recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli käsittelee yhtiötä. Nimen muita merkityksiä on lueteltu täsmennyssivulla.*

**Etola** on suomalainen perheyritys, joka muodostuu noin 30 erikoisliikkeestä ja useista yhtiöistä. Yhtiöiden kokonaisliikevaihto on n. 400 milj. euroa ja henkilöstömäärä noin 1 500. Yhtymän päätoimialat ovat teollisuuskumit, -muovit, -teipit, johdintarvikkeet, työsuojelutuotteet, tiivisteet, kiinnitystarvikkeet ja hydrauliikka.

Konserni
--------

Etola-yhtiöt on suomalainen teollisuustuotteita ja -tarvikkeita maahantuova, valmistava ja markkinoiva yritysryhmä, joka muodostuu useasta keskenään tiiviissä yhteistyössä toimivasta yrityksestä. Teollisuustuotteiden myynti aloitettiin 1956.

Yhtymän perinteisten kumi- ja muovituotteiden lisäksi tuotevalikoimaan kuuluvat nykyisin myös työsuojelutuotteet, kiinnitystarvikkeet ja hydrauliikka sekä laakerit ja voimansiirtotarvikkeet, työkalut ja sähkötyökalut, hionta- ja hitsauslaitteet ja -tarvikkeet, elektroniikan komponentit ja kiinteistönhoitolaitteet ja -tarvikkeet. Teollisuustuotteiden lisäksi Etola-yhtiöön kuuluu vähittäiskauppaketju Talous Etola, veneilyalan erikoisliike Maritim sekä rakennustarvikealalla toimiva Kumuko.

Standardituotteissa Etola toimii yhteistyössä suurten kansainvälisten markkinajohtajien kanssa, erikoistuotteita se valmistaa itse Suomessa.

Historia
--------

Etolan on perustanut Johan August Etholén 1930-luvun alussa. Saatuaan potkut huonon taloustilanteen vuoksi Etholén osti itselleen kolme kumikauppaa. Toiminnan alettua laajentua Etholén aloitti erilaisten kumituotteiden valmistuksen. Kauppoja oli Turussa ja kaksi Helsingissä, joista yksi Helsingissä sijaitsevista on vielä toiminnassa. Etholénin poika kauppaneuvos Nils A. Etola oli pitkään Etola-yhtiön johdossa. Hänen työtään jatkaa puolestaan hänen poikansa Erkki Etola.

Etola-yhtiöillä on töissä yli 1 600 henkilöä.

Toimialat
---------

Etolan myymälä Porin Vähäraumalla.
### Teollisuustarvikkeet

* Etra Oy

#### Muovit

* Okartek Oy
* Etra Engineering Plastic
* Foiltek Oy
* Thermoplast Oy

#### Hydrauliikka

* Nestepaine Oy
* Euro-Hydro Oy
* Flexo-Tekniikka Oy Ab
* Hydroll Oy

#### Tiivisteet

* Tiivistekeskus Oy
* Tiivistetekniikka Oy

#### Muut yhtiöt

* Etra Electronics Oy
* Euro-Kumi Oy
* Canter Oy

#### Ulkomaat

* Baltia: Baltflex As, Etra Baltic
* Ruotsi: Tätringen Tekniska

#### Rakennustarvikkeet

* Meltex Oy

#### Venetarvikkeet

* Maritim Oy

#### Kodintuotteet

* Etolashops Oy

Omistuksia
----------

* Etola-yhtiöt on Stockmann-konsernin seitsemänneksi suurin osakkeenomistaja 4,24 % osuudella. Etola Oy:n osuus on 3,68 %.

Katso myös
----------

* Etra

Lähteet
-------

1. ↑  Biografia-sampo: Nils Etola Viitattu 9.9.2021.
2. ↑  (Arkistoitu – Internet Archive) Virallisten sivujen historia -osuus, viitattu 11.4.2014, (suomeksi)  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Omistajat  30.4.2018. Stockmann Group.  Arkistoitu 23.5.2018. Viitattu 22.5.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Etola konsernin kotisivut
* Etra.fi
* Talous Etola
* Maritim.fi
**M/S Ella J** (IMO 7521962) oli vuonna 1977 A/S Fredrikstad Mekaniska Verkstedin telakalla Fredrikstadissa Norjassa rakennettu ro-ro-rahtialus. Syksyllä 2009 alus myytiin romutettavaksi.

Ella J:n sisaraluksia ovat M/S Borden ja M/S Maria G.

Käyttöhistoria
--------------

Höyrylaiva Oy Bore/ Ångfartygs Ab Bore tilasi aluksen 20. elokuuta 1975. Alus oli valmis 5. joulukuuta 1977, ja se luovutettiin Höyrylaiva Oy Bore/ Ångfartygs Ab Boren omistukseen. Omistaja rekisteröi aluksen *Bore Sun* -nimisenä Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Turku. Tämän jälkeen Bore Sun aloitti liikennöinin linjalla Suomi–Terneuzen–Calais–Suomi. Vuoden 1979 aluksen omistajavarustamo muutti nimekseen Bore Line.

Ab Grundstenen 49009 osti aluksen 6. heinäkuuta 1989 ja teki aikarahtaussopimuksen siitä Rettig Groupin kanssa. Kesäkuussa 1992 alus siirtyi Rederi Ab Liron haltuun nimellä *Liro Sun*. Syyskuussa 1992 Liro Sun aikarahdattiin Finncarriersin liikenteeseen reitille Helsinki–Kotka–Lyypekki–Rostock. Huhtikuussa 1993 suomalainen Rederi Ab Engship osti aluksen ja rekisteröi sen nimellä *Garden* Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Nauvo. Vuosina 1994–1999 Garden oli aikarahdattuna Argomanin liikenteeseen linjalle Turku–Cuxhaven–Harwich. Argomanin jälkeen aluksen omistaja teki aikarahtaussopimuksen Transfennican kanssa. Transfennica käytti alusta reitillä Rauma–Travemünde–Lyypekki–Halmstad–Lyypekki–Södertälje–Rauma. Tammikuussa 2001 Garden aikarahdattiin United European Car Carriersin liikenteeseen Bremerhavenin, Hangon, Helsingin ja Göteborgin satamien välille. Syyskuussa 2006 Tanskan puolustusministeriö vuokrasi Gardenin ja teki sillä yhden matkan Itämereltä Lähi-itään.

Syyskuun 2006 aikana Dilys Carrier Company ilmoitti ostavansa aluksen. Lokakuussa tapahtui luovutus uudelle omistajalle, joka rekisteröi aluksen nimellä *Ella J* Saint Vincent ja Grenadiinien lipun alle. Kotisatamaksi tuli Kingstown. Marraskuussa 2006 Ella J aikarahdattiin kuudeksi kuukaudeksi United European Car Carriersin liikenteeseen. Syksyllä 2009 Ella J:n ilmoitettiin olleen myyty romutettavaksi Intiaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ella J (IMO: 7521962) Vesseltracker.com. Viitattu 30.9.2009. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  M/S BORE SUN Fakta om Fartyg. Viitattu 30.9.2009. (ruotsiksi)
3. ↑  Registry > ELLA J > Overview > Dimensions Det Norske Veritas. Viitattu 30.9.2009. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
4. ↑  2007 Review Thames Ship Society. Viitattu 30.9.2009. (englanniksi)
5. 1 2  Andrahandsmarknaden vecka 39.  *SST Nyhetsbrev (Svensk Sjöfarts Tidning)*, 2009, nro 61/09.  Svensk Sjöfarts Tidning.   (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Fakta om Fartyg – M/S Bore Sun (ruotsiksi)
Menšikovin palatsi.
**Menšikovin palatsi** (ven. Ме́ншиковский дворе́ц, *Menšikovski dvorets*) on barokkityyliä edustava rakennusmuistomerkki Pietarin Vasilinsaarella Venäjällä.

