recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Joseph Grimond** tai **Grimondin paroni**, CH, CBE, TD, PC (29. heinäkuuta 1913 – 24. lokakuuta 1993), tunnettu nimellä **Jo Grimond**, oli brittiläinen poliitikko sekä liberaalipuolueen puheenjohtaja 1956–1967 ja väliaikaisesti vuonna 1976.

Eton Collegessa koulua käynyt ja Oxfordin yliopistossa opiskellut lakimies Grimond valittiin 1950 parlamenttiin Orkneyn ja Shetlannin vaalipiiristä. Vuonna 1938 hän oli avioitunut entisen liberaalipääministerin lordi Asquithin tyttärentyttären Laura Bonham Carterin kanssa.

Grimondista tuli parlamentin liberaaliryhmän johtaja vuonna 1957. Hän luotsasi pienehköä puoluettaan hieman vasemmalle kannatuksen piristämiseksi.

Grimondin puheenjohtajakaudella liberaalien paikkamäärä parlamentissa kaksinkertaistui ja kannatus parani. Vuonna 1967 Grimond teki tilaa Jeremy Thorpelle. Vuonna 1976 Thorpe joutui eroamaan seksikohun takia, jolloin Grimond otti lyhyesti puheenjohtajuuden itselleen ennen David Steelin valintaa tehtävään.

Poliittisen uransa jälkeen Grimond toimi rehtorina Aberdeenin ja Edinburghin yliopistoissa ja vuosina 1970–1982 Kentin yliopiston kanslerina.

Teoksia
-------

* *The Liberal Future* (1959)
* *The Liberal Challenge* (1963)
* *The Referendum* (Brian Nevelin ja Rex Collingsin kanssa 1975)
* *The Common Welfare* (1978)
* *Memoirs* (1979)
* *A Personal Manifesto* (1983)
* *The St. Andrews of Jo Grimond* (1992)

Lähteet
-------

1. 1 2  Joyce, Peter ja Sell, Geoffrey: Biography of MP; Baron Grimond of Firth Jo Grimond (Arkistoitu – Internet Archive), Liberal History. Viitattu 29.10.2014.
2. ↑  Möller, Knud: "Grimond, Joseph (1913)", teoksessa Huovinen, Pentti ja Siikala, Kalervo (toim.): *Maailmanpolitiikan kasvot*, s. 66–67. Helsinki: Weilin & Göös, 1963.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Jo Grimond 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* UK Parliament
	+ 2

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Vagioniá** (kreik. Βαγιονιά) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Górtynan kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 580 (vuonna 2011).

Vagionián kylä sijaitsee noin 50 kilometriä etelälounaaseen Iraklionin kaupungista. Se on rakennettu noin 230 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä mainitaan ensimmäisen kerran venetsialaisvallan aikaisissa lähteissä 1400-luvulla. Kylän tärkein kirkko on omistettu Neitsyt Marian ilmestykselle (*Evangelismós tis Theotókou*).

Vagioniá muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Βαγιονιάς, *Topikí Koinótita Vagioniás*), johon kuuluvat varsinaisen Vagionián kylän lisäksi kylät Koumása ja Loúkia. Koko yhdyskunnan väkiluku on 804.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Βαγιονιά *Original Crete*. Viitattu 1.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vagioniá** Wikimedia Commonsissa
Vantablack
**Vantablack** on hiilinanoputkilla päällystetty pinta, joka vuonna 2016 on mustin tunnettu musta materiaali. Materiaalia valmistaa brittiläinen Surrey Nanosystems.

Ensimmäinen versio Vantablackistä absorboi 99,965 prosenttia siihen osuvasta valosta. Vuonna 2016 julkaistun uudemman version absorboimaa osuutta ei ole kyetty lainkaan mittaamaan. Vantablackiä edeltävä mustin pinta absorboi 99,96 prosenttia.

Materiaali tuotetaan epätasaiseen alumiinipintaan istuttamalla siihen 20 nanometrin halkaisijan hiilinanoputkia tiheäksi metsiköksi. Materiaaliin osuva fotoni kulkee putkien väliseen tilaan, jossa se heijastelee putkien välillä ja lopulta imeytyy aineeseen. Valon energia muuttuu lopulta lämmöksi. Putkien kasvatus voidaan tehdä noin 400 °C:n lämpötilassa, kun taas NASAn valmistamat mustat pinnat vaativat 750 °C:n lämpötilan. Tämä mahdollistaa materiaalien kuten alumiinin käytön pohjana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Tutkijat kehittivät mustasta vielä mustemman *Tiede*. Viitattu 9.3.2016.
2. 1 2 3 4  Vantablack, the world’s darkest material, is unveiled by UK firm *South China Morning Post*. Viitattu 9.3.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Three Shades of Black   – Heijastuvuus-demonstraatio Vantablackin ja muiden mustien pintojen välillä.
**Annie Louise Coghill** (23. kesäkuuta 1836 Staffordshire, Englanti – 7. heinäkuuta 1907 Bath, Somerset) oli englantilainen opettaja, kirjailija ja virsirunoilija.

Elämänvaiheet ja työ
--------------------

Coghill oli insinöörin tytär. Hänen muutti perheineen Englannista Kanadaan noin 1853 kun Annie oli teini-iässä. Hänen isänsä työskenteli rautatieyhtiön palveluksessa. Hän aloitti runojen kirjoittamisen jo lapsena ja hänen runokokoelmansa *Leaves from the Backwoods* julkaistiin anonyyminä Montrealissa 1861. Jo sitä ennen hän oli julkaissut runojaan sanoma- ja aikakauslehdissä.

Perhe muutti takaisin Englantiin 1863, ja Coghill toimi kotiopettajana ja kirjojen julkaisijana sekä serkkunsa, kirjailija Margaret Oliphantin sihteerinä. Vuosina 1873–1881 hän julkaisi romaaneja ja lastennäytelmiä. Vuonna 1883 hän avioitui rikkaan kauppiaan, Harry Coghillin kanssa.

Coghillin tunnetuimpia teoksia ovat *Leaves from the Back­woods*, *A Ca­na­di­an Her­o­ine* (1873) ja *Oak and Ma­ple: Eng­lish and Ca­na­di­an Vers­es* (1890).

Kirjassa *Leaves from the Back­woods* julkaistu runo "The Night Cometh" on tehnyt hänet tunnetuksi myös virsirunoilijana. Hänen 18-vuotiaana vuonna 1854 kirjoittamansa runo tunnetaan hengellisenä lauluna "Work! for the night is coming". Se oli julkaistu myös eräässä sanomalehdessä, josta se, ilman tekijätietoa, julkaistiin Ira D. Sankeyn kirjassa *Sacred Songs and Solos*. Se tunnetaan Lowell Masonin 1864 tekemällä sävelmällä.

Virret
------

Laulusta on useita suomenkielisiä versioita eri laulukirjoissa.

