recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hallintoriita** on julkisoikeudelliseen oikeussuhteeseen perustuva erimielisyys. Se ratkaistaan hallintolainkäytössä, vaikka kohteena ei olekaan hallintopäätös ja sitä koskeva muutoksenhaku. Hallintoriita on menettelykeino silloin, kun hallintoviranomaisella ei ole toimivaltaa ratkaista oikeusriitaa hallintopäätöksellä. Tällöin päätös on vain viranomaisen kannanotto asiassa. Hallinto-oikeus käsittelee hallintoriita-asiana riidan, joka: 1) säädetään laissa ratkaistavaksi hallintoriita-asiana; 2) koskee julkisoikeudellista maksuvelvollisuutta; 3) koskee muuta julkisoikeudellisesta oikeussuhteesta johtuvaa etua, oikeutta tai velvollisuutta; tai 4) koskee hallintosopimusta. Asiaa ei kuitenkaan käsitellä hallintoriita-asiana, jos asia voidaan tai on voitu ratkaista hallintopäätöksellä tai perustevalitukseen annettavalla päätöksellä.

Tyypillisiä hallintoriita-asioita ovat edunpalautus- ja korvausasiat, esimerkiksi julkisyhteisöjen väliset riidat maksujen suorittamisesta. Hallinto-oikeuden päätös on usein tarpeen myös, jos peritään takaisin viranomaisen myöntämää avustusta tai korvausta. Hallintoriidassa vaaditaan tavallisesti suoritustuomiota tai asiantilan vahvistavaa vahvistustuomiota.

Hallintoriidan perussäännös on nykyisin hallintoprosessilain 20 §. Hallintoriita-asia pannaan vireille hakemuksella. Tämän tulee tapahtua viiden vuoden määräajassa, josta säädetään tarkemmin hallintoprosessilain 21 §:ssä. Toimivaltainen hallinto-oikeus määräytyy hallintoprosessilain 22 §:ssä säädetyllä tavalla. Hallinto-oikeuden ratkaisuun voi hakea muutosta korkeimmasta hallinto-oikeudesta, jossa edellytetään valituslupaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Edita Publishing Oy: FINLEX ® - Ajantasainen lainsäädäntö: Laki oikeudenkäynnistä hallintoasioissa 808/2019 *www.finlex.fi*. Viitattu 10.10.2023.
**Trichonída** (kreik. Τριχωνίδα, kath.kreik. Τριχωνίς, *Trichonís*) on järvi Aitolia-Akarnaniassa läntisessä Keski-Kreikassa. Se on Kreikan suurin järvi ja sen pinta-ala on noin 96,5 neliökilometriä.

Trichonída-järvi.
Trichonída-järven rantaa.
Trichonída on suurimmillaan noin 19 kilometriä pitkä ja noin kuusi kilometriä leveä. Sen ympärysmitta on noin 58 kilometriä. Järvi sijaitsee 22 metrin korkeudella merenpinnasta ja sen suurin syvyys on 57 metriä ja tilavuus noin 142 000 000 kuutiometriä. Noin neljä kilometriä Trichonídasta länteen sijaitsee Lysimachía-järvi. Järvet muodostavat yhdessä Natura 2000 -alueen.

Trichonídan pohjois- ja koillispuolella sijaitsevat Panaitolikó-vuoret ja eteläpuolella Arákynthos-vuoret. Aigínion kaupunki sijaitsee noin kuusi kilometriä järvestä luoteeseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lake Trichonida *Lakes Network*.  Arkistoitu 20.9.2016. Viitattu 19.9.2016.
2. 1 2  Trichonis Lake *Visit Greece*. Viitattu 19.9.2016.
3. ↑  Trichonida Lake: The largest Greek lake and a hidden natural treasure! *SecretGreece*. Viitattu 19.9.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Trichonída** Wikimedia Commonsissa
**Anderson Souza Conceição** (tunnetaan nimellä **Anderson Talisca** tai vain **Talisca**; s. 1. helmikuuta 1994 Feira de Santana) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa saudiarabialaista Al-Nassria. Vasenjalkaisen Taliscan pelipaikka on hyökkääjä. **Talisca** on voittanut Kultaisen pallon.

Seurajoukkueura
---------------

Talisca on Bahian kasvatti. Hän edusti seuraa vuodet 2013-2014, jolloin Campeonato Brasileiro Série A:ssa tuli tilille 30 peliä ja neljä maalia. Kesällä 2014, vain yhden ammattilaiskauden jälkeen, Talisca siirtyi Portugalin suurseuraan Benficaan. Syyskuussa 2014 hän teki hattutempun Vitória FC:tä vastaan. Hän aloitti kauden muutenkin loistavasti.

Mestareiden liigassa Taliscan avausmaali syntyi lokakuussa 2014 AS Monacoa vastaan. 82. minuutilla syntynyt maali jäi pelin ainoaksi ja Benfica voitti 1-0.

Maajoukkueura
-------------

Talisca pelasi vuonna 2013 kaksi ottelua Brasilian alle 20-vuotiaiden maajoukkueen väreissä. Hän on pelannut myös alle 23-vuotiaissa.

Lähteet
-------

* Talisca Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Honkola** on yksi Äänekosken kylistä. Honkolan pienalueella oli 639 asukasta vuonna 2013. Kylä on omakotitalopainotteinen, pääasiassa melko harvaan asuttu alue noin kuusi kilometriä Äänekosken keskustasta etelään. Kylä sijaitsee noin 40 kilometriä Jyväskylästä pohjoiseen ja länteen Saarijärvelle sieltä on matkaa noin 27 kilometriä. Honkolan kylällä toimii aktiivinen kylätoimikunta, joka järjestää asukkaille monenlaista toimintaa. Kylällä toimii myös Äänekosken suurin kyläkoulu, Honkolan koulu.

Honkolan vanha kylämaisema on kulttuurisuojelukohde. Osa taloista on alun perin rakennettu 1800-luvulla, useita on kuitenkin korjattu myös 1900-luvulla. Kulttuuhistoriallisesti arvokkaita ovat esimerkiksi alueella sijaitsevien maatilojen päärakennukset. Honkolan kylän maisemat koostuvat sekametsistä, joista osa on raivattu pelloiksi jo 1700-luvulla. Alueen väkimäärä on kasvussa, ja kasvanutta tonttikysyntää on yritetty tyydyttää aktiivisella kaavoituspolitiikalla, kulttuurihistoriallisia arvoja vaalien.

Vuonna 2016 Honkola oli osallisena Äänekosken vesikriisissä, mutta selvisi pienin vaurioin. Yhdistelmäkaivo, jossa käyttövesi ja tekninen vesi olivat sijoittuneet, sijaitsi Honkolan Kolunpohjassa. Suurimmat oireet ilmaantuivat tästä syystä naapurikylässä Hietamalla, mutta myös Honkolan kylän alueella vedelle annettiin keittokehotus useiksi viikoiksi.

Honkolan alueen suurin vuosittainen urheilutapahtuma on Neste Rally, jonka reitti on vuodesta 2016 alkaen kulkenut läheltä Honkolan aluetta Äänekosken erikoiskokeella.

