recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mitsuru Satō** (jap. 佐藤 満, *Satō Mitsuru*, s. 21. joulukuuta 1961 Hachirōgata, Akitan prefektuuri) on japanilainen kilpauransa päättänyt vapaapainija, olympialaisten ja Aasian kisojen kultamitalisti.

Satōn uran paras saavutus on 52 kilogramman painoluokan olympiakulta Soulista 1988. Hän voitti kultaa myös kaksi vuotta aikaisemmin Soulissa järjestetyissä Aasian kisoissa. MM-kilpailuista 164 senttimetrin mittainen Satō saavutti hopeaa 1986 ja pronssia vuosina 1985 ja 1987. Vuonna 1981 hän voitti kultaa Bukarestissa järjestetyissä universiadeissa. Satōn viimeiset kansainväliset arvokilpailut olivat Barcelonan kesäolympialaiset 1992, joissa hänen sijoituksensa oli kuudes.

Myöhemmin Satō toimi Japanin painimaajoukkueen päävalmentajana.

Lähteet
-------

* Mitsuru Satō FILA:n tietokannassa (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Japani

 |

 |
Tilastotieteessä **mitta-asteikolla** tarkoitetaan sitä, millaisia vertailuja ja laskutoimituksia tilastoaineistolle voidaan tehdä. Havaintojen mitta-asteikko määrää ne tilastolliset välineet, joita analyysissä voidaan käyttää.

Yleensä käytetään neljää mitta-asteikkoa:

* Luokitteluasteikko (nominaaliasteikko)

Tällä asteikolla voidaan tilastoida havaintoja, jotka voidaan luokitella johonkin ryhmään (esimerkiksi *nainen/mies* tai *moottoripyörä/polkupyörä/henkilöauto*).
* Järjestysasteikko (ordinaaliasteikko)

Tämän asteikon ryhmät voidaan järjestää jonkin kriteerin avulla (esimerkiksi mineraalien kovuutta mittaava Mohsin asteikko, korkeakoulututkinnot: *kandidaatti/maisteri/tohtori* tai sotilasarvot: *luutnantti/yliluutnantti/kapteeni* jne).
* Välimatka-asteikko (intervalliasteikko)

Tällä asteikolla voidaan havainnosta laskea erotus (esimerkiksi Fahrenheit-asteikko ja Celsius-asteikko tai jostakin määrätystä ajankohdasta alkava ajanlasku).
* Suhdeasteikko (relatiiviasteikko/absoluuttinen asteikko)

Tämän asteikon muuttujilla on yksikäsitteinen nollapiste, joten muuttujien välillä voidaan laskea osamääriä (esimerkiksi lämpötila kelvineinä, kappaleen tilavuus tai massa tai henkilön vuosittaiset tulot).
Keskilukuja laskettaessa ei toisinaan kiinnitetä riittävästi huomiota mitta-asteikkoon. Esimerkiksi aineiston käsittelyn yhteydessä kyselyn vastaukset "täysin eri mieltä", ... "täysin samaa mieltä" koodataan usein numeroarvoilla. Tämän jälkeen havainnoista voidaan laskea virheellisesti keskiarvo, vaikka se ei ole tässä tapauksessa mielekäs keskiluku.
**Mitsuo Kamata** (jap. 鎌田 光夫; s. 16. joulukuuta 1937 Ibaraki, Japani) on japanilainen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Kamata edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1958–1969. Hän osallistui muun muassa vuosien 1964 ja 1968 olympialaisiin, joista jälkimmäisissä Japani saavutti pronssia.

Tilastot
--------

| Japanin maajoukkueessa |
| --- |
| Vuodet | ottelut | maalit |
| 1958 | 2 | 0 |
| 1959 | 10 | 0 |
| 1960 | 0 | 0 |
| 1961 | 7 | 1 |
| 1962 | 7 | 1 |
| 1963 | 4 | 0 |
| 1964 | 2 | 0 |
| 1965 | 3 | 0 |
| 1966 | 0 | 0 |
| 1967 | 2 | 0 |
| 1968 | 3 | 0 |
| 1969 | 4 | 0 |
| Yhteensä | 44 | 2 |

Lähteet
-------

1. ↑  Wallechinsky, David: *The Complete Book of the Olympics*, s. 310–311. Penguin, 1988. ISBN 0-14-010771-1. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database

  

Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1964
1 Hosaka |
2 Katayama |
3 M. Miyamoto |
4 Hiraki |
5 Yamaguchi |
6 Suzuki |
7 Kami |
8 Kamata |
9 Tomizawa |
10 Ogi |
11 Mori |
12 Kawabuchi |
13 Yaegashi |
14 Watanabe |
15 Kamamoto |
16 T. Miyamoto |
17 Tsugitani |
18 Sugiyama |
21 Yokoyama |
Valmentaja Naganuma

Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1968
1 Yokoyama |
2 Katayama |
3 M. Miyamoto |
4 Yamaguchi |
5 Kamata |
6 Suzuki |
7 Tomizawa |
8 Mori |
9 Ogi |
10 Yuguchi |
11 Yaegashi |
12 T. Miyamoto |
13 Watanabe |
14 Kuwahara |
15 Kamamoto |
16 Matsumoto |
17 Sugiyama |
18 Hamazaki |
Valmentaja Naganuma
**Mittarit** (Geometridae) on runsaslajinen perhosten heimo. Lajeja tunnetaan noin 26 000. Heimo on saanut nimensä toukkien erikoisesta liikkumistavasta.

Tyypillisesti mittarit ovat melko pieniä ja hentoja perhosia. Aikuisilla mittariperhosilla on hoikka ruumis ja leveät siivet, jotka ovat perhosen levätessä tavallisesti auki ja takasiivet jäävät usein näkyville. Lepäävä perhonen pitää siipiään takaviistoon tai suoraan sivuille. Etu ja takasiivet liittyvät yhteen erityisen väkäsen, *frenulum*in, välityksellä. Koirailla on usein sulkamaiset tuntosarvet, joilla ne haistavat naaraiden erittämät feromonit. Mittareiden väritys vaihtelee tavallisimmin ruskean, harmaan ja vihreän eri sävyissä. Siivissä on usein monimutkaista, aaltomaista kuviointia tai poikkijuovia, joiden avulla perhosen hahmo rikkoutuu ja ne sulautuvat hyvin ympäristöönsä. Joidenkin lajien naaraat ovat lyhytsiipisiä tai siivettömiä, ja siten lentokyvyttömiä. Takaruumiissa on parillinen tympaanielin.

Pillikemittari (*Perizoma alchemillata*)
Useimmat mittarilajit lentävät hämärissä tai yöllä, mutta osa lajeista on aktiivisia vain päivällä ja osa lentää ympäri vuorokauden. Yöaktiiviset lajt lentävät usein kirkkaiden valojen luokse.

