recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eero Aaltonen** (s. 12. joulukuuta 1990) on suomalainen koripalloilija. Aaltonen on Eemeli Hollon lisäksi ainoa useammalla kuin yhdellä kaudella kasvattajaseuraansa Loimaan Korikonkareita miesten pääsarjatasolla edustanut pelaaja. Hän pelasi urallaan myös VTB-liigassa ja miesten I-divisioonassa. Aaltonen voitti Loimaalla Suomen mestaruudet vuosina 2012 ja 2013, SM-hopeaa vuonna 2015 ja Suomen cupin hopeaa vuonna 2013.

Ura
---

Aaltosen kasvattajaseura oli Loimaan Korikonkarit, jonka edustusjoukkueessa hän debytoi I-divisioonassa kaudella 2008–2009. Hän oli mukana nostamassa seuraa Korisliigaan kaudella 2010–2011, minkä päätteeksi hän jatkoi uraansa Nilan Bisonsissa, joka jatkoi Korikonkareiden lisenssillä Korisliigassa.

Aaltonen pelasi kauden 2011–2012 pääasissa Bisonsin joukkueessa, mutta hän edusti myös Oulun NMKY:ta kolmen ottelun ajan I-divisioonassa. Bisonsissa hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 2012 ja 2013. Kaudeksi 2013–2014 Aaltonen siirtyi Namika Lappeenrantaan. Kaudella 2014–2015 Aaltonen edusti Bisons Loimaata. Hän loukkaantui talvella Lapua-ottelussa ja oli loukkaantunut loppukauden ajan. Hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Loimaalle heinäkuussa 2015.

Bisonsin Korisliiga-kauden päätyttyä huhtikuussa 2016 puolivälierätappioihin Tampereen Pyrinnölle Aaltonen ilmoitti päättävänsä huipputason pelaajauransa Bisonsin viimeisten VTB-liigaottelujen jälkeen. Hän suunnitteli aloittavansa opinnot. Syyskuussa 2016 Aaltonen palasi ainakin yhdeksi kaudeksi koripallon pariin tehtyään pelaajasopimuksen M1DB:ssä pelanneen Ura Basketin kanssa.

Saavutukset
-----------

* Suomen mestaruus 2012 ja 2013
	+ SM-hopeaa 2015
* Suomen cupin hopeaa 2013

Lähteet
-------

* Eero Aaltonen Suomen Koripalloliitto
* Profiili VTB-liiga (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Eero Aaltonen *basket.fi*. Viitattu 22.11.2020.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑
6. ↑
**Mustaluri** (*Chalcopsitta atra*) on säihkylurien sukuun kuuluva kaija.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 32 cm. Aikuisen linnun höyhenpuku on yleisväriltään purppuranhohtavanmusta. Nokka on musta, iiris oranssinpunainen, koivet harmaat ja pitkän pyrstön sulat ovat alapuolelta oliivinkeltaiset punaisin laikuin. Nuoren linnun alanokan tyvi on valkoinen, iiris tummanruskea ja silmän ympärillä on paljas ihon kaistale. Sukupuolet ovat samannäköisiä.

Esiintyminen
------------

Mustaluri esiintyy Uusi-Guinean länsiosassa Irian Jaya Baratissa ja sitä ympäröivillä saarilla. Neljä tunnettua alalajia elävät eri saarilla. Alalaji *spectabiliksesta* oli vain yksi näyte koiraasta 1937 ja se saattoi olla hybridi tai kahden alalajin välimuoto.

Mustalurin esiintymisalueen laajuus on 20 000–50 000 neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen.

Elinympäristö
-------------

Mustalurit elävät metsänreunoissa, avomailla ja savannilla olevissa puuryhmissä sekä istutusmetsiköissä, erityisesti kookospalmuissa ja eukalyptuspuissa.

Lisääntyminen
-------------

Yksiavioinen. Pesintä tunnetaan vankeudessa eläneen parin pesinnästä. Naaras muni 2 munaa, joita alettiin hautoa lähes viikko sen jälkeen kun munat oli munittu. Haudonta kesti noin 25 päivää. Molemmat emot osallistuivat poikasen hoitoon ja poikanen jätti pesän 2 kuukauden ikäisenä.

Ravinto
-------

Mustalurit liikkuvat parvissa ja ruokailevat enimmäkseen puiden latvuksissa. Ne syövät pääasiassa siitepölyä, mettä ja hedelmiä, ja niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja.

Lähteet
-------

1. 1 2  BirdLife International: *Chalcopsitta atra* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 2.5.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q260091
* Wikispecies: Chalcopsitta atra
* ADW: Chalcopsitta\_atra
* Avibase: EE382415A2C9D415
* BirdLife: 22684488
* CoL: TGQ4
* BOW: blalor1
* eBird: blalor1
* GBIF: 2479706
* iNaturalist: 19060
* IRMNG: 11325124
* ITIS: 177413
* IUCN: 22684488
* NCBI: 274065
* Species+: 10873
* Xeno-canto: Chalcopsitta-atra

 |

 |
**Kardinaaliluri** (*Chalcopsitta cardinalis*) on säihkylurien sukuun kuuluva kaija.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 31 cm ja paino 220–250 g. Aikuisen linnun höyhenpuku on yleisväriltään punainen, ruosteenpunainen siipien päältä ja selästä. Alapuolen höyhenissä on kellahtava vivahde. Nokka on punainen ja ylänokan tyveltä musta, iiris oranssinpunainen ja koivet tummanharmaat. Nuoren linnun selkäpuoli on vaaleamman punainen, pyrstö on lyhyempi, nokka oransin ja mustan kirjava sekä iiris himmeän keltainen. Sukupuolet ovat samannäköisiä.

Esiintyminen
------------

Kardinaaliluri esiintyy Uusi-Guinean länsiosan pienillä saarilla (Feni, Nissan, Lavongai, Tanga, Lihir, Tabor ja Duke of York) sekä Salomoninsaarilla.

Kardinaalilurin esiintymisalueen laajuus on 20 000–50 000 neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen.

Elinympäristö
-------------

Kardinaalilurit elävät metsänreunoissa ja alavissa metsissä sekä istutusmetsiköissä, erityisesti kookospalmumetsiköissä.

Lisääntyminen
-------------

Ilmeisesti yksiavioinen. Pesintä tunnetaan puutteellisesti. 
Vankeudessa pesineiden lintujen perusteella on kuitenkin havaittu, että kardinaaliluri munii kaksi munaa (munimisväli noin kolme vuorokautta) ja hautoo niitä noin 25 päivää. Poikaset ovat pesässä noin 11 viikon ikään asti.

Ravinto
-------

Kardinaalilurit liikkuvat pienissä parvissa ja ruokailevat enimmäkseen puiden latvuksissa. Ne syövät ilmeisesti pääasiassa siitepölyä, mettä ja hedelmiä, ja niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja.