Lähteet
-------

1. ↑  Ruuska, Tuula: Väestömäärän kehitys kunnan osa-alueittain 2009-2013 (PDF)  16.5.2014. Äänekosken kaupunki. Viitattu 7.6.2014.
2. ↑  Neste Ralli: Neste Ralli *nesterallyfinland.fi*.  Arkistoitu 12.7.2018.
**Ğaliyäbanu** (ven. / tat. Галиябану) on tataarilaisen kirjailijan Mirxäydär Fäyzin näytelmä, joka sai ensi-iltansa Venäjän Orenburgin kaupungissa vuonna 1917. Se on musiikillinen draama, jonka keskiössä on nuoripari Ğaliyäbanu ja Xälil, sekä heidän onnen väliin tuleva rikas mies, İsmäğil*.* Näytelmää on esitetty Suomen tataarien keskuudessa nimellä *Aliyebanu.* Se on suosituimpia tataarilaisia näytelmiä.

Tausta
------

Tataarilainen kirjailija Mirxäydär Fäyzi kirjoitti alun perin kansanlaulun nimeltään *Säğadätbanu*. Sen pohjalta hän loi musiikkinäytelmän, jonka nimeksi tuli myöhemmin "Ğaliyäbanu". (Галиябану). Se oli ensimmäinen tataarilainen musiikkidraama.

*Ğaliyäbanu* on naisen nimi. (Ğaliyä/Aliyä; ylevä, korkean aseman omaava / Banu: tyttö, rouva, prinsessa.)

Ensiesitykset
-------------

Näytelmän esitti ensimmäisen kerran ryhmä nimeltään *Şikrät*, jonka keulahahmo oli palkittu kansantaiteilija Wäliulla Mortazin. Ensi-ilta oli Orenburgissa 19. maaliskuuta 1917. Ğaliyäbanun roolia esitti näyttelijätär Sara Baykina.

Seuraava esitys oli 7. huhtikuuta 1918, Kazanissa. Esittäjänä toimi ryhmä *Säyyar*. Näytelmän ohjasi Ğabdulla Kariev. Pääosissa Aşraf Sinyaeva (Ğaliyäbanu), Xamit Azimov (İsmäğil), Sitdıyq Aydarov (Xälil).

Sayyar-ryhmästä muodostui lopulta nykyään Galiaskar Kamalin akateemisen tataariteatterin nimellä tunnettu teatteri. Kyseisen teatterin ohjelmistossa Ğaliyäbanu oli ensimmäisen kerran vuonna 1937.

Suomessa Aliyebanu esitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1930.

Katso myös
----------

* Sara Sadıyqova
* Säxipcamal Ğizzätullina-Volzhskaja
* Galiaskar Kamalin akateeminen tataariteatteri

Lähteet
-------

1. ↑  «Галиябану» *wiki02.ru*. Viitattu 22.4.2022.
2. ↑  Галиябану *tatarica.org*. Viitattu 22.4.2022.
3. 1 2  Muazzez Baibulat: *Tampereen Islamilainen Seurakunta: juuret ja historia*, s. 183. Gummerus Kirjapaino Oy, 2004. ISBN 952-91-6753-9.
4. ↑  Ayrat Ibrahim: Кamallılar Sember xalqın "Qazan sölgese" belän "sıyladılar" *azatliq.org*.  2006. Viitattu 5.6.2022.
5. ↑  ГАЛИЯБАНУ *teatrnur.ru*. Viitattu 5.6.2022.
6. 1 2 3 4 5  «Татарский энциклопедический словарь» Казань, Институт Татарской энциклопедии АН РТ, 1999
7. ↑  Галиябану *tatarica.org*. Viitattu 5.6.2022.
8. ↑  Большая Российская энциклопедия: В 30 т. / Председатель науч.-ред. совета Ю. С. Осипов. Отв. ред С. Л. Кравец. Т. 1. А — Анкетирование. — М.: Большая Российская энциклопедия, 2005. — 766 с.: ил.: карт.

Aiheesta muualla
----------------

* Ğaliyäbanu - Kamal Teatr, 2015
* Ğaliyäbanu - Rafael Ilyasov
* Aliyebanu San Franciscossa vuonna 1985
Parvin Ardalan (2016)
**Parvin Ardalan** (s. 1967 Teheran, Iran) on iranilainen naisten oikeuksia ajava aktivisti, kirjailija ja journalisti. Hän sai vuonna 2007 Olof Palme -palkinnon kamppailustaan miesten ja naisten yhtäläisten oikeuksien puolesta Iranissa. 1990-luvulla Ardalan perusti yhdessä muun muassa Noshin Ahmadi Khorasanin kanssa Naisten kulttuurikeskuksen (*Markaz-e Farhangi-ye Zanan*), jossa on analysoitu ja dokumentoitu Iranin naisten oikeuksia. Vuodesta 2005 järjestö on Ardalanin johdolla julkaissut Iranin ensimmäistä naisten oikeuksiin keskittyvää lehteä, *Zanestania*. Huolimatta jatkuvasta sensuurin uhasta – lehti joutuu toistamiseen ilmestymään uudella nimellä*selvennä* – toimitus on käsitellyt avioliittoa, prostituutiota, koulutusta, AIDSia ja naisiin kohdistuvaa väkivaltaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Olof Palmepriset 2007
2. ↑  Palme Prize to Iranian Women’s Rights Activist *Huliq.com*.  14.2.2008. Viitattu 4.5.2008. (englanniksi)
3. ↑  Ullberg, Sara: Palmepristagare stoppades på flyget *Dagens Nyheter*.  8.3.2008.  (ruotsiksi) [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Ardalanin palkintopuhe Youtubessa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Carl Gustaf von Schantz** (23. syyskuuta 1896 – 28. heinäkuuta 1954) oli suomalainen radioalan pioneeri ja radiotehtailija.

Schantz kävi Helsingin ruotsalaisen normaalilyseon ja vuonna 1914 hän matkusti Saksaan opiskellakseen kipinäsähkötystä. Hän ehti oleskella Saksassa muutamia kuukausia ja oli juuri päässyt opiskelemaan Darmstadtin teknilliseen korkeakouluun kun ensimmäinen maailmansota alkoi ja Schantz joutui palaamaan Suomeen. Hän jatkoi ominpäin radioalan opiskelua ja Suomen sisällissodan aikana huhtikuussa 1918 hänestä tuli Valkoisen kaartin radio-osaston johtaja. Toukokuun alussa hän rakensi Teknilliselle korkeakoululle langattoman lennättimen lähetysaseman. Toukokuun 1918 lopulla valkoisten Pohjois- ja Etelä-Suomen armeijat radio-osastoineen yhdistettiin ja Schantz toimi sitten radiolaboratorion johtajana joulukuuhun 1918 saakka. Schantz valmisti Ruotsalaiselle normaalilyseolle teslakoneen sekä langattoman lennättimen lähettimen ja vastaanottimen. Hän rakensi myös sähkö- ja radioalan opetusvälineitä Koulutarpeiden keskusliikkeelle ja kirjoitti Nuori Voima-lehteen nimimerkillä *S:z*.

