recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Erkenntnis** voi viitata kahteen saksalaiseen filosofiseen tiedejulkaisuun. Alkuperäinen *Erkenntnis* oli Wienin piiriin läheisesti liittynyt julkaisu, joka ilmestyi vuosina 1930–1940. Uusi analyyttiseen filosofiaan keskittynyt *Erkenntnis* on ilmestynyt vuodesta 1975.

Vanha *Erkenntnis*
------------------

Alkuperäinen *Erkenntnis* syntyi vuonna 1930, kun Hans Reichenbach ja Rudolf Carnap perustivat sen *Annalen der Philosophie* -julkaisun pohjalle. Sen taustalla olivat berliiniläinen Gesellschaft für Empirische Philosophie, jonka keskeisiä hahmoja olivat Reichenbach, Walter Dubislav ja Kurt Grelling, ja wieniläinen Verein Ernst Mach, joka liittyi Wienin piiriin.

*Erkenntnisissä* käsiteltiin ennen kaikkea tietoteoriaa, logiikan filosofiaa, matematiikkaa ja empiirisiä tieteitä fysikalismin ja tieteiden ykseyden hengessä. Artikkelit hyödynsivät usein uutta symbolista logiikkaa, jonka merkitys filosofialle oli keskeisessä osassa mm. ensimmäisessä numerossa julkaistussa Carnapin artikkelissa *Die Alte und die Neue Logik*.

*Erkenntnis* koki lopun kansallissosialismin nousun ja toisen maailmansodan syttymisen seurauksena. Sen taustajoukko hajaantui eri maihin, ja osa, kuten Grelling, surmattiin. Seitsemännen vuosikerran numerosta 2 lähtien julkaisua julkaisi van Stockum Hollannissa. Vuodesta 1939 julkaisua toimittivat Carnap, Otto Neurath ja Charles W. Morris. Viimeinen numero oli kahdeksannen vuosikerran numero 1, joka julkaistiin 1. kesäkuuta 1939.

Uusi *Erkenntnis*
-----------------

Uusi vuodesta 1975 ilmestynyt *Erkenntnis* (*Erkenntnis* – an International Journal of Analytic Philosophy) pyrki herättämään alkuperäisen julkaisun uudelleen henkiin samalla, kun analyyttisen filosofian suosio kasvoi. Julkaisun perustivat Wilhelm K. Essler, Carl G. Hempel ja Wolfgang Stegmüller.

Ensimmäisessä numerossa julkaistiin Heinrich Gomperzin artikkeli, joka oli jäänyt julkaisematta vanhassa *Erkenntnisissä* sen lopettamisen vuoksi. Julkaisussa ilmestyy nykyisin enimmäkseen englanninkielisiä artikkeleita, mutta joukossa on myös joitakin saksankielisiä artikkeleita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hempel, Carl G.: The Old and New 'Erkenntnis'.  *Erkenntnis*, 1975, nro 9, s. 1-4. Dordrecht-Holland:  D.Reidel Publishing Company. Artikkelin verkkoversio.
2. ↑  Zeitschrift Erkenntnis *uni-regensburg.de*.  Arkistoitu 3.1.2011. Viitattu 8. lokakuuta 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Zeitschrift Erkenntnis (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Heksakloorisyklopentadieeni** (C5Cl6) on dieeni ja syklopentadieenin kloorattu johdannainen. Yhdistettä käytetään palonestoaineiden ja hyönteismyrkkyjen valmistamiseen.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa heksakloorisyklopentadieeni on keltaista tai vihertävää pistävänhajuista nestettä. Yhdiste liukenee veteen vain hieman. Syklopentadieenin tavoin heksakloorisyklopentadieeni reagoi helposti dieeninä Diels–Alder-reaktioissa.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Heksakloorisyklopentadieeniä valmistetaan klooraamalla syklopentadieeniä kolmivaiheisella prosessilla. Ensimmäisessä vaiheessa syklopentadieeni kloorataan tetrakloorisyklopentadieeniksi noin 50 °C:n lämpötilassa. Tämä yhdiste reagoi kloorin kanssa fosforipentakloridin tai arseenitrioksidin katalysoimana 175–250 °C:n lämpötilassa oktakloorisyklopentaaniksi. Oktakloorisyklopentaanista saadaan heksakloorisyklopentadieeniä dehydrokloorauksella.

Heksakloorisyklopentadieeniä käytetään erityisesti kloorattujen hyönteismyrkkyjen kuten aldriinin, dieldriinin, heptakloorin, klordaanin ja klordekonin valmistamiseen. Monet näistä ovat nykyään kiellettyjä, minkä vuoksi heksakloorisyklopentadieenin käyttö on vähentynyt. Yhdistettä käytetään myös polymeerien palonestoaineiden kuten bis(heksakloorisyklopentadieno)syklo-oktaanin, klorendiinihapon ja klorendiinianhydridin valmistamiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Hexachlorocyclopentadiene – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 23.2.2015.
2. 1 2 3 4 5  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 74. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. ↑  Heksakloorisyklopentadieenin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 23.2.2015
4. 1 2 3  T. T. Peter Cheung: *Cyclopentadiene and Dicyclopentadiene, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2001. Viitattu 23.2.2015
5. 1 2 3  Dieter Hönicke, Ringo Födisch, Peter Claus & Michael Olson: *Cyclopentadiene and Cyclopentene, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 23.2.2015
6. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 491. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 23.2.2015). (englanniksi)
7. ↑  Arthur G. Mack: *Flame Retardants, Halogenated, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2004. Viitattu 23.2.2015
**Sada Abe** (jap. 阿部定, 28. toukokuuta 1905 – vuoden 1971 jälkeen) oli japanilainen prostitoitu geisha. Sada Abe murhasi toukokuussa 1936 rakastajansa Kichizō Ishidan hypoksifilialla. Murhan jälkeen Sada Abe oli leikannut Ishidan siittimen ja kivekset irti, ja piiloittanut ne kimonoonsa. Sada Abe tuomittiin lopulta vankilaan, josta hänet vapautettiin viiden vuoden vankeustuomion jälkeen.

Sada Abe syntyi 28. toukokuuta 1905 Tokiossa Chiyodan Kandassa. Abe aloitti prostitoituna työskentelyn Osakan Tobitan alueella, mutta sai pian huonon maineen. Hän varasti asiakkailta rahaa ja yritti poistua alueelta useita kertoja, siinä kuitenkin onnistumatta. Abe vaihtoi ammatteja usein, mutta palasi lopulta aina prostitoiduksi. Kichizō Ishidaan hän tutustui ravintolassa Tokiossa. Murhan jälkeen hän toimi kirjailijana. Murhasta on tehty elokuvia ja kirjoja, tunnetuin niistä on elokuva *Aistien valtakunta* (1976).

Murha
-----

Noin kello 2.00 18. toukokuuta 1936, kun Ishida nukkui, Abe kuristi hänet kuoliaaksi. Abe kommentoi myöhemmin poliiseille tunteneensa olonsa rauhalliseksi murhan jälkeen. Muutaman tunnin kuluttua Abe leikkasi keittiöveitsellä Ishidan kivekset ja siittimen ja kätki ne sanomalehtiin. Abe piti niitä hallussaan kolme päivää, eli pidätykseen saakka.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat

 |

 |
**Iris Candelaria** (s. 1995) on suomalais-espanjalainen oopperalaulaja, joka on äänialaltaan sopraano. Hänen äitinsä on suomalainen ja isänsä espanjalainen.