* Ruotsin kirkon virsikirja 585: Kiiruhda! Päivä rientää (Ruots. Siri Dahlquist 1913, suom. Pekka Kivekäs 1998)
* Seurakunta laulaa 408: Kiiruhda työhön Herran
* Hengellinen laulukirja 195: Kiiruhda työhön Herran
* Siionin kannel 386: Töihin nyt, yö kun uhkaa (Suom. Lauri Thurén)
* Hengellisiä lauluja ja virsiäː 356 Toimi, jo yö on läsnä

Lähteet
-------

1. 1 2  Walker, Anna Louisa, Anna Louisa (Coghill) *biographi.ca*. Viitattu 16.3.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Anna Louisa Walker Coghill Mrs. Harry Coghill *hymntime.com*.  Arkistoitu 21.2.2020. Viitattu 16.3.2020. (englanniksi)
3. ↑  Mrs. Harry Coghill *hymnary.org*. Viitattu 16.3.2020. (englanniksi)
4. ↑  *Seurakunta laulaa*. Kirjatoimi, 2001. ISBN 952-629-430-8.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Charlotte York Goldenblatt** (aikaisemmin York MacDougal) on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa *Sinkkuelämää* sekä sarjaan perustuvissa elokuvissa *Sex and the City - Sinkkuelämää* ja *Sex and the City – Sinkkuelämää 2* ja sarjassa *And Just Like That...*. Hahmoa esittää näyttelijätär Kristin Davis.

Hahmo
-----

Charlotte syntyi Connecticutissa, Yhdysvalloissa Sandra Whitehead Yorkin ja tri Stephen Foster Yorkin perheeseen. Charlottella on yksi veli, Wesley. Charlotte kävi yliopiston Smith Collegessa. Hän on ammatiltaan galleristi. Konservatiivisin sarjan naisista, Charlotte korostaa aina rakkauden merkitystä suhteessa miehiin ja seksiin, ja haluaa löytää "oikean". Charlotten hiukset ovat usein poninhännällä.

Rooli
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Sarjan alkaessa Charlotte on sinkku ja työskentelee taidegalleriassa New Yorkissa. Vapaa-ajallaan hän tapaa ystäviään Carrie Bradshaw'ta, Samantha Jonesia ja Miranda Hobbesia sekä käy treffeillä eri miesten kanssa etsien sitä oikeaa. Charlotte on kuitenkin epäonninen miessuhteissaan, kunnes hän tapaa sattumalta tri Trey MacDougalin, jonka kanssa hän alkaa pian seurustella. Treyn tavattuaan Charlotte uskoo löytäneensä vihdoin oikean miehen.

Charlotte ja Trey menevät pian naimisiin. Charlotte jättää työnsä galleriassa naimisiin menon jälkeen, ja suunnittelee lasten hankkimista. Charlottella ja Treyllä on kuitenkin ongelmia ensin seksin ja sitten lasten hankinnan kanssa. Charlotte saa tietää, että hänellä on hyvin vähäiset mahdollisuudet tulla raskaaksi. Charlottelle tulee myös ongelmia Treyn äidin, Bunnyn kanssa, koska Bunny sekaantuu Charlotten mielestä liikaa poikansa elämään. Lopulta ongelmat ajavat Charlotten ja Treyn avioeroon ja Charlotte joutuu taistelemaan Bunnyn kanssa asunnostaan. Avioeron jälkeen Charlotte ottaa vastaan uuden työn taidemuseosta.

Charlotte aloittaa suhteen avierojuristinsa Harry Goldenblattin kanssa. Suhteen muututtua vakavaksi hän kääntyy episkopaalista juutalaiseksi, kun Harry kertoo, että voi mennä naimisiin vain juutalaisen naisen kanssa. Pari päätyy naimisiin ja sarjan lopussa he adoptoivat tyttären Kiinasta. Lapsi saa nimekseen Lily. *Sinkkuelämää*-elokuvassa Charlotte ja Harry saavat luonnollista tietä vielä toisen tyttären, Rosen.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Aiheesta muualla
----------------

* HBO - Sex and the City - Charlotte York sarjan virallisella sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Sex and the City - The Movie
* MTV3 - Sinkkuelämää - Charlotte York MTV3:n sivuilla
Charlottenburg-Wilmersdorf korostettuna Berliinin kartalla
Charlottenburg-Wilmersdorfiin kuuluvat kaupunginosat
**Charlottenburg-Wilmersdorf** on yksi Berliinin 12 hallintoalueesta (saks. *Bezirk*), joilla on oma, paikallisvaaleissa valittu hallintonsa ja rajoitettu itsemääräämisoikeus. Se luotiin vuonna 2001 liittämällä yhteen silloiset hallintoalueet Charlottenburg ja Wilmersdorf. Charlottenburg-Wilmersdorfin pinta-ala on 64,7 neliökilometriä. Vuoden 2016 kesäkuun lopussa hallintoalueen asukasluku oli 334 351 ja asukastiheys 5 166 as./km².

Hallintoalueen nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa Charlottenburgin linna ja Berliinin olympiastadion. Siellä sijaitsee myös Berliinin teknillinen yliopisto, Berliinin taidekorkeakoulu ja Deutsche Oper Berlin.

Hallintoalueeseen kuuluvat kaupunginosat (*Ortsteile*)
------------------------------------------------------

* Charlottenburg
* Charlottenburg-Nord
* Grunewald
* Halensee
* Schmargendorf
* Westend
* Wilmersdorf

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Charlottenburg-Wilmersdorf**.
* Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)

Berliinin hallintoalueet

* Charlottenburg-Wilmersdorf
* Friedrichshain-Kreuzberg
* Lichtenberg
* Marzahn-Hellersdorf
* Mitte
* Neukölln
* Pankow
* Reinickendorf
* Spandau
* Steglitz-Zehlendorf
* Tempelhof-Schöneberg
* Treptow-Köpenick
*Tämä artikkeli kertoo sarjakuvahahmosta. Sanan muista merkityksistä on luettelo täsmennyssivulla.*

**Gladiaattori**, oikealta nimeltään **Melvin Potter** on parannuksen tehnyt superroisto Marvel-kustantamon sarjakuvissa. Hahmon loivat Stan Lee ja John Romita. Gladiaattorin ensiesiintyminen tapahtui *Daredevil*-lehden numerossa 18 (heinäkuu 1966). Gladiaattori on varsinkin Daredevilin vastustaja.

Historia
--------

Potter oli Daredevilin yksi ensimmäisistä vastustajista. Siviielämässä Potter toimii puvustajana. Myöhemmin Potter luopui rikollisesta elämästä ja ryhtyi Daredevilin yhdeksi suurimmista tukijoista.

Voimat ja varusteet
-------------------

Gladiaattorilla ei ole yliluonnollisia kykyjä. Hän on kuitenkin loistava lähitaistelija ja fyysisesti voimakas. Rikollisen uransa aikana Potter piti yllään paksua metallihaarniskaa ja oli aseistautunut lukuisilla teräaseilla. Varsinkin hänen ranteissaan olleet sirkkelimäiset terät osoittautuivat usein vaarallisiksi.

Ultimate Gladiaattori
---------------------

Ultimate Marvel -jatkumossa Gladiaattori tekee lyhyen vierailun taistelemalla Hämähäkkimiestä vastaan.

Televisiosarjat
---------------

Melvin Potter esiintyy Marvel Cinematic Universeen sijoittuvassa sarjassa *Daredevil*, jonka ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin Netflixissä vuonna 2015. Häntä näyttelee Matt Gerald.