Schantz toimi sittemmin AEG:n radio-osaston päällikkönä, kauppalaivojen radiosähköttäjäkurssien opettajana ja vuodesta 1945 *Elektro Oy*:n toimitusjohtajana. Hän perusti yhdessä Fenno Radion perustajiin kuuluneen Eric Lindenin ja Alfred W. Nymanin kanssa vuonna 1926 *Suomen Langaton Lennätin ja Puhelin*-nimisen yhtiön, joka valmisti myös radiovastaanottimia. Yhtiö meni konkurssiin 1931.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Suomen Radiohistoriallinen Seura ry - Keskustelufoorumi › Yleistä radiohistoriasta › 20-luvun radiotehtailijat 18.02.2023
2. ↑  Nuoren Voiman uranuurtajapoikia. Carl Gustaf von Schantz, nuori keksijä ja koneittenrakentaja, Nuori voima, 01.01.1919, nro 7, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Arvo Lauri Perälä** (s. 12. heinäkuuta 1937 Korpilahti) on suomalainen eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Perälän vanhemmat olivat maanviljelijä Vihtori Perälä ja emäntä Martta Aliina Kaistinen. Perälä kävi kansakoulun ja on suorittanut useita erilaisia kaupan alan ja liikkeenjohdon koulutuksia. Hän oli Pohjois-Päijänteen Osuusliikkeen myyjä Korpilahdella 1953–1955, Osuusliike Tuen myyjä Karkkilassa 1955–1958, Osuusliike Voiman myymälänhoitaja Tampereella 1958–1960, Osuuskauppa Mäki-Matin myyntityön neuvoja Jyväskylässä 1960–1962 ja myymälätarkastaja 1962–1964, Osuusliike Onnin osto- ja myyntipäällikkö Lappeenrannassa 1967–1970, Osuusliike Kansanvoiman toimitusjohtaja Rautalammilla 1970–1974, Osuusliike Onnin toimitusjohtaja 1974–1977, Osuuskauppa Mäki-Matin toimitusjohtaja 1977–1983.

E-osuuskunta Ekan kenttäjohtaja Helsingissä Perälä oli 1983–1985 ja vähittäiskaupan toimialajohtaja 1985–1988 sekä Osuuskunta Eka-yhtymän liiketoimintaryhmä Tradekan toimitusjohtaja 1988–1991 ja samalla yhtymän hallituksen jäsen. Perälällä on lisäksi ollut useita liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1988.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hoffman, Kai: Kauppaneuvos Arvo Perälä (1937–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 21.10.2023.
2. 1 2  EKAn vähittäiskaupan toimitusjohtaja erosi.*Helsingin Sanomat*, 6.4.1991, s. B10.
**Giardino** on vuonna 2011 ilmestynyt Circlen albumi, jolla on mukana myös Verde eli elektronisen musiikin artisti Mika Rintala. Se julkaistiin vain C-kasettina rajoitettuna 200 kappaleen eränä. Kasetti sisältää kaksi pitkää kokeellista kappaletta, jotka äänitettiin Tampereella vuonna 2007. Niillä kuullaan muun muassa syntetisaattoria ja kosketinsoittimia sekä lyömäsoittimia ja Mika Rätön "ääntelyksi" kuvailtua laulua. Kansitekstien mukaan kyseessä on dokumentaatio Verden sekä Circlen jäsenten Jussi Lehtisalon ja Mika Rätön iltapäiväisestä kohtaamisesta. 

Kasetin julkaisi Jussi Lehtisalon ja elokuvaohjaaja Mika Taanilan omistama Ruton Music, joka on erikoistunut kasettijulkaisuihin.

Kappaleet
---------

A-puoli
1. Piante del sud – 23.04

B-puoli
1. Piante nordiche – 20.23

Kokoonpano
----------

* Jussi Lehtisalo
* Mika Rintala
* Mika Rättö

Lähteet
-------

* Circle featuring Verde - Giardino Circle Discography.

### Viitteet

1. ↑  Circle with Verde - "Giardino" (Ektro Records RUT-004)  10/2011 (#43). Aural Innovations. Viitattu 23.2.2015.
2. ↑  Circle feat. Verde – Giardino  11.9.2012. Piparnakkelin pandaluola.  Arkistoitu 23.2.2015. Viitattu 23.2.2015.
**Ruotsin metsät** kuuluvat boreaalisen vyöhykkeen taigatyyppisiin metsiin, jotka ovat yleensä havumetsiä. Toisaalta osa Ruotsin metsistä on lehtimetsiä, kuten Blåjungfrunin kansallispuistossa. Fulufjälletin kansallispuistossa ja Tivedenin kansallispuistossa on pitkälti metsäisten alueiden halki kulkevia vaellusreittejä. Pohjois- ja Keski-Ruotsissa Skandien vuoriston läheisyydestä johtuen maaston korkeuserot ovat huomattavat ja tämän vuoksi Ruotsissa on tuntureita, joilla on puutonta paljakkaa ja tunturikoivikkoa on Pohjanlahden leveysasteilla saakka.

2020-luvun tienoilla metsien kasvu on hidastunut monilla alueilla ja näin on tapahtunut myös ruotsissa. Samalla hiilinielu on vähentynyt 37 000 000 tonnista 30 000 000 tonniin. 2020-luvulle tultaessa Ruotsin metsissä puiden kasvu on ollut noin 120 kuutiometriä, samalla kun metsää on kaadettu noin 100 kuutiometrin verran.

Lähteet
-------

1. ↑  Metsät *oulu.fi*. Viitattu 31.7.2023.
2. ↑  Deciduous forest *Blåjungrun nationalpark*. Viitattu 31.7.2023.
3. ↑  Hiking tralis *Fulufjällets nationalpark*. Viitattu 31.7.2023.
4. ↑  Hiking loops *Tivedens nationalpark*. Viitattu 31.7.2023.
5. ↑  Vindelfjällen Svenska turistföreningen. Viitattu 31.7.2023.
6. ↑  Metsien kasvu taantunut myös Ruotsissa *Metsälehti*.  29.9.2023. Viitattu 31.7.2023.
**Tuhkakaapuyökkönen** (*Cucullia lucifuga*) on kaapuyökkösiin lukeutuva, melko kookas, harmaa yöperhoslaji. Se on Suomessa harvinainen ja levinneisyydeltään vahvasti itäpainotteinen.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Tuhkakaapuyökkönen kuuluu yhdessä kellervä- (*Cucullia lucifuga*) ja savukaapuyökkösen (*Cucullia lactucae*) kanssa ryhmään, jonka aikuiset perhoset melko vaikeita määrittää lajilleen. Tuhkakaapuyökkösen etusiivet ovat pitkät, kapeat, melko pyöreäkärkiset, ulkosyrjästä selvästi pyöristyneet ja pohjaväriltään tumman sinertävän harmaat. Munuaistäplän lähellä voi joskus erottua hieman ruskeaa sävyä ja tumma kaari. Rengastäplän erottuu korkeintaan ääriviivana. Siiven takanurkassa on musta viiru. Takasiivet ovat naaraalla tumman harmaat, koiraalla selvästi vaaleammat. Takaruumiin tyvellä on selkäpuolella mustaa karvoitusta. Siipiväli 44–48 mm.

Toukka on nuorena puna-keltajuovainen, mutta muuttuu kasvaessaan täysin erinäköiseksi. Täysikasvuisena toukka on musta ja sen iholla on punaisia täplärivejä.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Täysikasvuinen tuhkakaapuyökkösen toukka.
Tuhkakaapuyökköstä esiintyy Pohjois-Euroopasta ja Keski-Euroopan vuoristoista Aasian pohjoisosien poikki Japaniin saakka. Suomessa se on harvinainen laji, jonka pääasiallinen nykyinen esiintymisalue sijaitsee sisämaassa Savon ja Karjalan alueilla. Lisäksi lännempänä etelärannikolla on erillinen esiintymä. Sen sijaan vanhoja havaintoja on sisämaasta laajemminkin. Perhoset ovat lennossa yhtenä sukupolvena kesäkuun alusta heinäkuun alkupuolelle huipun sijoittuessa kesäkuulle.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Lajin elinpaikkoja ovat metsäaukiot, puistot, puutarhat ja muut puoliavoimet ympäristöt. Tuhkakaapuyökköset lentävät yöllä ja käyvät kukilla mutta tulevat lähisukulaistensa tapaan vain harvoin valolle. Perhosia tavataan jokseenkin poikkeuksetta vain yksitellen. Toukat syövät öisin kukintoja ja piilottelevat päivisin. Kotelo talvehtii, joskus useamman kerran.

