recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Samira Makhmalbaf** (pers. ‏سمیرا مخملباف‎; s. 15. helmikuuta 1980 Teheran) on iranilainen elokuvaohjaaja. Isänsä Mohsen Makhmalbafin ammattiin kouluttama esikoistytär löi itsensä läpi jo 17-vuotiaana ohjaamallaan dokumenttielokuvalla *Omena* (Sib, 1998). Se kertoo fundamentalisti-isän 12-vuotiaista kaksostyttäristä, jotka on suljettu kotiinsa. Sillä hän pääsi Cannesin elokuvajuhlien pääkilpailusarjaan kaikkien aikojen nuorimpana ohjaajana. Hänen ensimmäinen näytelmäelokuvansa, Kurdistanin maaseutua kiertävistä opettajista kertova *Liitutaulut* (Takhté siah, 2000) valittiin Cannesin kilpailusarjaan vuonna 2000. Hänen muita elokuviaan ovat naisten asemaa talebanihallinnon jälkeisessä Kabulissa käsittelevä *Kello 5 iltapäivällä* (Panj é asr, 2003) ja *Two-Legged Horse* (Asbe du-pa, 2008), jonka aiheena on kahden pojan välille syntyvä väkivaltainen suhde.

Samira Makhmalbaf on käsikirjoittanut useimmat elokuvansa yhdessä isänsä Mohsen Makhmalbafin kanssa. Koko perhe on elokuva-alalla: äiti Marzieh ja pikkusisko Hana ovat myös ohjanneet omia elokuviaan.

Isänsä tavoin Samira Makhmalbaf ja hänen elokuvansa ovat Iranin vallanpitäjien ja muiden islam-fundamentalistien epäsuosiossa. *Two-Legged Horse* -elokuvan kuvaukset keskeytyivät Pohjois-Afganistanissa, kun kuvauspaikalla räjäytettiin pommi ja kuusi kuvausryhmän jäsentä loukkaantui hengenvaarallisesti. Kuvaukset saatettiin loppuun salassa pidetyissä kuvauspaikoissa.

Samira Makhmalbaf oli yksi vuoden 2009 Sodankylän elokuvajuhlien vieraista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Samira, Makhmalbaf.com. Viitattu 20.12.2015.
2. ↑  Cunneen, Joseph: A Cosmopolitan Trio of Films from Iran, France and West Virginia (Arkistoitu – Internet Archive), National Catholic Reporter, 12.3.1999. Vaatii HighBeam-tilauksen. Viitattu 20.12.2015.
3. ↑  Huru, Jouko: Samira Makhmalbafia kiinnostaa politiikka, Kansan Uutiset 16.6.2009. Viitattu 20.12.2015.
4. ↑  Ghobadi, Bahman (1969–) (Arkistoitu – Internet Archive), Biographical Encyclopedia of the Modern Middle East and North Africa, Thomson Gale 2008. Vaatii HighBeam-tilauksen. Viitattu 19.12.2015.
5. 1 2  Kajava, Marie: Tukahdutetut äänet, Maailman Kuvalehti / Kumppani 7–8/2009. Viitattu 21.12.2015.
6. ↑  Kalle Kirstilä: Henkensä kaupalla, Voima-lehti 9.9.2009. Viitattu 19.12.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Bagh, Peter von: "Runolla on syvät juuret", Samira Makhmalbafin haastattelu, *Filmihullu* 4/2009

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**nForce2**-piirisarja on Nvidian kehittämä emolevypiirisarja. Markkinoille se tuotiin nForcen jälkeen vuonna 2002. NForce2-piirisarja tukee AMD:n Socket A -liitäntäkantaisia prosessoreja ja DDR-muisteja. Piirisarjasta on myös tehty variaatioita, joihin on integroitu GeForce 4Mx -grafiikkasuoritin.

Ominaisuuksia
-------------

NForce2-emolevyissä on kaksi vaihtoehtoista eteläsiltapiiriä, MCP ja MCP-T. Aluksi ne tukivat vain ääni- ja verkkoliitäntöjä. Myöhemmin ethernet-liitännän nopeus nousi 100 megabittiin sekunnissa. Myös ääniominaisuudet nousivat: emolevyissä oli laitteistokiihdätetty 3D-ääni, ja ulos sai peräti 5.1-kanavaista Dolby Digital -ääntä.

NForce2-emolevyissä oli aikalaisiinsa verrattuna kehittyneet muistiominaisuudet. Siinä oli kaksi 64-bittistä muistiväylää yhden sijasta, mikä kaksinkertaisti teoreettisen muistisuorituskyvyn. NForce2-emolevyt olivat myös hyviä ylikellottumaan.*lähde?* Niissä PCI- ja AGP-väylät pystyivät toimimaan asynkronisesti suoritinväylään nähden, jolloin niiden nopeus ei noussut liian suureksi suorittimen väylätaajuutta nostettaessa.
Puolalainen lihakauppa
**Puolalainen keittiö** on tyypiltään itäeurooppalainen ja perinteinen. Se on saanut vaikutteita sekä naapurimaidensa että juutalaisesta ruokatraditiosta vuosisatojen kuluessa. Puola on myös maantieteellisesti suuri maa, joten ruokaperinteet vaihtelevat jonkin verran eri puolilla maata.

Puolalaiseen ateriaan kuuluu erottamattomana osana keitto. Tunnetuimmat ovat żurek eli hapanjauhokeitto, kermainen sienikeitto, kanasta tai naudanlihasta tehty lihaliemi, flaki eli lehmänmahakeitto ja tomaattikeitto. Joidenkin keittojen kanssa tarjotaan kotonatehtyä täytettyä pastaa tai keitettyä perunaa.

Kylminä alkupaloina syödään hyytelöityä kalaa tai lihaa, lihaleikkeleitä, kotitekoista maksapasteijaa, silliä, savustettua ankeriasta, täytettyjä kananmunia, juuresraasteita, tomaattia, kurkkua ja majoneesisalaatteja. Lämpimänä alkupalana tarjotaan omenan ja sipulin kanssa paistettua kananmaksaa tai lihalla täytettyä kotitekoista pastaa.

Żurek
Pääruokana syödään lihaa; kanaa, kalkkunaa, possua, lammasta tai nautaa. Juhlaruokana tarjotaan omenoilla täytettyä, paistettua ankkaa karpalohyytelön kanssa. Kalaruokiin kuuluvat paistetut lohi, turska, kuha ja taimen. Kalaruokia tarjotaan erityisesti paaston aikaan. Talviaikaan kuuluu bigos, pitkään uunissa haudutettu kaalipata, jossa on myös makkaraa, naudan ja sianlihaa, sipulia ja sieniä. Jouluaaton ruokapöytään kuuluu hyytelöity karppi. 

Pääruoan kanssa tarjotaan keitettyjä perunoita, riisiä, tattaria, hapankaalia ja erilaisia taikinasta tehtyjä makaroninkaltaisia lisäkkeitä. Ruoan kanssa tarjotaan myös tummaa ja vaaleaa leipää sekä voita. 

Ruoan mausteina käytetään suolaa, maustepippuria, meiramia, tilliä, persiljaa ja piparjuurta, sitruunaa ja etikkaa.

Jälkiruokana on jäätelöä, hedelmäsalaattia, Szarlotka-omenaleivosta, täytekakkuja, joissa on paksut kerrokset vanukkaita ja hyytelöitä. Myös mansikoilla tai mustikoilla täytettyä makeaa pastaa tarjotaan sokerin kanssa jälkiruoaksi. Pullataikinasta tehty leivonnainen, jossa on täytteenä unikonsiemenistä tehtyä massaa tarjotaan juhlaleivonnaisena. 

Ruokajuomana tarjotaan viiniä, vettä, teetä tai vahvempia alkoholijuomia. Ruoka on aina kauniisti katettu ja pöytä koristeltu. Kukat, pellavainen valkoinen tai käsin kirjottu pöytäliina ja kankaiset servietit kuuluvat kattaukseen.

Puolassa tee haudutetaan usein teelehdistä ja tarjotaan sokerin ja joskus myös sitruunan kera. Kahvi turkkilaiseen tapaan tehdään perinteisesti laittamalla jauhettu kahvi lasin pohjalle, sitten lisäämällä keitetty vesi, sokeri ja kerma. Tämän jälkeen sekoitetaan, annetaan laskeutua ja juodaan.

Aiheesta muualla
----------------

* Puolalainen ruokakulttuuri
New York City Opera
**New Yorkin kaupunginooppera** eli **The New York City Opera** (*NYCO*) on yhdysvaltalainen oopperaseurue, joka on alkujaan perustettu laajalle yleisölle ja lippujen hinnat pidettiin kohtuullisina. Se toimi pitkään samoissa tiloissa kuin New York State Theater, jonka Lincoln Centerissä New Yorkissa sijaitsevan rakennuksen on suunnitellut Philip Johnson. Ooppera on alkujaan perustettu 1943, ja se siirtyi 1966 Lincoln Centeriin.

Oopperan toiminta siirtyi 2011 pois Lincoln Centeristä taloudellisten vaikeuksien vuoksi. Toimistotilat ja arkistot siirtyivät osoitteeseen 75 Broad St. Lower Manhattanille. Kaudella 2011–2012 NYCO esitti neljä oopperaa eri paikoissa New Yorkissa, muun muassa Brooklyn Academy of Musicin tiloissa.

Oopperan toiminta päättyy vuonna 2013 taloudellisista syistä. Sillä on edessä konkurssi puuttuvien 7 miljoonan dollarin vuoksi.

NYCO:ssa on perinteisesti moni amerikkalainen laulaja aloittanut uransa. Tuotannoista on noin kolmannes amerikkalaisia oopperoita.

Oopperassa ovat uransa alkuvaiheissa laulaneet muun muassa Placido Domingo, Phyllis Curtin, Lucia Evangelista, Shirley Verrett ja June Anderson.

Lähteet
-------

1. ↑  Daniel J. Wakin: City Opera Departure Brings Questions *New York Times*.  23.5.2011.  (englanniksi)
2. ↑  Daniel J. Wakin: City Opera Leaving Lincoln Center *New York Times*.  6.12.2011.  (englanniksi)
3. ↑  2011–2012 Season and Tickets New York City Opera.  Arkistoitu 11.11.2011.  (englanniksi)
4. 1 2  New Yorkin kaupunginooppera sulkee ovensa 70 vuoden jälkeen, Yle
5. ↑  The New York Times: Lucia Evangelista, 83, Arts Figure
6. ↑  June Anderson, Opera Arts (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* NYC Opera
**Koodausteoria** on koodausta käsittelevä matematiikan haara. Koodaus on lähteen ja kohteen välisessä tiedonsiirrossa tapahtuva*selvennä* toiminto. Koodaus lisää lähetettävään dataan tietoa, jonka avulla kohde voi havaita ja korjata
dataan lähteen ja kohteen välillä (kanavassa) ilmaantuneita bittivirheitä. Dataan lisätty virheen havaitsemistieto ja korjaamistieto on redundanssia*selvennä*. Koodauksia on useita, esimerkiksi lineaariset koodit (Hamming-koodi), sykliset koodit (CRC, Golay-koodi), BCH-koodit (Reed-Solomon-koodi) ja konvoluutiokoodaus. Koodausteoria on lähellä informaatioteoriaa, signaalinkäsittelyä ja tietoliikennetekniikkaa*selvennä*. Koodausteoriaa sovelletaan digitaalisissa tiedonsiirtojärjestelmissä, esimerkiksi GSM/3G/4G-puhelimissa ja ADSL/kaapelimodeemeissa. Virheiden määrä suhteessa virheettömiin bitteihin (Bit Error Rate, BER) pienenee, kun käytetään koodausta. Koodaus tapahtuu lähteessä (lähetin) ja koodauksen purku eli dekoodaus tapahtuu kohteessa (vastaanotin). Koodaus lisää informaatioon bittejä ja dekoodaus poistaa nämä bitit ja jättää alkuperäiset bitit jäljelle.

Digitaalinen tiedonsiirtojärjestelmä koostuu lähteestä (datalähde -> lähdekoodaus -> kanavakoodaus -> modulaatio), kanavasta ja kohteesta (demodulaatio -> kanavadekoodaus -> lähdedekoodaus -> datakohde). Koodausteorian koodaus tapahtuu kanavakoodausvaiheessa ja dekoodaus kanavadekoodausvaiheessa.

Lähteet
-------

* Ruohonen, K.: Koodaus- ja informaatioteoria (TTKK:n opintomoniste No. 168) ( (Arkistoitu – Internet Archive)) ( (Arkistoitu – Internet Archive))
* Sweeney, P.: Error control coding: from theory to practice, 2002

### Viitteet

1. ↑  Ongelmia äänen ja kuvan kanssa koodekkipaketissa *k-lite-codec-pack.ru*.
**WIR-pankki** (saksaksi ***Wirtschaftsring-Genossenschaft*** , eli **"vastavuoroisen taloudellisen tuen rinki, piiri tai osuuskunta"**), alun perin **Sveitsin talouspiiri,** on itsenäinen rinnakkaisvaluuttajärjestelmä Sveitsissä joka palvelee yrityksiä niin myynnin, rakentamisen, tuotannon, logistiikan, palvelualojen ja erinäisten muiden ammattilaispalveluiden saralla, ja on vanhin länsimaissa toiminut rinnakkainen rahajärjestelmä. WIR luo ja ylläpitää WIR-frangia, jota käytetään samanarvoisen Sveitsin frangin rinnalla, ja yhdessä sen kanssa ns. duaalitransaktioissa. Yhden WIR-frangin arvo on siis sama kuin yhden Sveitsin frangin.

WIR on täysin elektroninen valuutta, eli kolikoita tai seteleitä ei ole sen käytössä. Kun kaksi jäsenyritystä käyttävät vaihtokaupassaan Sveitsin frangeja ja WIR-frangeja, ostaja tarvitsee vähemmän "rahaa" suorittaakseen kaupan; näin kummankaan osapuolen ei tarvitse pudottaa hintojansa lisätäkseen liikevaihtojansa. WIR harjoittaa myös WIR-frangien lainanantoa jäsenyrityksilleen; lainat ovat toisten jäsenyritysten takaamia.

WIR:in perustivat 1934 bisnesmiehet Werner Zimmermann ja Paul Enz tilanteessa, jossa virallinen valuutta oli vähissä ja globaali talous epävakaata. Molemmat olivat hyvin vaikuttuneita taloustieteilijä Silvio Gesellin työstä; kuitenkin WIR-pankki luopui Gesellin "vapaa raha"-teoriasta, mahdollistaen näin käytännössä lainojen korkoa kasvamisen.