Potter oli suunnitellut Wilson Fiskille ja tämän rikostovereille suojaavat panssaripuvut. Hän oli joutunut tekemään tämän, koska hänen tyttöystävänsä Betsy Beatty oli uhattuna. Sarjan lopulla Matt Murdock lupaa tälle pysäyttävänsä Fiskin, jos Potter takoo hänelle uuden panssaripuvun tavallisen mustan kangaspuvun tilalle. Potterin takoma puku on samanlainen kuin sarjakuvissa esiintyvä Daredevilin puku.
**Panagía (Neitsyt Maria) Gkouverniótissan luostari** (myös *Gouverniótissan luostari*; kreik. Μονή Παναγίας Γκουβερνιώτισσας, *Moní Panagías Gkouverniótissas*) on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Chersónisoksen kunnassa lähellä Potamiésin kylää, noin 30 kilometriä itäkaakkoon Iraklionista. Luostari on omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle (*Koímisi tis Theotókou*).

Luostarin kirkon seinämaalauksia.
Gkouverniótissan luostari on perustettu venetialaisvallan aikana 1300-luvulla. Luostari ei ole enää toiminnassa, mutta sen kirkko toimii normaalina kirkkona.

Luostarin kirkko on ristinmuotoinen ja varustettu kupolilla. Sisältä kirkko on koristeltu seinämaalauksilla, jotka ovat peräisin vuodelta 1320, ja jotka kuuluvat Kreetan merkittävimpiin kirkkomaalauksiin. Kirkon puusta kaiverrettu ikonostaasi sekä sen ikoneita on esillä Kreetan historiallisessa museossa Iraklionissa. Kirkon lisäksi luostarista on säilynyt sen keljarakennuksia pääosin 1800-luvulta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ιερά Μονή Γκουβερνιώτισσας *Ορθόδοξη Κρήτη*. Viitattu 6.9.2021.
2. 1 2 3  Μονή Παναγίας Γκουβερνιώτισσας *Cretan Beaches*. Viitattu 6.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gkouverniótissan luostari** Wikimedia Commonsissa

* Το μοναστήρι Παναγία η Γκουβερνιώτισσα. Luostarin verkkosivut. (kreikaksi)
Simon Sebag-Montefiore (2010).
**Simon Sebag-Montefiore** (s. 1965) on brittiläinen historioitsija ja kirjailija. Hänet tunnetaan lukuisista historiallisista tietokirjoistaan, joiden lisäksi hän on kirjoittanut romaanin *Sashenka* (2008). Hän on Royal Society of Literaturen jäsen. 

Sebag-Montefiore opiskeli Harrow Schoolissa ja Cambridgen yliopiston Gonville and Caius Collegessa. Hänen kirjojaan on käännetty lukuisille kielille. Ne ovat olleet kansainvälisiä myyntimenestyksiä ja tuoneet kirjoittajalleen palkintojakin. Hän asuu Lontoossa vaimonsa Santa Montefioren ja kahden lapsensa kanssa.

Sebag-Montefioren historiallisia teoksia ovat muiden muassa *Stalin – punaisen tsaarin hovissa*, *Ruhtinas Potemkin ja Katariina Suuri* sekä *Nuori Stalin*.

Näkemykset
----------

*Nuori Stalin* -kirjassa Sebag-Montefiore esittää, että Vladimir Leninillä oli vain kaksi kyvykästä apuria: Lev Trotski ja Josif Stalin. Samassa teoksessa Sebag-Montefiore pyrkii oikaisemaan mielikuvia Stalinista georgialaisena maalaisjunttina ja korostaa, että Stalin oli poikkeuksellinen ihminen nuoruudestaan alkaen. Sebag-Montefioren mielestä ennakkoluuloinen mielikuva Trotskista historian ainoana älykkönä on väärä.

Lähteet
-------

1. ↑  Simon Sebag Montefiore
2. ↑  Sebag-Montefiore, Simon. *Nuori Stalin*.*lähde tarkemmin?*

Aiheesta muualla
----------------

* Sebag-Montefioren omat sivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
	+ 2
	+ 3
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Viljo Immonen** (14. lokakuuta 1915 Juuka – 14. joulukuuta 1970) oli suomalainen diplomi-insinööri, tekniikan tohtori, professori ja Lappeenrannan teknillisen korkeakoulun rehtori.

Immonen pääsi ylioppilaaksi 1935 ja hän valmistui diplomi-insinööriksi 1943, tekniikan lisensiaatiksi 1958 ja tekniikan tohtoriksi 1962. Immosen väitöskirjan aiheena oli höyrykattilan valinta lähinnä Suomen kaupunki-voimalaitosten kuormitusolosuhteita silmällä pitäen.

Immonen oli Teknillisen korkeakoulun vt. höyrytekniikan professorina 1962–1963 ja sen jälkeen voimalaitosopin ja energiatalouden professorina 1963–1969. Viimeksi hän toimi Lappeenrannan teknillisen korkeakoulun ensimmäisenä rehtorina 1969–1970.

Julkaisuja
----------

* *Katsaus maamme lähitulevaisuuden sähkövoimahuoltoon*. Pienpuualan toimikunta, Helsinki 1959
* *Höyrykattiloista saatuja kokemuksia ja niiden perusteella tehdyt johtopäätökset*. Pienpuualan toimikunta, Helsinki 1960
* *Hakkeen varastointia ja halkojen laatua koskevia tutkimuksia Turengin sokeritehtaalla v. 1958 ja 1959*. Pienpuualan toimikunta, Helsinki 1961
* *Höyrykattilan valinta lähinnä Suomen kaupunkivoimalaitosten kuormitusolosuhteita silmällä pitäen*, Teknillisen korkeakoulun väitöskirja. Pienpuualan toimikunta, Helsinki 1961
* *Orientoivia tietoja uiton ja lastutuksen vaikutuksesta puun kosteuteen*. Pienpuualan toimikunta, Helsinki 1961

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Viljo Immonen, Juuka Seuran sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli kertoo yritysjohtajasta. Taiteilijasta katso Viljo Mäkinen.*
**Viljo Ensio Mäkinen** (24. toukokuuta 1913 Helsinki – 8. syyskuuta 1986) oli suomalainen rautakauppa-alan yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Mäkisen vanhemmat olivat Arthur Mäkinen ja Elin Lindroos ja puoliso vuodesta 1939 Anna-Liisa Etelävuori. Mäkinen kävi keskikoulun Helsingin suomalaisessa lyseossa 1930 ja sai päästötodistuksen Suomen liikemiesten kauppaopistosta 1932. Hän oli Oy K. H. Renlund Ab:n myyjä ja hinnoittelija 1933–1937, Osuustukkukaupan rautaosaston hinnoittelija 1937–1939, SOK:n rautaosaston hankintatehtävissä 1939–1946 ja SOK:n rautaosastolla jaostonhoitaja ja apulaisosastopäällikkö 1947–1959, prokuristi vuodesta 1947, osastopäällikkö 1959–1963 ja SOK:n johtokunnan jäsen 1960–1978. Mäkisellä oli myös useita kaupan alan ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä, hän oli muun muassa Nordisk Andelsförbundin erikoistavara-alan pääkomitean jäsen vuodesta 1960, Kansainvälisen osuustoimintaliiton tukkukauppakomitean jäsen vuodesta 1965, Rautakauppa-alan luottamusneuvoston jäsen vuodesta 1964 sekä Lisenssiviraston metallituotetoimikunnan jäsen 1953–1958. Sotilasarvoltaan Mäkinen oli reservin kersantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1969.

