recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Idänvalkopyökki** (*Carpinus orientalis*) on koivukasvien heimoon kuuluva kesävihanta puu, joka kasvaa luonnonvaraisena Etelä- ja Kaakkois-Euroopassa. Nimestään huolimatta laji ei kuulu pyökkeihin (*Fagus*), vaan on läheisempää sukua esimerkiksi pähkinäpensaille (*Corylus*).

Ulkonäkö
--------

Idänvalkopyökin lehtiä
Idänvalkopyökki on kookas pensas tai pieni puu. Se jää yleensä 1–5 metrin korkuiseksi, ja kasvaa harvoin 15 metriin. Kaarna on harmaa ja epäsäännöllisesti harjanteinen. Lehdet ovat pieniä, 3–5 cm pitkiä, puikeita, alapinnaltaan karvaisia ja sahalaitaisia. Lehtisuonet ovat hyvin näkyvät. Puu on yksikotinen, ja kukkii huhtikuussa. Hedenorkot ovat lyhyitä, 2–3 cm, eminorkot taas 3–8 cm pituisia.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Idänvalkopyökki kasvaa eteläisessä Italiassa, Unkarissa, Balkanilla, Turkissa, Syyriassa, Kaukasiassa ja Pohjois-Iranissa. Euroopassa se kasvaa yleensä alle 1300 metrin korkeudessa ja etelärinteillä, mutta kasvaa Kaukasusvuorten rinteillä jopa 2500 m korkeudessa.

Idänvalkopyökki viihtyy lämpimillä ja kuivilla kasvupaikoilla. Se kasvaa ohutmultaisilla ja kivikkoisilla rinteillä, ja on kalkinsuosija. Levinneisyysalueensa itäosissa se esiintyy korkeammalla ja sietää kylmempiä lämpötiloja. Kaakkois-Euroopassa se on osa välimerenkasvillisuutta, mutta kestää myös sisämaan mantereisempia oloja. Se kasvaa myös aluspuuna lehtisekametsissä, joiden pääpuita ovat tammet kuten nukkatammi, turkintammi ja unkarintammi, sekä euroopanhumalapyökki ja mannasaarni.

Käyttö
------

Kuten muidenkin valkopyökkien, idänvalkopyökin puuaines on tiivistä ja hyvin kovaa. Koska puu jää yleensä pieneksi ja pensasmaiseksi, se ei ole kaupallisesti merkittävä puulaji. Puuaineksesta on tehty ennen työkalujen kahvoja ja varsia. Puuta käytetään polttopuuksi ja puuhiilen tekemiseen. Idänvalkopyökkejä kasvatetaan myös bonsaipuiksi.

Lähteet
-------

1. ↑  *Carpinus orientalis* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2021.1*. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 25.4.2021. (englanniksi)
2. ↑  Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: *Carpinus orientalis* *finto.fi*. Viitattu 25.4.2021. (suomeksi)
3. 1 2 3 4 5  R. Sikkema, G. Caudullo: Carpinus orientalis (PDF) *European Atlas of Forest Tree Species*. Viitattu 25.4.2021. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1088271
* Wikispecies: Carpinus orientalis
* BioLib: 3430
* CoL: RG4D
* EoL: 1148598
* EPPO: CIPOR
* EUNIS: 168080
* GBIF: 2875780
* GRIN: 9208
* iNaturalist: 438165
* IPNI: 295271-1
* IRMNG: 10607585
* IUCN: 194499
* MoBotPF: 277841
* NCBI: 175951
* Open Tree of Life: 866166
* Plant List: kew-34405
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:295271-1
* RHS: 3142
* Tropicos: 3600194
* WFO: wfo-0000805769

 |

 |
**Bobi Sourander** (15. joulukuuta 1928 Kemi – 16. lokakuuta 2008 Tukholma ) oli suomenruotsalainen kirjailija ja toimittaja. Hän oli  Dagens Nyheter -lehden kirjeenvaihtaja latinalaisessa Amerikassa vuosina 1969–1974. 

Sourander raportoi Santiagosta vuoden 1973 Chilen vallankaappausta. Kuukauden päästä vallankaappauksesta hän oli vangittuna ja sijoitettuna Santiagon kansallisstadioniin, jossa oli lähes kaksi tuhatta poliittista vankia. Sourander vapautettiin kahden viikon jälkeen, mutta karkotettiin Chilestä.

Sourander debytoi rikoskirjailijana vuonna 1984, jolloin ilmestyi hänen poliittinen trillerinsä *Ett kilo diamanter*. Tätä seurasi viisi viisi teosta, joista viimeinen, *Förlorarna* (1995), käsitteli Olof Palmen murhaa. Useat hänen teoksistaan keskittyvät kolmannen maailman ongelmiin. Hänen vaimonsa oli Ewa ja hänellä oli kaksi lasta aikaisemmista avioliitoistaan.

Teokset
-------

* Ett kilo diamanter (1984)
* En hjältes liv (1985)
* Bara action räknas (1988)
* Farväl Fidel (1990)
* Vinnarna (1993)
* Förlorarna (1995)

Palkinnot ja tunnustukset
-------------------------

* Ruotsin Dekkariakatemian kirjallisuuspalkinto (paras esikoisteos): 1984
* Guldpennan 1986

Lähteet
-------

1. ↑   (2010) *Sveriges dödbok 1901-2009*, Version 5.0 (in sv), Solna: Sveriges släktforskarförbund. Malline:LIBRIS. ISBN 978-91-87676-59-8.
2. ↑  Wikner, Hans. "Utlandskorrespondent död", 20 October 2008. Luettu 27 elokuu 2018. (Swedish) Archived from the original on 6 maaliskuu 2016.
3. 1 2  Bobi Sourander Död | DAST Magazine *www.dast.nu*. Viitattu 27.8.2018. (englanniksi)
4. ↑  Sourander, Bobi - Alex Författarlexikon *Alex*. Viitattu 27.8.2018. (ruotsiksi)
5. ↑  Sourander, Bobi | Kirjasampo.fi - kirjallisuuden verkkopalvelu *www.kirjasampo.fi*. Viitattu 27.8.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |

 |
**The Capeman** (suom. *Viittamies*) on Paul Simonin Derek Walcottin librettoon säveltämä Broadway-musikaali, joka sai ensi-iltansa 22. tammikuuta 1998. Pääroolin jakoivat nuorta Salvador Agronia näytellyt Marc Anthony ja samaa hahmoa vanhana esittänyt Rubén Blades‎. Simon julkaisi vuonna 1997 musikaalin kappaleista albumin ***Songs from The Capeman***.

Paul Simon sai ajatuksen musikaaliin vuonna 1989 työstäessään *Rhythm of the Saints -*albumiaan ja tutustuttuaan Derek Walcottiin. Yhdentoista miljoonan dollarin budjetilla tehty musikaali sai kriitikoilta huonon vastaanoton ja vaikka se suosittu latinojen piirissä sen esitykset lopetettiin 68 esityksen jälkeen maaliskuussa 1998. Musikaalin musiikki ja lavastus saivat Tony-ehdokkuudet, mutta jäi ilman varsinaisia palkintoja.

Musikaali kertoo yhden New Yorkin tunnetuimman murhaajan Salvador Agronin tarinan. Vuonna 1959 kuusitoistavuotias Agron, joka kuului *The Vampires* -jengiin murhasi kaksi teini-ikäistä eräällä leikkikentällä. Agron sai lempinimen "viittamies" mustasta punareunaisesta viitasta, jota hän piti yllään murhien aikana.

Musikaali herätti voimakkaita reaktiota ja Simonia kritisoitiin Agronin tarinan valitsemisesta musikaalinsa aiheeksi. Arvostelijat katsoivat, että musikaali ihannoi murhaajaa. *New York magazinen* arvostelussa pidettiin erityisen ongellisena sitä, että Agron oli tosielämän rikollinen eikä Robin Hoodin kaltainen kaukainen legenda.

Simon ja Walcott pyrkivät musikaalissa tutkimaan anteeksiantoa: voiko kaksi teini-ikäistä murhannut saavuttaa anteeksiannon ja voiko yhteiskunta antaa tälle anteeksi. Tekijöiden tarkoituksena oli pyrkiä olemaan saarnaamatta yleisölle esittää nämä moraaliset kysymykset viihdyttävän tarinan muodossa.

Albumin kappaleet
-----------------

* "Adios Hermanos"
* "Born In Puerto Rico"
* "Satin Summer Nights"
* "Bernadette"
* "The Vampires"
* "Quality"
* "Can I Forgive Him"
* "Sunday Afternoon"
* "Killer Wants To Go To College"
* "Time Is An Ocean"
* "Virgil"
* "Killer Wants To Go To College II"
* "Trailways Bus"

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Capeman Moonstruck Drama Bookstore. Viitattu 11.6. 2009. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Story of The Capeman paul.simon.org.  Arkistoitu 18.6.2009. Viitattu 11.6. 2009. (englanniksi)
**Point Roberts** on eksklaavi, kunnallishallinnoton alue Yhdysvalloissa, Washingtonin osavaltiossa. Alueelta on maayhteys ainoastaan Kanadaan. Valtionraja sijaitsee 49. leveyspiirillä, mutta alue kuuluu Yhdysvalloille. Rajan pohjoispuolella Kanadassa sijaitsee Deltan kunta. Point Robertsin itäpuolella on Boundary Bay -lahti, etelä ja länsipuolilla Georgiansalmi. Alueella asuu 1 308 henkilöä (2000).

Paikallinen sanomalehti on *All Point Bulletin*.

Historia
--------

Vuonna 1791 espanjalainen tutkimusmatkailija Francisco de Eliza ja brittiläinen George Vancouver olivat samaan aikaan tutkimassa aluetta ja kartoittivat yhteistyössä Georgiansalmen ja Boundary Bayn. Vancouver nimesi Point Robertsin brittiläisen kapteenin Henry Robertsin kunniaksi.

Vuonna 1846 solmitussa Oregonin sopimuksessa Kanadan ja Yhdysvaltain raja määriteltiin seuraamaan 49:ttä leveyspiiriä, lukuun ottamatta Vancouverinsaarta joka jäi kokonaisuudessaan Kanadan puolelle. Tämän vuoksi Point Roberts on maantieteellisesti erillään muusta Washingtonin osavaltiosta. 

Karttakuva Point Robertsista
Alue oli sotilasaluetta vuoteen 1908 jolloin valtio antoi maat uudisasukkaille, jotka olivat lähinnä islantilaisia siirtolaisia. Heidän muistokseen kaupungin hautausmaalla on Islannin presidentin paljastama muistomerkki. Kerrotaan että paikkakunnalla asuu paljon, ehkä 50, Yhdysvaltojen todistajasuojeluohjelman piiriin kuuluvia ihmisiä.

Liikenneyhteydet
----------------

Maanteitse Point Robertsiin pääsee vain Kanadan Brittiläisen Kolumbian kautta. Alueelle on myös lossiyhteyksiä Washingtonista, ja siellä on pieni paikallinen lentoasema.

Lähteet
-------

1. ↑  Point Roberts CCD, Whatcom County, Washington  2000. U.S. Census Bureau.  Arkistoitu 11.2.2020. Viitattu 14.2.2010. (englanniksi)
2. 1 2  Larry Bleiberg: A US town only reached through Canada *BBC Travel*.  2.12.2019. Viitattu 2.12.2019. (englanniksi)
3. ↑  Point Roberts Encyclopædia Britannica. Viitattu 14.2.2010. (englanniksi)
4. ↑  Accessible Only Through Canada - Point Roberts, Washington  2009. xomba.com. Viitattu 14.2.2010. (englanniksi)
5. ↑  Point Roberts, Washington EconomicExpert.com. Viitattu 14.2.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Point Roberts**.
* Point Roberts, Washington, USA Kuvia ja karttoja alueelta (englanniksi)
* U.S. Customs, Then (Arkistoitu – Internet Archive) Point Robertsin raja-aseman historia. (englanniksi)
**Blue Wings** on Fokus Media Finland Oy:n (aiemmin Sanoma Media Finland Oy:n) kustantama lentoyhtiö Finnairin matkustamolehti, joka on saatavilla ilmaiseksi yhtiön jokaisella lennolla. Blue Wingsin painos on 45 000 kappaletta ja lukijamäärä noin 114 000. Sisällöltään Blue Wings on matkailun lifestyle-lehti, jonka aihepiirejä ovat design, kulttuuri, liiketoiminta, teknologia sekä ruokakulttuuri ja hyvinvointi. 

Vuonna 1980 perustettu Blue Wings on yksi maailman vanhimpia matkustamolehtiä. Vuoden 2006 alussa siihen yhdistettiin vapaa-ajan matkustajille tarkoitettu suomenkielinen matkustamolehti Lento. Yhdistämisen jälkeen aikaisemmin pelkästään englanninkielisenä ilmestynyt Blue Wings käsitti noin kolmasosan suomenkielistä materiaalia. Samalla lehden ilmestymistiheyttä nostettiin kahdeksasta kymmeneen kertaan vuodessa. Syyskuusta 2012 alkaen Blue Wings on ilmestynyt jälleen ainoastaan englanninkielisenä. Lehti on nykyään luettavissa myös verkossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Finnairin 30-vuotias Blue Wings yksi maailman vanhimmista inflight-lehdistä  17.5.2010. Taloussanomat. Viitattu 16.9.2014.
2. ↑  Finnair lopettaa Lento-lehden  5.10.2005. Mediaviikko.  Arkistoitu 16.9.2014. Viitattu 16.9.2014.
**Alfredo José Morelos Aviléz** (s. 21. kesäkuuta 1996 Cereté) on kolumbialainen jalkapalloilija, joka edustaa Brasilian Série A:ssa pelaavaa Santosia. Vasenjalkainen Morelos on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Seurajoukkueura
---------------

Morelos on Independiente Medellínin kasvatti. Hän debytoi seuran paidassa kaudella 2014, jolloin hän pelasi Categoría Primera A -sarjassa yhden ottelun. Tammikuussa 2016 kolumbialainen jalkapallosivusto uutisoi Morelosin olevan hyvin lähellä lainasopimusta Veikkausliigan Helsingin Jalkapalloklubin kanssa. Helmikuussa Morelos siirtyikin lainasopimuksella HJK:hon. Hän teki debyyttinsä Veikkausliigassa huhtikuussa 2016 IFK Mariehamnia vastaan.

Morelos oli Veikkausliigan kaudella 2016 HJK:n paras maalintekijä ja hänet valittiin sarjan parhaaksi hyökkääjäksi. 7. joulukuuta 2016 HJK käytti Morelosin lainasopimuksen osto-option ja teki hänen kanssaan kolmen vuoden sopimuksen.

Mores siirtyi Skotlannin Valioliigassa pelaavaan Rangersiin kesäkuussa 2017.

Maajoukkueura
-------------

Morelos on edustanut Kolumbiaa alle 20-vuotiaiden maajoukkuetasolla. Hän oli mukana vuoden 2015 ikäluokan Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa, joissa Kolumbia saavutti hopeaa.

Saavutukset
-----------

**Maajoukkuetasolla**

* Etelä-Amerikan alle 20-vuotiaiden mestaruuskilpailut: hopeaa (2015)

Lähteet
-------

1. 1 2  Alfredo Morelos Soccerway-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Knuuttila, Mikko: HJK kavensi HIFK:n johdon – Puhveli iski 1–2-maalin *iltasanomat.fi*.  30.9.2016. Viitattu 30.9.2016.
3. 1 2  Alfredo Morelos Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
4. 1 2
5. ↑
6. ↑
7. ↑  HJK lunasti Veikkausliigan parhaan hyökkääjän *hjk.fi*.  7.12.2016. Helsingin Jalkapalloklubi. Viitattu 8.12.2016.
Birger Brosan sinetti**Birger Brosa** (*Brosa* tarkoittaa "hymyilevä"), toimi Ruotsin jaarlina vuosina 1174–1202. Hänen syntymäaikaansa ei tiedetä, mutta hän kuoli 9. tammikuuta 1202 Visingsössä. Birger oli Bengt Snivilin poika ja kuului mahtavaan Bjälbo-sukuun. Keskiaikaisissa teksteissä häntä kutsutaan joko *Sveojen jaarliksi* tai *Sveojen ja Gööttien jaarliksi*.

Ennen vuotta 1170 hänen tiedetään olleen naimisissa Brigit Haraldsdotterin, Norjan kuninkaan Harald Gillen tyttären, kanssa.

Hänen uskotaan hallinneen koko Ruotsin valtakuntaa. Birger nimitettiin jaarliksi kuningas Knuut Eerikinpojan hallituskaudella, ja hän säilytti asemansa myös Knuutin seuraajan Sverker Kaarlenpojan aikana kuolemaansa saakka vuoteen 1202. Birgerin ansioksi luetaan, että Ruotsissa säilyi rauha aikana, jolloin sekä Tanskassa että Norjassa käytiin sisällissotaa. Monet kruununtavoittelijat hakivat ja saivat suojelusta Birgeriltä, heidän joukossaan birkebeinien päälliköt Eystein Meyla ja Sverre Sigurdinpoika, jotka olivat Brigitin sukulaisia.

Birger omisti tiloja ympäri Ruotsia ja oli myös antelias lahjoittaja, joka lahjoitti maata Risebergan ja Neriken luostareille. Birgit vetäytyi Nerikeen viimeisiksi vuosikseen Birgerin kuoleman jälkeen.

Lapsia
------

* Filip Birgersson (k. 1200)
* Knut Birgersson, Ruotsin jaarli. Hän oli naimisissa kuningas Knuut Eerikinpojan tyttären Sigridin kanssa, ja kuoli vuonna 1208 Lenan taistelussa.
* Ingegerd Birgersdotter, naimisissa kuningas Sverker Kaarlenpojan kanssa, kuningas Juhana Sverkerinpojan äiti.
* Kristina Birgersdotter
* Margareta Birgersdotter

Katso myös
----------

* Bjälbo-suku
**Elektronivoltti** (symboli **eV**) on energian yksikkö, jota käytetään usein atomi- ja ydinfysiikassa. Se on suuruudeltaan energiamäärä, jonka elektroni saa kulkiessaan tyhjiössä yhden voltin suuruisen potentiaalieron lävitse. Yksi elektronivoltti vastaa siis yhtä volttia kerrottuna alkeisvarauksella. SI-yksikköinä 1 eV = 1,602176634·10-19 J.

Hiukkasfysiikassa **megaelektronivolttia** (1 MeV = 106 eV) käytetään myös massan yksikkönä mitattaessa alkeishiukkasten massoja. Tämä perustuu massan ja energian ekvivalenssiin ja suppean suhteellisuusteorian kaavaan

E=mc^{2},
missä *E* tarkoittaa energiaa, *m* massaa ja *c* valon nopeutta tyhjiössä.
Näitä yksiköitä käyttäen elektronin massa on noin 0,5 MeV ja protonin massa noin 940 MeV.

Elektronivoltit ja lämpötila
----------------------------

Tietyillä fysiikan alueilla, esimerkiksi plasmafysiikassa on käytännöllistä käyttää elektronivolttia lämpötilan yksikkönä. Elektronivoltin muunnos kelvin-asteiksi (symboli K) määritellään käyttäen Boltzmannin vakiota *kB*:

{\displaystyle {1{\mbox{ eV}} \over k\_{B}}={1{,}602176634\times 10^{-19}{\mbox{J}} \over 1{,}380649\times 10^{-23}{\mbox{J/K}}}=11604{,}501812{\mbox{ K.}}}
Esimerkiksi tyypillinen magneettisesti rajoitetun fuusion plasma on 15 keV, tai 175 megakelviniä.

SI-kertoimet
------------

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kerroin | Nimi | Tunnus |  | Kerroin | Nimi | Tunnus |
| 100 | **elektronivoltti** | eV |   |   |   |
| 101 | dekaelektronivoltti | daeV | 10−1 | desielektronivoltti | deV |
| 102 | hehtoelektronivoltti | heV | 10−2 | senttielektronivoltti | ceV |
| 103 | kiloelektronivoltti | keV | 10−3 | millielektronivoltti | meV |
| 106 | megaelektronivoltti | MeV | 10−6 | mikroelektronivoltti | μeV |
| 109 | gigaelektronivoltti | GeV | 10−9 | nanoelektronivoltti | neV |
| 1012 | teraelektronivoltti | TeV | 10−12 | pikoelektronivoltti | peV |
| 1015 | petaelektronivoltti | PeV | 10−15 | femtoelektronivoltti | feV |
| 1018 | eksaelektronivoltti | EeV | 10−18 | attoelektronivoltti | aeV |
| 1021 | tsettaelektronivoltti | ZeV | 10−21 | tseptoelektronivoltti | zeV |
| 1024 | jottaelektronivoltti | YeV | 10−24 | joktoelektronivoltti | yeV |

Lähteet
-------

1. ↑  James E. Martin: *Physics for radiation protection: a handbook, 2. painos*, s. 22. Wiley-VCH, 2006. ISBN 9783527406111. (englanniksi)
2. ↑  "MAOL taulukot", 2–4. painos, sivu 107. Otava, 2007
**Keuhkojen tilavuudet** tarkoittaa keuhkojen eri hengitystilavuuksia. Tilavuudet ovat isompia miehillä, pitkillä ihmisillä, urheilijoilla ja pienempiä tupakoijilla.

Keuhkojen tilavuus miehillä on yleensä noin 6 litraa, mutta vain pieni määrä tästä kapasiteetista käytetään normaalin ilman hengittämiseen. Vapaasukeltaja Herbert Nitschillä on mittauksen mukaan keuhkojen kapasiteetti 10 litraa.

Hengityksen tiheys on vastasyntyneellä 30-60 kertaa minuutissa ja aikuisella 12-20 kertaa minuutissa.

Maksimaalinen sisäänhengitystaso
--------------------------------

Tämä taso kuvaa sitä ilmamäärää, joka keuhkoissa on maksimaalisen sisäänhengityksen jälkeen.

Kiertohengitysilma
------------------

Tämä taso kuvaa sitä määrää, joka tulee keuhkoihin normaalin sisäänhengityksen aikana.

Uloshengityksen varailma
------------------------

Tämä on se ilmamäärä, joka voidaan puhaltaa keuhkoista ulos normaalin uloshengityksen jälkeen. Normaalisti uloshengityksen varailman tilavuus on 1,8-2,3 litraa.

Jäännösilma
-----------

Tämä kuvaa sitä ilmamäärää, joka jää keuhkoihin maksimaalisen uloshengityksenkin jälkeen. Normaalisti jäännösilman tilavuus on 1,1–1,2 litraa.

Lähteet
-------

* Turunen, Seppo: *Biologia: Ihminen*. 5.–7. painos. WSOY, 2007. ISBN 978-951-0-29701-8.

1. ↑  Katja Hoehn: *Human anatomy and Physiology*, s. 824. , 2010. (englanniksi)
2. ↑  *Emergency Newborn Care*, s. 30. , 4. marraskuuta 2004. (englanniksi)
3. ↑  Wilburta Q. Lindh, Marilyn Pooler ja Calor Tamparo: *Delmar's Comprehensive Medical Assisting: Administrative and Clinical Competencies*, s. 573. , 9. marraskuuta 2009. (englanniksi)
4. 1 2  *Review of Medical Physiology*.. (englanniksi)
**New Yorkin provinssi** (engl. *Province of New York*) oli Englannin kuningaskunnan ja myöhemmin Ison-Britannian kuningaskunnan kruununterritorio vuosina 1664–1775, ja se käsitti alkujaan nykyiset Yhdysvaltain New Yorkin, New Jerseyn, Delawaren ja Vermontin osavaltiot. Lisäksi siihen kuului sisämaan osia Connecticutista, Massachusettsista ja Mainesta sekä Pennsylvanian itäosa. Provinssijakoa kuitenkin järjestettiin pian uudelleen, ja New Yorkin provinssi vastasi lopulta pitkälti nykyistä New Yorkin osavaltiota.

Provinssi muodostettiin vuonna 1664, kun Englannin kuningaskunta valtasi Uuden Amsterdamin Alankomaiden tasavallalta. Provinssi nimettiin Yorkin herttuan Jaakko II:sen mukaan. Provinssi oli osa keskisiirtokuntia, ja sitä hallittiin alkujaan suoraan Englannista.

Paikallisista edustajista valittu New Yorkin provinssikongressi julisti itsensä alueen johtoon 22. toukokuuta 1775, ja aluetta kutsuttiin ensimmäisen kerran New Yorkin osavaltioksi 1776. New Yorkin osavaltion perustuslaki hyväksyttiin vuonna 1777. Vaikka britit saivatkin New Yorkin kaupungin haltuunsa vielä Yhdysvaltain vapaussodan aikana, he menettivät oikeutensa New Yorkiin lopullisesti Pariisin rauhassa 1783. Sen pituinen se.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Province of New York
**Inger Bentsen Saltaag** (s. 17. joulukuuta 1956 Mandal, Norja) on norjalainen taidemaalari ja taidegraafikko. Hänen ateljeensa sijaitsee Møvigissä, Kristiansandissa.

Saltaagin debyytti oli vuonna 1978 Norjan valtion *Høstutstilling*-taidenäyttelyssä. Vuonna 1979 Saltaag osallistui neljällä teoksella *Sørlandsutstillingen*-näyttelyyn. Hänen töitään on hankittu Sørlandets Kunstmuseum:iin sekä Norjan kulttuurineuvoston (*Norsk kulturråd*) kokoelmiin. Saltaag on pitänyt useita erillisnäyttelyitä ja osallistunut yhteisnäyttelyihin sekä kotimaassaan että ulkomailla. Hänen usein suurikokoisia töitään on myyty muun muassa Yhdysvaltoihin.

Saltaagin töitä on esillä useissa julkisissa tiloissa, joista eräs tunnetuimmista on hänen synnyinkuntansa Mandalin kaupungintalossa oleva suurikokoinen seinäteos *Ode til sommer*. Teos voitti kaupungin järjestämän taidekilpailun kaupungintaloon sijoitettavasta taiteesta.

Saltaagin tyyliä on kuvailtu ennen kaikkea konstruktivistiseksi ja abstraktiksi ekspressionismiksi. Hänen taiteensa sisältää vastakkainasetteluja, toisaalta konstruktiivinen tasapainoa etsivä taideilmaisu yhtyneenä ekspressionistiseen tahtoon. Hänen muoto- ja värikieltään on kuvattu rajoja rikkovaksi ja hänen teoksensa ovat usein ilmaisultaan voimakkaita. Saltaag kuvaa itse luontoteemojensa ilmaisua "sisäisen silmän" näkemänä kuvatuiksi, joka pyrkii ilmaisemaan luonnon alkuvoimaisuutta. Maalaustaiteen lisäksi Saltaag tuottaa myös taidegrafiikkaa sekä piirroksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Inger Bentsen Saltaag *kulturnett.no*. Viitattu 18.4.2010. (norjaksi)
2. ↑  Rune Belsvik: *Inger Saltaag, Kystlys og naturvisjoner*. Taidenäyttelyn esite ja teosluettelo. Kristiansand: Inger Saltaag, 2004. (norjaksi)
3. 1 2 3 4  Inger Saltaag *www.agderkunst.no*. Agder kunstnersenter. Viitattu 18.4.2010. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Inger Saltaagin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
**Albert Petrovitš Akulov** (ven. Альберт Петрович Акулов) oli neuvostoliittolainen diplomaatti ja KGB:n residentti, joka toimi Suomessa Neuvostoliiton suurlähetystössä yhteensä 23 vuotta.

Ensimmäisen kerran hän saapui Helsinkiin syyskuussa 1954. Akulov puhui täydellistä suomea. Hänet karkotettiin maasta 1973, mutta hän palasi kymmenen vuotta myöhemmin "toivottuna vieraana" takaisin.

Toiminta
--------

1970-luvulla Akulov oli virallisesti lehdistöavustaja ja KGB:n eversti.

Akulov luovutti Päivän Sanomat -lehden päätoimittaja Eero Santalalle (KGB:n koodinimi "Samuel") kansanedustaja Georg C. Ehrnroothin kirjeenvaihtoa, joka julkaistiin lehdessä tavoitteena Ehrnroothin mustamaalaus. Jo pelkästään kirjeenvaihto Yhdysvaltain republikaanipuolueen jäsenen kanssa riitti Suomessa Ehrnroothin leimaamiseksi fasistiksi, jopa hänen oman puolueensa RKP:n toimesta.

Akulov karkotettiin Suomesta keväällä 1973 yrityksestä rekrytoida Turkin suurlähettilään autonkuljettaja KGB:n kuriiriksi.

Viimeisellä komennuksellaan Akulov oli lähetystöneuvos.

Teoksia
-------

Akulov on kirjoittanut muistelmateoksen *Vuodet Tehtaankadulla* (20 лет на Техтаанкату), joka ilmestyi 1996 Esa Adrianin suomentamana ja Otavan kustantamana (ISBN 9511140299).

Viitteet
--------

1. 1 2  Hämäläinen Unto: Albert Akulov jätti Suomen *hs.fi*.  3.10.1990.
2. 1 2  Rusi Alpo: Näkökulma: KGB soluttautui Suomen politiikkaan - mitä opittavaa siitä on tänään? *www.iltalehti.fi*. Viitattu 24.3.2022.
3. ↑  Rusi Alpo: Näkökulma: Sotkeutuuko Venäjä Suomen vaaleihin? *www.iltalehti.fi*.  22.4.2017. Viitattu 5.11.2023.
4. ↑
Henrik August Vilhelm Spåre (noin 1888)
**Henrik August Vilhelm Spåre** (26. joulukuuta 1845 Hämeenlinna – 4. elokuuta 1909 Pirkkala) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Spåren vanhemmat olivat varatuomari Carl Wilhelm Spåre ja Augusta Elisabet Rosalie von Knorring ja puoliso vuodesta 1875 Zenobia Derevjagina. Spåre tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1858 ja määrättiin sieltä vuonna 1865 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen Volynian rykmenttiin Puolaan. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1866 ja luutnantiksi 1869. Spåre suoritti Nikolain yleisesikunta-akatemian kurssin Pietarissa 1871–1874. Vuonna 1876 hänet määrättiin kertaajaksi Konstantinin sotakouluun Pietariin. Alikapteeniksi Spåre ylennettiin 1876 ja määrättiin sotakoulussa komppaniaupseeriksi ja opettajaksi. Kapteeniksi hän yleni 1878.

Vuonna 1881 Spåre määrättiin kertaajaksi ja sotatieteiden ensimmäiseksi opettajaksi Haminan kadettikouluun. Heinäkuussa 1884 hänet ylennettiin everstiluutnantiksi ja vakinaistettiin topografian opettajaksi. Everstiksi Spåre ylennettiin syyskuussa 1884 ja kenraalimajuriksi vuonna 1903, jolloin hänet asetettiin lakkautuspalkalle. Eron sotapalveluksesta Spåre sai marraskuussa 1903. Vuonna 1891 Spåre laati kadettikoulua varten topografian oppikirjan *Kurs i militär topografi för Finska Kadettkåren*. Hän toimi 1887–1902 Haminan kansakoululautakunnan puheenjohtajana, Haminan kaupungin kaupunginvaltuutettuna ja Haminan Säästöpankin johtokunnan jäsenenä. Eläkkeellä ollessaan hän opetti venäjää Haminan ruotsalaisessa yhteiskoulussa 1903–1906.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Henrik August Vilhelm Spåre *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 25.4.2020)
*Tämä artikkeli kertoo yritysjohtajasta. Saman nimisestä jääkiekkoilijasta kertoo artikkeli Ali Saadetdin (jääkiekkoilija).*

**Ali Urhan Saadetdin** (s. 1949 Tampere) on tataaritaustainen suomalainen yrittäjä, ohjelmistokonserni Solteq Oy:n perustaja ja sen hallituksen entinen puheenjohtaja.

Elämä ja ura
------------

Ali Urhan Saadetdinin liikemies-isän Ferid Saadetdinin vanhemmat olivat Venäjältä Tampereelle 1900-luvun alussa muuttaneita tataareita. Saadetdin-suvussa on Ali Urhanin lisäksi kaksi muuta saman nimistä; veli Ali Saadetdin ja setä, jääkiekkoilija Ali Saadetdin. Myös toinen setä, Mönäyvär pelasi jääkiekkoa. Serkku on johtaja Timur Kärki. Saadetdin on naimisissa Mervi Saadetdinin kanssa.

Saadetdin työskenteli ensin Avonius Oy:ssä. Vuonna 1982 hän perusti ohjelmistopalveluyritys Solteqin, joka kehittää it-järjestelmiä kotimaisen kaupan, logistiikan ja teollisuuden yrityksille sekä julkishallinnolle. Aika oli otollinen, koska ala kasvoi voimakkaasti pc:iden ja minitietokoneiden leviämisen takia. Vuonna 2006 Saadetdin valittiin Gofore Oy:n hallituksen jäseneksi.

Vuonna 2015 Saadetdin myi Solteqin yli 3 miljoonalla eurolla, mikä teki hänestä miljonäärin. Samana vuonna hän jäi eläkkeelle. Vuonna 2016 Saadetdin kommentoi verotietojen julkistamisen yhteydessä, että Suomen sosiaalietuudet ovat liian raskaita ja tukijärjestelmää pitää järkeistää.

Hallituksen puheenjohtajana
---------------------------

* Solteq Oy, 1982−2015
* Sportit Finland Oy, 2001−2016
* Artekus, (Solteqin tytäryhtiö vuodesta 2006), 2002−
* Ramentor Oy, ?−

Hallituksen jäsenenä
--------------------

* Gofore Oy, 2006−
* Educrane Oy, 2007−

Lähteet
-------

1. ↑  Goforen hallitus (PDF) (sivu 11) *Gofore Oyj, Vuosikertomus 2017*.  9.3.2018. Gofore Oyj.  Arkistoitu 1.11.2020. Viitattu 26.2.2021.
2. 1 2 3 4 5 6  Tampereen uusi miljonääri on taustaltaan tataari *iltalehti.fi*. Viitattu 2.11.2016.
3. ↑  Baibulat 2004, s. 265
4. ↑  Päivi Eskelinen: Tampereen Kauppakamarilehti *tampereenkauppakamarilehti.jj-net.fi*.  22.03.2017. Viitattu 8.9.2021.
5. ↑  Baibulat, Muazzez: *Tampereen Islamilainen Seurakunta: juuret ja historia*. Gummerus Kirjapaino Oy, 2004. ISBN 952-91-6753-9 (s, 263, 265)
6. ↑  Solteqin perustaja jättää yrityksen *Tivi*. Viitattu 2.11.2016.
7. ↑  Solteqin puheenjohtaja vahvistaa Java-yritystä *Ilta-Sanomat*.  20.4.2006. Viitattu 2.11.2016.
8. ↑  Ali U. Saadetdin - Chairman at Artekus *relationshipscience.com*. Viitattu 2.11.2016.
**Jacques-Louis de Valon**, Mimeuren markiisi (19. marraskuuta 1659 Dijon – 3. maaliskuuta 1719 Pariisi) oli ranskalainen sotilas, kääntäjä, runoilija, ja hän oli myös Ranskan akatemian jäsen.

Elämäkerta
----------

Hän oli Ranskan kruununperillisen Dauphin’in Menin ja hän antautui sotilasuralle, joka huipentui kenraaliluutnantin arvoon. Kuningas Ludvig XIV korotti Mimeuren tilat markiisikunnaksi noin vuonna 1697 ja juuri häntä varten.

Hän kirjoitti joitakin runomuotoisia näytelmiä, joita ei kuitenkaan painettu. Hänen ystävänsä François Louis de Bourbon-Conti (Contin ruhtinas), kuninkaan rakastajatar Françoise Athénaïs de Rochechouart de Mortemart, (Montespanin markiisitar) sekä Nicolas Boileau yllyttivät häntä hakeutumaan Ranskan akatemian jäseneksi, ja hänet valittiinkin tuon lähes satavuotiaan instituutin jäseneksi vuonna 1707. On arveltu, että Antoine Houdar de La Motte kirjoitti puheen, jolla hänet vastaanotettiin akatemian jäseneksi.

Viimeisin kirjallinen tuote, joka häneltä on tiedossa, on vuonna 1715 valmistunut imitaatio Horatiuksen oodista.

Lähteet
-------

1. ↑  Menin on kuuden hengen muodostama ryhmä, jonka jäsenet palvelevat kruununperillistä hänen lähimpinä apulaisinaan.

Aiheesta muualla
----------------

* Ranskan akatemian elämäkertatiedot (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Louis Cousin** | **Ranskan akatemian jäsen Tuoli 31707–1719** | Seuraaja:**Nicolas Gédoyn** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Canon EF-S 18–55mm** on Canonin valmistama zoom-objektiivi. Siinä on EF-S -kiinnitys, ja se sopii Canonin pienikennoisiin digitaalisiin järjestelmäkameroihin, kuten Canon EOS 350D:hen ja 400D:hen.

Objektiivista on kaksi eri versiota, joista toisessa on Canon USM -ultraäänimoottori, joka mahdollistaa käytännössä äänettömän ja perusversiota nopeamman tarkennuksen. Edullista perusversiota ei myydä erikseen, vaan se sisältyy useisiin Canonin järjestelmäkamerapakkauksiin ns. kit-objektiivina. Ultraäänimoottorittomasta objektiivista on julkaistu kaksi versiota, joista uudemmassa on korjattu aikaisemman version terävyysongelmia. 

Objektiivista on valmistettu myös kuvanvakaimellinen versio, jota on myyty Canon EOS 450D:n, Canon EOS 1000D:n ja Canon EOS 500D:n kanssa. Tässä versiossa terävyys on testien perusteella aiempaa parempi. 

Objektiivin edullinen hinta näkyy sekä objektiivin tuottamassa kuvanlaadussa, että rakenteen kestävyydessä. Objektiivi on linssejä lukuun ottamatta kokonaan muovista valmistettu. Monista Canonin objektiiveista poiketen EF-S 18–55mm valmistetaan Taiwanissa eikä Japanissa. Objektiiviilla otetuissa kuvissa esiintyy runsaasti väriaberraatiota ja laajakulmapäässä tynnyrivääristymän määrä on huomattava. Terävyys ei myöskään ole huippuluokkaa, mutta objektiivin ominaisuudet täyttävät silti yleensä aloittelevan kuvaajan tarpeet.

Lähteet
-------

1. ↑   Canon EF-S 18-55mm testi Photozone-sivustolla

Aiheesta muualla
----------------

* EF-S 18-55mm Canonin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)

Canonin logoCanon EF- ja EF-S -objektiivit
**Zoom-objektiivit**  

EF-S 10–18mm
– EF-S 10–22mm
– EF-S 15-85mm
– EF 16–35mm
– EF 17–35mm
– EF 17–40mm
– EF-S 17–55mm
– EF-S 17–85mm
– EF-S 18–55mm
– EF-S 18-135mm
– EF 20–35mm
– EF 22–55mm
– EF 24–70mm
– EF 24–85mm
– EF 24–105mm
– EF 28–70mm
– EF 28–80
– EF 28–90mm
– EF 28–105mm
– EF 28–135mm
– EF 28–300mm
– EF 70–200mm
– EF 70–210mm
– EF 70–300mm
– EF 75–300mm
– EF 80–200mm
– EF 90–300mm
– EF 100–400mm
– EF 200−400mm

---

**Kiinteäpolttoväliset objektiivit**  

EF 14mm
– EF 15mm
– EF 20mm
– EF 24mm
– EF 28mm
– EF 35mm
– EF 40mm
– EF 50mm
– EF 85mm
– EF 100mm
– EF 135mm f/2L USM
–  EF 135mm SF
– EF 200mm
– EF 300mm
– EF 400mm
– EF 500mm
– EF 600mm
– EF 800mm
– EF 1200mm

---

**Erikoisobjektiivit**  

TS-E 24mm
– TS-E 45mm
– EF 50mm f/2.5 Compact Macro
– EF-S 60mm f/2.8 Macro USM
– TS-E 90mm
– EF 100mm f/2.8 Macro USM
– EF 180mm f/3.5L Macro USM
Coco Schumann
**Heinz Jakob "Coco" Schumann** (14. toukokuuta 1924 Berliini – 28. tammikuuta 2018) oli saksalainen jazzkitaristi ja holokaustista selviytyjä.

Schumann syntyi juutalaiselle äidille ja juutalaisuuteen kääntyneelle isälle. Hän kiinnostui jazzmusiikista 13-vuotiaana ja oppi soittamaan itsenäisesti kitaraa. Hän soitti jo alaikäisenä säännöllisesti Berliinin maanalaisissa jazzpiireissä. Jazz oli natsi-Saksassa kielletty musiikin tyylilaji. Schumann joutui vuonna 1943 Theresienstadtin keskitysleirille, jossa hän liittyi Ghetto Swingers -yhtyeeseen. Hänet pakotettiin yhtyeen kanssa esiintymään natsien propagandaelokuvassa, jonka tarkoitus oli välittää leiristä virheellinen kuva ilon ja kulttuurin paikkana. Elokuvan tekemisen jälkeen koko yhtye lähetettiin Auschwitziin. Schumann pakotettiin siellä soittamaan natsiupseereille. Myöhään toisen maailmansodan kulussa hänet siirrettiin Dachaun keskitysleirille. Yhdysvaltain joukot vapauttivat hänet Baijerissa kuolemanmarssilta kohti Innsbruckia, minkä jälkeen hän pääsi palaamaan Berliiniin. Schumann palasi esiintymään paikkoihin, joissa hän oli ennenkin soittanut. Vuonna 1945 hän tapasi Berliinissä tulevan vaimonsa Gertraud Goldschmidtin. Pariskunta ja vaimon poika muuttivat vuonna 1950 Australiaan, josta perhe kuitenkin palasi Saksaan vuonna 1954. Suurin osa Schumannin sukulaisista murhattiin holokaustissa, mutta hänen vanhempansa selviytyivät.

Schumann esiintyi sittemmin muiden muassa Marlene Dietrichin, Ella Fitzgeraldin ja Helmut Zachariasin kanssa. Hänestä tuli yksi ensimmäisistä Saksan maineikkaista sähkökitaran soittajista. 1990-luvulla Schumann perusti mukaansa nimetyn kvartetin swingin noustua jälleen suosioon. Hänen 90-vuotispäivänsä kunniaksi järjestettiin tribuuttigaala. Viimeisinä vuosinaan Schumann kärsi aivokasvaimesta ja kesällä 2014 tapahtuneen kaatumisen jälkeen sormivammasta, joka haittasi soittamista. Schumann kirjoitti vuonna 1997 omaelämäkerran, josta tehtiin vuonna 2012 musikaaliversio.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Kate Connolly, Coco Schumann obituary The Guardian 8.2.2018, viitattu 20.1.2024 (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Brigit Katz, Coco Schumann, the Holocaust Survivor who Played Jazz at Auschwitz, Dies at 93 Smithsonian Magazine 31.1.2018, viitattu 20.1.2024 (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* LexM
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Brookhaven National Laboratory** (BNL) on vuonna 1947 perustettu moniohjelmallinen valtiollinen laboratorio Long Islandilla, New Yorkissa. Sitä johtaa Brookhaven Science Associates. Henkilökuntaa BNL:llä on noin 3000 ja laitoksen päärahoittajana toimii Yhdysvaltain energiaministeriö.

Laitoksen tutkimusaloja ovat nanoteknologia, biotieteet, korkeaenergia-/ydinfysiikka, avaruussäteily, riippuvaisuustutkimus ja kotimaan (USA) turvallisuusratkaisut.

BNL:n suurimpiin projekteihin kuuluvat mm. raskasionitörmäytin Relativistic Heavy Ion Collider, nanomateriaaleja tutkiva Center for Functional Nanomaterials ja hiukkaskiihdytin National Synchrotron Light Source.

Alkutaipale
-----------

BNL sai alkunsa, kun vuonna 1946 yhdeksän eri yliopiston edustajat muodostivat voittoa tavoittelemattoman yhtiön perustaakseen ydinfysiikan laitoksen. Vuonna 1947 BNL:n nykyinen alue siirrettiin laitoksen perustamista valvoneelle energiaministeriön edeltäjälle Atomic Energy Commissionille, joka myös antoi laitokselle alkupääoman. BNL perustettiin edistämään perustutkimusta fysiikassa, kemiassa, biologiassa sekä atomitieteissä.

Nobel-palkinnot
---------------

BNL:ssä tuotetusta tutkimuksesta on tullut seitsemän Nobel-palkintoa:

* Chen Ning Yang ja Tsung-Dao Lee, Nobelin fysiikanpalkinto, pariteettin tutkiminen (1957)
* Samuel Chao Chung Ting, Nobelin fysiikanpalkinto, ψ-hiukkasen löytö (1976)
* James Watson Cronin ja Val Logsdon Fitch, Nobelin fysiikanpalkinto, mesonien tutkiminen (1980)
* Leon Lederman, Melvin Schwartz ja Jack Steinberger, Nobelin fysiikanpalkinto, neutriinojen tutkiminen (1988)
* Raymond Davis, Nobelin fysiikanpalkinto, kosmisten neutriinoiden tutkiminen (2002)
* Roderick MacKinnon, Nobelin kemianpalkinto, kaliumionikanavien tutkiminen (2003)
* Venkatraman Ramakrishnan ja Thomas A. Steitz, Nobelin kemianpalkinto, ribosomit (2009)

Lähteet
-------

1. ↑  About Brookhaven National Lab BNL.  Arkistoitu 6.6.2012.  (englanniksi)
2. ↑  Current & Future Research Priorities BNL.  Arkistoitu 18.9.2009.  (englanniksi)
3. ↑  Tour Brookhaven's History BNL.  (englanniksi)
4. ↑  Brookhaven and the Nobel Prize BNL. Viitattu 24.2.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Brookhaven National Laboratory** Wikimedia Commonsissa
**Liisa Holmberg** (s. 1960) on saamelainen kulttuurivaikuttaja. Hän on ollut Saamelaisalueen koulutuskeskuksen (SAKK) rehtori.

Holmberg on koulutukseltaan kauppatieteen maisteri Vaasan yliopistosta. Hänet valittiin vuonna 2016 Arktisen yliopiston neuvoston puheenjohtajaksi.

Hän toimi SAKK:ssa kolmekymmentä vuotta, ja rehtoriksi hänet valittiin 2008. Hän irtisanoutui syyskuussa 2017, mutta työsuhde kestää vuoden loppuun. Irtisanoutumisen jälkeen hän keskittyy elokuvatyöhön. Hän työskentelee kansainvälisessä saamelaiselokuvien elokuva-instituutissa ISFIssä.

Vuonna 2021 Holmberg sai Ranskan kansallisen ansioritarikunnan ritarimerkin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Liisa Holmberg *Naisjohtajat*. Keskuskauppakamari. Viitattu 23.9.2017.
2. 1 2  Xia Torikka: Saamelaisalueen koulutuskeskus hakee uutta rehtoria - Liisa Holmberg irtisanoutunut virastaan *Yleisradion uutiset*.  22.9.2017. Viitattu 23.9.2017.
3. ↑  Yle: Inarilainen rehtori Liisa Holmberg valittiin Arktisen yliopiston johtotehtävään *Lapin Kansa*.  16.9.2016. Viitattu 23.9.2017.
4. ↑  Holmberg ánsoortnega riddár *nrk.no*.  7.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Liisa Holmberg Elonetissä.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Kesäloma Miamissa** (engl. *Moon Over Miami*) on vuonna 1941 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen Technicolor-menetelmällä tehty romanttinen musikaali-/komediaelokuva. Elokuvan ohjasi Walter Lang ja sen pääosissa ovat Don Ameche, Betty Grable ja Robert Cummings.

Grable (Kathryn "Kay" Latimer) ja Landis (Barbara Latimer) näyttelevät kahta texaslaista tyttöä, jotka matkustavat Floridaan rikkaiden aviomiesten perässä.

*Kesäloma Miamissa* perustuu Stephen Powysin *Three Blind Mice* -näytelmään, josta käsikirjoituksen laativat George Seaton, Lynn Starling, Vincent Lawrence ja Brown Holmes. Alkuperäinen näytelmä avattiin Lontoossa 26. huhtikuuta vuonna 1938.

*Kesäloma Miamissa* sai ensi-iltansa kotimaassaan 18. kesäkuuta vuonna 1941 Miamissa sekä koko maassa 4. heinäkuuta. Suomessa elokuva ilmestyi elokuvateattereihin 4. huhtikuuta vuonna 1943. 20th Century Fox tuotti elokuvan.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Betty Grable  | … |  Kathryn "Kay" Latimer / Neiti Adams
  |
|  Don Ameche  | … |  Phil O’Neil
  |
|  Robert Cummings  | … |  Jeffrey "Jeff" Boulton II
  |
|  Carole Landis  | … |  Barbara Latimer / Neiti Sears
  |
|  Jack Haley  | … |  Jack O’Hara
  |
|  Charlotte Greenwood  | … |  Täti Susan "Sue" Latimer
  |

Trivia
------

Betty Grablen tanssipartneri "Kindergarten Conga" -musiikkinumerossa oli koreografi Hermes Pan, joka myös kehitti muut tanssinumerot tähän elokuvaan.

Virginia Gilmore, Gene Tierney ja Arline Judge olivat alkuperäisiä *Kesäloma Miamissa* näyttelijäkaartin harkintanäyttelijöitä. Myös John Paynea ja Dana Andrewsia harkittiin miespääosiin.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* *Kesäloma Miamissa* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Kesäloma Miamissa* Elonet.
* *Kesäloma Miamissa* AllMoviessa. (englanniksi)
**Pesno** on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pljussan piirissä.

Maantietoa
----------

Järvi on lähes ympyrän muotoinen ja sen pinta-ala on 4,9 neliökilometriä, jolloin sen halkaisijaksi saadaan keskimäärin noin 1,2 kilometriä ja ympärysmitaksi noin 8 kilometriä.

Järven ympäristössä seutu on asuttua ja viljeltyä aluetta, jonka asutus sijaitsee lähellä järven rantoja. Länsipuolella sijaitsee Polosyn kylä, lounaassa Andromerin kylä, etelässä Ostrovin kylä, idässä Zapesenjen kylä ja koillispuolella Ljubenskin kylä. Noin viiden kilometrin päässä idässä sijaitsee Zapoljen taajama (ven. Заполье).

Venäläisen säveltäjän Nikolai Rimski-Korsakovin museo sijaitsee järven lähellä todennäköisesti Ljubinskissä, missä hän kuoli vuonna 1908.

Luontoarvoja
------------

Järven kalalajit ovat karppi, ahven, lahna, hauki, carassius, mutakala, suutari ja kiiski, sekä joitakin *Rutilus*-suvun kalalajeja. Näistä kalalajeista kolme ensimmäistä lajia esiintyy järvessä runsaimmin.

Historiaa
---------

Järvellä on toimitettu järvenlasku vuosina 1953–1955 aikana, jolloin järven pinta-ala pieneni 60 hehtaaria. Paljastuneet rannat on otettu viljeykäyttöön, mutta samalla mataloituneen järven rannat on alkanut kasvaa ilmaversoista vesikasvillisuutta. Laskujoen luusuaan aiotaan rakentaa pato, jolla nostetaan järven vedenpintaa ja tavoitteena on kasvattaa järven pinta-ala 655 hehtaariin.

Vesistösuhteita
---------------

Järvi kuuluu Narvanjoen vesistöalueessa Narvanjoen alueeseen, jonka Pljussan valuma-alueen pääuoman lähialueeseen se kuuluu. Järven laskujoki on noin 6 kilometriä pitkä Pesnetsa (ven. Песнеца), joka yhtyy Pljussajokeen noin 253 kilometriä joen suusta yläjuoksulle päin. Yhtymäkohta on hieman sivujoen Omugan yhtymäkohtaa alempana.

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Teksti on osittain käännös venäjänkielisistä artikkeleista ru:Песно (озеро, Плюсский район) ja ru:Песнеца, joiden tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.
2. 1 2 3  Arvo on saatu laskemalla se kesisyvyydestä ja pinta-alasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Neuvostoajan kartta: Лист O-35-Б, Луга (Luga), 1:200 000
2. ↑  ozero Pesno (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 15.11.2019. (venäjäksi)
3. ↑  Река Песнеца (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 15.11.2019. (venäjäksi)
4. ↑  Reka Pljussa (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 15.11.2019. (venäjäksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: ru:Песно (озеро, Плюсский район)
Lucy Lee-Robbinsin muotokuva, Carolus-Duranin maalaus vuodelta 1884.
Lucy Lee-Robbins: *Nuori nainen peilinsä edessä*, maalattu vuonna 1891.
**Lucy Lee-Robbins** (1865 New York, Yhdysvallat – 1943 Pariisi, Ranska) oli yhdysvaltalaistaustainen, Ranskassa asunut ja uransa luonut taidemaalari. 

Varakkaan pankkiriperheen tytär muutti perheineen jo varhain Ranskaan ja pääsi opiskelemaan taidetta. Hän oli Carolus-Duranin suosikkioppilas opiskellessaan taidetta, itse asiassa huhuttiin, että hän oli opettajansa rakastajatar. Huhun laittoivat liikkeelle yhdysvaltalaiset Pariisissa oleskelleet taideopiskelijat. Ranskan valtio osti kokoelmiinsa hänen maalauksensa "Three Fates" ja hän pääsi ensimmäisenä naisena Société Nationale des Beaux-Arts`n jäseneksi.   

Yhdysvaltalaiset taidepiirit kritiosoivat Lee-Robbinsia siitä, että tämä valitsi usein maalaustensa aiheiksi alastomia naisia. Katsottiin, että tämä ei ole mitenkään soveliasta nuorelle, varakkaalle ja naimattomalle naiselle. Vaikka hänen toimintansa olisikin hyväksyttävää Ranskassa, se ei mitenkään sopisi yhdysvaltalaiseen käytöskulttuuriin. 

Vuonna 1895 Lee-Robbins solmi avioliiton myöskin yhdysvaltalaistaustaisen taidemaalarin, Hendrik-George van Rinkhuyzenin kanssa. 

Lee-Robbinsin taide on nykyään paljolti unohdettua, vaikka se oli hänen elinaikanaan tunnettua. 2000-luvulla hänen töitään on tullut huutokauppoihin ja niiden hinnat ovat vaihdelleet noin 300–6700 dollarin välillä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3
2. 1 2 3
3. 1 2
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |

 |
Lumentyönnin
Metallinen lapio, pisto- eli kärkilapio.
**Lapio** on työkalu, jossa on varsi ja litteä, leveä pää. Lapiolla kaivetaan ja siirretään muun muassa maata, hiekkaa, roskia, hiiliä ja lunta.

Tavallisimpia lapion malleja ovat kärkilapio (tunnettu myös nimellä pistolapio), betonilapio eli tasakärkilapio, viljalapio ja lumilapio. 

Lapion materiaalit ja muotoilu suunnitellaan lapioitavan materiaalin omainaisuudet huomioon ottaen. Kärkilapiossa on terä teräksestä, varsi puuta tai teräsputkea ja ponsi teräksestä ja puusta. Kärkilapion terä on muodoltaan kuten V-kirjain tai vähän pyöristetympi versio siitä. Betonilapio eroaa kärkilapiosta suoralla terällään eli sillä voidaan lapioida tasaiselta lattialta tai asfaltilta vaikkapa hiekkaa. Viljalapio on muodoltaan kuten tasakärkilapio, mutta sen terä on suurempi, koska lapioitava aine on kevyempää ja viljalapion materiaalina ovat yleensä alumiini- tai muoviterä, puuvarsi ja muovinen ponsi. Viljalapion terän reunat ovat ylöspäin käännetyt, että viljaa pysyy enemmän lapiossa. Lumilapio on monesti vielä viljalapiotakin suurempi ja materiaalit ovat samoja, mutta terän reunoja ei yleensä ole paljonkaan käännetty.

Lapion pituus on tyypillisesti 100–120 cm.

Kenttälapio kuuluu sotilaan mieskohtaiseen varustukseen. Se on tavallista lapiota pienempi ja lyhyempi sekä useimmiten kokoontaitettava. Sen reunat on teroitettu juurien ja oksien katkomista varten. Lähitaistelussa se on myös tehokas astalo. Puutarhalapio eli istutuslapio voi olla pieni muovinen tai metallinen terällä ja kädensijalla varustettu 20–30 cm:n pituinen yhden käden työkalu keveisiin ja pieniin puutarhan töihin. Kaivamiseen voidaan käyttää myös pistolapiota.

Rikkalapio on siivouksessa ja puutarhatöissä*selvennä* käytettävä apuväline, jonka kahvaan on usein mahdollisuus ripustaa harja.

Hiekkalaatikolla on lapsilla leluna yleensä muovinen noin 20 cm pitkä hiekkalapio.

* Hiililapio, jossa Suomessa harvinainen ponneton varsi.Hiililapio, jossa Suomessa harvinainen ponneton varsi.
* Puinen ojalapio, jossa metallinen kärki.Puinen ojalapio, jossa metallinen kärki.

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan Iso Tietosanakirja 5*, s. 276. Helsinki: Otava, 1963.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lapio**.
**Meidän kotimaamme -liike** (unk. *Mi Hazánk Mozgalom*, lyhyemmin *Mi Hazánk*, MHM) on unkarilainen puolue.

Sen perusti journalisti ja poliitikko László Toroczkai, joka oli Jobbikin varapuheenjohtaja ja Ásotthalomin pormestari sen jälkeen kun Jobbik luopui nationalistisesta ja radikaalista politiikasta Gábor Vonan johdolla.

Toroczkai erotettiin puolueesta kun hän epäonnistui puheenjohtajakisassa. Hänen huolenaan oli väestömuutos, kun unkarilaiset emigroituivat sadointuhansin, Unkarin romanien määrä yli kaksinkertaistui 876 000:aan. Toroczkai kutsui puoluettaan aluksi *valkoiseksi Unkariksi* (fehér Magyarországot) ja sanoi haluavansa Unkarin jäävän valkoisten asuttamaksi saarekkeeksi Eurooppaan.

Puolue perusti 2019 uudelleen katupartiot nimellä Kansallinen legioona. Oikeus oli kieltänyt 2009 Jobbikin Unkarin kaartin.

Vuoden 2022 vaaleissa puolue nousi yli viiden prosentin äänikynnyksen ja parlamenttiin.

Lähteet
-------

1. ↑  A New Political Movement Emerges on Hungary’s Far Right - Foreign Policy Research Institute *www.fpri.org*. Viitattu 29.1.2024. (englanniksi)
2. ↑  A New Political Movement Emerges on Hungary’s Far Right - Foreign Policy Research Institute *www.fpri.org*. Viitattu 29.1.2024. (englanniksi)
3. ↑  Hungary far-right party forms uniformed 'self-defense' group *Associated Press*.  14.5.2019. Viitattu 29.1.2024. (englanniksi)
4. ↑  Andras B. Gollner says: on May 16, 2019 at 4:08 Pm: The National Legion -- Far-right launches new paramilitary group in Hungary *Hungarian Free Press*.  15.5.2019. Viitattu 29.1.2024. (englanniksi)