Toukat ovat hoikkia ja karvattomia, yleensä suojavärin naamioimia. Osa toukan käsnäjaloista on surkastunut ja niitä on vain kaksi tai kolme paria. Tämä vaikeuttaa toukan liikkumista, joten mittaritoukat ovat kehittäneet erikoisen etenemistavan, jossa toukka liikuttaa vartaloaan kuin harppia siirtäen vuorotellen etu ja takapäätään. Tämä antaa vaikutelman jossa toukat mittaisivat kulkemaansa matkaa ja on toiminut innoituksena ryhmän nimelle. Häirittynä toukat pudottautuvat maahan tai jähmettyvät paikoilleen tekeytyen kasvinosiksi. Ravinto on yleensä kasviperäistä ja jotkin lajit ovat merkittäviä viljelystuholaisia.

Katso myös
----------

* Luettelo Suomen mittareista

Lähteet
-------

1. ↑  Family Summary Lucid Central. Viitattu 14.10.2012.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q45559
* Wikispecies: Geometridae
* ADW: Geometridae
* AFD: Geometridae
* BAMONA: Geometridae
* BioLib: 17266
* BOLD: 525
* BugGuide: 188
* CoL: 6247J
* EoL: 827
* EPPO: 1GEOMF
* Fauna Europaea: 7520
* Fauna Europaea (new): 1c997d6a-0ff8-45d0-9957-d3991884ba21
* Fossilworks: 136330
* GBIF: 6950
* iNaturalist: 49530
* IRMNG: 100263
* ITIS: 117556
* NBN: NBNSYS0000160054
* NCBI: 82593
* NZOR: 14c19fdc-3743-46e4-9622-5483173773e4
* PPE: geometridae
* uBio: 414772
* WoRMS: 989029

 |

 |
Nuokkukarhiainen.
**Painolasti-** eli **paarlastikasveiksi** kutsutaan laivojen painolastinaan käyttämien maa-ainesten mukana levinneitä vieraslajeja. Painolastikasveja levisi Suomeen lähinnä purjelaivojen aikakaudella ennen 1900-luvun alkua.

Painolastia käytettiin tyhjänä purjehtineissa laivoissa vakauttamaan niiden kulkua. Määränpäässä se purettiin satama-alueelle ennen laivan lastausta. Painolastin mukana kulkeutui kasvien siemeniä, joista osa alkoi myöhemmin itää ja näin uudet kasvit levisivät satama-alueille.

Pääosa Suomessa tavattavista painolastikasveista on peräisin lähialueilta ja niitä esiintyy yleisesti esimerkiksi Itämeren eteläosan maissa. Joukossa on kuitenkin useita kasveja, jotka ovat tulleet kauempaa, kuten Välimeren alueelta tai jopa Etelä-Amerikasta saakka.

Jaakonvillakko.
Painolastikasveja on tavattu kaikissa Suomen vanhoissa purjelaiva-aikakauden satamissa. Nykyään niitä kasvaa kuitenkin enää vain muutamassa paikassa. Suurin syy on se, että vanhojen satamien kentät on yleensä vuosikymmenten saatossa asfaltoitu. Näin on käynyt esimerkiksi Turussa, Helsingin Sörnäisissä ja Oulun Toppilassa. Osa vanhoista satamista on jäänyt käyttämättömiksi ja ne ovat päässeet metsittymään. Vierasperäiset lajit eivät ole säilyneet Suomen olosuhteisiin sopeutuneiden kasvien seassa.

Laajempia painolastikasviyhdyskuntia on vielä jäljellä muutamassa paikassa, kuten Kotkan Hallassa, Porvoon Kråkössä ja Uudenkaupungin Iso-Vilissalossa. Eniten painolastikasveja on säilynyt Porin Reposaaressa, josta suuri osa satamatoiminnoista siirrettiin pois 1930-luvulla. Satamakentät jäivät asfaltoimatta, mutta kuitenkin vielä käyttöön, joten ne eivät päässeet villiintymään. 

Reposaaresta on viimeisen sadan vuoden ajalta löydetty lähes 140 vierasperäistä kasvia, joista kaukaisimmat ovat tulleet Etelä-Amerikasta. Nykyään saaren painolastikasvistoon kuuluu yli 70 lajia, joista vuosittain tavataan noin 50. Reposaaren lajistoon kuuluvat tyypillisesti esimerkiksi nuokkukarhiainen, rohtorasti, jaakonvillakko, valkomesikkä ja isomesikkä.

Lähteet
-------

* Paarlastikasvit – Purjelaivakauden historia kukkii Reposaaressa – painolastikasvit ja niiden esiintyminen *Reposaari.net*.  Arkistoitu 20.8.2016. Viitattu 2.7.2020.
PainonnostoPainonnosto
**Vuoden 1932 kesäolympialaisten painonnosto** järjestettiin 30. – 31. heinäkuuta 1932 Grand Olympic Auditoriumissa, Los Angelesissa, Yhdysvalloissa. Tämä oli kuudes kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 29 osanottajaa kahdeksasta eri maasta. Tapahtumia oli viisi, joista kaikki olivat ainoastaan miehille.

Mitalistit
----------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| Höyhensarja−60 kg |  RanskaRaymond Suvigny |  SaksaHans Wölpert |  YhdysvallatAnthony Terlazzo |
| Kevytsarja60–67,5 kg |  RanskaRené Duverger |  ItävaltaHans Haas |  ItaliaGastone Pierini |
| Keskisarja67,5–75 kg |  SaksaRudolf Ismayr |  ItaliaCarlo Galimberti |  ItävaltaKarl Hipfinger |
| Kevyt raskassarja75–82,5 kg |  RanskaLouis Hostin |  TanskaSvend Olsen |  YhdysvallatHnery Duey |
| Raskassarja+82,5 kg |  TšekkoslovakiaJaroslav Skobla |  TšekkoslovakiaVáclav Pšenička |  SaksaJosef Straßberger |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Ranska | 3 | 0 | 0 | 3 |
| 2. |  Saksa | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 3. |  Tšekkoslovakia | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 4. |  Itävalta | 0 | 1 | 1 | 2 |
|  Italia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 6. |  Tanska | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7. |  Yhdysvallat | 0 | 0 | 2 | 2 |

Lähteet
-------

* Xth olympiad \*\* Los Angeles 1932 \*\* offical report, sivut 492–501 (englanniksi)

PainonnostoPainonnosto olympialaisissa
1896 |
1900 |
1904 |
1908–1912 |
1920 |
1924 |
1928 |
1932 |
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020

Kesäolympialaisten 1932 lajit ja kilpailutapahtumat
Amerikkalainen jalkapallo (*Näytöslaji*) | Ammunta | Haavipallo (*Näytöslaji*) | Maahockey | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Soutu | *Taidelajit* | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
**Painkiller Jane** on yhdysvaltalaisen Event Comics -sarjakuvakustantamon julkaisemissa sarjakuvissa esiintyvä fiktiivinen supersankari. Jimmy Palmiottin ja Joe Quesadan luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1995 sarjakuvassa *22 Brides*, mutta sai oman viisiosaisen minisarjan vuotta myöhemmin. Jane on vieraillut muun muassa Tuomarin, Vampirellan ja Hellboyn sarjakuvissa.

Event Comics lopetti toimintansa vuonna 1999, jonka jälkeen Jimmy Palmiotti jatkoi hahmon käsikirjoittajana useille eri piirtäjille eri kustantamoissa.

Hahmo sai uudelleenjulkaisun Dynamite Entertainmentin alaisuudessa oman minisarjan myötä. Tuon jälkeen Marvelin omistama Icon Comics julkaisi hahmosta kaksi minisarjaa.

Myöhemmin hahmo siirtyi Jimmy Palmiottin ja Amanda Connerin omistaman PaperFilmsin alaisuuteen, jossa sitä on julkaistu useilla eri kielillä. Palmiotti kertoi alkuvuonna 2014 ilmestyneen "The Price of Freedom" sarjakuvan aikana Painkiller Janen tulevaisuuden sarjakuvissa olevan uhattuna heikkojen myyntimäärien vuoksi.

Sarjakuvahahmon pohjalta on luotu elokuva vuonna 2005 ja televisiosarja vuonna 2007. Lotus Entertainment ja Solipsist Film ilmoittivat marraskuussa 2016 suunnitelmista tuoda hahmo uudelleen elokuvaruudulle.

Lähteet
-------

1. ↑  Painkiller Jane (Character) *Comic Vine*. Viitattu 14.12.2018. (englanniksi)
2. 1 2  Wicked Women of the Weekend – Painkiller Jane *Comic Books - Literature For the Masses*.  13.11.2016. Viitattu 14.12.2018. (englanniksi)
3. ↑  Dan Greenfield: MIGHTY Q&A: Jimmy Palmiotti and an EXCLUSIVE PREVIEW of Painkiller Jane #4 *13th Dimension, Comics, Creators, Culture*.  27.1.2014. Viitattu 14.12.2018. (englanniksi)
4. ↑  Emmanuelle Vaugier is Painkiller Jane *SuperHeroHype*.  4.1.2005. Viitattu 14.12.2018. (englanniksi)
5. ↑  Diana Lodderhose: Jessica Chastain Boards ‘Painkiller Jane’ For Lotus Entertainment & Solipsist Films *Deadline*.  10.11.2016. Viitattu 14.12.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Painkiller Jane* Grand Comics Database.comissa (englanniksi)
* *Painkiller Jane* Dynamite Entertainmentin sivustolla (englanniksi)
**Kashmirinpaimenkoira** on ikivanha intialainen koirarotu. Tämä työkoira on kotoisin Pir Panjal -vuorilta Kashmirin Himalajalta, jossa gujjar-paimentolaisheimo on kasvattanut sitä laumanvartijaksi ja asutuksen suojelijaksi vuosisatojen ajan. Viimeaikainen tutkimus kertoo että tämä paimenkoira on vaarassa kuolla sukupuuttoon.

Ulkonäkö
--------

Syvärintaisella, lihaksikkaalla ja ketterällä kashmirinpaimenkoiralla on suora selkä, leveät olkavarret ja pitkät raajat. Runko on vahvaluustoinen, niska voimakas ja pää suuri. Keskipitkä, tasainen karvapeite on hyvin paksu ja pohjavilla tiheää, mikä suojelee koiraa alueen ankarilta sääolosuhteilta ja petoeläimiltä. Yleisin ja arvostetuin väritys on musta ruskein merkein, mutta joitain kolmi- ja kaksivärisiä yksilöitä esiintyy myös. Koon vaihtelua esiintyy 60–75 cm välillä.

Alkuperä
--------

Kashmirinpaimenkoira kuuluu aasialaisten molossikoirien hoikkarakenteisempaan ryhmään ja on sukua joillekin tiibetinmastiffin muunnoksille ja Keski-Aasian koirille, mutta gujjar-heimon paimenet väittävät sen olevan kaikkia muita alueen rotuja paljon vanhempi. Tämä on kyseenalaista, mutta black and tan-värityksen ja fyysisen rakenteen perusteella jotkut asiantuntijat yhdistävät lukuisia vanhoja molossirotuja tähän koiraan. Kyseisten rotujen joukkoon kuuluvat mm. *hyrkanianmastiffi*, *epirusinmolossi*, *sylvan*, *tuvanpaimenkoira* ja iranilaisen *sage mazandaranin siah sag*-muunnos sekä kyseisten rotujen eurooppalaiset jälkeläiset.

Katso myös
----------

* Bisben
* Kaukasiankoira
* Keskiaasiankoira
* Tiibetinmastiffi

Lähteet
-------

1. ↑  Fear of Bakerwali dog going extinct The Hindu.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* MolosserDogs.com Kashmirinpaimenkoira
* Kashmirinpaimenkoira (kuvien kera) (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Bakharwal Dog
Kostamuksen luontokeskus 2015, joulukuun juhlintaa ulkosalla
Hirven ruokavaliota esillä Kostamuksen luontokeskuksessa 2019
**Kostamuksen luontokeskus** sijaitsee Kostamuksen kaupungissa lähellä Kontokkijärven rantaa, ja sen tarkoituksena on esitellä paikalliselle väestölle Kostamuksen seudun ja Karjalan luontoa. Luontokeskus on suunnattu erityisesti lapsille. Luontokeskus on avoinna yleisölle sopimuksen mukaan. Rakennuksessa pidetään opintotilaisuuksia ja luentoja, näytetään luontoaiheisia elokuvia sekä esitellään Kostamuksen luonnonpuistoa ja Ystävyyden puistoa. Laitoksella on yhteistyötä Suomen puolella sijaitsevan Metsähallituksen hallinnoiman Luontokeskus Petolan kanssa.

Kostamuksen luontokeskus toimii luonnonpuistojen valvontaa hallinnoimana elimenä. Sillä on käytössä muun muassa moottorikelkkoja ja riistakameroita. Samalla se toimii valokuva- ja videoarkistona. Keskuksen tutkimusosasto suorittaa luontoseurantaa ja koulutusta sekä tekee känsainvälistä yhteistyötä. Luontokeskuksen tehtäviin kuuluu myös ympäristökasvatus.

Lähteet
-------

1. ↑  Irina Rynkevitš: Заповедник Костомукшский *Заповедник «Костомукшский» и национальный парк «Калевальский»*.  1.11.2019. Viitattu 5.11.2019 (venäjäksi).
2. ↑  Nina Tarkhova ja Valentina Ipatova: *100 Заповедная Россия – Заповедник "Костомукшкий"*. Suomentanut Aleksandra Davidenko, Eeva Pulkkinen. Kostamus: Venäjän Federaation luonnonvarojen ja ekologian ministeriö, 2017.
**Randel Huston Parton** (15. joulukuuta 1953 Sevierville, Tennessee – 21. tammikuuta 2021 Roanoke Rapids, Pohjois-Carolina) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, näyttelijä ja liikemies.

Elämä ja ura
------------

Randel "Randy" Parton oli kahdeksas kahdentoista lapsen katraassa. Hänen vanhempansa olivat Avie Lee Caroline (o.s. Owens; 1923–2003) ja Robert Lee Parton Sr. (1921–2000). Hänen vanhempia sisaruksiaan ovat Dolly ja Stella Parton. Laulaja ja näyttelijä Rachel Dennison on hänen nuorempi sisarensa.

Parton levytti Dave Logginsin sävellyksen "Roll On (Eighteen Wheeler)" 1982. Alabama-yhtye puolestaan levytti sen 1984. Randy Parton soitti kitaraa ja bassoa useita vuosia Dolly Partonin yhtyeessä ja duetoi tämän kanssa 1980 kappaleella "Old Flames Can't Hold a Candle to You." Vuonna 1984 Randy Parton lauloi komediaelokuvan *Rhinestone* soundtrack-albumilla; Dolly-sisko näytteli elokuvan naispääosan.

Randy Partonilla oli teatteri, Randy Parton Theater, Roanoke Rapidsissa. Hän toimi sen johtajana ja myös näytteli siellä. Teatteri menestyi heikosti, ja Parton luopui siitä. Uudeksi nimekseen teatteri sai Roanoke Rapids Theater.

Diskografia
-----------

* There Was a Dream (1978)
* Shot Full of Love (1981)
* America, From Where I Stand (1991)

Lähteet
-------

1. ↑  Randel Huston "Randy" Parton *Smokykin.com*. Viitattu 3.3.2021. (englanniksi)
2. ↑  Singer-songwriter Randy Parton, Dolly Parton's brother, dies of cancer at 67 *ABC7*. ABC News Internet Ventures. Viitattu 3.3.2021. (englanniksi)
3. ↑  Parton to Get $1.5 Million Per Year *Carolinajournal.com*. John Locke Foundation. Viitattu 3.3.2021. (englanniksi)
4. ↑  Dolly Parton’s Brother, Singer Randy Parton, Has Died *Taste of Country*. Viitattu 3.3.2021. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Randy Parton 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Randy Williams** (s. 23. elokuuta 1953 Fresno) on entinen yhdysvaltalainen pituushyppääjä ja yhä lajinsa kaikkien aikojen nuorin olympiavoittaja.

Randy Williams voitti pituushypyn olympiakultaa juuri 19 vuotta täyttäneenä Münchenin 1972 olympialaisissa. 175-senttinen nuorukainen hyppäsi karsinnassa tuloksen 834 cm, joka oli sen vuoden paras tulos maailmassa ja alle 20-vuotiaiden maailmanennätys. Nuorten maailmanennätyksenä tulos säilyi kesäkuuhun 2012 saakka, jolloin Sergei Morgunov hyppäsi 835 cm. Loppukilpailun ensimmäisellä hypyllään hän hyppäsi 824 cm, mikä riitti voittoon. Hänen seuraavat hyppynsä kantoivat 732, 772, 780 ja 777 cm, ja viimeisellä kierroksella hän ei saanut tulosta. Toukokuussa 1973 Williams hyppäsi Eugenessa myötätuulituloksen 846 cm.

Montréalin 1976 olympialaisissa Williams saavutti hopeaa vuoden parhaalla tuloksellaan 811 cm. Tämän ensimmäisen hyppynsä lisäksi hän sai tuloksen toisella ja kuudennella kierroksella, joilla molemmilla mitaksi saatiin 781 cm. Williamsin maanmies Arnie Robinson voitti kultaa tuloksella 835 cm. Vuonna 1980 Williams sijoittui Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa kolmanneksi mutta ei päässyt enää kolmansiin kisoihinsa Yhdysvaltain ryhdyttyä boikottiin. Vuonna 1981 hän hyppäsi vielä tuloksen 802 cm. Kahdeksan metrin rajan hän ylitti yhdeksänä vuonna.

Urheilu-uransa jälkeen Williams on työskennellyt palomiehenä.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* Pituushyppy 834 cm (myötätuulessa 846 cm)
* Kolmiloikka 15,94 m

Lähteet
-------

* Hannus, Matti: *Yleisurheilu: Tuhat tähteä, 2. painos*, s. 325. WSOY, 1984. ISBN 951-0-11900-8.
* Kluge, Volker: *Olympische Sommerspiele, die Chronik III*, s. 245, 384, 470. , 2000. ISBN 3-328-00741-5.
* *Yleisurheilu 1972-73 – Suomen Urheiluliiton vuosikirja*, s. 165. Suomen Urheiluliitto, 1973.
* *Yleisurheilu 1976-77 – Suomen Urheiluliiton vuosikirja*, s. 181. Suomen Urheiluliitto, 1977.

### Viitteet

1. ↑  Russia's Sergey Morgunov flies out to world junior long jump record  21.6.2012. EAA. Viitattu 21.6.2012. (englanniksi)

  

Miesten pituushypyn olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1896: Ellery Clark |
1900: Alvin Kraenzlein |
1904: Myer Prinstein |
1908: Frank Irons |
1912: Albert Gutterson |
1920: William Pettersson |
1924: William DeHart Hubbard |
1928: Edward Hamm |
1932: Ed Gordon |
1936: Jesse Owens |
1948: Willie Steele |
1952: Jerome Biffle |
1956: Gregory Bell |
1960: Ralph Boston |
1964: Lynn Davies |
1968: Bob Beamon |
1972: Randy Williams |
1976: Arnie Robinson |
1980: Lutz Dombrowski |
1984: Carl Lewis |
1988: Carl Lewis |
1992: Carl Lewis |
1996: Carl Lewis |
2000: Iván Pedroso |
2004: Dwight Phillips |
2008: Irving Saladino |
2012: Greg Rutherford |
2016: Jeff Henderson |
2020: Miltiádis Tentóglou |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo joesta Kotkassa. Nummenjoki on myös Karjaanjoen vesistössä Nummi-Pusulassa.*

**Nummenjoki** eli **Tavastilanjoki** on Suomenlahden Kaarniemenlahteen eli Salminlahteen laskeva joki Kotkassa. Nummenjoen vesistö ulottuu myös Kouvolan ja Haminan alueelle. Nummenjoen suu ja Kaarniemenlahti kuuluvat Natura 2000 -alueisiin.

Historia
--------

Nummenjoki on ollut jääkauden jälkeen Kymijoen suuhaara, mutta vedenjakaja on nykyään Kymijokeen virtaavan Rapakivenjärven ja Nummenjokeen virtaavan Läkäjärven välissä. Kymijoen suurimpien tulvien aikana vesi on virrannut Kymijoesta Nummenjoen kautta mereen vielä viime vuosisatoinakin (1779–1780 ja 1898–1899). Tämä historiallinen yhteys on sittemmin tukittu tulvasuojelun nimissä.

Maantiede
---------

Nummenjoen tärkein latvahaara on Läkäjärven kautta virtaava Uronjoki, joka yhtyy Joutsenjoen kanssa kuivatetun Nummenjärven alueella Nummenjoeksi. Nummenjoki on yläjuoksultaan ojamainen mutta alajuoksultaan jokimainen.

Lähteet
-------

1. ↑  Nummenjoen suu *www.ymparisto.fi*. Viitattu 8.7.2011.
2. ↑  Hirvikosken historiaa *www.hirvikoskenkyla.fi*.  Arkistoitu 7.2.2011. Viitattu 8.7.2011.
**Nummenkylä** on Järvenpään 11. kaupunginosa ja sijaitsee kaupungin pohjoisosassa. Vuoden 2014 lopussa kaupunginosaan kirjattiin 1 947 asukasta.

Se rajoittuu etelässä Vähänummentiehen, lännessä Puurtajankadun alueeseen ja pohjoisessa sekä idässä Tuusulan kunnanrajaan. Nummenkylä on Järvenpään keskustasta noin neljä kilometriä pohjoiseen.

Palvelut
--------

Nummenkylässä on huoltoasema St1. Nummenkylässä on päiväkoti, ja lähimmät ala-asteen koulut ovat Anttilan koulu ja Saunakallion koulu, lähin yläaste on Koivusaaren koulu. Lukio löytyy noin kolmen kilometrin päästä Pajalasta. Liikuntapaikkoja Nummenkylässä ovat muun muassa Paavonpolun pururata sekä kaupunginosan keskellä oleva kenttä, joka jäädytetään luistelijoita varten.

Nummenkylää lähin rautatieseisake on Purolan rautatieseisake, ja kohtalaisen lähellä on myös Lahden moottoritien liittymä ja sen yhteydessä oleva Haarajoen asema Lahden oikoradan varrella.

Länsinummen alue
----------------

Nummenkylän pohjoisosaan on rakennettu Länsinummen alueen taloja, mikä synnyttää osaltaan uutta asuinaluetta.

Nummenkylän naisvankila
-----------------------

Alue rakennettiin vuonna 1883 reservikomppanian koulutus- ja harjoituspaikaksi. Harjoituskentät sijaitsivat Vanhan valtatien länsipuolella nummimaastossa, jossa nyt on osittain omakotiasutusta. Reservikomppanian aikoina vankila-alueella oli kaikkiaan 11 rakennusta. Muun muassa presidentti Svinhufvud oli ollut oppilaana Nummenkylässä.*selvennä* Reservikomppaniat lakkautettiin Suomessa 1902. 

Rakennukset siirtyivät suojeluskuntien käyttöön päällystön koulutuspaikaksi, ja sota-aikana ne olivat Puolustusvoimien käytössä. Sodan jälkeen vuonna 1948 Keravan vankilan naisosasto siirtyi joksikin aikaa Nummenkylään, josta se muutti aikanaan Hämeenlinnaan. 

Nykyisin yksityiskäytössä oleva alue on suojelukohde. Se on saneerattu vuosina 2003–2007 ja tunnetaan Nummenkylän naisvankilana. Vuonna 2008 Nummenkylän naisvankilan alueella ollut tulipalo tuhosi entisen myymälä- ja varastorakennuksen. Alueella toimii nykyään aktiivinen asukasyhteisö.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tilastotietoja Järvenpäästä 2014 (xls (Excel-tiedosto)) (Tiedoston välilehti Väestö ja väestömuutokset, Taulukko 3.4. Väestö kaupunginosittain iän mukaan 31.12.2014) Järvenpään kaupunki.  Arkistoitu 31.5.2019. Viitattu 20.7.2017.
2. 1 2  Järvenpään karttapalvelu (Layer list -valikosta "Kaupunginosat") Järvenpään kaupunki, Paikkatietopalvelut. Viitattu 20.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Nummenkylän naisvankilan alueella toimivan Nummihovi IV -taloyhtiön sivusto

Järvenpään kaupunginosat

* Haarajoki
* Isokytö
* Jamppa
* Kaakkola
* Keskus
* Kinnari
* Kyrölä
* Lepola
* Loutti
* Mikonkorpi
* Mylly
* Nummenkylä
* Pajala
* Peltola
* Pietilä
* Pöytäalho
* Ristinummi
* Satukallio
* Satumetsä
* Saunakallio
* Sorto
* Terhola
* Terioja
* Vanhakylä
* Wärtsilä
**Tähtikoirahai** (*Mustelus asterias*) on koirahaiden (Triakidae) heimoon kuuluva lauhkeissa merivesissä elävä kalalaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Pohjanmereltä saatu tähtikoirahai.
Tähtikoirahai voi maksimissaan kasvaa 140 senttimetrin mittaiseksi. Suurin julkaistu paino on 4,8 kilogrammaa. Sen ruumis on muodoltaan hoikka ja pitkänomainen. Tähtikoirahain pääväritys vaihtelee vaalean harmaasta sinertävään ja ruskean harmaaseen ja siinä on myös selkäpuolella tähteä muistuttavia pilkkuja. Selkäevät ovat kumpikin kolmion muotoisia, ja niistä takimmaisempi on vähän pienempi. Selkäevien takaosan alareunassa on pieni piikkinen uloke. Pyrstön ylempi haara on alempaa kehittyneempi. Silmät ovat pitkät ja sijaitsevat pään yläosassa aivan päälaen tuntumassa. Kovien eliöiden murskamiseen soveltuvat hampaat sijaitsevat 56–106 rivissä. Kalan suupielet yltävät sen silmän taakse. Harmaakoirahaista (*Galeorhinus galeus*) se eroaa sitä tylpemmän kuononsa ja suhteellisesti isomman selkäevänsä verran.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Tähtikoirahain levinneisyys ulottuu Britteinsaarilta etelään aina Kanariansaarille, Välimerelle ja Mauritaniaan asti. Ruotsin ja Norjan läntisillä rannikoilla sitä havaitaan harvoin, mutta silti melko säännöllisesti. Sen elinympäristöjä ovat rannikon läheiset hiekka-, lieju- ja sorapohjaiset matalat vedet, ja se elääkin yleensä alle 70 metrin syvyydessä vedenpinnasta.

Ravinto ja elintavat
--------------------

Tähtikoirahain ravinnosta 97–98 prosenttia muodostavat äyriäiset kuten hummerit. Se syö jossakin määrin myös nilviäisiä, kuten simpukoita. Kaloja se ei syö juuri lainkaan. Koiras tulee sukukypsäksi 78–85 ja naaraat 85–90 senttimetrin mittaisena, milloin ne ovat 2–3 vuoden iässä. Ne kutevat kesäisin ja saavat kerralla 7–15 poikasta, jotka syntyvät noin 30 senttimetrin mittaisina. Tämä lukumäärä kasvaa naaraskalan kasvun mukana. Ne tekevät poikasia kahden vuoden välein. Koiraat elävät enintään 13 ja naaraat 18 vuotta.

Lähteet
-------

1. ↑  Jabado, R.W. Ellis, J.R. McCully, S. Dulvy, N.K. Farrell, E.D. Mancusi, C. & Derrick, D.: *Mustelus asterias* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2021-1*.  2021. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 25.3.2021. (englanniksi)
2. 1 2  *Mustelus asterias* (peilipalvelin) *FishBase*. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). Viitattu 14.3.2020. (englanniksi)
3. 1 2 3  Varjo, Markku & Lehtonen, Hannu: *Suomen ja pohjolan kalat*, s. 84–85. Readme, 2017. ISBN 9789523213722. (suomeksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2419006
* Wikispecies: Mustelus asterias
* ADW: Mustelus\_asterias
* BOLD: 77456
* CoL: 44QZS
* EUNIS: 125156
* FishBase: 5938
* GBIF: 2418315
* iNaturalist: 106253
* IRMNG: 10939229
* ITIS: 160240
* IUCN: 39357
* NBN: NHMSYS0021053495
* NCBI: 112232
* Plazi: 932109C6-2981-980D-C01D-9484CCCCD72D
* WoRMS: 105821
* ZooBank: 85BBA7F7-01E9-4C74-B6B9-5CB77DB97081

 |

 |
**Olli Oskari Rekola** (26. helmikuuta 1930 Helsinki – 8. maaliskuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri.

Rekola syntyi asessori Viljo Rekolan ja Lempi Ruusuvirran perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1953 oli Brita-Lisa Höglund.

Rekola kävi seitsemän luokkaa Helsingin uutta yhteiskoulua, Kadettikoulusta hän valmistui 1951 ja Sotakorkeakoulusta 1965. Hän toimi joukkueenjohtajana ja komppanian varapäällikkönä Reserviupseerikoulussa 1951–1959, toimistoupseerina Pääesikunnassa 1959–1963 ja toimistopäällikkönä 1974–1978, toimistopäällikkönä Vaasan sotilaspiirin esikunnassa 1965–1969 sekä pataljoonankomentajana ja esikuntapäällikkönä Uudenmaan prikaatissa 1971–1974. Porin prikaatin komentaja Rekola oli 1978–1980 ja Helsingin sotilaspiirin päällikkö vuodesta 1980 vuoteen 1990, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta.

Rekola ylennettiin vänrikiksi 1950, luutnantiksi 1952, yliluutnantiksi 1955, kapteeniksi 1958, majuriksi 1965, everstiluutnantiksi 1971, everstiksi 1978 ja kenraalimajuriksi 1989.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus. *Helsingin Sanomat* 19.3.2017, s. C 16.
2. 1 2 3 4  *Kadettiupseerit 1920–2000*, s. 623. Rekola, Olli Oskari. Helsinki: Kadettikunta ry. Upseeriliitto ry. 2000. ISBN 951-98334-3-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Olli Rekolan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
**Harold Darke** (29. lokakuuta 1888 Lontoo – 28. marraskuuta 1976 Cambridge) oli brittiläinen urkuri, kuoronjohtaja ja säveltäjä.

Darke opiskeli Royal College of Musicissa urkujensoittoa Thomas Parrattin ja sävellystä Charles Villiers Stanfordin johdolla. Hän jatkoi opintojaan Oxfordin yliopistossa. Jo opiskeluaikanaan hän työskenteli urkurina West Hampsteadin Emmanuel Churchissa (1906–1911). Vuonna 1916 Darke sai nimityksen urkuriksi Lontoon Pyhän Mikaelin kirkkoon, Cornhilliin. Jumalanpalveluksissa esiintymisen lisäksi hän piti siellä säännöllisiä resitaaleja, joiden aikana hän esitti muun muassa Johann Sebastian Bachin koko urkutuotannon ja Ralph Vaughan Williamsin musiikkia. Darke työskenteli Pyhän Mikaelin kirkossa vuoteen 1966, mutta oli sieltä poissa vuosina 1941–1945 toimiessaan Boris Ordin sijaisena King's Collegen musiikkijohtajana. Darke myös kuului Royal College of Musicin henkilökuntaan vuosina 1919–1969 ja perusti vuonna 1919 St. Michael's Singers -kuoron, jota johti vuoteen 1966.

Darke esitti uruilla usein omia teoksiaan, jotka ovat tonaalisia ja tyyliltään konservatiivisia. Hänen hengellisistä teoksistaan esim. *Magnificat* ja *Nunc Dimittis* vakiintuivat osaksi anglikaanien hengellistä musiikkiohjelmistoa. Darken urkuteosten joukossa ovat *Rhapsody for Organ* (op. 4) ja *A Fantasy for Organ* (op. 39). Hänen suosituimmaksi teoksekseen kuitenkin nousi *In the Bleak Midwinter* (1911), jonka hän laati Christina Rossettin runoon. Laulun esittäjiin ovat kuuluneet Roberto Alagna, Ian Bostridge, Thomas Hampson, Jessye Norman ja Kiri Te Kanawa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Harold Darke AllMusic


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Cicero ja Terentia vastaanottamassa tietoa tyttärensä Tullian kuolemasta, maalaus 1500-luvulta
**Terentia** (noin 95 eaa. - 8 jaa.) oli roomalainen ylhäisönainen ja Ciceron ensimmäinen vaimo. Terentia oli varakas ja mahdollisesti ylhäisösuvusta. Hänen sisarpuolensa Fabia oli Vestan neitsyt.

Terentia avioitui Ciceron kanssa noin vuonna 77 eaa. Pariskunta sai kaksi lasta, Tullian ja Marcus Tullius Cicero nuoremman. Terentian myötäjäiset auttoivat Ciceroa uran alussa, mutta hänellä oli vaikeuksia palauttaa myötäjäiset Terentialle eron jälkeen. Terentialla oli vaikutusvaltaa mieheensä, ja hän hoiti molempien raha-asioita. Ciceron maanpaon aikana Terentia huolehti lapsista ja toimi Ciceron etujen puolesta. Terentian ja Ciceron välit pysyivät hyvinä vuoteen 48 eaa. asti, jolloin raha-asioihin liittyvät erimielisyydet kiristivät heidän välejään. Talvella 47-46 eaa. Cicero erosi Terentiasta ja meni naimisiin Publilian kanssa. 

Terentia saattoi olla vielä kahdesti naimisissa, ensin historioitsija Sallustin ja sitten Marcus Valerius Messalla Corvinuksen kanssa, ja hänen väitetään kuolleen 103-vuotiaana. Terentian kolmanneksi aviomieheksi on joissain lähteissä arveltu myös Gaius Maecenasia.

Terentia mainitaan useissa Ciceron kirjoituksissa ja muissa lähteissä, mikä tekee hänestä yhden elinaikansa eniten mainituista naisista. Hänen omia ajatuksiaan ja näkemyksiään on kuitenkin vaikea tunnistaa, sillä yhtään hänen kirjoittamistaan kirjeistä ei ole säilynyt. Hän ei kuitenkaan ollut yhtä aktiivinen politiikassa tai näkyvä julkisuudessa kuin muut merkittävät naiset, kuten Servilia tai Fulvia.

Lähteet
-------

* Hornblower, Spawforth & Eidinow: *The Oxford Classical Dictionary*. Oxford University Press, 2012. ISBN 9780199545568. (englanniksi)
* Marjorie Lightman, Benjamin Lightman: "Terentia", *A to Z of ancient Greek and Roman women*, s. 308–311. Infobase Publishing, 2007. ISBN 978-0-8160-6710-7. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)  (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2 3  Terentia | Encyclopedia.com *www.encyclopedia.com*. Viitattu 24.4.2023.
2. 1 2  Oxford Classical Dictionary, hakusana "Terentia"
3. 1 2 3 4  Lightman, hakusana "Terentia (1)"
4. 1 2  Harriet I. Flower: Terentia *Oxford Classical Dictionary*.  7.3.2016. Viitattu 24.4.2023. (englanniksi)
5. ↑  Terentia coins - ANCIENT ROMAN COIN - OFFICIAL WEBSITE *Ancient Roman Coin*. Viitattu 24.4.2023.
6. ↑  Gaius Maecenas | Roman diplomat and patron | Britannica *www.britannica.com*. Viitattu 24.4.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Gibraltarin marokkolaiset** ovat Yhdistyneeseen kuningaskuntaan kuuluvalla Gibraltarilla asuvia marokkolaisia. Heitä tuli alueelle aikanaan siirtotyöläisinä, ja useimmilla ei edelleenkään ole kansalaisuutta.

Historia
--------

Alkuperäinen Utrechtin sopimus, jolla Yhdistynyt kuningaskunta sai Gibraltarin itselleen, kielsi juutalaisia ja muslimeja asettumasta Gibraltarille, mutta kielto kumottiin jo vuonna 1729 Marokon sulttaanin kanssa tehdyllä sopimuksella, joka mahdollisti juutalais- ja muslimikauppiaiden paluun. Espanjan ollessa diktaattori Francisco Francon alaisuudessa espanjalaiset eivät voineet tulla töihin Gibraltarin alueelle, kun raja suljettiin vuonna 1969. Heidän tilalleen töitä tekemään tuotiin noin 5 000 marokkolaista. He toimivat muun muassa rakennusalalla, teollisuudessa, palvelualalla ja sotilaskohteissa. Nykyisin heitä on noin 1 200. Ibrahim-al-Ibrahim-moskeija rakennettiin alun perin juuri marokkolaisia siirtotyöläisiä varten.

Nykypäivä
---------

Ongelmaksi marokkolaisyhteisölle on muodostunut kansalaisuuden saaminen, joka on Gibraltarilla hankalampaa kuin esimerkiksi Britannian emämaalla. Työnsä menettäneitä marokkolaisia kannustetaan palaamaan kotimaahansa. Asuminen Gibraltarilla on ongelma, sillä valtio säätelee halpoja asuntoja tarkasti ja niitä annetaan pääasiassa vain gibraltarilaisille, joilla on kansalaisuus. Suuri osa marokkolaisista elääkin esimerkiksi hotelleissa. Marokkolaiset puhuvat yleensä paremmin espanjaa kuin englantia.

Lähteet
-------

1. ↑  Gibraltar *Jewish Virtual History Tour*. Viitattu 31.8.2012. (englanniksi)
2. 1 2 3  Smith, Sylvia: Gibraltar Moroccans in citizenship battle *BBC News*.  6.12.2011. Viitattu 1.9.2012. (englanniksi)
3. ↑  Ibrahim-Al-Ibrahim Mosque *Lonely Planet*. Viitattu 2.9.2012. (englanniksi)
4. ↑  Gibraltar Overview *World Directory of Minorities*. Viitattu 3.9.2012. (englanniksi)
**Simaxis** (sardiksi *Simàghis*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 2 243 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 27,82 neliökilometriä. Se sijaitsee 7 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Simaxis** Wikimedia Commonsissa

Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
**Kariste järv** (myös *Vana-Kariste, Suur Kariste järv, Väike Kariste järv*) on Virossa Viljandimaalla Mulgin kunnassa sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järvi on kaksialtainen ja altaita yhdistää useassa paikoissa 400 metriä pitkä ja kymmenen metriä leveä salmi tai virta. Suurempi allas on 1,4 kilometriä pitkä ja 450 metriä leveä Kariste järv. Pienempi allas on 950 metriä pitkä ja 280 metriä leveä ja sitä kutsutaan Väikejärveksi. Kaksialtaisen järven pinta-ala on yhteensä 61 hehtaaria (ha). Kariste järvessä on kaksi saarta, joiden yhteinen pinta-ala on 0,46 ha. Saarten pituudet ovat 130 metriä ja 30 metriä. Järveen laskee toistakymmentä ojaa, joista Paluoja on huomattava oja. Järven läpi idästä länteen virtaa Halliste jõgi. Järven valuma-alueen laajuus on 128,0 neliökilometriä.

Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 3,3 metriä ja suurin syvyys 7,2 metriä. Järven tilavuudeksi on arvioitu 0,00160 kuutiokilometriä eli 1,60 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 7,3 kilometriä ja rannat ovat metsää, jota niityt tai suot katkaisevat. Järve ympäristön pohjoisosia hallitsee 35 metriä vedenpintaa korkeammalle kohoavan harjun rinne. Rinteen yläpuolella on laaja peltoaukea, joka jatkuu pohjoiseen useita kilometrejä. Etelässä ei ole vastaavaa muodostelmaa, vaan seutu on siellä alavampaa. Siellä sijaitsee kilometrin päässä Abja-Paluojan taajama.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu (vir. *keskmise karedusega kihistunud veega järv*).

Järvi luokitellaan limnologisesti kovavetiseksi järveksi ja eutrofiseksi järveksi (vir. *kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline*, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja järvi on samalla silloin rehevöitynyt.

Lähteet
-------

1. ↑  *Estonian Environmental Register*View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3 4 5 6  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 17.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3  Keskkonnaregister: Kariste järv (vee2098500) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 17.3.2017. (viroksi)
Kempeleen kunnanvaakuna
**Kempeleen kunnanvaakuna** on Kempeleen kunnan tunnus, jonka on suunnitellut Kaj Kajander. Vaakunassa on sininen kenttä sekä hopeinen aaltokoroinen vasen pieli ja allekkain kaksi hopeista yläviistoon lentävää sorsaa. Vaakuna-aihe viittaa Kempeleenlahden vesijättömaihin ja sen runsaslukuiseen linnustoon.

Kun laki kunnanvaakunoista oli annettu 8. huhtikuuta 1949, saivat myös maalaiskunnat oikeuden käyttää vaakunaa. Vaakunat suunniteltiin kaikkiaan 466 maalaiskunnalle (vain kolme kuntaa, Koijärvi, Pielisensuu ja Uudenkaupungin maalaiskunta eivät ehtineet koskaan saada omaa vaakunaansa ennen lakkauttamistaan), ja viimeisenä kunnista sisäministeriö vahvisti oman vaakunansa Kempeleen kunnalle 24. marraskuuta 1969. Kempeleen kunnanvaltuusto oli hyväksynyt vaakunakuvauksen aiemmin samana vuonna 10. lokakuuta, joskin valtionarkisto oli tehnyt myöhemmin siihen pienen korjauksen.

Lähteet
-------

1. ↑  Kunnat.net: Kuntavaakunat maakunnittain *kunnat.net*. Viitattu 17.3.2012.
2. ↑  *Suomen kunnallisvaakunat*, s. 18. Suomen Kunnallisliitto, 1982. ISBN 951-773-085-3.
3. ↑  Sisäasiainministeriön vahvistamat kaupunkien, kauppaloiden ja kuntien vaakunat I:9 Kempele Kansallisarkiston digitaaliarkisto.
|  |
| --- |
| Ksylometatsoliini |
| Ksylometatsoliini |
| **Systemaattinen (IUPAC) nimi** |
| 2-[(4-tert-butyyli-2,6-dimetyylifenyyli)metyyli]-4,5-dihydro-1H-imidatsoli |
| **Tunnisteet** |
| CAS-numero | 526-36-3 |
| ATC-koodi | R01AA07 |
| PubChem | 5709 |
| DrugBank | DB06694 |
| **Kemialliset tiedot** |
| Kaava | C18H24N2 |
| Moolimassa | 244,38 g/mol |
| SMILES | Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem |
| **Fysikaaliset tiedot** |
| Sulamispiste | 132 °C |
| **Farmakokineettiset tiedot** |
| Hyötyosuus |  ? |
| Metabolia | Hepaattinen |
| Puoliintumisaika |  ? |
| Ekskreetio |  ? |
| **Terapeuttiset näkökohdat** |
| Raskauskategoria | ? |
| Reseptiluokitus | 
 |
| Antotapa | Intranasaalinen, oraalinen |

**Ksylometatsoliini** on nenän limakalvon hoitoon käytettävä lääke, joka supistaa paikallisesti limakalvon verisuonia. Rakenteeltaan ksylometatsoliini on sympatomimeettisesti vaikuttava imidatsolijohdos. Lääkettä on saatavilla nenäsumutteena ja nenätippoina. Ksylometatsoliinia myydään kauppanimillä **Nasolin**, **Naso-Ratiopharm** ja **Otrivin**.

Vaikutusmekanismi
-----------------

Ksylometatsoliini supistaa nenän limakalvon pieniä verisuonia, jolloin niistä pääsee tihkumaan vähemmän nestettä ulos, nenän tukkoisuus vähenee ja hengittäminen nenän kautta helpottuu. Ksylometatsoliini muistuttaa molekyylirakenteeltaan adrenaliinia, ja sitoutuu sen kanssa samoihin reseptoreihin eli α-adrenergisiin reseptoreihin. Vaikutus alkaa 5–10 minuutin kuluttua lääkkeen otosta ja kestää noin 6-8 tuntia.

Käyttö
------

Ksylometatsoliinia käytetään nenän tukkoisuuden vähentämiseen. Flunssan oireiden hoidon lisäksi sitä voi käyttää myös aero-otiitin eli lentämisen yhteydessä ilmenevän korvakivun ehkäisyyn ja hoitoon. Ksylometatsoliinia voi ostaa apteekista ilman lääkärin määräystä.

Sivuvaikutukset
---------------

Ksylometatsoliini aiheuttaa vain harvoissa tapauksissa haittavaikutuksia, joita ovat esimerkiksi nenän limakalvon kirvely ja kuivuminen, päänsärky ja pahoinvointi. Lääkettä ei suositella kuitenkaan käytettäväksi itsehoidossa aikuisilla yli 10 päivää eikä alle 10-vuotiailla lapsilla yli 5 päivää. Liian pitkän käytön jälkeen saattaa esiintyä käänteinen vaikutus, eli limakalvojen verisuonet turpoavat ja liman eritys lisääntyy entisestään. Ahdaskulmaglaukoomaa sairastavien henkilöiden ei tulisi käyttää ksylometatsoliinia. Ksylometatsoliinin käytössä on myös makuongelma; se maistuu erittäin pahalta, joten varsinkin pienten lasten voi olla vaikea käyttää nenätippoja tai nenäsumutetta nenän ja suun välisen yhteyden vuoksi (aine kulkeutuu nenästä suuhun ja voi aiheuttaa jopa yökkäystä pahan makunsa vuoksi).

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: Xylometazoline (englanniksi)
* KEGG: Xylometazoline (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
John Drew Barrymoren tähti Hollywood Walk of Famella.
**John Drew Barrymore**, oik. **John Blyth Barrymore, Jr.** (4. kesäkuuta 1932 Beverly Hills, Kalifornia – 29. marraskuuta 2004 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli kuuluisan Barrymoren näyttelijäperheen jäsen. Hänen isänsä oli John Barrymore, hänen setänsä Lionel Barrymore ja tätinsä Ethel Barrymore. Hänellä oli neljä lasta joista yksi on Drew Barrymore.

Elämä ja ura
------------

John Drew Barrymore syntyi vuonna 1932 näyttelijälegenda John Barrymoren ja näyttelijätär Dolores Costellon perheeseen. He erosivat pian hänen syntymänsä jälkeen ja John Drew Barrymore lähetettiin alun perin sotilasakatemiaan, mutta päättikin seurata kuuluisan sukunsa jalanjälkiä näyttelijänä. Barrymore alkoi esiintyä pienen budjetin elokuvissa 1940- ja 1950-lukujen vaihteessa, muttei koskaan saavuttanut samanlaista yltiöpäistä menestystä kuin isänsä aikoinaan. John Drew Barrymore nähtiin mm. Fritz Langin elokuvassa "Huulipunamurhaaja" (1956). Hänen uransa näyttelijänä lopulta päättyi 1970-luvulla. John Drew Barrymore kärsi isänsä tavoin vaikeasta alkoholiriippuvuudesta, ja hän menehtyi syöpään 72-vuotiaana vuonna 2004.

Aiheesta muualla
----------------

* John Drew Barrymore Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* John Drew Barrymore NNDB:ssä

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Sir John Dill vuonna 1941.
**John Greer Dill** (25. joulukuuta 1881 Lurgan, Armaghin kreivikunta, Irlanti – 4. marraskuuta 1944 Washington, Yhdysvallat) oli brittiläinen sotamarsalkka, joka toimi Britannian pääesikunnan päällikkönä toisen maailmansodan aikana vuosina 1940–1941. Hän joutui väistymään, koska Britannian armeija koki useita vastoinkäymisiä eikä hänen yhteistyönsä pääministeri Winston Churchillin kanssa sujunut.

Dill palveli buurisodassa ja ensimmäisessä maailmansodassa. Hänestä tuli vuonna 1934 sotaministeriön sotilasoperaatio- ja tiedustelujohtaja. Häntä pidettiin lahjakkaan strategina ja hänet lyötiin ritariksi vuonna 1937. Toisen maailmansodan alussa Dill toimi armeijakunnan komentajana Ranskassa, kunnes hänet toukokuussa 1940 nimitettiin pääesikunnan päälliköksi. Hän teki kiistanalaiset päätökset siirtää lisää joukkoja Egyptiin elokuussa 1940 ja lähettää niitä Kreikkaan maaliskuussa 1941. Vuosina 1941–1944 Dill toimi Britannian sotilasedustajana Yhdysvalloissa ja auttoi maiden sodankäynnin yhteensovituksessa. Hän kuoli Washingtonissa ja hänet on haudattu Arlingtonin sotilashautausmaalle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Garnet Sir John Greer Dill (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 19.1.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **John Dill** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
	+ 2
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Commonwealth War Graves Commission
* Irlanti
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC

 |

 |