Candelaria valmistui laulumusiikin kandidaatiksi Taideyliopiston Sibelius-Akatemiasta vuonna 2019 ja musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemian oopperakoulutuksesta vuonna 2022. Hänen opettajansa Sibelius-Akatemiassa oli Annika Ollinkari-Fagerholm. Lisäksi hän sai opetusta Irina Gavrilovicilta ja osallistui Dale Fundlingin sekä Soile Isokosken mestarikursseille. Candelaria voitti Timo Mustakallio -laulukilpailun vuonna 2019 ja sai Havets röst -kilpailussa yleisön palkinnon vuonna 2021. Lappeenrannan valtakunnallisissa laulukilpailuissa Candelaria voitti Iida Antolan kanssa jaetun ensimmäisen palkinnon sekä yleisön palkinnon vuonna 2023.

Candelaria teki Savonlinnan oopperajuhlilla debyyttinsä Ylipapittaren roolissa Giuseppe Verdin oopperassa *Aida*. Hänet valittiin kaudelle 2023–2024 Suomen Kansallisoopperaan nuorten laulajien ohjelmassa. Kansallisoopperassa hän esiintyi ensimmäisen kerran Yön kuningattaren roolissa Wolfgang Amadeus Mozartin *Taikahuilussa*. Candelaria esiintyi vuonna 2020 Helsingin juhlaviikoilla pianisti Matleena Nymanin kanssa. Hän on myös vieraillut Urkuyö ja aaria -tapahtumassa sekä Sinfonia Lahden solistina. Hän kuuluu Kulttuurikomppania Eloaan ja on usein esiintynyt sen kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Iris Candelaria Suomen kansallisooppera ja -baletti, viitattu 7.4.2024
2. 1 2 3 4 5  Minusta Iris Candelaria, viitattu 7.4.2024
3. ↑  Anne Puumala, Tässä on klassisen musiikin kirkkain nuori tähti – Uskomaton onnenpotku osui kohdalle ja nyt Iris Candelaria, 28, elää todeksi suurta unelmaansa Ilkka-Pohjalainen 24.1.2024, viitattu 7.4.2024
4. ↑  Iris Candelaria Mirjam Helin -laulukilpailu, viitattu 7.4.2024
5. ↑  Samuli Tiikkaja, Lappeenrannan laulukilpailussa voiton veivät Iida Antola ja Iris Candelaria, miesten sarjassa ei valittu voittajaa Helsingin Sanomat 6.1.2023, viitattu 7.4.2024
*Tämä artikkeli käsittelee kainuulaista kylää. Kosteikosta kertoo artikkeli Hete.*
**Rimpi** eli **Rimminkylä** on muutamien talojen asutus Kuhmossa Änättijärven itärannalla ja Rimminvaaran laella. Siitä on matkaa valtakunnanrajalle linnuntietä Kiimavaaran kautta vain pari kilometriä ja maanteitse Vartiuksen raja-asemalle noin viisi kilometriä. Käytännössä Rimpi kuuluu Vartiuksen kylään, mutta sillä on erityismerkitys: Se on Suomussalmeen kuuluvien Hietajärven ja Kuivajärven lisäksi ainoa varsinainen Vienan runokylä Suomen puolella. Rimmin asukkaat ovat olleet perinteisesti karjalaisia ortodokseja. Rakennuksetkin ovat olleet vienalaistyylisiä. Niistä on jäljellä Yrjö Blomstedtin ja Victor Sucksdorffin tallentamat pohjapiirrokset vuodelta 1894. Taidemaalarit Akseli Gallén-Kallela ja Louis Sparre ovat käyneet 1800-luvulla Rimmissä maalaamassa maisemia. Rimmin kylä liittyy siis karelianismin syntyyn. Rimpi on ollut portti Vienaan Kuhmon kautta Vienaan matkaaville runonkerääjille ja kareliaaneille. Rimmin kävijöihin kuuluu muun muassa Samuli Paulaharju, joka otti silloin klassiseksi kohonneen kuvan Uljaskasta.

Rimmiläisten elinkeinoja oli luontaisten elinkeinojen kuten kalastuksen, metsästyksen ja viljelyn ohella lisäksi tervanpoltto, metsätyöt ja pontikankeitto.

Historia
--------

Rimmin talot tuhottiin talvisodassa.

Professori Pertti Virtaranta on tutkinut Rimmin asukkaiden sukutaustoja tarkastikin. Rimmin asukkaista on haastateltu Uljaska Ahtosta, joka kertoo olleensa mallina Gallén-Kallelan tauluissa Väinämöistä esittävänä hahmona. Uljaskan lapset Iivana ja Huotari ovat kertoneet tutkijalle Rimmin elämästä, muun muassa Uljaskan taikakeinoista kuten kyvystä verenseisauttamiseen. Rimmiläisen Ontrei Huovisen emäntä Omelie Huovinen on osannut runonlaulantaa, jota on tallennettu. Sappovaarasta kotoisin ollut tunnettu runonlaulaja Rokka-Hilippä on myös laulanut Rimmissä.

Kylän elämä sammui 1980-luvulla, mutta sinne muutti uusia asukkaita jälleen 1990-luvun aikana. Nykyaikana Rimmin perinteitä vaalii etenkin sukuun kuuluva Markku Nieminen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pertti Virtaranta: *Polku sammui*, s. 115–178. Helsinki: Kirjayhtymä, 1972. ISBN 951-26-0179-6.
2. 1 2 3 4  Rimpi *www.juminkeko.fi*. Viitattu 11.7.2020.
3. ↑  Markku Nieminen: Vienan Runokylät Juminkeko-säätiö. Viitattu 3.3.2019.
**Myllykolu** on Nobel-kirjailija Frans Emil Sillanpään (s. 26.9.1888) syntymä- ja lapsuudenkoti, joka sijaitsee Kierikkalan kylässä Hämeenkyrössä ja toimii nykyään museona. Museo avattiin yleisölle vuonna 1962, ja sitä ylläpitää nykyään Hämeenkyrön kunnan kulttuuripalvelut.

F. E. Sillanpään isä hankki perheelleen mäkitupalaistontin Myllyojan töyräältä ja sinne rakennettiin perinteinen asunto, johon kuuluu pirtti, pakari ja niiden väliin porstua ja porstuan peräkamari. Pieni mäkitupa ja aitta ovat Myllyojaan viettävän mäen laella, ojan varressa on lisäksi mäkitupaan kuuluva sauna. Asuinrakennus sijaitsi Myllyojan yli kulkevan sillan päässä, ja taloa alettiinkin kutsua Sillanpääksi, josta tuli myöhemmin perheen virallinen sukunimi, Koskisen sijaan. Museo esittelee mäkitupalaisperheen elinoloja 1800-luvun loppupuolella, ja siellä kävijä pääsee tutustumaan Sillanpään lapsuudenaikaiseen käsityötaitoon, käsityöperinteeseen, maalaiselämään ja entisajan perinnerakentamiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Kulttuuripalvelut: Museot, Myllykolu Hämeenkyrön kunta. Viitattu 7.10.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Myllykolu, F. E. Sillanpään syntymäkotimuseo (Q115730036)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | kotimuseo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä | Hämeenkyrö |
|  |
| sijainti | Kierikkala |
|  |
| katuosoite | Nobeltie 80, 39100 Hämeenkyrö |
|  |
| koordinaatit | 61°34′57″N 23°12′44″E﻿ / ﻿61.58257°N 23.21228°E﻿ / 61.58257; 23.21228 |
|  |
|  |

 |
Punisher\_20cm, oikealta nimeltään Antti palopaska (syntynyt 11.8.2006) on Rocket League historian suurin pummi. Punisher\_20cm on pelätyn YT\_Niilukin ja legendaarisen TimoTumputtajan varakäyttäjä. Hänet tunnetaan siitä, että hän farmasi pisteitä Gold-ränkissä pelaavia aloittelijoita vastaan. Vaikka punisher\_20cm on todellisuudessa pelannut useita vuosia, on hänellä silti vaikeuksia osua palloon, mikäli se on yli 2 senttiä ilmassa. Pelitavaltaan hän on itsekäs muita ajattelematon "Ballhog", joka pyrkii usein yksin voittamaan pelejä huonosta taidostaan huolimatta. Hän usein myös syyttää tiimiläisiään omista epäonnistumisistaan.

Kaudella 23/24 Punisher\_20cm keskivertopisteet ovat 3,4ppg. Hän tekee harvoin maaleja ja usein hänen maalit ovatkin usein puhdasta tuuria. Punisher\_20cm tunnetaan siitä että hän rupee raivoamaan ja siirtyy pelaamaan vastustajien puolelle. Hänen tunnetut tiimikaverinsa Ruuvilokki ja Mr\_Mertsi15 joutuvat usein auttamaan avutonta punisher\_20cm:ää.

  

Punisher\_20cm.ää pidetään myös kulttimaisesti filosofina, jonka lausahdukset ovat jääneet historiankirjoihin.
Esimerkiksi "Mitä mun tiimiläiset mahtaa tehdä", "Mun tiimiläiset unelmoi", "K\*\*L Y\*\*\*\*\*\*F N\*\*\*\*R", "Mun tiimiläiset on niin pummeja", "Toi ei sit oo klippi" ovat kaikki Punisher\_20cm:n lausahduksia.
**Pereskioideae** on kaktuskasvien (Cactaceae) heimon alaheimo.

Tuntomerkit
-----------

Alaheimon kasvit ovat puumaisia, pensasmaisia tai kiipeileviä köynnöksiä, joiden varsissa esiintyy CAM-aineenvaihduntaa, jossa hiilidioksidi sidotaan yöllä orgaanisiksi hapoiksi ja käytetään päivällä yhteyttämiseen. Poikkileikkaukseltaan varret ovat pyöreitä eikä niissä ole uurteita eikä kyhmyjä. Verso on lehdellinen ja piikkinen. Kukat sijaitsevat yksittäin tai kukinnoissa ja ovat avoinna päivällä. Kukkapohjuksessa on suomuja tai lehtiä, jotka toisinaan ovat karisemattomia. Kukan areolit ovat vain harvoin piikkisiä. Kukkapohjus ei ole maljamainen. Hedelmät ovat avautumattomia ja marjamaisia, ja niiden seinämä on usein mehukas. Siemenet ovat enemmän tai vähemmän pyöreitä, enintään 7,5 mm:n läpimittaisia, ruskeanmustia, kiiltäviä, sileitä. Niissä ei ole laajaa kannattimen arven aluetta.

Alaheimo edustaa kaktuskasvien heimossa ryhmää, jolla on alkukantaisimmat ja eniten kantamuodolta perittyjä ominaisuuksia. Useat ominaisuudet ilmentävät kaktuskasvien sukulaisuutta muihin Caryophyllales-lahkon heimoihin.

Levinneisyys
------------

Alaheimo on levinnyt Etelä-Meksikosta kaikkialle Karibialle ja Keski-Amerikkaan ja suureen osaan Etelä-Amerikkaa Andien itäpuolelle.

Suvut
-----

Alaheimossa on vain yksi suku: puukaktukset (*Pereskia*). Suku on tosin uusimmassa tutkimuksessa jaettu kahtia niin, että pohjoisimmat lajit muodostavat suvun *Rhodocactus*, joka on lähinnä kaktusten yhteistä kantamuotoa. Näin ollen suku *Pereskia* laajemmassa mielessä on parafyleettinen.

Lähteet
-------

* Anderson, E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9.
* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since].. (englanniksi) Viitattu 31.10.2014.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Anderson 2001: 100.
2. ↑  Stevens 2001–


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q3899782
* Wikispecies: Pereskioideae
* CoL: K4D
* GRIN: 1912
* NCBI: 186268
* Open Tree of Life: 227060
* Tropicos: 50149553

 |

 |
**Matias Wilhelm Wikström** (1804–1835) oli suomalainen pappi ja suomen kielen kieliopin laatija. Hän oli Mustasaaren ja Vaasan kaupungin kirkkoherran apulainen 1826–1831, Vaasan lääninvankilan ja -sairaalan saarnaaja 1831–1834, venäjän kielen sijaisopettaja Vaasan triviaalikoulussa 1829–1834 ja Porin triviaalikoulussa 1834–1835.

Kun suomen kieli tuli Vaasan yksityisessä oppikoulussa oppiaineeksi, Wikström laati suomen kieliopin *Försök till en Finsk Grammatika, framställande en enda Declination och en enda Conjugation* (C. A. Londicer, 1832), jossa sivun laajuista "kirjainoppia" seuraa "sanaoppi" (= taivutusoppi) ja suhteellisen laaja "sanainkäyttöoppi" eli syntaksi sekä liitteinä johto-oppi ja kielennäytteitä käännöksineen ja kieliopillisine selityksineen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Otavan Iso tietosanakirja, osa 9, palsta 1514
2. 1 2  Wikström, Matias Wilhelm, Tietosanakirja. Osa 10, palsta 1247. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1919

Aiheesta muualla
----------------

* *Försök till en Finsk Grammatika* verkossa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Harakkalan työväentalo** on Ruoveden kirkonkylän eteläosassa Harakkalan kylässä sijaitseva työväentalo. Työväentalo on osa maakunnallisesti arvokasta rakennettua kulttuuriympäristöä. Alue liittyy kiinteästi Ruoveden kirkonkylän valtakunnallisesti merkittävään rakennettuun kulttuuriympäristöön. Työväentalolla on erityistä sosiaalihistoriallista arvoa.

Rakennus
--------

Ruoveden kirkonkylän Sosialidemokraattinen Työväenyhdistys perustettiin 6. helmikuuta 1925. Yhdistys osti samana vuonna pienen torpan toimipaikakseen. Taloa laajennettiin vuonna 1929, jolloin rakennettiin juhlasali ja vuonna 1935 rakennettiin ravintolasiipi. Rakennusmestari A. G. Aimo suunnitteli ensimmäisen laajennuksen. Myöhemmin taloon rakennettiin vielä vahtimestarin asunto. Talon vanhin osa on hirrestä, laajennukset on tehty rankorakenteisena. Lämmitysjärjestelmänä on puulämmitys (pönttöuuni ja kaksi kaminaa) ja lisänä sähkö. Talon sisäpintoja kunnostettiin 2010-luvun lopulla Suomen Työväenliiton myöntämän avustuksen turvin.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Myöhemmän naisjaoston alkuna toiminut ompelu- ja puheseura perustettiin vuonna 1927. Se toimi myös luku- eli opintokerhona. Voimistelu- ja urheiluseura Ruoveden Ryhti perustettiin vuonna 1929 ja se toimi talossa vuoteen 1948 asti. Ruoveden Työväen Näyttämö toimi työväenyhdistyksen alaosastona vuosina 1932-1941.

Talon omistaa Ruoveden Sosialidemokraatit ry. Oman käytön lisäksi talossa kokoontuvat kunnallisjärjestö ja eläkkeensaajat. Tiloja vuokrataan myös ulkopuolisille erilaisiin tilaisuuksiin. Talon toisessa kerroksessa on asunto, jota yhdistys vuokraa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
2. ↑  Ruovesi 21.7.2019 *ruovesi-lehti.fi*. Viitattu 26.4.2022.
3. ↑  Leskelä, Anssi: *SDP:n työväentalot*. Työväen Sivistysliitto, 2018.
**Guelman maakunta** (arab. ولاية قالمة‎) eli wilaya on hallintoalue Algerian koillisosassa. Sen keskus on Guelman kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 3 686,84 neliökilometriä. Asukkaita on 543 600 henkeä (vuonna 2018, arvio).

Guelman maakunta rajoittuu pohjoisessa Annaban, koillisessa El Tarfin, idässä Souk Ahrasin, etelässä Oum El Bouaghin, lännessä Constantinen ja luoteessa Skikdan maakuntiin. Maisemaa leimaavat vuoret, tasangot ja ylängöt. Pohjoisessa ja idässä on metsiä. Ilmasto on pohjoisessa subhumidi ja etelässä semiaridi. Vuotuinen sademäärä on 400–1 000 millimetriä. Tärkein vesistö on Seybouse.

Maakunta jakautuu hallinnollisesti 10 piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 34 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Aïn Hessainia, Aïn Makhlouf, Bouchegouf, Guelâat Bou Sbaâ, Guelma, Hammam Debagh, Hammam N’Bails, Héliopolis, Khezaras ja Oued Zenati.

Guelmasta on maantieyhteydet Constantineen ja tärkeimpiin satamiin Annabaan ja Skikdaan. Guelmaan johtava rautatie ei ole käytössä. Lähimmät lentoasemat ovat Constantinessa ja Annabassa.

Maakunnan pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimät viljelykasvit ovat vehnä, peruna ja tomaatti. Seudulla on elintarvike-, rakennustarvike- ja kaivosteollisuutta. Guelmassa toimii yliopisto.

Seudun luontokohteita ovat Bouarbidin ja Maounan metsäalueet, Ghar Djemaan tippukiviluola, Bir Ben Osmanin maanalainen järvi, Bouhamdanen tekojärvi ja Hdjar Echouafin näköalapaikka Bouarbidin vuorella. Guelmassa ja Thibiliksessä on roomalaisajan raunioita. Uskonnollisia kohteita ovat vuosina 1824–1852 rakennettu El Atikin moskeija Guelmassa ja rahmaniyya-veljeskunnan zawiya Beni Mezlinen kunnan Nadorin kylässä. Hammam Ouled Alissa ja Hammam Debaghissa toimivat kuumiin lähteisiin perustuvat kylpylät. Jälkimmäisen erikoisuus on kahdeksan metriä korkea vesiputous. Maakunnassa on myös paljon Algerian itsenäisyystaistelun muistomerkkejä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Monographie Wilaya de Guelma *Aniref*. Viitattu 2.3.2024.
2. ↑  Nos sites touristiques *Direction du Tourisme et de l’Artisanat Guelma*. Viitattu 16.4.2024.

AlgeriaAlgerian maakunnat

* Adrar
* Aïn Defla
* Aïn Témouchent
* Alger
* Annaba
* Batna
* Béchar
* Béjaïa
* Béni Abbès
* Biskra
* Blida
* Bordj Badji Mokhtar
* Bordj Bou Arreridj
* Bouira
* Boumerdès
* Chlef
* Constantine
* Djanet
* Djelfa
* El Bayadh
* El Meghaïer
* El Meniaa
* El Oued
* El Tarf
* Ghardaïa
* Guelma
* Illizi
* In Guezzam
* In Salah
* Jijel
* Khenchela
* Laghouat
* Mascara
* Médéa
* Mila
* Mostaganem
* M’Sila
* Naâma
* Oran
* Ouargla
* Ouled Djellal
* Oum El Bouaghi
* Relizane
* Saïda
* Sétif
* Sidi Bel Abbès
* Skikda
* Souk Ahras
* Tamanrasset
* Tébessa
* Tiaret
* Timimoun
* Tindouf
* Tipaza
* Tissemsilt
* Tizi Ouzou
* Tlemcen
* Touggourt
Station F
HEC Paris Startup Launchpad Demo Day 2024
**Station F** on startup-yritysten keskittymä, joka sijaitsee Pariisissa 13. kaupunginosassa. Se tunnetaan maailman suurimpana startup-keskittymänä.

Station F sijaitsee entisessä rautateiden tavaravarastossa, joka tunnettiin aiemmin nimellä Halle Freyssinet. Presidentti Emmanuel Macron avasi 34 000 neliömetrin kokoisen tilan virallisesti kesäkuussa 2017, ja se tarjoaa toimistotilaa jopa tuhannelle aloittavalle ja alkuvaiheessa olevalle yritykselle sekä yrityskumppaneille, kuten Facebookille ja Microsoftille.

Station F tekee yhteistyötä useiden oppilaitosten, kuten kauppakorkeakoulu HEC Parisin, kanssa..

Lähteet
-------

1. ↑  Station F, the world's largest startup campus opens in Paris *Wired UK*.  (englanniksi)
2. ↑  Harriet Agnew: Emmanuel Macron thinks big in vision for French tech unicorns *Financial Times*.  20.8.2017.  (englanniksi)
3. ↑  Incubateur HEC Paris *HEC Paris*.  24.1.2023.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Station F**.
* Station F:n kotisivut
**Helvetinkolun työväentalo** on Ruoveden kunnan Mustajärven kylässä sijaitseva työväentalo.

Historiaa
---------

Helvetinkolun työväenyhdistys rakensi talon vuonna 1913. Se rakennettiin osin talkoilla ja osin töistä maksettiin neljän markan päiväpalkkaa. Rahoitus saatiin keräyksillä, ja lisäksi otettiin 1 200 markkaa lainaa.

Tammikuussa 1918 talolla kokoontui yhdistyksen jäseniä, joista muodostui Helvetinkolun komppania sisällissotaan. Sodassa kaatui 38 yhdistyksen jäsentä, joiden nimet laitettiin työväentalon seinälle tauluun.

Helvetinkolun työväenyhdistys lakkautettiin ja talo suljettiin 1930-luvun alun kommunistilakien nojalla, ja se päätyi yksityiskäyttöön. Ajoittain sitä käytettiin jopa karjasuojana. Vuonna 1947 yhdistys sai talon takaisin. Talo oli yhdistyksen omistuksessa vielä 1980-luvun alussa, mutta huonossa kunnossa. Ilmeisesti talo oli ainakin vuonna 2018 yhä pystyssä.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

1980-luvun alussa talo oli yhdistyksen omassa käytössä, ja siellä järjestettiin kesäisin tansseja.

Rakennus
--------

Talon pinta-ala on noin 140 m², mihin kuuluu juhlasali näyttämöineen, ravintola ja keittiö. Talo on rankorakenteinen ja ponttilaudoitettu. Alkuperäinen pärekatto vaihdettiin 1960-luvun lopulla huopakattoon. 1980-luvun alussa talossa oli alkuperäinen kamiinalämmitys, ei vesijohtoa, viemäriä eikä wc:tä, ja talon kunto oli heikko.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5   Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
2. ↑  Jaatinen, Sari: Lassen isoisä kuoli Raahen vankileirillä – huomenna hänet muistosiunataan  30.4.2018. Raahen Seutu. Viitattu 10.2.2023.
**Väärinmajan työväentalo** oli Ruoveden kunnan Väärinmajan kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Väärinmajan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Vuonna 1906 jäseniä oli jo yli 200. Alkuinnostuksen jälkeen jäsenmäärä laski, mutta yhdistys pysyi kuitenkin toiminnassa, kunnes sisällissota katkaisi sen. Vuonna 1919 päästiin aloittamaan uudelleen, mutta alku oli hankalaa, kun suuri osa yhdistyksen jäsenistä oli kaatunut sodassa tai vangittu.

Jo ennen sisällissotaa yhdistys yritti vuokrata tonttia ja osti rakennuspuutkin, mutta ne jouduttiin myymään vuonna 1918. Tontin hankkiminen oli sodan jälkeenkin hankalaa, mutta lopulta vuonna 1926 eräs henkilö myi yhdistykselle tontin, ja rakennustyöt saattoivat alkaa. Valtion metsästä ostettiin sata kappaletta hirsipuita, jotka ajettiin talkoilla rakennuspaikalle. Rakennustarpeita kerättiin myös lahjoituksilla. Työt tehtiin osaksi talkoilla ja osaksi palkkatyönä.

Talon vihkiäisiä vietettiin 21.10.1928, ja talo oli täynnä. Ohjelma alkoi Kansainvälisen yhteislaululla, minkä jälkeen ohjelmassa oli puheita, runonlausuntaa ja yhdistyksen historiikki. Iltajuhlassa taas laulettiin Työväen marssi, pidettiin puheita sekä esitettiin näytelmä ja lausuntaa.

Yhdistyksen toiminta oli vilkasta 1930-luvulla ja vielä sotien jälkeenkin. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kansan lehti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  23.10.1928, no 248. Viitattu 8.2.2023.
2. ↑  Kansan lehti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  22.10.1928, no 247. Viitattu 8.2.2023.
3. ↑  Vesanen, Pentti; Kontio, Kimmo: *Ruoveden historia 1865–1939*. Ruoveden kunta, 1994. ISBN 952-90-4299-x.
**Pauliina Syrjälä** (s. 1976 Kiuruvesi) on suomalainen kansanmuusikko ja kanteleensoittaja. Hän valmistui Sibelius-Akatemian kansanmusiikin osastolta musiikin maisteriksi vuonna 2003 ja musiikin tohtoriksi vuonna 2020. Hänen sooloalbuminsa *Monet nävöt* ilmestyi vuonna 2005, ja sen seuraaja *Lunkula* julkaistiin kesällä 2016 Kansanmusiikki-instituutin kautta. Syrjälä on erikoistunut perinteisesti puutikulla soitetun Jooseppi Pohjolan kanteleen soittamiseen ja luonut välillä lähes kadonneen tikulla soittamisen uuden koulukunnan 2000-luvulla.

Syrjälä on käyttänyt kanteleen soitossa apuvälineinään tikun ohella myös muiden muassa neulepuikkoa, virkkuukoukkua ja pensseliä. Hän on välillä käyttänyt kanteletta lyömäsoittimen tavoin. Hän on soolouransa ohella toiminut duoissa Ilona Korhosen ja Laima Jansonen kanssa. Hän on soittanut myös Sytyke-kanteleorkesterissa. Syrjälä on esiintynyt kansainvälisesti Pohjois-Amerikassa, Japanissa ja Vietnamissa asti.

Syrjälä on Sibelius-Akatemian lehtori. Myös hänen isoisänsä oli kanteleensoittaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pauliina Syrjälä: Biografia
2. ↑  Sinikka Kontio: Pauliina Syrjälän tohtorintutkinnon tarkastustilaisuus  2020. Kanteleliitto. Viitattu 7.4.2024.
3. ↑  Kantele.net: ONKO SE SITTENKIN VERISSÄ, PAULIINA?
Urho Ahonurho
Ahonurhon suunnittelema *Vesikosken miekka* Loimaalla paljastettiin vuonna 1937.
**Urho Uljas Ahonurho** (15. elokuuta 1894 Helsinki – 19. maaliskuuta 1952 Loimaa, alkujaan *Urho Aho*) oli suomalainen taidemaalari.

Ahonurho opiskeli Turun piirustuskoulussa ja työskenteli pääasiassa Loimaalla. Kesiään hän vietti usein Karkussa ja oli muun muassa Emil Danielssonin ateljeessa Pirunvuorella usein nähty vieras. Hän maalasi romanttissävyisesti voimakkain ja tummin värein. Aiheina olivat luonto ja vähäisemmässä määrin ihminen. Hän oli myös graafinen suunnittelija ja suunnitteli muun muassa etikettejä Loimaan oluttehtaan tuotteisiin.

Ahonurhon teoksia on muun muassa Turun, Tampereen ja Loimaan taidemuseoissa. Mommilan kirkon läheisyydessä sijaitsevalla hautausmaalla on sankarihaudat, jonka muistomerkki on myös Ahonurhon teos.

Lähteet
-------

1. ↑  Julkisia veistoksia, Muita julkisia teoksia Loimaan taidemuseo.  Arkistoitu 25.12.2022. Viitattu 16.4.2024.
2. 1 2 3  Loimaantaidemuseo.fi - tieto taiteilijoista *loimaantaidemuseo.fi*. Viitattu 25.6.2015.
3. ↑  Tait. U. Ahonurho kuollut.  *Helsingin Sanomat*, 20.3.1952, s. 9. Näköislehti (maksullinen). Viitattu 10.2.2021.
4. ↑  Antero Tuomisto: *Suomalaiset sotamuistomerkit.*. Espoo: Sotilasperinteen seuran julkaisu n:o 1, Kustannusosakeyhtiö Suomen Mies, 1998. ISBN 952-9872-05-4 Sivut 285.

Kirjallisuutta
--------------

* Heinonen, Juhani: *Ahonurho*. Loimaa: Loimaan kirjapaino, 1995. ISBN 951-96273-4-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Urho Ahonurho taiteilijamatrikkelissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Jere Pajunen** (s. 16. lokakuuta 1986) on suomalainen suunnistaja, joka edustaa Kalevan Rastia. Pajunen on toiminut valmentajana IFK Lidingössä vuosina 2017–2018 ja toimi myös Tero Föhrin sijaisena Hankasalmen suunnistuslukiossa syksyllä 2022. Pajunen on ollut parhaimmillaan Suomen H21 Loppuranki 9. sijalla (2014). Suunnistusurallaan Pajunen on edustanut Mikkelin Suunnistajia, Navia, IFK Lidingöä ja Kalevan Rastia. 

Pajunen on yksi viidestä urheilijasta jotka ovat ottaneet sekä suunnistuksen että yleisurheilun SM-mitalin samana vuonna. Tämän hän suoritti vuonna 2014 ottaessaan pronssia SM-maantiellä ja myös hopeaa suunnistuksen SM-pitkällä, sekä pronssia suunnistuksen SM-viestissä. Maastojuoksun SM-kisoissa Pajunen on sijoittunut parhaimmillaan pitkällä matkalla neljänneksi (2014) ja on saanut pitkän matkan joukkuekilpailussa Joensuun Katajan joukkueessa SM-kultaa 2014 ja pronssia 2010 ja 2012.

Pajunen opiskeli Itä-Suomen Yliopistossa, kauppatieteellisessä tiedekunnassa.

Lähteet
-------

* 
* 
* ,
* 
* 
* 
* 

### Viitteet

1. ↑  Jere Pajunen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu). Viitattu 9.9.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* 
*
**Leikillinen oppimisympäristö** (engl. *PLE, Playful Learning Environment*) on oppimisympäristö, jossa yhdistyvät oppimisen leikillisyys, teknologia ja pedagogiikka, joka tukee aktiivista ja yhteisöllistä tiedonrakentamista.

Leikillisessä oppimisympäristössä oppiminen nähdään kokonaisvaltaisena prosessina. Päämääränä on oppiainerajat ylittävä oppimiskokemus, jonka aikana perinteisestä luokkahuonetyöskentelystä poiketen voidaan opiskella esimerkiksi pelisisältöjä rakentamalla tai pelaamalla erilaisissa peilillisissä ympäristöissä. Tällainen oppimisprosessi voi tukea oppisisältöjen opiskelun lisäksi mm. ongelmanratkaisutaitoja ja mediataitoja. Oppimisessa korostuu pelkän tiedon vastaanottamisen sijaan toiminnallisuus ja osallistuminen tiedon tuottamisen prosesseihin. Opettajan rooli on tiedollisen auktoriteetin sijaan olla enemmänkin ohjaaja, joka tukee oppijaa oppimis- ja opiskeluprosessin eri vaiheissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kangas, Marjaana: *The School of the Future: Theoretical and Pedagogical Approaches for Creative and Playful Learning Environments*. Rovaniemi: Lapland University Press, 2010.
2. ↑  Kubrick, Teeman: InnoPlay-koulutukset *innoplay.wordpress.com*.  Arkistoitu 18.8.2010. Viitattu 26.1.2012.
3. ↑  Kangas, Korva & Ruokamo: Luovuus, leikillisyys ja media (pdf) *innoschool.tkk.fi*.

Aiheesta muualla
----------------

* InnoSchool
* Interaktiivinen SmartUs -leikkikenttä (Arkistoitu – Internet Archive)
**Saksan Lounais-Afrikka** (saks. *Deutsch-Südwestafrika*) oli Saksan keisarikunnan siirtomaa nykyisen Namibian valtion alueella. Eurooppalaiset suurvallat jakoivat Afrikan keskenään siirtomaiksi Berliinin konferenssissa vuonna 1884, mutta Saksa valtasi Lounais-Afrikan vasta muiden jälkeen ja piti sitä hallussaan vuoteen 1915. Se oli ainoa Saksan siirtomaa, johon muutti merkittävä määrä saksalaisia siirtolaisia. Etelä-Afrikan unionin joukot valloittivat alueen ensimmäisessä maailmansodassa vuonna 1915. Sodan jälkeen alue päätyi Ison-Britannian hallintaan, ja vuonna 1919 siitä tehtiin Kansainliiton hyväksymä Etelä-Afrikan mandaatti.

Saksan Lounais-Afrikan hallintokaupunkina toimi vuosina 1885–1891 Otjimbingwe, vuosina 1891–1915 Windhoek ja vuonna 1915 Grootfontein. Siirtomaa oli 835 100 neliökilometrin suuruinen. Vuonna 1902 sen asukasluku oli noin 200 000, josta noin 2 500 oli saksalaisia. Vuoteen 1914 mennessä siirtomaahan oli saapunut yli 9 000 saksalaista.*lähde?*

Kansanmurha
-----------

*Pääartikkeli: Hererojen ja namojen kansanmurha*
Saksan imperialistinen politiikka Lounais-Afrikassa oli raakaa. Sitä on sanottu 1900-luvun ensimmäiseksi kansanmurhaksi. Saksalaiset tuhosivat alkuperäisväestöä herero- ja nama-kansaa järjestelmällisesti. Puukeihäin aseistettuja kapinoivia hereroja vastassa oli konekiväärein varustautuneet saksalaiset. Perustetuilla keskitysleireillä kuoli ihmisiä nälkään, ja vainajien pääkalloja lähetettiin rotuhygienisiin tutkimuksiin Saksaan. Hereroja ja muuta alkuperäisväestöä surmattiin arviolta 65 000 − 100 000. Heitä raiskattiin, surmattiin ampumalla, myrkyttämällä ja näännyttämällä neljä vuotta. Kansanmurhan jälkeen heitä oli jäljellä 29 000. Suuri osa jäljelle jääneistä hajaantui muualle, ja tässä yhteydessä moni siirtyi nykyiseen Botswanaan, joka oli tuolloin Britannian siirtomaa Betšuanamaa.*lähde?*

Saksalaiset asuttivat alkuperäisasukkaiden maat, ja maita on edelleen heidän jälkeläistensä hallussa. Saksankielisiä on Namibiassa noin 20 000. Hereroja on nykyisin noin 20 000 ja nama-kansaa 16 000.

Katso myös
----------

* Saksan Itä-Afrikka
* Saksan Länsi-Afrikka

Lähteet
-------

1. ↑  Jenni Kärki: *Länsimainen terveydenhuolto Lounais-Afrikassa*
vuosina 1920–1939*, s. 3. Joensuun yliopisto (pro gradu -tutkielma), 2007. Teoksen verkkoversio.*
2. 1 2  Sami Sillanpää: Saksa aikoo tunnustaa viime vuosisadan ensimmäisen kansanmurhan *Helsingin Sanomat*.  28.1.2017. Viitattu 29.1.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saksan Lounais-Afrikka** Wikimedia Commonsissa

* Namibia Timeline BBC News. Viitattu 29.8.2010. (englanniksi)
Dante Gabriel Rossettin maalaus Persefoneen roomalaisesta vastineesta *Proserpinasta* vuodelta 1874.
**Persefone** (m.kreik. Περσεφόνη) tai homeerisessa muodossaan **Persefoneia**, Eleusiin mysteereissä myös **Kore** (Κόρη 'neito'), oli kreikkalaisessa mytologiassa kuolleiden valtakunnan valtiatar sekä Demeterin (maan, viljan ja hedelmien jumalattaren) tytär. Hänen roomalainen vastineensa on Proserpina. Persefonea luonnehditaan nuoreksi kauniiksi naiseksi, jota kaikki rakastivat. 

Mytologian mukaan myös Haades halusi Persefonen itselleen ja kaappasi tämän mukaansa Manalaan. Demeter etsi tytärtään leppymättömästi ja kielsi kasveja kasvamasta, kunnes tyttö löytyisi. Lopulta maan muuttuessa autiomaaksi ylijumala Zeus määräsi Haadeen vapauttamaan Persefonen, mutta Haades ei suostunut vaan huijasi Persefonen syömään neljä granaattiomenan siementä, jonka takia hänen pitää viettää Haadeksen kanssa neljä kuukautta: kun Persefone lähtee äitinsä luota, äiti itkee ja kieltää kasveja kasvamasta; ja kun Persefone palaa, koittaa kevät.

Toiset tarinat antavat myös osviittaa siitä, että Persefone olisi ollut tietoinen manalan granaattiomenien vaikutuksesta, ja söi ne tahallaan päättäen itse kohtalonsa. Persefonen kerrottiin olevan rakastunut Haadekseen ja myös nauttivan roolistaan manalan kuningattarena. Tämänkin tarinan mukaan Persefone kuitenkin viettää vain talven ajan aikaa manalassa ja hänen palatessaan kevät koittaa.

Lähteet
-------

1. ↑  The Goddess Persephone (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Jumalatar Persefone *jumalatar.fi*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Persefone** Wikimedia Commonsissa
Suomenlampaita ja karitsoja
Sarvellinen suomenlammaspässi
**Suomenlammas** on suomalainen alkuperäinen lammasrotu ja Suomen yleisin lammasrotu. Vuonna 2015 Suomessa on puhdasrotuisia suomenlammasuuhia noin 10 000.

Suomenlampaan varhaiset esivanhemmat saapuivat Suomeen viimeistään 4000 vuotta sitten. Rotu on säilyttänyt runsaasti muinaista geeniaineistoa ja on kehittynyt erillään uudempien lammasrotutulokkaiden vaikutuksesta. Suomenlammas kuuluu alkuperäisrotutukeen oikeutettuihin kotimaisiin lammasrotuhin.

Kooltaan suomenlammas on keskikokoinen. Aikuinen pässi painaa 85–105 kilogrammaa ja uuhi 65–75 kilogrammaa. Väriltään suomenlammas on yleisimmin valkoinen, mutta myös mustaa, ruskeaa ja harmaata tyyppiä esiintyy. Pään ja jalkojen sileät peitinkarvat ovat samanvärisiä kuin villa. Päässä voi esiintyä pieni villainen otsatukka. Villa on pääsääntöisesti keskihienoa. Siinä voi olla jonkin verran peitinkarvoja, mutta ongelmallista ydinvillaa esiintyy vain vähän. Aikuisen lampaan keskimääräinen villantuotos yhdellä kerintäkerralla on noin kolme kilogrammaa.

Monella suomenlammaspässillä ei ole sarvia. Suomenlampaista pyritään jalostamaan sarvettomia, sillä sarvet aiheuttavat pulmia muun muassa lampoloiden ja aitausten rakenteissa. Myös sarvellisia pässejä kasvatetaan yhä. Eräs sarvellinen populaatio on vuonna 2005 Jaalasta löytynyt eriytynyt kanta, jossa on muitakin vanhoja piirteitä.

Suomenlammas on helposti käsiteltävä, eloisa, valpas ja ystävällinen. Sillä on voimakas laumavaisto. Suomenlammas on poikkeuksellisen hedelmällinen. Puolessa tiineyksistä syntyy vähintään kolme karitsaa, ja uuhet voidaan astuttaa jo seitsemän tai kahdeksan kuukauden ikäisinä. Suomenlampaat tiinehtyvät vuodenajasta riippumatta, mikä mahdollistaa ympärivuotisen karitsantuotannon.

Suomenlampaan liha on suhteellisen vähärasvaista, miedon makuista, hienosyistä ja mureaa. Lihan- ja villantuotannon lisäksi suomenlammasta käytetään maisemanhoitotehtävissä, sillä se syö mielellään metsän aluskasvillisuutta, puiden ja pensaiden lehtiä sekä ohuita versoja.

Ensimmäisenä nisäkkäänä kloonattu Dolly-lammas oli suomenlammasperäistä Finnish Dorset -rotua.

Katso myös
----------

* Suomen alkuperäisrodut

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Suomenlammas (Finnsheep) Suomen Lammasyhdistys. Viitattu 15.4.2018.
2. ↑  Eija Mansikkamäki: Sarvellinen pässi on vuoden maatiaiseläin *Maaseudun Tulevaisuus*.  03.03.2015. Viitattu 15.4.2018.
3. ↑  Pasanen, Mervi: Villi ulkonäkö, kiltti luonne *Etelä-Suomen sanomat*.  3.10.2011. Viitattu 6.10.2011.
4. ↑  Dolly the sheep pioneer to outline the future for stem cell research  4.5.2010. University of Cambridge. Viitattu 15.4.2018.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Suomenlammas**.
* Suomen alkuperäisrodut. Virtuaali-AMK.
* Maatiainen ry: Suomenlammas, kainuunharmas ja ahvenanmaanlammas. Maatiainen.fi.
**Kalliokanava**, toiselta nimeltään **Järvioja**, sijaitsee Alavieskassa. Kanava kaivettiin 1833–1848 paikallisten talonpoikien voimin, jotta noin 380 hehtaarin kokoinen Alavieskanjärvi olisi saatu kuivattua uusien heinämaiden saamiseksi. Kaivutyö kesti kauan, koska kanava täytyi kahden kilometrin matkalla kaivaa kallion läpi ilman räjähdysaineita. Kaikkiaan kaivettavaa väylää oli noin 5 kilometriä, mutta vain kallioon kaivettu kahden kilometrin pituinen osuus tunnetaan Kalliokanavan nimellä. Valmis kanava oli 4,75 metriä syvä ja pohjalta 1,78 metriä leveä.

Alkuperäinen kanava jäi kuitenkin liian matalaksi ja niinpä sitä syvennettiin 1,78 metrillä vuosina 1924–1925. Valtio kuivasi Alavieskanjärven lopullisesti 1953–1958.

Kanavan varrella on kanavan rakentajien muistomerkki, joka paljastettiin 1981. Muistomerkkiin on kaiverrettu sanat *Pala palalta he murusen mursivat*.

Lähteet
-------

* Suomen kanavat : Kalliokanava (Arkistoitu – Internet Archive)
* KirjastoVirma : Alavieskanjärven kuivattaminen (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Järvistä uutta viljelysmaata, Suomen Kuvalehti, 07.11.1925, nro 45, s. 34, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Ludwig Burger: Nornat Yggdrasilin juurella.
**Nornat** ovat skandinaavisessa mytologiassa kohtalon jumalattaria. He muistuttavat antiikin taruston kohtalottaria.

Nornia on kolme: sisarukset *Urðr* ("kohtalo"), *Verðandi* ("kehittyminen") ja *Skuld* ("syyllisyys"). He säätävät niin jumalten kuin ihmisten kohtaloita ja maailman muuttumattomia lakeja. Nornat asuvat Asgårdissa, maailmanpuu Yggdrasilin juurella ja Urðrin kaivon äärellä, missä he kehräävät kunkin syntyneen ihmisen kohtalon langan. Erään tarun mukaan Urðr kehrää säikeet, Verðandi kiertää ne yhteen ja Skuld katkaisee langan. 

Mikään ei kuitenkaan ole ikuista, ja jopa Yggdrasilin on määrä kuihtua. Nornat yrittävät estää tämän, tai ainakin hidastaa prosessia kaatamalla kohtalon kaivosta mutaa ja vettä maailmanpuun juurille. Taianomainen neste pysäyttää mädäntymisen toistaiseksi.

Nornia koskevat myytit kuvastavat fatalistista suhtautumista elämään.

Katso myös
----------

* Kohtalottaret kreikkalaisessa mytologiassa
* Parcae roomalaisessa mytologiassa

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Biedermann, Hans: *Suuri symbolikirja*, s. 244. Suomentanut Pentti Lempiäinen. WSOY, 1993. ISBN 951-0-18537-X.
2. 1 2  Micha F. Lindemans: Norns *Encyclopedia Mythica from Encyclopedia Mythica Online*. Viitattu 14.3.2013. englanti

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nornat** Wikimedia Commonsissa
**Moontalk Oy** on suomalainen operaattorialan SaaS-yritys, joka kehittää ja tarjoaa yritysten mobiilivaihde- ja kommunikaatioteknologiaa ja -palveluita. Huhtikuussa 2023 päättyneellä tilikaudella yhtiön liikevaihto oli 10 miljoonaa euroa. Yhtiö perustettiin vuonna 1995 ja ennen vuotta 2022 yhtiö toimi Mustalinja nimellä. Suomessa yhtiöllä on yli 1 400 asiakasta ja yhtiön asiakkaisiin lukeutuu esimerkiksi Renta, Saka, Vesivek, Rinta-Joupin Autoliike ja Rakennusyhtiö Lehto. Yhtiön toimitusjohtajana on toiminut vuodesta 2010 lähtien Jussi Patopuro. Yhtiön pääkonttori on Oulussa.

Ratkaisut
---------

Moontalk kehittää ja tarjoaa yritysten mobiilivaihde- ja kommunikaatioteknologiaa. Yhtiön ydintuote on SaaS-pohjainen Mustalinja-mobiilivaihde yritysten puhelinliikenteen hallintaan. Helmikuussa 2022 yhtiön lanseerasi Moontalk Out -nimisen työkalun, jolla organisaatiot voivat toteuttaa, seurata ja mitata asiakaskontaktointia ajasta, paikasta ja laitteesta riippumatta. Palvelu on tarkoitettu etenkin niille yrityksille, jotka tekevät yrityksestä ulospäin suuntautuvia soittotehtäviä.