Nevan rannalla sijaitseva palatsi on rakennettu vuosina 1710–1714 Pietari I:n läheistä työtoveria Aleksandr Menšikovia varten. Sen ovat suunnitelleet Giovanni Fontana ja Gottfried Schädel. Pilasterein koristellun kolmikerroksisen julkisivun yllä kohoaa korkea mansardikatto. Päärakennukseen liittyvä länsisiipi pystytettiin 1720-luvun alussa. Vuonna 1727 aloitettu itäsiipi valmistui vasta 1760-luvun lopulla. Rakennuksen sisustamiseen osallistuivat mm. Jean-Baptiste Le Blond, Andreas Schlüter ja Bartolomeo Carlo Rastrelli. Sisätiloista huomattavimpia ovat juhlallinen eteisaula, koristeellisin kaakelilaatoin sisustetut toisen kerroksen huoneet ja pähkinäpuisin paneelein verhottu Menšikovin työhuone.

Loistokkaasti sisustettu Menšikovin palatsi oli Pietarin ensimmäinen suuri kivirakennus. Siellä järjestettiin keisarillisen hovin juhlatilaisuuksia ja vastaanotettiin ulkomaiden lähettiläitä. Menšikovin jouduttua epäsuosioon palatsi takavarikoitiin valtiolle. Vuodesta 1732 lähtien siellä toimi kadettikoulu. Vuonna 1967 rakennus luovutettiin Eremitaašille. Julkisivu ja osa sisätiloista palautettiin alkuperäiseen asuun 1970-luvulla suoritetuissa restaurointitöissä. Nykyään palatsissa toimii 1700-luvun alun kulttuuria esittelevä Eremitaašin museo.

Menšikovin palatsin osoite on Universitetskaja naberežnaja 15. Lähimmät metroasemat ovat Nevski prospekt ja Vasileostrovskaja.

Lähteet
-------

1. ↑  Objekty kulturnogo nasledija (pamjatniki istorii i kultury) narodov Rossijskoi Federatsii Ministerstvo kultury Rossijskoi Federatsii.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 20.5.2010. (venäjäksi)
2. ↑  Rakennusperinto.fi: Kulttuuriympäristön ja korjausrakentamisen käsitteitä *rakennusperinto.fi*.  Arkistoitu 20.8.2010. Viitattu 20.5.2010.
3. ↑  Kirikov, Boris: *Arhitekturnyje pamjatniki Sankt-Peterburga*, s. 50. Sankt-Peterburg: Kolo, 2005. ISBN 5-901841-33-6.
4. ↑  Lisovski, V.G.: *Sankt-Peterburg: otšerki arhitekturnoi istorii goroda. T. 1. Klassitšeski gorod*, s. 101, 104. Sankt-Peterburg: Kolo, 2009. ISBN 978-5-901841-57-0.
5. ↑  Entsiklopedija Sankt-Peterburga *encspb.ru*. Viitattu 20.5.2010. (venäjäksi)
6. ↑  Lisovski, V.G.: *Sankt-Peterburg: otšerki arhitekturnoi istorii goroda. T. 1. Klassitšeski gorod*, s. 102–104. Sankt-Peterburg: Kolo, 2009. ISBN 978-5-901841-57-0.
7. ↑  Vitjazeva V.A. & Kirikov, B.M.: *Leningrad: Putevoditel*, s. 257. Leningrad: Lenizdat, 1987.
8. ↑  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 372. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.
9. ↑  Lisovski, V.G.: *Sankt-Peterburg: otšerki arhitekturnoi istorii goroda. T. 1. Klassitšeski gorod*, s. 101. Sankt-Peterburg: Kolo, 2009. ISBN 978-5-901841-57-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Menšikovin palatsi Eremitaašin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
**Öölannin meritaistelu** 1.6.1676 oli tanskalais-hollantilaisen liittouman laivaston ja Ruotsin laivaston välinen meritaistelu Itämerellä Öölannin itärannikolla 1. kesäkuuta 1676. Taistelu oli osa Skoonen sotaa 1675-1679, jolloin Tanska taisteli ylivallasta eteläisellä Itämerellä. Ruotsi tarvitsi kiireesti vahvistuksia asemalleen Pohjois-Saksassa, Tanska pyrki kuljettamaan armeijan Skooneen ja avaamaan rintaman Etelä-Ruotsiin Ruotsin maaperälle.

Juuri kun taistelu alkoi, ruotsalainen lippulaiva Kronan upposi, vieden mukanaan lähes koko miehistön, mukaanlukien amiraalin, Ruotsin merivoimien komentajan, Lorentz Creutzin. Liittoutuneet joukot, joita johti hollantilainen amiraali Cornelis Tromp, hyödynsivät täysin Ruotsin puolella tapahtunutta häiriötä. Lorenz Creuzin äkillisen kuoleman jälkeen komentajana toiminut amiraali Claes Uggla piiritettiin ja hänen lippulaivansa Svärdet vaurioitui pitkittyneessä tykistökamppailussa, minkä jälkeen paloalus sytytti sen tuleen. Uggla hukkui paetessaan palvaa alusta ja toisen ylimmän komentajan menetyksen myötä muu Ruotsin laivasto perääntyi epäjärjestyksessä.

Taistelu johti Tanskan merivoimien ylivaltaan, jota ylläpidettiin koko sodan ajan. Tanskan kuningas Kristian V pystyi lähettämään joukkoja Juutinrauman Ruotsin puolelle ja 29. kesäkuuta 14500 miehen joukko rantautui Rååhuun, aivan Helsinborgin eteläpuolelle Etelä-Ruotsiin. Skoonesta tuli koko sodan tärkein taistelukenttä, joka huipentui Lundin, Halmstadin ja Landskronan verisiin taisteluihin.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Battle of Öland *kongernessamling.dk*. Rosenborg. Viitattu 17.9.2023. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Jaarli Padington** on vuonna 1997 Seinäjoella perustettu yhtye. Yhtye on julkaissut kaksi pitkäsoittoa, Jaarli Padington (1998) ja 10 Elämää (2001). Yhtyeen perustajajäseniin kuului Osku Ketola (laulu, viulu), Markus Ala-Kauhaluoma (kitara, laulu), Matti Järvikangas (basso, laulu), Tommi Luomanperä (kitara, laulu) sekä Kari Laurila (rummut, laulu). Nykyään yhtye tunnetaan paremmin nimellä Palava. Palavassa Jaarli Padingtonin alkuperäiskokoonpanosta soittaa Osku Ketola (laulu ja viulu) ja Markus Ala-Kauhaluoma (kitara ja laulu). 

Ensilevy *Jaarli Paddington* oli pienen akaalaisen Ciro Sound Accessin julkaisema. Toinen albumi "10 elämää" ilmestyi vuonna 2007 Moby Disc -levymerkillä.

Diskografia
-----------

#### Albumit

* **Jaarli Padington**

1 Kaupunkiin
2 Irlanti
3 Sinun oon
4 Unelmia kerrakseen
5 Mut hulluks teet
6 Oppia elämään
7 Yli pyhänselän
8 Tosi tarkoituksella
9 Nähdä selvemmin
10 Kauan ootin
* **10 elämää (2001)**

1 Väärä valtias
2 Tuu mukaan
3 Ohikiitävää
4 Hiekka ja pisara II
5 Giljotiini
6 Ilkeitä ja rumia
7 Laiskuri ja saituri
8 Rantakallio
9 Piispa ja Lalli
(10 Kymmenen elämää)
#### Singlet

* Sun silmiis jään kiinni/Mut hulluks'teet/Nähdä selvemmin (single, 1998)

* Tositarkoituksella/Irlanti (single, 1998)

* Hiekka ja pisara/Väärä valtias (single, 2000)

* Ohikiitävää/Matkalla (single, 2001)

* Akustinen: Enkeli ja Piru/Kuollut mies/Aurinko älä nouse (CDEP, 2004)

Jäsenet
-------

* Osku Ketola (laulu,viulu)
* Markus Ala-Kauhaluoma (kitara,laulu)
* Arttu Volanto (kitara, laulu)
* Jami Pohjoismäki (basso, laulu)
* Ville Siuruainen (rummut,lyömäsoittimet)

Entiset jäsenet
---------------

* Tommi Luomanperä 1997-2000 (kitara,laulu)
* Kari Laurila 1997-2000 (rummut,laulu)
* Matti Järvikangas 1997-2006 (basso, laulu)
* Tomi Rintamäenpää 2000-2007 (kitara, laulu)

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  JAARLI PADINGTON: 10 elämää (arvio) *Soundi*. Viitattu 14.2.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* "Ohikiitävää" -video:

* Palava vetää Jaarli Padingtonin "Sun silmiis jään kiinni"

* Palavan nettisivut  (Arkistoitu – Internet Archive)
Markku Hylkilä hutunkeitossa vasemmalla vuonna 2014.**Markku Hylkilä** (s. 17. huhtikuuta 1979 Reisjärvi) on suomalainen pelaajauransa lopettanut pesäpalloilija ja nykyinen pelinjohtaja. Hylkilän kasvattajaseura on Reisjärven Pilke. Hylkilä tunnetaan monipuolisena pelaajana, joka voi pelata ulkopelissä lähes mitä pelipaikkaa tahansa. Sisäpelissä Hylkilä on parhaimmillaan päästessään lyömään etenijöitä yksi kerrallaan merkistä kotiin, mutta taitaa myös merkkaamattomat kupperit. Kaudet 2015-2018 Hylkilä toimi pelinjohtajana Oulun Lipossa mutta siirtyi kausiksi 2019-2020 Vimpelin Vedon pelinjohtajaksi. Kaudella 2019 Hylkilä oli Lännen joukkueen pelinjohtaja Itä-Länsi-ottelussa.

Hän on koulutukseltaan hieroja. Hän on pelannut samoissa joukkueissa veljensä Mikon kanssa.

Ura Superpesiksessä
-------------------

Oli näkyvä osa Sotkamon Jymyn vuosituhannen vaihteen kultaputkea pelatessaan kolmoskopparin tontilla. Saavutti kausilla 2001-2003 kolme peräkkäistä SM-kultaa ja nousi Itä-Länsi tason pelaajaksi. Siirtyi kaudeksi 2004 Joensuun Mailaan, jossa sisäpelivastuu alkoi hiljalleen kasvaa. Kuuden Joensuun kauden jälkeen vaihtoi maisemaa, tällä kertaa Oulun Lippoon ja toimi joukkueen kapteenina kaudella 2010. Kaudella 2011 hän siirtyi Kankaanpään Mailaan. Kaudeksi 2013 Hylkilä siirtyi  Seinäjoen JymyJusseihin.

Saavutukset
-----------

### Pelaajana

* 3 SM-kultaa: 2001, 2002, 2003
* 1 SM-hopea: 2000
* 4 Itä-Länsi-ottelua: 2003-2005, 2011

Lähteet
-------

* 
* 
* 

### Viitteet

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Karjalaisen verkkolehti, ei päivämäärää (Arkistoitu – Internet Archive)
4. 1 2  Pesäpallon SM-mitalistit Pesäpalloliitto.  Arkistoitu 2.7.2018. Viitattu 14.4.2018.
5. ↑  Itä-Länsi-pelaajat joukkueittain, miehet Rasilainen, Matti. Viitattu 22.4.2018.
**Matti Rimpelä** (s. 1942 Siikainen) on suomalainen lääketieteen tohtori, Tampereen yliopiston terveydenhuollon suunnittelun ja hallinnon dosentti ja terveystieteiden professori emeritus, joka tunnetaan näkyvänä keskustelijana monissa terveyteen ja hyvinvointiin liittyvissä kysymyksissä.

Rimpelä valmistui lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Tampereen yliopistosta ja suoritti master-tutkinnon lääketieteellisessä sosiologiassa Lontoon yliopistossa. Hän toimi lääkintöhallituksen ylilääkärinä 1970-luvulla, lääketieteellisen sosiologian apulaisprofessorina Helsingin yliopistossa ja ylilääkärinä Hyvinkään terveyskeskuksessa 1980-luvulla,
ylilääkärinä terveydenhuollon oikeusturvakeskuksessa 1990-luvun alussa ja sen jälkeen tutkimusprofessorina Stakesissa. Rimpelä on ollut mukana julkaisemassa yli 200 tutkimusraporttia nuorten terveydestä ja tottumuksista, tupakkapolitiikasta, terveyspolitiikasta ja perusterveydenhuollosta. Jäätyään vuonna 2010 eläkkeelle hän on julkaissut tutkimuksia lapsiperheiden ja lasten palveluista, lapsipolitiikan lähihistoriasta, kuntien lapsistrategioista sekä kirjan Kehittämiskeskustelua lapsiperheiden sostepalveluista valtionhallinnossa 1970-2009 BoD/(Books on Demand 2023). 

Rimpelä sai vuonna 2012 Kansanvalistusseuran palkinnon. Sen perusteluissa hänen sanotaan tutkineen ja tuoneen esille hyvinvointiin, sivistykseen ja syrjäytymiseen liittyviä kysymyksiä 1970-luvulta alkaen ja pitäneen tärkeänä erityisesti poikien ja miesten tukemista. Vuonna 2009 Rimpelä oli yksi Alfred Kordelinin säätiön tunnustuspalkinnon saajista.

Lähteet
-------

1. ↑  Neuvola- ja kouluterveyslehden toimitus, Neuvola- ja kouluterveyslehti 1/2009 s. 3, viitattu 16.6.2015.
2. ↑  Laitinen, Janne: Dosentti Matti Rimpelä ihmettelee perhepolitiikan jämähtämistä 1980-luvulle, Etelä-Suomen Sanomat 24.5.2015. Viitattu 16.6.2015.
3. ↑  Palkittu Matti Rimpelä on huolissaan hyvinvoinnin johtamisesta, Kansanvalistusseura 27.11.2012. Viitattu 16.6.2015.
4. ↑  Palkinnot 1991–2008 (Arkistoitu – Internet Archive), Alfred Kordelinin säätiö. Viitattu 16.6.2015.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Sally Barsosio** (s. 21. maaliskuuta 1978 Keiyo, Kenia) on kenialainen kestävyysjuoksija.

Barsosio on nuorin yleisurheilun nuorten MM-kisoissa mitalin voittanut nainen, kun hän voitti 1992 Soulissa pronssia 10 000 metrin juoksussa ajalla 32.41,76 14 vuoden ja 182 päivän ikäisenä.  Seuraavana vuonna hän juoksi aikuisten sarjassa Stuttgartin MM-kisoissa 10 000 metrillä pronssille ajalla 31.15,38. Barsosio hylättiin aluksi kilpailun jälkeen, mutta hylkäys peruttiin ja hänestä tuli nuorin yleisurheilun MM-mitalisti. Seuraavissa MM-kisoissa Göteborgissa 1995 hän sijoittui 5 000 metrin juoksussa yhdenneksitoista ja voitti samana vuonna Afrikan mestaruuden 10 000 metrillä. Vuonna 1997 Barsosio voitti maailmanmestaruuden Ateenan MM-kisoissa 10 000 metrillä ajalla 31.32,92, jolloin hänestä tuli ensimmäinen kenialainen naisten yleisurheilun maailmanmestari. Samana vuonna hän voitti IAAF:n GP-finaalin 5 000 metrillä ajalla 15.13,46.

