recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Lentävien yöperhosten aiheuttamia ilmakaloja.
**Ilmakala** eli **sauva** on nykyajan havaintoihin perustuva väitetty pienikokoinen eläinlaji, jonka kerrotaan lentävän erittäin nopeasti.

Havainnot ilmakaloista perustuvat lähinnä videokuvaan ja myös joihinkin valokuviin. Ne ovat vaaleita, sauvamaisia ​​esineitä, joiden pituus on muutamasta senttimetristä useisiin metreihin ja joiden sivuilla on jonkinlainen vieteri tai liikkumiskalvo. Nopeutensa vuoksi niitä ei voi nähdä paljaalla silmällä, ja ne voidaan tallentaa vain kameroilla, joilla on hyvin lyhyt suljinnopeus. Selitykset vaihtelevat tuntemattomista elämänmuodoista optisiin ilmiöihin ja oletettuihin maan ulkopuolisiin olentoihin. Hyvämaineisemmat kryptozoologit eivät kuitenkaan ota ilmakaloja vakavasti, koska niiden aiheuttaja on helppo selittää.

Yleisen käsityksen mukaan kuvat syntyvät siten, että jokin hyönteinen tai lintu on lentänyt kameran linssin edestä hyvin nopeasti. Sen siipien liike on piirtänyt vieterimäisen muodon keppimäiseksi piirtyneen keskiruumiin ympärille. Ne aiheutuvat liike-epätarkkuudesta, kun kamerat kuvaavat kohdetta suhteellisen pienillä suljinnopeuksilla heikossa valaistuksessa. Kohteen pituus vastaa suljinnopeuden kestoa.

Ilmakaloja aiheutuu pääasiassa eläimistä, joilla on pitkä, kapea vartalo ja suuret siivet. Ominaisuuksiensa ja ulkonäönsä vuoksi niitä on kutsuttu hyönteiskäärmeiksi ja lintuhybrideiksi. Monesti valvontakameroista nähdyt ilmakalat ovat tarttuneet verkkoihin ja paljastuneet tavallisiksi hyönteisiksi, mikä vahvistaa, että kyseessä ei ole tuntematon elämänmuoto vaan optinen harha.

Kiinalaisen televisioyhtiön CCTV:n (China Central Television) esittämän dokumentin teon yhteydessä yritettiin pyydystää ilmakaloja. Erään yrityksen turvakameroissa oli näkynyt usein ilmakaloja, joten niiden tielle päätettiin asentaa verkkoja. Verkkoihin jäi vain yöperhosia, mikä osoitti, että ainakin tässä tapauksessa kyse oli kameran hitaan kuvausnopeuden aiheuttamasta optisesta illuusiosta.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Rod (Kryptozoologie)
Nuottijulkaisun kansilehti vuodelta 1919
"**Beale Street Blues**" on W. C. Handyn säveltämä ja sanoittama blueskappale vuodelta 1916. Kappaleesta alkoi Handyn kaupallinen suosio säveltäjänä – Earl Fullerin kappaleesta tekemä äänite ansaitsi Handylle kerralla 1 800 dollarin rojaltišekin Victor Recordsilta, mikä oli enemmän rahaa kun säveltäjä oli koskaan nähnyt yhdessä paikassa. 1920-luvulla "Beale Street Bluesin" ohitti kuitenkin Handyn suosituimpana sävellyksenä "St. Louis Blues", josta tuli ennen pitkää yksi Yhdysvaltojen musiikkihistorian suosituimmista kappaleista.

Ensimmäisenä kappaleen nauhoitti Charles A. Princen johtama Prince’s Band vuonna 1917. Gilda Gray lauloi kappaleen musikaalinäytelmässä *Gaieties of 1919*, mikä aiheutti laajaa kiinnostusta ja keskustelua bluesmusiikkiin tottumattomassa Broadway-yleisössä. Paul Whitemanin orkesteri otti kappaleen ohjelmistoonsa ja soitti sitä toisinaan konserteissaan "A Stairway to Paradise" -kappaleen keskellä. Jazzpasunisti Jack Teagarden käytti sävellystä tunnuskappaleenaan.

Lähteet
-------

* Tim Brooks ja Richard Keith Spottswood: *Lost Sounds: Blacks and the birth of the recording industry, 1890–1919*. University of Illinois Press, 2004. ISBN 0252028503. (englanniksi)
* Karl Koenig: *Jazz in Print (1856–1929): An anthology of selected early readings in jazz history*. Pendragon Press, 2002. ISBN 1576470245. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Brooks & Spottswood, s. 424
2. ↑  Brooks & Spottswood, s. 429
3. ↑  Brooks & Spottswood, s. 436
4. ↑  Koenig, s. 138
5. ↑  Koenig, s. 251
6. ↑  Sandra Burlingame: W. C. Handy *JazzBiographies.com*.  Arkistoitu 23.11.2010. Viitattu 7.8.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* 

* Lisää luettavaa aiheesta **Beale Street Blues** on Wikiaineistossa (kappaleen sanat)
Saamelaisen noitarummun keskellä oleva rombikuvio on yleensä tulkittu Auringon symboliksi. Siitä lähtee neljä symbolista sädettä.
**Beaivia** eli Aurinkoa on pidetty saamelaisessa muinaisuskossa jumaluutena. Sitä on palveltu poronhoidon menestymiseksi ja sairastapauksissa. Sen kunniaksi syötiin myös kevättalvella uhriateria, aurinkopuuro.

Aurinkoa on pidetty aiemmin feminiinisenä jumaluutena, mikä on luultavasti virheellinen yleistys. Sen taustalla on ollut Johannes Schefferuksen lähteinään käyttämät Nicolaus Lundius ja Samuel Rheen, joiden mukaan saamelaiset pitivät Aurinkoa "kaikkien elävien olentojen äitinä". Koltta- ja kuolansaamelaisten perinteessä Aurinkoa on kuitenkin kuvattu ympäri maailmaa ahkiossaan ajavana miehenä. Eteläsaamelaisten lähteissä Aurinko on sen sijaan naishahmoinen. Eteläsaamelaisten noitarummuissa Aurinko on ollut keskellä olevana rombikuviona. Muisa rummuissa Aurinko on saattanut olla myös ympyräkuviona rummun yläosassa.

Kaikilta saamelaisaluielta tunnetaan kertomuksia Auringon lapsista. "Auringon pojan kosiomatka jättiläisten maailmassa" -nimisen joiun kautta tuli tunnetuksi myytti, jonka mukaan saamelaiset polveutuvat Auringon pojasta. Joiun mukaan Auringon poika kävi kosiomatkalla jättilaisten maassa ja meni naimisiin jättiläisen tyttären kanssa. Heidän poikansa eli Gállábártnit keksivät sukset ja aloittivat ihmisrodun. Auringon tytär on puolestaan ollut hyvin keskeinen kulttuuriheeros, joka on aloittanut peuranpyynnin ja poronhoidon.

Lähteet
-------

* Pulkkinen, Risto: "Saamelaisten etninen uskonto", *Saamentutkimus tänään*. Toimittaneet Irja Seurujärvi-Kari & Petri Halinen & Risto Pulkkinen. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2011. ISBN 978-952-222-220-6.

