recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
RIM-116 RAM laukaisualusta Saksan laivaston "Ozelot"-aluksella.
**RIM-116 Rolling Airframe Missile** (RAM) on yhdysvaltalainen kevyt ja pienikokoinen infrapunahakuinen ilmatorjuntaohjus. Yhdysvaltojen ohella se on käytössä monessa sen liittolaismaassa. Se on tarkoitettu aluskäyttöön torjumaan vihollisen ampumia meritorjuntaohjuksia. Sen nimessä oleva sana *rolling* viittaa ohjuksen pyörimiseen pituusakselinsa ympäri lentäessään, mikä vakauttaa sen lentorataa. RIM-116 -ohjukset yhdessä Mk 49 GMLS -laukaisujärjestelmän kanssa muodostavat RAM Mk 31 GMWS -järjestelmän. Yhden lavetin massa on 5 777 kilogrammaa ja se sisältää 21 ohjusta.

RIM-116:a kehittämisen aloitti General Dynamics vuonna 1976. Nykyään sen ohjustuotannosta vastaa Raytheon. Ensimmäisten versioiden tekniikka perustui AIM-9 Sidewinder -ilmatorjuntaohjukseen, siinä oli muun muassa sama moottori. Ase oli tarkoitettu Tanskan ja Saksan liittotasavallan merivoimille, mutta ensin mainittu luopui siitä myöhemmin. Yhdysvaltain laivasto sen sijaan tuli mukaan. Tuotanto alkoi 1985 ja palveluskäyttöön se tuli vuonna 1992.

Teknisiä tietoja
----------------

* Ohjuksen pituus: 2 780 mm
* Halkaisija: 127 mm
* Siivekkeiden kärkiväli: 445 mm
* Laukaisumassa: 73,5 kg
* Lentonopeus: yli 2 mach
* Taistelukärki: 11,3 kg räjähdysainetta
* Kantama: 7,5 km

Käyttäjät
---------

* Yhdysvallat
* Turkki
* Saksa
* Kreikka
* Etelä-Korea
* Egypti
* Yhdistyneet arabiemiirikunnat: tilauksessa

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **RIM-116 Rolling Airframe Missile** Wikimedia Commonsissa
**Quetzaltenango** on departementti Guatemalan lounaisosassa. Departementin pinta-ala on 1 951 neliökilometriä ja asukasluku 882 600; asukkaista 59,6 prosenttia kuuluu alkuperäiskansoihin. Departementin hallinnollinen keskus on samanniminen Quetzaltenangon kaupunki.

Quetzaltenango rajoittuu pohjoisessa Huehuetenangon, idässä Totonicapánin ja Sololán, etelässä Suchitepéquezin ja Retalhuleun sekä lännessä San Marcosin departementteihin.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Departamento Quetzaltenango 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Guatemalan departementit |
| --- |
|  |
| 
* Alta Verapaz
* Baja Verapaz
* Chimaltenango
* Chiquimula
* Petén
* El Progreso
* Quiché
* Escuintla
* Guatemala
* Huehuetenango
* Izabal
* Jalapa
* Jutiapa
* Quetzaltenango
* Retalhuleu
* Sacatepéquez
* San Marcos
* Santa Rosa
* Sololá
* Suchitepequez
* Totonicapán
* Zacapa

 |

 |
**Jokela** on Kouvolan kaupunginosa, Valkealan suuralueella. Sen sekä Valkealan kirkonkylän ja Niinistön alueella sijaitsee Valkealan taajama, joka on entisen Valkealan kunnan keskustaajama. Asukkaita Jokelassa on noin 1 600, joista suurin osa asuu Valkealan taajaman alueella. Koko Valkealan taajamassa on noin 6 000 asukasta.

Miehon kylää ja Lappakoskentie elokuussa 2019
Jokelan tilastoalueeseen kuuluu myös Lautaron, Riihikallion, Miehon, Harjun ja Saarennon alueet.

Osa-alueet
----------

### Kylät ja asuinalueet

* Jokela (Valkealan taajama)
	+ Heparo
* Lautaro (Valkealan taajama)
* Riihikallio (Kouvolan keskustaajama)
* Mieho
* Saarento
* Harju
	+ Kuninkaankylä

Palvelut
--------

Jokelassa sijaitsee Jokelan alakoulu, jossa on myös liikuntasali. Lappalanjärven rannalla sijaitsee Särkkien uimaranta, ja Lautaron asuinalueella lähiliikuntapaikka. 

Itsessään Jokelan kaupunginosassa ei ole enempää sekä julkisia että kaupallisia palveluita, sillä Jokelan ja Niinistön raja kulkee Käyräjokea pitkin. Niinistön puolella sijaitseva Jokelantörmä kuitenkin yleensä katsotaan olevan osa Jokelaa, ei Niinistöä. Jokelantörmässä sijaitsee S-market, pankkiautomaatti, kolme kahvila-ravintolaa, paloasema, palloiluhalli, skeittihalli, uimaranta ja vanhainkoti. Lisäksi Niinistön puolella sijaitsevalla Jokelan teollisuusalueella on useita liikkeitä ja Saarenmaalla Valkealan entinen mielisairaala.

Lähteet
-------

1. ↑  Kouvolan sanomat 9.1.2017, s. 2.
2. ↑  Kouvolan karttapalvelu
**The Lure of Ambition** on vuonna 1919 ensi-iltansa saanut Edmund Lawrencen ohjaama yhdysvaltalainen mykkä melodraama, jonka pääosassa on Theda Bara. *The Lure of Ambition* sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 16. marraskuuta vuonna 1919. Elokuvan tuotanto- ja jakeluyhtiönä oli Fox Film Corporation. *The Lure of Ambition* oli Baran viimeinen elokuva Foxille. Elokuva on nykyisin listattu kadonneeksi elokuvaksi.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Köyhä Olga Dolan (Theda Bara) työskentelee yleisenä pikakirjoittajana tyylikkäässä newyorkilaisessa hotellissa. Kun Olga hurmaa kunniakkaan Cyril Ralstonin (William B. Davidson), ja esittelee hänelle hänen sivistymättömän Sylvester-isänsä (Dan Mason) sekä rähjäisen kotinsa, Ralston suostuttelee Olgan hyväksymään sviitin hotellista. Ralston lupaa Olgalle avioituvansa hänen kanssaan jonain päivänä. Kun Ralston palaa Englantiin, Olga vannoo kostoa. Kosto alkaa soluttautumalla Englannin hienostopiireihin.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Theda Bara  | … |  Olga Dolan
  |
|  Thurlow Bergen  | … |  Rutledgen herttua
  |
|  William B. Davidson  | … |  Cyril Ralston
  |
|  Dan Mason  | … |  Sylvester Dolan
  |
|  Ida Waterman  | … |  Rutledgen herttuatar
  |
|  Amelia Gardner  | … |  lady Constance Bromey
  |
|  Robert Paton Gibbs  | … |  Miguel Lopez
  |
|  Dorothy Drake  | … |  Muriel Ralston
  |
|  Peggy Parr  | … |  Minna Dolan
  |
|  Tammany Young  | … |  Dan Hicks
  |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lure of Ambition *Silent Era*. Viitattu 16.5.2014. (englanniksi)
2. ↑  Lure of Ambition (1919). *Turner Classic Movies – TCM*.  Arkistoitu 17.5.2014. Viitattu 16.5.2014. (englanniksi)
3. ↑  Lure of Ambition (1919) *AllMovie*. Viitattu 16.5.2014. (englanniksi)
Painetun *Everyman*-teoksen aloitussivu 1500-luvun alusta
**Jokamies** (engl. *Everyman*) on 1400-luvulta peräisin oleva mysteerinäytelmä, allegoristen hahmojen kautta kerrottu moraliteetti sielun pelastuksesta. Englannissa tai mahdollisesti Hollannissa syntynyt tarina pohjautuu suulliseen traditioon, mutta ilmestyi painettuna Englannissa vuonna 1510.

*Jokamies* on näytelmällinen saarna, joka käsittelee syntiä, katumusta, hyveitä ja armoa. Sen henkilöitä ovat esimerkiksi Jumala, Kuolema, Jokamies, Hyveet, Kauneus, Paholainen ja Seitsemän kuolemansyntiä.

Vuonna 1911 itävaltalainen Hugo von Hofmannsthal julkaisi 1500-luvun tekstin pohjalta oman uusioversionsa *Jedermann*, jonka otsikko suomeksi kuuluu *Jokamies – vanha näytelmä rikkaan miehen kuolemasta*. Loppusoinnuin kirjoitetussa tekstissä Jumala ja Piru tavoittelevat rikkaan Jokamiehen sielua. Kuolema ilmestyy miehelle ja kertoo lopun olevan lähellä. Jokamies yrittää taivutella läheisiään ja Mammonaa mukaansa kuolemaan, mutta lopulta hän kulkeekin rajan yli Uskon ja Hyvien töiden saattelemana.

Von Hoffmanstahlin näytelmän suomensi Huugo Jalkanen vuonna 1916, ja musiikin siihen teki Jean Sibelius. Sitä esitettiin paljon suomalaisissa teattereissa erityisesti 1940–1960-luvuilla. Pelkästään 1950-luvun aikana sitä esitettiin seitsemässä suomalaisessa ammattiteatterissa.

Katso myös
----------

* Tuuri (runo)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Vartiainen, Pekka: *Länsimaisen kirjallisuuden historia*, s. 162. Helsinki: BTJ Kustannus, 2009. ISBN 978-951-692-721-6.
2. 1 2 3  Liitiä, Siiri: Jokamies – mysteerinäytelmä Turun sydämessä, Turun kaupunginteatteri 13.01.2016. Viitattu 19.11.2016.
**Joshua Baret "Josh" Henderson** (s. 25. lokakuuta 1981) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on syntynyt Texasin Dallasissa. Hän vietti suurimman osan nuoruudestaan Oklahomassa ja Texasissa. Hän valmistui Tulsan Memorial Senior High Schoolista toukokuussa 2000.

Uran alkuvaiheet
----------------

Josh Henderson osallistui vuonna 2001 Yhdysvalloissa Popstars 2 -laulukilpailuun. Hän pääsi jatkoon, koska hän "lauloi kuin Justin Timberlake". Henderson pääsi loppujen lopuksi kuuden voittajan joukkoon. Hänen yhtyeensä *Scene23* sai levytyssopimuksen, mutta heidän levy-yhtiönsä meni konkurssiin.

Myöhemmät vaiheet
-----------------

Popstars 2:n jälkeen Josh Henderson toimi näyttelijänä, laulajana ja mallina. Hän ei ikinä uskonut olevansa niin haluttu. Henderson näytteli UPN:n televisiosarjan *One on One* useissa tuotantokausissa. Hän on ollut mukana myös komediasarjassa *Teinitytön kasvatusopas* (*8 Simple Rules... for Dating my Teenage Daughter*), missä hän tapasi entisen tyttöystävänsä Kaley Cuocon. Henderson on myös esittänyt Bo Rider -nimistä sotilasta Steven Bochon *Kaukana kotoa* -sotadraamassa. Lisäksi hän näytteli elokuvassa *Unelmieni naapuri* (*The Girl Next Door*), joka oli yleisömenestys. Henderson liittyi *Täydellisten naisten* näyttelijäkaartiin syksyllä 2006 Edie Brittin 18-vuotiaana veljenpoikana, Austin McCannina. Sen lisäksi hän on esiintynyt elokuvissa *Step Up*, *Broken Bridges – Takaisin kotiin* ja *Fingerprints* sekä televisiosarjassa *90210*. Hän näytteli J. R. Ewingin poikaa John Ross Ewing III:ia *Dallasin* uusintasarjassa 2012–2014.

Muuta
-----

Henderson on seurustellut poplaulaja Ashlee Simpsonin kanssa. Pari lopetti suhteensa vuonna 2004 kahden vuoden yhdessäolon jälkeen. Josh Henderson oli myös mukana Simpsonin tositelevisiosarjan, *The Ashlee Simpson Show’n*, muutamissa ensimmäisissä jaksoissa. Hendersonilla on kaksi nuorempaa sisarta, Hannah ja Chelsea. Hän on harrastanut nuoruudessaan paljon urheilua, kuten tanssia ja koripalloa. Hendersonilla on heterokromia, eli hänen silmänsä ovat eri väriset, toinen on sininen ja toinen vihreä.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Josh Henderson**.
* Josh Henderson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Tagarádes** (kreik. Ταγαράδες) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Thérmin kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Se muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Ταγαράδων, *Topikí Koinótita Tagarádon*). Kaupungin väkiluku on 2 088 (vuonna 2011).

Tagarádesin pieni kaupunki sijaitsee Chalkidikín niemimaan luoteisosassa linnuntietä noin seitsemän kilometriä etelään Thérmin kaupungista ja noin 18 kilometriä eteläkaakkoon Thessalonikin keskustasta. Se on syntynyt alueelle Itä-Traakiasta Kreikan ja Turkin väestönvaihdon seurauksena vuonna 1923 muuttaneiden kreikkalaisevakkojen asutuksena. Sen vanha nimimuoto oli vuoteen 1927 saakka turkkilaisittain *Tagartzídes* (Ταγαρτζήδες).

Kaupungin pääkirkko on omistettu Johannes Kastajalle (*Tímios Pródromos*).

Lähteet
-------

1. 1 2  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Ταγαράδες Δήμος Θέρμης. Viitattu 1.9.2020.
3. ↑  Tagartzides -- Tagarades *Name Changes of Settlements in Greece*. Institute for Neohellenic Research. Viitattu 1.9.2020.
Lehden kansisivu vuodelta 1910.
**Jokamiehen Viikkolehti** oli Helsingissä vuosina 1907–1914 ilmestynyt aikakauslehti. Vuosina 1907–1908 sen nimiössä oli pienenä lisäyksenä *Jokamiehen – ja joka naisen – Viikkolehti*.

Helsingin Kustannusosakeyhtiön julkaisema *Jokamiehen Viikkolehti* oli laajaa yleisöä tavoitellut perhelehti. Sen taustalla olivat yhtiön johtaja Edvard Lammin-Koskinen ja toimittaja Onni V. Tuisku, jotka tekivät myös *Tuulispää*-pilalehteä. *Jokamiehen Viikkolehden* uutta sisältöä olivat muun muassa perheuutiset, tapahtumakalenteri, käsityömallit sekä sävyltään persoonalliset henkilöhaastattelut. Levikkiään nostaakseen lehti järjesti kilpailuja.

*Jokamiehen Viikkolehden* kustannusoikeudet siirtyivät vuonna 1913 Yrjö Katajalle. Lehden sisältö yksipuolistui ja seuraavana vuonna se myytiin kannattamattomana Aarno A. Nuutiselle ja Lauri Wapaalle, jotka julkaisivat vain muutamia numeroita.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Suomen lehdistön historia 8. Aikakauslehdistön historia: Yleisaikakauslehdet*, s. 37, 39, 58–59, 63. Kuopio: Kustannuskiila, 1991. ISBN 951-657-325-8.

Aiheesta muualla
----------------

* *Jokamiehen ja Joka Naisen Viikkolehti* digitoituna kansalliskirjastossa
* *Jokamiehen Viikkolehti* digitoituna kansalliskirjastossa
**Human Leukocyte Antigen (HLA) B27** (alityyppi B\*2701-2759)  
on kudosantigeeni joka sijaitsee kromosomi 6:ssa. Suomessa noin 14%:lta väestössä (eli n. 750 000) löytyy tämä kudostekijä.

Tämä riskitekijä kohottaa mahdollisuutta sairastua joukkoon reuma- ja suolistotulehdustauteja
kuten selkärankareumaan, Reiterin tautiin, reaktiiviseen niveltulehdukseen, sekä ulseratiivisen koliitin ja psoriasiksen yhteydessä esiintyvään spondyliittiin. 
Taudin muodostumiseen, esim. reaktiivisen niveltulehduksen syntyyn tarvitaan kuitenkin altistus Yersinia-, Shigella-, Chlamydia-, Salmonella- tai Campyloryhmien bakteereille.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  The HLA Complex in Biology and Medicine | editor: Mehra, NK | "HLA and Spondyloarthropathies" | chapter author: Khan, M.A. | chapter 16 | pages 259-275 | year published: 2010 | Publisher: Jayppee Brothers Medical Publishers, New Delhi, India | ISBN 978-81-8448-870-8
2. ↑  Ly-Kudosantigeeni B27 *Lääketieteelliset palvelut*. Vaasan keskussairaala. Viitattu 18.11.2011.
3. ↑  Väitös: LL Markus Penttinen: HLA-B27-molekyyli osoittaa heikentynyttä kykyä vastustaa salmonellabakteeria *ISBN 951-29-2742-X*.  1.10.2004. Ann. Univ. Turkuensis D 619.  Arkistoitu 6.1.2013. Viitattu 10.09.2012.
**Rakkauden pelikenttä** (engl. *Playing for Keeps*) on yhdysvaltalainen romanttinen komediaelokuva, joka sai ensi-iltansa joulukuussa 2012. Elokuvan ohjasi Gabriele Muccino. Tuottajina toimivat Gerard Butler, Kevin Misher, Jonathan Mostow, Alan Siegel ja John Thompson. Käsikirjoituksesta vastasi Robbie Fox.

Romanttisen komedian pääosissa ovat Gerard Butler, Jessica Biel, Uma Thurman, Catherine Zeta-Jones ja Dennis Quaid. *Rakkauden pelikenttä* sai ensi-iltansa kotimaassaan Yhdysvalloissa 7. joulukuuta 2012. *Rakkauden pelikenttä* sai ensimmäiset ensi-iltansa Unkarissa ja Venäjällä 6. joulukuuta. Suomessa elokuva sai ensi-illan 21. joulukuuta.

Juoni
-----

Entinen jalkapallotähti ja yhä salskea poikamies alkaa valmentaa poikansa jalkapallojoukkuetta. Uusi tehtävä auttaa häntä myös naisasioissa.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Gerard Butler  | … |  George
  |
|  Jessica Biel  | … |  Stacie
  |
|  Uma Thurman  | … |  Patti
  |
|  Catherine Zeta-Jones  | … |  Denise
  |
|  Dennis Quaid  | … |  Carl
  |
|  Judy Greer  | … |  Barb
  |
|  James Tupper  | … |  Matt
  |
|  Noah Lomax  | … |  Lewis
  |
|  Aisha Kabia  | … |  Shelly Weiss
  |
|  Grant Goodman  | … |  Billy
  |

Tuotanto
--------

Gerard Butler vahvistettiin elokuvan pääosiin 23. helmikuuta 2011.

Elokuvan kuvaukset alkoivat Louisianassa 5. huhtikuuta 2011 ja kestivät toukokuun loppuun.

16. heinäkuuta 2012 FilmDistrict muutti elokuvan alkuperäisen nimen nimestä *Playing the Field* nimeen *Playing for Keeps*.

Arvioita
--------

*Turun Sanomien* Päivi Valotie harmittelee, että *Rakkauden pelikenttä* hukkaa mahdollisuutensa reippaaseen väärinkäsityskomediaan, koska siitä puuttuvat komediallinen rytmitys, naseva dialogi ja selkeä näkemys. "Tahmaisesti etenevä ja pitkäpiimäinen elokuva ajelehtii löysästi romanttisen komedian ja vakavamman ihmissuhdedraaman välimaastossa. Urheilijarentun perhekuvioita, semminkin isä-poika-suhdetta selvitellään välillä jo nyyhkydraamaksi lipsahtaen. Seksinnälkäiset naapuruston naiset sivuosissa ovat taas kuin överiksi vedetystä puskafarssista, yli-ikäisiä yhden ulottuvuuden bimboja."

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Valotie, Päivi: Jalkistähti opettelee isänä olemista *Turun Sanomat*.  21.12.2012.  Arkistoitu 19.4.2019. Viitattu 19.4.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* *Rakkauden pelikenttä* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Rakkauden pelikenttä* AllMoviessa. (englanniksi)
* *Rakkauden pelikenttä* Box Office Mojossa (englanniksi)
* *Rakkauden pelikenttä* Rotten Tomatoes (englanniksi)
* *Rakkauden pelikenttä* Metacriticissä (englanniksi)
**HMAS AE2** oli Australian kuninkaallisen laivaston E-luokan sukellusvene ensimmäisessä maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: E-luokka (sukellusvene)*
Alus tilattiin Vickers Limitediltä Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 10. helmikuuta 1912. Alus laskettiin vesille 18. kesäkuuta 1913 ja otettiin palvelukseen 28. helmikuuta 1914 ensimmäisenä päällikkönään Henry H. G. D. Stoker.

Palvelus
--------

Alus saapui 24. toukokuuta Britteinsaarilta Sydneyyn sisaraluksensa *HMAS AE1:n* kanssa. Aluksen miehistö koostui sekä australialaisista että briteistä upseereiden ollessa Britannian kuninkaallisesta laivastosta.

Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus liitettiin laivasto-osastoon, jonka tehtävänä oli vallata Saksan keisarikunnan Tyynenmeren siirtomaat. Se osallistui Saksan Uuden-Guinean miehittämiseen, jolloin Rabaul pakotettiin 13. syyskuuta antautumaan. Saksan Uusi-Guinea antautui 22. syyskuuta.

Alus lähti 4. lokakuuta Suvaan osana amiraali Pateyn laivasto-osastoa, jonka muut alukset olivat *HMAS Australia*, *HMAS Sydney*, *HMAS Encounter*, *HMAS Warrego* sekä Ranskan laivaston kevyt risteilijä *Montcalm*. Osaston tehtävänä oli eliminoida Saksan keisarillisen laivaston risteilijöiden *Scharnhorst* ja *Gneisenau* aiheuttama uhka, kun ne olivat hyökänneet Ranskan hallussa olleille Seurasaarille 22. syyskuuta.

Vietettyään kolme viikkoa Fidžillä *AE2* erkani 8. marraskuuta Pateyn osastosta ja palasi Sydneyyn, mihin se saapui 16. marraskuuta. Kolme päivää myöhemmin alus jatkoi matkaansa Albanyyn, missä se liittyi Kuningas Yrjön lahdelle koottuun australialaisia joukkoja Eurooppaan kuljettaneeseen saattueeseen, johon kuului 17 ilman saattajia olevaa kuljetusalusta, jotka lähtivät 31. joulukuuta kohti Suezia. *SS Berrima* johti saattuetta ja hinasi *AE2:ta*. Saattue saapui 28. tammikuuta 1915 Suezille.

Välimerellä alus liitettiin Britannian kuninkaallisen laivaston laivueeseen, joka operoi Gallipolin alueella. Alus sai 25. huhtikuuta määräyksen tunkeutua Dardanellien läpi Marmaranmerelle estääkseen turkkilaisten liikennöinnin Bosporinsalmen ja Dardanellien välillä. Vastaavat yritykset olivat aiemmin epäonnistuneet. Alus kuitenkin onnistui, ja matkansa aikana se torpedoi Turkin laivaston risteilijän, mutta se osui kahteen otteeseen pohjaan paetessaan aluksen tuhoamista yrittäviä hävittäjiä.

Alus yritti usean laivan upottamista torpedoin ilman tulosta ennen tuhoutumistaan 30. huhtikuuta. Alus ei onnistunut pakenemaan Turkin laivaston aluksia. Veneen konehuone vaurioitui. Aluksen kapteeni halusi varmistaa, ettei alus jäisi turkkilaisten käsiin ja käski upottaa sen. Aluksen kansiluukut jätettiin auki sen upottamiseksi. Turkkilaiset poimivat vedestä koko miehistön, joka oli seuraavat kolme ja puoli vuotta sotavankeudessa. Vankeuden aikana neljä miestä sai surmansa.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  HMAS AE2 (Internet Archive) Royal Australian Navy. Viitattu 22.10.2016. (englanniksi)
*Tämä artikkeli kertoo amerikansuomalaisesta papista. Toimittajasta katso artikkeli William Lahtinen (toimittaja).*
**William Lahtinen** (23. huhtikuuta 1876 Viitasaari – 15. huhtikuuta 1912 Pohjois-Atlantti) oli amerikansuomalainen pappi, joka kuoli *RMS Titanicin* haaksirikossa vuonna 1912. Hän oli yksi tunnetuimmista amerikansuomalaista saarnamiehistä.

Viitasaarella syntynyt Lahtinen ehti asumaan myös Sallassa ja Taivalkoskella ennen muuttoaan Yhdysvaltoihin 1903. Kaksi vuotta myöhemmin hän aloitti lestadiolaisen Apostolic Lutheran Church -seurakunnan pastorina Minnesotan Cokatossa. Lahtisen puoliso Anna Amelia Sivén oli syntynyt Yhdysvalloissa amerikansuomalaisille vanhemmille.

Kuolema
-------

Vuonna 1912 William ja Anna Lahtinen palasivat lyhyeksi aikaa Suomeen. Heidän matkansa tarkoitus oli noutaa Torniosta Annan 17-vuotias sukulaistyttö Lyyli Silvén, joka halusi myös muuttaa Yhdysvaltoihin. Lyylistä piti tulla pariskunnan kasvattilapsi. Titanicin törmättyä jäävuoreen Anna Lahtinen ja Lyyli Silvén olivat jo menneet pelastusveneeseen, kun Anna päättikin jäädä puolisonsa mukaan uppoavaan laivaan ja näin molemmat hukkuivat. Tarinan mukaan William Lahtinen poltti rauhallisesti sikaria aluksen upotessa. Lyyli Silvén sen sijaan pelastui onnettomuudesta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ministry Through Tragedy: Spiritual Heroes of Titanic Titanic: The Artifact Exhibition. Viitattu 11.9.2016.
2. ↑  herr WILLIAM LAHTINEN Titanic Norden. Viitattu 11.9.2016.
3. ↑  Torniolainen tyttö pelastui Titanicilta viimeisten joukossa – kasvattivanhemmat upposivat aluksen mukana  15.4.2016. Yle Uutiset. Viitattu 11.9.2016.
4. ↑  Fr William Lahtinen Encyclopedia Titanica. Viitattu 11.9.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Anna ja William Lahtinen (Arkistoitu – Internet Archive) Arkistolaitoksen asiakirjanäyttely Titanic 100 vuotta.
*Tämä artikkeli käsittelee jumalatarta. Sedna on myös transneptuninen kohde.*

**Sedna** on inuiittien mytologiassa meren ja mereneläinten jumalatar. Grönlannin itäosissa häntä kutsutaan nimellä *Immap ukua*, meren äiti, kun taas napaseutujen eskimot kutsuvat häntä nimellä *Nerrivik*, syömäpaikka.

Sednan katsotaan kansoittaneen meren, ja hänen isänsä Anguta on puolestaan maan, meren ja taivaiden luoja. Sedna on yksisilmäinen jättiläinen ja niin hirvittävän näköinen, että vain angekok eli poppamies pystyy katsomaan häneen. Monissa tarinoissa kerrotaan Sednan hurjasta luonnosta, hänen luomistaan eläimistä ja hänen hallitsemastaan kuolleiden valtakunnasta Adlivunista.

Grönlannin eskimoiden mukaan kuolleiden maata vartioi suunnattoman suuri koira, ja sinne pääsee vain kapeaa siltaa pitkin. Silloin tällöin repaleisiin rääsyihin pukeutuneet kuolleiden sielut palaavat kotikyliinsä ja herättävät siellä kauhua elävien keskuudessa. Adlivunin vastakohta on taivaassa sijaitseva Qudlivun, onnellisten maa. Se on niiden koti, jotka ovat eläessään olleet anteliaita tai joiden elämä maan päällä oli onnetonta.

Lähteet
-------

* Cotterell, Arthur: Maailman myytit ja tarut. WSOY 1996. ISBN 951-0-17102-6
* Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

### Viitteet

1. ↑  Lurker 1987, s. 169
2. ↑  Cotterell 1996, s. 156
3. ↑  Cotterell 1996, s. 157
**William Lanne** (myös **King Billy**, **William Laney** tai **William Lanney**; n. 1835 – 3. maaliskuuta 1869) oli tasmanialainen aboriginaali, palawah. Hänet tunnetaan erityisesti viimeisenä eloonjääneenä miespuolisena Tasmanian aboriginaalina. Viimeinen aboriginaali oli hänen vaimonsa Truganini (Lanne oli tämän kolmas aviopuoliso).

Lanne syntyi arvioiden mukaan vuonna 1835 Tasmanian länsirannikolla sijaitsevalla Arthur Riverin alueella. Hänen ollessaan seitsemänvuotias hänet ja hänen perheensä kaapattiin ja vietiin Flindersinsaarella sijainneelle aboriginaaleille tarkoitetulle leirille Wybelennaan. Vuonna 1847 mustasta sodasta eloonjääneet aboriginaalit siirrettiin Oyster Coveen, jossa Lanne eli neljä vuotta orpokodissa. Vuonna 1855 hän pääsi töihin valaanpyyntialukselle.

Lanne sairastui pahasti, ja hän kuoli koleraan ja punatautiin 3. maaliskuuta 1869 Hobartin kaupungissa. Kuoleman jälkeen hänen ruumiinsa ryöstettiin. Tämä oli seurausta Tasmanian Royal Societyn ja Royal College of Surgeons of Englandin välisestä riidasta kumman pitäisi käsitellä Lannen ruumis. Royal College of Surgeons of Englandin jäsen, William Crowther, pääsi murtautumaan ruumishuoneelle, jossa Lannen ruumista säilytettiin. Hän leikkasi irti ruumiinosia, poisti hänen ihonsa ja laittoi tilalle valkoisen miehen pään, joka oli päällystetty mustalla iholla. Tasmanian Royal Society huomasi asian nopeasti, ja päätti estää uusien näytteiden keräämisen amputoimalla Lannen jalat ja kädet. Vasta tämän jälkeen Lanne haudattiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Andrys Onsman: Truganini’s Death Island Magazine.  Arkistoitu 8.2.2005. Viitattu 1.3.2008. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Australia

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |

 |
**Ilmari Kurkivuori** (s. 8. huhtikuuta 1938 Mäntsälä) on suomalainen estejuoksija ja kestävyysjuoksija. Hän edusti aktiiviurallaan Mäntsälän Urheilijoita. Hän on pituudeltaan 177 cm.

Kurkivuori keskeytti 3 000 metrin estejuoksun Belgradin EM-kilpailuissa 1962. Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa 1965 hän sijoittui samassa lajissa kuudenneksi. Hän edusti Suomea maaotteluissa kerran 5 000 ja 10 000 metrillä sekä yksitoista kertaa 3 000 metrin esteissä. Hän voitti esteiden maaottelujuoksun Helsingissä syyskuussa 1963.

Kurkivuori voitti 3 000 metrin esteiden Suomen-mestaruuden Lappeenrannassa 1962 ajalla 8.47,6. Hän sai samalla matkalla SM-hopeaa 1964, 1965 ja 1966. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti 4 × 1 500 metrin viestissä hopeaa 1967 ja pronssia 1966. Maastojuoksun SM-kilpailuissa hän sai lyhyellä matkalla hopeaa 1964 sekä joukkuekilpailussa kultaa 1966 ja pronssia 1963, 1964 ja 1967.

Kurkivuori juoksi 3 000 metrin este-ennätyksensä 8.46,0 Helsingissä 21. elokuuta 1962. 3 000 metrillä hänen ennätyksensä on 8.06,4 (Hyvinkää 1962), 5 000 metrillä 14.24,0 (Oulu 1964) ja 10 000 metrillä 30.14,4 (Mäntsälä 1966).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ilmari Kurkivuori Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Laukkonen vuonna 1968.
**Ilmari Laukkonen** (6. tammikuuta 1915 Kortesjärvi – 17. maaliskuuta 2013 Vaasa) oli suomalainen päätoimittaja ja historioitsija. Hän toimi sanomalehti *Vaasa-lehden* päätoimittajana vuosina 1951–1980.

Laukkonen kirjoitti muun muassa Kortesjärven ja Töysän paikallishistoriat ja tilaustyönä yritys- ja yhteisöhistoriikkeja. Vuonna 2003 ilmestyi lääkintöneuvos Eeva Kaupin elämäkerta ja vuonna 2007 Päivi Vuoljärven kanssa kirjoitettu *Pohjalaisista Pohjanmaan alueoopperaksi: Vaasan oopperan historia 1956–2006*.

Laukkoselle myönnettiin opetusneuvoksen arvonimi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Päätoimittaja Ilmari Laukkonen on poissa *Pohjalainen.fi*.  19.3.2013. Viitattu 21.3.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Ilmari Laukkosen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Powhatansota** käytiin vuosina 1622–1644 nykyisen Virginian osavaltion seudulla. Siinä olivat vastakkain alueen englantilaiset uudisasukkaat ja intiaanit. Sota alkoi kun intiaanit tekivät yllätyshyökkäyksen uudisasukkaita vastaan 22. maaliskuuta 1622. Hyökkäyksessä kuoli noin 350 uudisasukasta. Hyökkäyksen jälkeen uudisasukkaat tekivät useita hyökkäyksiä intiaaneja vastaan vuosittain 1622–1636. Tätä seurasi rauhallisempi ajanjakso, joka päättyi kun intiaanit hyökkäsivät uudestaan vuonna 1641. Hyökkäyksen jälkeen oli taas rauhallisempi aika, joka päättyi intiaanien vuonna 1644 tekemään suureen hyökkäykseen, jossa kuoli noin 500 uudisasukasta. Tämän viimeiseksi jääneen intiaanihyökkäyksen jälkeen uudisasukkaat aloittivat sotaretken, joka murskasi intiaaniheimojen liittokunnan. Uudisasukkaat tekivät rauhan intiaanien kanssa ja jakoivat heimoille maata.

Sota
----

Englantilaiset perustivat Jamestownin siirtokunnan vuonna 1607. Siirtokunnan asukkaat pitivät yllä rauhanomaisia suhteita alueen algonkinia puhuneisiin intiaaniheimoihin. Päällikkö Wahunsunacock yhdisti noin 30 alueen heimoa liittokunnaksi. Englantilaiset kutsuivat häntä nimellä Powhatan. Wahunsunacock kuoli vuonna 1618 ja hänen tilalleen Powhatanin liittokunnan johtajaksi nousi hänen veljensä Opechancanough. Opechancanough esitti neljän vuoden ajan olevansa ystävällinen englantilaisia kohtaan. Powhatansota alkoi, kun hän johti intiaanit yllätyshyökkäykseen uudisasukkaita vastaa 22. maaliskuuta 1622 (Jamestownin verilöyly). Hyökkäyksessä kuoli 350 uudisasukasta: miehiä, naisia ja lapsia.

Hyökkäyksen jälkeen uudisasukkaat esittivät haluavansa rauhaa ja kutsuivat Powhatanin liittokunnan johtajat rauhankokoukseen. Kokouksessa uudisasukkaat hyökkäsivät intiaanien kimppuun. Opechancanoughin ja muiden päälliköiden onnistui paeta, ja liittokunta aloitti sodan uudisasukkaita vastaan. Uudisasukkaat tekivät kolme kostoretkeä intiaaneja vastaan vuosittain neljäntoista vuoden ajan lyödäkseen intiaanien liittokunnan. Tätä seurasi rauhallisempi ajanjakso, joka päättyi vuonna 1641 kun intiaanit tekivät hyökkäyksen uudisasukkaita vastaan. Hyökkäystä seurasi rauhallinen ajanjakso, mutta se päättyi vuonna 1644 intiaanien viimeiseksi jääneeseen, isoon yllätyshyökkäykseen. Hyökkäyksessä kuoli noin 500 uudisasukasta.

Uudisasukkaat aloittivat jälleen uuden sotaretken Powhatanin liittokuntaa vastaan vuonna 1644 apunaan kristinuskoon kääntyneitä intiaaneja. Sotaretken aikana Opechancanough jäi uudisasukkaiden vangiksi ja hänet ammuttiin. Lopulta sotaretki murskasi Powhatanin liittokunnan ja uudisasukkaat tekivät erilliset rauhansopimukset eri heimojen kanssa ja määräsivät heimojen asuinalueet.

Lähteet
-------

* Childs Kohn, George: *Dictionary of Wars*, s. 240, 382–383. Facts on File, 1999. ISBN 0-8160-4157-1.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Childs Kohn

Aiheesta muualla
----------------

* Virginia Indian Wars Globalsecurity Military
Mont VentouxMont Ventoux'n huipun pohjoispuoli.

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
hogback (en) (käännä suomeksi), free flight site (d) (käännä suomeksi)View and modify data on Wikidata  |
| Sijainti | 
Ranska, Provence |
| Vuoristo | 
Alpit |
| Korkeus merenpinnasta | 
1 912 m |
| Prominenssi | 
1 150 mView and modify data on Wikidata  |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
44° 10′ P, 5° 17′ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Mont Ventoux** on vuori Ranskan Provencessa olevassa Vauclusen departementissa. Tämä yksittäinen korkea vuori näkyy pitkälle ympäristöönsä ja sitä kutsutaankin *Provencen jättiläiseksi*.  Vuori luetaan kuuluvaksi Alppeihin, vaikka se sijaitsee niistä vähän erillään.

Tour de France
--------------

Mont Ventoux on ollut useasti Tour de Francen etapin maalina. Vuoren huipulle nousu on klassikko. Siinä viimeisen 20 kilometrin matkalla noustaan 1 582 metriä. Lisäksi vuorella tuulee paljon, mistä se on myös saanut useita lempinimiä. Vuoden 1967 Tourilla brittipyöräilijä Tom Simpson lyyhistyi kesken nousun ja menehtyi. 

### Etapin voittajia

* 2013 Chris Froome

Kirjailijoiden Mont Ventoux
---------------------------

Ensimmäisenä vuorelle noususta kirjoitti italialainen runoilija Petrarca, joka nousi vuorelle 1300-luvulla. Nousu kesti kaksi päivää ja sen huipulta näkyi koko Comtat Venaissin, paaville kuulunut alue.

Ranskalainen filosofi Roland Barthes on kuvannut vuorta seuraavasti. Mont Ventoux on Moolok, pyöräilijöiden despootti, joka ei anna koskaan anteeksi heikoille, vaan vaatii kohtuuttomasti kärsimystä.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Näe ja koe Ranska*. Tammi, 2005. ISBN 978-951-31-5172-0.
2. 1 2  Aapo Riihimäki: Chris Froome kipusi "Tuulisen vuoren" valtiaaksi.  *Aamulehti*, 15.7.2013, s. B21.
3. ↑  *Maailman ympäri 8*. Porvoo: WSOY, 1990. ISBN 951-0-14003-1.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mont Ventoux**.
* Mont Ventoux – Tourin jättiläinen numero 1 (Arkistoitu – Internet Archive) Velofilo-blogi 31.1.2016.
**Restart** (*Restart*) on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut Julius Sevcikin ohjaama tšekkiläisten ja suomalaisten elokuvaopiskelijoiden yhteistuotantoelokuva.

Juoni
-----

Ondrej Ládekin novelliin "Upreal" perustuva tarina kertoo nuoresta prahalaisesta Sylviasta, joka työskentelee mainostoimistossa. Itsevarma tyttö asuu ja juhlii usein pikkutunneille poikaystävänsä Martinin kanssa. Aprillipäivänä Sylvia valehtelee Martinille, että on pettänyt tätä jo kuukausia. Martin häipyy yhteisestä kodista, ja Sylvia lähtee etsimään häntä.

Vastaanotto
-----------

Johanna Siik kritisoi Dome.fi -sivustolla elokuvaopiskelijoiden opinnäytetyönä toteutettua elokuvaa päähenkilön epäsympaattisuudesta sekä kuvauksen (Kasimir Lehto) ja leikkauksen (Aleksi Raij) levottomuudesta. Kehuja eivät saaneet myöskään käsikirjoitus, ohjaus eikä näyttelijätyö. Ylen Ohjelmaoppaan Satu Linnapuomi taas piti kuvauksen ja leikkauksen kekseliäisyydestä, mutta käsikirjoituksessa olisi hänestä ollut aineksia vain lyhytelokuvaksi. Samalla sivustolla Markus Määttänen piti *Restartia* pitkäksi elokuvaksi "täysin sietämättömänä". Yleisradio toimi elokuvan osatuottajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yle Ohjelmaopas: Restart Yleisradio. Viitattu 6.4.2013. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Varjola, Markku: *Elokuvien ensi-illat Suomessa 2000–2007*, s. 78. Helsinki: Suomen elokuvakerhojen liitto SEKL ry, 2008. Arkistoitu 16.10.2013. (pdf) (viitattu 18.11.2012).
3. 1 2 3  Siik, Johanna: Restart.  19.11.2006. Dome.fi.  Arkistoitu 5.5.2015. Viitattu 6.4.2013.
Sarjan luoja ja päätähti Lucille Ball Oscar-gaalassa.
**The Lucy Show** oli Lucille Ballin tähdittämä televisiosarja, jota tehtiin vuosina 1962–1968. Se oli jatkoa Ballin aikaisemmalle ja huomattavasti kuuluisammalle televisiosarjalle *I Love Lucy*. Sarja nimettiin alun perin *The Lucille Ball Show'ksi*, mutta nimi muutettiin pian lyhyempään muotoon. *The Lucy Show* kesti kuusi tuotantokautta ja siinä oli yhteensä 156 jaksoa, joista jokainen kesti noin 30 minuuttia. Se oli lajityypiltään tilannekomedia.

Sarja kertoo leskeksi jäänestä naisesta nimeltä Lucy Carmichael (Ball), joka asuu New Yorkin osavaltiossa kahden lapsensa, ystävänsä ja tämän lapsen kanssa. Hahmot kuitenkin vaihtuivat usein vanhojen näyttelijöiden lähtiessä ja uusien saapuessa sarjaan. Lucille Ballin hahmo oli ainoa, joka oli mukana kaikkina kausina. Myös useat julkkikset tekivät vierailuja suosittuun sarjaan, heidän joukossaan muun muassa Dean Martin, George Burns ja Joan Crawford.

Sarja päättyi vuonna 1968, kun Ball myi sarjan omistavan tuotantoyhtiönsä Desilu Productionsin Gulf and Western Industries -yhtiölle. Hän ei halunnut enää esiintyä sarjassa, jota ei omistanut. Ball loi kuitenkin vielä yhden televisiosarjan, jolle hän antoi nimen *Here's Lucy* ja jonka pääosaa hän jälleen itse esitti. Se oli käytännössä jatkoa *The Lucy Show'lle*, vaikka kuvasikin eri hahmoja. Hahmoissa oli kuitenkin paljon yhdenkaltaisuutta *The Lucy Show'n* hahmojen kanssa. *Here's Lucy* kesti sekin kuusi tuotantokautta. Se lopetettiin vuonna 1974.

*Lucy Show’ta* esitettiin myös Suomen televisiossa. Vuonna 1971 se oli *Katso*-lehden lukijaäänestyksessä television 99 ohjelmasta kuudenneksi vähiten suosittu (sijoitus 94/99), ja syyksi arveltiin sen yliampuvaa ja valmiiksi naurettua komiikkaa. Katsojiakin se sai syksyllä 1971 vain 129 000.

Lähteet
-------

1. ↑  *Katso* 8/1972, katso Elfving, Sari: *Taikalaatikko ja tunteiden tulkit. Televisio-ohjelmia ja -esiintyjiä koskeva kirjoittelu suomalaisissa lehdissä 1960- ja 1970-luvuilla*, s. 270. Väitöskirja. Tampereen yliopisto, 2008. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 18.7.2021).

Aiheesta muualla
----------------

* *The Lucy Show* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Valtioservituutti** on joko kansainvälisoikeudellinen rasite, sopimukseen perustuva valtiollisen vallan rajoitus jollakin alueella tai valta käyttää jotain oikeutta toisen valtion alueella. Se on valtion itsenäisyyteen kuuluvan alueellisen määräysvallan rajoitus, joka ilmenee joko pakkona pidättäytyä valtiolle kuuluvien oikeuksien käytöstä tai pakkona sallia toisen valtion käyttää valtaoikeuksia kohteena olevassa valtiossa. Aktiivinen valtioservituutti oikeuttaa valtion käyttämään oikeuksia toisen valtion alueella ja passiivinen valtioservituutti rajoittaa valtion määräysvaltaa omalla alueellaan. Valtion ohella myös kansainvälinen järjestö voi olla valtioservituutin takaamien oikeuksien haltija.

Käytännön valtioservituutteja ovat esimerkiksi kauttakulkuoikeus, alueen linnoittamattomuus, passintarkastuksen suorittaminen toisen valtion raja-asemalla, sotilastukikohdan tai sataman luovutus toisen valtion hallintaan, alueen sotilaallinen neutraloiminen ja alueen käyttäminen kansainvälisen järjestön asemapaikaksi. Valtioservituutin alaisena on siten Yhdistyneiden kansakuntien päämaja New Yorkissa. Suomessa valtioservituutti on koskenut Ahvenanmaata, mikä ensi sijassa ilmenee linnoittamattomuutena. Valtioservituutteja ovat myös Porkkalan alueen vuokrasopimus 1940–1955 ja Saimaan kanavan vuokrasopimus vuodesta 1962.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965.
2. 1 2  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966.
**Valde (Valto) Edvard Käkelä** (19. huhtikuuta 1908 Lappee – 30. tammikuuta 1977 Nuijamaa) oli suomalainen liikemies ja poliitikko. Käkelä oli SDP:n kansanedustaja vuosina 1945–1972 sekä sisäasiainministeri 1955−1956.

Käkelän vanhemmat olivat pienviljelijä, kansanedustaja Elias Käkelä ja Maria Partanen. Hän kävi kansakoulun ja suoritti 1928 Työväen Akatemian. Käkelä oli Viipurin sosialidemokraattisen nuorisopiirin järjestäjä ja Kansan Työ -lehden palveluksessa Lappeenrannassa ja Viipurissa. Hän toimi Itä-Suomen Urheiluvälineitä -yhtiön liikkeenhoitajana Viipurissa vuoteen 1944 saakka ja sen jälkeen liikkeen osakkaana Lappeenrannassa.

Käkelä oli SDP:n kansanedustajana Kymen läänin läntisestä vaalipiiristä vuosina 1945–1948 ja Kymen läänin vaalipiiristä 1948–1972. Hän oli eduskunnan suuren valiokunnan puheenjohtaja 1957 ja valtiovarainvaliokunnan puheenjohtaja 1968–1969. Käkelä toimi sisäasiainministerinä Kekkosen V hallituksessa 1955–1956 ja toisena valtiovarainministerinä Karjalaisen II hallituksessa 1970–1971.

Presidentin valitsijamiehenä Käkelä toimi vuosien 1950, 1956, 1962 ja 1968 vaaleissa. Hän osallistui kunnallispolitiikkaan Lappeen, Viipurin ja Lappeenrannan valtuustoissa. Käkelä oli Lappeenrannan kaupunginvaltuuston puheenjohtaja.

Käkelällä on nimikkokatu Lappeenrannassa, *Valto Käkelän katu*, jonka varrella sijaitsee muun muassa Etelä-Karjalan keskussairaala.

Käkelä oli naimisissa Gunnel Maria Lundmarkin kanssa vuodesta 1957. Käkelän tytär Anneli Kiljunen on ollut SDP:n kansanedustajana vuodesta 2003 alkaen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  .aspx Valto Käkelä *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
2. ↑   Valto Käkelä *Suomen ministerit*. Valtioneuvosto.
3. ↑  Sjöholm, Johanna: Lempilapsena sosiaalipolitiikka (Anneli Kiljunen). *Etelä-Saimaa*.  4.4.2011.  Arkistoitu 27.10.2014. Viitattu 27.10.2014.

Kirjallisuutta
--------------

* Kaarninen, Pekka: "Käkelä, Valto (1908–1977)", *Suomen kansallisbiografia, osa 5*, s. 620–621. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005. ISBN 951-746-446-0. / Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* .aspx Valto Käkelä *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
* Valto Käkelä *Suomen ministerit*. Valtioneuvosto.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Väinö Leskinen** | **Suomen sisäasiainministeri**1955−1956 | Seuraaja:**Vilho Väyrynen** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Eduskunta
* Valtioneuvosto
* Biografiasampo

 |

 |
**Nancy Jebet Langat** (sukunimi esiintyy myös muodossa **Lagat**, s. 22. elokuuta 1981 Eldoret) on kenialainen yleisurheilija, 1 500 metrin olympiavoittaja.

Langat saavutti junioreiden MM-kilpailujen 800 metrillä pronssia Sydneyssä 1996 ja hopeaa Annecyssä 1998 ajalla 2.05,43. Marrakechin maastojuoksun MM-kilpailuissa hän sijoittui samana vuonna lyhyellä matkalla 38:nneksi. Vuonna 2000 Langat voitti 800 metrin junioreiden maailmanmestaruuden Santiago de Chilessä ajalla 2.01,51.

Langat voitti vuonna 2004 Brazzavillessä Afrikan mestaruuden 1 500 metrillä, mutta karsiutui Ateenan olympialaisissa saman matkan välierissä. Seuraavana vuonna hän oli maastojuoksun MM-kilpailuissa Saint-Étiennessä lyhyellä matkalla kahdeksas. Helsingin MM-kilpailuissa hän jäi 1 500 metrillä alkueriin.

Langat voitti Pekingissä 2008 olympiakultaa 1 500 metrillä tuolloisella ennätyksellään 4.00,23. Hän aloitti ratkaisevan loppukirin 250 metriä ennen maalia jättäen kilpailua johtaneen Maryam Yusuf Jamalin taakseen. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän karsiutui 1 500 metrin välieräjuoksussa. Myöhemmin samana syksynä hän voitti IAAF:n yleisurheilufinaalissa 1 500 metriä ajalla 4.13,63.

Langat voitti Nairobissa 2010 Afrikan-mestaruuden 1 500 metrillä ajalla 4.10,43. Delhin Kansainyhteisön kisoissa hän voitti kultaa sekä 800 että 1 500 metrillä. Seuraavan vuoden Daegun MM-kilpailuissa hän karsiutui 1 500 metrin välierissä.

Hän juoksi 2010 ennätyksensä 800 metrillä Eugenessa ajalla 1.57,75 ja 1 500 metrillä Lausannessa ajalla 4.00,13.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Nancy Jebet Langat Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi) Viitattu 14.9.2009.
2. ↑  Athletics World Junior Championships Women: 800 m *Sports123.com*. Viitattu 23.8.2008. (englanniksi)
3. ↑  Athletics African Championships Women: 1500 m *Sports123.com*. Viitattu 23.8.2008. (englanniksi)
4. ↑  Langat vei naisten 1500:n olympiakullan *mtv3.fi*.  23.8.2008. Viitattu 23.8.2008.
5. ↑  Athletics African Championships 2010 at Nairobi (ken) Women: 1500 m *sports123.com*. Viitattu 17.10.2010. (englanniksi)
6. ↑  Cheruiyot johdatti Kenian kolmoisvoittoon naisten vitosella *yleisurheilunkuvalehti.fi*.  13.10.2010. Viitattu 17.10.2010.

Naisten 1 500 metrin juoksun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1972: Ljudmila Bragina | 
1976: Tatjana Kazankina | 
1980: Tatjana Kazankina | 
1984: Gabriella Dorio | 
1988: Paula Ivan | 
1992: Hassiba Boulmerka | 
1996: Svetlana Masterkova | 
2000: Nouria Mérah-Benida | 
2004: Kelly Holmes | 
2008: Nancy Langat | 
2012: Maryam Yusuf Jamal | 
2016: Faith Kipyegon | 
2020: Faith Kipyegon  |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Hans Kreissig** (1856 Saksa – 28. joulukuuta 1929 Dallas, Texas, Yhdysvallat) oli 1880-luvulta lähtien Yhdysvalloissa toiminut kapellimestari, pianisti ja kuoronjohtaja.

Kreissig opiskeli sävellystä ja orkesterinjohtoa Arthur Sullivanin johdolla Lontoossa. Hän teki Manner-Euroopassa kiertueen säestäen pianolla kornetisti Jules Levya. Joulun aikaan vuonna 1883 Kreissig matkusti kiertävän lontoolaisen oopperaseurueen kanssa Yhdysvaltoihin, ja keväällä 1884 hän asettui asumaan Dallasiin. Hän työskenteli pianon- ja urkujensoiton opettajana. Lisäksi hän johti jonkin aikaa kuoroja synagogissa ja katolisissa kirkoissa.

Kreissig aloitti 1880-luvulla toimimisen Dallas Frohsinn -mieskuoron johdossa. Hän matkusti kuoron kanssa laulujuhlille San Antonioon 1887, Houstoniin 1902, Galvestoniin 1909 ja Austiniin 1911. Lyhyitä taukoja lukuunottamatta Kreissig työskenteli Dallas Frohsinnin kuoronjohtajana vuoteen 1912. Lisäksi hän perusti vuonna 1900 Dallasin sinfoniaorkesterin, jonka ensimmäisessä konsertissa myös Dallas Frohsinn esiintyi. Muita Kreissigin perustamia kokoonpanoja olivat Beethoven Trio ja Phoenix Club -kamarimusiikkiyhtye. Myöhempinä vuosinaan Kreissig ei juuri osallistunut julkiseen elämään vaan keskittyi pianonsoiton opettamiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kreissig, Hans (1856–1929) Handbook of Texas, viitattu 24.12.2022. Theodore Albrecht
2. 1 2  History of the DSO Dallas Symphony Orchestra, viitattu 24.12.2022


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Tieteen historia** 

Yleistä 

* Teoriat
* Historiankirjoitus

Jako aikakausittain 

* Esihistoriallinen aika
* Antiikin tiede
* Keskiajan tiede
* Renessanssin tiede
* Tieteellinen vallankumous
* Valistusajan tiede
* Tiede teollisen vallankumouksen aikana
* 1900-luvun tiede

Jako aloittain 

* Matematiikka
* Filosofia
* Luonnontieteet
	+ Tähtitiede
	+ Biologia
	+ Kemia
	+ Ekologia
	+ Maantiede
	+ Geologia
	+ Fysiikka
* Yhteiskuntatieteet
	+ Taloustiede
	+ Kielitiede
	+ Valtiotiede
	+ Psykologia
	+ Sosiologia
	+ Uskontotiede
* Tekniikka
	+ Maataloustiede
	+ Sähkö ja elektroniikka
	+ Rakennustekniikka
	+ Arkkitehtuuri
	+ Kartografia
	+ Kemiantekniikka
	+ Tietokoneteknikka
	+ Tietojenkäsittelytiede
	+ Materiaalitiede
* Lääketiede
* Farmasia

Katso myös: Näennäistieteen historia

**Valtiotiede** kantaa kahta tutkimusperustaa, saksalaistaustaista *Staatslehre*-perinnettä ja anglosaksista politiikan tutkimusta (*political science*). Saksalainen tutkimus oli luonteeltaan filosofista, juridista ja historiallista. Se painottui selvästi enemmän rationalistiseen päättelyyn kuin havaintojen keruuseen, joka on ollut politiikan tutkimukselle ominainen työote.

Suomen valtiotieteessä on alun perin vallinnut saksalainen suuntaus. Suomen kielessä sana valtio viittaa paikkaan, jossa käytetään valtaa. Sanan on kehittänyt Paavo Tikkanen vuonna 1846. Monien eurooppalaisten kielten *stat/state*-tyyppiset sanat taas viittaavat arvojärjestykseen ja pysyvyyteen. Suomen *valtio* on merkitykseltään aktiivisempi ja positiivisempi kuin *stat*, myös sellaisina sanaliittoina kuin *itsenäinen valtio*, *hyvinvointivaltio*. Niinpä suomen kielen *Valtiollinen*-sana tarkoitti 1950-luvulle saakka osittain samaa kuin *poliittinen*. Vasta 1950-luvulla alettiin puhua poliittisista puolueista ja poliittisesta elämästä eikä käytetty niissä valtiollinen-sanaa kuten siihen saakka. Tutkijat pyrkivät nykyisin korvaamaan valtiotiede-termin politiikan tutkimuksella.

Länsimaisen politiikantutkimuksen keskeisiä tutkimuskohteita ovat olleet vapauden ja oikeudenmukaisuuden ihanteet. Platonista alkaen tutkijat ovat etsineet sellaista yhteiskuntaa, joka parhaiten toteuttaisi nämä ihanteet. Keskiajan jälkeen rationalismin piirissä pohdittiin niin sanottua vapauden ja välttämättömyyden ongelmaa. Ihminen on toisaalta vapaata harkintaa käyttävä aktiivinen toimija, toisaalta hän kohtaa välttämättömyyden ympäristön ja luonnonlakien muodossa.

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan suuri Ensyklopedia, 10. osa (Turgenev-Öljytalous)*, s. 7664, art. Valtio-oppi. Otava, 1981. ISBN 951-1-06271-9.
2. ↑  Tommi Uschanov: *Miksi Suomi on Suomi*, s. 129–132. Teos, 2012. ISBN 978-951-851-426-1.
3. ↑  *Otavan suuri Ensyklopedia, 10. osa (Turgenev-Öljytalous)*, s. 8086–8, art. Yhteiskuntafilosofia. Otava, 1981. ISBN 951-1-06271-9.