recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hohenzollern-Hechingen** oli kreivi- ja ruhtinaskunta Etelä-Saksassa nykyisessä Baden-Württembergin osavaltiossa. Ruhtinaskuntaa hallitsi Hohenzollernien švaabilainen (katolilainen) sukuhaara. Ruhtinaskunta oli olemassa vuosina 1576–1850.

Historia
--------

Hohenzollern-Hechingenin kreivikunta luotiin vuonna 1576, kun Zollernin kreivikunta jaettiin kreivi Kaarle I:n kuoltua hänen kolmen poikansa kesken. Alueen oli lahjoittanut hänelle Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta. Samassa jaossa luotiin myös Hohenzollern-Haigerlochin ja Hohenzollern-Sigmaringenin kreivikunnat. Švaabilaisen haaran Hohenzollernit pysyivät katolilaisina, kun taas pohjoisen frankkilaisen haaran Hohenzollernit kääntyivät luterilaiseen uskoon. Hohenzollern-Hechingen sai ruhtinaskunnan arvon vuonna 1623. Ruhtinaskunta kuului vuosina 1806–1813 Reinin liittoon ja vuosina 1815–1850 Saksan liittoon. Vallankumousvuoden 1848 myötä Hohenzollern-Hechingenissä otettiin käyttöön demokratia, joka tuli virallisesti voimaan 16. toukokuuta 1848. Jo saman vuoden elokuussa Preussi miehitti maan, koska herttuakunnassa oli puhjennut levottomuuksia monarkistien ja demokratiaa kannattaneiden välillä. Konstantin Hohenzollern-Hechingen myi maansa sukulaiselleen Preussin kuningas Fredrik Vilhelm IV:lle. 12. maaliskuuta 1850 Hohenzollern-Hechingen yhdistyi Hohenzollern-Sigmaringenin kanssa ja niistä muodostettiin Hohenzollernsche Landen provinssi.

Hohenzollern-Hechingenin hallitsijat
------------------------------------

* Eitel Fredrik IV (1576–1605)
* Juhana Yrjö (1605–1623)
* Eitel Fredrik V (1623–1661)
* Filip Kristofer Fredrik (1661–1671)
* Fredrik Vilhelm (1671–1735)
* Fredrik Ludvig (1735–1750)
* Joosef Fredrik Vilhelm (1750–1798)
* Hermann (1798–1810)
* Fredrik (1810–1838)
* Konstantin (1838–1850)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hohenzollern-Hechingen** Wikimedia Commonsissa
*Noidan käsikirja*.
**Noidan käsikirja** (engl. *Usborne Guide to the Supernatural World*) on Eric Maplen, Eliot Humberstonen ja Lynn Myringin kirjoittama vuonna 1979 julkaistu lasten kauhukirja. Teos ilmestyi suomeksi vuonna 1983 Tammen kustantamana. Englanninkielisen alkuteoksen on suomentanut Pirjo Helasti. Sarjassa ilmestyivät myös *Vakoilijan*, *Salapoliisin* ja *Neropatin käsikirjat*.

*Noidan käsikirja* kertoo ihmissusista, vampyyreistä, noidista ja kummituksista. Osa tarinoista perustuu historiallisiin tositapahtumiin. Kirjan sisältöä on kuvailtu hyytäväksi ja ahdistavaksi, mutta myös vetovoimaiseksi. *Noidan käsikirjasta* tuli 1980-luvun lasten ja nuorten parissa kulttiklassikko. Ilmiö rajoittui kuitenkin lähinnä Suomeen, alkukielellä teokselle ei ole ollut merkittävää kysyntää. Viimeiset suomenkieliset painokset otettiin 1990-luvun alussa, minkä jälkeen kirja kävi vähitellen harvinaiseksi ja sen ensipainoksen arvo kohosi tiettävästi jopa yli sataan euroon. Uusi näköispainos ilmestyi vuonna 2018.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vanhatalo, Kimmo: Verentahrima sininen pää, vampyyri ja muut Noidan käsikirjan tutut *Yle.fi*. Viitattu 11.8.2020.
2. 1 2  Noidan käsikirja - Kulttiklassikon odotettu näköispainos! *Tammi*.  2018. Viitattu 11.8.2020.
3. 1 2 3  Liisa Lahti: Muistatko tämän traumatisoivan kulttikirjan? Noidan käsikirjaa rakastavat vain suomalaiset *Iltalehti*.  2018. Viitattu 11.8.2020.
Franz Josef Jung, 2014
**Franz Josef Jung** (s. 5. maaliskuuta 1949) on saksalainen kristillisdemokraattinen poliitikko. Hän toimi Saksan puolustusministerinä 2005–2009 ja työministerinä loka-marraskuussa 2009.

Suoritettuaan asepalveluksensa Jung opiskeli lakia Mainzin yliopistossa. Ammatiltaan hän on asianajaja ja notaari. Poliittisella urallaan hän on toiminut useissa viroissa Hessenin osavaltiossa. Saksan liittopäiville hänet valittiin vuoden 2005 vaaleissa.

Angela Merkelin ensimmäisessä hallituksessa Jung oli puolustusministerinä. Hänestä tuli Merkelin II hallituksen työministeri. Jung joutui eroamaan tehtävästä 27. marraskuuta 2009 ja työministeriksi nimitettiin Ursula von der Leyen. Jungin ollessa puolustusministerinä Saksan joukot johtivat Afganistanissa Kunduzin iskua, jossa kuoli 69 talibania ja 30 siviiliä. Jung kielsi pitkään tienneensä siviiliuhreista. Vasta 26. marraskuuta 2009 hän myönsi puheessaan parlamentille nähneensä raportin, joka vahvisti siviilien kuolemat.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dr. Franz Josef Jung, CDU/CSU Deutscher Bundestag. Viitattu 6.1.2022. (saksaksi)
2. ↑  Saksan työministeri eroaa Afganistan-kohun vuoksi *Yle Uutise*.  27.11.2009. Viitattu 6.1.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Franz Josef Jung** Wikimedia Commonsissa

* Jungin verkkosivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Kahdentoista jumalan alttari** (kreik. Βωμός των Δώδεκα Θεών, *Bomós ton Dódeka Theón*) oli Ateenan antiikin aikaisella Agoralla sijainnut alttari, joka oli omistettu kahdelletoista olympolaiselle jumalalle.

Alttari rakennettiin arkaaisella kaudella noin vuonna 550–500 eaa. Sen rakennuttaja oli Peisistratos nuorempi, joka oli tyranni Peisistratoksen pojanpoika. Alttari oli Ateenan vanhimpia ja keskeisimpiä uskonnollisia rakennuksia. Se toimi samalla kaupungin virallisena keskipisteenä, josta mitattiin etäisyydet kaikkiin muihin paikkoihin. Alttari tuhoutui osittain persialaissodissa vuosina 480–479 eaa. ja se rakennettiin uudestaan vasta 400-luvun eaa. loppupuolella. Merkityksensä vuoksi alttari tunnetaan hyvin antiikin kirjallisista lähteistä.

Alttari sijaitsi Agoran pohjoisosassa Panathenaia-juhlan tien varressa. Se oli suorakulmainen ja tehty kalkkikivestä. Sen ympärillä oli *peribolos* eli aidattu pyhäkköpiha. Alttarin länsipuolella oli Zeuksen stoa ja eteläpuolella roomalaisena aikana Areen temppeli.

Alttarista on kaivettu esiin sekä sen perustuksia että päällysosia vuodesta 1934 lähtien. Jäännökset sijaitsevat aivan Agoran arkeologisen alueen pohjoisosan halkaisevan Ateenan metron Linjan 1 eteläpuolella. Suurin osa alttarista on kuitenkin metroradan alla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Agora Monument: Altar of the Twelve Gods *Agora Excavations*. American School of Classical Studies at Athens. Viitattu 9.3.2015.
2. 1 2 3  Altar of the Twelve Gods sees the light *Ekathimerini*.  17.2.2011. Viitattu 10.3.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kahdentoista jumalan alttari** Wikimedia Commonsissa
**Jost Bürgi** (myös Joost, Jobst, Byrgi tai Burgi, latinaksi **Justus Byrgius**) (28. helmikuuta 1552 Lichtensteig, Toggenburg – 31. tammikuuta 1632 Kassel) oli sveitsiläinen matemaatikko, tähtitieteilijä ja kelloseppä, joka keksi logaritmit itsenäisesti skotlantilaisen matemaatikon John Napierin ohella.

Elämä ja ura
------------

Bürgin uraa ei tunneta juuri lainkaan, ennen kuin hänet nimitettiin vuonna 1579 Hessen-Kasselin maakreivi Vilhelm IV:n hovikelloseppäksi ja tähtitieteilijäksi. Hän sai matemaattisen koulutuksen todennäköisesti Strasbourgissa muun muassa sveitsiläiseltä matemaatikolta Konrad Dasypodiukselta. Kasselissa Bürgin osallistui tähtitieteellisiin havainnointiin Euroopan ensimmäisessä pysyvästi perustetussa observatoriossa, jonka hänen työnantajansa rakensi vuonna 1560. Hän otti vastuulleen tähtitieteellisten instrumenttien, kellojen ja karttapallojen rakentamisen ja huollon sekä kehitti uusia mittausvälineitä. Erityisen mainitsemisen arvoinen on kello, joka osoitti sekuntit uudella tavalla, todennäköisesti sekuntiheilurin avulla. Hän oli myös ensimmäinen, joka rakensi laitteita, jotka osoittivat planeettojen liikkeen kopernikaanisen mallin mukaisesti.

Vilhelmin kuoleman jälkeen vuonna 1592 hän pysyi Hessenin palveluksessa, mutta keisari Rudolf II kutsui hänet luokseen. Bürgi nimitettiin keisarilliseksi kellosepäksi vuonna 1604 ja hän asui Prahassa vuosina 1603–1622. Siellä hän ystävystyi Johannes Keplerin kanssa, joka rohkaisi häntä tekemään matemaattisia löytöjä. Bürgi työskenteli desimaalien ja murtolukujen parissa, ja kehitti logaritmit vuodesta 1588 lähtien itsenäisesti John Napierin löydöstä, mutta Napier oli kuitenkin julkaissut ne vuonna 1614 ennen Bürgia. Hieman myöhemmin Bürgin ja Napierin kehittämät logaritmijärjestelmät korvattiin Henry Briggsin kehittämillä kymmenkantaisella logaritmeilla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jost Bürgi *Historisches Lexikon der Schweiz*.  2005. Viitattu 27.12.2022.
2. 1 2 3  Bürgi, Jost *Neue Deutsche Biographie*.  1955. Viitattu 27.12.2022.
3. 1 2 3  Logarithm *Encyclopedia Britannica*.  1911. Viitattu 27.12.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jost Bürgi** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* zbMATH

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* IdRef

 |

 |
**Jessore** (bengaliksi যশোর, *Yaśora*) on kaupunki Bangladeshin lounaisosassa. Sen asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 237 478.

Maantiede
---------

Jessoren lentoasema.
Jessore sijaitsee Bangladeshin lounaisosassa Gangesin sivuhaara Padman sivujoki Bhairabin varrella. Alue on alluviaalitasankoa Gangesin suistoa. Etelässä sijaitsevat Sundarbansin suot.

Historia
--------

Jessoren polytekninen instituutti.
Tarinan mukaan Jessoren nimi *Yaśora* on johdettu sanskritin sanasta *yashohara* eli vapaasti kääntäen "häpäisy". Bengalin sulttaani Daud Khan Karrani oli antanut maata paikalta neuvonantajalleen Vikramadityalle. Tarinan yhden version mukaan nimi *yashohara* viittaa näin paikalle perustetun uuden kaupungin vieneen aikaisemmin Vikramadityan keskuksena toimineen Gaurin maineen. Sittemmin vaikutusvaltainen hahmo alueella oli Vikramadityan poika Pratapaditya. Tarinan toisen version mukaan kaupungin nimi liittyy Pratapadityan maineeseen kapinoivana *zamindarina*. Hänet alisti suurmoguli Jahangir.

Talous
------

Jessorea ympäröivällä alueella tuotetaan riisiä, sokeriruokoa ja taateleja. Ennen Intian jakoa 1947 kaupunki oli tärkeä indigovärin tuotantokeskus, mutta jaon jälkeen toiminta siirtyi Intian puolelle.

Väestö
------

Jessoren asukasluku oli Bangladeshin vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 237 478. Vuonna 2001 vastaava lukema oli 214 846 ja vuonna 1981 115 495.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jessore Encyclopaedia Britannica. Viitattu 31.1.2021. (englanniksi)
2. 1 2  B. Lewis, Ch. Pellat and J. Schacht. Assisted by J. Burton-Page, C. Dumont ja V.L. Ménage: *Encyclopaedia of Islam, Volume II (C-G)*, s. 797. Brill, 1991. ISBN 9789004070264. (englanniksi)
3. 1 2  Syedur Rahman: "JESSORE", *Historical dictionary of Bangladesh*. The Scarecrow Press, 2010. ISBN 978-0-8108-7453-4. (englanniksi)
4. ↑  Pöyhönen, Otto: *Suuri maailmantieto*, s. 286. Valitut Palat, 1993. ISBN 951-584-002-3.
5. ↑  National Volume-3: Urban Area Report (pdf) (arkistolinkki, s. 24) *Population and Housing Census 2011*. Bangladesh Bureau of Statistics.  Arkistoitu 18.5.2015. Viitattu 31.1.2021. (englanniksi)
**Josselin** (bretoniksi *Josilin*) on kunta läntisessä Ranskassa Morbihanin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Oustjoen varrella, noin 35 kilometriä Pontivyn kaupungista kaakkoon.

Historia
--------

Kaupungin historia ulottuu 1000-luvulle, ja ensimmäisen linnan rakennutti Guéthenoc de Porhoët vuonna 1008. Hänen jälkeläisensä olivat Rohanin herttuoita, jotka kehittivät kaupunkia. Kaupungin keskipisteenä on aina ollut keskiaikainen linna, joka on kokenut monta muutosta vuosisatojen aikana. Josselin menestyi messujen, kangastehtaiden ja uskonnollisen kuuluisuutensa ansiosta. Kaupunki alkoi kuitenkin taantua 1700-luvulla. Uusi kukoistuskausi alkoi taas 1800-luvulla, jolloin Napoleon I rakennutti Nantes-Brestin kanavan. Kanava kulkee Josselinin ohi Oustjokea pitkin, mikä lisäsi jokiliikenteen kasvua sekä samalla kauppaa.

Nähtävyyksiä
------------

Notre-Dame du Roncierin basilika
Kunnan nähtävyyksiä on 1100-luvulta peräisin oleva basilika *Notre-Dame du Roncier*. Kirkko on kokenut vuosisatojen aikana monta muutosta, ja nykyisen goottilaisen ulkoasunsa se sai 1400-luvulla. Kirkossa säilytetään Neitsyt Marian pyhäinjäännöstä sekä Notre-Dame du Roncier -patsasta, jota kannetaan vuosittaisessa armahduskulkueessa.

Nykyinen *Château de Josselin* on peräisin vuodelta 1370. Linnassa oli alun perin yhdeksän tornia. Sen rakennutti konnetaabeli Olivier de Clisson. 1500-luvun alussa Rohanin herttua Jean II muutti linnan renessanssityyliseksi asuinlinnaksi. 1600-luvun Ranskan uskonsodissa Richelieu määräsi kolme linnan tornia purettaviksi. Ranskan suuren vallankumouksen aikana linnasta erillään oleva torni toimi vankilana. Myöhemmin purettiin vielä kaksi tornia. Linna pysyi hylättynä vuoteen 1850 saakka, jolloin Rohanin herttua Josselin X alkoi poikansa kanssa linnan kunnostustyöt. Nykyään linna on taas Rohanin perheen koti.

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 30.8.2021. (ranskaksi)
2. 1 2  Histoire et patrimoine de la ville Mairie de Josselin. Viitattu 30.8.2021. (ranskaksi)
3. ↑  On the road, Stage 3 Tour de France 2021. Viitattu 30.8.2021. (englanniksi)
4. ↑  Château de Josselin Château de Josselin.  Arkistoitu 30.8.2021. Viitattu 30.8.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Josselin** Wikimedia Commonsissa
**Josué Isaac Martínez Areas** (s. 25. maaliskuuta 1990 San José, Costa Rica) on costaricalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Major League Soccerin New York Red Bullsia.

Seurajoukkueura
---------------

Martínez on Costa Rican suurseuroihin lukeutuvan sanjosélaisen Deportivo Saprissan kasvatti. Hän debytoi Costa Rican korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa 15. marraskuuta 2009 ottelussa Puntarenasia vastaan, missä hän teki myös uransa ensimmäisen maalin. Keväällä 2010 Martínez joukkueineen voitti sarjan clausura-mestaruuden. San Carlosia vastaan pelatussa kaksiosaisessa loppuottelussa hän teki yhden Saprissan maaleista. Kaikkiaan hän teki 19 maalia Saprissassa pelaamassaan 66 Primera Divisiónin ottelussa.

Kevään 2010 mestaruuden myötä Saprissa pääsi kaudeksi 2010–2011 kansainväliseen CONCACAF Champions Leagueen, jossa se ylsi välieriin. Kilpailun lohkovaiheessa Martínez teki kaksi maalia, joista jälkimmäinen oli voittomaali viimeisessä ottelussa Seattle Soundersia vastaan ja varmisti Saprissan etenemisen pudotuspeleihin.

Joulukuussa 2011 Martínez siirtyi yhdysvaltalaiseen Philadelphia Unioniin. Ensimmäisellä Major League Soccer -kaudellaan hän pelasi 18 ottelussa lähinnä vaihtopelaajan roolissa ja teki yhden maalin. Kaudeksi 2013 hän siirtyi New York Red Bullsiin osana vaihtokauppaa, jossa Philadelphia hankki takaisin Sébastien Le Toux’n.

Maajoukkueura
-------------

Martínez edusti Costa Ricaa vuoden 2007 alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa ja vuoden 2009 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Jälkimmäisessä turnauksessa Martínez teki kaksi maalia ja Costa Rica ylsi neljänneksi.

Costa Rican maajoukkueessa Martínez debytoi 27. kesäkuuta 2009 ottelussa Venezuelaa vastaan. Hän kuului joukkueeseen vuoden 2011 Copa Centroamericanassa, Gold Cupissa ja Copa Américassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Union acquire Costa Rican international Martinez  7.12.2011. Philadelphia Union.  Arkistoitu 8.1.2012. Viitattu 8.12.2011. (englanniksi)
2. ↑  Champions League 2010/2011 CONCACAF.  Arkistoitu 8.10.2012. Viitattu 8.12.2011. (englanniksi)
3. ↑  Champions League 2010/2011 CONCACAF.  Arkistoitu 27.10.2010. Viitattu 8.12.2011. (englanniksi)
4. ↑  Red Bulls Acquire Josue Martinez and Allocation Money from Union  6.12.2012. New York Red Bulls.  Arkistoitu 27.3.2013. Viitattu 4.3.2013. (englanniksi)
5. ↑  FIFA Player Statistics FIFA.  Arkistoitu 26.5.2012. Viitattu 8.12.2011. (englanniksi)
6. ↑  Nomina oficial de la seleccion de Costa Rica  11.1.2011. UNCAF. Viitattu 8.12.2011. (espanjaksi)[vanhentunut linkki]
7. ↑  Gold Cup rosters released  23.5.2011. CONCACAF.  Arkistoitu 28.5.2011. Viitattu 8.12.2011. (englanniksi)
8. ↑  Costa Rica announced the list of 22 players that will go the 2011 Copa America  16.6.2011. Traffic Sports. Viitattu 8.12.2011. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Josué Martínez Major League Soccerin sivustolla (englanniksi)
**Josyp Hirnjak** (14. huhtikuuta 1895 Strusiv, Terebovljan piiri, Galitsia – 17. tammikuuta 1989 New York, New York, Yhdysvallat) oli johtava ukrainalainen teatterinäyttelijä ja teatteriohjaaja.

Hirnjak aloitti uransa 1914 Ukrainan Sitšin kiväärimiesten amatööriseurueessa ja työskenteli sitten Ukrajinska Besidan ammattilaisseurueissa 1916–1918, Lvivin uudessa teatterissa 1919–1920, Kiovan ukrainalaisessa draamateatterissa ja sen studiossa 1920–1922 ja Berezil-teatterissa Kiovassa ja Harkovassa 1922–1933. Hän työskenteli yhteistyössä ohjaaja Les Kurbasin kanssa. Hänet pidätettiin Stalinin vainojen aikana 1933, ja hänet karkotettiin Siperiaan Tšibjuun, missä hän esiintyi Kosolapkinin teatterissa 1934–1940. Hän näytteli 1942–1944 ja ohjasi Lvivin oopperateatteriin muun muassa ensimmäisen ukrainankielisen tuotannon William Shakespearen *Hamletista*.

Pakolaisina toisen maailmansodan jälkeen 1946 Hirnjak ja hänen vaimonsa Olimpija Dobrovolska perustivat Itävaltaan Landeckiin ukrainankielisen teatteristudion (J. Hirnjakin ja O. Dobrovolskan teatteristudio), esiintyivät kiertueilla Itävallassa ja Böömissä. Muutettuaan Yhdysvaltoihin he tuottivat ja ohjasivat ukrainalaisia ja länsieurooppalalaisia näytelmiä, joissa he näyttelivät. Hän oli 1954–1964 Amerikan ukrainalaisen teatterin taiteellinen johtaja, ja hän kuului myös sen perustajiin. Hirnjak kehitti edelleen Kurbasin "transformaatiojärjestelmää" ja pyrki yhdistämään ukrainalaista perinnettä moderniin teatteriin. Hän kirjoitti artikkeleita ukrainalaisen teatterin historiasta ja muistelmat *Spomyny*.

Hirnjakin veli oli upseeri Nykyfor Hirnjak, joka muutettuaan 1949 Yhdysvaltoihin kirjoitti useita kirjoja Ukrainan itsenäisyystaistelusta 1920-luvun alussa.

Teokset
-------

* *Спомини*, 1982;b uusi painos: Kharkiv: Publisher Oleksandr Savchook, 2022. ISBN 978-617-7538-80-5

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Valerian Revutsky: Hirniak, Yosyp *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1989. Viitattu 24.3.2023. (englanniksi)
2. ↑  Hirniak, Nykyfor *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1988. Viitattu 24.3.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Josyp Hirnjak** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine
* IdRef

 |

 |
Korkeat Luotosaaret

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
SysmäPäijät-HämeSuomi |
| Saariryhmä | 
Paalahden saaristo |
| Vesialue | 
Päijänne |
| Korkein kohta | 
80 m  |
| Pinta-ala | 
2,1 ha  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Korkeat Luotosaaret**  on Päijänteen saariryhmä Päijät-Hämeessä Sysmässä. Se kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.

Maantietoa
----------

Saariryhmä sijaitsee Virmailanselän itäosassa Paatsalon kaakkoispuolella Paalahden suulla. Se on yhdentoista saaren ja luodon saariryhmä, joka sijaitsee aivan lahden suualueella erillään eteläpuolen muista saarista. Ropsa sijaitsee niistä luoteessa, mutta muut kolme pääsaarta sijaitsevat lähellä toisiaan. Saariryhmän suurin saari on 280 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,1 hehtaaria. Ryhmän pääsaaret ovat matalia ja vain 2–3 metriä korkeita. Vain pääsaaret ovat suojeltuja ja kaikki saaret ovat autiot.

Luontoarvoja
------------

Neljä pääsaarta ovat luonnonsuojelualueita, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon. Puiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).

Katso myös
----------

* Luettelo Päijänteen kansallispuiston alueista ja saarista
* Luettelo Suomen Natura 2000 -alueista

Huomautukset
------------

1. 1 2  Saaren pinta-ala on mitattu Karttapaikan pinta-alan mittaustyökalulla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Korkeat Luotosaaret, Sysmä (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 26.9.2019.
2. ↑  Paikkatieto: Korkeat Luotosaaret, paikkatietoalusta.fi, viitattu 26.9.2019
3. ↑  Korkeat Luotosaaret, Sysmä (sijainti varjokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 26.9.2019.
4. 1 2  Korkeat Luotosaaret, Sysmä (sijainti ilmavalokuvassa) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 26.9.2019.
5. ↑  Päijänteen alue (FI0335003), 7.3.2014, viitattu 25.9.2019

Päijänteen kansallispuisto

* Päijänne
* Haapasaari
* Kelvenne
* Pulkkilanharju
* Päijätsalo
Korkeasaari

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Högholm |
| Sijainti | 
60°9′12.16″N, 24°49′47.34″E, EspooUusimaaSuomi |
| Merialue | 
Suomenlahti, Itämeri |
| Pinta-ala | 
0,065 km²  |

Mapmuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Korkeasaari** on yksi Espoon kaupungin ulkoilusaarista. Se sijaitsee Linholmsfjärdenin merialueella. Espoon virallisessa kaupunginosajaossa Korkeasaari kuuluu Westendiin, jonka manneralue sijaitsee runsaan kilometrin Korkeasaaresta länteen. Korkeasaaren itäpuolella sijaitsee Niittysaaret, joiden itäpuolitse kulkee Espoon ja Helsingin välinen raja. Korkeasaaren läheisyydessä on useita venesatamia, kuten Koivusaari noin kilometri koillisen suuntaan.

Korkeasaaren pinta-ala on 6,5 hehtaaria. Nimensä mukaisesti se kohoaa lähisaariaan korkeammalle, erityisesti pohjoisosastaan. Luontonsa puolesta Korkeasaari kuuluu välisaaristoon. Runsaan kilometrin verran suhteellisen vilkasliikenteisestä Länsiväylästä etelään sijaitseva saari on metsäinen ja sen rannoilla on kapea rantaniittyvyöhyke. Rantakallioita on lähinnä saaren länsiosassa. Saaren koillisosassa on hienohiekkainen ranta. Korkeasaaresta muutama kymmenen metriä lounaaseen sijaitsee Korkeasaaren nurmiluoto eli Högholms Gräsgrund ja muutama sata metriä länteen Korkeasaarenkupu eli Högholmskobben, joka on pienehkö kallioluoto.

Högholm-nimensä saari on saanut 1600-luvulla, kenties aiemminkin. Suomenkielinen, kirjaimellisesti käännetty nimi saarelle annettiin 1900-luvun alkupuolella. Myös Espoon Suvisaaristossa Moisöfjärdenin merialueella on Högholmen-niminen saari. Kaikkiaan vastaavannimisiä saaria on Suomenlahdessa kymmenittäin.

Korkeasaaren lähisaaria ovat muun muassa Tvijälp, Vehkasaari, Niittysaaret ja Käärmesaari.

Lähteet
-------

* Hentman, Raija: "Espoo ja Kauniainen", *Pääkaupunkiseudun retkeilyopas*. Kustannusosakeyhtiö Tammi, 2010. ISBN 978-951-31-5429-5.

1. ↑  Saaristo-opas (pdf) (s. 33) *Espoo.fi*. Espoo:  Helsingin kaupungin liikuntavirasto, merellinen osasto 2014.  Arkistoitu 27.2.2015. Viitattu 9.4.2018.
2. ↑  Korkeasaari Espoon opaskartalla
3. ↑  Hentman, s. 153
4. ↑  Espoon ulkoilusaaret (html) (Korkeasaari) *Espoo.fi*. Espoo:  © Espoon kaupunki.  Arkistoitu 10.3.2018. Viitattu 9.4.2018.
5. ↑  Suviranta, Sami: Westend (html) (Korkeasaari – Högholm) *Espoo.fi*.  2007. Espoo:  © Espoon kaupunki.  Arkistoitu 1.1.2018. Viitattu 10.4.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
* Venelehti: Espoo, Korkeasaari (2008)
**Hurrikaani Matthew** oli lokakuussa 2016 Karibialla liikkunut vahva trooppinen hirmumyrsky, joka vaikutti Haitiin, Jamaikaan, Kuubaan, Dominikaaniseen tasavaltaan ja Bahamaan ja joka liikkui pitkin itärannikkoa Kaakkois-Yhdysvalloissa, erityisesti Floridassa, Georgiassa, Pohjois-Carolinassa ja Etelä-Carolinassa. Se oli voimakkain alueella riehunut hirmumyrsky vuoden 2007 hurrikaani Felixin jälkeen.

Matthew oli vuoden 2016 Atlantin hurrikaanikauden neljästoista trooppinen sykloni, kolmastoista myrsky, viides hurrikaani ja toinen voimakas hurrikaani. Se kehittyi voimakkaasta trooppisesta itäaallosta, joka liikkui Afrikan rannikolla 22. syyskuuta ja joka jatkoi matkaansa länteen. Se voimistui ja luokiteltiin trooppiseksi myrskyksi 28. syyskuuta, kun se sijaitsi itään Leewardsaarista. Päivää myöhemmin se oli jo voimistunut hurrikaaniksi Leewardsaarilla ja jatkoi nopeaa kehitystään vahvistuen viidennen luokan hurrikaaniksi Saffirin ja Simpsonin hurrikaaniasteikolla.

Kyseessä oli voimakkain hurrikaani Floridan itäosassa yli sataan vuoteen. Hurrikaani aiheutti paljon tuhoja Haitilla, missä raportoitiin aluksi, että melkein 300 ihmistä on kuollut myrskyn takia.

Myöhemmin Haitin kuolleiden määrän ilmoitettiin olevan lähes 900. Vaikka Matthew saapui Yhdysvaltoihin heikentyneenä, sen sateet ja myrskyvuoksi aiheuttivat paljon tulvia, ja ainakin 11 ihmistä menehtyi. Matthewin osuessa Haitiin tuulen nopeus oli 65 m/s, mutta sen rantautuessa Yhdysvaltoihin enää 33 m/s.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Hurricane Matthew: Evacuations in Haiti as powerful storm looms *BBC*.  2.10.2016. Viitattu 8.10.2016.
3. ↑  The Latest: Matthew Strengthens to Category 5 Hurricane *NY Times*.  30.9.2016. Viitattu 8.10.2016.
4. ↑  Yrjö Kokkonen: Floridan edustalla jyrää voimakas hurrikaani – tuhoutuuko Cape Canaveral? *Yle Uutiset*. Viitattu 8.10.2016.
5. ↑  Hurricane Matthew Blamed for 11 Deaths in U.S.; Carolinas and Georgia Hit With Severe Flooding *NY Times*. Viitattu 9.10.2016.
Lisa Stansfield Sommarkrysset-televisio-ohjelmassa Gröna Lundissa, Tukholmassa vuonna 2014.
**Lisa Jane Stansfield** (s. 11. huhtikuuta 1966 Lancashire) on englantilainen moderni R&B- ja soul-laulajatar, joka on ollut ehdolla Grammy-palkinnon saajaksi ja voittanut  Brit Awards -palkinnon. Hänen suurin menestyskappaleensa on soolouran ensimmäiseltä albumilta *Affection* singlenä julkaistu "All Around the World" (1989). Sitä ennen hän toimi yhtyeessä *Blue Zone* yhdessä aviomiehensä Ian Devaneyn ja koulutoverinsa Andy Morrisin kanssa, jotka jatkoivat hänen taustayhtyeenään myöhemminkin. Lisa Stansfield on esiintynyt myös valkokankaalla romanttisessa komediassa *Swing* (1999).

Diskografia
-----------

* *Affection* (1989)
* *Real Love* (1991)
* *In Session* (1992)
* *So Natural* (1993)
* *Lisa Stansfield* (1997)
* *The #1 Remixes (EP)/Lisa Stansfield - The Remix Album* (1998)
* *Swing (soundtrack)* (1999)
* *Face Up* (2001)
* *Biography - The Greatest Hits* (2003)
* *The Complete Collection* (2003)
* *The Moment* (2004)
* *The Moment - Gold Edition* (2006)
* *Seven* (2014)
* *Deeper* (2018)

Aiheesta muualla
----------------

* Lisa Stansfieldin viralliset sivut(englanniksi)
* Lisa Stansfieldin diskografia (Arkistoitu – Internet Archive)(englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Kind of Blue** on Miles Davisin johtaman kvintetin levyttämä albumi vuodelta 1959. Se on yksi menestyneimpiä ja arvostetuimpia jazzalbumeja, modernin jazzin levyklassikko.

*Kind of Blue* äänitettiin New Yorkissa kahdessa päivässä, 2. maaliskuuta ja 22. huhtikuuta 1959. Ennen äänitystilaisuuksia Miles Davis ei ollut tehnyt varsinaisia sävellyksiä eikä nuotitusta kappaleille, vaan hänellä oli vain mielessään joitakin sointuja ja melodioita. Hän kertoi ideansa soittajille ja neuvoi jokaista näistä erikseen. Kappaleet saatiin yhdellä otolla talteen niin kuin Davis halusi, ainoastaan "Flamenco Sketches" vaati kaksi ottoa.

*Kind of Blue* merkitsi aikoinaan suurta muutosta jazzissa. Big bandien suosio oli levyn ilmestymisaikoihin alkanut hiipua entisestään eikä bebop enää tuonut yleisölle tarpeeksi uutta. Levy edusti uutta modaaliseksi jazziksi kutsuttua suuntausta, jossa improvisaatio rakentuu skaaloihin sointuvaihdosten sijaan.

"Freddie Freeloaderissa" soittaa pianoa Wynton Kelly, koska Davis halusi bluesmaiseen soittoon erikoistuneen pianistin blues-tyylisempään kappaleeseen.

Kappaletta "Blue in Green" pidetään Evansin sävellyksenä, vaikka se on levyn kannessa merkitty Davisille.

*Kind of Blue* valittiin vuonna 2002 Yhdysvaltain kongressin kirjaston kansalliseen ääniterekisteriin (National Recording Registry). *Rolling Stone* -lehden kaikkien aikojen 500 parhaan albumin listalla *Kind of Blue* on sijalla 12, parhaana jazzlevynä. Levyn alkumenestys ei ollut poikkeava, kultalevynkin se sai vasta 1993, mutta sittemmin myynti on räjähtänyt.

Kappaleet
---------

|  |
| --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |  |
| 1. | "So What" | Davis | 9.25 |
| 2. | "Freddie Freeloader" | Davis | 9.49 |
| 3. | "Blue in Green" | Evans tai Davis | 5.37 |
| 4. | "All Blues" | Davis | 11.35 |
| 5. | "Flamenco Sketches" | Davis | 9.25 |

| Uusintajulkaisun bonuskappaleet |
| --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |  |
| 6. | "Flamenco Sketches" (alternate take) | Davis | 9.32 |

Muusikot
--------

* Miles Davis - trumpetti, johto
* Cannonball Adderley - alttosaksofoni, paitsi "Blue in Green"
* John Coltrane - tenorisaksofoni
* Bill Evans - piano, kansitekstit
* Wynton Kelly - piano, kappaleella "Freddie Freeloader"
* Paul Chambers - kontrabasso
* Jimmy Cobb - rummut

Lähteet
-------

1. ↑  Fifty Years Ago Today: "Freddie Freeloader" and the Start of "Kind of Blue" *All About Jazz*. Viitattu 1.9.2010. (englanniksi)
2. ↑  Jared Pauley: Evans, Bill (William John) *Jazz.com*. Viitattu 6.10.2010. (englanniksi)
3. ↑  Registry Choices 2002 *The National Recording Registry*. The Library of Congress. Viitattu 11.2.2009. (englanniksi)
4. ↑  The RS 500 Greatest Albums of All Time  18.11.2003. Rolling Stone.  Arkistoitu 17.4.2010. Viitattu 11.2.2009. (englanniksi)
5. ↑  Harri Uusitorppa: Milesin Sininen on taattu tuote.  *Helsingin Sanomat*, 2.3.2009, s. C2.

Kirjallisuutta
--------------

* Ashley Kahn, Kind of Blue: The Making of the Miles Davis Masterpiece, 2000
**Explorer 4** (satelliitti 1958 epsilon) oli 26. heinäkuuta 1958 laukaistu yhdysvaltalainen satelliitti. Sen mittalaitteista vastasi James Van Allenin tutkimusryhmä. DARPA oli alun perin suunnitellut laukaisevansa kaksi satelliittia tutkimaan Van Allenin vyöhykettä ja ilmakehässä tehtävien ydinaseräjäytysten vaikutusta vyöhykkeeseen (ja Maan magnetosfääriin yleisemminkin). Explorer 4 oli ainoa tuohon tarkoitukseen laukaistu satelliitti. Satelliitti oli hyvin samankaltainen kuin Yhdysvaltain ensimmäinen satelliitti, Explorer 1, joka laukaistiin muutamaa kuukautta aiemmin. 

Explorer 4 oli sylinterinmuotoinen kantoraketin ylimpään vaiheeseen sijoitettu mittalaiteyksikkö. Koska kantoraketti jäi pysyvälle kiertoradalle, se oli määritelmän mukaan satelliitti. Mittalaitteiden oli tarkoitus tehdä ensimmäiset yksityiskohtaiset mittaukset Maan säteilyvyöhykkeiden vangitsemista varautuneista hiukkasista (protoneista ja elektroneista). Koska raketti oli pitkä sylinterimäinen kappale, sen pyörimisliike alkoi tapahtua raketin päähitausakselin suhteen. Kieppuva pyörimisliike vaikeutti havaintojen tulkitsemista.

Satelliitti tuhoutui maan ilmakehässä 454 päivää lähdöstä 23. lokakuuta 1959.

Lähteet
-------

* Pertti Jotuni: *Välilasku Kuuhun*. Kirjayhtymä, 1969.

### Viitteet

1. ↑  Jotuni 1969, s. 53

Aiheesta muualla
----------------

* NASA: Explorer 4 (Arkistoitu – Internet Archive)
Riuttasaari

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
SysmäPäijät-HämeSuomi |
| Vesialue | 
Päijänne |
| Korkein kohta | 
92,5 m  |
| Pinta-ala | 
8,2 ha  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Riuttasaari**  on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Sysmässä. Se kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.

Maantietoa
----------

Saari on 540 metriä pitkä, 240 metriä leveä ja sen pinta-ala on 8,2 hehtaaria. Se sijaitsee Virmailanselän itäosassa Paatsalon ja mantereen välissä. Se kuuluu saariryhmään, joka seuraa Rapalanniemen rannikkoa. Saaren pohjoispuolella ovat Lehtisaaret ja eteläpuolella Latosaaret. Matkaa Paatsaloon on 900 metriä ja mantereelle 400 metriä. Sen lähellä sijaitsevat Marketansaari, Honkasaari, Latosaarien seitsemän pikkusaarta sekä neljä luotoa sen omasta lahdesta. Kyseinen lahti sijaitsee saaren luoteispäässä. Saari on matala ja sillä on kaksi kallioista pikkumäkeä. Näistä kahdesta mäestä korkein kohoaa 14 metrin korkeuteen Päijänteen vedenpinnasta. Saari on autio.

Luontoarvoja
------------

Koko saari muodostaa yhtenäisen luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon yhdessä useimpien naapurisaarien kanssa. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).

Katso myös
----------

* Luettelo Päijänteen kansallispuiston alueista ja saarista
* Luettelo Suomen Natura 2000 -alueista

Huomautukset
------------

1. 1 2  Saaren pinta-ala on mitattu Karttapaikan pinta-alan mittaustyökalulla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Riuttasaari, Sysmä (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 26.9.2019.
2. ↑  Paikkatieto: Riuttasaari, *paikkatietoalusta.fi*, viitattu 26.9.2019
3. ↑  Riuttasaari, Sysmä (sijainti varjokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 26.9.2019.
4. 1 2  Riuttasaari, Sysmä (sijainti ilmavalokuvassa) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 26.9.2019.
5. ↑  Päijänteen alue (FI0335003), 7.3.2014, viitattu 25.9.2019

Päijänteen kansallispuisto

* Päijänne
* Haapasaari
* Kelvenne
* Pulkkilanharju
* Päijätsalo
**Frédéric Covili** (s. 14. marraskuuta 1975 Moûtiers, Ranska) on ranskalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä. Hän on suurpujottelun maailmancupin voittaja ja MM-mitalisti.

Suurpujotteluun erikoistunut Covili kilpaili nuorempana kaikissa alppilajeissa ja voittikin junioreiden MM-kilpailuissa Lake Placidissa maaliskuussa 1994 kultaa pujottelussa ja alppiyhdistetyssä sekä pronssia supersuurpujottelussa.

Covili sijoittui yhdeksänneksi uransa ensimmäisessä maailmancup-kilpailussa, pujottelussa Vailissa marraskuussa 1995. Sen jälkeen hän on saanut maailmancup-pisteitä ainoastaan suurpujottelusta – lukuun ottamatta yhdeksää pistettä supersuurpujottelussa kaudella 2000–2001.

Covili saavutti pronssia suurpujottelussa St. Antonin MM-kisoissa 2001 Michael von Grünigenin ja Kjetil André Aamodtin jälkeen – kärkikolmikko mahtui 0,38 sekunnin sisälle.

Kaudella 2001–2002 Covili voitti suurpujottelun kokonaiscupin. Hän voitti tuolloin Söldenin ja Alta Badian osakilpailut sekä oli toinen Val d'Isere'ssä ja Adelbodenissa. Salt Lake Cityn olympialaisissa hän oli viidestoista.

Seuraavalla kaudella Covili sijoittui suurpujottelucupissa neljänneksi Söldenin ja Yongpyongin kakkostilojen myötä. St. Moritzin MM-kisoissa hän oli yhdestoista. Maailmancup-kaudella 2003–2004 Covili oli Söldenissä toinen, Alta Badiassa kolmas ja yhteispisteissä seitsemäs. Tuon kauden jälkeen hän ei yltänyt maailmancup-kisoissa kymmenen parhaan joukkoon.

Covili lopetti uransa tammikuussa 2009, kun häntä ei valittu Ranskan joukkueeseen Val d'Isèren MM-kilpailuihin.

Lähteet
-------

* Frédéric Covili Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Covili announces retirement  21.1.2009. FIS. Viitattu 10.5.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
**Huvi Bernhard Luotonen** (26. tai 29. huhtikuuta 1900 Kärkölä – 7. lokakuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen kommunistisen liikkeen aktivisti.

Luotonen syntyi työläisperheeseen. Hän liittyi vuonna 1915 sosiaalidemokraattiseen puolueeseen ja osallistui punakaartilaisena sisällissotaan. Luotonen liittyi Suomen sosialistiseen työväenpuolueeseen vuonna 1921 ja kommunistiseen puolueeseen vuonna 1923.

Luotonen työskenteli työväenliikkeen toimitsijana ja oli viipurilaisen *Työ*-lehden julkaisija ja päätoimittaja vuonna 1927. Hän siirtyi samoihin aikoihin opiskelemaan Leningradiin, josta hän palasi Suomeen SKP:n salaiseksi työntekijäksi. Luotonen pidätettiin vuonna 1931 ja tuomittiin valtiopetoksen valmistelusta seitsemäksi vuodeksi kuritushuoneeseen. Hän vapautui vankilasta vuonna 1937. Toisen maailmansodan jälkeen Luotonen toimi muun muassa puolueosastonsa puheenjohtajana ja Suomen Kuljetustyöntekijäin Liiton lehden päätoimittajana.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus.  *Vapaa Sana*, 10.10.1946, s. 2.
2. 1 2 3 4 5  Huvi Luotonen poistunut riveistämme.  *Työkansan Sanomat*, 8.10.1946, s. 3.
3. ↑  *Suomen lehdistön historia 7: Hakuteos Savonlinna – Övermarks Tidning*, s. 152. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-241-3.
4. ↑  Valtiopetoksen valmistelusta tuomittuja.  *Sosialisti*, 31.10.1931, s. 7.
**Toiveajattelu** on argumentaatiovirhe, jossa asiat nähdään sellaisina kuin ne haluttaisiin olevan sen sijaan, että nähtäisiin ne sellaisina kuin ne itsessään ovat. Toiveajatteluun sortuvat päätöksentekijät sivuuttavat vakuuttavat todisteet, tieteelliset tutkimukset, rationaalisen ajattelun sekä olemassaolevan todellisuuden. Toiveajattelijoiden tavoitteena on ratkaista uskomustensa ja halujensa välinen ristiriita. Sen yleinen kaava on seuraava:

1. Henkilö X esittää argumentin A
2. Henkilö X esittää, että A on B
3. Siispä B on tosi, kun A on tosi

Esimerkkejä toiveajattelusta argumentaatiovirheenä:

* *Huh huh, onpa ollut kaamean kova ja vaikea kurssi! Mutta onneksi meillä menee loppukokeessa varmasti kaikki hyvin!*
* *Kun pikkuasiat saadaan sujumaan hyvin, isotkin asiat sujuvat ikään kuin itsestään!*
* *Ulkona on lämmintä ja aurinkoista, ostanpa vähän osakkeita! Eivätköhän nekin lähde nousuun.*

Myös pörssispekulointi ja uhkapelit perustuvat usein toiveajattelulle, sillä inhimillisillä taloudellisilla toimijoilla on taipumus ylikorostaa onnistumisen mahdollisuutta ja aliarvioida riskit.*kenen mukaan?*
*Tämä artikkeli käsittelee kaupunkia Meksikossa. Sanan muista merkityksistä, katso Mérida (täsmennyssivu).*


  

  

  

  

  

  

  

  

**Mérida** on Yucatánin osavaltion pääkaupunki ja myös tämän osavaltion suurin kaupunki. Kaupungissa asuu 827 000 ihmistä (2014), joten se on kolmanneksitoista suurin Meksikon kaupungeista. Kaupungin on perustanut 1542 Francisco de Montejo mayakaupungin paikalle.

Kaupunki on tärkeä rautatieristeys ja kauppakeskus sen lisäksi kaupungissa toimii yliopisto. Kaupunki on myös merkittävä matkailukohde, sillä sen lähistöllä sijaitsee raunioituneita mayakaupunkeja, kuten Chichén Itzá. Sen lisäksi turisteja kiinnostaa kaupungin museossa oleva arvokas hopeakokoelma.

Mérida valittiin vuonna 2000 Amerikan kulttuuripääkaupungiksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Citypopulation: Mexico: States and Major Cities *citypopulation.de*.  2014. Viitattu 8.3.2015. (englanniksi)
2. ↑  Capital Americana de la Cultura *cac-acc.org*. Viitattu 2.6.2015. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kaupungin nettisivut (sisältää matkailuinfoa monilla kielillä)
**Eeva Sinikka Arteva**, o.s. **Niskanen**, (4. helmikuuta 1945 Helsinki – 16. tammikuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen toimittaja.

Henkilöhistoria
---------------

Lapsuus- ja nuoruusvuotensa Arteva vietti Kuopiossa, jossa perhe asui muun muassa Niiralan ja Haapaniemen kaupunginosissa. Perheeseen kuului Sinikan lisäksi neljä nuorempaa sisarusta. Isä Eino Niskanen oli maalari, äiti Aino kävi työssä jonkin aikaa ammuslataamossa. Kodin henkinen ilmapiiri oli avara. Sinikka kävi Valkeisen kansakoulua ja pyrki oppikouluun neljänneltä luokalta. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulusta vuonna 1964.

Kasvuvuosiin Kuopiossa kuului luonnossa retkeilyä kavereiden kanssa, partiota, kirjeenvaihtoa ja koulunkäyntiä. Kesäisin hän hoiti pihapiirin lapsia tai oli töissä kioskilla. Puolisonsa Sepon hän tapasi 14-vuotiaana.

Ylioppilaskesän jälkeen hän lähti opiskelemaan tiedotusoppia Tampereen yliopistoon. Vuoden 1965 kesän Sinikka Arteva työskenteli kesätoimittajana Savon Sanomissa.

Sinikka Arteva kiinnostui Kiinasta vuonna 1974, jolloin hän teki sinne ensimmäisen matkansa. Hän seurasi paljon Kiinan asioita ja kävi siellä useasti. Arabian kielestä hän kiinnostui 1970-luvun alussa.

Arteva toimi Yleisradion toimittajana lähes 40 vuotta. Hän aloitti vuonna 1966 kotimaantoimittajana uutisissa. Vuonna 1968 Pariisin opiskelijamellakoiden ja Tšekkoslovakian miehityksen aikaan hän oli jo ulkomaan toimituksessa vakituisena. Arteva siirtyi nopeasti Lähi-idän tilanteen raportoijaksi. Lisäksi hän oli kirjeenvaihtajana lyhyitä jaksoja muun muassa Washingtonissa, Pariisissa ja Tukholmassa. Pekingissä hän oli Yleisradion ensimmäinen päätoiminen kirjeenvaihtaja helmikuusta 1996 alkaen. Pekingistä palattuaan 1999 Arteva ehti toimia YLE24:n uutispäällikkönä ennen jäämistään eläkkeelle 2005.

Toimittajan työn lisäksi Arteva kirjoitti kaksi teosta: Vuonna 1999 ilmestyi muistelmat *Idän kirjeenvaihtaja*, joka keskittyy hänen Aasian-vuosiinsa; seuraavana vuonna julkaistiin teos *Rakastuin ulkomaalaiseen*.

Palkintoja
----------

* Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto 1991
* Suomen Kuvalehden journalistipalkinto 1997

Bibliografia
------------

* *Idän kirjeenvaihtaja*. Helsinki: Tammi, 1999. ISBN 951-31-1541-0.
* *Rakastuin ulkomaalaiseen. Myötä- ja vastoinkäymiset kahden kulttuurin parisuhteissa*. Helsinki: Tammi, 2000. ISBN 951-31-1870-3.

Lähteet
-------

* Yleisradion TV-uutisten ulkomaantoimittaja Sinikka Arteva kuollut *YLE Uutiset*.  16.1.2007. Viitattu 5.2.2015.
* Muistot (Arkistoitu – Internet Archive). Ari Järvinen. Helsingin Sanomat. Viitattu 5.2.2015.
* Sinikka Artevan muistokirjoitus, Suomen Kuvalehti.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Savon Sanomat 27.11.1999
2. ↑  Nykyajan "tutkimusmatkailija" avarsi suomalaisten maailmankuvaa.  *Helsingin Sanomat*, 18.1.2007. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 27.1.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Sinikka Arteva Radio- ja tv-arkiston Ritva-tietokannassa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Frédéric Chopinin kansainvälinen lentoasema** (puol. *Port Lotniczy im. Fryderyka Chopina*) (IATA: **WAW**, ICAO: **EPWA**) on Puolan suurin kansainvälinen lentoasema. Se sijaitsee Okęciessa, 11 kilometriä Varsovasta etelään. Virallisen nimensä se on saanut vuonna 2001 tunnetun puolalaisen säveltäjän Frederic Chopinin mukaan. Ennen lentoasema tunnettiin **Okęcien kansainvälisenä lentoasemana**, joka nimi on yhä yleisessä käytössä.

A-terminaali
Sisänäkymä A-terminaalin lähtöhallista
Junayhteys lentoasemalta Varsovan keskustaan
Lentoasema käsittelee 50 % kaikesta Puolaan suuntautuvasta liikenteestä. Varsovasta ja Varsovaan liikennöidään noin 100 päivittäistä vuoroa. Suosituimmat ulkomaankohteet ovat Lontoo, Frankfurt, Pariisi ja Amsterdam, kotimaanliikenteessä Krakova, Wrocław ja Gdańsk.

Historia
--------

Nykyisen lentoaseman maa-alue on ollut ilmailukäytössä jo vuodesta 1910. Lentoasema otettiin matkustajaliikenteen käyttöön vuonna 1934, jolloin ensimmäinen terminaali valmistui. 

Toisen maailmansodan aikaan lentoaseman infrastruktuuri tuhottiin lähes täydellisesti. Vuonna 1969 valmistui uusi kansainvälisten lentojen terminaali, mutta kotimaanliikenne sai tyytyä vanhaan, toista maailmansotaa edeltävään terminaaliin. Terminaali 1 peruskorjattiin vuonna 1992 niin, että sieltä pystyttiin operoimaan kotimaista ja kansainvälistä liikennettä. Uusi suurempi Terminaali 2 valmistui vuonna 2008. Tämän jälkeen ykkösterminaali on ollut pääasiassa halpalentoyhtiöiden ja SkyTeam-allianssin yhtiöiden käyttössä.

Lähteet
-------

1. ↑  Okecie (Warsaw Frederic Chopin) Airport Boeing. Viitattu 5.6.2013. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Frédéric Chopinin kansainvälinen lentoasema**.
* Viralliset sivut (englanniksi)
**Métis-kansa** on muodostunut cree-, ojibway-, algonquin-, saulteaux- ja menominee- ja intiaaniheimojen ja eurooppalaisten siirtolaisten jälkeläisistä. He ovat yksi kolmesta tunnustetusta Kanadan alkuperäisväestöryhmästä ensimmäisten kansojen ja inuitien ohella. Heidän perinteisiä asuinalueitaan Kanadassa ovat Brittiläisen Kolumbian, Albertan, Saskatchewanin, Manitoban, Ontarion ja Québecin provinssit, Luoteisterritoriot ja osia pohjoisista Yhdysvaltojen osavaltiosta Montana, Pohjois-Dakota ja luoteinen Minnesota.

Métisien juuret juontavat 1700-luvun puoliväliin. Heidän käyttäminään kielinä ovat toimineet (ja edelleen toimivat) métisranska ja michif, josta jälkimmäinen saa nimensä métis-nimen foneettisesta ääntämisestä. Nykypäivänä he puhuvat englantia, métisranskaa ja useita alkuperäiskansojen kieliä. Métisinranska on yleisintä Kanadassa ja michif Pohjois-Dakotassa Yhdysvalloissa, jossa se on saanut virallisen kielen aseman. *Métis*-nimi tulee ranskan- ja espanjankielisestä sanasta *mestizo*, joka tarkoittaa samaa kuin sekoittunut rotu, *mixtus* latinaksi.

Kanadassa ei ole tarkkaa laillista määritelmää métiseille. Kanadan perustuslain mukaan he ovat alkuperäiskansa. Jotta henkilö katsotaan métis-ryhmään kuuluvaksi hänellä täytyy olla métisseihin historialliset yhteydet ja yhteisön hyväksyntä. Historiallisia siteitä ei kuitenkaan ole määritelty ja on epäselvää kuinka kaukaista sukua métisseille voi olla jotta saisi alkuperäisasukkaan oikeudet.

Lähteet
-------

1. ↑  
Selected Ethnic Origins1, for Canada, Provinces and Territories - 20% Sample Data Statistics Canada, Census 2001 (englanniksi), (ranskaksi)
2. ↑  Selected Demographic and Cultural Characteristics (105), Selected Ethnic Groups (100), Age Groups (6), Sex (3) and Single and Multiple Ethnic Origin Responses (3) for Population, for Canada, Provinces, Territories and Census Metropolitan Areas 1 , 2001 Census - 20% Sample Data Statistics Canada, Census 2001 (englanniksi), (ranskaksi)
3. ↑  Howard, James H. 1965. *The Plains-Ojibwa or Bungi: hunters and warriors of the Northern Prairies with special reference to the Turtle Mountain band*. University of South Dakota Museum Anthropology Papers 1 (Lincoln, Nebraska: J. and L. Reprint Co. Reprints in Anthropology 7, 1977).

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Métisit**.
**Songs for Drella** on vuonna 1990 julkaistu Lou Reedin ja John Calen konseptialbumi. Reed ja Cale ovat entisiä The Velvet Undergroundin jäseniä ja albumi oli heidän ensimmäinen yhteistyönsä vuoden 1972 jälkeen. Se on omistettu vuonna 1987 kuolleen Andy Warholin muistolle.

*Songs for Drella* keskittyy kuvailemaan Warholin ihmissuhteita. Kappaleet voidaan jakaa karkeasti kolmeen ryhmään: Warholin puolikuvitteelliseen omaan näkökulmaan, kolmannen persoonan kertomukseen, joka kuvailee tapahtumia ja suhteita sekä Reedin ja Calen omiin tunteisiin ja selityksiin suhteestaan Warholiin.

Reed ja Cale olivat soittaneet vuonna 1989 kappaleita konserteissa laulusarjana ennen niiden levyttämistä. Songs for Drella oli alku The Velvet Undergroundin uudelleenyhdistymiselle. Vaikka albumi oli suunniteltu jakamattomaksi kokonaisuudeksi, kappale "Nobody But You" julkaistiin singlenä.

Kappaleet
---------

Kaikkien kappaleiden tekijöinä Lou Reed ja John Cale. Soololaulaja on ilmoitettu kappaleen jälkeen.

1. "Smalltown" (Lou Reed) – 2.04
2. "Open House" (Lou Reed) – 4.18
3. "Style It Takes" (John Cale) – 2.54
4. "Work" (Lou Reed) – 2.38
5. "Trouble with Classicists" (John Cale) – 3.42
6. "Starlight" (Lou Reed) – 3.28
7. "Faces and Names" (John Cale) – 4.12
8. "Images" (Lou Reed) – 3.31
9. "Slip Away (A Warning)" (Lou Reed) – 3.05
10. "It Wasn't Me" (Lou Reed) – 3.30
11. "I Believe" (Lou Reed) – 3.18
12. "Nobody But You" (Lou Reed) – 3.46
13. "A Dream" (John Cale) – 6.33
14. "Forever Changed" (John Cale) – 4.52
15. "Hello It's Me" (Lou Reed) – 3.13

Muusikot
--------

* Lou Reed – laulu, kitara
* John Cale – laulu, kosketinsoittimet, alttoviulu