recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ZiL** (ЗиЛ) eli **Zavod imeni I. A. Lihatšova** (Завод имени И. А. Лихачёва), suom. **I. A. Lihatšovin mukaan nimetty tehdas** on suuri venäläinen kuorma-autojen ja raskaiden ajoneuvojen valmistaja. Yhtiö on valmistanut panssaroituja autoja useimmille neuvostojohtajille, samoin kuin myös käsityönä tehtyjä limousiinejä ja korkealaatuisia luksusautoja pienissä määrissä, enimmäkseen Venäjän hallitukselle. ZiLin henkilöautot vastaavat hinnoiltaan Maybachin ja Rolls-Roycen tuotteita, mutta ovat suhteellisen tuntemattomia entisen Neuvostoliiton ulkopuolella ja niitä valmistetaan vuosittain vain tusinan verran.

*Avtomobilnoje Moskovskoje Obštšestvo* (AMO) perustettiin 1916. Ensimmäinen kuorma-auto tuli tuotantoon 1924. Vuonna 1931 tehtaan nimeksi tuli **1. J. V. Stalinin mukaan nimetty valtion automobiilitehdas** (1-й государственный автомобильный завод имени И. В. Сталина) eli ZiS (ЗиС). Tehdasta vuosina 1926–1939 ja 1940–1950 johtanut Ivan Aleksejevitš Lihatšov kuoli vuonna 1956, jolloin tehdas päätettiin nimetä uudelleen hänen mukaansa. Uudeksi nimeksi tuli *Zavod imeni I. A. Lihatšova* eli ZiL.

Neuvostojohtajien suosiossa olleen Zil-loistoautojen tuotannon uudelleenaloittamista on harkittu Venäjällä. Moskovan kaiku -radioaseman mukaan presidentti Dmitri Medvedev on antanut määräyksen tutkia, voitaisiinko edustusautoiksi hankkia Zilejä.

Mallit
------

### Limusiinit

ZiS 110B Cabriolet.
* ZIS-101 (1936)
* ZIS-110 (1942)
* ZIS-115
* ZIL-111 (1958)
* ZIL-114
* ZIL-117
* ZIL-4104
* ZIL-41047
* ZIL-4112R

### Kuorma-autot

ZIL 130.
ZIL 5301.
* AMO-F-15 (1924)
* AMO-3 (1931)
* ZIS-5, ZIS-6 (1934)
* ZIS-22, ZIS-42 (1941?)
* ZIS-128
* ZIS-150 (1947)
* ZIS-151 (1948)
* ZIL-164 (1957)
* ZIL-157 (1958)
* ZIL-130 (1964)
* ZIL-131 (1967)
* ZIL-133 (1975)
* ZIL-5301 "Bytšok" (1992)
* ZIL-6404 (1996)
* ZIL-6309 (1999)
* ZIL-6409 (1999)
* ZIL-433180 (2003)
* ZIL-432930 (2003)
* ZIL-4327 (2004?)
* ZIL-4334 (2004)

### Bussit

* ZIS-8
* ZIS-16 (1941?)
* ZIS-154
* ZIS-155
* ZIS-127 (1955)
* ZIL-158 (1957)
* ZIL-118 "Junost" (1967)
* ZIL-119
* ZIL-3250 (1998)

Urheilu- ja kilpailuautot
-------------------------

* ZIS-101 Sport (1939)
* ZIS 112/4 (1958)
* ZIL 112 Sports (1960-62)
* ZIL 412 S (1962)

### Muut

* ZIL-135 (kahdeksanpyöräinen sotilasajoneuvo, jota käytettiin ohjusalustana)
* ZIS-152 (panssaroitu henkilönkuljetusajoneuvo)
* ZIS-458 (amfibinen ajoneuvo)
* ZIL-4906 (amfibinen ajoneuvo)
* ZIL-41047 (limusiini)
* ZIL-41041

Lähteet
-------

1. ↑  Halmkrona, Janne: Siirtoajo itään: ZiL-157 1968.  *Mobilisti*, 2010, nro 2, s. 12.  (suomeksi)
2. ↑  Venäjän presidentti haluaa Zil-limusiinit takaisin (Arkistoitu – Internet Archive), Helsingin Sanomat, 18.5.2010

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **ZiL ajoneuvot**.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **ZiS ajoneuvot**.
* ZIL:n virallinen kotisivu (venäjäksi) (englanniksi) (espanjaksi)
* ZIL:n historia (englanniksi)
* Autosovietin lista (englanniksi)
**Zibane Ngozi** (s. 31. lokakuuta 1992) on botswanalainen pikajuoksija, jonka päämatka on 400 metrin juoksu.

Ngozi juoksi Rabatin Afrikan kisoissa 2019 avausosuuden Botswanan joukkueessa, joka voitti kultaa 4 × 400 metrin viestissä. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän juoksi kolmannen osuuden Botswanan joukkueessa, joka saavutti pronssia uudella Afrikan ennätysajalla 2.57,27.

Ngozi sijoittui 400 metrillä seitsemänneksi Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2022. Hän juoksi lisäksi alkuerissä 4 × 400 metrin viestissä, jonka loppukilpailussa Botswana voitti toisella kokoonpanolla kultaa, Hän kuului kuudenneksi sijoittuneeseen Botswanan pitkän viestin joukkueeseen Eugenen MM-kilpailuissa 2022. Saman vuoden Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa hän karsiutui 400 metrin välierissä ja juoksi toisen osuuden Botswanan hopeajoukkueessa 4 × 400 metrin viestissä.

Ngozi juoksi 400 metrin ennätyksensä 45,13 Francistownissa 16. kesäkuuta 2021.

Lähteet ja huomautukset
-----------------------

1. ↑  juoksi vain alkuerissä
2. 1 2 3  Zibane Ngozi Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Zibane Ngozi Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Sky City on osa Tukholma-Arlandan lentoasemaa.
**Swedavia AB** on Ruotsin valtion omistama yhtiö, joka omistaa ja hallinnoi kymmenentä lentoasemaa Ruotsissa. Merkittävin näistä on 26 miljoonan vuosittaisen matkustajan Tukholma-Arlandan lentoasema. 

Swedavia omistaa, käyttää ja kehittää kymmenentä lentoasemaa ympäri Ruotsia. Liiketoiminta rahoitetaan täysin Swedavian palveluista ja tuotteista saaduilla tuloilla. Swedavian tehtävä on osallistua aktiivisesti liikennealan kehittämiseen markkinaehtoisesti ja edistää liikennepolitiikan tavoitteiden saavuttamista.

Historia
--------

Valtiopäivät hyväksyi hallituksen esityksen Swedavian muodostamisesta syksyllä 2009. Swedaviaa perustettaessa Ruotsin valtio omisti useita kannattamattomia lentoasemia, jotka haluttiin siirtää kunnalliseen omistukseen. Swedavia perustettiin 1. huhtikuuta 2010, jolloin siihen siirrettiin Ruotsin ilmailuhallinnon ylläpitämien lentoasemien omistus ja operointi. Aluksi lentoasemia oli 14, mutta niistä kolme siirrettiin vuoden kuluessa kuntien omistukseen (Karlstad, Ängelholm ja Örnsköldsvik). Lisäksi neljäs lentoasema (Sundsvall) siirrettiin kunnalliseen omistukseen vuonna 2013. Nimi Swedavia oli jo aiemmin ollut käytössä Ilmailuhallinnon vuonna 1982 perustaman liikelaitoksen nimenä.

Lentoasemaverkosto
------------------

Swedavian lentoasemat:

* Göteborg-Landvetterin lentoasema
* Kiirunan lentoasema
* Luulajan lentoasema
* Malmön lentoasema
* Ronnebyn lentoasema
* Tukholma-Arlandan lentoasema
* Tukholma-Bromman lentoasema
* Uumajan lentoasema
* Visbyn lentoasema
* Åre Östersundin lentoasema

Ennen Swedavian perustamista valtio omisti kuusi muuta lentoasemaa, joista viisi – Karlstadin, Ängelholmin, Örnsköldsvikin, Jönköpingin ja Skellefteån lentoasemat – myytiin kyseisille kunnille. Kesäkuussa 2013 Sundsvallin ja Timrån kunnat ottivat ylläpidettäväkseen kuudennen, Sundsvall-Härnösandin lentoaseman, joka nimettiin uudelleen Sundsvall-Timrån lentoasemaksi.

Kuvia
-----

* Lennonjohtotorni Tukholma-Arlandan lentoasemallaLennonjohtotorni Tukholma-Arlandan lentoasemalla
* Tukholma-Bromman lentoasemaTukholma-Bromman lentoasema
* Malmön lentoasemaMalmön lentoasema
* Göteborg-Landvetterin lentoasemaGöteborg-Landvetterin lentoasema
* Kiirunan lentoasemaKiirunan lentoasema
* Uumajan lentoasemaUumajan lentoasema
* Visbyn lentoasemaVisbyn lentoasema
* Åre Östersundin lentoaseman lähtöselvitystiskitÅre Östersundin lentoaseman lähtöselvitystiskit

Lähteet
-------

1. ↑   Ehdotus 2009/10:16 Ilmailulaitoksen lentoasematoiminnan muuttunut toimintamuoto
2. ↑  Midlanda byter namn  30 maj 2013. Dagbladet Nya Samhället.  [vanhentunut linkki]
3. ↑  "Annual Report and Sustainability Report 2013 (Arkistoitu – Internet Archive)().
4. ↑  "Arbetsmarknadsminister Hillevi Engström besöker Swedavia". (Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Swedavian verkkosivusto

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Swedavia
**Harald Björkman** (1881 – 1936) oli suomalainen oopperalaulaja.

Björkman kävi Savonlinnan lyseota ja hän oli kirjailija Joel Lehtosen luokkatovari. Myöhemmin Björkman vieraili usein kesäisin Putkinotkossa Lehtosen luona. Hän kiersi Suomea laulajana ja näyttelijänä ja osallistui muun muassa Charles Gounodin Faust-oopperan esitykseen Valentinin roolissa Savonlinnan oopperajuhlilla 1916. Vuonna 1913 Björkman teki 18 levytystä Gramophone Company -levy-yhtiölle, niistä viisi yhdessä Iivari Kainulaisen kanssa. Hän kuoli kurkkutuberkuloosiin vuonna 1936.

Lähteet
-------

1. 1 2  Joel Lehtosen ystäviä ja tukijoita (Web archive-linkki)
2. ↑  Äänitearkisto : Harald Björkman (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Encore Suomen Kansallisoopperan esitystietokanta : Harald Björkman
* Harald Björkmanin konsertti, Aamulehti 20.04.1915, nro 89, s. 6, Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Harald Björkman
**Ajakka** on paikoin syvä ja rantaviivaltaan varsin mutkainen järvi Kuusamon pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 86 hehtaaria. Etäisyys Kuusamon kuntakeskuksesta on 33 kilometriä pohjoiseen.

Maantiede
---------

Ajakan pituus lännestä itään on 2,2 kilometriä. Järven länsiosan syvin kohta on 14 metriä. Keskiosasta itään järvi syvenee aina 42 metriin. Siitä koilliseen järvi madaltuu, mutta ei tasaisesti. Järven keskiosan itään työntyvä kapea Ajakanniemi ja sen koillispuolinen Ajakansaari erottavat matalaa Ajakanlahtea pääaltaasta. Ajakan rannoilla on pientaloja metsän siimeksessä, länsirannalla on Säkkilän kylän kulttuurimaisemaa.

Ajakan pohjoispuolella sijaitseva Ahvenjärvi, koillispuolella sijaitseva Kuivajärvi ja eteläpuolella sijaitseva Lukkolainen ovat samalla korkeustasolla Ajakan kanssa. Ajakan länsipuolisen Säkkilänjärven korkeustaso on 0,1 metriä alempi. Ajakan ja Säkkilänjärven välinen kannas on kapeimmillaan noin 150 metriä leveä.

Ajakan vesitilavuus on 6 745 000 kuutiometriä.

Ajakka (73.022.1.024) kuuluu Kitkajoen yläosan alueeseen (73.022), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Koutajoen vesistössä (73). Toinen jakovaihe on Kitkajärven alue (73.02). Ajakka on Kitkajoen yläosan alueen toiseksi laajin järvi. Sitä edeltää Juumajärvi ja seuraa nimetön järvi ja Lukkolainen. Alueeseen kuuluu 39 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ajakka, vakavesi, Kuusamo
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 13.9.2021.
3. ↑  Ajakka. Järviwiki. Viitattu 13.9.2021.
4. ↑  Kitkajoen yläosan alue (73.022). Järviwiki. Viitattu 13.9.2021.
Yōsuke Matsuoka allekirjoittaa viisivuotisen hyökkäämättömyyssopimuksen Moskovassa 1941.
**Japanin ja Neuvostoliiton hyökkäämättömyyssopimus** solmittiin 13. huhtikuuta 1941 Moskovassa. Sopimuksen tarkoituksena oli taata Neuvostoliitolle se, että mikäli Neuvostoliitto joutuisi Saksan kanssa sotaan, Japani ei hyökkäisi Itä-Aasiassa Neuvostoliittoa vastaan. Japanin ja Neuvostoliiton välit olivat alkaneet kiristyä vuonna 1936 ja Neuvostoliitto oli ryhtynyt toimittamaan Guomindangille hävittäjiä ja vapaaehtoisia lentäjiä vastustaakseen Japanin pyrkimyksiä Koillis-Kiinassa. Maat olivat käyneet lisäksi Halhin-Golin taistelut vuonna 1939, minkä Japani oli hävinnyt. 

Japanille hyökkäämättömyyssopimus merkitsi takuuta siitä, ettei Neuvostoliitto hyökkää Itä-Aasiasta Japania vastaan tai Mantšuriaan, vaan Japanille jää mahdollisuus selvittää välit Kiinan kanssa omaksi voitokseen Neuvostoliiton asettumatta voimakkaasti Kiinan puolelle.

Sopimus tehtiin viisivuotiseksi kestämään vuoteen 1946. Jaltan konferenssissa 1945 Britannia, Yhdysvallat ja Neuvostoliitto kuitenkin sopivat, että Neuvostoliitto voisi ottaa haltuunsa Kuriilit ja Etelä-Sahalinin, mikäli se yhtyisi Japanin vastaiseen sotaan. Saksan antauduttua Neuvostoliitto liittyi sotaan Japania vastaan 9. elokuuta 1945. Japani antautui jo 14. elokuuta, ja Neuvostoliitto otti koko Kuriilien saariston haltuunsa 5. syyskuuta mennessä. Alueesta muodostettiin Habarovskin aluepiirin kuulunut Etelä-Sahalinin piiri vuonna 1947. Toimenpidettä sanottiin Neuvostoliitossa ja sanotaan Venäjällä taisteluksi Mantšuriasta tai Mantšurian operaatioksi. Länsimaissa brittiläisten historioitsijan mukaan tapahtumaa sanotaan myös elokuun myrskyksi.
**Agénor Étienne, Gasparinin kreivi** (12. heinäkuuta 1810 Orange, Ranska – 14. toukokuuta 1871 Geneve, Sveitsi) oli ranskalainen valtiomies ja kirjailija, joka vastusti muun muassa orjuutta ja puhui uskonnonvapauden puolesta. Vaimonsa Valérie de Gasparinin kanssa hän perusti Lausanneen sairaanhoitajatarkoulun.

Elämä
-----

Agénor de Gasparin syntyi vuonna 1810. Hänen isänsä oli kreivi Adrien de Gasparin, joka toimi urallaan muun muassa Ranskan sisäministerinä. Agénor opiskeli oikeustiedetta. Hänet valittiin 1837 korkeimpaan hallinto-oikeuteen ja vuonna 1842 Korsikalta edustajainhuoneeseen. Hän kritisoi edustajana hallitusta ja vaati siirtomaiden orjuuden lakkauttamista.

Gasparin osallistui syyskuussa 1848 Ranskan protestanttien yleiskokoukseen. Hän perusti 1849 Frédédic Monodin kanssa Union des Églises évangéliques libres -kirkkokunnan.

Vuonna 1848 tapahtunut helmikuun vallankumous järkytti Gaspariniä, ja vuonna 1850 hän päätti muuttaa Sveitsiin, Geneven lähelle. Siellä hän keskittyi kirjoittamiseen ja julkaistyöhön. Hän oli perustamassa myös vaimonsa Valérie de Gasparinin kanssa Lausanneen La Source -nimistä sairaanhoitajatarkoulua. Evankelinen oppilaitos perustettiin 1859 vapaita ja sitoumattomia sairaanhoitajattaria varten.

Lähteet
-------

1. ↑  Agénor de Gasparin (1810-1871) *data.bnf.fr*.  7.2.2017. Viitattu 24.11.2017. (ranskaksi)
2. 1 2  Forsius, Arno: Ensimmäinen sitoutumattomien sairaanhoitajattarien oppilaitos *saunalahti.fi*.  Arkistoitu 1.9.2019. Viitattu 24.11.2017.
3. 1 2 3  Agénor Étienne de Gasparin (1810-1871) *museeprotestant.org*. Viitattu 24.11.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Agénor de Gasparin** Wikimedia Commonsissa

* Gasparin teoksia Projekti-Gutenbergissä (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Sycomore
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Agía Fotiá** (kreik. Αγία Φωτιά) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella noin viisi kilometriä Siteían kaupungista itäkaakkoon lähellä saaren pohjoisrannikkoa. Se kuuluu hallinnollisesti Siteían kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen ja on osa Siteían kaupunkiyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 267 (vuonna 2011).

Agía Fotiá on myös minolaisaikaisen "huvilan" arkeologinen kohde, joka sijaitsee kylän lähellä ja on saanut siitä nimensä. Kohde sijaitsee kukkulalla Siteíanlahden rannalla noin 600 metriä kylästä pohjoisluoteeseen. Rakennus oli käytössä vain melko vähän aikaa ja sekä rakennettiin että hylättiin MM IA -kaudella (noin 2160–1900 eaa.). Rakennuksella on saattanut olla myös alueen vartiointiin liittyvä tehtävä yhdessä Chamézin rakennuksen kanssa. Rakennus on muutoin suorakulmainen, mutta siihen kuuluu kaksi pyöreää rakennelmaa, jotka muistuttavat tholos-hautoja. Pyöreät osat oli rakennettu talon paikalle MM II -kaudella (noin 1800–1700 eaa.).
Kohde oli tiedossa viimeistään 1950-luvulla, mutta sen kaivaukset suoritettiin vasta vuosina 1984–1985.

Noin 150 metriä rakennuksesta itään sijaitsee laaja minolainen hautausmaa EM I ja EM II -kausilta (noin 3650–2300 eaa.). Hautoja on löydetty 252 kappaletta. Haudoista on löydetty noin 1 800 keraamista astiaa sekä lukuisia pronssiesineitä ja muita esineitä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2  Ayia Photia *Minoan Crete*. Viitattu 9.12.2015.
3. ↑  Arkeologisen kohteen sijainti: 35°11′45.4″N, 26°08′52.1″E
4. ↑  Agia Fotia *Crete Today*.  Arkistoitu 12.6.2016. Viitattu 9.2.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Agía Fotiá** Wikimedia Commonsissa
**Agía Mávran linna** (kreik. Κάστρο Αγίας Μαύρας, *Kástro Agías Mávras*) eli **Santa Mauran linna** (< ital.) on keskiaikainen linna Lefkaksen saarella Kreikassa. Se sijaitsee saaren "sisäänkäynnillä" saaren mantereeseen yhdistävän pengertien varrella, vajaa kaksi kilometriä koilliseen Lefkaksen kaupungista.

Historia
--------

Venetsialaisaikainen piirros linnasta vuodelta 1688.
Linnan sisäosia.
Linnan ensimmäinen osa rakennettiin noin vuonna 1302. Sen rakennutti lombardialaispäällikkö Giovanni Orsini, joka sai Lefkaksen saaren valtaansa häälahjana naituaan Epeiroksen despootin Nikeforos I:n tyttären. Myöhemmin linnan haltija on vaihtunut usein. Napolilaiset valtasivat sen vuonna 1331. Vuonna 1362 linnan valtasi Kefaloniáa hallinnut Leonardo Tocco. Carlo I Tocco paransi ja laajensi linnaa vuosina 1410–1420.

Osmanit valtasivat linnan vuonna 1479. Venetsialaiset saivat sen haltuunsa vuonna 1502, mutta luovuttivat sen jo 1503 turkkilaisille vaihtokauppana Kefaloniásta. Osmanit laajensivat linnaa merkittävästi vuosina 1566–1571. Venetsialaiset valtasivat sen Francesco Morosinin johdolla vuonna 1684. Vuonna 1797 linnan valtasivat ranskalaiset, 1798 venäläiset, 1807 jälleen ranskalaiset ja 1810 britit. Linna menetti sotilaallisen merkityksensä viimeistään vuonna 1864, jolloin Lefkas ja muut Jooniansaaret liitettiin Kreikkaan. Vuonna 1888 linnassa oli tulipalo, joka tuhosi monet sen rakennuksista, ja vain harva rakennettiin uudelleen. Linnan alueella on suoritettu arkeologisia kaivauksia.

Rakennus
--------

Linnan nykyinen muoto on pääosin peräisin venetsialaisvallan ajalta. Rakennuksen koko on noin 25 000 neliömetriä. Siinä on kolme eri puolustuslinjaa ja seitsemän bastionia. Nykyään linnan sisäänkäynti on sen länsiportista. Osmanivallan aikana linnassa oli moskeija, jonka venetsialaiset myöhemmin muuttivat kirkoksi. Linnan alueella on myös ortodoksinen Pyhälle Mauralle (*Agía Mávra*) omistettu kirkko. Linnan länsimuurin päälle on rakennettu majakka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Κάστρο Αγίας Μαύρας *Καστρολόγος*. Viitattu 1.9.2020.
2. ↑  The Venetian Castle of Agia Mavra *Lefkada Greece*.  Arkistoitu 12.8.2020. Viitattu 1.9.2020.
3. ↑  Agia Mavra Lafkada *Greeka.com*. Viitattu 1.9.2020.
4. 1 2 3  Agia Mavra *Amazing Lefkada*. Viitattu 1.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Agía Mávran linna** Wikimedia Commonsissa
**Agía Nápan luostari** (kreik. Μονή Αγίας Νάπας, *Moní Agías Nápas*, "Pyhän Metsän luostari") on ortodoksinen luostari Agía Nápan kylässä Kyproksen saarella.

Luostarin kirkko.
Agía Nápan luostari on perustettu keskiajalla, todennäköisesti jo bysanttilaisella ajalla. Luostarin alku on luolassa, josta löydettiin Neitsyt Marian (*Panagía*) ikoni. Paikan ympärillä on aikaisemmin ollut metsää, ja siksi luostari on omistettu "Metsän Neitsyt Marialle" (*Panagía tis Nápis*), mistä se on saanut lopulta nimen *Agía Nápa*, "Pyhä Metsä". Luostari on ollut olemassa viimeistään vuonna 1366. Nykyiset luostarirakennukset ovat peräisin venetsialaisvallan ajalta 1400-luvulta ja edustavat venetsialaista arkkitehtuuria. Luostari on ollut asumaton 1700-luvulta lähtien. Nykyinen Agía Nápan kylä, joka on kehittynyt paikalle 1700-luvulta lähtien, on saanut nimensä luostarista.

Luostarin rakennukset on kunnostettu vuonna 1950. Vuodesta 1978 paikka toimii Kyproksen ja Lähi-idän kirkkojen ekumeenisena kokoontumispaikkana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Agia Napa Monastery *Visit Cyprus*.  Arkistoitu 30.7.2021. Viitattu 14.5.2018.
2. 1 2  Agia Napa Monastery *Cyprus Island*. Viitattu 14.5.2018.
3. 1 2 3  Ayia Napa Monastery *Ayia Napa*.  Arkistoitu 15.11.2021. Viitattu 14.5.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Agía Nápan luostari** Wikimedia Commonsissa
**Epäviralliset painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1909** järjestettiin pelkästään kreikkalais-roomalaisessa painissa kahdella eri paikkakunnalla: Malmössä, Ruotsissa helmikuun lopussa sekä Saksan Dresdenissä syyskuussa. Malmössä erillisiä painoluokkia oli neljä, mutta painorajoissa on ristiriitoja lähteestä riippuen. Dresdenissä painittiin neljässä sarjassa.

Kreikkalais-roomalainen paini (Malmö)
-------------------------------------

### Mitalistit

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 67,5 kg? | Tanska Hans Heinrich Egeberg | Ruotsi Alfred Lindblad | Ruotsi Gustaf Malmqvist |
| 75,0 kg | Ruotsi Gustaf Malmström | Suomi Alfred Pursiainen | Tanska Frederik Hansen |
| 82,5 kg? | Tanska Harald Christensen | Suomi Antti Savolainen | Ruotsi Lorens Rosman |
| yli 82,5 kg | Ruotsi Frithiof Mårtensson | Tanska Arnold Hansen | Ruotsi Frank Axel |

### Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Ruotsi | 2 | 1 | 3 | 6 |
| 2 |  Tanska | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 3 |  Suomi | 0 | 2 | 0 | 2 |

Kreikkalais-roomalainen paini (Dresden)
---------------------------------------

### Mitalistit

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 62,5 kg | Saksan keisarikunta Ewald Hegewald | Böömi Karel Halik | Saksan keisarikunta Karl Wernicke |
| 70,0 kg | Saksan keisarikunta Theodor Schibilski | Saksan keisarikunta Georg Helgert | Saksan keisarikunta Franz Schlammer |
| 80,0 kg | Saksan keisarikunta Matthias Hartl | Saksan keisarikunta Emil Kerstan | Saksan keisarikunta Fritz Drässe |
| yli 80,0 kg | Tanska Hans Heinrich Egeberg | Saksan keisarikunta Paul Wätzig | Saksan keisarikunta Josef Lehner |

### Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Saksan keisarikunta Saksa | 3 | 3 | 4 | 10 |
| 2 |  Tanska | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 |  Böömi | 0 | 1 | 0 | 1 |

Lähteet
-------

* FILA:n tietokanta (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑   s. 29

  

PainiPainin Euroopan-mestaruuskilpailut
1911 |
– |
1921 |
– |
1924 |
1925 |
1926 |
1927 |
1929 |
1930 |
1931 |
1933 |
1934 |
1935 |
1937 |
1938 |
1939 |
– |
1946 |
1947 |
1949 |
– |
1966 |
1967 |
1968 |
1969 |
1970 |
1972 |
1973 |
1974 |
1975 |
1976 |
1977 |
1978 |
1979 |
1980 |
1981 |
1982 |
1983 |
1984 |
1985 |
1986 |
1987 |
1988 |
1989 |
1990 |
1991 |
1992 |
1993 |
1994 |
1995 |
1996 |
1997 |
1998 |
1999 |
2000 |
2001 |
2002 |
2003 |
2004 |
2005 |
2006 |
2007 |
2008 |
2009 |
2010 |
2011 |
2012 |
2013 |
2014 |
2015 |
2016 |
*2017*

---

**Epäviralliset EM-kilpailut:** 1898 |
1902 |
1903 |
1904 |
1905 |
1906 |
1907 |
1909 |
1910 |
1912 |
1913 |
1914
**Anno 1503: The New World** on saksalaisen Sunflowers -pelitalon suunnittelema ja EA Gamesin julkaisema reaaliaikainen managerointi- ja strategiapeli, jonka tavoitteena on Uuden Maailman siirtokuntien perustaminen ja hallinta. *Anno 1503* on jatkoa Sunflowersin aiemmalle *Anno 1602* -strategiapelille, ja pelin jatko-osa *Anno 1701* on julkaistu myös. *Anno 1503: The New World* on saanut lisäosan *Anno 1503: Treasures, Monsters and Pirates*. *Anno 1503* on saatavissa paitsi PC:lle myös mobiiliversiona.

Juoni
-----

Pelin juoni on hyvin yksinkertainen, ja on verrattavissa Sid Meierin *Colonizationiin*. Alussa pelaajan tavoitteena on aloittaa siirtokunnan rakentaminen asumattomalle saarelle yhteen laivaan lastattujen vähäisten rakennustarvikkeiden avulla. Tarvikkeita on juuri riittävästi muutaman asuintalon rakentamiseen ja pienen tuotantoketjun käynnistämiseen. Kun tuotanto on lähtenyt käyntiin, alkaa siirtokunnan asukasmäärä kasvaa.

Rakennukset
-----------

Pelissä on yli 350 aitojen esikuvien mukaan mallinnettua rakennusta kirkoista plantaasien päärakennuksiin. Kuten *Colonizationissa*, eri rakennuksista on useita eri tasoisia versioita. Pelin alussa pelaaja joutuu tyytymään pieniin käsityöläispajoihin, mutta kaupungin asukasluvun kasvaessa pajat muuttuvat suuremmiksi verstaiksi ja lopulta tehtaiksi.

Kaupankäynti
------------

*Colonizationista* poiketen kaupankäynti suoraan eurooppalaisten kaupunkien kanssa on mahdotonta, mutta kauppaa voi käydä muiden eurooppalaisten siirtokuntien sekä alkuperäisasukkaiden kanssa. Kaupankäynti on varsinkin pelin alkuvaiheen jälkeen tärkeässä roolissa, sillä pelaajan oma tuotantoketju on harvoin riittävän kehittynyt tuottamaan kaikkia asukkaiden tarvitsemia materiaaleja. Kaupankäynnin tärkein osa on kuitenkin siirtokunnissa tuotettujen tavaroiden ja elintarvikkeiden myynti suoraan siirtokuntien asukkaille myyntikojujen kautta. Siirtokunnan sisäisellä kaupankäynnillä on suuri merkitys pelaajan tuloihin.

Sodankäynti
-----------

Siirtokuntien ja kaupunkien puolustukseksi tarvitaan armeija ja laivasto. Tuotantoketjujen kehittyessä avautuu mahdollisuus aseiden tuotantoon, joita tarvitaan sotilaiden koulutuksessa. Oleellinen osa sodankäyntiä ovat linnakkeet, joissa sotilaita koulutetaan, sekä muurit ja vartio- tai tykkitornit. Kansainvälisten suhteiden kiristyessä äärimmilleen pelaaja joutuu puolustautumaan paitsi muita kilpailevia eurooppalaisia vastaan, myös suojelemaan siirtokuntiaan merirosvojen hyökkäyksiltä.

Aiheesta muualla
----------------

* Anno1503.com (englanniksi)
**Eric Moussambani** (s. 1978) on uimari Päiväntasaajan Guineasta.

Moussambanin kuuluisin urheilusuoritus oli osallistuminen vuoden 2000 kesäolympialaisiin, jossa hän osallistui 100 m vapaauintiin. Hänen aikansa oli 1.52,72 minuuttia, joka oli yli kaksi kertaa enemmän kuin hänen kilpailijoillaan, ja jopa enemmän kuin 200 m maailmanennätysaika. Hänen aikansa oli olympiahistorian hitain 100 metrin uintiaika.

Moussambani pääsi olympialaisiin täyttämättä mitään minimivaatimuksia, koska hänet valittiin erityismenettelyllä, jonka tarkoituksena oli kannustaa kehitysmaita, joilla ei ole kalliita harjoittelupaikkoja, osallistumaan kisaan. Alkuerissä hän voitti kaksi muuta arvontavoittajaa, mutta heistä kumpikin diskattiin varaslähdön takia.

Varsinaisessa ottelussa Pieter van den Hoogenband rikkoi maailmanennätyksen ajalla 47,84 s. Moussambani puolestaan ui yleisön kannustamana yli kaksi kertaa hitaammin. Moussambanin omien sanojen mukaan "viimeiset 15 metriä olivat erittäin rankkoja."

Ennen osallistumistaan olympialaisiin Moussambani ei ollut koskaan edes nähnyt olympiakokoista 50 m allasta. Hän aloitti harjoittelun vain 8 kuukautta ennen kisoja, harjoitellen 20 m altaassa.

Vuoden 2000 kisojen jälkeen Moussambanin uimakunto on parantunut huomattavasti, ja hänen paras aikansa on alle 57 sekuntia. Hän ei kuitenkaan päässyt osallistumaan vuoden 2004 kisoihin viisumiongelmien takia.

Moussambani ei myöskään osallistunut vuoden 2008 olympialaisiin. Maaliskuussa 2012 hänet nimitettiin Päiväntasaajan Guinean uintijoukkueen valmentajaksi. Koulutukseltaan Moussambani on it-insinööri.

Katso myös
----------

* Eddie Edwards, alias "Eddie the Eagle"

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Husu, Atte: Muistatko olympiahistorian ylivoimaisesti surkeimman uimarin – tätä hän tekee nykyisin  26.12.2014. Ilta-Sanomat.  Arkistoitu 29.12.2014. Viitattu 19.1.2015.
2. ↑
3. ↑  "The A-Z of watching Olympics", *Courier Mail*, July 25, 2008
4. ↑  Eric Moussambani nuevo entrenador del equipo nacional de natación (Arkistoitu – Internet Archive), guineaecuatorialpress, March 10, 2012.
Sqn. Ldr. Eric S. Lock, 611. lentolaivueesta.
**Eric Stanley Lock** (19. huhtikuuta 1919 – 3. elokuuta 1941) oli brittiläinen lentäjä sekä hävittäjä-ässä. Lock katosi lento-operaation aikana Ranskan yläpuolella vuonna 1941. Hänellä oli tällöin 26 pudotusta, eli lennossa tuhottua vihollisen lentokonetta. Lisäksi 8 konetta oli todennäköisiä, mutta varmistamattomia voittoja. Lock lensi Supermarine Spitfire-hävittäjäkonetta.

Eric Lock osallistui Taisteluun Englannista 41. laivueessa ollen sotilasarvoltaan vänrikki. Hän sai sinä aikana tililleen 23 ilmavoittoa, joista 15 oli Messerschmitt Bf 109 E - hävittäjiä. Eric Lock ylennettiin suorituksistaan luutnantiksi.

Lock ammuttiin alas 17. marraskuuta 1940, jolloin hän haavoittui pahoin. Toivuttuaan vammoistaan toukokuussa 1941 ja kertauskoulutuksen jälkeen hän lensi Spitfire Mark V -hävittäjää. Lock toimi lentueenpäällikkönä 611. hävittäjälaivueessa, joka oli sijoitettu Hornchurchiin. Hän saavutti vielä 3 pudotusta.

Lock katosi 3. elokuuta 1941 tapahtuneella lennollaan Ranskaan palvellessaan 611. laivueessa. Hän oli tuolloin suorittamassa "Raparperi" -kooditunnuksella (engl. *Rhubarb*) varustettua lentotehtävää maamaaleja vastaan. Lockin lentämä kone putosi ilmeisesti Englannin kanaaliin, mahdollisesti ilmatorjunnan tulesta osuman saatuaan. 

Eric Lockin muistokatu Bayston Hillissä, Shropshiressä.

Lähteet
-------

* Price, Alfred: Spitfire Mk I/II -ässät 1939-41, Koala-Kustannus, 2002 ISBN 952-5186-35-0
* Tony Holmes: *Taistelu ilmojen herruudesta*. Gummerus, 2012. ISBN 978-951-20-8883-6.

### Viitteet

1. ↑  Holmes s.78
2. ↑   Viitattu 10.7.2022.
3. ↑  Price s.61
4. ↑   Viitattu 13.7.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Commonwealth War Graves Commission

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Eric Hély** (s. 25. lokakuuta 1964) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.

Ura
---

Hély aloitti pelaajauransa FC Sochaux’ssa vuonna 1979 ja pelasi kolme kautta seuran reservijoukkueessa. Edustusmiehistöön Hély nousi kaudella 1982–1983, mutta sai peliaikaa vain kahdessa ottelussa. Kauden jälkeen hän siirtyi Stade Brestois’n paitaan. Vastuuta ei Brestissäkään juuri tullut, ja kaudeksi 1985–1986 hän siirtyi Chamois Niortais’een, jossa murtautui avauskokoonpanon pelaajaksi. Ura ei kuitenkaan lähtynyt suureen lentoon, vaan Hély edusti Ranskan alasarjajoukkueita ja lopetti pelaajauransa vuonna 1993 SO Châtelleraudais’ssa.

Pelaajauransa jälkeen Hélystä tuli vuonna 2003 FC Sochaux’n reservijoukkueen valmentaja. Maaliskuussa 2012 Hély nousi Sochaux’n edustusmiehistön päävalmentajaksi loppukaudeksi Mehmed Baždarevićin saatua potkut.  Hänen johdollaan Sochaux pelasi hyvän loppukauden ja säilytti sarjapaikkansa. Säilymisen varmistuttua Sochaux jatkoi Hélyn sopimusta kesään 2014.  Hélyn täysi kausi Sochaux'n valmentajana sujui edelliskauden tavoin vaisusti. Sochaux taisteli sarjapaikastaan, jonka se säilytti lopulta kolmen pisteen turvin ja oli liigan viidestoista. Syksyn 2013 tulokset jäivät surkeiksi ja Sochaux ei onnistunut voittamaan Hélyn alaisuudessa yhtään kauden seitsemästä ensimmäisestä ottelusta. Lopulta Hély erosi tehtävästään Sochaux'n hävittyä sarjanousija En Avant de Guingampille 5–1.

Lähteet
-------

1. ↑  Fiche de Eric Hely (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Ligue 1, Sochaux - Hely nommé entraineur
3. ↑  Hély deux ans de plus
4. ↑  La démission d'Éric Hély acceptée


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Mehmed Baždarević** | **FC Sochaux'n päävalmentaja**3/2012–9/2013 | Seuraaja:**Hervé Renard** |
**Eric Johan Serlachius** (17. toukokuuta 1884 Viipuri – 22. syyskuuta 1936) oli suomalainen lakimies, joka toimi oikeusministerinä Kivimäen hallituksessa vuosina 1933–1936. Hallituksessa Serlachius edusti Ruotsalaista kansanpuoluetta. Serlachius erosi Kivimäen hallituksesta Helsingin yliopiston opetuskieltä koskeneiden kiistojen vuoksi ja hänen seuraajakseen oikeusministerinä tuli Emil Jatkola. Hän kuului Serlachiuksen sukuun. Hänen isänsä oli oikeusneuvos Julian Serlachius, äitinsä Paulina Emilia Söderhjelm ja sisarensa presidentin puoliso Gerda Ryti (o.s. Serlachius).

Erik Serlachius pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseota vuonna 1903. Hän opiskeli oikeustiedettä Helsingin ja Münchenin yliopistoissa ja valmistui lakitieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1910. Serlachius sai varatuomarin arvon 1913. Hän opiskeli vielä merioikeutta Lontoossa 1914.

Serlachius toimi asianajajana Helsingissä ja hän oli asianajotoimisto Serlachius & Rydin toinen osakas. Serlachius perusti tämän toimiston vuonna 1914 yhdessä lankonsa Risto Rytin kanssa. Serlachius oli merioikeuslainsäädännön asiantuntija ja hän toimi Suomen Merenkulkuliiton sihteerinä ja oli jäsenenä ja sihteerinä merenkulkukomiteassa vuonna 1919. Serlachius oli myös sotasaalistuomioistuimen jäsenenä vuonna 1919. Hän oli Helsingin Asianajajayhdistyksen johtokunnan jäsen ja Suomen Vakuutus Osakeyhtiön johtokunnan puheenjohtaja.

Erik Serlachius kuoli Helsingissä Diakonissalaitoksella syyskuussa 1936 pitkällisen sairauden jälkeen. Hän oli naimisissa vuodesta 1916 Martha Burmeisterin kanssa ja heillä oli yksi lapsi.

Lähteet
-------

1. ↑   Eric J. Serlachius *Suomen ministerit*. Valtioneuvosto.
2. ↑  Kautto, Tim: / Serlachius, Julian (1854–1925) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  20.4.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
3. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1903, matrikkelinumero 28152 (Arkistoitu – Internet Archive)
4. 1 2 3  Uppslagsverket Finland : Eric Serlachius
5. 1 2 3 4  Lakit. kand. Eric Serlachius kuollut, Helsingin Sanomat, 23.09.1936, nro 257, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
6. 1 2 3 4  Eric Serlachius död, Hufvudstadsbladet, 23.09.1936, nro 257 (2. painos), s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Aiheesta muualla
----------------

* Eric J. Serlachius *Suomen ministerit*. Valtioneuvosto.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Hugo Malmberg** | **Suomen oikeusministeri**1933−1936 | Seuraaja:**Emil Jatkola** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Valtioneuvosto
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Néa Karváli** (kreik. Νέα Καρβάλη) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Kaválan kuntaan, Kaválan alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Kaupungin väkiluku on 2 160 (vuonna 2011).

Néa Karválin kansatieteellinen museo.
Néa Karválin pieni kaupunki sijaitsee Kaválanlahden rannalla noin yhdeksen kilometriä itään Kaválan kaupungin keskustasta. Sen nimi viittaa alkuperäiseen Karváliin eli Gkélveriin (Γκέλβερι) (nyk. Güzelyurt) Vähässä-Aasiassa. Kaupungin pohjoispuolelta kulkee A2-valtatie.

Néa Karváli muodostaa myös laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Νέας Καρβάλης, *Dimotikí Koinótita Néas Karvális*), johon kuuluvat varsinaisen Néa Karválin kaupungin lisäksi kylät Áno Léfki ja Léfki. Koko yhdyskunnan väkiluku on 2 225.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
Vektorikenttä, jonka muodostavat vektorit <−*y*, *x*> 
**Vektorikentällä** tarkoitetaan matematiikassa rakennelmaa, joka liittää vektorin jokaiseen pisteeseen euklidisessa avaruudessa. Fysiikassa vektorikenttiä käytetään kuvaamaan voimakenttiä. Vektorit esittävät esimerkiksi nopeutta ja sen muutosta kentän eri kohdissa tai voiman suuntaa. Näistä yleisempinä magneetti- ja gravitaatiokentät.

Määritelmä
----------

Olkoon ***F*** avoimen joukon {\displaystyle U\subset \mathbb {R} ^{n}} funktio, joka liittää vektorin *v(x)* jokaiseen pisteeseen {\displaystyle x\in U}. Toisin sanoen ***F*** on funktio avaruudesta {\displaystyle \mathbb {R} ^{n}} avaruuteen {\displaystyle \mathbb {R} ^{n}.}

Yleisesti funktiota ***F*** merkitään seuraavasti:

{\displaystyle F(x,y)=P(x,y)i+Q(x,y)j}

{\displaystyle F(x,y,z)=P(x,y,z)i+Q(x,y,z)j+R(x,y,z)k}

riippuen siitä, ollaanko kaksi- vai kolmiulotteisessa avaruudessa. Funktioita ***P***,***Q*** ja ***R*** kutsutaan skalaarifunktioiksi.

Historiaa
---------

Vektorikentät nousivat esiin alkujaan 1800-luvun fyysikoiden keskuudessa varsinkin magnetismin yhteydessä. Vektorikentät formalisoi Michael Faraday, jonka mielestä itse kenttä tulisi olla tutkimuksen kohteena, kun tutkitaan voimia. Magneettikentän lisäksi Faraday mallinsi vektorikentiksi sähkö- ja valokentän.

Esimerkkejä
-----------

Tarkastellaan vektorikenttää {\displaystyle F(x,y)=-yi+xj} tasossa. Jotta voisimme mallintaa kentän, on meidän saatava arvoja funktiosta F. Lasketaan arvot funktiolle tason eri pisteissä ja tarkastellaan tilannetta normaalissa xy-koordinaatistossa.

  

{\displaystyle F\left({\frac {1}{2}},{\frac {1}{2}}\right)=-{\frac {1}{2}}i+{\frac {1}{2}}j}

{\displaystyle F\left({\frac {1}{2}},-{\frac {1}{2}}\right)=-\left(-{\frac {1}{2}}\right)i+{\frac {1}{2}}j={\frac {1}{2}}i+{\frac {1}{2}}j}

{\displaystyle F\left({\frac {3}{2}},{\frac {1}{4}}\right)=-{\frac {1}{4}}i+{\frac {3}{2}}j}

Tämä kertoo meille, että pisteeseen {\displaystyle \left({\frac {1}{2}},{\frac {1}{2}}\right)} sijoitamme vektorin {\displaystyle -{\frac {1}{2}}i+{\frac {1}{2}}j}, pisteeseen {\displaystyle \left({\frac {1}{2}},-{\frac {1}{2}}\right)} vektorin {\displaystyle {\frac {1}{2}}i+{\frac {1}{2}}j} ja pisteeseen {\displaystyle \left({\frac {3}{2}},{\frac {1}{4}}\right)} vektorin {\displaystyle -{\frac {1}{4}}i+{\frac {3}{2}}j}. Voimme jatkaa tätä vektoreiden etsimistä useammassa pisteessä ja saamme mallinnettua artikkelin kuvan kaltaisen vektorikentän.

Katso myös
----------

* Konservatiivinen kenttä
* Kenttäviiva
* Ekvipotentiaali

Lähteet
-------

* Martio, Olli: Vektorianalyysi. Helsinki: Limes ry, 2004.
* Pauls Online Notes : Calculus III – Vector Fields
* Ruohonen, Keijo: Vektorikentät (Arkistoitu – Internet Archive), Tampereen teknillinen yliopisto, 2011

Kirjallisuutta
--------------

* Pitkäranta, Juhani: Calculus Fennicus – TKK:n 1. lukuvuoden laaja matematiikka (2000–2013) (pdf) Helsinki:  Avoimet oppimateriaalit ry. ISBN 978-952-7010-12-9 ISBN 978-952-7010-6 (pdf). Viitattu 8.7.2019.
**Tuomarilan VPK** (Tuomarilan Vapaaehtoinen Palokunta – Domsby Frivilliga Brandkår ry) oli Espoon Tuomarilassa toimiva vapaapalokunta, jonka hälytystoiminta ja palokuntasopimus Länsi-Uudenmaan pelastuslaitoksen kanssa päättyi 31.12.2012. Palokunta jatkaa toimintaa rekisteröitynä yhdistyksenä. Kyläläiset ovat perustaneet palokuntayhdistyksen vuonna 1929. Palokunnalla oli esimerkiksi vuonna 2011 viisitoista lähtöä.

Tuomarilan VPK:n talo on vuonna 1950 talkoovoimin valmistunut talo. Se sijaitsee Palotiellä ja on Tuomarilan maamerkki. VPK-talossa toimi vuodesta 1978 elokuun 2011 loppuun asti myös maineikas ja pitkän historian omaava Kino Tuomarila, joka oli yksi Espoon viimeisistä vanhan ajan elokuvateattereista.

VPK:n talossa toimii Etappi-kioski, muuten rakennus oli tammikuussa 2012 lähes tyhjillään, siellä on vain jonkin verran palokunnan kalustoa ja paloauton talli. Juhlasali on aiemmin ollut suosittu tanssipaikka. Rakennuksen lämmityskuluihin kerätään kolehtia, sillä palokunnan varat eivät riitä lämmityksen ylläpitoon.

Rakennuksen kunnostamiskuluiksi on arvioitu 1,5 miljoonaa euroa.

Tuomarilan VPK sekä Pohjola Rakennus Oy Uusimaa ovat vuonna 2014 hakeneet kaavamuutosta kerrostalojen rakentamiseksi tontille. Tuomarilan asukkaat ovat vastustaneet esitettyjä suunnitelmia.

Lähteet
-------

1. ↑  Tuomarilan VPK:n historia
2. 1 2 3 4  Satu Pajuriutta, Kahvi, lotto ja lantti kioskille, Helsingin Sanomat s. A 10 25.1.2012
3. ↑  Heikki Merihaara: Ranskalaiselokuvien jälkeen Kino Tuomarila on historiaa  3.9.2011. Länsiväylä. Viitattu 14.10.2011. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Tuomarila I (VPK) 611116 Asemakaavan muutos Espoon kaupunki. Viitattu 3.12.2017.
5. ↑  Tuomarilan juna-aseman läheisyyteen suunnitteilla lisää asuinkerrostaloja Espoon kaupunki.  Arkistoitu 4.12.2017. Viitattu 3.12.2017.
**Daddy and the Muscle Academy** on vuonna 1991 julkaistu dokumenttielokuva, joka kertoo suomalaisen homotaiteilijan Tom of Finlandin eli Touko Laaksosen elämästä ja työstä. Elokuva koostuu taiteilijan, hänen työtovereidensa ja ihailijoidensa haastatteluista, piirustuksista ja poseerauksista.

*Daddy and the Muscle Academy* on Ilppo Pohjolan esikoiselokuva. Ohjaaja suostutteli Laaksosta puolentoista vuoden ajan, ennen kuin tämä päätti osallistua elokuvahankkeeseen.

Elokuvaa on levitetty sekä Suomessa että ulkomailla. Elokuvan tekijäryhmälle myönnettiin erikois-Jussi sekä Berliinissä Prix Futura -erikoispalkinto. Televisiossa elokuvaa on esitetty lyhennettynä.

*Iltalehden* arvion mukaan *Daddy and the Muscle Academy* on "informatiivinen, hallitusti jäsennelty", "suomalaisissa mittapuissa rohkea, tuore dokumentti". *Helsingin Sanomien* mukaan elokuva on "sävykäs ja taitavasti valaistu – se on määrätietoinen, mutta se tavoittaa jotain hyvin harrasta".

*Daddy and the Muscle Academy* on julkaistu 2000-luvun alussa useissa maissa DVD:nä sekä vuonna 2017 restauroituna blu-rayna Yhdysvalloissa. Useimmissa videojulkaisuissa on mukana Laaksosen haastattelukelat kokonaisuudessaan.

Viitteet
--------

1. 1 2 3 4  *Daddy and the Muscle Academy* Elonetissä.
2. ↑  Kemppinen, Petri: Tom of Finland muuttui mielikuvasta tosi ihmiseksi.  *Helsingin Sanomat*, 19.10.1991, s. D 9. Artikkelin maksullinen verkkoversio.. Viitattu 1.3.2021.
3. ↑  Daddy and the Muscle Academy (DVD). DVDCompare.net.
4. ↑  Daddy and the Muscle Academy (Blu-ray). DVDCompare.net.

Aiheesta muualla
----------------

* Daddy and the Muscle Academy. Yle Teema 31.3.2017.
**Dacia** on tamperelainen dance-yhtye. Yhtye perustettiin Virroilla vuonna 2005. Yhtyeeseen kuuluvat perustajajäsenet NyyJork ja Rion sekä vokalisti Susan.

Biografia
---------

Dacian perustajajäsenet NyyJork ja Rion tapasivat toisensa Virroilla, jossa kumpikin oli opiskelemassa alkuvuonna 2005. Rion löysi yhtyeen vokalistin Susanin ollessaan serkkunsa (Rionin) konfirmaatiotilaisuudessa syksyllä 2005. Näin Susanista tuli osa yhtyettä. Yhtyeeseen liittyi vielä syksyllä 2006 tanssiduo Zone.

Dacian menestys alkoi näkyä aluksi internetsivuilla ja Dacian musiikkia soi jo jonkun verran yökerhoissa. Vuonna 2007 julkaistiin singlet "Muistot" ja "Seikkailija". Molemmat kappaleet sijoittuivat Suomen virallisen singlelistan 3. sijalle. Vuonna 2009 yhtye julkaisi Salaisuus-nimisen singlen, joka ylsi singlelistan sijalle 6. Dacian ensimmäinen kokopitkä albumi *Musiikki on energiaa* julkaistiin maaliskuussa 2009 ja sijoittui parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan sijalle 36.

Diskografia
-----------

### Albumit

* Musiikki on energiaa (2009)

### Singlet

* Muistot / Seikkailija (2007)
* Salaisuus / Liikaa sulta odotin (2009)
* Maailma kuuluu mulle (2010)

### Remixit

* Movetron - Elä nyt (Dacia Remix)
* Retropop - Pieni ja ihmeellinen (Dacia remix)
* Chorale - Fantasia (Dacia Remix)
* DCX - Knowing Me, Knowing You (Dacia Remix)

Lähteet
-------

1. ↑  Dacia: Muistot (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Dacia: Seikkailija (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Dacia: Salaisuus (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Dacia: Musiikki on energiaa (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Dacia Myspacessa (englanniksi)
* Dacia Meteli -sivustolla
**Unen valta** on kristillisen metalliyhtye VIP:n viides studioalbumi vuodelta 2006. Albumin julkaisi Maanalainen Levykauppa. *Unen vallan* musiikki on melodista ja tyylissä on vaikutteita progressiivisesta metallista sekä thrash metalista. Laulu on pääosin puhdasta ja melodista, ja mukana on jonkin verran aggressiivista huutolaulua. Viihdeimperiumi.fi antoi albumille 3,5 tähteä 5:stä, ja Noise.fi antoi albumille 4 pistettä 5:stä, antaen albumille tunnustusta moitteettomasta teknisestä tasosta. Kappale "Helpompaa luovuttaa" julkaistiin internet-singlenä ennen albumin julkaisua.

Albumin äänitti ja miksasi Arttu Sarvanne Studio Watercastlessa, Jyväskylässa 11.–31. elokuuta 2006. Unen vallan masteroi Minerva Pappi Finnvox-studiolla, albumin tuottivat VIP ja Arttu Sarvanne. Kansitaiteen teki Kaj Kiviniemi.

Kappaleet
---------

1. Sotaan – 3.09
2. Helpompaa luovuttaa – 4.01
3. Turhaan – 3.58
4. Päivät seuraa toisiaan – 7.05
5. Valhekasvot – 4.39
6. Nukuit pois – 5.13
7. Kuninkaan paluu – 4.26
8. Pahan kylväjä – 4.31
9. Joku välittää – 4.11
10. Unen valta – 4.52

Arvostelut
----------

* Noise.fi: 4/5 tähteä
* Viihdeimperiumi: 3.5/5 tähteä

Lähteet
-------

1. 1 2  VIP - Unen valta[vanhentunut linkki]. Viihdeimperiumi.fi
2. 1 2  VIP - Unen valta. Noise.fi
3. ↑  VIP: Unen Valta Spotify. Viitattu 12.3.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Unen valta Discogsissa.  (englanniksi)
* Albumi *Unen valta* Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
**Dack Rambo** (oik. Norman Jay Rambo, 13. marraskuuta 1941 Earlimart, Kalifornia – 21. maaliskuuta 1994 Delano, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. 1960- ja 1970-luvuilla Rambo näytteli usein television lännensarjoissa, kuten *The Guns of Will Sonnett*, 1980-luvulla puolestaan saippuaoopperoissa, kuten *Dallas*.

Ura
---

Dack Rambo debytoi vuonna 1962 television draamasarjassa *The Loretta Young Show*, minkä jälkeen hän näytteli muun muassa sarjoissa *Never Too Young* (1965), *The Guns of Will Sonnett* (1967–1969) ja *Sword of Justice* (1978–1979). Uran edetessä Rambo näytteli saippuaoopperoissa, kuten *All My Children* (1982–1983), *Paper Dolls* (1984) ja *Dallas* (1985–1987). Rambon uran joutsenlauluksi jäi Grantin rooli saippuaoopperassa *Another World* (1990–1991). Rambo lopetti näyttelemisen sen jälkeen kun hänellä oli diagnosoitu HIV.

Dack Rambon rooli *Dallasissa* on Jack Ewing, sarjan miespääroolien Bobby Ewingin ja J. R. Ewingin serkku. Jack tulee mukaan yhdeksännellä tuotantokaudella, eli niissä jaksoissa, jotka osoittautuvat Pamela Ewingin uneksi. Jack kirjoitettiin ulos sarjasta kymmenennellä tuotantokaudella.

Rambo näytteli televisiosarjojen ohella useissa teatteri- ja televisioelokuvissa, kuten post-apokalypsissä *Ultra Warrior*, jossa hänellä oli päärooli.

Dack Rambon kaksoisveli Orman Ray "Dirk" Rambo (1941–1967) oli niin ikään näyttelijä. Dirk Rambo näytteli myös *The New Loretta Young Show'ssa* ja parissa muussa televisiosarjassa.

Valikoitu filmografia
---------------------

### Elokuvat

* Which Way to the Front? (1970)
* Nightmare Honeymoon (1974)
* Rich and Famous (1981)
* Shades of Love: Lilac Dream (1987)
* The Spring (1989)
* Ultra Warrior (1990)
* River of Diamonds (1990)

### Televisiosarjat

* The New Loretta Young Show (1962–1963)
* Never Too Young (1965)
* The Guns of Will Sonnett (1967–1969)
* Gunsmoke (1970–1971)
* Dirty Sally (1974)
* Marcus Welby, M.D (1975)
* Wonder Woman (1977)
* Fantasy Island (1978–1986)
* Sword of Justice (1978–1979)
* Lemmenlaiva (1979–1986)
* All My Children (1982–1983)
* Hotel (1983–1987)
* Paper Dolls (1984)
* Murhasta tuli totta (1984–1990)
* Dallas (1985–1987)
* Another World (1990–1991)

Lähteet
-------

1. ↑  Dack Rambo; Actor, 52 *The New York Times*.  23.3.1994. The New York Times Company. Viitattu 31.1.2020.
2. ↑  Dack Rambo dead at 53 *Variety.com*.  21.3.1994. Viitattu 31.1.2020.
3. ↑  Dirk Rambo (1941–1967) *Imdb.com*. IMDb.com, Inc.. Viitattu 2.2.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Bob Jonesin yliopisto vastaan Yhdysvallat** on vuodelta 1983 oleva Yhdysvaltain korkeimman oikeuden päätös, jonka mukaan Internal Revenue Service eli verohallinto voi ilman kongressin lupaa kumota organisaation verovapauden.

Raamatuntulkintansa vuoksi Bob Jonesin yliopisto ei ottanut ennen vuotta 1971 lainkaan mustia opiskelijoita. Vuosina 1971–1975 se ei ottanut mustia opiskelijoita, jotka eivät olleet naimisissa. Vuoden 1975 jälkeen yliopisto hyväksyi mustat naimattomat opiskelijat, mutta ei edelleenkään opiskelijoita, jotka olivat naimisissa eri rotua olevan henkilön kanssa tai jotka kannattivat tällaisia suhteita. Yliopisto myös kielsi kahden eri rotua olevan opiskelijan seurustelun.

Ennen vuotta 1970 yksityisille oppilaitoksille myönnettiin verovapaus riippumatta niiden rotupolitiikasta. Näin ollen verovapauden sai myös Bob Jonesin yliopisto. Vuonna 1970 IRS:n säädökset muuttuivat. Verovapautta ei enää sallittu yksityiskouluille, joissa oli voimassa rotuerotteluun rinnastettavia käytäntöjä.

IRS kertoi yliopistolle aikovansa peruuttaa sen verovapauden, ja yliopisto nosti IRS:ää vastaan kanteen. Lukuisten eri oikeusjuttujen jälkeen asia eteni korkeimpaan oikeuteen, joka päätti toukokuussa 1983 asiasta äänin 8–1.

Lähteet
-------

1. ↑  Bob Jones University v. United States, 461 U.S. 574 (1983) *findlaw.com*. Viitattu 21.11.2011. (englanniksi)