recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Feltre** on kunta Pohjois-Italiassa Bellunon maakunnassa Veneton alueella. Kaupungilla on pitkät perinteet. Se oli tärkeä kaupunki jo roomalaisten aikaan, jolloin se oli roomalaista via Claudia Augusta tietä yli Alppien. Kaupungin tärkeimpiä nähtävyyksiä on sen keskusaukio *Piazza Maggiore*, sekä sen suihkuläde *Fontane Lombardesche*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Feltre www.tuttitalia.it
2. ↑   Kunnan kotisivut

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Feltre** Wikimedia Commonsissa

Bellunon maakunta
Agordo | Alano di Piave | Alleghe | Alpago | Arsiè | Auronzo di Cadore | Belluno | Borca di Cadore | Calalzo di Cadore | Canale d’Agordo | Cencenighe Agordino | Cesiomaggiore | Chies d’Alpago | Cibiana di Cadore | Colle Santa Lucia | Comelico Superiore | Cortina d’Ampezzo | Danta di Cadore | Domegge di Cadore | Falcade | Feltre | Fonzaso | Gosaldo | La Valle Agordina | Lamon | Lentiai | Limana | Livinallongo del Col di Lana | Longarone | Lorenzago di Cadore | Lozzo di Cadore | Mel | Ospitale di Cadore | Pedavena | Perarolo di Cadore | Pieve di Cadore | Ponte nelle Alpi | Quero Vas | Rivamonte Agordino | Rocca Pietore | San Gregorio nelle Alpi | San Nicolò di Comelico | San Pietro di Cadore | San Tomaso Agordino | San Vito di Cadore | Santa Giustina | Santo Stefano di Cadore | Sappada | Sedico | Selva di Cadore | Seren del Grappa | Sospirolo | Soverzene | Sovramonte | Taibon Agordino | Tambre | Trichiana | Val di Zoldo | Vallada Agordina | Valle di Cadore | Vigo di Cadore | Vodo di Cadore | Voltago Agordino | Zoppè di Cadore
**Pentti Sakari Soinne** (6. maaliskuuta 1927 Kuopio – 17. toukokuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen pianisti ja urkuri, Ilmari Hannikaisen ja Enzio Forsblomin oppilas, Liisa ja Paavo Sointeen veli.

Pentti Soinne opiskeli Sibelius-Akatemiassa ja suoritti siellä pianodiplomin vuonna 1949 sekä urkudiplomin vuonna 1961. Pianoensikonserttinsa hän piti vuonna 1961 Helsingissä. Soinne opiskeli myös Helsingin yliopistossa ja valmistui sieltä humanististen tieteiden kandidaatiksi vuonna 1972. Hän kävi Pariisissa opiskelemassa urkujensoittoa Marie-Claire Alainin johdolla.

Soinne opetti Sibelius-Akatemiassa liturgista soittoa ja urkujensoittoa vuodesta 1959 lähtien. Hän työskenteli kanttori-urkurina Helsingin Munkkiniemen seurakunnassa vuodesta 1962 ja Munkkivuoren seurakunnassa vuodesta 1967. Hänelle myönnettiin arvonimet director cantus 1972 ja director musices 1973.

Pentti Sointeen tytär Elina Soinne on viulisti ja hän on tehnyt pitkän uran Keskisen Uudenmaan musiikkiopiston lehtorina.

Lähteet
-------

* *Otavan Iso Musiikkitietosanakirja 5*, s. 267. Helsinki 1979. ISBN 951-1-05295-0
* Virtamo, Keijo (toim.): *Otavan musiikkitieto: A–Ö*, s. 397. Helsinki: Otava, 1997. ISBN 951-1-14518-5.
**Monteroni d’Arbia** on kaupunki Italiassa Toscanan alueella olevassa Sienan maakunnassa. Se sijaitsee Crete Senesin alueella noin kaksikymmentä kilometriä Sienasta kaakkoon. Kunnan läpi virtaa Arbiajoki, joka on Tyrrhenanmereen laskevan Ombronejoen sivujoki.

Kylät
-----

Lucignano d’Arbian kylä on perustettu keskiajalla, ja osa kaupungin muurista on yhä jäljellä.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Monteroni d’Arbia** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  www.tuttitalia.it
2. 1 2  Strade Bianche 2016

Sienan maakunta
Abbadia San Salvatore | Asciano | Buonconvento | Casole d’Elsa | Castellina in Chianti | Castelnuovo Berardenga | Castiglione d’Orcia | Cetona | Chianciano Terme | Chiusdino | Chiusi | Colle di Val d’Elsa | Gaiole in Chianti | Montalcino | Montepulciano | Monteriggioni | Monteroni d’Arbia | Monticiano | Murlo | Piancastagnaio | Pienza | Poggibonsi | Radda in Chianti | Radicofani | Radicondoli | Rapolano Terme | San Casciano dei Bagni | San Gimignano | San Giovanni d’Asso | San Quirico d’Orcia | Sarteano | Siena | Sinalunga | Sovicille | Torrita di Siena | Trequanda
CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Logroño**.
**Logroño** on La Riojan itsehallintoalueen pääkaupunki Pohjois-Espanjassa Ebrojoen varrella. Sen asukasluku on noin 150 000 (2015).

Kaupunki liitettiin Kastiliaan 1173. Santa Maria de la Redondan katedraali La Plaza del Mercadolla on peräisin 1400-luvulta. Kuninkaallinen palatsi ja sen osana oleva kirkko on rakennettu 1130.

Logroño on La Riojan viinialueen keskus ja Santiago de Compostelan pyhiinvaellusreitin varrella.

La Riojan yliopisto avattiin 1992 ja Logroño-Agoncillon lentoasema (RJL; LELO) otettiin käyttöön 2003.

Kaupungin jalkapalloseura Club Deportivo Logroñés pelasi Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa vuosina 1987–1995 ja 1996–1997.

* KaupungintaloKaupungintalo
* Arco del RevellínArco del Revellín
* Concatedral de Santa María de la Redonda (Plaza del Mercado)Concatedral de Santa María de la Redonda (Plaza del Mercado)
* Iglesia de San BartoloméIglesia de San Bartolomé
* Centro Cultural del RiojaCentro Cultural del Rioja
* Baldomero Esparteron patsas, Paseo del EspolónBaldomero Esparteron patsas, Paseo del Espolón
* Parque de la IslaParque de la Isla
* Avenida Gran Vía Rey Juan Carlos IAvenida Gran Vía Rey Juan Carlos I
* La Riojan yliopistoLa Riojan yliopisto
* Ebrojoki ja Casa de las CienciasEbrojoki ja Casa de las Ciencias

Lähteet
-------

1. 1 2

Aiheesta muualla
----------------

* Ayuntamiento de Logroño
Logo
**Valonia** on Varsinais-Suomen kuntien yhteinen asiantuntijaorganisaatio, joka on erikoistunut ympäristö- ja energia-asioihin sekä kestävään kehitykseen. Valonia toimii osana Varsinais-Suomen liittoa. Puolueeton organisaatio auttaa toiminta-alueensa kuntia, yrityksiä ja asukkaita pienentämään hiilijalanjälkeään sekä parantamaan ympäristövastuullisuuttaan. 

Valonian toimintaa ohjaavia teemoja ovat hiilineutraalin maakunnan rakentaminen, luonnon monimuotoisuuden turvaaminen ja luonnonvarojen kestävä käyttö. Näiden yläteemojen parissa Valonia tekee monenlaista työtä liittyen muun muassa energiatehokkuuteen ja uusiutuvaan energiaan, kiertotalouteen, kestävään liikkumiseen, vesiensuojeluun ja jätevesien hallintaan, kestäviin julkisiin hankintoihin sekä ympäristökasvatukseen. Etupäässä hankkeiden kautta toimiva organisaatio luo yhteistyötä kuntien kanssa sekä niiden ja eri sidosryhmien (yritykset, tutkimus ja koulutus, kolmas sektori) välillä, välittää tietoa ja kehittää käytännön ratkaisuja ja materiaaleja kestävän yhteiskunnan rakentamiseksi. 

Valonia aloitti toimintansa keväällä 2008, kun kaksi alueellista asiantuntijaorganisaatiota (Varsinais-Suomen Agendatoimisto ja Varsinais-Suomen Energiatoimisto) yhdistyivät. Vuosina 2008–2014 isäntäorganisaationa toimi Turun kaupunki, jonka alaisuudesta Valonia siirtyi vuonna 2015 osaksi Varsinais-Suomen liittoa. 

Keskuksen toimintaa ohjaa Ohjelma 2030, joka luo raamit ja tavoitteet kuntien kestävyystyölle ja Valonian toiminnalle. Ohjelma on järjestyksessään kuudes alueellinen kestävän kehityksen ohjelma, jonka toteuttamiseen Varsinais-Suomen kunnat ovat sitoutuneet.  

Valoniassa oli vuonna 2020 16 työntekijää sekä harjoittelijoita. Toiminnan perusrahoitus tulee Varsinais-Suomen kunnilta, mutta suurin osa toiminnasta rahoitetaan EU:n, eri ministeriöiden ja muiden rahoittajien hankerahoituksella.

Katso myös
----------

* Agenda 21

Lähteet
-------

1. ↑  Kehitys- ja ympäristöasiat hoituvat nyt Valoniassa *Turun Sanomat*.  16.5.2008. Turun Sanomat Oy. Viitattu 19.10.2012.
2. ↑  Valonia siirtyi Varsinais-Suomen liiton alle Turun kaupunki.  Arkistoitu 9.1.2015. Viitattu 9.1.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Valonian kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ohjelma 2030
* Valonia Facebookissa
**Abdelmalik Lahoulou** (s. 7. toukokuuta 1992) on algerialainen aitajuoksija, joka kilpailee 400 metrin aidoissa. Lahouloun ennätys 400 metrin aidoissa on 48,39 s, joka syntyi Dohan MM-kilpailujen välierissä 28. syyskuuta 2019.

Vuoden 2014 Afrikan-mestaruuskilpailuissa Lahoulou ei päässyt 400 metrin aidoissa finaaliin, mutta oli seuraavana vuonna MM-kilpailuissa 2015 Pekingissä jo välierissä. Vuonna 2015 hän oli lisäksi Afrikan kisoissa mestari ja kolmas 4 × 400 metrin viestissä sekä toinen Universiadeissa Gwangjussa. Rion olympialaisissa 2016 Lahoulou juoksi alkuerissä oman ja Algerian ennätyksen 48,62 s, jolla eteni välieriin. Välierissä hän sijoittui eränsä neljänneksi, mutta ei päässyt loppukilpailuun. Myös Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui välierissä. Saman vuoden Taipein universiadeissa hän oli kolmas.

Lahoulou saavutti Tarragonan Välimeren kilpailuissa 2018 pronssia 4 × 400 metrin viestissä ja sijoittui neljänneksi 400 metrin aitajuoksussa. Hän voitti samana vuonna 400 metrin aitojen Afrikan-mestaruuden Asabassa Algerian ennätysajalla 48,47. Seuraavana vuonna hän voitti aitajuoksussa kultaa Rabatin Afrikan kisoissa ajalla 49,08. Hän juoksi Dohan MM-kilpailujen välierissä Algerian ennätyksen 48,39. Loppukilpailussa hän sijoittui kahdeksanneksi. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui välierissä. Vuonna 2022 hän saavutti Afrikan-mestaruuskilpailuissa hopeaa 400 metrin aitajuoksussa sekä Välimeren kilpailuissa kultaa 4 × 400 metrin viestissä ja pronssia 400 metrin aitajuoksussa. Eugenen MM-kilpailuissa hän karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän keskeytti 400 metrin aitojen alkueräjuoksun.

Lahoulou osallistui 400 metrin aitajuoksussa alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuihin 2009 ja alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuihin 2010, mutta jäi kummassakin kilpailussa alkueriin. Vuoden 2011 alle 20-vuotiaiden Afrikan-mestaruuskilpailuissa Lahoulou voitti kultaa.

Algerian mestaruuden 400 metrin aidoissa Lahoulou on voittanut vuosina 2013–2019 ja 2022.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradoilla

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| **400 m aidat** | 48,39 **NR** | Doha | 28.9.2019 |

Lähde

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Abdelmalik Lahoulou Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Abdelmalik Lahoulou Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
* Profile of Abdelmalik Lahoulou *all-athletics.com*.  Arkistoitu 30.7.2017. Viitattu 30.7.2017. (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Bukarestin rauhanneuvotteluiden osanottajia: Eleftherios Venizelos, Titu Maiorescu, Nikola Pašić (istumassa keskellä), Dimităr Tontšev, Constantin Dissescu, Nikolaos Politis, Alexandru Marghiloman, Danilo Kalafatović, Constantin Coandă, Constantin Cristescu, Take Ionescu, Miroslav Spalajkovic ja "T. Vukotich" (Janko Vukotić?).
**Bukarestin rauhansopimus** oli 10. elokuuta 1913 allekirjoitettu rauhansopimus, joka päätti toisen Balkanin sodan. Sodassa Bulgaria oli sotinut yksinään Serbiaa, Romaniaa ja Kreikkaa vastaan, jotka olivat olleet sen liittolaisia aiemmin käydyssä ensimmäisessä Balkanin sodassa Osmanien valtakuntaa vastaan. Bulgaria ei ollut hyväksynyt turkkilaisilta vallattujen alueiden jakoa ensimmäisen sodan jälkeen, mutta kärsi tappion toisessa sodassa. Bukarestin rauhassa Makedonian pohjois- ja keskiosat annettiin Serbialle ja eteläosat Kreikalle sekä eteläinen Dobrudzha Romanialle. Bulgaria sai pitää pienen osan Makedoniasta sekä pätkän Egeanmeren rannikkoa, mukaan lukien Alexandroúpolin satamakaupungin.

Myös Osmanien valtakunta osallistui toiseen Balkanin sotaan, mutta sen kanssa Bulgaria solmi erillisen Konstantinopolin rauhansopimuksen 29. syyskuuta 1913.

Lähteet
-------

* Treaty of Bucharest (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*.

### Viitteet

1. ↑  Laati, Iisakki: *Mitä Missä Milloin 1951*, s. 74. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1950.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bukarestin rauha (1913)** Wikimedia Commonsissa
Pelinaikainen kuvakaappaus
**TASO 131** on suomalainen Vili Lehdonvirran vuonna 1998 julkaisema DOS-tietokonepeli PC-koneille. Peliä jaetaan nykyään freewarena. Peli on sivusta kuvattu moninpeli enintään neljälle pelaajalle ja ainoa tavoite on tuhota vastustajien tukikohdat. Peliä pelataan jaetulla ruudulla ja yhdellä näppäimistöllä. Pelaajat käyttävät toisiaan vastaan aseina helikoptereita, ohjuksia, maa- sekä laskuvarjojoukkoja. 

Pelaaja voi ohjata pelissä helikopteria tai ohjusta – muut joukot toimivat tekoälyn ohjaamina. Maajoukkoja voi ostaa vain pelin alussa, kun oma helikopteri tuhoutuu tai laskeutuu helikopterilla takaisin omaan tukikohtaan. Peliä voi pelata myös tekoälyä vastaan. Classic-pelimuodossa pelaajilla on valmiiksi rakennetut tukikohdat. Campaign-pelimuodossa pelaajilla on alkuresurssit, joilla rakentaa tukikohdan rakennukset sekä hankkia joukkoja.

Pelille on elokuussa 2012 julkaistu uudet kotisivut ja Mac-versio.

Aiheesta muualla
----------------

* TASO 131:n kotisivut
* TASO 131:n tietosivu Suomipelit.fi:ssä (arkistoitu sivu)

Lähteet
-------

1. ↑  TASO 131 *tasogame.wordpress.com*. Viitattu 13.9.2014. (suomeksi)
Puolustusministeri Dembélé (vasemmalla) tervehtii maavoimien esikuntapäällikkö Kéba Sangaréa syyskuussa 2019.
**Ibrahima Dahirou Dembélé** (s. 9. tammikuuta 1967 Ségou) on malilainen kenraali. Hän on toiminut maan puolustusministerinä vuodesta 2019 lähtien.

Dembélé on opiskellut Katin ja Koulikoron sotakouluissa, Montpellierin jalkaväkikoulussa Ranskassa sekä Bandungin sotakoulussa ja Jakartan puolustuskorkeakoulussa Indonesiassa. Hän on palvellut eri puolilla Malia sekä työskennellyt Koulikoron sotakoulun opettajana.

Dembélé nimitettiin Malin asevoimien esikuntapäälliköksi vuoden 2012 sotilasvallankaappauksen aikana. Hän hoiti tehtävää seuraavaan vuoteen saakka. Helmikuussa 2018 Dembélé nimitettiin kenraalimajurina armeijan päätarkastajaksi. Päätös herätti epäilyjä tuomiotaan odottavien vallankaappajien paluusta politiikkaan.

Dembélé nimitettiin Boubou Cissén hallituksen puolustus- ja veteraaniministeriksi toukokuussa 2019.

Lähteet
-------

1. 1 2  Portrait du Général de Division Ibrahima Dahirou Dembélé *Koulouba.com*.  Arkistoitu 5.12.2019. Viitattu 5.12.2019.
2. 1 2  Mali: Qui est le Général Ibrahim Dahirou Dembélé, le nouveau Ministre de la Défense et des anciens Combattants? *Maliactu*.  Arkistoitu 5.12.2019. Viitattu 5.12.2019.
**Pitsán taulut** (kreik. Οι Πίνακες των Πιτσά, *Oi Pínakes ton Pitsá*) on joukko Pitsán kylän läheltä Korinthiasta Kreikasta löydettyjä antiikin aikaisia maalattuja puulevyjä. Ne on ajoitettu arkaaiselle kaudelle noin vuoteen 540 eaa. Taulut ovat varhaisimpia säilyneitä esimerkkejä kreikkalaisista puulle tehdyistä maalauksista.

Yksi Pitsán tauluista: joukko naisia.
Pítsan tauluja on yhteensä neljä. Taulut löydettiin Saftoulíksen luolasta (*Spiliá Saftoulí*) nykyisin Xylókastro-Evrostínan kuntaan kuuluvan Pitsán kylän läheltä vuonna 1934. Alue on ollut antiikin aikana Sikyonin kaupungin alaisuudessa, ja luola on toiminut nymfeille omistettuna pyhäkkönä. Taulut ovat olleet luolaan jätettyjä votiivilahjoja ja esittävät uskonnollisia menoja. Ne on maalattu temperaväreillä, pääosin sinisellä ja punaisella, valkoiselle taustalle sypressipuusta tehdyille pienille paneeleille. Paneelien paksuus on noin 0,5 senttimetriä ja kahden suurimman koko noin 30 × 15 senttimetriä.

Merkittävimmässä puupaneelissa esitetään uskonnollinen kulkue, jossa kolme naista, kolme lasta ja yksi mies lähestyvät alttaria. Ensimmäinen naisista kantaa uhriaineita korissa päänsä päällä ja kaataa kädellään juomauhria alttarille. Yksi lapsista kuljettaa uhrattavaa lammasta, kun taas toiset lapset soittavat huilua ja lyyraa. Muut henkilöt pitävät käsissään lehviä. Taulussa on arkaaisella korinttilaisella aakkostolla tehty piirtokirjoitus, jossa maalaus omistetaan nymfeille. Lisäksi kirjoitus nimeää kaksi naisista, jotka ovat Euthydika ja Eukholis, sekä maalarin, jonka nimestä on säilynyt vain loppuosa *...Korinthios* ("...Korinttilainen"). Toisessa hyvin säilyneessä paneelissa on naisia, jotka ovat mahdollisesti nymfejä.

Taulut ovat esillä Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa (artikkeli 16464).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Panel from Pitsa Ministry of Culture and Sports.  Arkistoitu 15.11.2012. Viitattu 22.8.2016.
2. 1 2  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Pitsa", *Antiikin käsikirja*, s. 429. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
3. 1 2  Larson, Jennifer Lynn: *Greek Nymphs: Myth, Cult, Lore*, s. 232. Oxford University Press, 2001. ISBN 0195122941. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Pitsa Painted Panels *Ancient Greece*. Viitattu 22.8.2016.
5. ↑  Πιτσά *Korinthia.net*.  Arkistoitu 4.5.2012. Viitattu 22.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pitsán taulut** Wikimedia Commonsissa
**Coloris** on suomalaisen Signum Victoriaen kehittämä *Columns*-klooni, joka julkaistiin Amigalle vuonna 1990. Myöhemmin peli käännettiin Atari ST:lle.

Pelaaminen
----------

*Coloriksessa* putoilee kolmen palan kokoisia palikoita kuiluun, ja pelaajan tehtävänä on yrittää välttää kuilun täyttyminen. Putoavaa palikkaa voi *Tetriksen* tapaan ohjata sivuttaissunnassa, mutta sitä ei voi kääntää, vaan ainoastaan palikan ruutujen värien järjestystä pystyy vaihtamaan. Värit määräytyvät sattumanvaraisesti viiden perusvärin valikoimasta. Palikkaa ohjaamalla ja värien järjestystä vaihtamalla on tarkoitus saada saman väriset ruudut kosketuksiin. Jos kolme saman väristä ruutua osuu vierekkäin, kyseiset ruudut poistuvat. Bonuspisteitä saa, jos onnistuu poistamaan kerralla enemmän palikoita, ja on myös mahdollista saada jokeri, jossa kaikki palikat ovat samanvärisiä.

Julkaisu
--------

Pelin julkaisi enimmäkseen freeware-ohjelmien postimyyntiin keskittynyt yritys nimeltä Avesoft. Pelin hinta oli kaupassa halpapelin ja täyshintaisen väliltä. Myöhemmin sitä alettiin myydä halpapelinä Avesoftin postimyynnin kautta. Peliä ei yritetty myydä ulkomailla oikeustaistelun pelossa, koska Segan *Columns*-peli muistutti liikaa *Colorista*.

Kehitys
-------

Alkumusiikista vastaa paremmin *Walkman* nimimerkillä tunnettu varsin nimekäs tuon ajan norjalainen demoskene-muusikko Tor Bernard Gausen. Myöhemmin samana vuonna kappaletta käytettiin lähes samassa muodossa Budbrain -ryhmän kuuluisassa *Budbrain Megademossa*. Demossa tuon kappaleen tekijäksi on ilmoitettu "unknown" (tuntematon).

### Tekijät

Tekijätiimin nimeksi on mainittu Signum Victoriae

* Ohjelmointi: Pertti Lehtinen ja Keijo Heljanko
* Grafiikka: Harri Granholm, Mika Meriläinen ja Jyrki Kummola
* Alkumusiikki: Tor Bernard Gausen
* Pelimusiikki: Jean-Pierre Jandrain
* Atari ST käännös: M. Pellinen ja V. Poikonen

Vastaanotto
-----------

Jukka Tapanimäki antoi *MikroBitissä* *Coloriksen* Amiga-versiolle täydet viisi tähteä.

Ruotsalainen *Datormagazin* -lehti antoi pelille 8/10 arvostelussaan (huom: kuva on pelistä *Wild Streets*).

Saksankielinen *Amiga Joker* -lehti antoi pelille 80% arvostelussaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kuorikoski, Juho: *Sinivalkoinen pelikirja. Suomen pelialan kronikka 1984-2014*, s. 46. Fobos, 2014.
2. ↑  Tapanimäki, Jukka: Coloris.  *Tietokonepelien vuosikirja. Pelit 1990*, 1990, s. 100.
3. ↑  Mikrobitti 12/1989, sivu 40
4. ↑  Coloris review Amiga Magazine Rack. Viitattu 9.4.2017.
5. ↑  Coloris review Amiga Magazine Rack. Viitattu 9.4.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* *Coloris* MobyGamesissa (englanniksi)
* *Coloris* Hall of Light -sivustolla (englanniksi)
* Coloris LemonAmiga -sivustolla
* Pelin musiikki alkuperäisformaatissa Unexotica kokoelmassa (vaatii ilmaisen Deliplayer (Windows) tai UADE (Linux) soitto-ohjelman)
**Jaakko Antero Puhakka** (s. 17. maaliskuuta 1954 Eno) on Tampereen teknillisen yliopiston rehtori sekä ympäristötekniikan professori. Puhakka toimi Itä-Suomen yliopiston akateemisena rehtorina 2015-2017.

Henkilöhistoria
---------------

Puhakka syntyi opettaja Antti Puhakan ja terveydenhoitaja Rauha Pajarisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1980 on diplomi-insinööri Ritva Vaaranrinta. Puhakka tuli ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1973, suoritti Helsingin yliopistossa maatalous- ja metsätieteiden maisterin tutkinnon 1981 ja lisensiaatin tutkinnon 1986 ja väitteli siellä filosofian tohtoriksi 1990.

Ammattiura
----------

Toimittuaan Helsingin yliopistossa tutkijana 1981–1983 ja Tampereen teknillisessä korkeakoulussa tutkijan eri tehtävissä 1983 ja 1985–1989 hän oli viimeksi mainitussa ympäristö- ja biotekniikan apulaisprofessori 1995–1997 ja professori vuodesta 1998. Vesi- ja ympäristötekniikan laitoksen esimies hänestä tuli 1997 ja Helsingin yliopiston ympäristöbiotekniikan dosentti 1991. Hän on myös toiminut yliopiston tutkimuksesta vastaavana vararehtorina (2014), luonnontieteiden tiedekunnan varadekaanina sekä kemian ja biotekniikan laitoksen johtajana. Puhakka on tehnyt tutkimusta ympäristöä säästävän kaivostekniikan parissa ja tutkinut mm. kiveä syöviä mikrobeja. Yhdysvalloissa Puhakka oli vierailevana tutkijana 1983–1984 ja vierailevana apulaisprofessorina 1991–1994.

Puhakan Itä-Suomen yliopiston akateemisen rehtorin tehtävän päätoimipaikka oli yliopiston kampus Joensuussa.

Lähteet
-------

1. ↑  Jaakko Puhakka TTY:n rehtoriksi *www.tampere3.fi*. Viitattu 28.8.2018.
2. ↑  Huttunen, Pasi: Jaakko Puhakka akateemiseksi rehtoriksi  27.10.2014. Uljas. Viitattu 27.10.2014.
3. 1 2 3  Autio, Veli-Matti: *Suomen professorit. Finlands professorer*, s. 524. Professoriliitto, 2000. ISBN 951-95189-6-7.
4. ↑  Jaakko Puhakka Itä-Suomen yliopiston akateemiseksi rehtoriksi (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Tähtinen, Leena: Kaivosmikrobi syö kiveä  5/2002. Tiede-lehti. Viitattu 27.10.2014.
6. ↑  Inkinen, Sanna: Itä-Suomen yliopisto sai uuden akateemisen rehtorin  27.10.2014. Savon Sanomat.  Arkistoitu 4.12.2014. Viitattu 2.2.2015.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Tampereen teknillisen yliopiston (1972–2018) rehtorit |
| --- |
|  |
| 
* Pekka Ahonen (1972–1975)
* Osmo Hassi (1975–1985)
* Timo Lepistö (1985–1996)
* Jarl-Thure Eriksson (1997–2008)
* Markku Kivikoski (2008–2016)
* Mika Hannula (2016–2018)
* Jaakko Puhakka (2018)

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Buonconvento** on kunta ja kylä Italian Toscanassa, noin 27 kilometriä Sienasta etelään. Buonconvento poikkeaa muista seudun kaupungeista siten, että sitä ei ole rakennettu kukkulalle.

Historia
--------

Buonconvento on osin tiilestä rakennettu markkinakaupunki, jolla oli tärkeä kauppa-asema 1200-luvun puolivälissä. Samalla se oli tärkeä pysähdyspaikka Via Francigenalla, historiallisella pyhiinvaellusreitillä, joka ulottui Englannin Canterburystä Roomaan.

Nähtävyydet
-----------

Buonconventossa on hyvin säilynyt keskiaikainen ydin, jota ympäröi vuosina 1371–1381 rakennettu muuri. Siellä on myös uskonnollisen taiteen museo, Museo d’Arte Sacra, jossa on sienalaisia maalauksia 1300–1600-luvulta. Museossa on mm. Andrea di Bartolon *Marian ilmestys* sekä Luca di Tommen *Madonna del Latte*, joka esittää imettävää Neitsyt Mariaa.

Lähteet
-------

* Firenze ja Toscana, Tammi 2007

### Viitteet

1. 1 2  Istat - Istituto Nazionale di Statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 30.6.2017. (italiaksi)
2. ↑  Istat - Istituto Nazionale di Statistica: Demographic Balance for the year 2015 and Resident Population from on 31st December *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*.  Arkistoitu 16.10.2017. Viitattu 30.6.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Buonconvento** Wikimedia Commonsissa

Sienan maakunta
Abbadia San Salvatore | Asciano | Buonconvento | Casole d’Elsa | Castellina in Chianti | Castelnuovo Berardenga | Castiglione d’Orcia | Cetona | Chianciano Terme | Chiusdino | Chiusi | Colle di Val d’Elsa | Gaiole in Chianti | Montalcino | Montepulciano | Monteriggioni | Monteroni d’Arbia | Monticiano | Murlo | Piancastagnaio | Pienza | Poggibonsi | Radda in Chianti | Radicofani | Radicondoli | Rapolano Terme | San Casciano dei Bagni | San Gimignano | San Giovanni d’Asso | San Quirico d’Orcia | Sarteano | Siena | Sinalunga | Sovicille | Torrita di Siena | Trequanda
**Riace** on kunta Reggio Calabrian metropolikaupungissa Calabrian hallintoalueella Etelä-Italiassa Joonianmeren rannalla. Kunta on tullut kuuluisaksi sen rannikolta löytyneistä muinaisista kreikkalaisista pronssipatsaista, Riacen pronssipatsaista

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto Nazionale di Statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 13.5.2017. (italiaksi)
2. ↑  Istat - Istituto Nazionale di Statistica: Demographic Balance for the year 2014 and Resident Population from on 31st December *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 13.5.2017. (englanniksi)
3. ↑  Roger Williams: *Southern Italy*. Lontoo: Apa Publications, 2006. ISBN 978-981-258-615-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Riace** Wikimedia Commonsissa

Reggio Calabrian metropolikaupunki
Africo | Agnana Calabra | Anoia | Antonimina | Ardore | Bagaladi | Bagnara Calabra | Benestare | Bianco | Bivongi | Bova | Bova Marina | Bovalino | Brancaleone | Bruzzano Zeffirio | Calanna | Camini | Campo Calabro | Candidoni | Canolo | Caraffa del Bianco | Cardeto | Careri | Casignana | Caulonia | Ciminà | Cinquefrondi | Cittanova | Condofuri | Cosoleto | Delianuova | Feroleto della Chiesa | Ferruzzano | Fiumara | Galatro | Gerace | Giffone | Gioia Tauro | Gioiosa Ionica | Grotteria | Laganadi | Laureana di Borrello | Locri | Mammola | Marina di Gioiosa Ionica | Maropati | Martone | Melicucco | Melicuccà | Melito di Porto Salvo | Molochio | Monasterace | Montebello Jonico | Motta San Giovanni | Oppido Mamertina | Palizzi | Palmi | Pazzano | Placanica | Platì | Polistena | Portigliola | Reggio Calabria | Riace | Rizziconi | Roccaforte del Greco | Roccella Ionica | Roghudi | Rosarno | Samo | San Ferdinando | San Giorgio Morgeto | San Giovanni di Gerace | San Lorenzo | San Luca | San Pietro di Caridà | San Procopio | San Roberto | Sant’Agata del Bianco | Sant’Alessio in Aspromonte | Sant’Eufemia d’Aspromonte | Sant’Ilario dello Ionio | Santa Cristina d’Aspromonte | Santo Stefano in Aspromonte | Scido | Scilla | Seminara | Serrata | Siderno | Sinopoli | Staiti | Stignano | Stilo | Taurianova | Terranova Sappo Minulio | Varapodio | Villa San Giovanni
*Tämä artikkeli kertoo urheilijasta. Laulajasta on artikkeli Timo Kuusisto,*
**Timo Pekka Kuusisto** (s. 28. kesäkuuta 1959 Jalasjärvi) on suomalainen seiväshyppääjä. Hän edusti Jalasjärven Jalasta ja Yleisurheilu 2000 Laukaa -seuraa.

Kuusisto jäi Ateenan EM-kilpailuissa 1982 loppukilpailuissa ilman tulosta. Helsingin MM-kilpailuissa 1983 hän sijoittui loppukilpailussa 18:nneksi tuloksella 525 cm. Pariisin sisäratojen MM-kilpailuissa 1985 hän oli yhdestoista hypättyään 520. Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän karsiutui loppukilpailusta. Hän edusti Suomea kahdessa aikuisten maaottelussa, vuosina 1982 ja 1987, sijoittuen parhaimmillaan kolmanneksi ulkoratamaaottelussa Helsingissä 1982.

Kuusisto saavutti Kalevan kisoissa hopeaa 1982 ja pronssia 1981. Ennätyksensä 561 cm hän hyppäsi Somerolla 12. heinäkuuta 1987. Hallissa hän hyppäsi parhaimmillaan 552 Jalasjärvellä 15. joulukuuta 1984.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Timo Kuusisto Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).   Viitattu 9.6.2009.
2. ↑  Men Pole Vault European Championships 1982 Athens (GRE) *www.todor66.com*. Viitattu 9.6.2009. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Borgo Virgilio** on kunta Pohjois-Italiassa Mantovan maakunnassa Lombardian alueella. Kunta perustettiin vuonna 2014, kun kaksi kuntaa, Borgoforte (3 533 asukasta) ja Virgilio (10 948 asukasta), yhdistyivät muodostaen Borgo Virgilion kunnan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Il Comune di Borgo *tuttitalia.it*.  (italiaksi)
2. ↑  Nuovi Communi 2014 *tuttitalia.it*.  (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Borgo Virgilio** Wikimedia Commonsissa

Mantovan maakunta
Acquanegra sul Chiese | Asola | Bagnolo San Vito | Bigarello | Borgofranco sul Po | Borgo Virgilio | Bozzolo | Canneto sull’Oglio | Carbonara di Po | Casalmoro | Casaloldo | Casalromano | Castel Goffredo | Castel d’Ario | Castelbelforte | Castellucchio | Castiglione delle Stiviere | Cavriana | Ceresara | Commessaggio | Curtatone | Dosolo | Felonica | Gazoldo degli Ippoliti | Gazzuolo | Goito | Gonzaga | Guidizzolo | Magnacavallo | Mantova | Marcaria | Mariana Mantovana | Marmirolo | Medole | Moglia | Monzambano | Motteggiana | Ostiglia | Pegognaga | Pieve di Coriano | Piubega | Poggio Rusco | Pomponesco | Ponti sul Mincio | Porto Mantovano | Quingentole | Quistello | Redondesco | Revere | Rivarolo Mantovano | Rodigo | Roncoferraro | Roverbella | Sabbioneta | San Benedetto Po | San Giacomo delle Segnate | San Giorgio di Mantova | San Giovanni del Dosso | San Martino dall’Argine | Schivenoglia | Sermide | Serravalle a Po | Solferino | Sustinente | Suzzara | Viadana | Villa Poma | Villimpenta | Volta Mantovana
**Sillano Giuncugnano** on kunta Italiassa Toscanan alueella olevassa Luccan maakunnassa. Kunta perustettiin vuonna 2015, jolloin kaksi kuntaa, Sillano (660 asukasta) ja Giuncugnano (481), yhdistyivät Sillano Giuncugnanon kunnaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2   Kuntaliitokset 2015
2. ↑   Kuntaliitokset 2015

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sillano Giuncugnano** Wikimedia Commonsissa

Luccan maakunta
Altopascio | Bagni di Lucca | Barga | Borgo a Mozzano | Camaiore | Camporgiano | Capannori | Careggine | Castelnuovo di Garfagnana | Castiglione di Garfagnana | Coreglia Antelminelli | Fabbriche di Vergemoli | Forte dei Marmi | Fosciandora | Gallicano | Lucca | Massarosa | Minucciano | Molazzana | Montecarlo | Pescaglia | Piazza al Serchio | Pietrasanta | Pieve Fosciana | Porcari | San Romano in Garfagnana | Seravezza | Sillano Giuncugnano | Stazzema | Vagli Sotto | Viareggio | Villa Basilica | Villa Collemandina
*Tämä artikkeli käsittelee laatikkoa, johon jaetaan postia. Postilaatikko on myös vakoilumenetelmä.*
Postilaatikoita telineessä.
**Postilaatikko** on rakennuksen ulkopuolella, yleensä tien varressa oleva laatikko, johon vastaanottajan posti jaetaan.

Rakenne
-------

Postilaatikot sijaitsevat usein teiden varsilla, postilaatikkotelineeseen, tolppaan tai johonkin muuhun niitä varten tehtyyn rakennelmaan kiinnitettynä. Laatikot ovat yleensä muovisia, metallisia tai joskus puisiakin. Tyypillisessä muovisessa laatikossa on kaksiosainen kansi, ulompi sateensuojana ja sisempi varustettu postiluukulla. Metalliset laatikot ovat usein lukittavia. Postilaatikon tärkeä osa on postinsaajan nimi ja osoite, tavallisesti laatikon kannessa tai etuseinässä. Erityisesti omakotitaloalueilla on toisinaan laatikoita, joissa ei ole minkäänlaisia merkintöjä, mikä vaikeuttaa postinjakelua.

Sijoittelu
----------

Moottorisahalla tehty karhuveistos postilaatikkotelineenä maaseututalossa.
Omakotitaloalueilla postilaatikot ovat usein tontin rajalla tai erikokoisissa laatikkoryhmissä tien varrella. Rivitaloalueilla ne ovat yleensä aina laatikkoryhmissä esimerkiksi parkkipaikkojen alueella. Kerrostaloissa postit jaetaan ovessa sijaitsevan postiluukun kautta asuintilaan tai alakerrassa oleviin postilaatikoihin. Postilaatikoiden sijoittelusta ja malleista on olemassa Viestintäviraston ohjeet, mutta niiden rakentamisessa voi kuitenkin käyttää myös mielikuvitustaan. Aikoinaan yleisimpiä postilaatikoita oli ns. heittopostilaatikko, johon posti heitettiin ohi ajavasta postiautosta.

Sähköpostilaatikko
------------------

Postilaatikko-termi on otettu käyttöön myös sähköpostin yhteydessä, tarkoittamaan saatujen ja lähetettävien viestin talletukseen käytettäviä tiedostorakenteita. Tässä yhteydessä postilaatikot usein nimetään ja ryhmitellään esimerkiksi viestien päivämäärän, lähettäjien tai sisältöjen perusteella.

Katso myös
----------

* Kirjelaatikko

Lähteet
-------

1. ↑  *postilaatikko.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **postilaatikko** Wikimedia Commonsissa

* Postilaatikoiden sijoittaminen[vanhentunut linkki]. Posti.
Porin Päivän torihulinaa kauppatorilla nahkiaiskojun luonna vuonna 2022.
**Porin Päivä** vuosittain syyskuun lopulla Porissa järjestettävä kulttuuri- ja kotiseututapahtuma. Vuodesta 1961 lähtien vietetyn tapahtuman järjestää Pori-seura ry. 

Porin Päivää vietetään yhden viikonlopun ajan ja se käsittää useita eri puolilla kaupunkia järjestettäviä tapahtumia. Paikallisiin museoihin on Porin Päivän aikana ilmainen sisäänpääsy. Viikonlopun huipentuma on kauppatorilla lauantaina järjestettävä torijuhla. Se käsittää markkinoiden lisäksi musiikki- ja teatteriesityksiä. Tärkeä osa toritapahtumaa on Pori-seuran järjestämä paikallisen perinneruoan ohrakryynivellin ilmainen tarjoilu kaupunkilaisille.

Pori-seura jakaa Porin Päivän aikana myös Pro Pori -mitalin tunnustuksena kotikaupungin hyväksi tehdystä työstä. Lisäksi seura muistaa tapahtuman aikana syntynyttä nuorinta kaupunkilaista. 

Porin Päivän kunniaksi on 1960-luvun lopulta asti julkaistu erityinen juliste, jonka suunnittelusta vastaavat paikalliset taiteilijat ja graafikot.

Lähteet
-------

* Pori-seura ry
Suomen maa- ja ilmavoimien sotilasarvot
 **Upseerit** 

Kenraalikunta 

* kenraali
* kenraaliluutnantti
* kenraalimajuri
* prikaatikenraali

Esiupseerit 

* eversti
* everstiluutnantti
* majuri

Komppaniaupseerit 

* kapteeni
* yliluutnantti
* luutnantti
* vänrikki

 **Aliupseerit** 

 

* sotilasmestari
* ylivääpeli
* vääpeli
* ylikersantti
* kersantti
* alikersantti

 **Miehistö** 

 

* korpraali
* sotamies

**Vääpeli** (lyhenne **vääp.**) on Suomen puolustusvoimissa käytössä oleva aliupseerien sotilasarvo. Merivoimissa vastaava arvo on **pursimies**.

Vääpelin arvomerkissä on yksi paksu arvomerkkikulma. Vääpelistä alempi arvo on ylikersantti ja ylempi ylivääpeli.

Itsenäistymisen jälkeen vääpeli oli Suomen puolustusvoimien ylin aliupseeriarvo lukuun ottamatta eräitä aselajeja, ja vielä sotien jälkeisenä aikana se jäi useimpien aliupseerien ylimmäksi sotilasarvoksi. 

Vääpelit toimivat joukkueenjohtajina, saapumiserän johtajina, koulutusupseereina, erikoismestareina tai perusyksikön vääpeleinä.

Yksikön vääpeli / yksikköupseeri
--------------------------------

*Pääartikkelit: perusyksikön vääpeli ja yksikköupseeri*
Puolustusvoimien virkarakenteen muutoksen seurauksena perusyksikön vääpelin vakanssi on ollut myös sotilasarvosta riippumaton tehtävien kokonaisuus, jonka hoitajana on voinut toimia esimerkiksi ylikersantti tai yliluutnantti. Vääpeli on muun muassa vastannut muonituksesta ja muusta huollosta ja on voinut toimia myös yksikkönsä muiden aliupseerien vanhimpana. Sotilasslangissa vääpeli on *komppanian äiti*. Vuosina 2002–2009 tehtävänimike oli virallisesti yksikköupseeri, vrt. engl. "quartermaster". Heinäkuussa 2009 voimaan astuneen Yleisen palvelusohjesäännön mukaan vanha nimike on palautettu.

Muut vääpelin / pursimiehen tehtävät
------------------------------------

Laivastossa aluksen pursimies on miehistön ja alipäällystön esimies, ja hän vastaa aluksen muonituksesta, varustuksesta ja huollosta. 

Päällystöopistosta toimiupseerit valmistuivat 1990-luvun alkuun saakka vääpelin arvoon.

Vapaaehtoisen maanpuolustuksen järjestöistä Reserviläisliittoon kuuluva Vääpelikilta ry kouluttaa huollon alan reserviläisiä.

Arvomerkit
----------

* Suomen puolustusvoimien vääpelin kauluslaattaSuomen puolustusvoimien vääpelin kauluslaatta
* Suomen puolustusvoimien vääpelin hihalaattaSuomen puolustusvoimien vääpelin hihalaatta

Lähteet
-------

1. ↑  Lyhenneluettelo: V, W *Kielitoimiston ohjepankki*. Kotimaisten kielten keskus.  "vääp. vääpeli" Viitattu 28.7.2017.
2. ↑  Tasavallan presidentin asetus sotilas- ja palvelusarvoista sekä puolustusvoimien tunnuskuvasta 28.12.2007/1490
3. ↑  Puolustusvoimat: Yleinen palvelusohjesääntö 2009 (s. 36) *www.mil.fi*.  2009.  Arkistoitu 6.1.2011. Viitattu 21.12.2012.
**Daddy Stovepipe** (oik. **Johnny Watson**, 12. huhtikuuta 1867 Mobile, Alabama – 1. marraskuuta 1963) oli yhdysvaltalainen blueslaulaja, kitaristi ja huuliharpisti. Hän esiintyi myös nimillä **Jimmy Watson**, **Sunny Jim** ja **Rev. Alfred Pitts**. Daddy Stovepipe saattaa olla aikaisimmin syntynyt levyttänyt bluesmuusikko. Monet Daddy Stovepipen levytyksistä olivat jug band -duettoja yhdessä vaimonsa Sarah Watsonin (eli Mississippi Sarahin) kanssa.

Daddy Stovepipe aloitti uransa ennen vuotta 1900 Meksikossa kaksitoistakielisen kitaran soittajana varhaisissa mariachi-yhtyeissä. Myöhemmin hän toimi viihdyttäjänä Rabbit's Foot Minstrels -ryhmässä, joka kiersi eteläisiä osavaltioita. 1920-luvulle tultaessa hän esiintyi yhden miehen yhtyeenä Maxwell Streetillä Chicagossa, jossa hän sai lempinimensä "Daddy Stovepipe" käyttämänsä silinterihatun (engl. *stovepipe*) vuoksi. 

Daddy Stovepipen ensimmäinen levytys oli toukokuussa 1924 Richmondissa äänitetty "Sundown Blues"/"Stove Pipe Blues". Hänen varhaisia äänityksiään pidetään yhtenä primitiivisimmistä levytetyistä blueskappaleista. Kesällä 1927 hän teki Gennett Recordsille Birminghamissa Alabamassa lisää levytyksiä duona nimeltään Whistlin' Pete and Daddy Stovepipe, jossa oli mukana Pete-niminen viheltäjä. Lisää äänityksiä seurasi vuonna 1931, jolloin hän levytti Vocalionille yhdessä vaimonsa "Mississippi Sarahin" kanssa. He levyttivät yhdessä uudelleen vuonna 1935 Bluebird Recordsille. Tällöin pariskunta asui Greenvillessä, Mississippissä. Sarah kuoli vuonna 1937 ja se lähetti Stovepipen taas tien päälle. Hän työskenteli vähän aikaa ympäri Teksasia ja soitteli zydeco-yhtyeissä ympäri Louisianaa ja Teksasia.

Vuonna 1948 Daddy Stovepipe palasi katumuusikoksi Maxwell Streetille Chicagoon, jossa hänen esityksiään äänitettiin heinäkuussa 1960 Daddy Stovepipen ollessa 93-vuotias. Hänen repertuaariinsa kuului tuolloin muun muassa "Tennessee Waltz". Viimeisen kerran häntä äänitti Paul Oliver vuonna 1961. Daddy Stovepipe kuoli pesäkekeuhkokuumeeseen, joka hän sai sappirakkoleikkauksen jälkeen.

Muita samankaltaisesti nimettyjä artisteja
------------------------------------------

Daddy Stovepipen lisäksi on ainakin kaksi "Stovepipe"-nimeä käyttänyttä muusikkoa: "Stovepipe No.1" (oik. Sam Jones), joka levytti yhden miehen yhtyeenä 1920-luvulla ja "Sweet Papa Stovepipe" (oik. McKinley Peebles), joka levytti kappaleen "All Birds Look Like Chicken to Me".

Lähteet
-------

1. ↑  P. Missin: Pre-War blues harp greats - Daddy Stovepipe
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Daddy Stovepipen diskografia
* Vanhaa kuvaa Maxwell Streetiltä, alkupuolella Daddy Stovepipe hattuineen soittamassa huuliharppua ja kitaraa
* Musiikkinäytteitä Amazon.com:ssa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Noale** on kunta Pohjois-Italiassa Venetsian metropolikaupungissa Veneton alueella.

Nähtävyyksiä
------------

Kaupungin keskustassa on Tempestan linnan (*Rocca dei Tempesta*) rauniot. Linnan rakensi Tempestan perhe 1200-luvulla. Lisäksi kaupungin muurista on jäljellä kaksi porttia, *Torre delle Campane* ja *Torre dell'Orologio*.

* Torre delle CampaneTorre delle Campane
* Torre dell'OrologioTorre dell'Orologio

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  www.tuttitalia.it
2. ↑   Kunnan kotisivut

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Noale** Wikimedia Commonsissa

Venetsian metropolikaupunki
Annone Veneto | Campagna Lupia | Campolongo Maggiore | Camponogara | Caorle | Cavallino-Treporti | Cavarzere | Ceggia | Chioggia | Cinto Caomaggiore | Cona | Concordia Sagittaria | Dolo | Eraclea | Fiesso d’Artico | Fossalta di Piave | Fossalta di Portogruaro | Fossò | Gruaro | Jesolo | Marcon | Martellago | Meolo | Mira | Mirano | Musile di Piave | Noale | Noventa di Piave | Pianiga | Portogruaro | Pramaggiore | Quarto d’Altino | Salzano | San Donà di Piave | San Michele al Tagliamento | San Stino di Livenza | Santa Maria di Sala | Scorzè | Spinea | Stra | Teglio Veneto | Torre di Mosto | Venetsia | Vigonovo
Taiaha
Piirros kahdesta maorimiehestä kädessään taiaha.
**Taiaha** oli maorien käyttämä kahden käden ase. Sauvaa muistuttavaa asetta käyttivät usein heimopäälliköt. Paitsi aseena, sitä käytettiin myös kuten tavallista sauvaa. *Mau taiaha* on taiahoilla käytävä harjoitus henkinen taistelu, jota harjoitetaan Uudessa-Seelannissa edelleen.

Piirteet
--------

Taiaha tehtiin kovista puulajeista, kuten esimerkiksi ruusumyrtin (*Leptospermum scoparium*) tai *Vitex littoralis*-siveydenpuun puusta. Pituudeltaan taiaha oli 1,5–1,8 metriä pitkä. Puuta poltettiin, leikattiin ja kiillotettiin sen kovettamiseksi. Taiahan päätä nimitettiin nimellä *rau*. Rau oli litteä ja kohtaan jossa se kiinnittyi muuhun sauvaan saatettiin kaivertaa esimerkiksi naamaa esittäviä kaiverruksia. Taiaha saatettiin myös valmistaa joissain tapauksissa valaan luista.

Käyttö
------

Taistelussa taiahaa saatettiin käyttää pitämällä sitä kumpi tahansa puoli alaspäin. Alhaalla olevaa päätä saatettiin käyttää harhautuksessa tai iskuissa vastustajan vatsaan. Rau-päällä pyrittiin iskemään vastustajan päähän. Taiahaa saatettiin käyttää myös seremonioissa tai puheissa. Taiaha oli tehokkaassa käytössä vielä muskettisotien alussa ennen kehittyneimpien muskettien saapumista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Taiaha (long club fighting staff) Museum of New Zealand. Viitattu 24.11.2010. (englanniksi)
2. 1 2  Makereti: The Old time Maori - VII Weapons *New Zealand Texts Collection*. Viitattu 24.11.2010. (englanniksi)
3. ↑  Overview - Musket Wars Ministry for Culture and Heritage. Viitattu 24.11.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Taiaha** Wikimedia Commonsissa
**Vóloksen arkeologinen museo** (kreik. Αρχαιολογικό Μουσείο Βόλου, *Archaiologikó Mouseío Vólou*) on arkeologinen museo Vóloksen kaupungissa Kreikassa. Se esittelee Thessalian alueelta löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä.

Museo on perustettu ja rakennettu vuonna 1909. Se suljettiin sodan ajaksi vuonna 1940, jolloin museoesineet kätkettiin turvalliseen paikkaan, ja avattiin uudelleen 1955–1956. Museota laajennettiin merkittävästi vuonna 2004. Museo toimii uusklassisessa rakennuksessa Vóloksen etelälaidalla. Museorakennuksessa on seitsemän näyttelysalia ja sen pinta-ala on 870 neliömetriä.

Kokoelmat
---------

Museon kokoelmiin kuuluu esineitä paleoliittiselta ja neoliittiselta kivikaudelta roomalaisaikaan ja antiikin ajan lopulle saakka. Löydöt ovat peräisin eri puolilta Magnesiaa ja muuta Thessaliaa. Esineisiin lukeutuu muun muassa veistoksia, keramiikkaa, hautakiviä ja -lahjoja, kultakoruja ja rahoja. Merkittävimpiin museoesineisiin lukeutuvat muun muassa neoliittisen kauden terrakottafiguriinit noin ajalta 6500–4500 eaa.; samoin neoliittisen kauden maalattu keramiikka noin ajalta 5800–5300 eaa.; mykeneläinen keramiikka, korut ja pienoisesineet 1500–1200-luvuilta eaa.; protogeometrisen kauden hautalöydöt ajalta 1050–900 eaa.; Soróksesta löydetty panateenalainen amfora 300-luvulta eaa.; hellenistisen kauden maalatut hautakivet antiikin Demetriaan kaupungista 200-luvulta eaa.; sekä Omóliosta ja Pelinnaíosta löydetyt kultakorut 200-100-luvuilta eaa.

* Neoliittisen kauden kokoelmia.Neoliittisen kauden kokoelmia.
* Löytöjä tholos-haudoista.Löytöjä tholos-haudoista.
* Rakennusten jäänteitä ja arkipäiväisiä esineitä.Rakennusten jäänteitä ja arkipäiväisiä esineitä.
* Rakennusten jäänteitä yms.Rakennusten jäänteitä yms.
* Maalattuja hautakiviä yms.Maalattuja hautakiviä yms.

Lähteet
-------

1. 1 2  Αρχαιολογικό Μουσείο Βόλου: Ιστορικό Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού.  Arkistoitu 21.10.2007. Viitattu 23.5.2016.
2. 1 2  Αρχαιολογικό Μουσείο Βόλου: Περιγραφή Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού.  Arkistoitu 16.11.2018. Viitattu 23.5.2016.
3. 1 2  Αρχαιολογικό Μουσείο Βόλου *Travel Pelion*.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 23.5.2016.
4. ↑  Αρχαιολογικό Μουσείο Βόλου: Εκθέσεις Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού. Viitattu 16.5.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vóloksen arkeologinen museo** Wikimedia Commonsissa
**Saint-Denis** on kunta Italiassa Aostan laaksossa. Tämän pienen kunnan tunnus on sen alueella sijaitseva linna Castello di Cly.

Castello di Cly

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saint-Denis (Italia)** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kunnan kotisivut
2. ↑  Kunnan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

Aostanlaakso
Allein | Antey-Saint-André | Aosta | Arnad | Arvier | Avise | Ayas | Aymavilles | Bard | Bionaz | Brissogne | Brusson | Challand-Saint-Anselme | Challand-Saint-Victor | Chambave | Chamois | Champdepraz | Champorcher | Charvensod | Châtillon | Cogne | Courmayeur | Donnas | Doues | Émarèse | Étroubles | Fénis | Fontainemore | Gaby | Gignod | Gressan | Gressoney-La-Trinité | Gressoney-Saint-Jean | Hône | Introd | Issime | Issogne | Jovençan | La Magdeleine | La Salle | La Thuile | Lillianes | Montjovet | Morgex | Nus | Ollomont | Oyace | Perloz | Pollein | Pont-Saint-Martin | Pontboset | Pontey | Pré-Saint-Didier | Quart | Rhêmes-Notre-Dame | Rhêmes-Saint-Georges | Roisan | Saint-Christophe | Saint-Denis | Saint-Marcel | Saint-Nicolas | Saint-Oyen | Saint-Pierre | Saint-Rhémy-en-Bosses | Saint-Vincent | Sarre | Torgnon | Valgrisenche | Valpelline | Valsavarenche | Valtournenche | Verrayes | Verrès | Villeneuve
**World Breeding Federation for Sport Horses** (**WBFSH**) on kansainvälinen urheiluhevosten kantakirjojen keskusjärjestö, jonka jäseninä on etupäässä erilaisia puoliverikantakirjoja. WBFSH pyrkii edistämään urheiluhevosten jalostusta monin eri keinoin. 

WBFSH seuraa jäsenkantakirjojensa menestystä kilpaurheilussa toimien siinä yhteistyössä kansainvälisen ratsastajainliiton Fédération équestre internationalen (FEI) kanssa, joka hallinnoi yleisimpiä kilparatsastusurheilun lajeja ja tilastoi ratsukoiden kisamenestyksen. WBFSH puolestaan toimittaa näihin perustuen tilastoja sekä kantakirjojen keskinäisestä menestyksestä että yksittäisten jalostusoriiden jälkeläisten menestykseen perustuvan sijoituksen eri lajeissa. 

Vuodesta 1992 WBFSH on järjestänyt vuosittain kv-mestaruuskisan jäsenkantakirjojensa parhaille nuorille hevosille koulu-, este- ja kenttäratsastuksessa.

Yhdessä WBFSH ja FEI ovat pystyneet tehokkaasti tukemaan erilaisia hevosten identifiointiin ja terveydenhuoltoon liittyviä muutoksia, kuten hevoskohtaisen tunnistenumeron, UELN:n, käyttöönottoa ja rokotuskäytäntöjen yhtenäistämistä.

Lisäksi WBFSH toimii aktiivisesti hevosjalostukseen ja sen tutkimukseen sekä tautiriskien vähentämiseen liittyvissä asioissa monin eri tavoin. WBFSH on esimerkiksi saanut aikaan ohjeistuksen pakastesperman laadulle ja käytännöille, johon sen jäsenkantakirjat ovat sitoutuneet. Se pyrkii myös luomaan standardit hevosten röntgentutkimuksiin.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Siuntion sankarihautausmaa** (ruots. *Sjundeå hjältegravar*) on sotilashautausmaa Siuntiossa Uudellamaalla**.** Hautausmaalle on haudattu Suomen itsenäisyyden ajan sodissa kaatuneita Siuntiolaisia ja se sijaitsee Siuntion hautausmaalla alueella VIII. Alue vihittiin käyttöön kaatuneitten muistopäivänä 15. toukokuuta 1949. Sankarihautausmaalla on yhteensä haudattuna 81 sankarivainajaa. Hautausmaasta huolehtii Siuntion seurakuntayhtymä.

Hautamuistomerkki
-----------------

Sankarihautamuistomerkki.
Siuntion sankarihautausmaan hautamuistomerkin on valmistanut Toni ja Uno Luoma Lohjan kivenhakkaamosta arkkitehti A. W. Ranckenin suunnitelmien mukaisesti. Muistomerkki koostuu suuresta rististä, jonka vasemmalla ja oikealla puolella on kivipaasi. Vasemmanpuoleisessa kivipaadessa lukee För Fosterlandet ja oikeanpuoleisessa Isänmaan Puolesta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Navigaatio *Siuntion suomalainen seurakunta*. Viitattu 27.1.2021.
2. ↑  Hautausmaa *Siuntion suomalainen seurakunta*. Viitattu 24.8.2023.