WIR tarkoittaa lyhennettä *Wirtschaftsring*-sanasta, kuin myös "me"- sanaa saksaksi, kuvaten sitä asian laitaa että taloudellinen rinki on väistämättä myös eräänlainen yhteisö. Kuten osuuskunta perusteeseissään esittää, "sen tarkoitus on kannustaa jäseniänsä valjastamaan ostovoimansa toistensa käyttöön ja pitää se jäsenistönsä käytössä pyörimässä, näin mahdollistaen jäsenyritystensä myynnin kasvun".

WIR aloitti 16 jäsenyrityksellä, tänään määrän ollessa n. 65000, eli noin neljäsosa kaikista sveitsiläisistä yrityksistä. Vuonna 2006 vaihtopiirissä käytiin "kauppaa" 1,67 miljardilla Sveitsin frangilla eli 1,18 miljardilla eurolla.

Pankki aloitti toimintansa voittoa tavoittelemattomana tahona, tämän jäädessä pois pankin toiminnan kasvaessa. WIR-pankin väitetään loiventavan talouden laskusuhdanteiden vaikutuksia, auttaen tasapainottamaan Sveitsin taloutta vaikeina aikoina.

Katso myös
----------

* Rinnakkaisvaluutta
* Aikapankki
* Community Exchange System
* Vaihtoehtoiset valuutat

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kun raha ei lopu - Savon Sanomat *savonsanomat.fi*.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 16.11.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* (saksaksi, ranskaksi ja italiaksi)
**Saminé** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Ségoun piirissä Malissa. Se sijaitsee Banijoen pohjoispuolella 45 kilometriä Ségousta kaakkoon. Kunnassa on 12 300 asukasta (vuonna 2009).

Saminén kunta rajoittuu luoteessa Ségoun piirin Sakoïban ja koillisessa Cinzanan, kaakossa Blan piirin Dienan, lounaassa Barouélin piirin N’Gassolan ja lännessä Tesserlan kuntiin. Kuntaan kuuluu kuusi kylää. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja, fulbeja, bambaroita ja somonoja. Vallitseva uskonto on islam.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Lisäksi harjoitetaan pienimuotoista kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Palveluihin kuuluvat kolme alakoulua ja terveysasema.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 23.6.2015. (ranskaksi)
2. ↑  Mali - Region de Segou - Cercle de Ségou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 23.6.2015. (ranskaksi)
3. 1 2  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Samene 2008–2012 *fsg.afre.msu.edu*.  Arkistoitu 7.3.2016. Viitattu 23.6.2015. (ranskaksi)
Sivu "Hopearaamatusta", Codex Argenteuksesta.
**Koodeksi** (lat. *codex*) on käsin kirjoitettu kirja, joka on tuotettu myöhäisantiikin ja keskiajan välisenä jaksona. Asteekkien koodeksit ja mayojen koodeksit kirjoitettiin 1500-luvulla.

Koodeksi oli kehittyneempi versio kääröstä, jonka se hiljalleen korvasi. Koodeksin syrjäytti myöhemmin painettu kirja.

Koodekseja tutkivia, tekstuaalitieteisiin kuuluvia tieteenaloja ovat muun muassa kodikologia ja analyyttinen bibliografia.

Historia
--------

Koodeksien historia alkaa ensimmäiseltä vuosisadalta, jolloin Martialis kokeili menetelmää. Papyrusten huvilassa Herculaneumissa, joka hautautui tuhkaan vuonna 79, kaikki tekstit ovat kääröjä, mutta noin vuodelta 390 olevat Nag Hammadin tekstit ovat kaikki papyruskoodekseja. Todisteiden perusteella etenkin kristityt suosivat koodekseja.

Länsimaisessa kulttuureissa koodeksit vaiheittain korvasivat kirjakääröt. Useat teokset, joita ei käännetty kääröstä koodeksiksi 400-luvulta karolingisen renessanssin ajoille 800-luvulle, hävisivät jälkipolvilta. Koodeksi oli kirjakääröstä kehittyneempi versio monilla tavoin. Se pystyttiin avamaan miltä sivulta tahansa ja sivuille pystyttiin kirjoittamaan molemmin puolin. Lisäksi kestävien kuorien suojaama koodeksi oli tiiviimpi ja helpompi kuljettaa.

Koodeksit helpottivat myös dokumenttien järjestelyä kirjastoissa, sillä niissä oli kestävä selkä, johon voitiin kirjoittaa kirjan nimi. Keskiajalla kirjan selkään saatettiin kirjoittaa alkusanat, kunnes kehitettiin myös erillinen nimi teokselle.

Suurin osa ensimmäisistä koodekseista tehtiin papyrukselle, mutta tämä oli haurasta ja sitä tuotiin Egyptistä asti. Papyruksen tultua harvinaisemmaksi alettiin suosia kestävämpiä mutta kalliimpia pergamenttia ja veliiniä.

Esikolumbiaanisessa Mesoamerikassa koodekseja käytettiin samassa muodossa kuin Euroopassa. Ne tehtiin kuitenkin joko viikunapuun kuoresta tai kasvikuiduista.

Tunnettuja koodekseja
---------------------

Antiikin aikaisia:

* Askewin koodeksi (Codex Askewianus)
* Berliinin koodeksi (Berolinensis Gnosticus 8502)
* Brucen koodeksi (Codex Brucianus)
* Codex Bezae
* Codex Claromontanus
* Codex Sinaiticus
* Codex Tchacos
* Codex Vaticanus
* Codex Washingtonianus
* Nag Hammadin koodeksit (13 kpl)

Keskiaikaisia:

* Codex Aboensis
* Lorschin koodeksi (Codex Laureshamensis)
* Wiesbadenin koodeksi

Mayalaisia:

* Dresdenin koodeksi

Asteekkien koodekseja:

* Codex Mendoza

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Koodeksi** Wikimedia Commonsissa

* Tekstuaalitieteiden sanasto (Suomalaisen Kirjallisuuden Seura).
**Perjodihappo** (H5IO6) on epäorgaaninen molekyyliyhdiste ja yksi jodin happihapoista. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa hapettimena ja värjäysreagenssina biokemiallisissa tutkimuksissa.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa perjodihappo on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja liukenee myös eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja tetrahydrofuraaniin. Yhdiste on suhteellisen heikko happo ja sen pKa-arvot kolmelle ensimmäiselle deprotonoitumiselle ovat pKa1 3,29, pKa2 8,31 ja pKa3 11,6. Perjodihappo on vahva hapetin erityisesti happamissa olosuhteissa ja kykenee hapettamaan muun muassa mangaani(II)ionit permanganaateiksi, sulfiitit sulfaateiksi ja alkoholit ketoneiksi. Kuumennettaessa perjodihappo alennetussa paineessa triperjodihapoksi (H7I3O14) noin 70 °C:n lämpötilassa ja noin 100 °C:n lämpötilassa muodostuu metaperjodihappoa (HIO4). Enemmän kuumennettaessa muodostuu lopulta jodipentoksidia.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Perjodihappoa voidaan valmistaa hapettamalla jodihappoa tai natriumjodaattia elektrolyyttisesti tai kloorin avulla. Sitä muodostuu myös käsiteltäessä bariumperjodaattia rikkihapolla, jolloin veteen liukenematon bariumsulfaatti saostuu ja perjodihappo jää liuokseen.

Perjodihappoa voidaan käyttää orgaanisessa synteeseissä hapetettaessa dioleita ketoneiksi ja sekundäärisiä amiineja nitrosoamiineiksi. Se myös hajottaa useat suojaryhmät ja epoksidirenkaan. Biokemiallisissa tutkimuksissa perjodihappoa voidaan käyttää yhdessä hopean, hopean ja kromihapon tai tiosemikarbatsidien kanssa polysakkaridien kuten glykogeenin tai glykosaminoglykaanien värjäämiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 129. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. 1 2 3  Jason H. Stengel & Mark C. McMills: *Periodic Acid, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2006. Teoksen verkkoversio Viitattu 16.3.2016
3. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
4. 1 2  Egon Wiberg, Nils Wiberg, Arnold Frederick Holleman: *Inorganic chemistry*, s. 453–454. Academic Press, 2001. ISBN 978-0-12-352651-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 16.3.2016). (englanniksi)
5. ↑  Jean-Marie Exbrayat: *Histochemical and Cytochemical Methods of Visualization*, s. 241–243. CRC Press, 2013. ISBN 9781439822258. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 16.3.2016). (englanniksi)
WHIPS-pääntuet Volvo XC60:ssä.
**WHIPS** (**Whiplash Protection System**) on Volvon kehittämä henkilöautojen peräänajosuojausjärjestelmä, joka esiteltiin ensimmäistä kertaa vuonna 1998 Volvo S80:ssä. Vuodesta 2000 lähtien järjestelmä on ollut jokaisen Volvo-auton vakiovaruste.

Saab oli jo aiemmin ottanut merkittävän askeleen autojen peräänajosuojauksessa otettuaan ensimmäisenä autonvalmistajana käyttöön etuistuinten aktiiviset pääntuet (SAHR, Saab Active Head Restraint) automalleissaan vuonna 1996. Volvo päätti kehittää järjestelmää entistä paremmaksi.

WHIPS-järjestelmällä varustettujen autojen istuinten selkänojissa on törmäysenergiaa absorboiva metallirakenne. Samalla selkänoja antaa peräänajossa myöten, vähentäen niskaan ja selkärankaan kohdistuvaa rasitusta. Pääntuki liikkuu ylös- ja eteenpäin estäen niskaa retkahtamasta.

Volvon liikenneonnettomuustutkintaryhmän mukaan WHIPS vähentää peräänajoissa syntyviä niskan retkahdusvammoja jopa 54 prosentilla.

Katso myös
----------

* ROPS (Rollover Protection System)
* SIPS (Side Impact Protection System)

Lähteet
-------

1. ↑  Volvo WHIPS-suojajärjestelmä täyttää kymmenen vuotta  22.12.2008. Volvo Car Finland. Viitattu 30.7.2015.
2. ↑  Volvo WHIPS (YouTube) Volvo Car Corporation. Viitattu 27.6.2015. (englanniksi)
3. ↑  Volvo WHIPS Driveandstayalive.com. Viitattu 27.6.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Video WHIPS-järjestelmällä varustetun Volvo XC60:n Euro NCAP -peräänajotestistä (englanniksi)
**Zachris (Sakari) Levänen** (25. kesäkuuta 1841 Ikaalinen – 17. syyskuuta 1898 Helsinki) oli suomalainen matemaatikko, joka toimi Helsingin yliopiston matematiikan dosenttina ja professorina 1870–1890-luvuilla. Hän tutki muun muassa viivoitinpintoja, differentiaaliyhtälöitä sekä lukuteoriaa.

Levänen syntyi tuolloin Ikaalisiin kuuluneen Jämijärven Kontin kylässä. Hänen vanhempansa olivat torppari Sakari Levänpää ja Maria Juhontytär. Levänen kävi Porin yläalkeiskoulua opettaja Mathias Smedbergin suojattina ja myöhemmin Turun kymnaasissa hänen koulunkäyntinsä kustansi Nakkilan lukkari Karl Rothström.

Kirjoitettuaan ylioppilaaksi 1862 Levänen opiskeli matematiikkaa Helsingin yliopistossa. Levänen valmistui filosofian maisteriksi 1869, jonka jälkeen hän toimi yliopiston observatorion apulaisena ja vt. amanuenssina. Vuonna 1875 Levänen väitteli tohtoriksi ja vieraili Leipzigin sekä Pariisin yliopistoissa. Vuodesta 1876 lähtien hän toimi Helsingin yliopiston matematiikan dosenttina ja hoiti myös professorin virkaa neljään otteeseen vuosina 1876–1877, 1880, 1885 ja 1887. Lisäksi Levänen toimi opettajana Helsingin ruotsalaisessa yksityislyseossa.

"Originelliksi" luonnehdittu Levänen kuoli perheettömänä 57-vuotiaana syyskuussa 1898. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle.

Teokset
-------

* *Integration af några differentialeqvationer af andra ordningen*. Virkaväitöskirja. Helsingfors: Sakris Levänen, 1876.

Lähteet
-------

1. ↑  Sakari Levänen *Minerva-antikvariaatin arkisto*.  19.2.2019. Jyväskylän yliopisto. Viitattu 31.12.2020.
2. 1 2  Elämäntaipaleelta.  *Satakunta*, 6.10.1914, nro 112, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 31.12.2020.
3. 1 2 3  Levänen, Sakari (Zachris). *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu. Viitattu 31.12.2020.
4. 1 2  Kuolleita.  *Päivälehti*, 18.9.1898, nro 216, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 31.12.2020.
5. ↑  Kuollut.  *Aamulehti*, 20.9.1898, nro 217, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 31.12.2020.
6. ↑  Hautajaiset.  *Uusi Suometar*, 22.9.1898, nro 219, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 31.12.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Yamahan QY10-sekvensseri.
**Sekvensseri** (myös **MIDI-sekvensseri** tai **musiikkisekvensseri**) on ohjelmisto tai laite, jolla voidaan luoda ja muokata musiikkia.

Alun perin sekvenssereillä ei voitu tallentaa ääntä, vaan ne toimivat "kaukosäätiminä" ja antoivat sellaisia käskyjä kuin "nuotti alkaa" ja "nuotti loppuu" syntetisaattoreille, jotka tuottivat äänen. Useimmilla moderneilla sekvenssereillä voidaan nykyään myös muokata ja käsitellä ääntä. Tämän vuoksi termejä "musiikkisekvensseri" ja "musiikinteko-ohjelmisto" käytetään usein samassa merkityksessä.

Vaikka nykyään "sekvenssereiksi" kutsutaan pääasiassa ohjelmistoja, joissakin syntetisaattoreissa ja melkein kaikissa musiikkityöasemissa on sisäänrakennettu MIDI-sekvensseri. Rumpukoneissa on yleensä Step Sequencer -niminen sekvensseri. Myös erillisiä sekvensserilaitteita on yhä käytössä, joskin niiden kysyntä on vähentynyt paljon kymmenen viime vuoden aikana.

Monilla sekvenssereillä on mahdollista tehdä jonkin verran nuotitusta, ja useimmat voivat näyttää musiikin Piano Roll -muodossa.
**Select Sport A/S** on tanskalainen urheiluvälinevalmistaja. Se on erikoistunut joukkuepeleissä käyttäviin varusteisiin, kuten palloihin ja jalkineisiin. Yhtiön perusti vuonna 1947 jalkapallomaalivahti Eigil Nielsen. 

Vuonna 1951 Select toi markkinoille maailman ensimmäisen sisäpuolelta ommellun jalkapallon. Uusi pallotyyppi piti muotonsa vanhoja paremmin*lähde?*. Pallon ulkopinnalla olleiden ompeleiden puuttuessa sitä oli myös helpompi käsitellä pelatessa*lähde?*. Arvoturnauksissa palloa käytettiin ensimmäisen kerran vuoden 1952 Helsingin olympialaisissa.

Selectin vuonna 1962 esittelemän mallin mukainen pallo.
1960-luvun alussa yhtiö kehitti kuuluisimman pallomallinsa. Vuonna 1962 esiteltiin käsinommeltu jalkapallo, joka koostui 32:sta nahanpalasta. Niistä 12 on mustia säännöllisiä viisikulmioita ja 20 valkoisia säännöllisiä kuusikulmioita. Se oli suunniteltu erityisesti mustavalkotelevisiolle. Amerikkalaisen teoreetikon Buckminster Fullerin kehittämän geometrisen mallin mukaan tehty pallo on edelleen maailman tunnetuin jalkapallomalli*lähde?*.

Jalkapallojen lisäksi Select tunnetaan myös käsipallojen valmistajana. Muun muassa Lontoon olympialaisten 2012 virallinen pallo oli yhtiön valmistama.

Lähteet
-------

* Yhtiön kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Selangorin sulttaani** on Malesian Selangorin osavaltion hallitsija. Sulttaani toimii myös vuorollaan Malesian kuninkaana.Selangorin kuningashuoneen sulttaanit polveutuvat 1700-luvulla maan perustaneista bugislaisista.

Historia
--------

Selangorin sulttaanikunta perustettiin 1700-luvulla, kun Malakan niemimaalle tulleet bugislaiset perustivat Selangorin sulttaanikunnan vuonna 1745. Vuonna 1766 Perakin sulttaani tunnusti Selangorin olemassaolon. Selangorin ensimmäinen hallitsija oli sulttaani Salahuddin Shah (Raja Lumu). Selangoria ovat hänen jälkeensä hallinneet hänen jälkeläisensä.

Maan historian alkuaikoina Malaijien saaristoa hallinneiden hollantilaisten ja malaijihallitsijoiden edut olivat usein ristiriidassa keskenään, ja maan toinen sulttaani Ibrahim karkotettiin Selangorista vuonna 1786. Hänen sallittiin palata kaksi vuotta myöhemmin.

Britannian siirtomaavallan aikana Selangorin rikkaat tinavarannot houkuttelivat maahan kiinalaisia työskentelemään tinakaivoksille. Tämä johti lopulta bugislaisten ja kiinalaisten välillä käytäviin taisteluihin, jotka johtivat siihen että britit puuttuivat alueen hallintaan, ja Selangor liittyi Britannian perustamaan Liittoutuneisiin malaijivaltioihin 1874, jolloin sulttaanin neuvonantajaksi tuli brittiläiset edustajat.

Toisen maailmansodan aikana Japani valloitti Malakan niemimaan ja japanilaiset puuttuivat myös Selangorin hallintoon. Japanilaismiehityksen aikana sulttaani Hisamuddinin tilalle nimitettiin hänen veljensä Musa Ghiatuddin Riayat Shah. Sodan jälkeen Hisamuddin palautettiin valtaan.

Selangorin sulttaanit
---------------------

Sharafuddin Idris Shah.

| Nro | Sulttaani | Vallassa |
| --- | --- | --- |
| 1 | Salahuddin Shah | 1745-1778 |
| 2 | Ibrahim Shah | 1778-1826 |
| 3 | Muhammad Shah | 1826-1857 |
| 4 | Abdul Samad | 1857-1896 |
| 5 | Alaeddin Sulaiman Shah | 1896-1937 |
| 6 | Hisamuddin Alam Shah (1. kerta) | 1937-1942 |
| 7 | Musa Ghiatuddin Riayat Shah | 1942-1945 |
| 6 | Hisamuddin Alam Shah (2. kerta) | 1945-1960 |
| 8 | Salahuddin Abdul Aziz | 1960-2001 |
| 9 | Sharafuddin Idris Shah | 2001- |

Lähteet
-------

1. ↑  Wissen Media Verlag GmbH Gütersloh/München: *Maailmalla Aasia*. Saksa: WSOY, 2008. ISBN 978-951-0-33474-41.
2. ↑  Lehtipuu, Markus: *Malesia, Singapore, Bali*, s. 18-24. Helsinki: Otava, 2006. ISBN 952-9715-16-1.
3. 1 2 3 4 5  Selangor, Brief history royalark.net. Viitattu 9.11.2014. (englanniksi)
4. 1 2  Selangor sultanate melayuonline.com. Viitattu 9.11.2014. (englanniksi)
5. ↑  Richmond, Simon: *Malaysia Singapore & Brunei*. Lonely Planet Publications Pty Ltd, 2013. ISBN 978-1-74179-847-0.
6. 1 2  Barwise, J.M; White, N.J.: *Matkaopas historiaan, Kaakkois-Aasia*. Suomentanut Toppi, Anne. Suomi: Oy UNIpress Ab, 2002. ISBN 951-579-212-6.

Malesian osavaltioiden päämiehet

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sulttaani |  Johor |  Kedah |  Kelantan |  Negeri Sembilan |  Pahang |  Perak |  Perlis |  Selangor |  Terengganu |
| Kuvernööri |  Malakka |  Penang |  Sabah |  Sarawak |
**Terska** (lat. *glans penis*) on miehillä siittimen uloin, paisuvaiskudoksen laajentunut osa.
Naisilla terska on häpykielen eli klitoriksen näkyvin osa ja sijaitsee pienten häpyhuulten yläosan risteyskohdassa.*lähde?*

Miehen terska
-------------

**Terska**  
Miehen terska kuvattuna eri kulmista. Terskan päässä on virtsaputken aukko. Terskan ulkonevaa alareunaa kutsutaan *koronaksi*. Keskimmäisessä kuvassa näkyy *frenulum*, joka yhdistää esinahan terskaan.
### Anatomiaa

Siittimen kärjessä oleva terska on kupolimainen, hieman mansikan muotoa muistuttava, limakalvon ns. sidekudoksisen kovakalvon peittämä, virtsaputken paisuvaisen (*corpus spongiosum*) pää. Sen päässä on virtsaputken aukko, josta virtsa ja siemenneste tulevat ulos.

Terska on alaspäin levenevä, sen hieman ulkonevaa alareunaa kutsutaan koronaksi (*corona glandis*). Etupuolelta terska näyttää muodostuvan kahdesta puoliskosta, mutta on takapuolelta yhtenäinen. Esinahkaa terskaan kiinnittävä ihopoimu, *frenulum*, kiinnittyy terskan etupuolelle virtsaputken aukon alapuolelle.

### Esinahka ja erektio

Esinahka on terskaa suojaava, kaksinkertainen ihopoimu, joka liikkuu terskan päällä rullautumalla. Yleensä esinahka peittää terskan kokonaan tai osittain siittimen ollessa lepotilassa, ellei esinahkaa ole ympärileikattu. Siittimen paisuessa erektioon esinahka yleensä rullautuu terskan päältä pois. Murrosiän jälkeen esinahan pitäisi liikkua helposti terskan päältä pois ja takaisin, myös erektiossa. Mikäli esinahka on liian ahdas, voidaan suorittaa ympärileikkaus.

Erektiossa myös terska laajenee ja kovettuu. Ilman jäykistynyttä siitintä ja terskaa yhdyntä olisi vaikeaa.

### Seksi

Terska on hyvin kosketusherkkää aluetta, ja sillä on tärkeä rooli seksissä. Yhdynnässä terska hankautuu emättimen seiniä vasten johtaen orgasmiin ja siemensyöksyyn. Terskalla on keskeinen merkitys seksuaalisen mielihyvän tuottamisessa. 

Koska terska on limakalvon peittämä, tarttuvat sukupuolitaudit helposti sen kautta suojaamattomassa yhdynnässä.

Lähteet
-------

1. ↑  Michael Dykes ja Phillip Ameerally: *Anatomy, 2. painos*, s. 105. Elsevier Health Sciences, 2002. ISBN 9780723432470. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* www.tohtori.fi Terska
**Eberswalde** (vuosina 1970–1993 *Eberswalde-Finow*) on kaupunki Brandenburgin osavaltiossa, itäisessä Saksassa. Se on Barnimin piirikunnan hallintokaupunki. Kaupunki sijaitsee noin 50 kilometriä koilliseen Berliinistä. Kaupungin asukasluku vuoden 2016 lopussa oli 40 019. Sen pinta-ala on 58,17 neliökilometriä.

Historia
--------

Eberswalden perusti rajakreivi Johann I vuonna 1254 nimellä *Everswolde*. Se sai kauppaoikeudet vuonna 1300. Kaupungin läpi kulki Stettinin ja Frankfurt an der Oderin välinen kauppareitti. Vuonna 1499 kaupunkia runteli suuri tulipalo. Kaupungin uudelleenrakennuksen jälkeen siitä muodostui huomattava teollisuuskaupunki. Kolmikymmenvuotisessa sodassa Eberswaldea piiritettiin ja kaupunki valloitettiin useaan otteeseen sodan eri osapuolten tahoilta. Sodan jälkeen kaupunki oli pahoin vaurioitunut. 

1700- ja 1800-luvuilla kaupungin teollistuminen jatkui. Sinne myös perustettiin ensimmäinen saksalainen puhelinlinja vuonna 1877. Eberswaldesta myös lähetettiin maailman ensimmäinen radiokonsertti vuonna 1923. Vuonna 1970 Eberswalde yhdistettiin Finowin kaupungin kanssa ja uusi yhdistynyt kaupunki sai nimen Eberswalde-Finow. Vuonna 1993 kaupungin nimi palautettiin muotoon Eberswalde.

Lähteet
-------

1. ↑  Bevölkerung im Land Brandenburg nach amtsfreien Gemeinden, Ämtern und Gemeinden 31. Dezember 2016 (xlsx) *Amt für Statistik Berlin-Brandenburg*. Viitattu 31.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Eberswalde**.
* Kaupungin verkkosivusto

Eberswalden Marktplatzia.
**Televisiovakuutus** on erikoisvakuutuslaji, jollainen Suomessa on ollut markkinoilla televisiotoiminnan alkuaikoina. Se korvasi palovahingot ja esimerkiksi television kaatumisesta, laitteen kuumenemisesta ja kuvaputken räjähtämisestä aiheutuneet vahingot. Televisiovakuutuksia oli vuoden 1963 lopussa otettu 145 611 kappaletta. Korvauksia kyseisenä vuonna maksettiin 1,9 miljoonaa markkaa.

Vakuutusyhtiö Turva otti vakuutuslajin valikoimiinsa vuonna 1960 joiksikin vuosiksi. Televisiovakuutuksia myönnettiin Suomessa vuoteen 1968 saakka.

Vakuutuksen historiaa
---------------------

Eräät suomalaiset vakuutusyhtiöt ryhtyivät myöntämään televisiovastaanottimille omia kohdevakuutuksia 1950-luvun lopulla. Vakuutusehtoina käytettiin ehtoja, jotka perustuivat konevakuutusehtoihin, sekä malleja, jotka perustuivat Pohjoismaissa, erityisesti Norjassa, käytössä olleisiin all risk -tyyppisiin ehtoihin.

Vahinkovakuutusyhdistyksen siviilipalovakuutusjaosto teki vuonna 1961 ehdotuksen tariffiksi ja ehdoiksi, joka hyväksyttiin marraskuussa 1961. Koska kaikki vahinkovakuutusyhdistyksen jäsenyhtiöt eivät noudattaneet tariffia, vakuutuskäytäntö muodostui kirjavaksi alusta alkaen.

|
|  |
Vahinkovakuutusyhdistyksen asettaman toimikunnan esittämiä lukuja vakuutusten määrästä| Vuosi | TV-lupienlukumäärä | TV-vakuutustenlukumäärä | Vakuutus-maksutulo | Vahinkosuhde | Vahinkotiheys |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1962 | 336 000 | 83 000 | 2,4 milj. mk | 75 % | – |
| 1963 | 476 000 | 145 000 | 4,0 milj. mk | 75 % | 58 % |
| 1964 | 622 000 | 175 100 | 4,8 milj. mk | 84 % | 57 % |
| 1965 | 732 000 | 160 400 | 5,0 milj. mk | 92 % | 61 % |
| 1966 | 822 000 | 119 500 | 4,1 milj. mk | 95 % | 64 % |
| 1967 | 900 000 | 60 500 | 2,5 milj. mk | 107 % | 68 % |

Koska televisiovakuutus osoittautui monella tavalla ongelmalliseksi sekä vakuutuksenottajille että vakuutusyhtiöille, yhtiöt lopettivat uusien vakuutusten myöntämisen vuonna 1968 ja irtaantuivat entisistä vakuutusehtojen sallimalla tavalla.

Lähteet
-------

1. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 8, palsta 1250
2. ↑  Turva, Historia
3. 1 2 3  Salminen, Yrjö (toim.): "5.39 Televisiovakuutuksen nousu ja tuho", *Vahinkovakuutusyhdistys 100 vuotta*, s. 89–93. , Helsinki 1977.

Huomautukset
------------

1. ↑  Vahinkosuhde = Korvauskulujen suhde vahinkovakuutusmaksutuottoihin, prosenttia. Tunnusluku kertoo kuinka suuri osa kauden vakuutusmaksutuotoista käytettiin kuluvan ja edellisten kausien korvauskulujen kattamiseen.
2. ↑  Vahinkotiheys = Vahinkovakuutuskannan osaan sisältyvien vahinkojen ja vakuutusten kappalemäärien välinen suhde.
**Koodinmurtaja** on tavallisella 52 kortin pakalla pelattava korttipeli. Pelin voittaja, eli "koodinmurtaja", on pelaaja, joka onnistuu pitämään omat korttinsa piilossa muilta pelin loppuun asti.

Pelin alku on lähinnä pelkkää arvailua, mutta pelin edetessä pelaajien kortteja paljastuu helpottaen vastapelaajien korttien selvittämistä. Jo alussa kukin pelaaja tietää, ettei vastapelaajilla voi olla samoja kortteja, kuin itsellä on.

Alkuvalmistelut
---------------

Koodinmurtajaa pelataan 2-4 pelaajan kanssa puolella pakalla (padat ja hertat). Jos pelaajia on useampia tai jos pelistä halutaan pitkäkestoisempi, voidaan pelata koko pakalla. Maksimissaan pelaajia voi olla 8.

Pelin alku ja kulku
-------------------

Korttipakan sekoituksen jälkeen jokaiselle pelaajalle jaetaan 4 korttia, joita ei näytetä vastapelaajille. Kortit laitetaan kunkin pelaajan eteen kuvapuoli alaspäin suuruusjärjestykseen niin, että jokainen on selvillä kummassa päässä on suurin ja kummassa pienin kortti. Ässä on tässä pelissä 14, eli suurin luku. Keskenään samanarvoisten korttien arvojärjestys on suurimmasta pienimpään **pata ♠ > hertta ♥ > ruutu ♦ > risti♣**.

Esimerkiksi, jos pelaajalla on **♠7, ♥8, ♥6** ja **♥7**, on korttien arvojärjestys seuraava: **♥6 < ♥7 < ♠7 < ♥8**.

Jäljelle jäävä pakka laitetaan pelialustan keskelle. Jakajasta seuraava nostaa pakan päältä yhden kortin näyttämättä sitä muille ja koettaa arvata jonkin numeron vasemmalla puolellaan istuvan pelaajan korteista. Maata ei tarvitse tietää, pelkän numeron arvaus riittää. Jos arvaus osuu oikeaan, kyseinen kortti käännetään kaikkien näkyville. Arvonsa perusteella paljastetun kortin sijainti rivissä helpottaa loppujen korttien arvaamista.

Oikein arvannut pelaaja voi joko jatkaa vuoroaan arvaamalla uudelleen saman pelaajan tai tästä seuraavan pelaajan kortin. Tai hän voi lopettaa vuoronsa laittamalla keskipakasta nostamansa kortin omaan koodiinsa oikealle paikalleen vieläkään näyttämättä sitä muille. Tämän jälkeen vuoro siirtyy vasemmalla puolella istuvalle pelaajalle ja kyseinen pelaaja nostaa pakasta kortin.

Jos pelaajan arvaus menee väärin (joko heti alussa tai jatkaessa vuoroaan), joutuu pelaaja laittamaan pakasta nostamansa kortin koodiinsa oikealle paikalleen niin päin, että kaikki näkevät sen, ja vuoro siirtyy seuraavalle.

Peli jatkuu näin, kunnes keskellä olevasta pakasta loppuu kortit ja pelaajat joutuvat paljastamaan vieressään istuvien pelaajien kortteja nostamatta itselleen ylimääräistä korttia. Peli loppuu, kunnes vain yhdellä pelaajalla on kortteja piilossa.

Mainittavaa
-----------

Peli on hyvää päättelykyvyn harjoitusta. Pelaaja joutuu miettimään mikä luku sopii paljastettujen lukujen väliin, ja mitä lukuja vastapelaajalla ei voi olla.

Huom! Arvausvuorossa oleva pelaaja ei voi laittaa pakasta nostamaansa korttia piiloon koodiinsa, jollei ole arvannut vähintään yhden pelaajan korttia oikein. Pelaaja ei voi myöskään hypätä arvaamaan muiden kortteja arvaamatta oikein heitä edeltäneiden pelaajien kortteja.
**Moloda Muza** (ukr. Молода муза; ’Nuori muusa’) oli Länsi-Ukrainassa 1906 perustettu epävirallinen modernistinen kirjailija- ja taiteilijaryhmä. Sen jäsen Ostap Lutskyi tiivisti ryhmän julistuksen sanoihin "sisällön ja muodon vapaus" ja siihen, että se korostaa ihmissielun herkkiä ja lempeitä kokemuksia. Ryhmä perusti samannimisen kustantamon, joka ehti toimia vain 1906–1909 ja julkaisi sinä aikana kymmenen jäsentensä teosta ja kunnianhimoista lehteä *Svit*. Jäseniä olivat kirjailijat Bohdan Lepkyi, Vasyl Patšovskyi, Petro Karmanskyi, Myh’ailo Jatskiv, Stepan Tšarnetskyi, Ostap Lutskyi, Sydir Tverdoh’lib ja Volodymyr Birtšak; taidemaalari Modest Sosenko; kuvanveistäjä Myh’ailo Paraštšuk ja säveltäjä Stanyslav Ljudkevytš. Ryhmää kannattivat myös kirjailija Vasyl Štšurat ja kriitikko Mykola Jevšan.

Ryhmällä oli muutamia sitä luonnehtivia yhteisiä piirteitä: estetiikan asettaminen hyödyllisyyden edelle, sukulaisuus vuosisadanvaihteen länsieurooppalaisen älymystön levottomuuteen ja pessimismiin. Sellaiset merkkihenkilöt kuin Serhi Jefremov ja Ivan Franko suhtautuivat ryhmään vihamielisesti. Franko arvosteli sen tavoitteiden tarkoituksettomuutta aikana, jolloin käytännön maailmassa oli vielä niin paljon tehtävää. Esteettisyyden ylellisyydelle ei ollut tilaa: Franko näki kirjallisuudella tärkeämpiä päämääriä.

Vallalla ollut ilmapiiri sai ryhmän luopumaan yrityksestään vapauttaa kirjallisuus yhteiskunnallisista tavoitteista. Joitakin kiinnostavia teoksia ryhmä ehti julkaista, ja sillä oli vaikutusta 1920-luvun kirjailijoihin, esimerkiksi Dmytro Zahuliin, Volodymyr Kobyljanskyihin ja jopa varhaiseen Pavlo Tytšynaan. Mutta paikallista älymystöä heidän hienostuneet julkaisunsa eivät kiinnostaneet. Moloda Muza jäi pelkäksi kiinnostavaksi välisoitoksi 1900-luvun Ukrainan kirjallisuuden kehityksessä. Sen paremmin sotienvälisen ajan kirjallisuuskritiikin nationalistinen koulukunta kuin sosialistisen realisminkaan kritiikki ei nähnyt mitään arvoa yhteiskunnallisten ja poliittisten kysymysten ulkopuolelle jäävässä kirjallisuudessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Danylo Husar Struk: Moloda Muza *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1993. Viitattu 8.4.2022. (englanniksi)
**Ebioniittien evankeliumi** tai **Ebionievankeliumi** on *Uuden testamentin* apokryfisiin kirjoihin lukeutuva juutalais-kristillinen evankeliumi, joka on hyvin samankaltainen *Heprealaisten evankeliumin* ja *Nasarealaisten evankeliumin* kanssa.

Historia
--------

*Ebioniittien evankeliumin* arvioidaan syntyneen 100-luvun puolessa välissä, sillä Irenaeus mainitsee sen olemassaolon. Varmuudella se on ollut olemassa 300-luvulla, jolloin Epifanios lainaa sitä. Evankeliumin alkuperäistä nimeä ei tunneta. Nykyisin käytetty nimitys on peräisin siitä, että tekstiä käyttivät todennäköisesti ebioniitit.

Hieronymuksen mukaan kyseessä oli sama kirjoitus kuin *Heprealaisten evankeliumi*, mikä lisää sekaannusta. Kuten nämä kaksi muuta evankeliumia, myös *Ebioniittien evankeliumista* on säilynyt vain katkelmia kirkkoisien lainauksissa. Näin on vaikea päätellä, kuinka itsenäinen teksti on kyseessä, vai onko kyseessä pelkästään näiden kahden evankeliumin vähäinen muunnelma.

Epifanios, jonka teos *Panarion* on päälähde evankeliumin katkelmille, painottaa sen ja *Nasarealaisten evankeliumin* välistä eroa. Hänen mukaansa nasarealaiset luettiin oikeaoppisten kristittyjen joukkoon, kun taas ebioniitit katsottiin harhaoppisiksi. Näin on selvää, että näiden kahden evankeliumin välillä on täytynyt olla opillisia eroja. Valtavirran kirkko katsoi evankeliumissa tehdyt muutokset harhaoppisiksi, mikä johti syytöksiin tekstin väärentämisestä ja runtelemisesta. Lopulta evankeliumi kärsi saman kohtalon kuin ebioniitit itse ja joutui unholaan.

Sisältö
-------

Evankeliumi vaikuttaa olevan, niin paljon kuin siitä voidaan päätellä, yritys muodostaa evankeliumiharmonia eli yksi harmonisoitu kertomus synoptisista evankeliumeista. Siinä on kuitenkin vähäisiä ebioniittien opetuksiin sopivia muutoksia. Niiden mukaan Jeesus oli muun muassa kasvissyöjä. Jeesus myös esitettiin adoptionistisessa valossa, toisin sanoen hänen katsottiin olleen alun perin ihminen, joka tuli jumalalliseksi kasteen yhteydessä. Suurin osa näistä muutoksista on saatu aikaan pienillä mutta ovelilla kreikan kielen sanojen muunnoksilla, kuten muuttamalla *akris*-ateria ("heinäsirkka") *egkris*-ateriaksi ("kakku", "leipä").

Epifanioksen mukaan *Ebioniittien evankeliumista* puuttui myös *Matteuksen evankeliumin* kertomus Jeesuksen syntymästä. Tämä voi tarkoittaa joko sitä, että ebioniitit jättivät sen pois, tai sitä, että *Matteuksen evankeliumista* on alun perin ollut olemassa varhaisempi versio, jossa ei ole ollut kyseistä kertomusta, ja johon *Ebioniittien evankeliumi* on perustunut.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Gospel of the Ebionites *Early Christian Writings*. Viitattu 10.5.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* *Gospel of the Ebionites*. Early Christian Writings. (englanniksi)
* Excerpts from *The Gospel of the Ebionites* in the *Panarion* of Epiphanius of Salamis. Early Christian Writings. (englanniksi)
**Trokeinen tetrametri** (myös *trokeeinen tetrametri*) on antiikin kreikkalaisesta metriikasta peräisin oleva runomitta, jossa tetrametrisäkeet koostuvat neljästä trokeisesta metronista. Sitä käytettiin kreikkalaisessa näytelmäkirjallisuudessa, erityisesti komediassa mutta myös tragediassa, ajoittain jambin ohella. Aristoteleen mukaan se oli näytelmien dialogiosuuksien alkuperäinen runomitta.

Runomitassa säkeet ovat yleensä katalektisiä, jolloin kyseessä on *trokeinen katalektinen tetrametri*. Latinankielisessä komediassa mitta tunnetaan nimellä *trokeinen septenaari*. Itämerensuomalaisessa runoudessa kalevalamitta eli nelipolvinen trokee vastaa trokeeista tetrametriä.

Kaava
-----

Runomitan katalektisen säkeen peruskaava on ( = lyhyt tavu,  = pitkä tavu,  = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):

, | , | , | ,
Yksi trokeemetron on , ja se koostuu kahdesta trokeejalasta .

Esimerkki
---------

Aristofaneen komedian *Pilvet* parabasiksesta, jossa kuoron johtaja puhuu suoraan yleisölle:

ἡνίχ’ ἡμεῖς δεῦρ’ ἀφορμᾶσθαι παρεσκευάσμεθα,
ἡ σελήνη συντυχοῦσ’ ἡμῖν ἐπέστειλεν φράσαι,
πρῶτα μὲν χαίρειν Ἀθηναίοισι καὶ τοῖς ξυμμάχοις·
εἶτα θυμαίνειν ἔφασκε· δεινὰ γὰρ πεπονθέναι
ὠφελοῦσ’ ὑμᾶς ἅπαντας, οὐ λόγοις ἀλλ’ ἐμφανῶς.
*hēnikh’ hēmeis | deur’ aformas|thai pareskeu|asmetha,*
*hē selēnē | syntykhūs’ hē|min epestei|len frasai,*
*prōta men khai|rein Athēnai|oisi kai tois | ksymmakhois·*
*eita thymai|nein efaske· || deina gar pe|ponthenai*
*ōfelūs’ hy|mas hapantas, || ū logois all’ | emfanōs.*
 |  |  | 
 |  |  | 
 |  |  | 
 |  ||  | 
 |  ||  | 
Kun me tänne | tullaksemme | laittauduimme | lähtöhön
saapui Kuutar, | pyysi meitä | tuomaan teille | viestin tään:
Tervehtii A|teenan kansaa | hän, ja liitto|laisia,
vaan on teille | kiukuissansa: | ootte kiittä|mättömät
vaikka teitä | hyödyttää hän | töin, ei sanoin | yksistään.

Lähteet
-------

1. ↑  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Metriikka, metron", *Antiikin käsikirja*, s. 341–342. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
2. ↑  Aristoteles: *Runousoppi* 1449a21.
3. 1 2  Aristofanes: *Pilvet* 607–611. Suomennos V. Arti.
**Pikkutöyhtöharakka** (*Cyanocorax formosus*) on varisten heimoon kuuluva varpuslintu.

Tuntomerkit
-----------

Pikkutöyhtöharakka on 46–56 cm pitkä ja painaa 205–213 grammaa. Linnulla on suuri töyhtö ja pitkät pyrstösulat, jotka ovat koiraalla naarasta suuremmat. Sillä on valkoinen naama ja vatsapuoli ja täyteläisen sininen selkäpuoli. Molemmilla sukupuolilla on rinnassa musta juova, joka kulkee kaulansivujen kautta silmän taakse.

Levinneisyys
------------

Pikkutöyhtöharakoita elää Väli-Amerikassa. Lajia tavataan Costa Ricassa, El Salvadorissa, Guatemala, Hondurasissa, Meksikossa ja Nicaraguassa. Lajin populaatioksi arvioidaan 50 000–500 000 yksilöä ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi.

Lisääntyminen
-------------

Pikkutöyhtöharakat pesivät perhekunnissa, joissa toiset naaraat auttavat pesivää naarasta poikasten hoidossa. Pesintä tapahtuu tammi–huhtikuussa. Pesivä naaras munii keskimäärin 3–4 munaa, joita se hautoo yksin. Se jättää pesän haudonnan aikana vain harvoin muiden naaraiden ruokkiessa sitä. Poikaset pysyvät pesässä keskimäärin 23 päivää. Niitä ruokkivat sekä niiden emonaaras että perhekunnan muut naaraat. Koiraat eivät juuri osallistu poikasten hoitoon.

Ravinto
-------

Pikkutöyhtöharakat käyttävät ravinnokseen pääasiassa toukkia ja hedelmiä. Lisäksi ne syövät heinäsirkkoja ja hepokatteja, pieniä liskoja, sammakoita ja pienten lintujen poikasia.

Lähteet
-------

1. 1 2  BirdLife International: *Cyanocorax formosus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 7.3.2014. (englanniksi)
2. ↑  Maailman lintujen suomenkieliset nimet BirdLife Suomi.  Arkistoitu 15.2.2018. Viitattu 30.3.2018.
3. 1 2 3  Calocitta formosa *ADW*. Viitattu 13.4.2013. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q958459
* Wikispecies: Calocitta formosa
* ADW: Calocitta\_formosa
* CoL: 5X7DW
* BOW: wtmjay1
* eBird: wtmjay1
* GBIF: 2482458
* IBC: white-throated-magpie-jay-calocitta-formosa
* iNaturalist: 8649
* IRMNG: 11119271
* ITIS: 558993
* NCBI: 54581
* Neotropical: wtmjay1
* TSA: 3218
* Xeno-canto: Calocitta-formosa

 |

 |