Ravintokasvi
------------

Toukan ravintokasveja ovat mykerökukkaiset, etenkin ukonkeltanot (*Hieracium*) ja valvatit (*Sonchus*).

Lähteet
-------

1. 1 2  Svenska fjärilar (ruotsiksi)
2. 1 2 3  Norges sommerfugler (norjaksi)
3. 1 2 3 4  Kimmo Silvonen, Morten Top-Jensen & Michael Fibiger: *Suomen päivä- ja yöperhoset – maastokäsikirja*. Østermarie: BugBook Publishing, 2014. ISBN 978-87-993512-9-9.  s. 515
4. 1 2 3  Mikkola K. & Jalas I.: *Suomen perhoset. Yökköset 1.*. Suomen Perhostutkijain Seura. Otava, 1977. ISBN 951-1-04296-3.  s. 163
5. ↑  Perhosviki

Aiheesta muualla
----------------

* Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
* Luonnontieteellinen keskusmuseo (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1139650
* BioLib: 53525
* BOLD: 205557
* CoL: 3297Z
* EoL: 457568
* EUNIS: 107
* Fauna Europaea: 449317
* Fauna Europaea (new): 2d99fd7a-9a99-437b-9f72-2771ad6d87ee
* GBIF: 5109506
* iNaturalist: 502859
* LoB: 5133
* MaBENA: CuculLucif
* NCBI: 987917

 |

 |
**Daniel Olusola "Danny" Shittu** (s. 2. syyskuuta 1980 Lagos) on nigerialainen jalkapalloilija, joka seura on Englannin Valioliigassa pelaava Queens Park Rangers. Pelipaikaltaan Shittu on keskuspuolustaja ja hänet tunnetaan kovana taklaajana ja hyvänä pääpelaajana.

Ura
---

Shittu aloitti uransa Charlton Athleticissa vuonna 1999. Kahden lontoolais-seurassa vietetyn kauden aikana Shittu ei pelannut otteluakaan Charltonissa vaan vietti aikansa lainasopimuksilla Blackpoolissa ja Queens Park Rangersissa. Vuonna 2002 QPR hankki Shittun itselleen 350 000 punnalla. Nigerialaisen aika "*Ärrissä*" oli menestyksekäs ja neljän kauden aikana hänelle kertyi yli 150 ottelua joukkueessa. 

6. elokuuta 2006 Valioliigaan noussut Watford hankki vahvan Shittun joukkueeseensa 1,6 miljoonalla punnalla. Kahden Watford-kauden jälkeen hän siirtyi Boltoniin. Hän siirtyi Millwalliin 20. lokakuuta 2010 puolen vuoden sopimuksella. Hän teki kuitenkin sopimuksen Queens Park Rangersin kanssa 27. tammikuuta 2011 ja palasi siis seuraan, jossa hän on pelannut suurimman osan urastaan. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa paluunsa jälkeen 22. helmikuuta 2012 voitto-ottelussa (2-0) Ipswichiä vastaan. Shittu ei ole kuitenkaan onnistunut saamaan peliaikaa QPR:n noustua Valioliigaan.

### Maajoukkueura

Nigerian maajoukkueessa Shittu debytoi 26. maaliskuuta 2002 ottelussa Paraguayta vastaan. Afrikan mestaruusturnauksessa Shittu on edustanut maataan vuosina 2008 ja 2010. MM-kisoissa Shittu nähtiin Nigerian paidassa vuonna 2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Profiili

Nigerian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2008
1 Enyeama |
2 Yobo |
3 Taiwo |
4 Kanu |
5 Nwaneri |
6 Shittu |
7 Utaka |
8 Yakubu |
9 Martins |
10 Mikel |
11 Odemwingie |
12 Ejide |
13 Afolabi |
14 Olofinjana |
15 Uche |
16 Etuhu |
17 Makinwa |
18 Obinna |
19 Emeghara |
20 Okonkwo |
21 Eromoigbe |
22 Apam |
23 Aiyenugba |
Valmentaja Vogts

Nigerian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2010
1 Enyeama |
2 Yobo |
3 Taiwo |
4 Kanu |
5 Nwaneri |
6 Shittu |
7 Obasi |
8 Yakubu |
9 Martins |
10 Mikel |
11 Odemwingie |
12 Ejide |
13 Yussuf |
14 Olofinjana |
15 Kaita |
16 Uche |
17 Odiah |
18 Obinna |
19 Mohamed |
20 Etuhu |
21 Echiéjilé |
22 Apam |
23 Aiyenugba |
Valmentaja Amodu

Nigerian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Enyeama |
2 Yobo |
3 Taiwo |
4 Kanu |
5 Afolabi |
6 Shittu |
7 Utaka |
8 Yakubu |
9 Martins |
10 Ideye |
11 Odemwingie |
12 Uche |
13 Yussuf |
14 Kaita |
15 Haruna |
16 Ejide |
17 Odiah |
18 Obinna |
19 Obasi |
20 Etuhu |
21 Echiéjilé |
22 Adeleye |
23 Aiyenugba |
Valmentaja Lagerbäck
**Rhys Norrington-Davies** (s. 22. huhtikuuta 1999 Riad, Saudi-Arabia) on walesilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa englantilaisseura Sheffield Unitedia mutta pelasi sen edustusjoukkueessa ensimmäiset ottelunsa vasta elokuussa 2021 oltuaan aiemmin vuodesta 2018 alkaen lainalla Barrow'ssa, Rochdalessa, Luton Townissa ja Stoke Cityssä. Hän on pelannut Walesin maajoukkueessa 11 ottelua lokakuusta 2020 alkaen.

Norrington-Davies pelasi Englannin mestaruussarjassa kaudella 2020–2021 Luton Townissa 18 ottelua ja Stoke Cityssä 20 ottelua. Stokelle hän teki maaliskuussa maalin Wycombea vastaan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Sheffield Unitedissa 22 mestaruussarjaottelua ja kaksi nousukarsintaottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi Mestaruussarjassa 15 ottelua.

Norrington-Davies pelasi Walesin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Walesin A-maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa lokakuussa 2020 Kansojen liigassa Bulgariaa vastaan. Hänet valittiin Walesin joukkueeseen kesän 2021 EM-kilpailuihin, joita ennen hän ehti pelata viisi A-maaottelua ja ne kaikki avauskokoonpanossa. EM-turnauksessa hän ei saanut peliaikaa. Kuudennen maaottelunsa hän pelasi syyskuussa 2021, senkin avauskokoonpanossa. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki kesäkuussa 2022 Kansojen liigan ottelussa Alankomaita vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rhys Norrington-Davies Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

  

Sheffield United – Englannin Valioliiga
1 A. Davies |
2 Baldock |
3 Lowe |
4 Fleck |
5 Trusty |
6 Basham |
7 Brewster |
8 Hamer |
9 McBurnie |
10 Archer |
11 Traoré |
12 Egan |
14 Thomas |
15 Ahmedhodžić |
16 Norwood |
17 Coulibaly |
18 Foderingham |
19 Robinson |
20 Bogle |
21 Souza |
22 T. Davies |
23 Osborn |
25 Slimane |
27 Larouci |
28 McAtee |
32 Osula |
33 Norrington-Davies |
35 Brooks |
36 Jebbison |
37 Amissah |
38 Seriki |
39 Hackford |
40 Buyabu |
Manageri Heckingbottom

Walesin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 Hennessey |
2 Gunter |
3 N. Williams |
4 B. Davies |
5 Lockyer |
6 Rodon |
7 Allen |
8 Wilson |
9 T. Roberts |
10 Ramsey |
11 Bale |
12 Ward |
13 Moore |
14 C. Roberts |
15 Ampadu |
16 Morrell |
17 Norrington-Davies |
18 J. Williams |
19 Brooks |
20 James |
21 A. Davies |
22 Mepham |
23 Levitt |
24 Cabango |
25 Colwill |
26 Smith |
Valmentaja Page
**Yannick Anzuluni** (s. 21. elokuuta 1987) on kongolais-kanadalainen koripalloilija, pelipaikaltaan laituri. Hän edusti kaudella 2013–2014 Suomen I-divisioonassa pelannutta Tampereen Pyrintö II:ta ja Baltian liigassa seuran edustusjoukkuetta.

Pelaajaura
----------

Anzuluni syntyi 21. elokuuta 1987 Zairen Kinshasassa. Pian Anzulunin syntymän jälkeen hänen perheensä muutti Belgiaan viettäen maassa kymmenen vuotta. Tämän jälkeen perhe muutti Kanadaan, missä Anzuluni tutustui koripalloon. Hän opiskeli Houghtonin yliopistossa, johon mennessään hän oli 188 senttimetriä pitkä. Yliopiston lopettaessaan hän oli kasvanut 206-senttiseksi. Vuosina 2010–2012 Anzuluni pelasi kanadalaisen Laval Kebsin joukkueessa, ja kaudella 2012–2013 hän pelasi ensimmäisen kautensa Euroopassa, Saksan Regionalligassa Magdeburgin joukkueessa 17,5 pisteen, 11 levypallon, 4,2 syötön ja 3,0 riiston keskiarvoilla.

Kaudeksi 2013–2014 Anzuluni siirtyi suomalaisen Tampereen Pyrinnön organisaatioon, jossa hän edusti pääasiassa seuran reservijoukkuetta. Hän pelasi myös seuran edustusjoukkueessa sen Baltian liigan otteluissa. Lokakuussa Anzuluni teki I-divisioonassa BC Nokiaa vastaan 41 pistettä ja otti 14 levypalloa sekä 6 riistoa. Tammikuussa Oulun NMKY:tä vastaan hän saavutti lukemat 40/17/5 riistoa. Damon Williamsin pelikiellon johdosta Anzuluni pelasi Korisliigassa yhden ottelun sen runkosarjan päätöskierroksella tehden 15 pistettä ja ottaen 5 levypalloa sekä 5 riistoa.

Kaudeksi 2014–2015 Anzuluni palasi Saksaan, EBC Rostockin joukkueeseen.

Saavutukset
-----------

* Baltian liigan neljäs sija 2014

Pelityyli
---------

Pyrintö II:n päävalmentaja J-P Nieminen kuvaili Anzulunia sopimusta julkistettaessa "liikkuvaksi isoksi kaveriksi" ja monipuoliseksi pelaajaksi.

Lähteet
-------

* Yannick Anzuluni (Arkistoitu – Internet Archive) baskethotel.com
* Profiili bbl.net (englanniksi)
* Profiili eurobasket.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑
2. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
Mojohound Music Companyn valmistama sisäisellä mikrofonilla varustettu rytmilauta.
Dalmedo Custom Guitarsin loimuvaahterasta valmistama rytmilauta.
**Rytmilauta** (engl. *kickbox*, *rhythm stompbox*, *stomp box*, *stompbox*) on jalalla soitettava lyömäsoitin. Käytännössä rytmilauta on puinen laatikko, jota naputetaan tai tampataan kengänpohjalla. Rytmilauta mahdollistaa esimerkiksi laulajan tai kitaristin säestää itseään yksinkertaisin rytmikuvioin.

Soitinta on alkujaan käytetty Yhdysvalloissa kansanmusiikissa ja bluesissa, mutta nyttemmin sen käyttöalue on laajentunut niin maantieteellisesti kuin kattamaan muitakin musiikinlajeja. 2010-luvulla valmistetut rytmilaudat on tavallisesti varustettu sisäisellä mikrofonilla tai pietsosähköisellä tunnistimella.

Rytmilautaa ei tule sekoittaa efektipedaaliin, joista osasta käytetään englanniksi samaa nimitystä.

Lähteet
-------

1. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

Thomannin musiikkikaupan valikoimissa olevia sähköisesti vahvistettuja ja täyselektronisia rytmilautoja
*Tämä artikkeli kertoo muusikosta. Judokasta, katso Juha Salonen.*
**Juha Viljo Oskar "Lido" Salonen** (15. maaliskuuta 1950 Helsinki – 7. joulukuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen muusikko, lauluntekijä, ohjelmamyyjä, manageri ja valokuvaaja.

Salonen aloitti muusikkouransa 1960-luvulla perustamassaan Kalevala-yhtyeessä, jossa olivat mukana muun muassa Harri Saksala ja Remu Aaltonen. Salonen soitti yhtyeessä aluksi bassokitaraa mutta siirtyi myöhemmin kitaristiksi.

Salosen puoliso oli laulaja Hanna Ekola, jonka levyillä hän toimi muun muassa säveltäjänä, sovittajana ja tuottajana.

Hän työskenteli perustamissaan ohjelmatoimistoissa Rodeo, Lidon musiikki ja Pop Office sekä vaikutti usean suomalaisen yhtyeen taustavoimana, muun muassa Sleepy Sleepersin, Smackin ja Dingon. Hän toi Suomeen ulkomaisia yhtyeitä kuten Venomin ja Metallican, sekä järjesti myös musiikkifestivaaleja. Viimeisinä vuosinaan Salonen jätti musiikin harrastukseksi ja työskenteli valokuvaajana.

Lido Salonen on kirjoittanut vuonna 2001 julkaistun kirjan *Elämä jota en olisi halunnut elää*. Salosen valokuvia on hänen vaimonsa Hanna Ekolan kirjoittamissa uskonnollisissa kirjoissa.

Salonen kuoli keuhkosyöpään.

Teokset
-------

* Lido Salonen, Elämä jota en olisi halunnut elää, WSOY, 2001
* Hanna Ekola, Arjen aurinkoa, Arkki, 2008, valokuvat Juha Salonen
* Hanna Ekola, Otan osaa, Sley-kirjat, 2001, valokuvat Juha Salonen
* Hanna Ekola, Surulla on aikansa : muistojeni kirja, Arkki, 2008, valokuvat Juha Salonen
* Hanna Ekola, Valoa ja voimaa, Sley-kirjat, 2004, valokuvat Juha Salonen

Lähteet
-------

* Jarkko Jokelainen: Ykkösartistien keikkamyynti vaihtui valokuvaamiseen. Helsingin Sanomat 9.12.2008, s. C5 muistokirjoitus. Artikkelin verkkoversio[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. ↑  Kalevalan perustaja Lido Salonen on kuollut  8.12.2008. Helsingin Sanomat.  Arkistoitu 8.12.2008. Viitattu 8.12.2008.
2. ↑  Hanna Ekola, levyt Hannaekola.net. Viitattu 8.12.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Lido Salosen sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee urheiluselostaja Jussi Eskolaa. Koripalloilija Jussi Eskolasta sekä valokuvaaja-kirjailija Jussi Eskolasta on eri artikkelit.*
**Jussi Eskola** (s. 1973) on suomalainen urheilutoimittaja ja -selostaja, joka työskenteli Yle Urheilussa 1990-luvulta lähtien vuoteen 2021 asti. Eskola selosti Ylellä muun muassa yleisurheilua, hiihtoa, ampumahiihtoa ja suunnistusta.

Vuoden 2021 aikana hän siirtyi Viaplayn palvelukseen.

Ura
---

Eskola aloitti urheilutoimittajana Ylellä 1990-luvulla. Maastohiihtoa hän selosti Ylellä vuosina 2006–2014 ja 2017–2021. Vuosina 2014–2017 Eskola oli puolestaan Ylen ampumahiihdon pääselostaja. Lontoon kesäolympialaisissa 2012 Eskola selosti ammuntaa ja Rion kesäolympialaisissa 2016 hän selosti ammuntaa ja soutua.

Eskolan merkittävimpiä selostuksia lienevät Suomen naisten viestijoukkueen ja Aino-Kaisa Saarisen maailmanmestaruudet hiihdon MM-kisoissa 2009, Matti Heikkisen maailmanmestaruus hiihdon MM-kisoissa 2011, Iivo Niskasen ja Sami Jauhojärven parisprintin olympiakulta talviolympialaisissa 2014 sekä Iivo Niskasen olympiakulta 50 kilometrin perinteisen kisassa talviolympialaisissa 2018.

Keväällä 2016 Yleisradion johto hyllytti Eskolan kesän urheilutapahtumista tämän kritisoitua Ylen urheilupolitiikkaa Iltalehdessä. Eskolan piti selostaa kesällä 2016 yleisurheilua EM-kisoissa ja Rion kesäolympialaisissa.

Vuonna 2017 Eskola palasi Ylen yleisurheiluselostajaksi aisaparinaan Tapio Suominen. Vuonna 2017 hän palasi hiihdon pääselostajaksi Tapio Suomisen jäätyä sairauslomalle.

Eskola lopetti työskentelyn Ylellä 1. kesäkuuta 2021, minkä jälkeen hän siirtyi selostajaksi Viaplaylle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Silvennoinen, Santtu: Viaplay kaappasi Ylen suosikkiselostajat *iltalehti.fi*.  4.5.2021. iltalehti.fi. Viitattu 7.5.2021.
2. ↑  Yle - He selostavat Sotshin olympialaisia Ylen tv-kanavilla *yle.fi/urheilu*. Viitattu 15.6.2016.
3. 1 2  Silvennoinen, Santtu: Yle hyllytti tylysti suosikkiselostajan *Iltalehti.fi*.  7.4.2016. Viitattu 7.4.2016.
4. ↑  Jarkko Finni ja Tiia Hautala ovat Yle Urheilun uudet yleisurheiluasiantuntijat *yle.fi*.  3.2.2017. Viitattu 7.8.2017.
5. ↑  Tapio Suominen jäi sairauslomalle – ei selosta olympialaisissa *Ilta-Sanomat*.  13.11.2017. Viitattu 13.11.2017.
6. ↑  Silvennoinen, Santtu: Yleltä lähtenyt huippuselostaja paljastaa kovan ratkaisun taustat *iltalehti.fi*.  4.5.2021. iltalehti.fi. Viitattu 7.5.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Sitaatteja aiheesta **Jussi Eskola** Wikisitaateissa
**Romuald Figuier** (s. 5. toukokuuta 1941 Saint-Pol-de-Léon, Ranska), tunnetaan myös taiteilijanimellä **Romuald**, on ranskalainen laulaja.

Romuald edusti Monacoa Eurovision laulukilpailussa 1964 kappaleella "Où sont-elles passées*"* ja sijoittui kolmanneksi.

Romuald edusti Andorraa *Festival Internacional da Canção* -festivaalilla kahdesti, vuonna 1968 kappaleella "Le bruit des vagues*"* ja 1969 kappaleella "Tous les printemps du monde*"*.

Romuald edusti Luxemburgia Eurovision laulukilpailussa 1969 kappaleella "Catherine*"* ja sijoittui 11. sijalle 16 kilpailijan joukosta. Romuald edusti Monacoa jälleen vuoden 1974 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Celui qui reste et celui qui s'en va*"*.

1973 Romuald edusti Ranskaa *Festival de Viña del Mar* -festivaalilla Chilessä kappaleella "Laisse-moi le temps*"*, sijoittui toiseksi ja sai parhaan laulajan palkinnon.

Lähteet
-------

1. ↑  Copenhagen 1964 *eurovision.tv*. Viitattu 4.4.2022.
2. ↑  Romuald Figuier *discogs.com*. Viitattu 4.4.2022.
3. ↑  Madrid 1969 *eurovision.tv*. Viitattu 4.4.2022.
4. ↑  Brighton 1974 *eurovision.tv*. Viitattu 4.4.2022.
5. ↑  Romuald Figuier *artsandculture.google.com*. Viitattu 4.4.2022. [vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
	+ 2

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Marvelous Nakamba
**Marvelous Nakamba** (s. 19. tammikuuta 1994 Hwange) on zimbabwelainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Lutonia. Hän on pelannut Zimbabwen maajoukkueessa vuodesta 2015.

Nakamba siirtyi vuonna 2012 kotimaastaan ranskalaisseura Nancyyn, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi toukokuussa 2014 kaksi Ligue 2:n ottelua. Kesällä 2014 hän siirtyi alankomaalaisseura Vitesseen, jossa hän pelasi kolmen kauden aikana 67 Eredivisien ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Hän voitti KNVB-cupin 2017. Kesällä 2017 hän siirtyi belgialaisseura Club Bruggeen, jossa hän pelasi kahden kauden aikana 53 Jupiler Pro Leaguen ottelua. Hän voitti Belgian-mestaruuden kaudella 2017–2018. Kesällä 2019 Nakamba siirtyi Englannin Valioliigaan nousseeseen Aston Villaan. Hän pelasi kauden aikana 29 Valioliigan ottelua, joista 19 ottelua avauskokoonpanossa. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 13 valioliigaottelua, joista avauskokoonpanossa yhdeksän. Seuraavalla kaudella hän oli polvivamman vuoksi 3,5 kuukautta kentiltä sivussa. Hän pelasi 16 liigaottelua, näistä kymmenen avauksessa. Kauden 2022–2023 alkupuoliskolla hän ei pelannut otteluakaan. Kevätkaudella hän pelasi lainasopimuksella Lutonissa pudotuspelit mukaan lukien 20 Englannin Mestaruussarjan ottelua. Hän siirtyi Lutoniin vakituisesti kesällä 2023.

Nakamba pelasi Zimbabwen maajoukkueessa ensimmäisen kerrabn kesäkuussa 2015 Malawia vastaan. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2017 hän pelasi kaksi ottelua ja Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019 yhden ottelun.

Lähteet
-------

1. ↑  Marvelous Nakamba *People*. Sports Mole. Viitattu 27.12.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  Marvelous Nakamba Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
**Melalahden työväentalo** oli Kuopion kaupungin Melalahden kylässä sijainnut työväentalo. Melalahti oli Riistaveden kunnan keskustaajama, kunnes Riistavesi liitettiin Kuopioon vuonna 1973.

Historiaa
---------

Melalahden työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Talo valmistui vuonna 1909. Rahaa talon rakentamiseen kerättiin muun muassa arpajaisilla. Talossa oli neljä huonetta; se oli ilmeisesti Harju-nimisen tilan päärakennus. Vuonna 1921 yhdistys liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja vuonna 1923 talo takavarikoitiin väliaikaisesti.

1930-luvun alussa talo suljettiin jälleen ja yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla. Sitä ennen yhdistys kuitenkin myi talonsa Kuopion sosialidemokraattiselle piirijärjestölle, luultavasti estääkseen talon takavarikoinnin valtiolle. Alkuvuodesta 1937 kihlakunnanoikeus kuitenkin mitätöi kaupan, ja hovioikeus vahvisti mitätöinnin. Piirijärjestö vei asian korkeimpaan oikeuteen, mutta tuomio ei muuttunut. Keväällä 1938 talo myytiin valtion pakkohuutokaupalla Riistaveden kunnalle. Kunta muutti työväentalon kansakouluksi, mahdollisesti purki sen ja siirsi sen toiseen paikkaan.

Vuonna 1939 yhdistyksen uudelleen perustamista suunniteltiin. Ilmeisesti tämä onnistuikin, sillä yhden lähteen mukaan Melalahden työväenyhdistys liittyi vuonna 1945 SKDL:n.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Heinäkuussa 1913 yhdistys järjesti kesäjuhlan talollaan. Ohjelmassa oli muun muassa näytelmä ja urheilua. Vuonna 1912 työväentalolla pidetyissä perheiltamissa paikalle tuli "majatalon poika" häiriköimään humalassa. Ovenvartijan huomautettua, että tilaisuus oli vain työväenyhdistyksen jäsenille, poika yritti väkisin sisälle, rikkoi ovenkahvan ja koetti rikkoa myös ikkunoita. Vuonna 1928 talolla järjestettiin Tapanin tanssit. Myös Melalahden Osuuskauppa piti talolla kokouksiaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hyvönen, Onni: *Pohjois-Savon Työväentalot*. Kuopio: Pohjois-Savon Sos.dem. Kulttuurityöntekijät ry. 1988. ISBN 951-99956-5-X.
2. ↑  Savon Työmies *digi.kansalliskirjasto.fi*.  8.1.1907, no 3. Viitattu 29.9.2022.
3. ↑  Savon Sanomat *digi.kansalliskirjasto.fi*.  30.4.1938, no 50. Viitattu 29.9.2022.
4. ↑  Savon Työmies *digi.kansalliskirjasto.fi*.  7.4.1938, no 41. Viitattu 29.9.2022.
5. ↑  Savo *digi.kansalliskirjasto.fi*.  12.5.1938, no 108. Viitattu 29.9.2022.
6. 1 2  Savon Työmies *digi.kansalliskirjasto.fi*.  23.5.1939, no 58. Viitattu 29.9.2022.
7. ↑  Savon Sanomat *digi.kansalliskirjasto.fi*.  11.7.1913, no 75. Viitattu 29.9.2022.
8. ↑  Työmies *digi.kansalliskirjasto.fi*.  8.3.1912, no 57. Viitattu 29.9.2022.
9. ↑  Vapaus *digi.kansalliskirjasto.fi*.  28.12.1928, no 152. Viitattu 29.9.2022.
10. ↑  Savon Sanomat *digi.kansalliskirjasto.fi*.  16.10.1919, no 115. Viitattu 29.9.2022.
**Tummavaskiyökkönen**, vanhemmassa kirjallisuudessa **siperianvaskiyökkönen**, (*Autographa mandarina*) on levinneisyydeltään itäinen, kirjava yöperhoslaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Laji muistuttaa ulkonäöltään erehdyttävän paljon huomattavasti yleisempää kirjovaskiyökköstä (*Autographa pulchrina*) tai vähemmissä määrin gammayökköstä (*Autographa gamma*). Etusiivet ovat melko kapeat, yleissävyltään tumman punertavanruskeat ja niiden kuviointi on kirjovaskiyökköseen verrattuna tasaista. Sekä sisempi että ulompi poikkiviiru erottuvat selvästi mutkittelevina hopeanvalkoisina juovina ja erityisesti sisempi poikkiviiru on silmiinpistävä. Ulommassa poikkiviirussa on pieni, loiva mutka sisäänpäin. Siiven keskellä on suuri ja kirkkaanvalkoinen kreikan gamma-kirjainta muistuttava täplä. Aaltoviiru erottuu selvästi mustana ja tekee terävän W-kirjaimen muotoisen mutkan. Takasiivet ovat harmaanruskeat, ulkoreunaa kohti tummenevat ja niiden alapinnalla on pieni, pistemäinen keskipilkku. Siipiväli 34–38 mm.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Lajin levinneisyys painottuu Keski- ja Itä-Aasiaan. Suomessa tummavaskiyökkönen on verraten uusi tulokas, joka tavattiin ensimmäisen kerran vuonna 1972, mutta tunnistettiin maalle uudeksi lajiksi vasta 1978. Nykyisin tummavaskiyökköstä tavataan laajalti eteläisessä Suomessa ja pohjoisimmat havainnot ovat Kokkola-Ilomantsi-linjalta. Perhoset lentävät pääasiassa heinäkuulta syyskuulle.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Tummavaskiyökkönen elää luultavasti metsissä ja aroilla. Perhoset tulevat valolle.

Ravintokasvi
------------

Toukka elää erilaisilla matalilla ruohovartisilla kasveilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Svenska fjärilar (ruotsiksi)
2. 1 2 3  Mikkola K & Jalas I: *Suomen perhoset. Yökköset 2.*. Suomen Perhostutkijain Seura. Otava, 1979. ISBN 951-1-04297-1.  s. 205–206
3. ↑  Perhoswiki (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  artportalen.se (ruotsiksi)
5. ↑  lepidoptera.pl (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Plusiinae in Finland
* Bestimmungshilfe des Lepiforums[vanhentunut linkki] (saksaksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q793883
* BioLib: 53385
* BOLD: 270724
* CoL: 92W4Y
* EoL: 551620
* EUNIS: 309373
* Fauna Europaea: 449606
* Fauna Europaea (new): 9cc34de7-eb58-46f0-bfbe-96b988ec7fb9
* GBIF: 1792431
* iNaturalist: 805228
* IRMNG: 10311225
* LepIndex: 280528
* NCBI: 2561007

 |

 |
Taiteilijan näkemys Altair-aluksesta Kuun pinnalla.
**Altair** oli suunnitelma kuulaskeutujasta NASAn perutussa Project Constellation -ohjelmassa, johon kuului myös Orion-alus.  Se tunnettiin aiemmin nimellä **Lunar Surface Access Module** eli **LSAM**. Altair-aluksen oli tarkoitus laskeutua Kuuhun 2020-luvulla, ja sitä oli sen jälkeen määrä hyödyntää miehitetyn kuuaseman perustamisessa.

Nimi
----

LSAM nimettiin Altairiksi joulukuussa 2007. Nimessä on viittaus 1960–1970-lukujen Apollo-ohjelmaan. "Altair" on lyhennelmä arabiankielisestä ilmauksesta, joka tarkoittaa "lentävää kotkaa". Lisäksi Altair on tähti Kotkan tähdistössä. Apollo 11 -aluksen kuumoduulin nimi oli "Eagle" eli Kotka. Ennen Altair-nimen valintaa huhuttiin myös nimestä "Artemis". Artemis on Kreikan mytologian mukaan Apollo-jumalan sisar.

Suunnitelma
-----------

Piirros Altair-kapselin laukaisusta Kuun pinnalta.
Altairin perusrakenne muistuttaa Apollo-aluksen kuumoduulia. Kooltaan se on kuitenkin paljon suurempi. Altair voi viedä Kuun pinnalle neljä henkeä ja viipyä siellä peräti 210 vuorokautta.

Project Constellation -suunnitelman mukaan miehistö laukaistaan Maan kiertoradalle Orion-aluksella pientä Ares I -kantorakettia käyttäen. Altair ja kuulentoon tarvittava rakettivaihe laukaistaan voimakkaammalla Ares V -raketilla. Ratkaisua perustellaan miehistön turvallisuudella.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Altair (avaruusalus)** Wikimedia Commonsissa

* NASAn Altair sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)

Project Constellation

|  |  |
| --- | --- |
| Sub-orbitaalit testilennot | Ares I-X |
| Laitteet | 
* Orion
* Ares
	+ Ares I
	+ Ares IV
	+ Ares V
* Earth Departure Stage
* Altair
* J-2X
* RS-68

 |
| Laukaisualustat | 
* Kennedy Space Center
* LC-39A/B

 |
**Dekaliini** (C10H18) eli **dekahydronaftaleeni** on sykloalkaaneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää liuottimena.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa dekaliini on väritöntä nestettä. Yhdiste ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, mutta liukenee hieman etanoliin ja paremmin poolittomampiin orgaanisiin liuottimiin kuten asetoniin, dietyylieetteriin, kloroformiin ja bentseeniin. Dekaliini ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Altistuminen suurelle määräll
e aiheuttaa huonovointisuutta. Toistuva ihoaltistus voi aiheuttaa ihotulehduksen.

Dekaliinin konformaatiot ja rengaskäännös
Dekaliinin rakenne koostuu kahdesta fuusioituneesta sykloheksaanirenkaasta. Molemmat renkaat ovat tuolikonformaatiossa. Yhdisteellä on cis- ja trans-isomeerit. Cis-isomeerissä fuusiokohdan vetyatomit ovat tason vastakkaisilla (toinen aksiaalinen ja toinen ekvatoriaalinen) puolilla ja trans-isomeerissä vedyt ovat samalla puolella (molemmat aksiaalisia). Cis-dekaliinille voi tapahtua rengaskäännös, jossa ekvatoriaalisen vedyn asema muuttuu aksiaaliseksi ja aksiaalinen ekvatoriaaliseksi. Trans-isomeerille rengaskäännös ei ole mahdollinen.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Dekaliiniä valmistetaan pelkistämällä naftaleeniä tai tetraliiniä vedyn avulla. Reaktio tapahtuu noin 200–300°C:n lämpötilassa ja katalyyttinä toimii nikkeli, platina tai palladium. Reaktiossa muodostuu isomeerien seos ja seossuhde riippuu oloista ja katalyytistä. Trans-dekaliinin osuus tuotteessa on tavanomaisesti 40–100 %.

Dekaliiniä käytetään muun muassa vahojen, rasvojen, hartsien ja maalien liuottimina. Liuotin voi olla myö dekaliinin ja tetraliinin seos. Yhdiste voidaan hapeettaa polemeerien valmistuksessa käytettäviksi syklodekanoniksi tai sebasiinihapoksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Robert T. Mason: "Naphthalene", teoksessa *Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2002.
2. ↑  Decahydronaphthalene Euroopan kemikaalivirasto. Viitattu 1.11.2023. (englanniksi)
3. 1 2 3  Gerd Collin, Hartmut Höke & Helmut Greim: "Naphthalene and Hydronaphthalenes", teoksessa *Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2003.
4. 1 2 3  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 32. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
5. 1 2 3  Susan Budavari (päätoim.): *The Merck Index*, s. 482. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 978-0-911910-12-4. (englanniksi)
6. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 303. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3-11-011451-5. (englanniksi)
7. ↑  Dekaliinin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 1.11.2023
8. ↑  Jonathan Clayden, Nick Greeves, Stuart Warren: *Organic Chemistry*, s. 378–379. Oxford University Press, 2012. ISBN 978-0-19-927029-3. (englanniksi)
9. ↑  Roland Schmidt, Karl Griesbaum, Arno Behr, Dieter Biedenkapp, Heinz-Werner Voges, Dorothea Garbe, Christian Paetz, Gerd Collin, Dieter Mayer & Hartmut Höke: "Hydrocarbons", teoksessa *Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2014.
**David Randall-MacIver** (31. lokakuuta 1873 Lontoo – 1947) oli brittiläis-yhdysvaltalainen arkeologi ja antropologi, joka tuli tunnetuksi Suur-Zimbabwen yhdistämisestä šoniin.

Randall-MacIver sai koulutuksensa Oxfordin yliopistosta ja aloitti kaivausuransa 1899 Egyptin Abydoksesta William Flinders Petrien johtamilla kaivauksilla. Randall-MacIver löysi kaivauksissa Senusret III:n kuolintemppelin. Hän muutti 1905 Yhdysvaltoihin, kun hänet nimettiin Penn-museon egyptologian kuraattoriksi.

Suur-Zimbabwen muuria Randall-MacIverin teoksessa *Medieval Rhodesia*.
Randall-MacIver teki 1905–1906 kaivauksia nykyisessä Zimbabwessa Suur-Zimbabwessa, Khamissa ja Nyangassa. Hän kirjoitti teoksessa *Medieval Rhodesia* (1906), että Zimbabwen rauniot olivat afrikkalaiset ja noin 1300-luvulta. Tuohon asti niiden ajateltiin olleen kadonneen valkoihoisten perustaman yhteiskunnan rakentamia.

Penn-museosta tuli Randall-MacIverin aikana tunnettu egyptologisesta tutkimuksestaan. Hän johti 1906–1907 museon ensimmäisiä kaivauksia Egyptissä. Vuodet 1907–1910 Randall-MacIver keskittyi erityisesti Ala-Nubian alueeseen, jota oli tuolloin vielä melko vähän tutkittu. Hän erosi 1910 kuraattorin paikalta ajauduttuaan erimielisyyksiin museon johtajan George Byron Gordonin kanssa.

Randall-Maciver oli 1911–1914 Yhdysvaltain maantieteellisen seuran kirjastonhoitajana. Ensimmäisessä maailmansodassa hän palveli tiedustelu-upseerina ja muutti 1921 Roomaan keskittyäkseen Italian ja erityisesti etruskien arkeologiaan. Randall-Maciver julkaisi aiheesta teokset *Villanovans and Early Etruscans* (1924), *The Iron Age in Italy* (1927) ja *Italy Before the Romans* (1928). Toisessa maailmansodassa hän avusti Yhdysvaltain sotaministeriötä pelastamaan Italian kulttuurimonumentteja. Randall-Maciver kuoli 74-vuotiaana vuonna 1947.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  David Randall-MacIver *Encyclopædia Britannica*.  2012. Encyclopædia Britannica Online. Viitattu 7.6.2012. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Wegner, Jennifer H.: David Randall-MacIver--Explorer of Abydos and Curator of the Egyptian Section.  *Expedition*, 2006, 48. vsk, nro 2, s. 13–14. Philadelphia: ISSN 0014-4738. Artikkelin verkkoversio (pdf). Viitattu 7.6.2012.  (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |