recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Vanhat pilkka ja leima lahonneen ja kaatuneen puun rungossa.
**Pilkka** on puun runkoon kuorta leikkaamalla tehty merkki. Pilkka voi olla esimerkiksi rajan tai myytäväksi tai kaadettavaksi tarkoitetun puun merkki, mutta myös muistomerkki, kuten karsikkopuussa. 

Myytäväksi tarkoitetun metsän pilkat voitiin tehdä *pilkka-* eli *leimakirveellä*. Ensin terällä lyötiin rungosta kuorta pois, eli tehtiin pilkka, ja sitten pilkkaan lyötiin hamarapuolella leima. Hamarapuoli toimi leimasimen tavoin jäljentäen puuhun tietyn, erotettavissa olevan merkin, jonka perusteella tiedettiin puun omistaja tai ostaja. Sana *leimikko* on tullut leimakirveillä lyödyistä leimoista, vaikka nykyisin leimikoita ei enää leimatakaan. Kaadettuihin puihin leima lyötiin pölkyn päähän. 

Sana pilkka on muunnos sanasta *pilkku* eikä siis ole läheistä sukua sanalle *pilkkoa*, vaikka sen tekemisessä kirvestä käytetäänkin. Toisinaan sanaa pilkka käytetään myös joistakin muista pilkuista kuin puun runkoon tehdyistä.

Lähteet
-------

* www.farmit.fi: Leimikonteko on puun myyjän tilipäivä
* Mettäpomo, metsätyösanasto
**Ottawa** on joki Ontarion ja Québecin provinssissa Kanadassa. Sen pituus on 1 271 kilometriä ja valuma-alue 146 300 neliökilometriä.

Maantiede
---------

Chaudièren putoukset
Ottawa saa alkunsa Capimitchigamajärvestä Laurentian ylängöltä Québecistä. Joki virtaa vuoristosta länteen ja laskee useiden järvien ja tekojärvien kautta 110 kilometriä pitkään Timiskamingin kanjonijärveen, jonka alajuoksulla se kääntyy kaakkoon ja muodostaa luonnollisen rajan Ontarion ja Québecin välille.

Pembrokessa Ottawa saa lisää vettä Muskratjoesta ja sen virtaus kiihtyy 12 kilometriä pitkäksi Rocher Fendun koskeksi, jossa harrastetaan kesäisin koskenlaskua. Ottawan ja Gatineaun suurkaupunkialueella joessa on 15 metriä korkeat Chaudièren putoukset, jotka on padottu vesivoimaloiden käyttöön. Vesiputousten alapuolella Ottawaan laskee Ontarion puolelta Rideaujoki ja Québecin puolelta Gatineaujoki. Hawkesburyn pikkukaupungin ohitettuaan joki palaa takaisin Québecin rajojen sisäpuolelle, jossa se levenee Deux-Montagnesen järveksi ennen yhtymistään Saint Lawrencen jokeen Montréalissa.

Kasvit ja eläimet
-----------------

Amerikanpikkuhaikara
Ottawa ja sitä reunustavat kosteikot ja metsät muodostavat monimuotoisia ekosysteemejä, joissa esiintyy monia uhanalaisia eliölajeja, kuten amerikanpikkuhaikara (*Ixobrychus exilis*), pisarakilpikonna (*Clemmys guttata*) ja amerikanginsengjuuri (*Panax quinquefolius*). Joessa tavataan peräti 17 eri simpukkalajia, jotka muodostavat paikoin laajoja yhdyskuntia sen pohjaan.

Ottawajoen rannoilla kasvoi ennen mahtava aarniometsä, josta on enää jäljellä muutamia luonnontilaisia metsiköitä, kuten Gillies Grove Arnpriorissa. Se on kuuluisa yli 50 metriä korkeista strobusmännyistään (*Pinus strobus*).

Lähteet
-------

* Facts about Canada – Rivers *The Atlas of Canada*. Natural Resources Canada.  Arkistoitu 29.3.2012. Viitattu 19.2.2009. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Ottawa River *Great Canadian Rivers*.  Arkistoitu 14.5.2008. Viitattu 17. heinäkuuta 2008. (englanniksi)
2. 1 2  The River *ottawariverkeeper.ca*.  Arkistoitu 2.7.2008. Viitattu 17. heinäkuuta 2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ottawajoki** Wikimedia Commonsissa
Johann Baptist Cramer
**Johann (John) Baptist Cramer** (24. helmikuuta 1771 Mannheim – 16. huhtikuuta 1858 Lontoo) oli saksalais-englantilainen pianisti ja säveltäjä. Mannheimissa syntynyt Cramer tuli Lontooseen vanhempiensa mukana jo vuoden vanhana. Hän debytoi pianistina kymmenvuotiaana, opiskeli pari vuotta Muzio Clementin oppilaana ja ryhtyi pian konsertoimaan ympäri Eurooppaa, joskaan hän ei uransa aikana konsertoinut erityisen paljon mannermaalla. Crameria kutsuttiin Englannissa nimellä "Glorious John", ja itse Beethovenin kerrotaan pitäneen häntä ajan ainoana merkittävänä pianistina.

Cramer oli klassisesti asennoitunut taiteilija, jonka mielisäveltäjiä olivat Mozart ja J. S. Bach. Hän oli ensimmäisiä pianisteja, jotka esittivät konserteissaan myös muita kuin omia sävellyksiään. Ulospäin Cramer näytti soittaessaan melkein liikkumattomalta, ja aikalaiset kuvasivat hänen sormiensa ikään kuin liukuvan koskettimelta toiselle. Ignaz Moscheles ylisti hänen laulavaa kosketustaan ja legatoaan. Cramerin uran loppupuolella uusien suuntausten jo vallitessa hänen tyylinsä koettiin kuitenkin kuivaksi ja vanhanaikaiseksi.

Cramerin etydeitä on käytetty 1900-luvullakin pianonsoiton opetuksessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Harold C. Schonberg: *The Great Pianists*, s. 507. Simon & Schuster, 1987. ISBN 0-671-63837-8.
2. 1 2 3  Harold C. Schonberg: *The Great Pianists*, s. 67–70. Simon & Schuster, 1987. ISBN 0-671-63837-8.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Johann David Schöpf** (8. maaliskuuta 1752 – 10. syyskuuta 1800) oli saksalainen lääkäri ja luonnontieteilijä.

Schöpf syntyi Wunsiedelissä Saksassa, ja hän oli varakkaan kauppiaan poika. Schöpf opiskeli 1767–1770 Hofissa, minkä jälkeen hän kirjautui sisään Erlangenin yliopistoon. Siellä hän opiskeli lääketiedettä ja luonnontieteitä ja valmistui vuonna 1773. Lääketieteen tohtoriksi hän valmistui vuonna 1776, ja heti tämän jälkeen hän avasi lääkärinvastaanoton Ansbachiin. Sen myötä Schöpf nimitettiin Britannian armeijan Ansbachin rykmentin pääkirurgiksi, ja hän palveli vuosina 1777–1783 New Yorkissa, Long Islandilla, Rhode Islandilla sekä Philadelphiassa.

Virasta vapautumisen jälkeen Schöpf kierteli seuraavan vuoden runsaasti Yhdysvaltojen keski- ja eteläosia ja palasi sitten Bahaman kautta Saksaan. Saksassa Schöpf avasi uudestaan vastaanoton Bayreuthiin ja kirjoitti useita teoksia Pohjois-Amerikan luonnonhistoriasta.

