recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Thomas Bolme Göteborgin kirjamessuilla 2010.
**Tomas Robert Olof Bolme** (s. 21. huhtikuuta 1945 Högalid, Tukholma) on ruotsalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Hergén Tintti-hahmon ruotsalaisäänenä animaatioelokuvissa, mutta hän on näytellyt lisäksi useissa teattereissa sekä kymmenissä ruotsalaisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hän voitti parhaan miespääosan Guldbagge-palkinnon August Strindbergin näytelmään *Velkojat* perustuvasta elokuvasta *Fordringsägare* (1988).

Bolme opiskeli Tukholman Teaterhögskolanissa 1966–1969. Hänen teatteriuraansa kuuluu vapaa teatteriryhmä Fria Proteatern, Dramaten ja Riksteatern. Vuonna 1997 hän esitti Tevjen roolin Georg Malviuksen musikaaliohjauksessa *Spelman på taket* Tukholman kaupunginteatterissa. Hän on myös lukenut useita äänikirjoja, kuten Jan Guilloun *Coq Rouge*.

Bolme oli aiemmin Ruotsin kommunistisen puolueen jäsen (ruots. *Kommunistiska förbundet marxist-leninisterna, KFML*).

Elokuvia
--------

* 1959: *Mälarpirater*
* 1961: *Metsien hurjat*
* 1963: *Mordvapen till salu*
* 1964: *Sinitakit*
* 1968: *Freddy klarar biffen*
* 1970: *Onnelliset paskiaiset*
* 1972: *The Day the Clown Cried*
* 1974: *Viimeinen seikkailu*
* 1975: *Kahden kauppa*
* 1977: *Täytyyhän ihmisen elää*
* 1980: *Flygnivå 450*
* 1988: *Fordringsägare*
* 1991: *Hyvä tahto*
* 2005: *Wallander: Afrikkalainen*
* 2006: *Kun pimeys koittaa – när mörkret faller*
* 2007: *Arn – Temppeliritari*

Lähteet
-------

1. ↑  Fordringsägare (1988), Svensk filmdatabas, Svenska filminstitutet. Viitattu 5.9.2015.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Tomas Bolme 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Walther GSP** on tarkkuuspistooli, joka on suosittu kilpa- ja harjoitteluase monissa eri ampumaurheilulajeissa, kuten esimerkiksi isopistooliammunnassa, olympiapistooliammunnassa, vakiopistooliammunnassa ja urheilupistooliammunnassa. Ase on puukahvainen, massasulkuinen, alumiinirunkoinen ja sen lipaskuilu sijaitsee liipasinkaaren etupuolella. 
Aseessa on täysin säädettävät tähtäimet. Liipasimen vastus on säädettävissä. Asetta valmistaa Walther.

Ase toimitetaan laukussa kahdella lippaalla varustettuna.

Eri versiot
-----------

Walther GSP, .32 S&W-osat kiinnitettynä), .22 LR-sarja irrallaan ylempänä
Ase on ns. vaihtokaliiperiase, joka Waltherin tapauksessa tarkoittaa sitä että osia vaihtamalla aseen kaliiperi on joko .22 LR tai .32 S&W Long. Aseen voi ostaa myös joko pelkällä .22 LR-sarjalla tai pelkällä .32 S&W-sarjalla varustettuna.

Aseesta on saatavilla myös tarkempi **GSP Expert-versio**, jossa on mm. pidempi piippu, säädettävä rekyylinvaimennin ja aseen piipun heilahtelua ja tärähtelyä vähentävä piippurakenne suuremman tarkkuuden saavuttamiseksi. Pidemmästä piipusta johtuen GSP Expert on myös hieman painavampi kuin perusversio. 

Expert-versiossa on myös nitrokarbonoitu lukko. Valmistajan mukaan tämä vähentää kitkaa ja lisää kestävyyttä.

Vaihtokaliiperiaseen merkittävin etu kahteen erilliseen aseeseen verrattuna on kahvan ja laukaisukoneiston asetusten säilyminen täysin samanlaisena ammuttaessa eri pistoolilajeja. Nykyiset Suomen Ampumaurheiluliiton säännöt mahdollistavat tämän.

Aseen voi tilata useilla erityyppisillä ja kokoisilla kahvoilla. Myös vasenkätisiä ja nuorille ampujille ja naisille sopivia pienempiä kahvoja valmistetaan.

Muuta
-----

Suomalaisten aseen hallussapitolupaehtojen mukaisesti Walther GSP:hen täytyy olla omat hallussapitolupansa sekä perusaseelle että mahdolliselle vaihtosarjalle. Perusase vaatii aseen hallussapitoluvan ja vaihtosarja aseen osan hallussapitoluvan. Tämä johtuu siitä, että vaihtosarjan kaliiperi on toinen kuin perusaseessa. 

Aseeseen saa myös vaihtosarjan .22 Short-patruunoille, jolloin aseen mallimerkintä on **Walther OSP**.

Eri versioiden teknisiä tietoja
-------------------------------

|  | GSP (vanhat versiot) | GSP | GSP Expert | OSP |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kaliiperi | .22 LR | .22 LR | .32 S&W | .22 LR | .32 S&W | .22 Short |
| Kokonaispituus | 300 mm | 292 mm | 292 mm | 295 mm | 295 mm | 298 mm |
| Leveys | 50 mm | 50 mm | 50 mm | 50 mm | 50 mm | 50 mm |
| Korkeus | 150 mm | 150 mm | 150 mm | 142 mm | 142 mm | 142 mm |
| Paino | 1.270 g | 1.180 g | 1.280 g | 1.200 g | 1.280 g | 1.160 g |
| Tähtäinväli | 220 mm | 220 mm | 220 mm | 220 mm | 220 mm | 274 mm |
| Piipun pituus | 115 mm | 107 mm | 107 mm | 115 mm | 107 mm | 85 mm |
| Laukaisuvastus | 1.000 g /1.360 g | 1.000 g /1.360 g | 1.360 g | 1.000g /1.360 g | 1.360 g | 100–200 g |
| Lippaan kapasiteetti | 5 | 5 | 5 | 5 / 10 | 5 | 5 |

Aiheesta muualla
----------------

* Maahantuojan Walther-sivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Valmistajan Walther GSP-sivut (englanniksi)
**Euronews** on kansainvälinen televisiokanava, jonka ohjelmisto koostuu lähinnä uutisista. Suomessa Yle TV1 lähetti Euronewsin uutislähetyksiä vuosina 1993–2008, noin kymmenen minuutin verran illan ohjelmiston lopuksi, sekä toisinaan myös aamu- ja iltapäivällä. YLE24-kanava lähetti toimiessaan Euronewsin uutiset lähes joka tasatunti päiväsaikaan.

Kanavan ensimmäinen lähetys oli 1. tammikuuta 1993. Vuoden 2005 loppupuolella Euronews toimitti uutisia noin 193 miljoonaan talouteen 121 maan alueella.*lähde?* Kanava tavoittaa kaapeli-, antenni- ja satelliittitelevisioiden välityksellä yli 167 miljoonaa eurooppalaista kotitaloutta.*lähde?*

Sisältö
-------

Euronews lähettää uutisia niin Euroopasta kuin muualta maailmasta puolen tunnin välein. Uutislähetykset käsittelevät yleensä myös talousuutisia, urheilu-uutisia, taidetta ja kulttuuria, tiedettä, säätä, Euroopan politiikkaa sekä Euroopan lehdistön uutiskatsauksia.

