recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Noureddine Zekri** (s. 1964 Batna, Algeria) on algerialainen jalkapallovalmentaja.

Valmennusura
------------

Zekri opiskeli valmentajaksi Italiassa ja toimi erinäisissä tehtävissä yhteensä yhdeksän vuoden ajan Italiassa. Hän toimi muun muassa valmennustehtävissä AC Milanin organisaatiossa.

Zekri päätti palata kotimaahansa lastensa vuoksi, jotka olivat lähestymässä kouluikää. Hän siirtyi kesken kauden ES Sétifin päävalmentajaksi joulukuussa 2009. Kauden päätyttyä Zekri oli johdattanut joukkueen Algerian cupin voittoon, mutta ilmoitti kesäkuussa 2010 jättäneensä seuran. Zekri kuitenkin palasi takaisin joukkueen valmentajaksi Afrikan Mestarien liigan jatkuessa heinäkuussa 2010. Hän onnistui johdattamaan ES Sétifin lohkovaiheeseen, jossa joukkue onnistui keräämään neljässä ottelussa yhden pisteen. 18. elokuuta 2010 Zekri erotettiin tehtävästään.

11. maaliskuuta 2011 Zekri allekirjoitti kuudentoista kuukauden sopimuksen MC Algerin kanssa. Hän erosi tehtävistään 10. heinäkuuta 2011.

### Meriitit

* Algerian mestaruus
	+ Hopeaa: 2010
* Algerian cup: 2010

Lähteet
-------

1. ↑  ESS : Noureddine Zekri, nouvel entraîneur de l’Entente (Arkistoitu – Internet Archive) *Le Buteur* 8.12.2009 Viitattu 4.6.2010 (ranskaksi)
2. ↑  NOUREDDINE ZEKRI (ENTRAÎNEUR DE L’ES SÉTIF :«ESS-MCA ne sera pas décisif sur le championnat»[vanhentunut linkki] *Journaldz.com* Viitattu 4.6.2010 (ranskaksi)
3. ↑  ES Sétif : Zekri fait ses valises *eurosport* 4.6.2010 Viitattu 4.6.2010 (ranskaksi)
4. ↑  L1 : Noureddine Zekri nouvel entraîneur du MCA *DZfoot* 11.3.2011 Viitattu 9.4.2011 (ranskaksi)
**Petržalka** on Slovakian pääkaupungin Bratislavan osa-alue. Se sijaitsee Tonavan etelärannalla ja kuuluu Bratislava V -piiriin. Petržalka on pinta-alaltaan 28,7 neliökilometriä ja siellä asuu 114 153 ihmistä, mikä on vajaa kolmannes koko kaupungin asukasmäärästä.
Petržalkassa on paljon suuria elementtikerrostaloja ja se on Slovakian yksi tiheimmin asuttuja alueita.

Historia
--------

Ensimmäinen asutuskeskus kehittyi nykyiselle Petržalkan alueella 1200-luvulla. Petržalka säilyi vuosisatojen ajan vain pienenä kylänä. Siitä tuli kuitenkin merkittävä virkistäytymisalue Bratislavan asukkaille. Petržalkassa asui 594 ihmistä vuonna 1866. Vuoteen 1920 mennessä Petržalkasta oli kasvanut Slovakian suurin kylä.

Münchenin sopimuksen seurauksena 1938 Petržalkan alue siirtyi natsi-Saksalle. Toisen maailmansodan jälkeen Petržalka palautui takaisin Tšekkoslovakialle, ja vuonna 1946 se liitettiin virallisesti Bratislavaan. Petržalkan kaupunkikuvaa alettiin muuttaa 1973, ja alueelle rakennettiin paljon kerrostaloja.

Nähtävyydet
-----------

*Sad Janka Kráľa* -puistoa
Alueen nähtävyyksiin kuuluvat mm. *Sad Janka Kráľa*, joka on Keski-Euroopan vanhimpia julkisia puistoja, ja *Nový most* -silta.

Slovakian suurin ostoskeskus Aupark sijaitsee Petržalkassa

Liikenne
--------

Petržalkaan kulkee lukuisia paikallisliikenteen linja-autoja. Petržalkassa sijaitsee myös Bratislava - Petržalkan rautatieasema. Eurooppateistä E58 ja E75 kulkevat Petržalkan lävitse. Tonava mahdollistaa myös laivaliikenteen alueelle.

Urheilu
-------

Jalkapallojoukkue FC Artmedia Petržalka pelaa kotiottelunsa Petržalkassa Štadión Petržalkalla.

Lähteet
-------

1. ↑  Starosta Petržalky  23.4.2020. petržalka.sk.  sk
2. ↑  Petržalka: Basic Information Statistical Office of the Slovak Republic. Viitattu 12.2.2009. (englanniksi)
3. ↑  Petržalka: Demography Statistical Office of the Slovak Republic. Viitattu 12.2.2009. (englanniksi)
4. 1 2  Petržalka in Course of Time Petržalka. Viitattu 12.2.2009. (englanniksi)
5. ↑  Concrete creations of the biggest block of flats in central Europe Slovakia.travel. Viitattu 12.2.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Petržalka** Wikimedia Commonsissa

* Petržalkan kotisivut (englanniksi) (slovakiksi)
Katškanarin vaakuna.
**Katškanar** (ven. Качкана́р) on kaupunki Sverdlovskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Uralin itäpuolella 294 kilometriä Jekaterinburgista pohjoiseen. Kaupungissa on Tšusovoin ja Kušvan väliseltä rautatieltä haarautuvan sivuradan pääteasema. Asukkaita on 42 800 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunta on perustettu vuonna 1958 titaani- ja magnetiittikaivoksen yhteyteen. Vuonna 1968 siitä tuli kaupunki. Nykyään Katškanarissa toimii rikastamokombinaatti, teräsbetonirakennetehdas ja konepajateollisuutta.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 23.2.2010. (venäjäksi)
2. ↑  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 517. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Katškanarin kaupungin sivusto (venäjäksi)

Sverdlovskin alueen vaakuna**Sverdlovskin alueen kaupungit**
Sverdlovskin alueSverdlovskin alue
**Hallinnollinen keskus: Jekaterinburg**  

Alapajevsk | Aramil | Artjomovski | Asbest | Berjozovski | Bogdanovitš | Degtjarsk | Irbit | Ivdel | Kamensk-Uralski | Kamyšlov | Karpinsk | Katškanar | Kirovgrad | Krasnoturinsk | Krasnouralsk | Krasnoufimsk | Kušva | Lesnoi | Mihailovsk | Nevjansk | Nižnije Sergi | Nižni Tagil | Nižnjaja Salda | Nižnjaja Tura | Novaja Ljalja | Novouralsk | Pervouralsk | Polevskoi | Revda | Rež | Severouralsk | Serov | Sredneuralsk | Suhoi Log | Sysert | Tavda | Talitsa | Turinsk | Verhni Tagil | Verhnjaja Pyšma | Verhnjaja Salda | Verhnjaja Tura | Verhoturje | Veltšansk | Zaretšnyi
**Jérémy Roy** (s. 22. kesäkuuta 1983 Tours) on ranskalainen maantiepyöräilijä. Hän edusti koko ammattilaisuransa, 2003−2018, samaa tallia, nykyiseltä nimeltään Groupama-FDJ.