Lähteet
-------

1. 1 2  BirdLife International: *Chalcopsitta cardinalis* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 2.5.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3
3. ↑  Pagel, Theo jr: "Loris -Pinselzungenpapageien", sivu 203. Ulmer, 1998

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q664917
* Wikispecies: Chalcopsitta cardinalis
* ADW: Chalcopsitta\_cardinalis
* Avibase: E8C9F4D30FEFB95D
* BirdLife: 22684499
* CoL: TGQ5
* BOW: carlor1
* eBird: carlor1
* GBIF: 2479718
* iNaturalist: 19058
* IRMNG: 11411870
* ITIS: 177414
* IUCN: 22684499
* Species+: 8940

 |

 |
Lone Wolf
**Lone Wolf** (vanhempi, 1820–1879), omakieliseltä nimeltään Guipago, oli kiowa-intiaanien ylin päällikkö vuosina 1868–1875. Hän seurasi edeltäjänsä Dohasanin jälkiä jakaen ylipäällikön paikan yhdessä Kicking Birdin kanssa, joka oli rauhanajan johtaja.

Yhdysvaltoja vastaan Texasissa käydyn Red riverin sodan (1874) jälkeen Lone Wolf pakoili armeijan joukkoja kuukausien ajan kunnes hän helmikuussa 1875 antautui Fort Sillissä Oklahomassa tuoden 252 soturia mukanaan. Lone Wolf lähetettiin 25 muun päällikön kanssa vankeuteen Floridaan. Päästyään vuonna 1879 vankilasta hän malarian heikentämänä kuoli saman vuoden aikana.

Lähteet
-------

* Brown, Dee *Bury My Heart at Wounded Knee*, Vintage, 1991, ISBN 978-0-099-52640-7
* Mooney, James *Calendar History Of The Kiowa Indians*, Kessinger Publishing, 2010, ISBN 1428647953

### Viitteet

1. 1 2   Lone Wolf *Texas Online*. Viitattu 24.9.2010.. (englanniksi)
2. ↑   Brown s.270.
3. ↑   Mooney s.215.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Mariama Hima** (s. 1951 Niamey) on Nigerin ensimmäinen naispuolinen elokuvaohjaaja. Hän opiskellut etnologiksi ja on myös poliitikko. Hän on myös maansa ensimmäinen Ranskaan nimitetty naisdiplomaatti. 

Hima opiskeli Nigerissä kandidaattivaiheeseen asti. Vuonna 1973 hän siirtyi Ranskaan jatkamaan opintojaan etnolingvistiikassa École pratique des hautes études`ssa. Université Paris X:ssa hän väitteli antropologian tohtoriksi vuonna 1989. Hän kuvasi 1980- ja 1990-luvuilla viisi dokumenttielokuvaa, joiden ansiosta hän on Nigerin ensimmäinen naispuolinen elokuvaohjaaja. 

Elokuvien jälkeen Hima työskenteli lähes vuoden Nigerin kansallismuseossa, ensin konservaattorina ja sitten johtajana.  Sen jälkeen maan tuolloinen presidentti Ibrahim Baré Maïnassara nimitti hänet valtiolliseen elimeen, joka edistää naisten tasa-arvoa ja tuo esiin lasten oikeuksia. Tästä virasta hänet nimitettiin maan sosiaaliministeriksi. 

Ministerikausi oli kuitenkin lyhyt, sillä Hima nimitettiin maansa suurlähettilääksi Ranskaan vuonna 1997. Vuonna 1999 Nigerissä oli sotilasvallankaappaus, jonka yhteydessä presidentti Mainassara surmattiin. Vallankaappaajat sallivat Himan pitää paikkansa suurlähettiläänä. Hänen kautensa suurlähettiläänä kesti vuoteen 2003. 

Hima on palkittu Ranskan valtion kunniamerkillä sekä Ordre des Palmes académiques mitalilla ansioistaan kulttuurin alalla.

Filmografia
-----------

Himan elokuvat ovat dokumentteja. Ne kertovat käsityöläisten elämästä maan pääkaupungissa Niameyssa. Ne ovat saaneet palkintoja Venetsian elokuvafestivaaleilla ja Cinéma du Réelissä Beaubourgissa.

* 1984: *Baabu Banza* (Rien ne se jette), dokumentti, 20 minuuttia.
* 1985: *Falaw* (L’aluminium), dokumentti, 16 minuuttia
* 1986: *Toukou* (Le tonneau), dokumentti
* 1987: *Katako* (Les planches), documentti
* 1994: *Hadiza et Kalia*

Lähteet
-------

1. ↑   (2000) *Les cinémas d'Afrique: dictionnaire* (in French). Karthala Editions, 236. ISBN 2845860609.
2. ↑   (2012) *Historical Dictionary of Niger*. Scarecrow Press. ISBN 0810870908.
3. ↑  Entry of the ANRT database ANRT. Viitattu 28 January 2016. French
4. ↑  Niger Centre for the Study and Research of African Women in Cinema.  Arkistoitu 14 huhtikuu 2018. Viitattu 28 January 2016.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Saksan valtakunnankansleri Otto von Bismarck oli taustaltaan junkkeri. Kuvassa Bismarck koiriensa kanssa.
**Junkkerit** (saks. **Junker**, äännetään [ˈjʊŋ kɐ]) olivat maanomistajaylimystöä Elben itäpuolisilla alueilla Preussissa ja Saksassa.

Historia
--------

Junkkerisukujen kantaisät olivat saksalaisia aatelisia, jotka valloittivat keskiajalla länsislaavien maita ja asettuivat asumaan niille. He toivat mukanaan kristinuskon. Muuttoliike oli tärkeä osa saksalaisten idänsiirtolaisuutta, niin sanottua *Ostsiedlungia*. Vastineeksi sotapalveluksistaan soturit saivat maata ja verovapauden. Nimitys *junkkeri* periytyy keskiajan yläsaksan sanasta *Juncherre*, joka tarkoittaa nuorta herraa (saks. *Junger Herr*). Tämä johtuu siitä, että itään lähteneet olivat usein perheidensä nuorempia poikia, joille ei ollut luvassa perintömaata.

Junkkereiden välillä oli suuria varallisuuseroja. Itä-Preussin junkkereista pieni vähemmistö oli erittäin rikkaita magnaattisukuja, joiden perustajat olivat taistelleet palkkasotureina Saksalaisen ritarikunnan joukoissa kolmitoistavuotisessa sodassa Puolaa vastaan (1453–1466). Brandenburgissa junkkerit olivat enimmäkseen aatelisten siirtolaisten jälkeläisiä ja heidän omistuksensa vaatimattomia Euroopan mittakaavassa. Maaomistusten pieni koko oli seurausta siitä, että keskiajan hallitsijoiden kannatti asuttaa uusille rajamaille mahdollisimman monta aatelista, jotta näitä olisi riittänyt puolustautumaan slaavien kostoiskuilta. Oli jopa tapauksia, joissa useampi suku jakoi yksittäisen kylän omistuksen keskenään. Rikkailla junkkereilla oli varallisuutensa vuoksi enemmän poliittista vaikutusvaltaa kuin köyhillä. Varakkaat suvut solmivat avioliittoja keskenään ja muodostivat eräänlaisen sisäpiirin, joka kävi neuvotteluja keskusvallan kanssa muidenkin puolesta.

Toisen maailmansodan häviäminen ja Itä-Saksan maauudistukset merkitsivät junkkeriluokan loppua. Varsinainen aatelisluokka oli jo lakkautettu siirryttäessä Weimarin tasavaltaan ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Nykyään *Junker* on käyttönimi Saksan tittelittömästä ylimystöstä. Se lyhennetään Jkr. ja sijoitetaan yleensä ennen akateemisia arvoja ja nimeä (esimerkiksi *Jkr. Heinrich von Hohenberg*). Feminiinimuotoa *Junkfrau* käytetään vain satunnaisesti.

Katso myös
----------

* Von

Lähteet
-------

* Clark, Christopher: *Iron Kingdom - The Rise and Downfall of Prussia 1600-1947*. Iso-Britannia: Penguin Books, 2007. ISBN 978-0-140-29334-0. Kirja osittain Google Bookissa (eri painos). (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Clark s. 155
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Clark s.156
Henrik VII:n valintaan osallistuneet vaaliruhtinaat. Pergamentti *Codex Balduineus* vuodelta 1341.
**Vaaliruhtinas** (saks. *Kurfürst*, lat. *Princeps Elector*) oli eräiden kirkollisten tai maallisten ruhtinaiden nimitys Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa. Heidän asemansa määriteltiin kultaisessa bullassa vuonna 1356. Tuolloin vaaliruhtinaita oli seitsemän.

Vaaliruhtinaiden tehtävänä oli valita keisari. Keisarin vaalista käytettiin nimitystä *Kur*, ja se suoritettiin äänestämällä siten, että keisariehdokkaan tuli saada kahden äänen enemmistö. Vaaliruhtinailla oli laajat etuoikeudet, kuten alueidensa suvereniteetti (*Landeshoheit*), minkä ansiosta he olivat käytännöllisesti katsoen itsenäisiä suhteessa keisariin.

Vaaliruhtinaat
--------------

Alun perin vaaliruhtinaita olivat:

* Mainzin arkkipiispa, Germanian arkkikansleri
* Trierin arkkipiispa, Gallian arkkikansleri
* Kölnin arkkipiispa, Italian arkkikansleri
* Böömin kuningas
* Kurpfalzin kreivi, joka oli virkaatekevä keisari niissä alueissa missä vallitsi saalilainen laki, kun istuimella ei ollut hallitsijaa
* Saksin herttua, joka oli virkaatekevä keisari niillä alueilla, missä vallitsi Saksin laki, kun istuimella ei ollut hallitsijaa
* Brandenburgin rajakreivi.

1600-luvulla vaaliruhtinaiksi valittiin myös:

* Baijerin herttua vuodesta 1623 lähtien, mutta tämä vaalioikeus yhdistettiin 1700-luvun lopulla Kurpfalzin kreivin vaalioikeuteen, kun herttuaksi ja kreiviksi tuli sama henkilö, sekä
* Braunschweig-Lüneburgin herttua vuodesta 1692 lähtien.

Napoléon Bonaparten aikana vuonna 1803 vaaliruhtinasjärjestelmää uudistettiin merkittävästi. Kaksi hengellistä kirkkoruhtinasta, Trierin ja Kölnin arkkipiispat, menettivät asemansa vaaliruhtinaina. Samalla nimitettiin uusia vaaliruhtinaita. Kahden vuoden päästä tehtiin vielä yksi muutos vaalioikeuksiin. Vaaliruhtinaiden joukkoon kuuluivat nyt myös:

* Regensburgin arkkipiispa vuodesta 1803
* Salzburgin arkkipiispa vuosina 1803–1805
* Würzburgin piispa vuodesta 1805
* Württembergin herttua vuodesta 1803
* Badenin maakreivi vuodesta 1803 ja
* Hessen-Kasselin maakreivi vuodesta 1803.

Vaaliruhtinaiden tehtävä päättyi vuonna 1806. Vain Hessen-Kasselin maakreivi käytti vaaliruhtinaan arvonimeä vuoteen 1866 saakka.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vaaliruhtinas** Wikimedia Commonsissa

* Katkelma kultaisesta bullasta (saksaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan lippu Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan vaaliruhtinaat 1356–1806 |
| --- |
|  |
| Hengelliset | 
* Mainz
* Trier
* Köln

 |
|  |
| Maalliset | 
* Böömi
* Kurpfalz
* Saksi
* Brandenburg

 |
|  |
| 1600-luvulla lisätyt | 
* Baijeri (1623)
* Braunschweig-Lüneburg (1692)

 |
|  |
| 1800-luvulla lisätyt | 
* Regensburg
* Salzburg (1803–1805)
* Würzburg (1805–1806)
* Württemberg
* Baden
* Hessen

 |

 |
**Jimmie Wood** on yhdysvaltalainen muusikko, laulaja, sekä satunnainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Imperial Crowns yhtyeensä keulahahmona, jossa hän myös soittaa harmonikkaa.

Ura
---

Wood syntyi näyttelijä perheeseen ja pian muutti Houstonista Los Angelesiin pyrkiäkseen muusikoksi. Tämän jälkeen hän on äänittänyt musiikkia muun muassa Bruce Springsteenin, Johnny Rottenin, Ofra Hazanin, Etta Jamesin, Bruce Hornsbyn ja Chuck E. Weissin kanssa. Wood on yhtyeensä lisäksi tehnyt musiikkia useisiin elokuviin ja televisiomainoksiin.

Hän myös tehnyt muutamia näytelmärooleja elokuviin ja televisiosarjoihin, kuten Suckers ja Siskoni on noita. Wood on myös lainannut ääntään animaatioon Villit Marjaset, sekä oli vuoden 2007 *Transformers*-elokuvassa Bonecrusherin äänenä. Kyseiset ääniefektit lisättiin myös elokuvassa *Transformers: Kuun pimeä puoli* Crowbar-nimiselle Decepticonille.

Aiheesta muualla
----------------

* Jimmie Wood Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Imperial Crowns
* Voice Chasers (Arkistoitu – Internet Archive)
Tom Steels
**Tom Steels** (s. 2. syyskuuta 1971 Sint-Gillis-Waas) on belgialainen ammattilaispyöräilijä. Steels on erikoistunut yhden päivän kilpailuihin.

Steels oli aikanaan yksi pelätyimmistä kilpakumppaneista massakiritilanteissa, Hän aloitti uransa vuonna 1994 *Vlaanderen 2002* -tallissa ja voitti ensimmäisen kahden kauden aikana yhteensä kahdeksan kilpailua. Steelsin läpimurto tapahtui vuonna 1996, jolloin hän siirtyi Mapei-talliin. Hän voitti muun muassa Omloop Het Volk ja Gent-Wevelgem kilpailut. Steelsin paras kausi oli kuitenkin vuosi 1998, jolloin hän voitti toistamiseen Belgian kansallisen mestaruuden ja lisäksi neljä etappia Ranskan ympäriajossa. Uransa aikana hän on voittanut Belgian mestaruuden yhteensä neljästi ja kaiken kaikkiaan yhdeksän etappia Ranskan ympäriajossa. 

Kesäkuussa 2007 Steels ilmoitti lopettavansa uransa kauden 2008 lopussa.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Tom Steels
**Dario David Cioni** (s. 2. joulukuuta 1974 Reading) on italialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 2000–2011.

Ura
---

### Maastopyöräilijänä

Cioni aloitti uransa ammattilaisena maastopyöräilijänä 19-vuotiaana. Hänet valittiin Italian joukkueeseen maastopyöräilyn maailmanmestaruuskilpailuihin ja hän sijoittui 10. Cioni jatkoi uraansa ja sijoittui maastopyöräilyn maailmancupissa useasti viiden parhaan joukkoon. Hänen paras sijoituksensa on toinen sija vuoden 1996 St Wendelin osakilpailusta. Cioni osallistui myös muutamiin cyclo-cross-kilpailuihin 1990-luvun lopulla. 

### Maantiepyöräilijänä

Cioni vuoden 2007 Ranskan ympäriajossa
Vuonna 2000 Cioni valittiin *Mapei-Quick Step Pro Development Team* -joukkueeseen. Hänen joukkuetovereitaan olivat muun muassa Filippo Pozzato, Fabian Cancellara, Michael Rogers ja Charlie Wegelius. Cionin tarkoituksena oli hyödyntää maantieharjoittelua maastopyöräilyssä. Hän tähtäsi erityisesti menestykseen vuoden 2000 kesäolympialaisissa. Cionia ei kuitenkaan valittu joukkueeseen ja hän päätti keskittyä maantiepyöräilyyn. Ensimmäisellä kaudellaan maantiepyöräilijänä Cioni voitti etapin Slovenian ympäriajossa ja sijoittui toiseksi Normandian ympäriajon etapilla. Hän osallistui myös Espanjan ympäriajoon Vuonna 2001 Cioni voitti ensimmäisen etappikilpailunsa, Portugalissa ajettavan *Vuelta Minho* -kilpailun. Kaudeksi 2003 hän siirtyi Fassa Bortolo -talliin, mutta ei saavuttanut kauden aikana merkittävämpiä voittoja.

Kaudella 2004 Cioni teki läpimurtonsa aika-ajajana ja mäkiajajana. Alkukaudesta ajettavassa Tour de Romandie -kilpailussa hän sijoittui kokonaiskilpailun viidenneksi. Italian ympäriajon kokonaiskilpailussa hän oli neljäs ja Sveitsin ympäriajossa kolmas. Hänet valittiin myös Italian joukkueeseen maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailuihin. Cioni ei kuitenkaan saanut osallistua kilpailuun, koska hänen hematokriittiarvonsa oli liian korkea. Cioni oli tietoinen synnynnäisesti korkeasta hematokriittiarvostaan, mutta hän ei kuitenkaan ollut anonut Italian pyöräilyliitolta poikkeuslupaa, koska arvo ei ollut systemaattisesti yli sallitun rajan, mutta oli jatkuvasti sen lähettyvillä. Kansainvälinen pyöräilyliitto antoi jatkotutkimusten perusteella lokakuussa 2004 Cionille poikkeusluvan kilpailla vaikka hänen hematokriittiarvonsa on yli sallitun. 

Kaudella 2005 Cioni siirtyi vasta perustettuun Liquigas-Bianchi-joukkueeseen. Hänen parhaaksi saavutuksekseen tallissa jäi toinen sija vuoden 2005 Italian ympäriajon neljännellä etapilla. Seuraavana vuonna hän sijoittui kuudenneksi Tour de Romandiessa. Kausiksi 2007 ja 2008 Cioni siirtyi Predictor-Lotto talliin, kaudeksi 2009 ISD-Danieli talliin ja kausksi 2010–2011 Team Sky talliin.

Lähteet
-------

* Profiili cyclingarchives.com (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi), (italiaksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Dario Cioni
**Hajasaantimuisti**, eli **RAM** (engl. *random-access memory*) on tietotekniikassa muisti, jossa tietoa voidaan lukea mielivaltaisessa järjestyksessä halutuista muistiosoitteista. Yleensä muisti on myös kirjoitettavaa.

RAM-muisti toteutetaan tyypillisesti haihtuvalla muistilla (DRAM). Aiemmin (n. 1990 -luvun lopulle asti) SRAM-muisti oli tyypillisin toteutustapa. Tietokonetekniikana alkuaikoina hajasaantimuisti oli usein haihtumatonta ferriittirengasmuistia.

DRAM ja SRAM muistin toteutustyypit eroavat toisistaan muistin virkistämisessä ja tyhjentämisessä. DRAM, eli dynaaminen-RAM, tyhjenee joka lukukerralla, jolloin tiedon säilyminen vaatii sen uudelleenkirjoittamista ja poisto aktiivista poistoa tai lukemista. Staattinen-RAM ei tyhjene luettaessa, vaan se pitää aktiivisesti tyhjentää. 

RAM-muistin käyttökohteita ovat muun muassa:

* Välimuisti
* Keskusmuisti

Eräissä suorittimissa RAM-muistia myös suorittimen sisäisiä toimintoja varten kuten pinon toteuttamiseen.

Nykyisin kehitetään myös haihtumattomaan muistiin perustuvaa hajasaantimuistia. RAM-muistin vastakohta on ROM-muisti.

Lähteet
-------

1. ↑  Tietokoneen käytön ja ohjelmoinnin alkeet *astro.utu.fi*. Viitattu 4.10.2017.
2. ↑  Hajasaantimuisti *TEPA-termipankki*. Viitattu 4.4.2022.
3. ↑  IEC 521-11-08 Random access memory *Electropedia*. Viitattu 4.4.2022.
**Timo Vaittinen** (s. 1976) on suomalainen, nykyisin Helsingissä asuva ja työskentelevä kuvataiteilija. Hänen töitään on verrattu 1960-luvun psykedeeliseen kuvastoon, kuten op-taiteeseen. Niitä on ollut esillä muun muassa SIC-galleriassa Helsingissä, Porin taidemuseossa, Villa Artussa Hyvinkäällä, Kuopion taidemuseossa, Gallery Steinsland Berlinerissä Tukholmassa sekä Nykytaiteen museo Kiasmassa.

Kesällä 2014 Vaittinen on mukana Kiasman ja Marimekon yhteisnäyttelyssä, joka kantaa nimeä Kimpassa.

### Julkisia teoksia

* LXD 2017, Helsinki

Lähteet
-------

1. ↑  Tajunnan ovet avautuivat Helsingin Sanomat. Viitattu 2.4.2014. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Kimpassa Kiasma. Viitattu 6.3.2014.
3. ↑  LXD, HAM Helsingin taidemuseo (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Timo Vaittisen verkkosivut
* Taidevartti: Timo Vaittinen – 616

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |

 |
**Troy Garton** (s. 20. helmikuuta 1988 Auckland) on uusiseelantilainen nyrkkeilijä.

Garton alkoi harrastaa nyrkkeilyä vuonna 2014, alun perin osallistuakseen työnantajansa Les Mills Gymin järjestämään hyväntekeväisyystapahtumaan. Vuonna 2016 hän alkoi osallistua amatöörinyrkkeilykilpailuihin ja vuonna 2017 hän voitti Uuden-Seelannin-mestaruuden kevytsarjassa eli alle 60-kiloisissa.

Helmikuussa 2018 Garton valittiin Uuden-Seelannin joukkueeseen Australian Gold Coastissa järjestettäviin Kansainyhteisön kisoihin. Päivä ennen kisoihin lähtöä hän loukkasi eturistisiteensä sparraustilanteessa, mutta päätti silti osallistua kisoihin. Hän voitti niissä pronssia, voitettuaan puolivälierissä botswanalaisen Aratwa Kasemangin, mutta hävittyään välierissä australialaiselle Anja Stridsmanille.

Garton opiskeli vaatesuunnittelua  Aucklandin teknisessä yliopistossa. Vuonna 2013 hän kuului *Spartacus*-televisiosarjan pukuosaston työntekijöihin. Hän on toiminut aiemmin myös näyttelijänä, vuonna 2007 saippuasarjassa *Shortland Street*, jossa hän esitti Caitlin Owensia.

Garton on maori.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Troy GARTON *results.gc2018.com*.  Arkistoitu 13.4.2018. Viitattu 30.4.2018. (englanniksi)
2. ↑  Troy Garton *olympic.org.nz*. Viitattu 30.4.2018. (englanniksi)
3. 1 2 3  Strang, Ben: Troy Garton goes from charity fighter to New Zealand Commonwealth Games selection *Stuff.co.nz*.  22.2.2018. Viitattu 30.4.2018. (englanniksi)
4. ↑  Anderson, Ian: Injured New Zealand boxer Troy Garton beaten in semi at Commonwealth Games *Stuff.co.nz*.  13.4.2018. Viitattu 30.4.2018. (englanniksi)
5. ↑  Timutimu, Rahia: Two Māori boxers make Commonwealth squad *Māori Television*.  22.2.2018. Viitattu 30.4.2018. (englanniksi)
**Jaakko Lars Henrik Frösén** (s. 9. tammikuuta 1944 Helsinki) on kreikkalaisen filologian professori emeritus Helsingin yliopistossa ja arvostettu suomalainen antiikintutkija. Frösén tunnetaan ennen muuta papyrologisista tutkimuksistaan, sillä hän tutkimusryhmineen on saanut hyviä tuloksia Petran kaupungista löydettyjen, pahoin vahingoittuneiden hiiltyneiden papyrusten tulkitsemisesta.

Frösén väitteli tohtoriksi 1974. Hän oli 1988–1992 Suomen Ateenan-instituutin johtaja ja 1993–1999 akatemiaprofessori. Vuonna 1999 hänet nimitettiin kreikkalaisen filologian professoriksi.

Papyrustutkimuksen ohella Frösénin tutkimusryhmä suorittaa muun muassa arkeologisia kaivauksia Aaronin vuorella Petran lähellä sekä tutkii Aleksandrian ortodoksisen patriarkaatin kirjaston käsikirjoituksia. Tutkimusryhmä nimettiin Suomen Akatemian huippuyksiköksi vuosiksi 2000–2005 (nimellä *Antiikin ja keskiajan kreikankieliset asiakirjat, arkistot ja kirjastot*) sekä uudestaan vuosiksi 2006–2011 (nimellä *Antiikin Kreikan kirjoitetut lähteet*).

Hän on ollut Academia Europæa -tiedeakatemian jäsen vuodesta 1989.
Frösén oli vuonna 2001 Tieteentekijöiden liiton vuoden tieteentekijä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Frösén, Jaakko hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
2. ↑  List all members by country (Jäsenyysvuosi kohdassa Finland: katso lisäksi Jäsenen oma sivu: Jaakko Frösén) Academia Europaea - the Academy of Europe, ae-info.org. Viitattu 18.5.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Jaakko Frösén 375 humanistia -sivusto 18.9.2015, Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta.
* Vuoden tieteentekijä 2001 - Jaakko Frösén. Riskinotto elämäntapana. Acatiimi 8/2001.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Osman I
Osmanin alueet hänen valtakautensa alkaessa ja päättyessä.
**Osman I** (k. 1324) (osmaniksi عُثمَان ʿUthmān) oli Osmanien valtakunnan ensimmäinen hallitsija. Hän syntyi islaminuskoiseen turkkilaissukuun ja väitti polveutuvansa Ertuğrulista, joka oli paennut mongoleja Pohjois-Iranista. Hän nousi heimonsa päälliköksi (*bey*) sekä Domaniçin ja Söğütin kylien hallitsijaksi, joista jälkimmäistä Osman piti alueensa pääkaupunkina. Valtakunnan kasvu alkoi turkkilaisen Eskenderumin heimon ja Eskişehirin (turkiksi "Vanha kaupunki") valloituksella 1301–1303. *lähde?*

Bysanttilaisen linnoituksen, Yenişehir ("Uusi kaupunki"), kukistumisen jälkeen osmanit piirittivät suuria bysanttilaisia kaupunkeja Proussaa (nykyinen Bursa) ja Nikeaa (nykyinen Iznik). Osman kuoli vuonna 1324, kaksi vuotta ennen kuin Bursa kukistui. Kuolemansa jälkeen hänelle annettiin arvonimi ghāzī ("Uskonsoturi"). Kun uusi sulttaani astui valtaistuimelle, oli tapana sanoa "Tulkoon hänestä yhtä mahtava kuin Osmanista". Osmanien valtakunta saikin nimensä Osmanin nimestä.*lähde?*

Lähteet
-------

* Lapidus, Ira M.: *A History of Islamic Societies. 3rd. Edition*. Cambridge University Press, 2022. ISBN 978-0-521-73297-0.
* Stoneman, Richard: *Matkaopas historiaan: Turkki*. Gloucestershire: Puijo, 1993. ISBN 951-579-033-6.

### Viitteet

1. ↑  Lapidus 2022, a. 333
2. ↑  Stoneman 1993, s. 133


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Ertuğrul** | **Osmanien hallitsija** | Seuraaja:**Orhan I** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* İslâm Ansiklopedisi

 |

 |
**Sidney Torch** MBE (1908 Lontoo – 16. heinäkuuta 1990 Eastbourne, Sussex) oli brittiläinen säveltäjä, kapellimestari ja urkuri. Hän erikoistui light music -tyyliin ja loi uran teatteriurkurina.

Torch oli emigroituneen venäläissyntyisen pasunisti Morris Torchinskyn poika. Hän opiskeli pianonsoittoa Blackheathin konservatoriossa ja työskenteli 1920-luvun lopussa viulisti Albert Sandlerin säestäjänä. Hän aloitti myös mykkäelokuvien säestämisen urkurina. Torch työskenteli useissa elokuvateattereissa ennen kuin tuli vuonna 1940 kutsutuksi armeijan palvelukseen. Hän palveli Royal Air Forcessa ja johti sen konserttiorkesteria. Toisen maailmansodan jälkeen Torch aloitti työskentelyn BBC:lle. Hän sävelsi satoja kappaleita joskus käyttäen pseudonyyminään anagrammia Denis Rycoth.

Vuonna 1952 perustettiin BBC Concert Orchestra, jonka kapellimestarina Torch toimi kahden vuosikymmenen ajan. Vuonna 1953 alkoi BBC:n radiokonserttisarja *Friday Night Is Music Night*, jonka kapellimestari Torchista myös tuli. Oman orkesterinsa johtajana Torch muun muassa mahdollisti Trevor Duncanille varhaisen menestyksen tämän kappaleen "High Heels" levytyksellä ja teki Eric Coatesin "A Song By the Way" -kappaleesta popstandardin. Torch jäi eläkkeelle vuonna 1972.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Sidney Torch AllMusic
2. ↑  TORCH: London Transport Suite / Petit Valse / Barbecue (Arkistoitu – Internet Archive) Naxos


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Juhani Pennanen** (s. 19. helmikuuta 1993, Oulunsalo) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa maalivahtina Veikkausliigan AC Oulussa. Pennanen debytoi Veikkausliigassa kaudella 2016 PS Kemin riveissä. Hän on pelannut myös 105 Ykkösen ottelua AC Oulussa, PS Kemissä ja OPS:issa.

Seurajoukkueet
--------------

Pennasen pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2011, kun hän nousi Ykkösessä pelanneen AC Oulun kokoonpanoon. Pennanen pelasi kaudella 2011 AC Oulun kakkosmaalivahtina yhdessä Ykkösen ottelussa. Kauden 2012 Pennanen pelasi lainalla Kakkosen HauPa:ssa. Kaudella 2013 Pennanen kuului AC Oulun maalivahtikolmikkoon, mutta otteluita kertyi vain lainalla Kolmosessa OLS:n riveissä.

Pennanen siirtyi kaudeksi 2014 Kakkosessa pelanneen PS Kemin riveihin. Pennanen pelasi kaudella 2014 PS Kemin ykkösmaalivahtina 17 Kakkosen ottelua. PS Kemi voitti Kakkosen Pohjoislohkon ja nousi Ykköseen. Kaudella 2015 Pennanen jakoi torjuntavastuun Daniel Kollarin kanssa ja Ykkösen otteluita kertyi 11. PS Kemi voitti Ykkösen kaudella 2015 ja nousi Veikkausliigaan. Pennanen debytoi Veikkausliigassa 25. huhtikuuta 2016 ottelussa HIFK–PS Kemi. Pennanen pelasi kaudella 2016 PS Kemin ykkösmaalivahtina yhteensä 22 liigaottelua. PS Kemi oli kauden päätteeksi liigassa yhdeksäs. Pennanen pelasi kausina 2014–2016 yhteensä 50 sarjaottelua PS Kemin riveissä.

Pennanen siirtyi kaudeksi 2017 Ykkösessä pelanneen OPS:n riveihin. Hän pelasi kaudella 2017 yhteensä 22 Ykkösen ottelua. OPS oli Ykkösessä kahdeksas, mutta seura menetti sarjapaikkansa kun se ei saanut Ykkösen lisenssiä kaudelle 2018. Pennanen siirtyi kaudeksi 2018 Ykkösen AC Ouluun. Hän pelasi ACO:n ykkösmaalivahtina kaudella 2018 yhteensä 26 ja kaudella 2019 yhteensä 24 Ykkösen ottelua. Pennanen teki jatkosopimuksen AC Oulun kanssa myös kausista 2020–2021. Pennanen pelasi kaudella 2020 yhteensä 21 ottelua AC Oulun ykkösmaalivahtina, kun joukkue voitti Ykkösen ja nousi Veikkausliigaan. AC Oulu päästi kauden aikana vähiten maaleja (16) koko sarjassa.

Maajoukkue
----------

Juhani Pennanen debytoi ikäluokkansa (1993) maajoukkueessa 17-vuotiaana 3. tammikuuta 2011 Pietarissa pelatussa ottelussa Venäjä–Suomi. Hän pelasi oman ikäluokkansa maajoukkueessa kahdeksan ottelua.

Lähteet
-------

1. ↑  Juhani Pennanen OPS:n maalille kaksivuotisella sopimuksella OPS 18.1.2017.
2. ↑  Pennaselle ja Aallikolle sopimukset AC Oulu 16.3.2018.
3. ↑  Juhani Pennanen jatkaa AC Oulun maalilla AC Oulu 29.11.2018.
4. ↑  Juhani Pennanen jatkaa AC Oululla maalilla kaksi seuraavaa kautta AC Oulu 30.10.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Juhani Pennanen Palloliiton sivuilla
* Juhani Pennanen Veikkausliigan sivuilla
* Juhani Pennanen Soccerwayn sivuilla

AC Oulu – Veikkausliiga
1 Pennanen |
3 Koskela |
4 Bonet |
5 Nurmos |
6 Nurmela |
7 Alanko |
8 Malolo |
10 Salanović |
11 Rafinha |
14 Eremenko |
15 Kallinen |
16 Ölander |
17 Jokelainen |
18 Hurme |
21 Heikkilä |
22 Fillion |
23 Saira |
25 Sale |
30 Opara |
44 Breitenmoser |
Valmentaja: Ahola
Geghardin luostari
Geghardin luostari on maailmanperintökohde Armenian Kotajk'in maakunnassa  
Geghardin luostari on maailmanperintökohde Armenian Kotajk'in maakunnassa Geghardin luostariGeghardin luostari on maailmanperintökohde Armenian Kotajk'in maakunnassa.

**Geghardin luostari** (armeniaksi: Գեղարդ) on omalaatuinen rakennelma Armeniassa Kotajk'in maakunnassa. Osittain viereisten kallioiden sisään rakennettu luostari on myös listattu UNESCOn maailmanperintöluetteloon.

Vaikka Neitsyt Marialle omistettu pääkirkko on rakennettu 1215 ja sen suuri eteisosa 1215–1225, kerrotaan, että Georgios Valontuoja perusti luostarin 300-luvulla luolassa sijainneen pyhän lähteen paikalle. Vanhin, 600-luvulla valmistunut luostarin muurien ulkopuolella sijaitseva luolakirkko on omistetty luostarin perustajalle. Luostaria on tästä syystä kutsuttu aiemmin nimellä **Ayrivank** (*luolan luostari*). Vuonna 1240 rakennettiin pääkirkon eteisestä aukeava vasemmanpuoleinen luolakappeli, jossa on lähdevesiallas- Veden uskotaan olevan erityisen pyhää tai aiankin tuovan onnea. Eteisen oikealle puolelle avattiin 1263 toinen luolakappeli. Kirkon ulkopuolella on vielä yksi kiveen kaivettu luolakirkko. 

Luostarin nykyisten rakennusten valmistumisen (900–1200 -luvut) jälkeen luostarin nimi muutettiin viitaamaan keihääseen, josta luostarin nykynimi on peräisin. Nykyäänkin siitä käytetään usein nimeä **Geghardavank** (Գեղարդավանք, *keihään luostari*), sillä luostarissa kerrotaan säilytetyn pitkään muiden muinaismuistojen seassa keihästä, jolla roomalaissotilas haavoitti Jeesusta ristiinnaulitsemisen aikana. Sittemmin keihäs on siirretty Etšmiadzinin katedraalin museoon.

Jyrkkäreunaiset kalliot, jotka reunustavat Geghardia, kuuluvat Azat-joen rotkoon. Osa luostarikompleksin kirkoista on kokonaan kaivettu esiin kalliosta, kun osa on yksityiskohtaisia rakennuksia, joiden ulkoseinät ovat arkkitehtuurisesti monimuotoisia ja huoneet ovat syvällä kalliossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Geghard whc.unesco.org. Viitattu 9.7.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3  Geghard Monastery Armenian Travel Bureau, atb.am. Viitattu 9.7.2015. (englanniksi)
3. 1 2  Introducing Geghard Monastery lonelyplanet.com.  Arkistoitu 10.7.2015. Viitattu 9.7.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Geghard** Wikimedia Commonsissa

* Geghard luostari Armenica.org (englanniksi) (ruotsiksi)
* Geghardin luostari Armeniapediassa (englanniksi)
**Johan Vilhelm Brüning** (20. heinäkuuta 1877 Heide, Holstein, Saksan keisarikunta – 8. elokuuta 1949 Hämeenlinna) oli suomalainen eläinlääkäri ja sotakoirakoulun perustaja.

Brüningin vanhemmat olivat oluenpanija Wilhelm Friedrich Christian Brüning ja Maria Eugenia Ruckman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1895 Kuopion yksityislyseosta ja valmistui elänlääkäriksi 1909 Dresdenin korkeakoulusta. Brüning opiskeli eläinlääkäriksi Saksassa Dresdenissä, koska Suomessa ei ollut koulutusta alalle siinä vaiheessa. Myöhemmin hän teki useita opintomatkoja ulkomaille. 

Brüning oli eläinlääkärinä Sipoossa, Savonlinnassa ja Ruokolahdella ja hoiti tilapäisesti myös piirieläinlääkärin virkoja. Hän toimi Hämeenlinnan kaupungin eläinlääkärinä 15 vuoden ajan vuodesta 1930 alkaen. Brüning tuli eläintauteja, erityisesti koirien sairauksia. Hän oli luomassa saksanpaimenkoirakantaa Suomeen toimiessaan kasvattajana sekä näyttelyissä palinto- ja arvostelutuomarina.

Suomen sisällissodan aikana Brüning oli Viipurin rintamalla yleisesikuntaeläinlääkärinä ja vastasi Seppälänmäen sotakoiraosaston nimellä tunnetun sotakoirakoulun perustamisesta. Vuonna 1919 hän perusti Vuoksenniskalle Valtion poliisikoirasiittolan ja kuljettajakoulun. Koulu siirrettiin parin vuoden kuluttua Hämeenlinnaan, ja sen nimenä oli aluksi *Valtion poliisikoirasiittola*. Koulun rakennukset ja koiratarhat sijoitettiin Ojoisten virkatalon maille. Brüning johti myös Hämeenlinnan suojeluskunnan sotakoiraosastoa. Hän kehitti suojeluskuntaa varten koiran vetämät 23 kilon painoiset konekiväärirattaat kesäkäyttöön, talvella koira veti konekivääriä ahkiossa. 

Brüning oli naimisissa Lahja Paavolan (1885–1964) kanssa, joka oli muun muassa Hämeenlinnan Lotta Svärd -osaston puheenjohtajana vuosina 1925–1929.

Johan Brüning on haudattu Ahveniston hautausmaalle Hämeenlinnaan.

Teoksia
-------

* *Kilpailujärjestelmä poliisikoiria varten : PHV:n (Polizei Hund Verein) mukaan*. Tekijä, Savonlinna 1916
* *Koiran kasvatus ja opetus*. Tekijä, Hämeenlinna 1926, 2. painos Karisto 1945, 3. lis. painos 1948
* *Suojeluskoirat*. Hämeenlinna 1926
* *Tuotannollinen kaniininhoito*. Tekijä, Hämeenlinna 1929
* *Kotimainen kriminahka suomalaisesta maatiaislampaasta*. Tekijä, Hämeenlinna 1936
* *Kaniininhoito lihapulan lieventäjäksi*. Hämeenlinna 1941
* *Eläinrääkkäys - eläinsuojelu*. Suomen eläinsuojeluyhdistys, Lentolehtinen 6. Helsinki 1948

Lähteet
-------

1. ↑  Ylioppilasmatrikkelissa Brüningin etunimet ovat Johan Carl Alexander.
2. 1 2 3 4  Ahveniston hautausmaan virtuaalipolku : Brüning, Johan Vilhelm
3. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
4. 1 2 3 4  Tohtori J. Bruning 60-vuotias, Aamulehti, 20.07.1937, nro 191, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. ↑  Matti Lackman : Suojeluskuntalaisen totinen ilme, Kaleva 10.11.2004

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen armeijakoira 20-vuotias, Suomen Suomen Kennelklubin Aikakauskirja 43. vuosikerta, 11 vihko 1938, Johan Brüningin selostus sotakoirakoulutuksen aloittamisesta Suomessa
**Pentti Salmi** (s. 13. tammikuuta 1928 Helsinki) on suomalainen urheilutoimittaja ja -selostaja sekä entinen koripalloilija ja koripallovalmentaja. Hän työskenteli Yleisradion urheilutoimituksessa vuosina 1972–1991 ja oli näkyvä kasvo Urheiluruutu-lähetyksissä ja tunnistettava urheiluääni monissa eri lajeissa. Hänet muistetaan erityisesti koripallo-, jalkapallo- ja yleisurheiluselostuksistaan.

Salmi pelasi koripalloa Helsingin Kisa-Toverien joukkueessa ja valmensi vuosina 1961–1965 seuran viiteen peräkkäiseen Suomen mestaruuteen. Koripallon parissa hän on toiminut myös tuomarina (Suomen ensimmäinen kansainvälinen koripallotuomari) ja Suomen Koripalloliiton vuosikirjan pitkäaikaisena toimittajana. Hän on Suomen Koripalloliiton kunniajäsen numero 5 (3. joulukuuta 1995). Hän on myös käsikirjoittanut lyhytdokumentin *Koripallo 100 vuotta* (1991). Opetusministeriö palkitsi Salmen Pro Urheilu -mitalilla 17. joulukuuta 2007. Maaliskuussa 2017 Urheilutoimittajain Liitto myönsi Salmelle Elämäntyö urheilutoimittajana -tunnustuksen.

Salmi on toimittanut vuodesta 1971 suomalaisen koripallon vuosikirjaa *Koripallokirja*. Vuonna 2009 se ilmestyi 40. kerran.

Lähteet
-------

1. ↑  Einiö, Matti: Toimittajalta: Perinnelajin näytön paikka.  *Urheilusanomat*, 3.9.2015, s. 4.
2. ↑  Pentti Salmelle tunnustusta Opetusministeriöltä  17.12.2007. Suomen Koripalloliitto.  Arkistoitu 20.12.2007. Viitattu 18.12.2007.
3. ↑
4. ↑  Pentti Salmen 40. Koripallokirja ilmestynyt ja myynnissä *Basket.fi*.  29.9.2009. Viitattu 5.10.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Pentti Salmi Elonetissä.
* Lake Placidin olympialaisten kuuluisa sadasosatappioselostus

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
Tsukuyomi
Tsukuyomille omistettu pyhäkkö Kiotossa
**Tsukuyomi** (jap. 月讀、ツクヨミノミコト, *Tsukuyomi-no-mikoto*) tai **Tsukiyomi** (jap. ツクヨミ) on japanilaisessa mytologiassa ja sittemmin šintolaisuudessa esiintyvä kuun jumala. Tsukuyomi on luojajumala Izanakin lapsi, joka on syntynyt Izanakin oikeasta silmästä. Hän asuu taivaassa ja hallitsee kuuta ja yötaivasta. Hän jakaa taivaan siskonsa Amaterasun eli Auringon jumalattaren kanssa.

Amaterasu oli vihoissaan veljellensä, kun Tsukiyomi oli tappanut ruuan jumalatar Ukemochin. Amaterasu oli kerran esittänyt Tsukuyomille kutsun Ukemochin juhliin. Jumalatar oli laittanut ruoan kääntymällä ensin mereen päin ja sylkemällä suustaan kalan, sitten kääntämällä kasvonsa metsään päin ja oksentamalla riistaa sekä lopuksi yskäisten kulhollisen riisiä kulholle. Tsukuyomi piti näkyä vastenmielisenä ja tapa, jolla ruoka oli tehty, oli hänestä huonotapainen, joten Tsukuyomi tappoi Ukemochin.

Amaterasu sai pian tietää, mitä oli tapahtunut, ja muutti toiselle puolelle taivasta, koska ei suostunut enää katsomaan Tsukuyomiin. Tästä syystä päivä ja yö eivät ole koskaan yhtä aikaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Japanese mythology | Gods, Legends & Folklore *Encyclopædia Britannica*.  2023. Viitattu 3.7.2023. (englanniksi)
**Neljän seinän sisällä** on suomalainen dokumenttielokuva, joka kertoo kahden eri sukupolvea edustavan naisen kokemuksista perheväkivallasta. Dokumentissa käsitellään väkivaltaa lapsen näkökulmasta ja kokemuksien vaikutuksesta aikuisikään. Dokumentti on oikea tarina elätystä elämästä ja selviytymisestä; se kertoo mitä tapahtuu neljän seinän sisällä. Dokumentti ei ota kantaa tekijän ja uhrin suhteeseen, saati edusta ketään tiettyä tahoa, vaan tekijät ovat dokumentoineet tarinat sellaisenaan.

Haastateltavien turvallisuuden vuoksi dokumenttielokuva koostuu dokumentaarisesta ääniraidasta ja fiktiivisestä kuvakerronnasta. Dokumentin voimakkaasti subjektiivinen näkökulma ja kerronnallisia konventioita rikkova tyyli antaa valtaa tiedostamattoman mielen tuottamille assosiaatioille sekä nostaa esille mielikuvituksen voimallisuuden elokuvan ilmaisussa.

Dokumenttielokuvan Neljän seinän sisällä buffi: "Sinun täytyy hyväksyä, että menneet ovat menneitä ja että olit liian nuori tekemään asioille yhtään mitään, eikä sinun tarvinnutkaan kyetä tekemään niille mitään. Jos et hyväksy sitä, teet vain hallaa omalle tulevaisuudellesi, omalle perheellesi ja omille lapsillesi. Siinähän se vaara on."

Haastateltavat
--------------

* Maarit
* Susanna

Rooleissa
---------

* Seppo Honkonen
* Talvikki Eerola
* Pinja Kultanen
* Emilia Karppinen
* Jesse Raatikainen

Lähteet
-------

1. ↑  Inside Four Walls (Short 2015) - IMDb
2. ↑  Helena Eslon: Kokeellisen dokumenttielokuvan leikkaus : surrealismi ja intuitio perinteisten kerrontamenetelmien apuna *www.theseus.fi*.  2015. Viitattu 29.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* *Neljän seinän sisällä* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Vaalitulos kunnittain.
**KYLLÄ**
  100,0%—90,0%
  89,9%—80,0%
  79,9%—70,0%
  69,9%—60,0%
  59,9%—50,0%
**EI**
  50,0%—59,9%
  60,0%—69,9%
  70,0%—79,9%
  80,0%—89,9%
  90,0%—100,0%

**Latvian kansanäänestys 2012** on 18. helmikuuta 2012 Latviaßsa järjestetty kansanäänestys siitä, tulisiko Latvian perustuslakiin kirjata lisäys venäjän kielen virallisesta asemasta yhdessä latvian kielen rinnalle.

Presidentti Andris Bērziņš ja hallitus olivat venäjän kielen virallistamista vastaan.

Venäläismielinen Harmoniakeskus-puolue nousi syyskuun 2011 vaaleissa parlamentin suurimmaksi puolueeksi, mutta jäi silti kokoomushallituksen ulkopuolelle. Latvian venäläismielinen Kansalliskieli-liike aloitti marraskuussa 2011 nimienkeruun, jonka tarkoituksena oli saada maan parlamentti, Saeima, hyväksymään venäjä viralliseksi kieleksi tai korkein oikeus päättämään, että asiasta järjestettäisiin kansanäänestys. Adressin allekirjoitti runsaat 187 000 latvialaista. Perustuslakia muutetaan, jos muutosta kannattaa vähintään puolet kaikista äänioikeutetuista.

Venäjän kielen virallistamista kannatti noin neljännes äänestäneistä, eikä ehdotus siten mennyt läpi.

Kansanäänestyksen tulokset| Vaihtoehto | Yhteensä | Osuus |
| --- | --- | --- |
| Kyllä | 273 347 | 24,96 % |
| Ei | 821 722 | 75,04 % |
| **Yhteensä** | 1 095 069 | 100,00 % |
|  |
| Hyväksytyt äänet | **1 095 069** | **99,68 %** |
| Hylätyt äänet | 3 524 | 0,32   |
| **Äänet yhteensä** | **1 098 593** | **100,00 %** |
| Äänioikeutetut/äänestysprosentti | 1 545 004 | 71,11 % |
| Lähde: |

Lähteet
-------

1. ↑  Latviassa äänestetään venäjän kielen asemasta  18.2.2012. Helsingin Sanomat.  Arkistoitu 19.2.2012. Viitattu 18.2.2012.
2. 1 2  Latvialaiset äänestävät venäjän kielen asemasta  18.2.2012. YLE Uutiset. Viitattu 18.2.2012.
3. ↑  Par grozījumiem Latvijas Republikas Satversmē (2012)  20.3.2023. Centrālā vēlēšanu komisija.  Arkistoitu 26.4.2023. Viitattu 26.4.2023. (latviaksi)