### Viitteet

1. ↑  Jelena Porsanger & Risto Pulkkinen: Esikristilliset jumalat *Saamelaiskulttuurin ensyklopedia*. Viitattu 9.4.2017.
2. 1 2 3 4  Pulkkinen, s. 228–229.
3. 1 2  Jelena Porsanger: Aurinko *Saamelaiskulttuurin ensyklopedia*. Viitattu 9.4.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Saamelainen muinaisusko |
| --- |
|  |
| Kosmologia ja myyttiset paikat | 
* Áiligas
* Bassi
* Jábmiidáibmu
* Pohjannaula
* Saivo
* Taivaankansi
* Verisurman saaneiden vainajala

 |
|  |
| Jumalat ja haltijat | 
* Beaivi
* Biegga-almmái
* Jábmiidáhkka
* Radien
* Tiermes

 |
|  |
| Sieluolennot | 
* Eahpáraš
* Ovdasaš
* Sielu

 |
|  |
| Taikuus | 
* Lapinnoita
* Muodonmuuttaja
* Noitarumpu
* Ruumiinmullat
* Šamaani
* Transsi

 |
|  |
| Esineet ja paikat | 
* Boaššu
* Kota
* Noidannuoli
* Onnenhattu
* Seita
* Ukko
* Vesisäihky
* Voimavyö

 |
|  |
| Runous ja Laulu | 
* Joiku
* Leuʹdd
* Vainolaistarina

 |
|  |
| Hahmot | 

|  |  |
| --- | --- |
| Henkilöt | 
* Ikämieli

 |
|  |
| Yliluonnolliset olennot | 
* Deattán
* Maahinen
* Myanndash
* Ruto
* Staalo
* Vuokko

 |

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee jalkapalloilija Juho Meriläistä. Toimittaja ja toimitussihteeri Juho Meriläisestä (1876–1944) on erillinen artikkeli.*

**Juho Meriläinen** (s. 26. helmikuuta 1988 Oulu) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Meriläinen pelasi Veikkausliigassa AC Oulun riveissä 15 ottelua ja Ykkösessä yhteensä 107 ottelua. Meriläinen päätti uransa kauden 2013 jälkeen. Hän toimii Ykkösessä pelaavan AC Oulun toimitusjohtajana.

Seurajoukkueet
--------------

Meriläinen pelaajaura aikuisten tasolla alkoi, kun hän nousi OLS:in junioreista AC Oulun joukkueeseen kaudeksi 2005. Hän debytoi AC Oulun paidassa 17-vuotiaana 15. toukokuuta 2005 Ykkösen ottelussa P-Iiroja vastaan. Varsinainen läpimurtokausi oli kausi 2009, kun Meriläinen pelasi 24 Ykkösen ottelua. Meriläinen debytoi Veikkausliigassa 18. huhtikuuta 2010 ottelussa AC Oulu–Tampere United ja pelasi kauden aikana 15 liigaottelua. Meriläinen jatkoi AC Oulun topparina Ykkösessä kaudet 2011–2013. Pelaajaura korkeimmilla sarjatasoilla päättyi kuitenkin jo 25-vuotiaana, kun Meriläinen siirtyi kauden 2013 jälkeen AC Oulun seurajohtajaksi. Meriläinen pelasi AC Oulun paidassa yhteensä 122 sarjaottelua ja teki niissä yhden maalin.

Lähteet
-------

1. ↑  Juho "Äffä" Meriläinen ripustaa nappulakengät naulaan – jäähyväiset Ilves-ottelussa AC Oulu 23.9.2013.
Abbé Camille Le Tellier de Louvois
**Camille Le Tellier de Louvois** (11. huhtikuuta 1675 Pariisi – 5. marraskuuta 1706 Pariisi) oli ranskalainen kirkonmies. Hän oli useiden eri akatemioiden jäsen ja myös Ranskan akatemian jäsen kuningas Ludvig XV hallitusaikana.

Tausta
------

Camille Le Tellier de Louvois kuului merkittävään Ranskan kuninkaita palvelleeseen virkamiesaateliseen sukuun. Hänen isänsä oli François Michel Louvois, jonka neljäs poika kaikkiaan kuudesta lapsesta hän oli. Isoisä puolestaan oli Michel Le Tellier, mutta myös suuren perheen muut jäsenet ja heidän aviomiehensä olivat lähes kaikki kuningasta palvelleita virkamiehiä.

Le Tellier de Louvois väitteli Sorbonnen yliopistossa tohtoriksi 25-vuotiaana. Tämän jälkeen hän palveli intendenttinä kuninkaallisessa *Cabinet des médaillessa*, jonka tehtävänä oli säilyttää käsikirjoituksia, koruja ja rahoja. Täältä hän siirtyi konservaattorin virkaan Kuninkaalliseen kirjastoon.

Hän toimi myös Reimsin arkkipiispa-herttuan sijaispappina. Hän oli vuodesta 1699 lähtien *Académie royale des sciences'n* ja vuodesta 1705 *Académie royale des inscriptions et médailles'n* jäsen. Vuonna 1706 hänet valittiin Ranskan Akatemian jäseneksi.

Lähteet
-------

* Abbé J. Gillet; *Camille Le Tellier de Louvois*, Librairie Hachette, Paris, 1884.

Aiheesta muualla
----------------

* Ranskan akatemian elämäkertatiedot (Arkistoitu – Internet Archive)
* Bernard Le Bouyer de Fontenelle: *Éloge de M. l'abbé de Louvois* (1718) (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Jean Testu de Mauroy** | **Ranskan akatemian jäsen Tuoli 41706–1718** | Seuraaja:**Jean-Baptiste Massillon** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Charles Prince elokuvassa *Les Terreurs de Rigadin* (1911).
**Charles Prince** (oikealta nimeltään *Charles Petitdemange*, 27. huhtikuuta 1872 Maisons-Laffitte, Yvelines – 18. heinäkuuta 1933 Pariisi) oli ranskalainen mykkäelokuvan koomikko.

Varieteekoomikkona työskennellyt Prince siirtyi vuonna 1908 Pathélle, jolle hän teki yli 200 komediaelokuvaa. Princen tunnetuin henkilöhahmo oli rakkaushuolista kärsivä Rigadin, jonka suosio oli aikanaan lähes Max Linderin veroinen. Prince toimi myös käsikirjoittajana ja ohjaajana. 1930-luvun alussa hän esitti sivuosia muutamissa äänielokuvissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Rège, Philippe: *Encyclopedia of French Film Directors*, s. 842. Lanham, Toronto, Plymouth: Scarecrow Press, 2010. ISBN 978-0-8108-6137-4.
2. ↑  Oscherwitz, Dayna & Higgins, MaryEllen: *Historical Dictionary of French Cinema*, s. 121–122. Plymouth: Scarecrow Press, 2007. ISBN 978-0-8108-6875-5.
3. ↑  Abel, Richard (ed.): *Encyclopedia of Early Cinema*, s. 768. Abingdon: Routledge, 2005. ISBN 0-415-23440-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Internet Movie Database: Charles Prince (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Monacon multimediakirjasto** eli *Monacon mediateekki* (ransk.  *Médiathèque de Monaco*, engl. *Monaco’s Multimedia Library*) on Monacon ruhtinaskunnassa toimiva monia eri media-aloja yhdistävä kirjasto, joka toimii kolmessa eri toimipisteessä. Se toimii myös Monacon kansalliskirjastona. Perinteistä kirjallista aineistoa lainaava toimipiste kantaa nimeä *Louis Notarin kirjasto* (ransk. *Bibliothèque Louis Notari*, engl. *Louis Notari Library*).

