recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Uchenna Emedolu** (s. 17. syyskuuta 1976) on nigerialainen pikajuoksija.

Emedolu kilpaili Sydneyn olympialaisissa 2000, mutta karsiutui 200 metrin juoksun alkuerissä ajalla 20,87. Seuraavana vuonna hän karsiutui Edmontonin MM-kisoissa 100 metrin juoksun välierissä ajalla 10,29 sekä 200 metrin välierissä ajalla 20,40. Vuonna 2002 hän juoksi toiseksi Kansainyhteisön kisoissa 100 metrillä ajalla 10,11 ja voitti yleisurheilun maailmancupin ajalla 10,06. Pariisin MM-kisoissa 2003 hän sijoittui 100 metrillä kuudenneksi ja 200 metrillä kahdeksanneksi. Myöhemmin samana vuonna hän oli kolmas IAAF:n yleisurheilufinaalissa 100 metrillä. Hän karsiutui Ateenan olympialaisissa 2004 100 metrin välierissä, mutta oli mukana voittamassa olympiapronssia 4 x 100 metrin viestijuoksussa.

Emedolu karsiutui Helsingin MM-kisoissa 2005 100 metrin välierissä. Seuraavana vuonna hän juoksi Melbournen Kansainyhteisön kisoissa 100 metrillä neljänneksi ja 200 metrillä kuudenneksi. Samana vuonna Afrikan mestaruuskisoissa hän voitti mestaruuden 200 metrillä ja juoksi hopealle 100 metrillä. Kauden lopussa hän sijoittui yleisurheilun maailmancupissa 100 metrillä neljänneksi. Emedolu on ennätyksellään Nigerian kaikkien aikojen 100 metrin tilastossa kuudentena.

Ennätykset
----------

* 100 metrin juoksu: 9,97 (2003)
* 200 metrin juoksu: 20,31 (2002)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Uchenna Emedolu Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Leonel Marshall
**Leonel Marshall** (s. 25. syyskuuta 1979 L' Avana, Kuuba) on kuubalainen ammattilentopalloilija.

Ura
---

Marshall aloitti lentopallouransa L` Avanassa Kuubassa. Hänellä huomattiin suuria lahjoja nopeasti, etenkin ponnistusvoimassa. Hän nousi suureksi lahjakkuudeksi, ja siirtyi tämän jälkeen jo hyvin nuorena pelaamaan ulkomaille, koska Kuubassa ei ole sarjoja aikuisille pelaajille. Kesällä 1998, 18-vuotiaana, hän siirtyi Italian A2-liigassa pelaavaan Porto Livornoon. Marshall kuului Kuuban joukkueeseen Sydneyn kesäolympialaisissa 2000. Vuonna 2001 Marshall suoritti muutamien muiden kuubalaisten maajoukkuepelaajien kanssa "joukkopaon" Kuuban miesten lentopallomaajoukkueesta, jossa ei tämän jälkeen ole nähty muun muassa Marshallia eikä Angel Dennistä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

Saavutukset
-----------

* Top Teams cupin voitto 2006
* Paras pelaaja Top Teams cupissa 2006
* Paras hyökkääjä Maailmanliigassa 2001

Joukkueet
---------

* 2007-2008 A1 M. Roma Volley, Italia
* 2006-2007 A1 Copra Berni Piacenza , Italia
* 2005-2006 A1 Copra Berni Piacenza, Italia
* 2004-2005 A1 Copra Piacenza, Italia
* 2003-2004 A1 Coprasystel Ventaglio, Italia
* 1999-2000 A2 Sarplast Livorno, Kuuba
* 1998-1999 A2 Si.Tel. Porto Livorno, Kuuba
**Ēl** tai **Il** (hepreaksi **אל**) on länsiseemiläinen jumalan nimitys, joka tunnettiin Arabian eteläosissa nimellä Il. Nimi tarkoitti yleensä ylijumalaa. Tutkijat eivät ole yhtä mieltä siitä, mikä sanan tarkka merkitys on. Se saattaa tarkoittaa "voimakas", "mahtava" tai "ensimmäinen". Ras Shamrasta (muinainen Ugarit) löytyneissä teksteissä Ēl mainitaan muiden jumalten (paitsi Baalin) isänä, Ašeran puolisona ja luontokappaleiden luojana. Häntä kutsutaan myös maan luojaksi (Qone’ars) ja "häräksi", mikä voi viitata merkitykseen hedelmällisyyden symbolina. Jumalalla on valtaistuimensa paikassa, jota kutsutaan "jokien lähteeksi". Palmyrassa Ēl tunnettiin nimellä **Elqonera** ja jumalan nimitys oli myös "hän, joka saa lähteet pulppuamaan". Ēl rinnastettiin lisäksi Poseidoniin. Roomalaiset samaistivat Ēlin myös Saturnukseen.

Ēl on jumalana etäinen, ja hän edustaa kaikkivoipaisuutta. Hän on tavattoman iäkäs, kaikkitietävä ja hyvänsuopa.Vaikka Ēl oli kunnioitettu jumala, hän ei ollut merkittävä tai aktiivinen hahmo myyteissä, niissä esiintyivät pikemminkin hänen tyttärensä ja poikansa. Hänet kuvattiin yleensä vanhaksi pitkäpartaiseksi mieheksi. Usein hänellä oli myös siivet. Ēl oli hurrilaisten Kumarbin ja kreikkalaisten Kronoksen vastine. Vanhassa testamentissa Ēl on yleensä Jahven synonyymi, joissakin harvemmissa tapauksissa sana tarkoittaa jumalaa yleiskäsitteenä.

Akkadissa sanaa Ēl vastaa sana **ilu**.

Lähteet
-------

* Cotterell, Arthur: Maailman myytit ja tarut. WSOY 1996. ISBN 951-0-17102-6
* Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

### Viitteet

1. 1 2  Lurker 1987, s. 56
2. ↑  El *Britannica Academic, Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica Inc. Viitattu 11.4.2018. (englanniksi)
3. 1 2  Cotterell 1996, s. 82
**Joni Samuli Herrala** (s. 26. syyskuuta 1994 Helsinki) on suomalainen koripalloilija. Hän on pelannut urallaan kymmeniä nuorten maaotteluita.

Ura
---

Herralan kasvattajaseura on Torpan Pojat, jonka paidassa hän debytoi Korisliigassa kaudella 2009–2010. Hän pelasi kauden aikana yhden liigaottelun, jossa hänestä tuli senhetkinen nuorin Korisliigassa pisteitä tehnyt pelaaja. Pääasiassa hän pelasi kauden seuran juniorijoukkueissa, joissa hän voitti samana kautena B-nuorten Suomen-mestaruuden. Vuosina 2010–2012 Herrala pelasi myös I-divisioonaa Torpan Poikien kehitysjoukkueissa.

Kaudella 2012–2013 Herrala pelasi I-divisioonaa HBA-Märskyn joukkueessa, josta hän siirtyi kesken kauden Tapiolan Honkaan. Lisäksi hän edusti kauden aikana Hongan juniorijoukkueita, joissa hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomen-mestaruuden. Heinäkuussa 2015 Herrala siirtyi BC Nokiaan. Herralalle ei tarjottu jatkosopimusta kauden jälkeen, mutta hän sai tarjouksia muilta seuroilta. Kesäkuussa 2016 hän siirtyi KTP:hen.

Valmentaja Ray Ailuksen mukaan Herrala on eritoten pelintekijän pelipaikalla pelaava nopeajalkainen ja hyvin puolustava pelaaja.