Roy sai hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailujen maantieajossa Ateenassa 2003. Espanjan ympäriajossa 2007 hän oli kolmas 13. etapilla. Seuraavan vuoden Ranskan ympäriajossa hän sijoittui irtiottokumppaninsa Sylvain Chavanelin jälkeen toiseksi 19. osuudella. 

Ruy voitti Pariisi–Nizza-ajon 2009 viidennen etapin ennen Thomas Voeckleriä. Seuraavana vuonna hän voitti Tro-Bro Léon -kilpailun ja kauden 2011 aluksi Grand Prix d'Ouverture La Marseillaise -ajon. Saman vuoden Ranskan ympäriajossa hän oli 13. etapilla kolmas. Vuonna 2012 hän voitti Tour du Limousin -ajon neljännen etapin ja oli kokonaiskilpailussa toinen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Jérémy Roy *cyclingarchives.com*. Viitattu 21.4.2018. (englanniksi)
2. ↑  Jérémy Roy *procyclingstats.com*. Viitattu 19.1.2019. (englanniksi)
3. ↑  Chavanel, finalement! *cyclingnews.com*.  25.7.2008. Viitattu 31.1.2011. (englanniksi)
4. ↑  Paris - Nice 2009 *cyclingarchives.com*. Viitattu 31.1.2011. (englanniksi)
Régie Autonome des Transports Parisiensin toimisto.
**Régie Autonome des Transports Parisiens** (*lyhenne* **RATP**) on Suur-Pariisissa toimiva valtion omistama liikennelaitos, joka liikennöi Pariisin metroa, kahta RER-linjaa A ja B, raitiovaunuja, busseja sekä Montmartren funikulaaria. Se perustettiin 19. heinäkuuta vuoden 1900 Pariisin maailmannäyttelyä varten. RATPin metro koostuu kaiken kaikkiaan kuudestatoista linjasta. Linjat on merkitty numeroin 1–14 nimettyjen päälinjojen lisäksi on olemassa lyhyet linjat 3bis ja 7bis, jotka lähtevät eräitä linjojen 3 ja 7 väliasemilta. Linja 7 haarautuu eteläpäässä ja 13 pohjoispäässä kahteen suuntaan.

Junien kulkuajat
----------------

Junat kulkevat yleensä noin kello 05.00–01.00 joka päivä. Viimeinen juna saapuu pääteasemalle aina aikataulujen mukaisesti klo 01.15. Kuitenkin perjantai, lauantai, sunnuntai ja muina pyhäpäivinä liikenne jatkuu vielä tunnin pidempään, jolloin viimeinen juna saapuu pääteasemalle kello 02.15. Yleensä uudenvuodenyönä sekä monien muiden juhlien aikana liikenne jatkuu läpi yön.

Lähteet
-------

1. ↑  L'essentiel *RATP internetsivu*.  Arkistoitu 23.10.2013. Viitattu 24.8.2014.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Régie Autonome des Transports Parisiens**.
* RATP:n internetsivut
**Silvo Lahtela** (s. 18. kesäkuuta 1959 Helsinki) on saksalainen kirjailija. Hänen vanhempansa olivat suomalainen kirjailija Markku Lahtela (1936–1980) ja saksalainen elokuva- ja teatteriohjaaja Helke Sander (s. 1937). Lahtelalta on suomennettu yksi romaani, vuonna 1991 ilmestynyt *Kuvienkaataja*.

Suomennos
---------

* Lahtela, Silvo: *Kuvienkaataja*. Suom. Marja Kyrö. Helsinki: Otava, 1991. ISBN 951-1-11692-4.

Lähteet
-------

1. ↑  Silvo Lahtela *The Internet Movie Database*. Viitattu 14.2.2009.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Silvo Lahtela
**Aleksandar Luković** (serb. Александар Луковић; s. 23. lokakuuta 1982 Kraljevo, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä Belgradin Punaista tähteä ja on pelipaikaltaan joko vasen laitapuolustaja tai keskuspuolustaja.

Ura
---

### Seurajoukkue

Luković aloitti uransa kotikaupunkinsa Sloga Kraljevosta. Vuonna 2002 hän siirtyi Crvena zvezdaan. Hän pelasi ensimmäisen eurocupin ottelunsa 15. elokuuta 2002 UEFA Cupissa Kairat Almatya vastaan, kun hän tuli vaihdosta kentälle ottelun toisella puoliajalla.

Kesällä 2006 Luković siirtyi lainasopimuksella Ascoliin, mutta pelattuaan vain 10 ottelua joukkueessa hän siirtyi Udineseen. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Italian pääsarjassa 27. tammikuuta 2007 Torinoa vastaan.

Lainan jälkeen kesällä 2007 Udinese teki siirrosta pysyvän.

### Maajoukkue

Luković teki ensiesiintymisensä Serbian maajoukkueessa 15. elokuuta 2005 maaottelussa Puolaa vastaan. Hän pelasi vuoden 2010 MM-kilpailujen karsinnoissa lähinnä puolustuksen keskustassa yhdessä Nemanja Vidićin kanssa, kun vasemman laitapuolustajan paikalla pelasi Aleksandar Kolarov.

Lähteet
-------

1. ↑  Udinese sign Lukovic Sky Sports. Viitattu 7.6.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Tilastot National Football Teams -sivustolla

Serbian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Stojković |
2 Rukavina |
3 Kolarov |
4 Kačar |
5 Vidić |
6 Ivanović |
7 Tošić |
8 Lazović |
9 Pantelić |
10 Stanković |
11 Milijaš |
12 Isailović |
13 Luković |
14 Jovanović |
15 Žigić |
16 Obradović |
17 Krasić |
18 Ninković |
19 Petrović |
20 Subotić |
21 Mrđa |
22 Kuzmanović |
23 Đuričić |
Valmentaja Antić
**Tšerdynin** eli **Višeran tie** (ven. Че́рдынская доро́га, *Tšerdynskaja doroga*; Ви́шерская доро́га, *Višerskaja doroga*) oli Uralin yli Länsi-Siperiaan johtanut muinainen kulkureitti.

Tie sai alkunsa Tšerdynin kaupungista ja kulki Višeran, sen sivujoen Velsin ja Tšurokin kautta kannakselle, josta se jatkui Taltija, Ivdel ja Lozva -jokia pitkin Toboliin laskevaan Tavdaan.

1500-luvun lopulla heti Siperian kaanikunnan kukistuttua Tšerdynin tie oli ainoa Venäjän hallituksen sallima kulkureitti Siperiaan. Vuonna 1588 Ivdelin suulle rakennettiin Lozvan linnoitus, josta muodostui tärkeä välietappi ja voivodin johtaman laajan kihlakunnan keskus. Lyhyemmän Babinovin tien avaamisen jälkeen vuonna 1598 Tšerdynin tie menetti merkityksensä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Entsiklopedija Permi *enc.permkultura.ru*. Viitattu 8.6.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Bolšaja sovetskaja entsiklopedija: Tšerdynskaja doroga *slovari.yandex.ru*. Viitattu 8.6.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
**Christoph Stephan** (s. 12. tammikuuta 1986 Rudolstadt, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä.

Stephan saavutti junioreiden MM-kilpailuissa pronssia viestissä 2006 sekä voitti pikakilpailun, takaa-ajon ja viestin maailmanmestaruuden 2007. EM-kilpailujen nuorten viestissä hän sai hopeaa 2006. 

Ensimmäisissä aikuisten MM-kilpailuissaan Pyeongchangissa 2009 Stephan saavutti normaalimatkalla hopeaa. Hän ampui yhden sakkominuutin ensimmäisellä ampumapaikalla ja hävisi kultaa voittaneelle Ole Einar Bjørndalenille 14,1 sekuntia. Viestissä hän hiihti toisen osuuden Saksan pronssijoukkueessa. Hanty-Mansijskin MM-kilpailuissa 2011 hän oli pikakilpailussa seitsemäs.

Stephan kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Kontiolahdella kaudella 2005–2006. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti oltuaan seuraavalla kaudella neljästoista normaalimatkan kilpailussa Lahdessa. Hän sijoittui ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon oltuaan kahdeksas Ruhpoldingin pikakilpailussa kaudella 2007–2008. Ensimmäisen voittonsa – ja palkintokorokepaikkansa – hän saavutti Anterselvan yhteislähtökilpailussa 25. tammikuuta 2009.

Rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuissa Stephan sai 2009 kultaa pikakilpailussa ja sekaviestissä sekä hopeaa takaa-ajossa.

Stephan lopetti uransa kauteen 2014-2015.

Maailmancupin palkintosijat
---------------------------

* Kausi 2008–2009: Anterselva yhteislähdössä voitto, Pyeongchang normaalimatkalla toinen
* Kausi 2009–2010: Anterselva pikakilpailussa kolmas

Lähteet
-------

* Christoph Stephan Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU).  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Christoph Stephan beendet Biathlon-Karriere - biathlon-online.de - Das Biathlon Portal in Deutschland *www.biathlon-online.de*. Viitattu 4.4.2018. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (saksaksi)
**Donald Graham Smith** (s. 9. toukokuuta 1958, Edmonton, Alberta) on entinen kanadalainen uimari ja olympiahopeamitalisti.

Ura
---

Smith aloitti uinnin harrastamisen isänsä Donin valmennuksessa vuonna 1964. Hän voitti ensimmäisen nuorten Kanadan-mestaruutensa kymmenvuotiaana. Ensimmäisiin kansainvälisiin aikuisten arvokilpailuihinsa hän osallistui vuonna 1975, jolloin käytiin pitkän radan MM-kilpailut Kolumbian Calissa.

Smith voitti olympiahopeaa 4×100 metrin sekauintiviestistä kesäolympialaisissa 1976, jotka järjestettiin Smithin kotimaassa Kanadassa. Viestissä uivat myös Stephen Pickell, Clay Evans ja Gary MacDonald. Smith osallistui kilpailuissa myös 100 ja 200 metrin rintauinteihin, joissa hän sijoittui kummassakin neljänneksi, sekä 400 metrin sekauintiin, jossa hän sijoittui viidenneksi.

Smith rikkoi uransa aikana kaksi kertaa 200 metrin sekauinnin maailmanennätyksen, ensimmäistä kertaa 23. elokuuta 1975, Kansas Cityssä, ajalla 2.06,08. Neuvostoliittolainen Aleksandr Sidorenko kuitenkin rikkoi ennätyksen elokuussa 1977. Smith sai ennätyksen uudelleen haltuunsa, uituaan ajan 2.04,39, The Woodlandsissa, Texasissa. Smithin ja Sidorenkon välissä ennätystä oli ehtinyt pitää myös yhdysvaltalainen Steve Lundquist. Smith ehti kuitenkin hallita ennätystä toistamiseen vain 24 päivää, jolloin sen rikkoi yhdysvaltalainen Jesse Vassallo.

Vuoden 1978 Kansainyhteisön kisoissa, kotikaupungissaan Edmontonissa, Smith voitti ensimmäisenä uimarina kuusi kultamitalia; hän voitti 100 ja 200 metrin rintauinnit, 200 ja 400 metrin sekauinnit, sekä oli jäsenenä Kanadan voitokkaissa 4×100 metrin seka- ja vapaauintiviesteissä. Samana vuonna hän voitti pitkän radan MM-kilpailuissa, Berliinissä kultaa 200 metrin sekauinnissa, ja hopeaa 100 metrin rintauinnissa.

Lähteet
-------

* Alberta Sports Hall of Fame and Museum (englanniksi)

Miesten 200 metrin sekauinnin pitkien ratojen maailmanmestarit

|  |
| --- |
| 1973: Gunnar Larsson |
1975: András Hargitay |
1978: Graham Smith |
1982: Oleksandr Sydorenko |
1986: Tamás Darnyi |
1991: Tamás Darnyi |
1994: Jani Sievinen |
1998: Marcel Wouda |
2001: Massimiliano Rosolino |
2003: Michael Phelps |
2005: Michael Phelps |
2007: Michael Phelps |
2009: Ryan Lochte |
2011: Ryan Lochte |
2013: Ryan Lochte |
2015: Ryan Lochte |
2017: Chase Kalisz |
2019: Daiya Seto |
2022: Léon Marchand |
Pokrovan katedraali.
**Kamyšlov** (ven. Камышло́в) on kaupunki Sverdlovskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Obin sivujoen Pyšman varrella 136 kilometriä Jekaterinburgista itään. Kaupunki on Kamyšlovin piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Kamyšlovin kautta kulkee Jekaterinburgin ja Tjumenin välinen rautatie ja maantie. Asukkaita on 28 400 henkeä (vuonna 2009).

Vuonna 1668 paikalle perustettiin linnoitus, jonka kautta kulki 1700-luvun puolivälissä rakennettu Siperian maantie. Vuonna 1781 Kamyšlovista tuli kaupunki ja Permin kuvernementtiin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1800-luvun loppuun mennessä siitä kehittyi huomattava kauppakaupunki. Nykyään Kamyšlovissa on mm. sähköteknistä, rakennustarvike- ja konepajateollisuutta.

Nähtävyyksiin kuuluvat 1800–1900-luvun vaihteessa rakennetut julkiset rakennukset, Pokrovan katedraali ja kotiseutumuseo. Kaupungin lähistöllä sijaitsee Obuhovon kylpylä.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 9.6.2010. (venäjäksi)
2. 1 2  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 178. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Kamyšlovin kaupungin sivusto (venäjäksi)

Sverdlovskin alueen vaakuna**Sverdlovskin alueen kaupungit**
Sverdlovskin alueSverdlovskin alue
**Hallinnollinen keskus: Jekaterinburg**  

Alapajevsk | Aramil | Artjomovski | Asbest | Berjozovski | Bogdanovitš | Degtjarsk | Irbit | Ivdel | Kamensk-Uralski | Kamyšlov | Karpinsk | Katškanar | Kirovgrad | Krasnoturinsk | Krasnouralsk | Krasnoufimsk | Kušva | Lesnoi | Mihailovsk | Nevjansk | Nižnije Sergi | Nižni Tagil | Nižnjaja Salda | Nižnjaja Tura | Novaja Ljalja | Novouralsk | Pervouralsk | Polevskoi | Revda | Rež | Severouralsk | Serov | Sredneuralsk | Suhoi Log | Sysert | Tavda | Talitsa | Turinsk | Verhni Tagil | Verhnjaja Pyšma | Verhnjaja Salda | Verhnjaja Tura | Verhoturje | Veltšansk | Zaretšnyi
**Richard Boucher** [ri'šar bu'še] (3. tammikuuta 1932 Créteil – 26. syyskuuta 2017) oli ranskalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.

Ura
---

Richar Boucher aloitti jalkapallouransa US Créteil-Lusitanosin juniorijoukkueissa, joista hän siirtyi vuonna 1947 VGA Saint-Maurin amatöörijoukkueisiin. Elokuussa 1953 Boucher siirtyi pääsarjaan nousseeseen Toulouseen ja debytoi kuukautta myöhemmin. Kesäkuussa hän 1958 hän matkusti Aulis Rytkösen kanssa Suomeen ja pelasi yhden ystävyysottelun Kuopion Palloseuran riveissä. Hän onkin tiettävästi seuran ensimmäinen ulkomaalaispelaaja. Boucher edusti Toulousea vuoteen 1963 saakka, jonka jälkeen hän siirtyi yhdeksi kaudeksi Olympique de Marseilleen. Vuodet 1964–1972 Boucher pelasi Buzzichelli Toulouse Levage Sportsin joukkueessa alemmilla sarjatasoilla.

Boucher aloitti Toulouse FC:n edustusjoukkueen valmentajana kaudella 1973–1974. Seuraavan kauden alussa Paul Orsatti siirtyi seuran päävalmentajaksi, mutta syyskuussa 1974 Boucher palasi joukkueen valmentajaksi. Hän toimi myös kaudella 1976–1977 Toulousen päävalmentajana.

Lähteet
-------

1. ↑  Richard Boucher est décédé *Le Figaro*.  26.9.2017. Viitattu 27.9.2017. (ranskaksi)
2. 1 2  BOUCHER Richard Olympique de Marseille 1899.  Arkistoitu 11.10.2008. Viitattu 10.6.2010. (ranskaksi)
3. ↑  Alaja, Erkki: *Monsieur Magic – Aulis Rytkönen*, s. 169–172. Helsinki: Teos, 2009. ISBN 978-951-851-185-7.
4. ↑  France – Trainers of First and Second Division Clubs rsssf. Viitattu 10.6.2010. (englanniksi)
Špela Pretnar
**Špela Pretnar** (s. 5. maaliskuuta 1973 Bled, Jugoslavia) on entinen slovenialainen alppihiihtäjä, pujottelun maailmancupin voittaja.

Pretnar saavutti junioreiden MM-kilpailuissa Mariborissa 1992 hopeaa suurpujottelussa ja pronssia yhdistetyssä. Moriokan MM-kisoissa 1993 hän sijoittui suurpujottelussa kuudenneksi ja supersuurpujottelussa seitsemänneksi. 

Lillehammerin olympialaisissa 1994 Pretnar oli yhdestoista pujottelussa ja kahdestoista suurpujottelussa. Sestrieren MM-kilpailuissa 1997 hänen sijoituksensa olivat puolestaan yhdestoista suurpujottelussa ja kahdestoista pujottelussa. Vailin MM-kisoissa 1999 hän sijoittui suurpujottelussa kahdeksanneksi.

Pretnar voitti urallaan kaikkiaan kuusi maailmancupin osakilpailua; viisi pujottelussa ja yhden suurpujottelussa. Kaudella 1999–2000 hän voitti pujottelucupin kokonaiskilpailun.

Maailmancupin palkintokorokesijoitukset
---------------------------------------

* Pujottelu:
	+ Kausi 1997–1998: Bormio 2 x kolmas
	+ Kausi 1998–1999: Åre voitto
	+ Kausi 1999–2000: Copper Mountain voitto, Maribor toinen, Berchtesgaden voitto, Santa Caterina voitto, Åre voitto, Sestriere kolmas; pujottelucupin voitto
* Suurpujottelu:
	+ Kausi 1994–1995: Cortina d'Ampezzo kolmas, Maribor toinen, Bormio voitto; suurpujottelucupissa kolmas
* Supersuurpujottelu:
	+ Kausi 1994–1995: Flachau kolmas
* Kokonaiscup:
	+ 1994–1995 seitsemäs, 1999–2000 seitsemäs

Lähteet
-------

* Špela Pretnar Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Prosper-René Blondlot** (3. heinäkuuta 1849 Nancy, Ranska – 24. marraskuuta 1930 Nancy, Ranska) oli ranskalainen fyysikko. Hän tuli tunnetuksi magneettikenttien polarisaatiota koskevista tutkimuksistaan, mutta nykyisin hänet muistetaan lähinnä siitä, että hän väitti löytäneensä uuden säteilylajin, N-säteet, jotka kuitenkin pian osoittautuivat virheelliseksi löydöksi.

Elämäkerta
----------

René Blondlot väitteli tohtoriksi kokeellisen fysiikan tutkimuksillaan, jotka hän suoritti Faculté des sciences de Paris'n fysiikan tutkimuslaboratorioissa.

Hän oli huomattava kokeellinen fyysikko, ja hän tuli kuuluisaksi 1890-luvulla ja 1900-luvun alussa kokeidensa ansioista, jotka vahvistivat Heinrich Hertzin vuonna 1893 saamat tulokset magneettikentän polarisaatiosta. Hän myös osoitti kokeellisesti, että radioaaltojen nopeus on suurella tarkkuudella sama kuin valonnopeus.

Hänet muistetaan kuitenkin ennen kaikkea siitä, että hän pani alkuun yhden 1900-luvun kokeellisen fysiikan suurimmista erehdyksistä ilmoitettuaan vuonna 1903 löytäneensä N-säteet. Nämä oletetut säteet saivat nimensä Nancyn yliopiston mukaan, jossa hän opetti. Niiden väitettiin vahvistavan heikon valon valovoimaa. Vuonna 1904 fyysikko Robert Williams Wood paljasti kuitenkin *Nature*-lehdessä, että ilmiö oli täysin subjektiivinen eikä sillä ollut mitään fysikaalista perustaa: Blondlot väitti havaitsevansa ilmiön silloinkin, kun Wood oli hänen huomaamattaan poistanut laitteistosta prisman, jota Blondlot oli pitänyt sen havaitsemiselle välttämättömänä.

Nimikkokohteita
---------------

Parc Blondlot -niminen puisto Nancyssä on nimetty Blondlot'n mukaan.

Lähteet
-------

1. ↑  René Blondlot's Parallel Wires and Standing Waves: Trapping Radio Waves *njsas.org*. Viitattu 16.8.2016.
2. ↑  N-säteet Skepsis ry.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:René Blondlot
Kioton kansainvälistä kokouskeskusta luonnehtivat puolisuunnikasmuodot.
**Sachio Ōtani** (jap. 大谷幸夫, *Ōtani Sachio*, 20. helmikuuta 1924 Tokio – 2. tammikuuta 2013) oli japanilainen arkkitehti. Hänet tunnetaan erityisesti Kioton kansainvälisen kokouskeskuksen suunnittelusta.

Ōtani opiskeli Tokion yliopistossa, josta hän valmistui kandidaatiksi vuonna 1946 ja maisteriksi vuonna 1951. Hän aloitti uransa Kenzō Tangen alaisuudessa ja osallistui muun muassa Hiroshiman rauhanmuseon suunnitteluun. Oman toimistonsa hän perusti 1960-luvun alussa. Hän voitti Kioton kansainvälisen kokouskeskuksen suunnittelukilpailun; kilpailu oli Japanin ensimmäinen julkinen arkkitehtuurikilpailu, ja siihen jätettiin 195 ehdotusta. Perinteisen japanilaisen arkkitehtuurin piirteitä modernismiin yhdistelevä rakennus valmistui vuonna 1966 ja sai heti osakseen ylistystä. Ōtanin myöhempiin töihin kuuluvat esimerkiksi Kanazawan teknillinen yliopisto (1969), Okinawan kokouskeskus (1989) ja Chiban kaupungin taidemuseo (1994).

Ōtani toimi myöhemmin opettajana Tokion yliopistossa ja Chiban yliopistossa. Hän kirjoitti useita arkkitehtuuria käsitteleviä kirjoja, kuten teoksen "Akichi no shisō" (jap. 空地の思想, "ajatuksia tyhjistä tonteista", 1979).

Lähteet
-------

1. ↑  建築家の大谷幸夫さん死去　京都国際会館など設計 *Asahi Shimbun*.  9.1.2013. Viitattu 22.8.2013. (japaniksi)
2. 1 2  Architecture of ICC Tokyo Kyoto International Conference Center. Viitattu 17.3.2012.
3. 1 2  大谷幸夫 kotobank.jp. Viitattu 17.3.2012.
4. ↑  大谷　幸夫 Sachio Otani + OTANI ASSOCIATES.  Arkistoitu 12.1.2013. Viitattu 17.3.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Sachio Otani + OTANI ASSOCIATES (Arkistoitu – Internet Archive) 一級建築士事務所
* 故丹下氏の平和公園設計　大谷幸夫さんに聞く　慰霊碑は「慚愧」表現 (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Japani
* Korea

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Structurae

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Petter Dass
Petter Dassin museo mereltä katsottuna.
**Petter (Pettersen) Dass** (s. noin 1647 Herøy (Nordland) – 17. elokuuta 1707 Alstahaug) oli norjalainen runoilija ja pappi. Uusi Petter Dassin museo avattiin Alstahaugin kunnassa vuonna 2007.

Petter Dass suoritti ylioppilastutkinnon Bergenissä ja opiskeli teologiaa Kööpenhaminassa. Hän työskenteli kotiopettajana ja kappalaisena, kunnes hänestä tuli Alstahaugin kirkkoherra. Hän kirjoitti virsiä. Häntä pidetään suurimpana norjalaisena barokin aikakauden runoilijana. Hän on kirjoittanut kaikki kirkkovuoden evankeliumitekstit runomuotoon. Samoin hän on muokannut kokonaisia Uuden testamentin kirjoja ja Lutherin Pienen Katekismuksen runomuotoon. Norjan kirkon virsikirjassa on 11 hänen kirjoittamaansa virttä.

Tunnetuin hänen virsistään on virsi "Herre Gud, ditt dyre navn og ære". Se on Norjan kirkon virsikirjan "portaalivirsi", johdantovirsi, numerolla 1, kolmesäkeistöisenä ja kahdeksansäksteistöisenä numerolla 278. Virsi on suomeksi Ruotsin kirkon virsikirjassa numerolla 649 "Nimellesi, suuri Jumalamme". Käännös on Pekka Kivekkään tekemä 1997.

Suomennettu runo
----------------

* "Den sidste sygdom" on suomennettu kaksi kertaa
	+ Viimeinen sairaus, suom. Lauri Viljanen, teoksessa: *Skandinavian kirjallisuuden kultainen kirja*, WSOY 1930
	+ Viimeinen sairaus, suom. Aale Tynni, teoksessa: *Tuhat laulujen vuotta*, WSOY 1957, 1974, 2004

Lähteet
-------

1. ↑  Petter Dass Store norske leksikon
2. ↑  Petter Dass-museet, Store norske leksikon
3. ↑  Petter Dass *snl.no*. Viitattu 19.02. 2019. (norjaksi)
4. 1 2  *Norsk salmebok 2013 Forkirke og hjem*. Eide Forlag, 2013. ISBN 978-82-514-0764-9. (norjaksi)
5. ↑  Petter Dass, (Arkistoitu – Internet Archive) Lahden kaupunginkirjaston runotietokanta. Päivitetty 11.3.2021, viitattu 14.3.3021


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Maurice Couture** (3. marraskuuta 1926 – 19. tammikuuta 2018) oli kanadalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin Religieux de Saint Vincent de Paulin papiksi 17. kesäkuuta 1951 ja nimitettiin Québecin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Talaptulan titulaaripiispaksi 17. heinäkuuta 1982. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Louis-Albert Vachon, jota avustivat Lionel Audet ja Jean-Paul Labrie.

Couture sai 1. joulukuuta 1988 nimityksen Baie-Comeaun piispaksi, joksi hänet asetettiin 13. tammikuuta 1989. Hänet nimitettiin 17. maaliskuuta 1990 ja asetettiin 1. toukokuuta Québecin arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 15. marraskuuta 2002.

Couturesta tehtiin Ordre national du Québecin *grand officier* vuonna 2003.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Maurice Couture, R.S.V.
3. ↑  Ordre national du Québec: Maurice Couture


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Jarkko Tapani Rikhard Ruostekivi** (s. 5. huhtikuuta 1985 Mietoinen) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Mietoisten Maununpoikia ja häntä valmentaa Teemu Salonen.

Ruostekivi edusti Suomea 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tampereella 2003 pudoten alkuerissä sekä 100 metrillä että 4 × 100 metrin viestissä. Helsingin MM-kilpailuissa 2005 hän juoksi kolmannen osuuden Suomen pikaviestijoukkueessa, joka sivusi vuonna 1972 tehtyä Suomen ennätystä 39,30 s. Ennätyksestä huolimatta joukkue ei selviytynyt alkuerästä jatkoon. Myöhemmin samassa kuussa Ruostekivi juoksi kolmannen osuuden Suomen sivutessa Göteborgissa Suomi–Ruotsi-maaottelussa jälleen maan ennätystä 39,30. 

Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 Ruostekivi selviytyi 100 metrillä toisiin alkueriin. 4 × 100 metrin viestissä Suomi karsiutui alkuerissä. Birminghamin EM-hallikilpailuissa 2007 hän sijoittui 60 metrin välieräjuoksussaan kuudenneksi. Torinon EM-hallikilpailuissa 2009 hän oli 60 metrin välierässään kahdeksas. Pariisin EM-hallikilpailuissa 2011 hän ei selviytynyt jatkoon 60 metrin alkueristä.

Ruostekivi on edustanut Suomea aikuisten maaotteluissa ja Euroopan cupin kilpailuissa vuodesta 2005 lähtien. Hän voitti 100 metrin maaottelujuoksun Helsingissä elokuussa 2005 sekä hallimaaottelussa 60 metriä Tampereella helmikuussa 2007. Hän juoksi 100 metrin ennätyksensä – ja 22-vuotiaiden Suomen ennätyksen – 10,34 s Tampereella 20. kesäkuuta 2007. 200 metrillä hänen ennätyksensä on 21,36 (2007). Sisäradoilla hän on juossut 60 metriä parhaimmillaan aikaan 6,61 Ranskan Aubièressa helmikuussa 2007.

Aikuisten SM-mitalit
--------------------

* Ulkoradat
	+ 100 metriä: Espoo 2009 kultaa (10,48), pronssia Turku 2011 pronssia (10,78)
	+ 200 metriä: Jyväskylä 2006 pronssia (21,68)
* Sisäradat
	+ 60 metriä: Tampere 2006 pronssia (6,77)), Helsinki 2011 hopeaa (6,78)

Lähteet
-------

* Jarkko Ruostekivi Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

### Viitteet

1. ↑  Suomen ennätykset Tilastopaja.org
**Leena Katri Nokela** (o.s. Korhonen, s. 16. tammikuuta 1937 Helsinki) on suomalainen toimittaja. Hän on ollut päätoimittajana Avotakassa ja Glorian Antiikki -lehdessä.

Nokela aloitti toimittajanuransa Savo-lehdessä, siirtyi sieltä Me Naiset -lehteen ja 1965 Kotilieteen. Avotakan toimituspäällikkyyden jälkeen hänestä tuli lehden päätoimittaja. Hän on kirjoittanut useita antiikkiesineisiin ja sisustukseen liittyviä kirjoja. Hän on tehnyt televisio-ohjelmia Mainos-TV:lle 1964–1965 ja Yleisradiolle 1968–1969. Nokelalle myönnettiin 2010 Valtion journalistipalkinto elämäntyöstä.

Nokela on ollut naimisissa apteekkari Ahti Nokelan kanssa (k.), ja heillä on kaksi tytärtä.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Kuka kukin on 1982*, s. 655. Helsinki: Otava, 1982. ISBN 951-1-06659-5.
2. 1 2 3 4  Ilona Hietanen: Tulenpalava tiedonjakaja palkittiin.  *Helsingin Sanomat*, 17.6.2010, s. C4.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**IAR 95 Spey** oli romanialainen neljännen sukupolven hävittäjälentokoneen kehitysprojekti, joka alkoi 1970-luvun jälkipuolella, joka keskeytettiin vuonna 1981, aloitettiin pian sen jälkeen uudestaan ja päättyi mallineen rakentamisen jälkeen mutta ilman prototyypin rakentamista vuonna 1988.

Lentokone oli yläsiipinen yksimoottorinen suihkukone. Suunnitellun aikana pohdittiin myös kahden moottorin ja kahden sivuvakauttimen käyttöä. Kehityshankkeesta käytettiin myös nimikkeitä IAR-101 ja IAR-S. Kone muistutti kiinalais-pakistanilaista JF-17 Thunder hävittäjää, joka on kuitenkin ajallisesti myöhäisempi.

Romania aikoi koneen kehitystyössä tehdä yhteistyötä Jugoslavian kanssa, mutta jälkimmäinen pyrki kehittämään yksin oman hävittäjän, Novi Avionin. Kumpikin epäonnistui resurssien, etenkin rahoituksen, puutteeseen.

Tekniset tiedot
---------------

*Lähde:* *lähde?*

**Yleiset ominaisuudet**

* **Miehistö:** 1-2
* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&016.&&&&0016 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&&09.03000009,3 m
* **Korkeus:** &&&&&&&&&&&&&&05.05000005,5 m
* **Siipipinta-ala:** &&&&&&&&&&&&&028.&&&&0028 m²
* **Tyhjäpaino:** &&&&&&&&&&&07880.&&&&007 880 kg
* **Suurin lentoonlähtöpaino:** &&&&&&&&&&015200.&&&&0015 200 kg
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Tumanski R-29-300 -suihkumoottori; &&&&&&&&&&&&&081.&&&&0081 kN kuivana, &&&&&&&&&&&&0122.&&&&00122 kN jälkipolttimella

Lähteet
-------

1. ↑  Romanian Supersonic Project Romanian National Institute for Aerospace Research INCAS S.A.. Viitattu 18.6.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Yliäänikonehankkeet (englanniksi)
* Romanian kansallinen ilmailututkimusinstituutti INCAS S.A. (englanniksi)
Göyçayn piiri Azerbaidžanin kartalla.
**Göyçayn piirikunta** (azer. *Göyçay rayonu*, ven. Геокчайский район, *Geoktšaiski raion*) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 682,5 neliökilometriä. Asukkaita on 109 800 henkeä (vuonna 2010).

Göyçayn piiri sijaitsee Azerbaidžan keskiosassa Kaukasusvuoriston reuna-alueella. Se rajoittuu pohjoisessa Qəbələn ja İsmayıllın, kaakossa Kürdəmirin, etelässä Ucarin ja lännessä Ağdaşin piireihin.

Piirin keskus on Göyçayn kaupunki, josta on 226 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Kuntia on yhteensä 41 ja kyliä 55. Kaupunkiväestön osuus on 32,6 % (vuonna 2010). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan asukkaista 98,6 % on azereja ja 1,0 % lezgejä.

Piirin kautta kulkee Bakusta Georgian rajalle johtava M1-valtatie. Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan ja hedelmien viljelyyn, karjanhoitoon sekä silkin tuotantoon. Göyçayn kaupungissa on elintarviketeollisuutta, tiilitehdas ja ompelimo.

Paikallislehtenä ilmestyy *Göyçay*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Azərbaycan Respublikası Dövlət Statistika Komitəsi: Azərbaycanın regionları *azstat.org*. Viitattu 12.2.2011. (azeriksi)
2. ↑  Ethnic composition of Azerbaijan 1999 *pop-stat.mashke.org*. Viitattu 12.2.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Göyçayn piirin sivusto (azeriksi)
* Azerbaidjan: Territorial and administrative units (azeriksi), (englanniksi), (venäjäksi)

Azerbaidžanin piirikunnat ja kaupungit

|  |  |
| --- | --- |
| Piirikunnat | Ağcabədi • Ağdam • Ağdaş • Ağstafa • Ağsu • Apšeron • Astara • Babək\* • Balakən • Bərdə • Beyləqan • Biləsuvar • Cəbrayıl • Cəlilabad • Culfa\* • Daşkəsən • Füzuli • Gədəbəy • Goranboy • Göyçay • Göygöl • Hacıqabul • İmişli • İsmayıllı • Kəlbəcər • Kəngərli\* • Kürdəmir • Laçın • Lənkəran • Lerik • Masallı • Neftçala • Oğuz • Ordubad\* • Qax • Qazax • Qəbələ • Qobustan • Qubadlı • Quba • Qusar • Saatlı • Sabirabad • Şabran • Şahbuz\* • Salyan • Şamaxı • Samux • Sədərək\* • Şəki • Şəmkir • Şərur\* • Siyəzən • Şuşa • Tərtər • Tovuz • Ucar • Xaçmaz • Xızı • Xocalı • Xocavənd • Yardımlı • Yevlax • Zaqatala • Zəngilan • Zərdab |
| Kaupungit | Baku • Gəncə • Lənkəran • Mingəçevir • Naftalan • Nahitševan\* • Şəki • Şirvan • Sumqayıt • Xankəndi • Yevlax |

Tähdellä \* merkityt piirikunnat ja kaupungit kuuluvat Nahitševanin autonomiseen tasavaltaan.
Lotta Udnes Weng

**Lotta Udnes Weng** (s. 29. syyskuuta 1996) on norjalainen maastohiihtäjä.

Nuorten MM-kilpailuissa 2014 Weng saavutti hopeaa vapaan hiihtotavan sprintissä ja pronssia Norjan viestijoukkueen mukana. Vuoden 2015 nuorten MM-kilpailuissa hän voitti kultaa Norjan viestijoukkueen mukana. Vuoden 2016 nuorten MM-kilpailuissa Weng saavutti hopeaa vapaan hiihtotavan sprintissä, 5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa sekä Norjan viestijoukkueen mukana. Hän voitti alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruuden yhdistelmäkilpailussa 2017. Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla hän sai sekaviestissä pronssia 2013.

Weng sijoittui Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 perinteisen hiihtotavan sprintissä 12:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 Weng sijoittui vapaan hiihtotavan 30 kilometrillä 13:nneksi, vapaan sprintissä 22:nneksi ja 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 25:nneksi.

Maailmancupissa Weng kilpaili ensimmäisen kerran Drammenissa maaliskuussa 2015. Lillehammerin Nordic Opening -kiertueella joulukuussa 2016 Weng sijoittui 5 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 22:nneksi saavuttaen ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2018. Hän on sijoittunut yksittäisessä maailmancupkisassa kahdeksanneksi Drammenin vapaan hiihtotavan sprintissä maaliskuussa 2020. Ensimmäisen sijoituksensa kolmen parhaan joukkoon hän saavutti sijoittumalla toiseksi Beitostølenin perinteisen hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2022. Etappikilpailun etapilla hän on ollut kolmas Val Müstairin sprintissä tammikuussa 2023. Ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa hän saavutti Val di Fiemmen perinteisem hiihtotavan sprintissä tammikuusss 2023. Tour de Skin kokonaiskilpailussa hän oli kahdeksas ja maailmancupin kokonaiskilpailussa yhdeksäs kaudella 2022–2023.

Myös Wengin kaksoissisko Tiril Udnes Weng on maastohiihtäjä. He kuuluivat samaan viestijoukkueeseen nuorten MM-kilpailuissa sekä 2014 että 2015. Hiihtäjä Heidi Weng on kaksosten serkku.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Lotta Udnes Weng Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. 1 2  Trippel Weng på pallen i ski-NM *Dagbladet.no*.  26.3.2015.  (norjaksi)
3. ↑  Stafettgull i junior-VM *Dagbladet.no*.  8.2.2015.  (norjaksi)
Todd Tiahrt
**Todd Tiahrt** (s. 15. kesäkuuta 1951 Vermillion, Etelä-Dakota) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko. 

Tiahrt toimi 16 vuoden ajan, 3. tammikuuta 1995 – 3. tammikuuta 2011, Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Kansasin osavaltion 4. vaalipiiristä. Hänet valittiin ensimmäisen kerran marraskuun 1994 vaaleissa, joissa hän voitti vuodesta 1977 edustajainhuoneen jäsenenä olleen demokraatti Dan Glickmanin prosentein 53–47. Kaikkiaan hänet valittiin kahdeksalle kaksivuotiskaudelle, viimeisen kerran marraskuussa 2008, jolloin hän sai annetuista äänistä 64 prosenttia ja päävastaehdokas Don Betts 32 prosenttia. Hän ei ollut enää ehdolla marraskuun 2010 vaaleissa. Aiemmalla poliittisella urallaan Tiahrt toimi Kansasin senaatin jäsenenä, vuodesta 1993 vuoteen 1995. Vuonna 1990 hän pyrki Kansasin edustajainhuoneeseen, muttei tullut valituksi. 

Tiahrt on opiskellut South Dakota School of Mines and Technologyssa, Evangel Collegessa (nyk. Evangel University), jossa hän suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon, ja Southwest Missouri State Universityssä (nyk. Missouri State University), jossa hän suoritti Master of Business Administration -tutkinnon. Hän toimi opettajana Evangel Collegessa ja Kansas Newman Collegessa (nyk. Newman University) ja vuodesta 1981 edustajainhuoneeseen valitsemiseensa saakka hän työskenteli Boeingin palveluksessa. 

Tiahrt on helluntailaisen Assemblies of God -kirkkokunnan jäsen. Hän on ollut vuodesta 1976 naimisissa Vicki Tiahrtin (o.s. Holland) kanssa, jonka kanssa hän on saanut kolme lasta, tyttären ja kaksi poikaa. Heidän nuorin lapsensa, poika, kuoli vuonna 2004, 16-vuotiaana.

Lähteet
-------

* Todd Tiahrtin verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Tiahrt Biographical Directory of the United States Congressin sivuilla (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  The Races for the House *New York Times*.  6.11.2008. Viitattu 12.1.2010. (englanniksi)
2. ↑  Hegeman, Roxana: Tiahrt's son laid to rest *LJWorld.com*.  29.7.2004. Viitattu 4.3.2009. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Miia Niemi
**Miia Niemi** (s. 9. heinäkuuta 1983) on suomalainen entinen jalkapalloilija.

Puolustajana pelannut Niemi edusti urallaan Helsingin Palloseuraa ja aikuistasolla Helsingin Jalkapalloklubia, Amazon Grimstadia ja Klepp IL:ää. Hän voitti HJK:ssa kaksi Suomen mestaruutta 2001 ja 2005 sekä Suomen cupin 2002. Hän lopetti uransa kauden 2011 jälkeen.

Maajoukkueeseen Niemi nousi ensi kerran vuonna 2003 ja pelasi uransa aikana kaikkiaan 46 maaottelua.

Lähteet
-------

1. ↑  Niemi og Salmén legger opp  13.11.2011. Klepp IL.  Arkistoitu 22.12.2013. Viitattu 23.4.2012.
2. ↑  Miia Niemi SPL.  Arkistoitu 23.5.2005. Viitattu 23.4.2012.

Suomen joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2009
1 Meriluoto |
2 Vaelma |
3 Julin |
4 Valkonen |
5 Niemi |
6 Salmén |
7 Mäkinen |
8 Nokso-Koivisto |
9 Österberg Kalmari |
10 Rantanen |
11 Lehtinen |
12 Häkkinen |
13 Hyyrynen |
14 Korpela |
15 Malaska |
16 Westerlund |
17 Hirvonen |
18 Sällström |
19 Sainio |
20 Sjölund |
21 Talonen |
22 Saari |
Valmentaja Käld
**Vegard Opaas** (s. 11. marraskuuta 1962 Oslo, Norja) on norjalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1982–1990.

Opaas sijoittui Sarajevon olympialaisissa 1984 normaalimäessä kahdeksanneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987 hän sijoittui suurmäessä toiseksi Andreas Felderin jälkeen ja normaalimäessä kolmanneksi Jiří Parman ja Matti Nykäsen viedessä kirkkaammat mitalit. Joukkuekilpailussa hän kuului Norjan hopeajoukkueeseen yhdessä Ole Christian Eidhammerin, Hroar Stjernenin ja Ole Gunnar Fidjestølin kanssa; Suomi voitti kultaa.

Opaas voitti maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 1986–1987 ja sijoittui samalla kaudella toiseksi Keski-Euroopan mäkiviikolla. Hän voitti urallaan yhteensä seitsemän maailmancupin osakilpailua ja sijoittui 17 kertaa kolmen parhaan joukkoon.

Maailmancupin palkintosijat
---------------------------

* Normaalimäki
	+ Kausi 1983–1984: Thunder Bay kolmas
	+ Kausi 1984–1985: Štrbské Pleso kolmas
	+ Kausi 1985–1986: Thunder Bay toinen
	+ Kausi 1986–1987: Lake Placid voitto, Štrbské Pleso voitto, Oslo voitto
	+ Kausi 1987–1988: Lake Placid kolmas
	+ Kausi 1988–1989: Lake Placid voitto
* Suurmäki
	+ Kausi 1983–1984: Thunder Bay voitto, Planica toinen
	+ Kausi 1985–1986: Lake Placid voitto, Engelberg kolmas
	+ Kausi 1986–1987: Thunder Bay kolmas, Lake Placid kolmas, Oberstdorf voitto, Bischofshofen kolmas
	+ Kausi 1987–1988: Thunder Bay kolmas
* Kokonaiskilpailu
	+ Kausi 1983–1984: kymmenes
	+ Kausi 1985–1986: seitsemäs
	+ Kausi 1986–1987: voitto

Lähteet
-------

* Vegard Opaas FIS:n tietokannassa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Şəki** (ven. Шеки́, *Šeki*; vuoteen 1968 saakka *Nuxa*, ven. Нуха́, *Nuha*) on kaupunki Azerbaidžanissa. Se sijaitsee Kaukasuksen pääjonon etelärinteellä 305 kilometriä maan pääkaupungista Bakusta luoteeseen. Kaupunki on sitä ympäröivän, mutta siihen itse kuulumattoman Şəkin piirin keskus. Sen kautta kulkee Yevlaxin ja Tbilisin välinen maantie. Asukkaita on 66 100 henkeä (vuonna 2010, arvio).

Şəki on samannimisen historiallisen alueen keskus. 200–400-luvuilla se kuului Kaukasian Albaniaan. Arabit valtasivat sen vuonna 654. 1300-luvun lopusta lähtien Şəki oli itsenäinen valtio, kunnes iranilaiset löivät sen joukot vuonna 1551. 1700-luvun puolivälissä syntyi Şəkin kaanikunta, joka liitettiin Venäjään vuonna 1805. Myöhemmin kaupunki oli venäläisten hallitseman provinssin ja vuodesta 1840 kihlakunnan keskus. 1800-luvun lopulla kaupungin asukkaista 81 % oli azereja ja 18 % armenialaisia.

Kaupungissa on tekstiili-, elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta. Seutu on vanhastaan tunnettu luonnonsilkin tuottaja. Nähtävyyksiin kuuluvat kotiseutumuseo, kaupungissa syntyneen kirjailija Mirzə Fətəli Axundovin kotimuseo sekä vuonna 1765 rakennettu persialaistyylinen Şəkin kaanien palatsi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 29*, s. 367. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1978.
2. ↑  World Gazetteer: Azerbaijan: largest cities and towns and statistics of their population *world-gazetteer.com*. Viitattu 18.2.2011. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. 1 2  *Entsiklopeditšeski slovar Brokgauza i Jefrona (CD-rom): Nuha*. Moskva: Adept, 2002 (alkuperäisjulkaisu 1890–1907).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Şəki** Wikimedia Commonsissa

* Şəkin kaupungin sivusto (azeriksi)
* Azerbaidjan: Territorial and administrative units (azeriksi), (englanniksi), (venäjäksi)
* Tourism Portal of Azerbaidzhan: Sheki city (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Jürgen Pommerenke** (s. 22. tammikuuta 1953 Wegeleben, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen uransa lopettanut jalkapalloilija.

Ura
---

Pommerenke aloitti jalkapallon vuonna 1961 BSG Traktor Wegelebenissä, josta hän siirtyi vuonna 1967 1. FC Magdeburgiin. Hän aloitti ammattilaisuransa myös samassa seurassa ja voitti joukkueessa DDR-Oberligan kolmesti. Pommerenke lopetti ammattilaisuransa kauden 1984–1985 jälkeen.

Pommerenke voitti DDR:n juniorimaajoukkueissa EM-hopeaa ja -kultaa. Maajoukkueessa hän oli mukana vuoden 1972 olympialaisissa, joista maa voitti pronssia. Pommerenke edusti DDR:a myös vuoden 1974 MM-kisoissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Leske, Hans: *Enzyklopädie des DDR-Fussballs*, s. 365. Göttingen: Verlag die Werkstatt, 2007. ISBN 978-3-89533-556-3. (saksaksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jürgen Pommerenke**.
Saksan demokraattisen tasavallan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1974
1 Croy  |
2 Kurbjuweit |
3 Bransch |
4 Weise |
5 Fritsche |
6 Schnuphase |
7 Pommerenke |
8 Löwe |
9 Ducke |
10 Kreische |
11 Streich |
12 Wätzlich |
13 Lauck |
14 Sparwasser |
15 Vogel |
16 Irmscher |
17 Hamann |
18 Kische |
19 Seguin |
20 Hoffmann |
21 Blochwitz |
22 Friese |
Valmentaja Buschner

Saksan demokraattisen tasavallan vuoden jalkapalloilija
1963: Kaiser • 1964: Urbanczyk • 1965: Weigang • 1966: Nöldner • 1967: Erler • 1968: Bransch • 1969: Vogel • 1970: R. Ducke • 1971: P. Ducke • 1972: Croy • 1973: Kreische • 1974: Bransch • 1975: Pommerenke • 1976: Croy • 1977: Dörner • 1978: Croy • 1979: Streich • 1980: Grapenthin • 1981: Grapenthin • 1982: Schnuphase • 1983: Streich • 1984: Dörner • 1985: Dörner • 1986: Müller • 1987: Müller • 1988: Thom • 1989: Trautmann • 1990: Kirsten • 1991: Gütschow