Loppuelämänsä ajan Schöpf vietti lähinnä Saksassa, mutta teki kaksi lyhyttä tutkimusmatkaa Italiaan ja Alankomaihin. Schöpf kuoli Saksassa kurkkutautiin syksyllä vuonna 1800.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Schopf, Johann David *Mineralogical Record*. Viitattu 3.10.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Johann David Schöpf** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Johann Anton Güldenstädt** (7. toukokuuta (J: 26. huhtikuuta) 1745 Riika – 3. huhtikuuta (J: 23. maaliskuuta) 1781 Pietari) oli baltiansaksalainen Venäjällä vaikuttanut luonnontieteilijä ja tutkimusmatkailija.

Güldenstädt syntyi Riiassa. Hän opiskeli lääketiedettä ja kasvitiedettä Berliinissä ja sai 22-vuotiaana 1767 tohtorin arvon Frankfurt an der Oderin yliopistosta. Seuraavana vuonna hän liittyi Venäjän keisarillisen tiedeakatemian tutkimusretkikuntaan, jonka Katariina II lähetti tutkimaan Venäjän eteläosia. Reitti kulki Ukrainan ja Astrakanin kautta Kaukasukselle ja Georgiaan. Pietariin Güldenstädt palasi 1775. Matkan tulokset ja Güldenstädtin matkapäiväkirja julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen Peter Simon Pallasin teoksessa *Reisen durch Russland und im Caucasischen Gebürge (1787-91).*

Güldenstädtin tutkimusretki oli ensimmäinen järjestelmällinen Kaukasusta koskeva selvitys. Retkellä oli myös poliittiset tarkoitusperänsä, sillä Venäjä oli sodassa ottomaanien kanssa, ja Kaukasus oli tärkeä puskurivyöhyke. Retken poliittinen anti oli niin tärkeä, että kohta sen jälkeen Venäjän kiinnostus aluetta ja erityisesti Georgiaa kohtaan kasvoi suuresti.

Retken biologinen, geologinen, maantieteellinen ja kielitieteellinen anti oli merkittävä. Güldenstädt teki yksityiskohtaisia muistiinpanoja myös alueiden kielistä. Retken jälkeen Güldenstädtin maine Tiedeakatemiassa kasvoi suuresti, ja hän keskittyi luonnontieteelliseen tutkimukseen. Güldenstädt menehtyi 1781 kuumeeseen.

Johann Anton Güldenstädt kuvaili ja nimesi myös lukuisia lintulajeja, muun muassa ruskosotkan ja rantakurvin.

Hänen nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liitettävää auktorilyhennettä **Gueldenst.**.

Lähteet
-------

1. ↑  Gueldenstaedt, Anton Johann von (1745-1781) *International Plant Names Index – IPNI*. Viitattu 6.10.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Johann Anton Güldenstädt** Wikimedia Commonsissa

* Bainbridge, A.J.T.: The Imperial Russian Academy of Sciences and the Caucasus *Batsav*. Viitattu 6.10.2020. (englanniksi)
* Amikaberidze: Johann Anton Güldenstädt, Letter from Georgia (1772) *Georgia through Foreign Eyes -blogi*.  10.9.2015. Viitattu 6.10.2020. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Hipparionin kallon kahdeksan miljoonaa vuotta vanha mioseenikauden fossiili Pikérmistä, Kreikasta. National Museum of Natural History, Pariisi
**Johann Andreas Wagner** (21. maaliskuuta 1797 Nürnberg – 17. joulukuuta 1861 München) oli saksalainen eläintieteilijä, arkeologi ja paleontologi, joka tunnetaan lähinnä varhaisista dinosaurusten, pterosaurien ja muinaisten lintujen tutkimuksistaan.

Wagner oli Münchenin yliopiston professori ja *Zoologische Staatssamm*-kokoelman (kansallinen eläintieteellinen kokoelma) kuraattori vuodesta 1849 alkaen. Hän sai tohtorin arvon 1826 ja luennoi myös Erlangenin yliopistossa.

Matkoillaan Pikérmin fossiililöytöalueilla Kreikassa Wagner tunnisti mastodonttien, Deinotheriumin, Hipparionin, kahden kirahvilajin ja antilooppien fossiileja. Hänen yhteistyönsä Johannes Rothin kanssa näiden tutkimisessa johti merkittävän paleontologian alan oppikirjan *Die fossilen Knochenüberreste von Pikermi in Griechenland* ("Wagner & Roth") julkaisuun.

Wagnerin kolmiosainen monografia *Die Geographische Verbreitung der Säugethiere Dargestellt*, joka julkaistiin 1844–1846, oli varhainen yritys selvittää kuinka vanhan ja uuden mantereen eläimistön samankaltaisuudet voisivat johtua mantereiden ilmastojen samankaltaisuudesta, etenkin korkeilla leveyspiireillä.

Kirjoituksia
------------

* *Die Geographische Verbreitung der Säugethiere Dargestellt*, 1844–1846 (saksaksi)
* *Geschichte der Urwelt, mit besonderer Berücksichtigung der Menschenrassen und des mosaischen Schöpfüngsberichtes*, 1845 (saksaksi)
* *Die fossilen Knochenüberreste von Pikermi in Griechenland* (Johannes Rothin kanssa), 1854 (saksaksi)
* *Monographie der gattung Pomatias Studer, 1897 (saksaksi)*

Lähteet
-------

1. 1 2 3   Viitattu 12.1.2018 (englanniksi)
2. ↑  Die fossilen Knochenüberreste von Pikermi in Griechenland Googlen kirjahaussa, Johannes Rudolf Roth & Johann Andreas Wagner, München, 1854 (saksaksi)
3. ↑   Viitattu 12.1.2018 (englanniksi)
4. ↑  Die Geographische Verbreitung der Säugethiere Dargestellt Googlen kirjahaussa, julkaisussa *Abhandlungen, Bayerische Akademie der Wissenschaften, Philosophisch-Historische Klasse*, 1844–1846 (saksaksi)
5. ↑  Geschichte der Urwelt, mit besonderer Berücksichtigung der Menschenrassen und des mosaischen Schöpfüngsberichtes Googlen kirjahaussa, Leipzig, 1845 (saksaksi)
6. ↑   Viitattu 12.1.2018 (saksaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Gorohovets** (ven. Горохове́ц) on kaupunki Vladimirin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kljazmajoen rannalla 150 kilometriä Vladimirista itään. Kaupunki on Gorohovetsin piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan, Nižni Novgorodin ja Kazanin välinen M7-valtatie. Gorohovetsin asema Moskovan ja Nižni Novgorodin välisellä rautatiellä sijaitsee 11 kilometriä kaupungista etelään. Asukkaita on 13 400 henkeä (vuonna 2008).

Ylösnousemuksen kirkko.
Gorohovets on saanut alkunsa Vladimir–Suzdalin ruhtinaskunnan itäisestä rajalinnoituksesta. Se mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1239, jolloin mongolivalloittajat hävittivät sen. 1300–1400-lukujen vaihteessa kaupunki liitettiin Moskovan ruhtinaskuntaan. Vuonna 1619 puolalaiset ja liettualaiset maahantunkeutujat hävittivät sen linnoituksen. Vuonna 1778 Gorohovetsista tuli Vladimirin lääniin kuulunut kihlakuntakaupunki. 1800-luvulla se oli maatalousalueen kaupallinen keskus, jonka asukkaat harjoittivat puutarhaviljelyä ja käsityöammatteja. Nykyään kaupungissa on konepaja-, elintarvike- ja lasiteollisuutta.

Pyhän Nikolaoksen luostari.
Oparinin kauppiastalo ja Marian ilmestyksen katedraali.
Kljazmajoen yläpuolella kohoavalla entisellä linnamäellä sijaitsee Pyhän Nikolaoksen luostari, jossa on vuosina 1681–1686 rakennettu Kolminaisuuden ja Nikolaoksen kirkko kellotorneineen sekä vuonna 1710 rakennettu Pyhän Johanneksen kirkko. Entisen esikaupungin keskustassa on 1600-luvun lopussa rakennettu Ylösnousemuksen kirkko, Marian ilmestyksen katedraali (1700) kellotorneineen, Herran temppeliin tuomisen luostari ja sen vuonna 1689 rakennettu samanniminen kirkko. Keskustassa on säilynyt useita 1600-luvun kaksikerroksisia kauppiastaloja. Gorohovets kuuluu Venäjän kultaisen renkaan matkailukohteisiin.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 109–110. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gorohovets**.
* Gorohovetsin kaupungin sivusto (venäjäksi)
* Gorohovetsin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
**Gorski kotar** ([ɡǒrskiː kôtaːr]; suomeksi *Vuorialue*) on vuoristoinen alue Kroatiassa Karlovacin ja Rijekan välissä. Koska 63 % alueen pinta-alasta on metsää, sitä kutsutaan kansan keskuudessa *Kroatian vihreiksi keukoiksi* tai *Kroatian Sveitsiksi*. Alueen läpi kulkee Eurooppatie E65, joka yhdistää Budapestin ja Zagrebin Adrianmeren rannikolla sijaitsevaan Rijekaan.

Lokvejärvi Gorski kotarissa, taustalla Risnjakvuori.
Maantie Risnjakin kansallispuiston lähellä.

Maantiede
---------

Alue on jaettu Primorje-Gorski kotarin ja Karlovacin piirikuntien kesken. Suurin osa alueesta sijaitsee Primorje-Gorski kotarin piirikunnassa, mukaan lukien alueen suurimmat asutuskeskukset Delnice, Čabar, Vrbovsko, ja kunnat Mrkopalj, Ravna Gora, Skrad, Brod na Kupi, Fužine ja Lokve. Siinä osassa, joka kuuluu Karlovacin piirikuntaan, sijaitsee Bosiljevo ja osa Ogulinin kaupungista. Delnice on 4 454 asukkaallaan alueen suurin kaupunki ja sen keskus. Muita keskuksia, joissa asukasluku on yli tuhat ovat Vrbovsko (1 900) ja Ravna Gora (1 900). Begovo Razdolje, Kroatian korkeimmalla sijaitseva kylä (1 076 m) on Gorski kotarissa.

Gorski kotarin asukastiheys on alhainen, mutta suurin Kroatian vuoristoisessa osassa. Vuonna 2001 noin 28 000 ihmistä asui 1 300 neliökilometriä, joka tarkoittaa, että alueella asuu noin 22 ihmistä per neliökilometri. Kielellisesti alue on hyvin monimuotoinen, sillä suhteellisen pienellä alueella voidaan kuulla kaikkia kolmea kroatian kielen päämurteista. Joissakin Gorski kotarin osissa on myös huomattava italialainen yhteisö.

Geomorfisesti Gorski kotar sijaitsee karstimaatasangolla ja alueen keskimääräinen korkeus on 800 m. Korkein kohta on Bjelolasica (1 534 m) ja seuraavaksi korkein Risnjak (1 528 m). Tasanko on ilmastollinen raja rantavyöhykkeen ja sisämaan välissä. Raja Kvarnerin alueen kanssa on määritelty Mustanmeren ja Adrianmeren valuma-alueiden rajan mukaisesti.Alueen eteläistä rajaa Likan kanssa ei ole selkeästi määritelty, mutta useimmat tutkijat pitävät tietä Jasenak – Novi Vinodolski rajana ja Jasenakin asukkaat itse katsovat olevansa jossain Gorski Kotarin ja Likan välissä. Pohjoisessa Kupa-joki on Gorski kotarin ja Slovenian Dolenjskan alueen rajana.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gorski kotar**.
* Gorski kotarin englanninkielinen kotisivu.
**Gorouol** on maalaiskunta Tillabérin alueen Téran departementissa Nigerissa. Se sijaitsee Sahelin vyöhykkeellä 85 kilometriä Térasta pohjoiseen. Kunnassa on 64 300 asukasta (vuonna 2010, arvio).

Gorouolin kunnan pinta-ala on 4 650 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Malin Gaon alueen Ansongon piirin Tessitin kuntaan, idässä Tillabérin departementin Ayorouhun, etelässä Téran departementin Bankilaréen ja lännessä Burkina Fason Markoyeen. Pinnanmuodostukseltaan seutu on etupäässä kumpuilevaa aroa. Itärajalla virtaa Niger, johon laskee Gorouoljoki.

Kuntaan kuuluu 28 hallintokylää, yksi perinteinen kylä, 34 pikkukylää ja yhdeksän leiripaikkaa. Keskuspaikka on virallisesti Kolmanen kylä, mutta toistaiseksi kuntahallinto toimii Tégueyessa. Kunnanvaltuuston ja -johtajan lisäksi hallintoon osallistuu ranskalaisten siirtomaaisäntien perustaman kantonin perinteinen päällikkö, Doufragfrag-tuaregiryhmän johtaja Bankilaréssa sekä kylien ja paimentolaisryhmien päälliköt.

Asukkaista 80 % on songhaita, 15 % tuaregeja ja loput fulbeja, hausoja ja arabeja. Heistä valtaosa on muslimeja. Seudulla on myös kristitty vähemmistö.

Gorouoliin johtaa huonokuntoinen paikallistie Térasta. Seudun pääelinkeino on osin keinokasteluun perustuva maanviljely. Tärkeimmät viljelyskasvit ovat hirssi, durra, lehmänpapu, okra ja maapähkinä. Toinen tärkeä elikeino on laiduntamiseen ja paimentolaisuuteen perustuva karjanhoito. Kotieläimiä ovat naudat, vuohet, lampaat, aasit ja kamelit. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä, käsityöammatteja ja kalastusta. Osa miehistä käy kausitöissä Térassa, Niameyssa sekä naapurimaissa.

Kunnassa on 52 alkeiskoulua, 12 koraanikoulua, kaksi keskikoulua ja 14 lukutaitokeskusta. Alkeisopetus tavoittaa noin puolet kouluikäisistä. Terveyspalveluihin kuuluu kuusi terveyskeskusta ja kuusi terveysasemaa. Ne kattavat 68 % kunnasta. Vesihuolto käsittää 91 käsikäyttöistä porakaivoa, viisi pientä juomavesilaitosta ja 180 sementillä vahvistettua kaivoa. Kuntalaisista 47 % asuu puhtaan juomaveden ulottuvilla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Commune rurale de Gorouol: Plan de développement communal *amn-ne.net*. Viitattu 19.5.2012. (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Annuaire statistique des cinquante ans d’independance du Niger *stat-niger.org*. Viitattu 19.5.2012. (ranskaksi)
3. ↑  Répertoire National des Communes (RENACOM) *stat-niger.org*. Viitattu 19.5.2012. (ranskaksi)
4. ↑  Loi n° 2002-014 du 11 juin 2002 portant création des communes et fixant le nom de leurs chefs-lieux *case.ibimet.cnr.it*.  Arkistoitu 3.12.2013. Viitattu 19.5.2012. (ranskaksi)
**Friikkisirkus** (*Cirque du Freak*) kuuluu Darren Shanin kirjoittamaan kirjasarjaan nimeltä *Darren Shanin tarina*, joka kertoo Darren Shan -nimisestä pojasta ja hänen matkastaan vampyyriksi. Kirja julkaistiin Suomessa 2001 Kaijamari Sivillin suomentamana. 212-sivuisen kirjan kustansi Tammi. Kirjasta on tehty vuonna 2009 *Friikkisirkus: Vampyyrin oppipoika* -niminen elokuva.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Darren Shan on tavallinen koulupoika, joka käy koulua parhaan ystävänsä Steve Leonardin kanssa. Eräänä päivänä he kuitenkin löytävät esitteen eriskummalliseen friikkisirkukseen, ja lähtevät sinne; kyseinen ilta sirkuksessa muuttaa poikien elämän painajaisuneksi.

Erityisesti numero Larten Crepsleystä ja tämän myrkkyhämähäkistä Madam Octasta kiinnostaa poikia. Darren kadehtii Crepsleytä tämän hämähäkin takia, mutta Steve vilkuilee koko ajan pelokkaasti Crepsleytä. Sirkuksen jälkeen Steve tapaa Larten Crepsleyn ja kertoo, että tietää tämän salaisuuden: herra Crepsley onkin oikeasti vampyyri, ja Steve uhkaa kertoa tämän maailmalle, jos Crepsley ei tee hänestä oppipoikaansa. Mutta kun Crepsley ei suostu siihen, Steve lähtee teatterista vannoen kostoa.

Darren kuulee Steven ja Crepsleyn keskustelun, ja lähtee hänkin teatterilta. Hän kadehtii valtavasti Crepsleyltä tämän lemmikkiä ja päätyy lopulta varastamaan Madam Octan uhaten viestissä kertoa totuudeen vampyyrista, jos tämä lähtee etsimään lemmikkiään. Kun Darren ja Steve leikkivät Madam Octan kanssa, se yllättäen pureekin Steveä kaulaan, ja tämä joutuu kooman kaltaiseen tilaan. Kun myrkkyyn ei tunnu olevan vastalääkettä, Darren menee tapaamaan Crepsleytä ja suostuu tämän mielettömään ukaasiin: pelastaa Steve, jos Darren puolestaan ryhtyy hänen oppipojakseen. Darren suostuu pakon edessä vastahakoisesti, ja Crepsley verettää hänet.

Crepsley ja Darren lähtevät sairaalaan ja lääkitsevät tajuttoman Steven. Darren karkaa Crepsleyn luota kauhuissaan kotiinsa. Päivien mittaan hän huomaa itsessään uusia puolia; hän haluaa juoda ihmisverta ja hänelle on kasvanut valtavat voimat ja yliluonnollinen nopeus. Peläten aiheuttavansa jotain vakavaa Darren lavastaa Crepsleyn kanssa kuolemansa, ja he lähtevät hautausmaalle. Siellä Steve sattuu yllättäen paikalle, ja uhkaa tappaa Darrenin. Hän ei niele Darrenin selityksiä pakollisesta hyväksynnästä Crepsleyn tarjoukseen, vaan luulee Darrenin suunnitelleen kaiken etukäteen saadakseen hämähäkin. Darren onnistuu pelastautumaan, ja Steve vannoo palaavansa vielä jonain päivänä ja tappavansa Darrenin ja hänen "opettajansa" Crepsleyn. Steve häipyy, ja Darren astuu Crepsleyn kanssa uuteen, pimeään maailmaan ja uuteen elämäänsä puolivampyyrina.

Lähteet
-------

1. 1 2  Teoksen tiedot Suomen kansallisbibliografian sivuilla Fennica. Viitattu 4.7.2012. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Friikkisirkus: Vampyyrin oppipoika (2009) Leffatykki. Viitattu 4.7.2012.
3. ↑  Friikkisirkus: Vampyyrin oppipoika tulossa teattereihin 5.3.2010  21.9.2009. DVDPlaza. Viitattu 4.7.2012.
*Tämä artikkeli kertoo kummajaisnäytöksistä. Friikkisirkus on myös Darren Shanin romaani.*
Friikkinäytös Vermontissa Yhdysvalloissa vuonna 1941.
**Friikkisirkus** (tai **friikkishow**, **friikkinäytös**, **kummajaisnäytös**) on näytös, jossa esitellään kummajaisia eli epätavallisen näköisiä ihmisiä. Esiintyjiin kuului esimerkiksi jättiläisiä, kääpiöitä, ylipainoisia, siamilaisia kaksosia, parrakkaita naisia, pienipäisiä ihmisiä, raajattomia ihmisiä sekä eksoottisten kansojen edustajia.

Friikkisirkukset kehittyivät kuriositeettimuseoista, joissa kummajaisia oli näytteillä muiden epätavallisten kohteiden ohella. Friikkisirkukset olivat itsenäisiä näytöksiä, toisin kuin sirkusten sideshow't, joissa myös saatettiin esitellä kummajaisia.

Friikkisirkukset nousivat suureen suosioon 1800-luvulla Yhdysvalloissa, ja pienimuotoisia näytöksiä nähtiin myös muualla, kuten Suomessa. Näytökset koettiin normaalina viihteenä, ja niitä mainostettiin tavallisissa lehdissä.

Friikkinäytösten suosion huippu kesti 1840-luvulta 1900-luvun taitteeseen ja pienimuotoisempana aina 1940-luvulle asti. Kummajaisten esittelyn arvostelu ja kyseenalaistaminen sekä elokuvan tulo 1920-luvulla vaikuttivat friikkinäytösten suosion hiipumiseen. Toiminnan lakkaamisen johdosta siihen yhdistetty hyväksikäyttö lakkasi, mutta toisaalta alalta vapaaehtoisesti toimeentulonsa hankkineet ihmiset menettivät elantonsa.

Tod Browningin sideshow-elokuva *Freaks – kummajaiset* (1932) kertoo friikkisirkuksessakin esiintyneistä ihmisistä.

Lähteet
-------

* Sutinen, Ville-Juhani: *Kääpiöistä kolosseihin: kummajaisten historia Suomessa*. Into, 2019. ISBN 978-952-351-152-1.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Jussi Mankkinen: Jättiläisiä, kääpiöitä, parrakkaita naisia ja syfiliksen runtelemia luurankoja: friikkisirkukset ja kummajaisnäytökset olivat suosittua viihdettä myös Suomessa *Yle uutiset*.  19.7.2019. Viitattu 9.8.2019.
2. ↑  Sutinen 2019, s. 82.
3. ↑  Sutinen 2019, s. 84.
**Friikkisirkus: Vampyyrin oppipoika** (*Cirque du Freak: The Vampire’s Assistant*) on Darren Shanin kirjasarjaan perustuva elokuva vuodelta 2009. Sen on ohjannut Paul Weitz ja käsikirjoittanut Shanin kirjojen pohjalta Weitz yhdessä Brian Helgelandin kanssa. Pääosissa ovat Chris Massoglia, John C. Reilly ja Josh Hutcherson. Elokuva sai ensi-iltansa 23. lokakuuta 2009, vaikka alun perin sen olisi pitänyt tulla elokuviin vasta vuonna 2010, mutta koska toinen odotettu vampyyrielokuva Twilight – Uusikuu tuli elokuviin marraskuussa, elokuvan ensi-iltaa oli pakko siirtää aiemmaksi.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
*The Vampire's Assistant* kertoo teinistä, joka tietämättään onnistuu rikkomaan 200 vuotta vanhan, kahden keskenään riitelevän vampyyriryhmän välisen rauhan. Hänet vedetään mukaan friikkien ja yöllä liikkuvien outojen otusten maailmaan, jossa hän jättää taakseen turvallisen tylsän elämän ja siirtyy painajaisten hallitsemaan synkkään maailmaan. 

16-vuotias Darren (Chris Massoglia) on kuin kuka tahansa tavallisessä lähiössä asuva teini. Hän hengailee parhaiden ystäviensä kanssa, saa riittävän hyviä arvosanoja ja tavallisesti onnistuu pysymään poissa vaikeuksista. Mutta kun hän ja hänen kaverinsa sattuvat kohtaamaan kiertelevän Friikkisirkuksen, Darrenissa alkaa tapahtua muutoksia. Tällä samalla hetkellä vampyyri nimeltään Larten Crepsley (John C. Reilly) muuttaa hänet joksikin, no… verenhimoiseksi.

Kuolemattomaksi muuttunut Darren liittyy sirkusväkeen joka on täynnä hirviömäisiä olentoja käärmepojasta ja susimiehestä parrakkaaseen naiseen (Salma Hayek) ja jättiläismäiseen haukkujaan (Ken Watanabe). Darrenin opetellessa käyttämään uusia voimiaan hänestä tulee arvokas pelinappula vampyyrien ja heidän tappavampien vastineidensa välille. Yrittäessään selviytyä poika taistelee estääkseen syttymäisillään olevan sodan nielemästä hänen viimeisiä ihmisyyden rippeitään…

Näyttelijät
-----------

Vampyyrit

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Chris Massoglia  | … |  Darren Shan
  |
|  John C. Reilly  | … |  Larten Crepsley
  |
|  Willem Dafoe  | … |  Gavner Purl
  |

Vampaneesit

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Josh Hutcherson  | … |  Steve Leonard, Darrenin paras ystävä
  |
|  Ray Stevenson  | … |  Murlough
  |
|  Brandon Molale  | … |  Vampaneesi
  |

Ihmiset

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Morgan Saylor  | … |  Annie, Darrenin sisko
  |
|  Don McManus  | … |  Darrenin isä
  |
|  Colleen Camp  | … |  Darrenin äiti
  |

Friikkisirkuslaiset

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Patrick Fugit  | … |  Evra Von
  |
|  Ken Watanabe  | … |  Herra Pitkä
  |
|  Salma Hayek  | … |  Madame Truska
  |
|  Kristen Schaal  | … |  Hammas-Hertta
  |
|  Tom Woodruff Jr.  | … |  Susimies 
  |
|  Jane Krakowski  | … |  Cormac Raaja
  |

Kuvia
-----

* Crepsley ja Darren.Crepsley ja Darren.
* Evra Von, Darren ja Rebecca.Evra Von, Darren ja Rebecca.
* Crepsley ja Darren hautausmaalla.Crepsley ja Darren hautausmaalla.

Aiheesta muualla
----------------

* Elokuvan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
**Ottave rime** (mon. ital. sanoista *ottava rima*, "kahdeksas säe") eli **stanza** on kahdeksasta jambisäkeestä koostuva runomuoto, jossa jokainen säe jakaantuu viiteen runojalkaan. Säkeiden 2-tavuiset loppusoinnut vastaavat kaavaa a b a b a b c c. Toisin sanoen runon ensimmäisen, kolmannen ja viidennen säkeen loppusoinnut vastaavat toisiaan, samoin kuin toisen, neljännen ja kuudennen loppusoinnut. Seitsemäs ja kahdeksas säe muodostavat oman loppusointuparinsa.

Esimerkki:

Et tiedä, laiva, mitä kallehinta  

nyt kannat, eikä tiedä tähti-yö,  

yön tuuli ei, ei meren aava pinta,  

ei aallot, jotka laivan laitaan lyö,  

sen tietää yksin tämä ihmisrinta,  

iäinen jota itku lemmen syö,  

ja jok’ on kärsinyt niin paljon, että  

ei armastaan voi nähdä kyynelettä.  

   
(Eino Leino: Juhana Herttuan ja Catharina Jagellonican lauluja, laulusta *Confessio cordis*)

Ottave rime, joka tunnetaan myös nimityksellä stanza, syntyi renessanssin ajan Italiassa, missä Ludovico Ariosto ja Torquato Tasso käyttivät sitä eeppisissä runoelmissaan. Myöhemmin runomuotoa sovelsivat teoksissaan muun muassa Byron ja Goethe. Suomessa taitavia ottave rime -säkeitä ovat Eino Leinon ohella kirjoittaneet Otto Manninen ja Kaarlo Sarkia.

Lähteet
-------

* Henrikson, Alf: *Verskonstens ABC*. Stockholm: Atlantis, 2000. ISBN 91-7486-509-9.
**Vesi ympäristössä** 



Vettä tutkivat tieteet 

Hydrobiologia  
Limnologia  
Meritiede

Aiheeseen liittyvää 

Hulevesi  
Rehevöityminen  
Sedimentti  
Valuma-alue  
Vesimuodostuma  
Vesistö

Joet ja järvet 

Joen uoma  
Järvityyppi  
Koski  
Suisto  
Suolajärvi

Meret 

El Niño  
Merivirta  
Trooppinen hirmumyrsky  

n • k • m

**Sedimentti** tarkoittaa kerrostuvaa maa-ainesta, joka on siirtynyt paikalle veden, tuulen tai jäätikön vaikutuksesta. Tavallisimmin sedimenttejä syntyy merien, järvien ja jokien pohjiin, joihin joet ja tulvavedet kuljettavat maa-ainesta. Vesien pohjalle sedimenttiä muodostavat ainekset ovat enimmäkseen lietettä tai mutaa.

Aavikoiden hiekkadyynit ja lössi, hienojakoinen pöly, kulkeutuvat tuulen mukana. Tällöin muodostuu sedimenttiä, josta muodostuu hiekkakiveä.

Diageneesissä sedimenteistä iskostuu sedimenttikivilajeja.

Katso myös
----------

* Kemialliset sedimentit
* Kerrostuma

Lähteet
-------

1. ↑  Arthur B. Busley, Robert R.Coenraads, Paul Willis, David Roots: "Kiviä hiukkasista", *Kivet ja fossiilit*, s. 50-51. Suomentanut Jarmo Hakanen. Gummerus, 1999. ISBN 951-20-5347-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sedimentti** Wikimedia Commonsissa
**Kus tba** (georg. კუს ტბა) eli **Kilpikonnajärvi** on pieni järvi Georgian pääkaupungin Tbilisin laitamilla. Se on nimetty alueella eläneiden lukuisten kilpikonnien mukaan. Järven toinen, vähemmän käytetty nimi on Korki (georg. ქორქის ტბა, *Korkis tba*). 

Kilpikonnajärvi sijaitsee Mtatsminda-vuoren metsäisellä pohjoisrinteellä 686,7 metriä merenpinnan yläpuolella. Vettä järveen tuo pieni Varazis-khevi-joki, Mtkvarin sivuhaara. Järven pinta-ala on 0,034 neliökilometriä ja sen valuma-alue on 0,4 neliökilometrin suuruinen. Järven syvin kohta on vain 2,6 metriä. 

Kilpikonnajärven alue on suunniteltu ulkoilualueeksi, ja tbilisiläiset käyvät siellä viikonloppuisin. Siellä pidetään myös festivaaleja ja konsertteja. Järvelle pääsee Tbilisin Vaken alueelta joko tietä pitkin tai köysiradalla. Järven länsipuolella on suuri Tbilisin etnografinen ulkomuseo, joka esittelee georgialaista kansanrakentamista.

Lähteet
-------

1. ↑  Apkhazava, I.: *Kus Tba*, s. 88. Tbilisi: Georgian Soviet Encyclopedia, vol. 6, 1983.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kus tba** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli kertoo avaruusluotaimesta. Viking 1 on myös laiva.*

**Viking 1** on Viking-ohjelmaan kuuluva Mars-luotain, jonka laskeutuja-osa on ensimmäinen Marsiin onnistuneesti laskeutunut luotain. Sen lähes identtinen kaksonen Viking 2 laukaistiin kolme viikkoa myöhemmin. Molemmat luotaimet koostuivat kiertorata- ja laskeutujaosasta.

Laukaisu tapahtui 20. elokuuta 1975, minkä jälkeen Viking kulki kymmenen kuukautta kohti Marsia, ja alkoi lähettää sieltä kuvia noin viisi päivää ennen asettumistaan kiertoradalle. 21. kesäkuuta 1976 luotain asettui 1513 x 33 000 kilometrin ja 24,66 tunnin kiertoradalle. Sen oli suunniteltu laskeutuvan juhlistamaan Yhdysvaltain kansallispäivää 4. heinäkuuta 1976, mutta ennalta suunniteltu paikka osoittautui maastoltaan liian hankalaksi.

Lopulta aluksen laskeutujaosa laskeutui 20. heinäkuuta 1976 Chryse Planitia -nimiselle alueelle. Luotain alkoi lähettää kuvia 25 sekuntia laskeutumisensa jälkeen. Seismometri oli vahingoittunut laskeutumisessa, ja näytteitä ottava robottikäsi oli jumiutunut ja saatiin liikkumaan vasta 5 päivän kuluttua. Laskeutuja toimi 13. marraskuuta 1982 asti.

Viking-laskeutuja
Elokuussa 1980 kiertoradalla olleen Viking 1 Orbiter -osan rata nostettiin 357 x 33943 km → 320 x 56000 km estämään luotaimen rysähtäminen planeetan pinnalle ja täten välttää mahdollinen kontaminaatio ainakin vuoteen 2019. Luotain sammutettiin 17. elokuuta 1980 1485 kierroksen jälkeen.

Viking 1:n kuvaamaa Marsin pintaa. Etualalla oleva iso kivi, "Big Joe", on noin 2 metriä halkaisijaltaan.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Gregersen, Erik: *The Inner Solar System*, s. 228. The Rosen Publishing Group, 2009. ISBN 978-161530050-1. (englanniksi)
3. ↑  Viking 1 Orbiter Nasa

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Viking-avaruusohjelma** Wikimedia Commonsissa

Viking-ohjelma

* Viking 1
* Viking 2
**Vikas Shive Gowda** (kannadaksi ವಿಕಾಸ್ ಗೌಡ, s. 5. heinäkuuta 1983 Mysore, Karnataka) on intialainen kiekonheittäjä, joka kilpaili vuoteen 2006 saakka myös kuulantyönnössä. Hän on opiskellut Yhdysvalloissa ja edustanut North Carolina Tar Heels -seuraa.

Gowda sijoittui Kingstonin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2002 kuulantyönnössä kahdeksanneksi ja kiekonheitossa 12:nneksi. Hän voitti kiekonheiton Intian-mestaruuden 2004, mutta karsiutui saman lajin loppukilpailusta Ateenan olympialaisissa 2004 ja Helsingin MM-kilpailuissa 2005. Hän sai hopeaa saman vuoden Incheonin Aasian-mestaruuskilpailuissa tuloksella 62,84. Melbournen Kansainyhteisön kisoissa 2006 hän sijoittui kuulantyönnössä viidenneksi ja kiekonheitossa kuudenneksi. Myöhemmin samana vuonna hän voitti NCAA:n kiekonheittomestaruuden. Dohan Aasian kisoissa hän oli kiekonheitossa kuudes ja kuulantyönnössä seitsemäs.

Gowda sijoittui Ammanin Aasian-mestaruuskilpailuissa 2007 kiekonheitossa neljänneksi, mutta karsiutui loppukilpailusta Osakan MM-kilpailuissa ja Pekingin olympialaisissa 2008. Hän sai 2010 hopeaa New Delhin Kansainyhteisön kisoissa tuloksella 63,69 ja pronssia Kantonin Aasian kisoissa heitettyään 63,13. Seuraavana vuonna hän oli toinen Koben Aasian-mestaruuskilpailuissa tuloksella 61,58 ja seitsemäs Daegun MM-kilpailuissa heitettyään 64,05. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 64,79. Aasian-mestaruuskilpailuissa 2013 hän voitti kiekonheitossa kultaa tuloksella 64,90. Moskovan MM-kilpailuissa hän oli seitsemäs heitettyään 64,03. Hän voitti 2014 kultaa Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa tuloksella 63,64 ja sai hopeaa Incheonin Aasian kisoissa tuloksella 62,58. Aasian-mestaruuskilpailuissa 2015 hän voitti kiekonheitossa kultaa tuloksella 62,03. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui yhdeksänneksi.

Gowda heitti Intian ennätyksen 66,28 Oklahoman Normanissa 12. huhtikuuta 2012. Kuulantyönnössä hänen ennätyksensä on 19,62 Atlantasta 2006. Hallissa hän teki Intian ennätyksen 19,60 Chapel Hillissä helmikuussa 2005.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vikas Gowda *sports-reference.com*.  Arkistoitu 12.8.2011. Viitattu 12.5.2012. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Vikas Gowda *tilastopaja.org*. Viitattu 16.6.2015. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Vikas Gowda Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Vikas Gowda Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Salpausselän luonnonystävät** on Suomen luonnonsuojeluliiton paikallisyhdistys Lahdessa ja sen ympäristössä. Jäseniä yhdistyksessä oli vuonna 2017 noin 450.

Yhdistyksen tarkoituksena on herättää ja ylläpitää harrastusta luonnontuntemiseen, -tutkimiseen ja -suojelemiseen ja olla luonnosta kiinnostuneiden henkilöiden yhdyssiteenä toiminta-alueellaan. Salpausselän luonnonystävät järjestää erilaisia tilaisuuksia ja luontoretkiä sekä edistää luonnonsuojelua yhteistoiminnassa muiden luonnonsuojelua ajavien tahojen kanssa. 

Yhdistys toimii aktiivisesti myös rakentamis-, maankäyttö- ja kaavoitusasioissa. Luonnonystävien tavoitteena on varmistaa Lahden kaupungin kaavoituksen lainmukaisuus ympäristönäkökulmasta. Lahdessa ilmestyvän Etelä-Suomen Sanomien mukaan yhdistys on "maan kärkikaartia kaavoitusta koskevien valitusten laatijana". Helmikuussa 2017 ilmestyneen uutisen mukaan yhdistys on tehnyt vuoden 2006 jälkeen ainakin 17 kaavavalitusta.

Yhdistyksen edustajat osallistuvat Etelä-Hämeen luonnonsuojelupiirin toimintaan.

Puheenjohtajia
--------------

* Erkki Rope, 1980-luvun alkupuoli
* Martti Vikberg, 1990-luvun loppupuoli

Lähteet
-------

1. ↑  Tervetuloa Salpausselän luonnonystävät ry:n kotisivuille! *sll.fi*. Viitattu 2.4.2017.
2. ↑  Uuskallio, Vili: Salpausselän luonnonystävät yksi maan ahkerimmista kaavavalittajista - harvat yhdistykset puuttuvat maankäyttöön yhtä hanakasti *Etelä-Suomen Sanomat*.  25.2.2017. Viitattu 14.4.2019.
3. ↑  Lahti varasi viheralueen rivitalojen rakentamiseen. Karjusaaren kaavoitus suututti luontoihmiset.  *Helsingin Sanomat*, 9.1.1983, s. 5. Näköislehden aukeama (tilaajille).
4. ↑  Vikberg, Matti: Ylilyöntejä metsä- ja sora-asioissa.  *Helsingin Sanomat*, 6.6.1997, s. 13. Näköislehden aukeama (tilaajille).

Aiheesta muualla
----------------

* Salpausselän luonnonystävät ry (Arkistoitu – Internet Archive)
**Salsalbé** (myös *Sasalbé*) on maalaiskunta Moptin alueen Moptin piirissä Malissa. Sen keskuskylä N’Gourema Toboro sijaitsee Nigerjoen sisämaasuistossa 56 kilometriä Moptista länteen. Kunnassa on 6 000 asukasta (vuonna 2009).

Maantiede
---------

Salsalbén kunta rajoittuu idässä Moptin piirin Koubayen ja etelässä Ouro Modin, lounaassa Djennén piirin Togué Morarin, lännessä Ténenkoun piirin Ouro Guirén ja Ouro Ardon sekä pohjoisessa Togoro Kotian kuntiin. 

Kunnan alueesta neljä viidesosaa on Nigerin ja sen haarajoen Diakan tulvatasankoa. Vesistöjä ovat Nigerin haarajoet Ballel, Bouroudhé, Fakolewel, Kagnawol, Koulé Gnagné, Koulé Kagna, Mayel Sango, Mayo Diboli, Mayo Kouna ja Mayo Sango. Luonnonvarainen kasvillisuus käsittää tulvaniittyjä ja metsiä. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.

Asutus
------

Kuntaan kuuluu yhdeksän kylää: Belanguel, Borgo, Diolel, Kouna, N’Gourema Bacoure, N’Gourema Feya, N’Gourema Lanagoti, N’Gourema Toboro ja Welingara. Niistä suurin on yli tuhannen asukkaan Borgo. N’Gourema Toborossa asukkaita on 800.

Asukkaat ovat fulbeja, rimaibeja ja bozoja. Yleisimmät kielet ovat fulani ja bozo.

Liikenne, elinkeinot ja palvelut
--------------------------------

Kunnan liikenneyhteydet ovat huonot. Tulva-aikaan ainoa liikenneväline on vene. Lisäksi käytetään hevoskärryjä ja moottoripyöriä.

Asukkaiden pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi (69 % tuotannosta), hirssi (28 %), maissi (3 %), lehmänpapu, maapähkinä ja vihannekset. Bozojen ja somonojen vuotuisesta 75 tonnin kalansaaliista suuri osa myydään tuoreena, kuivattuna tai savustettuna Moptiin ja Ténenkouhun. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä, pienimuotoista keräilyä ja käsityöammatteja. Teollisuutta tai matkailupalveluja ei ole.

Kylissä toimii kaksi alakoulua, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED) ja lukutaitokeskus. N’Gourema Toborossa on hyvin vaatimaton terveyskeskus ja eläinapteekki. Vesihuolto käsittää kaivoja ja porakaivoja. Muita palveluja ovat muutama kauppa, rehuvarasto ja N’Gourema Feyan pieni tori.

Lähteet
-------

* Analyse-diagnostic de la commune rurale de Salsabe *geradsn.org*.  2009.  Arkistoitu 15.8.2016. Viitattu 18.7.2016.

### Viitteet

1. 1 2  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 18.7.2016.
2. ↑  Mali - Région de Mopti: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 1.10.2014. (ranskaksi)
3. ↑  Mali - Cercle de Mopti - Région de Mopti: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 1.10.2014. (ranskaksi)
4. ↑  Analyse-diagnostic, s. 28–29.
5. 1 2 3  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Salsalbe 2006–2010 *fsg.afre.msu.edu*.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 1.10.2014. (ranskaksi)
6. ↑  Analyse-diagnostic, s. 35.
7. ↑  Analyse-diagnostic, s. 31–35.
8. ↑  Analyse-diagnostic, s.55–59.
Ettore Manni vuonna 1967.
**Ettore Manni** (6. toukokuuta 1927 Rooma – 27. heinäkuuta 1979 Rooma) oli italialainen näyttelijä.

Ulkonäöltään komean ja miehekkään Mannin yli sata elokuvaa käsittävä näyttelijänura alkoi vuonna 1952. Hän esitti pää- ja sivuosia 1950-luvun seikkailu- ja draamaelokuvissa, 1960-luvun vaihteen peplumfilmeissä sekä myöhemmin lukuisissa spagettiwesterneissä. Mannin elokuvista tunnetuin lienee Tony Richardsonin ohjaama *Palava kesä* (*Mademoiselle*, 1966).

Manni kuoli ampuma-aseonnettomuudessa, jota on myöhemmin epäilty itsemurhaksi. Hänen viimeinen elokuvansa oli Federico Fellinin *Naisten kaupunki* (1980).

Elokuvia
--------

* *Niilin legioonat*, 1959
* *Orjien kapina*, 1960
* *Herkules – Atlantiksen valloittaja*, 1961
* *I giganti di Roma*, 1964
* *Naisten kaupunki*, 1980

Lähteet
-------

1. 1 2  Internet Movie Database *imdb.com*. Viitattu 11.12.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ettore Manni** Wikimedia Commonsissa

* Ettore Manni Elonetissä.
* Ettore Manni Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Etta Scollo vuonna 2018.
**Etta Scollo** (s. 27. toukokuuta 1958 Catania, Italia) on italialainen laulaja ja lauluntekijä.

Scollo syntyi Cataniassa, Italiassa, ja muutti Torinoon opiskelemaan arkkitehtuuria. Hän kuitenkin jätti opiskelut aloittaakseen työt musiikin parissa. Scollo työskenteli 1980-luvulla muun muassa Eddie Davisin ja Champion Jack Dupreen kanssa. Pian hän kiinnostui aiempaa enemmän myös pop-musiikista, ja muun muassa levytti Paul McCartneyn kappaleen *Oh! Darling* italiaksi. Scollon musiikkia on 2000-luvulla kuultu elokuvissa Bad Guy – Parittaja ja Palermo Shooting.

Diskografia
-----------

* *Etta Scollo* (1989)
* *Io vivro* (1991)
* *Blu* (1999)
* *Il Bianco del Tempo* (2001)
* *In Concerto (Live CD)* (2002)
* *Casa* (2003)
* *Canta Ro* (2005)
* *Canta Ro in Trio* (2006)
* *Les Siciliens* (2007)
* *Il Fiore Splendente* (2008)
* *Cuoresenza* (2011)
* *Lunaria* (2014)
* *Scollo con Cello: tempo al tempo* (2015) Etta Scollo & Susanne Paul

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Etta Scollo**.
* Kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Zachris Palm** (1641 – 1691) oli Ruotsista kotoisin ollut alun perin saksalaiseen sukuun kuulunut urkuri. Kun 1649 perustettu Raahen kaupunki sai ensimmäisen kirkkonsa 1650-luvulla kaupungin perustamiseen vaikuttanut kreivi Pietari Brahe lahjoitti kirkkoon urkupositiivin ja lähetti Zachris Palmin urkuriksi kaupunkiin. Vuonna 1678 Palm teki Suomen ensimmäisen painetun ja säveltäjän nimellä varustetun sävellyksen *Een Liten Fröghde-Sång* (*Ilo-laulu*) niin sanotun Hollannin sodan päättymisen kunniaksi.

Palm toimi Raahessa myös lukkarina, kellojenasettajana ja vuosina 1676–1684 raatimiehenä. Hänellä oli kaupunginmusikantin privilegio eli hän sai yksinoikeuden pitää musiikkiesityksiä Raahessa. Hän kävi esiintymässä poikiensa kanssa myös Raahen ulkopuolella muun muassa Oulussa.

Vuonna 1678 Palm sävelsi nelisäkeistöisen teoksen *Een Liten Fröghde-Sång* (*Ilo-laulu*) Ruotsin tanskalaisista Rügenin saarella tammikuussa 1678 saaman voiton kunniaksi. Teosta esitettiin Raahen kirkossa 4. maaliskuuta 1678. *Ilo-laulu* oli Suomen ensimmäinen painettu ja säveltäjän nimellä varustettu sävellys.

Viimeisinä vuosinaan mielenterveys-, alkoholi- ja perheongelmista kärsinyt Palm laiminlöi raatimiehen ja kellonasettajan tehtäviään. Esiinnyttyään sopimattomasti Raahen kirkossa hän joutui kaupungin raadin eteen joulukuussa 1690 ja pyysi tällöin päästä hoitoon Kruunupyyn sairashuoneelle. Hän pääsi sairashuoneelle maaliskuussa 1691 ja kuoli siellä pari kuukautta myöhemmin.

Zachris Palmin poika Daniel Palm peri Raahen urkurin viran isänsä jälkeen. Hän toimi myös kaupungin raatimiehenä 1705 ja hän kuoli pakomatkalla isovihan aikana. Toinen poika Isak Palm (s. 1678) oli tullikirjurina Raahessa. Hän kuoli 1718 Norjan tuntureilla Kaarle XII:n Norjan sotaretken aikana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Raahen museo : merkkihenkilöitä : Zachris Palm, Raahen ensimmäinen urkuri
2. ↑  Geni.com : Zachris Danielsson Palm
3. ↑  Geni.com : Daniel Zachrisson Palm
4. ↑  Geni.com : Isac Zachrisson Palm

Aiheesta muualla
----------------

* Zachris Palm - Een Liten Fröghde-Sång (1678), Opus X ensemble, sopraano Tuuli Lindeberg, (Youtube)
Les Rita Mitsouko
**Les Rita Mitsouko** on ranskalainen pop- ja rockyhtye, jonka perustivat laulaja Catherine Ringer ja kitaristi Frédéric Chichin vuonna 1980.

Les Rita Mitsouko teki ensiesiintymisensä vuonna 1980, mutta saavutti maanlaajuista huomiota vasta "Marcia Baïla" -singlensä julkaisun myötä kesällä 1985. Kyseinen laulu omistettiin 32-vuotiaana vuonna 1981 syöpään menehtyneen ystävän, argentiinalaisen koreografi Marcia Moretton muistolle. 

Yhtyeen tyylillisesti monipuolinen debyyttialbumi *Rita Mitsouko* on vuodelta 1984.

Les Rita Mitsoukon viimeinen albumi *Variéty* ilmestyi keväällä 2007. Toinen yhtyeen johtohahmoista, Chichin kuoli nopeasti edennesseen syöpään 53-vuotiaana saman vuoden marraskuun 28. päivänä.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Rita Mitsouko*  (1984)
* *The No Comprendo*  (1986)
* *Marc et Robert*  (1988)
* *Systeme D*  (1993)
* *Cool Frénésie*  (2000)
* *La Femme Trombone*  (2002)
* *Variéty*  (2007)

### Kokoelmat

* *RE*  (1990)
* *Bestov Les Rita Mitsouko*  (2001)
* *Essentiel*  (2004)

### Livealbumit

* *Acoustiques*  (1996)
* *Live avec l'Orchestre Lamoureux*  (2004)
* *Chante Les Rita Mitsouko and more à la Cigalle*  (2008)

### EP:t

* The Eye, More Variety (2007)
* Variety Remixes (2007)

Lähteet
-------

1. ↑  Tyler, Kieron: Catherine Ringer: Life After Les Rita Mitsouko *New Music*.  29.11.2011. The Arts Desk. Viitattu 29.7.2019. (englanniksi)
***Les Trois Glorieuses*** (suom. *Kolme "loisteliasta"* tai pikemmin *Kolme kunnian päivää*) oli Kongon kansantasavallan kansallislaulu. Sen nimi viittaa 13. – 15. elokuuta 1963 tapahtuneeseen kansannousuun Brazzavillen Kongossa, jossa itsevaltaiseksi mainittu presidentti Fulbert Youlou syrjäytettiin vallasta. Kansannousun takana oli ammattiyhdistysliike ja kommunistinen Kongon nuorisounioni *Union de la jeunesse congolaise*. Laulu on kolmisäkeistöinen, ja sen on säveltänyt Philippe Mockouamy ja ranskaksi sanoittanut Henri Lopès. On huomattava, että Kongon siirtomaaisännän Ranskan vallankumouksessa vuonna 1830 tunnetaan myös sama termi kuin laulun nimi on. Laulu oli virallisena kansallishymninä vuodesta 1970 vuoteen 1991, jolloin kansantasavalta muuttui Kongon tasavallaksi.

Kertosäe kuuluu:

"Nous avons brisés nos chaines,
Nous travaillerons sans peine,
Nous sommes une Nation souveraine."
Vapaasti suomennettuna se tarkoittaa:

"Olemme murtaneet kahleemme,
Työskentelemme rankaisematta,
Olemme riippumaton kansa."

Lähteet
-------

1. ↑  Congo, Republic of (1970–1991) *nationalanthems.info*. Viitattu 20.11.2019.