recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Francisco Lázaro
**Francisco Lázaro** (21. tammikuuta 1891 – 15. heinäkuuta 1912) oli portugalilainen kestävyysjuoksija, joka menehtyi maratonjuoksun rasituksiin Tukholman olympialaisissa vuonna 1912. 

Tukholman olympialaisten maratonjuoksu (40,2 km) juostiin 14. heinäkuuta kello 13.45 alkaen. Kilpailu juostiin hyvin helteisissä olosuhteissa. Juoksun loppupuoliskolla, 30 kilometrin kohdalla auringonpistoksesta ja lämpöhalvauksesta kärsinyt Lázaro hoiperteli ja kaatuili useaan otteeseen, mutta jatkoi kuitenkin aina matkaansa. Lopulta hän kaatui eikä enää noussut ylös. Lähes välittömästi hänen luokseen tuli lääkäri ja myöhemmin kaksi lisää. Kello 17.30 hänet toimitettiin sairaalaan, jossa hänen ruumiinlämmökseen mitattiin peräti 41,2 °C. Hoidosta huolimatta hän kuoli seuraavana aamuna kuuden aikaan. Kilpailua edeltävänä päivänä jokaiselle osanottajalle oli suoritettu lääkärintarkastus, eikä tuolloin Lázaron terveydentilassa ollut huomattu mitään vikaa.

Lähteet
-------

* Tukholman olympialaisten 1912 virallinen raportti (Arkistoitu – Internet Archive) (PDF) (englanniksi)
* AIMS – Maratonin historiaa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* World Athletics

 |

 |
**Sampo-kirja** on Kustannusosakeyhtiö Mantereen julkaisema Kulosaaressa sijainneen Wihurin tutkimuslaitoksen askartelukirja vuodelta 1946, ja siitä on otettu ainakin neljä painosta. Kirjan on toimittanut Alvar Wilska, ja se perustuu Wihurin tutkimuslaitoksen kesällä 1945 julkaisemaan kilpailuun, johon rahat luovutti Jenny ja Antti Wihurin säätiö. Kilpailu oli tarkoitettu keksijäehdokkaille, ja teoksessa julkaistiin ehdotuksista kiinnostavimpia riippumatta siitä olivatko ne päässeet varsinaisessa kilpailussa palkinnoille. Nuorimpina ehdokkaina oli koulupoikia, ja joitain heidänkin ehdotuksistaan pääsi askartelukirjaan.

Teoksessa on yli sata askarteluohjetta, ja niiden kirjo on suuri. Mukana on muun muassa mesimarjan jalostus, perunan tärkkelysmittari ja katkenneen kamman uudistaminen, mutta myös näkötorni kaloille, kuusenoksahygrometri, soittimia kuten kantele, puhelin, sähköleimasin, tuulilataajan rakentaminen, tahtimoottoreita ja jopa rahan ansaitsemiskeinoja. Lisäksi teokseen on sijoitetettu teknisiä tietoja ja mittayksiköiden muuntotaulukoita. Teos on kuvitettu.

Lähteet
-------

* Sampo-kirja Kansalliskirjaston tietokannassa (Arkistoitu – Internet Archive)
Torres Blancas, Madrid.
**Francisco Javier Sáenz de Oiza** (Cáseda, 12. lokakuuta 1918 – Madrid, 18. heinäkuuta 2000) oli espanjalainen arkkitehti. Hän oli yksi arkkitehdeista, jotka elävöittivät 1950- ja 1960-luvuilla espanjalaista arkkitehtuuria, joka oli ajautunut jäykkään uusklassisismiin Francon noustua valtaan vuonna 1939.

Sáenz de Oizan merkittävimmät työt ovat Madridissa sijaitsevat pilvenpiirtäjät Torres Blancas (1969) ja Torre del Banco de Bilbao (1972–78). Muita töitä ovat esimerkiksi Aranzazu-basilika Oñatissa Baskimaalla, "El Ruedo" -asuinkerrostalo Madridissa, Torre Triana -hallintorakennus (1989–97) Sevillassa sekä Azoguejo-aukion uudistaminen Segoviassa.

  

* Torre del Banco de Bilbao, MadridTorre del Banco de Bilbao, Madrid
* Santuario de Arantzazu, OñatiSantuario de Arantzazu, Oñati
* "El Ruedo", Madrid"El Ruedo", Madrid
* Torre Triana, SevillaTorre Triana, Sevilla

Lähteet
-------

1. ↑  Glancey, Jonathan: Francisco Javier Sáenz de Oiza *The Guardian*.  5.10.2000. Viitattu 20.2.2016. (englanniksi)
2. ↑  Francisco Javier Sáenz de Oiza *españaescultura.es*. Viitattu 6.8.2017. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Francisco Javier Sáenz de Oiza** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Structurae

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Tax Justice Network** (TJN) on tutkijoista ja aktivisteista muodostettu painostusryhmä, jonka huolena on veronkierron, verojen välttämisen ja veroparatiisien haitallinen vaikutus maailman talouteen. Ryhmän mukaan verot voivat olla tärkeänä apuna luotaessa sosiaalisesti oikeudenmukaisempaa yhteiskuntaa.

Tax Justice Network International Secretariat Limited on Englannissa toimiva yhtiö, jota johtaa voittoa tavoittelematon Belgiaan rekisteröity järjestö nimeltään "Tax Justice Network Association Sans But Lucratif".

TJN julkaisee Financial Secrecy Index -nimistä luetteloa maailman veroparatiiseista ja niihin rinnastettavista taloudellisen salailun sallivista maista. 

TJN:n perustettiin vuonna 2003 Porto Alegressa pidetyssä Maailman sosiaalifoorumin (World Social Forum) kokouksessa. Järjestön päämaja on Lontoossa ja sitä johtaa John Christensen.

Katso myös
----------

* Veropetos
* Verosuunnittelu
* Hallintarekisteri
* Harmaa talous
* Marius Kohl
* Hyvinvointivaltio
* International Consortium of Investigative Journalists

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) - Luettelo maailman veroparatiiseista ja taloussalailevista maista
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
Tayeb Salih
**Tayeb Salih** (12. heinäkuuta 1928 Karmakol – 18. helmikuuta 2009 Lontoo) oli sudanilainen kirjailija. Hän kirjoitti arabian kielellä romaaneja ja novelleja, joissa tarkasteli perinteisten ja modernien elämäntapojen risteytymistä Afrikassa.

Elämä
-----

Salihin tausta oli Sudanin maaseudulla, mutta hän muutti nuorena Khartumiin, jossa aloitti yliopisto-opinnot. Vuonna 1952 hän lähti jatkamaan opiskelua Lontooseen. Hän kuului Isossa-Britanniassa koulutettujen sudanilaisten ensimmäiseen sukupolveen. Hän pysytteli Sudanin ulkopuolella suurimman osan loppuelämästään. Salih työskenteli BBC:n arabiankielisten palveluiden draamapäällikkönä, ministeriössä Qatarissa ja Pariisissa Unescon palveluksessa.

Salih meni vuonna 1965 naimisiin skotlantilaisen Julia Macleanin kanssa. Pariskunta asettui Lontooseen ja oli naimisissa Salihin loppuelämän ajan. 1990-luvulla Salih tuomitsi artikkelissa *Where did these people come from?* islamistien vallankäytön Sudanissa ja kyseenalaisti sudanilaisen kulttuurin korvaamista uskonnollisilla painotuksilla. Salih kuoli 80-vuotiaana Lontoossa. Hänellä oli tyttäret Zainab, Sara ja Samira.

Kirjallisuus
------------

Vuonna 1966 Salih julkaisi teoksen *Mawsim al-hijrah ila al-shamal*, joka on sittemmin käännetty kymmenille eri kielille. Teoksesta on tehty paljon akateemista analyysiä. Edward Said piti kirjaa yhtenä hienoimmista esimerkeistä modernista arabikirjallisuudesta, ja vuonna 2001 Damaskoksen arabialainen akatemia nimesi kirjan 1900-luvun tärkeimmäksi arabiankieliseksi romaaniksi. Salihin kerronnassa yhdistyvät realismi ja absurdistiset piirteet.

Salihin myöhempi tuotanto jäi pitkälti pääteoksen varjoon. Hänen myöhempiä teoksiaan olivat novellikokoelma '*Urs al-Zayn* (1967), kahdesta lyhyestä kirjasta 1970-luvulla koostettu *Bandarshah* ja myöhäisempi moniosainen omaelämäkerta.

Suomennettu tuotanto
--------------------

* Wad Hamidin dom-palmu, novelli; suomentanut Ilkka Lindstedt, *Nuori voima: kulttuuriharrastajain lehti* 2010: 2-3

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Obituary: Tayeb Salih The Guardian
2. 1 2 3 4  Al-Tayyib Salih Britannica


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Kreikka
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Oulun ammattikorkeakoulun opiskelijakunta** (OSAKO) on Oulun ammattikorkeakoulun opiskelijoita edustava lakisääteinen opiskelijakunta. Opiskelijakunta aloitti vuonna 1997 opiskelijayhdistyksenä Oulun seudun ammattikorkeakoulun opiskelijat ry. Laki ammattikorkeakoulujen opiskelijakunnista tuli voimaan 1.8.2005. 

Opiskelijakunnan tehtävänä on edustaa kaikkia Oamkin opiskelijoita ammattikorkeakoulun hallinnossa. Opiskelijakunta pyrkii myös edistämään koulutuksen laatua, opiskeluhyvinvointia ja kansainvälistymistä sekä järjestää jäsenpalveluja. OSAKO on opiskelijakuntien valtakunnallisen yhteenliittymän, Suomen opiskelijakuntien liitto - SAMOK ry:n, suurimpia jäsenjärjestöjä.

Opiskelijakunnan päätöksenteosta ja toiminnasta vastaavat opiskelijoista valitut luottamushenkilöt. Ylintä päätösvaltaa käyttää vuosittain vaalilla valittava 25-jäseninen edustajisto, joka linjaa OSAKOn strategian, toimintasuunnitelmat, jäsenmaksun sekä muut tärkeimmät päätökset. Edustajisto päättää myös poliittisista ohjelmista. Käytännön toiminnasta huolehtivat edustajiston alaisuudessa kuusihenkinen hallitus sekä vaalilautakunta, jonka vastuulla on edustajistovaalin ja korkeakouluhallinnon opiskelijaedustajien valinnan järjestäminen. Luottamushenkilöiden apuna toimii joukko palkattuja työntekijöitä pääsihteerin johdolla.

Opiskelijakunta kustantaa Osakolainen-opiskelijalehteä, joka ilmestyi vuosina 1999–2009 ja 2012–2018.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Edustajistolle uusi puheenjohtajisto ja OSAKOn hallituksen täydentäminen OSAKO. Viitattu 8.10.2021.
2. ↑  Yhteystiedot OSAKO. Viitattu 9.1.2020.
3. 1 2  Tutustu Osakoon OSAKO. Viitattu 9.1.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* OSAKOn kotisivu

Suomen ammattikorkeakoulujen opiskelijakunnat

ASK (Arcada) |
Copsa (Centria) |
O'Diako (Diak) |
Helga (Haaga-Helia) |
HAMKO (HAMK) |
HUMAKO (HUMAK) |
JAMKO (JAMK) |
Kaakko (XAMK) |
Kamo (Kajaanin AMK) |
POKA (Karelia) |
KOE (LAB) |
ROTKO (Lapin AMK) |
Laureamko (Laurea) |
METKA (Metropolia) |
Novium (Novia) |
OSAKO (OAMK) |
Polamk opk (Polamk) |
SAMMAKKO (SAMK) |
Savotta (Savonia) |
SAMO (SeAMK) |
TAMKO (TAMK) |
TUO (Turun AMK) |
VAMOK (VAMK) |
Skåhla (Ahvenanmaan AMK)
**Oulun Ilmatorjuntapatteristo** (OulItPsto) oli Oulussa vuosina 1980–1989 toiminut Suomen puolustusvoimien joukko-osasto. Patteristo lakkautettiin itsenäisenä joukko-osastona vuoden 1988 lopussa ja se siirtyi Rovaniemelle Lapin Ilmatorjuntarykmenttin joukkoyksiköksi vuonna 1989. Tampereen ilmatorjuntapatteristo muutettiin 1. syyskuuta 1980 Oulun ilmatorjuntapatteristoksi. Sen kokoonpanoon lisättiin kuitenkin 1981 esikuntapatteri, jolloin patteriston vastuulle siirrettiin koko Oulun varuskunnan huolto-, vartiointi- ja hoitovastuu..

Historia
--------

Tampereen Ilmatorjuntapatteristo saapui Kangasalan Vatialasta Ilkon varuskunnasta Oulun kasarmialueelle 29. elokuuta 1980, jolloin sen vahvuus oli kaksitoista upseeria, kolme sotilasteknikkoa, 28 toimiupseeria, viisi siviilityöntekijää ja 218 varusmiestä. Täten Ouluun siirtyi kaikkiaan 266 henkeä. Tulo- ja nimenmuutostilaisuus järjestettiin vain pari päivää myöhemmin 1. syyskuuta, jolloin patteriston uudeksi nimeksi tuli Oulun ilmatorjuntapatteristo.

Ilmatorjunnan tarkastaja piti patteristossa koulutustarkastuksen vuonna 1985, jolloin hän totesi sen osallistuneen simulaattoreiden ja ajoneuvolavetin kehittämiseen. Lisäksi todettiin varusmieskoulutuksessa tapahtunut selkeä parannus. Syyskuussa 1986 komentaja sai tiedon suunnitellusta siirrosta Rovaniemelle.

1990-luvun alussa patteristoon kuuluivat 1. ja 2. KvItPtrit eli siis toisin sanoen, vielä silloin motorisoimattomat, tutkaohjaamattomat 23 mm *Sergei* -ilmatorjuntakanuunat mallia 23 Itk 61. Toinen pattereista oli vuorotellen niin sanottu alokkaiten tykkipatteri. Patteriston päällikön sotilasarvo oli joko majuri taikka everstiluutnantti. Tykkipatterin päällikön arvo oli yliluutnantti taikka kapteeni.

Puolustusvoimauudistus
----------------------

Vuoden 2014 loppuun mennessä lakkasi Oulun Ilmatorjuntapatteristo lakkasi käytännössä olemasta. Se oli yhdessä Rovaniemen Ilmatorjuntapatteriston kanssa, muodostanut Lapin Ilmatorjuntarykmentin. Uudistus muokkasi kokoonpanoa enemmän maavoimien painopistesuunnan muotoiseksi yhdisteltyine prikaateineen, jolloin yhteistyötä muiden maavoimien joukkojen kesken tiivistettiin.

Lähteet
-------

* Villanen, Auvo: *Vatialan 30 vuotta Tampereen ilmatorjuntapatteriston historiikki*. Kangasala: , 1980. ISBN 951-99263-4-8.
* Rajala, Kimmo: Oulun varuskunta muuttuvassa puolustussuunnittelussa (1980-2000).  *Oulu varuskuntakaupunkina*, 2005. Oulu:  Pohjan Prikaatin Kilta ry. ISBN 952-91-8656-8.

### Viitteet

1. ↑  Villanen, Auvo s. 132
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Rajala, Kimmo s. 242
4. ↑  Rajala, Kimmo s. 242–243
**Grampianvuoret** (engl. *Grampian Mountains*, gaeliksi *Am Monadh*) on vuoristo Skotlannissa. Grampianvuoristolla viitataan yleensä Ylämaiden alueeseen Great Glenin siirroslinjasta Ylämaiden etelärajan Highland-siirrokseen saakka. Vuoristoon huiput ovat Britteinsaarten korkeimpia, ja ne kohoavat yleisesti yli 900 metrin. 1 344 metrin korkuinen Ben Nevis on Britteinsaarten korkein vuori.

Grampianvuorten perustana on Dalradian kiviainesta, joka muodostui alkujaan sedimentteinä 500–800 miljoonaa vuotta sitten Iapetusmeren laidalla. Dalradian kivet kuumentuivat ja tiivistyivät myöhemmin, kun Skotlanti muodostui mannertörmäyksissä. Niiden alkuperäinen rakenne on kuitenkin monin paikoin edelleen näkyvissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Grampian Mountains *Encyclopædia Britannica*.  2014. Encyclopædia Britannica Online. Viitattu 21.9.2014. (englanniksi)
2. ↑  Grampian Highlands geological foundations  6.8.2014. Scottish Natural Heritage. Viitattu 21.9.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Grampianvuoret** Wikimedia Commonsissa
**Volvo 340** ja **360** ovat Volvon vuosina 1976–1991 valmistamia keskiluokan automalleja, jotka korvasivat edeltäneen Volvo 66:n. Niiden seuraajiksi tuli 440/460-sarja 1980-luvun lopulla, mutta valmistusta jatkettiin vielä jonkin aikaa uusien mallien rinnalla.

Volvo oli laajentanut valikoimaansa hankkimalla pieniä autoja valmistaneen alankomaalaisen DAF:n 1970-luvun puolivälissä. Keväällä 1976 esitelty kolmiovinen Volvo 343 oli Volvo 66:n uudenaikaisempi seuraaja. Se oli takavetoinen monikäyttöauto, jossa oli perässä pieni porras. Muotoilu oli persoonallinen ja Volvoksi tunnistettava. Tekniikka pohjautui edeltäjään, voimansiirtona oli portaaton CVT-vaihteisto *Variomatic*. Moottori oli Renault’n uusi 1,4-litrainen ja 70-hevosvoimainen.

Facelift-mallin (1981) Volvo 345.
Sedan-korinen Volvo 360.
*Variomaticin* rinnalle tuli perinteinen manuaalivaihteisto vuonna 1979. Samana vuonna kolmiovisen rinnalle tuli viisiovinen Volvo 345. Vuonna 1981 malli koki kasvojenkohotuksen, jossa se sai uudet ajovalot, etusäleikön ja kojelaudan. Uutena moottorina oli Volvon oma 2,0-litrainen, jonka yhteyteen sai ainoastaan manuaalivaihteiston.

Vuonna 1982 mallinumerointia muutettiin siten, että jatkossa sekä kolmi- että viisioviset tunnettiin 340-nimisenä. Samana vuonna esiteltiin paremmin varusteltu 360-malli, joka tuli vuonna 1983 saataville myös neliovisena sedanina. Seuraavana vuonna sedan lisättiin myös 340-mallin korivaihtoehdoksi.

Facelift-mallin (1985) Volvo 340.
Syksyllä 1985 mallit kokivat kasvojenkohotuksen, jossa ne saivat suuremmat puskurit, joihin oli sijoitettu sivuvilkut. Myös takavaloihin tehtiin muutoksia. Uusia moottoreita olivat 1,7-litrainen (80 hv) bensiinimoottori sekä 1,6-litrainen (54 hv) diesel, jotka molemmat tulivat Renault’lta.

*Tekniikan Maailma*- ja *Vauhdin Maailma* -lehtien toimittajat tekivät Volvo 343 Variomatic -autolla Keimolan moottoriradalla Vantaalla syksyllä 1978 yhtäjaksoisen peruuttamisen maailmanennätyksen (1 769 kilometriä yhden vuorokauden aikana), jolla aikaisempi tanskalaisten tekemä ennätys (386 kilometriä) rikkoutui yli nelinkertaisesti.

Lähteet
-------

1. ↑  Siltala, Heikki; Alkio, Martti & Debner, Jari: *Keimola: Moottoristadion joka melkein katosi*, s. 67–68. Helsinki: Kustannus Oy Alfamer, 1999.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Volvo 340** Wikimedia Commonsissa

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Volvo 360** Wikimedia Commonsissa
Pernaruttoa aiheuttavia gram-positiivisia *Bacillus anthracis* -bakteereja gramvärjättyinä (violetit sauvat) valkosolujen seassa.
Gramnegatiivisia sauvabakteereja. Kyseessä on hiirilavantautia aiheuttava bakteeri *Salmonella typhimurium*.
**Gramvärjäys** (myös *Gramin värjäys*) on värjäysmenetelmä, jonka avulla bakteerit voidaan erottaa kahteen ryhmään soluseinän rakenteen perusteella. Menetelmä on nimetty keksijänsä, tanskalaisen Hans Christian Joachim Gramin (1853–1938), mukaan. Hän julkaisi sen vuonna 1884.

Värjäyksen kulku
----------------

Bakteerien tunnistuksessa gramvärjäys on keskeinen esitesti. Värjäys tapahtuu siten, että kuollut bakteeriviljelmä värjätään aluksi kristallivioletilla ja Lugolin jodiliuoksella, jonka jälkeen viljelmä käsitellään alkoholilla. Tämän jälkeen näyte huuhdotaan ja suoritetaan vastavärjäys punaisella safraniinilla. Lopulta huuhdottaessa viljelmä vedellä grampositiiviset bakteerit säilyttävät violetin värin, kun taas gramnegatiivisista bakteereista violetti on liuennut, ja ne ovat värjäytyneet punaisiksi.

Värjäyksen mekanismi
--------------------

Värjäyksen erottelykyky perustuu grampositiivisten ja gramnegatiivisten solujen soluseinien rakenne-eroihin. Grampositiivisten solujen soluseinä sisältää paksun peptidoglykaanikerroksen, kun taas gramnegatiivisilla soluilla on soluseinässä enemmän lipidejä.

**Grampositiiviset solut**  

Värjäyksen aikana kristallivioletti tunkeutuu soluihin ja värjää ne sinivioleteiksi. Seuraavaksi käytettävä Lugolin liuos sisältää paljon jodia, joka sekin tunkeutuu soluihin. Kristallivioletti ja jodi reagoivat tuottaen kompleksin. Alkoholikäsittely kutistaa grampositiivisten solujen 
peptidoglykaanisoluseiniä ja estää kristallivioletti-jodikompleksia huuhtoutumasta ulos solusta. Lopputuloksena grampositiiviset solut värjäytyvät sinisiksi.

**Gramnegatiiviset solut**  

Myös gramnegatiiviset solut värjäytyvät ensin violeteiksi, mutta alkoholikäsittely rikkoo niiden soluseinää liuottamalla sen lipidejä. Siksi kristallivioletti-jodikompleksi pääsee värjäyksen seuraavassa vaiheessa huuhtoutumaan ulos soluista. Viimeinen safraniinikäsittely värjää sitten nämä solut punaisiksi, jollaisina ne näkyvät mikroskoopissakin.

Katso myös
----------

* Ziehl-Neelsenin värjäys
**SNMP** (lyhenne sanoista *Simple Network Management Protocol*) on TCP/IP-verkkojen hallinnassa käytettävä tietoliikenneprotokolla. Protokollan avulla voidaan kysellä verkossa olevan laitteen tilaa tai laite voi itsenäisesti antaa hälytyksiä. SNMP määriteltiin ensimmäisen kerran vuonna 1988.

Laitteen tiedot kuvataan MIB:ssä *(Management Information Base)*.

Protokollan laajennuksia ovat AgentX ja SMUX.

Protokolla (versio 1)
---------------------

Protokollassa on neljänlaisia viestejä:

1. GET, palautetaan nimetty tieto
2. GETNEXT, palautetaan seuraava tieto (voidaan käydä kaikki tiedot läpi järjestyksessä)
3. SET, muutetaan tietoa
4. TRAP, raportoidaan muuttuneesta tilanteesta, esimerkiksi hälytys

Standardointi
-------------

SNMP (versio 1) määritellään RFC-dokumenteissa:

* RFC 1065 - Structure and identification of management information for TCP/IP-based internets
* RFC 1066 - Management information base for network management of TCP/IP-based internets
* RFC 1067 - A simple network management protocol

SNMP käyttää UDP-portteja 161 ja 162. Porttia 161 käytetään kyselyihin ja porttia 162 hälytyksiin.

SNMP-protokollasta määriteltiin myös versio 2, mutta se ei saanut suosiota. Nyt on määritelty myös kolmas versio SNMPv3, jossa on mm. salaukseen perustuva tietoturva sisäänrakennettuna. Tällä hetkellä (2004) SNMPv3 on yleistymässä, mutta alkuperäinen SNMP on yleisempi.

SNMPv3 määritellään RFC-dokumenteissa:

* RFC 3411
* RFC 3412
* RFC 3413
* RFC 3414
* RFC 3415
* RFC 3416
* RFC 3417
* RFC 3418

Esimerkki
---------

Seuraavassa komennolla *snmpwalk* listataan MIB:n osa *system* järjestelmästä *punch*:

```
 '''snmpwalk -c public punch system'''
 SNMPv2-MIB::sysDescr.0 = STRING: Cisco Internetwork Operating... 
 SNMPv2-MIB::sysObjectID.0 = OID: SNMPv2-SMI::enterprises.9.1.187
 DISMAN-EVENT-MIB::sysUpTimeInstance = Timeticks: (835747999) 96 days, 17:31:19.99
 SNMPv2-MIB::sysContact.0 = STRING: wikiuser
 SNMPv2-MIB::sysName.0 = STRING: punch
 SNMPv2-MIB::sysLocation.0 = STRING: test
 SNMPv2-MIB::sysServices.0 = INTEGER: 78
 SNMPv2-MIB::sysORLastChange.0 = Timeticks: (0) 0:00:00.00

```
**Metsä sadeilmalla** (ruots. *Skog i regnväder*) on Werner Holmbergin maisemamaalaus vuodelta 1859. Teos varmisti Holmbergin lopullisen kansainvälisen läpimurron ja sitä on sanottu yhdeksi taiteilijan hienoimmista.

Maalauksen innoittajana oli näky sumuisesta metsästä Norjan Ringerikessä, jossa Holmberg oleskeli kesällä 1858, mutta maisema on kuvitteellinen yhdistelmä useasta eri paikasta. Metsä perustuu Holmbergin Ikaalisissa Suomessa tekemiin luonnoksiin, mutta suuri monihaarainen koivu löytyi läheltä Kristianiaa (nyk. Oslo) Norjasta, ja härkävankkurit on luonnosteltu Saksassa. Holmberg maalasi teoksen opiskelukaupungissaan Saksan Düsseldorfissa. Saksalaiset kriitikot ylistivät *Metsää sadeilmalla*, jonka oletettiin kuvaavaan saksalaista maisemaa. Maalauksessa romantiikkaa henkivä salaperäinen tunnelma ja suljetun tilan tuntu yhtyvät realistiseen kostean ilman ja sumun kuvaukseen.

*Metsä sadeilmalla* oli talvella 1859–1860 näytteillä Pietarissa, missä se sai myös runsaasti huomiota. Pietarin taideakatemia myönsi siitä vakuuttuneena Holmbergille taiteilijan arvon. Keväällä 1861 maalaus ostettiin Waseniuksen kirjakaupasta Helsingin keisarilliseen palatsiin (nyk. Presidentinlinna). Maalaus on nykyään tasavallan presidentin työhuoneen seinällä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jukka Relas: *Keisarillinen taidekokoelma Suomessa*, s. 36. Otava, Helsinki 2009.
2. 1 2 3  Aimo Reitala: / Holmberg, Werner (1830–1860) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
3. ↑  Työhuone Tasavallan presidentin kanslia. Viitattu 22.11.2017.
**Pemfigus** (lat. *pemphigus, "rakkula"*) on autoimmuunitauteihin kuuluva, harvinainen sairaus. Se muistuttaa paljon pemfigoidia, mutta on luonteeltaan ärhäkämpi ja pahimmillaan hengenvaarallinen.

Oireet
------

Pemfiguksessa iholle ja limakalvoille syntyvät rakkulat aiheuttavat puhjetessaan kudoksien irtaantumista toisistaan.

### Pemphigus vulgaris

Vulgaris on pemfiguksen yleisin ja vakavin tyyppi, jota tavataan mm. iholla ja limakalvoilla. Rakkuloita syntyvät intraepiteliaalisesti, kun elimistön omat IgG-vasta-aineet tuhoavat epiteelin desmosomien desmogleiini 3 -molekyylejä.

### Pemfigus erythematodes

Erythematodes-tyyppisessä pemfiguksessa rakkulat esiintyvät pinnassa.

Hoito
-----

Kaikki tapaukset kuuluvat lääkärin hoidettaviksi. Vaikeissa tapauksissa tarvitaan kiireellistä sairaalahoitoa. Tavallisimmat hoidot ovat steroidit ja sytostaatit. Hoito kestää lyhyimmilläänkin vuosia, joissakin tapauksissa koko loppuiän.

Diagnoosi
---------

Pemfigus diagnosoidaan epiteelivasta-ainetestillä.

Lähteet
-------

* TherapiaFennica: Rakkulataudit: Pemfigus
* Tohtori.fi: Pemfigus
**Penaty** (ven. Пенаты) oli Karjalan kannaksella Kuokkalassa (nyk. Repino) sijainnut huvila, jossa taiteilija Ilja Repin asui ja työskenteli 30 vuoden ajan 1900-luvun alkuvuosikymmeninä. Alkuperäinen rakennus tuhoutui jatkosodan aikana, mutta se rakennettiin uudelleen museoksi 1960-luvulla.

Historia
--------

Ilja Repin osti Terijoen huvilayhdyskunnassa sijainneen pienen huvilan vuonna 1899 puolisonsa Natalia Nordmanin nimiin. He antoivat sille nimeksi "Penaty" muinaisten roomalaisten palvomien kotijumalien penaattien mukaan. Repin ja Nordman pitivät huvilaa aluksi muutaman vuoden kesäasuntona, kunnes he heinäkuussa 1903 muuttivat Kuokkalaan vakituisesti.

Penaty oli aluksi vain pieni mökki, jota alettiin laajentaa perheen vaatimusten mukaisesti. Ensimmäisenä valmistuivat kuisti ja työhuone, ja vuonna 1906 huvila korotettiin kaksikerroksiseksi. Yläkertaan tuli kaksi eri ilmansuuntiin päin avautunutta ateljeeta eli ns. kesä- ja talviateljeet. Luonnonvalon saamiseksi rakennukseen tehtiin tornimaiset lasikatot. Samaan aikaan kunnostettiin myös huvilan pihaa, jonne valmistui muun muassa lampi ja "Homeroksen toriksi" nimetty aukio paviljonkeineen. Pihapiirissä oli myös toinen rakennus, jossa asui Ilja Repinin poika Juri Repin perheineen.

Suomen itsenäistyttyä joulukuussa 1917 Repin jäi edelleen asumaan Kuokkalaan. Suomen ja Neuvosto-Venäjän rajan sulkeuduttua Repinin suhde venäläiseen kulttuuriväkeen katkesi joksikin aikaan, mutta sen sijaan hän ystävystyi suomalaisten taiteilijoiden kanssa, joita Kuokkalassa usein vierailikin. Repin kuoli huvilassaan 86-vuotiaana syyskuussa 1930, ja hänet haudattiin Penatyn puutarhaan. Repinin vaatimatonta hautaa koristavat kukkaistutukset ja puinen ortodoksinen risti.

Repinin kuoleman jälkeen taloon jäi asumaan hänen vanhin tyttärensä Vera. Talvisodan päätyttyä huvila annettiin Pietarin taideakatemian haltuun, joka kesäkuussa 1940 perusti rakennukseen museon. Jatkosodan sytyttyä kesällä 1941 Penatyn irtaimisto evakuoitiin Leningradiin, ja myöhemmin sodan aikana koko huvila tuhoutui. Sodan jälkeen huvila päätettiin rakentaa kokonaan uudelleen, ja lopulta huvila avattiin yleisölle vuonna 1962. Osa Penatyn huoneista on sisustettu vanhojen valokuvien perusteella alkuperäiseen asuunsa, ja nähtävillä on runsaasti Repinille kuulunutta esineistöä sekä hänen töitään ja niiden luonnoksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Penaty Estate Museum of Ilya Repin Pietarin kaupunki. Viitattu 28.10.2015.
2. 1 2 3 4  Penaty-huvila Etelä-Karjalan taidemuseo. Viitattu 28.10.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Penaty** Wikimedia Commonsissa
**Pencey Prep** on punkbändien Sector 12 ja Stick Figure Suicide entisten jäsenten muodostama post-hardcore-yhtye, joka oli toiminnassa vuosina 1998-2001.

Pencey Prep oli harvinainen yhdistelmä punkkia, emocorea ja indie rockia. Bändi julkaisi ainoan albuminsa *Heartbreak in Stereo* Eyeball Recordsilla syksyllä 2001 ja hajosi pian sen jälkeen. Bändin nimi tulee kirjasta Sieppari ruispellossa. Siinä Pencey Prep on koulu, josta päähenkilö Holden erotetaan. He soittivat bändien kuten Nada Surf, The Strokes, Thursday, New Found Glory ja Brand New kanssa. Pencey Prepin hajottua uusien fanien oli vaikea löytää heidän levyään. Eyeball Records julkaisi sen uudestaan alkuvuonna 2007.

Frank Iero jatkoi My Chemical Romancen kitaristiksi ja Leathermouthin kitaristiksi ja laulajaksi. John "Hambone" McGuire ja Neil Sabatino ryhtyivät soittamaan Fairmontissa. Vuonna 2005 John Mcguire perusti Brine and Bastardsin, joka julkaisi ensimmäisen levynsä tammikuussa 2008.

Jäsenet
-------

* Frank Iero (laulu, kitara)
* Shaun Simon (koskettimet)
* John McGuire (Hambone) (basso, laulu)
* Neil Sabatino (kitara, laulu)
* Tim Hagevik (rummut)

Lähteet ja linkit
-----------------

* englanninkielinen Wikipedia
* Pencey Prepin MySpace-sivut:

1. ↑
**Élan Béarnais Pau Orthez** on ranskalainen koripalloseura. Seura sijaitsee Paussa, Ranskassa ja joukkue pelaa kotipelinsä Palais des sports de Paulla.

Historia
--------

Koripallojoukkue perustettiin 1931 Orthezin kaupungissa nimellä *Élan Béarnais*. Seura oli perustettu jo 1908, mutta koripallojoukkue perustettiin siis myöhemmin. Seura nousi korkeimmalle tasolle kaudella 1972–1973. Seura kuitenkin putosi takaisin alempaan divisioonaan heti samana vuonna. 1976 joukkue nousi uudelleen korkeimmalle tasolle ja pääsi Korać Cupiin 1978. Tästä alkoi 30 vuoden putki (1978–2008), jonka aikana seura pääsi vuosittain pelaamaan kansainväliseen sarjaan. 

1984 joukkue saavutti ainoan Korać Cup -voittonsa voittamalla Red Star Belgradin 97–73. 1991 seura oli kasvanut liian suureksi pieneen kaupunkiin ja se päätti muuttaa Pauhun. Nimeksi oli vaihdettu jo 1989 *Élan Béarnais Pau-Orthez*. Seuran kohteeksi oli myös kaavailtu Bordeaux'ta, mutta silloinen joukkueen presidentti, Pierre Seillant, halusi joukkueen tulevan Pauhun. Seuran viimeisin Ranskan mestaruus on vuodelta 2004. Gordon Herbertin johtama Pau Ohrtez voitti vielä 2007 Ranskan Cupin, jonka jälkeen voittoja ei ole tullut. 

Kaudella 2007–2008 joukkue oli 11. eikä putoaminen ollut kaukana. 2008 nimeksi vaihdettiin vielä *Élan Béarnais Pau-Lacq-Orthez*, Lacqin kylän mukaan. Kauden 2008–2009 jälkeen joukkue putosi ensimmäistä kertaa Ligue Nationale de Basketballista sitten sen perustamisen.

Entisiä pelaajia
----------------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| * Yhdysvallat Marcus Brown
* Ranska Boris Diaw
* Ranska Ian Mahinmi
* Romania Gheorghe Mureșan
 |     | * Ranska Antoine Rigaudeau
* Ranska Johan Petro
* Ranska Didier Gadou
 |  |

Saavutukset
-----------

* Ranskan mestaruus: (9) 1986, 1987, 1992, 1996, 1998, 1999, 2001, 2003, 2004
* Ranskan Cup: (6) 1991, 1992, 1993, 2002, 2003, 2007
* Korac Cup: 1984

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisiu
* Fanien sivu
* Joukkue LNB:n sivuilla
**Pemfigoidi** (lat. *pemphigoides, "pemfiguksen kaltainen"*) on autoimmuunitauteihin kuuluva sairaus. Sitä tunnetaan neljä eri tyyppiä. Niille on ominaista rakkuloiden muodostuminen, kun autoimmuunivaste kohdistuu epiteelisolujen tyvikalvoon. Suomessa tavataan parisataa uutta tapausta vuodessa.

Oireet taudin eri muodoissa
---------------------------

### Bulloosi pemfigoidi

Bulloosissa eli niin sanotussa tavallisessa pemfigoidissa syntyy suurehkoja rakkuloita erityisesti raajoihin ja vartalolle. Tätä edeltävät kutina ja ihon läiskiintyminen. Bulloosia pemfigoidia esiintyy normaalisti vain yli 60-vuotiailla.

### Limakalvopemfigoidi

Limakalvopemfigoidissa muodostuu rakkuloita suun, nenän ja sukuelinten limakalvoille, joskus myös silmiin. Silmissä sidekalvon epiteelisolut keratinoituvat ja silmät kuivuvat. Seurauksena on sarveiskalvon sameneminen ja näkökyvyn heikkeneminen, pahimmassa tapauksessa sokeus.

### Raskauspemfigoidi

Raskauspemfigoidi on ulkoisesti tavallisen pemfigoidin kaltainen. Siinä rakkuloita syntyy raskauden loppupuolella tai heti sen jälkeen. Tämäkin tyyppi alkaa oireilla kutinalla. Joissakin tapauksissa rakkuloiden sijasta muodostuu vain läiskittäistä punoitusta. Raskauspemfigoidi uusiutuu usein myöhemmilläkin raskauskerroilla.

### Epätyypillinen pemfigoidi

Pemfigoidin neljäs tyyppi on ulkoisesti enemmän kyhmykutinan kuin muiden pemfigoidien kaltainen, jopa niin paljon, että tauteja on mahdotonta erottaa toisistaan ilman laboratoriotutkimuksia. Joskus taudit myös esiintyvät toisiinsa liittyneinä; tällöin kyhmykutina on aiheutunut pemfigoidista.

Diagnoosi
---------

Pemfigoidit diagnosoidaan näytepalalla, joka otetaan rakkulasta. Varmistusnäyte otetaan muualta ihosta, sillä jos on kyse pemfigoidista, vasta-aineita esiintyy ehjässäkin ihossa.

Hoito ja ehkäisy
----------------

Tavallisimmat hoidot ovat steroidit ja paikallisesti kompressit. Tutkimuksissa on todettu apua tetrasykliinin ja nikotiiniamidin (B3-vitamiini) yhdistelmähoidosta. Ehkäisyä ei ole toistaiseksi tiedossa. Ainoa toimiva "ehkäisy" on raskauspemfigoidin kohdalla pidättäytyminen uusista raskauksista.

Lähteet
-------

* Terveyskirjasto: Pemfigoidit (Arkistoitu – Internet Archive)
* Therapia Fennica: Rakkulataudit: Pemfigoidi

### Viitteet

1. ↑  Infektiofoorumi: (Arkistoitu – Internet Archive) Silmäinfektio: Pemfigoidi
2. ↑  Terveysportti: Kyhmykutina (prurigo nodularis)
3. ↑  Pemfigoidin hoito B3-vitamiinilla ja tetrasykliinillä *Duodecim*.  1999. Viitattu 3.8.2010.
Pen-y-Darren -veturin piirros
**Pen-y-Darren** oli brittiläisen Richard Trevithickin vuosina 1803–1804 rakentama höyryveturi. Sitä pidetään maailman ensimmäisenä käyttökelpoisena höyryveturina.

Pen-y-Darren veti Walesissa 21. helmikuuta 1804 10,2 tonnia rautaa ja 70 ihmistä 9–10 mailin matkan päämääränään Abercynonin kylä. Paluumatkalla boileriin tuli vuoto, minkä vuoksi matka piti keskeyttää, ja veturi saattoi jatkaa matkaansa vasta seuraavana päivänä. Trevithick rakensi vuonna 1805 samankaltaisen veturin Gatesheadissa, mutta jätti sittemmin veturien rakentamisen.

Eräs Pen-y-Darrenin ongelmista oli se, että se oli liian painava aikakauden valurautakiskoille, mikä sai ne murtumaan ja vääntymään helposti. Pen-y-Darren siirrettiinkin myöhemmin liikkumattomaksi työkoneeksi.

Alkuperäisiä piirroksia käyttäen rakennettiin vuonna 1981 Pen-y-Darrenin jäljennös, joka on osa National Museum Walesin kokoelmia.

Katso myös
----------

* Puffing Billy, myöhempi varhainen brittiläinen höyryveturi

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Richard Trevithick's steam locomotive *National Museum Wales*. Viitattu 23.10.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Rolt, L.T.C.: Richard Trevithick *britannica.com*. Viitattu 23.10.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pen-y-Darren -veturin jäljennökset** Wikimedia Commonsissa
Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
**Kajaanin Lehti** oli Kajaanissa vuosina 1899–1920 ilmestynyt kaupungin ensimmäinen sanomalehti.

Kajaanin vanha- ja nuorsuomalaisten yhdessä perustama lehti pyrki sortovuosina tasapainoilemaan perustuslaillisten ja myöntyvyysmielisten välillä, mutta sai silti vuonna 1902 kahden kuukauden lakkautustuomion. Vuonna 1905 nuorsuomalaiset ottivat lehden haltuunsa, minkä jälkeen vanhasuomalaiset perustivat sen kilpailijaksi *Kaikuja Kajaanista*. Vuonna 1917 suunniteltiin lehtien yhdistämistä, mutta kesän 1918 hallitusmuototaistelussa tasavaltalainen *Kajaanin Lehti* päätyi lopulta edistyspuolueen äänenkannattajaksi. Vuosina 1918–1920 sen toimittajana oli useaan otteeseen Urho Kekkonen. Vuoden 1921 alusta lähtien *Kajaanin Lehti* ja kokoomuksen *Ylimaa* yhdistettiin porvarillisiksi *Kajaanin Uutisiksi*.

Lehti ilmestyi aluksi kahdesti ja vuodesta 1905 lähtien kolmesti viikossa. Sen päätoimittajina työskentelivät Kaarlo Kokkonen (1899–1908), J. Hyvärinen (1901), Eemili Nordlund (1908–1909 ja 1911–1920) ja V. A. Koivunen (1910).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suomen lehdistön historia 5: Hakuteos Aamulehti – Kotka Nyheter*, s. 241–242. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-239-1.

Aiheesta muualla
----------------

* *Kajaanin Lehti* digitoituna kansalliskirjastossa
Presidentti Rutherford B. Hayes erotti poliittisin perustein nimitetyn Chester A. Arthurin New Yorkin satamasta. Presidentiksi noustuaan Arthur alkoi itsekin vastustamaan poliittisia nimityksiä ja hyväksyi lopulta Pendletonin lain.
**Pendletonin laki valtion viranhaltijoista** (engl. *Pendleton Civil Service Reform Act*, virallisesti *ch. 27, 22 Stat. 403*) on liittovaltion laajuinen laki Yhdysvalloissa. Vuonna 1883 hyväksytty Pendletonin laki kielsi Yhdysvaltain liittovaltion alaisten virkamiesten palkkaamisen tai erottamisen poliittisin perustein. Ennen lain voimaantuloa oli normaalia, että hallitseva puolue asetti puolueen tukijoita merkittäviin virkoihin, mitä kutsuttiin spoils-järjestelmäksi. Yksi tunnetuimmista esimerkeistä on vuodelta 1871, jolloin presidentti Ulysses S. Grant ja yksi republikaanisen puolueen johtohahmoista, Roscoe Conkling, nimittivät Chester A. Arthurin korkeaan virkaan New Yorkin satamaan. Arthur, joka sai nimityksellä tuhatkunta alaista, palkkasi alaisikseen Conklingia tukeneita republikaaneja, jotka antoivat osan palkastaan suoraan puolueelle.

Ensimmäisen kerran poliittisia nimityksiä yritti estää vuosina 1877–1881 presidenttinä toiminut republikaani Rutherford B. Hayes. Hayes erotti useita poliittisesti nimitettyjä virkamiehiä, myös Chester A. Arthurin. Myös Hayesin seuraaja, republikaani James Garfield, pyrki aktiivisesti lopettamaan poliittiset nimitykset. Garfieldin suunnitelmat jäivät kesken, kun häntä ammuttiin presidenttikauden alussa. Garfieldin kuoltua muutamaa kuukautta myöhemmin presidentiksi nousi varapresidentti Chester A. Arthur. Arthur kannatti ennen presidentiksi nousemista poliittisia nimityksiä, mutta yllättäen tuki Pendletonin lakiehdotusta, jonka hän hyväksyi tammikuussa 1883.

Lähteet
-------

1. 1 2  Chester A. Arthur *History*. Viitattu 31.3.2012. (englanniksi)
2. ↑  Rutherford B. Hayes *History*. Viitattu 7.1.2012. (englanniksi)
3. ↑  James A. Garfield *History*. Viitattu 27.1.2012. (englanniksi)
Soijarouhetta käytetään sekä rehuna että ihmisravintona.
**Lihankorvike** eli **keinoliha** on ruokaa, jonka rakenne ja maku muistuttavat lihaa. Kuumennusta vaille valmiit lihankorvikkeet ovat yleensä ultraprosessoitua ruokaa. 

Vegaanisia teollisia kasviproteiinivalmisteita ovat esimerkiksi teksturoidut soijaproteiinit kuten soijarouhe, seitan, härkis, nyhtökaura, kaurajauhis ja Impossible Burger. Seitania voi valmistaa myös kotona vehnä- tai gluteenijauhosta. 

Punahomeesta valmistetussa quornissa käytetään yleensä jonkin verran kananmunaa, jolloin kyseessä ei ole vegaaninen tuote. 

Mifu on laktovegetaariseen ruokavalioon kehitetty maidosta valmistettu lihankorvike.

Biologinen hyödynnettävyys
--------------------------

Kasviperäistä proteiinia on nautittava yleensä noin kaksi kertaa enemmän kuin eläinperäistä, jotta elimistö saisi siitä saman määrän valkuaista. Tämä johtuu osin siitä, että kasviproteiini on yleensä aineenvaihdunnallisesti tehottomampaa, koska se ei sisällä kaikkia välttämättömiä aminohappoja. Lihankorvikkeiden proteiineista pilkkoutuneet peptidit liukenevat myös huonommin veteen eivät imeydy soluihin yhtä hyvin kuin koostumukseltaan ja rakenteeltaan samanlaiset eläinperäiset peptidit.

Lähteet
-------

1. ↑  How healthy are vegan ready meals? *BBC News*.  1.10.2021. Viitattu 25.2.2022. (englanniksi)
2. ↑  Raholan ruokasivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Jani Kaaro: Lihaa on hankala korvata. Tiede 6/2022.Sivut 8-9.
4. ↑  Tekniikan Maailma *tekniikanmaailma.fi*. Viitattu 23.6.2022.
**Kaj Österberg** (s. 8. joulukuuta 1942) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.

Österberg pelasi laitahyökkääjänä. Hän nousi mestaruussarjassa pelanneen Helsingin Palloseuran edustusjoukkueeseen kaudella 1960. Österberg voitti seurassa Suomen cupin 1962. Hän pelasi HPS:ssa kuusi kautta, minkä jälkeen hän siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin. HJK:ssa Österberg pelasi vuosina 1966–1969, minä aikana hän saavutti yhden SM-hopean ja kaksi SM-pronssia sekä voitti cupin 1966. HJK:sta lähdön jälkeen Österberg pelasi vielä alemmilla sarjatasoilla Riihimäen Palloseurassa ja Helsingin Palloseurassa. Maajoukkueessa Österberg pelasi kaikkiaan neljä maaottelua.

Pelaajauransa jälkeen Österberg ryhtyi valmentajaksi. Hän toimi muun muassa naisten maajoukkueen päävalmentajana 1979–1989.

Lähteet
-------

* Vuorinen, Juha & Kasila, Markku: *Pelimiehet - Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930-2006*, s. 387. Suomen Urheilumuseosäätiö, 2007. ISBN 978-952-99075-9-5.
* Yrjö Lautela & Göran Wallén: *Rakas jalkapallo*, s. 229, 231. Hämeenlinna: Teos, 2007. ISBN 978-951-851-068-3.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Simo Syrjävaara** | **Suomen naisten jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana**1979–1989 | Seuraaja:**Jyrki Nieminen** |
Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
**Sotsialist-revoljutsioner** (ven. Социали́ст-революционе́р, "Sosialistivallankumouksellinen") oli Helsingissä vuosina 1917–1918 ilmestynyt venäjänkielinen vasemmistososialistivallankumouksellinen sanomalehti.

Heinäkuussa 1917 ensimmäisen kerran ilmestynyt *Sotsialist-revoljutsioner* oli yksi helmikuun vallankumouksen jälkeen syntyneistä venäläisistä sotilaslehdistä. Se perustamisen syynä oli vasemmistososialistivallankumouksellisten erottaminen Sosialistivallankumouksellisesta puolueesta ja puolueen Helsingin-äänenkannattajan *Narodnaja nivan* joutuminen oikeistososialistivallankumouksellisen Sergei Tsionin käsiin.

*Sotsialist-revoljutsioner* ilmoittautui ensin Helsingin vasemmistososialistivallankumouksellisinternationalistien ja sittemmin Sosialistivallankumouksellisen puolueen Suomen aluekomitean äänenkannattajaksi. Helmikuuhun 1918 saakka kuudesti viikossa ilmestyneen lehden toimittajina työskentelivät muun muassa Proš Prošjan, Aleksei Ustinov ja Pavel Šiško.

Lähteet
-------

1. ↑  *Venäläissurmat Suomessa vuosina 1914–22. Osa 1: sotatapahtumat 1914–22*, s. 18. Helsinki: Valtioneuvoston kanslia, 2004. ISBN 952-5354-43-1. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Dubrovskaja, E. Ju.: Russkije obšestvenno-demokratitšeskije organizatsii Finljandii v sobytijah marta-oktjabra 1917 g..  *Studia slavica finlandensia*, 1992 (tomus IX), s. 54. Helsinki:  Venäjän ja Itä-Euroopan instituutti. ISBN 951-707-066-7.
3. ↑  *Suomen lehdistön historia 7: Hakuteos Savonlinna – Övermarks Tidning*, s. 32. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-241-3.

Aiheesta muualla
----------------

* *Sotsialist-revoljutsioner* -lehden numeroita digitoituina
* *Sotsialist-revoljutsioner* digitoituna kansalliskirjastossa
**Acquaviva** on yksi San Marinon yhdeksästä kunnasta eli *castellista*. Acquavivassa on yhteensä 2 096 asukasta (2012) ja sen pinta-ala on 4,86 neliökilometriä. Se sijaitsee maan länsiosassa ja rajautuu Borgo Maggioren ja San Marinon kuntiin San Marinossa sekä San Leon ja Verucchion kuntiin Italiassa.

Acquavivan alueella sijaitsee Baldasseronan kallio, jonne San Marinon perustajan Pyhän Marinuksen on uskottu ensimmäiseksi asettuneen. Cerreto-vuoren juurella oli puolestaan kastemalja, jonka luona Marinuksen sanotaan kastaneen alueen ensimmäiset kristityt ja josta kunta on saanut nimensä. Kuntaan kuuluvat Gualdicciolon ja La Serran *curaziat*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Acquaviva San Marino SanMarinoSite.com.  Arkistoitu 1.12.2009. Viitattu 18.9.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Acquaviva** Wikimedia Commonsissa

  

San MarinoSan Marinon kunnat

* Acquaviva
* Borgo Maggiore
* Chiesanuova
* Domagnano
* Faetano
* Fiorentino
* Montegiardino
* San Marino
* Serravalle
Ottelun pelipaikka El Molinón 
Suomen jalkapallomaajoukkue ja Espanjan jalkapallomaajoukkue kohtasivat karsintaottelussa vuoden 2014 MM-kilpailuihin kahdesti. Ensimmäinen ottelu käytiin Gijónissa, El Molinón-stadionilla 22. maaliskuuta 2013. Ottelua oli saapunut katsomaan paikan päälle 27 637 katsojaa. Ottelu päättyi yllättäen tasan 1-1.

Taustaa
-------

Espanjan joukkue oli FIFA-rankingin ykkösenä ennen ottelua, kun taas Suomi oli vasta sijalla 87. Espanjaa pidettiin siis ennen ottelua selvänä ennakkosuosikkina. Ottelu pelattiin Gijónissa, Espanjassa, pelipaikkana oli Sporting Gijónin kotistadion El Molinón. Ottelun tuomitsi romanialainen Ovidiu Hațegan. Espanjan valmentajana toimi Vicente del Bosque ja Suomen valmentajana Mixu Paatelainen.

Ottelu
------

Ottelu oli ensimmäisen puoliajan jälkeen tilanteessa 0-0. Ensimmäisellä puoliajalla parhaimmat paikat osuivat Espanjalle. Kun toista puoliaikaa oli pelattu neljä minuuttia, Sergio Ramos puski David Silvan antaman kulmapotkun maaliin. Suomi tuli tasoihin reilut kymmenen minuuttia ennen peliajan päättymistä. Alexander Ring syötti keskelle Teemu Pukille, joka iski pallon lähietäisyydeltä ohi Victor Valdesin. Ottelu päättyi 1-1, vaikka pallonhallinta oli Espanjalle 67-33 ja laukaukset maalia kohti 6-1.

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 22. maaliskuuta 2013 |  Espanja | 1-1 |  Suomi | El Molinón, Gijón |  |
| 21.45 |
| Ramos Maali 49' | (0-0) | Pukki Maali 79' | **Yleisömäärä:** 27 637 **Tuomari:** Romania Ovidiu Hațegan |

Ottelun jälkeen
---------------

Suomen yllättävää tasapeliä alettiin kutsua ottelun jälkeen *Gijónin ihmeeksi*. Idols-finalisti Ali Elkharam teki ottelusta samannimisen laulun. Teemu Pukin tasoitusmaali palkittiin vuoden 2014 Suomen urheilugaalassa vuoden sykähdyttävimpänä urheiluhetkenä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
4. ↑
**Sotkamon työväentalo Torppa** sijaitsee Sotkamon keskustassa. Talon omistaa Sotkamon Vasemmisto ry.

Historiaa
---------

Sotkamon Ylisotkamon työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907, vuonna 1913 nimeksi tuli Sotkamon Kirkonkylän Työväenyhdistys. Marraskuussa 1908 perustettiin rakennustoimikunta, ja talo valmistui syksyllä 1909

Sisällissodan aikana työväentalo julistettiin Senaatin päätöksellä hukkaamis- ja myyntikieltoon. Keväällä 1919 talo palautettiin omistajilleen. Vuonna 1920 yhdistys erosi SDP:sta ja liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen (SSTP). SSTP lakkautettiin vuonna 1923, ja yhdistyksen omaisuus siirrettiin Voimistelu- ja urheiluseura Visa Ukoille, mutta senkin toiminta katsottiin laittomaksi, ja vuonna 1932 yhdistys lakkautettiin. Takaisin työväentaloksi rakennus palasi vasta vuonna 1946. Aluksi SKDL:n Sotkamon osasto vuokrasi talon sen silloiselta omistajalta Vuohenki Oy:ltä. Oikeusministeriön päätöksellä talo luovutettiin 1.10.1947 SKDL:n Sotkamon Yhdistykselle.

Rakennus
--------

Talo rakennettiin rakennustarvikkeiksi ostetusta luhtirakennuksesta. Vuonna 1910 maalattiin sali, ja vuonna 1911 laajennettiin eteistä. Vuonna 2020 taloa laajennettiin. Taloa nykyaikaistettiin vuonna 1964 ja rakennettiin uusi kahvio. Vuonna 1967 hankittiin keskuslämmityslaitteet ja rakennettiin sauna ja suihku. Juhlasali lämpöeristettiin ja maalattiin vuonna 1979, ja remontoitiin kahvio.

Talo on peruskorjattu monessa eri vaiheessa. Vuonna 2002 uusittiin talon katto. Sen jälkeen on uusittu lämmitysjärjestelmä kokonaisuudessaan. Seuraavassa hankkeessa kunnostettiin kaikki sisätilat. Viimeiseksi talo on kunnostettu ulkoapäin ja maalattu. Näyttämö on uusittu ja samoin kaikki valaistukset

Talon käyttö
------------

Ensimmäisessä vaiheessa, ennen talon sulkemista, talo oli vilkkaassa ympärivuotisessa käytössä. Siellä pidettiin yhdistyksen kokoukset, mutta talolla järjestettiin myös iltamia, ja sitä luovutettiin myös muiden työväenyhdistysten käyttöön.

Nykyisin talon käyttö on ympärivuotista, ja sitä voi vuokrata. Käyttäjinä ovat paikallinen teatteri, kiertävät teatterit, tanssien järjestäjät, yhdistysten kokoukset, kiertävät kauppiaat, perhejuhlat ym. Talon varusteisiin kuuluu kahvinkeittimet keittiössä, mikro ja tarvittavat jääkaapit. Kahviossa on seinätelevisio.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Tervo, Väinö: *Sotkamon Työväentalo – talosta torpaksi*. Jyväskylä: Sotkamon Vasemmisto ry, 2014. ISBN 978-952-93-4229-7.
2. ↑  Kainuun liitto *kainuunliitto.fi*.  2018. Viitattu 9.2.2023.
3. 1 2  Seurantalo *seurantalot.fi*. Viitattu 9.2.2023.
**Viemärin valtias** (engl. *Dodger*) on Terry Pratchettin vuonna 2012 ilmestynyt nuortenkirja. Teoksen on julkaissut suomeksi vuonna 2014 Karisto Mika Kivimäen suomennoksena. 

Kirjan tapahtumat sijoittuvat väljästi kuningatar Viktorian valtakauden alkupuolelle, ja tapahtumapaikkana on Lontoo. Osa kirjan hahmoista on fiktiivisiä, mutta mukana on myös historiallisia hahmoja, kuten kirjailija Charles Dickens ja Henry Mayhew, joka tutki laajasti ja toi julkisuuteen Lontoon köyhälistön keskuudessa vallitsevia ongelmia. Kirjassa esiintyvät myös poliitikko Benjamin Disraeli, Lontoon poliisivoimien uudistaja Robert Peel sekä omana aikanaan maailman rikkaimpiin henkilöihin kuulunut Angela Burdett-Coutts, joka lahjoitti runsaasti varojaan köyhälistön auttamiseen muun muassa perustamalla kouluja. Myös keksityillä hahmoilla on esikuvinaan todelliset ihmistyypit.

Juoni
-----

Kirjan päähenkilö on nuori Repolainen, joka elättää itsensä toshaamalla eli etsimällä viemäriverkosta sinne huuhtoutuneita kolikoita ja muuta arvotavaraa. Repolainen on erittäin taitava tosher ja sikälikin onnekas, että hän on onnistunut saamaan itselleen vakituisen asuinpaikan vanhan ja viisaan juutalaismiehen Solomon Cohenin luota. Solomonilla on pahanhajuinen koira Oonan, joka kulkee usein Repolaisen mukana.

Eräänä myrsky-yönä Repolainen pelastaa tytön pahoinpitelijöiden kynsistä. Sattumalta paikalle osuvat myös Charles Dickens ja Henry Mayhew, jotka ottavat tytön suojiinsa. Koska tytön henkilöllisyyttä ei aluksi tiedetä, Mayhew'n vaimo nimeää hänet Simplicityksi. Myöhemmin tyttö paljastuu saksalaisen ruhtinaskunnan prinssin karanneeksi vaimoksi, jonka kintereillä ovat väkivaltaa kaihtamattomat etsijät. Repolainen ei ole kiinnostunut poliittisesta juonittelusta ja yläluokkaisissa piireissä liikkuminen on hänelle täysin vierasta, mutta hän haluaa pelastaa tytön keinolla millä hyvänsä.

Aiheesta muualla
----------------

* Viemärin valtias. (Arkistoitu – Internet Archive) Lukukeskus