recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Moshe Katsav** (hepr. ‏מֹשֶׁה קַצָּב‎, *Mōšeh Qaṣṣāḇ*, s. 5. joulukuuta 1945 Yazd, Iran) on entinen Israelin presidentti. Hän toimi virassaan vuosina 2000–2007.

Iranissa syntyneen Moshe Katsavin perhe muutti Teheraniin Katsavin ollessa vielä lapsi. Israeliin perhe muutti vuonna 1951, pian valtion perustamisen jälkeen. Katsav puhuu sujuvasti persiaa. Hänen puolisonsa on Gila Katsav.

Katsav liittyi Likud-puolueeseen, ja hän oli 24-vuotias, kun hänestä vuonna 1969 tuli Kiryat Malachin kunnanjohtaja. Hänet valittiin knessetiin 1977. Katsav palveli Benjamin Netanjahun hallituksen varapääministerinä. Katsav kilpaili tuolloin työväenpuoluetta edustaneen Shimon Peresin kanssa Israelin presidentin virasta ja voitti tämän. 31. heinäkuuta 2000 Katsav nousi Israelin presidentiksi. 

8. huhtikuuta 2005 paavi Johannes Paavali II:n hautajaisissa Katsavin vieressä istui Iranin presidentti Mohammad Khatami, joka myös on kotoisin Yazdista. Istumajärjestys oli laadittu sukunimen aakkosjärjestyksen mukaan. Israelin ja Iranin johtajat tapasivat silloin ensimmäistä kertaa vuoden 1979 jälkeen. Myöhemmin Katsav kertoi kätelleensä Khatamia ja keskustelleensa tämän kanssa persiaksi.

Raiskaustuomio
--------------

Heinäkuussa 2006 Katsavia syytettiin seksuaalisesta hyväksikäytöstä ja raiskauksista. 22. elokuuta poliisi ratsasi hänen talonsa. Katsavia hyväksikäytöstä syyttäviä naisia on ainakin kahdeksan. Myöhemmin syytöksiin on lisätty petokset, laiton salakuuntelu ja esimiesaseman hyväksikäyttö. Kun paine Katsavin ympärillä kasvoi, joutui hän lopulta eroamaan tehtävästään 29. kesäkuuta 2007. Hänen seuraajakseen presidentiksi valittiin heinäkuussa 2007 Shimon Peres. Joulukuun 2010 lopussa Katsav todettiin syylliseksi kahteen raiskaukseen ja seksuaalisen ahdisteluun. Katsavin tuomio langetettiin kuitenkin vasta maaliskuussa 2011, jolloin oikeus tuomitsi hänet seitsemäksi vuodeksi vankeuteen.

Lähteet
-------

* Profile: Israeli President Katsav (BBC) (englanniksi)

1. ↑  Katsav allegations include wiretapping (Jerusalem post)
2. ↑  Eighth allegation of sexual assault filed against Katsav Haaretz. Viitattu 16.01.2007.
3. ↑  Rape Charge Advised Vs. Israel President Washington Post. Viitattu 16.1.2007.
4. ↑  Helsingin Sanomat 29.6.2007
5. ↑  Israelin presidentti tuomittiin raiskauksesta Yle. Viitattu 30.12.2010.
6. ↑  Israelin presidentille seitsemän vuoden tuomio Yle. Viitattu 22.3.2011.

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Ezer Weizman** | **Israelin presidentti**2000–2007 | Seuraaja:**Shimon Peres** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Hietalahden puisto** (ruots. *Sandviksparken*) on Vaasan Hietalahden kaupunginosan länsiosassa oleva puisto. Sen keskellä on Hietalahden Villa, juhlien pitopaikkana tunnettu vanha puuhuvila 1840-luvulta.

Hietalahden puistossa on Vaasan ystävyyskaupungeille omistettuja osia, kuvassa Pärnun puisto. Taustalla Rait Pärgin veistos *Kaks purje* (2011).
Hietalahden puiston on perustanut 1840-luvun puolessavälissä kaupunginlääkäri Fredric Gabriel Sanmark, joka halusi paeta Vanhan Vaasan haisevaa kanavaa ja huonoa ilmanlaatua meren rannalle. Vaasan palon 1852 koko Vaasan kaupunki rakennettiin uudelleen Hietalahden puiston pohjoispuolelle, mikä tekee Hietalahden puistosta nykyisen merenranta-Vaasan vanhimman puiston ja siellä sijaitsevasta Hietalahden Villasta vanhimman säilyneen rakennuksen. Villan rakennutti 1840-luvulla hovioikeudenasessori Carl Johan Boy, joka oli ostanut puiston maat ja rakennukset Vaasasta pois muuttaneelta Sanmarkilta. Vaasan palon jälkeen maa-alue siirtyi kaupungin omistukseen osana hanketta siirtää palanut kaupunki uuteen paikkaan meren rantaan.

Hietalahden puistossa on yhä jäljellä joitakin lehmuksia ja yksi strobusmänty, jotka rauhoitettiin vuonna 1961. Puistossa on myös koivuja ja vaahteroita sekä mäntyjä ja kuusia, joiden välissä kiemurtelee polkuja. Puisto onkin suosittu ulkoilualue.

Hietalahden puiston vilkkainta aikaa kesti 1880-luvulla ja 1960-luvun lopulle asti, kunnes aivan puiston viereen rakennettiin etelään johtava moottoritie. Puisto oli monien soitto- ja laulujuhlien, sirkusesitysten ja kesäteatterien pitopaikka.

Hietalahden puiston koillisosassa on vuonna 1988 perustettu Vaasan ystävyyskunnille omistettu puisto. Hietalahden puistoon rajoittuu myös Bragen ulkoilmamuseo.

Lähteet
-------

1. 1 2  Koski, Anri: Huvilakulttuuri levisi Suomeen Vaasan kautta *Yle Uutiset*.  27.6.2014. Viitattu 8.10.2017.
2. ↑  Viljanen Rossi, Ruusa: *Hietalahden Villa ja Bragen alue. Kulttuuriympäristöselvitys 2014*. Pohjanmaan museo, 2014. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  Hietalahden puisto *visitvaasa.fi*.  Arkistoitu 3.10.2017.
**Pélagie Gbaguidi** (1965, Dakar, Senegal) on beniniläinen taiteilija, joka asuu ja työskentelee Brysselissä. Hänet tunnetaan maalauksistaan ja piirustuksistaan, joiden otsikko on "le Code noir", jotka herättävät orjakaupan väkivallan ja sen aiheuttamat traumat seuraaville Länsi-Afrikan kulttuurien sukupolville. 

Pélagie Gbaguidin teos otsikolla *The Missing Link. Dicolonisation Education by Mrs Smiling Stone* oli esillä Kasselin 14. documentassa Kasselissa ja Ateenassa vuonna 2017.

Elämäkerta
----------

Pélagie Gbaguidi syntyi Dakarissa vuonna 1965. Hän opiskeli taidetta Liègessä Belgiassa l'École des beaux-arts Saint-Lucissa, josta valmistui vuonna 1995.

Työ
---

Pélagie Gbaguid kutsuu itseään nykyajan "griootiksi". Se tarkoittaa perinteisesti Länsi-Afrikan suullisen perinteen tallentajaa ja välittäjää fyysisen alueen ja esi-isien välillä, jotka käyttävät taidetta ja musiikkia kääntämisen keinoina. Griootti kyseenalaistaa yksilön kokemuksen omaksumalla muinaiset sanat ja mallintaa ne taiteeksi heidän elävien jälkeläistensä tulkittaviksi.

Hänen taiteensa on trauman merkkien ja jälkien antologia. Se keskittyy siirtomaa-ajan ja postkolonialistisen Afrikan historian arkistointiin. Teoksillaan hän pyrkii paljastamaan menneisyyden väkivaltaisimpien vaikeuksien unohtamisen prosessin. Yrittäessään paljastaa tukahdutetut muistot, hänen käsittelemänsä abstraktit ideat näyttävät herättävän taiteilijassa kiireen antaa niille muoto. Tästä tarpeesta luoda vapauttavia kuvia tulee korpus, josta nykyiset muodot voidaan piirtää.

Lähteet
-------

1. ↑  Alexander Forbes: 15 Documenta Artists with Staying Power *Artsy*.  9.6.2017. Viitattu 27.4.2021. (englanniksi)
2. ↑  Pélagie Gbaguidi *www.documenta14.de*. Viitattu 27.4.2021. (englanniksi)
3. ↑  ArtFacts: Pélagie Gbaguidi | Artist *ArtFacts*. Viitattu 27.4.2021. (englanniksi)
4. ↑  Zeno X Gallery - Pélagie Gbaguidi - Biography *www.zeno-x.com*.  Arkistoitu 27.4.2021. Viitattu 27.4.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Frieze - documenta 14
* Dakarin biennaali
* Beninin kulttuuri
* Beninin biennaali
* Afrikan nykytaide

Videot
------

* The Missing Word
* Divina Komedia

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Belgia

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Pélagie Gbaguidi
**Moses Muurman** (4. syyskuuta 1849 Vehkalahti – 25. elokuuta 1910 Hamina) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.[1]

Moses Muurmanin vanhemmat olivat talollinen Erik Muurman ja Maria Ståhlberg ja puoliso vuodesta 1888 Maria Vogt. Muurman tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1867 ja määrättiin sieltä 1873 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen 3. Novorossijskin rakuunarykmenttiin Pohjois-Kaukasiaan. Hänet määrättiin kouluttajaksi jalkaväen opetuspataljoonaan 1875–1876 ja ylennettiin luutnantiksi 1876, alikapteeniksi 1877 ja kapteeniksi 1879. Hän palveli vuodesta 1879 edelleen 3. Novorossijskin rakuunarykmentissä aina vuoteen 1881 asti, jolloin hänet siirrettiin pataljoonankomentajaksi 2. Turun tarkk’ampujapataljoonaan. Hän toimi myös pataljoonan 9. reservikomppanian päällikkönä vuonna 1883.[1]

Muurman ylennettiin everstiluutnantiksi 1892 ja everstiksi 1900, jolloin hänestä tuli 6. Mikkelin tarkk’ampujapataljoonan komentaja. Kun pataljoona lakkautettiin 1902, Muurman siirrettiin seuraavan vuoden alussa 1. Brest-Litovskin linnoitusjalkaväkipataljoonan komentajaksi ja sitten 28. Itä-Siperian tarkk’ampujarykmentin komentajaksi. Rykmenttiään hän komensi Venäjän-Japanin sodassa, joutuen japanilaisten sotavangiksi vuoden 1905 alussa. Hän vapautui sotavankeudesta saman vuoden syyskuussa, palasi Suomeen ja anoi vuoden lopulla eroa sotapalveluksesta. Se myönnettiin hänelle kenraalimajurina. Sotilasuransa jälkeen Muurman toimi venäjän kielen kääntäjänä Turun lääninhallituksessa 1906 ja Haminan raastuvanoikeudessa sekä senaatissa 1906–1910.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Moses Muurman *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 10.4.2020)
**Pélou** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Moptin alueen Bandiagaran piirissä Malissa. Se sijaitsee Dogonin ylängöllä 20 kilometriä Bandiagarasta itään. Kunnassa on 4 300 asukasta (vuonna 2009).

Péloun kunnan pinta-ala on 103 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Bandigaran piirin Sanghanin, idässä ja etelässä Douroun sekä lännessä ja luoteessa Dandolin kuntiin. Alueella ei ole pysyviä vesistöjä.

Kuntaan kuuluu neljä kylää. Asukkaat ovat etupäässä dogoneja ja fulbeja.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, fonio ja vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja. Käsityöammattien merkitys on vähäinen. Kaupankäynti suuntautuu Bandiagaraan, Sanghaniin ja Dourou’un.

Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Palveluihin kuuluu kaksi alakoulua. Lähimmät terveyspalvelut sijaitsevat Douroussa.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Mopti) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 13.11.2014. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4 5  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Pelou 2006–2010 *fsg.afre.msu.edu*.  Arkistoitu 7.3.2016. Viitattu 13.11.2014. (ranskaksi)
3. ↑  Mali - Cercle de Bandiagara - Région de Mopti: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 13.11.2014. (ranskaksi)
Anders Sparrman, tuntematon tekijä, 1800-luku.
**Anders Sparrman** (27. helmikuuta 1748 Tensta Ruotsi – 9. elokuuta 1820 Tukholma) oli ruotsalainen luonnontieteilijä ja lintutieteilijä.

Anders Sparrmanin isä oli rovasti ja kirkkoherra Erik Sparrman ja äiti Brita Högbom.

Sparrman oli Carl von Linnén oppilas, ja hän opiskeli Uppsalan yliopistossa. Hän osallistui laivalääkärinä retkikuntaan, joka lähti 1765 tutkimusmatkalle Kiinaan. Hän palasi kahden vuoden kuluttua ja kirjoitti Kiinassa löytämistään eläimistä ja kasveista teoksen *Iter in Chinam – Resa till Kina* (1768). 1772 hän lähti mukaan James Cookin toiselle tutkimusmatkalle Johann Reinhold Forsterin apulaiseksi ja tutki Australiaa, Oseaniaa ja Etelä-Amerikkaa.

Linnén toimeksiannosta hän matkusti vuonna 1772 eteläiseen Afrikkaan, jossa hän tutki luontoa ja paikallisten asukkaiden tapoja. 1787 hän osallistui Länsi-Afrikkaan tehdylle retkelle.

Hänen päiväkirjansa julkaistiin kolmiosaisena teoksena *Resa till Goda Hopps-Udden, södra Polkretsen och omkring Jordklotet, samt Till Hottentott- och Caffer-Landen Åren 1772–1776*. Hän julkaisi myös teoksen *Catalogue of the Museum Carlsonianum* (1786–1789), jossa hän muun muassa kuvailee monia lajeja, jotka hän oli kerännyt eteläisestä Afrikasta ja Tyynenmeren alueelta ja joista osa oli tieteelle tuntemattomia. Yksi sellainen oli metsävilistäjä (*Acanthisitta chloris*).

1805 hän ryhtyi julkaisemaan Ruotsin linnuista lintukirjasarjaa *Svensk Ornithologie*. Sarjasta ilmestyi ainoastaan ensimmäinen osa, jossa oli 68 taulua ja 44 tekstisivua.

Sparrmanilla oli useita akateemisia virkoja, muun muassa Tukholman lääketieteellisen kollegiumin professori (*professor vid Collegium medicinum i Stockholm 1790*), ja hän oli Kuninkaallisen tiedeakatemian jäsen. Hän kuoli kuitenkin köyhänä.

Hänen mukaansa on nimetty asteroidi 16646 Sparrman. Sparrman nimesi suuren määrän lintuja, muun muassa intianriippukaijan (*Loriculus vernalis*).

Lähteet
-------

1. ↑  Mats Johansson, Anders Sparrman – Linnélärjungen som dog i ensamhet, tutkielma
2. ↑  ITIS


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index
* Mathematics Genealogy Project

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Yūhi Sekiguchi vuonna 2017.
**Yūhi Sekiguchi** (jap. 関口雄飛, *Sekiguchi Yūhi*, s. 29. joulukuuta 1987 Tokio) on japanilainen moottoriurheilija.

Ura
---

Vuonna 2004 hän ajoi kaksi kilpailua Aasian Formula Renault Challenge -sarjassa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2005 Sekiguchi ajoi Formula Toyota -sarjassa sijoittuen viidenneksi. Vuonna 2006 Sekiguchi voitti sekä Formula Toyota että Japanin Formula Challenge -sarjojen mestaruudet. Vuonna 2007 Sekiguchi sijoittui seitsemänneksi All-Japan Formula 3 -sarjassa. Vuonna 2008 Sekiguchi kilpaili International Formula Master ja Super GT -sarjoissa. Hän ajoi myös kaksi kilpailua Aasian GP2-sarjassa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2009 Sekiguchi palasi All-Japan F3-sarjaan sijoittuen viidenneksi National-luokassa. Vuonna 2010 hän sijoittui sarjan toiseksi. Sekiguchi jatkoi sarjassa myös kaudella 2011, jolloin hän onnistui voittamaan sarjan mestaruuden.

Sekiguchi voitti Super GT -sarjan GT500-luokan mestaruuden kaudella 2021.

Lähteet
-------

1. ↑  Yuhi Sekiguchi *driverdb.com*. Viitattu 30.1.2023. (englanniksi)
**Teuvo "Teukka" Grönroos** (s. 1946 Helsinki) on suomalainen muusikko. Grönroosin ensimmäinen koulupojista muodostettu yhtye The Steelers perustettiin 1961. Grönroos soitti tuolloin soolokitaraa. Vuotta myöhemmin Sammy Babitzin tuli bändin laulusolistiksi ja Remu Aaltonen rumpuihin. Vuonna 1963 Steelers levytti rautalankaversiot kappaleista "Valkoakaasiat" ja "Tuol on mun kultani" (Manhattan).

Babitsinin siirryttyä Leo Lindblomin yhtyeeseen Steelersiin otettiin lisää jäseniä. Komppikitaristiksi tuli paremmin Henry Lorénina tunnettu Hemmi Hahtoranta ja soolokitaristiksi Raimo Hörman Grönroosin siirtyessä basistiksi. Sekä Hahtoranta että Hörman toimivat myös laulusolisteina. Yhtye otti uudeksi nimekseen The Happy Go Fellows.

1965 The Happy Go Fellowsista muodostui henkilövaihdosten myötä The First, jossa soittivat Grönroosin lisäksi Leif Kiviharju, Seppo Järvinen ja Markku Vihavainen. Grönroos erosi yhtyeestä 1966 asepalveluksen vuoksi.

1980-luvulla syntyi The Diamonds, jossa Grönroos soittaa edelleen, nykyisin basistina. The Diamonds julkaisi ensimmäisen instrumentaalilevynsä vuonna 1984. Levyttäneestä kokoonpanosta on nykyisessä yhtyeestä jäljellä vain Grönroos. Yhtye esiintyy yhä ja osallistuu mm. Back To The Sixties -tapahtumiin. Grönroos toimi myös The Old Stars -yhtyeen basistina joitakin vuosia aina vuoteen 2009.

Teukka Grönroos tunnetaan myös ammattitaitoisena ja kokeneena äänittäjänä.
**Yūji Ide** (jap. 井出有治, s. 21. tammikuuta 1975 Saitama, Saitama, Japani) on japanilainen kilpa-autoilija, joka ajoi Formula 1 -sarjassa vuonna 2006 Super Aguri -tallissa. Tallitoverina Idellä oli hänen maanmiehensä Takuma Satō. 

Ide menetti neljän osakilpailun jälkeen kisakuljettajan paikkansa ranskalaiselle Franck Montagnylle heikkojen ja toisinaan jopa vaarallisten ajosuoritustensa takia, joista FIA oli joutunut huomauttamaan tallia. FIA vei häneltä myös superlisenssin sen jälkeen, kun hän kolaroi Imolan osakilpailussa Christijan Albersin kanssa. Näiden tapahtumien myötä Ideä on pidetty F1-historian huonoimpana sarjassa ajaneena kuljettajana.

Heinäkuun alussa 2006 Yūji Iden ilmoitettiin siirtyvän ajamaan loppukaudeksi Japanin Formula Nippon -sarjaan, jossa hän sijoittui kaudella 2005 toiseksi. Iden aikomuksena oli ajaa Nippon-sarjassa DoCoMo Team Dandelion Racing -tallissa kuusi kisaa. Ide jatkoi Formula Nippon -sarjassa vuosina 2007–2008 huonolla menestyksellä. Tämän lisäksi Ide ajoi Super GT sarjassa vuosina 2008-2010.

Kauden 2010 jälkeen Ide piti taukoa kilpa-autoilusta kaksi vuotta kunnes palasi Japanin Super GT sarjaan. Hän ajoi yhden kilpailun pienemmässä GT300 luokassa Bonds Racingin NISMO GT-R GT3:lla. 2014 oli jälleen välivuosi ja 2015 hän ajoi viisi kilpailua Team Up Garage with Bandoh -tiimin Toyotalla vailla mainittavaa menestystä.

Ide Australian GP:ssä Super Aguri SA05:n ratissa kaudella 2006.

Formula 1 -tulokset
-------------------

| Kausi | Talli | Sijoitus | Osakilpailut | Pisteet | Voitot | Palkintopallisijat | Paalupaikat | Nopeimmat kierrokset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | Super Aguri-Honda | - | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Yhteensä (1 kausi) | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | Super Aguri | BHRKesk. | MALKesk. | AUS13 | SMRKesk. | EUR  | ESP  | MON  | GBR  | CAN  | USA  | FRA  | GER  | HUN  | TUR  | ITA  | CHN  | JPN  | BRA  | 0 | 25. |

Lähteet
-------

1. ↑  Yuji Ide *Drivers*. Motorsport Stats. Viitattu 10.7.2019. (englanniksi)
2. ↑  Ide loses his Super License *Formula1.com*.  10.5.2006. Formula One World Championship Limited.  Arkistoitu 9.11.2007. Viitattu 27.11.2012. (englanniksi)
3. ↑  Taipale, Juuso: Historian huonoimmaksi haukuttu F1-kuski teki 15 vuotta sitten viimeisen temppunsa – toilailu johti historialliseen sanktioon *Iltalehti*.  18.4.2021. Alma Media Oyj. Viitattu 6.7.2023.
4. ↑   [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Yūji Iden kotisivu (japaniksi)
* Yuji Ide Racing Career Profile (englanniksi)
Maria Kuznetsova Faustan roolissa.
**Marija Nikolajevna Kuznetsova-Benua** (ven. Мария Николаевна Кузнецова-Бенуа; 10. heinäkuuta / 22. heinäkuuta 1880 Odessa – 25. huhtikuuta 1966 Pariisi) oli venäläinen oopperalaulaja. Hänen äänialansa oli sopraano.

Elämänvaiheita
--------------

Kuznetsova aloitti uransa balettitanssijana Pietarissa. Hän päätti kuitenkin ryhtyä laulajaksi ja lauluopintojen jälkeen debytoi Mariinski-teatterissa. Hän lauloi siellä vuoteen 1913 saakka, muun muassa Rimski-Korsakovin tuotannoissa. Venäjän vallankumouksen jälkeen hän katsoi viisaammaksi siirtyä Ruotsiin. Hän herätti huomiota yhtä paljon laulu- kuin näyttelijän taidoillaan.

Chicagon ooppera kutsui Kutznetsovan laulamaan Cleopatran roolin, mutta kilpaileva laulaja Mary Garden sai aikaan, että Kuznetsovaa ei kutsuttu sinne uudelleen. Talossa ei ollut tilaa kahdelle suurelle tähdelle. Kutznetsova asettui nyt pysyvästi Pariisiin, missä hän perusti Opéra Russen, joka antoi työtilaisuuksia venäläisille emigranttilaulajille ja -muusikoille. Hän antoi konsertteja venäläisistä lauluista ja lauloi ja tanssi esityksissään. Kiertueita hän teki Barcelonaan, Milanoon, Madridiin ja Buenos Airesiin. Hän teki myös levytyksiä.

Viitteet
--------

1. ↑
2. 1 2 3


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Australia
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Marija Melentjevan muistomerkki Petroskoin Melentjevankadulla.
**Marija Vladimirovna Melentjeva** (ven. Мари́я Влади́мировна Мелентье́ва, 24. tammikuuta 1924 Prääsä – 2. heinäkuuta 1943 nykyinen Karhumäen piiri) oli suomalaisten selustassa jatkosodan aikana toiminut tiedustelija, josta muodostui yksi Neuvostoliiton suuren isänmaallisen sodan karjalaisista sankarihahmoista.*lähde?*

Marija Melentjeva kävi Prääsän keskikoulun. Sodan alettua hän työskenteli linnoitustöissä ja sairaanhoitajana. Huhtikuussa 1942 hänet lähetettiin Karjalais-suomalaisen SNT:n komsomolin tiedustelijakouluun. Kesällä hän toimi yhdessä Anna Lisitsynan kanssa tasavallan kommunistipuolueen yhteyshenkilönä Soutjärven piirissä. Marraskuussa 1942 suomalaiset saivat Melentjevan kiinni ja ampuivat hänet lähellä Seesjärven lounaispuolella sijainnutta Koskisenvaaran (ven. *Topornaja Gora*) kylää.

Melentjeva on palkittu Leninin ja punaisen tähden kunniamerkeillä. Kuolemansa jälkeen syyskuussa 1943 hänelle myönnettiin Neuvostoliiton sankarin arvonimi. Prääsässä ja Petroskoissa on Melentjevalle omistetut muistomerkit. Prääsässä toimii hänestä kertova museo.

Melentjevan ja Lisitsynan kohtalolle on omistettu useita kaunokirjallisia teoksia, mm. Gennadi Fišin *Ystävättäret* ja Anatoli Gordijenkon *Syväri, kuoleman joki*.

Lähteet
-------

1. ↑  *Karelija: entsiklopedija. Tom 2*, s. 208–209. Petrozavodsk: Petropress, 2009. ISBN 978-5-8430-0125-4.
2. ↑  *Karelija: entsiklopedija. Tom 2*, s. 209. Petrozavodsk: Petropress, 2009. ISBN 978-5-8430-0125-4.
3. ↑  Gummerus: Anatoli Gordijenkon Syväri – Kuoleman joki tuo venäläisten näkökulman jatkosotaan *gummerus.fi*.  Arkistoitu 30.10.2007. Viitattu 28.6.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Geroi strany: Marija Melentjeva (venäjäksi)
* Marija Melentjeva ja Anna Lisitsina Karjalan tasavallan sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
"**Sing, Sing, Sing**" on Louis Priman säveltämä ja sanoittama swing jazz -kappale vuodelta 1936.

Kappale yhdistetään erityisesti Benny Goodmanin orkesteriin, joka käytti sitä yleensä konsertin viimeisenä kappaleena. Goodman esitti kappaleen vuoden 1938 Carnegie Hallin konsertissaan tähtikokoonpanolla, johon kuuluivat hänen lisäkseen Harry James, Gene Krupa ja Count Basie. Myös säveltäjä Priman oma yhtye, Louis Prima Orchestra, soitti kappaletta usein. Nykyään kappaletta pidetään jazzstandardina. Goodmanin kuuluisa versio kappaleesta on instrumentaalinen eikä sisällä laulua.

Kappaleen alkuperäinen nimi oli "Sing, Bing, Sing" viitaten Priman ystävään Bing Crosbyyn, jolle sävellys oli alun perin tarkoitettu. Kappale painottuu vahvasti lyömäsoittimiin ja sisältää usein pitkän rumpusoolon.

Muun muassa Brita Koivunen (1957), Acre Kari (1976) ja Anneli Sistonen (1985) ovat levyttäneet sävelmän Sauvo Puhtilan suomenkielisin sanoin nimellä "Musta Pekka". Markku Salo tekstitti kappaleen Kojon levytykseksi nimeltä "Laulattaa" (1993).

Lähteet
-------

1. 1 2  Garry Boulard: *Louis Prima*, s. 77–78. University of Illinois Press, 2002. ISBN 978-0-252-07090-7. (englanniksi)
2. 1 2  Scott Stanton: *The Tombstone Tourist: Musicians*, s. 361. Simon and Schuster, 2003. ISBN 978-0-7434-6330-0. (englanniksi)
3. 1 2  Richard Grudens: *The Italian Crooners Bedside Companion*, s. 41. Celebrity Profiles Publishing, 2005. ISBN 978-0-9763877-0-1. (englanniksi)
4. 1 2  William Emmett Studwell ja Mark Baldin: *The Big Band Reader: Songs favored by swing era orchestras and other popular ensembles*, s. 13. Routledge, 2000. ISBN 0789009145. (englanniksi)
5. ↑  Hakutulos kappaleelle Sing sing sing *Suomen äänitearkiston tietokanta vuosilta 1901–1999*. Suomen äänitearkisto ry.  Arkistoitu 28.6.2018. Viitattu 3.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* David Rickert: Benny Goodman: "Sing, Sing, Sing" *All About Jazz*.  (englanniksi)
**William Roxburgh** (1751–1815) oli Skotlannissa syntynyt, mutta paljolti Intiassa vaikuttanut kasvitieteilijä.

Roxburgh syntyi Craigiessa Ayrshiren alueella noin 6 km Kilmarnockista etelään. Roxburgh opiskeli kasvitiedettä Edinburghin yliopistossa, mutta 17-vuotiaana vuonna 1768 hän lähti kirurgin apulaiseksi Englannin Itä-Intian kauppakomppanian laivalle. Vuonna 1776 Roxburghista tuli apulaiskirurgi Madrasin lääkintäkeskukseen, ja hänet vihittiin virallisesti kirurgiksi vuonna 1780. Seuraavana vuonna 1781 Itä-Intian kauppakomppania siirsi Roxburghin kuitenkin ylijohtajaksi Samalkotin puutarhalle lähelle Bengalinlahtea.

Vuonna 1790 Rovburghista tuli Madrasin aluehallinnon luonnontieteilijä, mutta muutama vuosi myöhemmin 1793 hän pyysi Bengalin aluehallinnolta siirtoa Kalkutan kasvitieteelliselle puutarhalle. Siellä Roxburgh luetteloi puutarhan kasveja ja teki jokaisesta myös yksityiskohtaiset kuvat. Täydellinen luettelo puutarhan kasveista julkaistiin vuonna 1814 nimellä *Hortus Bengalensis*.

Kasvitieteen lisäksi Roxburgh oli meteorologian pioneereja ja kirjasi ylös yksityiskohtaisia säähavaintoja kolmesti päivässä joka päivä monen vuoden ajan. Muistiinpanojensa pohjalta hän kirjoittikin päätelmiä säiden muutosten merkityksestä ruokapulan syntymisessä.

Roxburgh kuoli vuonna 1815 Edinburghissa ja hänen Intian kasveja kuvaavan teoksensa *Flora Indican* ensimmäinen osa julkaistiin postuumisti vuonna 1820 ja toinen osa vuonna 1824.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  William Roxburgh *Undiscovered Scotland*. Viitattu 21.2.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **William Roxburgh** Wikimedia Commonsissa

* JSTOR Global Plants: Roxburgh, William (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Ruijan Suomenkielinen Lehti** oli suomenkielinen Norjan Vesisaaressa vuonna 1877 ilmestynyt sanomalehti. Ruijan Suomenkielisen Lehden perusti Israel Bergström, joka oli muuttanut Vesisaareen Ruotsin suomenkielisestä Länsipohjasta.

Lehden toimittajana toimi suomalainen ylioppilas J. G. Cajan. Päätoimittaja Bergström hoiti myös raha-asiat. Alkuvaikeutena oli, ettei sanomalehden painaneessa kirjapainossa ollut tarpeeksi ä-kirjaimia. Lehdessä oli uutisia Norjasta ja Suomesta, alueen suomalaisille suunnattua tietoa esimerkiksi kalastuksesta ja hylkeenpyynnistä sekä mainoksia. 1877 ulkomaanuutisista Ruijan Suomenkielinen Lehti käsitteli esimerkiksi Venäjän ja Turkin sotaa.

Ruijan Suomenkielinen Lehti oli tarkoitettu alueen suomenkieliselle väestölle, joka muodosti tuohon aikaan huomattavan osan Vesisaaren kunnan väestöstä. Paulaharjun mukaan Vesisaaren suomalaiset muodostivat väestön enemmistön 1870-luvulla ja Ruijassa asui ainakin 6000 suomenkielistä. 

Alueen norjalainen hallinto ei kuitenkaan hyväksynyt suomenkielistä sanomalehteä. Norjan viranomaiset ja papit ryhtyivät vastatoimiin lehteä vastaan. Harvoja norjalaisia, jotka julkisesti puolustivat Ruijan Suomenkielistä Lehteä oli Karl Akre, joka oli opettanut paikallisia suomalaisia. Norjalaisten vastustus johtui maan hallituksen politiikasta, joka pyrki assimiloimaan saamen- ja suomenkieliset vähemmistöt norjalaisiin.

Ruijan Suomenkielinen Lehti lakkasi ilmestymästä vain 25 numeron jälkeen.  Lehti ilmestyi 1.7 - 12.12.1877.

Lähteet
-------

1. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑
Thomas Blood
**Thomas Blood** (1618 — 24. elokuuta 1680) oli irlantilaissyntyinen 1600-luvulla elänyt herrasmiesvaras. Parhaiten hänet tunnetaan yrityksestä varastaa Ison-Britannian kruununjalokivet.

Blood aloitti rikollisen uransa menetettyään omaisuutensa Englannin sisällissodan jälkeen. Epäonnistuneen aatelismiehen sieppausyrityksen jälkeen päätti Blood vuonna 1671 ryöstää kruununjalokivet, joita tuolloin esiteltiin Lontoon Towerissa. Yhdessä apuriensa kanssa Blood onnistui sitomaan vartijan. Ryöstön yhteydessä kruunu nuijittiin levyksi ja valtikka katkaistiin puoliksi. Näiden lisäksi varkaat veivät valtakunnanomenan. Ryöstö ei jäänyt muilta vartijoilta huomaamatta ja joukkio jäi kiinni Lontoon kaduilla käydyn takaa-ajon jälkeen.

Lyhyen vankeuden jälkeen Blood vietiin kuningas Kaarle II:n kuultavaksi. Bloodin rohkeus teki kuninkaaseen ilmeisesti suuren vaikutuksen, sillä hän jätti Bloodin rankaisematta. Sen sijaan hän lahjoitti Bloodille maata Irlannista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Tieteen Kuvalehti Historia* 5/2014, s. 76.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Thomas Blood** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Sam Manekshawin patsas Punessa
**Sam Hormusji Framji Jamshedji Manekshaw** (gudžaratiksi : સામ હોરમૂસજી ફરામજી જમશેદજી માણેકશા) (3. huhtikuuta 1914 – 27. kesäkuuta 2008) oli intialainen sotilas ja ensimmäinen Intian asevoimissa sotamarsalkan arvoon (1973) kohonnut. Manekshawin ura kesti neljä vuosikymmentä ja hän osallistui viiteen sotaan.

Manekshaw syntyi Amritsarissa Punjabin pääkaupungissa parsiperheeseen. Hän kuului vuonna 1932 niihin neljäänkymmeneen ensimmäiseen kadettiin, jotka britit valitsivat koulutettavaksi Intian sotilasakatemiassa Dehradunissa Brittiläiseen Intian armeijaan. Manekshaw liittyi 1934 12 Frontier Force Riflesiin vänrikkinä. Toisessa maailmansodassa hän soti Burmassa Sittangjoella ja haavoittui vatsaan konekivääritulesta. Hänet palkittiin Military Crossilla. Manekshaw selvisi ja palasi Burmaan toivuttuaan, haavoittui uudelleen ja palveli sodan lopulla Indokiinassa.

Intian itsenäistyessä hän palveli armeijan päämajassa ja suunnitteli maan jakamista ja osallistui sitä seuranneeseen Intian-Pakistanin sotaan vuonna 1947 Jammu ja Kashmirissa. 1950-luvun lopulla hän oli asevoimien esikuntaupseerikoulun komentaja, mutta ajautui konfliktiin puolustusministeri VK Krishna Menonin kanssa. Kun Intian armeija kärsi lokakuussa 1962 tappioita kiinalaisille Arunachal Pradeshissa Himalajalla, pääministeri Jawaharlal Nehru määräsi kenraaliluutnantti Manekshawin johtamaan operaatiota. Vuoden 1963 lopussa hän komensi joukkoja länsirajalla ja vuotta myöhemmin tärkeimmällä rintamalla itärajalla. Intian ja Pakistanin välisen vuoden 1965 sodan aikana Manekshaw kehotti olemaan hyökkäämättä Itä-Pakistaniin.

Manekshaw nimitettiin armeijan esikuntapäälliköksi 7. kesäkuuta 1969. Merkittävimmäksi haasteeksi muodostuivat Itä-Pakistanin levottomuudet vuoden 1970 vaalien jälkeen, kun ainakin kymmenen miljoonaa pakolaista vyöryi maasta Intiaan. Maaliskuussa 1971 Itä-Pakistan alkoi vaatia itsenäisyyttä, jota Intian pääministeri Indira Gandhi tuki. Pakistan teki 3. joulukuuta 1971 yllätyshyökkäyksen Intian luoteisosan lentokentille, Israelin kuuden päivän sodan vastaavan hyökkäyksen menestyksen innoittamana. Vahinko oli kuitenkin vain tilapäinen ja Intia hyökkäsi Länti-Pakistaniin sekä Länsi-Pakistanin joukkoja vastaan Itä-Pakistanissa. Operaatio idässä johti 16. joulukuuta Dhakan valtaukseen ja 93 000 sotilaan joukkojen antautumiseen. Seuraavana päivänä Intia solmi tulitauon lännessä. Manekshaw sai Padma Vibhushan -mitalin 1972 ja nelivuotisen komentajuutensa päätökseksi hänet ylennettiin 1. tammikuuta 1973 sotamarsalkaksi. Hän jäi eläkkeelle 15. tammikuuta 1973.

Lähteet
-------

* Field Marshal Sam Manekshaw, Guardian

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**São Miguelin lento-onnettomuus 1949** tapahtui 28. lokakuuta 1949 São Miguelissa Azoreilla.

Lento
-----

Lentokone lähti Pariisista Orlyn lentoasemalta määränpäänään New York. Suunniteltu välilaskupaikka oli Santa Marian lentoasema Azoreilla. Lähestyessään lentokenttää kone törmäsi vuoreen ja tuhoutui. Koneessa oli 11 miehistön jäsentä ja 37 matkustajaa. Kaikki saivat onnettomuudessa surmansa. Kyseessä oli Air Francen reittilento.

Onnettomuuden todennäköisinä syinä pidetään navigointivirhettä, lähestymismenetelmien noudattamatta jättämistä ja sitä, että Santa Marian lentokenttää ei tunnistettu näkölento-olosuhteissa.

Uhrien joukossa oli muun muassa maailmanmestari-nyrkkeilijä Marcel Cerdan, viulisti Ginette Neveu ja piirtäjä Bernard Boutet de Monvel.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  ASN Aircraft accident Lockheed L-749-79-46 Constellation F-BAZN Redondo Mountain, São Miguel Island, Azores *Aviation Safety Network*. Flight Safety Foundation. Viitattu 23.12.2011. (englanniksi)
2. ↑  F-BAZN *Aviatechno.free.fr* Viitattu 23.2.2012 (ranskaksi)
**Tonka** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Timbuktun alueen Goundamin piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen varrella noin 35 kilometriä Goundamista lounaaseen. Kunnassa on 53 400 asukasta (vuonna 2009).

Tonkan kunnan pinta-ala on 3 500 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Goundamin kaupunkiin, idässä Dirén piirin Tindirman, etelässä Niafunkén piirin Banikane Narhawan ja lännessä Soboundoun sekä luoteessa Goundamin piirin Gargandon kuntiin. Kunta kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Sen alueella sijaitsevat Fatin ja Horon järvet.

Kuntaan kuuluu 23 kylää. Sen asukkaat ovat etupäässä songhaita, fulbeja, tuaregeja ja bozoja.

Tonkan kautta kulkee Timbuktuun johtava maantie maantie 33. Tärkeimmät elinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Osa väestöstä hakeutuu ansiotöihin Malin kaupunkeihin ja naapurimaihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats provisoires RGPH 2009 (Région de Tombouctou) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 2.8.2012. (ranskaksi)
2. 1 2 3  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de Tonka 2006-2010 *csa-mali.org*.  2006. Viitattu 2.8.2012. (ranskaksi)
3. 1 2  Schéma Directeur de Lutte Contre l’Ensablement dans le Nord du Mali (6ème et 7ème Régions): Monographie de la Commune de Tonka *environnement.gov.ml*.  2004.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 2.8.2012. (ranskaksi)
**Suolasara** (*Carex recta*, syn. *Carex halophila*) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon kuuluva monivuotinen kasvilaji. Suolasara on tulkittu usein myös risteymäksi, jonka kantalajit eivät ole tiedossa. Suolasara muistuttaa paljolti vuonosaraa (*Carex vacillans*) ja lajien erottaminen toisistaan on hankalaa. Lajit eroavat toisistaan tähkäsuomujen ulkonäön perusteella.

Suolasara on yleisesti ottaen keskikokoinen saralaji, joka muodostaa pitkiä rönsyjä. Rönsyjensä myötä se muodostaa laajoja mättäitä, joissa on runsaasti varsia. Kuitenkin vain harvoihin varsiin muodostuu kukintotähkiä ja pelkästään kasvulliset varret ovat usein tähkällisiä varsia korkeampia. Tähkälliset varret kasvavat reilut 50 cm korkeiksi. Lehtien tyvitupet ovat tummanpunaruskeita ja lehdet ovat tasaisia, harmaanvihreitä, noin 5 mm leveitä sekä yleensä varsia lyhyempiä. Suolasaran kukinto on useasta tähkästä muodostuva tähkistö, jossa on erilliset hede- ja emitähkät. Hedetähkiä on kaksi tai kolme, ja emitähkiä kahdesta neljään kappaletta. Emitähkät ovat yleensä pystyjä ja toisinaan emitähkien kärjissä on muutamia hedekukkia. Emikukat ovat kaksiluottisia. Tähkäsuomut ovat pullakoita pidempiä ja vaaleanruskeita. Tähkäsuomujen keskiosa on hieman reunoja vaaleampi ja vaaleampi keskiosa jatkuu tähkäsuomun pitkänkapeaan kärkeen asti. Pullakoiden väri vaihtelee harmaanvihreästä ruskehtavaan ja niissä on lyhyt sekä jokseenkin terävä suuota.

Suolasaraa tavataan Pohjoismaissa vain Pohjanlahden rannoilla sekä Suomen että Ruotsin puolella. Suomessa suolasaraa tavataan Perämeren rannikolla lähes koko matkalla Merenkurkusta Tornioon asti. Ruotsissa suolasara on harvinainen.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen Lajitietokeskus: Suolasara – *Carex recta* Viitattu 16.7.2021.
2. 1 2 3 4  Arne A. Anderberg: Den virtuella floran: Österbottensstarr (*Carex halophila*) *Den virtuella floran*.  1998. Naturhistoriska riksmuseet. Viitattu 14.2.2018. (ruotsiksi)
3. ↑  Raino Lampinen & Tapani Lahti: Kasviatlas 2016: Suolasara (*Carex recta*) *Kasviatlas*. Luonnontieteellinen keskusmuseo. Viitattu 14.2.2018. (suomeksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q15579609
* CoL: RBGQ
* EoL: 1123508
* EPPO: CRXRC
* FNA: 242357428
* GBIF: 2728742
* iNaturalist: 160083
* IPNI: 301879-1
* IRMNG: 10941521
* ITIS: 39781
* NatureServe: 2.130641
* NBN: NBNSYS0000002459
* NCBI: 644194
* Open Tree of Life: 454088
* Plant List: kew-230249
* PLANTS: CARE14
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:301879-1
* Tropicos: 9901703
* VASCAN: 5052
* WFO: wfo-0000350570

 |

 |
**Tatra T148** oli tšekkoslovakialaisen Tatran valmistama kuorma-auto. Se perustui pitkälti edeltäjäänsä T138:aan. Tatralla tehtiin päätös T138:n modernisoinnista 1969. Tarkoituksena oli parantaa moottorin suorituskykyä sekä saada se vastaamaan melu- ja päästömääräyksiä.

Runkorakenteena käytetty Tatralle ominainen keskusputkirunko vastasi pitkälti edeltäjämallia. Akselistoissa oli heilurityyppinen erillisjousitus, joissa oli uutena ominaisuutena ylätasauspyörästö, joka tasasi eri akselien momentit. Tämä rakenne teki Tatrasta erittäin maastokelpoisen ajoneuvon*kenen mukaan?*.

Voimanlähteenä oli perusrakenteeltaan sama Julius Mackerlen suunnittelema ilmajäähdytteinen V8-moottori kuin T138:ssakin, mutta tehoa ja vääntöä oli parannettu iskutilavuutta kasvattamalla. Tämä oli saatu aikaan pidentämällä iskunpituutta 10 millimetrillä. Armeijan käyttöön kehitettiin sovellus jota voi käyttää vaihtoehtoisella polttoaineella, joka koostui dieselöljystä, bensiinistä ja lentopetrolista. Tosin moottoriteho jäi tällöin vakiomallia pienemmäksi.

Ohjaamoon oli tehty erillinen lisälämmitin, sillä ilmajäähdytteinen moottori ei kyennyt tuottamaan riittävää lämmitystehoa. Tilaa oli kuljettajan lisäksi kahdelle matkustajalle.

Tatran T148:n pääasiallinen vientimarkkina oli edeltäjänsä tapaan Neuvostoliitto.

Tuotannon päätyttyä joulukuussa 1982 kokonaisvalmistusmääräksi oli tullut 113 647 kappaletta. T148:n seuraajaksi tuli edelleenkin valmistuksessa oleva tylppänokkainen T815.

Lähteet
-------

1. ↑  Tatra portal - Web site about TATRA cars and trucks

Aiheesta muualla
----------------

* Teknisiä tietoja ja kuvia T148:sta.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tatra T148**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Tatra-mallit |
| --- |
|  |
| Henkilöautot | 
* 10
* 11
* 12
* 17
* 20
* 26
* 30
* 31
* 52
* 54
* 57
* 70
* 75
* 77
* 80
* 87
* 87-603
* 97
* 600 Tatraplan
* 603
* 613
* 623
* 700

 |
|  |
| Kuorma-autot ja hyötyajoneuvot | 
* 13
* 22
* 23
* 24
* 25
* 26
* 27
* 28
* 43
* 49
* 50
* 51
* 72
* 74
* 81
* 84
* 86
* 92
* 111
* 114
* 115
* 116
* 128
* 130
* 138
* 141
* 147
* 148
* 157
* 163 JAMAL
* 400
* 401
* 500
* 700
* 805
* 813
* 815
* Beta

 |
|  |
| Sotilasajoneuvot | 
* 57K
* 72
* 76
* 79
* 82
* 85
* 9393
* 111
* 805
* 809
* 810
* 813
* 815
* 816
* DANA
* OT-62
* OT-64
* OT-810
* RM-70
* V 750
* V 799
* V 809

 |
|  |
| Kilpa-autot ja prototyypit | 
* 11 Targa Florio
* 15
* 18
* 90
* 137
* 107
* 201
* 602 Tatraplan Sport
* 603 A
* 603-2 B5
* 603-2 B6
* 603 MB
* 603 NP
* 603 X
* 604
* 605
* 607
* 625
* Baghira
* Delfin
* JK 2500
* Mikrobus
* MTX V8
* Prezident
* V 570
* V 855

 |

 |
**Prebenda** (lat. *praebe'nda*, tarjottava) on kirkollisen viran haltijalle tai kirkollisen oppilaitoksen tai muun laitoksen virkamiehelle luovutettu palkkaetu, joka saadaan jonkin seurakunnan tai maatilan tuottamasta tulosta. Alkuaan prebenda oli katolisen kirkon pappien ja munkkien yhteisellä aterialla nauttima ruoka ja juomat. Keskiajan Ruotsissa tuomiokapitulien jäsenillä oli yleisesti prebendaseurakuntia. Suomessa niitä kuului joihinkin tuomiokapitulien ja yliopiston virkoihin vuoteen 1870 saakka. Ruotsissa viimeiset prebendat lakkautettiin 1910, paitsi Visbyn piispan prebenda, joka jatkui vuoteen 1986. Prebendana oli Visbyn tuomiokirkkoseurakunnan kirkkoherranvirka, kunnes 1986 annetulla lailla Visbyhyn perustettiin tuomiorovastin virka.

Prebendatiloja jäi Suomessa uskonpuhdistuksen jälkeen kirkon, yliopiston ja joidenkin laitosten hallintaan. Kun vuonna 1723 säädettiin papiston erioikeuksista, heille vakuutettiin järjestelmän jatkuvan. Myöhemmin prebendatiloja siirtyi kruunun hallintaan sen antaessa korvaukseksi muita tuloja. Näistä tiloista on käytetty myös nimitystä anneksitila.

Katso myös
----------

* Palkkapitäjä
* Palkkatila

Lähteet
-------

1. 1 2  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966.
2. ↑  *Iso tietosanakirja,* Otava 1931–1939.
3. ↑  *Nationalencyklopedin,* Bokförlaget Bra Böcker 1994.
4. ↑  Prop. 1985/86:34 om ändring i lagen (1957:577) om prästval *lagen.nu*. Viitattu 17.1.2021. (ruotsiksi)
5. ↑  *Tietosanakirja,* Tietosanakirja-osakeyhtiö 1909–1919.
Ludlow-latomakone Fribourgin Gutenberg Museumissa.
**Ludlow-valinkone** on chicagolaisen Ludlowin valinkonetehtaan mukaan nimetty latomakone, jolla tehdään kirjapainossa tarvittavia painolaattoja. Valinkone kehitettiin alun perin kirjapainojen otsikonladontatarpeeseen, sillä niitä eivät normaalit latomakoneet tai käsinladonta pystyneet tuottamaan. Otsikoiden valmistuksen lisäksi konetta käytettiin myös muuhun lyhyeen ladontaan. Ludloweja alettiin käyttää kirjapainoissa 1920-luvulla. 

Käytettäessä Ludlowin valinkonetta, valitaan aluksi halutut kirjasimet Ludlowin matriisiregaaleista ja ladotaan ne riviin latomahakaan, sen jälkeen rivi asetetaan koneeseen, joka valaa ja höylää sen oikeankokoiseksi. Höylätty rivi voidaan sitten latoa painokuntoon. Lopuksi latoja poistaa matriisirivin koneesta ja purkaa sen takaisin kasteihin.

Ludlowilla on mahdollista valmistaa 6 tai 12 pisteen kokoisia välisteitä ja täyteloittoja. Kone voidaan myös automatisoida latomaan yhtä ja samaa lausetta, sanaa, kirjainta tai muuta merkkiyhdistelmää kunnes se keskeytetään. Tällä tavalla Ludlow-konetta voidaan käyttää kirjasinten valuun muita kohopainolatomon tarpeita varten.

Katso myös
----------

* Kirjapainotaito
* Ludlow
**Suolentuppeuma** eli **invaginatio intestini, intussusceptio, intussuskeptio, intussusseptio** tai **suolen tuppeutuminen** tarkoittaa suolen osan työntymistä saman suolen viereiseen osaan. Yleisimmin tämä ilmenee ohutsuolen työntymisenä paksusuoleen, jolloin siis ohutsuolen loppuosa tunkeutuu paksusuolen sisään aiheuttaen kulkuesteen. Ohutsuoli voi työntäytyä myös umpisuolen sisään.

Vaiva on harvinainen alle puolentoista vuoden ikäisillä mutta kuitenkin tärkeä äkillisen vatsakivun syy. Sitä esiintyy useammin pojilla, ja yli 90 prosenttia potilaista on muuten täysin terveitä.

Oireita ovat kovat, aaltomaiset kivut ja uloste, joka on verensekaista limaa. Kipu aiheuttaa yleensä äkillistä itkua, kalpeutta ja jalkojen vetämisen koukkuun. Kipuaaltojen välissä lapsi voi vaikuttaa normaalikuntoiselta.

Diagnoosi tehdään sairaalassa vatsan kaikututkimuksella, mutta myös paksusuolen varjoainekuvaus voidaan tehdä. Tuppeuman saa yleensä hoidetuksi röntgenlääkäri antamalla peräaukon kautta ilmaa. Vain harvoin tarvitaan leikkaushoitoa. Toipuminen sujuu hyvin, eikä tuppeuma juuri uusiudu.

Lähteet
-------

1. 1 2  Robert E. Rothenberg: *Perhelääkäri*, s. 542–543. (Toim. Nina Louhija). WSOY, 1985. ISBN 951-0-12659-4.
2. 1 2 3  Suolentuppeuma *Terveyskirjasto*. Viitattu 7.2.2009.
Preem Karlskronassa.
**Preem** on ruotsalainen öljy-yhtiö ja huoltoasemayritys, jonka omistaa saudiarabialais-etiopialainen miljonääri Mohammed H. Al-Amoudi. Preem-huoltoasemaketjulla on asemia ainoastaan Ruotsissa, jossa niitä on yhteensä 530 kappaletta.

Preemillä on kaksi öljynjalostamoa: Pohjoismaiden suurin jalostamo Preemraff Lysekil Lysekilissä ja hieman pienempi Preemraff Göteborg Göteborgissa. Preemraf Lysekilin teollisuussatama on rahtimäärältään Ruotsin 2. suurin satama. Jalostamot tuottavat paitsi Preem-ketjun tarvitsemat öljytuotteet, ne myös myyvät pääosan tuotannostaan muille asiakkaille Ruotsissa ja ulkomailla.

Vuonna 2004 Preemin tuotannon kokonaissumma oli yhteensä 40,2 miljardia Ruotsin kruunua. Yhtiö työllistää kokonaisuudessaan yhteensä 4 000 työntekijää.

Preem-huoltoasemat hyödyntävät myös omaa *Preemkort*-korttia sen huoltoasemilla maksettaviin ostoksiin. Preemin markkinaosuudesta oli vuonna 2004 11,3 % polttoainetta, 30,1 % dieseliä, 40,4 % lämmitysöljyä ja 58,9 % muita petroolituotantoja.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Preem**.
1. ↑  Preem Official Page *preem.se*.
**Ludlow Griscom** (17. kesäkuuta 1890 New York – 28. toukokuuta 1959) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä, joka tunnetaan maasto-ornitologian pioneerina. Hän tutki ja keräsi myös kasveja.

Griscomin vanhemmat olivat Clement Acton Griscom ja Genevieve Sprigg Ludlow. Hän oli Frank Chapmanin suojatti, ja työskenteli myöhemmin Thomas Barbourin alaisena Harvardin yliopiston vertailevan eläintieteen osastolla ja kohosi sittemmin kuraattoriksi. 1920- ja 1930-luvuilla hän suoritti useita lintujen keräysretkiä Etelä- ja Keski-Amerikkaan. Hänen kuvailemiaan ja nimeämiään ovat muun muassa nyttemmin lähes varmuudella sukupuuttoon kuollut atitlaninuikku (*Podilymbus gigas*), ruskorintasieppari (*Xenotriccus callizonus*) ja darienintangara (*Chlorospingus tacarcunae*).

Griscom teki huolelliset muistiinpanot havaitsemistaan linnuista, jopa tavallisilla maastoretkillä kotipuolessa. Hänen retkimuistiinpanonsa ovat nähtävillä Peabody Essex Museumissa. Tutkimustensa pohjalta hän kehitteli nykyään hallitsevan menetelmän määrittää lintu maastossa tuntomerkkien avulla ilman, että sitä tarvitsee ampua. Griscom toimi sekä Allen Morganin että Roger Tory Petersonin ohjaajana. Hän avusti Petersonia tämän kirjoittaessa ensimmäistä määritysopasta.

Griscom jäi Harvardista eläkkeelle vuonna 1955. Vuonna 1957 hänelle tarjottiin American Ornithologists' Unionin (AOU) puheenjohtajuutta, mutta hän joutui eroamaan miltei välittömästi heikon terveytensä vuoksi. Hänen seuraajakseen tuli Ernst Mayr. Griscom kuoli Cambridgessa, ja hänet on haudattu Mount Auburnin hautausmaalle.

Alan korkein yhdysvaltalainen kunnianosoitus, American Birding Associationin *Ludlow Griscom Award for Outstanding Contributions to Regional Ornithology*, nimettiin Griscomin kunniaksi.

Griscomin motto oli: "Lintua ei tarvitse ampua tietääkseen, mikä se on." ("One need not shoot a bird to know what it was.")

Teoksia
-------

* *The Warblers of North America* (yhdessä Alexander Sprunt Jr:n kanssa). New York: Devin-Avair (1957).
* *Audubon’s Birds of America*. Macmillan (1950).

Lähteet
-------

1. ↑  ITIS


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |