recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kübassaaren majakka

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Kübassaare, SaarenmaaViro |
| Vesistö | 
ItämeriView and modify data on Wikidata  |

Arkkitehtuuri| Korkeus | 
18 m  |

Historia| Valmistunut | 
1916 |

Varustus| Valon korkeus | 
20 m  |
| Valonkanto | 
20 km  |
| Valon ominaisuudet | 
LFl W 9s,View and modify data on Wikidata  |

Tunnisteet| ARLHS | 
EST029View and modify data on Wikidata  |
| Admiralty | 
C3630View and modify data on Wikidata  |
| NGA | 
116-12636View and modify data on Wikidata  |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
58° 25′ 42″ P, 23° 18′ 00″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Kübassaaren majakka** sijaitsee Saarenmaan itäisellä rannalla Kübassaaren niemimaan eteläkärjessä.

Historia
--------

Ensimmäinen vuonna 1916 rakennettu 26 metriä korkea majakka oli puusta rakennettu ensimmäisen maailmansodan aikana. Se oli mahdollisesti myös Väinämeren strateginen havaintotorni. Se oli alaosataan valkoinen ja sen yläosa on musta.

Vuonna 1921 majakkaan oli asennettu vilkkuva asetyleenilamppu. Siihen iski salama vuonna 1923 ja se paloi sen seurauksena. Vuonna 1924 rakennettiin uusi 18 metriä korkea, 2,5 metriä leveä teräsbetoninen torni jossa oli asetyleenilamppu jonka valon kanto oli 14 merimailia. Sen valon sektorit ovat sama kuin nykypäivänä. Vuonna 1928 ja 1932 on mainittu tornin korkeudeksi 11 metriä ja valon 17 metriä merenpinnan yläpuolella. Vuoteen 1938 mennessä korkeudet olivat 16 metriä ja 22 metriä.

Kübassaaren majakka sai vaurioita toisen maailmansodan aikana kun siihen osui tykin tulitusta. Se korjattiin kuitenkin melko pian ja vuonna 1964 sen valon kanto oli 14 merimailia. 1970-luvulla majakka liitettiin yleiseen sähköverkkoon, ja vuonna 1980 siihen tuli radiomajakka. Vuonna 1990 siinä oli L-500 -lamppu. Vuonna 1995 sen lyhtyhuoneeseen asennettiin uusi valaisinlaite joka päivitettiin vuonna 2001.

Vanhoista rakennuksista majakan vieressä on jäljellä vain kellari ja vaja, ja viereen on rakennettu toisen maailmansodan jälkeen asuinrakennus, generaattorirakennus, akkurakennus, 3 varastoa, sauna ja muuntamo.

Valon sektorit| Väri | pimeä sektori | valkoinen |
| Asteet | 48,0°–228,0° | 228,0°–48,0° |
| Sektorin leveys | 180,0° | 180,0° |

Kuvia
-----

* 
*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  987 Kübassaare tuletorn *Eesti Tuletorni Selts MTÜ*.  Arkistoitu 16.1.2019. Viitattu 11.03.2018.
2. 1 2 3 4  987 Kübassaare tuletorn *Estonian Lighthouse Society*.  Arkistoitu 23.11.2015. Viitattu 11.03.2018.
3. ↑  Navigatsioonimärgi 987, Kübassaare tuletorn andmed *Navigatsioonimärkide andmekogu*. Viitattu 11.03.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kübassaaren majakka** Wikimedia Commonsissa

* TTÜ EMERA Kuressaare Keskus: Saaremaa - tuletornid kutsuvad (Arkistoitu – Internet Archive)
* Renovation of Kübassaare Lighthouse Now Finalized (Arkistoitu – Internet Archive)
Alda Grimaldi
**Alda Grimaldi** (6. lokakuuta 1919 Sampierdarena – 28. joulukuuta 2023 Torino) oli italialainen näyttelijä ja televisio-ohjaaja.

Grimaldi aloitti uransa näyttelijänä. Hän voitti vuonna 1955 kilpailun asemasta RAI:n palveluksessa ja stipendin Centro Sperimentale di Cinematografiaan Roomaan. Grimaldista tuli ensimmäinen RAI:n palkkaama televisio-ohjaaja. Hänen ohjelmiinsa kuuluivat *Giovanna, la nonna del Corsaro Nero*, *Il teatro dei ragazzi*, *Scaramacai e l'isola beata* ja kilpailuohjelma *Telecruciverba*.

Grimaldi oli naimisissa tutkijalääkäri Giovanni Francesco Rubinon kanssa. Pariskunnalla ei ollut lapsia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Morta a 104 anni Alda Grimaldi, attrice e regista, amica di Cesare Pavese Gazzetta d'Alba 28.12.2023, viitattu 28.12.2023 (italiaksi)
2. 1 2 3  Addio ad Alda Grimaldi, la prima regista della tv italiana. Aveva 104 anni Oggi 28.12.2023, viitattu 28.12.2023 (italiaksi)
3. 1 2  Rubino, Giovanni Francesco Treccani, viitattu 28.12.2023 (italiaksi)
**Turkmenistanin sosialistinen neuvostotasavalta** (turkmeeniksi *Түркменистан Совет Социалистик Республикасы*, *Türkmenistan Sowet Sotsialistik Respublikasy*, ven. Туркме́нская Сове́тская Социалисти́ческая Респу́блика, *Turkmenskaja Sovetskaja Sotsialistitšeskaja Respublika*), lyhyemmin **Turkmenistanin SNT** (turkmeeniksi *Түркменистан ССР, ТүрССР*, *Türkmenistan SSR, TürSSR*, ven. Туркме́нская ССР, ТурССР, *Turkmenskaja SSR, TurSSR*), oli Neuvostoliiton osavaltio Keski-Aasiassa. Se käsitti nykyisen Turkmenistanin alueen.

Historia
--------

Turkmenistanin SNT:n edeltäjä oli 7. elokuuta 1921 Turkestanin ASNT:n yhteyteen perustettu Turkmeenien alue. Turkmenistanin SNT perustettiin syksyllä 1924 Turkmeenien alueesta sekä osista Buharan ja Horezmin sosialistisia neuvostotasavaltoja. Turkmenistanin sosialistinen neuvostotasavalta liittyi Neuvostoliittoon 13. toukokuuta 1925.

Neuvostovallan alkuaikana turkmeenien paimentolaiselämä pyrittiin lopettamaan perustamalla kollektiivisia maatiloja ja heidän islamilainen uskontonsa pyrittiin myös tuhoamaan. Nämä sortotoimet purkautuivat kapinana neuvostohallintoa vastaan 1936. Kapina kukistettiin ja yli miljoona turkmeenia pakeni Afganistaniin ja Iraniin. Turkmeenien uskontoon kohdistuneita sortotoimenpiteitä kuvaa hyvin se, että vuonna 1911 Turkmenistanin alueella oli 411 moskeijaa, mutta vuonna 1941 niistä oli käytössä enää viisi. Myös Turkmenistanin kansallisuusoloja pyrittiin sekoittamaan, tuomalla tuhansia venäläisiä uudisasukkaita asumaan alueelle.*lähde?*

Karakumin kanavan rakentaminen 1950-luvulla muutti laajat, siihen asti hyödyttömät, alueet puuvillanviljelylle soveltuviksi. Kanavan vesi johdettiin Amudarjajoesta, mikä aiheutti Araljärven kutistumisen.

Neuvostoliiton hajotessa Turkmenistanin SNT julistautui itsenäiseksi 27. lokakuuta 1991 ja siitä tuli itsenäinen Turkmenistan.

Lähteet
-------

1. ↑  Kaufman, Richard F. & Hardt, John Pearce: *The Former Soviet Union in Transition*, s. 572. M.E. Sharpe, 1993. Teoksen verkkoversio (viitattu 3.1.2017).
2. ↑  Государственный комитет СССР по статистике: *Население СССР по данным всесоюзной переписи населения 1989 г.*, s. 9. Финансы и статистика, 1990. Teoksen verkkoversio (viitattu 3.1.2017).  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Turkmenistanin sosialistinen neuvostotasavalta** Wikimedia Commonsissa

Neuvostotasavallat

* Venäjän SFNT
* Ukrainan SNT
* Kazakkien SNT
* Uzbekistanin SNT
* Valko-Venäjän SNT
* Azerbaidžanin SNT
* Georgian SNT
* Moldavian SNT
* Liettuan SNT
* Kirgiisien SNT
* Tadžikistanin SNT
* Armenian SNT
* Latvian SNT
* Turkmenistanin SNT
* Viron SNT

**Lyhytikäiset**  

* Karjalais-suomalainen SNT
* Transkaukasian SFNT
* Abhasian SNT
* Horezmin SNT
* Buharan SNT
**Leo Glad** (s. 1. syyskuuta 1953) on suomalainen pappi, teologian tohtori ja muusikko.

Opinnot
-------

Glad on suorittanut seuraavat tutkinnot: nuorisotyönohjaaja (Suomen Raamattuopisto 1974), teologian maisteri (Helsingin yliopisto 1980), Doctor of Ministry (Minnesota Consortium of Theological Schools/Luther Seminary, USA 1995), ja teologian tohtori (Helsingin yliopisto 2003).
 Hän on tutkinut muun muassa kuntien ja seurakuntien yhteistyötä, rovastikunnallista toimintaa, strategista suunnittelua, etnisen ja uskonnollisen identiteetin säilyttämistä sekä kirkosta eroamisen syitä.

Työura
------

Glad on toiminut vuodesta 1975 lähtien eri toimissa seurakunnissa ja kirkollisissa laitoksissa, ja evankelis-luterilaisen kirkon papiston apulaisina, vt. kappalaisina, vt. pappina, ja pappina eri seurakunnissa Suomessa ja Kanadassa alkaen vuodesta 1980. Kanadassa hän toimi lääninrovastina, kirkolliskokousedustajana, Suomi Konferenssin presidenttinä, *Isien Usko* (*Faith of Our Fathers)* -lehden vastaavana päätoimittajana ja viikoittaisen tv-ohjelman tuottajana ja toimittajana. Glad toimi Helsingin Munkkiniemen seurakunnan kirkkoherrana vuodesta 2005 vuoteen 2021 saakka, jolloin hän jäi eläkkeelle. Hän toimii Invalidiliiton Käpylän kuntoutuskeskuksen Synapsian sairaalasielunhoitajana. Vuonna 2010 Glad oli ehdokkaana Helsingin hiippakunnan piispanvaalissa.

Musiikki ja harrastukset
------------------------

Glad on opiskellut musiikkia Sibelius-Akatemiassa nuoriso-osastolla ja kanadalaisessa Lakehead Universityssä ja soittanut pasuunaa mm. Tapiola Big Bandissä, Thunder Bay Symphony Orchestrassa, Espoon Puhallinorkesterissa ja Karelia-puhallinorkesterissa. 1970-luvulla hän soitti gospelkokoonpano Pro Fidessä. Glad harrastaa kilpaurheiluna sekä maasto- että maantiepyöräilyä.

Lähteet
-------

1. ↑  Luther Seminary Luthersem.edu
2. ↑  Leo Glad (2003) Faithful to the History Faithful to the Future (Arkistoitu – Internet Archive) (väitöskirja) ethesis.helsinki.fi
3. ↑  Finsk-kanadensiska tidningar och tidskrifter (Arkistoitu – Internet Archive) genealogia.fi
4. ↑  Leo Glad on uusi Munkkiniemen kirkkoherraKirkko & Kaupunki 2.10.2005 (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Munkkiniemen seurakunnan kirkkoherra jää eläkkeelle
6. ↑  Leo Glad ehdolle Helsingin piispanvaaliin (Arkistoitu – Internet Archive) evl.fi
7. ↑  Karelia-puhallinorkesterin kokoonpano keväällä 2009[vanhentunut linkki]
8. ↑  Pro Fide '60-'70[vanhentunut linkki]
Alku vaaliväittelyssä Helsingissä vuonna 2011
**Antero Alku** (s. 1955, Helsinki) on suomalainen diplomi-insinööri. Alku on kirjoittanut raideliikennettä käsittelevän kirjan: *Raitiovaunu tulee taas*. Lisäksi hän on ollut mukana kirjoittamassa teoksia *Unelma Löylymäestä – Saimaan rautatien historia* ja *Herää Helsinki!*. Vuoden 2007 keväällä Alku julkaisi kirjan *Mennäänkö metrolla?* Suomen tietokirjailijat ry:n apurahalla.

Joukkoliikenteen puolestapuhujana Alku tuli tunnetuksi kansalaisliike Pikaraitiotien asiantuntijana 1989.*lähde?*

Alku on Suomen Lähijunat -rautatieyhtiön perustaja yhdessä Pekka Mötön kanssa.

Politiikka
----------

Toimittuaan ensin lyhyen aikaa Vihreissä Alku vaihtoi puoluettaan Suomen Keskustaan Vihreiden ja Keskustan pääkaupunkiseudun liikennepolitiikkaa koskevien erojen takia. Kunnallisvaaleissa 2004 Alku oli ensimmäistä kertaa ehdolla kaupunginvaltuustoon Keskustan listoilta, mutta jäi valitsematta. Helsingin kaupunkisuunnittelulautakunnassa Alku toimii varajäsenenä.

Alku on politiikassaan arvostellut Helsingin kolmen vahvan puolueen (Vihreät, Kokoomus, SDP) politiikkaa ja sen tuottamia ongelmia kaupungin päätöksenteolle.

Politiikassa ja kansalaisjärjestötoiminnassa Alku on toiminut autottoman Helsingin edistämiseksi. Hän oli Länsimetro-hankkeen vastustaja ja pikaraitiotien puolustaja. Lisäksi Alku on toiminut keskustatunnelin rakentamista vastaan sekä Kruunuvuorenrannan ja Helsingin keskustan yhdistävän sillan rakentamisen puolesta.

Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Alku oli Keskustan ehdokkaana, muttei tullut valituksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Hiltunen, Tarja: Uusi junaoperaattori aloittaa Varsinais-Suomessa 2024 – Suomen lähijunat kunnostaa liikenteeseen vanhoja VR:n sähkömoottorijunia *Yle Uutiset*.  6.6.2022. Viitattu 12.9.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Alun ylläpitämä liikenneaiheinen sivusto
**AS LHV Group** on virolainen finanssikonserni, jonka osake noteerataan Tallinnan pörssin päälistalla. LHV on perustettu vuonna 1999 ja yhtiöllä on toimintaa Viron lisäksi muissa Baltian maissa.

Historia
--------

LHV on lyhenne perustajiensa sukunimistä, mikä on samalla myös yhtiön käyttämä alkuperäinen nimi: *Lõhmus, Haavel & Viisemann*. LHV:n perustajat olivat aikaisemmin työskennelleet Hansapankin palveluksessa. Virallisesti LHV-nimi otettiin käyttöön toukokuussa 2009.

Ensimmäiset pankkiautomaattinsa LHV avasi elokuussa 2015 Tallinnassa, yhden automaatin sijaitessa Tartossa.

LHV Group listautui Tallinnan pörssin päälistalle toukokuussa 2016, mikä oli pörssin ensimmäinen listautuminen yli viiteen vuoteen. Kesäkuussa 2016 LHV osti Danske Bankin virolaiset eläkerahastot 11 miljoonan euron kauppahinnalla. Kaupantekohetkellä Danske Bankin rahastoilla oli noin 43 000 asiakasta ja varoja niissä oli yhteensä noin 235 miljoonaa euroa. Danske-kaupan myötä LHV:n osuus Viron pakollisista eläkerahastoista nousi noin 30 prosenttiin.

Danske Bankin jäätyä vuonna 2019 kiinni rahanpesuskandaalissa määräsivät Viron viranomaiset yhtiön lopettamaan toimintansa maassa. Osana vetäytymistä LHV-pankki sopi ostavansa Danske Bankilta sen virolaisten yksityisasiakkaiden noin 470 miljoonan euron kokoisen lainasalkun. Ennen kauppaa LHV-pankin lainasalkku oli noin miljardi euroa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  LHV Group Annual Report 2018 (PDF) LHV Group. Viitattu 23.7.2019. (englanniksi)
2. ↑  Nasdaq Baltic Issuers: Tallinn market Nasdaq Baltic. Viitattu 5.1.2017. (englanniksi)
3. ↑  Tere, Juhan: AS Lõhmus, Haavel & Viisemann officially had changed name to AS LHV Pank  20.5.2009. The Baltic Course. Viitattu 29.7.2017. (englanniksi)
4. ↑  Laats, J. M.: LHV opens first ATMs *news.err.ee*.  24.8.2015. ERR News. Viitattu 29.7.2017. (englanniksi)
5. ↑  Nasdaq Welcomes LHV Group Shares to Baltic Main Market *cns.omxgroup.com*.  23.5.2016. Nasdaq. Viitattu 24.2.2017. (englanniksi)
6. ↑  Cavegn, Dario: LHV buys Danske Bank's Estonian pension funds *news.err.ee*.  22.6.2016. ERR News. Viitattu 29.7.2017. (englanniksi)
7. ↑  Danske Bank myy Viron yksityislainat LHV-pankille *is.fi*.  3.6.2019. Ilta-Sanomat. Viitattu 23.7.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* LHV Pank (viroksi, englanniksi, venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
OMX Baltic 10 |
| --- |
|  |
| 
* Coop Pank
* Enefit Green
* Ignitis Grupe
* LHV Group
* Merko Ehitus
* Šiaulių Bankas
* Tallink Grupp
* Tallinna Kaubamaja Grupp
* Tallinna Sadam
* Telia Lietuva

 |
|  |
| Päivitetty: 8. maaliskuuta 2023 |

 |
Efraim Zuroff Helsingissä 2012.
**Efraim Zuroff** (s. 5. elokuuta 1948 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalaissyntyinen israelilainen toisen maailmansodan aikaisten natsisotarikollisten jäljittäjä.

Zuroffin isä oli rabbi ja hänen äitinsä työskenteli Yeshiva-yliopistossa New Yorkissa. Hän opiskeli historiaa Yeshiva-yliopistossa ennen kuin muutti Israeliin, jossa suoritti MA-tutkinnon holokaustitutkimuksessa Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa. Tämän jälkeen hän palasi Yhdysvaltoihin ja väitteli tohtoriksi.

Zuroff kutsuttiin Los Angelesin Simon Wiesenthal -keskuksen johtajaksi vuonna 1978. Hän palasi Israeliin vuonna 1980, jossa toimi tutkijana Yhdysvaltain oikeusministeriön Office of Special Investigations -yksikössä. Siellä hän valmisteli useita oikeusjuttuja Yhdysvalloissa asuvia natsirikollisia vastaan. Hän palasi Simon Wiesenthal -keskukseen vuonna 1986.

Zuroff toimii keskuksen Jerusalemin-osaston johtajana. Hänen avullaan aloitettiin vuonna 2002 "Operaatio viimeinen mahdollisuus", joka tarjoaa rahallisia palkkioita natsirikollisten kiinnijäämiseen johtavia tietoja vastaan. Hän koordinoi nykyisin keskuksen maailmanlaajuista toimintaa natsirikollisten saamiseksi oikeuteen. Hän laatii keskuksen vuotuisen raportin, jossa luetellaan tärkeimmät, yhä vapaana olevat natsirikolliset.

Suomen kansallisarkiston tutkijat aloittivat joulukuussa 2018 tutkimuksen suomalaisten SS-joukoissa juutalaisten teloituksiin osallistuneiden sotarikoksista Zuroffin kirjoitettua kirjeen presidentti Sauli Niinistölle. Jussi Nuortevan johtama tutkijoiden delegaatio tutki erityisesti suomalaisten sotilaiden toimia Ukrainassa, jossa yli 10 000 juutalaista menehtyi vainojen seuraksena.

Teokset
-------

* *Operaatio viimeinen mahdollisuus. Yhden miehen kutsumus saattaa natsirikolliset tuomiolle*. (One Man's Quest to Bring Nazi Criminals to Justice, 2009.). Helsinki: Safka, 2012. ISBN 978-952-541-255-0.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Round, Simon: Interview: Efraim Zuroff *The Jewish Chronicle*.  4.2.2010. Viitattu 21.6.2012. (englanniksi)
2. ↑  Castoro, Rocco: This Guy Hunts Nazis *vice.com*. Viitattu 21.6.2012. (englanniksi)
3. ↑  Harding, Stephen: Interview with Efraim Zuroff *historynet.com*.  31.1.2009. Viitattu 21.6.2012. (englanniksi)
4. ↑  Katriina Töyrylä, "Katuvaa natsia en ole koskaan kohdannut" – Natseja 40 vuotta metsästänyt Efraim Zuroff ei aio lopettaa työtään koskaan, Yle.fi, uutiset 17.3.2019, viitattu 17.3.2019
5. ↑  Ofer Aderet, Finland Investigating Involvement of 1,400 Citizens in SS War Crimes  Haaretz.com, uutiset 26.12.2018, viitattu 20.3.2019


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
xUnit on yleisnimitys yksikkötestien "tuoteperheelle", eli yksikkötestauskehyksille. Se on kehittynyt Kent Beckin 1998 vuonna suunnittelemasta SUnitista. Javan ja C#:n kaltainen strukturoitu olio-tyylillä kirjoitettu SUnit on luotu tarkastamaan Smalltalk-ohjelmointikieltä. Kent Back ja Erich Gamma siirsivät SUnit yksikkötestauskehyksen Java:lle ja se sai nopeasti suuren suosion. Tästä suosiosta johtuen samaa testauskehystä alettiin nopeasti kehittämään myös muille kielille. Kehyksien nimet juonnetaan sanasta SUnit korvaamalla "S" yleensä ohjelmointikielen ensimmäisellä tai ensimmäisillä kirjaimilla. Tämä kehysmalli tunnetaan nykyään nimellä xUnit. 

Nykypäivänä xUnit on ilmainen avoimen lähdekoodin testaustyökalu useille erilaisille ohjelmointikielille.

xUnit testausfilosofia
----------------------

Kaikki xUnit- kehykset jakavat samanlaisen testausfilosofian ja arkkitehtuuripohjan. Unit-kehyksen suunnittelu on lähtenyt ajatuksesta, että testit eivät olisi käyttöliittymäpohjaisia vaan ne toteutettaisiin ohjelmakoodauksen ohessa, jolloin koodarien ja testaajien olisi helpompi ymmärtää ja havaita koodista löytyneet virheet. Tämän testaustavan huono puoli on se, että testaajien tulee ymmärtää ja kyetä kirjoittamaan yksinkertaisia ohjelmakoodirivejä. xUnitin pohjalla olevan SUnitin testausfilosofia voidaan jakaa neljään osa-alueeseen:

### Viat ja virheet

xUnit kehys testaa viat ja virheet. Kun kirjoitat testejä, voit tarkastaa niiden perusteella odotettuja tuloksia. Jos tulos ei ole odotettu, testiä ei läpäisty. Testausfilosofian mukaan virhe on katastrofaalisempi silloin kun sitä ei ole tarkastettu.

### Yksikkötestaus

Testausfilosofiassa suositellaan, että kehittäjät kirjoittaisivat itse oman kehitysalueensa yksikkötestit, yhden testiluokan aina jokaista kirjoitettua luokkaa kohti. Luokkaan on mahdollista lisätä useampia samaa luokkaa koskevia testejä. Kehittäjien tulisi käyttää noin 25-50 prosenttia työajastaan testitapauksien kirjoittamiseen.

### Integraatiotestaus

Filosofian mukaan riippumattoman testaajan tulisi kirjoittaa integraatiotestit ja filosofiassa painotetaan, että integraatiotestaus on tärkeää.

### Testien suoritus

Viimeinen filosofian kohta on testien suorittaminen. Testausfilosofiassa painotetaan sitä, että jokaista testiä varten olisi hyvä luoda joka kerta oma testidata. Tällä suljetaan pois toisessa testissä testidataan joutuneet virheet. Tällöin virheet eivät kertaannu testeissä ja on helpompi saada kiinni siitä, mikä on ohjelman ongelmakohta.

xUnit ohjelmakehyksiä:
----------------------

* CUnit (C-kieli)
* CppUnit (C++)
* DUnit (D-kieli)
* HUnit (Haskell)
* JUnit (Java)
* PHPUnit (PHP)
* PyUnit (Python)
* SUnit (SmallTalk)

Lähteet:
--------

1. ↑  Gerard Meszaros: XUnitPatterns.com *xunitpatterns.com*.  2003-2008. Viitattu 31.7.2023.
2. 1 2  Martin Fowler: Xunit *martinfowler.com*.  17.1.2006. Viitattu 31.7.2023.
3. ↑  About xUnit *xUnit.net*. Viitattu 31.7.2023. (englanniksi)
4. 1 2 3 4 5  Beck Testing Framework *web.archive.org*.  27.8.2005.  Arkistoitu 27.8.2005. Viitattu 31.7.2023.
**Petter Juhonpoika Parviainen** (2. huhtikuuta 1824 – 12. lokakuuta 1892) oli suomalainen Joensuussa asunut kauppaneuvos, laivanvarustaja ja sahateollisuusmies.

Parviaisella oli Joensuussa oma kauppahuone ja hän harjoitti muun muassa viljakauppaa. Parviainen oli myös merkittävä laivanvarustaja. Parviaiselle myönnettiin kauppaneuvoksen arvonimi vuonna 1887.

Parviainen perusti yhdessä toisen joensuulaisen kauppiaan Gustaf Cederbergin (1823–1875) kanssa Penttilän sahan 1871, ja vuonna 1876 he perustivat Karsikon sahan. Parviainen myi osuutensa näistä yrityksistä jo 1879. Parviainen omisti myös vuodesta 1885 Joensuussa Haukipuron oluttehtaan.

Petter Parviaisen veljet Simon ja Henrik olivat myös kauppiaita. Veljekset omistivat myös yhteisen kuunarin, jolla tuotiin tavaraa Joensuuhun ulkomailta. Vuonna 1865 Simon Parviainen rakennutti yhdessä kauppias Reinhold Ryynäsen kanssa *Joensuu*-nimisen matkustaja- ja rahtilaivan, joka asetettiin Joensuu–Pietari-reitille. Vuonna 1866 Parviaisen veljekset rakennuttivat vielä suuremman *Väinämöinen*-nimisen laivan. Näillä laivoilla liikennöitiin sitten Joensuusta aina Lyypekkiin asti. Petter Parviainen rakennutti sittemmin yhdessä Gustaf Cederbergin kanssa *Suomi*-laivan ja Frithiof Neppen­strömin kanssa *Wellamo*-laivan. Nämä molemmat laivat asetettiin samalle Lyypekin reitille, mutta laivoista Wellamo upposi jo 1881 Uuraan salmeen.

Parviainen rakensi tilalle uuden samannimisen laivan Nurmes–Joensuu–Pietari-reitille, mutta se haaksirikkoutui Koiviston salmeen jo ensimmäisellä matkallaan 1884. Parviainen osti sitten 1885 Savosta *Iisalmi*-laivan, joka sai uuden nimen *Kalevala* sekä 1890 *Leppävirran Höyrylaiva Oy*:ltä *Yrjö-Koskinen*-nimisen laivan, jonka uudeksi nimeksi tuli *Sampo*.

Parviaisen kuoltua 1892 hänen perillisensä jatkoivat kauppahuoneen toimintaa *Oy Petter Parviainen & Co*-nimisen yhtiön nimissä.

Lähteet
-------

* Matti Turunen: Vesiliikenteen kehitys Saimaalla ja Pielisen Karjalassa[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Petter Parviaisen elämäkerta Kansallisbiografiassa
* Esko Järvelin: *Kolmen kauppaneuvoksen aikaa: Kauppaneuvos Petter Parviainen*, s. 75-98. Joensuu: Joensuu-seura, 1978.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Eko Yuli Irawan** (s. 24. heinäkuuta 1989 Metro, Lampung) on indonesialainen painonnoston maailmanmestari ja nelinkertainen olympiamitalisti.

Irawan saavutti Pekingin olympialaisissa 2008 pronssia 56 kg:n sarjassa yhteistuloksella 288 kg. Tempauksessa hän nosti 130 kg ja työnnössä 158 kg. Hän sai samassa painoluokassa pronssia myös Lontoon olympialaisissa 2012. Hän tempasi 145 kg ja työnsi 172 kg, joten yhteistulokseksi muodostui 317 kg. Hän saavutti 62-kiloisissa olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016 yhteistuloksella 312 kg, joka muodostui 142 kg:n tempauksesta ja 170 kg:n työnnöstä. Vuoden 2021 Tokion olympialaisissa Irawan saavutti hopeaa 61-kiloisten sarjassa yhteistuloksella 302 kg, joka muodostui 137 kg:n tempauksesta ja 165 kg:n työnnöstä.

Irawan voitti yhteistuloksen maailmanmestaruuden 62 kg:n sarjassa 2018 tuloksella 317 kg. Hän on saavuttanut MM-kilpailujen yhteistuloskilpailussa hopeaa 62 kg:n painoluokassa 2009, 2014 ja 2019 sekä pronssia 56-kiloisissa 2007 ja 62-kiloisissa 2011. Lisäksi hän on sijoittunut 56 kg:n sarjassa kahdeksanneksi 2006 sekä 62-kiloisissa neljänneksi 2010 ja kuudenneksi 2015. Työnnössä hän on voittanut maailmanmestaruuden 2009 ja 2018, saanut hopeaa 2011 ja 2014 sekä pronssia 2007 ja 2010. Tempauksessa hän voitti maailmanmestaruuden 2018 sekä sai MM-hopeaa 2019 ja MM-pronssia 2009.

Irawan voitti yhteistuloksen ja työnnön nuorten maailmanmestaruuden 56 kg:n painoluokassa 2007 ja 62-kiloisissa 2009. Molempien kisojen tempauksessa hän sai hopeaa. Vuoden 2006 nuorten MM-kilpailuissa hän saavutti 56-kiloisissa hopeaa tempauksessa ja yhteistuloksessa sekä pronssia työnnössä..

Irawan saavutti Aasian kisoissa 62 kg:n sarjassa kultaa Jakartassa 2018 tuloksella 311 kg sekä pronssia Kantonissa 2010 yhteistuloksella 311 kg ja Incheonissa 2014 tuloksella 308 kg. Aasian-mestaruuskilpailuissa hän oli toinen 62 kg:n painoluokassa 2008. Hän voitti 62-kiloisissa kultaa Kaakkois-Aasian kisoissa 2009 ja 2011 sekä universiadeissa 2011.

Lähteet
-------

1. 1 2  Eko Yuli Irawan *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  IRAWAN Eko Yuli INA *iwf.net*. Viitattu 7.12.2020. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6 7  Irawan Eko Yuli (INA) *iat.uni-leipzig.de*. Viitattu 7.12.2020. (englanniksi)
4. ↑  Eko Yuli Irawan Won Another Silver Medal For Indonesia At The Tokyo Olympics *VOI - Waktunya Merevolusi Pemberitaan*.  Arkistoitu 25.7.2021. Viitattu 25.7.2021. (englanniksi)
Eksyssuota lähellä Alpo Jaakolan suomökkiä Loimaalla syyskuussa 2011. Kuvan keskellä näkyy Pirkko Jaakolan kuunnelmassa Eksyssuon lapset esiintyvä risti.
Näkymä Eksyssuolle Katavasaaren luona Kosken ja Mellilän rajalla lokakuussa 2010.
**Eksyssuo** eli **Öksyssuo** on suo Loimaalla Varsinais-Suomessa, Kosken, Someron ja Ypäjän rajalla, osittain myös entisen Mellilän kunnan alueella. Suo kuuluu Natura 2000 -ohjelmaan ja sen pinta-ala yhdessä Someron puolella sijaitsevan, samaan Natura 2000 -alueeseen kuuluvan Huhmassuon kanssa on 497 ha. Suoyhdistymätyypiltään Eksyssuo on eteläsuomalainen konsentrinen kermikeidas. Yleisin suotyyppi suolla on keskiosien lyhytkorsineva, joka reunoilla vaihtuu ensin rahkanevaksi ja sitten rahkarämeeksi.

Suon laidassa Pirttiniemessä sijaitsee Pirttiniemennokan rajakivi, joka aiemmin on ollut kolmen historiallisen maakunnan, Hämeen, Satakunnan ja Varsinais-Suomen rajapaikka ja on edelleen myös neljän, aiemmin viiden kunnan, rajapaikka. Pirttiniemennokassa yhtyvät Mellilän Vähäperän, Kosken Isosorvaston, Someron Vilukselan, Ypäjän Mannisten ja Loimaan Joenperän kylien maat; lisäksi suolle jonkin matkan päästä rajakivestä ulottuu Loimaan Kauhanojan kylän alue.

Suon saaressa Loimaan Joenperän kylässä sijaitsee loimaalaisen taiteilija Alpo Jaakolan (1929–1997) rakentama suomökki, jonka nykyinen omistaja on Metsähallitus ja käyttöoikeuden haltija Kauhanojan kyläyhdistys. Yhdistys järjestää mökille talvisin kuutamohiihdon, ja mökin pihalla on vuodesta 2006 syksyisin esitetty Alpo Jaakolan sisaren, kirjailija Pirkko Jaakolan kirjoittamaa, tapahtumiltaan Eksyssuolle ja Joenperän kylään sijoittuvaa kuunnelmaa *Eksyssuon lapset* vuodelta 1978.

Suomen vesistöaluejaossa Eksyssuo jakautuu Loimijoen kolmen sivujoen Niinijoen, Petäjoen ja Kuusjoen valuma-alueitten kesken.

Lähteet
-------

1. ↑  Eksyssuo Lounais-Suomen ympäristökeskus. Viitattu 17.12.2009.
2. ↑  Ypäjä, Manninen, Pirttiniemennokka *Kulttuuriympäristö Rekisteriportaali*. Museovirasto.  Arkistoitu 29.10.2013. Viitattu 17.12.2009.
3. ↑  *Peruskartta* 1:20 000. 2111 10 Kauhanoja.  Helsinki: Maanmittaushallitus, 1982.
4. ↑  Alpo Jaakolan suomökki Kauhanojan kyläyhdistys.  Arkistoitu 3.12.2013. Viitattu 17.12.2009.
5. ↑  Karttaikkuna *Paikkatiettoikkuna*. Viitattu 16.4.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Suominen, Olli: Eksyssuo - Erämaista maisemaa viljelyalueen keskellä. *Teoksessa:* Suominen, Olli: *Kosken seudun luonto*, s. 15-21. [Koski Tl]: [Kosken T.l. kunta], 1989. Julkaisun verkkoversio Ympäristöhallinnon sivuilla (viitattu 23.9.2015).
**Elaiochóri** (kreik. Ελαιοχώρι; transl. myös *Eleohóri*) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Pangaíon kuntaan, Kaválan alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Kylän väkiluku on 1 195 (vuonna 2011).

Elaiochórin oliivi- ja oliiviöljymuseo.
Elaiochórin kylä, suomeksi "Oliivikylä", sijaitsee 27 kilometriä lounaaseen Kaválasta ja noin viisi kilometriä länteen Néa Péramoksesta. Kylän nähtävyyksiin lukeutuu oliivi- ja oliiviöljymuseo.

Elaiochóri muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Ελαιοχωρίου, *Topikí Koinótita Elaiochoríou*), johon kuuluu varsinaisen Elaiochórin kylän lisäksi kylä Paralía Elaiochoríou. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 222. Aiemmin Elaiochóri kuului Eleftherésin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Pangaíon kunnan Eleftherésin kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Ελαιοχώρι *Feel Greece*. Viitattu 5.9.2023.
**Novi Sad** (serb. Нови Сад, *Novi Sad*, unk. *Újvidék*, slovakiksi *Nový Sad*; ruteeniksi Нови Сад, *Novy Sad*) on Vojvodinan autonomisen alueen pääkaupunki, joka sijaitsee Tonavan rannalla. Kaupungissa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa noin 231 800 asukasta. Kaupungin teollisuus tuottaa esimerkiksi ruokaa, tekstiilejä ja öljyjä. Novi Sadissa sijaitsee vuonna 1960 perustettu yliopisto, taideakademia ja kansallisteatteri.

Historia
--------

Alueella on ollut asutusta jo kivikaudella ja ensimmäisellä vuosisadalla roomalaiset rakensivat alueelle linnakkeen nimeltä Cusum, joka oli osa silloista Pannonian provinssia.*lähde?* Ennen 1700-lukua Novi Sad oli pieni kalastuskylä, mutta myöhemmin siitä tuli serbialaisen kulttuurin keskus Itävallassa.

Kaupungin nähtävyyksiä
----------------------

* Petrovaradinin linnoitusPetrovaradinin linnoitus
* Varadinin siltaVaradinin silta
* Novi Sadin kaupungintaloNovi Sadin kaupungintalo
* Novi Sadin Vapauden aukioNovi Sadin Vapauden aukio
* Serbian KansallisteatteriSerbian Kansallisteatteri
* Kristillinen adventistikirkko Novi Sadissa Kristillinen adventistikirkko Novi Sadissa
* Roomalaiskatolinen Marian nimen kirkko ja Svetozar Miletićin patsasRoomalaiskatolinen Marian nimen kirkko ja Svetozar Miletićin patsas
* Danube-puisto Novi Sadin keskustassaDanube-puisto Novi Sadin keskustassa
* Matica Srpska -galleriaMatica Srpska -galleria
* Fruška goran kansallispuistoFruška goran kansallispuisto

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Brinkhoff, Thomas: Serbia: Regions, Districts and Major Cities *citypopulation.de*. Viitattu 7.7.2020. (englanniksi) (saksaksi)
2. 1 2 3  Novi Sad *britannica.com*. Encyclopædia Britannica, Inc. Viitattu 7.7.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Novi Sad**.
* Novi Sadin sillat (unkariksi)
**Elisabet Ahlberg** (s. 2. joulukuuta 1952) on ruotsalainen filosofian tohtori ja Göteborgin yliopiston epäorgaanisen kemian emeritaprofessori.

Ahlberg suoritti perustutkinnon Lundin yliopistossa 1976 ja valmistui sieltä filosofian tohtoriksi 1980. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1980) on otsikoitu *Development and applications of electroanalytical techniques for kinetic studies*.

Ahlberg työskenteli fysikaalis-orgaanisen sähkökemiaan liittyvän väitöskirjatyönsä aikaan Norjan teknis-luonnontieteellisessä yliopistossa Norjan Trondheimissä professori V. D. Parkerin ohjauksessa. Ahlbergin työura jatkui Chalmersin teknillisessä korkeakoulussa ja Göteborgin yliopistossa sähkökemian parissa. Hänet nimitettiin Göteborgin yliopiston sähkökemian apulaisprofessoriksi vuonna 1990 ja epäorgaanisen kemian professoriksi vuonna 2000. Hänen tutkimustyönsä lähestyy kvanttikemiaan liittyviä aiheita usein kokeellisella otteella.

Ahlberg on ollut vuodesta 2006 Suomen Tiedeseuran ulkomainen jäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Elisabet Ahlberg: Development and applications of electroanalytical techniques for kinetic studies (PhD thesis/ Lund University)  1980. Lund:  Lund univerity. Viitattu 17.4.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3  Suomen Tiedeseuran ulkomaiset jäsenet (pdf)  1/2023. Suomen tiedeseura, scientiarum.fi. Viitattu 22.2.2023.
3. ↑  Elisabet Ahlberg. Professor Göteborgin yliopisto, gu.se. Viitattu 17.4.2019. (englanniksi)
4. 1 2 3  Elisabet Ahlberg (pdf) International Society of Electrochemistry, ise-online.org. Viitattu 17.4.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Elisabeth Ahlberg (englanniksi) (researchgate.net)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ruotsi

 |

 |
**Oikeusantropologia** (engl.  *Forensic Anthropology*) on antropologian erityisala, jossa erilaisia henkilön ominaisuuksia pyritään tunnistamaan heidän luurankojensa perusteella. Tunnistettaviin ominaisuuksiin kuuluvat muun muassa henkilöllisyyden selvittäminen, traumojen analysointi, kasvojen rekonstruktio, kuolinhetken määrittäminen ja rikospaikkatutkimus. Oikeusantropologit eivät varsinaisesti määritä ruumiiden kuolinsyitä, mutta voivat auttaa todennäköisen syyn selvittämisessä. Yhdysvalloissa oikeusantropologeja sertifioi *American Board of Forensic Anthropology*. Tavallisesti ruumiin oikeusantropologinen tutkimus aloitetaan silloin kun varsinaista ruumiinavausta ei pystytä suorittamaan ja tietoa joudutaan hankkimaan muilla tavoin.

Katso myös
----------

* Osteologia

Lähteet
-------

1. ↑  Metatesaurus Rex: Oikeusantropologia Terveyportti -Kustannus Oy Duodecim. Viitattu 9.9. 2008.
2. ↑  Juho-Antti Junno: - Nuoren pohjolan kulttuurikuvastin (Ihmisruumiin kuolemanjälkeinen elämä. Ruumis tieteen välineenä) *Kaltio*.  1/2009. Viitattu 8.11.2014.
**Tiede** 

Käytäntöjä 

* Tiedejulkaisu
* Tiedeyhteisö
* Tieteellinen menetelmä
* Vertaisarviointi
* Avoin tiede


Tieteen tutkimus 

* Tieteen etiikka
* Tieteenfilosofia
* Tieteenhistoria
* Tieteensosiologia


Aiheeseen liittyvää 

* Monitieteisyys
* Näennäistiede
* Avoin saatavuus
* Avoin tieto
* Avoin sisältö


**Sovellettu tiede** on tieteellisen menetelmän ja menetelmän johtopäätösten avulla saadun tiedon käyttöä käytännön tavoitteiden saavuttamiseksi. Siihen kuuluu laaja valikoima tieteenaloja, kuten tekniikka ja lääketiede. Sovellettu tiede erotetaan usein perustieteestä, joka keskittyy luonnon- tai muiden ilmiöiden selittämiseen ja ennustamiseen tähtäävien tieteellisten teorioiden ja lakien kehittämiseen.

Soveltava tutkimus
------------------

Soveltava tutkimus käsittelee käytännön ongelmien ratkaisemista ja siinä käytetään yleensä empiirisiä menetelmiä. Koska soveltava tutkimus tapahtuu sotkuisessa reaalimaailmassa, tiukkoja tutkimusprotokollia voidaan joutua lieventämään. Esimerkiksi satunnaisotannan käyttö voi olla mahdotonta. Näin ollen menetelmien avoimuus on ratkaisevan tärkeää. Olisi myös otettava huomioon vaikutukset tulosten tulkintaan, joita muuten tiukkoja menetelmiä koskevan kaanonin höllentäminen tuo mukanaan.

Katso myös
----------

* Tutkimus ja tuotekehitys

Lähteet
-------

1. ↑  M. Bunge: *Technology as Applied Science*, s. 19–39. Dordrecht: Springer Netherlands, 1974. ISBN 978-94-010-2182-1. Teoksen verkkoversio (viitattu 8.7.2023). en
2. ↑  Wayback Machine *web.archive.org*.  18.8.2011.  Arkistoitu 18.8.2011. Viitattu 8.7.2023.
3. ↑  Crispin Coombs: Coherence and transparency: some advice for qualitative researchers.  *Production*, 26.10.2017, 27. vsk, s. e20170068. doi:10.1590/0103-6513.006817. ISSN 0103-6513. Artikkelin verkkoversio.  en
**Samu Antero Nieminen** (s. 14. tammikuuta 1992 Jyväskylä) on suomalainen jalkapalloilija, joka edusti Veikkausliigassa JJK Jyväskylää ja Tampereen Ilvestä sekä pelasi myös Liettuassa. Pelipaikaltaan hän oli keskuspuolustaja. 

Nieminen aloitti jalkapallon pelaamisen 7-vuotiaana Huhtasuon Kisassa. Hän siirtyi Jyväskylän Jalkapalloklubiin C-juniori-ikäisenä. Nieminen solmi ensimmäistä kertaa JJK:n edustusjoukkueen kanssa sopimuksen kaudeksi 2009, mutta debyyttinsä hän teki vasta seuraavalla kaudella 8. toukokuuta pelatussa vierasottelussa Myllykosken Pallo -47:ää vastaan. Kaudella 2011 Nieminen oli useasti mukana JJK:n kokoonpanossa vaihtopelaajana, mutta ei esiintynyt yhdessäkään Veikkausliiga-ottelussa. 

Vuonna 2012 Nieminen murtautui lopullisesti JJK:n avauskokoonpanoon, esiintyen sarjapeleissä 20 kertaa aloituksessa. Hän jatkoi avauksen pelaajana seuraavalla kaudella, mutta vuosi päättyi pettymykseen joukkueen sijoittuessa viimeiseksi sarjataulukossa. Jyväskylästä Nieminen siirtyi Liettuan pääsarjassa pelaavaan FK Kruoja Pakruojisiin, jossa hän oli voittamassa hopeaa. Joulukuussa 2014 Nieminen siirtyi Tampereen Ilveksen riveihin. 

Nieminen on edustanut Suomen alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkuetta neljästi ja poikamaajoukkueita yhteensä 42 kertaa. Hän on toiminut kapteenina poikamaaotteluissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Veikkausliigan tulevat tähdet Samu Nieminen, JJK *Vastapallo.com*.  26.4.2012.  Arkistoitu 8.3.2014. Viitattu 15.2.2014.
2. ↑  Janne Hannula ja Samu Nieminen jatkavat JJK:ssa *IltaSanomat.fi*.  16.12.2008. Viitattu 15.2.2014.
3. ↑  Samu Nieminen *Veikkausliiga.com*. Veikkausliiga Hall of Fame. Viitattu 15.2.2014.
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Soininen, Heidi: *Jalkapallokirja 2013*, s. 139. Helsinki: Suomen Palloliitto, 2013. ISSN 0787-7188.

Aiheesta muualla
----------------

* Niemisen pelaajakortti Keskisuomalaisen nettisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Tytyrin seisake** (lyh. Ttr, vuoteen 1969 **Lohjan kauppala**) oli Lohjalla, Lohjan satamaradan varrella sijainnut rautatieliikennepaikka.

Historia
--------

Seisake avattiin 21. joulukuuta 1928 ja se oli varustettuna laiturirakennuksella, varastorakennuksilla ja ratapihalla. 1940- ja 1950-luvun taitteessa seisakkeen viereen rakennettiin Oy Lohjan kalkkitehdas Ab:n (myöh. *Lohja Oy:n*) kalkkitehdas, jolloin radalta johdettiin sivuraide tehtaalle. Vuonna 1969, kun Lohjan kauppalasta tuli kaupunki, seisakkeen nimi vaihdettiin.

Seisake sekä sen vieressä ollut ratapiha purettiin 1990-luvulla ja kalkkitehtaan raide uusien kerrostalojen tieltä. Liikennepaikka lakkautettiin 1. kesäkuuta 2003. 2020-luvulla myös satamarata purettiin ja sen paikalle rakennettiin pyöräilyn ja jalankulun väylä. Nykyisin ratapiha-alueella on enää tavaralaiturin jäänteitä jäljellä.

Vanhan aseman lähellä on yhä siihen ja rataan liittyviä kadunnimiä, kuten Asemakatu ja Rautatienkatu.

Seisakkeen kupeeseen jätettiin radan purkamisen jälkeen muistoksi 110 metrin osuus kiskoja ja 1950-luvun alkupuolella valmistunut vesiviskuri.

Lähteet
-------

* Liikennepaikat

### Viitteet

1. 1 2  Vaunut.org - Liikennepaikat *www.vaunut.org*. Viitattu 23.7.2022.
2. ↑  110 metriä kiskoja ja vesiviskuri muistuttavat Lohjan satamaradasta (Maksullinen artikkeli) *Länsi-Uusimaa*.  21.9.2021. Viitattu 22.12.2022.
Kali Uchis 2017.
**Kali Uchis**, oikea nimi Karly-Marina Loaiza, (17. heinäkuuta 1993 Alexandria, Virginia, Yhdysvallat) on kolumbialais-amerikkalainen laulaja-lauluntekijä.

Uchis vieraili Suomessa ensi kertaa vuonna 2018 Ruisrockissa. Uchis esitti Ruisrockissa kappaleita albumiltaan *Isolation*. Anton Vanha-Majamaan mukaan hän on laulajana "poskettoman hyvä". Vanha-Majamaa kirjoittaa myös, että Uchis jäi hieman etäiseksi, mikä saattoi olla myös tarkoituksellista: Uchis "on omassa maailmassaan ja omissa sydänsuruissaan vellova diiva, joka vaikuttaa laulavan ja tanssivan etupäässä itselleen". 

Hän on julkaissut vuonna 2015 EP:n *Por Vida*.

Diskografia
-----------

#### Studioalbumit

* *Isolation* (2018)
* *Sin Miedo (del Amor y Otros Demonios)* (2020)
* *Red Moon In Venus* (2023)
* *Orquídeas* (2024)

#### EP:t

* *Por Vida* 2015

#### Mixtapet

* *Drunken Babble* 2012

Lähteet
-------

1. ↑  Jaquira Diaz: Who Is The Real Kali Uchis? *The Fader*.  13.7.2017.  Arkistoitu 2.2.2019. Viitattu 10.7.2018. (englanniksi)
2. ↑  Andy Kellman: Kali Uchis: Biography & History *AllMusic*. Viitattu 10.7.2018. (englanniksi)
3. ↑  Anton Vanha-Majamaa: Ruisrockin sunnuntai-iltaan kätkettiin vuoden löytö. Helsingin Sanomat 10.7.2018

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivu

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Yle

 |

 |
Maria Amalia, Louis Hersentin maalaama muotokuva vuodelta 1836.
**Maria Amalia** (ransk. *Marie-Amélie Thérèse de Bourbon*; 26. huhtikuuta 1782 Caserta, Molempain Sisiliain kuningaskunta – 24. maaliskuuta 1866 Esher, Surrey, Iso-Britannia) oli Ranskan kuninkaan Ludvig Filip I:n puoliso ja Ranskan viimeinen kuningatar.

Elämä
-----

Syntyjään Maria Amalia oli Molempain Sisiliain kuningaskunnan prinsessa. Hänen vanhempansa olivat kuningas Ferdinand I ja itävaltalaissyntyinen kuningatar Maria Karoliina. Maria Amalia sai uskonnollisen kasvatuksen eikä osoittanut kiinnostusta politiikkaan. Molempain Sisiliain kuningasperhe joutui pakenemaan Napoleonin sotien aikana kahdesti Napolista Palermoon Sisilian saarelle, minkä lisäksi Maria Amalia asui vuosina 1800–1802 äitinsä kanssa Itävallan hovissa. Sisiliassa hän tutustui niinikään maanpaossa eläneeseen Orléansin herttua Louis Philippeen (Ludvig Filip), ja he menivät naimisiin Palermossa 25. marraskuuta 1809. He asettuivat Ranskaan Napoleonin kukistuttua vuonna 1814, pakenivat Englantiin satapäiväisen keisarikunnan aikana vuonna 1815 ja palasivat Ranskaan vuonna 1817.

Ludvig Filipistä tuli Ranskan kuningas ja Maria Amaliasta kuningatar vuoden 1830 heinäkuun vallankumouksen seurauksena. Maria Amalia pelkäsi uutta vallankumousta ja vältteli julkista elämää. Kun Ludvig Filip syöstiin vallasta vuoden 1848 helmikuun vallankumouksessa, syrjäytetty kuningaspari pakeni jälleen Englantiin. Maria Amalia asui loppuikänsä Englannin Claremontissa.

Maria Amalia on haudattu miehensä kanssa Dreux’n kuninkaalliseen kappeliin Ranskaan. Maria Amalian päiväkirjat julkaistiin kahdessa osassa vuosina 1938–1943.

Lapset
------

Ludvig Filip (kesk.), Maria Amalia (oik.) ja heidän lapsensa, tuntemattoman taiteilijan maalaus 1830-luvulta.
Maria Amalialle ja Ludvig Filipille syntyi kymmenen lasta: nuorena kuollut kruununprinssi Ferdinand-Philippe (1810–1842), prinsessa Louise d’Orléans (1812–1850), josta tuli Leopold I:n puolisona Belgian kuningatar, kuvanveistäjä Marie d’Orléans (1813–1839), Nemoursin herttua Louis d’Orléans (1814–1896), prinsessa Clémentine d’Orléans (1817–1907), Joinvillen prinssi François d’Orléans (1818–1900), Aumalen herttua Henri d’Orléans (1822–1897), Montpensier’n herttua Antoine d’Orléans (1824–1900) sekä lapsina kuolleet prinsessa Françoise (1816–1818) ja prinssi Charles (1820–1828).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Marie-Amélie de Bourbon (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online*. Viitattu 31.12.2023.
2. 1 2 3 4 5  Maria Amalia (1782–1866) (englanniksi) *Women in World History: A Biographical Encyclopedia* (2002), Encyclopedia.com. Viitattu 31.12.2023.
3. 1 2 3  Marie Amélie Thérèse, *Encyclopædia Britannica* (1911) (englanniksi) Wikiaineisto. Viitattu 31.12.2023.
4. ↑  The Domaine’s history (englanniksi) Domaine royal de Dreux. Viitattu 31.12.2023.
5. ↑  *Nordisk familjebok* (191012), s. 1256–1257 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 31.12.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maria Amalia (Ranskan kuningatar)** Wikimedia Commonsissa
*Hakusana "Interaktio" ohjaa tänne. Interaktio on myös ainejärjestö.***Vuorovaikutus** on kahden tai useamman objektin tai tapahtuman välinen vaikutussuhde, jossa kumpikin osapuoli vaikuttaa toiseen. Tietyssä mielessä kyseessä on yksisuuntaisen kausaalisuhteen vastakohta. Suomen kielen sana vuorovaikutus kuvaa myös hyvin kahden tai useamman ihmisen välistä vastavuoroista viestintää, dialogia. Tietyssä mielessä kyseessä on monologin, tai useamman rinnakkaisen toisiinsa vaikuttamattomien monologien vastakohta.

Vuorovaikutukset fysiikassa
---------------------------

*Pääartikkelit: Voima (fysiikka) ja Perusvuorovaikutus*
Feynmanin diagrammi, joka esittää kahden elektronin vuorovaikutusta
Fysiikassa eri kappaleiden väliset vuorovaikutukset ilmenevät niiden välillä vaikuttavina voimina. Nykyisen käsityksen mukaan kaikki hiukkasten välillä esiintyvät vuorovaikutukset perustuvat viime kädessä johonkin neljästä perusvuorovaikutuksesta, jotka ovat:

* gravitaatio
* sähkömagneettinen vuorovaikutus
* vahva vuorovaikutus
* heikko vuorovaikutus

Näistä kahdella viimeksi mainitulla on niin lyhyt kantama, että ne ilmenevät vain ydin- ja hiukkasfysiikan ilmiöissä. Kvarkkien välillä vaikuttavaa vuorovaikutusta kutsutaan vahvaksi vuorovaikutukseksi. Se sitoo protonien ja neutronien rakenneosat, kvarkit, ja samalla koko ytimen rakenneosat yhteen.

Vuorovaikutukset yhteiskuntatieteissä
-------------------------------------

Yhteiskuntatieteissä vuorovaikutuksella tarkoitetaan ihmisten sosiaalista kanssakäymistä sekä tapaa, jolla he vaikuttavat ja vastaavat toistensa toimintaan. Ihmisten keskinäistä vuorovaikutusta tarkastellaan muun muassa vuorovaikutteisen viestinnän kuten puheviestinnän tieteenalalla.

Vuorovaikutukset biologiassa
----------------------------

*Pääartikkeli: Symbioosi*
Kaikkein laajimmin ymmärrettynä symbioosilla voidaan viitata kaikkiin lajien välisiin vuorovaikutussuhteisiin, joista on haittaa enintään toiselle osapuolelle. Nämä suhteet luokitellaan tarkemmin neljään luokkaan:

* Mutualismi: molemmat osapuolet hyötyvät toisistaan (+,+ -suhde; vastaa yllä esitettyä suppeampaa symbioosin määritelmää) esim. herkkutatti ja mänty.
* Kommensalismi: toinen osapuoli hyötyy toisesta tuottamatta tälle kuitenkaan haittaa (+,0 -suhde) esim. jäkälä ja mänty.
* Amensalismi: toinen osapuoli aiheuttaa toiselle haittaa hyötymättä tästä kuitenkaan itse (0,- -suhde).
* Loisinta: loinen saa isännästään yksipuolista hyötyä (+,- -suhde) esim. kääpä ja koivu.

Katso myös
----------

* Synergia

Lähteet
-------

1. ↑  Maalampi, Jukka; Perko, Tapani: *Lyhyt modernin fysiikan johdatus*. Helsinki: Limes, 2006. ISBN 951-745-213-6.
**Bloedrivierin taistelu** oli zulujen ja voortrekkerien välillä 16. joulukuuta 1838 käyty taistelu, jossa Andries Pretoriuksen johtamat 464 buuria kukistivat kuningas Dinganen arviolta 15 000 impin armeijan. Taistelu sai afrikaansinkielisen nimensä (*Bloedrivier*, ’verijoki’) siitä, että kaatuneiden zulujen veri värjäsi Ncome-joen veden punaiseksi. Bloedrivierin taistelun muistopäivää vietettiin aikaisemmin Etelä-Afrikassa "Valan päivänä" ja nykyisen se on kansallisen yhtenäisyyden ja sovinnon päivä, engl. *Day of Reconciliation*.

15. joulukuuta Pretorius muodosti *laagerin*, vankkurien suojaaman leirin, Ncome-joen varrelle ja suojasi vankkurien välit puisilla barrikaadeilla. Myöhemmin iltapäivällä Pretoriuksen 300 miehen muodostama ratsuväki huomasi 15 000 miehen vahvuisen zuluarmeijan lähestyvän ja palasi turvaan leiriin.

Pimeän laskeuduttua zulut päättivät hyökätä seuraavana aamuna auringon noustessa. Zulujen etulinja muodostettiin noin 40 metrin päähän vankkureista. Voortrekkerit avasivat tulen ja jo ensimmäisessä yhteislaukauksessa kaatui satoja zulusotilaita. Buurit ehtivät ampua vielä kaksi yhteislaukausta ennen kuin zulujen onnistui aloittaa rynnäkkönsä kohti leiriä. Leirin sisään muodostunut yhteislaukauksista muodostunut tiheä savu haittasi näkyvyyttä ja Pretorius antoi käskyn lopettaa ampuminen. Samalla zulut päättivät vetäytyä noin 500 metrin päähän leiristä.

Zulut aloittivat pian toisen rynnäkön ja buurien tulitus oli lähietäisyydeltä hyvin tehokasta, koska yksi ammus muodostui 10 lyijykuulasta. On sanottu, että tämän vuoksi Bloedrivierin taistelu on maailmanhistorian ainoa taistelu, jossa kuoli enemmän ihmisiä kuin ammuttiin laukauksia. Zulut päättivät jälleen vetäytyä 500 metrin päähän leiristä.

Kolmannessa rynnäkössä zulut käyttivät uutta taktiikkaa ja etenivät pienemmissä muodostelmissa ja pitäen suurempaa etäisyyttä toisiinsa. Vaikka voortrekkerien onnistui ampua vähemmän hyökkääjiä, heidän puolustuksensa kuitenkin kesti ja zulujen oli pakko vetäytyä jälleen. Zulujen neljännen rynnäkön jälkeen Pretorius käski nuoremman veljensä Bartin johtaman 100 miehen ryhmän hyökätä ja muodostaa kiila zulujoukkojen keskelle. Kolmannella yrittämällä voortrekkerien onnistui työntyä zululinjan läpi ja hyökätä heidän kimppuunsa selustasta. Lopulta zulut pakenivat taistelukentältä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Battle of Blood River and the Blood River Monument *funkymunky.co.za*. Viitattu 6.5. 2007. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bloedrivierin taistelu** Wikimedia Commonsissa