Euronews lähetetään nykyisin seitsemällä eri kielellä; englanniksi, saksaksi, ranskaksi, venäjäksi, espanjaksi, portugaliksi ja italiaksi, mutta joissakin maissa kaikki kielet eivät ole välttämättä saatavilla.

Historia
--------

Euronewsin logo kesäkuuhun 2008 asti.
Euronews perustettiin alun perin Lyonissa vuonna 1992 Euroopan yleisradiounionin aloitteesta yhdentoista yleisradioyhtiön voimin, Suomen Yleisradio oli yksi niistä. Kanavan lähetykset aloitettiin 1. tammikuuta 1993. Lähetykset siirrettiin analogisesta pääasiallisesti digitaaliseksi vuonna 1999. Samana vuonna Euronews aloitti lähetykset myös portugalin kielellä. Venäjänkieliset lähetykset alkoivat vuonna 2001.

Lokakuussa 2005 saksalaiset televisiokanavat ARD ja ZDF neuvottelivat Euronewsiin liittymisestä.

Katso myös
----------

* Africanews

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Euronews**.
* Euronewsin internet-sivut.
**Tosiasiallinen hallintotoiminta** on se julkishallinnon toiminnan osa, jossa ei käytetä julkista valtaa. Sillä ei vaikuteta kansalaisten ja yhteisöjen oikeuksiin tai velvollisuuksiin, vaan luodaan edellytyksiä esimerkiksi elinkeinoelämälle sekä sosiaali- ja sivistyspalveluiden toteuttamiselle. Sen piiriin kuuluvat erilaiset koulutus-, huolto- ja hoitotoimet, julkinen tiedotus ja hallintoelinten epäviralliset toiminnat. Rajan vetäminen tosiasiallisen hallintotoiminnan ja hallinnollisen sääntelyn ja muun yksipuolisen julkisen vallan käytön välille on käytännössä melko suhteellista. Esimerkiksi ihmistä hoidettaessa saatetaan rajoittaa hänen itsemääräämisoikeuttaan ja viranomaisten tiedotus saattaa ohjata yleistä mielipidettä.

Julkisten palvelujen tuottamisen muodot ja organisaatio muistuttavat usein yksityisessä toiminnassa käytettyjä. Niissä käytetään vähän kirjallista toimintaa ja hallintoa, ja myös julkisen vallan käyttö on taka-alalla. Hallinnolliseen toimintaan viittaa se, että tosiasiallisessa hallintotoiminnasta huolehtivat hallintoelimet, hyvinvointipalvelujen saaminen perustuu hallintopäätöksiin ja toimintaa ohjataan julkisoikeudellisella lainsäädännöllä.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Encyclopædia iuridica fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa V palstat 941–942.
Toskanalainen kapiteeli ja entablementtia.
**Toskanalainen pylväsjärjestelmä** tai **toskanalainen tyyli** on etruskilaisessa ja roomalaisessa arkkitehtuurissa kehittynyt pylväsjärjestelmä, joka on yksinkertaistettu muunnelma doorilaisesta pylväsjärjestelmästä. Toskanalainen pylväs eroaa doorilaisesta siinä, että siinä on baasi eli jalusta sekä plintti. Se on myös doorilaista sirompi ja usein uurtamaton eli ilman kanneluureja. Tyylin nimitys on peräisin Vitruviukselta.

Toskanalaista tyyliä käytettiin usein renessanssiaikana, kuten Donato Bramanten Tempiettossa. Myös Andrea Palladio suosi toskanalaista tyyliä arkkitehtuurissaan.

Toskanalaisen ja doorilaisen kapiteelin vertailu.

Lähteet
-------

1. ↑  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Toskanalainen pylväs", *Antiikin käsikirja*, s. 591. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
2. ↑  Order *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 10.6.2019.
3. ↑  Palmes, J. C. (toim.): *Sir Banister Fletcher's "A History of Architecture" (sivu 267), 18. painos*. Athlone Press, 1975. ISBN 0-485-55001-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **toskanalainen pylväsjärjestelmä** Wikimedia Commonsissa
**Tomas Fredrik Bruno Neovius** (10. marraskuuta 1840 Sulkava – 1906) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti.[1]

Neoviuksen vanhemmat olivat rovasti Jakob Fredrik Neovius ja Anna Karolina Orraeus ja puoliso vuodesta 1876 Antonina Gregorjevna Strelakova. Neovius tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1852 ja määrättiin sieltä vuonna 1860 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen 4. kenttätykistöprikaatiin. Hän suoritti 1861–1864 Mihailin tykistöakatemian kurssin Pietarissa. Kurssin aikana 1862 hänet ylennettiin aliluutnantiksi ja komennettiin Mihailovskin krenatööritykistöprikaatiin Kaukasiaan. Luutnantiksi Neovius ylennettiin 1863. Hän palasi tykistöakatemian jälkeen vuonna 1864 palvelukseen 4. kenttätykistöprikaatiin. Sieltä hänet komennettiin 1867 kouluttajaksi Moskovan 1. sotaopistoon, alikapteeniksi hän yleni samana vuonna.[1]

Vuonna 1870 Neovius siirrettiin 23. tykistöprikaatiin ja ylennettiin kapteeniksi. Hän oli 1871–1872 komennettuna mallipatteriin, komppanianpäälliköksi Viaporin linnoitustykistöön hänet siirrettiin 1873. Everstiluutnantiksi Neovius ylennettiin 1877 ja everstiksi 1879. Hänet määrättiin 1882 Bobruiskin linnoitustykistön päälliköksi Valko-Venäjälle ja 1887 Osovjetsin linnoitustykistön päälliköksi Puolaan. Kenraalimajuriksi 1893 ylennettynä hänet komennettiin lyhyeksi ajaksi Ivangorodin linnoitustykistön päälliköksi, mistä hän palasi takaisin Osovjetsiin. Libaun linnoitustykistön päälliköksi Neovius tuli 1895, mitä tehtävää hän hoiti aina helmikuuhun 1901 asti. Hän sai tuolloin eron sotapalveluksesta kenraaliluutnanttina.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tomas Fredrik Bruno Neovius *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 10.4.2020)
**Timo Lahtinen** (s. 24. toukokuuta 1947 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Lahtisen virallinen kasvattajaseura oli Tampereen Ilves.

Ura
---

Lahtinen aloitti pääsarjatasolla kasvattajaseurassaan Ilveksessä kaudella 1964–1965 ja pelasi sen riveissä kuusi kautta ennen siirtymistään Helsinkiin HJK:n riveihin. HJK:ssa Lahtinen pelasi kaksi kautta ennen siirtymistään Italiaan, Gherdëinan joukkueeseen. Kaudella 1974–1975 Lahtinen pelasi jääkiekkoa myös Etelä-Afrikassa, Johannesburgissa joukkueessa nimeltään Jungle Jets. Etelä-Afrikasta Lahtinen palasi vielä kaudeksi 1975–76 Italiaan, Cortina d'Ampezzon joukkueeseen. Tämän jälkeen hän jatkoi vielä kaksi kautta Ruotsin 1.divisioonassa Tingsrydin joukkueessa pelaaja-valmentajana.

Kaudesta 1978–79 alkaen pelaaminen sai jäädä nuoremmille ja Lahtinen siirtyi täysipäiväisesti penkin taa. Seuraavat kaksi kautta hän toimi Ruotsin 1.divisioonassa Karlskronan päävalmentajana ennen kuin siirtyi Jönköpingiin HV71:n päävalmentajaksi. Jönköpingissä kului kolme kautta ja sen jälkeen Lahtinen jatkoi valmennusuraansa Elitserienin Södertäljessä. Kahden Södertäljen vuoden jälkeen oli aika katsella muitakin maisemia ja Lahtinen siirtyi valmentamaan Sveitsin A-liigaan, ensin vuodeksi Arosaan ja sen jälkeen kahdeksi vuodeksi SC Bernin joukkueeseen. Bernistä hän siirtyi B-liigassa pelanneen ZSC Lions Zürichin peräsimeen kaudeksi 1988–1989. Lionsin johto ei kuitenkaan ollut tyytyväinen Lahtisen suorituksiin ja niinpä hänet korvattiin kesken kauden kanadalaisella Neil Nicholsonilla. 

Kaudeksi 1989–90 Lahtinen palasi Ruotsiin, Malmö IF:n päävalmentajaksi. Malmö pelasi tuolloin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa mutta tavoitteli nousua pääsarjaan. Lahtisen johdolla nousu toteutuikin ja Lahtinen jatkoi joukkueen päävalmentajana neljä seuraavaakin kautta. Lahtisen valmennuksessa Malmö voitti kaksi Ruotsin mestaruutta, vuosina 1992 ja 1994. Kaudelle 1994–1995 Lahtinen vaihtoi jälleen Sveitsiin, HC Luganon joukkueen valmentajaksi. Luganon vuoden jälkeen Lahtinen piti välivuoden valmentamisesta.

Kauden 1996–1997 alusta Lahtinen aloitti jälleen päävalmentajana Ruotsin Elitserienissä, tällä kertaa AIK:n joukkueessa. Solnassa Lahtinen valmensi kaksi kautta, kunnes siirtyi Saksaan EC Kölnin joukkueen valmentajaksi. Kölnistä Lahtinen lähti helmikuussa kesken kauden Helsinkiin, Jokereiden päävalmentajaksi Hjallis Harkimon erottaman Hannu Kapasen korvaajaksi.
Jokeri-pestin jälkeen Lahtinen oli vailla valmennustöitä liki neljä kautta kunnes sai kesken kauden 2002–2003 tarjouksen Elitserienistä Södertäljen joukkueesta. Södertäljen valmentajana Lahtinen ehti olemaan reilut kaksi kautta. Kesken kauden 2004–2005 seurajohto korvasi hänet ruotsalaisella Mats Hallinilla. 

Tämä jälkeen Lahtinen piti jälleen muutaman välivuoden kunnes kauden 2008–2009 alusta hän aloitti päävalmentajana unkarilais-romanialaisessa MOL Liigassa HSC Csíkszeredan joukkueessa, jossa voitti liigan mestaruuden heti ensi yrittämällä.

Aiheesta muualla
----------------

* Timo Lahtinen Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
* Timo Lahtinen *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
**Tosinimi** on kohteensa nimi, joka ilmaisee sen todellista luonnetta. Magiassa, uskonnollisessa invokaatiossa ja mystiikan mantroissa kohteisiin viittaaminen pyhän kielen sanoilla tai muuten voimallisilla sanoilla on ollut keskeistä ainakin antiikista ajoista asti.

Kansantarut
-----------

Kansanperinteessä henkilön tai olennon (ehkä jopa jumalan) tosinimen tunteminen antaa voiman vaikuttaa tähän maagisesti.

Skandinaavisissa myyteissä maagisia petoja kuten Nix saatettiin kukistaa kutsumalla niitä tosinimillään.

Renessanssin demonologia (jota katolinen kirkko yhä harjoittaa Suomessakin) perustuu ajatukseen, että demoniin saadaan valtaa tietämällä sen tosinimi (ks. manaus).

Muinaiset juutalaiset uskoivat Jumalan nimen olevan niin voimallinen, että sen lausuminen kiellettiin. Myös nykykristittyjen fraasia "Isän, Pojan ja Pyhän hengen nimeen" käytetään taikasanojen tavoin.

Kryptografiassa
---------------

Kryptografiassa termi "tosinimi" ("true name") voi tarkoittaa nimeä, joka identifioi kohteensa yksikäsitteisesti globaalissa nimiavaruudessa.

Katso myös
----------

* Ged (kohteen tosinimen tietäminen antaa maagisia voimia kohteen yli)
* Tittelintuure (pääjuonielementti verrattavissa tosinimen käyttöön)
* mantra
* kabbalismi

Lähteet
-------

1. ↑  Philip Martin, *The Writer's Guide to Fantasy Literature: From Dragon's Lair to Hero's Quest*, s. 134, ISBN 0-87116-195-8
2. ↑  Maria Tatar, *The Annotated Brothers Grimm*, s. 260 W. W. Norton & company, London, New York, 2004 ISBN 0-393-05848-4
3. ↑  Francis James Child, *The English and Scottish Popular Ballads*, v 1, p 95-6, Dover Publications, New York 1965
Ryhmäteatterin näyttelijöitä vuonna 1971 — rumpalina Timo Martinkauppi.
**Timo Olavi Martinkauppi** (3. maaliskuuta 1941 Oulu – 10. helmikuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen lavastaja, näyttelijä ja televisio-ohjaaja.

Martinkauppi toimi lavastajana muun muassa elokuvissa *Rakastunut rampa* (1975) ja *Isännät ja isäntien varjot*. Hän näytteli sivuosia noin kymmenessä suomalaisessa teatteri- ja televisioelokuvassa.

Martinkauppi toimi ohjaajana muun muassa televisioelokuvissa *Aimo Kanerva – mies maisemassa* (1977) ja *Kesä kartsalla* (1982) sekä avoimen runokilpailun pohjalta syntyneessä televisiosarjassa *Suomen kansa runoilee* (1977).

Martinkauppi oli mukana perustamassa Ryhmäteatteria sekä teatteritekniikan kehitystä edistävän OISTAT-järjestön (Organisation Internationale des Scénographes, Techniciens et Architectes de Théâtre) Suomen-osastoa.

Timo Martinkaupin puoliso oli näyttelijä Irma Martinkauppi 1964–1973.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus. *Helsingin Sanomat* 14.3.2021, s. C 15.
2. 1 2 3  Timo Martinkauppi Elonetissä.
3. ↑  Landström, Rita: Suomen kansa runoilee: Työn kiitos. Yle Elävä Arkisto 6.8.2007. Viitattu 4.5.2014.
4. ↑  Ryhmäteatteri täyttää 40 vuotta. (Arkistoitu – Internet Archive) *Helsingin Sanomat* 24.1.2007. Viitattu 4.5.2014.
5. ↑  Tietoa. (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Oistat-keskus. Viitattu 4.5.2014.
6. ↑  Martin, Timo & Niemi, Pertti & Tainio, Ilona (toim.): *Suomen teatterit ja teatterintekijät*, s. 364, hakusana Martinkauppi Timo. Helsinki: Tammi, 1974. ISBN 951-30-2506-3.
7. ↑  Seppälä, Riitta & Tainio, Ilona (toim.): *Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993*, s. 288 hakusana Martinkauppi Timo. Helsinki: Tammi, 1993. ISBN 951-31-0236-X.

Aiheesta muualla
----------------

* Timo Martinkaupin muistokirjoitus *Helsingin Sanomissa*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Verkkopaketti** on pakettikytkentäisessä verkossa käytettävä perusyksikkö.
Esimerkki paketista on IP-verkossa käytettävä IP-paketti.

Termin "paketti" alkujaan esitti Donald Davies, joka työskenteli NPL-verkon parissa.

OSI-mallissa termi paketti viittaa kolmanteen kerrokseen kun taas ylemmät kerrokset käyttävät *datagram* (tietosähke) ja *segmentti* -termejä, ja alempi toinen kerros käyttää kehyksiä (*frame*).

Paketteja käyttäviä verkkoja
----------------------------

Muun muassa NICAM-lähetys on käyttänyt paketteja tiedonsiirtoon.

Lähteet
-------

1. ↑  ARCHIVED: What is a packet? Indiana University. Viitattu 21.5.2019. (englanniksi)
2. ↑  Donald Davies Internet Hall of Fame. Viitattu 17.6.2018.
3. ↑  OSI model and TCP/IP stack *itbundle.net*. Viitattu 21.5.2019. (englanniksi)
4. ↑  Andrew Swift: A Brief Guide to NICAM *doc.ic.ac.uk*.  Arkistoitu 16.5.2015. Viitattu 21.5.2019. (englanniksi)
5. ↑  Steven Hosgood: "All You Ever Wanted to Know About NICAM but were Afraid to Ask" *qsl.net*. Viitattu 21.5.2019. (englanniksi)
**Sumea logiikka** on matemaattisen logiikan laajennus, jossa propositiolla on diskreetin totuusarvon (tosi tai epätosi) sijasta reaalinen totuusarvo suljetulla välillä nollasta yhteen.

Sumean logiikan sovellusalueita
-------------------------------

Sumea logiikka on kehitetty vastaamaan sumeiden järjestelmien tarpeita. Tällaisia ovat ne järjestelmät, joissa ei voida perinteisen logiikan tavoin tehdä suoria johtopäätöksiä oletuksista, koska ne eivät yleensä täysin vastaa tilanteen vaatimuksia. Esimerkiksi ihminen toimii eri tilanteissa erilaisilla lähtöarvoilla. Erityisesti tekoälyn tutkiminen on eräs sumean logiikan sovellusalueista. 

Sumea säätö on sumeaa logiikkaa hyödyntävä säätötekniikan osa-alue. Esimerkiksi auton automaattivaihteistossa voidaan käyttää sumean logiikan periaatetta pehmeämpään vaihtamiseen pääsemiseksi.

Logiikka
--------

Sumeassa logiikassa peruskonnektiiveilla \neg ("ei"), {\displaystyle \wedge } ("ja") ja {\displaystyle \vee } ("tai" eli "joko ... tai ... tai molemmat") ei ole yksiselitteistä määritelmää, vaan ne voidaan määritellä erilaisilla funktioilla, kunhan ne käyttäytyvät arvoilla nolla ja yksi perinteisen logiikan konnektiivien tapaan. Eräs mahdollisuus on käyttää min- ja max-funktioita seuraavasti (A ja B ovat totuusarvoja välillä [0,1]):

* {\displaystyle \neg A=\_{df}1-A}
* {\displaystyle A\wedge B=\_{df}\min(A,B)}
* {\displaystyle A\vee B=\_{df}\max(A,B)}

Määritelmiä ja esimerkkejä
--------------------------

Esimerkki sumean lämpötilamuuttujan saamista erilaisista arvoista.
Jos klassisessa logiikassa voidaan selkeästi määritellä, että kuuluuko x ryhmään X, on sumeassa logiikassa kysymyksenasettelu ennemminkin, että *kuinka paljon* x kuuluu ryhmään X. Klassisen logiikan mukaan tulisi esimerkiksi määritellä, että kesä- ja heinäkuut kuuluvat kesäkuukausiin, ja muut kuukaudet eivät. Sumean logiikan mukaan myös touko- ja elokuut voivat kuulua kesäkuukausiin, mutta vähemmän, kuin kesä- ja heinäkuut ja enemmän, kuin huhti- ja syyskuut.

Katso myös
----------

* Sumea joukko

Kirjallisuutta
--------------

* Kosko, Bart: *Sumea logiikka*. (Fuzzy thinking: The new science of fuzzy logic, 1993.) Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki: Art House, 1993 (3. painos 2001). ISBN 951-884-133-0.
* Mattila, Jorma K.: *Sumean logiikan oppikirja: Johdatusta sumeaan matematiikkaan*. 3. uusittu painos. Helsinki: Art House, 2002. ISBN 951-884-300-7.
* Niskanen, Vesa A.: *Sumea logiikka: Kirkasta älyä ja mallinnusta*. Helsinki: WSOY, 2003. ISBN 951-0-28731-8.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sumea logiikka**.
* Koskensilta, Risto Miksi sumea logiikka haisee? (Arkistoitu – Internet Archive). *Paatos* 2/08.
* Hajek, Petr: Fuzzy Logic *The Stanford Encyclopedia of Philosophy*. The Metaphysics Research Lab. Stanford University.  (englanniksi)
**Mateus Alberto Contreiras Gonçalves** (s. 7. maaliskuuta 1983 Luanda, Angola) on angolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Primera Divisiónissa pelaavaa Rayo Vallecanoa.

Ura
---

Manucho aloitti ammattilaisuransa kotimaassaan Benfica de Luandan joukkueessa vuonna 1999, josta hän siirtyi vuonna 2002 Petro Atleticoon. Tuolloin Manuchon kanssa samassa joukkueessa pelasi Flávio, jonka vuoksi Manuchon peliaika jäi vähälle. Flávion siirtyessä Egyptiin vuonna 2005 Manucho sai enemmän peliaikaa ja onnistui tekemään yhteensä 31 maalia kahden seuraavan kauden aikana.

Hyvien otteiden myötä hän allekirjoitti joulukuussa 2007 kolmivuotisen sopimuksen Manchester Unitedin kanssa. Peliaikaa ei kuitenkaan tullut ja hänet lainattiin Kreikkaan Panathinaikosiin tammikuussa 2008. Palattuaan takaisin Manucholle ei tarjoutunut vieläkään peliaikaa, jonka myötä hän siirtyi toistamiseen lainalle tällä kertaa Hull Cityn joukkueeseen loppukaudeksi 2008-2009.

Heinäkuussa 2009 Manchester United myi Manuchon Real Valladolidiin, joka solmi hyökkääjän kanssa viiden vuoden sopimuksen.

Maajoukkueura
-------------

Manucho on edustanut Angolan maajoukkuetta vuodesta 2006 lähtien yhteensä 53 ottelun verran ja tehnyt niissä 22 maalia. Hän on pelannut kaksissa arvokisoissa vuoden 2008 ja 2010 Afrikan kisoissa. Manucho oli neljällä maalilla turnauksen toiseksi paras maalintekijä vuoden 2008 Afrikan kisoissa. Vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskisoissa Angola jäi alkulohkoon, mutta Manucho voitti turnauksen maalikuninkuuden yhdessä kuuden muun pelaajan kanssa kolmella maalilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Man Utd to sign striker Manucho *BBC* 21.12.2007 Viitattu 11.1.2010 (englanniksi)
2. ↑  Hull snap up Manucho from Man Utd *BBC* 16.1.2009 Viitattu 11.1.2010 (englanniksi)
3. ↑  Striker Manucho to leave Man Utd *BBC* 17.7.2009 Viitattu 11.1.2010 (englanniksi)
4. ↑  Angola – Record International Players  12.4.2018. rsssf. Viitattu 29.7.2018. (englanniksi)

  

Angolan joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2010
1 Lamá |
2 Jamuana |
3 Enoque |
4 Caires |
5 Kali |
6 Davíd |
7 Job |
8 Xara |
9 Mantorras |
10 Zuela |
11 Gilberto |
12 Macaba |
13 Carlos |
14 Djalma |
15 Marques |
16 Flávio |
17 Zé Kalanga |
18 Love |
19 Dédé |
20 Stélvio |
21 Mabiná |
22 Alegre |
23 Manucho |
Valmentaja José

Angolan joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2013
1 Lamá |
2 Airosa |
3 Lunguinha |
4 Massunguna |
5 Fabrício |
6 Dédé |
7 Djalma |
8 Diniz |
9 Manucho |
10 Zuela |
11 Gilberto |
12 Landú |
13 Bastos |
14 Amaro |
15 Miguel |
16 Pirolito |
17 Mateus |
18 Geraldo |
19 Yano |
20 Mingo Bile |
21 Manuel |
22 Neblú |
23 Guilherme |
Valmentaja Ferrín
Futabayama Sadaji
**Futabayama Sadaji** (jap. 双葉山 定次, 9. helmikuuta 1912 Ōita – 16. joulukuuta 1968), alun perin **Akiyoshi Sadaji**, oli japanilainen sumopainija. Hän on järjestyksessä 35. sumon suurmestari eli yokozuna. Futabayama saavutti vuosina 1936–1939 otteluissaan 69 peräkkäistä voittoa, mikä on kaikkien aikojen ennätys. Hän lopetti uransa marraskuussa 1945. Futabayama valittiin vuonna 1957 Japanin ammattisumoliiton puheenjohtajaksi. Hänen kaudellaan toteutettiin useita uudistuksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Futabayama Sadaji Rikishi Information *sumogames.de*. Viitattu 1.10.2022. (englanniksi)
2. ↑  FUTABAYAMA Sadaji *Portraits of Modern Japanese Historical Figures*. National Diet Library, Japan. Viitattu 1.10.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Japani

 |

 |
**B&H Airlines** (aikaisemmin **Air Bosna**) (IATA: **JA**, ICAO: **BON**, kutsukoodi: **BH AIRLINES**) oli Bosnia-Hertsegovinan 12. elokuuta 1994 perustettu kansallinen lentoyhtiö. Yhtiö tunnettiin aiemmin nimellä Air Bosna, mutta se vaihtoi nimensä vuoden 2004 puolivälissä B&H Airlinesiksi.

Yhtiöllä oli kaksi konetta joilla se lensi 11 kohteeseen. Solmukohtana yhtiölle toimi Sarajevon kansainvälinen lentoasema.

Historia
--------

Yhtiön ATR 72 -kone.
Yhtiö perustettiin 12. elokuuta 1994 nimellä Air Bosna ja se aloitti liikennöinnin vuonna 1997 vuokratulla koneella Eurooppaan. Vuonna 2000 yhtiön piti uusia laivastoaan, mutta pääomistajan vedettyä rahalliset avustuksensa pois, sopimus Airbusin kanssa purkautui.

Vuonna 2003 yhtiö lopetti operoinnin. Yhtiö operoi silloin 14 kohteeseen yhdellä McDonnell Douglas MD-82 -koneella ja yhdellä Fokker 50 -konella. Yhtiöllä oli myös ennen toiminnan seisahtamista kaksi code sharing -sopimusta. 2004 Yhtiö jatkoi toimintaansa kahdella ATR 72 -koneella.

Yhtiö hakeutui konkurssiin vuonna 2015 talousvaikeuksien seurauksena. Yhtiön viimeinen lento operoitiin 11. kesäkuuta 2015.

Laivasto
--------

* 2 ATR 72-210

Kohteet
-------

### Reittikohteet

* **Bosnia ja Hertsegovina**
	+ Sarajevo (**solmukohta**)
* **Saksa**
	+ Frankfurt
* **Sveitsi**
	+ Zürich
* **Turkki**
	+ Istanbul

### Code sharing -kohteet

* **Kroatia**
	+ Zagreb (operaattorina Croatia Airlines)
* **Serbia**
	+ Belgrad (operaattorina Jat Airways)

### Charter-kohteet

* **Turkki**
	+ Antalya
	+ Bodrum
	+ Istanbul

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **B&H Airlines**.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Air Bosna possibilities B&H Airlines. Viitattu 6.9.2008. (englanniksi)
2. ↑  B&H Airlines Fleet CH-Aviation. Viitattu 6.9.2008. (englanniksi)
3. ↑  What Happened To B&H Airlines *Simple Flying*.  4.3.2022. Viitattu 12.4.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

Viralliset kotisivut
**Sever** (ven. Се́вер) on Petroskoissa kerran kuussa ilmestyvä venäjänkielinen kirjallisuuslehti.

Lehti perustettiin vuonna 1940 *Na rubeže* ("Rajalla") -nimisenä. Vuonna 1965 siitä tuli Karjalan ja Komin tasavaltojen sekä Arkangelin, Murmanskin, Novgorodin, Pihkovan ja Vologdan alueiden kirjailijoiden yhteisjulkaisu. Samalla se sai nimen *Sever* ("Pohjola"). Vuodesta 1991 lähtien lehden julkaisijoina toimivat Venäjän kirjailijaliitto ja Karjalan tasavallan hallitus. Sen päätoimittajina ovat työskennelleet Dmitri Gusarov (1954–1990), Oleg Tihonov (1990–2001), Stanislav Pankratov (2001–2005), Jana Žemoitelite (2005–2007) ja Jelena Pietiläinen (vuodesta 2007).

Severissä on julkaistu venäläistä sota-aiheista, maaseutu- ja historiallista proosaa, karjalaisten, komi- ja nenetsikirjailijoiden teosten sekä suomalaisten kirjailijoiden käännöksiä. Sillä on ollut huomattava merkitys Luoteis-Venäjän uusien kirjailijapolvien kasvattajana. Nykyään lehti on keskittynyt Karjalan venäjänkieliseen kirjallisuuteen. Vuoden 2008 lopusta lähtien sen painosmäärä on ollut 1 200 kappaletta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Karelija: entsiklopedija, tom 3*, s. 69. Petrozavodsk: Petropress, 2011. ISBN 978-5-8430-0127-8.
2. ↑  Sever: O žurnale *sever-journal.ru*. Viitattu 14.8.2012. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Severin sivusto (venäjäksi)
Tuomi 1930-luvun alussa.
**Santa Valborg Tuomi** (o.s. **Roth**; 30. toukokuuta 1897 Porvoo – 23. huhtikuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli muun muassa Oulun Työväen Näyttämöllä, Helsingin Työväen Teatterissa ja Viipurin Näyttämöllä. Viipurin Työväen Teatterissa hänellä oli pääosa näytelmässä *Häitten jälkeen* ja Biancan rooli *Othellossa* syyskaudella 1926. Kevätkaudella 1928 Tuomi oli mukana muun muassa Franz Schubertin laulunäytelmässä *Wieniläistyttöjä*. Helsingin Työväen Teatterissa 6. joulukuuta 1942 juhlaensi-iltansa saaneessa näytelmässä *Pohjalaisia* hän toimi ohjaajana.

Santa Tuomi sekä hänen puolisonsa Arvi Tuomi esiintyvät vuonna 1943 valmistuneessa elokuvassa *Miehen kunnia*.

Lähteet
-------

* Kari Uusitalo: *Siiri ja Kaarlo*. Edita, 2002. ISBN 951-37-3690-3. *lähde tarkemmin?*
* Elonet

Aiheesta muualla
----------------

* Santa Tuomi Elonetissä.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**RN Roma** (ital. *Regia Nave Roma*) oli Italian kuninkaallisen laivaston toisessa maailmansodassa palvellut Vittorio Veneto -luokan taistelulaiva, jonka Saksan ilmavoimat upottivat 9. syyskuuta 1943 Fritz-X-liitopommilla Italian antauduttua ja aluksen ollessa menossa Maltalle antautumaan.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Vittorio Veneto -luokka*
Alus tilattiin Cantieri Riuniti dell'Adriaticolta Triestestä, missä köli laskettiin 18. syyskuuta 1938. Alus laskettiin vesille 9. kesäkuuta 1940 ja otettiin palvelukseen 14. kesäkuuta 1942.

Palvelus
--------

Alus siirrettiin viirikkönsä mukana Tarantosta La Speziaan, missä se vapautti *Littorion* laivaston lippulaivan tehtävistä. Sodan aikana alus ei tehnyt operatiivisia purjehduksia. Se vaurioitui 5. ja 23. kesäkuuta 1943 ilmahyökkäyksissä. Italian antautuessa syyskuussa alus johti laivaston Maltalle. Matkalla alukseen osui kaksi Saksan ilmavoimien lentokoneesta laukaisemaa radio-ohjattua liitopommia, joista toinen läpäisi aluksen keskilaivasta räjähtäen kölin alla ja toinen osui sillan etupuolelle lähelle ammusvarastoon. Hieman osumien jälkeen alus tuhoutui räjähdyksessä upoten nopeasti vieden pääosan miehistöstä mukanaan.

Hylky
-----

Aluksen hylyn löysi kesäkuussa 2012 vedenalainen robotti Pluto Palla, jonka on suunnitellut italialainen insinööri Guido Gay. Löytöpaikka on 30 kilometria Sardinian pohjoisrannikolta noin 1 000 metrin syvyydessä. Uppoamispaikalla järjestettiin 10. syyskuuta 2012 Italian laivaston fregatilla muistotilaisuus. Italian puolustusministeri Giampaolo Di Paola, joka on meriupseeri, kuvasi kuolleita merimiehiä "tietämättään sankareiksi tulleiksi miehiksi, jotka löysivät paikan historiassa koska suorittivat velvollisuutensa kuolemaansa saakka".

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **RN Roma (1940)**.
* Whitley, M. J.: *Battleships of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1998. ISBN 1-85409-386-X. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Whitley, M. J. s. 169
2. ↑  Whitley, M. J. s. 178
3. ↑  The Telegraph viitattu 25.9.2012

*Vittorio Veneto* -luokan taistelulaivat

|  |
| --- |
| *RN Vittorio Veneto* – *RN Littorio* – *RN Impero* – *RN Roma* |
| Edeltäjä: Caracciolo-luokka – Seuraaja: EI |
**Vazgen Sargsjan** (arm. Վազգեն Սարգսյան, 5. maaliskuuta 1959 – 27. lokakuuta 1999) oli armenialainen poliitikko, maan pääministeri vuonna 1999. Hänet murhattiin aseistetussa hyökkäyksessä parlamenttiin. Sargsjan oli monien muiden Armenian poliitikkojen tavoin kunnostautunut Vuoristo-Karabahin sodassa Azerbaidžania vastaan.

Sargsjan opiskeli liikuntatieteitä Jerevanissa. Hän oli myös kotikaupungissaan Araratissa Komsomolin tehdasosaston sihteeri. Hän johti myöhemmin Garun-lehteä ja hänet valittiin Armenian korkeimpaan neuvostoon 1990.

Sargsjan komensi Jerkrapa-vapaaehtoisjoukkoja Vuoristo-Karabahin sodassa. Hän oli vuodesta 1991 Armenian puolustusministeri, presidentin neuvonantaja, valtioministeri vastuussa puolustuksesta ja uudelleen puolustusministeri 1995–1999. Hänen ansionaan pidetään myös presidentti Levon Ter-Petrosjanin voiton varmistamista vuoden 1995 kiistellyissä vaaleissa ja niiden jälkeisten levottomuuksien hillitsemistä.
Sargsjan edusti Armenian republikaanipuoluetta. Hänet nimitettiin kesäkuussa 1999 maan pääministeriksi.

Sargsjan kuoli toimittaja Nairi Hunanjanin johtamassa aseistetussa hyökkäyksessä maan parlamenttiin. Samalla sai surmansa puhemies Karen Demirtšjan ja useita muita. Sargsjan palkittiin kuolemansa jälkeen Armenian kansallissankarin arvonimellä. Hänet haudattiin Jerablorin sotilashautausmaalle.

Hänen veljensä Aram Sargsjan nimitettiin hänen jälkeensä vuoteen 2000 asti pääministeriksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vazgen Sargsyan The Goverment of the Republic of Armenia. Viitattu 7.7.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vazgen Sargsjan** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
**RN Sesia** (ital. *Regia Nave Sesia*) oli Napolin laivaston ja Italian yhdistyttyä Italian kuninkaallisen laivaston yhteysalus (ital. *Avviso di II ordinare a ruote*.

Valmistus
---------

Komposiittirunkoisen kahvelitakiloidun ketsin köli laskettiin 1830 napolilaisena kauppa-aluksena, joka oli nimetty *Etnaksi*. Florio osti aluksen vuonna 1851 ja Napolin laivasto lunasti aluksen 1860.

Palvelus
--------

Alus upposi 22. tammikuuta 1861 Gaetan piirityksessä Sardinian joukkojen tykkitulessa, mutta Regia Marina nosti aluksen 7. heinäkuuta 1862 ja muutti sen rautarunkoiseksi. Alus liitettiin Regia Marinaan vielä saman vuoden lopulla 27. joulukuuta. Se aloitti palveluksen 21. tammikuuta 1863, vaikka varsinainen operatiivinen palvelus pääsi alkamaan vasta 1865 uusien 340 hevosvoiman koneiden hankinnassa ja asennuksessa tapahtuneiden viivytysten vuoksi. Alus oli Konstantinopolissa tukikohta-aluksena sekä tutkimusaluksena. Aluksen aseistus vaihdettiin 1891 kahteen 75 millimetrin 21 pituuskaliiperin tykkiin. Alus poistettiin alusluettelosta 15. elokuuta 1905.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Gardiner, 1860–1905 s. 351


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:***Baleno*** | **Regia Marinan yhteysalukset** | Seuraaja:**Esploratore-luokka** |
Santakari

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
RaumaSuomi |
| Merialue | 
Selkämeri |
| Pinta-ala | 
0,03 km² |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Santakari** on luoto Rauman saaristossa 12 kilometriä Rauman keskustasta länteen. Sen pinta-ala on noin 3 hehtaaria, pituus noin 300 metriä ja leveys noin 200 metriä. Saari on puuton ja kallioinen ja sillä sijaitsee vanha tunnusmajakka Santakarin pooki. Merikortissa lukee *Santakari*, mutta paikallisesti lyhentäen on perinteisesti puhuttu *Santkarista**lähde?*.

Parkkilaiva Arwio upposi Santakarin rannan läheisyyteen 21. marraskuuta 1898. Marraskuussa 1964 tanskalainen M/S Brita Dan upposi myrskyssä noin 1 kilometrin päähän Santakarista.

Lähteet
-------

1. ↑  Santakari (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 16.1.2022.
2. ↑  Arwio *www.hylyt.net*. Viitattu 11.1.2022.
3. ↑  Brita Dan shipwreck, Santkari *Selkämeri.fi*. Viitattu 6.2.2022. (englanniksi)
**Eero Lano**, aiemmin **Lönnroos** (21. huhtikuuta 1917 Koski – 23. maaliskuuta 2007) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Lanon vanhemmat olivat kauppias, pankinjohtaja Henrik Emil (Heikki Eemil) Lönnroos ja Anna Seppälä ja puoliso vuodesta 1944 Irma Tellervo Heiskari. Lano tuli ylioppilaaksi Lahden lyseosta 1936 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1938. Hän oli Kansallis-Osake-Pankin virkailija vuodesta 1939, mutta osallistui sitten sekä talvisotaan että jatkosotaan. Oltuaan kamreeri maatalousministeriössä Lanosta tuli Lahti-yhtiön kustannuslaskija 1946, kunnes hän siirtyi 1951 Askon Tehtaiden palvelukseen konttoripäälliköksi. Asko-yhtymän talousjohtaja hänestä tuli 1967, yhtymän hallituksen jäsen 1971 ja yhtymän Asko-yhtiön toimitusjohtaja 1973 pääjohtaja Onni Penttilän alaisuuteen. Eläkkeelle Lano siirtyi vuoden 1978 lopussa, mutta jäi vielä yhdistyneen Askon ja Upon hallintoneuvoston jäseneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Eero Lano *Biografiasampo*. Viitattu 11.11.2021.
**RN Saetta** (ital. *Regia Nave Saetta*) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1887 vesillelaskettu Folgore-luokan torpedoristeilijä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Folgore-luokka (risteilijä)*
Benedetto Brinin suunnittelema alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Regio Cantiere di Castellammare di Stabialta. Alus laskettiin vesille 30. toukokuuta 1887 ja se liitettiin laivastoon 16. helmikuuta 1888.

Palvelus
--------

Alusta käytettiin öljykattiloiden testausten koealuksena vuonna 1892. Vuosina 1897-1900 se oli torpedokoulutusaluksena ja se siirrettiin 1901 tykistökoululaivaksi. Vuonna 1902 alukselle asennettiin koulutuskäyttöön erilaisia keveitä tykkejä. Aluksen aseistuksena oli 1906 yksi kolmen tuuman, neljä 57 millimetrin, kaksi 47 millimetrin ja yksi 37 millimetrin tykki sekä yksi 37 millimetrin revolveritykki. Aluksella ei ollut torpedoputkia. Alus myytiin romutettavaksi 14. toukokuuta 1908.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert 1860-1905 s. 347
2. ↑  Gardiner, Robert 1906-1920 s. 257

*Folgore*-luokan torpedoristeilijät

|  |
| --- |
| *Folgore* – *Saetta* |
| Edeltäjä: Goito-luokka – Seuraaja: Partenope-luokka |
**Eero Antero Maijala** (26. elokuuta 1938 Ylihärmä – 7. kesäkuuta 1969 Lahti) oli suomalainen näyttelijä.

Maijala kävi keskikoulun ja opiskeli Teatterikoulussa 1958–61. Hän työskenteli Porin teatterissa 1961–1965 ja siirtyi sitten Tampereen teatteriin.  Vuonna 1967 Maijala siirtyi Lahden kaupunginteatteriin, jossa työskenteli tapaturmaiseen kuolemaansa saakka. 

Eero Maijala näytteli kuudessa kotimaisessa elokuvassa. Hän oli kuollessaan 30-vuotias.

Filmografia
-----------

* *Vatsa sisään, rinta ulos!* (1959)
* *Skandaali tyttökoulussa* (1960)
* *Komisario Palmun erehdys* (1960)
* *Kaks' tavallista Lahtista* (1960)
* *Nuoruus vauhdissa* (1961)
* *Minkkiturkki* (1961)

Lähteet
-------

* Eero Maijala Elonetissä.

1. ↑  Veistäjä, Verneri (toim.): *Teatterin maailma 1965, Suomen teatterilaitos ja teatteriväki*, s. 272. Helsinki: Tammi, 1965.
2. ↑  Helsingin Sanomat 1.4.1967 s.16.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Temppeli B** on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisesta kreikkalaisesta temppelistä Selinuksessa Sisiliassa Italiassa. Sen kohdejumaluutta ei tunneta varmuudella. Epävarmuudesta johtuen rakennus tunnetaan tutkimuksessa perinteisesti kirjainnimellään.

Temppelin pohjapiirros.
Temppeli B oli rakennettu hellenistisellä kaudella. Nykyisin se ajoitetaan noin vuosiin 300–275 eaa. Näin se on Selinuksen akropoliin eli yläkaupungin temppeleistä nuorin ja ainoa, joka kertoo kaupungin uudesta elämästä sen jälkeen, kun karthagolaiset tuhosivat kaupungin vuonna 409 eaa. Aiemmin temppelin katsottiin olleen heroon ja omistettu akragaslaiselle filosofi Empedokleelle, joka Diogenes Laertioksen mukaan kuivatti Selinuksen suot. Temppelin myöhäisen ajoituksen perusteella sitä on kuitenkin arveltu ennemmin jonkin hellenisoituneen karthagolaisen kultin temppeliksi (esim. Asklepios-Eshmun).

Temppeli B on pieni temppelirakennus, joka edusti doorilaista tyyliä. Se sijaitsi heti akropoliin temppeleistä suurimman eli niin kutsutun Temppelin C kaakkoispuolella. Rakennuksen pohjan koko on noin 4,6 × 8,4 metriä. Temppelin julkisivussa oli todennäköisesti kaksi pylvästä (*distylos in antis*), vaikkakin aiemmin sitä on pidetty prostylos-temppelinä, jonka julkisivussa olisi ollut neljä pylvästä (*tetrastylos*). Sisällä temppelissä oli pronaos ja naos eli cella. Sisäänkäynti oli idästä, jolta puolelta johti pronaokselle yhdeksänaskelmaiset portaat. Temppeli oli koristeltu monivärimaalatulla rappauksella.

Temppelin rauniot löydettiin vuonna 1823.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "SELINUS (Selinunte) Trapani, Sicily", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3 4  Carra, G. & D’Amelio, S. & Villa, B.: The Virtual Reconstruction of Temple B in Selinunte Excavation Site *isprs.org*. Viitattu 22.10.2018.
3. ↑  Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit* 8.70.
4. ↑  Sabatini, Benjamin: Temple "B" at Selinus: Render Characterization and Archaeological Interpretation Academia.edu. Viitattu 22.10.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Temppeli B** Wikimedia Commonsissa
**Eero Lauresalo** (vuoteen 1945 Lindroos; 31. tammikuuta 1908 Tuusula – 3. elokuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen kontrabasisti ja sousafonisti.

Lauresalo oli yksi Dallapén vanhimmista jäsenistä.

Elämäkerta
----------

Lauresalon musiikkiura alkoi 1920-luvun lopulla Jazz Saxophone Bandissa, joka esiintyi ravintola Oprikissa Helsingissä. Lauresalo tunnettiin basistina ja hän liittyi vuonna 1930 Dallapé -yhtyeeseen, jossa hän soitti sousafonia. 

Vuonna 1934 Lauresalo tuli tärkeimmäksi yhtyeen jäseneksi, mutta hän toimi edelleen sousafonistina. Ensimmäisen kerran hänet kutsuttiin levyttämään Martti Jäppilän *Masan Polkka* 1930. Jatkosodan aikana viihdytti Lauresalo Suomen sotilaita, mutta aselevon aikana Lauresalo ja Helge Pahlman kehittivät uutta swing-tyyliä Dallapélle. Kullervo Linnan kutsusta Lauresalo liittyi Humppa-Veikot -orkesteriin, jossa hän viihtyikin sitten kauan. 

Kun Martti Jäppilä kuoli vuonna 1967, Lauresalo tuli Dallapén uudeksi johtajaksi.

 

Musiikkineuvos Jukka Haavisto mainitsi Lauresalon kirjassaan *Puuvillapelloilta kaskimaille: Jatsin ja jazzin vaiheita Suomessa*. Helsinki: Otava, 1991:

 
> »Samassa (Josephine Bakerin) konsertissa (1933 Helsingissä) näin ja kuulin ekakerran bassochoruksen. Kaveri veti slappiä minkä ehti ja pyöräytti aina välillä yleisön riemuksi bassoaan monta kertaa ympäri. Pitihän mun sitten tehdä sama perässä!» 
> 
>

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolleita | Muusikko Eero Lauresalo *Helsingin Sanomat*.  4.9.1996. Viitattu 25.12.2021.
2. 1 2  Pomus - Pomus.net - Eero Lauresalo *pomus.net*.  Arkistoitu 25.12.2021. Viitattu 25.12.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* MusicBrainz release group

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Yrjö Uolevi Punnonen** (26. elokuuta 1914 Savonlinna – 16. helmikuuta 1973) oli diplomi-insinööri ja everstiluutnantti, joka toimi virkamiehenä, yritysjohtajana ja Lahden apulaiskaupunginjohtajana.

Henkilöhistoria
---------------

Uolevi Punnosen vanhemmat olivat maanmittausinsinööri Yrjö Oskari Punnonen ja lehtori Veera Marjala (Muchin) ja puoliso vuodesta 1940 opettaja Eila Kajanterä (ent. Kajander). Punnonen tuli ylioppilaaksi 1933 ja suoritti Kadettikoulun 1936, sotakorkeakoulun teknilliseltä osastolta ja diplomi-insinööriksi hän valmistui 1948. Punnonen työskenteli upseerina puolustusvoimien palveluksessa 1936–1939. Talvisodassa hän toimi patterinpäällikkönä, jatkosodassa patteriston ja tykistöryhmän päällikkönä sekä panssaridivisioonassa. Punnonen osallistui myös Lapin sotaan. Valtiovarainministeriön järjestelyosaston toimistopäällikkö Punnonen oli 1949–1951, Vuoksenniska-yhtiön laskenta- ja konttoripäällikkö 1951–1961 ja Rautaruukin hallinnollinen johtaja 1961–1968 sekä johtokunnan jäsen 1964–1968. Lahden kaupungin teknilliseksi apulaiskaupunginjohtajaksi Punnonen tuli vuonna 1968. Everstiluutnantiksi hänet ylennettiin 1962.

Julkaisuja
----------

* *Panssarintorjunta-aseiden ampumaopas*, 1945
* *Raskas patteristo 14 Lapin sodassa*, 1966, teoksessa *Jääkäritykistö 1916–1966*, ss. 160–165

Lähteet
-------

1. 1 2  Pentti Huovinen, L. Arvi P. Poijärvi, Keijo Virtanen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1970*, s. 796–797. Helsinki: Otava, 1970.
2. ↑  Billion Graves: Yrjö Uolevi Punnonen. (Viitattu 28.9.2019)
3. ↑  50-vuotiaita. *Helsingin Sanomat*, 26.8.1964, s.10.
**RN San Martino** (ital. *Regia Nave San Martino*) oli Italian kuninkaallisen laivaston Palestro-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Palestro-luokka (hävittäjä)*
Alus tilattiin Livornosta Cantiere navale fratelli Orlando‎lta, missä köli laskettiin 30. huhtikuuta 1917. Alus laskettiin vesille 8. syyskuuta 1920 ja liitettiin laivastoon 10. lokakuuta 1922.

Palvelus
--------

Alus luokiteltiin 1. lokakuuta 1938 torpedoveneeksi (ital. *torpediniere*). Saksalaiset valtasivat aluksen 9. syyskuuta 1943.

### TA17

Saksalaiset vähensivät aluksen aseistuksen kahteen neljän tuuman tykkiin ja samalla 20 millimetrin aseistusta lisättiin. Alus liitettiin 28. lokakuuta 1943 9. torpedovenelaivueeseen Egeanmerelle. Se vaurioitui pahoin 18. kesäkuuta joko sabotaasin tai miinan vuoksi Porto Largossa, jolloin aluksen peräosa täyttyi vedellä. Alus kykeni 29. kesäkuuta aloittamaan matkan Pireukseen, jossa se siirrettiin Salamiksen telakalle. Alus vaurioitui 18. syyskuuta ilmahyökkäyksessä ja se poistettiin palveluksesta vielä samana päivänä. Se vaurioitui uudelleen ilmahyökkäyksessä 12. lokakuuta. Aluksen miehistö upotti korjauskelvottoman aluksensa.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Whitley, M. J. s. 176
2. ↑  Whitley, M. J. s. 78

*Palestro*-luokan hävittäjät

|  |
| --- |
| *Confienza* – *Palestro* – *San Martino* –
*Solferino* |
| Edeltäjä: Sirtori-luokka – Seuraaja: *Ardimentoso* |