recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Suvi Uski** (s. Vantaa) on suomalainen sosiaalipsykologi, sosiaalisen median tutkija ja start up -yrittäjä.

Uski on koulutukseltaan sosiaalipsykologian tohtori. Hän väitteli ihmisen identiteetin rakentamisesta ja aitoudesta digitaalisessa yhteiskunnassa. Uski on Suomen ensimmäisiä sosiaalisen median tutkijoita. Hänet tunnetaan kansainvälisesti sosiaalisen median tutkimuksen kehittäjänä, jonka vahvuus on somen ymmärtäminen ihmisen näkökulmasta.

Uski puhuu paljon sosiaalisessa mediassa tapahtuvasta häirinnästä ja hänen mielestään sosiaalisen medioiden alustoja tulisi muuttaa.

Vuonna 2017 Uski perusti Someturva-yrityksen yhdessä Jenny Rontun ja Minttu Salmisen kanssa. Yritys auttaa somessa kiusattuja sekä ihmisiä, jotka ovat joutuneet verkossa seksuaalirikoksen uhreiksi, tarjoamalla oikeudellista ja psykologista apua teknologian avulla. Someturva hyödyntää tekoälyä: palvelussa voi vastata kysymyksiin, jolloin se kertoo, millainen rikos on mahdollisesti kyseessä ja miten asiassa kannattaisi edetä. Kansainvälisesti start up -yritys toimii nimellä Somebuddy.

Uskilla pitää sosiaalisen median -kurssia Helsingin yliopistossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Suvi Uski sai Ruotsin kuninkaallisilta kutsun, koska hänellä on erilainen ratkaisu lapsia uhkaaviin nettivaaroihin *Helsingin Sanomat*.  17.11.2019. Viitattu 13.4.2021.
2. ↑  Suvi Uski: Olemme niin uuden teknologian huumassa, että olemme jälkijunassa someriippuvuuden käsittelyssä *yle.fi*. Viitattu 13.4.2021.
3. 1 2 3 4  Sosiaalinen elämä | Suvi Uski on sometohtori, joka ei suostu puhumaan sosiaalisen median hyvistä puolista – Nyt hän kertoo, mitä meidän pitäisi tietää somessa jylläävästä järjestäytyneestä rikollisuudesta *Helsingin Sanomat*.  21.10.2020. Viitattu 13.4.2021.
4. 1 2  Suvi Uski (Oy Speakersforum Finland Ab): Suvi Uski - Sosiaalisen median tutkija ja toimivamman maailman puolesta *Oy Speakersforum Finland Ab*. Viitattu 13.4.2021.
5. ↑  Suvin perustama yritys auttaa verkossa tapahtuvien seksuaalirikosten uhreja – Ruotsin hovi kiinnostui keksinnöstä: "Paikalle tuli myös Victoria puolisoineen" *mtvuutiset.fi*.  21.11.2019. Viitattu 13.4.2021.
**Isosceles-tekniikka** on yksi eniten koulutetuista ja käytetyistä moderneista revolverien ja pistoolien ampumistekniikoista. Isosceles-tekniikan otetta aseesta kutsutaan Suomessa myös symmetriseksi otteeksi.

Isosceles-tekniikka muodostetaan Isosceles-asennosta ja symmetrisestä ampumisotteesta.

Ampumisote
----------

Isosceles-tekniikassa käytetty symmetrinen ote käsiaseesta muodostetaan epäsymmetrisestä Weaver-otteesta poiketen niin, että molemmat kädet puristavat asetta ja työntävät sen eteenpäin muodostaen käsivarsien ja rintakehän väliin symmetrisen tasakylkisen kolmion. Toisin kuin Turret-tekniikassa, kädet tulisi lukita suoriksi. Näin ampuja ei varsinaisesti tarvitse rekyylinhallintaa vaan ase pysyy lukittujen käsivarsien päässä mahdollistaen näin tarkan ja mahdollisesti nopeankin ampumisen.*lähde?*

Ampumisasento
-------------

Isosceles-asento muodostaa otteen kanssa kolmion rintakehän ja käsivarsien väliin, toisin kuin Weaver- ja Turret-tekniikoissa. Asento on tasakylkinen, rintamasuunta eteenpäin. Jalat tulevat samalle leveydelle ja linjalle hartioiden kanssa. Ampujan olisi tarkoitus kyyristyä hivenen eteenpäin. Jotkut ampujat kyyristävät selkäänsä oikein korostetun tarkoituksellisesti.

Kritiikkiä
----------

Suomen Poliisikoulun apulaisjohtajana toimineen psykologi Erkki Ellosen mukaan kyljittäinen asento, jota Weaver- ja Turret-tekniikoissa käytetään, on stressi- ja uhkatilanteissa huomattavasti luontevampi reaktio kuin Isosceles-tekniikan tasakylkinen asento.

Muita ampumistekniikoita
------------------------

Käsiasetekniikoita on kehitelty 1950-luvun jälkeen paljon, ja voikin sanoa että toisen maailmansodan jälkeinen aika on ollut käsiasetekniikoiden kulta-aikaa. Käyttämistekniikat ovat kehittyneet rinta rinnan käsiaseteknologian kanssa. Varteenotettavina vaihtoehtoina sodanjälkeisistä tekniikkamuunnelmista on syytä mainita ainakin Jussilan esittelemät Turret- ja Weaver-tekniikat. Mainitsemisen arvoinen on myös yksi uusimmista ampumistekniikoista, englantilaissyntyisen Paul Castlen kouluttama Center Axis Relock (CAR). Kyse ei CAR:ssa kuitenkaan ole pelkästä ampumistekniikasta, vaan kokonaisesta aseistetun lähitaistelun menetelmästä, jossa CAR-tekniikoiden lisäksi saatetaan harjoitella myös ampujakohtaisesti soveltamaan muita itselle istuvia ampumistekniikoita eri tilanteisiin. Järjestelmä ei liene vielä rantautunut Suomeen laajemmassa mittakaavassa.

Katso myös
----------

* Weaver-tekniikka
* Turret-tekniikka

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)

Lähteet
-------

1. ↑  Jussila, Jorma. Käsiase Ammattikäytössä. Hämeenlinna, Karisto, 1997. Sivut 58.
2. ↑  Jussila, Jorma. Käsiase Ammattikäytössä. Hämeenlinna, Karisto, 1997. Sivut 58 ja 60.
3. ↑  
Jussila, Jorma. Käsiase Ammattikäytössä. Hämeenlinna, Karisto, 1997. Sivut 60–1.
4. ↑  Jussila, Jorma. Käsiase Ammattikäytössä. Hämeenlinna, Karisto, 1997. Sivu 60.
**Amandla! A Revolution in Four-Part Harmony** on vuonna 2002 valmistunut dokumentti, joka käsittelee Etelä-Afrikan apartheidia vastustaneen kansanliikkeen musiikkia. Dokumentin nimi tulee xhosan- ja zulunkielen sanasta *amandla*, joka tarkoittaa valtaa.

Elokuva käsittelee kronologisesti Etelä-Afrikan vapaustaistelua ja kertoo miten musiikkia käytettiin sen välineenä. Se sisältää historiallista arkistomateriaalia sekä muusikoiden, vapaustaistelijoiden ja muun muassa apartheidhallinnon poliisijoukkojen jäsenten haastatteluja.

Dokumentti voitti yhden Emmy-palkinnon ja lukuisia muita palkintoja eri elokuvafestivaaleilta ja -kilpailuista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Amandla!: A Revolution in Four-Part Harmony (2002) amazon.com. Viitattu 10.8. 2007. (englanniksi)
2. ↑  Awards for Amandla! A Revolution in Four Part Harmony IMDb.com, Inc.. Viitattu 27.2. 2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Amandla! A Revolution in Four-Part Harmony* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Depeche Mode 101** on vuonna 1989 ensi-iltansa saanut dokumenttielokuva, jonka ohjasivat D. A. Pennebaker, Chris Hegedus ja David Dawkins.

Elokuvassa seurataan Depeche Moden maailmankiertueen Yhdysvaltain osuutta ja 18. kesäkuuta 1988 pidettyä Pasadenan päätöskonserttia, joka oli järjestyksessään kiertueen 101. Elokuva ei sisällä suoraa konserttivideota Pasadenasta kokonaisuudessaan, monet elokuvan musiikkiesityksistä on kuvattu eri iltoina matkalla Kaliforniaan.

Konsertista julkaistiin samanniminen livealbumi.

Depeche Moden kiertue-elämän lisäksi elokuvassa seurataan nuorten ihailijoiden bussimatkaa mantereen halki New Yorkista Kaliforniaan. Yhtyeen tuottajat ehdottivat kilpailua, jonka palkintona oli matka Pasadenan konserttiin ja tapaaminen yhtyeen jäsenten kanssa. Newyorkilainen radioasema WDRE järjesti tanssikilpailun Club Malibussa, josta valittiin kahdeksan nuorta henkilöä.

Yhtyeen jäsenten ohessa elokuvan pääosia esittävät bussinuoret, joiden ansiosta elokuvaa on pidetty varhaisena tositelevisio-ohjelmana.

DVD-versio julkaistiin vuonna 2003 ja digitaalisesti restauroitu HD-versio joulukuussa 2021.

Lähteet
-------

###  Viitteet

1. 1 2   *cinemaparadiso.co.uk*. Viitattu 12.12.2022 (englanniksi)
2. 1 2   *rockandrollglobe.com*. Viitattu 12.12.2022 (englanniksi)
3. 1 2   *nme.com*. Viitattu 12.12.2022 (englanniksi)
4. ↑   *phfilms.com*. Viitattu 12.12.2022 (englanniksi)
5. 1 2   *vice.com*. Viitattu 12.12.2022 (englanniksi)

 Aiheesta muualla
-----------------

* *Depeche Mode 101 (elokuva)* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Juho Lauri Aalto** (20. tammikuuta 1894 Artjärvi – 16. maaliskuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen rakennusurakoitsija, rakennusalan järjestövaikuttaja ja vuorineuvos. Hän toimi elämänsä aikana Suomen Rakennusmestareiden liiton puheenjohtajana vuosina 1951–1957 ja Suomen rakennusteollisuusliiton puheenjohtajana vuodesta 1958 kuolemaansa saakka. Hän toimi myös rakennustoimisto Juho L. Aalto Oy:n johtajana vuodesta 1929.

Hänen vanhempansa olivat Juho Aalto ja Johanna Matikkala, ja puolisonsa vuodesta 1920 alkaen Jenny Dagmar Kyöstilä. Aalto peri vanhempiensa maatilan Artjärvellä ja jatkoi sen viljelemistä.

Aalto oli mukana Sato-yhteisöjen (Sosiaalinen Asuntotuotanto) toiminnassa alusta alkaen. Hänestä tuli vuonna 1962 vuorineuvos, mikä on harvinaista pienyritysvaltaisella rakennusalalla. Aallon poika jatkoi isänsä yritystoimintaa, mutta siirsi myöhemmin liiketoiminnan Helsingistä Artjärvelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kai Hoffman: Aalto, Juho Lauri (1894 - 1965) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  31.3.2008. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 23.12.2015.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
**Saamelaistaiteen tukiyhdistys ry** (**Sámedáidaga doarjjasearvi rs**) on saamelaiskulttuuria edistävä suomalainen yhdistys. Se on mukana järjestämässä muun muassa Skábmagovat-elokuvajuhlaa ja ylläpitää Sámi Film -tietokantaa saamelaisista elokuvista.

Yhdistys sai 15 000 euron suuruisen taiteen valtionpalkinnon vuonna 2012.

Sámi Film -tietokanta
---------------------

Sámi Film -tietokantaan kerätään tietoja saamelaisista elokuvista. Saamelaistaiteen tukiyhdistyksen yhteistyökumppanina tietokannan toteutuksessa on Oulun yliopiston Giellagas-instituutti.

Skábmagovat -elokuvajuhlan myötä Saamelaistaiteen Tuki ry:lle on kertynyt iso kokoelma saamelaista elokuvaa, joide tiedot on koottu Sámi Film -tietokantaan. Suomen-, saamen- ja englanninkielinen tietokanta kattaa normaalit elokuvan tekijä- ja sisältötiedot, asiasanoihin perustuvan luokittelun sekä vapaan sanahaun. Verkossa toimivaa tietokantaa aiotaan kehittää myös sellaiseksi, että elokuvia voisi katsoa tietokannan kautta.

Lähteet
-------

1. ↑  Taiteen valtionpalkinnot 2012, Opetus- ja kulttuuriministeriö (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Sámi Film - tietokanta saamelaiselokuvista (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Saamelainen elokuvatietokanta julkaistaan Inarissa  15.6.2012. Lapin Kansa.  Arkistoitu 12.11.2013. Viitattu 29.9.2013.
**Tauno Valio Rafael Laurila** (26. helmikuuta 1911 Vahto – 27. toukokuuta 1996) oli suomalainen metsänhoitaja ja metsäasiantuntija, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Laurilan vanhemmat olivat rovasti Eemil Fritjof Hippolytus Laurila ja Amanda Josefina Sandelius ja puoliso vuodesta 1938 Hilkka Eeva Helena Kivilahti, aiemmin Stenvik. Laurila tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta 1932 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1937. Virkatutkinnon hän suoritti 1938 ja antoi opettajanäytteet Tuomarniemen normaalimetsäkoulussa 1938. Laurila suoritti myös kasvatus- ja opetusopin tutkinnon Turun yliopistossa 1939.

Laurila oli Tuomarniemen normaalimetsäkoulun harjoittelijametsänhoitaja 1937–1938, Metsähallituksen ylimääräinen metsänhoitaja 1938, Kurun metsäkoulun avustava metsänhoitaja 1938 ja Lounais-Suomen metsänhoitolautakunnan, vuodesta 1968 Lounais-Suomen piirimetsälautakunta, piirimetsänhoitaja 1938–1947, vt. metsänhoitaja 1945–1947, metsänhoitaja 1947–1964 ja päämetsänhoitaja 1965–1976. Laurila oli myös Varsinais-Suomen työvoimapiirin metsätöiden tarkastaja 1944–1945, liikennepiirin puutavarankuljetuspäällikkö 1944–1945 ja rappiotilalain tarkastusoikeuden jäsen 1944–1945 sekä maanhankintalain tarkastusoikeuden varajäsen 1945–1949. Loimaan maamieskoulun metsänhoidon opettajana hän toimi 1940–1948 ja Turun opettajakorkeakoulun metsänhoidon opettajana 1949–1954. Hänellä oli lisäksi useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Laurila sai metsäneuvoksen arvonimen 1967.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kivistö, Terhi: Metsäneuvos Tauno Laurila (1911–1996). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 30.3.2023.
2. ↑  70-vuotiaita.  *Maaseudun Tulevaisuus*, 26.2.1981, nro 24, s. 6. Kansalliskirjasto. Viitattu 30.3.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Terhi Kivistö: Tauno Laurila *Biografiasampo*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
Pycnandra on sapotillapuukasveihin kuuluva suku, joka esiintyy endeemisenä Uudessa-Kaledoniassa. Suvussa on 62 lajia, ja se on laajin Uuden-Kaledonian kotoperäisistä kasvisuvuista. *Pycnandra* on läheisintä sukua Australian itärannikon *Niemeyera*-suvulle. Monet *Pycnandra*-lajeista elävät Uuden-Kaledonian Grande Terren ultramafisella maaperällä. Puulaji *Pycnandra acuminata* on tunnettu nikkelin kerääjänä eli hyperakkumuloijana. Sen rungon sinivihreäksi värjäytyneessä maitiaisnesteessä on jopa 20–25 prosentin nikkelipitoisuus.

Lajit
-----

*Pycnandra acuminata*, 
*Pycnandra amplexicaulis*, 
*Pycnandra atrofusca*, 
*Pycnandra balansae*, 
*Pycnandra belepensis*, 
*Pycnandra benthamii*, 
*Pycnandra blaffartii*, 
*Pycnandra blanchonii*, 
*Pycnandra bourailensis*, 
*Pycnandra bracteolata*, 
*Pycnandra caeruleilatex*, 
*Pycnandra canaliculata*, 
*Pycnandra carinocostata*, 
*Pycnandra chartacea*, 
*Pycnandra comptonii*, 
*Pycnandra comptonioides*, 
*Pycnandra confusa*, 
*Pycnandra controversa*, 
*Pycnandra cylindricarpa*
*Pycnandra decandra*, 
*Pycnandra deplanchei*, 
*Pycnandra elliptica*, 
*Pycnandra fastuosa*, 
*Pycnandra filipes*, 
*Pycnandra francii*, 
*Pycnandra glabella*, 
*Pycnandra glaberrima*, 
*Pycnandra gordoniifolia*, 
*Pycnandra goroensis*, 
*Pycnandra grandifolia*, 
*Pycnandra griseosepala*, 
*Pycnandra heteromera*, 
*Pycnandra intermedia*, 
*Pycnandra kaalaensis*, 
*Pycnandra kopetoensis*, 
*Pycnandra kouakouensis*, 
*Pycnandra linearifolia*, 
*Pycnandra lissophylla*, 
*Pycnandra litseiflora*, 
*Pycnandra longiflora*, 
*Pycnandra longipetiolata*, 
*Pycnandra margueriteae*, 
*Pycnandra micrantha*, 
*Pycnandra montana*, 
*Pycnandra neocaledonica*, 
*Pycnandra obscurinerva*, 
*Pycnandra ouaiemensis*, 
*Pycnandra paniensis*, 
*Pycnandra paucinervia*, 
*Pycnandra perplexa*, 
*Pycnandra petiolata*, 
*Pycnandra poindimiensis*, 
*Pycnandra pubiflora*, 
*Pycnandra sarlinii*, 
*Pycnandra schmidii*, 
*Pycnandra sclerophylla*, 
*Pycnandra sessiliflora*, 
*Pycnandra sessilifolia*, 
*Pycnandra versicolor*, 
*Pycnandra vieillardii*, 
*Pycnandra viridifolia*, 
*Pycnandra wagapensis*.

Lähteet
-------

1. ↑  Tanguy, J. et al. 2018. The discovery of nickel hyperaccumulation in the New Caledonian tree *Pycnandra acuminata* 40 years on. New Phytologist 218: 2, 397–400.
**John Neumeier** (24. helmikuuta 1939 Milwaukee, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen tanssija, koreografi ja baletinjohtaja. Neumeier muutti 1960-luvulla Saksaan ja on toiminut Hampurin valtionoopperan baletin taiteellisena johtajana ja koreografina vuodesta 1973 ja koko baletin yleisjohtajana vuodesta 1996.

Neumeier opiskeli balettia Kööpenhaminassa ja Lontoon kuninkaallisessa baletissa. Hänellä on kandidaattitutkinto (*Bachelor of Arts*) englantilaisessa kirjallisuudessa ja teatteritieteessä Marquetten yliopistosta, missä hän myös tuotti ensimmäiset koreografiset työnsä. Marcia Haydée ja Ray Barra havaitsivat Neumeierin lahjakkuuden Lontoossa 1963 ja John Cranko palkkasi tämän heidän suosituksestaan Stuttgartin balettiin, missä hän pian eteni soolotanssijaksi.

Ulrich Erfurth palkkasi Neumeierin Frankfurtin baletin johtajaksi 1969, missä hän pian nousi sensaatiomaiseen maineeseen. Tämä johtui erityisesti hänen uusista tulkinnoistaan vanhoista balettiklassikoista, kuten Pähkinänsärkijä, Romeo ja Julia, sekä Dafnis ja Khloe. August Everding toi Neumeierin Hampuriin vuonna 1973, missä tämä on työskennellyt pääosan urastaan. Neumeierin johdolla Hampurin baletista on tullut eräs johtavia Saksan tanssitaiteen keskuksia ja saanut myös kansainvälistä tunnustusta.

Lähteet
-------

1. ↑  John Neumeier *IMDb*.  2012. Viitattu 19.2.2012. (englanniksi)
2. ↑  *Weilin + Göösin tietosanakirja 4 Neu-Set*, s. 1317. Gütersloh: Weilin + Göös, 1993. ISBN 951-35-500-2.
3. 1 2 3  John Neumeier *www.hamburgballett.de*.  2012. Hampurin baletti.  Arkistoitu 25.6.2011. Viitattu 19.2.2012. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ADK

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Joulumerkkikodit** olivat vuodesta 1936 alkaen perustettuja, Suomen Tuberkuloosin Vastustamisyhdistyksen omistamia lastenkoteja, joihin sijoitettiin tuberkuloosia sairastaneiden äitien vastasyntyneet lapset. Aloitteen joulumerkkikodeista teki 1930-luvun alussa Tuberkuloosin Vastustamisyhdistyksen sihteeri, professori Severi Savonen, Ruotsista saamiensa kokemusten perusteella. Koteja oli Tampereella (perustettu vuonna 1936), Oulussa (1945) ja Kuopiossa (1954), ja niissä oli yhteensä 155 hoitopaikkaa. Esimerkiksi Tampereen joulumerkkikodin henkilökuntaan kuuluivat lääkäri, ylihoitaja, osastonhoitaja ja seitsemän lastenhoitajaa sekä kaksi imettäjää.  Pälkäneelle oli lisäksi vuonna 1939 perustettu Tampereen alaosasto.

Väinö Blomstedtin suunnittelema vuonna 1912 ilmestynyt ensimmäinen joulumerkki.
Väinö Blomstedtin suunnittelema vuonna 1912 ilmestynyt joulumerkki oli ensimmäinen varsinainen joulumerkki. Vuosina 1926–1931 ja vuodesta 1935 alkaen merkin tuotto ohjattiin Lastenparantola-rahastoon. Viimeinen joulumerkki julkaistiin vuonna 2001. Joulumerkkejä suunnittelivat Väinö Blomstedtin lisäksi mm. Martta Wendelin (lähes 30 merkkiä), Signe Hammarsten-Jansson ja Matti A. Pitkänen. Joulumerkkejä painettiin vuosittain noin 5,5 miljoonaa kappaletta. 

Tuberkuloosia sairastavien lasten hyväksi myydyt joulumerkit otettiin ensimmäisen kerran käyttöön Tanskassa joulukuussa 1904, aloitteentekijänä oli postimestari Einar Holböll. Joulumerkkien käyttö levisi sitten sieltä ympäri maailmaa.

Joulumerkkikodeissa hoidettiin niiden toiminta-aikana yhteensä 5 335 lasta keskimäärin puolentoista vuoden ikään saakka. Tuberkuloosin hoidon ja ehkäisyn tehostuttua ja tautitapausten vähennyttyä sekä toisaalta kallistuneen ylläpidon vuoksi joulumerkkikotien tarve ja käyttö vähenivät asteittain. Kuopion joulumerkkikoti lopetti toimintansa vuonna 1964, Oulun vuonna 1969 ja Tampereen vuonna 1973. Toistaiseksi ei ole tutkittu, miten joulumerkkikodeissa hoidettavina olleisiin lapsiin vaikutti useita kuukausia, jopa yli vuoden kestänyt omasta perheestä erottaminen. 

Joulumerkeistä on vuosien mittaan muodostunut suosittu keräilykohde.

Lähteet
-------

1. ↑   Otavan iso tietosanakirja, osa 3. Helsinki: Otava, 1962.
2. 1 2  Kari Teramo, Joulumerkkien tarina
3. ↑   Mitä-Missä-Milloin, Kansalaisen vuosikirja 1974, s. 145−149. Helsinki: Otava, 1973.
4. ↑  Severi Savonen : Postimestarin keksintö, Suomen Kuvalehti, 10.12.1927, nro 50, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Aiheesta muualla
----------------

* Pälkäneen joulumerkkikoti, Sydän-Hämeen lehti s. 26–28[vanhentunut linkki] pdf
* Arnold Forsius, Suomalaiset joulumerkit ja joulumerkkikodit (Arkistoitu – Internet Archive)
**National Airlinesin lento 102** oli National Airlines -lentoyhtiön rahtilento maanantaina 29. huhtikuuta 2013 Bagramin lentotukikohdasta, Afganistanista Dubain Al Maktoumin kansainväliselle lentoasemalle, Emiraatteihin. Pian nousun jälkeen kello 15:27 lentoa operoinut Boeing 747-428BCF putosi maahan ja syttyi tuleen. Kaikki koneessa olleet seitsemän miehistön jäsentä saivat surmansa. *lähde?*

Lento
-----

Lento lähti kello 15:26. Koneessa oli 94 119 kg lastia, mukaan lukien viisi sotilasajoneuvoa, joista kaksi painoi 12 tonnia ja kolme 18 tonnia. Pian nousun jälkeen jälkimmäinen sotilasajoneuvo irtosi köysistä ja lähti liikkumaan taaksepäin. Ajoneuvo murskasi paineseinän, mennen siitä läpi ja tuhoten samalla vertikaalisen ohjausjärjestelmän sekä hydrauliikan, jolloin miehistö alkoi menettää hallinnan. Ajoneuvo sulki myös lentoarvotallentimen ja ohjaamon ääninauhurin. Koneen nokka nousi koko ajan ylemmäs, kunnes se alkoi sakata ja kallistua oikealle. Kone tuli takaisin oikein päin ja tämän jälkeen törmäsi maahan. Nimetön henkilö kuvasi onnettomuuden. Kukaan ei loukkaantunut maassa. *lähde?*

Onnettomuuden syyt
------------------

Sotilasajoneuvon irtoamisen aiheutti huono asento kiinnityksessä. Köydet olivat noin 45° kulmassa, joka sai köydet katkeamaan helpommin. Oikea asento olisi ollut lähelle 0 astetta. *lähde?*

Lähteet
-------

* Flight Safety Foundation, Aviation Safety Network,  Luettu 25.8.2017
**Tšernomorets** on jalkapalloseura Novorossijskin kaupungista, Venäjältä. Joukkue pelaa Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla kakkosdivisioonassa, jonne se putosi kaudeksi 2010.

Historia
--------

Seura perustettiin alun perin vuonna 1907. Se on tunnettu historiansa aikana lukuisilla eri nimillä: *Olimpija* (1907—1930), *Dynamo* ( 1931—1941), *Stroitel* (1945—1957), *Tsement* (1960—1969), *Trud* (1970), *Tsement* (1978—1991), *Gekris* (1992—1993), *Tšernomorets* (1993—2004), *Novorossijsk* (2005) ja *Tšernomorets* (2006—).

Neuvostoliiton sarjoihin Tšernomorets osallistui ensi kerran vuonna 1960. Suurimman osan historiastaan se pelasi Neuvostoliiton kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla. Venäjän itsenäistyttyä Tšernomorets pelasi pääsarjatasolla kaudet 1995–2001 ja 2003, mutta menetti vuonna 2005 ammattilaislisenssinsä. Seura jatkoi toimintaa hetken aikaa *Novorossijsk*-nimellä, ja nousi takaisin ammattilaisliigatasolle kakkosdivisioonaan kaudeksi 2006, ja parin kauden kuluttua ykkösdivisioonaan. Kaudeksi 2010 joukkue putosi sarjatasoa alemmas.

Lähteet
-------

1. ↑  Tilastot kausittain

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivu
The Venetian Macao
The Venetian Macao Resort Hotel
**The Venetian Macao** (kiin.: 澳門威尼斯人; Jyutping: *Ou3mun4 Wai1nei4si1jan4*) on kasino ja hotellikompleksi Macaossa Kiinassa. Se avattiin 28. elokuuta 2007.

The Venetian Macaon omistaa kasinomiljardööri Sheldon Adelsonin Las Vegas Sands -yhtiö. Hotellihuoneita on 3 000, erilaisia pelikoneita kasinolla on 3 400 ja pöytä- ja pokeripelejä on 870. The Venetian Macao on maailman suurin kasino ja maailman toiseksi suurin vapaasti seisova rakennus Kiinassa sijaitsevan monitoimirakennuksen New Century Global Centerin jälkeen.

Kasino
------

Kasino on pinta-alaltaan 50 700 neliömetriä. Se on jaettu neljän erin teeman mukaiseen pelialueeseen, joita kutsutaan nimillä Golden Fish, Imperial House, Red Dragon ja Phoenix. Kasinossa on yli 3 400 peliautomaattia ja 800 pelipöytää.

Hotellissa on oma klubinsa (nimeltä Paiza Club), joka on tarkoitettu pelkästään arvostetummille vieraille. Sille on oma sisäänkäynti, aula, vastaanottotiski sekä vain klubin jäsenten käytössä olevat hissit. Paiza Clubin pelialue on jaettu yksityisiin pelihuoneisiin, jotka on nimetty tunnettujen Aasian kaupunkien ja alueiden mukaan esimerkiksi Yunnaniksi, Kantoniksi, Hongkongiksi, Singaporeksi ja Kuala Lumpuriksi.

Majoitus
--------

Hotellitorni tarjoaa 2 905 sviittiä. Majoitusta on kerroksissa 7–38.

Paiza-sviitit on varattu pelkästään arvostetuille vieraille. Suurin niistä on nimeltään The Presidente, johon kuuluu muun muassa neljä makuuhuonetta.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Top-10 Largest Casinos *Casino City Times*.  10 December 2007.
5. ↑  The Venetian Emporis.com.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **The Venetian Macao**.
* The Venetian Macao viralliset sivut
**Aukusti Korhonen** (vuoteen 1872 **Nils August Öqvist**, 12. huhtikuuta 1851 Kuopio – 12. huhtikuuta 1874 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja kirjailija. Hän oli Kansallisteatterin edeltäjän Suomalaisen Teatterin ensimmäisiä näyttelijöitä.

Korhosen vanhemmat olivat Ruotsista muuttanut seppä Johan Petter Öhqvist ja kuopiolainen Johanna Fredrika Broberg. Korhonen lähti 17-vuotiaana Helsinkiin, koska halusi ryhtyä näyttelijäksi. Hankkiakseen elantonsa hän värväytyi soitto-oppilaaksi Suomen Kaartiin ja pääsi pian ruotsin ja suomen kielen taitoisena kirjurin apulaiseksi kaartin kansliaan. Korhonen kirjoitti muun muassa runon "Suomen kaartin sotahymni", jonka kaartin kapellimestari Adolf Leander sävelsi.

1860-luvun lopulla Helsingissä toimi Oskar Toppeliuksen johtama*lähde?* suomenkielinen teatterikoulu, jonne Korhonen pääsi oppilaaksi. Koulu lopetti toimintansa 1869,*lähde?* mutta hän ehti sen kautta pääsemään kosketuksiin Kaarlo ja Emilie Bergbomin sekä useiden suomalaisten kirjailijoiden, muun muassa Fredrik Cygnaeuksen kanssa. Vuonna 1870 Korhonen liittyi oppilaaksi ruotsalaisen August Westermarkin perustamaan Unga Finska Teatern -kiertueteatteriin. Hän oli August Aspegrenin, Aurora Gullsténin, Selma Heermanin ja Edvard Himbergin ohella yksi seurueen viidestä suomea taitaneesta näyttelijästä, jotka myöhemmin muodostivat syksyllä 1872 toimintansa aloittaneen Suomalaisen Teatterin ydinryhmän.

Korhonen kirjoitti myös kaksinäytöksisen komedian *Kosijat* saksalaisen aiheen perusteella. Myöhemmin Sakari Ruotsalo teki siitä uuden mukaelman nimellä *Kuka nyt vävyksi?**lähde?*

Lähteet
-------

* Aukusti Korhonen SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* 

### Viitteet

1. ↑  Ursprunget till släkten Öhquist i Finland (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Sukututkimusseura. Viitattu 15.7.2015.
2. 1 2 3 4  Eliel Aspelin-Haapkylä: Suomalaisen teatterin historia 1: Teatterin esihistoria ja perustaminen. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 1906, Korhosesta s. 29 (Internet Archive)
3. ↑  Suomalaisen Teatterin synty  3/2012. Hiidenkivi.  Arkistoitu 27.1.2019. Viitattu 15.7.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Vapaasti ladattavia e-kirjoja Projekti Lönnrotilta
* Lisää luettavaa aiheesta **Aukusti Korhonen** on Wikiaineistossa
Moldovalainen Sheriff Tiraspol juhli cupin voittoa vuonna 2009.
**Itsenäisten valtioiden yhteisön cup** (ven. Кубок чемпионов Содружества стран СНГ и Балтии, *Kubok tšempionov Sodružestva stran SNG i Baltii*) eli CIS Cup on Venäjällä vuosittain järjestettävä hallissa pelattava jalkapalloturnaus Itsenäisten valtioiden yhteisön maiden mestareille. IVY:n jäsenmaiden lisäksi turnaukseen on osallistunut joukkueita myös muista entisistä Neuvostoliiton maista sekä Suomesta ja Serbiasta. Turnaus järjestettiin ensi kertaa vuonna 1993. Suomesta mukana on ollut vuonna 2009 Inter ja vuonna 2010 HJK.

Turnauksen voittajat
--------------------

* Venäjä Spartak Moskova (1993, 1994, 1995, 1999, 2000, 2001)
* Ukraina Dynamo Kiova (1996, 1997, 1998, 2002)
* Moldova Sheriff Tiraspol (2003, 2009)
* Georgia Dynamo Tbilisi (2004)
* Venäjä Lokomotiv Moskova (2005)
* Azerbaidžan Neftçi Baku (2006)
* Uzbekistan Pahtakor Taškent (2007)
* Azerbaidžan Hazar Lankaran (2008)
* Venäjä Rubin Kazan (2010)
* Azerbaidžan Inter Baku (2011)

Lähteet
-------

1. ↑  Commonwealth of Independent States Cup – Trivia  26.2.2009. RSSSF. Viitattu 4.1.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Itsenäisten valtioiden yhteisön cup RSSSF:n sivustolla (englanniksi)
**Robert Samuel Summers** (19. syyskuuta 1933 Halfway, Oregon – 1. maaliskuuta 2019 New Canaan, Conneticut) oli yhdysvaltalainen oikeustieteilijä. Summers toimi oikeushallinnon professorina Cornellin yliopistossa.

Summersin vanhemmat olivat maanviljelijöitä. Hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon Oregonin yliopistossa vuonna 1955, opiskeli Fulbright-stipendillä Southamptonin yliopistossa ja suoritti oikeustieteellisen kandidaatin tutkinnon (LL.B) Harvardin yliopistossa vuonna 1959. Summers työskenteli Oregonin yliopistossa vuosina 1960–1968 ja Cornellin yliopistossa vuosina 1969–2010, jossa hänet nimitettiin professoriksi vuonna 1976. Hän myös luennoi ja toimi vierailevana professorina useissa yliopistoissa ympäri maailmaa sekä sai monia huomionosoituksia, kuten Helsingin yliopiston kunniantohtorin arvon vuonna 1990. Summers oli mukana perustamassa vuonna 1969 Council on Legal Education Opportunity -yhdistystä, joka pyrkii lisäämään vähemmistöjen ja pienituloisten osuutta oikeustieteellisessä koulutuksessa.

Summers julkaisi 55 teosta ja yli 100 artikkelia, joissa hän käsitteli muun muassa oikeusrealismia, laintulkintaa sekä oikeuden muotoa ja sisältöä. Hän oli erikoistunut sopimus- ja kauppaoikeuteen sekä oikeusfilosofiaan ja -teoriaan. Summers kirjoitti yhdessä Michiganin yliopiston professorin James J. Whiten kanssa Yhdysvaltain kauppaoikeuden kodifikaation Uniform Commercial Code neliosaisen kommentariteoksen, joka on alalla eniten viittattu ja josta oli otettu kuusi painosta Summersin kuolemaan mennessä. Summers osallistui lakikodifikaatioiden laatimiseen Venäjällä, Egyptissä ja Ruandassa. Hän oli myös mukana perustamassa Bielefelder Kreis -tutkijaryhmää.

Lähteet
-------

1. ↑  Roolit ja rituaalit | Promootion riemuvuosi *Helsingin yliopisto*. Viitattu 29.10.2023.
2. 1 2  Kelley, Susan: Robert Summers, pre-eminent legal scholar, dies at 85 *Cornell Chronicle*.  8.3.2019. Viitattu 29.10.2023. (englanniksi)
3. 1 2  Obituary of Robert S. Summers *Hoyt Funeral Home*. Viitattu 29.10.2023. (englanniksi)
Binomin neliön arvon riippuvuus termiensä arvoista.
**Binomi** on algebrassa polynomi, joka koostuu kahdesta termistä. Binomi on siis kahden monomin summa.

Määritelmä
----------

Binomi on tasan kahden monomin summa.

Yhden muuttujan binomi voidaan kirjoittaa muodossa

{\displaystyle ax^{m}+bx^{n}},
missä a ja {\displaystyle b} ovat vakioita, m ja {\displaystyle n} ovat ei-negatiivisia kokonaislukuja ja x on muuttuja.

Yleisempi, usean muuttujan binomi voidaan kirjoittaa aina muodossa:

{\displaystyle a\cdot x\_{1}^{n\_{1}}x\_{2}^{n\_{2}}\dots x\_{i}^{n\_{i}}+b\cdot x\_{1}^{m\_{1}}x\_{1}^{m\_{2}}\dots x\_{i}^{m\_{i}}},
missä {\displaystyle x\_{1}},{\displaystyle x\_{2}}, ... ja {\displaystyle x\_{i}} ovat muuttujia, a ja {\displaystyle b} ovat edelleen vakioita; ja {\displaystyle n\_{1}},{\displaystyle n\_{2}}, ... ja {\displaystyle n\_{i}} sekä {\displaystyle m\_{1}},{\displaystyle m\_{2}}, ... ja {\displaystyle m\_{i}} ei-negatiivisia kokonaislukuja.

Esimerkkejä
-----------

* {\displaystyle 3x-2x^{2}}
* {\displaystyle xy+yx^{2}}
* {\displaystyle 0.9x^{3}+\pi y^{2}}
* {\displaystyle 2x^{3}+7}

Laskusääntöjä
-------------

Lukujen neliöiden erotuksen arvon riippuvuus summan ja erotuksen tulosta.
* Binomi {\displaystyle a^{2}-b^{2}} voidaan jakaa tekijöihin kahden muun binomin tuloksi

{\displaystyle a^{2}-b^{2}=(a+b)(a-b).\quad }
* Kahden lineaaribinomin *ax + b* ja *cx + d* tulo on

{\displaystyle (ax+b)(cx+d)=ax\cdot (cx+d)+b\cdot (cx+d)=acx^{2}+(ad+bc)x+bd\!\,.}
* Binomi *a + b* korotettuna *n*:nteen potenssiin, eli {\displaystyle (a+b)^{n},} voidaan binomilauseen mukaan kehittää polynomiksi, jonka kertoimet löytyvät esi­merkiksi Pascalin kolmiosta. Näitä kertoimia kutsutaan myös binomi­kertoimiksi.
	+ Esimerkiksi tapauksessa n=2:

{\displaystyle (x+y)^{2}=x^{2}+2xy+y^{2}}.

Katso myös
----------

* Binomijakauma
* Binomikerroin
* Binomilause
* Monomi
* Trinomi

Lähteet
-------

1. ↑  Eric W. Weisstein: Binomial *mathworld.wolfram.com*. Viitattu 1.4.2022. (englanniksi)
2. ↑  Bernd Sturmfels: *Solving Systems of Polynomial Equations*. American Mathematical Soc.. ISBN 978-0-8218-8941-1. Teoksen verkkoversio (viitattu 1.4.2022). en
**August Heinrich Rudolf Grisebach** (17. huhtikuuta 1814 Hannover, Saksa – 9. toukokuuta 1879 Göttingen) oli saksalainen kasvitieteilijä.

Elämä ja ura
------------

Grisebach opiskeli lääketiedettä ja kasvitieteitä Göttingenissä 1832–1834 ja Berliinissä 1834–1836. Vuodesta 1837 alkaen hän oli Göttingenin kasvitieteen dosentti, hänestä tuli vuonna 1841 apulaisprofessori ja vuonna 1847 yleisen luonnonhistorian professori, vuonna 1875 kasvitieteen professori ja kasvitieteellisen puutarhan johtaja.

Grisebach oli kuuluisa varsinkin kasvimaantieteen tutkijana, jolla alalla hänen teoksellaan *Die Vegetation der Erde nach ihrer klimatischen Anordnung* (1872, uusi painos 1884) oli käänteentekevä merkitys. Kasviston riippuvaisuus ilmastollisista seikoista on siinä johtavana näkökohtana. Grisebach antoi ensimmäisenä yksityiskohtaisen kuvauksen koko maapallon kasvipeitteestä vertailevassa yleiskatsauksessa kunkin alueen endeemisten ja ei-endeemisten lajien tilastojen perusteella. Hänen järjestelyjensä perustana ovat ilmasto-olosuhteet ja erityisesti lämpötila. Geologiset ja evoluutioon liittyvät näkökohdat hän jättää huomiotta, mikä johtuu luultavasti hänen kielteisestä suhtautumisestaan darwinismiin. Kasvien levinneisyyden osalta hän oletti kasvillisuuskeskuksia, joista lähialueiden kolonisaation olisi lähdettävä liikkeelle.

Hänen tärkeimpiä kasvimaantieteellisiä teoksiansa ovat myös *Über die Vegetationslinien des nordwestlichen Deutschlands* (1846) ja *Die geographische Verbreitung der Pflanzen Westindieus* (1865). Suurta kykyä systemaatikkona Grisebach osoitti kuvatessaan katkerokasvit (Gentianaceae) sekä heimot Dioscoreacece, Smilacece ja Malpighiacece. Floristisista teoksista mainittakoon *Flora of the British westindian islands* (1859–1864). Hänen parhaimpia teoksiaan ovat myös *Über die Bildung des Torfs in den Emsmooren* (1846). Grisebachin kuoleman jälkeen ilmestyi *Gesammelte Abhandlungen und kleinere Schriften zur Pflanzengeographie* (1880).

Grisebachin poika Eduard Grisebach oli diplomaatti ja kirjailija.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  J. A. Wecksell: Grisebach, August Heinrich Rudolf. *Tietosanakirja osa 2*, palsta 1613. Artikkeli sisältää tekstiä, joka on tuotu tästä tekijänoikeusvapaasta lähteestä. Tietosanakirja-osakeyhtiö, 1910. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3  August Heinrich Rudolf Grisebach *Neue Deutsche Biographie*.  1966. Viitattu 28.11.2021. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **August Grisebach** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
	+ 2

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Te Papa (New Zealand)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Pyhän Nikolaoksen kirkko** (myös **Miikkulan kirkko**) on ortodoksinen kirkko Sortavalan itäpuolella Riekkalansaaren Rantueen kylässä Luovutetussa Karjalassa. Ennen alueluovutuksia kirkko sijaitsi Sortavalan maalaiskunnassa ja kuului Sortavalan ortodoksisen seurakuntaan.

Pyhän Nikolaoksen kirkko rakennettiin vuonna 1891. Kirkko rakennettiin hirrestä ja lautavuorauksen se sai 1903. Kirkon rakentamisen rahoittivat E. ja H. Hallonblad. Kirkon sisustus saatiin Sortavalan entisestä pääkirkosta, joka purettiin vuonna 1877. Kirkkoa korjattiin vuonna 1926.

Talvisodan jälkeen kirkko jäi hyväkuntoisena Neuvostoliitolle. Sen esineistöä ei evakuoitu. Venäläiset hävittivät kirkon sisustuksen sodan jälkeen. Kun Karjala vallattiin takaisin jatkosodan alussa vuonna 1941, löydettiin kirkon ikonit läheisestä asuintalosta. Vuonna 1944 kirkko jäi Neuvostoliitolle. Venäläiset käyttivät kirkkoa tämän jälkeen muun muassa kirjastona. Nykyisin se kuuluu Valamon luostarille ja on taas kirkollisessa käytössä. 

Sortavalan ortodoksisen seurakunnan pääkirkot sijaitsivat Riekkalansaaressa aina 1300-luvulta vuoteen 1765 asti, jolloin pääkirkko rakennettiin Sortavalan kaupunkiin. Tämän jälkeen paikalla sijaitsi myös Pyhälle Nikolaokselle pyhitetty kirkko, joka purettiin nykyisen kirkon tieltä.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuva kirkosta (Arkistoitu – Internet Archive)

Lähteet
-------

* Koponen Paavo, Karjalan kirkkokummut. Tammi, Sulkava 1999. ISBN 951-31-1431-7
* Karjalan ja Petsamon ortodoksiset kirkot ja kirkkotaide, toimittanut Kristina Thomenius ja Minna Laukkanen. Etelä-Karjalan taidemuseon julkaisuja 18:1b, Jyväskylä 1997. ISBN 951-785-018-2
**Apéri** (kreik. Απέρι) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kárpathoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Kárpathoksen kuntaan, Kárpathos-Kásoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 353 (vuonna 2011).

Apérin kylä sijaitsee Kárpathoksen keskiosissa noin kahdeksan kilometriä pohjoisluoteeseen saaren keskuksesta Kárpathoksen kaupungista eli Pigádiasta. Se on rakennettu noin 350 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna.

Apéri on Kárpathoksen vanha keskiaikainen pääkylä, joka syntyi asutuksen vetäydyttyä rannikolta turvaan vuoristoon. Se toimi saaren keskuksena vuoteen 1892 saakka. Apérissa sijaitsee edelleen Kárpathoksen ja Kásoksen hiippakunnan katedraali eli piispanistuin Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen katedraali. Kylän lähellä on venetsialaisaikaisen linnan rauniot.

Apéri muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Απερίου, *Topikí Koinótita Aperíou*), johon kuuluvat varsinaisen Apérin kylän lisäksi kylät Katódio, Kyrá Panagiá ja Myrtónas. Koko yhdyskunnan väkiluku on 355.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2  Aperi *Karpathos Info*. Viitattu 1.9.2020.
3. 1 2  Karpathos Aperi *Greeka.com*. Viitattu 1.9.2020.
4. 1 2  Aperi *Karpathos Home*. Viitattu 1.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Apéri** Wikimedia Commonsissa
**Morton Kaplan** (9. toukokuuta 1921 – 26. syyskuuta 2017) oli yhdysvaltalainen politiikan tutkija. Kaplania pidetään kansainvälisten suhteiden järjestelmäteoriaa koskevan tutkimuksen alullepanijana.

Kansainvälisen järjestelmän teoria
----------------------------------

Ensi kertaa teoksessaan *System and Process in International Politics* (1957) esittämässään teoriassa Kaplan selitti kansainvälistä järjestelmää sen osien, erityisesti valtioiden, toiminnalla ja keskinäissuhteilla. Kaplan rakensi useita erilaisia teoreettisia malleja sellaisista kansainvälisistä järjestelmistä, jotka olivat olleet olemassa tai voisivat olla olemassa. Hän laati kullekin järjestelmälle räätälöidyt toimintasäännöt, joita valtioiden kyseisissä olosuhteissa oletettiin noudattavan, sekä säännöt sille, miten järjestelmä muuttuu, kun jokin sen osatekijä muuttuu. Kaplan kuvasi vallan jakautumista kansainvälisessä järjestelmässä poolijärjestelmällä, jossa kansainvälinen järjestelmä jaetaan suurvaltojen ja niiden johtamien blokkimaisten valtioryhmien pooleihin eli napoihin. Kaplan ammensi ajattelunsa lähtökohdat W. Ross Ashbyn vuonna 1952 julkaistusta kyberneettisen järjestelmäteorian merkkiteoksesta *Design for a Brain*.

Kaplanin teoria on kuuluisa, ja sitä on pidetty harvinaisen hienostuneena. Etenkin Kaplanin ajatusta poolijärjestelmästä on pidetty yhtenä mullistavimmista kansainvälisten suhteiden oppialan uudistuksista. Kenneth Waltz kritisoi Kaplanin järjestelmäteoriaa siitä, että siinä järjestelmä ei ollut itse kausaalinen tekijä, vaan sen osat, eli valtiot, määrittelivät järjestelmän perusluonteen.

Lähteet
-------

* Forsberg, Tuomas; Pursiainen, Christen: *Ulkopolitiikkaa norsunluutornista*. Tampere: Cham Puma House, 2015.
* Hakovirta, Harto: *Maailmanpolitiikka: Teoria ja todellisuus*. Helsinki: Kustannus 54, 2012.

### Viitteet

1. ↑  Hakovirta 2012, s. 28
2. ↑  Forsberg, Pursiainen 2015, s. 73
3. ↑  Hakovirta 2012, s. 215–216
4. ↑  Forsberg, Pursiainen 2015, s. 73–74
5. ↑  Hakovirta 2012, s. 215


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee 1930-luvulla toiminutta järjestöä. Iskumiehet oli myös Suomen Kansallissosialistisen Työjärjestön toimintaryhmä.*

**Iskumiehet** oli suomalainen 1930-luvun alussa toiminut äärioikeistolainen puolue, jota johti arkkitehti Vietti Nykänen. Yhdistys perustettiin maaliskuussa 1933, kun Suomen Kansallissosialistisessa Liitossa vaikuttanut Nykänen erosi ja perusti kannattajineen oman puolueen.

Historia
--------

Yhdistys perustettiin maaliskuussa 1933, kun Suomen Kansallissosialistisessa Liitossa vaikuttanut Nykänen erosi ja perusti kannattajineen oman puolueen. Iskumiesten keskeisiä vaatimuksia olivat muun muassa vuokrien alentaminen, setelivarannon kasvattaminen sekä työn tarjoaminen työttömille. Äärivasemmiston SKP piti iskumiesten retoriikkaa vaarallisempana kuin SKSL:n.

Iskumiehet osallistui vuoden 1933 eduskuntavaaleihin nimellä *Työväen, talonpoikain ja henkisentyöntekijäin vaaliliitto*. Kolmetoista ehdokasta asettanut puolue keräsi 787 ääntä (0,07 %). Äänistä 223 tuli Viipurin läntisestä vaalipiiristä, jossa puolue solmi vaaliliiton SKSL:n kanssa.

Syksyllä 1933 puheenjohtaja Nykänen ajautui riitoihin puoluetovereidensa kanssa. Oppositio syytti Nykästä itsevaltaisuudesta, jota hän oli osoittanut vaalikampanjan yhteydessä. Nykänen oli käynyt puoluehallitusta konsultoimatta pyytämässä puolueelle avustuksia vasemmistolaiselta järjestöltä. Pettyneet kannattajat lähtivät tämän seurauksena puolueesta kauppias Lennart Mäkelän johdolla. Repeämä toimi hetken nimellä *Iskujoukot*, kunnes Mäkelä 1934 perusti Suomen Työväen ja Talonpoikain Liiton. Vietti Nykänen siirtyi vuonna 1934 IKL:ään.

Politiikka
----------

Iskumiesten keskeisiä vaatimuksia olivat muun muassa vuokrien alentaminen, setelivarannon kasvattaminen sekä työn tarjoaminen työttömille. Äärivasemmiston SKP piti iskumiesten retoriikkaa vaarallisempana kuin SKSL:n.

Muista äärioikeiston puolueista Iskumiehet hyökkäsi etenkin IKL:ää ja SKJ:tä vastaan. Puolue ei ymmärtänyt esimerkiksi IKL:n halua kieltää sosialidemokraattiset järjestöt. Iskumiesten mukaan kansaa ei tullut jakaa tällaisilla toimenpiteillä, vaikka vasemmistoa vastaan pitikin taistella. Iskumiehet teki yhteistyötä (kieltoasiassa samaa kantaa edustaneen) Suomalaisen Työn Puolueen kanssa.

Organisaatio
------------

Iskumiesten äänenkannattaja oli tammikuusta huhtikuuhun vuonna 1933 ilmestynyt *Isku*, jonka päätoimittaja oli M. Tauriala. Iskun propaganda oli aggressiivista. Jo lehden toista numeroa vastaan nostettiin syyte painovapauslain nojalla ja sen kappaleet takavarikoitiin. Syynä toimenpiteeseen olivat Iskun hyökkäykset valtion alkoholimonopolia ja Kansallis-Osake-Pankkia vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Henrik Ekberg: *Führerns trogna följeslagare. Den finländska nazismen 1932–1944*, s. 48–51. Schildts, 1991. ISBN 951-50-0522-1.  s. 114–115.
**Phellinaceae** on koppisiemenisten Asterales-lahkoon kuuluva kasviheimo. Sen ainoa suku on *Phelline*, joka käsittää 12 Uuden-Kaledonian puulajia.

Tuntomerkit
-----------

*Phelline*-lajit ovat puita, joiden lehtilavat ovat sahalaitaisia, harvoin ehytlaitaisia. Puut ovat kaksikotisia, emi- ja hedekasvit ovat eri yksilöitä. Yksineuvoiset kukat ovat pieniä, 4–6-lukuisia. Verhiö on tyveltään yhdislehtinen, teriö sen sijaan erilehtinen. Hedekukissa heteenpalhot ovat ponsia lyhyempiä, ja emiön surkastuma on jäljellä. Emikukissa puolestaan on joutoheteitä ja kehänpäällinen sikiäin, joka koostuu kahdesta viiteen yhteen kasvaneesta emilehdestä. Luotit ovat kookkaita ja liuskaisia sekä enemmän tai vähemmän vartalottomia. Yhdessä sikiäimessä on 2–5 siemenaihetta kärki-istukassa. Hedelmä on luumarja, jonka kivet ovat erillisiä toisistaan.

Luokittelu
----------

Phellinaceae-heimon nykyinen sijainti ja lähimmät sukulaiset kladogrammissa
Heimon läheisin sukulainen on heimo Argophyllaceae. Heimot ovat toistensa rinnakkaishaaroja Asterales-lahkon evoluutiopuussa ja muodostavat yhteisen kladin. Sen ominaisuuksia ovat tietyt piirteet korkissa, siitepölyssä, emiön vartalossa ja siemenaiheissa. Aikaisemmin heimo on sijoitettu orjanlaakerikasveihin (Aquifoliaceae) tai omana heimonaan lahkoon Icacinales.

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. 2001-: Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since].

### Viitteet

1. 1 2 3  Stevens 2001-, viitattu 12.11.2014


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q13883465
* Wikispecies: Phellinaceae
* CoL: 6268J
* EPPO: 1PHEF
* Fossilworks: 183084
* GBIF: 3562486
* GRIN: 859
* iNaturalist: 71598
* IRMNG: 115211
* ITIS: 896386
* NCBI: 57708
* NZOR: f3860646-f0f3-4c96-85b5-4ef0efc63c85
* Open Tree of Life: 3847
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77126624-1
* Tropicos: 100352907
* Watson & Dallwitz: phellina
* WFO: wfo-7000000457

 |

 |
**Muutosvoimat Suomi** (MVS) oli suomalainen yhteistyöpuolue. Keväällä 2002 perustettu järjestö rekisteröitiin puolueeksi 24. lokakuuta 2002. MVS osallistui ainoastaan vuoden 2003 eduskuntavaaleihin. Puolue poistettiin rekisteristä 4. toukokuuta 2007 sen jäätyä ilman paikkoja kaksissa peräkkäisissä eduskuntavaaleissa.

MVS:n perustivat 7. huhtikuuta 2002 Tampereella viisi varsinkin Euroopan unioniin, Nato-jäsenyyteen sekä maassa harjoitettuun talouspolitiikkaan kriittisesti suhtautunutta poliittista järjestöä. Perustajat olivat Vaihtoehtoväki (rp), Vapaan Suomen liitto (VSL) (rp), EU:n vastainen kansanrintama (EUVKr) (ry), Suomi: Ei EU (ry) ja Kommunistisen työväenpuolueen (KTP) Helsingin piirijärjestö (ks. Kommunistien liitto (Suomi)). 

Muutosvoimat Suomen perustava kokous valitsi puheenjohtajaksi Vapaan Suomen Liiton Ilkka Hakalehdon. Kesällä 2002 muutosvoimiin liittyi myös Ihmisen perusturva (ry). Neuvotteluja uudesta yhteistyöjärjestöstä oli käyty jo joulukuusta 2000 alkaen. Alkuvaiheessa mukana hankkeessa olivat myös sittemmin vetäytyneet Perussuomalaiset ja KTP. KTP päätti alkuvuonna 2002 jäädä MVS:n ulkopuolelle, mutta puolueen Helsingin piirijärjestö ei noudattanut päätöstä, minkä jälkeen se erotettiin KTP:sta.

MVS osallistui vuoden 2003 eduskuntavaaleihin kaikissa Manner-Suomen vaalipiireissä ja sai 11 485 ääntä (0,41 %). Kehnon vaalimenestyksen jälkeen MVS on viettänyt hiljaiseloa ja esimerkiksi internet-sivut on poistettu käytöstä.

MVS piti liittokokouksen 30. kesäkuuta 2006 Helsingissä. Kokouksessa päätettiin, ettei puolue osallistu vuoden 2007 eduskuntavaaleihin, vaan sen jäsenjärjestöt lähtevät mukaan omilla listoillaan. Hyväksytyssä toimintasuunnitelmassa MVS ilmoitti toimivansa "uusliberalismin hegemonian murtamiseksi [ja] demokraattisen yhteisvastuullisen hyvinvointiyhteiskunnan rakentamiseksi". Uudeksi puheenjohtajaksi kokous valitsi Kommunistien liiton Reijo Katajarannan.

Lähteet
-------

1. ↑  Lyhyt syntyhistoria (www.muutosvoimat-suomi.fi)
2. ↑  KTP:n näköalattomuus. Tiedonantaja ?.4.2002.
3. ↑  Liittokokouksen tiedotusvastaava Heikki Männikön tiedote (Helsinki 30.6.2006).

Aiheesta muualla
----------------

* Puolueen kotisivut (arkistoitu)
* MVS:n ohjelmat (Pohtiva)