Historia
--------

Moontalk perustettiin vuonna 1995. Varhainen liiketoiminta oli Apple-tuotteiden jälleenmyynti ja konsultointi yrityksille. Yhtiön nykyiset omistajat ostivat yrityksen vuonna 2010, mistä lähtien yhtiö alkoi keskittymään operaattoriliiketoimintaan. Yhtiöön sijoittajia ovat esimerkiksi Kyösti Kaikkonen. Vuoden 2022 aikana yhtiö aloittaa kansainvälistymisen. Osana kansainvälistymistä yritys muutti brändiään ja vaihtoi nimensä Mustalinjasta Moontalkiksi. Ensimmäisessä vaiheessa Moontalk aikoo laajentua Ruotsiin.

Yhteistyö ja kumppanuudet
-------------------------

Elisa ja Moontalk tekevät yhteistyötä mobiilipalveluiden tuottamisessa suomalaisille pk-asiakkaille. Uudenlaisessa yhteistyömallissa Moontalk tuottaa yrityksille suunnattua Mustalinja-mobiilivaihdepalvelua ja Elisa mobiililiittymien kautta käytettävät matkaviestinpalvelut.

Lähteet
-------

1. 1 2  Oululainen Moontalk loi asiakaskontaktointiin uniikin työkalun, jonka avulla yritys aikoo laajentua ulkomaille *www.markkinointiuutiset.fi*. Viitattu 19.4.2022.
2. 1 2  Mobiilivaihdeyhtiö Mustalinja muuttui Moontalkiksi ja laajentuu nyt outbound-palveluihin ratkaisulla, joka digitalisoi asiakaskontaktoinnin *News Powered by Cision*. Viitattu 19.4.2022.
3. ↑  Yritys *Mustalinja*. Viitattu 19.4.2022.
4. ↑  Risto Malin: Kyösti Kakkonen löysi uuden sijoituskohteen kotimaasta – Musta-Pekka "kovassa kasvussa" *Tärkeimmät talousuutiset | Kauppalehti*. Viitattu 19.4.2022.
5. ↑  Elisa - Uutishuone *elisa.fi*. Viitattu 19.4.2022.
**Paratiisisaaren vangit** on Arto Paasilinnan kirjoittama romaani. Teos ilmestyi vuonna 1974 ja sen kustansi Weilin+Göös. Kirja on käännetty ranskaksi 1996 (*Prisonniers du paradis*) ja ruotsiksi 2010 (*Paradisets fångar*).

Kirjan tapahtumat
-----------------

YK:n vuokraama lentokone haaksirikkoutuu myrskyssä Melanesian merialueella. 26 miestä ja 26 naista pelastautuu autiolle saarelle, mukana on suomalaisia metsätyömiehiä ja kätilöitä sekä ruotsalaisia terveyssisaria, muutama lääkäri, lehtimies sekä brittiläisen koneen miehistö.

Elämä saarella alkaa ankeasti, on liian kuuma ja ruokaa ei ole lainkaan. Koneen hylystä saadaan nostettua muun muassa ehkäisyvälineitä, kirveitä ja puukkoja. Pian käy selville, että saaren sisäosissa on käynnissä sota, ja ylitsepääsemätön vuoristo erottaa ranta-alueet siitä. Yhteisössä syntyy niin kieli- kuin poliittisia ja uskonnollisia riitoja. Vähitellen opitaan elämään saarella, hankkimaan ravintoa ja tekemään suojia. Rakastellaan, juhlitaan ja työskennellään ankarasti suunnitellen pelastautumista mitä mielikuvituksellisimmilla tavoilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Arto Paasilinna, Antoine Chalvin: *Prisonniers du paradis: roman*. Paris: Denoël, 1996. ISBN 978-2-207-24431-9.
2. ↑
**Ananda Marga** eli koko nimeltään **Ananda Marga Pracaraka Samgha** (AMPS) on Prabhat Ranjan Sarkarin Jamalpurissa vuonna 1955 perustama tantra-joogaan perustuva henkinen ja yhteiskunnallinen liike, jonka taustalla vaikuttava uskonto on hindulaisuus. Suomessa Ananda Marga on toiminut vuodesta 1972.

Liikkeen toiminta Suomessa
--------------------------

Ananda Marga järjestää Suomessa viikoittaisia joogatunteja, yleisöluentoja ja viikonloppukursseja. Ananda Margan opettajat eli acaryat antavat henkilökohtaista meditaatio-opetusta. Suomessa toimipisteet sijaitsevat Espoossa, Helsingissä ja Tampereella. Opetukseen kuuluu asanoita, hengitysharjoituksia ja meditaatiota. Liikkeelle on 
luonteenomaista voimakas painotus sosiaalisiin ja poliittisiin päämääriin meditaation ja henkisyyden ohella. Suomessa Ananda Marga ylläpitää kahta päiväkotia ja kerää säännöllisesti rahaa katastrofiaputyöhön. Yhdistyksessä oli 22 jäsentä vuonna 2007.

Historiaa
---------

Ananda Margan perusti 1955 intialainen Prabhat Ranjan Sarkar toiselta nimeltään Shrii Shrii Anandamurti (1921-1990), jolla nimellä hänet paremmin tunnetaan. Liike levisi 1970-luvulla Intian ulkopuolelle ja toimii nykyisin 175 maassa.

Oppi
----

Yhteisöön liittyvältä edellytetään yhteisön opin, eettisen normiston ja käytännön ohjeiden omaksumista ja noudattamista. Tähän liittyvät tietynlainen ruoka, henkiset harjoitukset ja säännöllinen paastoaminen. Jokaisen yhteisön jäsenen tulisi osallistua ryhmämietiskelyyn eli Dharmacakraan vähintään kerran viikossa, koska yhteisön opetuksen mukaan henkisten värähtelyjen kokonaisuus on suurempi kuin osiensa summa. Mieli, keho ja ympäristö on pidettävä puhtaana, koska puhtaus on henkisen edistymisen edellytys. Jäsenien tulisi täyttää päivittäistä itseanalyysia varten "16 kohdan listaa", jossa on eri elämänalueisiin ja käytännön toimintaan liittyviä ohjeita ja suosituksia. Näitä ovat veden käyttö, ruumiin karvoitus, peseytyminen ja pukeutuminen, paasto, henkiset harjoitukset jne. Listaan tulee merkitä päivän aikana noudatetut ja rikotut käyttäytymissäännöt, ja se tulee palauttaa kuukausittain paikalliselle acaryalle eli opettajalle.

Yhteisö antaa yksityiskohtaisia ohjeita myös lasten kasvatukseen odotusajasta lähtien. Ananda Margan opin mukaan perhe on osa yhteisöä eikä itseriittoinen yksikkö, joten sen ei sallita eristäytyvän omaksi yksikökseen vaan jokaisen on toimittava sekä oman perheensä että suuren perheen, Ananda Margan hyväksi.

Pukeutuminen
------------

Ananda Margan kokopäiväiset työntekijät käyttävät univormua, joista heidät voi tunnistaa. Oranssi on uhrautumisen ja valkoinen puhtauden symboli, ja näitä käytetään pukeutumisessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ananda Marga Joogayhteisö ry Uskonnot Suomessa.  Arkistoitu 1.1.2014. Viitattu 3.3.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Ananda Marga joogayhteisö ry.
* P. R. Sarkarin yhteiskuntafilosofia: Progressive Utilization theory - PROUT (Arkistoitu – Internet Archive)