recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Plamena Mangova ja Aleksandr Knjazev La Folle Journéessa vuonna 2009
**Plamena Mangova** (bulg. Пламена Мангова; s. 1980) on bulgarialainen pianisti.

Mangova opiskeli Marina Kapatsinskajan johdolla Valtiollisessa musiikkiakatemiassa Sofiassa. Häntä opettivat lisäksi Dmitri Baškirov Madridin Kuningatar Sofían musiikkikoulussa ja Abdel Rahman El Bacha Belgian Chapelle musicale Reine Élisabethissa. Mangova osallistui myös Leon Fleisherin, Rosalyn Tureckin, Krystian Zimermanin, Alicia de Larrochan, Ralf Gothónin, András Schiffin, Mauricio Fuksin, Zahar Bronin, Natalia Gutmanin ja Teresa Berganzan pitämille mestarikursseille.

Mangova sai vuonna 2007 toisen palkinnon Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa Brysselissä. Hän voitti myös Paloma O'Shean kansainvälisen pianokilpailun Santanderissa. Mangova sai ensimmäisellä soololevyllään (Dmitri Šostakovitšin musiikista) Diapason d'Orin vuonna 2007. Vuonna 2020 hän sai Opus Klassikin palkintoehdokkuuden "parhaan instrumentaalimusiikin levytyksen" kategoriassa albumillaan *Bridges of Love*, joka on omistettu Albena Petrovitš-Vratšanskan musiikille.

Mangova on esiintynyt lukuisten orkesterien kanssa monissa maissa. Kapellimestareina ovat toimineet muiden muassa Colin Davis, Myung-whun Chung, Andrew Davis, Emmanuel Krivine, Juri Bašmet, Walter Weller, Maksim Vengerov, Emil Tabakov, Tadaaki Otaka, Jaap van Zweden, Dmitri Jurowski, Lawrence Foster, Jean-Jacques Kantorow, Karl-Heinz Steffens, Gilbert Varga, Jean-Claude Casadesus, Aleksandr Sladkovski, Cristian Mandeal, Andris Poga, Jean-Bernard Pommier, Howard Griffiths, Pinchas Steinberg, François-Xavier Roth ja Pablo Heras-Casado. Festivaaleja, joilla Mangova on esiintynyt, ovat olleet muiden muassa George Enescu -musiikkifestivaali ja Klavier-Festival Ruhr. Kamarimuusikkona hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Renaud Capuçonin, Dmitri Mahtinin, Miguel da Silvan, Kolja Blacherin, Maria João Piresin, Boris Berezovskin, Augustin Dumayn, Mihaela Martinin, Jian Wangin, Pascal Moraguesin, Aleksei Ogrintšukin, Aleksandr Knjazevin, Frans Helmersonin, Nobuko Imain ja Quatuor Ysaÿen kanssa.

Mangova on saanut kutsuja pitämään mestarikursseja Espanjassa, Etelä-Afrikassa, Japanissa, Belgiassa ja Bulgariassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Plamena Mangova Kronberg Academy
2. 1 2 3 4 5 6  Plamena Mangova Productions Internationales Albert Sarfati
3. ↑  BEETHOVEN: VARIATIONS SUR LE DUO "LA STESSA, LA STESSISSIMA" WOO 73, SONATA NO. 23 OP. 57 "APPASSIONATA" & SIX BAGATELLES OP. 126 Outhere Music


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Hans Rudi Erdt: Opelin mainos vuodelta 1911.
**Plakatstil** ("julistetyyli") oli saksalainen vuosina 1900–1930 vaikuttanut julistetaiteen tyylisuuntaus. Berliinissä sitä kutsuttiin myös nimellä **Berliner Plakat**. Plakatstilin keskeisiä tyylipiirteitä olivat näyttävät tekstit, suuri pääkuva ja selkeät väripinnat. Münchenissä kuukausittain ilmestynyt *Das Plakat* -lehti nosti esiin uusia tyylisuuntaa edustaneita taiteilijoita.

Plakatstilin läpimurto tapahtui vuonna 1905, kun Lucian Bernhard osallistui Preisterin tulitikkutehtaan sponsoroimaan julistekilpailuun uudentyyppisellä ehdotuksella. Bernhard piirsi julisteeseensa kaksi suurennettua tulitikkua ja tekstasi niiden yläpuolelle valmistajan nimen selkeillä, vankoilla kirjaimilla. Sommitelman vahva yksinkertaisuus toi hänelle kilpailun voiton. Se merkitsi irtiottoa siihen saakka julisteissa vallinneesta jugendin pikkutarkasta ja koristeellisesta tyylistä, joka alkoi jo menettää parhaan teränsä.

Tyylilajina Plakatstil tarkoitti naturalismin hylkäämistä ja siirtymistä tasaisiin väripintoihin ja pelkistettyihin muotoihin. Bernhardin luoma muotokieli oli pohjana Berliinissä käynnistyneelle mainonnan ja modernistisen ilmaisun vallankumoukselle. Münchenissä Ludwig Hohlwein oli vastaava uutta tyyliä edustanut julistetaiteilija. Heidän esimerkkiensä myötä Plakatstil levisi nopeasti koko Saksaan ja muodosti sillan jugendin ja art decon välillä.

Lähteet
-------

1. ↑  Plakatstil *Csun.edu*. Viitattu 15.9.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Vintage Plakatstil Posters International Poster Gallery. Viitattu 16.9.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Plakatstil**.
* Das Plakat -lehden numeroita (Arkistoitu – Internet Archive)
**Rauman lasitehdas** toimi Raumalla vuosina 1910–1925. *Suomen Lasiteollisuus Oy* nimellä toiminut tehdas valmisti ikkunalasia. Tehdas sijaitsi Korkeakarin saarella Rauman sataman edustalla. Tehtaan paikalle rakennettiin myöhemmin Hollmingin Rauman telakka. 

Ikkunalasimarkkinoilla vallinnut kilpailu johti hintojen laskuun ja Rauman lasitehdas joutui sen vuoksi talousvaikeuksiin. Vuonna 1916 sen osti Suomen Akkunalasikonttori joka siirsi sitten Raumalle Nuutajärven lasitehtaan ikkunalasituotannon. Rauman lasitehtaan toiminta jatkui vuoteen 1925 saakka vaikka tuotannossa olikin katkoja tulipalojen takia vuosina 1920 ja 1924. Käsityönä ikkunalasia valmistanut Rauman lasitehdas lopetti toimintansa kun vuonna 1922 perustettu Lahden lasitehdas otti käyttöön ikkunalasin koneellisen valmistuksen vuonna 1926.

Lähteet
-------

1. ↑  Esine elää : Suomalaisia lasitehtaita (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Raumakuvasto : Korkeakari 1940
3. ↑  Marko Saarinen : *Viisi suomalaista taidelasitehdasta. Taiteen merkitys suomalaisen lasiteollisuuden historiassa*. Historian pro gradu -tutkielma, Tampereen yliopisto, Yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden yksikkö 2015, sivu 35
**802 Naval Air Squadron** (**802 NAS**) oli Britannian kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue.

Palvelus
--------

802 laivue perustettiin 3. huhtikuuta 1933 yhdistämällä 408 ja 409 lentueet kalustonaan 9 Hawker Nimrodia ja 3 Hawker Ospreyta. Laivue siirrettiin *HMS Gloriousille* Välimeren laivastoon. Laivue palasi Englantiin tukialuksen siirtyessä telakalle 1934. Laivue oli hetken aikaa sijoitettuna *HMS Courageousille*, kunnes *Glorious* palasi palvelukseen Välimerelle. Laivueen kalustoksi vaihdettiin toukokuusta 1939 alkaen 12 Gloster Sea Gladiatoria.

### Toinen maailmansota

Toisen maailmansodan syttyessä laivue palveli edelleen *Gloriousilla* kalustonaan Gloster Sea Gladiatorit. Laivue tuhoutui Saksan laivaston taisteluristeilijöiden *Scharnhorstin* ja *Gneisenaun* upottaessa lentotukialuksen 8. kesäkuuta 1939 Norjan rannikolla.

Laivue perustettiin uudelleen 21. marraskuuta 1940 804 laivueen lentueesta RNAS Hatstonissa kalustonaan 12 Grumman Martlettia. Laivue jaettiin kahtia ja sijoitettiin heinä-elokuussa 1941 *HMS Audacitylle* ja *HMS Argukselle*. *Argukselle* sijoitettu B-lentue (802B) siirrettiin *HMS Victoriousille*. Laivue kasattiin *Audacitylle* ja se tuhoutui seuraavan kerran *Audacityn* upotessa 21. joulukuuta 1941 Saksan laivaston sukellusveneen *U-741*:n torpedoitua sen.

Laivue perustettiin uudelleen 1. helmikuuta 1942 RNAS Yeoviltonissa kalustonaan kuusi Hawker Sea Hurricanea. Laivue siirrettiin syyskuussa *HMS Avengerille* yhdessä 883 laivueen kanssa suojaamaan Jäämeren saattuetta PQ18:a. Saattue oli ensimmäinen, minkä suojana oli saattuetukialus. Laivueen palattua Englantiin syyskuussa sen kalustoksi vaihdettiin yhdeksän Hawker Sea Hurricane IIb:tä. Kaluston vaihdon jälkeen laivue palasi *HMS Avengerille* suojaamaan Pohjois-Afrikan maihinnousua. Kolmannen kerran laivue menetettiin *Avengerin* upotessa *U-155*:n torpedoimana 15. marraskuuta 1942.

Laivue perustettiin uudelleen 1. toukokuuta 1945 RNAS Arbroathissa kalustonaan 24 Supermarine Seafire L.III -konetta. Laivueen kalusto vaihdettiin elokuussa kahteentoista Seafire XV koneeseen. Laivue lakkautettiin muutama vuosi sodan päättymisen jälkeen.

Lähteet
-------

* Finnis, Bill: *The History of the Fleet Air Arm from Kites to Carriers*. Shrewsbury: Airlife Publishing Ltd, 2000. ISBN 1-84037-182-X. (englanniksi)
* Wragg, David: *Fleet Air Arm Handbook 1939-1945*. Gloucestershire: Sutton Publishing Ltd, 2001. ISBN 0-7509-3430-1. (englanniksi)
* Sturtivant, Ray & Cronin, Dick: *Fleet Air Arm Aircraft, Units and Ships 1920 to 1939*. UK: An Air-Britain Publication, 1998. ISBN 0-85130-271-8. (englanniksi)
* Polmar, Norman: *Aircraft Carriers - A History of Carrier Aviation and its Influence on World Events Vol. 1, 1909-1945*. Dulles, Virginia: Potomac Bools Inc, 2006. ISBN 1-57488-663-0. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Wragg s. 141
**Elias Gillgren** (s. 21. marraskuuta 1997) on ruotsinsuomalainen jääpalloilija. Hän edustaa Ruotsin Elitserienin IFK Motalaa ja on pelipaikaltaan puolustuspelaaja.

Gillgren on kasvanut vahvalla Ruotsin jääpallokulttuurin ydinalueella Lidköpingissä ja aloittanut jääpalloilun paikallisen Villan junioreissa.

Seurajoukkueura
---------------

Miesten sarjassa Gillgren aloitti 17-vuotiaana Lidköpings AIK:ssa Allsvenskanissa kaudella 2015–2016. Seuraavalla kaudella hän oli Elitserienin suurseuran Villan riveissä, mutta ei vakiinnuttanut paikkaansa. Niinpä Gillgren siirtyi Elitserieniin nousseen IFK Motalan puolustukseen, jossa hän sai vahvan aseman joukkueen puolustuksessa ja teki keväällä 2017 kahden vuoden jatkosopimuksen.

Keväällä 2022 Gillgren solmi kolmen vuoden jatkosopimuksen IFK Motalan kanssa.

Maajoukkueura
-------------

Gillgren on edustanut Suomen nuorten maajoukkuetta ja teki ensi esiintymisen Suomen maajoukkueessa 8. syyskuuta 2018. Keväällä 2019 käydyissä MM-kisoissa hän oli Suomen joukkueessa, joka voitti pronssimitalin.

Saavutukset
-----------

* Maajoukkueessa:

MM-hopea: 2023  

MM-pronssi: 2019

Lähteet
-------

1. ↑  Elias Gillgren *guldfemman.se/*.  2017. Viitattu 6.2.2019. (ruotsiksi)
2. ↑  Silly Season 2017/18: Jensen klar – truppen klar *svenskafans.com*.  2.7.2017. Viitattu 6.2.2019. (ruotsiksi)
3. ↑  Mattias Bladh: Erik Ivarsson tror på lyckad säsong för IFK Motala: "Allt ska förbättras" *bandyfeber.com*.  16.8.2018.  Arkistoitu 7.2.2019. Viitattu 6.2.2019. (ruotsiksi)
4. ↑
5. ↑  Suomi nujersi Ruotsin maaottelussa – "Ruotsi ei ollut tänään huono" *sportti.com*.  8.9.2018. Viitattu 6.2.2019.
6. ↑  Henri Pitkänen: Jääpallomaajoukkue MM-kisoihin nimetty, Vänersborgiin matkaa kolme ensikertalaista: "Uskallamme puhua ääneen maailmanmestaruudesta" *yle.fi*.  19.1.2019. Viitattu 6.2.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Elias Gillgren Bandysidan-sivustolla (ruotsiksi)

Suomen joukkue – Jääpallon MM-kilpailut 2019
Jussi Aaltonen |
Kimmo Kyllönen ||
Elias Gillgren |
Kasperi Hirvonen |
Ilari Moisala |
Tommi Määttä |
Tomi Hauska |
Teemu Määttä |
Tuomas Määttä |
Eetu Peuhkuri |
Markus Kumpuoja |
Juho Liukkonen |
Samuli Helavuori |
Ville Aaltonen |
Emil Fedorov |
Jimi Heinonen |
Mikko Lukkarila ||
Päävalmentaja: Antti Parviainen
**Thomson-luokka** (209 type 1300) on Chilen laivaston kahden aluksen muodostama sukellusveneluokka. Alusluokka perustui tyypin 209 aluksiin.

Suunnittelu
-----------

Alusten propulsiojärjestelmä on yksiakselinen ja dieselsähköinen, joka koostuu neljästä MTU:n generaattorista (1 760 kilowattia) ja Siemensin toimittamasta sähkömoottorista. Järjestelmä tuottaa 4 600 shp:tä, mikä mahdollistaa yhdentoista solmun nopeuden pinta-ajossa ja 21,5 solmun nopeuden sukellettaessa. Aluksella on 110 tonnia polttoainetta, mikä mahdollistaa sukelluksissa neljän solmun nopeudella 400 merimailin toimintamatkan tai kuudentoista merimailin toimintamatkan maksiminopeudella. Pinta-ajossa aluksen maksimitoimintamatka on 8200 merimailia kahdeksan solmun nopeudella. Alusten maksiminopeus snorkkelisyvyydessä on kaksitoista solmua

Alusten aseistuksena on kahdeksan keulaan sijoitettua 533 millimetrin torpedoputkea, joihin aluksella on neljätoista AEG SUT torpedoa. Elektroniikkajärjestelmään kuuluu Thomson-CSF Calypso II tutka ja Krupp Atlas CSU 3 kaikuluotain.

Alusten runko on suunniteltu kestämään 250 metrin sukellussyvyys. Miehistöä aluksella on 31. Näistä viisi on upseereita.

Alukset
-------

Alukset, jotka olivat suurennettuja ja paranneltuja versioita aiemmista tyypin 209 aluksista, tilattiin vuonna 1980 Kielistä Howaldtswerken telakalta. Tilatuissa aluksissa käytettiin Iranin tilaamien ja myöhemmin peruutettujen alusten valmistamiseksi hankittuja osia. Kahden aluksen lisätilausta suunniteltiin vuonna 1988, mutta suunnitelmasta luovuttiin.

**Thomson-luokan sukellusveneet**| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Thomson* | Howaldtswerke | 1. marraskuuta 1980 | 28. lokakuuta 1982 | 31. heinäkuuta 1984 |  |
| *Simpson* | Howaldtswerke | 15. helmikuuta 1982 | 29. heinäkuuta 1983 | 18. syyskuuta 1984 |  |
|

Alukset on modernisoitu Chilessä vuosina 1990-1991.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Gardiner, Robert s. 52
Christian Fouchet vuonna 1964.
**Christian Fouchet** (17. marraskuuta 1911 Saint-Germain-en-Laye – 11. elokuuta 1974) oli ranskalainen poliitikko ja diplomaatti.

Toisen maailmansodan aikana Fouchet osallistui Ranskan vastarintaliikkeen toimintaan. Vuonna 1944 hän oli pakolaishallituksen edustajana Moskovassa, seuraavana vuonna Puolassa. Sitten hän toimi Ranskan pääkonsulina Intiassa ennen maan itsenäistymistä. 1950-luvun puolivälissä Fouchet toimi menestyksellisesti Marokon ja Tunisian asioiden ministerinä Pierre Mendès Francen hallituksessa. Fouchet’n toimiessa Ranskan lähettiläänä Kööpenhaminassa Charles de Gaulle kutsui hänet 1961 Euroopan talousyhteisön poliittisiin tehtäviin. Algerian itsenäisyysneuvottelujen aikana Fouchet toimi maassa Ranskan ylikomissaarina. Syksyllä 1962 Fouchet’sta tuli Georges Pompidoun hallituksen tiedotusministeri.

Vuonna 1967 Fouchet nimitettiin sisäministeriksi, mutta hän joutui eroamaan vuoden 1968 opiskelijalevottomuuksien takia yhdessä oikeusministeri Louis Joxen kanssa. Häntä kritisoitiin muun muassa antamastaan määräyksestä sulkea Pariisin yliopisto, mikä oli aiheuttanut vain lisää levottomuuksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Iloniemi, Jaakko: "Fouchet, Christian (1911)". Teoksessa Huovinen, Pentti ja Siikala, Kalervo (toim.): *Maailmanpolitiikan kasvot*. Helsinki: Weilin & Göös, 1963.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Sycomore

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Christian Fouchet
**Karl-Christian Fredrikson** (s. 1964) on suomalainen yritysjohtaja, joka oli tietoturvayritys F-Secure Oyj:n toimitusjohtaja tammikuusta 2012 kesäkuuhun 2016. Hän toimi aiemmin Nokia Siemens Networksin myyntijohtajana Network Systems -liiketoimintayksikössä. Fredrikson on uransa aikana johtanut myös NSN:n Aasian alueen toimintoja sekä Operations and Business Software -yksikköä. Nokiassa Fredrikson on aloittanut vuonna 1994 ja toiminut useissa johtotehtävissä eri toimipaikoissa.

Fredrikson on myös neuvottelukunnan jäsen Euroopan komission perustamassa European Cloud Partnershipissä (ECP), jonka tavoitteena on luoda julkiselle sektorille pilvipalvelu markkinoita tukemaan kestävää talouskasvua, innovaatiota ja kustannustehokkaita julkisia ja yksityisiä palveluita Euroopassa. Fredrikson on myös liikenne- ja viestintäministeriön viestintähallinnon neuvottelukunnan jäsen, sekä Remedy Entertainment Oy:n ja Finnish Information Security Cluster ry (FISC):in hallituksen jäsen.

Christian Fredrikson on valmistunut diplomi-insinööriksi Åbo Akademista vuonna 1989.

Lähteet
-------

1. ↑  F-Secure Oyj *Kauppalehti.fi*. Kauppalehti Oy. Viitattu 22.10.2015.
2. ↑  F-Securen uudeksi toimitusjohtajaksi on nimitetty Christian Fredrikson *Taloussanomat.fi*.  15.11.2011. Sanoma Media Finland. Viitattu 22.10.2015.
3. ↑  Samu Konttinen nimitetty F-Securen uudeksi toimitusjohtajaksi, Christian Fredrikson eroaa *Arvopaperi*.  2.6.2016.  Arkistoitu 2.3.2017. Viitattu 1.3.2017.
4. 1 2 3 4  Johtoryhmä *F-secure.com*. F-Secure Oyj. Viitattu 22.10.2015.
5. 1 2  F-Secure saa uuden toimitusjohtajan *Taloussanomat.fi*.  15.11.2011. Sanoma Media Finland. Viitattu 22.10.2015.
6. ↑  European Cloud Partnership *ec.europa.eu*.  5.9.2014. DG Communication. Viitattu 22.10.2015.  (englanniksi)
7. ↑  Ashford, Warwick: EU launches European Cloud Partnership steering board *ComputerWeekly.com*.  20.11.2012. Reed Business Information. Viitattu 22.10.2015.  (englanniksi)
8. 1 2  Christian Fredrikson, President/CEO, F-Secure OYJ *Bloomberg.com*. Bloomberg L.P. Viitattu 22.10.2015.  (englanniksi)
**Kemiallisessa pesussa** vaate kastellaan märäksi perkloorietyleeni-nimisellä liuottimella ja höyrytetään kuivaksi lämpimällä ilmalla. Toisin kuin vesipesu, kemiallinen pesu ei turvota kankaan kuituja jolloin kangas ei kutistu, veny tai nukkaannu. Kemiallinen pesu tehdään koneellisesti pesuloissa. Perkloorietyleeni on hyvä rasvaliuotin, jolla myös vahat ja jotkin muovit saadaan irtoamaan. Tehokkuudestaan huolimatta se on kankaan väreille vettä selvästi ystävällisempi.

Jotkin materiaalit eivät kuitenkaan kestä kemiallista pesua. Tällaisia ovat mm. PVC, erilaiset koristepaljetit ja erikoisnapit, polyuretaani ja alumiini. Nämä materiaalit saattavat vaurioitua kemiallisessa pesussa, joten ne on syytä pestä emulsiopesussa.

Tyypillisiä kemiallisessa pesussa pestäviä tuotteita ovat miesten puvut, pikkutakit, housut, jakkupuvut, leningit, hameet, kodin tekstiilit, ryijyt ja raanut.

Perkloorietyleeni on ympäristölle vaarallinen aine. Esimerkiksi pesula jolla on Joutsenmerkki ei voi käyttää perkloorietyleeniä. Käytännössä Joutsenmerkin voi saada vain sellainen pesula, joka käyttää hiilidioksidipesua.

Muita kemiallisia pesuja
------------------------

1950-luvun *Emännän tietokirjassa* esitellään tapa pestä silkkipukuja, vaaleita kenkiä ja käsilaukkuja itse ulkosalla bensiiniin kastamalla ja harjaamalla. Menetelmä on erittäin palovaarallinen.

Lähteet
-------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)

1. ↑  Maija Suova (toim.): *Emännän tietokirja I–II, 4. uudistettu laitos*, s. 473. WSOY, 1958.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kemiallinen pesu** Wikimedia Commonsissa
**Kemiallinen tasapaino** on tilanne, jossa jatkuvasti reagoivan seoksen pitoisuudet eivät muutu ajan kuluessa. Käytännössä tämä johtuu siitä, että vaikka vastakkaisiin suuntiin etenevät reaktiot olisivat nopeita, ne ovat yhtä nopeita, jolloin nettoreaktiota ei tapahdu. Kemiallisessa tasapainossa reaktion Gibbsin energian muutos on 0.

Tasapainoreaktioissa reaktionuolena käytetään kaksisuuntaista puolinuolta.

N2(g) + 3 H2(g) \rightleftharpoons  2 NH3(g)
Kemiallisen tasapainon reaktionopeudet esimerkkireaktiolle ovat seuraavanlaiset, kun [A] ja [B] ovat reagenssien pitoisuudet:

A → B: r1 = k1[A]
B → A: r-1 = k-1[B]
Nettoreaktionopeus on siis:

r = r1 - r-1 = k1[A] - k-1[B]
Tasapainossa nettoreaktio on nolla:

0 = k1[A] - k-1[B]
K = k1/k-1 = [B]/[A]
Vakio k1/k-1 määritellään tasapainovakioksi. Massavaikutuksen lain mukaan se on kullekin kemialliselle reaktiolle ominainen vakio. Yleiselle tapaukselle voidaan johtaa:

K = Π([B]nbn)/Π([A]nan), kun reaktio on a1A1 + a2A2 + .. \rightleftharpoons  b1B1 + b2B2 + ..
missä osoittaja on tuotteiden ja nimittäjä lähtöaineiden mukaan määriteltyjen termien tulo; termit ovat komponenttien konsentraatiot potenssiin komponenttien stoikiometriakertoimet. Potenssiin korotus seuraa siitä, että komponentin A:n todennäköisyys osua tilavuuselementtiin kerran on suhteessa [A]:han. Jos tilavuuselementtiin pitää osua kaksi A-molekyyliä kerrallaan reaktiota varten, tämän todennäköisyys on ensimmäisen ja toisen elementtiin osumisen tulo, eli [A] kertaa [A], eli [A]2.

K:n mittaamalla voi johtaa tasapainokonsentraatio toiselle reagenssille, kun toinen pitoisuus tiedetään.

Esimerkiksi ammoniakille stoikiometriakertoimet ovat 1 typelle, 3 vedylle ja 2 ammoniakille:

N2 + 3H2 \rightleftharpoons  2NH3
josta

K = [NH3]2 / ([N2][H2]3)
missä K on vakio, kun olosuhteet (lämpötila, paine) pidetään samana.
Tasapainon paikkaa voi muuttaa muuttamalla lämpötilaa ja painetta.

Kemiallinen tasapaino on äärimmäisen tärkeä elävän luonnon kemiassa, koska sen takia puskuriliuosten happamuus pysyy vakiona, esimerkkinä veri.

Lähteet
-------

1. ↑  Chemical equilibrium *IUPAC GoldBook*. Viitattu 9.7.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kemiallinen tasapaino** Wikimedia Commonsissa
**Etelä-Karjalan kesäyliopisto** on Lappeenrantaa ja Imatraa päätoimipaikkoinaan pitävä, Itä-Suomen Yliopistoseura r.y.:n ylläpitämä suomalainen kesäyliopisto.

Vuonna 2015 kesäyliopisto järjesti eri toimipisteissään yhteensä 268 opintojaksoa, joille osallistui kaikkiaan 4 290 opiskelijaa. Opetusta annettiin yhteensä 4 010 oppituntia (2015). 

Opetuksesta huomattava osa (145 opintojaksoa) oli avoimen yliopiston opetusta. Näille kursseille osallistui yhteensä 705 opiskelijaa, jotka suorittivat kursseilla yhteenlaskettuna 1 097 opintopistettä. Opettajakuntaan kuului yhteensä 387 henkilöä, joista avoimessa yliopistossa opetti 122, joista professoreja tai dosentteja oli 45. Muussa kuin avoimessa yliopisto-opetuksessa opetusta antoi 265 opettajaa.

Etelä-Karjalan kesäyliopisto rahoitti toimintaansa ensisijaisesti opiskelijamaksuilla (62,4 % kaikista tuloista) ja valtion maksuosuudella (20,4 %). Kuntien maksuosuudet muodostivat 5,8 prosenttia ja muista avustuksista, hankkeista, tilauskoulutuksista tai muualta saatiin 11,4 % vuoden 2015 tuloista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Arkistoitu kopioSelvitys Suomen kesäyliopistojen toiminnasta vuonna 2015 (pdf) (Kesäyliopistot on listattu perustietoineen sivuilla 10–12, avoimen yliopisto-opetuksen kurssien yhteenvetoa sivun 16 taulukossa 5, opetushenkilökunnasta sivun 20 taulukossa 9, talouden lukuja sivun 29 talukossa 17 ja yhteystiedot sivulla 31) Suomen kesäyliopistot ry. Finlands sommaruniversitet rf. kesayliopistot.fi.  Arkistoitu 18.8.2016. Viitattu 15.7.2016.
2. ↑  **Huom:** Tilastotiedot uupuvat julkaisuun 1. luettelemasta kahdesta ruotsinkielisestä kesäyliopistosta: Hangö sommaruniversitet ja Öppna högskolan/ Högskolan på Åland.
**Etelä-Karjalan aluetoimisto** oli Itä-Suomen sotilasläänin esikuntaan liitetty asevelvollisuusasioita hoitanut aluetoimisto Lappeenrannassa vuosina 2008-2014.

Historia
--------

Aluetoimisto perustettiin 1. tammikuuta 2008 Lappeenrannassa maasotakoululla toiminta-alueenaan Etelä-Karjalan maakunta. Tehtävät aluetoimistolle luovutti lakkautettu Kymen sotilasläänin esikunta, joka oli vastannut Kymenlaakson ja Etelä-Karjalan maakunnista vuoden 2007 loppuun. Perustettaessa organisaatioon kuului päällikön lisäksi asevelvollisuussektori. Aluetoimisto oli hallinnollisesti osa Maasotakoulun operatiivista osastoa, minkä päällikkö oli samalla aluetoimiston päällikkö. Aluehallintoviranomaisena, asevelvollisuusasioissa ja viranomaisyhteistyötehtävissä toimisto oli Itä-Suomen sotilasläänin esikunnan alainen.

Vuoden 2015 puolustusvoimauudistuksessa päätettiin supistaa aluetoimistojen lukumäärää ja samalle jäljelle jäävät liitetään sotilasläänien lakkauttamisen myötä joukko-osastojen alaisuuteen. Etelä-Karjalan aluetoimisto lakkautettiin 31. joulukuuta 2014 ja sen toimintaa jatkoi Karjalan prikaatiin perustettu Kaakkois-Suomen aluetoimisto.

Päälliköt
---------

Aluetoimiston päälliköinä olivat:

* everstiluutnantti Kimmo Lindberg 1. tammikuuta 2008 - 13. helmikuuta 2009
* everstiluutnantti Hans Forsman 1. heinäkuuta 2009 - 31. elokuuta 2013
* everstiluutnantti Sami Takamaa 1. syyskuuta 2013 - 31. joulukuuta 2014

Lähteet
-------

* Tynkkynen, Pekka: Itä-Suomen sotilaslääni 2008-2014 - Idän lukko historiikki ISBN 978-951-25-2609-3

### Viitteet

1. ↑  Tynkkynen 2014 s.115-116
2. ↑  Tynkkynen 2014 s.122
3. ↑  Tynkkynen 2014 s.115
**Finn Salomonsen** (31. tammikuuta 1909 Kööpenhamina – 23. huhtikuuta 1983) oli tanskalainen lintutieteilijä, joka tutki etenkin Grönlannin linnustoa.

Salomonsen kiinnostui Grönlannista ja sen linnustosta tehtyään 16-vuotiaana Lehn Schiolerin kanssa retken Upernavikin alueelle. Salomonsen suoritti tutkinnon eläintieteessä vuonna 1932 ja väitteli tohtoriksi 1939. Hän toimi Kööpenhaminan yliopiston eläintieteen museon assistenttina, vuodesta 1952 kuraattorina ja vuodesta 1958 vuoteen 1978 ylikuraattorina. Hänen tutkimuksensa suuntautuivat etupäässä lintujen muuton ja sulkasadon tutkimiseen.

Salomonsen toimitti Tanskan lintutieteellisen yhdistyksen lehteä *Dansk Ornithologisk Forenings Tidsskrift* vuosina 1942–1961. Hän osallistui 19 kirjan julkaisemiseen. Hän toimi Tanskan lintutieteellisen yhdistyksen puheenjohtajana 1959–1971.

Salomonsen teki tutkimusretken Filippiineille 1951–1952 ja Bismarckinsaarille 1962. Hän kuvaili ja nimesi muutamia tieteelle uusia lintulajeja ja alalajeja, muun muassa latvusmesitin (*Neodrepanis hypoxantha*).

Finn Salomonsen avioitui vuonna 1955 Ruth Birgit Nielsenin kanssa.

Teoksia
-------

* *The Birds of Greenland* (2 osaa). 1950–1951.
* *The Arctic Year*, yhdessä Peter Freuchenin kanssa. 1958.

Lähteet
-------

* Wiley InterScience[vanhentunut linkki] (englanniksi)
* Lyhyt elämäkerta (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  ITIS


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Thompson** on Manitoban provinssin pohjoisosan suurin kaupunki Kanadassa. Se sijaitsee 739 kilometriä pohjoiseen Winnipegistä ja 396 kilometriä koilliseen Flin Flonista. Vuoden 2009 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 12 829.

Historia
--------

Kaupungin moderni historia alkoi 4. helmikuuta 1956, kun kaupungin läheltä löydettiin rikas malmiesiintymä. Esiintymän löytymistä seurasi kymmenen vuoden ajan kestänyt kaivostoiminta. Inco Limited allekirjoitti Manitoban hallituksen kanssa sopimuksen, jonka mukaan yhtiö rakentaisi kaivoksen, tehtaan, sulattamon ja jalostamon kaupungin palveluiden ohella. Sopimuksessa määriteltiin myös, että yhtiö oli velvollinen avustamaan rahallisesti Kelseyn sähkövoimalaa sekä Thompsoniin rakennettavaa rautatieosuutta. Kaupunki on nimetty kaivosyhtiön hallituksen puheenjohtajan, John F. Thompsonin mukaan. Kaupunki siitä tuli virallisesti 1970, kun sen asukasluku ylitti 20 000 henkeä, ja kaupunkioikeudet se sai kuningatar Elisabet toisen läsnä ollessa. Kaivostoiminnan hiipumisen myötä väkiluku laski, tasaantuen noin 14 000 henkeen. Kaupungista tuli kuitenkin alueen kaupan ja politiikan keskus, ja se sai lempinimekseen ***The Hub of the North***.

Teollisuus ja liikenne
----------------------

Tärkein teollisuuden ala on kaivosteollisuus, tärkeimpänä kaivannaisena nikkeli. Kaupungissa on useita kansallisten, paikallishallinnollisten sekä alkuperäiskansojen asianhoitajien toimipisteitä. Siellä on myös useita suuria kauppaliikkeitä.

Thompsonin lentoasema on Manitoban kolmanneksi vilkkain lentoasema. Kaupunkiin johtaa sivurata The Pas'n ja Churchillin väliseltä Hudson Bay Railwayn omistamalta rataosalta. Sivuradan pituus on noin 50 kilometriä, ja sillä on sekä tavara- että henkilöliikennettä. Henkilöliikenteestä vastaa VIA Rail Canada. Kaupunkiin johtaa myös Winnipegistä alkava Manitoba Provincial Highway 6 -maantie.

Koulutus
--------

Paikallinen Mystery Laken koulupiiri käsittää kuusi peruskoulua sekä yhden high schoolin. Kaupungissa on tarjolla koulutusta myös ranskan sekä creen kielillä. Creenkielinen opetus alkaa peruskoulun ensimmäiseltä luokalta, ja sitä on tarjolla aina high school -tasolle saakka.

Thompsonissa sijaitsee myös kaksi University College of the Northin pääkampusta, sekä Manitoban yliopiston sosiaalityön paikallisosasto.

Lähteet
-------

1. ↑  Census Profile - Thompson Statistics Canada. Viitattu 24.7.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* City of Thompson tourism site
* Thompson's Restaurants (Food Inc)
* Official website of R.D. Parker Collegiate (Arkistoitu – Internet Archive)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Thompson** Wikimedia Commonsissa
**Finnanimation** on voittoa tuottamaton yhdistys, jonka suomalaiset animaatiotuottajat perustivat vuonna 2005. Se alkoi vapaamuotoisempana verkostona mutta toiminta ammattimaistui, kun sen ensimmäiseksi toiminnanjohtajaksi valittiin Liisa Vähäkylä. Finnanimation on järjestänyt suomalaisten tuotantojen näkyvyyksiä erityisesti Ranskassa, Japanissa, Kiinassa ja Etelä-Koreassa. Finnanimation kuuluu eurooppalaisen Animation Europe Federaation perustajajäseniin. Suomessa se ei pyri kasvattamaan omaa organisaatiotaan vaan toimintaperiaatteena on tehdä yhteistyötä muiden elokuva-, tv- ja pelialan järjestöjen kanssa. Vuonna 2014 Finnanimation vastasi 100 vuotta suomalaista animaatiota -juhlavuoden koordinoinnista. Samana vuonna Suomessa järjestettiin Cartoon Digital ja vuonna 2019 Cartoon Business -tapahtumat Finnanimationin aloitteesta. Vuoden 2018 Cartoon Forumiin Finnanimation järjesti Suomen Spotlightin.

Finnanimationin jäsenet ovat suomalaisia animaatiostudioita ja tuotantoyhtiöitä, joiden liikevaihdot vaihtelevat 300 miljoonasta muutamaan tuhanteen euroon vuodessa. Suuret vaihtelut johtuvat tuotantojen pitkistä kehittelyajoista ja julkisten avustusten rajallisuudesta sekä yksityisten investointien vähyydestä. Pääpaino Finnanimationin järjestämissä tapahtumissa ja muussa toiminnassa on edistää pitkien animaatioelokuvien sekä animaatiosarjojen rahoitusta kansainvälisillä yhteistuotannoilla. Finnanimation tekee myös aloitteita elokuva- ja sarjarahoituksen kehittämiseksi Suomessa.

Finnanimation palkittiin kahdeksan muun tahon ohella vuonna 2017 Vuoden uroteko -palkinnolla työstä Audiovisuaalisen alan tuotantokannustimen saamiseksi Suomeen. Tuotantokannustinta hallinnoi Business Finland.

Lähteet
-------

1. ↑  About *Finnanimation*. Viitattu 16.5.2022. (englanniksi)
2. ↑  Animation in Europe | Federation of Animation Producers Associations *animationineurope.eu*. Viitattu 28.11.2020. (englanniksi)
3. ↑  Animation in Europe | Animation in Finland *animationineurope.eu*. Viitattu 28.11.2020. (englanniksi)
4. ↑  Suomalainen animaatio täyttää 100 vuotta vuonna 2014 - Alan keskeiset toimijat ovat päättäneet juhlavuoden järjestämisestä | Finnanimation co. SATU *www.sttinfo.fi*.  Arkistoitu 6.12.2020. Viitattu 28.11.2020.
5. ↑  Arkistoitu kopio *www.cartoon-media.eu*.  Arkistoitu 7.12.2020. Viitattu 28.11.2020.
6. ↑  Finnish animation spotlight at Cartoon Forum *Nordisk Film & TV Fond*. Viitattu 28.11.2020. (englanniksi)
7. ↑  Vuoden 2017 Jussi-palkinnot jaettu *Suomen elokuvasäätiö*.  27.3.2017. Viitattu 28.11.2020. [vanhentunut linkki]
**David Poisson** (31. maaliskuuta 1982 Annecy – 13. marraskuuta 2017 Nakiska, Alberta) oli ranskalainen alppihiihtäjä, joka oli erikoistunut syöksylaskuun ja supersuurpujotteluun.

Bormion MM-kilpailuissa 2005 Poisson sijoittui syöksylaskussa sekä supersuurpujottelussa yhdeksänneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 Poisson sijoittui syöksylaskussa seitsemänneksi. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 Poisson saavutti syöksylaskussa pronssia. Vailissa / Beaver Creekissä 2015 hän oli samassa lajissa neljästoista.

Maailmancupissa Poisson kilpaili ensimmäisen kerran helmikuussa 2004 sijoittuen St. Antonin syöksylaskussa 29:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Kvitfjellin syöksylaskussa helmikuussa 2008 oltuaan kymmenes. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Santa Caterinan syöksylaskussa joulukuussa 2015.

Poisson kuoli harjoituksissa Kanadan Nakiskassa 13. marraskuuta 2017.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  David Poisson Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  Ranskalainen alpinisti kuoli harjoituksissa *yle.fi*. Viitattu 13.11.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Divine Heresy** on yhdysvaltalainen metallimusiikkia soittava yhtye, jonka perusti Fear Factoryn kitaristi Dino Cazares. Vaikka yhtyeen juuret juontuvat vuodelle 2002, aloitti se virallisesti toimintansa vuonna 2006. Kitaristi Cazaresin lisäksi yhtyeeseen ovat kuuluneet entinen Vital Remains-ja nykyinen World Under Blood-rumpali Tim Yeung, entinen Nile-basisti Joe Payne ja laulaja Travis Neal. Entinen laulaja Tommy "Wext" Cummings erotettiin Divine Heresystä keikan aikana sattuneen tappelun takia 26. huhtikuuta 2008. Uutta laulajaa varten pidettyjen koe-esiintymisten jälkeen ilmoitettiin 14. päivä elokuuta, että uudeksi laulajaksi tulisi The Bereaved-laulaja Travis Neal. 

Yhtyeen ensimmäinen albumi *Bleed the Fifth* julkaistiin 28. päivä elokuuta 2007 ja se myi ensimmäisellä viikolla 2700 kappaletta. Saaden yleisesti hyviä arvioita, Eduardo Rivaria Allmusicista kommentoi albumin "lyövän lähes täydelliseen tasapainoon varmuuden ja innovaation välille". 

28. päivänä heinäkuuta 2009 Divine Heresy julkaisi toisen albuminsa *Bringer of Plagues*. Se on yhtyeen ensimmäinen levy Travis Nealin, uuden laulajan, kanssa. Dino Cazares toimi albumin tuottajana yhdessä Dirty Icon-tuottajatiimin (Lodan Mader ja Lucas Baker) kanssa. Ennen julkaisua yhtyeen Myspace-sivulle laitettiin kuunneltavaksi kaksi uutta kappaletta, "Undivine Prophecies" ja "Bringer of Plagues".

27. heinäkuuta 2015 haastattelussa MetalSucksin kanssa Cazares sanoi Divine Heresyn olevan tauolla Fear Factoryn takia, ja hän on yhtyeen ainoa jäljellä oleva jäsen. 

1. elokuuta 2022 Cazares kertoi Once Humanin Lauren Hartin olevan Divine Heresyn uusi laulaja.

Jäsenet
-------

* Dino Cazares – kitara
* Lauren Heart – laulu

Entiset jäsenet
* Tommy "Wext" Cummings – laulu
* Travis Neal – laulu
* Joe Payne – basso
* Tim Yeung – rummut

Diskografia
-----------

* *Bleed the Fifth*  (2007, Roadrunner Records)
* *Bringer of Plagues*  (2009, Century Media Records)

Lähteet
-------

1. ↑  MTV Headbangers Blog www.headbangersblog.mtv.com. Viitattu 01.12.2009.
2. ↑  Rivadavia, Eduardo: Divine Heresy - Bleed the Fifth Album Reviews, Songs & More *AllMusic*.  Arkistoitu 2.8.2022. Viitattu 02.08.2022. (englanniksi)
3. ↑  109: Dino Cazares of Fear Factory *MetalSucks*. Viitattu 02.08.2022. (englanniksi)
4. ↑  FEAR FACTORY's DINO CAZARES Recruits ONCE HUMAN's LAUREN HART For DIVINE HERESY Project *Blabbermouth*.  02.08.2022.  Arkistoitu 2.8.2022. Viitattu 02.08.2022. (englanniksi)
Diversity esiintymässä Thames Festivalilla 2009.
**Diversity** on englantilainen street dance -ryhmä, joka tunnetaan parhaiten *Britain’s Got Talentin* kolmannen tuotantokauden voitosta vuonna 2009. He olivat finaalissa yhdessä ennakkosuosikki Susan Boylen kanssa, mutta kaikkien yllätykseksi Diversity voittikin koko kilpailun. Ryhmän osallistuessa kilpailuun nuorimmat sen jäsenet olivat vasta 13-vuotiaita. 

Diversity perustettiin Lontoossa vuonna 2006 ja aluksi tanssiryhmän nimi oli Swift Moves, mutta nimi vaihdettiin melko pian Diversityksi. Vuosi perustamisen jälkeen Diversity voitti The Street Dance Weekend 2007 -kilpailun, jonka jälkeen ryhmä päätti osallistua *Britain’s Got Talent* -kilpailuun. Diversity on voittanut myös The Families United Positive Role Models -palkinnon Spirit of London Awards -tapahtumassa.

Diversity koostuu kymmenestä jäsenestä ja heidän tanssityylinsä sisältää popping, rodoting, lyrical hip hop ja contemporary hip hop -alatyylejä. Diversityllä on Lontoossa oma tanssiharjoituspaikka, jossa he harjoittelevat. Suurin osa Diversityn jäsenistä on vielä*milloin?* koulussa tai yliopistossa.

Jäsenet
-------

* Ashley Banjo

Ashley Banjo (s. 8.lokakuuta 1988, Leytonstone, Lontoo) on Diversity-tanssiryhmä johtaja ja koreografi. Ashleyn pikkuveli Jordan Banjo on myös Diversityn jäsen. Ashley tuomaroi Britannian ensimmäistä Got to Dance -ohjelmaa vuonna 2010 yhdessä Adam Garcian ja Kimberly Wyattin kanssa. Hän on myös esiintynyt yhdessä Diversityn kanssa vuonna 2010 julkaistussa tanssielokuvassa StreetDance 3D.
* Jordan Banjo

Jordan Banjo (s. 1991, Leytonstone, Lontoo) on Ashley Banjon pikkuveli ja Diversity-ryhmän jäsen.
* Sam Craske

Sam Craske (s. 1990, Dagenham, Lontoo) on Diversity-ryhmän jäsen ja Mitschell Crasken isoveli.
* Mitchell Craske

Mitchell Craske (s. 1996, Dagenham, Lontoo) on Diversityn nuorimpia tanssijoita yhdessä Perri Luc Kielyn kanssa. Hänen isoveljensä Sam Craske tanssii myös Diversityssä. Mitchel on tanssinut Diversityssä jo noin 4 vuotta.
* Ike Ezekwugo

Ike Ezekwugo (s. 1987, Leynstone, Lontoo) on Diversityn uusin jäsen ja hän on ollut tanssiryhmässä mukana vasta kaksi vuotta.
* Perri Luc Kiely

Perri Luc Kiely (s. 1995, Essex) on Diversityn nuorimpia tanssijoita yhdessä Mitchell Crasken kanssa. Perri asuu kotonaan yhdessä äitinsä, isänsä ja sisarusten kanssa.
* Ian McNaughton

Ian McNaughton (s. 1984, Basildon, Essex) on Diversity-ryhmän vanhimpia jäseniä yhdessä Terry Smithin kanssa. Myös Ianin pikkuveljet Jamie McNaughton ja Matthew McNaughton tanssivat Diversityssä.
* Jamie McNaughton

Jamie McNaughton (s. 1987, Basildon, Essex) on Diversity-ryhmän jäsen ja Ian McNaughtonin pikkuveli sekä Matthew McNaughtonin isoveli.
* Matthew McNaughton

Matthew McNaughton (s. 1993, Basildon, Essex) on Diversity-ryhmän jäsen ja myös hänen isoveljensä Ian McNaughton ja Jamie McNaughton tanssivat samaisessa ryhmässä.
* Warren Russel

Warren Russel (s. 1991, Dagenham, Lontoo) on Diversity-ryhmän jäsen.
* Terry Smith

Terry Smith (s. 1984, Rainham, Lontoo) on Diversity-ryhmän vanhimpia jäseniä yhdessä Ian McNaughtonin kanssa.
Hringvegur kiertää Islannin ympäri ja yhdistää monta rannikon läheisyydessä olevaa kylää ja kaupunkia toisiinsa:  

1. Reykjavík  

2. Borgarnes  

3. Blönduós  

4. Akureyri  

5. Egilsstaðir  

6. Höfn  

7. Selfoss

**Hringvegur** (suom. *kehätie*) eli **Þjóðvegur 1** (suom. *valtatie 1*) on Islannin ympäri kiertävä maantie. Se yhdistää toisiinsa Islannin isoimmat kaupungit ja kylät. Hringvegurin kokonaispituus on 1 339 kilometriä ja se on kaksikaistainen. Tie on pääosin asfaltoitu koko matkalta lukuun ottamatta joitain sorapäällysteisiä kohtia maan itäosissa. Islannin pääkaupungin Reykjavíkin lähistöllä tien liikennemäärä on huomattavasti suurempi, noin 5 000 – 10 000 autoa päivässä, kun joissain harvasti asutuissa osissa liikennemäärät saattavat olla vain keskimäärin 100 autoa päivässä. 

Hringvegur on ollut yhtenäinen Islannin ympäri kiertävä tie vuodesta 1974 lähtien, kun maan eteläosissa sijaitsevan Skeiðarájoen yli rakennettiin silta.

Hringvegur on ollut myös turistien suosiossa. Sitä vuokra-autolla kiertämällä voi tutustua omatoimisesti maahan ja monet nähtävyydet eivät sijaitse kaukana sen reitiltä.

Hveragerðin seutua.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hringvegur**.
**Maqiaon kulttuuri** oli pronssikautinen kulttuuri Kiinassa noin 1300–1000 eaa. Se kehittyi enimmäkseen Liangzhun kulttuurista ja sai vaikutteita myös muista kulttuureista. Se vaikutti Jangtsejoen suistolla samaan aikaan kuin Keski-Kiinassa vallitsi Shang-dynastia.
Nykyisin on tehty löytöjä Maqiaon kulttuurin ajalta Maqiaon kaupungin itäosasta, Sanghain alueelta.

Maqiaon kulttuuri oli taantunut sitä edeltävästä Liangzhun kulttuurista siten, että Maqiaon kulttuurin aikana valmistetut kiviesineet olivat yksinkertaisempia. Se erosi edeltäjästään myös siten, että Maqiaon kulttuurin aikana saviastiat olivat useimmiten punaisia, kun taas Liangzhun kulttuurin aikaiset saviastiat olivat enimmäkseen lähes mustia.

Lähteet
-------

1. ↑  Sanghai Natives of 3000 Years Ago - the Maqiao cultureArkistoitu kopio *Qingpu Museum*. Sanghai Qingpu Museum.  Arkistoitu 28.1.2015. Viitattu 24.1.2015. (englanniksi)
2. ↑  Migration of the Tribe and Integration into Han ChineseArkistoitu kopio *Qingpu Museum*. Sanhai Qingpu Museum.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 24.1.2015. (englanniksi)
**Pohjoismaiset agraaripuolueet**, joita kutsutaan myös Pohjoismaiden keskustapuolueiksi, Skandinaavian maatalouspuolueiksi tai Maatalouden liberaalipuolueiksi, ovat maatalouden poliittisia puolueita, jotka kuuluvat erityisesti Pohjoismaiden poliittiseen perinteeseen. Pohjoismaiset agraaripuolueet sijoitetaan poliittisen spektrin keskelle, mutta täyttävät Pohjoismaille ominaiset roolit.

Nämä puolueet eivät ole sosialistisia ja yhdistävät yleensä sitoutumisen pienyrityksiin, maaseutukysymyksiin ja poliittiseen hajauttamiseen sekä ovat toisinaan skeptisiä Euroopan unionia kohtaan. Osapuolilla on erilaiset näkemykset vapaista markkinoista ja ympäristönsuojelusta. Kansainvälisesti ne ovat yleisesti Euroopan liberaalidemokraattien liiton (ALDE) jäseniä.

Historiallisesti maanviljelijöiden puolueet ja toisen maailmansodan jälkeen laskeva viljelijöiden väestö, saivat heidät laajentamaan toimintaansa muihin kysymyksiin ja yhteiskunnan osiin. Tällä hetkellä kolme niistä nimitti itsensä uudelleen Keskusta-puolueeksi, viimeisenä tekemällä Suomen Keskustapuolueen vuonna 1965. Tärkeimmät maatalouspuolueet ovat nyt Keskustapuolue Ruotsissa, Venstre Tanskassa, Suomen Keskusta Suomessa, Venstre Norjassa ja Edistyspuolue Islannissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Nanna Kildal, Stein Kuhnle: *Normative Foundations of the Welfare State: The Nordic Experience*. Routledge, 2007-05-07. ISBN 978-1-134-27283-9. Teoksen verkkoversio (viitattu 11.5.2021). en

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Nordic agrarian parties
**Kirkonkylän koulu** on peruskoulun ala-aste Kouvolassa, Valkealan kirkonkylällä. Koulussa on noin 250 oppilasta luokilla 1-6. Koulu toimii tällä hetkellä väistötiloissa vanhan koulun viereen rakennetussa paneelirakennuksessa. Koulu sijaitsee Valkealan suuralueella Valkealan kirkonkylän kaupunginosassa Valkealan koulukeskuksessa. Luokkatasot on jaettu kahteen ryhmään (A, B). Vuonna 2016 koulussa oli 265 oppilasta. Niin kuin koko Valkealassa, myös Kirkonkylän koulun oppilasmäärä on kasvussa johtuen suuresta lapsiperheiden määrästä edelleen muuttovoittoisessa Valkealan taajamassa. 

Vanha 1970-luvulla rakennettu ja 80-luvulla laajennettu betonirakenteinen koulurakennus kärsi 2000-luvulla erittäin pahoista sisäilmaongelmista, joten koulun peruskorjaamisesta tai uudisrakennuksesta käytiin keskustelua pitkään. Vuonna 2017 Kouvolan kaupunki päätti, ettei huonokuntoista koulurakennusta enää peruskorjata, vaan Valkealaan rakennetaan uusi koulukeskus. Vuonna 2017 sisäilmaongelmat menivät myös siihen tilanteeseen, että koulun toiminta piti siirtää väistötiloihin. Lukuvuosi 2017-2018 alkoi vanhan koulun viereen rakennetussa paneeleista kootussa rakennuksessa. Kirkonkylän koulun vanha rakennus purettiin heinäkuussa 2018. Vaikka Kirkonkylän uuden koulukeskuksen rakentamisesta päätettiin jo vuonna 2016, uuden koulukeskuksen rakentamisen aloittamista on hidastanut muun muassa se, että uuteen rakennukseen on suunniteltu myös muita palveluita sekä Kouvolan kaupungin suurempi kouluverkkoselvitys, mikä saatiin päätökseen marraskuussa 2018.

Valkealan uuden monitoimitalon rakentaminen alkoi vuonna 2021, ja se valmistuu tammikuussa 2024. Rakennus tulee puretun entisen Valkealan kunnantalon paikalle, ja siihen tulee yhtenäiskoulu eli yhdistetty ala- ja yläaste, päiväkoti, kirjasto, perhekeskus, nuorisopalveluita ja valmistuskeittiö. Rakennus rakennetaan Leasing-sopimuksella. Uuden yhtenäiskoulun oppilasmääräksi tulee noin 500-600. Uuden koulun valmistuessa Kirkonkylän koulu ja Valkealan yläkoulu lakkautetaan, ja niiden toiminta yhdistetään Valkealan yhtenäiskouluksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Kirkonkylän koulu (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Suomen peruskoulujen oppilasmäärät vuonna 2016 opetuksen järjestäjän mukaan (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Valkealan monitoimitalo – Kouvolan kaupunki
**Glenroy John Gilbert** (s. 31. elokuuta 1968 Port of Spain, Trinidad ja Tobago) on kanadalainen yleisurheilija, joka voitti olympiakultaa olympialaisissa 1996. Glenroy Gilbert muodosti yhdessä Robert Esmien, Bruny Surinin ja Donovan Baileyn kanssa 1990-luvun puolivälin hallinneen 4 × 100 metrin viestijoukkueen.

Gilbert teki olympiadebyyttinsä Soulissa vuonna 1988, jolloin hän oli 21. pituushypyssä. Vuoden 1990 Kansainyhteisön kisoissa Gilbert oli pituushypyn kahdeksas. Olympialaisissa 1992 hän pääsi välieriin 4 × 100 metrin juoksussa. Gilbertin ensimmäinen mitali on MM-kilpailuista 1993, jolloin Kanadan joukkue voitti pronssia 4 × 100 metrin juoksusta. Seuraavissa maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1995 Gilbert oli voittamassa maailmanmestaruutta 4 × 100 metrin juoksussa.

Gilbert kilpaili myös rattikelkkailussa vuoden 1994 talviolympialaisissa ja sijoittui viidenneksitoista kaksihenkisjoukkueessa ja yhdenneksitoista nelihenkisjoukkueessa.

Atlantan olympialaisissa 1996 Kanadan viestijoukkue löi Yhdysvallat ja voitti 4 × 100 metrin olympiakullan. 100 metrin juoksussa Gilbert pääsi neljännesfinaaleihin. MM-kilpailuissa 1997 Gilbert oli Kanadan joukkueessa voittamassa maailmanmestaruutta 4 × 100 metrin juoksussa. MM-kilpailuissa 1999 ja olympialaisissa 2000 Kanadan joukkueen taival jäi välieriin. 

Uransa jälkeen Gilbert toimi lyhyen aikaa CBC:n radiossa Ottawassa ja nykyään hän valmentaa Kanadan 4 × 100 metrin viestijoukkuetta. 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Fílyro** (kreik. Φίλυρο, kreik. Φίλυρον, *Fílyron*) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Pylaía-Chortiátiin kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Se muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Φιλύρου, *Dimotikí Koinótita Filýrou*). Kaupungin väkiluku on 5 495 (vuonna 2011).

Fílyron pieni kaupunki sijaitsee vuorenrinteessä noin kymmenen kilometriä koilliseen Thessalonikin keskustasta. Se on rakennettu noin 382 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna.

Aiemmin kaupunki kuului Chortiátiin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Pylaía-Chortiátiin kunnan Chortiátiin kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 25.12.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Φίλυρο *Buk.gr*. Viitattu 1.9.2020.