Lähteet
-------

1. 1 2  Viljo E. Mäkinen *Biografiasampo*. Viitattu 25.10.2022.
2. ↑  Kuolleet. Kauppaneuvos Viljo E. Mäkinen.  *Uusi Suomi*, 22.9.1986, nro 255, s. 4. Kansalliskirjasto. Viitattu 25.10.2022.
Kallionhalkeamaa luolan ulkopuolelta nähtynä
**Rapalan luolat** ovat Kangasniemellä Istrualassa Rapalanvuoren selänteen pohjoisosassa sijaitsevat kaksi kallionhalkeamaa. Toinen halkeamista on kiintokallion ja massiivisen irtolohkareen ja toinen halkeama taas on kahden massiivisen irtolohkareen välissä. Jälkimmäisen halkeaman pituus on 20 metriä, syvyys 10 metriä ja pohjan leveys 1–1,5 metriä. Kansanperinteen mukaan läheisen kylän asukkaat ovat asuneet luolissa Ison vihan aikana 1713–1721 vihollista piilossa.

Rapalan luolat ja kallio on maanomistajan toivomuksesta poistettu vuonna 2013 virallisten luontokohteiden joukosta. Paikalle vievät opasteet ja polku on poistettu, eikä luolissa olevia rakenteita, kuten portaita, enää huolleta. Luolilla ja kalliolla saa kuitenkin vierailla jokamiehenoikeuden nojalla, mutta luolissa olevat puiset portaat saattavat ajan myötä rapistua vaarallisiksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Retkipaikka.fi 4.9.2009 : Rapalan luolat
2. ↑  Suomen luolaseura 25.9.2013 : Rapalanvuoren luolat poistettu luontokohteiden ja nähtävyyksien joukosta
3. ↑  Mökkiloki 9.6.2010 : Rapalan kalliot ja luolat
**Slaavilainen armeijakunta** (SC, Slavonic Corps) oli Moran Groupin pilottiprojekti vuonna 2013, jossa kokeiltiin laajemman turvajoukon toimivuutta Syyriassa. Kaksi Moranin johtohenkilöä, Vadim Gusev ja Jevgeni Sidorov, kokosi 267 miehen joukon ja lupasi kullekin 5 000 dollaria kuussa öljy- ja kaasulaitosten suojelusta.

Hyökkäys Syyriaan vuonna 2013 epäonnistui, koska aseistus oli vanhaa ja heikkoa, eikä Syyrian armeija ja hallitus tehneet yhteistyötä heidän kanssaan. Venäläisille ei myöskään kerrottu kohdealueen kapinallisista, jotka pitivät hallussaan Deir al-Zourin öljykenttää.

Saattue joutui väijytykseen Homsissa, jossa Venäläiset saartanut Jaysh al-Islamin joukko oli moninkertaisesti sitä suurempi. Venäläiset ajoivat hiekkamyrskyn turvin saarron läpi Al-Suknahiin. Kapinalliset kuitenkin löysivät SC:n kadottaman kansion ja hälyttivät ilmoittaen, että venäläiset taistelevat Syyriassa.

Sen jälkeen SC kutsuttiin kotimaahan. Palkkasoturit pidätettiin ja he saivat varoituksen. Gusev ja Sidorov saivat kolmen vuoden vankeustuomiot rikoslain artiklan 359 rikkomisesta. Vankeuden jälkeen Sidorov perusti uuden yhtiön, joka käsitteli ammusten ja erikoisvarusteiden hankintasopimuksia Venäjän sisäministeriön joukoille.

Noin kaksi kolmasosaa SC:n joukoista ryhmittyi Dmitri Utkinin ympärille. Toukokuusta 2014 helmikuuhun 2015 wagnerilaiset taistelivat Itä-Ukrainassa. Sitten heidät lähetettiin takaisin moneksi vuodeksi Syyriaan, jossa Assad oli pulassa.

SC:n epäonnistuminen oli opettanut Wagnerin johtoa olemaan entistä näkymättömämpi.

Katso myös
----------

* Luettelo Syyrian sisällissodan osapuolista
* Ryhmä Wagner

Viitteet
--------

1. ↑  Sukhankin, Sergey: Russian PMCs in the Syrian Civil War: From Slavonic Corps to Wagner Group and Beyond  18.12.2019. The Jamestown Foundation.  Arkistoitu .
2. 1 2  Heiskanen, Heikki: Palkkasoturit isänmaan asialla – Yksityinen venäläinen sotilasfirma Syyrian taisteluissa *Yle Uutiset*.  31.3.2016. Viitattu 23.2.2018.
3. 1 2  Kuczyński, Grzegorz: Putin’s Invisible Army  30.3.2018. Warsaw Institute.  Arkistoitu .
4. 1 2 3  Oylupinar, Huseyin: Wagging "Wagner": Genesis of a Russian Private Military Security Contractor  10.3.2022. Foreign Policy Institute.  Arkistoitu .
Kuurinhaffi kartalla.
**Kuurinhaffi** (liett. *Kuršių marios*, ven. Kуршский залив, *Kuršski zaliv*, saks. *Kurisches Haff*) on Itämeren kaakkoisosassa, Liettuan ja Venäjän Kaliningradin alueen edustalla sijaitseva haffi eli laguunimainen merenlahti.

Haffin eteläosa kuuluu Venäjälle ja pohjoisosa Liettualle. Haffin erottaa Itämerestä Kuurinkynnäs, 98 kilometrin pituinen hiekkaniemi. Lahden leveys on enimmillään noin 35 kilometriä ja Kuurinhaffin pinta-ala on 1 584 km². Sen suurin syvyys on noin 7 metriä ja keskisyvyys 3,8 metriä.*lähde?*

Jokien purkuvesien johdosta veden pinta on tyypillisesti 12–15 cm Itämeren pintaa korkeammalla ja vesi on lähes makeaa.*lähde?* Suurin Kuurinhaffiin laskevista joista on rajajoki Niemen. Haffin pohjoisosassa, lahden suulla sijaitsee satamakaupunki Klaipėda ja 0,4-4 kilometrin levyinen Klaipėdan salmi. Kuurinkyntään ranta-asutuksista suurin on Liettuan Neringan kaupunkikunnan keskuskylä Nida.

Lähteet
-------

1. 1 2 3   Lietuva ir Kaliningrado Sritis. 1:500 000, 2009. Jana Seta Map Publisers Ltd, (www.kartes.lv), Riga, Latvia. ISBN 978-9984-07-472-6. (liettuaksi), (latviaksi), (viroksi), (venäjäksi), (saksaksi), (englanniksi)
2. 1 2  Kurški zaliv (Slovar sovremennih geografitšeskih nazvanii 2006 ja 2. teos 2001) *Geografitšeskaja entsiklopedija- kokoelmaverkkotietosanakirjan artikkelien nettiversio*. Viitattu 24.7.2014. (venäjäksi)
Metsäliiton toimitusjohtaja metsäneuvon Viljo Kytölä 60-vuotissyntymäpäivänään. Kuvaaja: Mauno Mannelin. Oikeudet kuvaan: Johannes Moisio.Metsäliiton toimitusjohtaja metsäneuvon Viljo Kytölä 60-vuotissyntymäpäivänään. Kuvaaja: Mauno Mannelin.
**Viljo Armas Kytölä** (20. tammikuuta 1909 Sysmä – 27. heinäkuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Kytölän vanhemmat olivat maanviljelijä Enok Kytölä ja Maria Manninen ja puoliso vuodesta 1937 kotiteollisuusopettaja Marja Annikki Hynninen. Maanviljelysneuvos Väinö Kytölä oli hänen veljensä. Metsänhoitajaksi vuonna 1932 valmistunut Viljo Kytölä toimi ensin Virojoen metsänhoitoyhdistyksen neuvojana ja siirtyi sitten vuonna 1934 Metsäliittoon, jossa hän työskenteli eläköitymiseensä asti. Oltuaan yrityksen piirimetsänhoitaja ja metsäpäällikkö Kytölästä tuli sen toinen johtaja vuonna 1957 ja Ilmari Kalkkisen jäätyä eläkkeelle vuoden 1959 lopussa toimitusjohtaja, mitä tehtävää hän hoiti aina vuoteen 1973 asti. Kytölä toimi alkuun myös Metsäliitto-osuuskunnan johtokunnan puheenjohtajana. Kun Metsäliitto osti vuonna 1965 Faner-yhtiön, Kytölä tuli myös sen toimitusjohtajaksi ja johtokunnan jäseneksi. Kytölällä oli myös useita luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1959.

