recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ander Capa Rodríguez** (s. 8. helmikuuta 1992 Portugalete, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Athletic Bilbaota ja on pelipaikaltaan joko oikea laitapuolustaja tai laitalinkki.

Seurajoukkueura
---------------

Capa pelasi uransa ensimmäisen ammattilaisottelunsa 18. elokuuta 2013 Real Jaénia vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 28. syyskuuta 2013 ottelussa Sporting de Gijónia vastaan.

Kaudella 2013–2014 Capa pelasi yhteensä 31 sarjaottelua ja teki niissä kaksi maalia, jonka päätteeksi seura nousi ensimmäistä kertaa historiassaan maan pääsarjaan Primera Divisióniin. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa maan korkeimmalla sarjatasolla 24. elokuuta 2014, jossa Eibar kohtasi kotikentällään Real Sociedadin.

19. marraskuuta 2015 Capa teki seuran kanssa vuoteen 2018 asti ulottuvan jatkosopimuksen.

1. syyskyyta 2017 Capa teki nelivuotisen sopimuksen baskiseura Athletic Bilbaon kanssa. Sopimus astui voimaan heinäkuussa 2018.

Lähteet
-------

1. ↑  El Jaén muere en la orilla Marca. Viitattu 18.2.2017. (espanjaksi)
2. ↑  Con Scepovic todo es más fácil Marca. Viitattu 18.2.2017. (espanjaksi)
3. ↑  Lara seals dream start for Eibar ESPN. Viitattu 18.2.2017. (espanjaksi)
4. ↑  Capa: En el Eibar he crecido como persona y como futbolista SD Eibar. Viitattu 18.2.2017. (espanjaksi)
5. ↑  Ander Capa signs with Athletic Club Athletic Bilbao. Viitattu 30.6.2018 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ander Capan tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
* Ander Capan tilastot Soccerway-sivustolla (englanniksi)

Athletic Bilbao – Primera División
1 Simón |
2 Morcillo |
3 Vivian |
4 Martínez |
5 Yeray |
6 Vesga |
7 Berenguer |
8 Sancet |
9 I. Williams |
10 Muniain |
11 N. Williams |
12 Guruzeta |
13 Agirrezabala |
14 D. García |
15 Lekue |
16 Vencedor |
17 Berchiche |
18 de Marcos |
19 Zarraga |
20 Villalibre |
21 Capa |
22 R. García |
23 Herrera |
24 Balenziaga |
27 Padilla |
28 Bilbao |
29 Malcom |
31 Paredes |
35 Iru |
Valmentaja Valverde
**Anders Oscar Ahlgren** (12. helmikuuta 1888 Malmö – 27. joulukuuta 1976 Malmö) oli ruotsalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.

Vuonna 1913 Ahlgren voitti maailmanmestaruuden raskaassa sarjassa (yli 82 kg) Breslaun MM-kisoissa sekä epävirallisen Euroopan-mestaruuden Budapestin kisoissa. Edellisvuonna Tukholman olympialaisissa hän oli saavuttanut 82,5 kilogramman painoluokasta hopeaa painittuaan loppuottelussa suomalaista Ivar Böhlingiä vastaan yhdeksän tunnin ajan painijoiden saamatta toisistaan selvää, minkä johdosta kulta jätettiin jakamatta ja kumpikin sai hopeamitalin. 

Antwerpenin olympialaisissa Ahlgren niin ikään selvisi loppuotteluun yli 82,5 kg:n sarjassa häviten siinä Suomen Adolf Lindforsille. Menetettyään kultamitalin ei Ahlgren enää lähtenyt ottelemaan hopeamitalista, joka ei tuolloisten sääntöjen mukaan kuulunut automaattisesti loppuottelun hävinneelle osapuolelle, vaan siitä saivat kamppailla kaikki mestarille kilpailun kuluessa hävinneet painijat. Näin ollen Ahlgren jäi kokonaan ilman mitalia.

MM-kisoista Ahlgren saavutti lisäksi kaksi hopeaa: 1911 Helsingissä (83 kg) ja 1922 Tukholmassa (yli 82,5 kg). Lisäksi hän saavutti hopeaa epävirallisista EM-kisoista 1910 Budapestissa ja pronssia epävirallisista MM-kilpailuista 1911 Berliinistä. Ahlgren osallistui olympialaisiin myös Antwerpenissä 1920, missä hän sijoittui viidenneksi.

Lähteet
-------

* Ahlgren, Anders (SWE) International Wrestling Database (englanniksi)
* Anders Ahlgren Bio, Stats and Results (Arkistoitu – Internet Archive) Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Anders Ahlgren** Wikimedia Commonsissa
**Anders Eric Olof Ahlqvist** (17. helmikuuta 1945 Tukholma – 23. elokuuta 2018 Kirkkonummi) oli suomalainen kielitieteilijä (keltologi) ja professori.

Ahlqvistin elämä ja ura olivat kansainvälisiä. Hän syntyi Ruotsissa ja vietti lapsuutensa Egyptissä, jossa hänen liikemies-isänsä toimi konsulina. Koulunsa Ahlqvist kävi Suomessa: Kauniaisissa ja Helsingin Nya svenska läroverketissä, jota hän tuli ylioppilaaksi vuonna 1963. Hän alkoi opiskella Helsingin yliopistossa klassillista filologiaa ja siirtyi vuonna 1966 yleiseen kielitieteeseen. Hän suoritti kandidaatintutkinnon vuonna 1968 ja siirtyi 1970-luvun alussa Edinburghiin, jossa hän väitteli tohtoriksi vuonna 1974 pääaineenaan keltologia. Hän työskenteli tutkijana Dublinissa, ja vuodesta 1976 hän hoiti muinaisiirin henkilökohtaista professuuria Galwayn yliopistossa. Irlannissa hän oli Suomen kunniakonsuli. Helsingin yliopistossa Ahlqvist hoiti yleisen kielitieteen professuuria 1988–1989 sekä vieraili keltologian professorina Utrechtin yliopistossa 2003–2004.

Ahlqvist jäi Galwaysta eläkkeelle vuonna 2005 ja siirtyi professoriksi Sydneyn yliopistoon (2008–2013).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Castrén, Paavo: Humanisti ja herrasmies. (Muistokirjoitus.) *Helsingin Sanomat*, 7.10.2018, s. C 18. Artikkelin verkkoversio.
2. 1 2 3  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 42. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Ahlqvist, Anders hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Belmont IslandSaari lännestä kuvattuna.

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
U Thant Island |
| Sijainti | 
40°44′48″N, 73°57′52″WNew York, Yhdysvallat |
| Vesialue | 
East River |
| Korkein kohta | 
3 mView and modify data on Wikidata  |
| Pinta-ala | 
alle 0,002 km² |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Belmont Island** tai epävirallisesti myös **U Thant Island** on pieni tekosaari New Yorkin Manhattanin edustalla Yhdysvalloissa.

Sijainti
--------

Saari, taustalla Williamsburg Bridge.
Saari tunnelin rakennustöiden aikana vuonna 1906.
Belmont Island sijaitsee East River -väylällä Manhattanin 42nd Street -kadun kohdalla. Saari on tekosaari, joka on tehty tunnelitöistä tulleella ylimääräisellä maa- ja kiviaineksella. Saari on hyvin pieni ja sen pinta-ala on alle 0,2 hehtaaria. Saarella pesii amerikanmerimetsoja. Lintujen guano on värjännyt saarta valkoiseksi.

Historia
--------

Ennen nykyisen saaren rakentamista sen paikalla sijaitsi vaarallisena pidetty kivikko, joka tunnettiin nimellä Man- o’- War Reef. Kivikko kasvoi 1890-luvulla kivillä ja irtomaalla New Yorkin Queensin ja Manhattanin välisen ratikkatunnelin rakennustöistä. Tunnelihanke kohtasi monia eri ongelmia ja sen suunnittelija William Steinway kuoli ennen töiden valmistumista. Hankkeen vei loppuun August Belmont Jr. ja tunneli valmistui vuonna 1907. Saari tuli sittemmin tunnetuksi hänen sukunimellään.

Belmontin teettämä tunneli tuli puolestaan tunnetuksi hänen edeltäjänsä mukaan nimellä Steinway Tunnel. Sittemmin sen läpi vedettiin New Yorkin metron linja 7. Linja kulkee suoraan saaren ali.

Vuonna 1977 New Yorkin kaupunki vuokrasi saaren joukolle Yhdistyneiden kansakuntien työntekijöitä. Vuokraajat olivat Sri Chinmoyn uskonnollisia seuraajia ja he alkoivat käyttää nimeä U Thant Island YK:n kolmannen pääsihteerin U Thantin mukaan. Joukko rakennutti saarelle yhdeksänmetrisen "Oneness Archin", jossa säilytetään U Thantiin liitettyjä muistoesineitä. U Thant Islandista tuli sittemmin usein käytetty saaren epävirallinen nimi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kenneth T. Jackson: *The encyclopedia of New York City*, s. 115. 2. painos. Yale University Press. ISBN 978-0-300-11465-2. (englanniksi)
2. ↑  Joe Giunta: Birds of Brooklyn: Double-Crested Cormorant Brooklyn Botanic Garden. Viitattu 9.11.2020. (englanniksi)
Andermatt on yksi Urin kantonin kunnista
**Andermatt** on kunta Urin kantonissa Sveitsissä. Kunnassa on 1 242 asukasta (31.12.2008). 

Andermatt sijaitsee 1 450 metrin korkeudessa, Reuss-joen varrella sijaitsevassa Urseren-laaksossa. Andermatt on syntynyt kulkureittien risteyskohtaan: matka pohjoiseen vie Göscheneralp-solan kautta; matka itään,  Graubündeniin, kulkee Oberalpin solan kautta ja matka länteen,  Wallisin kantoniin, vie Furkapass-solan kautta.  Gotthardin solatie (valtatie 2) Sveitsistä Italiaan kulkee myös Andermattin kautta. Tosin Gotthardin ali kulkevat tunnelit (maantietunneli,  rautatietunneli) ovat vähentäneet tämän reitin merkitystä. 

Andermatt on talviurheilukeskus.

Andermattiin on kolme Matterhorn Gotthard Bahnin (MGB) rautatieyhteyttä: 

* länsi-itäsuuntainen reitti kulkee Brigistä Furkan pohjatunnelin kautta Andermattiin ja edelleen Disentikseen.
* lyhyt rata pohjoiseen, Göscheneniin, yhdistää Andermattin Sveitsin valtiollisen rautatieyhtiön SBB-CFF-FFS:n rataverkkoon.

Lähteet
-------

* Kunnan viralliset sivut

### Viitteet

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Andermatt** Wikimedia Commonsissa

* Andermattin matkailusivut
* Andermatt-Gemsstock-köysirata

 Andermatt idästä kuvattuna

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Urin kantonin kunnat |
| --- |
|  |
|   Urin kantonin kunnat (20 kpl, 1875–) |
|  |
|  Urin kantoni | Altdorf • Andermatt • Attinghausen • Bauen • Bürglen • Erstfeld • Flüelen • Göschenen • Gurtnellen • Hospental • Isenthal • Realp • Schattdorf • Seedorf • Seelisberg • Silenen • Sisikon • Spiringen • Unterschächen • Wassen |

 |
**Tauno Kullervo Kokko** (20. kesäkuuta 1899 Oulujoki – 1. marraskuuta 1983 Oulu) oli suomalainen kanslianeuvos ja vakuutusjohtaja, joka toimi myös Yleisradion ohjelmapäällikkönä ja kuoronjohtajana.

Henkilöhistoria
---------------

Tauno Kokon vanhemmat olivat opettaja, kirjailija Juhana Kokko ja Onnia Durchman ja puoliso vuodesta 1932 rautatievirkailija Aira Kyllikki Kilpua. Kokko tuli ylioppilaaksi 1918 ja toimi Pohjois-Suomen Keskinäisen Vakuutusyhtiön toimitusjohtajana lähes neljäkymmentä vuotta, 1928–1966. Oulun kaupunginvaltuuston jäsen hän oli kahteen otteeseen, 1946–1950 ja 1952–1953. Yleisradion ohjelmapäällikkönä Oulussa Kokko työskenteli kolmekymmentä vuotta, 1933–1963. Kokolla oli useita luottamustehtäviä ja hän oli sekakuoro Oulun Laulun johtaja 1929–1950 ja mieskuoro Pohjan Laulun johtaja 1945–1961. Pohjois-Pohjanmaan maakuntaliiton sihteerinä 1931–1945 ja myöhemmin hallituksen ja työvaliokunnan jäsenenä toiminut Kokko toimitti liiton vuosikertomukset I–VIII. Kokko kirjoitti *Kalevaan* pakinoita nimimerkeillä *Nuusku-Frekke* ja *Cocco*. Kanslianeuvoksen arvonimen hän sai 1959.

Julkaisuja
----------

* *Oulun tiernapojat*, 1968

Lähteet
-------

1. 1 2  Pentti Huovinen, L. Arvi P. Poijärvi, Keijo Virtanen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1970*, s. 431–432. Helsinki: Otava, 1970.
2. 1 2  Kuolleita. Kanslianeuvos Tauno Kokko. *Helsingin Sanomat*, 8.11.1983, s.14.
3. ↑  Tauno Kokko 80 vuotta tänään. Seuraajan valinnasta pois sattumanvaraisuus. *Helsingin Sanomat*, 20.6.1979, s.14.
Kartta Andamaanien ja Nikobaarien saarista. Pikkukuvassa esitetty Port Blair yksityiskohtaisesti
**Andamaanien ja Nikobaarien miehitys** oli Japanin toisessa maailmansodassa suorittama sotilasoperaatio, jossa japanilaiset miehittivät Andamaanit ja Nikobaarit. Saarille oli aiemmin tammikuussa rakennettu pieni brittien linnoitus Port Blairiin. Japanilaisten vallattua Rangoonin 8. maaliskuuta britit evakuoivat joukkonsa saarilta 10. maaliskuuta. Japanilaiset miehittivät saaret 23. maaliskuuta 1942 ilman vastarintaa. Saarille jääneet brittiupseerit lähetettiin Singaporeen sotavangeiksi. Saarten johtoon asetettiin japanilaisten määräämä nukkehallitus. Arviolta 2 000 andamaanilaista siviiliä kuolivat miehityksen aikana. 30. tammikuuta 1944 japanilaiset toteuttivat saarilla Homfreygamjin massamurhan, jossa 44 intialaista siviiliä teloitettiin vakoilusta epäiltynä. Monet teloitetuista olivat Indian Independence Leaguen jäseniä. Japanilaiset miehittivät saaria vuoteen 1945 saakka, jolloin brittiläiset ja intialaiset joukot valtasivat saaret takaisin 7. lokakuuta 1945 mennessä.

Lähteet
-------

1. ↑  The capture of Andaman Islands, March 1942Arkistoitu kopio *Forgotten Campaign: The Dutch East Indies Campaign 1941–1942*.  Arkistoitu 1.9.2020. Viitattu 6.4.2013.
**Maricica Puică** (s. 29. heinäkuuta 1950 Iași) on romanialainen keskimatkojen juoksija.

Puică alkoi menestyä juoksussa vasta suhteellisen varttuneena. Vuonna 1979 hän teki maailmanennätyksen 2 000 metrin juoksussa Bukarestissa ajalla 5.33,5. Vuonna 1982 hän teki mailin juoksun maailmanennätyksen Rietissä ajalla 4.17,44. Samana vuonna hän saavutti hopeaa Ateenan EM-kilpailujen 3 000 metrin juoksussa. Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984 Puică sijoittui 1 500 metrin juoksussa pronssille ja voitti kultaa 3 000 metrin juoksussa, jossa Mary Decker ja Zola Budd törmäsivät. Vuonna 1986 Puică teki uransa viimeisen maailmanennätyksen parantaen 2 000 metrin tulosta Lontoossa lukemiin 5.28,69. Samana vuonna Stuttgartin EM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa 3 000 metrin kilpailussa. Vuonna 1987 hän sai sisäratojen MM-kilpailuissa Indianapolisissa 3 000 metrillä pronssia ja Rooman ulkoratojen MM-kilpailuissa hopeaa.

Puică kilpaili myös maastojuoksussa, jossa hän voitti maailmanmestaruuden 1982 ja 1984. Vuonna 1989 Puică esiintyi televisiossa kannattaen Nicolae Ceaușescun hallinnon vastaisia mielenosoituksia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Maricica Puică *Olympedia*.  (englanniksi)

Naisten 3 000 metrin juoksun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1984: Maricica Puică |
1988: Tatjana Samolenko-Dorovskih |
1992: Jelena Romanova  |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Nakajima Ki-44 Shōki** (liittoutuneiden raportointinimi *Tojo*) oli keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimien torjuntahävittäjä toisessa maailmansodassa.

Ensimmäisen tuotantoversion moottorina oli 1 250 hevosvoiman Nakajiman Ha-41-tähtimoottori ja aseistuksena neljä 12, 7 millimetrin konekivääriä, joista kaksi olivat koneen tasoissa ja kaksi rungossa. Toisessa oli 14-sylinterinen kaksirivinen 1 520 hevosvoiman Nakajima Ha-109 ja kolmannessa 2 000 hevosvoiman Nakajima Ha-145. Toisen ja kolmannen tuotanimallin tykkiaseistuksena oli joko neljä 20 mm:n tykkiä ja kaksi 20 mm:n sekä kaksi 37 mm:n lentokonetykkiä. Kone pystyi myös kantamaan 200 kilon pommin.*lähde?*

Kuvan Ki-44-II Otsu kuvattuna Clarkin lentokentällä vuonna 1945.
Kooltaan sekä siipien pinta-alaltaan (15 m²) Ki-44 oli jonkin verran muita vastaavia japanilaiskoneita pienempi, mikä ilmeisesti rajoitti koneen liikehtimiskykyä ja ohjattavuutta. Palveluskäyttöön tyyppi otettiin joulukuussa 1941. Sen etuina aikalaisiinsa nähden olivat sekä lakikorkeus, 11 200 m että huippunopeus, 605 km/h (tiedot malli II:sta).

Tekniset tiedot
---------------

Nakajima\_Ki-44-II*Lähde:* 

**Yleiset ominaisuudet**

* **Miehistö:** 1
* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&&08.07900008,79 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&&09.04500009,45 m
* **Korkeus:** &&&&&&&&&&&&&&03.02500003,25 m
* **Siipipinta-ala:** &&&&&&&&&&&&&015.&&&&0015,00 m²
* **Tyhjäpaino:** &&&&&&&&&&&02105.&&&&002 105 kg
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Nakajima Ha-109 -14-sylinterinen tähtimoottori; &&&&&&&&&&&01133.&&&&001 133 kW (&&&&&&&&&&&01520.&&&&001 520 hv)

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** &&&&&&&&&&&&0605.&&&&00605 km/h
* **Lentomatka:** &&&&&&&&&&&01700.&&&&001 700 km

**Aseistus**  

* 4 × 12,7 mm konekivääriä, joista 2 × rungossa ja 2 × siivissä -tai-
* 4 × 20 mm tykkiä -tai-
* 2 × 20 mm tykkiä, 2 × 37 mm tykkiä ja 1 × 200 kg pommi

Lähteet
-------

* Mondey, David: Axis Aircraft of World War II, The warplanes of Germany, Italy and Japan during World War II, 2002 (ensipainos 1984, London, England, englanniksi) ISBN 0-7858-1363-2 (s.224-226)

### Viitteet

1. ↑  Mondey: s. 225
2. ↑   Viitattu 27.12.2022.
3. ↑   Viitattu 27.12.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nakajima Ki-44** Wikimedia Commonsissa
**Bukefala** (m.kreik. Βουκέφαλα, *Būkefala*, myös Βουκεφάλη, *Būkefalē*, Βουκεφαλία, *Būkefalia*, Βουκεφάλεια, *Būkefaleia*, Ἀλεξάνδρεια Βουκέφαλα, *Aleksandreia Būkefala*; lat. *Bucephala, Bucephalia, Alexandria Bucephala, Alexandria Bucephalous*) oli antiikin aikainen hellenistinen kaupunki Intiassa nykyisen Pakistanin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, mutta se on sijoitettu lähelle nykyistä Jhelumia tai siitä jonkin verran etelään.

Bukefala sijaitsi Hydaspes-joen (nyk. Jhelum) varrella. Se oli yksi Aleksanteri Suuren sotaretkellään perustamista kaupungeista. Hän perusti sen vuonna 326 eaa. voitettuaan Poroksen. Aleksanteri nimesi kaupungin hevosensa Bukefaloksen mukaan, ja se rakennettiin paikalle, jossa Aleksanterin armeija oli ylittänyt joen ennen Hydaspesjoen taistelua, jossa Bukefalos kuoli vanhuuteen tai sotaretken rasituksiin; tai suoraan paikalle, jossa hevonen kuoli.

Lähellä mutta joen toisella puolella sijaitsi Aleksanterin myös perustama Nikaian kaupunki. Niihin kumpaankin asutettiin makedonialaisia, kreikkalaisia ja iranilaisia veteraaneja sekä paikallista väestöä. Kaupungeilla oli suuret satamat, joten ne on ollut tarkoitettu merkittäviksi kauppapaikoiksi. Paikalla rakennettiin myös Aleksanterin laivasto, jota Nearkhos myöhemmin komensi; seudulla oli nimittäin paljon laivanrakennukseen sopivaa puuta.

Bukefala oli yksi paikoista, joille Klaudios Ptolemaios on kirjannut astronomisia havaintoja: hän sanoo sen pisimmän päivän olleen pituudeltaan 14,5 tuntia, ja sen olleen ajallisesti 4⅓ tuntia edellä Egyptin Aleksandriaa. Kaupunki säilyi olemassa ainakin ensimmäiselle vuosisadalle jaa. saakka, sillä se esiintyy *Tabula Peutingerianassa* nimellä "Alexandria Bucefalos".

Lähteet
-------

1. ↑  Arrianos: *Anabasis* 5.29; Klaudios Ptolemaios: *Geografia* 7.1.46.
2. ↑  Arrianos: *Anabasis* 5.19; Diodoros Sisilialainen: *Historian kirjasto* 17.95; Stefanos Byzantionlainen: *Ethnika*, Βοὸς Κεφαλαί.
3. ↑  Strabon: *Geografika* 15. s. 698; Plutarkhos: *Aleksanteri Suuren myötäisestä onnesta ja hyveestä* (*De Alexandri magni fortuna aut virtute*) 1.5; Suidas: *Suda*, Βουκεφαλία.
4. ↑  Hesykhios sub voce Stefanos Byzantionlainen sub voce ἡ Βουκέφαλος, *Periplus* s. 27.
5. 1 2 3 4 5  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "ALEXANDRIAN FOUNDATIONS Iraq, Iran, Afghanistan, Soviet Central Asia, India", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
6. 1 2 3 4  Smith, William: "Bucephala", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
7. ↑  Boukephala *Pleiades*. Viitattu 2.11.2020.
8. ↑  "6 C3 Boukephala", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
9. ↑  Arrianos: *Anabasis* 5.19.4; Quintus Curtius Rufus: *Historiae Alexandri Magni Macedonis* 9.1.6.
10. ↑  Lendering, Jona: Alexander's City Foundations *Livius.org*. Viitattu 2.11.2020.
11. ↑  *Tabula Peutingeriana* 11.
**Ménage à trois** (ranskaa, suom. ‘kolmen talous’) tarkoittaa kolmen ihmisen välistä yhteisasumista, seurustelusuhdetta tai seksisuhdetta. Se on eräs polyamorian tai ryhmäseksin muoto.

Ménage à trois voi syntyä, kun pariskunta ottaa suhteeseensa väliaikaisesti mukaan kolmannen osapuolen. Joskus hänet kutsutaan mukaan, koska pariskunnan toinen osapuoli haluaa kokeilla homo- tai heteroseksiä, tai koska toinen haluaa tyydyttää tirkistelyn haluaan katselemalla seksiä. Joskus kyseessä voi olla pysyvämpi kolmen ihmisen välinen suhde.

Osapuolet voivat edustaa kaikenlaisia sukupuolijakaumia sekä erilaisia seksuaalisia suuntautumisia. Joskus kaikki kolme ovat naimattomia; joskus kaksi heistä muodostaa avioparin. Joissain tapauksissa kaikki osapuolet ovat keskenään seksisuhteessa, mutta joskus vain yksi osapuoli on suhteessa kahden muun kanssa eivätkä nämä ole suhteessa keskenään. Joissain tapauksissa seksi on joka kerta kahdenvälistä, mutta joillakin siihen voi kuulua ryhmäseksiä.

Jännitteitä ja mustasukkaisuutta sisältävä ménage à trois on kolmiodraama ja melko suosittu näytelmien ja elokuvien aihe. Elokuvissa yleisimmin on kuvattu kahden miehen ja yhden naisen välistä suhdetta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Roof, Judith (toim. Malti-Douglas, Fedwa): "Ménage à trois", *Encyclopedia of Sex and Gender*, s. 988. Thomson & Gale, 2007. ISBN 978-0028659602.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ménage à trois** Wikimedia Commonsissa
**Tikanmaa** on Raision kaupunginosa, joka sijaitsee luoteessa Naantalin vastaisella rajalla. Se rajoittuu idässä Uudenkaupungin rataan, etelässä Naantalin rataan ja lännessä Naantaliin. Siellä on omakotitaloja, kerrostaloja, rivitaloja, koulu, kauppa ja pienteollisuutta. Paikkarin terveysasema sijaitsee Tikanmaan puolella.

Asuinalueen rakentaminen alkoi 1940-luvulla, kun Tikanmaankadun varrelle alettiin rakentaa omakotitaloja. Myöhemmin asutus laajeni 1980-luvulla Hakinmäen lähiöön ja Kallasten omakotialueelle.

Kaupunginosassa sijaitsee hallinnollisesti Tahvion kouluun kuuluva Tikanmaan koulu, jossa on opetusta vuosiluokille 1–2. Koulun läheisyydessä on pururata, koripallokenttä sekä hiekkakenttä kesäisin jalkapalloa yms. varten ja talvella jääurheilua varten. Tikanmaalla sijaitsee myös Pähkinämäen ulkoilualue, jossa on luontopolku ja retkeilymaja.

Lähteet
-------

1. ↑  Raision paikkatietopalvelu Raision kaupunki.  Arkistoitu 23.2.2012. Viitattu 5.4.2012.
2. ↑  Koivisto, Altti: *Kotiseutuoppia raisiolaisittain. Raision kaupunginosien vaiheita*, s. 81. Raision kaupunki, 2003.
3. ↑  Tahvion ja Tikanmaan koulujen henkilökunta 2010–2011 Raision kaupunki. Viitattu 5.12.2010. [vanhentunut linkki]

Raision vaakunaRaision kaupunginosat

|  |  |
| --- | --- |
| Länsi-Raisio | Kaanaa · Tikanmaa · Paikkari · Nuorikkala · Pirilä |
| Keski-Raisio | Ihala · Vaisaari · Varppeenseutu · Kerttula · Somersoja · Inkoinen |
| Itä-Raisio | Kuloinen · Mahittula · Kuninkoja |
**Pohjantähti-Elokuva Oy** on vuonna 1993 perustettu tuotantoyhtiö, joka on keskittynyt mainos-, dokumentti- ja yrityselokuviin. Pohjantähti-Elokuvan toimitusjohtaja ja tuottaja on Pauliina Teirikari. Yhtiön perustaja Pepe Teirikari on toiminut mainos- ja lyhytelokuvien tuottajana yli 40 vuotta, ja toimii yrityksessä hallituksen puheenjohtajana.

Pohjantähti-Elokuva on saavuttanut kansainvälistä menestystä useilla mainos- ja lyhytelokuvafestivaaleilla, muun muassa Mobius Awards, New York Festivals ja WorldFest Houston. 

Pohjantähti-Elokuvan merkittävimpiä asiakkaita ovat olleet DNA Finland, Fazer leipomot, Finnair, Hartwall, HKScan, Helsingin seudun liikenne, Lidl, Lumene, LU Suomi, Lännen Tehtaat, MTV3, Silja Line, TeliaSonera ja Tikkurila Oy.

Ohjaajat
--------

* Klaus Härö
* JP Siili
* Pami Teirikari
* Mari Mantela
* Akseli Tuomivaara
* Sami Korjus

TV-ohjelmia ja juhlavuosielokuvia
---------------------------------

* *I’ll remember Old House*
* *Eila Hiltunen – aikojen saatossa*
* *Karjala – Pohjolan bysantti*
* *Raja / Border*
* *Honkarakenne*
* Valion mainonnan 100-vuotishistoriikki
* *Kaikkien aikojen parhaat sekunnit*, MTV3 50 vuotta
* *Bon Voyage!*, Silja Line 50 vuotta

Aiheesta muualla
----------------

* Pohjantähti-Elokuvan kotisivut
* SATU ry.
Lumimyrsky nousee Black Mountainsin harjalle.
**Black Mountains** on Blue Ridge Mountainsiin kuuluva, noin 24 kilometriä pitkä ja hevosenkengän muotoinen vuorijono, joka sijaitsee Pohjois-Carolinan osavaltiossa Yhdysvaltojen itäosissa. Sen eteläisin huippu Mount Mitchell (2 037 m) on korkein kohta Mississippijoen itäpuolisessa osassa Yhdysvaltoja ja sen pohjoisin huippu sijaitsee lähellä Boonen kuntaa. Idässä sitä reunustaa suuri jyrkänne (engl. *Blue Ridge Escarpment*) ja lännessä Unaka Mountainsin vuorijono. Nimensä Black Mountains on saanut huippujaan peittävistä tummista pihtametsistä. Alueella on muitakin samannimisiä vuoria, mikä aiheuttaa joskus sekaannusta.

Black Mountainsiin kuuluu useita yli 1 800 korkeuteen yltäviä huippuja, ja se onkin jylhin ja korkein vuoriryhmä Blue Ridge Mountainsin vuoristossa. Korkeimpia huippuja ovat:

* Mount Mitchell (2 037 m)
* Mount Craig (2 026 m)
* Cattail Peak (2 012 m)
* Balsam Cone (2 012 m)
* Big Tom (1 999 m)
* Clingmans Peak (1 987 m)
* Mount Gibbes (1 987 m)
* Potato Hill (1 974 m)
* Potato Knob (1 951 m)
* Mount Hallback (1 929 m)
* Celo Knob (1 928 m)
* Blackstock Knob (1 926 m)
* Winter Star Mountain (1 891 m)
* Horse Rock (1 890 m)
* Gibbs Mountain (1 890 m)
* Deer Mountain (1 853 m)
* Patton Knob (1 841 m)

Maaston suuret korkeuserot vaikuttavat monin tavoin Black Mountainsin luonnonoloihin. Ilman lämpötila laskee noin puoli astetta jokaista noustua 100 metriä kohden, minkä vuoksi Mount Mitchellin ja Grandfather Mountainin huipulla menestyy boreaalinen kasvillisuus ja ilmasto muistuttaa enemmän Uutta-Englantia tai Kanadaa kuin Pohjois-Carolinaa. Vuorten länsirinteet saavat huomattavasti enemmän sateita kuin kuivat itärinteet. Mount Mitchellin sademäärä on yli 2000 millimetriä vuodessa – kaksi kertaa enemmän kuin Ashevillen kaupungissa vain 40 kilometriä etelämpänä.

Yhdysvaltojen itäosia halkova vedenjakaja (engl. *Eastern Continental Divide*) jakaa Black Mountainsilta alkunsa saavat joet itäisiin ja läntisiin. Itäisiä, Atlantiin virtaavia jokia ovat esimerkiksi Linville, Yadkin, Johns ja Catawba ja länteen virtaavia jokia puolestaan New River, North Toe, South Toe, Cane ja Nolichucky. Jyrkempien vuorenrinteiden vuoksi joet ovat vuolaampia idässä kuin lännessä.

Black Mountainsissa sijaitsee Yhdysvaltojen itäosien korkeimman huipun lisäksi Unescon biosfäärialue, Yhdysvaltojen itäosien ensimmäinen kansallismetsä, Pohjois-Carolinan ensimmäinen osavaltiopuisto sekä erämaa-alue, joka on säilynyt koskemattona cherokeeintiaanien ajoista lähtien. Alueen kallioperässä on runsaasti mineraaleja ja jalokiviä, minkä vuoksi kaivostoiminnalla on ollut pitkään suuri merkitys sen taloudelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Lynda McDaniel: The Black Mountains *Sherpa Guides*.  Marraskuu 2002. Lenz Design & Communications. Viitattu 9.1.2012. (englanniksi)
2. ↑  Southern Appalachian 6000-foot Peaks Peakbagger.com. Viitattu 10.1.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Black Mountains (Pohjois-Carolina)** Wikimedia Commonsissa
**Ménaka** on maalaiskunta ja sen keskuskylä sekä Ménakan piirin hallinnollinen keskus Malin Gaon alueella. Se sijaitsee Saharan ja Sahelin siirtymäalueella 320 kilometriä Gaosta itään. Kunnassa on 20 700 asukasta (vuonna 2009).

Ménakan kunnan pinta-ala on 21 000 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Ménakan piirin Tidermènen ja idässä Inekarin sekä Anderamboukanen kuntiin, etelässä Nigeriin ja lännessä Ansongon piiriin. Kuntaan kuuluu kolme kylää ja 18 paimentolaisryhmää. Asukkaat ovat tuaregeja, songhaikieltä puhuvia dawsahakeja ja hausoja.

Seudun pääelinkeino on paimentolaisuuteen perustuva karjanhoito. Kotieläimiä ovat vuohet, lampaat, kamelit, aasit ja naudat. Lisäksi harjoitetaan maanviljelyä, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja.

Kunnassa on 27 alkeiskoulua, yksi madrasa ja kaksi yläkoulua. Terveysasemia on viisi.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats provisoires RGPH 2009 (Région de Gao) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 18.5.2012. (ranskaksi)
2. ↑  Schéma d'Aménagement du Territoire de Ménaka *bndr-mali.org*.  2008. Viitattu 18.5.2012. (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
3. 1 2 3  Plan de Sécurité Alimentaire Commune de Menaka 2005–2009 *csa-mali.org*.  2005. Viitattu 18.5.2012. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ménakan alueelle omistettu sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Aksain vaakuna.
**Aksai** (ven. Акса́й) on kaupunki Rostovin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Donin ja sen alajuoksun sivu-uoman Aksain yhtymäkohdassa 18 kilometriä Donin Rostovista koilliseen. Kaupunki on Aksain piirin keskus. Sen läpi kulkee Šahtyn ja Donin Rostovin välinen rautatie. Asukkaita on 41 969 henkeä (vuonna 2010).

Paikalla sijainnut Aksaiskajan kasakkakylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1569. 1600-luvun lopulta lähtien Donin kasakoiden keskuksen, noin 20 kilometriä idempänä sijaitsevan Tšerkasskin etuvartiona. Vuonna 1957 perustettiin Aksain kaupunki.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 28.7.2014. (venäjäksi)
2. ↑  Новый Атлас автомобильных дорог 2006-2007. Россия - Страны СНГ - Прибалтика. 1:750 000 и 1:1500 000 (+ 1:4000 000). Главный редактор В.Х. Пейхвассер. Тривум, 220053, г. Минск. ISBN 985-409-072-8. (venäjäksi)

### Lähteet, joihin ei viitata

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 15. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Coat of arms of Rostov Oblast**Rostovin alueen kaupungit**
Rostovin alueRostovin alue
**Hallinnollinen keskus: Donin Rostov**  

Aksai |
Azov |
Bataisk |
Belaja Kalitva |
Donetsk |
Gukovo |
Kamensk-Šahtinski |
Novotšerkassk |
Novošahtinsk |
Konstantinovsk |
Krasnyi Sulin |
Millerovo |
Morozovsk |
Proletarsk |
Salsk |
Semikarakorsk |
Šahty |
Taganrog |
Tsimljansk |
Volgodonsk |
Zernograd |
Zverevo
**Tikanniemen työväentalo** oli Vieremän kunnan (vuoteen 1922 osa Iisalmen maalaiskuntaa) Tikanniemen kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Tikanniemen työväenyhdistys perustettiin yhden lähteen mukaan vuonna 1907. 1910 oli ensimmäinen vuosi, kun yhdistys ilmoitti tietojaan SDP:n puoluetilastoon. Tuolloin yhdistyksellä oli 30 jäsentä ja talo. Vuonna 1916 jäseniä oli 16, ja siitä eteenpäin yhdistys ei enää ilmoittanut tietojaan puoluetilastoon. On mahdollista, että yhdistyksen toiminta hiipui tai se liittyi vuonna 1920 perustettuun SSTP:hen. Vuonna 1916 työväenlehti *Sanantuoja* kirjoitti, että Tikanniemen yhdistyksen toiminta oli "kituvaista ja epäselvää".>

Vuoden 1914 paikkeilla yhdistykselle tontin vuokrannut tilanomistaja myi tontin, ja uusi omistaja tahtoi häätää yhdistyksen. Asiaa käsiteltiin käräjillä keväällä 1916. Koska vuokrasopimus oli tehty 50 vuodeksi, sitä ei voinut kumota, ja maanomistaja joutui maksamaan yhdistykselle oikeudenkäyntikulut.  Yhdistys lakkautettiin 1930-luvun alussa kommunistilakien nojalla, ja talo myytiin valtion pakkohuutokaupassa yksityishenkilölle vuonna 1934.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

1910-luvulla talolla järjestettiin ainakin iltamia.

Lähteet
-------

1. ↑  Hyvönen, Onni: *Pohjois-Savon Työväentalot*. Kuopio: Pohjois-Savon Sos.dem. Kulttuurityöntekijät ry. 1988. ISBN 951-99956-5-X.
2. ↑  Matti Turkkila (toim.): SDP:n puoluetilasto 1910  1911. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 13.10.2022.
3. ↑  Työväen Arkisto: SDP:n puoluetilasto 1916 *yksa.disec.fi*. Viitattu 13.10.2022.
4. ↑  Salomaa, Tapani: *Työväenliikkeen synty ja vaiheet kansalaissotaan saakka. Teoksessa Vieremän kirja, toim. Salomaa, Tapani*. Vieremä: Vieremän kunta ja seurakunta, 1984. ISBN 951-99533-5-3.
5. ↑  Sanantuoja *digi.kansalliskirjasto.fi*.  15.4.1916, no 43. Viitattu 13.10.2022.
6. ↑  Työmies *digi.kansalliskirjasto.fi*.  28.4.1916, no 114. Viitattu 13.10.2022.
7. ↑  Salmetar *digi.kansalliskirjasto.fi*.  4.8.1934, no 86. Viitattu 13.10.2022.
8. ↑  Salmetar *digi.kansalliskirjasto.fi*.  23.6.1910, no 67. Viitattu 13.10.2022.
9. ↑  Salmetar *digi.kansalliskirjasto.fi*.  9.4.1914, no 40. Viitattu 13.10.2022.
**Raid over Moscow** (lyhyemmin nimellä **Raid** joissakin maissa) on Access Softwaren kehittämä videopeli Atarin 8-bittisille tietokoneille sekä Commodore 64-, Amstrad CPC-, ZX Spectrum- ja Apple II -alustoille. Peli julkaistiin kylmän sodan aikaan vuonna 1985, ja sen aiheena oli suurvaltojen välinen konflikti.

Suomessa *Raid over Moscow* aiheutti kohua kansanedustaja Ensio Laineen (skdl) tehtyä kirjallisen kysymyksen pelin soveliaisuudesta julkiseen levitykseen. Laineen ja muiden kyselyn allekirjoittaneiden mielestä peli vahingoitti "naapuriystävyyttä ja lasten rauhankasvatustavoitteita". Käyty keskustelu oli ensimmäinen tietokonepelistä noussut poliittinen kohu Suomessa. Saamansa julkisuuden ansiosta peli nousi myyntitilastojen kärkeen ja pysyi siellä syksyyn 1985 saakka.

Ulkoministeriön salaisten muistioiden julkistamisen myötä on selvinnyt, että Neuvostoliitto pyrki diplomaattiensa välityksellä vaikuttamaan Suomen hallitukseen pelin kieltämiseksi. Se uhkasi kiinnittää asiaan myös vakavaa virallista huomiota, mikäli pelin mainostaminen ja myynti Suomessa jatkuisi. Tulkinnan mukaan peli oli sotapropagandaa avaruussodan puolesta. Aihe oli vuonna 1985 ajankohtainen Yhdysvaltain Tähtien sota -projektin takia. Neuvostoliiton suurlähetystön lähetystöneuvos Josif Kosatshevin mukaan pelistä *MikroBitti*-lehdessä julkaistu myönteinen arvio oli "yksi räikeimpiä Neuvostoliiton vastaisia provokaatioita" sodanjälkeisessä Suomessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Hyökkäys Moskovaan. Videopeli kauhistutti kansanedustajan (Iltalehti 22.2.1985)
2. ↑  Printti 5/1985: Mikropelit nousivat päivänpolitiikkaan.
3. ↑  Ensio Laineen ym. kirjallinen kysymys n:o 40 amerikkalaisten CBM-pelien maahantuonnista. Valtiopäivät 1985.
4. ↑  Petri Saarikoski: Tietokonepelit osana audiovisuaalisen kulttuurin moraalipaniikkia (Wider Screen 1–2/1999)
5. ↑  Jarkko Sipilä: UM/Salaiset 1985: Neuvostoliitto piti tietokonepeliä räikeänä provokaationa (MTV3 Uutiset 7.1.2010) Archive.org
6. ↑  1980-luvun Suomi: Näin yhdestä tietokonepelin arviosta tuli "räikeä provokaatio" Neuvostoliittoa vastaan - Suomenkuvalehti.fi *Suomenkuvalehti.fi*. Viitattu 29.3.2016. fi-FI

Aiheesta muualla
----------------

* *Raid Over Moscow* MobyGamesissa (englanniksi)
* Pasanen, Tero: "Hyökkäys Moskovaan!" – Tapaus Raid over Moscow Suomen ja Neuvostoliiton välisessä ulkopolitiikassa 1980-luvulla (pdf) (s. 1–11) *Pelitutkimuksen vuosikirja 2011*.  2011. Tampereen yliopisto.
* Ylen Elävä arkisto: Raid over Moscow -peli sai Suomessa aikaan poliittisen kriisin
* Raid over Moscow Sinclar Infoseek -sivustolla
Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
**Elämä** oli Helsingissä vuosina 1905–1907 ilmestynyt sanomalehti. Elämä oli elokuusta 1906 tammikuuhun 1908 toimineen Suomen Sosialistisen Reformipuolueen äänenkannattaja.

*Elämän* perustaja ja päätoimittaja oli marxilaisuudesta etääntynyt Matti Kurikka, jonka kumppaneina oli teosofeja ja muita idealisteja. Syksyllä 1906 Kurikan piiri perusti Suomen sosialistisen reformipuolueen. Lehden vakituinen kiistakumppani oli *Työmies*, jonka päätoimittajana Kurikka oli itse aikaisemmin työskennellyt.

Lehden talous oli jatkuvasti heikko. Se ilmestyi aluksi kahdesti, heinäkuusta 1906 kolmesti, helmikuusta 1907 lähtien kerran ja saman vuoden touko-kesäkuussa kuudesti viikossa. Levikki oli 3500 kappaletta vuonna 1906. Ennen lakkaamistaan *Elämää* julkaistiin vielä syksystä 1907 kesään 1908 aikakauslehtenä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suomen lehdistön historia 5: Hakuteos Aamulehti – Kotka Nyheter*, s. 53–54. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-239-1.
2. ↑    *Vaasa*, 23.8.1906, nro 94, s. 3. Artikkelin verkkoversio. ; Suom. Sos. Reformipuolueen ensimäinen puoluekokous.  *Elämä*, 6.10.1906, nro 90, s. 2. Artikkelin verkkoversio. ; Uutisia.  *Elämä*, 11.1.1908, nro 2, s. 15. Artikkelin verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* *Elämä* digitoituna kansalliskirjastossa
* *Elämän* aikakauslehtinumerot digitoituina
**Liitännäinen** (*plugin*, *plug-in*) on tietokoneohjelma, joka toimii vuorovaikutuksessa isäntäsovelluksen, kuten verkkoselaimen tai sähköpostiohjelman kanssa, tarjotakseen tietyn toiminnon tarvittaessa.

Sanastoa
--------

Aiheeseen liittyvä sanasto ei ole vakiintunutta suomessa eikä englannissa. Erään jaottelun mukaan ohjelmistojen **lisäosia** (engl. *add-ons*) ovat käyttötavoiltaan ja rakenteeltaan toisistaan eroavat

* **ulkoasut** eli **teemat** (*appearances*, *themes*)
* **snap-in**-lisäosat (ei vakiintunutta suomennosta)
* **laajennukset** (*extensions*)
* **liitännäiset** (*plug-ins*, *plugins*)

Englannin kielessä käytetään usein sanaa *plug-in* myös puhuttaessa laajennuksista, sillä liitännäisten ja laajennusten välinen raja jää helposti hämäräksi tavalliselle tietokoneenkäyttäjälle. Kuvaavaa on myös, että Windowsin omalla verkkosivustolla, Microsoft Management Consolen esittelyssä (2013), *snap-in* on suomennettu sanalla *laajennus*.

Esimerkkejä liitännäisistä
--------------------------

Tyypillisiä esimerkkejä ovat liitännäiset, jotka

* lukevat tai muokkaavat tietyn tyyppisiä tiedostoja (esimerkiksi purkavat ääni- tai videotiedostoja)
* salaavat tai purkavat sähköpostiviestejä (esimerkiksi PGP)
* käsittelevät kuvia grafiikkaohjelmassa tavoilla, joihin isäntäohjelma ei ilman liitännäistä pysty
* toistavat multimediaesityksiä WWW-selaimessa (esimerkiksi Flash)

Isäntäsovelluksen ja liitännäisen välinen suhde
-----------------------------------------------

Isäntäsovellus tarjoaa palveluja, joita liitännäiset voivat käyttää, kuten menetelmän, jonka avulla liitännäinen voi rekisteröidä itsensä isäntäsovelluksen käyttöön, sekä protokollan, jolla tietoja siirretään isäntäsovelluksen ja liitännäisen välillä. Liitännäiset ovat riippuvaisia palveluista, joita isäntäsovellus tarjoaa, eivätkä yleensä toimi itsenäisinä ohjelmina. Kääntäen isäntäsovellus on riippumaton liitännäisistä, joten liitännäisiä voidaan lisätä ja päivittää ilman muutoksia isäntäsovellukseen. Joissakin tapauksissa isäntäsovellusta ei tarvitse edes käynnistää uudelleen liitännäisen asentamisen jälkeen.
Prinssi **Şehzade Ertuğrul Osman** Efendi (18. elokuuta 1912 – 23. syyskuuta 2009) oli Osmanlı-dynastian päämies. Hän oli Ottomaanien valtakunnan sulttaanin (1876–1909) Abdul Hamid II:n pojanpoika. Sulttaanikunta lakkautettiin vuonna 1923 ja Turkin tasavalta julistettiin. Jos Ertuğrulista olisi tullut sulttaani, hän olisi ottanut nimen sulttaani **Osman V**.

Ertuğrul syntyi Yıldızin palatsissa Istanbulissa prinssi Şehzade Mehmed Burhaneddin Efendiin (19. joulukuuta 1885 Istanbul – 15. kesäkuuta 1949 New York City) poikana. Isä Sehzade oli ottomaaniarmeijan kapteeni. Ertuğrul opiskeli Theresianumin akatemiassa Wienissä ja École des Sciences Politiquessa Pariisissa. Ollessaan Wienissä vuonna 1924 Ertuğrul kuuli, että Turkin sulttaani on syrjäytetty. Hän ei palannut kotimaahansa kuin vasta 1990-luvulla, kun Turkin hallitus kutsui hänet. Ertuğrul oli ilman kansalaisuutta vuodesta 1923. Hän otti vastaan Turkin kansalaisuuden 2004. Ertuğrul asui Yhdysvalloissa vuodesta 1933 ja hänestä tuli Osmanlı-dynastian 45. päämies vuonna 1994. Hän puhui sujuvasti turkkia, englantia, saksaa, ranskaa ja ymmärsi italiaa ja espanjaa.

Ertuğrul avioitui Gulda Twerskoyn (Hanım Efendi; 20. maaliskuuta 1915 Johannesburg, Gauteng – 16. syyskuuta 1985 New York City) 20. tammikuuta kanssa vuonna 1947 New York Cityssä. Toistamiseen hän avioitui Zeyneb Tarzi Hanım Efendin (s. 16. joulukuuta 1940 Istanbul) kanssa 27. syyskuuta 1991 New York Cityssä.

Lähteet
-------

1. ↑  The Telegraph: Ertugrul Osman Viitattu 14.2.2016
2. ↑  Hardy, Roger: 'Last Ottoman' dies in Istanbul *BBC News*.  24.9.2009. Viitattu 24.9.2009. (englanniksi)
3. ↑  Asli Aydintasbas: "A Sultan's Farewell" Forbes.com 2009. Viitattu 20.1.2016
4. 1 2  Osmanoğlu, the eldest Ottoman dynasty member, passes away *Today's Zaman*.  24.9.2009.  Arkistoitu 28.9.2009. Viitattu 24.9.2009. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Wawilak-sisarusten** (tai **Wagilag-sisarusten**) eli Alkusisarten myytti kertoo heidän vaelluksestaan Australian Arnheminmaassa. Aluksi nämä kaksi naista nousivat merestä, vanhemmalla oli lapsi sylissään ja nuorempi oli raskaana. He etsivät ruokaa. Kumpikin osasi käyttää keihästä taitavasti. Sisarukset antoivat nimet kaikille kohtaamilleen eläimille ja maisemille. Synnytys läheni, ja he pystyttivät leirin paikkaan nimeltä Mirrirmina ja sytyttivät nuotion eläinten juomapaikan lähelle. Vanhempi sisarus lähti hankkimaan ruokaa sillä aikaa kun nuorempi synnytti lapsen. Isosisko saapui ja ryhtyi valmistamaan ateriaa. Silloin eläimet, jotka hän oli tappanut, hyppäsivät padasta ja pakenivat juomapaikan veteen. Se oli Sateenkaarikäärmeen koti. Tämä omisti kaikki eläimet eikä antanut syödä niitä. Kuitenkin sisarukset yrittivät, ja Sateenkaarikäärme nielaisi heidät ja heidän lapsensa. Käärmeen hyökkäys herätti muut käärmeet, ja ne luikertelivat kysymään mistä oli kyse. Sateenkaarikäärme valehteli syöneensä kengurun, mutta sitä ei uskottu. Lopulta se tunnusti syöneensä sisarukset. Silloin nousi myrsky ja monsuunisade alkoi piiskata maata. Sateenkaarikäärmeen oli pakko oksentaa sisarukset ja heidän lapsensa - muurahaiskekoon. He heräsivät henkiin muurahaisten puremien ansiosta. Sen jälkeen aboriginaalit ovat eläneet rauhassa entisen vainoojansa kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Philip Wilkinson: Myytit & legendat. Readme.fi, 2009. Sivu 330. Suomentaja Veli-Pekka Ketola ISBN 978-952-220-252-9
Raiden Tameemon
**Raiden Tameemon** (雷電爲右衞門, tammikuu 1767 – 11. helmikuuta 1825), syntymänimeltään **Seki Tarōkichi**, oli japanilainen sumopainija ja 76. ōzeki eli mestari. Hän ei koskaan saavuttanut sumon korkeinta arvoa, yokozunaa, mutta voitti 28 turnausmestaruutta vuosina 1790–1811.

Raiden Tameemon ei luultavasti saanut yokozunan arvoa sen vuoksi, että hänellä oli hyvät suhteet Tokugawa-shōgunaattiin, jota yokozunan arvosta tuolloin päättänyt Yoshidan suku vastusti kiivaasti. Raiden Tameemon pitää yhä hallussaan sumopainijoiden voittoprosentin ennätystä, 96%. Monet pitävätkin häntä yhtenä kaikkien aikojen parhaista sumopainijoista.

Lähteet
-------

1. ↑  Raiden Tameemon Rikishi Information *sumogames.de*. Viitattu 10.4.2020. (englanniksi)
2. ↑  Raiden Tameemon - 76th Ozeki - The strongest rikishi in history? *chijanofuji.com*. Viitattu 10.4.2020. (englanniksi)
3. ↑  Raiden *Tachiai (立合い)*. Viitattu 25.4.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Japani

 |

 |
Martí vuonna 2022.
Martí kilpailemassa W Seriesissä vuonna 2021.
**Nerea Martí** (s. 2. tammikuuta 2002 Albalat dels Sorells, Espanja) on espanjalainen autourheilija.

Martí aloitti kartingin hänen isänsä ja setänsä avattua oman kartingratansa hänen ollessaan yhdeksänvuotias. Kartingin ohella hän harrasti flamenco-tanssia. Hänestä tuli vuonna 2017 ensimmäinen nainen, joka voitti Valencian kartingmestaruuden. Seuraavana vuonna hän uusi mestaruutensa. Kaudeksi 2019 hän siirtyi Espanjan Formula 4 -sarjaan.

Martí valittiin kaudeksi 2020 yhdeksi W Series -sarjan uusista kuljettajista. Kausi jäi kuitenkin koronaviruspandemian vuoksi ajamatta, ja Martí ajoi sen sijaan Espanjan kartingmestaruussarjassa, jossa sijoittui KZ-luokassa kahdeksanneksi. Hän aloitti W Seriesissä kaudella 2021. Hän sijoittui kauden jokaisessa kilpailussa pisteille ja oli parhaimmillaan kolmas. Sarjan loppupisteissä hän sijoittui neljänneksi. Hän jatkoi sarjassa kaudella 2022, ajoi kahdesti kolmanneksi ja oli loppupisteissä seitsemäs. Kaudella 2022 hän ajoi myös ensimmäistä kertaa vakioautoluokassa ja voitti Espanjan kestävyyskilpailujen mestaruuden.

Kaudella 2023 Martí ajaa Campos Racing -tallissa uudessa F1 Academy -sarjassa.

Martí perusti alkuvuodesta 2023 NM Motorsport -kartingtiimin, joka kilpailee Espanjan ja Valencian kartingmestaruussarjoissa.

W Series -tulokset
------------------

**Lihavointi** tarkoittaa paalupaikkaa, *kursivointi* kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.


| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | W Series Academy | RBR7 | RBR7 | SIL5 | HUN3 | SPA8 | ZAN4 | COA8 | COA8 | **61** | **4.** |
| 2022 | Quantfury W Series Team | **MIA**6 | MIA3 | CAT8 | SIL9 | LEC3 | HUN12 | SIN12 |  | **44** | **7.** |

Lähteet
-------

1. 1 2  Nerea Martí Motorsport Stats. Viitattu 27.4.2023. (englanniksi)
2. ↑  Nerea Martí W Series.  Arkistoitu 29.6.2021. Viitattu 27.4.2023. (englanniksi)
3. 1 2 3  Nerea Martí launches her own karting team, NM Motorsport  5.1.2023. Racers. Viitattu 27.4.2023. (englanniksi)
4. ↑  KZ – CEK 2020 – Campeonato (PDF) CEK.  Arkistoitu 26.9.2021. Viitattu 27.4.2023. (espanjaksi)
5. ↑  Prydderch, Hannah: 2023 F1 Academy grid: Introducing the drivers and teams for the all-female series’ inaugural season  7.4.2023. FIA. Viitattu 27.4.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nerea Martí** Wikimedia Commonsissa
**Wayfarer** on purjejolla, jonka on suunnitellut Ian Proctor vuonna 1957 Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Sitä on valmistettu yli 10 000 kappaletta sekä puuvanerista että lasikuidusta. Wayfarer on ehkä kuuluisin retkijollista, koska sillä on tehty monia pitkiä purjehduksia, joista tunnetuin lienee Frank Dyen matka Skotlannista Islantiin. Sen vakaus on tehnyt siitä maailmalla suositun perhepurjehdus- ja opetuskäytössä, mutta kilpatoiminta on myös hyvin aktiivista, onhan se yksityyppivene. Wayfarer on Kansainvälisen Purjehtijaliiton, ISAF:n, hyväksymä purjeveneluokka.

Britteinsaarten lisäksi Wayfarer-luokka on suosittu Alankomaissa, Tanskassa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Tanskan lisäksi muissa pohjoismaissa se on jostain syystä jäänyt harvinaisemmaksi. Kanadassa valmistetaan Wayfarer-kloonia, nimeltään CL-16, joka on joitain pieniä yksityiskohtia lukuun ottamatta identtinen alkuperäisen kanssa.

Vaikka vene on purjejollaksi suuri, se on kuitenkin riittävän lyhyt ja kevyt hinattavaksi jarruttoman trailerin päällä tavallisella henkilöautolla ja säilytettäväksi keskiverrossa autotallissa. Ehkäpä nämä ominaisuudet osaltaan ovat tehneet siitä suositun purjejollan. Wayfarerissa on nostoköli ja -peräsin, mikä mahdollistaa rantautumisen hyvinkin mataliin paikkoihin ja helpon kuljettamisen trailerilla. Kilpamiehistön koko on kaksi, mutta veneeseen mahtuu neljä aikuista tehtäessä päiväpurjehduksia.

Sitten alkuvuosiensa Wayfarer on nähnyt monta sukupolvea. Mark 1 oli näistä ensimmäinen ja valmistettu puuvanerista. Viimeisin Mark 4 on tehty ensisijaisesti kilpapurjehtijoiden ehdoilla, ja sitä saa vain lasikuituisena. 1980-luvun lopulla valmistettiin puuvanerista erikoiserä Mark 1 -veneitä kilpakäyttöön.

Kirjallisuutta
--------------

* (1977) *Ocean-crossing wayfarer: to Iceland and Norway in an open boat [in a 16ft Open Dinghy]*. Newton Abbott North Pomfret, Vt: David & Charles. ISBN 0-7153-7371-4.
* (2015) *The Sea Takes No Prisoners*. Ireland: RV International, Bray, Co. Wicklow.  (Arkistoitu – Internet Archive)
* (16 April 2004) *The Biggest Boat I Could Afford: 4000 kilometres with a damn fool in a dinghy*. Auckland, New Zealand: Random House NZ. ISBN 1-86941-608-2.
* *Wayfarer Racing: rig for racing; racing techniques; strategy and tactics* (PDF), UKWA Wayfarer; Wayfarer Institute of Technology. Viitattu 8 November 2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Wayfarer Internation - Kansainvälinen Wayfarer-sivusto
* UK Wayfarer Association - Yhdistyneen kuningaskunnan Wayfarer-yhdistys