recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli käsittelee ensimmäistä Rainbow Warrior -laivaa. Muista Greenpeacen samannimisistä aluksista katso Rainbow Warrior (1957) ja Rainbow Warrior (2011).*
Rainbow Warrior Amsterdamissa vuonna 1980.
Rainbow Warrior (I) piirroksessa.
Rainbow Warriorin muistomosaiikki Aucklandin satamassa.
**Rainbow Warrior**, alkuperäiseltä nimeltään *Sir William Hardy*, oli vuonna 1955 rakennettu ja ympäristöjärjestö Greenpeacen vuodesta 1978 lähtien omistama laiva, jota käytettiin useissa valaan- ja hylkeenpyyntiä, ydinkokeita ja ydinjätteiden dumppausta vastustavissa kampanjoissa 1970–1980-luvuilla. Ranskan tiedustelupalvelun DGSE:n iskuryhmä upotti laivan Aucklandin satamaan Uudessa-Seelannissa 10. heinäkuuta 1985.

Räjähdys
--------

*Pääartikkeli: Rainbow Warriorin tapaus*
Rainbow Warrior upotettiin 10. heinäkuuta 1985 Aucklandin satamassa. Ranskassa tapaus johti hallituskriisiin, koska Ranskan tiedustelupalvelu DGSE oli asentanut pommin laivaan. Operaation nimi oli Opération Satanique (Saatanallinen operaatio). 20. syyskuuta Ranskan puolustusministeri Charles Hernu ja DGSE:n päällikkö Pierre Lacoste erosivat. Aluksen oli määrä purjehtia Mururoan atollille Ranskan Polynesiaan, missä Ranska suoritti vedenalaisia ydinkokeita. Räjähdyksessä kuoli yksi miehistön jäsen.

Suurin osa DGSE:n agenteista pakeni Uudesta-Seelannista, mutta agentit Dominique Prieur ja Alain Mafart jäivät kiinni. Kolme muuta agenttia – Roland Verge, Gérard Andries ja Bartelo – pakenivat Uudesta-Seelannista *Ouvéa*-nimisellä purjeveneellä, jonka Australian poliisi sai kiinni Norfolkinsaarella. Australian laki ei kuitenkaan sallinut pidätystä todisteiden puutteessa. Ranskalainen *Rubis*-sukellusvene oli alueella ja poimi vapautetut agentit ennen kuin Uusi-Seelanti ehti vaatia luovutuspyyntöä. Ouvéa upotettiin.

Ranska uhkasi panna Uuden-Seelannin kauppasaartoon EEC-alueella, jos Uusi-Seelanti olisi vaatinut korvausta. Se olisi tarkoittanut maataloustuotteiden kaupan pysähtymistä Britanniaan. Lopulta Ranska maksoi 13 miljoonaa Uuden-Seelannin dollaria Uuden-Seelannin hallitukselle eivätkä Mafart ja Prier joutuneet vankilaan vaan Haon atollille kymmeneksi vuodeksi; Mafart palasi kuitenkin Ranskaan jo vuonna 1987 ja Prieur vuonna 1988. Tasan 20 vuotta tapauksen jälkeen Ranskan hallitus kertoi, että räjäytyskäsky oli tullut suoraan presidentti François Mitterrandilta. Rainbow Warriorin hylky upotettiin Uuden-Seelannin vesille, missä se on nykyisin korallien peittämänä suosittu sukelluskohde. Viimeksi Ranska teki Mururoan alueella ydinkokeita vuonna 1996.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) Rainbow Warriorin räjäytys Ylen elävä arkisto
2. ↑  Vuosikirja 1985 sivut 166,224,278

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rainbow Warrior (1955)**.
* Rainbow Warriorista Greenpeacen sivuilla
* Greenpeacen sivu aluksen upottamisen 20. muistopäiväksi (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Rainbow Warriorin räjähdys Aucklandin satamassa Ylen Elävässä arkistossa
**Valeria Straneo** (s. 5. huhtikuuta 1976 Alessandria) on italialainen kestävyysjuoksija.

Vasta vanhemmalla iällä kestävyysjuoksun eliittiin murtautunut Straneo pitää hallussaan Italian ennätystä sekä maratonilla että puolimaratonilla. Hän saavutti Moskovan MM-kisoissa 2013 hopeaa maratonilla, johdettuaan kilpailua alusta aina 40 kilometriin saakka. Loppukiritaistelussa Straneo kuitenkin hävisi hallinneelle mestarille, Kenian Edna Kiplagatille 14 sekunnilla. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 Straneo sijoittui myös toiseksi. Tuolloin hän johti kilpailua pitkään yhdessä voittajan Christelle Daunayn kanssa, mutta hävisi tälle lopulta 13 sekunnilla. Lontoon olympialaisissa 2012 Straneo oli maratonilla seitsemäs, puolimaratonin MM-kilpailuissa 2014 kahdeksas ja maastojuoksun EM-kilpailuissa 2011 kymmenes.. Hän voitti kultaa Välimeren kisojen puolimaratonilla 2013.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähde: IAAF

* 10 000 metrin juoksu: 32.15,87 (2012)
* Puolimaraton: 1.07.46 (2012)
* Maraton: 2.23.44 (2012)

Lähteet
-------

1. ↑  Edna Kiplagat uusi maratonin maailmanmestaruutensa *Kestävyysurheilu.fi*.  10.8.2013.  Arkistoitu 4.8.2017. Viitattu 5.3.2016.
2. ↑  Tammilehto, Teemu: Naisten maratonin EM-kulta Ranskaan kisaennätyksellä  16.8.2014. Yle Urheilu. Viitattu 5.3.2016.
3. 1 2  Valeria Straneo *tilastopaja.net*. Viitattu 5.3.2016. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
4. ↑  Valeria Straneo Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Valeri Pavlovytš Pustovoitenko** (ukr. Валерій Павлович Пустовойтенко; s. 23. helmikuuta 1947) on ukrainalainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 1997–1999. Hän opiskeli tekniikkaa ja toimi nuorena kunnallis- ja aluepolitiikassa. Pääministerikauden jälkeen hänellä oli tehtäviä puolueen organisaatiossa.. 

Pustovoitenkoa on kuvailtu harmaaksi byrokraatiksi, joka oli uskollinen presidentti Leonid Kutšmalle.

Lähteet
-------

1. ↑  Biography *Internet Archive / KMU*.  Arkistoitu 17.7.2014. Viitattu 19.3.2022.
2. ↑  Anders Åslund: *How Ukraine Became a Market Economy and Democracy*, s. 100. Peterson Institute, 2009. ISBN 9780881325461. Teoksen verkkoversio (viitattu 19.3.2022). (englanniksi)

Ukrainan vaakunaUkrainan pääministerit 1991–
Vitold Fokin 1991–1992 | Leonid Kutšma 1992–1993 | Vitali Masol 1994–1995 | Jevhen Martšuk 1995–1996 | Pavlo Lazarenko  1996–1997 | Valeri Pustovoitenko 1997–1999 | Viktor Juštšenko 1999–2001 | Anatoli Kinah’ 2001–2002 | Viktor Janukovytš 2002–2005 | Julija Tymošenko 2005 | Juri Jeh’anurov 2005–2006 | Viktor Janukovytš 2006–2007 | Julija Tymošenko 2007–2010 | Mykola Azarov 2010–2014 | Arseni Jatsenjuk 2014–2016 | Volodymyr Hroisman 2016–2019 | Oleksi Hontšaruk 2019–2020 | Denys Šmyhal 2020–



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**The Devin Townsend Band** (lyh. **DTB**) on vancouverilainen progressiivista metallia soittava yhtye Kanadasta. Strapping Young Ladin laulaja/kitaristi Devin Townsend on tunnettu soolourastaan ja ero aikaisempien levyjen ja DTB:n tuotannon välillä on kokonaan eri miehitys. Aikaisemmilla levyllä Devin käytti soittajina mm. Strapping Young Ladin Gene Hoglania ja Jed Simonia, mutta halusi luoda selvän pesäeron näiden kahden yhtyeen välille vuonna 2003 julkaistun *Accelerated Evolutionin* kohdalla. Devin kokosi uuden miehistön paikallisista demoyhtyeistä, kuten *Ten Ways For Sunday*, *God Awakens Petrified* ja *Evenlight*.

Kokoonpano
----------

* Devin Townsend – laulu, kitara, kosketinsoittimet
* Brian Waddell – kitara
* Mike Young – basso
* Dave Young – kosketinsoittimet
* Ryan van Poederooyen – rummut

Julkaisut
---------

* *Accelerated Evolution*  (2003, HevyDevy Records)
* *Synchestra*  (2006, HevyDevy Records)

Aiheesta muualla
----------------

* Hevy Devy Records, Devin Townsendin levy-yhtiö ja bändin viralliset sivut
The Distillers vuonna 2004.
**The Distillers** on entinen yhdysvaltalainen punk rock -yhtye, joka toimi vuosina 1998-2006. Yhtyeen kokoonpano muuttui alun jälkeen useaan otteeseen, ja ainoa pysyvä jäsen oli yhtyeen perustaja Brody Dalle. Hän myös kirjoitti yhtyeen kaikkien kolmen albumin kappaleet.

Brody Dalle perusti maaliskuussa 2007 yhdessä Tony Bevilacquan ja Alain Johanneksen kanssa uuden yhtyeen, Spinneretten.

Entiset jäsenet
---------------

* Brody Dalle
* Tony Bradley
* Andy Granelli
* Rose Mazzola
* Kim Chi
* Mat Young
* Ryan Sinn

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* The Distillers (2000)
* Sing Sing Death House (2002)
* Coral Fang (2003)

### EP;t

* The Distillers 7" (1999)

### Singlet

* The Young Crazed Peeling (2002)
* City of Angels (2002)
* Drain the Blood (2003)
* The Hunger (2004)
* Beat Your Heart Out (2004)
* Man vs. Magnet (2018)
* Blood in Gutters (2018)

### Musiikkivideot

* "City of Angels" (2002)
* "The Young Crazed Peeling" (2002)
* "Drain the Blood" (2003)
* "The Hunger" (2003)
* "Beat Your Heart Out" (2003)
* "Man vs. Magnet" (2018)
VO70 -vene *Telefonica Blue* Tukholmassa 2009
**Volvo Open 70** eli **VO70** tai **VOR 70** on Volvo Ocean Race -maailmanympäripurjehduskilpailua varten kehitetty yksirunkoinen ja yksimastoinen purjeveneluokka, jolla kilpailtiin vuosina 2005−2012. Luokan edeltäjiä ovat olleet VO60 ja W60 ja seuraaja 2014−15 kilpailuun kehitetty yksityyppivene VO65.

Luokan sääntöjä
---------------

* rungon pituus maks. 21,5 m
* leveys 5,0-5,7 m
* syväys maks. 4,5 m
* maston korkeus vesilinjasta 31,5 m
* tyhjäpaino 13,86 -14,0 t
* kölin paino 6-7,4 t
* isopurje maks. 175 m2
* isompi spinaakkeri maks. 500 m2

Veneissä saa olla 2 peräsintä ja 2 nostokoliä yhden varsinaisen lisäksi. Viimeksi mainitun kulman sallitaan olla säädettävissä aina 40 asteeseen asti pystysuoraan nähden. Kaksi pienehköä dieselmoottoria ovat hätätapauksia ja sähkön tuottoa varten.

Ennätyksiä
----------

Vuosina 2005-2008 VO70 -veneet paransivat useasti yksirunkoisten veneiden 24 tunnin matkaennätystä. 2008-2009 WOR:n ensimmäisellä etapilla Juan Kouyoumdjianin suunnittelema ja Torben Graelin kipparoima *Ericsson 4* purjehti noin 15 m/s tuulessa 596,6 meripeninkulmaa keskivauhdin ollessa 24,85 solmua (46 km/h).

Katso myös
----------

* Kilpapurjehdus#Konstruktioluokat

Lähteet
-------

1. ↑  The Volvo Open 70 Official Rule Version 2 (PDF) *noticeboard.volvooceanrace.org*.  15.1.2009. The WOR official noteboard. Viitattu 5.9.2009. [vanhentunut linkki]
2. ↑  24 tunnin ennätykset World Sailing Speed Record Council. Viitattu 5.9.2009.
3. ↑  Ericsson 4 teki uuden vuorokausiennätyksen  30.10.2008. VENE-lehti. Viitattu 5.9.2009. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Panoraamakuvaa VO70 veneen sisältä ja ulkoa
* Luokan viralliset säännöt ynnä muuta (Arkistoitu – Internet Archive)
* 3D -animaatio VO70 veneesta (Arkistoitu – Internet Archive)
* 11. huhtikuuta 2012, Juan Kouyoumdjian statement on the breakages in the Volvo Ocean Race
* 28. kesäkuuta 2012, Volvo Ocean Race introduces new 65-foot one-design for next two races[vanhentunut linkki]
Volvo ÖV4
**Volvo ÖV4** oli Volvon ensimmäinen automalli. Nimi ÖV4 tulee sanoista Öppen Vagn 4 cylindar eli avoauto, 4 sylinteriä. Auton lempinimeksi tuli kuitenkin Jakob. Ensimmäinen Jakob valmistui 14. huhtikuuta 1927 ja sen ajoi ulos tehtaalta myyntipäälikkö Hilding Johanson.

Jakobin kysyntä oli melko rajoittunut, koska pohjoismaiden markkinoilla myytävä avoauto ei ole sääolojen takia mikään myyntimenestys, ÖV4:ssä nimittäin oli vain avattava kuomu, joten sitä ei pystytty talvella käyttämään ollenkaan, autoa valmistettiin vain 300 kappaletta. Sedan versio autosta tunnetaan nimellä Volvo PV4.

Markkina-alue
-------------

ÖV4:ää vietiin ulkomaille melko vähän, Suomi oli ensimmäinen maa jonne sitä tuotiin, myöhemmin autoja vietiin myös Tanskaan, Kuubaan, Hollantiin, Palestiinaan, Syyriaan, Egyptiin, Marokkoon ja Argentiinaan.

Kolari
------

Vuonna 1926 yksi ÖV4 auton prototyypeistä joutui nokkakolariin amerikkalaisen auton kanssa, tuontiauto romuttui mutta volvo selvisi muutamalla naarmulla. Tästä syntyi Volvon turvallisuusajatus ja Volvon koko turvallinen imago, mikä on vielä nykyäänkin yrityksen myyntivaltti.

 *Tämä artikkeli tai sen osa perustuu Autowikin artikkeliin, ja siitä saattavat puuttua lähdemerkinnät tai lähdemerkinnät tarvitsevat tarkistamista. Voit auttaa Wikipediaa etsimällä sopivat lähteet tai tarkistamalla lähteet.*
*Tämä artikkeli käsittelee aktuaaria. Muita samannimisiä henkilöitä on lueteltu täsmennyssivulla.*
**Martti Johannes Pesonen** (7. maaliskuuta 1895 Oulu – 9. helmikuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri ja sosiaalitilastoja ylläpitänyt ja tutkinut aktuaari.

Martti Pesonen pääsi ylioppilaaksi 1913 ja hän valmistui filosofan kandidaatiksi 1917. Pesonen oli jonkin aikaa Pohjolan Osake-Pankin palveluksessa Oulussa ja osallistui sitten valkoisten puolella Suomen sisällissotaan. Hän muutti sodan jälkeen Oulusta Helsinkiin.

Pesonen oli joulukuusta 1918 maataloushallituksen tilastotoimiston v.t. aktuaarina, helmikuusta 1919 kauppa- ja teollisuushallituksen tilastotoimiston v.t. johtajana ja huhtikuusta 1919 tilastotoimiston vakinaisena johtajana. Pesonen siirtyi sitten keskuskauppakamarin kirjastonhoitajaksi, toimi lyhyen ajan tullihallituksen tilastokonttorin v.t. aktuaarina ja tuli kevätkesällä 1920 sosiaalihallituksen tilasto-osaston palvelukseen. Pesonen oli välillä myös Suomen vientiyhdistyksen palveluksessa.

Tilastotutkijana Pesonen tutki työpaikkatilastoja myös tieteellisessä tarkoituksessa ja suoritti useita erikoistutkimuksia muilta sosialisen elämän aloilta. Viimeksi hän hoiti lähinnä työttömyys- ja työnvälitystilastoa. Pesosen asiantuntemusta käytettiin useissa komiteoissa, taloudellisissa yhdistyksissä ja julkaisuissa.

Pesonen oli alkoholitilastokomitean sihteerinä vuonna 1920 ja hän oli pitkään Sosialireformiyhdistyksen sihteerinä. Hän toimi vuoteen 1931 saakka Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa sosiaalipolitiikan opettajana. Pesonen oli Yhteiskunnallisen Aikakauskirjan toimitussihteerinä 1918–1920 ja kuului sen jälkeen vielä tämän aikakauskirjan ja sen seuraajan Kansantaloudellisen Aikakauskirjan toimituskuntaan.

Pesonen harrasti valokuvausta ja hänen valokuviaan julkaistiin muun muassa Kansan Kuvalehdessä.

Julkaisuja
----------

* *Suomen sosialireformiyhdistys 1908-28 - Föreningen för sociala reformer i Finland 1908-28*. Suomen sosialireformiyhdistys, Helsinki 1928
* *Ulkomaiden työttömyysvakuutus - Arbetslöshetsförsäkringen i utlandet*. Sosialiministeriö, Helsinki 1933

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kuolleita, Helsingin Sanomat, 11.02.1933, nro 40, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3 4  Kuolleita, Suomenmaa, 12.02.1933, nro 36, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat, 12.02.1933, nro 41, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Martti Pesonen, Kansan kuvalehti, 03.03.1933, nro 10, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Assiniboine Valley Railway** (AVR) on yksityinen yleisölle avoin harrasterautatie Winnipegissä, Manitobassa, Kanadassa. Rautatie sijaitsee lähellä Assiniboinen puistoa Charleswoodin alueella.

Rautatie on niin kutsuttu puutarharautatie, jonka raideleveys on 190,5 millimetriä eli 7½ tuumaa. Rautatie on rakennettu harrastajavoimin William Taylorin omistamalle maalle. Radan sekä kaluston omistaa ja ylläpitää paikallisten rautatieharrastajien kerho, jonka jäsenmäärä on noin 60.

Rautatie on yleisölle avoinna kesä–lokakuussa kuukauden toisena viikonloppuna. Lisäksi jouluaikaan kerho järjestää rautatiellä jouluajoja, joiden aikana junat kulkevat runsain jouluvaloin koristellussa metsässä. Jouluajojen vierailijamäärät ovat kasvaneet vuosittain, vuonna 2003 vierailijoita joulun alla oli 13 447. Vuosittain kävijöitä on noin 15 000.

Rautatien rakentaminen aloitettiin 1995 ja ensimmäinen osuus valmistui 1996. Radan kokonaispituus on noin 1 650 metriä. Vuoden 2008 lopussa rautatiellä oli yhdeksän käyttökuntoista veturia ja 35 vaunua. Lisäksi rakenteilla oli viisi vaunua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  William Taylor: Assiniboine Valley Railway *swedenfreezer.com*.  13.3.2004. Viitattu 1.1.2009. (englanniksi)
2. ↑  William Taylor: Christmas at the Taylor (AVR gives rides to 13,447 in one Christmas season) *swedenfreezer.com*.  joulukuu 2003. Viitattu 1.1.2009. (englanniksi)
3. ↑  William Taylor: AVR History *swedenfreezer.com*. Viitattu 1.1.2009. (englanniksi)
4. ↑  William Taylor: Roster of Equipment *swedenfreezer.com*.  18.8.2008. Viitattu 1.1.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Assiniboine Valley Railway (englanniksi)
Pääsisäänkäynti.
Disney Resort Line, keskuksen oma monorail.
**Tokion Disney Resort** (jap. 東京ディズニーリゾート, *Tōkyō Dizunī Rizōto*) on lomakeskus Japanissa Tokion itäpuolella. Siellä on hotelleita, ostoskeskus, ravintoloita ja kaksi huvipuistoa: Tokion Disneyland ja Tokion DisneySea. Alueen ympäri kulkee yksiraiteinen rautatie.

Keskus sijaitsee Urayasun kaupungissa Chiban prefektuurissa lähellä Tokiota. Se on rakennettu mereltä vallatulle maa-alueelle. Alueen suunnittelu alkoi jo 1974. Tokyo Disneyland avattiin 1983. Nimike Tokyo Disney Resort julkisettiin 1998 ja vuonna 2000 avattiin useita hotelleja. Tokion DisneySea-puisto avattiin 2001, ja samana vuonna yksiraiteinen juna aloitti liikenteen.

Lähteet
-------

1. ↑  Tokyo Disney Resort Tokyo Disney Resort. Viitattu 11.1.2014.
2. ↑  Development into Tokyo Disney Resort Oriental Land Co, Ltd..  Arkistoitu 11.1.2014. Viitattu 11.1.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tokion Disney Resort** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli käsittelee Massachusettsin Medfordia. Myös Oregonissa on Medford-niminen kaupunki, josta on eri artikkeli.*


  

  

  

**Medford** on kaupunki Middlesexin piirikunnassa, Massachusettsin osavaltiossa, Yhdysvalloissa, vain muutaman kilometrin päässä Bostonista. Kaupungin asukasluku oli 56 173 vuonna 2010. Medfordissa sijaitsee Tuftsin yliopisto. Kaupungin nimi tulee kuvauksesta "nummi joen vierellä" ("meadow by the ford").

Historia
--------

Medford perustettiin vuonna 1630. Siitä tuli kaupunki vuonna 1892 ja se oli teollisuuskeskus, jossa valmistettiin mm. tiiliä, rommia ja laivoja.

### Lehtinunna

Vuonna 1868 ranskalainen astronomi ja luonnonhistorioitsija Leopold Trouvelot yritti jalostaa paremman mulperiperhosen käyttämällä lehtinunnia. Useat näistä perhosista pääsivät karkuun hänen kotoaan. Kymmenessä vuodessa hyönteinen tuhosi kasvillisuuden naapurustossa. Se levisi ympäri Pohjois-Amerikkaa. 

### Laulut

1800-luvulla Simpsonin tavernassa, High Streetillä, paikallinen asukas James Pierpont kirjoitti "Kulkuset" ("Jingle Bells") kelkkakilpailun jälkeen. Toinen paikallinen asukas, Lydia Maria Child (1802–1880), kirjoitti runon, matkasta kaupungin toiselle puolelle isovanhempiensa talolle, joka nykyään tunnetaan klassikkolauluna nimeltä "Over the River and Through the Woods".

### Muuta merkittävää

Medford oli maailmankuulujen keittokirjojen kirjoittajan Fannie Farmerin koti. Se oli myös James Plimptonin koti; miehen, joka vuonna 1863 keksi ensimmäisenä neljäpyöräisen rullaluistimen.

"Musta Dahlia", häpeällisen Hollywood murhan uhri, syntyi ja eli Medfordissa ennen kuin meni länsirannikolla etsimään julkisuutta.

Peter Tuftsin talo (350 Riverside Ave.) on luultavasti vanhin tiilitalo Uudessa-Englannissa. Toinen tärkeä paikka on "Slave Wall" Grove Streetillä.

Medford on lähettänyt monia urheilijoita NHL:ään; Shawn Bates, vaikka syntyikin Melrosessa, kasvoi Medfordissa, kuten Keith Tkachuk, Mike Morrison ja Joe Sacco.

Medfordissa on Uuden-Englannin tunnetuimpia leipomoita sekä italialaisia ravintoloita.

Medford oli amerikkalaisen liikemiehen, Michael Bloombergin koti. Bloomberg toimii nykyään New Yorkin pormestarina. Hän kävi koulua Medford High Schoolissa, kunnes valmistui collegesta. Hänen äitinsä on yhä Medfordin asukas.

Lähteet
-------

1. ↑  Medford city, Massachusetts U.S. Census Bureau. Viitattu 14.8.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Medford** Wikimedia Commonsissa

* Matkaopas aiheesta Medford (Massachusetts) Wikivoyagessa (englanniksi)
* City Hall's website (Arkistoitu – Internet Archive)
* Medford Transcript, sanomalehti (Arkistoitu – Internet Archive)
* InsideMedford.com, sanomalehti internetissä
* City Hall's Official Histories (Arkistoitu – Internet Archive)
* Medford History by local schools
* Medford Genealogy by Sharon Guzik (Arkistoitu – Internet Archive)
* Medford Historical Society

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Medford, Massachusetts
**Pýrgos** (kreik. Πύργος; myös *Pýrgos Monofatsíou*, Πύργος Μονοφατσίου) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Archánes-Asteroúsian kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Asteroúsian kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Archánes-Asteroúsian kunnan Asteroúsian kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 951 (vuonna 2011).

Pýrgoksen kylä, suomeksi "Torni", sijaitsee Kreetan keskisissä eteläosissa linnuntietä noin 37 kilometriä etelään Iraklionista ja noin kuusi kilometriä sisämaahan saaren etelärannikosta eli Libyanmeren rannasta. Aiemmin Pýrgos toimi lakkautetun Monofátsin provinssin hallintokeskuksena.

Pýrgos muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Πύργου, *Topikí Koinótita Pýrgou*), johon kuuluvat varsinaisen Pýrgoksen kylän lisäksi kylät Mourniá ja Priniás. Koko yhdyskunnan väkiluku on 984.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
**Työeläkekortin numero** oli Suomen ensimmäinen henkilön yksilöivä tunnus. Niitä myönsi Eläketurvakeskus (ETK) vuosina 1962–1970 kaikille työeläkettä saaville, myös ulkomaiden kansalaisille. 

Tunnus koostui syntymäajasta ja sen tarkistusosasta samoin kuin nykyinen henkilötunnus. Tunnuksen tarkistusosa laskettiin samalla kaavalla kuin henkilötunnus, mutta ensimmäinen mahdollinen numero oli nykyisestä 002:sta poikkeavasti 001. Vuosina 1964–1970 Kansaneläkelaitos (Kela) antoi työeläkekortin numeron rinnalla omia sosiaaliturvatunnukseksi (sotu) kutsuttuja tunnuksia, joiden tiedot perustuivat virallisiin syntymätietoihin. ETK luopui omien tunnuksien antamisesta ja ryhtyi käyttämään sotua niiden henkilöiden kohdalla, joille Kela oli sen antanut.

Vuoden 1971 alusta Väestörekisterikeskus (VRK) siirtyi atk-pohjaiseen väestörekisteriin ja tunnuksien jakelu siirtyi pois Kelalta ja sen nimeksi tuli henkilötunnus. Nykyisin Väestörekisterikeskus on ainoa henkilön yksilöiviä tunnuksia myöntävä taho.

Katso myös
----------

* Työeläkekortti
**Single UNIX Specification** (SUS) on X/Open-konsortion aloittama Unix-käyttöjärjestelmien standardi, jota on nykyisin kehittää The Open Group. Standardi yhdistää neljä Unixiin liittyvää elementtiä: määrittely (kuten SVID), teknologia (kuten SVR4), tavaramerkki ja tuote (kuten UnixWare).

Ensimmäinen versio SUS-standardista (SUSv1) oli *X/Open Portability Guide* (XPG) määrittelyn version 4 "uudelleenpaketointi" (XPG4) ja sisälsi muita X/Open-määrittelyjä kuten X/Open Curses ja X/Open Networking Service. SUSv2 (XPG5) julkaistiin vuonna 1997. SUSv3 yhdistää POSIX-määrittelyn ja Single UNIX Specificationin sisältämät määrittelyt yhdeksi. SUSv4 julkaistiin vuonna 2008.
ISO/IEC 9945:2002 -standardi sisältää POSIX ja SUS-määrittelyt.
Nykyinen Single UNIX Specification perustuu POSIX-määrittelyyn mutta laajentaa ja päivittää sitä.

Käyttöjärjestelmän ei tarvitse käyttää Unixin lähdekoodia ollakseen yhteensopiva: IBM:n suurtietokoneille julkaistu z/OS on sertifioitu yhteensopivaksi.
Unix-tavaramerkkiä käyttävä käyttöjärjestelmä on verifioitava SUS-yhteensopivaksi, mutta on useiden Linux-jakeluja tekevien ulottumattomissa kustannuksien ja nopean muutoksen johdosta: SUS-standardin sanotaan menettäneen merkityksensä nykymaailmassa. Ohjelmointirajapintojen standardoinnin sanotaan osoittaneen hyötynsä kun Oracle julkaisi tietokantaohjelmistonsa Linuxille.

Unixin kaltainen käyttöjärjestelmä (kuten Linux) voi olla standardin kanssa yhteensopiva, mutta ei ole sertifioitu SUS-standardin mukaiseksi.

ISO/IEC 23360-1:2006 -standardoitu Linux Standard Base pyrkii Linux-jakelujen yhteensopivuuteen useiden Unix-standardien kanssa mukaan lukien Single UNIX Specification.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Single UNIX Specification Open Group. Viitattu 12.9.2019. (englanniksi)
2. ↑  The Open Group Definition *linfo.org*. Viitattu 1.9.2019. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  STANDARDS(7) *man7.org*. Viitattu 25.2.2020. (englanniksi)
4. ↑  Joint revision of POSIX and Single UNIX Specification Approved *lwn.net*.  14.11.2002. Viitattu 25.2.2020. (englanniksi)
5. ↑  Standards: An Overview Of the Single UNIX Specification Version 3  30.1.2002. The Open Group. Viitattu 11.6.2019. (englanniksi)
6. ↑  UNIX 95 *opengroup.org*. Viitattu 10.9.2019. (englanniksi)
7. ↑  Single UNIX Specification *starrepublic.org*. Viitattu 25.2.2020. (englanniksi)
8. 1 2  Unix Standards *catb.org*. Viitattu 25.2.2020. (englanniksi)
9. ↑  Eric Raymond & Rob Landley: OSI Position Paper on the SCO-vs.-IBM Complaint *catb.org*.  23.4.2008. Viitattu 10.9.2019. (englanniksi)
10. ↑  DevynCJohnson: SUS, POSIX, and Other Standards *dcjtech.info*.  26.2.2017. Viitattu 8.7.2019. (englanniksi)
11. ↑  ISO/IEC 23360-1:2006 ISO. Viitattu 7.7.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* The Single UNIX® Specification, Version 2 (englanniksi)
* Single UNIX Specification Frequently Asked Questions (FAQ Version 1.11) (englanniksi)
* Writing applications for Single UNIX Specification, Version 3 (englanniksi)
* The Single UNIX Specification, Version 4 (englanniksi)
**Laplink** (kirjoitusasuja LapLink, Lap-Link) oli Traveling Softwaren (myöhemmin Laplink Software, Inc.) alun perin vuonna 1983 julkaisema ohjelmisto, jota käytettiin tiedostojen synkronointiin, kopioimiseen tai siirtämiseen kahden PC- tai Mac-tietokoneen välillä ennen paikallisverkkojen aikakautta käyttämällä rinnakkaisporttia ja ns. LapLink-kaapelia tai sarjaporttia ja nollamodeemikaapelia, modeemia, infrapunaa, IPX-verkkoa tai myöhemmin USB:tä ja USB adhoc -verkkokaapelia. Myöhemmissä versioissa on myös etäkäyttömahdollisuus.

Laplink Softwaren myöhempi tuote on nimeltään PCmover.

Laplink-kaapeli
---------------

Laplink osasi hyödyntää erityistä kaapelia, jolla kaksi PC-tietokonetta voi yhdistää rinnakkaisliitäntää käyttäen. Rinnakkaisliitännässä on 25 johdinta ja 8 datajohdinta rinnakkain, joten tiedonsiirto sillä on huomattavasti nopeampaa kuin sarjaliitännällä, jossa datajohtimia on yksi.

MS-DOS 6.0 ja PC DOS 5.02 sisälsivät INTERSVR.EXE ja INTERLNK.EXE-ohjelmat, joilla samaa kaapelia voi käyttää tiedonsiirtoon. DR-DOS sisälsi filelink.exe-ohjelman.

Linux- ja FreeBSD-järjestelmissä on PLIP-protokolla (Parallel Line Internet Protocol) kaapelin käyttöön koneiden yhdistämiseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  PC Mag 8. marraskuu 1994, LapLink for Windows Takes Control of Remove PCs, s. 52 laplink 6.0 -tuote-esittely|
2. ↑
3. ↑
4. ↑
**Pyykkärit** on taiteilija Tyko Sallisen (1879–1955) vuonna 1911 maalaama suomalaisen modernismin avainteos (öljytyö kankaalle), 154 × 136 cm. Maalaus ostettiin Ateneumin taidemuseon kokoelmiin vuonna 1916.

*Pyykkärien* ihmiskuva herätti huomiota heti sen ilmestyessä, vuonna 1912. Teos herätti sekä hilpeyttä että suuttumusta. Värikkään kokonaisuuden malleja pidettiin liian karikatyyrimäisina ja alkukantaisina, mitä ajatusta saattoi osittain korostaa tieto, että vasemmanpuoleinen malli on Sallisen vaimo Helmi, eli "Mirri". Toisaalta Sallinen ei muissakaan töissään hienostele eikä estetisoi. Tehoa hän lisäsi tauluunsa Pariisissa 1909 omaksumallaan tekniikalla, jonka tuloksena paksu kipsipitoinen pohjustus kuultaa himmeän väripinnan raoista.

Sallisen naiskuva on kiinnostanut myös nykykatsojia. Vaimoaan Sallinen kuvasi muissa tauluissaan vuoroin aistillisena, vuoroin vaistonvaraisena biologisena olentona, jonka tehtävänä oli vain jälkeläisten tuottaminen. Nämä työt ovat herättäneet ajatuksen, että heidän suhteensa oli viha-rakkaus-suhde. Toisaalta *Pyykkärit*-työssä on keskiössä hyväntuulisten rupattelevien pyykkäreiden vahva yhteisyys suomalaisessa suvessa.

Lähteet
-------

1. ↑  *Riitta Ojanperä teoksessa Tuntematon horisontti - Suomen taidetta 1870-1920*. Helsinki: Ateneumin taidemuseo, 2000.

* Timo Huusko: Tyko Sallinen: Pyykkärit. Teoksessa Ateneum- opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.79.

Aiheesta muualla
----------------

* *Pyykkärit* Kansallisgallerian sivuilla
Molkenmarktia, vasemmalla kaupungin hallintorakennus Altes Stadthaus, jossa toimi aiemmin DDR:n ministerineuvosto.
**Molkenmarkt** on Berliinin kaupungin vanhin aukio. Se sijaitsee keskiaikaisen Nikolaiviertelin korttelin itäpuolella. Molkenmarktilla käytiin kauppaa jo 1200-luvun alussa, siis ennen kuin Berliinin kaupungista on edes mainintoja asiakirjoissa. Se menetti kuitenkin jo 1200-luvun lopussa kaupungin johtavan kauppapaikan aseman Neue Marktille eli uudelle torille, joka syntyi St. Marienkirchen luo. Aukion nimi oli pitkään Olde Markt eli Vanha tori, mutta 1600-luvun lopulla sitä alettiin kutsumaan Molkenmarktiksi. Nimi tulee luultavasti alasaksan myllyä tarkoittavasta sanasta *Mollen* ja liittyy siten läheiseen Mühlendammiin.

Molkenmarktin ympärille rakennettiin 1700-luvulla useita hienoja kaupunkitaloja, joista on kuitenkin jäljellä enää vain Schwerinin palatsi (Molkenmarkt 3). Muut purettiin 1930-luvulla Mühlendammin levennyksen tieltä tai ne tuhoutuivat sodassa. Aukio sai nykyisen hahmonsa 1960-luvun liikennejärjestelyjen seurauksena.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Molkenmarkt (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi) Berlin.de. Viitattu 7.8.2014.
2. 1 2 3  Molkenmarkt (saksaksi) Lexikon von A-Z zur Berlingeschichte und Gegenwart. Viitattu 7.8.2014.
**Prem Das Rai** (s. 31. heinäkuuta 1954) on intialainen poliitikko, joka edusti Sikkimiä Intian parlamentin alahuoneessa vuosina 2009–2019. Hän on valmistunut IIT Kanpurista ja IIM Ahmedabadista. Hän on siten ensimmäinen intialainen parlamentaarikko, joka on valmistunut sekä maan arvostetuista teknillisistä korkeakouluista (IIT) että johtamiskouluista (IIM).

Rai suoritti IIT-Kanpurissa vuonna 1976 kemiantekniikasta tutkinnon B. Tech. Kahden vuoden kuluttua hän suoritti MBA-tutkinnon IIM Ahmedabadista. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli Bank of Americalle Kalkutassa. Hänen kiinnostuksensa politiikkaa kohtaan kasvoi opiskeluaikoina, ja Sikkimin kuvernööri C. K. Lal kannusti ja ohjeisti häntä osallistumaan politiikkaan. Myös Rain isä oli toiminut politiikassa, ja siksi hänessä oli jo nuorena herännyt kiinnostus politiikkaa kohtaan. Hänen toinen kautensa Lok Sabhassa päättyi vuonna 2019. Hänen tilalleen valittiin toinen ehdokas, koska puolueen säännöt kieltävät enemmän kuin kaksi peräkkäistä kautta.

Rai on ollut naimisissa Jean Rain kanssa vuodesta 1982. Heillä on poika ja tytär.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sixteenth Lok Sabha Members Bioprofile: Rai, Shri Prem Das *Lok Sabha*. Viitattu 20.2.2020.
2. 1 2  Borpujari, Utpal: Sikkim Member of Parliament is an alumnus of IIT, IIM *Deccan Herald*.  8.6.2009. Viitattu 20.2.2020.
3. ↑  Nadar, A. Ganesh: The MP with an IIT and IIM degree *Rediff*.  23.9.2009. Viitattu 20.2.2020.
4. ↑  P. D. Rai - politician with a difference *Assam Times*.  22.2.2012. Viitattu 20.2.2020.
5. ↑  Pishatory, Sangeeta Barooah: Modi Sarkar, Not SDF, Failed the Limboo-Tamang Community of Sikkim: P.D. Rai *The Wire*.  24.3.2019. Viitattu 20.2.2020.
**Prem Tinsulanonda** (thaiksi เปรม ติณสูลานนท์, 26. elokuuta 1920 Songkhla, Siam – 26. toukokuuta 2019 Bangkok, Thaimaa) oli thaimaalainen kenraali evp. joka toimi maan pääministerinä 1980–1988.

Syrjäytetty pääministeri Thaksin Shinawatra ja hänen tukijansa syyttävät häntä vuoden 2006 sotilasvallankaappauksen suunnittelusta ja sen jälkeisen Surayud Chulanontin hallituksen valtaannostosta.

Prem oli kuningas Bhumibol Adulyadejin valtaneuvoston puheenjohtaja ja kuninkaan kuoltua 13. lokakuuta 2016 hän toimi maan valtionhoitajana 1. joulukuuta asti, jolloin parlamentti nimitti prinssi Maha Vajiralongkornin virallisesti uudeksi kuninkaaksi.

Pääministerinä
--------------

Premin edeltäjä pääministerinä oli kenraali Kriangsak Chomanan, joka johti sotilasvallankaappausta 1977. Kriangsak luopui vallasta vapaaehtoisesti helmikuussa 1980, jolloin armeijan komentaja Premista tuli pääministeri.

Huhtikuussa 1981 "Nuorten upseerien klubi" -niminen ryhmittymä, lempinimeltään "nuorturkkilaiset" (the Young Turks) kapinoi ja hallitsi kaksi päivää pääkaupunkia, muttei saanut kuninkaan hyväksyntää vallankaappaukselleen. Toinen vallankaappausyritys vuonna 1985 kesti vain kymmenisen tuntia.

Lähteet
-------

1. ↑  Prem Tinsulanonda, King’s Advisor and Statesman, Dies at 98(englanniksi)
2. ↑  Thai Former Prime Minister Prem Tinsulanonda Dead at 98 *The New York Times*.  26.5.2019. Viitattu 26.5.2019. (englanniksi)
3. 1 2  THAILAND - A Country Study, POLITICAL DEVELOPMENTS, 1980-87, Federal Research Division of the Library of Congress

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Prem Tinsulanonda** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Australia

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Premissi** on elokuvan tai käsikirjoituksen ydinajatus, johtolause, kuningasajatus tai pääväittämä. Hyvänä premissinä pidetään yhtä lausetta tai virkettä, johon koko elokuvan sisältö voidaan tiivistää. Päälauseen käyttö on lähtöisin teatterin piiristä.

Esimerkkejä lyhyistä premisseistä:

* Ulkoinen loisto ja mahti ei tuo sisäistä onnea. (Citizen Kane)
* Kun nainen jättää miehen, on miehen pakko ruveta ajattelemaan ja kehittymään. (Kramer vastaan Kramer)
* Ei kannata nuolaista ennen kuin tipahtaa.(Lottovoittaja UKK Turhapuro)
* Yksinäinen poika ystävystyy avaruusolennon kanssa. (E.T. – The Extra Terrestrial)
* Hai terrorisoi pikkukaupunkia. (Tappajahai)
* Pikkupoika näkee kuolleita ihmisiä. (Kuudes aisti)

Elokuvaa, jolla on helppo ja vetoava premissi, kutsutaan termillä *high-concept*. Vastakohta *low-concept* puolestaan tarkoittaa elokuvaa, jonka vetoavuus riippuu enemmän toteutuksen tasosta kuin perusidean mielenkiintoisuudesta.

Aiheesta muualla
----------------

* Taideteollisen korkeakoulun elokuvantaju-sivusto
**Premio Faenza** on italialainen keramiikkataiteilijoille jaettava palkinto, joka jaetaan joka toinen vuosi kansainvälisen kilpailun pohjalta. Kilpailun ja palkinnon tarkoitus on edistää keramiikan tutkimusta, keraamisten työmenetelmien ja materiaalien kehitystä ja keramiikan ilmaisuvoimaa. Samalla se pyrkii näyttämään taidekriitikoille ja muille taidekeramiikasta kiinnostuneille alan kunkinhetkisen kehityksen ja tason.

Kilpailu järjestettiin ensi kerran alueellisena vuonna 1932. Koko Italiaa koskevaksi se muutettiin 1938, kansainväliseksi 1963 ja joka toinen vuosi tapahtuvaksi 1989. Kilpailun järjestää ja palkintoa jakaa Italian Faenzassa toimiva kansainvälinen keramiikkamuseo (*Museo Internazionale delle Ceramiche in Faenza*). Kilpailun alullepanija oli museon perustaja Gaetano Ballardini.

Vuonna 2013 Premio Faenzan pääpalkinnon voitti suomalainen Päivi Rintaniemi teoksellaan *Avis*. Tapio Wirkkala palkittiin kilpailussa saksalaiselle Rosenthalille tekemistään posliiniesineistä Italian presidentin kultamitalilla vuosina 1963, 1966, 1967, 1969 ja 1973.

Lähteet
-------

1. 1 2  "Premio Faenza" - The International Competition of Ceramic Art, Museo Internazionale delle Ceramiche in Faenza. Viitattu 14.11.2014.
2. ↑  Muotoilija Päivi Rintaniemi palkittiin Italiassa *Helsingin Sanomat*.  17.5.2013. Viitattu 20.11.2020.
3. ↑  Kalha, Harri: "Tapio Wirkkala", *Suomen kansallisbiografia*. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. ISBN 951-746-441-X.
**Ríon linna** (kreik. Κάστρο Ρίου, *Kástro Ríou*), myös *Moriáksen linna* (Καστέλι του Μοριά, *Kastéli tou Moriá*), on linna Ríon kaupungissa Patraksen kunnassa Kreikassa. Se sijaitsee Patraksenlahden ja Korintinlahden erottavan salmen etelärannalla eli Peloponnesoksen niemimaan puolella.

Historia
--------

Ríon linna.
Ríon linnan paikalla oli linnoitteita jo antiikin aikana roomalaisella kaudella. Jossakin sen kohdalla tai lähellä sijaitsi myös Poseidonille omistettu temppeli. Nykyinen linna rakennettiin osmanivallan aikana vuonna 1499 hallitsemaan pääsyä Korintinlahdelle yhdessä salmen vastakkaisella eli pohjoisrannalla sijaitsevan Antírrion linnan kanssa. Ríon linnan rakennutti sulttaani Bayezid II. Vuonna 1532 linnan saivat lyhyeksi ajaksi haltuunsa espanjalaiset, minkä jälkeen se palasi turkkilaisille. Vuonna 1603 linnaa tuhosivat Maltan ritarit.

Linnan pääportti ja vallihauta.
Venetsialaiset saivat linnan haltuunsa vuonna 1687, ja heidän aikanaan se rakennettiin nykyiseen muotoonsa. Turkkilaiset valtasivat linnan jälleen vuonna 1715. Kreikkalaiset saivat sen vapaussodassa vuonna 1828. Italian–Kreikan sodan 1940–1941 aikana salmi oli linnojen kohdalta suljettu paksuilla ketjuilla, jotta laivojen pääsy Korintinlahdelle olisi estynyt. Nykyisin linnassa järjestetään kulttuuritapahtumia.

Rakennelma
----------

Linna on pohjakaavaltaan monikulmion muotoinen ja varustettu torneilla ja bastioneilla. Muurien pohjoiskärki on Ríon niemenkärjen kohdalla. Linnan eteläpuolella muureja suojaa suuri merivedellä täytetty vallihauta. Pääsisäänkäynti on vallihaudan ylittävän sillan kautta. Linnan itäosan keskellä on korkeampi pyöreistä osista koostuva rakennus. Venetsialaisaikana 1687–1715 linnassa sanotaan olleen 60 tykkiä.

Nykyisin heti linnan länsipuolella on Ríon–Antírrion sillan eteläpää.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Κάστρο Ρίου ή Καστέλι του Μοριά *Καστρολόγος*. Viitattu 3.10.2022. (kreikaksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Rio Castle *Peloponnisos Search*. Viitattu 3.10.2022. (englanniksi)
3. ↑  Rio Castle *Cityseeker*. Viitattu 3.10.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ríon linna** Wikimedia Commonsissa
**Rímur** (yks. *ríma*) ovat kertovia runoja, usein runomuotoon laadittuja saagoja tai saagojen episodeja, joita on laadittu ja esitetty Islannissa aina 1300-luvulta alkaen ja 1900-luvulle saakka. Varhaisempi *rímur*-runous on anonyymiä, sillä runoilijat alkoivat nimetä itsensä runojensa yhteydessä vasta reformaation jälkeen. Balladien (isl. *dansar*) ohella *rímur*-runous on yksi islantilaisista kansanrunouden muodoista. Ne ovat olleet yksi suosituimmista kirjallisuuden muodoista Islannissa 1400-luvulta 1800-luvulle. 

*Rímur*-runous on saanut vaikutteita keskiaikaisesta edda- ja skaldirunoudesta. Niissä käytetään esimerkiksi skaldirunoudelle tyypillisiä kenninkejä. *Rímur*-runouden nopea synty viittaa kuitenkin joidenkin tutkijoiden mielestä siihen, että varhaisimpien *rímur*-runojen esikuva olisi pohjautunut kulttuurin ulkopuolelta tulleille vaikutteille. Esitettäessä *rímur*-runoutta on kuhunkin runoon voinut liittyä tietynlainen melodia. 

Suurin osa *rímur*-runoudesta on pitkiä kertomuksia, jotka pohjautuvat kotoperäiselle tarinaperinteelle (esim. islantilaissaagat, muinaissaagat, kuningassaagat), eurooppalaisista ritariromaaneista tehdyille käännöksille ja näistä käännöksistä vaikutteita saaneille kotoperäisille ritarisaagoille sekä osa myös exemplum-kertomuksille, Eddasta tutuille kertomuksille tai kansansaduille. Usein jostain pitkästä proosamuotoisesta saagasta tehtiin *rímur*-runoelma. Jotkut *rímur*-runot ovat säilyttäneet nykypäivään nyt jo kadonneiden keskiaikaisten saagojen sisällön, ja joidenkin *rímur*-runojen pohjalta on myös kirjoitettu saagoja.

Katso myös
----------

* Ritarisaagat
* Kotoperäiset ritarisaagat

Lähteet
-------

* Jorgensen, Peter A. 1993. Teoksessa *Medieval Scandinavia. An Encyclopedia*, toim. Phillip Pulsiano. New York and London: Garland Publishing 1993, 536–537.

### Viitteet

1. 1 2 3   Jorgensen 1993.

Käännökset ja editiot
---------------------

* Finnur Jónsson (toim.). 1905–1922. *Rímnasafn. Samling af de ældste islandske rimer*, 1–2. Copenhagen: Møller.
*Hakusana "RA" ohjaa tänne. Sanan muista merkityksistä kerrotaan täsmennyssivulla.*

Deklinaatio (DEC) ja rektaskensio (RA).
Deklinaatio ja **rektaskensio** muodostavat tähtitieteessä käytetyn ekvatoriaalisen koordinaattijärjestelmän koordinaatiston. Jos ajatellaan pallo, jonka pyörimisakseli on Maan akselin suuntainen ja jaetaan se akseliin nähden kohtisuoralla tasolla kahteen yhtä suureen puolipalloon, nimitetään tasoa ekvaattoritasoksi. Rektaskensio kertoo kohteen kulmaetäisyyden ekvaattoritasolla jostakin kiinteästi valitusta suunnasta. Suunnaksi on valittu kevättasauspiste.
Rektaskensiosta käytetään usein symbolia α.

Rektaskensio ilmoitetaan tähtitieteessä tunteina (h), minuutteina (m) ja sekunteina (s). "Tunti" tarkoittaa tässä yhteydessä 1⁄24 täydestä ympyrästä eli 15°; "minuutti" on 1⁄60 tuntia eli 15 kulmaminuuttia; "sekunti" on 1⁄60 minuuttia eli 15 kulmasekuntia. Koska maapallon pyöriessä kohde liikkuu taivaalla, sen suunta (tuntikulma) on helppo laskea seuraavasti: tuntikulma = tähtiaika − rektaskensio.

Tähtitieteellisessä navigoinnissa rektaskensiota ei käytetä; sen korvaa sideerinen tuntikulma (SHA), joka ilmoitetaan asteina.
ReksaariRauman pohjoista saaristoa ilmakuvassa, Reksaari vasemmalla

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
RaumaSatakuntaSuomi |
| Saariryhmä | 
Rauman pohjoinen saaristo |
| Vesialue | 
Selkämeri |
| Pinta-ala | 
noin 3 km² |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Reksaari** on Rauman pohjoiseen saaristoon kuuluva saari, joka sijaitsee noin kahdeksan kilometriä Rauman keskustan pohjoispuolella. Nurmeksen sekä Omenapuumaan ohella se on yksi saariston kolmesta suuresta rannikkovyöhykkeen saaresta.

Reksaari on kaupungin vanhin matkailusaari, jonka palveluja nykyään ovat muun muassa vierasvenesatama, kahvila-ravintola, leirintäalue sekä matkailukäytössä oleva entinen kalastajatila. Lisäksi Reksaaressa on luontopolku ja uimaranta. Kesäaikana saarelle on säännöllinen vesibussiyhteys Poroholman leirintäalueelta Rauman keskustan tuntumasta.

Historia
--------

Reksaaressa on jo rautakaudella sijainnut merkittävä kauppapaikka, jota pidetään vuonna 1442 perustetun Rauman kaupungin edeltäjänä. Vanhin saaressa sijaitseva muinaismuisto on 500-luvulta peräisin oleva Kartun kiukaaksi kutsuttu kivilatomus. Reksaareen liittyy myös perimätietoa kristinuskon saapumisesta Suomeen ja sen läntisintä niemeä kutsutaan Ristinperäksi. 1100-luvulla Reksaareen rakennettiin kappeli, eli niin sanottu Kartunkarin kirkko, joka paloi ilmeisesti vuoden 1577 jälkeen. Sen perustuksia on edelleen nähtävissä. Kappelin ympäristöstä on myös löydetty neljä ruumishautaa.

1500-luvun lopulta lähtien saarta käytettiin Rauman kuninkaankartanon hevoslaitumena ja myöhemmin vuonna 1699 se siirtyi Rauman kaupungin omistukseen. 1700- ja 1800-luvuilla kaupunki vuokrasi aluetta kaupunkilaisten käyttöön. Vakinainen asutus alkoi kuitenkin vasta 1800-luvun lopulla ja seuraavan vuosisadan alussa Reksaaressa oli neljä kalastajatorppaa. Ristinperä ja Huhdanperä olivat niistä vanhimmat ja juuri ennen vuosisadan vaihdetta rakennettiin Kartun sekä Rohelan torpat. Rohelan torppa piharakennuksineen on säilynyt nykypäivään saakka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mustalampi, Elina: "Kuuskajaskarin linnakesaaren maisemaselvitys ja matkailun kehittämismahdollisuudet" s. 77. Pro gradu -tukielma, Turun yliopisto, 2008.
2. ↑  Reksaari Selkämeren kansallispuisto. Viitattu 3.6.2015.
3. 1 2 3  Korpinen, Juhani: "Selkämeren kansallispuisto esittelee myös kulttuuriympäristöjä" teoksessa *Satakunnan kulttuuriympäristöohjelma 2009-2015*, s. 86–88. Lounais-Suomen ympäristökeskus, 2009.
4. ↑  Reksaaren kappeli Raumakuvasto. Viitattu 3.6.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Reksaaren luontosaari Rauman kaupunki.
**Soilu** on pitkänomainen ja kapea järvi Kuusamossa noin 18 kilometriä Kuusamon kuntakeskuksesta länsilounaaseen. Sen pinta-ala on 2,1 neliökilometriä.

Maantiede
---------

Soilun pituus kaakosta luoteeseen on noin 7,7 kilometriä, leveys on 100–400 metriä. Soilun länsiosasta etelään suuntaa matala Konkelonlahti. Soilun pääaltaan länsiosassa on matalikko, mutta aivan altaan läntisimmässä kolkassa on 10-metrinen syvänne. Soilun syvin kohta, 29 metriä, sijaitsee järven länsiosassa jonkin verran Konkelonlahden suulta koilliseen. Vähintään 15 metriä syviä kohtia on melko tasaisesti, järven pinta-ala on 15 metrin kohdalla 47 hehtaaria ja vesimassasta yli kymmenesosa on 15:tä metriä syvempänä.

Soilussa on kuusitoista saarta ja luotoa, suurin osa niistä sijaitsee järven länsiosan matalikoilla.

Saunavaara Soilun etelärannalla kohoaa 325 metriä merenpinnan yläpuolelle, eli noin 60 metriä järven pinnan yläpuolelle ja noin 90 metriä Soilun syvimpien kohtien yläpuolelle. Soilun rannat ovat metsämaata ja suota, rantojen läheisyydessä sijaitsee joitakin maataloudellisia yksiköitä.

Soiluun virtaa noin 250-metrinen Välijoki kaakosta Hanhonen-nimisestä järvestä (266,3 metriä mpy). Soilun koillispuolella sijaitsee Kurkijärvi (301,4 metriä mpy), jonka valuma-alueen järvet laskevat Soilun luoteisrannalle. Soilun lounaispuolella sijaitsee Saunalampi (265,5 metriä mpy), josta virtaa lyhyt Konkelonjoki Konkelonlahteen. Soilun luusua sijaitsee altaan länsikolkassa, josta lähtee Soilunjoki länteen.

Soilun vesitilavuus on 17 500 000 kuutiometriä.

Soilu (61.662.1.001) kuuluu Soilun valuma-alueeseen (61.662), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Iijoen vesistössä (61). Toinen jakovaihe on Kurkijoen valuma-alue (61.66) ja ensimmäinen jakovaihe Kostonjoen valuma-alue (61.6). Soilu on Soilun valuma-alueen laajin järvi, sitä seuraavat Saunalampi ja Yli-Kuivanen. Valuma-alueeseen kuuluu 37 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.

Kuusamossa on toinenkin Soilu (74.083.1.005). Se sijaitsee kuntakeskuksen koillispuolella noin 25 kilometriä Iijoen vesistön Soilusta koilliseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Soilu, vakavesi, Kuusamo
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 10.8.2021.
3. 1 2  Soilu. Järviwiki. Viitattu 18.8.2021.
4. ↑  Soilun valuma-alue (61.662). Järviwiki. Viitattu 18.8.2021.
**Deathlok** on Marvel-kustantamon kyborgisupersankari, jonka ensiesiintyminen tapahtui *Astonishing Tales* -lehden numerossa 25 (1974). Hahmon loivat Rich Buckler ja Doug Moench.

Deathlok esiintyi ensimmäisen kerran Suomessa Semicin Sarjakirjan numerossa 86 (1982/1983).

Historia
--------

### Luther Manning

Eversti Luther Manning oli "ensimmäinen" Deathlok, sotilas, joka vammauduttuaan kuolettavasti, pelastettiin kokeellisen Deathlok-kyborgin sisälle. Kaikki tämä tapahtui apokalyptisessa tulevaisuudessa, jossa Manning taisteli uuden ruumiinsa avulla ilkeitä suuryrityksiä ja sotilasjohtajia vastaan samalla yrittäen epätoivoisesti säilyttää ihmisyytensä.

Tämä Deathlok tapasi Hämähäkkimiehen ja Kapteeni Amerikan lukuisia kertoja. Lopulta Manning sai kukistettua tulevaisuuden tyrannit ja jatkoi oman elämänsä tarkoituksen etsimistä.

### Deathlok-robotti

Prototyyppi, jonka loi tiedemies Harlan Stryker. Robotin tuhosi myöhemmin Möykky.

### John Kelly

Tutkittuaan pitkään käsiinsä saamaa Luther Manningin kyborgiruumista Harlan Ryker loi uuden kyborgin USA:n armeijalle. Hän käytti tarkoitukseen John Kellyn ruumista (tunnetaan nykyään Siegenä).

### Michael Collins

Professori Michael Collins oli järjestyksessä toinen luotu Deathlok. Collins oli pasifisti, joka työskenteli Roxxonille ja saatuaan selville avittaneensa asejärjestelmien luomisessa, lopetti yhteistyönsä. Collins surmattiin tämän vuoksi ja hänen aivonsa siirrettiin Deathlokiin. Collinsin onnistui kuitenkin kumota tietokoneohjelmat ja hän sai ruumiin haltuunsa.

### Jack Truman

Jack Truman oli YPKVV:n agentti, joka muutettiin Deathlokiksi taistelussa superroisto Punakalloa vastaan. Myöhemmin Truman vaihtoi mieliä toisen YPKVV:n agentin, Larry Youngin kanssa. Truman elää nykyään oletettavasti tavallista elämää Youngin kehossa Youngin ollessa edelleen vankina Deathlokiin.

Lähteet
-------

1. ↑  *MARVEL* #7 1991. Kustannus Oy Semic