Lähteet
-------

1. 1 2  Viljo A. Kytölä *Biografiasampo*. Viitattu 19.5.2022.
2. ↑  Ihmiset. Kuolleet. Metsäneuvos Viljo Kytölä. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  28.8.2007. Viitattu 19.5.2022.
3. ↑  Kuollut. Metsäneuvos Viljo A. Kytölä.  *Maaseudun Tulevaisuus*, 20.8.2007, nro 97, s. 17. Kansalliskirjasto. Viitattu 19.5.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
Topparoikka Niemen radalla vuonna 1934. Oikealla työnjohtaja Juho Virtanen.
**Kuurilan metsärata** oli Kalvolassa, Kuurilan aseman lähellä sijainneelta Kuurilan kartanon sahalta länteen Pirttikoskelle kulkenut, puutavaran kuljetukseen tarkoitettu kapearaiteinen metsärautatie. Radan raideleveys oli 750 mm ja rataverkon pituus kaikkiaan 22 kilometriä.

Metsärautatien rakennutti vuonna 1927 Niemen kartanon omistaja Bertil Lönnholtz. Alkuvaiheessa vain Kuurilasta Ohtisille johtanutta rataa jatkettiin seuraavina vuosina Pirttikoskelle. Ohtisilla oli sivuraide sorakuopalle ja Pirttikoskella turvepehkutehtaalle. Kuurilan päässä rata ulotettiin kartanon sahalle. Metsäradalla oli myös läheltä Kuurilan asemaa erkaantunut sivurata Niemen kartanoon. 

Rata purettiin vuonna 1943 ja kiskot vietiin Högforsin tehtaalle Karkkilaan. Pirttikoskella on kuitenkin vielä jäljellä kivireunainen puutavaravaunujen lastauslaituri, ja radan linjaus on hahmotettavissa kartalta. Osa ratapohjasta on autotienä.

Radan liikkuva kalusto ostettiin Karl Fazerin omistamasta Taubilanhovista läheltä Käkisalmea. Radalla oli vain yksi höyryveturi, tyypiltään 0-8-2T. Veturi oli alun perin Neumeyerin numerolla 36/1924 rakentama, mutta Lokomo oli rakentanut sen pahojen vaurioiden jälkeen uudelleen numeroksi 96/1929. Veturi jäi tarpeettomaksi radan liikenteen loppuessa, mutta se ei kelvannut sotakorvaukseksi, joten se myytiin Hyvinkään–Karkkilan rautatielle korvaamaan Neuvostoliittoon palautettua sotasaalisveturia. Veturin erikoisuutena oli kaksi hiekkakupua, joista toinen asennettiin vasta Karkkilassa. Veturi romutettiin vuonna 1960.

Lähteet
-------

* Dey, Reinhold: *Niemen kartano 100 vuotta Lönnholtz-suvulla.* Hämeenlinna 1969.
* *Kalvolan historia, osa II. Autonomian aika ja itsenäisyyden aika.* Kalvolan kunta 1996.

### Viitteet

1. ↑  Kuurilan asema. Vaunut.org 12.08.1974.
Kuvassa Seattlen poliisi kaasuttaa ihmisten pippurisumutetta poliisin poistumiskäskyä uhmanneiden mielenosoittajien kasvoille. Poliisin toimet mielenosoitusten aikana aiheuttivat myöhemmin paljon kritiikkiä.
**Maailman kauppajärjestön (WTO) vuoden 1999 huippukokous Seattlessa** aiheutti laajoja, kymmeniä tuhansia ihmisiä käsittäneitä **mielenosoituksia**. Valtaosa mielenosoituksista keskittyi tiistaille 30. marraskuuta, josta aktivistit käyttivät nimitystä "**N30**" (**N**ovember **30**). Lisäksi media käytti mielenosoituksista nimiä **Battle of Seattle** ja **Battle in Seattle**.

Seattlen mielenilmaukset käsittivät useita pieniä mielenosoituksia, joilla ei ollut yhtenäistä vaatimusta: mielenilmauksia järjestivät niin ammattiliitot, erilaiset ympäristö- ja hikipaja-aktivistit, uskonnolliset ryhmät kuin anarkistitkin. Osa mielenosoituksista oli perinteisiä protestimarsseja, kun taas osa mielenosoittajista organisoitui suoraa toimintaa varten Direct Action Network (DAN) -nimisen löyhän yhteisön kautta.

DAN onnistui estämään useita huippukokouksen tapahtumia tukkimalla ajoteitä ja kokousrakennus Washington State Convention Centerin ulko-ovia. Samalla osa mielenosoittajista vahingoitti keskustassa sijanneiden yritysten omaisuutta. Huippukokouksen turvajärjestelyistä vastannut Seattlen poliisilaitos oli pahasti alakynnessä suurta ja aiempaa paremmin organisoitua aktivistijoukkoa vastaan, minkä takia ensin Seattleen ja myöhemmin koko osavaltioon julistettiin hätätila. Poliisi yritti poistaa mielenosoittajia huippukokousalueelta käyttämällä muun muassa pippurisumutteita, kyynelkaasua, tainnutuskranaatteja ja kumiluoteja. Noin 600 mielenosoittajaa pidätettiin, minkä lisäksi tuhansia mielenilmauksiin osallistuneita ihmisiä loukkaantui. Poliisin heikko valmistautuminen ja mielenosoittajien kohtelu saivat osakseen paljon kritiikkiä.

Seuraukset
----------

Valtaosa mielenosoittajien pidätyksistä oli summittaisia, minkä seurauksena liittovaltion tuomioistuin katsoi vuonna 2007 Seattlen kaupungin rikkoneen mielenosoittajien perustuslain neljännessä lisäyksessä taattuja oikeuksia. Seattle oli jo vuonna 2004 sopinut maksavansa 250 000 dollaria 157 henkilölle, jotka pidätettiin niin kutsutun ei protesteja -alueen ulkopuolella.

Seattlen mielenosoituksia pidetään yhtenä anti-globalisaatioliikkeen merkittävimmistä tapahtumista. Seattlen poliisilaitoksen johtaja Norm Stamper erosi mielenilmauksista nousseen kohun jälkeen.

Useat aktivistit syyttivät mediaa mielenosoitusten syiden peittelemisestä, minkä seurauksena aktivistit avasivat oman, yhä käytössä olevan Independent Media Center (Indymedia) -nimisen uutispalvelun. Nykyisin Indymedia tuottaa uutisia 15 eri kielellä.

Katso myös
----------

* *Battle in Seattle*, Seattlen mielenosoituksista kertova elokuva

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maailman kauppajärjestön huippukokouksen vastaiset mielenosoitukset Seattlessa 1999** Wikimedia Commonsissa
*Hakusana "Billy Rose’s Jumbo" ohjaa tänne. Sanan muista merkityksistä kerrotaan täsmennyssivulla.*

**Maailman ihanin tyttö** (engl. *Billy Rose's Jumbo*) on vuonna 1962 ensi-iltansa saanut musikaalielokuva, jonka pääosia näyttelevät Jimmy Durante, Doris Day, Martha Raye ja Stephen Boyd. Elokuvan ohjasi Charles Walters ja se sisältää Busby Berkeleyn koreografiaa. Elokuva oli ehdolla Oscar-palkintoon parhaasta sovitetusta sävellyksestä.

Elokuva sai nimensä broadway-esityksestä, johon elokuva perustuu. Kyseinen esitys sai ensi-iltansa 16. marraskuuta 1935 *New York Hippodrome* -teatterissa ja se jäi teatterin viimeiseksi musikaaliksi ennen sen sulkemista vuonna 1939. Billy Rose tuotti musikaalin ja vaati itsensä mainittavaksi elokuvan nimessä, jos sellainen ikinä tehtäisiin.

Sekä musikaali että elokuva sisältävät kappaleita Richard Rodgersilta ja Lorenz Hartilta. Elokuvakäsikirjoituksen laati Sidney Sheldon.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Doris Day  | … |  Kitty Wonder
  |
|  Stephen Boyd  | … |  Sam Rawlins
  |
|  Jimmy Durante  | … |  'Pop' Wonder
  |
|  Martha Raye  | … |  Lulu
  |
|  Dean Jagger  | … |  John Noble
  |
|  Joseph Waring  | … |  Harry
  |
|  Lynn Wood  | … |  Tina
  |
|  Charles Watts  | … |  Ellis
  |
|  James Chandler  | … |  Parsons
  |
|  Robert Burton  | … |  Madison
  |
|  Wilson Wood  | … |  Hank
  |
|  Norman Leavitt  | … |  Eddie
  |
|  Grady Sutton  | … |  ajaja
  |

Soundtrack
----------

Columbia Records julkaisi elokuvan soundtrack-albumin *Billy Rose's Jumbo* vuonna 1962.
**Salaparuta** on kunta Italiassa Sisilian länsiosassa olevassa Trapanin maakunnassa.

Salaparuta tuhoutui täysin Belicejoen laaksossa tapahtuneessa voimakkaassa maanjäristyksessä vuonna 1968. Tuhoutunut kylä hylättiin, ja uusi kylä päätettiin rakentaa muutaman kilometrin päähän vanhasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  www.tuttitalia.it
2. ↑  istat
3. ↑  50 years since Sicily's earthquake, an urban disaster of a different kind The Guardian. Viitattu 11.5.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Salaparuta** Wikimedia Commonsissa

Trapanin maakunta
Alcamo | Buseto Palizzolo | Calatafimi Segesta | Campobello di Mazara | Castellammare del Golfo | Castelvetrano | Custonaci | Erice | Favignana | Gibellina | Marsala | Mazara del Vallo | Paceco | Pantelleria | Partanna | Petrosino | Poggioreale | Salaparuta | Salemi | San Vito Lo Capo | Santa Ninfa | Trapani | Valderice | Vita
**Puffi** (engl. *puff, puffery*) on mainostava uutinen, tekstimainos tai lehtikirjoitukseen tai radio- tai tv-juttuun upotettu kehuva maininta tai esittely. Puffaaminen tarkoittaa jonkin asian, henkilön tai tuotteen liioittelevaa tai valheellista kehumista. Puffiksi voidaan kutsua esimerkiksi ns. kaveriarvostelua, jossa kriitikko ylistää vuolain sanoin ystäväpiiriinsä kuuluvan kirjailijan tai taiteilijan teosta. Käsitteen taustalla on Richard Sheridanin komediassa *The Critic, Or A Tragedy Rehearsed* esiintyvä henkilöhahmo herra Puff, valheellinen kriitikko.

Katso myös
----------

* Advertoriaali
* Vaikuttajamarkkinointi

Lähteet
-------

* Aikio, Annukka ja Vornanen, Rauni: Uusi sivistyssanakirja. Kustannusosakeyhtiö Otava 1993. ISBN 951-1-11365-8.
* Hosiaisluoma, Yrjö: Kirjallisuuden sanakirja. WSOY. Helsinki 2003. ISBN 951-0-27401-1.

### Viitteet

1. ↑   Aikio & Vornanen 1993, s. 508
2. 1 2  Hosiaisluoma 2003, s. 752
3. ↑  Puffery *Lexico.com*.  Arkistoitu 7.10.2021. Viitattu 12.10.2021. (englanniksi)
4. ↑  Kotimaisten kielten keskus ja Kielikone Oy: Puffata *Kielitoimiston sanakirja*. Viitattu 12.10.2021.
Hiekkarantaa Puerto del Carmenissa
Puerto del Carmenin satama
**Puerto del Carmen** on Lanzaroten eteläosassa sijaitseva pikkukaupunki ja saaren tärkein lomakeskus. Hallinnollisesti Puerto del Carmen kuuluu Tíasin kuntaan. Puerto del Carmenissa asuu noin 10 000 asukasta. Kaupunki on rakennettu kapealle rantakaistaleelle, ja rakennukset ovat pääosin matalina ja valkoisina hyvin Lanzarotelle tyypillisiä. Aikoinaan Puerto del Carmen oli pieni kalastajakylä, ja niistä ajoista muistuttaa edelleen kaupungin länsiosassa sijaitseva vanhakaupunki satamineen.

Puerto del Carmenin edustalla on kuusi kilometriä pitkä hiekkaranta, joka sopii loivasti syvenevänä hyvin lapsille. Kaupungissa on myös hyvät harrastusmahdollisuudet. Puerto del Carmenissa on myös Biosfera-niminen kauppakeskus. Kaupungissa on hyvä ravintolatarjonta ja myös yöelämää, mutta se ei ole niin vilkasta kuin Kanariansaarten vauhdikkaimmissa lomakeskuksissa.

Matkaa saaren pääkaupunkiin Arrecifeen on noin 14 kilometriä ja lentokentälle noin yhdeksän kilometriä. Lähistöllä sijaitsee myös Texas Rancho Park -teemapuisto, joka on yhdistelmä eläin- ja vesipuistoa.

Aiheesta muualla
----------------

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Puerto del Carmen**.
* Rantapallo - Puerto del Carmen
* Puerto del Carmen Aurinkomatkojen sivuilla
* Puerto del Carmen Tjäreborgin sivuilla
**Steve Bernard Miles Chimombo** (1945 Zomba – joulukuu 2015 Zomba) oli malawilainen runoilija, näytelmäkirjailija, prosaisti, toimittaja ja kirjallisuuskriitikko.

Chimombo sai humanististen tieteiden kandidaatin arvon Malawin yliopistosta sekä humanististen tieteiden maisterin ja filosofian tohtorin arvot Columbian yliopistosta. Hän suoritti opintoja myös Walesin ja Leedsin yliopistoissa. Chimombo työskenteli englannin kielen professorina Malawin yliopistossa. Hän sai Iowan yliopistosta *Honorary Fellowship'n* kirjoittamisessa.

Chimombon tuotantoon kuuluu runoja, romaaneja, näytelmiä, novelleja ja tieteellinen julkaisu *Malawi Oral Literature: The Aesthetics of Indigenous Arts* (1988). Chimombo kirjoitti myös lapsille suunnattua kirjallisuutta. Vuonna 1988 hän sai Noma Award for Publishing in Africa -kunniamaininnan.

Chimombo kuoli 70-vuotiaana aivoverenkiertohäiriöön. Hänellä oli vaimo, tytär ja kaksi poikaa.

Teoksia
-------

* *The Rainmaker* (1978), näytelmä
* *The Basket Girl* (1990), romaani
* *Tell Me a Story* (1992), novellikokoelma
* *Wachiona Ndani?* (1992), näytelmä
* *Napolo and the Python* (1994), runokokoelma
* *The Bird Boy's Song* (2002), lastenkirja
* *Napolo and Other Poems* (2009), kootut runot

Chimombon kirjoituksia on myös julkaistu antologioissa *The Heinemann Book of Contemporary African Short Stories* (1992) ja *The Penguin Book of Modern African Poetry* (1998).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Steve Chimombo African Books Collective
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Steve Chimombo Poetry Foundation
3. 1 2 3 4  Author Steve Chimombo dies aged 70, tributes pour in Nyasa Times


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Le Controis-en-Sologne** on kunta Ranskassa Loir-et-Cherin departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee noin 24 kilometriä Bloisin kaupungista etelään.

Le Controis-en-Solognen kunta perustettiin 1. tammikuuta 2019. Tällöin viisi kuntaa; Contres, Feings, Fougères-sur-Bièvre, Ouchamps ja Thenay yhdistyivät.

Château de Fougères-sur-Bièvre
Kunnan alueella on 1400-luvulla rakennettu linnoitus *Château de Fougères-sur-Bièvre*. Nykyisen goottilaisen ulkoasun linnoitus sai noin vuonna 1520. Sisäpihan julkisivu on kuitenkin koristeltu renessanssin tyyliin. Vuosina 1813–1901 linnoituksen kiinteistöt toimivat myllynä, mikä pelasti sen Ranskan suuren vallankumouksen jälkeiseltä tuholta. Vuonna 1932 linnoitus siirtyi Ranskan valtion hallintaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Insee
2. ↑  Château de Fougères-sur-Bièvre L’association des Châteaux de la Loire. Viitattu 11.4.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Le Controis-en-Sologne** Wikimedia Commonsissa
**Puerto Ricon** koripallomaajoukkue edustaa Puerto Ricoa koripallon maajoukkuekilpailuissa.

Historia
--------

Puerto Rico on ollut historiansa aikana 12 kertaa mukana MM-kisoissa. Ensimmäistä kertaa maa oli mukana vuoden 1959 kisoissa Chilessä. Puerto Rico oli alkulohkonsa toinen Bulgarian jälkeen, mutta sijoittui jatkopelin jälkeen turnauksen viidenneksi. Ensimmäistä kertaa maa oli mukana olympialaisten koripallossa vuoden 1960 kisoissa. Tällöin Puerto Rico jäi alkulohkonsa viimeiseksi, mutta voittamalla sijoituspelit maa sijoittui lopulta kolmanneksitoista. Seuraavissa olympialaisissa Puerto Rico saavutti historiansa parhaan saavutuksen oltuaan kisojen neljäs. Pronssipelissä maa hävisi Brasilialle lukemin 76–60.

Maa on ollut joka kerta mukana koripallon Amerikan-mestaruuskilpailuissa sarjan perustamisen jälkeen. Turnauksesta maa on saavuttanut kolme kultaa vuosina 1980, 1989 ja 1995. Vuoden 1990 MM-kisoissa Puerto Rico saavutti historiansa parhaan MM-sijoituksen oltuaan turnauksen neljäs. Pronssipelin maa hävisi jatkoajan jälkeen lukemin 105–107 Yhdysvalloille.

Lähteet
-------

1. ↑  Ranking men after FIBA Basketball World Cup 2019 Qualifiers Window 6 *fiba.basketball*.  26.2.2019. Viitattu 31.8.2019. (englanniksi)
2. ↑  Men: World Championships 1959 in Chile Sports 123. Viitattu 12.3.2010. (englanniksi)
3. ↑  Olympic Games 1960 at Roma (ita) Sports 123. Viitattu 12.3.2010. (englanniksi)
4. 1 2  Men's Competition - Puerto Rico FIBA Americas.  Arkistoitu 12.7.2010. Viitattu 12.3.2010. (englanniksi)
5. ↑  Men: Olympic Games 1964 at Tokyo (jpn) Sports 123. Viitattu 12.3.2010. (englanniksi)
6. ↑  Men: World Championships 1990 in Argentina Sports 123. Viitattu 12.3.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Puerto Ricon koripalloliitto (espanjaksi)
**Stephen Todd "Steve" Alford** (s. 23. marraskuuta 1964 Franklin, Indiana) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi pelintekijänä NBA:ssa neljä kautta ja voitti olympiakultaa Los Angelesin kisoissa 1984. Pelaajauransa jälkeen hän on toiminut pitkään valmentajana.

Alford pelasi yliopistosarjoissa Indianan yliopiston joukkueessa ja voitti NCAA:n mestaruuden vuonna 1987. Dallas Mavericks varasi hänet NBA:han 26. varausvuorolla vuoden 1987 varaustilaisuudessa.

Alford edusti NBA:ssa kausina 1987–1991 Dallas Mavericksia ja välillä joulukuusta 1988 kauden 1988–1989 loppuun Golden State Warriorsia. Hän pelasi 169 runkosarjaottelua, joissa peliaika jäi 9,7 minuuttiin ottelua kohden, ja 13 pudotuspeliä 8,2 minuutin ottelukohtaisella peliajalla. Runkosarjassa hän teki ottelua kohden 4,4 pistettä ja otti 0,9 levypalloa, ja pudotuspeleissä vastaavat tilastolukemat olivat 4,2 pistettä ja 0,7 levypalloa.

Alford voitti Yhdysvaltain maajoukkueessa olympiakultaa Los Angelesin kisoissa 1984. Hän pelasi turnauksessa Yhdysvaltain kaikki kahdeksan ottelua ja teki 18 pistettä alkulohko-ottelussa Ranskaa vastaan sekä 17 pistettä puolivälieräottelussa Länsi-Saksaa vastaan. Loppuottelussa Espanjaa vastaan hän teki kymmenen pistettä ja antoi seitsemän koriin johtanutta syöttöä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Steve Alford *Basketball Reference*.  Arkistoitu 14.1.2020. Viitattu 8.2.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Siukonen, Markku & Ahola, Matti: *Urheilun vuosikirja 6*, s. 129. Oy Scandia Kirjat Ab, 1985. ISBN 951-9466-41-X.
3. 1 2 3  Steve Alford *Sports Reference*.  Arkistoitu 6.2.2012. Viitattu 8.2.2020. (englanniksi)
**Aikavaras** (engl. *Early Edition*) oli yhdysvaltalainen televisiosarja, jota tuotettiin neljä kautta vuosina 1996–2000. Yhdysvalloissa sarjaa esitti CBS ja Suomessa Nelonen.

Juoni
-----

Sarja keskittyy Chicagoon, missä Gary Hobson (Kyle Chandler) elää baarinpitäjänä. Joka aamu hänen asuntonsa oven taakse ilmestyy seuraavan päivän Chicago Sun-Times. Lehden tykönä odottaa sisäänpääsyä aina sama kissa. Kissa ja lehti alkoivat ilmestyä oven taakse, kun Hobsonin ex-vaimo heitti tämän pihalle ja hän asui hotellissa "väliaikaisesti". Hobson lukee lehdestä alkavana päivänä vielä tapahtumattomat onnettomuudet ja pyrkii muuttamaan tapahtumien kulkua niin, ettei onnettomuuksia tapahdu ja lehden uutiset muuttuvat paremmiksi.

Jaksoja nivoi toisiinsa Hobsonin pyrkimys selvittää, minkä takia lehti alkoi ilmestyä hänelle ja miten kissa liittyy asiaan. Hän haluaa pitää lehden salaisuutena pitääkseen asiat yksinkertaisina ja välttääkseen näpistelijöitä. Hänelle läheisistä ihmisistä vain kaksi on tietoisia lehdestä: hyvä ystävä Marissa Clark (Shanésia Davis-Williams) ja Chuck Fishman (Fisher Stevens) Hobsonin yhtiökumppani baarissa.

Roolijako
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Kyle Chandler  | … |  Gary Hobson
  |
|  Shanésia Davis-Williams  | … |  Marissa Clark
  |
|  Fisher Stevens  | … |  Chuck Fishman
  |
|  Myles Jeffrey  | … |  Henry Paget
  |
|  Kristy Swanson  | … |  Erica Paget
  |
|  Billy Worley  | … |  Patrick Quinn
  |
|  Ron Dean  | … |  Etsivä Marion 'Zeke' Crumb
  |
|  Constance Marie  | … |  Etsivä Antonia 'Toni' Brigatti
  |
|  Tess Harper  | … |  Lois Hobson
  |
|  William Devane  | … |  Bernie Hobson
  |

Aiheesta muualla
----------------

* Early Edition (TV Series) *Filmaffinity*. Viitattu 3.1.2023. (englanniksi)
**Linnéa Mynttinen** on palkittu Punaisen Ristin Ennakkoluuloton Edelläkävijä -tunnustuksella. Punainen Ristin tunnustuksen voi saada yhteisöt tai ihmiset, jotka ovat edistäneet ihmisten yhdenvertaista kohtelua. Punaisen Ristin mukaan Mynttinen on toiminut rohkaisevana esimerkkinä ja on murtanut turvapaikanhakijoihin liittyviä stereotypioita. Hän on antanut turvapaikanhakijalle mahdollisuuden oppia kieltä ja edistänyt tämän kotoutumista. Tärkeää on ollut myös toivon antaminen ja mahdollisuus kuulua suomalaiseen yhteiskuntaan. 

Mynttinen otti tammikuussa 2016 irakilaisen pakolaisen, Ali Kemil al-Sammarnaien, henkilökohtaiseksi avustajakseen. Kirkkonummelainen Mynttinen nousi julkisuuteen osallistumalla paljon porua herättäneeseen Ylen A2-illan turvattomuuskeskusteluun maaliskuun alussa. Keskustelussa hän arvosteli suorin sanoin muukalaisvastaisuutta.

Lähteet
-------

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Turvapaikanhakijan palkannut eläkeläinen palkitaan ennakkoluulottomuudesta *Yle Uutiset*. Viitattu 19.3.2021.
3. ↑  Yle: 80-vuotiaan Linnéa-rouvan avustaja kertoo perheenyhdistämistaistelustaan: Lapset eivät enää puhu minulle *mtvuutiset.fi*.  25.9.2016. Viitattu 19.3.2021.
4. ↑  Uutiset | Rasistit haukkunut Linnéa Mynttinen palkitaan – toivoo irakilaisen Alin auttavan häntä loppuun saakka *Helsingin Sanomat*.  21.3.2016. Viitattu 19.3.2021. [vanhentunut linkki]
**Stevan Jakoba** (serb. Стеван Јакоба, s. 25. elokuuta 1971 Inđija, Serbia, Jugoslavia) on entinen serbialainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä. Korkeimmillaan Jakoba pelasi urallaan Jugoslavian ja Unkarin pääsarjoissa.

Ura
---

Jakoba oli FK Inđijan kasvatti. Hän oli osana seuran yhden menestyksekkäimmistä ikäluokista, kun FK Agrounijan nimellä toiminut joukkue pelasi Jugoslavian kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla 90-luvulla, saavuttaen kerran playoff-paikan ylempään sarjaan pääsystä. Kaudeksi 1996–1997 Jakoba siirtyi Winner Broker Niška Banjaan, jossa hän pelasi kahden vuoden ajan. Toinen kausi päättyi Jakoban osalta menestyksekkäästi hänen tehdessä 21 maalia, kun joukkue nousi kauden päätteeksi toiselle sarjaportaalle.

Onnistuneen kauden jälkeen Jakoba siirtyi Jugoslavian pääsarjaan nousseen Milicionar Belgradin riveihin. Peliaika Milicionarissa jäi kuitenkin vähiin Jakoban päästessä kentälle vain kahdesti, joten talvella hän liittyi Unkarin pääsarjassa pelanneeseen Haladás-Milos VFC:hen. Haladásissa Jakoba pelasi yksitoista ottelua ja onnistui maalinteossa kahdesti. Hän ei kuitenkaan jatkanut unkarilaisjoukkueessa ja liittyi Ykköseen nousseen Kuopion Palloseuran joukkueeseen.

Ensimmäisellä kaudellaan Jakoba oli KuPS:n paras maalintekijä kolmellatoista maalillaan. Talvikauden hän vietti Jugoslavian toisen sarjatason FK Bečejssä ennen paluutaan Suomen sarjakauden alkuun. Vuosi ei ollut tilastollisesti yhtä tehokas kuin Jakoban edellinen, mutta sarjamenestyksellisesti parempi kuopiolaisjoukkueen voittaessa sarjan ja ansaiten paikan Veikkausliigaan. Jakoba ei kuitenkaan jatkanut KuPS:ssa, vaan palasi takaisin kotimaahansa kasvattajaseuraansa Inđijaan, jossa hän pelasi uransa loppuun asti. Viimeisellä kaudellaan Jakoba onnistui viimein nousemaan Inđijan kanssa Serbian toiseksi korkeimmalle sarjatasolle.

Lähteet
-------

1. ↑  Vićentić, D.: Deca zrela za zeleno-bele *FKIndjija.com*.  1.12.2010. Viitattu 6.3.2014. (serbiaksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  MILICIONAR BEOGRAD *FCObilic.tripod.com*. Viitattu 6.3.2014. (serbiaksi)
3. ↑  Unger, Richard: Bogdanovic a Haladás tizenkettedik délszláv játékosa *HaladasFC.nyugat.hu*.  4.12.2009. Viitattu 6.3.2014. (unkariksi)
4. ↑  KuPS tilastot ja taulukot 1974-2012 *KuPS.fi*. Viitattu 6.3.2014.
5. ↑  Jakoba Stevan *KuPS.fi*.  Arkistoitu 8.1.2001. Viitattu 6.3.2014.