta-alasta 55,2 % on metsää ja 36,6 % maatalousmaata. Kunnan alueella sijaitsee osa Valdain kansallispuistosta. Tvjordovon kylän lähellä on luonnonmuistomerkiksi julistettu Johannes Kastajan lähde.

Kuntaan kuuluu 40 kylää: Andrehnovo, Fišovo, Hozjupino, Iljina Gora, Koževnikovo, Krutuša, Kuznetsovo, Laškovo, Ljahovitši, Markovo, Medjanki, Mihejevo, Mirohovo, Monakovo, Mošino, Mstiža, Nameštši, Ostrešno (Iljinogorskoje), Ostrešno (Votolinskoje), Pahomovštšina, Palagino, Pleštšejevo, Polzuny, Potsepovo, Pustoška, Rogovitši, Šiškovo, Skobovo, Sobolevo, Štšeglovo, Syropjatovo, Tšižovo, Tvjordovo, Usadba, Vasiljevštšina, Votolino, Vozduhi, Zaborovje, Zarutševje ja Zeljonaja. Suurimmat kylät ovat vajaan 300 asukkaan Šiškovo ja reilun kahdensadan Votolino. Neljässätoista kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta. Šiškovon ja Votolinon kunnat liitettiin Iljina Goraan vuonna 2010.

Työvoimasta 67 % työskentelee kunnan ulkopuolella. Paikallisista elinkeinoista tärkeimmät ovat maatalous ja julkiset palvelut. Kunnan alueella toimii kolme karjatilaa, kaksi sahalaitosta ja asfalttitehdas.

Votolinosta on linja-autoyhteys Demjanskiin. Palveluihin kuuluvat Votolinon lastentarha, peruskoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema ja posti, Šiškovon lastentarha, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema ja posti sekä Iljina Goran kulttuuritalo, kirjasto ja posti.

Seudulla on useita muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat vuonna 1691 rakennettu Iljina Goran kirkko porttirakennelmineen sekä 1800-luvun jälkipuoliskolta peräisin oleva Šiškovon kirkko.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Generalnyi plan: Iljinogorskoje selskoje poselenije, Demjanski munitsipalnyi raion, Novgorodskaja oblast. Tom 3: Materialy po obosnovaniju, prognoz razvitija territorii, predloženija po territorialnomu planirovaniju Novgorodgraždanprojekt. Viitattu 28.9.2012. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Iljina Goran kunnan sivusto (venäjäksi)
**Reitkallin seisake** (ruots.  *Bredskall hållplats*) oli rautatieliikennepaikka sittemmin puretulla Inkeroinen–Hamina-radalla silloisen Vehkalahden kunnan Reitkallin kylässä. Liikennepaikkana Reitkalli luokiteltiin laiturivaihteeksi.

Seisakkeen vaiheet
------------------

Seisake kuului tämän alkuaan yksityisradan alkuperäisiin liikennepaikkoihin ja avattiin rataosan käyttöönoton yhteydessä vuonna 1899. Seisake sijaitsi noin kilometrin päässä Summanjoen varrella sijaitsevasta Reitkallin kylästä sekä Reitkallin kartanosta, jossa myöhemmin toimi puutarhakoulu. Seisakkeen 70-vuotisen olemassaolon aikana lähistölle ilmaantui vain vähäistä asutusta, ja näin ollen seisake oli liikenteelliseltä merkittävyydeltään vähäpätöisin radan neljästä alkuperäisestä liikennepaikasta. Liikennepaikalla oli kuitenkin miehitys vuoteen 1956 asti.

Seisakkeen lähellä on sijainnut tiilitehdas, mutta seisakkeen ympäristöön ei syntynyt teollisuutta ja tavaraliikenteen muodostivat maatalouden kuljetukset, kuten maidon kuljetus Haminaan. Seisakkeella oli yksi tavaraliikennettä palvellut sivuraide. Henkilöliikenne käytti pääraidetta. Sivuraide purettiin liikennepaikan lakkautuksen jälkeen.

Haminan radan henkilöliikenteen muodostivat paikallisjunat, jotka pysähtyivät kaikilla liikennepaikoilla. Alun perin liikenne hoidettiin höyryveturin vetämillä junilla ja loppuvaiheessa liikennettä hoitivat Dm4- ja Dm7-sarjojen dieselmoottorivaunut. Seisakkeen henkilöliikenteen lakkautuspäivä oli samalla henkilöliikenteen lakkautuspäivä koko rataosalla.

Vuonna 1984 rautatie poistui kokonaan Reitkallin entisen seisakkeen luota, kun Inkeroinen–Salmenkylä-rataosa purettiin.

Liikennepaikkarakennukset
-------------------------

Seisakkeen alkuperäisistä rakennuksista ei ole tietoa, mutta lakkautukseen asti seisakkeella oli pieni, 1920- ja 1930-luvuilla käytettyjen tyyppipiirustusten mukainen asemarakennus. Asemarakennuksen pohjoispuolella oli varastorakennus. Seisakkeen yhteydessä sijaitsi myös vahtitupa. Kaikki rakennukset on purettu seisakkeen lakkautuksen jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑  Iltanen, Jussi: "22. Kotkan ja Haminan radat", *Radan varrella: Suomen rautatieliikennepaikat*, s. 277. Karttakeskus, 2009. ISBN 978-951-593-214-3.
2. ↑  Inkeroinen-Hamina ratapihat vuonna 1923 *vaunut.org*. Viitattu 25.3.2016.
3. 1 2  Karttaruutu 304202\_1968 Maanmittauslaitos. Viitattu 25.3.2016.
4. ↑  Viimeinen matkustajajuna Haminan radalla *vaunut.org*. Viitattu 25.3.2016.
5. ↑  Keränen, Tapio: "1969", *Rautatien arkea The Everyday Finnish Railway*, s. 81 kuva 69-23. Kustantaja Laaksonen, 2005. ISBN 951-96475-7-X.
**Siisna** (ven. Ши́жня, *Šižnja*) on kylä Karjalan tasavallan Belomorskin piirin Belomorskin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Uikujoen samannimisen haaran varrella viisi kilometriä Belomorskin keskustasta etelään. Kylässä on 83 asukasta (vuonna 2013).

Solovetskin luostarille kuulunut Siisnan pomorilaiskylä mainitaan ensimmäisen kerran 1500-luvulla. Sen asukkaat harjoittivat kalastusta, metsästystä ja laivanrakennusta. Luostarin rakennuttaman ensimmäisen kirkon tilalle pystettiin 1730-luvulla uusi Pyhän Nikolaoksen kirkko. Siisnan seurakuntaan kuului myös Uiunsaaren kylä. Hallinnollisesti siisnalaiset kuuluivat kyläkuntana Sorokan volostiin. Kylässä oli 1870-luvun alussa avattu koulu. Vuonna 1905 Siisnassa oli 137 taloa ja 740 asukasta.

Neuvostoaikana perustettiin Siisnan kyläneuvosto, johon kuului myös karjalaisten asuttama Salnavolokin eli Saliniemen kylä. Vuonna 1926 kyläneuvostossa oli lähes 1 000 asukasta, joista viidesosa oli karjalaisia. 1930-luvulla rakennettiin Siisnajoen uomaa pitkin kulkeva Vienanmeren–Itämeren kanava.

Lähteet
-------

1. ↑  *Venäjän federaation paikannimiä*, s. 234. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2006. ISBN 952-5446-18-2. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Tšislennost naselenija v razreze selskih naseljonnyh punktov po sostojaniju na 1 janvarja 2013 g. *Natsionalnaja biblioteka Respubliki Karelija*. Viitattu 5.6.2022.
3. 1 2  Koškina, S. V.: *Soroka–Belomorsk, 1919–1938: krajevedtšeskije zapiski, letopis*, s. 138–142. Petrozavodsk: Barbašina Je. A. 2013. ISBN 978-5-905699-08-5.
4. ↑  *Spisok naseljonnyh mest Arhangelskoi gubernii k 1905 godu*, s. 186–187. Arhangelsk: Arhangelski gubernski statistitšeski komitet, 1907.
5. ↑  *Karjalan ASNT:n asuttujen paikkojen luettelo (Vuoden 1926 väestönlaskun ainehiston mukaan)*, s. 27. Petroskoi: KASNT:n tilastohallinto, 1928.
**Zvjagino** (ven. Звягино) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Hvoinajan piirissä Venäjällä. Kunnan pinta-ala on 161 neliökilometriä. Asukkaita on 350 henkeä (vuonna 2010).

Zvjaginon kunta sijaitsee Valdain ylängön koillisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Vologdan alueeseen, idässä Novgorodin alueen Pestovon piiriin, etelässä Mošenskojen piiriin ja lännessä Hvoinajan piirin Kabožan kuntaan. Pinta-alasta suurin osa on metsää. Kunnan alueella sijaitsee Starskoje-järvi. Hyötykaivannaisia edustaa turve.

Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu Bugryn rautatieasema ja 12 kylää: Baslovo, Bugry, Iljino, Jakovlevo, Krasnaja Gorka, Nikitino, Novinka, Paltsevo, Prokšino, Staroje, Triznovo ja Tšudskoje.

Bugrysta on linja-autoyhteys Nikitinon kautta Hvoinajaan sekä päivittäiset paikallisjunayhteydet Hvoinajaan ja Pestovoon. Asemalla pysähtyy myös Pietarin ja Pestovon välinen kaukojuna.

Seudun pääelinkeino on maatalous, jota edustaa neljä karjanhoitoon keskittynyttä yksityistilaa sekä joukko henkilökohtaisia aputalouksia. Lisäksi on muutamia yksityisiä liikkeenharjoittajia. Nikitinossa on lastentarha ja kauppa, Zvjaginossa kulttuuritalo ja ensiapuasema, Bugryssa kerhotalo, ensiapuasema ja kauppa. Nähtävyyksiin kuuluu Starojen kylän hautakumpu.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Generalnyi plan Zvjaginskogo selskogo poselenija *khvoinaya.ru*. Viitattu 26.10.2011. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Zvjaginon kunnan sivusto (venäjäksi)
* Zvjaginon kunta Hvoinajan piirin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
**Parkinsonismilla** tarkoitetaan oireyhtymää, johon kuuluu muun muassa vapinaa, lihasjäykkyyttä ja liikkeiden hidastumista. Parkinsonismin yleisin syy on Parkinsonin tauti, jolloin puhutaan idiopaattisesta parkinsonismista. Parkinsonismin toiseksi yleisin syy on lääkkeiden sivuvaikutukset, jolloin puhutaan lääkeparkinsonismista.

Parkinsonismi-nimitystä käytetään usein, kun on havaittu Parkinsonin taudissa yleisesti esiintyviä niin sanottuja ekstrapyramidaalioireita haluamatta ottaa kantaa niiden syntytapaan. Koska käsitteen käyttö on häilyvää, on lukijan syytä tutustua Parkinsonin tautiin ja sitä läheisesti muistuttaviin sairauksiin, esimerkiksi multisysteemiatrofioihin, Huntingtonin tautiin, Lewyn kappale -syndroomaan (dementia), vaskulaariseen parkinsonismiin ja Alzheimerin tautiin.

Lääkeparkinsonismi
------------------

Noin seitsemän prosenttia parkinsonismitapauksista johtuu lääkkeiden sivuvaikutuksista. Parkinsonismia aiheuttavia lääkkeitä ovat esimerkiksi neuroleptit eli antipsykootit, eräät vanhan polven verenpainelääkkeet, eräät pahoinvoinnin tai huimauksen hoitoon tarkoitetut lääkkeet sekä eräät kalsiumkanavan salpaajat. Joissain tutkimuksissa on löytynyt myös yhteyttä SSRI-lääkkeiden ja parkinsonismin väliltä. Myös syövän ja kivun hoitoon käytetyt lääkkeet saattavat aiheuttaa parkinsonismia. 

Noin 60 prosenttia lääkeparkinsonismipotilaista paranee kahden kuukauden sisällä parkinsonismia aiheuttaneen lääkkeen lopettamisen jälkeen. Joskus parkinsonismin oireet poistuvat vasta kahden vuoden kuluttua ja 16 prosentilla oireet eivät poistu edes lääkityksen lopettamisen jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑  Nicole J. Brandt 2010: Detecting Drug-Induced Parkinsonism. Aging Well, Vol. 3 No. 3 P. 24.
2. 1 2  Drug-induced Parkinsonism. Information Sheet. Parkinson’s Disease Society  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Psyykenlääkkeet voivat aiheuttaa ongelmia ikäihmisille. Sic! Lääketietoa Fimeasta 2/2013.
 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Skylake** (m.kreik. Σκυλάκη, *Skylakē*; lat. *Scylace*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Myysiassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan lähelle nykyistä Bursan maakunnan Bayramdereä.

Skylake sijaitsi Propontiin eli nykyisen Marmaranmeren rannikolla itään Kyzikoksesta ja noin 12 kilometriä länteen Rhyndakos (nyk. Mustafakemalpaşa) -joen suusta. Kaupungin historiasta ei tiedetä juuri mitään. Se oli alkuperältään pelasgilainen kaupunki, ja Herodotos kertoo, että sen sekä läheisen Plakian pelasgit olivat säilyttäneet muinaisen kielensä hänen aikaansa saakka. Myöhemmin kaupunki vaikuttaa olleen Ateenan siirtokunta, ja sen väestö koostui osaksi kreikkalaisista ja osaksi pelasgisesta alkuperäisväestöstä. Kaupunki on luettu klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, mutta sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti.

Pseudo-Skylaks mainitsee vain Plakian, mutta Pomponius Mela ja Plinius vanhempi puhuvat sekä Skylakesta että Plakiasta kuin ne olisivat olleet edelleen olemassa. Näin ne olisivat säilyneet olemassa roomalaiselle kaudelle saakka. Kumpikin kaupunki vaikuttaa olleen suhteellisen vähämerkityksellinen ja taantuneen varhain. Kummatkin yhdistettiin mahdollisesti Kyzikokseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "761 Skylake", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2 3  Smith, William: "Scylace", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Skylake *Pleiades*. Viitattu 2.11.2020.
4. 1 2  Skylake (Mysia) 4 Yeni Köy? - Σκυλάκη *ToposText*. Viitattu 2.11.2020.
5. ↑  Herodotos: *Historiateos* 1.57.
6. ↑  Pseudo-Skylaks: *Periplus* s. 35; Pomponius Mela: *De situ orbis* 1.19; Plinius vanhempi: *Naturalis historia* 5.40.
**Pantánassan luostari** (kreik. Μονή Παντάνασσας, *Moní Pantánassas*) on bysanttilaisaikainen ortodoksinen luostari Mystraksessa Spártin kunnassa Kreikassa. Se on osa Mystraksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Luostarin pääkirkko sisältä.
Luostari on omistettu Neitsyt Marialle "Kaiken kuningattarelle". Sen rakennutti Johannes Frangopulos (Frangopoulos), joka oli Konstantinos XI Palaiologoksen *prostrator* (pääministeri). Luostarin pääkirkko eli katholikon vihittiin käyttöön vuonna 1428. Luostarirakennus sijaitsee Mystraksen linnavuoren itärinteessä.

Luostarin katholikon edustaa Mystraksen kirkoille tyypillistä sekatyyliä: se on alaosassaan nartheksilla varustettu basilika, ja yläosassaan viisikupolinen ristinmuotoinen kirkko. Kirkossa on myös suuri kellotorni. Ulkoasussa on goottilaista tyyliä, mikä kertoo länsivaikutteista. Kirkko on koristeltu seinämaalauksin vuonna 1430. Osia alkuperäisistä maalauksista on säilynyt muun muassa yläkerroksessa ja kirkon katossa. Vuodelta 1445 kirkossa on Manuel Laskaris Khatzikoksen hautajaiskuva. Alaosien seinämaalaukset ovat 1600- ja 1700-luvuilta.

Nykyisin luostari on nunnaluostari ja koko Mystraksen ainoa edelleen toiminnassa oleva luostari.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Παντάνασσα Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού.  Arkistoitu 29.10.2013. Viitattu 28.11.2016.
2. 1 2 3  Pantanassa, Mystras *Mesogeia.net*.  Arkistoitu 8.10.2014. Viitattu 28.11.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pantánassan luostari** Wikimedia Commonsissa
Pyhän Mikaelin luterilainen kirkko Pietarissa.
**Pyhän Mikaelin luterilainen kirkko** (ven. Лютера́нская це́рковь свято́го Михаи́ла, *Ljuteranskaja tserkov svjatogo Mihaila*) on vuosina 1874–1876 rakennettu kirkkorakennus Pietarin Vasilinsaarella. Uusgoottilaisen kirkon on suunnitellut insinööri Karl von Bulmering. Vuonna 1886 uusitun julkisivun suunnittelija on Rudolf Berngard.

Pyhän Mikaelin kirkko kuului Vasilinsaaren kadettikoulun yhteyteen 1700-luvun alussa syntyneelle saksalaiselle luterilaiselle seurakunnalle. Vuodesta 1929 sitä käytti venäläinen luterilainen seurakunta. Kirkko suljettiin vuonna 1935, minkä jälkeen rakennus kuului urheiluvälinetehtaalle. 1990-luvulla Pyhän Mikaelin kirkko luovutettiin Inkerin kirkkoon kuuluvalle venäjänkieliselle seurakunnalle, joka on restauroinut rakennuksen.

Kirkon osoite on Sredni prospekt Vasiljevskogo ostrova 18. Lähin metroasema on Vasileostrovskaja.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pyhän Mikaelin luterilainen kirkko**.
* Pyhän Mikaelin luterilainen kirkko Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)
* Pyhän Mikaelin seurakunnan sivusto (venäjäksi)
**Maja Keuc** (s. 16. tammikuuta 1992 Maribor) on slovenialainen laulaja. Hän nousi julkisuuteen *Slovenija ima talent* -kykyjenetsintäkilpailusta, jossa sijoittui vuonna 2010 toiseksi.

Keuc on julkaissut kaksi studioalbumia.

Eurovision laulukilpailu 2011
-----------------------------

Keuc edusti Sloveniaa vuoden 2011 Eurovision laulukilpailussa kappaleellaan *"No One"*. Hän selvisi semifinaalista loppukilpailuun, jossa sijoittui lopulta 13. sijalle, 96 pisteellä.

### Studioalbumit

* *Indigo* (2011)
* *Fairytales* (2016)

Lähteet
-------

1. ↑  Maja Keuc eurovision.tv. Viitattu 4.7.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Korea

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Lupasalmi** (myös *Lubasalmi*; ven. Лубосалма, *Lubosalma*) on entinen kylä Karjalan tasavallan Mujejärven piirin Lentieran kunnassa. Se sijaitsi Lupajärven (ven. *Lubojarvi*) pohjoispäädyssä olevan salmen rannalla 50 kilometriä Lentierasta linnuntietä kaakkoon.

Sellin pogostaan kuulunut Vonkerin volosti Lupasalmessa mainitaan vuoden 1597 verokirjassa. Tuolloin siellä oli 27 taloa. Vuonna 1707 Lupasalmen kylässä oli 13 taloa, joista kahdeksan oli autiona. 1900-luvun alussa Lupasalmi kuului Porajärven volostin Klyyssinvaaran kyläkuntaan. Vuonna 1905 kylässä oli 21 taloa, 115 asukasta ja koulu.

1920-luvulla perustettiin Petrovskin piiriin kuulunut Lupasalmen kyläneuvosto, johon kuuluivat myös Puzamalahden (ven. *Puzamaguba*), Puzanvaaran (*Puzamovaara*), Saaren (*Ostrov*), Soimivaaran (*Soimigora*) ja Suoverkan (*Šaverki*) kylät. Vuonna 1933 kyläneuvostossa oli 587 asukasta, joista 572 oli karjalaisia, 8 venäläisiä ja 7 suomalaisia. Lupasalmen kyläneuvosto liitettiin vuonna 1958 Suojärven piirin Klyyssinvaaran kyläneuvostoon.

Nykyään Lupasalmessa ei ole rakennuksia. Lähistöllä entisen Saaren kylän paikalla sijaitsee kalastus- ja metsästysmaja Karelskaja zaimka.

Lähteet
-------

1. ↑  EKI kohanimeandmebaasi *eki.ee*. Viitattu 2.6.2015.
2. ↑  Tšernjakova, Irina: *Karelija na perelome epoh: otšerki sotsialnoi i agrarnoi istorii XVII veka*, s. 266. Petrozavodsk: Izdatelstvo Petrozavodskogo gosudarstvennogo universiteta, 1998. ISBN 5-230-09044-8.
3. ↑  *Spisok naseljonnyh mest Olonetskoi gubernii po svedenijam za 1905 god*, s. 278–279. Petrozavodsk: Olonetski gubernski statistitšeski komitet, 1907.
4. ↑  *Karjalan Autonominen Sosialistinen Neuvosto-Tasavalta: Asuttujen paikkojen luettelo (Vuoden 1933 väestönlaskun ainehiston mukaan)*, s. 30. Petroskoi: KASNT:n KTLH, Sojusorgutshet, 1935.
5. ↑  Izmenenija administrativno-territorialnogo ustroistva KASSR v 1958–1959 godah *resources.krc.karelia.ru*. Viitattu 2.6.2015. (venäjäksi)
6. ↑  Karelskaja zaimka *luboyarvi.ucoz.ru*. Viitattu 2.6.2015. (venäjäksi)