Kirjasto on perustettu vuonna 1909. Se uudelleennimettiin vuonna 1980, jolloin kirjasto omistettiin runoilija Louis Notarille. Sittemmin kirjasto laajensi tarjontaansa myös sähköisiin tallennemuotoihin, esimerkiksi CD-äänitteisiin ja DVD-aineistoihin. Vuonna 2006 kirjastolle myönnettiin vapaakappaleoikeus ja sen asemaa Monacon kansalliskirjastona vahvistui.

Kirjaston kokoelmat sisältävät noin 450 000 dokumenttia: kuten kirjoja, DVD (8 000 kpl), CD (yli 30 000 kpl), ransakan- ja vieraskielisiä sanoma- ja aikakauslehtiä, sanakirjoja, tietosanakirjoja, käsikirjoituksia, paino- ja valokuvia, nuotteja ja kirjeenvaihtoa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Arkistoitu kopioHoraires et plan d’accès : Site "Louis Notari", Site "Villa Lamartine" & Site "Fonds patrimonial" Monacon multimediakirjasto, mediatheque.mc.  Arkistoitu 1.4.2016. Viitattu 10.2.2017. (ranskaksi)
2. 1 2 3  Arkistoitu kopioLe guide de la Médiathèque Monacon multimediakirjasto, mediatheque.mc.  Arkistoitu 11.6.2016. Viitattu 10.2.2017. (ranskaksi)
3. ↑  Arkistoitu kopioCulture: Monaco’s Multimedia Library Monacon kaupunki, mairie.mc.  Arkistoitu 11.2.2018. Viitattu 10.2.2017. (englanniksi)
4. 1 2  Arkistoitu kopioLa Médiathèque et son histoire Monacon multimediakirjasto, mediatheque.mc.  Arkistoitu 11.6.2016. Viitattu 10.2.2017. (ranskaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* RISM

 |

 |
**Dimension X** oli NBC:n science fiction kuunnelma-antologiasarja, jota esitettiin Yhdysvalloissa 8. huhtikuuta 1950 ja 29. syyskuuta 1951 välisenä aikana. Ohjaajina toimivat Fred Wiehe ja Edward King ja kuuluttajana ja kertojana Norman Rose.

Dimension X oli ensimmäisiä aikuisille suunnattuja sci-fi sarjoja radiossa. Ohjelmisto koostui pääasiassa aikaisemmin julkaistuista novelleista, joiden kirjoittajina olivat muun muassa Isaac Asimov, Robert Bloch, Ray Bradbury, Fredric Brown, Robert A. Heinlein, Murray Leinster, H. Beam Piper, Frank M. Robinson, Clifford D. Simak, William Tenn, Jack Vance, Kurt Vonnegut, Jack Williamson ja Donald A. Wollheim. Novellien dramatisoinnista vastasivat pääasiassa Ernest Kinoy ja George Lefferts. Molemmat kirjoittivat myös alkuperäiskäsikirjoituksia.

Sarjan kaikki 50 jaksoa ovat säilyneet. Ensimmäiset 13 jaksoa esitettiin suorina, loput olivat ennaltataltioituja. NBC:n myöhempi kuunnelmasarja X Minus One (1955–1958) uudelleenkäytti useita sarjan käsikirjoituksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Radio history of Dimension X and host Norman Rose

Aiheesta muualla
----------------

* Sarjan jaksot kuunneltavissa archive.org -sivustolla
* Jerry Haendiges Vintage Radio Logs: *Dimension X*
Karboksyylihapot muodostavat usein dimeerejä kaasuina.
**Dimeeri** on yhdiste, joka koostuu kahdesta identtisestä tai samankaltaisesta molekyylistä. Siinä kaksi monomeeriä on liittynyt toisiinsa sidoksella, joka voi olla joko vahva tai heikko.

Orgaanisessa kemiassa
---------------------

Disyklopentadieeni on dimeeri, vaikkakaan se ei ole helposti havaittavissa
Molekyyliset dimeerit muodostuvat usein kahden identtisen osan reaktiolla esim.: 2A → A–A. Tässä esimerkissä monomeeri "A" dimerisoituu muodostaen dimeerin "A–A". 

Etikkahappo muodostaa dimeerejä kaasuna, sen monomeerit yhdistyvät toisiinsa vetysidoksella. Sopivissa olosuhteissa suurin osa molekyyleistä, joissa on OH-ryhmä, muodostavat dimeerejä, kuten **vesi-dimeeri**.

Disyklopentadieeni  on epäsymmetrinen dimeeri, joka on muodostunut kahdesta syklopentadieeni-molekyylistä Diels–Alder-reaktiossa. Kuumennettaessa se hajoaa *retro-Diels–Alder-reaktiossa* muodostaen kaksi identtistä monomeeriä:

C10H12 → 2 C5H6
Termiä *homodimeeri* käytetään, kun molekyylit ovat täysin identtisiä (esim. A–A) ja *heterodimeeri* kun ne eroavat toisistaan (esim. A–B). Dimerisaatin vastakohtaa sanotaan *dissosiaatioksi*.

Lääketieteessä
--------------

*Pääartikkeli: D-dimeeri*
**D-dimeeri** on fibriinin hajoamistuote, jota vapautuu verenkiertoon kun fibriinin aiheuttama verihyytymä hajoaa. Sen nimi johtuu siitä, että se sisältää kaksi ristiinlinkittynyttä fibrinogeenin palasta. Se on mitattavissa oleva arvo ja kertoo verihyytymien olemassaolosta.

Katso myös
----------

* Monomeeri
* Trimerisaatio

Lähteet
-------

1. ↑  Adam SS, Key NS, Greenberg CS (March 2009). "D-dimer antigen: current concepts and future prospects". *Blood* **113** (13): 2878–2887. doi:10.1182/blood-2008-06-165845. PMID 19008457.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dimeeri** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli kertoo trinidadjatobagolaisesta poliitikosta. Samannimisestä yhdysvaltalaisesta soudun olympiamitalistista kertoo artikkeli Patrick Manning (soutaja).*
Patrick Manning vuonna 2008.
**Patrick Augustus Mervyn Manning** (17. elokuuta 1946 – 2. heinäkuuta 2016) oli Trinidad ja Tobagon pääministeri. Hän toimi pääministerinä 17. joulukuuta 1991 – 9. marraskuuta 1995 ja 24. joulukuuta 2001 – 2010 sekä konservatiivisen *People’s National Movementin* (kansallinen liike; PNM) johtajana 1987 lähtien. Manning oli parlamentissa San Fernando Eastin vaalipiiristä vuodesta 1971 lähtien ja oli pitkäaikaisin parlamenttiedustaja.

Manning suoritti korkeakoulututkinnon University of the West Indiesissa 1969 ja työskenteli geologina Texacolle. Hän oli ministerinasemissa vuosina 1981–198], ennen PNM:n häviötä. Manning johti puolueen voittoon 1991 vaaleissa ja nousi ensimmäisen kerran pääministeriksi. Syytöksiä korruptiosta ja yhteyksistä huumekauppiaisiin esitettiin. Manning jatkoi talouden uudistamista ja Trinidadin ja Tobagon dollarista tuli vapaasti vaihdettava. Monia valtion yrityksiä myytiin ulkomaalaisomistukseen. Vaalit järjestettiin vuonna 1995, vuotta ennen määräaikaa. PNM hävisi ja UNC:n (*United National Congress*, kansalliskongressi) Basdeo Pandaysta tuli pääministeri.

Manning toimi opposition johtajana 1995–2001. Hän hävisi myös 2000 vaalit, mutta hallituskriisin jälkeen 2001 järjestetyissä ennenaikaisissa parlamenttivaaleissa PNM sekä hallitseva UNC saivat molemmat 18 paikkaa. Presidentti Arthur Robinson nimitti lopulta Manningin muodostamaan hallituksen. UNC:n Panday väitti tätä perustuslain vastaiseksi ja ilmoitti muodostavansa oman hallituksensa. Osaltaan kyse oli rotupolitiikasta, koska PNM on perinteisesti mustien ja UNC intialaissyntyisten puolue. Kun parlamentin alahuone ei saanut valittua puhemiestä, eikä budjettia saatu hyväksyttyä, presidentti Robinson hajotti sen ja lokakuussa 2002 järjestettiin jälleen vaalit. Manningin puolue voitti vaalit ja hän jatkoi pääministerinä.

Manningin hallinto keräsi syytteitä kyvyttömyydestä, korruptiosta ja nepotismista. Viisi puolueen virkamiestä oli tutkittavana. Manning nimitti vaimonsa Hazel Manningin senaattoriksi ja opetusministeriksi. Väkivaltarikollisuus kasvoi, erityisesti murhat ja panttivankien sieppaukset lunnaita varten. Öljyn hinnan nousu mahdollisti tuloverojen alentamisen ja yliopistokoulutuksen palauttamisen ilmaiseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Former Trinidad prime minister Patrick Manning dies *Antigua Observer*.  2.7.2016.  Arkistoitu 2.7.2016. Viitattu 3.7.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Biographical Summary of The Prime Minister of The Republic of Trinidad and Tobago Patrick Manning (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Patrick Küng** (s. 11. tammikuuta 1984) on sveitsiläinen uransa lopettanut alppihiihtäjä ja maailmanmestari. Seuratasolla hän edusti Mürtschen Kerenzerbergiä.

Nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Mariborissa vuonna 2004 Küng sijoittui suurpujottelussa neljänneksi ja supersuurpujottelussa kuudenneksi. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän oli syöksylaskussa seitsemäs ja supersuurpujottelussa 18:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui supersuurpujottelussa 12:nneksi ja syöksylaskussa 15:nneksi. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 Küng voitti kultaa syöksylaskussa ja oli supersuurpujottelussa 16:s. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui syöksylaskussa neljänneksi.

Küngin ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Wengenin superalppiyhdistetyssä 16. tammikuuta 2009, jossa hän sijoittui 19:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Garmisch-Partenkirchenissä 10. maaliskuuta 2010 laskettuaan syöksylaskussa kolmanneksi. Kaudella 2011–2012 Küng oli toinen Bormion syöksylaskussa. Ensimmäisen voittonsa Küng saavutti joulukuussa 2013, kun hän voitti Beaver Creekin supersuurpujottelun. Hän voitti samalla kaudella myös Wengenin syöksylaskun sekä sijoittui toiseksi Kvitfjellin supersuurpujottelussa. Hän oli kaudella 2013–2014 maailmancupin kokonaiskilpailussa kymmenes ja supersuurpujottelucupissa kolmas.

Eurooppa-cupissa Küng voitti syöksylaskun kokonaiscupin kaudella 2008–2009. Hän on voittanut yhden kultamitalin Sveitsin mestaruuskilpailuissa. Se tuli syöksylaskussa vuonna 2010.

Küng lopetti uransa alppihiihtäjänä keväällä 2019.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Patrick Küng Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  Europa Cup: Standings FIS. Viitattu 12.4.2011. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Arve Lote: Sjå oversikta: Desse vinterutøvarane legg opp etter sesongen *NRK*.  3.4.2019. Viitattu 14.4.2019. (uusnorjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Patrick Küngin kotisivut
**Nello Santi** (22. syyskuuta 1931 Adria, Italia – 6. helmikuuta 2020 Zürich, Sveitsi) oli italialainen kapellimestari. Hän tuli tunnetuksi oopperoiden, esimerkiksi Giuseppe Verdin teosten esitysten johtamisesta.

Santi viehtyi oopperaan ensimmäisen kerran seuratessaan *Rigoletton* esitystä neljän vuoden iässä. Hän aloitti oman uransa 20-vuotiaana Padovan Teatro Verdi. Vuosina 1958–1969 hän työskenteli Zürichin oopperan musiikillisena johtajana, mutta hän jatkoi työskentelyään siellä tämän jälkeenkin. Hän myös asettui Sveitsiin. Santi kohotti siellä Zürichin oopperan tasoa, johti oopperoiden esityksiä niiden alkuperäiskielillä ja edisti ajan johtavien laulajien tuomista oopperataloon. Näihin kuuluivat José Carreras, Teresa Berganza, Agnes Baltsa, Ruggero Raimondi ja Margaret Price.

Santi esiintyi laajalti ympäri Eurooppaa, mutta toiseksi hänen pääasiallisista taiteellisista kodeistaan vakiintui New Yorkin Metropolitan-ooppera. Siellä hän johti yli neljäsataa esitystä vuosina 1962–2000. Enimmäkseen nämä esitykset koostuivat italialaisesta ohjelmistosta, kuten Verdin, Giacomo Puccinin ja *bel canto* -tyylin säveltäjien teoksista. Tenori Carlo Bergonzi luonnehti Santia kaikkein parhaaksi kapellimestareista, joiden kanssa hän oli tehnyt yhteistyötä.

Lähteet
-------

1. ↑  Nello Santi AllMusic
2. 1 2 3  Nello Santi: Traditionalist Operatic Giant Interlude.hk


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* RISM
* SNAC
* IdRef
* Theaterlexikon

 |

 |
**Frode Jens Strømnes** (4. tammikuuta 1937 Harstad – 14. joulukuuta 2012 Volda) oli norjalais-suomalainen kielitieteilijä ja psykologian professori, joka toimi pitkään Turun Åbo Akademissa. Suomessa hän tuli tunnetuksi tutkimuksestaan eri kielten vaikutuksesta ihmisen mielikuviin ja ajatteluun.

Strømnes suoritti maisterin tutkinnon Oslossa 1963 ja väitteli tohtoriksi Åbo Akademissa 1971. Hän toimi Norjan tiedeneuvoston NAVF:n tutkimusstipendiaattina 1964–1968 ja 1971–1974, amanuenssina Århusin yliopistossa 1970, Åbo Akademin vs. lehtorina 1971–1972 ja apulaisprofessorina 1974 ja sitten Tromssan yliopiston professorina 1976–1990.

Strømnes nimitettiin Norjan valtion stipendiaatiksi (statsstipendiat) 1990 ja toimi sitten Bergenin yliopiston professorina vuodesta 1991 kuolemaansa 2012 saakka.

Strømnes sai 1970-luvun alussa Suomen kansalaisuuden ja kunnosti vanhan puuhuvilan Turun Ruissalossa, jossa hän harrasti muun muassa mehiläistenhoitoa.

Frode J. Strømnesin isä oli professori Martin Olav Konrad Strømnes ja vanhempi veli Trondheimin yliopiston professori Åsmund Lønning Strømnes.

Julkaisuja
----------

* *Prolegomena to a Theory of Semiotics*, 1969
* *Associations or Addresses: A Study in Serial Verbal Learning*, 1971
* *A New Physics of Inner Worlds*, 1976
* *The fall of the word and the rise of the mental model: A reinterpretation of the recent research on spatial cognition and language*, 2006 (Frankfurt am Main; New York: Peter Lang)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Johansson, Antero: Frode Jens Strømnes, HS Muistot, joulukuu 2012. Viitattu 27.11.2015.
2. ↑  Miten kieli liittyy ajatteluun? Uraauurtava tutkimus odottaa jatkajaansa, Yle Kulttuuri 20.11.2015. Viitattu 27.11.2015.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: no:Frode J. Strømnes
Camillo Berneri
**Camillo Berneri** (myös **Camillo da Lodi**, 28. toukokuuta 1897 Lodi, Italia – 5. toukokuuta 1937 Barcelona, Espanja) oli italialainen anarkisti ja filosofi.

Elämäkerta
----------

Berneri oli ensimmäisen maailmansodan veteraani, joka toimi 1920-luvulla filosofian professorina Firenzen yliopistossa. Hän kuului myös italialaisten anarkistien Unione Anarchica Italiana -järjestöön. Mussolinin fasistien valtaannousun jälkeen Berneri joutui pakenemaan maasta vuonna 1926. Hän haki turvapaikkaa Ranskasta, Sveitsistä, Saksasta, Belgiasta ja Luxemburgista ennen kuin lopulta onnistui asettumaan Alankomaihin. Berneri oli useita kertoja pidätettynä ja lähes koko ajan poliisin tarkkailussa, mutta onnistui silti kirjoittamaan lukuisia poliittisia artikkeleita ja esseitä. Ne sisälsivät anarkistisen filosofian ohella myös kommunismin ja Neuvostoliiton kritiikkiä.

Espanjan sisällissodan sytyttyä heinäkuussa 1936 hän kokosi yhdessä italialaisen sosialistin Carlo Rossellin kanssa ensimmäisen italialaisista koostuneen vapaaehtoisjoukon, joka matkusti Espanjaan taistelemaan tasavaltalaisten rinnalla kenraali Francon fasisteja vastaan. Myöhemmin hän taisteli myös espanjalaisen anarkistin Francisco Ascason joukoissa. Berneri arvosteli kärkkäästi anarkosyndikalistisen CNT-ammattiliiton päätöstä lähteä marraskuussa 1936 mukaan pääministeri Francisco Largo Caballeron kokoamaan kansanrintamahallitukseen, koska anarkismin periaatteisiin ei kuulu toiminta puoluepolitiikassa.

### Murha

Camillo Berneri murhattiin vuonna 1937 niin sanotun Barcelonan toukokuun valtataistelun yhteydessä, jossa anarkisteja ja trotskilaista POUM-puoluetta vastassa oli Stalinin Neuvostoliiton tukema Espanjan kommunistinen puolue. Johtavia anarkisteja etsineet kommunistit tunkeutuivat keskellä yötä hänen asuinpaikkaansa, josta he veivät Bernerin mukanaan ja ampuivat hänet. Murha tapahtui todennäköisesti Moskovasta tulleen käskyn perusteella.

Lähteet
-------

1. ↑  Camillo Berneri The Struggle Site. Viitattu 19.3.2014. (englanniksi)
2. 1 2  Camillo Berneri (Arkistoitu – Internet Archive) The Anarchist Encyclopedia. Viitattu 19.3.2014. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Australia

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Avia Tower** oli Vantaan Vantaanporttiin, Pakkalan kaupunginosaan suunniteltu 21-kerroksinen, etupäässä toimistokäyttöön tarkoitettu tornitalo. Rakennuksen oli tarkoitus nousta Kauppakeskus Jumbon ja Lentoasemantien väliin Kehä III:n varrelle. Valmistuessaan se olisi ollut Vantaan korkein rakennus. Maanomistaja oli Eläke-Fennia.

Kaksi alinta kerrosta olisi varattu liiketiloille, ja maan alle oli tarkoitus tulla pysäköintitilaa. Muut kerrokset olisivat olleet toimistokäytössä. Tornin julkisivumateriaaleina olisi käytetty lasia ja värilasia. Suunnittelukilpailun Avia Towerista voitti vuonna 2006 Arkkitehtitoimisto Davidsson Oy "Kolibri"-ehdotuksellaan. Rakennuksen suunnittelun edetessä kerrosneliövaatimukset kaksinkertaistuivat 10 000 neliöstä 20 000 neliöön, ja lopullinen kaavamuutos tehtiin syyskuussa 2009.

Lähteet
-------

1. ↑  kartta.vantaa.fi (Haku Avia Tower -hankkeen kotisivuston mainitseman osoitteen mukaan hakusanalla *Valuuttakatu 1*. Valinnat: Aluejaot: *Suuralueet* ja *Kaupunginosat*) Vantaan kaupunki, vantaa.fi. Viitattu 10.8.2016.
2. 1 2  Vantaalle nousee ehkä 21-kerroksinen pilvenpiirtäjä  28.9.2009. Helsingin Sanomat.  Arkistoitu 1.10.2009. Viitattu 28.9.2009.
3. 1 2  Avia Tower -tornitalon kaava etenee Vantaalla  24.3.2009. Rakennuslehti. Viitattu 28.9.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Avia Tower *Fenniatilat*.  Arkistoitu 30.10.2020. Viitattu 11.1.2021.
Veistos vuonna 2018.
**Elchen rouva** (esp. *Dama de Elche* [ˈdama ðe ˈeltʃe]) on vuonna 1897 löytynyt rintakuva, joka on ajoitettu 300- tai 400-luvulla ennen ajanlaskun alkua valmistetuksi. Se tehtiin alun perin moniväriseksi ja sen silmäkuopissa oli lasista tahnaa.

Nuori Manuel Campello Esclápez löysi sen 4. elokuuta 1897 Elchen kaupungista Espanjasta, kun hän kaivoi maata etsiessään vettä La Alcudian maatilan työläisille. He sanoivat sitä "Reina Moraksi" ja veivät sen tilan omistajalle, joka oli lääkäri Manuel Campello Antón. Hän myi sen 26 päivän kuluttua ranskalaiselle arkeologille Pierre Parisille, joka toimitti veistoksen Pariisiin Louvreen. Se oli siellä näytillä vuoteen 1939 saakka, jolloin se vietiin toiselta maailmansodalta turvaan Montaubanin linnaan Ranskan eteläosaan. Vuonna 1941 veistos palasi Espanjaan vaihdossa useisiin arvokkaisiin maalauksiin. Se oli Museo del Pradon kokoelmissa maaliskuuhun 1971 asti, milloin se siirrettiin Museo Arqueológico Nacional de España-museoon ja on siellä nykyäänkin nähtävissä varhaishistorialle omistetulla osastolla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Misterios sin aclarar de la Dama de Elche *ABC*. Viitattu 8.4.2020. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Elchen rouva** Wikimedia Commonsissa
**Konstantin Renvald** (25. elokuuta 1831 – 24. syyskuuta 1909) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti.

Konstantin Renvaldin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Johan Gabriel Renvald ja Sofia Ivanovna Osinskaja ja puoliso vuodesta 1894 Ellen Elisabet Lithenius. Renvald tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1845 ja määrättiin sieltä 1851 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen Paavalin rykmenttiin. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1854 ja luutnantiksi 1855. Renvald osallistui Krimin sotaan 1854–1855. Alikapteeniksi 1861 ylennettynä hän oli 1863 mukana kukistamassa tammikuun kansannousua Puolassa. Hänet ylennettiin kapteeniksi 1864 ja everstiksi 1867 ja määrättiin 1871 komentajaksi 94. Jenisein jalkaväkirykmenttiin. Kenraalimajuriksi Renvald yleni 1877, Turkin sodan aikana 1877–1878 hän palveli Venäjän armeijan ylipäällikön esikunnassa. Sodan jälkeen Renvald siirrettiin palvelukseen Suomen sotilaspiirin viraston Suomen sotaväen jaostoon ja määrättiin Helsinkiin sijoitetun 23. jalkaväkidivisioonan 1. prikaatin komentajaksi. Hänestä tuli 1889 Suomen sotaväen päällikön apulainen, kenraaliluutnantiksi hänet ylennettiin 1891. Renvald sai eron sotapalveluksesta vuonna 1894.

Renvaldin veljenpoika oli eversti, Helsingin komendantti Adolf Renvald.

Lähteet
-------

1. 1 2  Konstantin Renvald *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 13.4.2020)
2. ↑  Geneanet: Johan Adolf Constantin Renvald (Viitattu 13.4.2020)
**Konstantin Synnerberg** (28. huhtikuuta 1838 Tbilisi – 27. joulukuuta 1882 Jelizavetgrad, Hersonin kuvernementti, Venäjä) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.[1]

Synnerbergin vanhemmat olivat apteekkari Carl Emil Synnerberg ja Agrippina Ivanovna Jefremoff ja puoliso Elisabet Grigorjevna Svenigorodzkaja. Synnerberg tuli junkkariksi Henkivartioväen ulaanirykmenttiin Pietarissa Krimin sodan alussa 1854. Sodan lopulla helmikuussa 1856 ylennettiin kornetiksi ja sodan päätyttyä hän jatkoi palvelustaan ulaanirykmentissä. Luutnantiksi hänet ylennettiin 1859. Synnerbergin sotilasuraa 1859–1872 ei tunneta, mutta kesäkuussa viimeksi mainittuna vuonna hänet ylennettiin everstiksi ja määrättiin Olviapolin rakuunarykmentin komentajaksi Jelizavetgradiin Hersonin kuvernementtiin. Hän osallistui rykmentteineen Turkin sotaan 1877–1878. Sodan jälkeen elokuussa 1878 hänet ylennettiin kenraalimajuriksi ja määrättiin 7. ratsuväkidivisioonan 1. prikaatin komentajaksi Jelizavetgradissa. Tässä tehtävässä hän toimi kuolemaansa saakka.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2  Konstantin Synnerberg *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 1.5.2020)
**Ferdinand "Fritzie" Zivic**, *"Croat Comet"* (8. toukokuuta 1913 Lawrenceville, Pennsylvania – 17. toukokuuta 1984 Pittsburgh, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen välisarjan nyrkkeilijä. Vaikka hän hävisi urallaan 65 ammattilaisottelua, pidetään häntä suuressa arvossa, ja vuonna 1993 hänet valittiin International Boxing Hall of Fameen. Zivicin tyyliin kuului nyrkkien lisäksi käyttää myös muita ruumiinosiaan, esimerkiksi päätään ja kyynärpäitään.

Zivicin vuonna 1931 alkanut ja 18 vuotta kestänyt ammattilaisnyrkkeilyura oli erittäin värikäs. Hän otteli ammattilaisurallaan 230 ottelua, joista voitti 159 (80 tyrmäyksellä), hävisi 65 ja 9 päättyi ratkaisemattomaan. Vuonna 1940 Zivic voitti Sammy Angottin ja pääsi ottelemaan Henry Armstrongia vastaan välisarjan maailmanmestaruudesta. Samana vuonna 4. lokakuuta New Yorkin Madison Square Gardenissa käydyssä 15-eräisessä ottelussa hän voitti Armstrongin ja maailmanmestaruuden. Vuonna 1941 Zivic puolusti mestaruuttaan Armstrongia vastaan ja voitti tämän 12 erässä, mutta hävisi seuraavassa ottelussaan Freddie "Red" Cochranelle. Hän jatkoi uraansa vielä kahdeksan vuoden ajan, mutta ei enää taistellut tittelien voitoista.

Lopetettuaan uransa vuonna 1949 Zivic yritti ensin promoottorin ja managerin uraa ilman mainittavampaa menestystä. Hän työskenteli sittemmin muun muassa terästehtaalla sekä viini-, viski- ja olutkauppiaana, baarimikkona ennen ryhtymistään kattiloiden valmistajaksi.

Aiheesta muualla
----------------

* Fritzie Zivicin ammattilaisottelujen tilastot Boxrecissä
* Lawrenceville: Fritzie Zivic
* Uutinen Zivicin kuolemasta New York Times -lehdessä
* (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Frode Estil** (s. 31. toukokuuta 1972 Sørlissä, Norjassa) on norjalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä.

Estilin hiihtouran parhaat vuodet sijoittuivat 2000-luvun alkupuoliskolle. 2001 hiihdon MM-kisoissa Lahdessa Estil voitti kultaa Norjan viestijoukkueessa, kun ensimmäisenä maaliin tullut Suomen joukkue hylättiin, ja hiihti hopealle 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa Viron Andrus Veerpalun takana.

2002 talviolympialaisissa Yhdysvaltain Salt Lake Cityssä Estil voitti kaksi kultamitalia, joista toisen viestissä. Toisen kultansa hän jakoi maanmiehensä Thomas Alsgaardin kanssa heidän tultuaan yhtä aikaa maaliin takaa-ajokilpailussa. Alkuaan mitali oli hopeinen, mutta se kirkastui kultaiseksi voittaja Johan Mühleggin jäätyä kiinni kielletyn darbepoetiini-hormonin käytöstä. Lisäksi Estil hiihti hopealle 15 kilometrin perinteisen tyylin kilpailussa.

2003 MM-kisoissa Italian Val di Fiemmessä Estil kuului jälleen kultaa voittaneeseen Norjan viestijoukkueeseen. Lisäksi hän saavutti pronssia 15 ja 50 kilometrin kilpailuista. 2005 MM-kisoissa Saksan Oberstdorfissa Estil voitti kultamitalin viestissä ja 50 kilometrin perinteisen tyylin yhteislähtökilpailussa, jossa norjalaiset ottivat kolmoisvoiton, sekä saavutti hopeaa takaa-ajokilpailussa. 

Estil on 188 senttimetriä pitkä ja painaa 84 kilogrammaa. Seuratasolla hän edusti Lierne Skitä. Hän harrastaa metsästystä ja kalastusta.

Saavutuksia
-----------

### Arvokisat

* 1999 MM-hiihdot, Ramsau:
	+ 8. sija: 50 km (p)
* 2001 MM-hiihdot, Lahti:
	+ kultaa: viesti
	+ hopeaa: 30 km (p)
	+ 6. sija: 15 km (p)
* Talviolympialaiset 2002, Salt Lake City
	+ kultaa: takaa-ajo ja viesti
	+ hopeaa: 15 km (p)
	+ 9. sija: 50 km (p)
* 2003 MM-hiihdot, Val di Fiemme:
	+ kultaa: viesti
	+ pronssia: 30 km (p) ja 15 km (p)
	+ 12. sija: takaa-ajo
	+ 29. sija 50 km (v)
* 2005 MM-hiihdot, Oberstdorf:
	+ kultaa: viesti ja 50 km yhteislähtö (p)
	+ pronssia: takaa-ajo
* Talviolympialaiset 2006, Torino
	+ hopeaa: takaa-ajo
* 2007 MM-hiihdot, Sapporo:
	+ hopeaa: 50 km yhteislähtö (p)

### Maailmancupin osakilpailuvoitot

1. 18. joulukuuta 1999 Davos, 30 km (p)
2. 14. joulukuuta 2002 Cogne, 30 km yhteislähtö (p)
3. 10. tammikuuta 2004 Otepää, 30 km yhteislähtö (p)
4. 7. maaliskuuta 2004 Lahti, 15 km (p)

Lähteet
-------

* Frode Estil Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

  

Miesten hiihdon takaa-ajo- tai yhdistelmäkilpailun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1992: Bjørn Dæhlie |
1994: Bjørn Dæhlie |
1998: Thomas Alsgaard |
2002: Thomas Alsgaard / Frode Estil |
2006: Jevgeni Dementjev |
2010: Marcus Hellner |
2014: Dario Cologna |
2018: Simen Hegstad Krüger |
2022: Aleksandr Bolšunov |
**Eliel Wladimir Åberg** (17. maaliskuuta 1861 Varkaus – 27. marraskuuta 1936 Kauniainen) oli suomalainen merikapteeni ja virkamies, joka sai merenkulkuneuvoksen arvonimen.

Åbergin vanhemmat olivat rakennusmestari Gustaf Fredrik Åberg ja Anna Lovisa Snellman ja puoliso vuodesta 1890 Edla Kristina Sundström. Åberg kävi Joensuun lyseota ja opiskeli sitten Polyteknillisessä opistossa, mutta keskeytti opintonsa ja pestautui vuonna 1880 oululaiseen fregatti *Toivoon*. Hän suoritti perämiehen tutkinnon Oulun merikoulussa vuonna 1886 ja hankki merikapteenin pätevyyden vuonna 1888. Vuonna 1891 hän sai myös höyrylaivan päällikön pätevyyden. Åberg palveli useilla venäläisillä ja suomalaisilla aluksilla vuoteen 1899 asti. Luotsitarkastaja luotsi- ja majakkalaitoksen palveluksessa hänestä tuli vuonna 1900. Åberg toimi Saimaan merenmittausretkikunnan päällikkönä vuodesta 1907. Virastaan Åberg erosi vuonna 1912 ja toimi sitten vuoteen 1917 pankin virkailijana ja konttoripäällikkönä. Vuonna 1918 hänet nimitettiin Merenkulkuhallituksen merikartastolaitoksen vanhemmaksi assistentiksi ja vuonna 1819 koko merikartastolaitoksen päälliköksi. Tätä tehtävää hän hoiti vuoteen 1931 asti, toimien kuitenkin välillä muissa tehtävissä, kuten lyhyen ajan Merenkulkuhallituksen vt. pääjohtajana. Merenkulkuneuvoksen arvonimen Åberg sai vuonna 1931. Hän oli sotilasarvoltaan komentajakapteeni.

Lähteet
-------

1. 1 2  Eliel Åberg *Biografiasampo*. Viitattu 23.5.2022.
2. ↑  75-vuotias. Merenkulkuneuvos Eliel Åberg.  *Helsingin Sanomat*, 17.3.1936, nro 75, s. 6. Kansalliskirjasto. Viitattu 23.5.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Biografiasampo

 |

 |
Bandiagaran piiri Malin kartalla.
**Bandiagaran piiri** (ransk. *Cercle de Bandiagara*) on paikallishallintoalue Malin Moptin alueella. Sen pinta-ala on 10 520 neliökilometriä. Asukkaita on 318 000 henkeä.

Bandiagaran piiri rajoittuu pohjoisessa Moptin alueen Douentzan, idässä Koron, etelässä Bankassin sekä lännessä Djennén ja Moptin piireihin. Seutu käsittää Dogonin ylängön.

Piiriin kuuluu Bandiagaran kaupunkikunta sekä 20 maalaiskuntaa: Bara Sara, Borko, Dandoli, Diamnati, Dogani Béré, Doucoumbo, Dourou, Kendé, Kendié, Lowol Guéou, Métoumou, Ondougou, Pélou, Pignari Bana, Pignary, Sanghan, Ségué Iré, Soroly, Timniri ja Wadouba. Hallinnollinen keskus on Bandiagara. Asukkaat ovat etupäässä dogoneja. Lisäksi on fulbeja, soninkeja, bambaroita ja bozoja.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, riisi, maapähkinä, fonio, seesami ja sipuli. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä ja käsityöammatteja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Synthèse des Plans Communaux de Sécurité Alimentaire du Cercle de Bandiagara 2006–2010 *csa-mali.org*.  2006. Viitattu 13.6.2012. (ranskaksi)
2. ↑  Resultats provisoires RGPH 2009 (Région de Mopti) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 13.6.2012. (ranskaksi)
3. ↑  Loi N°99-035 du 10 Aout 1999 Portant Création des Collectivités Territoriales de Cercles et de Régions *matcl.gov.ml*.  Arkistoitu 9.3.2012. Viitattu 13.6.2012. (ranskaksi)
**Bandog** on harvinainen englantilainen koirarotu.

Ulkonäkö
--------

Bandog muistutti mastiffia, joskin oli tätä pienempi ja kevyempi - joidenkin mukaan se olisi ollut eräänlainen "kevyt mastiffi". Se oli kookas ja raskasrakenteinen. Sillä oli voimakkaat leuat. Karvapeite oli karhea; väritykseltään kellertävä tai hiekanharmaa, jossa oli mustat tai ruskeat juovat.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Bandog oli mastiffiin verrattuna valppaampi ja aktiivisempi. Se oli itsepäinen ja innokasluonteinen, eikä järin nopea. Se oli peloton, jopa niin hurjaluonteinen, että se piti kytkeä kiinni, ettei se olisi tappanut taloa lähestyneitä vieraita. Pelkkä sen läsnäolo riitti pelottamaan tunkeilijat pois, ilman että sen tarvitsi hyökätä. John Caius kuvaili rotua kirjassaan *Of Englische Dogges*, ja väitti sen olleen hurjempi kuin "yksikään arcadialainen cur". Thomas Bewickin mukaan se hyökkäsi innokkaasti uhkaajan kimppuun ja sen purema oli kova ja vaarallinen.

Alkuperä
--------

Rotu oli alkuperältään muinainen ja sen uskottiin syntyneen mastiffin ja kettukoiran välisestä risteytyksestä. Sitä käytettiin talon vartioimiseen kaikenlaisia varkaita, ryöstäjiä ja yöllisiä vaeltajia vastaan. Se kuoli sukupuuttoon 1800-luvun aikana.

### Etymologia

Nimitys juontaa juurensa sanasta *band* ("hihna"), koska koiria pidettiin sidottuina hihnalla tiettyyn kohtaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 603. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
**Bandiougou Bidia Doucouré** (s. 1934 Fongou, Yélimanén piiri) on malilainen toimittaja ja poliitikko. 

Doucouré on kansallisuudeltaan soninke. Hän suoritti rakennusalan ammattitutkinnon Bamakon teknisessä lyseossa ja opiskeli sitten Dakarin yliopistossa. Doucouré työskenteli Senegalin sosiaalirahastossa vuosina 1955–1960 ja Malin sosiaalivakuutuslaitoksessa INPS:ssä vuosina 1960–1962.

Doucouré suoritti journalismin pikakurssin vuosina 1961–1962 ja työskenteli sanomalehti *L’Essorissa* vuonna 1962. Hän toimi ulkoministeriön lehdistöavustajana vuosina 1962–1964, harjoitteli Ranskassa vuonna 1964 ja valmistui Strasbourgin Kansainvälisestä journalistikorkeakoulusta vuonna 1966.

Doucouré työskenteli *L’Essorin* päätoimittajana vuosina 1968–1970 ja toimittajana vuosina 1970–1977 sekä *Sunjata*-aikakauslehden toimittajana vuosina 1977–1982. Hän toimi myös tiedotus-, lehdistö- ja kirjateollisuusammattiliitto Synipilin pääsihteerinä vuosina 1970–1982 sekä ammattiliittojen keskusjärjestön UNTM:n hallinto- ja varapääsihteerinä vuosina 1978–1982. Vuosina 1978–1979 Doucouré valmisteli Malin kansan demokraattisen liiton perustaavaa kokousta, jossa hänet valittiin puolueen kansallisneuvoston jäseneksi.

Doucouré toimi Malin valtionyhtiöministerinä vuosina 1982–1984. Hän riitautui ministerikaudellaan entisten ammattiyhdistystoveriensa kanssa ja palasi valtion lehdistötoimisto AMAP:iin, jossa hän työskenteli vuosina 1984–1988. Vuosina 1988–1992 Doucouré oli viestintäministeriön palveluksessa ja jäi sitten eläkkeelle.

Doucouré on Rassemblement pour la démocratie et le progrès (RDP) -puolueen perustajajäsen. Hän toimi sen hallintosihteerinä vuosina 1991–1995 ja pääsihteerinä vuosina 1995–1997. Doucouré valittiin puolueen edustajaksi Yélimanésta Malin kansalliskokoukseen vuonna 1992.

Doucouré riitautui Coppon vaaliboikottia kannattaneen RDP:n puheenjohtajan Almamy Syllan kanssa vuonna 1997 ja perusti tovereineen uuden puolueen Rassemblement national pour la démocratien (RND). Doucouré toimi puolueen puheenjohtajana Abdoulaye Garba Tapon jälkeen vuosina 2001–2005. RND yhdistyi Soumaïla Cissén URD:hen, jonka varapuheenjohtajana Doucouré toimi vuosina 2005–2011. Hän on nykyään puolueen kunniapuheenjohtaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Mali: Presse-Gouvernement : Le Mali de 1957 à 2017: Focus sur les 11 journalistes devenus ministres *Maliactu*.  Arkistoitu 12.12.2019. Viitattu 1.12.2019.
2. ↑  Bandiougou Bidia Doucouré *URD*. Viitattu 1.12.2019.
**Carlos Ángel Roa** (s. 15. elokuuta 1969 Santa Fe, Argentiina) on argentiinalainen jalkapallomaalivahti.

Roa aloitti ammattilaisuransa Racing Clubissa vuonna 1988. Hän edusti seuraa useiden vuosien ajan, kunnes siirtyi vuonna 1994 Lanúsin riveihin. Lanúsissa hänen paras saavutuksensa oli Copa CONMEBOLin voitto vuonna 1996. Vuonna 1997 Roa teki sopimuksen espanjalaisen pääsarjajoukkueen RCD Mallorcan kanssa. Mallorcassa hän piti ykkösmaalivahdin paikkaa kaksi ensimmäistä kauttaan, mutta menetti tuon aseman liityttyään seitsemännen päivän adventisteihin. Kausi 1999–2000 jäi kokonaan väliin, kun Roa kulutti vuoden hyväntekeväisyys- ja uskontotyöhön. Johtuen uskonnostaan hän ei voinut pelata perjantai-iltaisin eikä lauantaisin, ja kun ottelut pelattiin useimmiten viikonloppuina, Roa piti pitkän tauon tositoimista. Hän palasi kentille kaudeksi 2000–2001, mutta peliaikaa ei hänelle enää juuri herunut, ja vuonna 2002 hän siirtyi sarjatasoa alemmas Albaceteen. Kuitenkin pian siirron jälkeen Roan peliura keskeytyi jälleen, kun hänellä todettiin kivessyöpä. Kemoterapia ja kuntoutus pitivät hänet poissa vuoden verran. Kyseessä ei ollut Roan ensimmäinen vakavampi sairastuminen, sillä vähän ennen siirtoa Lanúsiin hän sairastui malariaan ollessaan Afrikassa. Toivuttuaan syövästä hän aloitti harjoittelun ensin espanjalaisen pikkuseuran Constancia de Incan joukkueessa, mutta muutti pian takaisin kotimaahansa, ja liittyi vuonna 2004 Olimpoon, jossa hän pääsi vähitellen lähelle menestysvuosiensa virettä.

Argentiinan maajoukkueessa Roa oli ykkösmaalivahtina vuoden 1998 MM-kisoissa, joissa hän piti maalinsa puhtaana kaikissa alkulohkon otteluissa ja sai sankarin aseman torjuttuaan David Battyn ratkaisevan rangaistuspotkun Englantia vastaan pelatun neljännesvälieräottelun rangaistuspotkukilpailussa. Puolivälierissä Argentiina kuitenkin hävisi Alankomaille.

  

Argentiinan joukkue – Copa América 1997
1 Bassedas |
2 Berizzo |
3 Berti |
4 Calderón |
5 Cardoso |
6 Cardozo |
7 Cruz |
8 Delgado |
9 Gallardo |
10 González |
11 Husaín |
12 López |
13 Martínez |
14 Monserrat |
15 Ojeda |
16 Pellegrino |
17 Pineda |
18 Posse |
19 Roa |
20 Rotchen |
21 Vivas |
22 Zapata |
Valmentaja Passarella

Argentiinan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1998
1 Roa |
2 Ayala |
3 Chamot |
4 Pineda |
5 Almeyda |
6 Sensini |
7 López |
8 Simeone |
9 Batistuta |
10 Ortega |
11 Verón |
12 Burgos |
13 Paz |
14 Vivas |
15 Astrada |
16 Berti |
17 Cavallero |
18 Balbo |
19 Crespo |
20 Gallardo |
21 Delgado |
22 Zanetti |
Valmentaja Passarella