Lähteet
-------

* Joni Herrala[vanhentunut linkki] Suomen Koripalloliitto

### Viitteet

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Joni Herrala (Finland) FIBA Europe.  Arkistoitu 8.5.2014. Viitattu 27.3.2014. (englanniksi)
3. 1 2 3  Joni Herrala Korisliiga.  Arkistoitu 8.5.2014. Viitattu 27.3.2014.
4. ↑  ToPon Herrala teki Korisliigan historiaa *Yle Urheilu*.  22.3.2010. Viitattu 8.5.2014.
5. ↑  Kopio palaa Honkaan, Herrala jatkaa *Basket.fi*.  22.5.2013. Suomen koripalloliitto. Viitattu 8.5.2014.
6. ↑
7. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
Turow vuonna 2008.
**Scott Turow** (s. 12. huhtikuuta 1949 Chicago) on yhdysvaltalainen kirjailija ja asianajaja.

Turow on kirjoittanut muun muassa kahdeksan romaania, joita on käännetty yli 20 kielelle ja myyty yli 25 miljoonaa kappaletta. Hänen kirjojensa pohjalta on toteutettu elokuvia, joista tunnetuin on Harrison Fordin tähdittämä *Kunnes toisin todistetaan*.

Hänen kirjoistaan on suomennettu *Kunnes toisin todistetaan* (1987), *Todistamisen taakka* (1991), *Uhreja ei ole* (1993), *Isiemme lait* (1998), *Keinoja kaihtamatta* (1999), *Kumottu tuomio* (2002), *Identtiset* (2014) ja *Todistaja* (2017).

Turow on kirjailijanuransa rinnalla harjoittanut asianajajan ammattia ja on näillä ansioilla valittu kotiseutunsa liittovaltiotuomareiden nimityslautakuntaan vuosiksi 1997–1998. Hän on osakkaana toimistossa Sonnenschein, Nath & Rosenthal, jossa on viime aikoina hoitanut pro bono -asioita, eli ilmaiseksi ajettavia juttuja. Hän on muun muassa avustanut kuolemaantuomittua, joka vapautui uuden oikeudenkäynnin jälkeen kun hänet havaittiin syyttömäksi tekoon, josta hänet oli tuomittu.

Lakimiesuransa alussa Turow toimi myös syyttäjänä merkittävissä korruptio-oikeudenkäynneissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Scott Turow *britannica.com*. Viitattu 17.4.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* www.scottturow.com
* Scott Turow Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Topi Riutta** (s. 8. toukokuuta 1980 Heinola) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa keskushyökkääjänä.

Ura
---

Riutta on Lahden Pelicansin tai Heinolan kiekkokoulun kasvatti HeKistä. Hän aloitti uransa aikuisten sarjoissa kaudella 1998–1999, Jypissä pelaamalla 8 ottelua SM-liigaa. Seuraavalla kaudella 1999–2000 Riutta solmi Jypin kanssa vuoden sopimuksen pelaten koko kaudella 40 ottelua. Samana vuonna hän pelasi nuorten MM-kisat.

Kauden 2000–2001 Riutta pelasi vuoden sopimuksella Jyväskylän Diskoksessa. Ensimmäisen Mestis-kauden aikana hän suoritti varusmiespalveluksen Tikkakoskella. Kaudella 2001–2002 Riutta pelasi ensimmäiset 22 ottelua Kokkolan Hermeksessä. Riutta siirtyi kesken kauden Uudenkaupungin Jää-Kotkiin. Riutta jatkoi seuraavan kauden Uudessakaupungissa. Jääkotkien pudottua Mestiksestä Riutta vaihtoi jälleen seuraa. Kauden 2003–2004 hän pelasi TuTossa ja voitti joukkueen sisäisen pistepörssin tehopisteillä 13+19.

Kaudet 2004–2006 Riutta pelasi Mestistä Joensuun Jokipojissa. Ensimmäisellä kaudella hän teki 41 pelissä tehopisteet 13+20. Toisella kaudella joukkueen kapteenina hän teki 25 pistettä. Kausi 2006–2007 alkoi Riutan osalta vasta lokakuun lopussa sopimusneuvotteluiden ollessa jäissä. Uusi seura löytyi Norjan pääsarjan Lillehammer IHK:sta. Hän pelasi seurassa 32 ottelua tehopistein 10+17=27. 

Kaudeksi 2007–2008 Riutta palasi Mestiksen Jokipoikiin. Seuraavalla kaudella (2008–2009) hän aloitti SapKossa, mutta sopimus seuran kanssa purettiin kesken kauden ja Riutta siirtyi Norjaan. Norjassa hän pelasi 1. divisioonan Rosenborg IHK:ssa.

Muuta
-----

Riutta on voittanut rullakiekon Suomen mestaruuden 2002–2003 Roller Eaglesissa. Finaalissa Roller Eaglesien ja GrIFK:n välillä Riutta teki tehopisteet 1+2.

Lähteet
-------

* Topi Riutta Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
* Topi Riutta The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Bogdanov jatkaa TuTossa, Riutta joukkueeseen
2. 1 2  Riutta ja Tikkanen siirtyvät Uuteenkaupunkiin
3. ↑  Topi Riutta Norjan liigaan
4. ↑  Topi Riutalle uusi seura Norjasta
5. ↑  Roller Eagles rullakiekon Suomen mestari (Arkistoitu – Internet Archive)
**Hoyt Corkins** (s. Glenwood, Alabama) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Corkins on voittanut sekä World Series of Pokerissa että World Poker Tourilla. Hänet tunnetaan pelipöydässä käyttämästään cowboy-hatusta ja aggressiivisesta pelityylistään. Corkinsin lempinimiä ovat "Alabama Cowboy" ja "Nightmare Corkins". Phil Hellmuth on kutsunut häntä nimellä "Mr. All-In".

Corkins voitti WSOP-rannekkeen ja 96 000 dollaria vuoden 1992 $5,000 Pot Limit Omaha -turnauksessa. Sen jälkeen hän oli poissa pokeripöydistä 11 vuotta palaten vuonna 2003, jolloin Corkins voitti 1 089 200 dollaria WPT:n finaaleissa. Summa oli tuolloin kaikkien aikojen suurin WPT:ssä maksettu ykköspalkinto.

Alkuvuodesta 2004 Corkins sijoittui toiseksi Gus Hansenin jälkeen PokerStarsin Caribbean Poker Adventure -turnauksessa ansaiten 290 065 dollaria. Marraskuussa 2005 hän oli myös toinen World Series of Poker Tournament of Champions -kutsuturnauksessa Mike Matusowin voittaessa. Elokuussa 2006 Corkins oli WPT 2006 Legends of Poker -turnauksen kolmas (palkintosumma 381 540 dollaria) ja tammikuussa 2008 Gold Strike World Poker Openin WPT-turnauksen kakkonen (458 267 dollaria). Tammikuussa 2010 Corkins voitti WPT Southern Poker Championship turnauksen joka toi 739.486 dollarin ykköspalkinnon.

Vuoden 2007 WSOP:ssa Corkins voitti toisen rannekkeensa 2500 dollarin kuusikätisenä pelatussa no limit hold'em -turnauksessa. Ykköspalkinto oli 515 065 dollaria. 

Tammikuussa 2010 Corkinsin pokeriuran turnausansiot ylittivät 5 miljoonaa dollaria. Pokerinpeluun lisäksi Corkins kasvattaa karjaa Alabamassa.

WSOP-rannekkeet
---------------

| Vuosi | Turnaus | Voittosumma (USD) |
| --- | --- | --- |
| 1992 | $5,000 Omaha Pot Limit | 96 000 |
| 2007 | $2,500 No Limit Hold'em - Six Handed | 515 065 |

Lähteet
-------

1. ↑   : Hoyt Corkins WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 7. elokuuta 2007.
2. ↑  WPT:n profiili (luettu 9.3.2007)
3. ↑   : Hoyt Corkins stats The Hendon Mob. Viitattu 30. huhtikuuta 2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut
* Hoyt Corkins The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
* WPT:n profiili
Kuva Vesuvius-vuoresta The Gentleman’s Magazinen syyskuun 1747 numerossa.
**The Gentleman’s Magazine** oli Englannin ensimmäinen yleisluonteinen aikakauslehti ja yksi aikansa vaikutusvaltaisimpia julkaisuja.

Edward Cave perusti lehden Lontoossa tammikuussa 1731. Sen koko nimi oli alun perin *The Gentleman’s Magazine: or, Trader’s monthly intelligencer*. Caven keksintö oli luoda kuukausittainen tiivistelmä uutisista ja koulutettua yleisöä kiinnostavista aiheista, jotka vaihtelivat kulutushyödykkeiden hinnoista aina latinankieliseen runouteen saakka. Lehdessä oli sekä vakituisilta avustajilta saatua alkuperäistä sisältöä että laajoja lainauksia ja poimintoja muista lehdistä ja kirjoista. *The Gentleman’s Magazinea* nimimerkillä Sylvanus Urban toimittanut Cave oli ensimmäinen, joka käytti varastorakennusta tarkoittavaa sanaa makasiini ("magazine") viittaamaan aikakauslehteen. 

Ennen *The Gentleman’s Magazinen* perustamista oli jo ilmestynyt tiettyyn aiheeseen erikoistuneita aikakauslehtiä mutta ei vastaavaa laaja-alaista julkaisua, vaikka joitakin yrityksiä sellaisen luomiseksi oli tehty. 

Samuel Johnsonin ensimmäinen vakituinen kirjoittajan työ oli *The Gentleman’s Magazinessa*. Aikana, jolloin parlamentin toiminnasta raportoiminen oli kiellettyä, Johnson kirjoitti lehteen säännöllisesti parlamenttikatsauksia otsikolla "Magna Lilliputian senaatin väittelyitä". Vaikka ne heijastelivatkin jossain määrin osallistujien näkökantoja, olivat puheiden sanat enimmäkseen Johnsonin omia.

Taitavana liikemiehenä Cave kehitti *The Gentleman’s Magazinelle* kattavan jakelujärjestelmän. Lehteä luettiin kaikkialla englantia puhuvassa maailmassa. Se lakkautettiin lopulta syyskuussa 1907.

Lähteet
-------

1. 1 2  Gentleman’s Magazine  2007. Encyclopædia Britannica. Viitattu 16.8.2007. (englanniksi)
2. ↑  Pooley, Julian: Daily Life in Georgian England as Reported in the Gentleman’s Magazine (review)  Helmikuu 2002. Institute of Historical Research.  Arkistoitu 30.9.2007. Viitattu 16.8.2007. (englanniksi)
3. ↑  Samuel Johnson  2007. Encyclopædia Britannica. Viitattu 16.8.2007. (englanniksi)
4. ↑  publishing, history of  2007. Encyclopædia Britannica. Viitattu 16.8.2007. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Bodleian Internet Library of Early Journals – *The Gentleman’s Magazinen* arkisto 1731–1750 (englanniksi)
**Robert Noorduyn** (6. huhtikuuta 1893 Nijmegen, Alankomaat – 22. helmikuuta 1959 South Burlington, Vermont, Yhdysvallat) oli Alankomaissa syntynyt ja muun muassa Yhdysvalloissa ja Kanadassa toiminut lentokoneinsinööri.

Alku
----

Robert Noorduyn opiskeli insinööriksi Alankomaissa ja Saksassa. Vuonna 1913 hän muutti Englantiin, jossa opetteli lentämään Gaudron G II -koneella. Hän työskenteli teknikkona Sopwithin lentokonetehtaassa.

Noorduyn pestattiin 1917 työnjohtajaksi British Aerial Transport -yhtiöön, jonka pääsuunnittelija oli alankomaalainen Frits Koolhoven. Kuten muutkin ensimmäisen maailmansodan lopussa perustetut yhtiöt, BAT oli lyhytikäinen. Se lopetti toimintansa vuonna 1919. 

Anthony Fokker oli muuttanut vuonna 1919 Saksasta Alankomaihin ja perustanut sinne lentokonetehtaan. Hoorduyn oli palannut Alankomaihin ja sai töitä Fokkerilta. Fokker halusi laajentaa toimintaansa myös Yhdysvalloissa, ja Noorduyn lähettiin Teterboroon johtamaan Fokkerin sikäläistä tehdasta.

Suunnittelutyö
--------------

Teterborossa Noorduyn johti Fokker Universal -matkustajakoneen suunnittelua. Kone oli tehty erityisesti Kanadan markkinoita varten, jossa myynti sujui hyvin. Hän johti myös sen seuraajan Fokker Super Universalin kehitystötä ja kehitti yksimoottorisesta F.VIII:sta kaksimoottoriversion.

Noorduyn siirtyi vuonna 1929 Bellanca-tehtaaseen, joka oli Wilmingtonissa Delawaressa. Hän suunnitteli yhtiölle Bellanca Skyrocket -lentokoneen ja osallistui myös Bellanca Pacemakerin kehitysversion suunnitteluun. 

Vuonna 1932 hän toimi Pitcairn-Cierva Autogiro Company of America -yhtiössä. Hän suunnitteli yhtiön ensimmäisen nelipaikkaisen autogiron, Pitcairn Autogiro PA-19.

Noorduyn Norseman
-----------------

Noorduyn perusti Walter Claytonin kanssa vuonna 1933 Montrealiin oman yhtiön, Noorduyn Aircraft Limitedin. Sen päätuote oli Noorduyn C-64 Norseman. Yhtiön nimi muuttui 1935 muotoon Noorduyn Aviation. Yhtiö kaatui toisen maailmansodan jälkeen. Vuonna 1953 Noorduyn pyrki synnyttämään kaatuneen yhtiön uudelleen, mutta hän sairastui ja kuoli vuonna 1959.

Lähteet
-------


* Milberry, Larry. *Aviation in Canada*. Toronto: McGraw-Hill Ryerson, 1979. ISBN 0-07-082778-8.
* Munson, Kenneth. *Bombers, Patrol and Transport Aircraft 1939–1945*. London: Blandford Press, 1969. ISBN 0-7537-0919-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Noorduyn
Karl Rove
**Karl Christian Rove** (s. 25. joulukuuta 1950 Denver, Colorado) on yhdysvaltalainen politiikan alan konsultti, joka johti useita republikaanipuolueen vaalikampanjoita. Hän oli Yhdysvaltain presidentti George W. Bushin varakansliapäällikkö (Deputy Chief of Staff) ennen eroaan 31. elokuuta 2007.

George W. Bushin Rove tapasi työskennellessään Bush vanhemmalle RNC:llä 1973–1974. Vuonna 1977 hän muutti Texasiin työskentelemään Bushin vaalikomiteassa hänen yrittäessään kongressiin. Austinissa hän työskenteli kuvernööri Bill Clementsin apuna. Rove auttoi Bushin voittoon 1994 Ann Richardsia vastaan Texasin kuvernööriksi. Häntä pidettiin myös keskeisenä vaikuttajana Bushin presidentinvaalivoitoissa 2000 ja 2004.

Rove ei kaihtanut vastustajien mustamaalausta, vaan levitti Ann Richardsia vastaan huhun, jonka mukaan hän oli lesbo, ja hänen uskottiin olleen vuoden 2000 republikaanien esivaalin aikaisen John McCainin mustamaalauskampanjan takana.

Rove sai useita lempinimiä. Presidentti Bush kutsui häntä nimellä "Poikanero" ja kuuluisuutta saaneella lempinimellä "Turd Blossom", "Paskakukkanen", joka viittaa Texasissa lehmän tai hevosen ulosteessa kasvavaan kukkaseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Karl Rove The Strategist WP. Viitattu 16.08.2007.
2. ↑  Rovea on pidetty Bushin aivoina HS. Viitattu 16.08.2007.
3. ↑  Boy Genius or Turd Blossom? Guardian. Viitattu 16.08.2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Karl Rove** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Luutnantti Hugo Mansner (1860-l)
**Hugo Evald Mansner** (27. maaliskuuta 1840 Käkisalmi – 23. maaliskuuta 1895 Lomza, Veikselin kenraalikuvernementti) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Mansnerin vanhemmat olivat opettaja Raphael Fredrik Mansner ja Sofia Hedda Jack ja puoliso vuodesta 1868 vapaaherratar Ernestine Charlotta Erika Rehbinder, vapaaherra Otto Carl Rehbinderin tytär.

Mansner tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1852 ja määrättiin sieltä 1860 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen 22. tykistöprikaatiin. Vuonna 1866 hänet siirrettiin Henkivartioväen 3. krenatööritykistöprikaatiin ja ylennettiin luutnantiksi. Nikolain yleisesikunta-akatemian kurssin Pietarissa Mansner suoritti 1865–1867, minkä jälkeen 1868 hänet siirrettiin 33. jalkaväkidivisioonan esikunnan vanhemmaksi adjutantiksi. Alikapteeniksi Mansner ylennettiin 1869. Vuonna 1873 hänet määrättiin ensin 7. jalkaväkidivisioonan esikunnan vanhemmaksi adjutantiksi ja sitten kapteeniksi ylennettynä 29. jalkaväkidivisioonan esikunnan vanhemmaksi adjutantiksi. Vuonna 1875 Mansner siirtyi everstiluutnanttina erikoistehtäviin Orenburgin joukkojen komentajan esikuntaan Kaakkois-Venäjälle. Everstiksi hänet ylennettiin Turkin sodan jälkeen ja nimitettiin 1878 Orenburgin kasakkajoukkojen esikuntapäälliköksi vuoteen 1886. Tuolloin hänet siirrettiin osastopäälliköksi kasakkajoukkojen pääesikuntaan. Kenraalimajuriksi Mansner ylennettiin 1888. Hän sai 1890 eron sotapalveluksesta Venäjän armeijan reserviin siirrettynä. Uudelleen hänet otettiin palvelukseen kesällä 1894 ja määrättiin 4. jalkaväkidivisioonan 1. prikaatin komentajaksi Puolan armeijan jalkaväessä, mitä tehtävää hoitaessaan hän kuoli maaliskuussa 1895.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hugo Evald Mansner *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 22.3.2020)
**Hans "Tuna" Lund** (23. syyskuuta 1950 – 6. marraskuuta 2009) oli yhdysvaltalainen pokeriammattilainen.

Lund aloitti turnauspokerin vuonna 1977 ja voitti World Series of Pokerin (WSOP) 1 500 dollarin no limit hold'em -turnauksen vuonna 1978. Vuosikymmentä myöhemmin hän oli toinen samassa turnauksessa vuoden 1988 WSOP:ssa.

Vuonna 1990 WSOP:n pääturnauksessa hän pääsi aina lopun kaksinpeliin asti, jossa hävisi Mansour Matloubille. Oltuaan johdossa, hän meni *all-in* A9-kädellä Matloubin kymppiparia vastaan. Turnilla tuli ässä, mutta riverin kymppi vei potin Matloubille. Myöhemmin peli päättyi Matloubin kuutosparilla Lundin nelosparia vastaan. Lund oli rahoilla myös WSOP:n vuosien 1991 (19.) ja 1992 (kolmas) pääturnauksessa.

Lund voitti toisen WSOP-rannekkeensa 1 500 dollarin Ace to Five Draw -turnauksessa vuonna 1996.

Lund lopetti säännöllisen turnauspelaamisen vuonna 1997, mutta senkin jälkeen pelasi sijoittuen useasti rahasijoille muun muassa WSOP- ja WPT-turnauksissa. Lund kuoli syöpään 59-vuotiaana marraskuussa 2009. Siihen mennessä hän oli ansainnut pokerilla liki kolme miljoonaa dollaria.

Lähteet
-------

1. ↑  Hans Lund WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 7.11.2009.
2. ↑  Obituary: Hans J. Lund *Nevada Appeal*.  8.11.2009. Viitattu 10.1.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Rodriguez, Julio: Two-Time Bracelet Winner Hans ‘Tuna’ Lund Dies at 59 *CardPlayer.com*.  6.11.2009. Viitattu 7.11.2009. (englanniksi)
4. 1 2 3   (luettu 12.3.2007)
5. ↑  Hans Lund stats The Hendon Mob. Viitattu 7.11.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Hans Lund The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
* CardPlayer.com:n artikkeli (luettu 12.3.2007)
**Harrison Afful** (s. 24. kesäkuuta 1986 Kumasi, Ghana) on ghanalainen jalkapalloilija. Laitapuolustajana pelaava Afful edustaa Major League Soccerissa pelaavaa Columbus Crew'ta.

Ura
---

Afful aloitti uransa ghanalaisessa Feyenoord akatemiassa. Hän oli mukana joukkueen edustuksessa kaudella 2004, kunnes siirtyi lainalle Asante Kotokoon. Hän saavutti ensimmäisellä kaudellaan Ghanan mestaruuden vuonna 2005 ja toisen kerran vuonna 2008. Afful yritti etsiä uutta seuraa Euroopasta ja kävi muun muassa Helsingborgs IF:n testissä muutamassa harjoitusottelussa, sekä Norjassa, mutta ei saanut solmittua sopimusta. Hän jatkoi vielä kauden Feyenoordin akatemia joukkueessa Ghanan 1. divisioonassa.

Kesällä 2009 Afful siirtyi tunisialaiseen Espéranceen. Afful nousi joukkueen avausmiehistöön oikeana laitapuolustajana ja oli voittamassa Tunisian mestaruutta kaudella 2009–2010. Toisella kaudellaan Afful nousi tärkeään rooliin, kun Espérance oli voittamassa historian ensimmäistä triplaansa. Se juhli Tunisian mestaruutta toistamiseen ja voitti myös Tunisian cupin. Lisäksi marraskuussa 2011 Afful ratkaisi ainoalla maalillaan Afrikan Mestarien liigan voiton Espérancelle marokkolaista Wydad Casablancaa vastaan.

Maajoukkue
----------

Afful on edustanut Ghanaa vuodesta 2008 lähtien. Hän pelasi ensimmäiset arvokisansa vuoden 2008 Afrikan-mestaruuskisoissa.

Saavutukset
-----------

* Ghanan mestaruus: 2005, 2008
* Tunisian mestaruus: 2010, 2011
* Tunisian cup: 2011
* Afrikan Mestarien liiga: 2011
	+ Hopeaa: 2010

Lähteet
-------

1. ↑  Esperance crowned African Champions with win over Wydad *BBC* 12.11.2011 Viitattu 12.11.2011 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Harrison Afful Kawarji.comissa (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
* National Football Teams (englanniksi)

Ghanan joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2008
1 Adjei |
2 Sarpei |
3 A. Gyan |
4 Paintsil |
5 Mensah |
6 Annan |
7 Kingston |
8 Essien |
9 Agogo |
10 Asamoah |
11 Muntari |
12 Ayew |
13 B. Gyan |
14 Kumordzi |
15 Barusso |
16 Dauda |
17 Asare |
18 Addo |
19 Shilla |
20 Owusu-Abeyie |
21 Afful |
22 Kingson |
23 Dramani |
Valmentaja Le Roy

Ghanan joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2010
1 McCarthy |
2 Sarpei |
3 Gyan |
4 Osei |
5 Mensah |
6 Annan |
7 Inkoom |
8 Essien |
9 Opoku |
10 Asamoah |
11 Narry |
12 Addy |
13 Ayew |
14 Amoah |
15 Vorsah |
16 Adjei |
17 Ayew |
18 Addo |
19 Agyemang-Badu |
20 Adiyiah |
21 Afful |
22 Kingson |
23 Dramani |
Valmentaja Rajevac

Ghanan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Adams |
2 Inkoom |
3 Gyan |
4 Opare |
5 Essien |
6 Acquah |
7 Atsu |
8 Agyemang-Badu |
9 Boateng |
10 A. Ayew |
11 Muntari |
12 Kwarasey |
13 J. Ayew |
14 Adomah |
15 Sumaila |
16 Dauda |
17 Rabiu |
18 Waris |
19 Mensah |
20 Asamoah |
21 Boye |
22 Mubarak |
23 Afful |
Valmentaja Appiah
Dagerrotypia, joka esittää Alexander Stewen-Steinheiliä univormussa
**Alexander Stewen-Steinheil** (4. syyskuuta 1783 Hamina – 19. maaliskuuta 1842 Pietari) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti ja kreivi.

Stewen-Steinheilin vanhemmat olivat kollegineuvos Christian Daniel Stewen ja Anna Christina Wulffert ja puoliso vuodesta 1819 kreivitär Helena Alexandra Steinheil, jalkaväenkenraali, kenraalikuvernööri, kreivi Fabian Steinheilin tytär. Alexander Stewen valmistui 1. kadettikoulusta Pietarista 1798 ja ylennettiin valmistuttuaan aliluutnantiksi. Luutnantiksi hän yleni 1804. Vuonna 1806 Stewen määrättiin palvelukseen H.M. Keisarin miliisipataljoonaan. Hän osallistui Ranskan vastaiseen sotaan 1807, kapteeniksi hänet ylennettiin joulukuussa 1807 ja everstiksi 1810. Ranskan vastaisessa sodassa 1812–1813 hän osallistui useisiin eri taisteluihin. Vuonna 1816 Stewen nimitettiin Turun kaupungin komendantiksi ja ylennettiin kenraalimajuriksi, Helsingin kaupungin komendantiksi hänet siirrettiin 1819.

Stewenin appi Fabian Steinheil adoptoi Stewenin elokuussa 1824 kreivilliseen sukuunsa. Seuraavana vuonna hänet merkittiin Suomen ritarihuoneen kreivilliseen sukuun numero 7 nimellä Stewen-Steinheil. Vuonna 1826 Stewen-Steinheil määrättiin Suomeen sijoitetun sotaväen suomenmaalaisen divisioonan komentajaksi. Kenraaliluutnantiksi hänet ylennettiin 1829. Vuonna 1830 Stewen-Steinheil määrättiin Suomeen sijoitetun 23. jalkaväkidivisioonan va. komentajaksi. Samana vuonna hänet nimitettiin Suomen Keisarillisen Aleksanterin Yliopiston varakansleriksi ja sensuuriylihallituksen päälliköksi. Näistä tehtävistään hän sai eron toukokuussa 1831 ja sotapalveluksesta saman vuoden lokakuussa. Vuonna 1831 Stewen-Steinheil myös peri apeltaan Saarelan kartanon Viipurin pitäjässä. Stewen-Steinheilin kuoltua kartano siirtyi hänen leskelleen, kreivitär Helena Alexandra Steinheilille.

Kasvitieteilijä Christian von Steven oli Alexander Stewen-Steinheilin veli ja virkamies, kuvernööri Fredrik Stewen hänen velipuolensa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Alexander Stewen-Steinheil *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 26.4.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit
* Biografiasampo

 |

 |
Anton Erik Scheele (noin 1840–1859)
**Anton Erik Scheele** (8. maaliskuuta 1810 Virolahti – 16. kesäkuuta 1878 Helsinki
) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston kontra-amiraali.

Scheelen vanhemmat olivat kruununvouti, kollegiasessori Samuel Jacob Scheele ja Anna Gustafva Meinander ja puoliso vuodesta 1839 Frederika Wilhelmina Hoffman. Scheele tuli oppilaaksi Pietarin merikadettikouluun 1822 ja ylennettiin gardemariniksi 1826. Hänet ylennettiin 1829 midshipsmaniksi ja siirrettiin palvelukseen 32. meriekipaasiin Mustanmeren laivastoon, missä hän palveli vahtialuksena toimineella priki Georgilla Odessan redillä. Syksyllä 1830 Scheele määrättiin 1. Suomen meriekipaasin 5. komppanian päälliköksi Helsinkiin. Kesällä 1831 hän oli tykkivene 91:n päällikkönä Viaporin ja Ahvenanmaan välillä. Luutnantiksi Scheele yleni 1834 ja palveli 1834–1835 vahtiupseerina aluksilla Ömhet, Pamjat Azova, Kronstadt ja Krasnoi. Vuosina 1837–1838 hän palveli Tykkivene 91:n päällikkönä Pohjanlahdella ja Suomenlahdella ja alusten Vladimir ja Ljesnoi sekä fregatti Olgan päällikkönä Itämerellä 1839–1840. Hän johti 1841–1842 kuunari  Neptunuksen Itämeren purjehduksia ja toimi 1842–1847 Leipzig-aluksen vakinaisena komentajana purjehduksilla Pohjan- ja Itämerellä.

Maaliskuussa 1845 Scheele määrättiin 1. Suomen meriekipaasin 3. komppanian päälliköksi ja ylennettiin huhtikuussa kapteeniluutnantiksi, samalla kun hänet siirrettiin 2. komppanian päälliköksi. Hän palveli 1848–1849 vahtialus, fregatti Melpomenella Viaporin redillä ja oli vuonna 1849 aluksen päällikkö. Maaliskuussa 1849 Scheele siirrettiin 1. Suomen meriekipaasin 4. komppanian päälliköksi ja ylennettiin joulukuussa 1852 2. luokan kapteeniksi. Hän toimi 1850–1853 höyrylaiva Rurikin päällikkönä.

Krimin sodan alussa tammikuussa 1854 Scheele sai siirron 2. Suomen meriekipaasin 1. komppanian päälliköksi, mistä hänet komennettiin huhtikuussa 1. luokan kapteeni, myöhemmin amiraali Fredrik Nikolai Nordmannin apulaiseksi venäläisen soutulaivaston läntiseen prikaatiin. Toukokuussa 1855 hänet määrättiin 1. Suomen meriekipaasin komentajaksi ja ylennettiin syyskuussa 1855 1. luokan kapteeniksi. Sodan jälkeen 1856–1862 Scheele purjehti 1. Suomen meriekipaasin komentajana tykkivene-eskaaderilla Suomenlahden saaristossa. Kun 1. Suomen meriekipaasi muuttui 1. Suomen kaaderiekipaasiksi, Scheele jatkoi sen komentajan tehtävissä toukokuuhun 1863 saakka, jolloin hän sai eron sotapalveluksesta kontra-amiraalina.

Lähteet
-------

1. ↑  Geni: Anton Erik Scheele (Viitattu 17.5.2020)
2. ↑  Kuollut.  *Uusi Suometar*, 19.06.1878, nro 73, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 08.08.2023.
3. 1 2 3 4  Scheele, Anton Erik *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit
* Biografiasampo

 |

 |
**Kristiina Komulainen** (s. 28. marraskuuta 1978) on suomalainen radio- ja televisiojuontaja sekä tuottaja, toimittaja ja poliisi. Komulainen on juontanut muun muassa Kuorosotaa, Luukusta lukaalia sekä NRJ:n Aamushow’ta. Komulainen on kotoisin Siilinjärven Pöljältä.

Ura
---

Työt media-alalla Komulainen aloitti paikallislehti Uutis-Jousen toimittajana, josta hän siirtyi Radio NRJ:n palvelukseen vuonna 1999. Vuoteen 2002 asti Komulainen juonsi kanavan päivälähetyksiä ja siirtyi tämän jälkeen Aamushow’n juontajaksi/tuotantoon. Hän jatkoi Aamushow'n parissa vuoteen 2006, jolloin hän siirtyi The Voicen palvelukseen juontamaan, tuottamaan ja käsikirjoittamaan KomulainenPaasonenSaukko-ohjelmaa. 

Ennen The Voicelle siirtymistä Komulainen ehti juontaa ja käsikirjoittaa useita eri tv-ohjelmia muun muassa Neloselle ja Subille. Hän on juontanut muun muassa ohjelmia Piinapenkki, NRJ Top 10, Video: Impossible sekä useita kymmeniä NRJ:n järjestämien konserttien tv-taltiointeja.

The Voicella Komulainen on sittemmin toiminut muun muassa kanavan tuottajana ja juontajana sekä radion että television Suomen virallinen latauslista-ohjelmassa. Hän on vuosina 2006–2010 juontanut myös muille tv-kanaville eri tuotantoja: Kuorosota, Luukusta lukaali, Unelmakoti sekä Päivä ennen kuolemaa, joka oli myös ehdolla Venla Gaalassa vuoden 2009 parhaaksi talk show-/keskusteluohjelmaksi. Komulainen siirtyi juontamaan Radio Aallon keskipäiviä vuonna 2011 ja sen jälkeen hän siirtyi juontamaan Loopin päivää vuonna 2013. Tammikuussa 2019 Komulainen alkoi opiskella poliisiksi.

Muuta
-----

Komulainen on opiskellut muun muassa tuottamista, mainontaa sekä psykologiaa. Hän on valmistunut Helsingin ammattikorkeakoulusta tuottajaksi. Ylioppilaaksi hän kirjoitti Kuopion musiikkilukiosta vuonna 1997.

Komulainen on entinen Jehovan todistaja.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Hannikainen, Sari: Imarteleeko pususuosio, Kristiina Komulainen?.  *Iltalehti/Vvaihde-liite*, 13.3.2010, s. 24.
2. ↑  Kristiina Komulainen opiskelee poliisiksi  16.1.2019. Iltalehti. Viitattu 10.3.2019.
3. ↑  Kuopion yhteiskoulun musiikkilukion entiset opiskelijat Kuopion yhteiskoulun musiikkilukio.  Arkistoitu 24.1.2007. Viitattu 3.6.2010.
4. ↑  Kristiina Komulainen jätti Jehovan todistajat Me Naiset. Viitattu 17.11.2016.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
**Michael Spinks** (s. 13. heinäkuuta 1956 Saint Louis, Missouri) on entinen nyrkkeilijä, joka voitti olympiakultaa sekä ammattilaisten maailmanmestaruuden kevyessä raskaassasarjassa ja myöhemmin raskaassasarjassa. Hän on ensimmäinen kevyen raskaansarjan mies, joka on saanut raskaansarjan mestaruuden urallaan. Hänen kutsumanimensä *Jinx* soveltui hyvin hänen sukunimeensä *Spinks*, joten hänestä käytettiin myös nimitystä *The Spinks Jinks*. Hänen veljensä Leon Spinks oli myös olympiavoittaja ja ammattilaisten raskaansarjan maailmanmestari.

Amatööriura
-----------

Spinks voitti 97 amatööriottelua ja hävisi kolme. Voitoista 31 tuli tyrmäyksellä.

Spinks voitti kultamitalin vuoden 1976 olympialaisissa Montréalissa. Hän tarvitsi vain kaksi voittoa kultamitalin saavuttamiseen, sillä hän pääsi suoraan toiselle kierrokselle ja sai luovutusvoiton ensin kamerunilaisesta J-M. Emebestä sekä välierissä romanialaisesta Alec Năstacista. Luovutusvoittojen välissä hän voitti puolivälierissä puolalaisen R. Pasiewiczin tuomariäänin 5–0. Loppuottelussa hän voitti neuvostoliittolaisen Rufat Riskijevin kehätuomarin keskeytyksellä kolmannessa erässä.

Ammattiura
----------

Spinks siirtyi ammattilaiseksi ja voitti debyyttiottelussaan Eddie Bensonin tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä huhtikuun 17. päivänä vuonna 1977 Las Vegasissa. 

Vuonna 1978 Spinks otteli ainoastaan kaksi kertaa. Hän voitti 8 erän ottelussa entisen keskisarjan MM-vyöstä kamppailleen Tom Bethean samana vuonna kuin hänen veljensä Leon voitti Muhammad Alin Las Vegasissa. 

Vuonna 1979 Spinks vietti alle kolme minuuttia kehässä voittaen ainoassa ottelussaan Marc Hansin.

Vuonna 1985 Spinks siirtyi raskaaseensarjaan kohdaten IBF liiton hallitsevan mestarin Larry Holmesin. Spinks voitti kamppailun tuomariäänin täysien erien jälkeen. The Ring lehti nimesi kamppailun vuoden yllätykseksi. Mikäli Holmes olisi voittanut kamppailun hän olisi otellut yhtä monta kertaa voittamattomana kuin Rocky Marciano. 

Seuraavana vuonna Spinksin ja Holmesin välillä järjestettiin uusintaottelu joka päättyi Spinksin voittoon. 

Vuonna 1987 Spinks kukisti huippuhaastaja Gerry Cooneyn. Tämä jäi Spinksin viimeiseksi voitoksi. Vuonna 1988 Spinks kohtasi hurjassa nousukiidossa olleen Mike Tysonin, jolle hävisi tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Kamppailussa olivat panoksena kaikki merkittävät vyöt , ja sen voittaja kruunattiin kiistattomaksi raskaansarjan mestariksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Kluge, Volker: *Olympische Sommerspiele, die Chronik III*, s. 501. , 2000. ISBN 3-328-00741-5.
Atomien sijoittuminen Ag-Al -kvasikiteessä
Elektronien diffraktiomalli ikosaedrirakenteisessa Zn-Mg-Ho-kvasikiteessä
**Kvasikiteet** ovat kiinteitä aineita, jotka ovat rakenteeltaan järjestyneitä, mutta jaksottomia. Niissä atomit muodostavat hilan, joka täyttää tilan mutta jolla ei ole siirtosymmetriaa. Kvasikiteitä voidaan pitää kiteisen ja amorfisen aineen välimuotoina. Kiteitä ne muistuttavat siinä, että niissäkin saadaan röntgensäteillä aikaan Braggin diffraktio, mutta toisin kuin kiteissä, niissä ei ole samanlaisena toistuvaa yksikkökoppia.

Kvasikiteen kaksiulotteisena vastineena voidaan pitää Penrosen laattoja.

Kvasikiteisiä aineita
---------------------

Ikosaedraalinen, dodekaedrin muotoinen Ho-Mg-Zn-kvasikide.
Ensimmäinen aine, jonka todettiin muodostavan kvasikiteitä, oli tietyssä suhteessa alumiinia ja mangaania sisältänyt metalliseos. Sen löysivät Daniel Shechtman, I. Blech, Denis Gratias ja J. Cahn Yhdysvaltojen kansallisen standardoimistoimiston (NBS) laboratoriossa vuonna 1984. Kvasikiteitä muodostuu, kun jokaista mangaaniatomia kohti on 5 tai 6 alumiiniatomia. Myöhemmin on todettu, että myös esimerkiksi aineet Al5Li3Cu ja Al79Cr57Ru5 muodostavat kvasikiteitä. Shechtman sai vuonna 2011 kvasi­kiteiden löytämisestä Nobelin kemian­palkinnon.

Nykyisin kvasikiteisiä aineita on löydetty jo useita satoja. Monet niistä ovat alumiinin seoksia (esimerkiksi Al-Li-Cu, Al-Mn-Si, Al-Ni-Co, Al-Pd-Mn, Al-Cu-Fe, Al-Cu-V), mutta eräät muutkin metalli­seokset kuten Cd-Yb, Ti-Zr-Ni, Zn-Mg-Ho, Zn-Ms-Sc, In-Ag-Yb ja Pd-U-Si voivat muidostaa kvasikiteitä. Eräät polymeeritkin voivat muodostaa kvasi­kiteitä.

Geometrisesti kvasikiteet voidaan jakaa kahteen perus­tyyppiin. Ensimmäisen tyypin muodostavat poly­gonaaliset (diedriset) kvasi­kiteet, jotka ovat tietyn akselin suhteen 8-, 10- tai 12-kertaisesti lokaalisesti symmetrisiä. Sen mukaisesti ne jaetaan okta­gonaalisiin, deka­gonaalisiin ja dodeka­gonaalisiin kvasi­kiteisiin. Ne ovat tämän akselin suunnassa jaksollisia, mutta sitä vastaan kohti­suorissa suunnissa jaksottomia. Toisen tyypin muodostavat ikosa­edraaliset kvasikiteet, jotka eivät ole jaksollisia missään suunnassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Malcolm E. Lines: *Jättiläisen hartioilla, Matematiikan heijastuksia luonnontieteeseen*. Suomentanut Suom. Veli-Pekka Ketola. Art House, 2000. ISBN 951-884-285-x.
2. 1 2 3 4  Philip Ball: *Kemian eturintamassa: matka molekyylien maailmaan*, s. 156-176, luku "Mahdoton järjestys; kun atomit kohtaavat geometrian". Suomentanut Kimmo Pentikäinen. Terra Cognita, 1997. ISBN 952-5202-07-0.
3. ↑  Kemian Nobel kvasikiteen löytäjälle *Helsingin Sanomat*.  5.10.2011. Viitattu 5.10.2011. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Enrique MacIá: The role of aperiodic order in science and technology.  *Report on Progress in Physics*, 2006, 69. vsk, nro 2, s. 397. doi:10.1088/0034-4885/69/2/R03.
5. ↑  Akiji Yamamoto: Software package for structure analysis of quasicrystals.  *Science and Technology of Advanced Materials*, 2008, 9. vsk, s. 013001. doi:10.1088/1468-6996/9/3/013001.
**Peter Kipchumba Rono** (s. 31. heinäkuuta 1967 Kapsabet, Kenia) on entinen kenialainen keskimatkojen juoksija, joka voitti olympiakultaa Soulissa 1988. 

Rono voitti Afrikan maastojuoksumestaruuden 1985 Nairobissa. Seuraavana vuonna hän sai hopeaa 1 500 metrillä nuorten maailmanmestaruuskisoissa Ateenassa. Maailmanmestaruuskisoissa 1987 Roomassa hän jäi 1 500 metrin välierissä yhdenneksitoista karsiutuen finaalista.

Soulin olympialaisissa Rono voitti alkueränsä ja sijoittui välierässään toiseksi. Loppukilpailussa ennakkosuosikki oli Ison-Britannian Steve Cram, kauden tilastoykkönen. Kaksi kierrosta ennen maalia Rono meni johtoon ja piti sen yllättäen loppuun asti. Voittoaika oli Ronon henkilökohtainen ennätys 3.35,96, joka oli varsin vaatimaton kilpakumppaneihin nähden. Ronosta tuli samalla 1 500 metrin nuorin olympiavoittaja, ikää hänellä oli vasta 21 vuotta ja 62 päivää. Hopeaa sai Peter Elliott ja pronssia Jens-Peter Herold Cramin jäädessä neljänneksi.

Nuoresta iästään huolimatta Rono jäi tähdenlennoksi eikä enää koskaan voittanut tärkeää kilpailua. Hän suoritti maisterin tutkinnon Mount Saint Mary's Universityssä Marylandissa. Myöhemmin hän toimi valmentajana samassa yliopistossa.

Marraskuussa 2006 Rono nimitettiin Yhdistyneiden Kansakuntien hyväntahdon lähettilääksi.

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku;: *Suuri Olympiateos 6*. Gummerus, 1988. ISBN 951-8920-05-2.

Viitteet
--------

1. ↑  PETER RONO *Athletes*. The International Olympic Committee (IOC). Viitattu 26.12.2020. (englanniksi)

  

Miesten 1 500 metrin juoksun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1896: Edwin Flack |
1900: Charles Bennett |
1904: James Lightbody |
1908: Melvin Sheppard |
1912: Arnold Jackson |
1920: Albert Hill |
1924: Paavo Nurmi |
1928: Harri Larva |
1932: Luigi Beccali |
1936: John Lovelock |
1948: Henry Eriksson |
1952: Joseph Barthel |
1956: Ronald Delany |
1960: Herb Elliott |
1964: Peter Snell |
1968: Kipchoge Keino |
1972: Pekka Vasala |
1976: John Walker |
1980: Sebastian Coe |
1984: Sebastian Coe |
1988: Peter Rono |
1992: Fermín Cacho |
1996: Noureddine Morceli |
2000: Noah Ngeny |
2004: Hicham el-Guerrouj |
2008: Asbel Kipruto Kiprop |
2012: Taoufik Makhloufi |
2016: Matthew Centrowitz |
2020: Jakob Ingebrigtsen |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Arthur Osvald Bergström
**Arthur Osvald Bergström**, joka käytti Saksassa nimeä Bergh (8. marraskuuta 1876 Helsingin pitäjä – 15. joulukuuta 1932) oli suomalainen Torpedoveneen päällikkö ja merikapteeni. Hänen vanhempansa olivat tilanomistaja Constantin Bergström ja Fredrika Elisabeth Eklund. Arthur Osvald Bergström kävi keskikoulun ja harjoitteli kotitilallaan maataloustöitä, mutta kiinnostui merenkulusta ja suoritti Helsingin merikoulussa aliperämiehentutkinnon vuonna 1900, perämiestutkinnon hän suoritti vuonna 1901 ja merikapteenitutkinnon vuonna 1905.

Hän työskenteli usealla Höyrylaivaosakeyhtiön aluksella, kunnes sai kapteenin vakanssin S/S Castorin päällikkönä vuonna 1914. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä hän oli Bremenin satamassa aluksensa kanssa ja joutui saksalaisten pidättämäksi, mutta hänet vapautettiin ja hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 27. syyskuuta 1915, josta hänet siirrettiin 11. toukokuuta 1916 pataljoonan täydennysjoukkoon, josta hänet komennettiin erikoistehtäviin Englantiin ja Ruotsiin. Hän palasi takaisin pataljoonan yhteyteen ennen sen Suomeen paluuta ja toimi kotimatkalla kipparoimansa laivan kapteenina (Castor).

Hän toimi koko Suomen sisällissodan ajan Castorin kapteenina. Sisällissodan jälkeen hän astui Suomen armeijan laivaston palvelukseen 18. helmikuuta 1919 ja toimi aluksi torpedovene C 3:n ja myöhemmin torpedovene S1:n päällikkönä. Suomen armeijan laivastosta hän erosi 26. huhtikuuta 1919 palatakseen S/S Castorin päälliköksi, josta tehtävästä hän erosi vuonna 1930. Hänet on haudattu Helsinkiin. Kunniamerkit: Jääkärimerkki.

Lähteet
-------

* E.Jernström, *Jääkärit maailmansodassa*, Sotateos oy, Helsinki, 1933
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, *Suomen jääkärien elämäkerrasto*, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.

### Viitteet

1. 1 2 3  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2 3  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975
**Janeth Jepkosgei** (s. 13. joulukuuta 1983 Keiyo, Kenia) on kenialainen keskimatkojen juoksija.

Jepkosgei on kotoisin Kaprisangin kylästä, joka sijaitsee noin 5 kilometrin päässä Kapsabetin kaupungista. Samasta kylästä ovat lähtöisin myös muun muassa Wilson Kipketer, Sammy Kosgei ja Wilfred Bungei. Jepkosgei kilpaili 1999 Bydgoszczin alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa, mutta karsiutui 800 metrin juoksun alkuerissä ajalla 2.11,98. Hän sai hopeaa alle 20-vuotiaiden Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2001. Vuonna 2002 hän voitti Kingstonin nuorten MM-kisoissa kultaa 800 metrillä ajalla 2.00,80. Neljä vuotta myöhemmin hän voitti Melbournen Kansainyhteisön kisoissa 800 metrin mestaruuden ajalla 1.57,88. Myöhemmin samana vuonna hän voitti matkan Afrikan-mestaruuden, sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa toiseksi sekä yleisurheilun maailmancupissa myös toiseksi. Hänet valittiin vuoden päätteeksi Kenian vuoden naisurheilijaksi.

Osakan MM-kisoissa 2007 Jepkosgei voitti MM-kultaa ajalla 1.56,04. Myöhemmin samana vuonna hän voitti IAAF:n yleisurheilufinaalin. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui maannaisensa Pamela Jelimon jälkeen hopealle ajalla 1.56,07. Hän oli toinen myös IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui hopealle ajalla 1.57,90. Kilpailun voitti Caster Semenya ajalla 1.55,45. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2010 Jepkosgei sai 800 metrillä hopeaa ajalla 2.00,50 ja kuului Kenian pronssijoukkueeseen 4 × 400 metrin viestissä. Hän voitti samana vuonna 800 metriä maanosien cupissa. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän voitti pronssia ajalla 1.57,42. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli kahdeksas.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähde: IAAF
* 800 metrin juoksu: 1.56,04 (2007)
* 1 000 metrin juoksu: 2.37,98 (2002)
* 1 500 metrin juoksu: 4.02,32 (2011)

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Janeth Jepkosgei**.
1. 1 2 3 4 5 6  Janeth Jepkosgei Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑
3. 1 2  Janeth Jepkosgei *tilastopaja.org*. Viitattu 21.3.2013. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
4. ↑
5. ↑  Juniori-ikäinen Jelimo musertava 800:n finaalissa MTV3 18.8.2008
6. ↑  Sukupuolitestiin joutuva Semenya ylivoimaiseen voittoon *hs.fi*.  19.8.2009. Helsingin Sanomat. Viitattu 19.8.2009.

  

Naisten 800 metrin juoksun maailmanmestarit
1983: Jarmila Kratochvílová |
1987: Sigrun Wodars |
1991: Lilija Nurutdinova |
1993: Maria Mutola |
1995: Ana Fidelia Quirot |
1997: Ana Fidelia Quirot |
1999: Ludmila Formanová |
2001: Maria Mutola |
2003: Maria Mutola |
2005: Zulia Calatayud |
2007: Janeth Jepkosgei |
2009: Caster Semenya |
2011: Caster Semenya |
2013: Eunice Jepkoech Sum |
2015: Maryna Arzamasava |
2017: Caster Semenya |
2019: Halimah Nakaayi |
2022: Athing Mu |
2023: Mary Moraa



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Gilles Quénéhervé** (s. 17. toukokuuta 1966 Pariisi) on entinen ranskalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti. Hänen päämatkansa oli 200 metrin juoksu.

Quénéhervé kilpaili 20-vuotiaana Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986. Hän juoksi toisen osuuden 4 × 100 metrin viestijuoksussa, jossa Ranskan joukkue sijoittui neljänneksi ajalla 38,86 s. Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän saavutti 200 metrillä hopeaa ennätysajallaan 20,16 s, joka oli Ranskan ennätys vuoteen 2011 saakka jolloin Christophe Lemaitre juoksi 19,80. Kilpailun voittanut yhdysvaltalainen Calvin Smith sai saman loppuajan. Viestijuoksuun Ranska ei Rooman kisoissa osallistunut.

Soulin 1988 olympialaisissa Quénéhervé sijoittui 200 metrillä kuudenneksi ajalla 20,40 s. Viestissä hän juoksi kolmannen osuuden ja saavutti pronssia Ranskan joukkueen tullessa maaliin ajassa 38,40 s. Viimeisen kerran Quénéhervé kilpaili arvokisoissa Ateenan MM-kilpailuissa 1997, jolloin Ranskan viestijoukkue hylättiin loppukilpailussa.

Ranskan mestaruuden Quénéhervé voitti 200 metrin juoksussa ulkoradoilla vuonna 1989 ja sisäradoilla vuonna 1990. Hänen henkilökohtainen ennätyksensä 100 metrin juoksussa on 10,17 s vuodelta 1994.

Lähteet
-------

* Butler, Mark (toim.): *IAAF Statistics Handbook: Helsinki 2005*. IAAF, 2005. (englanniksi)
* Siukonen, Markku & Ahola, Matti: *Suuri EM-kirja*. Sporttikustannus Oy, 1990. ISBN 951-8920-11-7.
* Siukonen, Markku & Ahola, Matti: *Urheilun vuosikirja 10*. Sporttikustannus Oy, 1989. ISBN 951-8920-07-9.
* *Docathlé 2003*, s. 518. Fédération Française d'Athlétisme, 2003. ISBN (mahdollisesti virheellinen) 2-951243-4-3. (ranskaksi)

### Viitteet

1. ↑  Mondiaux-2011: record de France du 200 m messieurs (19.80) pour Lemaitre *fr.sports.yahoo.com*.  3.9.2011. yahoo.com. Viitattu 4.9.2011. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Gilles Quénéhervé Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |