recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
McNaught 10. tammikuuta.
McNaught 7. tammikuuta.
**C/2006 P1 (McNaught)** on komeetta, jonka löysi Robert McNaught 7. elokuuta 2006 Australiassa. Komeetta oli ratansa perihelissä eli lähimpänä Aurinkoa 12. tammikuuta 2007. Se kirkastui joulukuun lopulla 2006 paljain silmin näkyväksi. Aurinkoa lähestyessään McNaught kirkastui odotettua enemmän ja oli 10. tammikuuta magnitudiltaan –2 eli kirkkain komeetta 30 vuoteen, sitten vuoden 1975 Westin komeetan. Vaikka komeetta oli siten näennäisesti kirkkaampi kuin yksikään tähti, oli se niin lähellä Aurinkoa, että se näkyi vain auringonnousun ja -laskun aikaan. Niinpä se ei ollut päivätaivaalla suuresta kirkkaudestaan huolimatta yhtä vaikuttava näky kuin yötaivaan komeetat.

McNaught Tyynenmeren yllä nähtynä ESOn Paranalin observatoriolta.
C/2006 P1 oli perihelissään 12. tammikuuta 0,17 AU:n etäisyydellä Auringosta, siis 25 miljoonan kilometrin etäisyydellä, ja sen rata oli lähinnä Maata 15. tammikuuta 0,81 AU:n päässä. Aurinkoa lähestyessään McNaughtin komeetta oli pitkään pohjoisella taivaalla, mutta se siirtyi perihelin jälkeen eteläiselle taivaalle, eikä sitä voinut enää havaita pohjoiselta pallonpuoliskolta. McNaughtin ennustettiin olevan kirkkaimmillaan periheliä seuraavina päivinä. Näin tapahtuikin, ja pyrstötähden näennäinen kirkkaus ylitti havaitsijoiden mukaan –4 magnitudia, joidenkin arvioiden mukaan peräti –5 magnitudia. Niinpä se oli selvästi komeetta Westiä kirkkaampi ja siten kirkkain komeetta 40 vuoteen sitten vuoden 1965 Ikeya-Seki-komeetan. Se oli ilmeisesti jonkin aikaa Venus-planeettaakin kirkkaampi. Periheliä seuranneen viikon jälkeen pyrstötähti alkoi odotetusti himmentyä nopeasti etääntyessään Auringosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Brightest comets seen since 1935

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **C/2006 P1**.
* Komeetan efemeridit
* Aerith.net: C/2006 P1 (McNaught)
* Cometography: C/2006 P1 (NcNaught)
* NASA: komeetan rata (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ursan sivusto McNaughtista
* Valokuvia komeetasta
* Robert McNaught (Arkistoitu – Internet Archive)
**Uskontolukutaito** (engl. *religious literacy*) on kyky osata lukea, arvioida, tulkita ja viestiä erilaisia katsomuksiin liittyviä tapoja ilmaista uskontoa kuten kuvia, rituaaleja,  symboleita ja tekstejä. Uskontolukutaito antaa ihmisille kyvyn tulkita ja tunnistaa uskontoja niin julkisessa tilassa, poliittisesti että yksilöiden kannalta. Uskontolukutaitoa käyttäessa pyritään kuitenkin välttämään uskonnollistamista ja pyritään sen sijasta käyttämään opittua kykya tulkita ja arvioida uskontoja neutraalisti.  

Uskontolukutaito on jaettu nykypäivänä kolmeen osaan: Ensimmäisen mukaan uskonto liittyy kulttuuriin (Diane L. Mooren näkemys). Toisessa näkökulmassa painotetaan uskontososiologista ajattelumallia, johon liitetään myös tietämys uskonnollisista traditioista (Gracie Davien näkemys). Kolmanessa näkökulmassa tuodaan esille uskontoteologia, ja siinä ilmenevät uskontodialogia sekä uskonnollisten yhteisöjen kanssa toimiva yhteistyö (Esko Kähkösen näkemys).

Lähteet
-------

1. 1 2  dialogi.diak.fi
2. 1 2  journal.fi/uskonnontutkija
**Adolf August Theodor Ido Metzger** (26. helmikuuta 1896 – 13. marraskuuta 1965) oli suomalainen geologi ja professori. Metzger syntyi Saksassa, mutta koska hänen isällään oli virka ulkoministeriössä, hän asui jo nuorena monissa maissa ja kävi koulua muun muassa Tanskassa. Hän tuli ylioppilaaksi 1914 Wiesbadenissa Saksassa, valmistui filosofian kandidaatiksi 1921, filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1925 Helsingin yliopistosta. 

Hän työskenteli geologian ja mineralogian amanuenssina Helsingin yliopistossa 1919–1924, geologian tohtori*selvennä* Åbo akademissa 1927–1930, 1945–1952.

Paraisten kalkkivuori Oy:ssä geologina ja päägeologina 1936–1961, Åbo akademissa hoiti yleisen ja sovelletun geologian henkilökohtaisen professorin virkaa 1952–1965. Hän tutki Suomen kalkkikiviesiintymien geologiaa. Metzger julkaisi noin 50 tieteellistä ja populaaritieteellistä artikkelia. 

Metzgerin puoliso oli Elna Eva Alice Tötterström.

Lähteet
-------

* Geologimatrikkeli 1986, Geologiliitto ISBN 951-95201-2-0

### Viitteet

1. 1 2  Facta 2001, WSOY 1981, 11. osa, palsta 306


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Carl Wilhelm Napoleon Åkerlund** (12. huhtikuuta 1840 – 19. kesäkuuta 1911) oli suomalainen liikemies, kunnallisneuvos, lahjoittaja ja valtiopäivämies.

Åkerlund oli syntyjään köyhän äidin poika Helsingistä. Hän aloitti työuransa puotiapulaisena Hämeenlinnassa 13-vuotiaana. Åkerlundin työskentely kauppa-alalla jatkui Tampereella, aluksi kauppias L. J. Hammarénin palveluksessa ja myöhemmin, hänen ostettuaan Hammarénin kauppavarastot itselleen, itsenäisenä kauppiaana vuodesta 1870 lähtien. Vuonna 1886 Åkerlund aloitti työskentelyn Tampereen Säästöpankin rahastonhoitajan ja asiamiehen virassa. Hän hoiti näitä toimia aina kuolemaansa saakka.

Åkerlund oli Tampereen kunnalliselämässä keskeinen hahmo ja kuului kaupunginvaltuustoon 1874–1904. Ruotsinkielisestä kodista lähtöisin ollut Åkerlund liittyi suomenmielisten toimintaan ja oli heidän näkyvimpiä edustajiaan Tampereella, missä ruotsinmieliset hallitsivat kunnallista päätöksentekoa ja kunnallisvaaleja. Hän oli muun muassa perustamassa Aamulehteä vuonna 1881 ja Tampereen Suomalaista Klubia vuonna 1891. Lehtiyhtiön ensimmäisiin osakkeenomistajiin kuulunut Åkerlund oli yhtiön johtokunnan jäsen 27 vuotta ja toimi 13 vuotta sen puheenjohtajana.

Åkerlund edusti Tamperetta porvarissäädyssä valtiopäivillä 1888 ja 1891.

Tampereen Tullin alueella sijaitseva Åkerlundinkatu on nimetty C. W. Åkerlundin mukaan. Myös hänen kauppiaskollegallaan L. J. Hammarénilla on oma nimikkokatunsa samalla alueella.

Katso myös
----------

* Kunnallisneuvos C. V. Åkerlundin säätiö

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rauhalahti, Markku: Kunnallisneuvos C. W. Åkerlund ja Tampereen Suomalainen Klubi Tampere:  Tampereen Suomalainen Klubi. Viitattu 6.11.2010. [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3  Kunnallisneuvos C. W. Åkerlundin säätiö – taustatietoa Tampere:  Kunnallisneuvos C. V. Åkerlundin säätiö.  Arkistoitu 4.3.2010. Viitattu 6.11.2010.
3. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 367–368. Helsinki: Otava, 1921.
4. ↑  Louhivaara, Maija: *Tampereen kadunnimet*, s. 87, 91. Tampere: Tampereen museot, 1999. ISBN 951-609-105-9.
**Curtis Allen Myden** (s. 31. joulukuuta 1973 Calgary, Alberta) on entinen kanadalainen uimari ja olympiamitalisti. Hän edusti Kanadaa urallaan kolmissa kesäolympialaisissa, alkaen vuodesta 1992.

Ura
---

### Alkuajat

Myden osallistui ensimmäistä kertaa aikuisten tason kansainvälisiin arvokilpailuihin vuonna 1991, jolloin järjestettiin Tyynenmeren maiden uintimestaruuskilpailut Edmontonissa. Seuraavana vuonna Myden osallistui ensimmäistä kertaa olympialaisiin, sijoittuen 200 metrin sekauinnissa kymmenenneksi ja 100 metrin rintauinnissa sijalle 25.

### 1993

Vuosi 1993 oli Mydenin läpimurtovuosi. Hän voitti lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailuissa Espanjan Palma de Mallorcalla kultaa 400 metrin sekauinnissa, ennen Moldovan Serghei Mariniucia ja Suomen Petteri Lehtistä. Lisäksi hän voitti pronssia 200 metrin sekauinnissa. 

### 1994

Vuonna 1994 hän osallistui pitkän radan maailmanmestaruuskilpailuihin Italian Roomassa, sijoittuen 400 metrin sekauinnissa neljänneksi.

### 1995

Vuonna 1995 Myden lähti puolustamaan edellistä lyhyen radan MM-kilpailuista saamiaan mitaleja lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailuihin Brasilian Rio de Janeiroon. Hän kirkasti 200 metrin sekauinnin kolmannen sijansa hopeaksi, mutta putosi yhden pykälän alemmaksi 400 metrin sekauinnissa, saavuttaen näin kaksi hopeaa. 

### Kesäolympialaiset 1996

Vuoden 1996 kesäolympialaisiin Yhdysvaltojen Atlantaan Myden lähti mitalisuosikkina. Hän ei pettänytkään odotuksia, ja sijoittui 200 metrin sekauinnissa Unkarin Attila Czenen ja Suomen Jani Sievisen jälkeen kolmanneksi, ja otti pronssia myös 400 metrin sekauinnista, tällä kertaa edellään yhdysvaltalaiskaksikko Tom Dolan ja Eric Namesnik.

### 1998

Vuonna 1998 Myden osallistui pitkän radan maailmanmestaruuskilpailuihin, jotka järjestettiin Australian Perthissä. Siellä hän sijoittui 400 metrin sekauinnissa kolmanneksi. Tuo mitali jäi Mydenin ainoaksi pitkän radan MM-kilpailuissa. Kilpailuiden jälkeen Myden keskittyi valmistautumaan Sydneyn olympialaisiin.

### Kesäolympialaiset 2000

Vuoden 2000 kesäolympialaisiin Australian Sydneyyn Myden lähti puolustamaan kahta mitaliaan edellisistä olympialaisista. Hän onnistuikin uusimaan pronssinsa 400 metrin sekauinnista, mutta karsiutui välierissä 200 metrin sekauinnissa.

### Olympialaisten jälkeen

Vuonna 2001 Myden osallistui pitkän radan maailmanmestaruuskilpailuihin Japanin Fukuokassa. Hän sijoittui siellä seitsemänneksi 400 metrin sekauinnissa ja kahdeksanneksi 200 metrin sekauinnissa. Vuonna 2002 Myden piti neljän kuukauden tauon kilpauinnista keskittyen parantelemaan välilevyn pullistumasta kärsinyttä selkäänsä. Hän palasi vielä uintiareenoille osallistumalla Kansainyhteisön kisoihin kesällä 2002. Hän sijoittui kilpailuissa viidenneksi 400 metrin sekauinnissa ja kuudenneksi 200 metrin sekauinnissa.

25. marraskuuta 2002 Myden ilmoitti lopettavansa uintiuransa keskittyäkseen urheilulääketieteen ja ortopedian opintoihinsa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Myden to retire from swimming *CBC Sports*. 25.11.2002. (englanniksi)
**Väinö Henrik Nummisto** (7. tammikuuta 1912 – 4. joulukuuta 1987) oli Köyliössä Satakunnassa vaikuttanut suomalainen taidemaalari. Nummisto kiinnostui 1960-luvulla Piispa Henrikiin ja Lalliin liittyvästä perinteestä ja keskittyi tähän myös omassa taiteessaan maalattuaan sitä ennen lähinnä realistisia maalaismaisemia.

1960–1970-luvuilla Nummisto oli aloitteellinen Pyhän Henrikin tien keskiaikaisen pyhiinvaellusreitin merkitsemisessä retkeilyreitiksi ja useiden Piispa Henrikiin, Lalliin ja Pyhän Henrikin tiehen liittyvien muistomerkkien aikaansaamisessa sekä kotipaikkakunnallaan Köyliössä, että myös reitin muilla paikkakunnilla, kuten Turussa.

Lähteet
-------

* Länsisyrjä, Erkki: *Legendan jälki maisemassa. Pyhän Henrikin tien historiaa ja tätä päivää*. Pro Gradu -tutkielma, Turun yliopisto, Historian, kulttuurin ja taiteiden tutkimuksen laitos. Turku: Turun yliopisto, 2014. Opinnäytteen verkkoversio Turun yliopiston verkkopalvelussa.

### Viitteet

1. ↑  Suomen Sukututkimusseura: Väinö Henrik Nummisto; hautakivitietokanta: Säkylä, Köyliön hautausmaa *sukuhaku.genealogia.fi*. Viitattu 21.11.2022.
2. ↑  Nykänen, Liisa: Kasvottomat hahmot vievät Lallin aikaan.  *Alasatakunta*, 22.6.2016. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 15.12.2017.
3. ↑  Länsisyrjä 2014: 20.
4. ↑  Länsisyrjä 2014: 20-21.
5. ↑  Länsisyrjä 2014: 20-38.
**AEK BC** (kreik. Αθλητική Ένωσις Κωνσταντινουπόλεως – Athlitiki Enosis Konstantinoupoleos) on kreikkalainen koripalloseura, joka on kotoisin Ateenasta. Seuran perustivat kreikkalaiset pakolaiset, jotka tulivat Konstantinopolista. Värit muistuttavat seuraa menetetystä kotimaasta, joka menetettiin Kreikan-Turkin sodassa. Joukkue kuuluu AEK Ateena-seuraan.

Historia
--------

Seura on yksi Kreikan menestyneimmistä. Vuonna 1924 perustetun seuran kulta-aikaa oli 1960-luku, jolloin se voitti Kreikan mestaruuden viidesti. Saporta Cupin joukkue voitti vuonna 1968, jolloin peliä seurasi 120 000 ihmistä. Se on edelleen koripallon ottelukohtainen katsojaennätys maailmassa. Viimeisin mestaruus on vuodelta 2002, jonka seura voitti 30 vuoden odottelun jälkeen. Vuonna 2000 seura voitti vielä Saporta Cupin. Kreikan cupin voitto tuli myös vuosina 2001 ja 2002. Kaudeksi 2011-12 seura putosi ensimmäistä kertaa pääsarjatasolta A2 Ethnikiin koko seurahistoriansa aikana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ιστορία – Διακρίσεις AEK Ateena.  Arkistoitu 12.1.2010. Viitattu 22.12.2009. (kreikaksi)
2. ↑  Partizan sets crowd record at Belgrade Arena!  5.3.2009. Euroliiga. Viitattu 22.12.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (kreikaksi)
* AEK-seuran kotisivu (kreikaksi)
* Faniklubi (kreikaksi)
* Ultras sivu (kreikaksi)
**Väinö Elias Pastell** (14. toukokuuta 1881 Sääminki – 8. syyskuuta 1949 Lempäälä) oli suomalainen kunnallisneuvos ja tilanomistaja joka toimi kokoomuksen kansanedustajana 1920-luvun lopulla.

Pastellin vanhemmat olivat talollinen Kustaa Adolf Pastell ja Amanda Ali-Kartano. Hän kävi kansakoulun ja valmistui maanviljelyskoulusta 1901. Pastell oli aluksi Hovilan meijeri- ja karjakkokoulun opettajana 1901–1903 ja sen jälkeen tilanomistajana Kalvolassa 1903–1909. Vuonna 1909 hän osti Lempäälästä Innilän kartanon ja hoiti sitä kuolemaansa saakka.

Pastell oli kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1927–1929 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Pastell osallistui kunnallispolitiikkaan toimien Lempäälän kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Hän oli myös MTK:n liittoneuvoston jäsen ja Pohjois-Hämeen kansallisliiton puheenjohtaja. Pastell sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1944. 

Pastell oli naimisissa vuodesta 1911 Hilja Ala-Pynnösen kanssa.

Lähteet
-------

* .aspx Väinö Pastell *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1927–1929 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(34) | 
* Aalto-Setälä
* Aarnio
* Ainali
* Gebhard
* Gummerus
* Heikkilä
* Härmä
* Ikola
* Ingman
* Junnila
* Jussila
* Järvinen
* Kuokkanen
* Kuuliala
* Lehtinen
* Lehtonen
* Luoma
* Malmivaara
* Moilanen
* Neitiniemi
* Nikkanen
* Nukari
* Oksanen
* Pastell
* Pennanen
* Puhakka (1927–1928)
* Pulkkinen
* Rantanen
* Sahlstein
* Seppänen
* Talas
* Turja
* Vainio (1928–1929)
* Virkkunen

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**ADEX** on yhteiseurooppalainen ilmapuolustusharjoitus (engl. *air defence exercise*). Suomessa on järjestetty ADEX-harjoituksia Naton rauhankumppanuusohjelmaan liittyen muun muassa vuosina 2003, 2004 ja 2005. Suomen ADEX 2005 tapahtui Pohjanmaahan liittyvän skenaarion perusteella Selkämerellä, Pohjanmaalla ja Pirkanmaalla. 

Harjoituksen päätarkoituksena oli valmistautua Suomen ilmavoimien mahdolliseen osallistumiseen Euroopan unionin vuonna 2008 päivystysvuoronsa aloittavien hollantilais-saksalais-suomalaisten taistelujoukkojen toimintaan. Suomi osallistuu myös Norjan ja Ruotsin kanssa toiseen Euroopan unionin taistelujoukkoon.

Suomi yrittää kansainvälistää Kauhavan Lentosotakoulun sen jatkon turvaamiseksi. Verrattuna runsaan matkustajalentokoneliikenteen täyttämään Keski-Eurooppaan, on Pohjanmaalla ilmatila melko vapaa. 

Suomen kommunistinen puolue Tampereella ja Itsenäisyyspuolue Vapaan Suomen Liitto Kauhavalla järjestivät ADEXiin liittyviä mielenosoituksia.*milloin?**lähde?*

ADEX '05
--------

**ADEX '05**:een osallistuivat Hollanti, Ranska, Ruotsi ja Suomi. Britannia jäi pois todeten harjoittelevansa Nato-maiden kanssa. Hollannin ilmavoimien 26. huhtikuuta 2005 julkaiseman tiedotteen mukaan harjoitukseen olisi pitänyt myös Yhdysvaltojen osallistua kahdeksalla Boeing F-15C Eagle -hävittäjällä.

ADEX '08
--------

**ADEX '08**:n järjesti Satakunnan lennosto 19.–30.5.2008. Siihen osallistuivat Tanskan ilmavoimat kuudella F-16-hävittäjällä, Ranskan ilmavoimat kuudella Mirage-2000-5F -hävittäjällä, Saksa kuudella F-4F Phantom-hävittäjällä, Kuninkaalliset ilmavoimat kahdeksalla Panavia Tornado F3-hävittäjällä sekä Suomen ilmavoimat 28 F-18 Hornet-hävittäjällä.

Aiheesta muualla
----------------

* ADEX 2008 19.-30.5.2008
* ADEX '05 13.-27.5.2005
* SWAFRAP JAS 39
* F 17 - Blekinge flygflottilj
* Oefening ADEX 05
Suomalainen Vickers 45 mm:n tykillä varustettuna.
Suomalainen Vickers 45 mm:n tykillä varustettuna.
Puolan armeijan kahdella konekivääritornilla varustettu Vickers E type A.
**Vickers 6-ton** toiselta nimeltään **Vickers Mark E** oli brittiläinen kevyt panssarivaunu. Vickers-yhtiön yksityisenä projektina suunnittelema vaunu ei ollut Britannian armeijan käytössä, mutta sitä myytiin useille muille valtiolle. Suomen lisäksi muita Vickers -panssarivaunun käyttäjiä olivat Puola (38 kpl), Kiina (20), Siam (30), Bulgaria (8), Bolivia (3). Neuvostoliittoon myytiin vuonna 1931 valmistuslisenssi ja 15 vaunua ja se kehitti niiden pohjalta oman T-26 -versionsa.

Historia
--------

Panssarivaunusuunnittelijoiden John Valentine Carden ja Vyvian Loyd suunnitteleman Mark E -vaunun ensimmäinen kappale valmistui vuonna 1928. Sen runko rakentui edessä ja suurimmassa osassa tornia 25 mm:n paksuisesta ja rungon takaosassa 19 mm:n paksuisesta niitatusta teräslevystä. Moottorina oli 80–95 hevosvoimainen (60–70 kW) Armstrong Siddeley Puma, joka antoi vaunulle 35 km/h huippunopeuden maantiellä.

Käyttö Suomessa
---------------

Suomeen hankittiin 32 vaunua vuosina 1936–1939. Ne piti varustaa 37 mm:n Bofors-tykillä, mutta hallitus päätti säästäväisyyssyistä ostaa vaunut ilman aseistusta. Lopulta vaunut varustettiin Valtion tykkitehtaan 37 mm:n vaunukanuunoilla. Talvisodan jälkeen vaunuihin asennettiin 45 mm:n neuvostoliittolaiset sotasaalistykit. Näin muokattuja T-26E -vaunuja käytettiin jatkosodan taisteluissa.

* Honkaniemen taistelussa 1940 Suomen puolustusvoimat menetti kuudesta hyökkäykseen osallistuneesta Vickers-vaunusta viisi.

Tekniikka
---------

* Miehistö: 3
* Rungon mitat:
	+ Pituus: 4,88 m
	+ Leveys: 2,41 m
	+ Korkeus: 2,16 m
* Paino: 7,3 t
* Panssari: 13 mm (paksuimmat osat)
* Suurin toimintamatka: 160 km
* Suurin tienopeus: 35 km/h
* Moottori: 80–95 hv (60–70 kW) bensiini

Aseistus
--------

* Tyyppi A
	+ 37 mm:n tykki
	+ 2 Vickers-konekivääriä
* Tyyppi B
	+ 45 mm:n tykki
	+ konekivääri

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Vickers tanks in the Chaco war
* Ylen Elävä arkisto, Reijo Perälä, Suomi lähti talvisotaan puupyöräisillä panssarivaunuilla
*Tämä artikkeli kertoo kuvitteellisesta hahmosta. Kanadan Manitobassa on samanniminen kaupunki.*
Gimli käytti aseenaan kirvestä
**Gimli Glóinin poika** on kuvitteellinen hahmo J. R. R. Tolkienin kirjassa *Taru sormusten herrasta*.

Elämäkerta
----------

Gimli syntyi Sinivuorilla, Keski-Maan läntisellä rannalla. Gimli saattoi periytyä suoraan Durin Kuolemattomasta, Morian ensimmäisestä kuninkaasta. Gimli on Durinin Klaanin kääpiöitä, ja hänet valittiin Frodo Reppulin seuraksi Sormuksen Saattueeseen. Tarinan alussa Gimli on tavallinen kääpiö. Hän on kuumaverinen, valmis taistelemaan örkkejä vastaan koska vain ja hänen innostuksensa Moriaan on aivan tavallista.

Gimli oli 139 vuotta vanha (hän syntyi 2879 Kolmatta Aikaa) kun Sormuksen Saattue lähti Rivendellistä, mikä tekee hänet 52 vuotta vanhemmaksi kuin Aragorn ja vähintään 100 vuotta nuoremmaksi kuin Legolas. Gimli käytti aseenaan kirvestä.

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Gimlistä tulee ajan myötä haltia Legolasin ystävä. Sormuksen Saattueen hajottua he matkustelivat yhdessä näyttäen toisilleen omien lajiensa ja kansojensa merkittävimpiä paikkoja. Sanotaan, että Gimli (jo vanhuudenheikkona) matkusti Legolasin kanssa Länteen Kuolemattomille Maille, ensimmäisenä kääpiönä koskaan.

Saattueen saapuessa Lothlórienin metsään, Gimli loukkaantui verisesti tultuaan kohdelluksi epäoikeudenmukaisesti. Metsään ei näet yksikään kääpiö saanut astua, ja hänen läsnäolonsa suvaittaisiin vain jos hänen silmänsä sidottisiin. Aragorn sai asian kuitenkin ratkaistuksi siten, että he kaikki vaeltaisivat metsän syvyyksiin yhtä lailla sokeina.

Lothlórienin valtiatar Galadriel teki Gimliin suuren ja lähtemättömän vaikutuksen, ja kääpiöstä tuli tämän harras ihailija. Gimli oli täysin vakuuttunut haltian kauneudesta, kohteliaisuudesta ja ymmärtäväisyydestä, jopa siinä määrin että kun hänelle annettiin tilaisuus pyytää haltioilta aivan mitä tahansa, hän halusi saada yhden Galadrielin kullan ja hopeanhohtoisista hiuksista. Kääpiö sai kuitenkin jopa kolme hiusta, joita hän piti kaikkein rakkaimpina aarteinaan. Kiinnostavaa oli, että tuhansia vuosia aikaisemmin Fëanor pyysi aivan samaa asiaa. Tällöin Galadriel kieltäytyi antamasta hiustaan Fëanorille, mutta suostui Gimlin pyyntöön.

Gimlin rakkaus Galadrielia kohtaan näkyy ensimmäisen kerran Rohanissa. Kun Éomer puhuu rumasti valtiatar Galadrielista, Gimli loukkaantuu tämän puolesta ja tilanne kärjistyy taistelun partaalle. Jälleen kerran Aragorn edesauttaa erimielisyyksien selvittämistä.


|  |
| --- |
| **Sormuksen Saattue** |
| Frodo Reppuli · Samvais Gamgi · Meriadoc Rankkibuk · Peregrin Tuk · Gandalf · Aragorn · Legolas · Gimli · Boromir |
Hiphei vuonna 2013.
Shri **Hiphei** (23. elokuuta 1937 – 8. huhtikuuta 2020 Aizawl) oli intialainen poliitikko. Hän istui Rajya Sabhan jäsenenä kahden kauden ajan vuosina 1990–1996 ja 1996–2002.

Hiphei tuli valituksi osavaltionsa Mizoramin lainsäädäntökokouksen jäseneksi vuosina 1972, 1978, 1979, 1984, 1987, 1989 ja 2013. Osavaltion lainsäädäntökokouksen puhemiehenä hän toimi vuosina 1989–1990 ja 2013–2018. Vuosina 1972–1977 hän oli toiminut sen varapuhemiehenä. Hänellä oli myös eri vastuualueita osavaltion hallituksessa. Hän kuului vuodesta 1984 Intian kongressipuolueeseen ja liittyi Intian kansanpuolueeseen vuonna 2018. Varhaisemmalla urallaan hän oli toiminut Mara Freedom Partyssa syyskuusta 1963 ja Janatassa vuodesta 1978.

Hiphei kuoli 82-vuotiaana Aizawlin siviilisairaalassa pitkittyneeseen sairauteen. Hänellä oli vaimo ja kaksi lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  H Rajya Sabha
2. 1 2 3 4  Former Mizoram Speaker Hiphei Passes Away The Shillong Times
3. 1 2 3  Former Mizoram Assembly speaker Hiphei dies at 82[vanhentunut linkki] Outlook India
**Mikko Seppo Ilmari Kirjavainen** (s. 4. marraskuuta 1957 Helsinki) on suomalainen Rajavartiolaitoksen palveluksesta vuoden alussa 2015 eläkkeelle jäänyt kenraalimajuri.

Mikko Kirjavainen syntyi kenraali Ilmari Kirjavaisen ja Sinikka Mattilan perheeseen. Hänen puolisonsa on opettaja Marja Kukko. Kirjavainen valmistui Kadettikoulusta 1980 ja Sotakorkeakoulusta 1991. Puolustusvoimien palveluksessa Kirjavainen työskenteli 1980–1981 ja sitten Rajavartiolaitoksen palveluksessa. Vuonna 2000 hänestä tuli Lapin rajavartioston komentaja ja vuonna 2004 Rajavartiolaitoksen esikunnan raja- ja meriosaston päällikkö. Hän hoiti tätä tehtävää eläköitymiseensä asti.

Kirjavainen ylennettiin vänrikiksi 1977, luutnantiksi 1980, yliluutnantiksi 1982, kapteeniksi 1986, majuriksi 1990, everstiluutnantiksi 1993, everstiksi 2000 ja prikaatikenraaliksi 2004.

Kirjavaisen isä oli Rajavartiolaitoksen komentajanakin toiminut kenraaliluutnantti Ilmari Kirjavainen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 380. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. 1 2  Rajavartiolaitoksen johdossa muutoksia 1.1.2015 lukien  16.5.2014. Rajavartiolaitos.  Arkistoitu 13.11.2020. Viitattu 9.11.2020.
**Mikko (Esra Mikael) Kantola** (9. lokakuuta 1916 Pieksämäki – 24. marraskuuta 1997 Kanarian saaret, Espanja) oli Työtehoseuran toimitusjohtaja, professori ja metsätöiden koneellistamisen kehittämisen pioneereja Suomessa.

Kantolan vanhemmat olivat kappalainen Vilho Kantola ja opettaja Elli Hyvönen ja puoliso vuodesta 1946 varanotaari Arma-Iris Gustavsson. Pieksämäellä syntynyt Kantola vietti lapsuusvuotensa Kivennavalla ja tuli ylioppilaaksi Terijoen yhteislyseosta. Sodissa hän toimi pioneerijoukoissa ja valmistui jatkosodan aikana vuonna 1943 metsänhoitajaksi. Maatalous- ja metsätieteiden lisensiaatti ja tohtori Kantolasta tuli 1954, hänen väitöskirjansa aiheena oli sahatukkien automaattinen kuormaus autoon. Työtehoseuran palveluksessa Kantola toimi koko ammattiuransa, vuodesta 1945 alkaen aina eläköitymiseensä saakka vuonna 1981. Hän työskenteli Työtehoseuran metsäosaston päällikkönä, johtokunnan sihteerinä ja jäsenenä sekä toimitusjohtajana. Alkuvuosina hän toimi muun muassa metsätyöntekijöiden ammattikasvatuksen parissa, mutta oli myös kehittämässä metsätyövälineistöä, kuten esimerkiksi rationalisoimassa 54 eri käytössä ollutta kirvesmallia muutamaan päätyyppiin ja vaikuttamassa teräskaaristen käsisahojen käyttöönottoon. Erityisesti Kantola vaikutti silti moottorisahan käytön yleistymisen myötä laajemmin puunkorjuun koneellistumiseen ja oli myös metsänmuokkauksen kaluston kehittämisen asiantuntija. Niistä hänellä oli useita patentteja. Työtehoseuran toimitusjohtajana Kantola kehitti sekä organisaation rakennetta että toiminnan kohdealueita. Hän toimi pitkään muun muassa oman alansa YK:n alaisten kansainvälisten yhteistyöelinten Suomen edustajana ja kansainvälisissä rationalisointijärjestöissä. Professorin arvonimi hänelle myönnettiin 1977.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mäkelä, Jouko: "Mikko Kantola", *Suomen kansallisbiografia, osa 4*, s. 788-789. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004. ISBN 951-746-445-2. / Teoksen verkkoversio.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Gillian Zammit** on maltalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.

Zammit aloitti lauluopintonsa Maltalla Antoinette Miggianin ja Paul Asciakin johdolla. Hän jatkoi niitä Italiassa opettajinaan Carlo Bergonzi ja Victoria de los Angeles. Zammitin ohjelmisto ulottuu barokkimusiikista 1900-luvun oopperaan. Säveltäjiä, joiden teoksissa hän on laulanut, ovat olleet muiden muassa Georg Friedrich Händel, Benjamin Britten, Jacques Offenbach, Giacomo Puccini, Engelbert Humperdinck, Giuseppe Verdi ja Christoph Willibald Gluck. Zammit on esiintynyt Maltan lisäksi myös Saksassa, Yhdysvalloissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Ranskassa, Armeniassa ja Romaniassa.

Zammit on esiintynyt säännöllisesti Manoel-teatterissa. Hän on tehnyt yhteistyötä Joseph Callejan ja Emma Kirkbyn kanssa. Oopperan ohella hän on laulanut yksinlauluja ja keskittynyt barokkimusiikkiin Valletta International Baroque Ensemblen kanssa. Hänen ensimmäinen soololevynsä oli *The Love Songs of Paolo Tosti*, jolla häntä säestää pianisti Lucia Micallef.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Gillian Zammit – Bio[vanhentunut linkki] Truelinked
Kim Bodnia, 2012.
**Kim Bodnia** (s. 12. huhtikuuta 1965 Frederiksberg) on tanskalainen näyttelijä, joka aloitti uransa 1990-luvun alussa ja on siitä lähtien esiintynyt teatterissa, elokuvissa ja televisiossa.

Bodnia opiskeli näyttelijäntyötä Tanskassa Valtion Teatterikoulussa vuosina 1981–1991. Hänen uransa alkoi teatterissa, ja valkokankaalla hänen läpimurtonaan voidaan pitää Robert-palkittua sivuroolia Ole Bornedalin elokuvassa *Yövartija* (1994), jota seurasivat roolit Nicolas Winding Refnin elokuvissa *Pusher* (1996) ja *Bleeder* (1999). Vuosituhannen vaihteessa alkoi yhteistyö ohjaaja Lasse Spang Olsenin kanssa (muun muassa *Vanhat miehet uusissa autoissa*) ja vuonna 2010 Susanne Bierin kanssa (muun muassa *Kosto*). Suosittuihin rooleihin on kuulunut myös toinen pääosa ruotsalais-tanskalaisessa televisiosarjassa *Silta* (2011–2013). Vuonna 2018 hänet nähtiin Paavo Westerbergin elokuvassa *Viulisti*.

Bodnian ensimmäinen puoliso oli näyttelijä Lotte Merete Andersen ja toinen puoliso on Rikke Louise Andersson.

Aiheesta muualla
----------------

* Kim Bodnian sivusto.
* Kim Bodnia Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Juhannuskokko Mäntsälässä 2003.
Alun perin juhannuskokon tarkoitus oli karkottaa pahoja henkiä.
**Juhannuskokko** on juhannusyönä poltettava kokkovalkea, juhannustuli.

Yleensä perheet, suvut, yhteisöt tai seurueet rakentavat ja polttavat juhannuskokon yhdessä. Juhannuskokkoja on tapana polttaa vesistöjen rannoilla tai aukeilla paikoilla. Juhannuskokot ovat hyvin vanha perinne, joka tunnetaan edelleen varsinkin Itämeren lähialueilla, mutta myös esimerkiksi Irlannissa. Suurimmassa osassa Suomea juhannuskokot ovat erittäin yleisiä, sillä monet menevät juhannukseksi kesämökille, josta usein löytyy turvalliseksi ja näkyväksi polttopaikaksi soveltuva ranta. Kokkoja poltetaan myös yleisillä rannoilla ja aukioilla, jolloin lähialueiden väkeä saattaa olla runsaastikin seuraamassa. Mikäli maasto on kuivaa, kokko voidaan rakentaa myös lautan päälle ja ankkuroida kauas rannasta, jolloin tuli ei pääse kovin helposti leviämään.

Suomessa juhannuskokkoja poltettiin perinteisesti lähinnä Itä- ja Sisä-Suomessa sekä Karjalassa. Juhannuskokon "perinteisin" polttopaikka onkin järvenranta, jollaisia löytyy eniten Järvi-Suomesta. Isoja tulia poltettiin Länsi-Suomessakin, esimerkiksi pääsiäiskokot ja Helluntain helavalkeat. Osassa Suomesta juhannuskokon polttaminen yleistyi vasta 1800-luvun lopulla. Suuressa osassa Pohjanmaata juhannuskokko ei vieläkään ole yleinen. Sen sijaan poltetaan pääsiäiskokkoa pääsiäisenä.

Karjalassa on poltettu vieri vieressä useita kokkotulia rannansuuntaisena ketjuna. Näistä isointa ja keskeisimmällä paikalla sijaitsevaa on kutsuttu *Ukko-kokoksi*. Piikkimäisen kapea ja korkea juhannuskokko *säärikokko* eli *tornikokko* on tunnettu vain Karjalankannaksella, tosin Alpeilla on poltettu samantapaisia juhannuskokkoja.

Kokkotulien eräs alkuperäinen tarkoitus on ollut pitää pahat henget loitolla. Henkiä on peloteltu myös meluamalla. Vastaavia tulia on poltettu myös talvipäivänseisauksen aikoihin. Ilmeisesti uskottiin, että näinä taianomaisina aikoina, kun auringon liike näyttää pysähtyvän vähäksi aikaa ääripäähänsä, tulevat henkiolennot levottomiksi ja lähtevät liikkeelle.

Venäjällä on joskus juhannuksena tavattu laittaa palava kärrynpyörä vierimään rinnettä alas. Latviassa on poltettu juhannusyönä mäkien päällä Jāņi-tulia. Jāņi-tulessa poltetaan paaluun kiinnitetty, tervattu kärrynpyörä. Pyöriä polttamalla on symboloitu vuodenkiertoa.

Katso myös
----------

* Vakkajuhlat
* Juhannustaika

Lähteet
-------

1. ↑  *Kielitoimiston sanakirja*. Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen julkaisuja 132. Internet-versio MOT Kielitoimiston sanakirja 1.0. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus ja Kielikone Oy, 2004. ISBN 952-5446-11-5.
2. ↑  Karjalainen, Sirpa: *Juhlan aika: Suomalaisia vuotuisperinteitä*. Helsinki: WSOY, 1994. ISBN 951-0-22920-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Juhannuskokko** Wikimedia Commonsissa
**Lykomedes** (m.kreik. Λυκομήδης), joka tunnettiin myös nimellä *Lykurgos*, oli kreikkalaisessa mytologiassa Skyroksen kuningas Troijan sodan aikana. Skyros ei lähettänyt joukkoja sotaan.

Kun Akhilleuksen äiti Thetis kuuli ennustuksen, joka vihjaisi hänen poikansa saavan surmansa Troijassa, hän lähetti tämän Lykomedeen hovin suojiin. Piileskelynsä aikana Akhilleus solmi salaa rakkaussuhteen Lykomedeen vanhimman tyttären Deidameian kanssa, joka myöhemmin synnytti tälle Neoptolemoksen. Kun Odysseus ja Diomedes myöhemmin saapuivat Skyrokseen etsimään Akhilleusta ja onnistuivat paljastamaan tämän Lykomedeen tyttärien joukosta, Akhilleus lähti heidän mukanaan Troijaan. Neoptolemos pysyi isoisänsä luona, kunnes hänetkin pyydettiin mukaan sodan loppuvaiheissa.

Lykomedeen mainitaan surmanneen Theseuksen joko pelosta tai tehdäkseen Menestheukselle palveluksen työntämällä tämän kalliolta alas.

Lähteet
-------

1. ↑  Filostratos nuorempi, *Imagines* 1 (engl. käännös).
2. ↑  Plutarkhos, *Theseuksen elämä* xxxv (engl. käännös).
**Johann Adam Andreas von Liechtenstein** (16. elokuuta 1657– 16. kesäkuuta 1712), Liechtensteinin ruhtinaana **Hans Adam I**, on Liechtensteinin merkittävimpiä ruhtinaita. Hän oli Liechtensteinin ruhtinas vuosina 1684–1712.

Vuonna 1699 ruhtinas Hans Adam I osti Schellenbergin alueen ja 1712 Vaduzin kreivikunnan. Nämä kaupat olivat alkuna Liechtensteinin nykyisen ruhtinaskunnan synnylle, joka tapahtui 1719 Hans Adamin jo kuoltua.

Ruhtinas Hans Adam I oli taitava talousmies. Hän toimi Wienin pankin johtajana vuosina 1703–1705.

Hans Adam I tunnetaan myös aikakautensa anteliaimpana taiteen keräilijänä ja tukijana. Hän kasvatti Liechtensteinin ruhtinaallisten taidekokoelmien mainetta
ostamalla niihin lisää maalauksia ja veistoksia. Hän myös rakennutti Wieniin Itävaltaan kaksi mahtavaa palatsia, *Majoratspalaisin* (Sukupalatsin) ja *Gartenpalaisin* (Puutarhapalatsin).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hans Adam I** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Karl Eusebius** | **Liechtensteinin ruhtinas**1684–1712 | Seuraaja:**Josef Wenzel I** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Hans-Joachim Stuck** (s. 1. tammikuuta 1951 Saksa) on saksalainen kilpa-ajaja. Hän on maineikkaan Hans Stuckin poika. Jo nuorena hänen isänsä opetti häntä ajamaan Nürburgringillä, jonka ansiosta hän voitti Nürburgringin 24 tunnin ajon jo 19-vuotiaana 1970. Stuck oli kahdesti kolmas.

Stuck menestyi kestävyysajoissa hyvin. 1972 hän voitti Jochen Massin kanssa Span 24 tunnin ajon Belgiassa. Ajettuaan hetken Formula 2-luokkaa Marchilla, hän siirtyi Marchin F1-talliin. Kaiken kaikkiaan Stuck ajoi seitsemän kautta Formula 1:ssä, ja saavutti 81 Grand Prix'ssä 29 MM-pistettä. Hän ajoi hetken aikaa menestyksellisesti Brabhamilla, mutta talli hankki Emerson Fittipaldin kuljettajakseen, ja Stuck sai väistyä.

Stuck on 194 cm pitkä, joten hän ei mahtunut kunnolla F1-auton ohjaamoon. Hän luultavasti säästyi jalkavammoilta lopettaessaan F1-uransa, päinvastoin kuin muut pitkät kuljettajat, kuten Ronnie Peterson, Clay Regazzoni ja Marc Surer.

F1-uran jälkeen Stuck jatkoi kilpailemista eripuolilla maailmaa. Hän voitti Le Mansin 24 tunnin ajon kahdesti ja DTM:n mestaruuden 1990 ja 1991.

Vuonna 2006 hän osallistui Grand Prix Masters -sarjaan, joka on tarkoitettu entisille F1-kuljettajille.

Stuck Nürburgringillä 1976

Lähteet
-------

1. ↑  (de) Saksan kansalliskirjasto, GND-tunnisteView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hans-Joachim Stuck** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Frans August Theodor Tavaststjerna** tai **Tawaststjerna** (7. helmikuuta 1821 Karlberg, Ruotsi  – 24. tammikuuta 1882 Pietari) oli suomalainen hovineuvos, näytelmäkirjailija, säveltäjä ja tenorilaulaja.

Henkilöhistoria
---------------

Tavaststjernan vanhemmat olivat majuri, Karlbergin sotakorkeakoulun tykistökoulun johtaja Jakob Johan Tawaststjerna ja Magdalena Christina Caijraenius. Hänen puolisonsa vuodesta 1848 oli Sofia Adelaide Jacobsson (k. 1906). Tavaststjerna valmistui upseeriksi 1839, mutta erosi palveluksesta 1849. Hän palveli aluksi Turun tarkk'ampujapataljoonassa ja sitten Helsingissä. Erottuaan palveluksesta ja muutettuaan Venäjälle Tavaststjerna työskenteli tullivirkailijana Kronstadtissa sekä Pietarissa eri virkatoimissa. Myöhemmin hän oli Suomen kauppa-asiamiehenä Räävelissä ja työskenteli viimeksi virkamiehenä venäläisessä sotamuonavirastossa.

Taiteellinen tuotanto
---------------------

Tavaststjerna ei saanut koskaan varsinaista säveltaiteellista koulutusta, mutta silti sävelsi, esiintyi tenorilaulajana ja kirjoitti näytelmiä. Hän oli miespääosassa ensimmäisessa suomalaisessa oopperassa *Kaarle-kuninkaan metsästys*, jonka ensiesitys oli vuonna 1852 Helsingissä. Vuonna 1870 esitettiin hänen säveltämänsä kolminäytöksinen laulunäytelmä tai ooppera *Semfira* (tai *Zemfira*). Se on mukaelma Aleksandr Puškinin samannimisestä näytelmästä. Tavaststjerna sävelsi musiikin myös joihinkin laulunäytelmiin, muun muassa Fredrik Cygnaeuksen näytelmään *Pygmalion*. Hän kirjoitti myös useita näytelmäkäsikirjoituksia.

### Näyttämöteoksia

* *Semfira*, ooppera, 1870
* *Judith och Halofaones*, 1880 (keskeneräinen)

Lähteet
-------

* August Tavaststjerna SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Uutinen Tavaststjernan kuolemasta, Uusi Suometar no 24. 30.01.1882 (Historiallinen sanomalehtiarkisto)
* Ilmarinen - Kuvallinen Almanakka vuodelle 1884, s. 14. Helsinki: G.W. Edlund, 1883

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Tavaststjerna, Erik: *Frans August Tawaststjerna*, s. 60–64. Teoksessa: Ranta, Sulho (toim.), *Suomen säveltäjiä*. Porvoo: WSOY, 1945.
2. 1 2  Haapanen, Toivo: *Suomen säveltaide*, s. 51–52. Helsinki: Otava, 1940.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Ernst August Strandman** (28. marraskuuta 1832 Kristiinankaupunki – 9. joulukuuta 1900 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuuden tutkija ja Helsingin yliopiston itämaiden kirjallisuuden professori.

Strandmanin vanhemmat olivat raatimies Gustaf Erik Strandman ja Magdalena Henrika Öhman. Hän kävi Vaasan lukiota, pääsi ylioppilaaksi 1854 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1860 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1869.

Strandman toimi Helsingin yliopiston itämaiden kirjallisuuden dosenttina 1866–1870, arabialaisen ja persialaisen kirjallisuuden ylimääräisenä professorina 1870–1875 sekä itämaiden kirjallisuuden professorina 1875–1898.

Strandman oli naimisissa vuodesta 1864 Hilda Helena Bergmanin kanssa. Heillä oli viisi lasta.

Teoksia
-------

* *De codixe manuscripto, vitas veterum poetarum Arabum sub nomine Ibn Challikani exhibente*, väitöskirja. 1866
* *De viris illustribus in libro Arabico Tardjamat almutaquaddimin min asch-Schuara commemoratis*, väitöskirja. 1868
* *Chuandramir‘s afhandling om Qarachitaiska dynastin i Kerman med inledning och anmärkningar*, väitöskirja. 1869

Lähteet
-------

* E. A. Strandman SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesmatrikkeli 1640-1917, osa P-Ö.
* Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1961.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Welcome to Sky Valley** on Kyussin kolmas studio-albumi. Se julkaistiin 28. kesäkuuta 1994. Vaikka albumista käytetään tavallisimmin nimitystä *Welcome to Sky Valley* tai *Sky Valley*, se on viralliselta nimeltään sama kuin bändin itsensä nimi, eli *Kyuss*.

Albumi oli ensimmäinen basisti Scott Reederin kanssa. Reeder korvasi Nick Oliverin vuonna 1993 ennen albumin nauhoituksia. Albumilla bassokitaraa soitettiin ensimmäistä kertaa hieman perinteisemmin, sillä edellisillä albumeilla Oliveri oli soittanut hieman Lemmy Kilmister -vaikutteisesti, valikoivasti ja käyttäen bassoa enemmän komppikitarana. Tämä oli myös viimeinen albumi Brant Bjorkin kanssa, joka liittyi myöhemmin Fu Manchuun.

Konserteissa Tool -yhtye on soittanut coverina kappaleen "Demon Cleaner", usein yhdessä Kyuss -basisti Scott Reederin kanssa.

Albumilla jäivät vähemmälle vihaiset ja riffipohjaisemmat kappaleet, mutta albumilla on otettu vaikutteita psykedeelisestä rockista.

Kappalelista
------------

1. "Gardenia" (Brant Bjork) – 6:54
2. "Asteroid (Josh Homme) – 4:48
3. "Supa Scoopa and Mighty Scoop" (Josh Homme) – 6:03
4. "100°" (Josh Homme) – 2:29
5. "Space Cadet" (Josh Homme/Scott Reeder) – 7:02
6. "Demon Cleaner" (Josh Homme) – 5:19
7. "Odyssey" (Josh Homme) – 4:19
8. "Conan Troutman" (Josh Homme) – 2:11
9. "N.O." (Mario Lalli/Scott Reeder) – 3:47
10. "Whitewater" (Brant Bjork/Josh Homme) – 8:58 (sisältää piiloraidan "Lick Doo" (listaamaton "salainen" raita))

Useimmilla albumin versioilla raidat on yhdistetty ja niistä on muodostettu neliraitainen albumi. Tämä tehtiin siksi, että kuuntelija kokisi albumin kokonaisena albumina, eikä kokoelmana kappaleita erikseen. 

Neliraitaisen version kappalelista:

1. "Gardenia" / "Asteroid" / "Supa Scoopa and Mighty Scoop"
2. "100°" / "Space Cadet" / "Demon Cleaner"
3. "Odyssey" / "Conan Troutman" / "N.O." / "Whitewater"
4. "Lick Doo" (listaamaton "salainen" raita)

Aiheesta muualla
----------------

* Welcome to Sky Valley Discogsissa.  (englanniksi)
* Albumi *Welcome to Sky Valley* Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
**August Valta** (14. syyskuuta 1892 Pielavesi – 12. elokuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen isännöitsijä, sosiaalidemokraattinen poliitikko ja kansanedustaja.

Vuonna 1905 Valta muutti Pielavedeltä Helsinkiin, jossa toimi viilaajana ja veturinlämmittäjänä. Suomen sisällissotaan Valta osallistui punaisten puolella. Sodan jälkeen hänet pidätettiin ja tuomittiin neljäksi vuodeksi kuritushuoneeseen ja menettämään kansalaisluottamuksensa kuudeksi vuodeksi.

Kuopioon Valta muutti vuonna 1924 SDP:n Kuopion läntisen vaalipiirin piirisihteeriksi. Kansanedustajaksi Valta valittiin vuosiksi 1927–1933. Vuonna 1930 Valta valittiin Metallityöväen liiton ensimmäiseksi sihteeriksi ja taloudenhoitajaksi. Tässä tehtävässä hän toimi vuoteen 1943 saakka.

Eduskuntaan Valta nousi uudelleen Uudeltamaalta vuonna 1941 ns. kuutosiin kuuluneen K.H. Wiikin tilalle. Edustajantoimi todettiin lakanneeksi marraskuussa 1944 Wiikin palattua vankilasta eduskuntaan. Vallasta tuli isännöitsijä ensimmäisen kerran vuonna 1942, aluksi Hakan palvelukseen. Helsingin kaupungin kunnallisten työväenasuntojen isännöitsijä hän oli vuodesta 1947 alkaen.

Valta oli myös pitkäaikainen Helsingin kaupunginvaltuutettu. Erilaisia luottamustoimia työväenliikkeen yhdistyksissä ja järjestöissä hänellä oli runsaasti. Valta oli kahdesti naimisissa.

Aiheesta muualla
----------------

* .aspx August Valta *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Ernst August Raddatz** (ven. Эрнст-Август Фердинандович Раддац, 30. kesäkuuta 1868 Helsinki – 6. maaliskuuta 1918 Ladožskaja, Kubanin alue) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa kenraaliluutnantiksi kohonnut suomalainen sotilas.

Raddatzin vanhemmat olivat räätälimestari August Ferdinand Raddatz ja Fredrike Sophie Mellin. Tulttuaan ylioppilaaksi 1888 hän opiskeli Nikolain ratsuväkiopistossa Pietarissa, josta valmistui 1891. Hänet nimitettiin ensin kornettina 2. Pietarin rakuunarykmenttiin Rževiin ja sitten Henkikaartin Grodnon husaarirykmenttiin Varsovaan. 1896 hän siirtyi reserviin luutnanttina, mutta kutsuttiin osallistumaan ratsumestarina Venäjän–Japanin sotaan 1904, Kazakstaniin sijoitettuun kasakkarykmenttiin. Raddatz haavoittui taisteluissa, mutta kunnostautui silti niin, että tuli ylennetyksi everstiluutnantiksi 1905. Hänen sotilasuransa jatkui 1909 everstinä ja kasakkarykmentin komentajana Blagoveštšenskissä, sitten uudelleen Kazakstanissa 1913, Siperian kasakkaprikaatin 1. rykmentin komentajana Jarkentissa. Ensimmäisessä maailmansodassa Raddatz taisteli joukkoineen Turkkia vastaan Kaukasiassa. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi ja hänestä tuli ensin prikaatin komentaja ja sitten 1. Kaukasian kasakkadivisioonan komentaja 1916. Vuonna 1917 hän sai ylennyksen kenraaliluutnantiksi.

Raddatz johdatti divisioonansa Kubanille keväällä 1918. Bolševikit pidättivät divisioonan kaikki upseerit Armavirissa ja ampuivat Raddatzin ja 68 muuta upseeria Ladožskajan asemalla. Suomessa hänet julistettiin kuolleeksi vasta vuonna 1964.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jouko Tolonen: *Raddatz, Ernst August (1868-1917). Suomen Kansallisbiografia. Osa 8*, s. 27–28. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006. ISBN 951-746-449-5.
2. 1 2 3  Raddats Ernst-Avgust Ferdinandovitš *Russkaja armija v Pervoi mirovoi voine*. Viitattu 29.7.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Cascata delle Marmore
**Cascata delle Marmore** on roomalaisten tekemä vesiputous. Se on 165 metriä korkea, ja yksi Euroopan korkeimmista, sekä korkein ihmisen tekemä vesiputous koko maailmassa*lähde?*. Sen kolmesta osasta ylin on korkein, 83 metriä. Cascata delle Marmore sijaitsee 7,7 kilometriä Ternistä, Umbrian alueella Italiassa.

Putoukset nykyään
-----------------

Putouksen kautta Nerajokeen juoksutettava vesi tulee Piedilucojärvestä, jota käytetään myös Galleton voimalaitoksen patoaltaana. Järven vedestä valtaosa virtaa vesivoimalan läpi Neraan. Galleton voimalaitos (rakennettu 1929) on arkkitehtonisesti kiinnostava. Sen maksimiteho on 530 MW. Normaalisti putoukseen ohjataan vettä klo 12–13 välillä ja uudelleen klo 16–17. Putoksille on pääsymaksu.

Putousten vieressä kulkee polku. Matkan varrella on tunneli, joka vie tähtitorniin putousten lähellä.

Historia
--------

Velino virtaa Rietin lähistöllä. Antiikin aikoihin joen ympärillä olleiden kosteikkojen uskottiin aiheuttavan sairauksia (luultavasti malariaa), joten poistaakseen uhan, vuonna 271 eaa. roomalainen konsuli Manlius Curius Dentatus määräsi rakennettavaksi kanaalin, jotta vesi Velinosta valuisi alas laaksoon luonnollista kalliomuodostelmaa pitkin Marmoren lähellä ja laskisi Neraan. Tosin ratkaisu aiheutti toisen ongelman. Kun Velino tulvi, sen tulvavesi uhkasi Neran kautta Terniä ja sen asukkaita. Tilanne hiersi kahden kaupungin välejä niin paljon, että Rooman senaatti puuttui asiaan 54 eaa. Cicero edusti Terniä ja Aulus Pompeius Pietiä. Silti mitään ei saatu aikaan, ja tilanne pysyi samana useita vuosisatoja.

Kanaalin huoltamattomuuden vuoksi virtaus väheni, kunnes kosteikkoja alkoi jälleen syntyä. Vuonna 1492 paavi Gregorius XII määräsi uuden kanaalin rakentamisen korjatakseen virtausta.

Vuonna 1545 paavi Paavali III määräsi jälleen uuden kanavan rakennettavaksi. Ideana oli saada aikaan säännöllinen hallinta virtauksesta. Kanaalin valmistuttua 50 vuotta myöhemmin paavi Klemens VIII nimesi kanaalin itsensä mukaan.

Seuraavan kahden vuosisadan ajan kanava oli ongelmallinen alapuolella olevalle laaksolle, kun Nera usein tulvi. Vuonna 1787 paavi Pius VI määräsi jälleen korjaustyöt, jotka muokkasivat kanaalin nykyisen laiseksi. Korjaustyöt ratkaisivat viimeinkin suurimman osan ongelmista.

Vuonna 1896 Ternin uudet terästehtaat alkoivat hyödyntää yhden kanavan virtausta. Myöhemmin alettiin virtausta hyödyntää sähkön tuottamisessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Juoksutusaikataulu

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Cascata delle Marmore**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Cascata delle Marmore