Barsosio sijoittui 1998 maastojuoksun MM-kisoissa pitkällä matkalla kymmenenneksi. Vuonna 2000 hän oli maastojuoksun MM-kisojen lyhyellä matkalla kahdeksas, Sydneyn olympialaisissa 10 000 metrillä seitsemästoista ja GP-finaalin 3 000 metrin juoksun kolmas. Seuraavana vuonna hän sijoittui Oostenden maastojuoksun MM-kisoissa pitkällä matkalla kahdeksanneksitoista. Vuonna 2004 hän oli maastojuoksun MM-kisoissa pitkällä matkalla kymmenes, Ateenan olympialaisissa 10 000 metrillä seitsemästoista sekä IAAF:n yleisurheilufinaalissa 3 000 metrillä kymmenes.

Ennätykset
----------

* 1 500 metrin juoksu: 4.13,11 (2000)
* 3 000 metrin juoksu: 8.35,89 (1997)
* 5 000 metrin juoksu: 14.46,71 (1997)
* 5 kilometrin maantiejuoksu: 15.20 (2001)
* 10 000 metrin juoksu: 31.15,38 (1993)
* 12 kilometrin maantiejuoksu: 39.25 (2001)
* 15 kilometrin maantiejuoksu: 50.11 (2005)
* Puolimaraton: 1.12.58 (2005)

Lähteet
-------

* Sally Barsosio Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  SALLY BARSOSIO *Athletes*. The International Olympic Committee (IOC). Viitattu 26.12.2020. (englanniksi)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Naisten 10 000 metrin juoksun maailmanmestarit

|  |
| --- |
| 1987: Ingrid Kristiansen |
1991: Liz McColgan |
1993: Wang Junxia |
1995: Fernanda Ribeiro |
1997: Sally Barsosio |
1999: Gete Wami |
2001: Derartu Tulu |
2003: Berhane Adere |
2005: Tirunesh Dibaba |
2007: Tirunesh Dibaba |
2009: Linet Masai |
2011: Vivian Cheruiyot |
2013: Tirunesh Dibaba |
2015: Vivian Cheruiyot |
2017: Almaz Ayana |
2019: Sifan Hassan |
2022: Letesenbet Gidey |
2023: Gudaf Tsegay |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Mika Lipponen** (s. 9. toukokuuta 1964 Kaarina) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.

Ura
---

Lipponen teki liigadebyyttinsä TPS:n riveissä 10. toukokuuta 1981 ottelussa RoPSia vastaan ja teki samalla myös ensimmäisen liigamaalinsa. Hän saavutti TPS:ssä Mestaruussarjan hopeaa kaudella 1984 ja sarjan maalikuninkuuden hän voitti kausilla 1983 ja 1984. Suomen pääsarjatasolla hän pelasi kaikkiaan 90 ottelua ja teki 57 maalia. Lipponen edusti TPS:ää vuoteen 1985 asti, minkä jälkeen hän siirtyi ulkomaille.

Lipposen ensimmäinen joukkue ulkomailla oli RCD Mallorca, joka tuolloin pelasi Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Muun muassa kieliongelmat kuitenkin vaikeuttivat sopeutumista paikalliseen elämänmenoon ja kun Lipposen joukkueeseen hankkinut valmentaja sai potkut, oli myös hänen aika siirtyä muualle. Uudeksi osoitteeksi varmistui jo joulukuussa 1985 Alankomaiden Enschede ja paikallinen pääsarjajoukkue FC Twente. Twentessä Lipponen pelasi viiden kauden ajan ja otti kaudella 1989–1990 joukkueineen osaa myös UEFA Cupiin. Twenten-vuosinaan Lipposesta kehittyi entistä monipuolisempi hyökkääjä, sillä kärkimiehen paikan lisäksi hän pelasi paljon myös laidalla, josta hän pystyi ottamaan osaa pelinrakentamiseen ja luomaan maalintekopaikkoja joukkuetovereilleen. Lipponen oli yksi ensimmäisistä Alankomaissa menestyksekkäästi pelanneista suomalaisista.

Vuoden 1989 lopulla Lipponen siirtyi Sveitsiin pääsarjajoukkue FC Aarauhun. Alankomaihin verrattuna Sveitsin taktisesti köyhempi, mutta huomattavasti fyysisempi peli tarjosi uusia haasteita. Aarausta Lipponen palasi vuonna 1992 muutaman ottelun ajaksi kasvattajaseuransa TPS:n joukkueeseen ja uransa viimeiset vuodet hän pelasi Alankomaiden toiseksi korkeimmalla sarjatasolla FC Emmenin joukkueessa.

Suomen maajoukkueessa Lipponen pelasi vuosina 1983–1991 ja teki 46 ottelussa 11 maalia. Lipposen pelaajaura päättyi takareisivammaan vuonna 1995. Loukkaantumisen jälkeen hän ryhtyi Emmenin kykyjenetsijäksi ja on sittemmin toiminut useita vuosia vastaavassa tehtävässä Feyenoordin organisaatiossa. Myös hänen veljensä Juha ja Kimmo ovat entisiä jalkapalloilijoita.

Lähteet
-------

1. ↑  Hall of Fame Veikkausliiga. Viitattu 28.1.2008.
2. ↑  Legendat (Arkistoitu – Internet Archive) FC TPS. Viitattu 28.1.2008.
3. ↑  Lipponen: Mika Lipponen BDFutbol. Viitattu 24.7.2014. (englanniksi)
4. ↑  Finnish Players Abroad RSSSF. Viitattu 28.1.2008.
5. 1 2 3 4  Mika Lipponen: Finse cultheld FC Twente. Viitattu 28.1.2008.
6. ↑  Mika Lipponen (Arkistoitu – Internet Archive) FC Twente Statistieken. Viitattu 28.1.2008.
7. ↑  Finland – International Player Records RSSSF. Viitattu 28.1.2008.
8. ↑  Keskikentän puolustaminen avainasemassa[vanhentunut linkki] 90 min. 1/2005. Viitattu 28.1.2008.
9. ↑  Lipposen veljessarja vaikuttaa monella suunnalla[vanhentunut linkki] Pallopiiri. 2/2004. Viitattu 28.1.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Video Mika Lipposen peliesityksistä Twentessä (MPEG, 15 Mt) (Arkistoitu – Internet Archive)
**Antti Vihtkari** (s. 16. heinäkuuta 1977) on uransa päättänyt suomalainen pesäpalloilija, joka on edustanut Superpesiksessä kasvattajaseuransa Hyvinkään Tahkon lisäksi Pattijoen Urheilijoita, Kinnarin Pesistä sekä Oulun Lippoa, jossa Vihtkari voitti pesäpalloilun Suomen mestaruuden kaudella 1998. Kaudelle 2011 hän siirtyi Kankaanpään Mailaan ja purki sopimuksensa perhesyihin vedoten kesäkuun lopussa 2012. Vihtkari ilmoitti kauden 2012 päätteeksi lopettavansa pelaajauransa.

Ura Superpesiksessä
-------------------

Aloitti Superpesis-uransa Hyvinkäällä, mutta siirtyi kaudeksi 1998 Oulun Lippoon, jossa kausi tuotti SM-kultaa. Siirtyi vuosituhannen vaihteessa Pattijoelle, jossa paras kausi toi 2002 toi hopeaa. Kaudella 2003 Vihtkari siirtyi Kinnarin Pesikseen ja 2005 hän palasi kasvattajaseuraansa Hyvinkäälle. Kaudesta 2006 alkaen Vihtkari on edustanut jälleen Lippoa. Kokenut Vihtkari on pelannut Superpesiksessä 379 ottelua, joissa hän on lyönyt 1869 kärkilyöntiä, lyönyt 97 juoksua (19 kunnaria) ja tuonut 453 juoksua.

Vihtkari kentällä
-----------------

Vihtkari on todella monipuolinen ulkopelaaja, joka pystyy pelaamaan niin kopparia kuin polttolinjaa. Uralle mahtuu myös lyhyitä visiittejä etukentälle, mutta nykyisin Vihtkari vaikuttaa pääasiassa kolmosvahtina. Vihtkari on loistava etenijä ja vaihtaja. Pelillisten asioiden ohella Vihtkarin tunnistaa kentällä räjähtävästä luonteestaan

Saavutukset
-----------

### Pelaajana

* 1 SM-kulta: 1998
* 3 SM-hopeaa: 1996, 2002, 2003
* 1 SM-pronssi: 2001
* 4 Itä-Länsi-ottelua: 1998, 2000, 2005, 2010

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3  Pesäpallon SM-mitalistit Pesäpalloliitto.  Arkistoitu 2.7.2018. Viitattu 14.4.2018.
3. ↑  Itä-Länsi-pelaajat joukkueittain, miehet Rasilainen, Matti. Viitattu 24.4.2018.
|  |
| --- |
|  |
| Osa artikkelisarjaa |
| Kristinusko Yhdysvalloissa |
|  |
| Osavaltiot ja liittopiiri
* Alabama
* Alaska
* Arizona
* Arkansas
* Colorado
* Connecticut
* Delaware
* Etelä-Carolina
* Etelä-Dakota
* Florida
* Georgia
* Havaiji
* Idaho
* Illinois
* Indiana
* Iowa
* Kalifornia
* Kansas
* Kentucky
* Louisiana
* Länsi-Virginia
* Maine
* Maryland
* Massachusetts
* Michigan
* Minnesota
* Mississippi
* Missouri
* Montana
* Nebraska
* Nevada
* New Hampshire
* New Jersey
* New Mexico
* New York
* Ohio
* Oklahoma
* Oregon
* Pennsylvania
* Pohjois-Carolina
* Pohjois-Dakota
* Rhode Island
* Texas
* Tennessee
* Utah
* Vermont
* Virginia
* Washington (DC)
* Washington
* Wisconsin
* Wyoming
 |
| Saarialueet
* Amerikan Samoa
* Guam
* Pohjois-Mariaanit
* Puerto Rico
* Yhdysvaltain Neitsytsaaret
 |
| * n
* k
* m
 |

Tämä artikkeli kertoo **kristinuskosta Arizonan osavaltiossa** Yhdysvalloissa. Vuoden 2014 väestötutkimuksen mukaan kristinusko on Arizonan suurin uskonto. 67 prosenttia Arizonan väestöstä kuuluu kristillisiin kirkkoihin.

Tunnustuskunnat
---------------

Väestötutkimuksen mukaan suurin kristinuskon suuntaus on protestantismi: evankelista protestantismia tunnustaa 26 prosenttia väestöstä. Päälinjan protestantismia tunnustaa 12 prosenttia väestöstä. Mustaan kirkkooon kuuluu 1 prosentti väestöstä.

Katoliseen kirkkoon kuuluu 21 prosenttia väestöstä.

Ortodoksiseen kirkkoon kuuluu alle prosentti väestöstä.

Yhdysvalloissa kristillisiin kirkkoihin lasketaan kuuluvaksi myös mormonit ja Jehovan todistajat. Mormoneihin kuuluu noin 5 prosenttia väestöstä ja Jehovan todistajiin noin prosentti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Religious landscape study 2014: Arizona *Pew Research Center*.  2014. Viitattu 26.9.2023.
**HL *Rannikko*** (aikaisemmat nimet ***Luoto*** vuoteen 1920 saakka, ja ***Rannikko I*** vuoteen 1932 saakka) oli Perämeren yhteysalusliikenteeseen tarkoitettu pieni höyrylaiva, joka rakennettiin Oulun Konepajalla järjestysnumerolla 114 ja laskettiin vesille elokuussa 1911. Luovutuksen yhteydessä laivalla tehtiin koeajo Oulujokisuistosta Laitakariin, jolloin matkalla oli mukana omistajien ja konepajan edustajien lisäksi sanomalehtitoimittajia.

Aluksen pituus oli 65 jalkaa ja kuusi tuumaa, suurin leveys oli 14 jalkaa ja suurin syväys kaksi ja puoli jalkaa. Aluksen höyrykoneen teho oli 60 indikoitua hevosvoimaa, suurin nopeus noin kymmenen solmua (noin 18,5 km/h), ja se saattoi kuljettaa 97 matkustajaa.

Vuoteen 1920 saakka alusta käytettiin pääasiassa Oulun ja Hailuodon väliseen yhteysliikenteeseen. Kahdesti viikossa alus lisäksi poikkesi Lumijoella. Kun Hailuodon Höyryveneosuuskunnan tilaama uusi HL *Hailuoto* aloitti liikennöinnin Hailuodon ja Oulun kauppatorin välillä vuonna 1920, siirtyi HL *Luoto* Oulun ja Iin väliselle rannikkoreitille, ja sen nimeksi tuli aluksi *Rannikko I* ja vuonna 1932 nimi muutettiin edelleen muotoon *Rannikko*.

Lähteet
-------

* Autio, Juhani: *Höyryaluksia Oulun vesillä*, s. 48, 53–60. Haukipudas: Jupress, 2000.

1. 1 2  Autio, s. 53
2. 1 2  Autio, s. 54
3. 1 2  Autio, s. 56
4. ↑  Autio, höyrylaiva Luodon aikataulu s. 59
5. ↑  Autio, s 48.
**Elín Petersdóttir** (s. 1. kesäkuuta 1972 Reykjavik) on islantilais-suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Saara Cantellin draamaelokuvissa, kuten *Tähtitaivas talon yllä*. Elín on näytellyt niin ikään useita teatteri- ja televisiorooleja.

Ura
---

Elín Petersdóttir muutti islantilaisten vanhempiensa mukana Vaasaan ja varttui suomenruotsalaisessa ympäristössä. Vanhempien liitto päättyi eroon ja hänen äitinsä avioitui näyttelijä Peter Snickarsin kanssa. Elíniltä udeltiin alati, aikooko hän isona näyttelijäksi, ja vastaus oli aina: "Absolut inte" ("Ehdottomasti en"). Hän lähti opiskelemaan elokuvanäyttelemistä Kööpenhaminaan, ja suoritti sen jälkeen näyttelijän opintoja New Yorkissa ja Helsingissä.

Elín on näytellyt pääroolin Saara Cantellin elokuvissa *Tähtitaivas talon yllä* (2012) ja *Sisarukset* (2023), jota kuvattiin peräti seitsemän vuoden ajan. Musikaalikomediassa *Eurovision Song Contest: The Story of Fire Saga* (2020) hänellä on sivuosa Helkana. Elín on näytellyt sivuosia myös elokuvissa *Unna ja Nuuk* (2006) ja *Tulen morsian* (2016), joka on Cantellin ohjaama historiallinen draama.

Elínin teatteritehtäviä on muun muassa rooli Viirus-teatterin näytelmässä *Aurora Helsinki* (2011).

Valikoitu filmografia
---------------------

* Unna ja Nuuk (2006)
* Tähtitaivas talon yllä (2012)
* Apeiron (2013)
* Hemma (2013)
* Tulen morsian (2016)
* Eurovision Song Contest: The Story of Fire Saga (2020)
* Sisarukset (2023)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Elin Petersdottir *E-Talenta*. iMAGE iN MOTION GmbH. Viitattu 25.9.2023. (suomeksi)
2. 1 2 3  Elin Petersdottir *Elinpetersdottir.com*. Viitattu 25.9.2023. (englanniksi)
3. ↑  Österbotten, Island och New York är hemma för Elin Petersdottir – upplevde osannolik slump under arbetet med succéfilmen The Story of Fire Saga *Svenska.yle.fi*. Svenska Yle. Viitattu 25.9.2023. (ruotsiksi)
4. ↑  Sisarukset *Nordisk Film*. Egmont. Viitattu 25.9.2023. (suomeksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ruv.is: „Rosalega gaman að vinna með Rachel McAdams"
* Helsingin Sanomat: Viiruksen Aurora Helsinki antaa potilaiden puhua

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Légalin matti** on shakissa avausansa, jossa valkea saa kuningattaren uhrauksella matitettua mustan. Matti on nimetty ranskalaisen shakinpelaajan Sire de Légalin (1702–1792) mukaan.

Matti alkaa tavallisimmin italialaisella pelillä.

1. e4 e5
2. Rf3 Rc6
3. Lc4 d6
4. Rc3 Lg4?!
Musta kiinnittää valkoisen ratsun. Normaalisti tämä olisi hyvä siirto, mutta tässä asemassa se on taktinen virhe.

5. h3
Tässä asemassa 5. Rxe5 olisi hätäilyä, koska 5...Rxe5 voittaisi ratsun. Sen sijaan valkoinen pakottaa lähetin perääntymään tai syömään valkoisen ratsun.

5. ... Lh5?

5...Lh5?:n jälkeen
Musta säilyttää kiinnityksen, mutta antaa samalla valkoiselle mahdollisuuden kauniiseen uhraukseen. Lxf3 olisi luovuttanut lähettiparin edun valkealle, pitäen pelin kuitenkin tasaisena. Myös 5...Le6 kävisi.

6. Rxe5!
Valkea ei välitä kiinnityksestä, ja uhraa kuningattarensa. Mustan paras vaihtoehto nyt olisi 6...Rxe5 7. Dxh5 Rxc4 8. Db5+ ja 9. Dxc4 valkean jäädessä vain sotilaan voitolle. Sen sijaan musta ottaa kuningattaren ja häviää pelin heti.

6. ... Lxd1??
7. Lxf7+ Ke7
8. Rd5# matti

Légalin matti Rd5#
Lopullinen asema on niin sanottu puhdas matti, jossa jokaista mustan kuninkaan pakoruutua uhkaa vain yksi valkean nappula tai vaihtoehtoisesti tukkii mustan oma nappula.

Alkuperäinen peli
-----------------

Alkuperäisessä pelissä Légal pelasi tasoituksella ilman a1-tornia St Brietä vastaan (Pariisi n. 1750).[1]

1. e4 e5
2. Rf3 d6
3. Lc4 Lg4?!
4. Rc3 Rc6
5. Rxe5?! Lxd1??
Jos musta olisi pelannut 5...Rxe5! hän olisi voittanut ratsun sotilaasta. Nyt matti seuraa kahdessa siirrossa.

6. Lxf7+ Ke7
7. Rd5#

Lähteet
-------

1. ↑  George Walker: *A Selection of Games at Chess, Actually Played by Philidor and His Contemporaries*, London 1835, s. 91

Aiheesta muualla
----------------

* 
* Légalin matti sivustolla: chessgames.com (englanniksi)
**1-naftaleenisulfonihappo** (C8H10SO3) on aromaattisiin sulfonihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden yhdisteiden valmistukseen.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Huoneenlämpötilassa 1-naftaleenisulfonihappo on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja poolisiin organisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin. Hieman niukemmin se liukenee myös dietyylieetteriin. 1-naftaleenisulfonihappo on vahva happo ja sen pKa-arvo on 0,6. 1-naftaleenisulfonihappo voi reagoida elektrofiilisillä aromaattisilla substituutioilla kuten nitraus- ja sulfonointireaktioilla.

1-naftaleenisulfonihappoa valmistetaan naftaleenin ja väkevän rikkihapon tai rikkitrioksidin reaktiolla 20–60 °C:n lämpötilassa. Korkeammissa lämpötiloissa tuotteena muodostuu 2-naftaleenisulfonihappoa tai useampia sulfonihapporyhmiä sisältäviä yhdisteitä.

1-naftaleenisulfonihappoa käytetään esimerkiksi natrium-1-naftaleenisulfonaatin, atsovärien ja värien valmistuksessa käytettävien yhdisteiden kuten 1-naftaleenitiolin valmistamiseen. Aikaisemmin yhdistettä on käytetty myös 1-naftolin valmistamiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 100–101. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
2. 1 2  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 1095. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
3. 1 2 3  Mannan Talukder & Curtis R. Kates: "Naphthalene Derivatives", teoksessa *Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000.
4. 1 2 3  Gerald Booth: "Naphthalene Derivatives", teoksessa *Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000.
5. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 675. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
6. ↑  Dmitry Yu. Murzin: *Chemical Reaction Technology*, s. 559. Walter de Gruyter, 2022. ISBN 9783110712551. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 14.9.2023). (englanniksi)
**Inkere** eli **Inkereenjoki** (ven. Ижо́ра, *Ižora*) on Nevan sivujoki Leningradin alueen Hatsinan ja Tusinan piireissä sekä Pietarin Kolpinan piirissä Venäjällä. Sen pituus on 76 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 1 000 neliökilometriä.

Joki saa alkunsa Inkerin ylängöllä Skuoritsan kylän lähellä olevasta lähteestä, virtaa tasangon keskellä jyrkkäreunaisessa uomassa ja laskee Nevaan Ust-Ižoran taajaman luona. Joen keskisyvyys on 1,5–2,0 metriä, suurin syvyys 4 metriä ja suurin leveys joen suussa 60 metriä. Joessa on paljon karsti-ilmiöitä. Tärkeimmät sivujoet ovat Paritsa, Verevka, Tšornaja, Vinokurka ja Bolšaja Ižorka.

Inkereenjoki on yksi Nevan saastuneimmista sivujoista. Inkereenjoen kalalajeja ovat hauki, ahven ja särki. Varsinkin alajuoksu Suurlopotista (ven. *Antropšino*) Kolpinaan on suosittu melontakohde. Joen varrella sijaitsevat Puutostin, Patamäen ja Telmanin kuntakeskukset sekä Kommunarin ja Kolpinan kaupungit.

Joesta on saanut nimensä Inkerin alue sekä inkeroisten kansa. Joki muodostaa eräänlaisen parin viereisen Venjoen (< *Venäjä*) kanssa. Joen nimen tarkempi alkuperä on selvittämättä, mutta samanlaisia joennimiä ilmenee myös idempänä Pohjois-Venäjällä.*selvennä*

Vuonna 1240 Aleksanteri Nevskin johtamat Novgorodin ja Laatokankaupungin joukot löivät ruotsalaisten armeijan Nevan taistelussa Nevan ja Inkereenjoen yhtymäkohdassa. Keskiajalla seutu kuului Novgorodin Vatjan viidenneksen Inkereen pogostaan. 1600-luvulla joen rannoille syntyi suomalaisasutus, joka kuului Inkereen, Venjoen ja Skuoritsan luterilaisiin seurakuntiin. 1700-luvun alussa perustettiin Isoran Lopotin postiasema ja joelle rakennettiin sahamyllyjä, joista saivat alkunsa Inkereen tehtaat nykyisessä Kolpinassa. Näihin aikoihin joen rannalle syntyi myös saksalaisia siirtokuntia. Suomalaisasutus tuhoutui toisen maailmansodan aikaisten pakkosiirtojen seurauksena.

Lähteet
-------

1. ↑  Hakulinen, Kerkko; Paikkala, Sirkka: *Pariisista Papukaijannokkaan: Suomenkieliset ulkomaiden paikannimet ja niiden vieraskieliset vastineet*, s. 62. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2013. ISBN 978-952-5446-80-7.
2. 1 2 3 4  Vse reki: Informatsionnyi sait o rekah Rossii *vsereki.ru*. Viitattu 2.3.2014. (venäjäksi)
3. ↑  Gosudarstvennyi vodnyi rejestr *textual.ru*. Viitattu 2.3.2014. (venäjäksi)
4. ↑  Kepsu, Saulo: *Inkerin pogostat – vanha nimistö ja asutus*, s. 228. Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisuja 66. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2020. 2323-3370. ISBN 978-952-7359-02-0. Teoksen verkkoversio.
5. 1 2  Kultura Leningradskoi oblasti *enclo.lenobl.ru*. Viitattu 2.3.2014. (venäjäksi)
6. 1 2  *Keski-Inkeri: kylä ja tiekartta (tekstiosa ja kyläluettelo)*. Ingriainfo oy, 1993. ISBN 951-96326-1-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Inkereenjoki** Wikimedia Commonsissa
**Ayelech Worku** (s. 12. kesäkuuta 1979 Arsi, Oromia) on etiopialainen kestävyysjuoksija. Hän on kotoisin samalta alueelta kuin Haile Gebrselassie.

Worku sijoittui Afrikan mestaruuskilpailuissa 1995 toiseksi 5 000 metrin juoksussa. Seuraavana vuonna hän oli mukana voittamassa maantieviestijuoksun maailmanmestaruutta. 1997 hän voitti nuorten maastojuoksun MM-kisoissa Torinossa pronssia. Myöhemmin samana vuonna Ateenan MM-kisoissa hän selvisi 5 000 metrin loppukilpailuun, jossa jäi kahdenneksitoista. Vuonna 1998 Worku oli maastojuoksun MM-kisoissa Marrakechissä pitkällä matkalla yhdeksäs ja oli jälleen voittamassa maantieviestijuoksun maailmanmestaruutta.

1999 hän oli maastojuoksun MM-kisoissa Belfastissa pitkällä matkalla neljäs ja Sevillan MM-kisoissa 5 000 metrillä kolmas. Seuraavana vuonna hän sijoittui maastojuoksun MM-kisoissa Vilamourassa pitkällä matkalla yhdeksänneksi ja Sydneyn olympialaisissa 5 000 metrillä neljänneksi. Vuonna 2001 hän oli Oostenden maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla kahdeksastoista ja voitti Edmontonin MM-kisoissa 5 000 metrillä pronssia. Worku osallistui vielä 2002 Dublinin maastojuoksun MM-kisoihin ja sijoittui pitkällä matkalla kolmanneksitoista.

Ennätykset
----------

* 1 500 metrin juoksu: 4.10,08 (1999)
* 3 000 metrin juoksu: 8.32,80 (2002)
* 5 000 metrin juoksu: 14.41,23 (2000)
* 10 000 metrin juoksu: 31.38,09 (2001)
* puolimaraton: 1.11.02 (2007)
* maraton: 2.29.14 (2007)

Lähteet
-------

* Ayelech Worku Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  AYELECH WORKU *Athletes*. The International Olympic Committee (IOC). Viitattu 26.12.2020. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Saari-Valama** on matala metsäjärvi Lieksan pohjoisosassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 1,65 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 120 kilometriä pohjoiseen.

Maantiede
---------

Saari-Valaman ulottuvuus järven kaakkoisosan Vetolahden pohjukasta järven luoteiskolkkaan on 2,5 kilometriä. Pääaltaan itäpuolella sijaitsee noin 20-hehtaarinen Syvälahti, jossa on järven syvin kohta, noin 13 metriä. Pääallas on kauttaaltaan alle kuusi metriä syvä.

Saari-Valaman saariluku on kolme. Laajin saari on noin 20-hehtaarinen Isosaari, jonka pituus kaakosta luoteeseen on noin 1,2 kilometriä. Sitä erottaa mantereesta kapea ja matala vesialue. Isosaaren luoteispuolisen Vasikkasaaren pinta-ala on noin kaksi hehtaaria. Sen rantaviiva on merkitty karttaan katkoviivoin, kuten myös järven luoteinen ranta.

Saari-Valaman ranta-alueet ovat metsä- ja suomaata. Syvälahden itäpuolella kohoaa Syvänvaara, jonka laki on noin 35 metriä järvenpintaa korkeammalla. Saari-Valaman pohjoisrannalla on Valamaranta-niminen pieni asutus. Myös järven etelärannalla on joitakin pientaloja. Syvälahden ja pääaltaan välistä kulkee maantie.

Syvälahteen virtaa luoteesta Kivilammelta (151,6 metriä merenpinnan yläpuolella) suon halki Myllypuro. Muilla tulouomilla ei ole karttanimiä. Saari-Valaman luusua sijaitsee järven lounaisosassa, josta alkaa Pullukanpuro, joka virtaa Ylimmäisen Haaraksensuon halki Valamanjokeen, joka virtaa Saari-Valaman eteläpuolitse länteen ja kääntyy Hämönniemen kohdalla etelään. Alavirta jatkuu Jongunjokena etelään.

Saari-Valaman vesitilavuus on 3 534 000 kuutiometriä.

Saari-Valama (04.447.1.005) kuuluu Valamanjoen valuma-alueeseen (04.447), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Jongunjoen valuma-alue (04.44) ja ensimmäinen jakovaihe on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Saari-Valama on laajin Valamanjoen valuma-alueen 23:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Pitkä-Valama.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Saari-Valama (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 18.9.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 18.9.2023.
3. ↑  Saari-Valama (04.447.1.005) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 18.9.2023.
4. ↑  Valamanjoen valuma-alue (04.447) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 18.9.2023.
**Ariel Hernán Garcé** (s. 14. heinäkuuta 1979 Tandil, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan oikea laita- tai keskuspuolustaja.

Ura
---

### Seurajoukkue

Garcé aloitti uransa River Platesta vuonna 1999. Hän voitti kaksi pääsarjamestaruutta vuosina 2000 ja 2002, ennen kuin siirtyi lainalle Monarcas Moreliaan. Seuraavaksi kaudeksi hän palasi kasvattajaseuraansa ja voitti lopulta kolmannen maan pääsarjamestaruutensa.

Vuonna 2004 Garcé siirtyi Colóniin, jossa hän pelasi kauden verran. Tämän jälkeen hän edusti vuodet 2005–2007 Olimpoa ja Rosario Centralia, kunnes palasi vuonna 2007 takaisin Colóniin. Olimpo-aikanaan hän sai kuuden kuukauden kilpailukiellon Argentiinan liitolta jäätyään kiinni kokaiinin käytöstä.

### Maajoukkue

Garcé pelasi vuonna 2003 kaksi ystävyysottelua Argentiinan maajoukkueessa Marcelo Bielsan toimiessa tuolloin päävalmentajana. Kolmannen maaottelun hän sai tililleen ystävyysottelussa Haitia vastaan. 19. toukokuuta 2010 hän kuului päävalmentaja Diego Maradonan valitsemaan 23-henkiseen miehistöön vuoden 2010 MM-kilpailuihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Ariel Garcé fue suspendido por ingerir cocaina Diario de Cuyo. Viitattu 1.6.2010. (espanjaksi)
2. ↑  Las figuritas del Mundial (Arkistoitu – Internet Archive) Olé. Viitattu 1.6.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Garcén tilastot FútbolXXI -sivustolla (espanjaksi)
* Garcén tilastot Irish Timesin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Argentiinan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Pozo |
2 Demichelis |
3 C. Rodríguez |
4 Burdisso |
5 Bolatti |
6 Heinze |
7 Di María |
8 Verón |
9 Higuaín |
10 Messi |
11 Tévez |
12 Garcé |
13 Samuel |
14 Mascherano |
15 Otamendi |
16 Agüero |
17 Gutiérrez |
18 Palermo |
19 Milito |
20 M. Rodríguez |
21 Andújar |
22 Romero |
23 Pastore |
Valmentaja Maradona
Felsiitti.
**Felsiitti** on erittäin hienojyväistä vulkaanista kiveä, joka voi sisältää suurempia kiteitä. Felsiitti on kenttätermi vaalealle kivelle, jonka tarkempi määrittely vaatii tavallisesti petrografisen tutkimuksen tai kemiallisen analyysin.

Kivi on yleensä väriltään valkoisesta vaalean harmaaseen, punaisesta ruskeaan, ja voi sisältää mitä tahansa väriä, paitsi tumman harmaata, vihreää tai mustaa, jotka ovat basaltin värit. Kiven massa koostuu hienojyväisestä matriksista tai felsisestä aineksesta, erityisesti kvartsista, plagioklaasista ja ortoklaasista. Felsiittiä voidaan kutsua kvartsifelsiitiksi tai kvartsiporfyyriksi mikäli siinä esiintyy kvartsin fenokristalleja. 

Felsiitillä on yleensä vulkaaninen alkuperä, ja maaperässä sitä on usein obsidiaanin ja ryoliitin yhteydessä.

Lähteet
-------

1. ↑  Felsic and mafic rocks. Igneous rock *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 31.7.2016. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Felsiitti**.
Larry Sanger
**Lawrence Mark "Larry" Sanger** (s. 16. heinäkuuta 1968) on yhdysvaltalainen Internet-projektien kehittäjä, toinen Wikipedian perustajista ja Citizendiumin perustaja. Koulutukseltaan Sanger on filosofian tohtori.

Wikipedian perustaminen
-----------------------

Jimmy Wales, Nupedian perustaja, palkkasi Sangerin Bomis-yhtiöönsä työskentelemään Nupedia-projektissa. Koska Nupedia ei täyttänyt Bomisin odotuksia, Sanger ehdotti Walesille tammikuussa 2001 wikin perustamista, jotta artikkelien luonti nopeutuisi. Tämän ehdotuksen tuloksena syntyi Wikipedia. Sanger keksi Wikipedia-nimen sekä kehitti suurimman osan sen alkuajan politiikasta.

Sangerista tuli Wikipedian ensimmäinen ja tähän mennessä ainut palkattu toimittaja. Tehtävässään hän toimi 15. tammikuuta 2001 – 1. maaliskuuta 2002. Helmikuussa 2002 Bomisin oli lopetettava Sangerin palkanmaksu talousvaikeuksien takia, minkä seurauksena Sanger erosi Wikipedian ja Nupedian johdosta. Nupedia lopetettiin hieman tämän jälkeen, mutta Wikipedia jatkoi kasvuaan.

Wikipedian jälkeen
------------------

Sanger on toiminut filosofian opettajana Ohion yliopistossa. 

Joulukuussa 2004 Sanger kirjoitti kriittisen artikkelin, jossa hän syytti Wikipediaa "antielitismistä", ja valitteli sitä, että trollien ja hankalien käyttäjien annetaan ajaa asiantuntijoita ja muita hyödyllisempiä käyttäjiä projektista ulos. Syyskuussa 2006 Sanger esitteli uuden tietosanakirjahankkeen, Citizendiumin, jonka tarkoituksena on toimittaa wiki-tyyppistä vapaata tietosanakirjaa, mutta ilman Wikipedian väitettyjä avoimuudesta johtuvia ongelmia. Citizendiumin perimmäinen ero nykyiseen Wikipediaan on, että siinä artikkeleja voivat muokata vain todellisella henkilöydellään rekisteröityneet käyttäjät. Citizendium oli alun perin tarkoitettu haarautumaksi englanninkielisestä Wikipediasta jossa olisi kaikki Wikipedian artikkelit, mutta sittemmin suunnitelmasta luovuttiin ja Citizendium aloitettiin puhtaalta pöydältä.

Lähteet
-------

1. ↑  Gallagher, Paul: Wikipedia co-founder Larry Sanger says website has been 'taken over by trolls' *The Independent*.  12.11.2015. Viitattu 28.1.2017. (englanniksi)
2. ↑  Moody, Glyn: This time, it'll be a Wikipedia written by experts *The Guardian*.  13.7.2006. Viitattu 28.1.2017. (englanniksi)
3. ↑  Sangerin artikkeli Kuro5hin-sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Larry Sanger** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**John Kibowen** (s. 21. huhtikuuta 1969 Changach, Kenia) on kenialainen kestävyys- ja maastojuoksija, joka kuuluu kalenjin-heimon keiyo-haaraan.

Kibowenin ensimmäiset kansainväliset arvokisat olivat Ateenan MM-kisat 1997, joissa hän karsiutui 1 500 metrin juoksun alkuerissä. Samana vuonna hän oli IAAF:n GP-finaalissa neljäs mailin juoksussa. Vuonna 1998 hän voitti maastojuoksun maailmanmestaruuden lyhyellä matkalla Marrakechissä järjestetyissä MM-kisoissa. Samana vuonna hän oli voittamassa maantieviestijuoksun MM-kultaa ja sijoittui GP-finaalissa 1 500 metrillä neljänneksi. Hän ei kilpaillut vuonna 1999 loukkaantumisten takia, mutta 2000 hän voitti toisen maastojuoksun MM-kultansa voittamalla Vilamouran MM-kisoissa lyhyen matkan kilpailun. Vuonna 2001 hän oli Oostenden maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla seitsemäs, mutta Edmontonin MM-kisoissa hän voitti pronssia 5 000 metrin juoksussa ajalla 13.05,20. Saman vuoden syyskuussa hän juoksi GP-finaalissa yhdeksänneksi 3 000 metrin juoksussa.

Kibowen voitti MM-hopeaa 2003 Lausannessa maastojuoksun MM-kisojen lyhyellä matkalla. Samana vuonna hän sijoittui neljänneksi Pariisin MM-kisoissa 5 000 metrillä ajalla 12.54,07 ja toiseksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa 3 000 metrillä ajalla 7.38,21. 2004 Brysselin maastojuoksun MM-kisoissa hän oli lyhyellä matkalla kolmaskymmenestoinen. Ateenan olympialaisissa hän oli 5 000 metrillä kuudes. Vuonna 2005 Kibowen sijoittui Helsingin MM-kisoissa 5 000 metrillä kuudenneksi ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa samalla matkalla kahdeksanneksi. Fukuokan maastojuoksun MM-kisoissa 2006 hän oli pitkällä matkalla kahdestoista ja oli samalla voittamassa joukkuekilpailun MM-kultaa.

Ennätykset
----------

* 1 500 metrin juoksu: 3.30,18 (1998)
* Mailin juoksu: 3.47,88 (1997)
* 2 000 metrin juoksu: 4.48,74 (1998)
* 3 000 metrin juoksu: 7.29,09 (1998)
* 5 000 metrin juoksu: 12.54,07 (2003)
* 10 kilometrin maantiejuoksu: 27.40 (2003)
* Puolimaraton: 1.02.16 (2007)
* Maraton: 2.11.04 (2008)

Lähteet
-------

* John Kibowen Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  JOHN KIBOWEN *Athletes*. The International Olympic Committee (IOC). Viitattu 26.12.2020. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |