recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli käsittelee peliä. Flood on myös brittiläinen musiikkituottaja.*

**Flood** on Bullfrog Productionsin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema tasohyppelypeli. Peli on julkaistu vuonna 1990 Amigalle ja Atari ST:lle.

Pelaaminen
----------

Lajityypiltään peli on omintakeinen tasohyppely, jossa tavoitteena on kerätä roskat joka kentästä ja mennä sen jälkeen ulospääsyyn. Erikoisuutena vihreää omituista otusta muistuttanut pelihahmo pystyi kiipeämään seinillä ja katossa. Aikarajana pelissä oli pelihahmon tädin haamu, joka kopioi pelihahmon liikkeet ja seuraa tätä kaventuvalla viiveellä. Ruudulla kävelevät viholliset vievät myös pelihahmolta energiaa, ja osa vihollisista vie kaikki energiat yhdellä kosketuksella. Viholliset ovat eläinmaisia, mutta mielikuvituksellisia olentoja, esimerkkinä teddy karhut, joilla on raateluhampaat vatsassa. Monissa jaksoissa on teleportteja, joista pääsee jakson eri kohtiin. 

Alussa pelihahmolla ei ole aseita, vaan hän joutuu väistämään viholliset hyppimällä tai kiipeämällä. Jaksoista voi löytää kuitenkin aseita, kuten kranaatteja, aikapommeja ja liekinheittimen.

Vesiraja nousee useissa jaksoissa. Vedessä voi uida, mutta happea riittää vain rajatun ajan, jonka jälkeen vedessä oleva pelihahmo alkaa menettämään energiaansa. Vesi on pelissä mallinnettu realistisesti siinä suhteessa, että vettä valuu hanoista maatapitkin, ja sitä alkaa kerääntyä aina koloihin. Pienemmät kolot täyttyvät suhteessa nopeammin kuin isot kolot tai laajemmat alueet. 

Pelin kenttiin on neljän sanan pituiset salasanat, joita voi yrittää arvata. Salasanoja voi myös löytää pelialueelta.

Taustajuonena pelihahmo, Quiffy, on lajinsa viimeinen otus, jonka on selvittävä ihmisten roskaamista luolastoista elävänä.

Vastaanotto
-----------

Peli on saanut CU Amiga -lehden arvostelussa arvosanaksi 87%.

Mikrobitin Niko Nirvi antoi pelin Amiga- ja Atari ST -versioille 94 pistettä sadasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Flood review Amiga Magazine Rack. Viitattu 19.12.2017.
2. ↑  Mikrobitti 9/1990, sivu 44

Aiheesta muualla
----------------

* *Flood* MobyGamesissa (englanniksi)
* *Flood* Hall of Light -sivustolla (englanniksi)
**Floppy Magazine** (*Floppis*, joskus *Floppy Magazine 64*) oli Protocol Productionsin ja sen edeltäjäyritysten vuosina 1985–1988 kustantama suomenkielinen tietokonelehti, jota julkaistiin sähköisenä levykelehtenä. Lehti ilmestyi kuudesti vuodessa ja se toimitettiin kaksipuoleisella 5¼ tuuman levykkeellä, joka sisälsi sekä sähköisiä artikkeleita että oheisohjelmia Commodore 64 -mikrotietokoneelle.

Floppy Magazinea mainostettiin muun muassa C-lehdessä.

Yhdessä Micropost-lehden kanssa Floppy Magazinea on pidetty kuvaavana esimerkkinä 1980-luvun puolivälin käyttäjälähtöisestä tietokonejournalismista Suomessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rautanen, Niila T.: Floppy Magazine *Tietokonesivut NT Rautanen*.  2014.  Arkistoitu 23.8.2019. Viitattu 31.10.2022.
2. ↑  Air Combat Details *LaunchBox Games Database*. Viitattu 31.10.2022. (englanniksi)
3. 1 2  Nylund, Niklas: The early days of Finnish game culture: Game-related discourse in Micropost and Floppy Magazine in the mid-1980s *Taylor and Francis Online*.  Arkistoitu 31.10.2022. Viitattu 31.10.2022. (englanniksi)
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Z-luokan hävittäjästä. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Zephyr** (viirinumero R19) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Z-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Z-luokka (hävittäjä)*
Alus tilattiin 12. helmikuuta 1942 kymmenennessä hätälaivueessa (engl. *Emergency Flotilla*) Vickers Armstrongilta Newcastlesta, missä köli laskettiin 13. heinäkuuta 1942. Alus laskettiin vesille 15. heinäkuuta 1943 ja valmistui seuraavana vuonna 6. syyskuuta.

Palvelus
--------

Vastaanottotestit ja varustautuminen aloitettiin 9. syyskuuta. Niiden päätyttyä alus siirrettiin Scapa Flowhun Kotilaivastoon miehistön koulutukseen. Alus liitettiin 23. lokakuuta Kotilaivastosta muodostettuun operaatio Hardyn osasto Force 2:een, joka miinoitti laivareittejä sekä muuten häiritsi Norjan rannikon merenkulkua. Seuraavana päivänä alus suojasi miinoituslentojen ajan saattuetukialuksia. Lennot peruutettiin 25. lokakuuta heikon sään vuoksi ja osasto palasi 27. lokakuuta Scapa Flowhun.

Alus siirrettiin 1954 Portsmouthin reserviin. Se sijoitettiin toukokuussa 1958 poistolistalle ja myytiin kesäkuussa BISCOlle romutettavaksi. Alus saapui 2. heinäkuuta hinattuna Dunstoniin romutettavaksi Clayton and Davielle.

Lähteet
-------

* English, John: *Obdurate to Daring - British Fleet Destroyers 1941-45*. Windsor, Englanti: World Ship Society, 2008. ISBN 978-0-9560769-0-8. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Naval-history.net - HMS Zephyr

*Z*-luokan hävittäjät

|  |
| --- |
| *HMS Myngs* - *HMS Zephyr* - *HMS Zambesi* - *HMS Zealous* - *HMS Zebra* - *HMS Zenith* - *HMS Zest* - *HMS Zodiac* |
| Edeltäjä: *W*-luokka – Seuraaja: *Ca*-luokka |
Ludwig Helmbold
**Ludwig Helmbold** ( 21. tammikuuta 1532 Mühlhausen, Thüringen,- 8. elokuuta 1598 Mühlhausen) oli saksalainen luterilainen pappi ja virsirunoilija.

Elämä ja työ
------------

Helmbold kävi koulua Leipzigissa ja Erfurtissa. Valmistuttuaan hän toimi kotikaupunkinsa koulun rehtorina, mutta palasi Erfurtiin ja toimi yliopiston opettajana, kunnes hänet 1561 nimitettiin Erfurtin Pyhän Augustiniuksen lukion vararehtoriksi. Kun yliopiston toiminta käynnistyi uudelleen ruttoepidemian jälkeen 1565, hänet nimitettiin filosofisen tiedekunnan dekaaniksi. 1566 sai hän keisari Maximilian II:tä seppelöidyn runoilijan (poeta lauretaus) arvon Augsburgin valtiopäivillä, mutta hän joutui luopumaan virastaan 1570, kun hän pysyi luterilaisena vastareformaation alettua. Hän palasi Mühlhauseniin, diakoniksi, sitten papiksi ja nimitettiin superintendentiksi.

Helmbold kirjoitti latinankielisiä lauluja ja oodeja sekä saksankielisä lauluja koulukäyttöön, sekä runomuotoisen version Augsburgin tunnustuksesta. Hän kirjoitti noin 400 virttä. Johann Sebastian Bach käytti hänen virsiään kantaateissaan, mm. Kolminaisuudenpäivän kantaatissa "O heilges Geist- und Wasserbad", BWV 165, ja uskonpuhdistuksen päivän kantaatissa "Gott der Herr ist Sonn und Schild", BWV 79.

Vain muutama hänen kirjoittamansa virsi on enää käytössä. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on yksi, virsi 293 "En tahdo Herrastani" (Von Gott will ich nicht lassen (Suom. virsikirjaan 1685 uud. Kaarle Martti Kiljander 1867, Niilo Rauhala 1984.) Ruotsin kirkon virsikirjassa se on hieman eri muotoisena virsi 551" En tahdo Herrastani" (Suom. 1685, uud. Niilo Rauhala 1984, Anna-Mari Kaskinen 1999 4, 7. säk.)

Lähteet
-------

1. ↑  poeta laureatus *tieteentermipankki.fi*. Viitattu 21.2.2020.
2. 1 2  Ludwig Helmbold *hymnary.org*. Viitattu 21.2.2020. (englanniksi)
3. ↑  : *Ludwig Helmbold (Hymn-Writer, Composer)*. 21.2.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* IdRef

 |

 |
**Ludwig Kaindl** (13. joulukuuta 1914 Ergoldsbach, Ala-Baijeri – 5. heinäkuuta 1995) oli saksalainen kestävyysjuoksija päämatkanaan 3 000 metrin esteet, jossa hän saavutti parhaan menestyksensä voittamalla vuoden 1938 Pariisin EM-kisoissa hopeaa. Lisäksi hän oli 1940-luvulla viisinkertainen Saksan mestari 1 500 metrillä.

Ludwig Kaindl nousi kansainväliselle huipulle 1930-luvun lopulla. Kaindl nousi olympiamitalisti Alfred Dompertin jälkeen Saksan estejuoksun kärkihahmoksi. Kaindl saavutti vuonna 1937 Saksan mestaruushopeaa Dompertin jälkeen. Seuraavana hän otti ensimmäisen Saksan mestaruutensa ja syksyllä 1938 Pariisin Euroopan mestaruuskisoissa hän Ruotsin Larssonin voittaessa.

Seuraavana kolmena vuotena 1940-42 peräkkäin Kaindl otti Saksan mestaruuden 1 500 metrillä ja edelleen sodan jälkeen Länsi-Saksan mestaruuden vuosina 1946-47. Vuonna 1949 Kaindl otti jälleen sitten vuoden 1939 mestaruuden 3 000 esteissä. Vuosina 1949 ja 1950 hän oli mukana seuransa TSV Munchenin maastojuoksumitaleita voittaneessa joukkueessa.

Kaindlin ura päättyi 1950-luvun alussa eli hänen uralleen ei toisen maailmansodan ja Saksan osallistumiskiellon vuoksi vuoden 1948 kisoihin tullut yhtään osallistumismahdollisuutta olympiakisoihin.

Ennätykset
----------

* 800 m: 1.52,6 (1940)
* 1 500 m: 3.50,2 (1939)
* 3 000 m esteet: 9.06,8 (1939)

Aiheesta muualla
----------------

* Siukonen, Markku & Ahola, Matti: *Suuri EM-kirja*, s. 30, 38. Sporttikustannus Oy, 1990. ISBN 951-8920-11-7.
* Ludwig Kaindlin parhaat kisat vuosittain
Ludwig Laqueur
**Ludwig Laqueur** (25. heinäkuuta 1839–20. huhtikuuta 1909) oli saksalainen silmälääkäri, joka syntyi Festenbergissä Sleesiassa.

Laqueur opiskeli lääketiedettä Breslaussa ja Berliinissä ja valmistui tohtoriksi vuonna 1860. Vuosina 1863–1869 hän työskenteli Richard Liebreichin assistenttina silmätautisairaalassa Pariisissa. Vuonna 1873 hänestä tuli apulaisprofessori Strasbourgin yliopistoon, jossa hän sai täydet professorinvaltuudet 1877.

Laqueur tunnetaan fysostigmiiniä – kalabarpavussa esiintyvää antikoliiniesteraasina toimivaa alkaloidia – koskevista tutkimuksistaan. Hän julkaisi 1876 kirjoitelman *Ueber eine neue therapeutische Verwendung des Physostigmin*, jossa suositteli yhdistettä glaukooman eli silmänpainetaudin hoitoon. Yhdistettä käytetään tähän tarkoitukseen edelleen. Laquer huomasi, että kalabaruutteet alensivat silmänpainetta merkittävästi. Hän kärsi itsekin glaukoomasta, minkä vuoksi hän pystyi itse todentamaan tutkimustuloksensa. Tämä pidettiin kuitenkin hänen kollegoiltaan salassa hänen kuolemaansa asti.

Lähteet
-------

1. ↑  Koulu, Markku & Tuomisto, Jouko (toim.): *Farmakologia ja toksikologia*. Medicina Oy, 2007. Kolinergistä stimulaatiota aiheuttavat lääkeaineet (PDF).  (Arkistoitu – Internet Archive)

  

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Ludwig Laqueur 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Haitam Aleesami IFK Göteborgin pelaajana lokakuussa 2015.
**Haitam Aleesami** (s. 31. heinäkuuta 1991 Oslo) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Amiensia. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa vuodesta 2015.

Aleesami siirtyi vuonna 2012 Skeidista pääsarjaseura Fredrikstadiin, jossa hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan 13 liigaottelua. Kaudet 2013–2014 Fredrikstad pelasi toisella sarjatasolla. Vuoden 2015 alussa Aleesami siirtyi ruotsalaisseura IFK Göteborgiin, jossa hän pelasi 1,5 vuoden aikana 45 pääsarjaottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kesällä 2016 hän siirtyi italialaisseura Palermoon, jossa hän pelasi kauden aikana Serie A:ssa 31 maalia ja teki niissä yhden maalin. Kahtena seuraavana kautena Aleesami jatkoi Palermon joukkueessa Serie B:ssä. Kesällä 2019 hän siirtyi Amiensiin.

Aleesami pelasi Norjan maajoukkueessa ensimmäiset maaottelunsa lokakuussa 2015 EM-karsinnassa Maltaa ja Italiaa vastaan. Hän on marraskuun 2019 loppuun mennessä pelannut 28 maaottelua, joista EM-karsintaotteluita on 12 ja MM-karsintaotteluita seitsemän. Maaleja hän ei ole maaotteluissa tehnyt.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Haitam Aleesami Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
Henrik Visnapuu 1917.
**Henrik Visnapuu** (2. tammikuuta 1890 Valgamaa, Viro – 3. huhtikuuta 1951 New York, Yhdysvallat) oli virolainen runoilija. Hän kuului kirjailijaryhmä Siuruun, jonka myrsky ja kiihkokauden huomattavin edustaja hän oli Marie Underin ohella.

Visnapuun esikoiskokoelma *Amores* (1917) herätti kohua. Siinä ja muissa varhaisissa kokoelmissaan Visnapuu esiintyy varsinkin rakkauslyyrikkona, mutta mukana niissä on myös luontoaiheita. Hän kirjoitti myös vallankumouksen tragiikasta ja uskonnollisista kokemuksista. 1920-luvulta lähtien hän kirjoitti erityisesti isänmaasta. Lyriikan lisäksi hän julkaisi muun muassa näytelmiä ja esseitä sekä vuonna 1951 muistelmateoksen *Päike ja jõgi*.

Visnapuu oli 1935–1937 propagandaministeriön neuvos, kuului vuosina 1937–1940 *Uus-Eestin* toimituskuntaan ja oli samaan aikaan kirjallisuusaikakauskirja *Varamun* toimittaja. Hän lähti 1944 maanpakoon Saksaan, mistä 1949 muutti Yhdysvaltoihin. Hänen pakolaisvuosinaan kirjoittamastaan lyriikasta ilmenee isänmaan kaiho ja rakkauden peruselämys.

Suomennettuja runoja
--------------------

Antologiassa *Eestin runotar: virolaisen lyriikan antologia*, toim. Elsa Haavio, Helsinki: WSOY 1940

* Iäisesti, suom. Elina Vaara
* Jouluyö, suom. Elina Vaara
* Lunta lankes -, suom. Elina Vaara
* Luopumus, suom. Elina Vaara
* Metsätalo, suom. Elina Vaara
* Nyt on yö ja kuu, suom. P. Mustapää
* Oh, surullinen koira... suom. P. Mustapää,
* Ole tervehditty: nuorten kaatuneitten muistoksi, suom. Elina Vaara
* On akkunani selkoselällään, suom. P. Mustapää,
* Suviyö, suom. P. Mustapää,
* Yli kotimäen, suom. Elina Vaara

Lähteet
-------

1. 1 2  *Otavan Iso tietosanakirja. Encyclopaedia Fennica 10, VISE–ÖÖ. Hakemistot*, s. 6. Helsingissä: Otava, 1965.
2. 1 2  *Facta. 10-osainen tietosanakirja 10, TYÖ–ÖÖ*, s. 730. 8. p. 1976. Helsinki: WSOY.
3. ↑  Risto Rantala ja Kaarina Turtia (toim.): "Visnapuu, Henrik", *Otavan kirjallisuustieto*, s. 856. Helsinki: Otava, 1990. ISBN 951-1-09209-X.
4. ↑  Henrik Visnapuu, (Arkistoitu – Internet Archive) Luettelo suomennetuista runoista. Lahden kaupunginkirjaston runotietokanta. Päivitetty 28.10.2021, viitattu 10.11.2021

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Henrik Visnapuu** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Henrik Wigström.
**Henrik Immanuel Wigström** (2. lokakuuta 1862 Tammisaari — 14. maaliskuuta 1923 Kivennapa) oli suomalainen kultaseppä, joka työskenteli hovijalokiviseppä Fabergén palveluksessa. 

Henrik Immanuel Wigström syntyi Tammisaaressa vuonna 1862. Koulutuksensa hän aloitti 11-vuotiaana oppipoikana paikallisen kultaseppä ja hopeatehtailija Petter Madsénin luona. Tanskalaissyntyisen Madsénin pitkäaikaiset kontaktit auttoivat Wigströmiä pääsemään Pietariin kultaseppä Werner Elfströmin oppipojaksi 13-vuotiaana. Hän ryhtyi työskentelemään 22-vuotiaana Mihail Perhinin alaisuudessa vuonna 1884. Jo tuolloin Perhinin työpaja oli erikoistunut valmistamaan Fabergélle esineitä ja Wigström oli 15 vuotta Perhinin lähin mies.

Wigströmin ja Ida Johanna Turusen neljästä lapsesta Anna Lyyli (s. 1885) ja Henrik Wilhelm (s. 1889) työskentelivät koulunsa lopetettuaan isänsä työpajassa. Henrik junior ("Poju") suoritti kultaseppämestari tutkintonsa 1915 ja oli isänsä lähin mies.

Henrik Wigströmistä tuli Perhinin kuoleman jälkeen vuonna 1903 Fabergén johtava kultaseppämestari ja työhuone siirtyi poikkeuksellisesti korvauksetta hänen omistukseensa. Ensimmäinen maailmansota vaikeutti Wigströmin työpajan toimintaa. Vallankumous lopetti sen kokonaan vuonna 1918. Wigström muutti Suomeen kesäasuntoonsa Terijoelle lähes vararikkoon ajautuneena. Hän kuoli vuonna 1923.

Hänen luomiensa esineiden tyyli oli Perhinin tyylin mukainen: hän jäljitteli Ludvig XVI:n, empiren ja uusklassismin tyyliä. Lähes kaikki hänen aikansa Fabergén kiviset eläinaiheet, figuurit ja kukat valmistettiin hänen valvonnassaan. Työhuoneen kaksi varastokirjaa eli albumia mallipiirroksineen vuosilta 1911—1916 on säilynyt. Esineitä valmistui tuolloin 1 200 kpl ja ne on kuvattu yksityiskohtaisesti sekä oikeassa koossa.

Lähteet
-------

* Tillander-Godenhielm, Ulla: *Fabergén suomalaiset mestarit*. Helsinki: Tammi, 2011. ISBN 978-951-31-5878-1.

### Viitteet

1. ↑  Tillander-Godenhielm, 2011, s. 86
2. ↑  Tillander-Godenhielm, 2011, s. 85
3. ↑  Tillander-Godenhielm, 2011, s. 89
4. ↑  Tillander-Godenhielm, 2011, s. 88
5. ↑  Tillander-Godenhielm, 2011, s. 98

Aiheesta muualla
----------------

* Tillander-Godenhielm, Ulla: / Wigström, Henrik (1862 - 1923) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  30.7.2007. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
* Henrik Wigström ja eurooppalaiset taiteilijat -juhlaraha (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Juan Gundlach. Kuva vuodelta 1864.
**Juan Cristóbal Gundlach** (s. **Johannes Christoph Gundlach**; 17. heinäkuuta 1810 Marburg – 14. maaliskuuta 1896 Havanna) oli saksalaissyntyinen luonnontieteilijä ja taksonomi, joka asui pääosan elämästään Kuubassa.

Gundlach väitteli filosofian tohtoriksi Marburgin yliopistossa 1837. Hänen isänsä oli yliopiston lääketieteen professori. Vuonna 1839 Gundlach muutti Kuubaan keräämään luonnontieteellisiä näytteitä ja asui siellä lähes koko loppuelämänsä. Hän teki puolen vuoden mittaisen matkan Puerto Ricoon vuonna 1873 ja perusti sinne Instituto Civil de Segunda Enseñanzan. Vuonna 1875 hän matkusti uudestaan Puerto Ricoon, missä hän vietti noin vuoden. Siellä hän muutti nimensä espanjalaiseen muotoon. Hänet mainitaan Puerto Ricon luonnontieteiden isäksi.

Gundlach kirjoitti ensimmäisen teoksen Kuuban linnustosta, *Ornitología Cubanan*, vuonna 1876. Hänen kokoelmansa sijoitettiin Havannaan Museo Poey'hin hänen kuolemansa jälkeen. Vuonna 1986 Kuuba julkaisi postimerkkisarjan hänen kuolemansa 90-vuotispäivän kunniaksi.

Gundlach nimesi useita uusia eläinlajeja, linnuista karibianviiriäiskyyhkyn (*Geotrygon caniceps*), kuubannapsun (*Myiarchus sagrae*), viherlakkikerttulin (*Dendroica pityophila*), kuubansääskikertun (*Polioptila lembeyei*) ja orientenkerttulin (*Teretistris fornsi*). Hänen kunniakseen on nimetty monta eläinlajia, linnuista kuubanlintuhaukka (*Accipiter gundlachi*), antillienhaukkakehrääjä (*Chordeiles gundlachii*), kuubanvireo (*Vireo gundlachii*) ja isomatkija (*Mimus gundlachii*).

Teoksia
-------

* *Mamalogía Cubana* (1877)
* *Contribucion á la Erpetologia Cubana* (1880)
* *Contribucion á la entomologia Cubana*, 4 osaa (1881–1884).

Lähteet
-------

1. ↑  ITIS
2. ↑  BirdLife Suomi (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Johnny Guitar** on yhdysvaltalainen Nicholas Rayn ohjaama lännenelokuva vuodelta 1954, joka perustuu Roy Chanslorin vuonna 1953 kirjoittamaan romaaniin. Elokuvan pääosissa näyttelevät muiden muassa Joan Crawford ja Sterling Hayden. Elokuvassa on värit, ja se on noin 110 minuutin mittainen. *Johnny Guitar* sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa toukokuussa 1954, ja Suomessa helmikuussa 1955. Republic Pictures tuotti elokuvan.

Elokuvaa on kehuttu sen epätavallisesta juonesta, lännenelokuville harvinaisista naispääosista ja upeasta värimaailmasta.

*Johnny Guitar* -elokuvan pohjalta on tehty samanniminen musikaali, jonka ensi-ilta oli Yhdysvalloissa vuonna 2004.

Elokuvan tunnussävelmän "Johnny Guitar" sanoitti Peggy Lee ja kansansävelmästä sovitti Victor Young. Suomeksi se on levytetty useita kertoja nimellä "Surujen kitara".

Vuonna 2008 *Johnny Guitar* valittiin "kulttuurisesti, historiallisesti tai esteettisesti merkittävänä" elokuvana säilytettäväksi Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Film Registryssä. Vuonna 1979 se pääsi mukaan suomalaiskriitikoiden kokoamalle sadan tärkeimmän elokuvan listalle. *The New York Timesin* kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Juoni
-----

Joan Crawford näyttelee saluunanomistaja Viennaa, jota syytetään aiheettomasti rikoksesta. Elokuvan nimihahmo, Sterling Haydenin näyttelemä Johnny "Guitar" Logan, auttaa Viennaa puolustautumaan kaupungin viranomaisia vastaan, jotka Emma Smallin (Mercedes McCambridge) johtamana yrittävät häätää naisen pois. 

Kysymys on pohjimmiltaan rahasta: paikkakunnalle on tulossa rautatie - ja Viennan maat ovat sen linjauksella; tämä merkitsee hänelle rikkautta ja vaikutusvaltaa, kun siihen asti seudun epävirallisena keisarinnana ollut Emma Small joutuisi täysin sivuun.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Joan Crawford  | … |  Vienna
  |
|  Sterling Hayden  | … |  Johnny 'Guitar' Logan
  |
|  Mercedes McCambridge  | … |  Emma Small
  |
|  Scott Brady  | … |  Dancin' Kid
  |
|  Ward Bond  | … |  John McIvers
  |
|  Ben Cooper  | … |  Turkey Ralston
  |
|  Ernest Borgnine  | … |  Bart Lonergan
  |
|  John Carradine  | … |  Vanha Tom
  |
|  Royal Dano  | … |  Corey
  |
|  Frank Ferguson  | … |  Marshal Williams
  |
|  Paul Fix  | … |  Eddie
  |
|  Rhys Williams  | … |  Herra Andrews
  |
|  Ian MacDonald  | … |  Pete
  |

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Astala, Erkki: Ne sata tärkeintä, *Projektio* 2/1980 s. 7.
5. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made. (Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004.) *The New York Times*.  Arkistoitu 11.7.2016. Viitattu 5.7.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Johnny Guitar* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Johnny Guitar* Elonetissä.
* *Johnny Guitar* Allmoviessa
* *Johnny Guitar* TCM Movie Databasessa
* *Johnny Guitar* Amazonissa
**Porsche 964** on Porschen valmistama urheiluauto. Se on 911-mallin toinen sukupolvi.

964-malli esiteltiin vuonna 1989. Virallisesta 964-nimestä huolimatta käytettiin markkinoinnissa edelleen mallinimeä 911. Edeltäjäänsä, 911:ta, verrattuna sen osista 80 % on kokonaan uusia. Puskureita lukuun ottamatta auto kuitenkin muistuttaa ulkonäöltään pitkälti edeltäjäänsä. Suurimmat muutokset näkyivätkin auton tekniikassa. Uusia varusteita olivat mm. ABS-jarrut, ohjaustehostin ja turvatyyny. Vaihteistona esiteltiin uusi Tiptronic-automaattivaihteisto. Myös auton alusta ja jousitus oli kokonaan uusittu. Moottorina käytettiin edelleen ilmajäähdytteistä bokseria, jonka iskutilavuus oli nyt kasvatettu 3,6 litraan (184 kW). Kaikissa moottoreissa oli myös katalysaattori.

Auton perusmalli oli takavetoinen Carrera 2, mutta saatavana oli myös nelivetoinen Carrera 4. Tämä oli ensimmäinen kerta kun Porsche tarjosi nelivedon massatuotantona valmistetussa autossa. Nelivetojärjestelmä oli yksinkertaistettu versio Porsche 959:n tekniikasta. Sekä Carrera 2 että 4 olivat saatavana normaalina Coupé-mallina, Targana tai Cabrioletina. Vuodesta 1990 lähtien mallistoon kuului myös Coupé-mallinen Turbo-versio. Turbossa käytettiin 3,3-litraista (3299 cm3) 235 kW:sta moottoria. Myöhemmin Turbonkin iskutilavuus kasvoi 3,6 litraan ja maksimiteho nousi 265 kW:iin. 964-sarjan tuotanto lopetettiin vuonna 1993, jolloin vielä valmistettiin noin 900 kappaleen erä Cabriolet-malliin perustuvaa Speedster-versiota.
Porsche Carrera Cupin kilpailu Donington Parkissa vuonna 2008.
**Porsche Carrera Cup** on joukko useissa maissa ajettavia yhden merkin autourheilusarjoja. Sarjoissa on aluksi ajettu Porsche 911 Carrera Cup -autoilla ja myöhemmin Porsche 911 GT3 Cup -autoilla.

Sarjoissa on kolme eri tasoa, joista ylin on Porsche Supercup. Supercup-kilpailuja ajetaan usein Formula 1 -kilpailujen ohella, mutta ei kaikissa tapahtumissa. Toisena tasona ovat kansalliset sarjat Australiassa, Ranskassa, Saksassa, Italiassa, Japanissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, sekä kansainväliset sarjat useissa Aasian maissa ja Pohjoismaissa. Kolmas taso ovat pienemmät sarjat, joita kutsutaan nimillä Porsche GT3 Cup Challenge, Porsche GT3 Cup Trophy tai Porsche Sprint Challenge.

Historia
--------

Sarja on perustettu Porsche 944 Turbo Cupin jälkeen.

| Carrera Cup | 1990-luku | 2000-luku | 2010-luku | 2020-luku |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| **Saksa** | Porsche Carrera Cup Deutschland |  |
| **Ranska** |  | Porsche Carrera Cup France |  |
| **Japani** |  |  | Porsche Carrera Cup Japan |  |
| **Yhdistynyt kuningaskunta** |  |  | Porsche Carrera Cup Great Britain |  |
| **Australia** |  |  | ACCC |  |  | ACCC | Porsche Carrera Cup Australia |  |
| **Aasia** |  |  | Porsche Carrera Cup Asia |  |
| **Pohjoismaat** |  |  | Porsche Carrera Cup Scandinavia |  |
| **Brasilia** |  |  | Porsche Carrera Cup Brasil |  |
| **Italia** |  |  | Porsche Carrera Cup Italia |  |
| **Benelux** |  |  |  | Porsche Carrera Cup Benelux |  |
| **Pohjois-Amerikka** |  |  |  |  | PCCNA |  |

Huomioita
1. ↑  Australian Carrera Cup Championship (ACCC)
2. ↑  Porsche Carrera Cup North America (PCCNA)

Kansainvälisellä tasolla on ajettu myös Porsche Carrera World Cup -sarja vuonna 2011.

Pistejärjestelmä
----------------

Skandinavian sarjassa pisteitä annetaan 15 kuljettajalle, yksi lisäpiste paalupaikalle ajaneelle sekä yksi lisäpiste nopeimman kierroksen ajaneelle.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sijoitus | **1.** | **2.** | **3.** | **4.** | **5.** | **6.** | **7.** | **8.** | **9.** | **10.** | **11.** | **12.** | **13.** | **14.** | **15.** |
| Pisteet | 25 | 20 | 17 | 14 | 12 | 10 | 9 | 8 | 7 | 6 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 |

Vierailevat kuljettajat eivät saa kuljettajan eikä tallien pisteitä eikä palkintorahoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Porsche – Internetseite: Internationale Markenpokale *porsche.com*. Viitattu 12.10.2021. (saksaksi)
2. ↑  René Rast triumphs at greatest Porsche race in history *presse.porsche.de*.  25.6.2011. Viitattu 1.4.2023. (englanniksi)
3. 1 2  Sporting & Technical Regulations (PDF) *carreracup.se*.  15.1.2021. Viitattu 1.4.2023. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: en:Porsche Carrera Cup & de:Porsche Carrera Cup
**Sakara** on järvi Lopen länsiosassa eteläisessä Kanta-Hämeessä. Se on Karjaanjoen vesistön latvavesiä, järven pinta-ala on 2,3 neliökilometriä. Etäisyys Lopen kirkonkylästä on 12 kilometriä länsilounaaseen ja Hämeenlinnasta 39 kilometriä etelälounaaseen.

Maantiede
---------

Sakaran rantaviiva on erittäin mutkitteleva, sen pituus on 12 856 metriä. Pääaltaasta työntyy etelään Urolanlahti, pohjoisessa on muusta järvestä varsin erillään sijaitseva Jokilanlahti. Lännessä on muun muassa Ruotsinkylänlahti, jonka pohjukan nimi on Protinlahti. Sakaran itäosaa kutsutaan Palojoenseläksi. Sakarassa on viisi saarta ja luotoa, Liinaharjaa lukuun ottamatta ne sijaitsevat aivan rannan tuntumassa. Sakaran länsirannan Isosaari on itään työntyvän niemen jatke, eikä sitä ole luokiteltu saareksi. Sakaran rannoilla on sekä metsää että peltoa, pientaloja on melko paljon.

Sakaran syvin kohta, 17 metriä, sijaitsee altaan keskivaiheilla. Palojoenselällä on 13,5 metrin syvänne ja järven lounaisosassa on 10-metrinen syvänne. Sakaraan virtaa laskuoja pohjoisesta Puneliasta, jonka korkeustaso on joitakin kymmeniä senttimetrejä Sakaraa ylempi. Urolanlahden eteläkolkasta lähtee laskuoja etelään kohti Tyväntöä, jonka korkeustaso on 1,2 metriä Sakaraa alempi. Sakaraan virtaa vettä myös Laihuasta, joka sijaitsee Sakaran kyljessä.

Sakaran vesitilavuus on 13 miljoonaa kuutiometriä.

Sakara (23.053.1.001) kuuluu Sakaran-Punelian alueeseen (23.053), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Puneliajärven alue (23.05). Sakara on toiseksi laajin Sakaran-Punelian alueen 37:stä yli hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Valuma-alue sijaitsee Karjaanjoen vesistön pohjoisosassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Sakara, vakavesi, Loppi
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 18.5.2021.
3. ↑  Sakara. Järviwiki. Viitattu 18.5.2021.
4. ↑  Sakaran-Punelian alue (23.053). Järviwiki. Viitattu 18.5.2021.
Khotanilainen teksti 800-luvun alusta.
**Sakan kieli** (myös *sakin kieli*, sakaksi aluksi *hvatanau* ja myöhemmin *hvanau* tai *hvam*) on muinaisten sakien puhuma kuollut iranilainen kieli. Jo ajanlaskumme ensimmäisillä vuosisadoilla suuri osa sakeista oli ilmeisesti sulautunut muihin kansoihin. Nykyisessä Kiinan Sinkiangissa sijaitsevalla Khotanin keidasalueella sakan kieli säilyi 900-luvulle saakka.

Saka tunnetaan Khotanin keitaalta, Tumšukista ja Murtukista 1900-luvun alussa löydettyjen tekstien perusteella. Intialaisperäisellä brahmi-kirjoituksella laaditut tekstit edustavat kahta erilaista kielimuotoa, Khotanin ja Tumšukin sakaa. Eniten muistomerkkejä on säilynyt Khotanin sakasta.

Khotanilaiset tekstit käsittävät buddhalaisia kirjoituksia, asiakirjoja, kirjeitä, kaksikielisiä keskusteluoppaita ym. Kielimuotoa pidetään perinteisesti itäiranilaiseen ryhmään kuuluvana. Aikojen kuluessa sen rakenne on muuttunut huomattavasti. Teksteissä on runsaasti sanskriitista omaksuttuja lainoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Anhava, Jaakko: *Maailman kielet ja kielikunnat (3. painos)*, s. 93. Tampere: Gaudeamus, 2005. ISBN 951-662-734-X.
2. ↑  *Uusi tietosanakirja, 17. osa*, s. 658. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1964.
3. ↑  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 22*, s. 502. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1975.
4. ↑  *Jazyki Rossijskoi Federatsii i sosednih gosudarstv. Tom 1*, s. 407. Moskva: Nauka, 1997. ISBN 5-02-011237-2.
5. ↑  *Jazyki mira: Iranskije jazyki. III. Vostotšnoiranskije jazyki*, s. 46–47. Moskva: Indrik, 1999. ISBN 5-85759-107-4.
6. ↑  *Jazyki mira: Iranskije jazyki. III. Vostotšnoiranskije jazyki*, s. 56. Moskva: Indrik, 1999. ISBN 5-85759-107-4.
**Maun** on kaupunki Botswanan pohjoisosissa. Se on North-West Districtin pääkaupunki, ja siellä oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 55 784 asukasta. Maun sijaitsee Okavangon suiston eteläisimmillä reuna-alueilla, ja sen läpi virtaa Thamalakanejoki. Kaupunki on levittäytynyt muutamien kilometrien alueelle, mutta siltä puuttuu varsinainen keskusta.

Maun on merkittävä kauttakulkukaupunki Botswanan suosituimpaan matkailukohteeseen Okavangon suistolle. Turistien määrä alkoi dramaattisesti kasvaa 1980-luvulla, minkä seurauksena kaupunkiin on tullut monia safariyrityksiä, moderneja kauppakeskuksia, kauppoja, hotelleja ja vierastaloja. Maunissa sijaitsee lentoasema, joka on Botswanan toiseksi vilkkain lentoasema.

Lähteet
-------

1. ↑  2011 Population & Housing Census (pdf) *ecastats.uneca.org*.  Arkistoitu 9.11.2016. Viitattu 11.10.2014. (englanniksi)
2. 1 2  Maun Botswana Tourism Organisation. Viitattu 11.10.2014. (englanniksi)
3. 1 2  Introducing Maun Lonely Planet. Viitattu 11.10.2014. (englanniksi)
4. ↑  Maun Airport (FBMN) CAA Botswana.  Arkistoitu 23.9.2015. Viitattu 11.10.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maun** Wikimedia Commonsissa
*Accipiter brevipes*
**Sirovarpushaukka** (*Accipiter brevipes*) on kaakkoiseurooppalainen petolintu.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on 32–38 cm, siipien kärkiväli 65–75 cm ja paino 150–275 g. Naaras on vain hiukan suurempi kuin koiras. Lintu muistuttaa varpushaukkaa, mutta sen siivet ovat pitemmät ja kapeammat ja pyrstö hieman lyhyempi, minkä takia se antaa siromman vaikutelman kuin varpushaukka. Aikuinen naaras on päältä tumman ruskeanharmaa, koiras siniharmaa, ja koiraan poski on myös siniharmaa, toisin kuin varpushaukkakoiraan, jonka poski on punertava. Nuori lintu on päältä ruskea ja alapuolelta voimakkaan juovikas.

Esiintyminen
------------

Sirovarpushaukka pesii hyvin laikuittaisesti Kaakkois-Euroopassa Balkanilla, Kreikassa ja Turkissa sekä lisäksi Irakissa. Yhtenäisen esiintymisen alue on Mustanmeren pohjoispuolella Ukrainasta Kaukasuksen itäosiin. Sen elinympäristön ala on noin 10 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko on 10 000–100 000yksilöä. Se on muuttolintu, joka talvehtii pääosin Afrikassa. Lajia ei ole tavattu Suomessa.

Elinympäristö
-------------

Laji on riippuvainen metsistä kuten muutkin varpushaukat. Se suosii lehtimetsiä, etenkin tammia, leppiä, haapoja ja kastanjoja kasvavia metsiä. Metsättömillä seuduilla se tyytyy jokivarsien metsiköihin ja pensastoihin, puutarhoihin ja puistometsiköihin. Se on alavien maiden lintu, ja sitä tavataan harvoin yli 1 000 m:n korkeudella vuoristossa.

Lisääntyminen
-------------

Hatara risupesä on puun oksalla 5–10 m korkealla. Naaras munii 3–5 munaa, joita se hautoo 30–35 päivää. Poikaset kuoriutuvat eriaikaisesti ja ovat lentokykyisiä noin 40–45 päivää vanhoina. Sukukypsä yksivuotiaana.

Ravinto
-------

Lajin ravinto koostuu enimmäkseen liskoista ja suurikokoisista hyönteisistä. Ruokalistalla on myös lintuja, pikkujyrsijöitä ja matelijoita.

Lähteet
-------

* Cramp, Stanley (päätoim.) 1980: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. II. – Oxford University Press. Hongkong.

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Accipiter brevipes* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2013. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 12.5.2014. (englanniksi)
2. ↑  Rariteettikomitea (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Accipiter brevipes | 
* Wikidata: Q114338
* Wikispecies: Accipiter brevipes
* ADW: Accipiter\_brevipes
* ARKive: accipiter-brevipes
* Avibase: 8492E4B70A95DC74
* BioLib: 8524
* BirdLife: 22695499
* BOLD: 112906
* CoL: 64FV4
* CMS: accipiter-brevipes
* BOW: levspa1
* eBird: levspa1
* EUNIS: 837
* Euring: 2730
* Fauna Europaea: 96718
* Fauna Europaea (new): 9a435f70-b9ed-4299-aa61-39e4200a0199
* GBIF: 2480578
* IBC: levant-sparrowhawk-accipiter-brevipes
* iNaturalist: 5126
* IRMNG: 10589927
* ITIS: 175312
* IUCN: 22695499
* NBN: NHMSYS0000532673
* NCBI: 387791
* Species+: 7830
* Xeno-canto: Accipiter-brevipes

 |
|  |
| Astur brevipes | 
* Wikidata: Q109578029
* GBIF: 4408403

 |

 |
**Juan Fernando Quintero Paniagua** (s. 18. tammikuuta 1993 Medellín, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttä. Hän edustaa argentiinalaista River Platea.

Ura
---

### Envigado

Juan Fernando Quintero aloitti jalkapalloilun kotimaansa Kolumbian Evigadossa vuonna 2004. Hän edusti Envigadoa junioritasolla vuoteen 2009 asti, jolloin hän siirtyi A-joukkueeseen. Quintero edusti lopulta Envigadoa miesten tasolla vuodet 2009–2012, tehden pelaamissaan 43 ottelussa viisi maalia.

### Atlético Nacional

Vuonna 2012 Quintero lähti Kolubian huippuseuraan Atlético Nacionaliin, jossa hän tosin ehti pelata vain 15 ottelua ennen siirtymistään lainalle Pescaraan.

### Delfino Pescara 1936

Juan Fernando Quintero siirtyi Pescaraan kaudeksi 2012–2013. Hän pelasi loistavan alkukauden, kuuluen joukkueen parhaimmistoon. Joukkueena Pescara ei tosin menestynyt, sillä se oli koko ajan putoamisviivan alapuolella. Quintero kuitenkin ehti herättää monien suurseurojen mielenkiinnon, kuten Internazionale Milanon ja Udinese Calcion. Hän kuitenkin loukkaantui huhtikuun alussa päätyen kuukauden sairauslomalle.

Maajoukkue
----------

Juan Fernando Quintero teki A-maajoukkuedebyyttinsä vuonna 2012 ottelussa Kamerunia vastaan.

Kolumbian U-20-maajoukkueen päävalmentaja kutsui Quinteron vuoden 2013 Etelä-Amerikan U-20-vuotiaiden kisoihin 2013. Kolumbia sijoittui kolmanneksi, ja Quintero pelasi loistavan turnauksen, jonka jälkeen hänet valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi.

Pelityyli
---------

Juan Quintero on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttä. Hän on pelinrakentaja. Erittäin teknistä Quinteroa on verrattu maanmieheensä James Rodrígueziin, joka on Quinteron tavoin vasenjalkainen. Quintero tunnetaan myös loistavista vapaapotkuistaan. Hän on myös vikkelä harhauttelija.

Lähteet
-------

* Quintero Transfermarkt.co.uk-sivustolla

Kolumbian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Ospina |
2 Zapata |
3 Yepes |
4 Arias |
5 Carbonero |
6 Sánchez |
7 Armero |
8 Aguilar |
9 Gutiérrez |
10 James |
11 Cuadrado |
12 Vargas |
13 Guarín |
14 Ibarbo |
15 Mejía |
16 Balanta |
17 Bacca |
18 Zúñiga |
19 Ramos |
20 Quintero |
21 Martínez |
22 Mondragón |
23 Valdés |
Valmentaja Pekerman



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Pär Erik Valdemar Slätis** (10. helmikuuta 1932 Vaasa – 25. joulukuuta 2017 Sipoo) oli suomalainen lääkäri. 

Slätisin vanhemmat olivat lääketieteen lisensiaatti Kasten Otto Valdemar Slätis ja hammaslääketieteen lisensiaatti Elna Matilda Boije. Hän avioitui 1957 lääketieteen lisensiaatti Kirsti Marjatta Lehmussaaren kanssa. Slätis tuli ylioppilaaksi 1949 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1956. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1958.

Slätis oli Helsingin yliopiston ortopedian ja traumatologian dosentti 1968–1997. Hän tutki muun muassa liikenneonnettomuuksissa syntyneitä vammoja. Slätis toimi Vaasan keskussairaalan kirurgian ylilääkärinä vuosina 1969–1974, johtavana ylilääkärinä vuosina 1972–1974 ja HYKSin Kirurgisen sairaalan osaston ylilääkärinä vuosina 1974–1984. Sieltä hän siirtyi Invalidisäätiön sairaalaan johtavaksi ylilääkäriksi 1985, ja toimitusjohtajana hän oli vuosina 1993–1995.

Slätis sai professorin arvonimen 1983.

Teoksia
-------

* Havia, Tapani – Sivula, Arto – Slätis, Pär (toim.): *Suomen kirurgiyhdistys 1925–2000 – Kirurgföreningen i Finland 1925–2000*. Suomen kirurgiyhdistys, 2000. ISBN 951-97740-1-7
* Slätis, Pär ym.: *Liikenneturvallisuus ja lääketiede: Suomen liikennelääketieteen yhdistys – Finlands trafikmedicinska förening ry. 1976–2001*. Suomen liikennelääketieteen yhdistys, 2003. ISBN 952-91-6526-9
* Slätis, Pär ym.: *Kinnogård 1908–2008: Berättelsen om ett hus och ett hem*. Grankulla: Pär Slätis, 2008. ISBN 978-952-92-4207-8
* Kantokorpi, Otso: *Pär Slätis*. Sibbo: Pär Slätis, 2015. ISBN 978-952-93-5066-7

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus. *Helsingin Sanomat* 6.1.2018, s. C 18.
2. ↑  Kirpilä, Juhani – Motti, Sisko – Oksa, Anna-Marja (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 612. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.
3. ↑  *Facta 2001*, osa 15, p. 63. WSOY 1985.  
Helsingin yliopiston opettajat ja virkamiehet.
4. ↑  Kädentaitaja kirurgiassa ja taiteessa. Orton 20.2.2015. Viitattu 15.1.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Pär Slätisin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
**Pär Anders Nuder** (s. 27. helmikuuta 1963 Täby) on ruotsalainen poliitikko sosiaalidemokraattisesta puolueesta. Nuder toimi Ruotsin valtiovarainministerinä vuosina 2004–2006.

Ura
---

Pär Nuder syntyi Täbyssä Tukholman läänin pohjoisosassa, mutta varttui Österåkerissa. Hän on suorittanut *juris kandidat* -tutkinnon Tukholman yliopistossa. Poliittisen uransa Nuder aloitti sosiaalidemokraattisen puolueen nuorisojärjestössä (ruots. *Sveriges socialdemokratiska ungdomsförbund, SSU*). Vuosina 1986–1989 hän toimi SSU:n Tukholman läänin piirijärjestön puheenjohtajana ja vuosina 1987–1990 SSU:n liittohallituksen jäsenenä. Samoihin aikoihin, vuosina 1982–1994, hän toimi Österåkerin kunnanhallituksen jäsenenä. 

Vuonna 1986 Nuder aloitti poliittisena neuvonantajana. Hän toimi vuosina 1986–1987 oikeusministeri Sten Wickbomin neuvonantajana, vuosina 1988–1991 ja 1994–1996 pääministeri Ingvar Carlssonin neuvonantajana ja vuosina 1996–1997 pääministeri Göran Perssonin neuvonantajana. Hän toimi myös muutaman vuoden sosiaalidemokraattisen puolueen valtiopäiväryhmän sihteerinä. Ruotsin valtiopäiville hänet valittiin ensimmäisen kerran vuoden 1994 vaaleissa.

Vuonna 1997 Nuder aloitti valtiosihteerinä pääministerin kansliassa. Hän toimi tehtävässä vuoteen 2002 asti, jolloin hänestä tuli Göran Perssonin hallituksen koordinaatioministeri. Kun Marita Ulvskog jätti kulttuuriministerin tehtävän syyskuussa 2004, Nuder otti tehtävän väliaikaisesti hoitaakseen. 21. lokakuuta 2004 Persson ilmoitti hallituksensa uudelleenjärjestelyistä ja Nuderista tuli valtiovarainministeri Bosse Ringholmin jälkeen. Nuder aloitti tehtävässä 1. marraskuuta. Hän hoiti valtiovarainministerin tehtävää vuoden 2006 syksyyn saakka, jolloin sosiaalidemokraatit joutuivat oppositioon hävittyään valtiopäivävaaleissa porvaripuolueiden koalitiolle. Nuder toimi valtiopäivien jäsenenä Tukholman läänin vaalipiiristä vuoteen 2009, jolloin hän jätti valtiopäiväpaikkansa kesken kauden.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pär Nuders biografi (Tallenne sivusta Internet Archiven tietokannassa) *regeringen.se*.  2005. Viitattu 18.11.2010. (ruotsiksi)
2. ↑  Per Nuder blir tillfällig kulturminister *sverigesradio.se*.  13.9.2004. Viitattu 18.11.2010. (ruotsiksi)
3. ↑  Carlbom, Mats: Nya och gamla namn runt Persson *DN.se*.  21.10.2004. Viitattu 18.11.2010. (ruotsiksi)
4. ↑  Stiernstedt, Jenny: "'Robinson-Janne' tar min plats" *DN.se*.  23.2.2009. Viitattu 18.11.2010. (ruotsiksi)
5. ↑  Pär Nuder lämnar riksdagen *sverigesradio.se*.  23.2.2009. Viitattu 18.11.2010. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Nuderin esittely Ruotsin valtiopäivien sivustolla (ruotsiksi)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pär Nuder** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |

 |
**Mårten Olof Palme** (s. 31. lokakuuta 1961 Tukholma) on Tukholman yliopiston taloustieteiden professori. Hän kuuluu Palme-sukuun ja on edesmenneen Ruotsin pääministerin Olof Palmen ja tämän vaimon Lisbet Palmen toinen poika ja Joakim ja Mattias Palmen veli.

Mårten Palme ja hänen tyttöystävänsä liittyivät hänen vanhempiensa seuraan Olof Palmen murhailtana ja menivät elokuvateatteri Grandiin, jossa he katsoivat elokuvan Mozartin veljekset. Kun Mårten ja hänen tyttöystävänsä erosivat Palmen pariskunnasta, he näkivät miehen, joka seurasi Olof Palmea. Tämä mies tunnistettiin Olof Palmen murhaajaksi ja hänestä on käytetty nimitystä "Grandmannen". Stig Engström tunnistettiin mahdolliseksi murhaajaksi 6.6.2020.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Google Scholar

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Mårten Palme
**Peter Doohan** (2. toukokuuta 1961 Nelson Bay, Uusi Etelä-Wales – 21. heinäkuuta 2017 Newcastle, Uusi Etelä-Wales) oli australialainen tennispelaaja, joka tuli tunnetuksi Boris Beckerin voittajana vuoden 1987 Wimbledonin tennisturnauksessa. Becker oli voittanut turnauksen miesten kaksinpelin vuosina 1985 ja 1986, mutta hävisi 1987 Peter Doohanille ja putosi kisasta jo turnauksen toisella kierroksella.

Doohan ylsi miesten kaksinpelin maailmantilastossa korkeimmillaan sijalle 43, mutta nelinpelitilastossa hän kohosi sijalle 15. Korkeimmat sijat Doohan saavutti vuonna 1987. Kaksinpelissä Doohan voitti Adelaiden tennisturnauksen vuonna 1984, ja nelinpelissä hän sai viisi titteliä.

Doohan sai tietää sairastavansa ALS-tautia vain yhdeksän viikkoa ennen kuolemaansa 56 vuoden iässä.

Lähteet
-------

* Player: Peter Doohan *atpworldtour.com*. Viitattu 24.7.2017.

### Viitteet

1. 1 2 3  Moilanen, Mika: Tennistähti Boris Beckerin kukistaja menehtyi nopeasti edenneeseen sairauteen, *Helsingin Sanomat* 22.7.2017.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Peter Doohan
**Hyrsylän työväentalo** oli Lohjan kaupungissa Nummen Hyrsylän kylässä sijainnut työväentalo. Talon nykytilanteesta ei ole tietoa.

Historiaa
---------

Nummen Hyrsylän työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907. Samana vuonna ostettiin nimismiehen leskeltä huvila, joka kunnostettiin yhdistystoiminnan tarpeisiin. Työväentalon tontin vuokrasopimusta ei uusittu, ja talo jouduttiin purkamaan vuonna 1942. Yhdistys rakensi vuonna 1952 tanssilavan, jonka puuainekset myytiin vuonna 1964. Myöhemmin toimitilaksi ostettiin Haukanpesä-niminen kiinteistö, joka siirtyi Nummen työväenyhdistykselle 1980-luvulla. Talon nykytilanteesta ei ole tietoa.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talossa oli juhlia ja iltamia keskeytyksettä vuoteen 1939 saakka. Talossa vieraili tunnettuja työväenpuhujia, kuten Sulo ja Wäinö Wuolijoki, Mikko Erich, Vihtori Huhta ja Cay Sundström. Näytelmiä valmistettiin ja esitettiin iltamissa. Vuonna 1932 vietettiin onnistunutta 25-vuotisjuhlaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hurri, Olavi & Marttala-Hurri, Vuokko: *Työn ja aatteen talot. Työväentalojen historiaa Uudellamaalla*, s. 168. Helsinki: Uudenmaan Sosialidemokraattinen Piiri ry, 1997. ISBN 952-90-8468-4.
**Kusasit** ovat gurilaista kieltä puhuva kansa Ghanan koillisosassa sekä rajaseudulla Togossa ja Burkina Fasossa. Heitä on arvioitu olevan 412 000 henkeä, joista 400 000 asuu Ghanassa. Kusasit ovat mosien sukukansa.

Kansan pääelinkeinot ovat karjanhoito, maanviljely ja metsästys. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, riisi, maissi ja pavut. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja käydään ansiotöissä Ghanan eteläosissa.

Pienet kylät koostuvat pyöreistä savitiilitaloista, joissa on kartiomainen olkikatto. Ruokavalio käsittää etupäässä kasviksia ja maitotuotteitta. Naiset pitävät kietaisuhametta ja miehet lannevaatteen ohella pitkiä lyhythihaisia paitoja.

Yhteiskuntajärjestys perustuu suurperheisiin ja patrilineaarisiin sukuyhteisöihin. Avioliitto on patrilokaalinen ja polygynia on yleistä.

Kusasit harjoittavat etupäässä perinteistä uskontoa, johon kuuluu esi-isien ja henkien palvontaa, fetisismiä ja noituutta. Osa on sunnimuslimeja tai kristittyjä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *Narody i religii mira: Entsiklopedija*, s. 275. Moskva: Bolšaja Rossijskaja entsiklopedija, 1999. ISBN 5-85270-155-6.