recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pnjovno** (ven. Пнёвно, Пнево) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pustoškan piirissä.

Maantietoa
----------

Järvi on 1,2 kilometriä pitkä, 0,7 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 55 hehtaaria. Järven länsiosasa sijaitsee kaksi luotomaista saarta. Se on autio metsäjärvi, jonka lounaisrantaan ulottuu niity. Tiet ohittavat järven yli 200 metrin päästä.

Luontoarvoja
------------

Järvessä eläviä kalalajeja ovat ainakin hauki, ahven, lahna, pasuri, karppi, ruutana, suutari, made ja mutakala sekä useat *Rutilus*-suvun lajit. Järvi on keskimäärin kaksi metriä syvä ja syvin kohta on vain 3 metriä. Niittyrannassa on jonkin verran vesikasvillisuutta.

Vesistösuhteita
---------------

Pnjovno sijaitsee Nevedrjankan valuma-alueella. Nevedrjanka on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Järveen tulee oja luoteessa sijaitsevalta suolta ja toinen oja viereiseltä järveltä Ostrovnolta. Pnjovnon oma laskuoja lähtee järven itäpäästä ja se laskee pian Svibloon ja Svibljankan jälkeen se yhtyy Nevedrjankaan. Järven valuma-alueen koko on 20,01 neliökilometriä. Vedenpinnan korkeutta ei ole tiedossa, mutta se on välillä 148–154 metriä mpy..

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4 5  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus sekä asutus on tarkistettu Internetin karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
2. ↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Pihkovan alueen järviä (Excel) (arkistoitu, 22.5.2014)  luotu 7.9.2013. pskov.ru:  Pihkovan alueen valtion lupa- ja ympäristöhallintokomitea.  Arkistoitu 30.6.2019. Viitattu 6.12.2019. (venäjäksi)
2. 1 2 3  Pnjovno (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 29.4.2020. (venäjäksi)
3. 1 2  Neuvostoajan kartta: O-35-Д, Псков (Pihkova), 1:200 000
4. 1 2  Pihkovan alueen kartta: sivu 40 (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 28.12.2019
**Saimax**-nimitystä käytetään laivasta, joka mahtuu kulkemaan Saimaan kanavan suluista. Laivan suurin koko määräytyy sulkukammioiden koon ja kanavan syvyyden perusteella. Saimax-termin otti käyttöön Stora Enson logistiikkajohtaja Antti Vehviläinen. Tämän termin esikuvana on merenkulussa yleisesti käytetty Panamax-luokittelu, jolla tarkoitetaan laivaa, joka voi kulkea Panaman kanavassa. Vanhimmat Saimaan kanavan sulkujen mittojen mukaan rakennetut alukset ovat 1900-luvun alusta. Näistä Saimaan tervahöyryistä ei vain käytetty tyyliltään kansainvälistä Saimax-nimitystä.

Mitat
-----

Merenkulkulaitos antaa määräyksiä siitä millaiset vaatimukset Saimaan kanavaa käyttävien alusten ja puutavaralauttojen tulee täyttää. Alusten enimmäismitat ovat seuraavat:

* Pituus 82,50 metriä. Sulkukammiossa hinaajan ja puutavaralautan kokonaispituus saa olla enintään 84 metriä. Avokanavassa yhteispituus saa olla enintään 240 metriä. Hinaajan ja hinattavan aluksen kokonaispituus saa olla sulkukammiossa enintään 82,50 metriä. Sama koskee työntökytkyettä.
* Leveys 12,60 metriä.
* Suurin korkeus veden pinnasta 24,50 metriä.
* Syväys 4,35 metriä; hinattavan aluksen syväys saa olla 4,50 metriä.

Jos aluksen mitat ylittävät sallitut mitat jonkin verran, niin alukselle voidaan myöntää lupa kanavassa kulkemiseen. Tällöin tutkitaan soveltuuko alus tai sen poikkeuksellinen kuorma muuten kanavaliikenteeseen.

Myös alusten varusteista on annettu määräyksiä. Esimerkiksi lepuuttajia tulee olla riittävän monta. Kauppa-alusten valonheittimistä annetaan myös määräyksiä. Näissä aluksissa tulee olla myös AIS-laite ja kaksi VHF-puhelinta.

Lähteet
-------

* Merenkulkulaitoksen määräykset
* Etelä-Saimaa 11.1.2004
* Vesitiet joulukuu 2004 sivu 16

Max-kokoiset alustyypit

* Aframax
* Baltimax
* Chinamax
* Dunkirkmax
* Handymax
* Japanamax
* Kamsarmax
* Malaccamax
* Medimax
* Newcastlemax
* Panamax
* Saimax
* Seawaymax
* Setouchmax
* Suezmax
* Supramax
* B-Max
* C-Max
* P-Max
* Q-Max
* V-Max
**Onkyo** on japanilainen viihde-elektroniikan valmistaja ja etenkin hifi-laitteiden valmistaja.
Yritys on perustettu vuonna 1946 ja muodostui tunnetuksi kaiuttimien, levysoittimien ja stereovastaanottimien valmistajana.

Toukokuussa 2022 yritys jätti konkurssihakemuksen velkataakan noustua 3,1 miljardiin jeniin eli noin 23 miljoonaan euroon. Tuotemerkille on suunniteltu jatkoa konkurssin jälkeen Sharpin ja Voxx Internationalin kautta. Maaliskuussa yhtiön kaksi tytäryhtiötä hankkiutui vapaaehtoisesti konkurssiin.

Syyksi konkurssiin on sanottu muuttuvat markkinat ja yhä enemmän ohjelmistoon ja suoratoistoon painottumista fyysisten formaattien sijaan: yhä useammat ihmiset käyttävät älypuhelimia musiikin kuunteluun ja elokuvien katseluun.

Tuotteita
---------

* CD-soitin Onkyo DX7210CD-soitin Onkyo DX7210
* AV-vastaanotin Onkyo TX-NR414AV-vastaanotin Onkyo TX-NR414
* PCI-äänikortti Onkyo Wavio SE-90PCI-äänikortti Onkyo Wavio SE-90

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Classic Japanese audio brand Onkyo files for bankruptcy *asia.nikkei.com*. Viitattu 18.5.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Tunnettu japanilainen hifivalmistaja Onkyo jätti konkurssihakemuksen *tekniikanmaailma.fi*.  16.5.2022. Viitattu 18.5.2022.
3. ↑  Mark Sparrow: Classic Japanese Audio Brand Onkyo Finally Files For Bankruptcy *forbes.com*.  14.5.2022. Viitattu 18.5.2022. (englanniksi)
Saiman ensimmäinen numero.
**Saima** oli Kuopiossa 4. tammikuuta 1844 – 31. joulukuuta 1846 ilmestynyt ruotsinkielinen lehti, jota julkaisi J. V. Snellman. 

Lehti oli linjaltaan yhteiskuntakriittinen, ja sen artikkelit käsittelivät talouskysymyksiä, kasvatusta ja kansallista aktivointia. Lehden kautta Snellman kävi polemiikkia etenkin Topeliuksen Helsingfors Tidningarin kanssa. Hän harrasti siinä lehtikritiikkiä. Yhteiskunnallisten artikkeleiden ohella lehdessä oli myös kaunokirjallisia tekstejä.

Snellman vaati lehdessä suomen kielen aseman kohottamista. Sosiaalipolitiikka kuului myös hänen aiheisiinsa. Snellmanin yhteiskunnallisia näkemyksiä kuvastaa kirjoitus numerossa 9:

> »Inhimillisestä heikkoudesta johtuu, että jokainen antaa mieluummin itse almun kuin maksaa valtiolle verotuksessa määrätyn summan vähäosaisten auttamiseen. Ja kuitenkaan yksityiset toimenpiteet eivät voi saada aikaan läheskään sitä mitä hallituksen.» 
> 
> 

Saiman näytenumero ilmestyi 1843, ja se jaettiin *Finlands Allmänna Tidning*in (nykyisen Virallisen lehden edeltäjän) mukana. Seuraavan vuoden alusta se ilmestyi kerran viikossa torstaisin. Lehden levikki oli alusta pitäen laaja, 700 tilaajaa eri puolilta maata. Se oli toiseksi suosituin lehti Virallisen lehden jälkeen. Lehti painettiin kuopiolaisessa Karstenin kirjapainossa. 
Lehti joutui useasti sensuurin hampaisiin, ja loppuvuodesta 1846 se vihdoin sensuurin päätöksellä lakkautettiin radikaaliutensa vuoksi. Sen seuraajaksi Snellman perusti Elias Lönnrotin tuella Litteraturblad för allmän medborgerlig bildning -nimisen lehden.

Lähteet
-------

* J. V. Snellman
* Matti Klinge: / Snellman, Johan Vilhelm (1806–1881) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu*.  16.9.1997. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

### Viitteet

1. ↑  Lipponen: J. V. Snellman -puhe luettu 9.2.2008
2. ↑  Suomen teosofian juuret (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Painomaailma: Karstenin kirjapaino (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Historiallinen sanomalehtikirjasto (aineistoja myös Saimasta)
**Kleopatra II** (m.kreik. Κλεοπάτρα, 185 eaa. – 116 eaa.) oli Egyptin kuningatar ja Ptolemaiosten hallitsijasuvun jäsen. Hänen vanhempansa olivat Ptolemaios V ja Kleopatra I. Hän oli naimisissa veljensä Ptolemaios VI:n kanssa vuodesta 176 eaa. Koska he olivat alaikäisiä, Egyptiä hallitsi eunukit Eulaeus ja Lenaeus.

Vuonna 170 eaa. seleukidien Antiokhos IV hyökkäsi Egyptiin. Ptolemaios VI vetäytyi Aleksandriasta. Kleopatran ja Ptolemaioksen nuorempi veli Ptolemaios VII Neos Filopator hallitsivat yhdessä. Vuonna 168 eaa. Antiokhos joutui vetäytymään Egyptistä Rooman senaatin määräyksestä. Tämän jälkeen Ptolemaios VI hallitsi yhdessä Kleopatra II:n ja veljensä Ptolemaios VIII Fyskonin kanssa. He hallitsivat vuoteen 164 eaa. asti jolloin valtakamppailun hävinnyt Ptolemaios VIII vetäytyi Kyrenaikaan.

Ptolemaios VI hallitsi kuolemaansa asti vuoteen 145 eaa. Kleopatra II hallitsi ehkä lyhyen ajan poikansa Ptolemaios VII Neos Filopatorin ollessa alaikäinen. Kleopatra II meni uusiin naimisiin veljensä Ptolemaios Fyskonin kanssa, joka kuitenkin pian tappoi veljenpoikansa Ptolemaios VII:n. Vuonna 142 eaa. Ptolemaios VIII otti vaimokseen myös Kleopatra II:n tyttären Kleopatra III:n ja teki tästä kanssahallitsijansa. Tätä Kleopatra piti loukkauksena. Vuonna 132 eaa. Kleopatra II johti kapinaa juutalaisten tuella Ptolemaios Fyskonia vastaan. Ptolemaios ja Kleopatra III pakenivat Egyptistä lastensa ja Kleopatran ja Fyskonin pojan kanssa. Fyskon surmasi heidän poikansa lähettäen paloitellun ruumiin Kleopatralle. Fyskon ja Kleopatra III palasivat takaisin Egyptiin vuonna 130 eaa. Kleopatra II:n paetessa Syyriaan Demetrios II:n luokse, joka oli ollut naimisissa hänen tyttärensä kanssa. Demetrios tuki Kleopatraa, mutta sai kuitenkin surmansa taisteluissa.

Sisällissota jatkui vuoteen 124 eaa. jolloin äiti ja tytär vaivoin solmivat rauhan. Kleopatra hallitsi veljensä ja tyttärensä kanssa vuoteen 116 eaa. asti jolloin Ptolemaios kuoli. Hän hallitsi hetken Kleopatra III:n ja Ptolemaios IX:n kanssa. Kleopatra II kuoli pian tämän jälkeen.

Perhe
-----

Ptolemaios VI ja Kleopatra II saivat ainakin neljä lasta. 

* Ptolemaios Eupator, joka oli hetken isänsä kanssahallitsija.
* Ptolemaios VII Neos Filopator, isänsä kanssahallitsija vuonna 145 eaa.
* Kleopatra Thea
* Kleopatra III

Ptolemaios VIII ja Kleopatra II saivat yhden pojan.

* Ptolemaios Memphites

Lähteet
-------

* Hornblower, Spawforth & Eidinow: *The Oxford Classical Dictionary*. Oxford University Press, 2012. ISBN 9780199545568.
* Marjorie Lightman, Benjamin Lightman: *A to Z of ancient Greek and Roman women*. Infobase Publishing, 2007. ISBN 9780816067107.

### Viitteet

1. 1 2 3  Lightman, hakusana "Cleopatra II Philometor Soteira"
2. 1 2  Oxford Classical Dictionary, hakusana "Cleopatra II"


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Ptolemaios VI** | **Egyptin kuningatar**Ptolemaiosten hallitsijasuku | Seuraaja:**Ptolemaios IX ja Kleopatra III** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Saima Korhonen** (o.s. **Tikander**, 6. maaliskuuta 1893 Viipuri – 29. joulukuuta 1983) oli suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hän näytteli muun muassa Viipurin Työväen Teatterissa ja Viipurin Näyttämöllä 1910- ja 1920-luvuilla.

Ura
---

Saima Korhosen vanhemmat olivat kauppias ja jalkineentekijä David Tikander ja Anna Maria Laihanen. Hän työskenteli kiinnitettynä näyttelijänä Viipurin Työväen Teatterissa vuosina 1916–1917 ja Viipurin Näyttämöllä 1918–1923 ja 1926–1927. Vuosina 1923–1924 Korhonen näytteli Kansan Näyttämöllä. Kiinnitystensä jälkeen hän työskenteli kiertuenäyttelijänä.

Korhosen näyttämötehtäviä olivat muun muassa Elinan ja Kirstin roolit balladissa *Elinan surma* ja Marusjan rooli Sam Sihvon laulunäytelmässä *Jääkärin morsian*. Korhonen näytteli niin ikään *Neiti Julien* nimiroolin ja Åsen roolin näytelmässä *Peer Gynt*.

Korhonen ohjasi muun muassa komediat *Juurakon Hulda*, *Syntipukki* ja *Nummisuutarit*.

Elokuvatehtäviä Saima Korhosella oli kolme. Hän näytteli Fiinan osan Valentin Vaalan komediassa *Varaventtiili* (1942). Lisäksi hänellä oli kreditoimatta jääneet roolitehtävät musiikkielokuvassa *Poretta eli Keisarin uudet pisteet* (1941) ja komediassa *Uuteen elämään* (1942). Saima Korhosen puoliso Aku Korhonen näytteli Kello-Kallen roolin viimeksi mainitussa. Korhosten avioliitto alkoi 1916 ja päättyi avioeroon 1947.

Lähteet
-------

* *Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin - Inhemska scenkonstnärer i ord och bild*. Viipuri: Kustannusliike Opas, 1930.
* Veistäjä, Verneri: *Teatterin maailma - Maamme teatterit ja niiden taiteilijat*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton julkaisuja n:o 5, 1950.

### Viitteet

1. 1 2  Saima Korhonen Elonetissä.   Viitattu 20.12.2018
2. 1 2 3 4  Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin 1930, s. 141 ja 142
3. 1 2 3 4 5  Teatterin maailma 1950, s. 180
4. ↑  *Uuteen elämään* Elonetissä.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Ernst Eduard vom Rath** (3. heinäkuuta 1909 Frankfurt am Main – 9. marraskuuta 1938 Pariisi) oli saksalainen diplomaatti, joka toimi viimeksi Saksan lähetystöneuvoksena Pariisissa. Kun juutalainen Herschel Grynszpan ampui vom Rathia kuolettavasti 7. marraskuuta, Saksan kansallissosialistinen hallitus käynnisti teon varjolla valtakunnanlaajuisen juutalaisvastaisen toimenpiteen, niin kutsutun kristalliyön.

Vom Rath kävi oppikoulun ja lukion Breslaussa. Hän opiskeli lakia Bonnissa, Münchenissä ja Königsbergissä. Vuonna 1932 hän liittyi Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen jäseneksi. Vuodesta 1934 hän oli Saksan ulkoministeriön palveluksessa. Vom Rath toimi lähetystöattaseana Bukarestissa, Pariisissa ja Kalkutassa. Heinäkuusta 1938 hän toimi lähetystöneuvoksena Pariisissa. Siellä Grynszpan surmasi hänet 7. marraskuuta samana vuonna. 

17. marraskuuta 1938 Ernst vom Rath haudattiin valtiollisin juhlamenoin Düsseldorfiin. Itse Adolf Hitler kunnioitti tilaisuutta läsnäolollaan. Puolueen propaganda ylisti vom Rathia "veritodistajana" ja kansainvälisen juutalaisuuden Kolmatta valtakuntaa vastaan käymän taistelun "ensimmäisenä veriuhrina". 

Ranskalaisen kirjailijan André Giden päiväkirjamerkintöjen mukaan Ernst vom Rath oli tunnettu hahmo Pariisin homoseksuaalipiireissä. Siellä hän oli Giden mukaan oppinut tuntemaan myös Grynszpanin. Kirjassaan *Herschel Feibel Grynszpan* (Psychosozial-Verlag, 2005) kirjailija Andreas Friedrich Bareiß on selvittänyt vom Rathin murhan taustat osittain aikaisemmin tuntemattomien asiakirjojen avulla. Hänen mukaansa Grynszpan toimi Pariisissa miespuolisena prostituoituna, jonka palveluksia Ernst vom Rath oli ostanut. Hän oli luvannut Grynszpanille käyttää vaikutusvaltaansa ja auttaa tämän perhettä, jottei sitä karkotettaisi Saksasta. Kun perhe kuitenkin karkotettiin, Grynszpan ampui lähetystöneuvoksen kostoksi.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ernst vom Rath** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kleopatra Thea Euergetis** (n. 164–121 eaa.) oli Seleukidien valtakunnan hallitsija vuosina 125–121 eaa. Hän oli Egyptin Ptolemaios VI:n ja Kleopatra II:n tytär. Hänen hallitsemansa alue käsitti lähinnä Syyrian. 

Vuonna 150 eaa. hän meni naimisiin Aleksanteri Balaksen kanssa. Liitosta syntyi Antiokhos VI Dionysos. Noin vuonna 148 eaa. hän meni naimisiin Demetrios II Nikatorin kanssa, jonka kanssa hän sai pojat Seleukos V Filometor ja Antiokhos VIII Grypos sekä mahdollisesti tyttären, ehkä nimeltään Laodike. Parthialaiset kuitenkin kaappasivat Demetrioksen, joka oli sen jälkeen useita vuosia panttivankina.

Demetrioksen vankeuden aikana hän meni naimisiin tämän veljen Antiokhos VII:n kanssa. He saivat ainakin yhden pojan Antiokhos IX:n. Noin vuonna 129 eaa. Antiokhos VII kuoli taistelussa parthialaisia vastaan. Demetrios oli päässyt vapaaksi, palasi nyt valtaistuimelle ja otti vaimonsa takaisin. Kleopatra lähetti varotoimena Antiokhos IX:n turvaan Vähään-Aasiaan Kyzikenokseen.

Demetrios yritti valloittaa Egyptin, mutta epäonnistui. Vastatoimena Egyptin hallitsija Ptolemaios VIII asetti Demetrioksen vastahallitsijaksi Aleksanteri II Zabinaksen, mistä seurasi sisällissota. Demetrioksen joukot kärsivät tappion Aleksanteria vastaan Damaskoksessa. Demetrios vetäytyi, mutta Kleopatra tapatti hänet.

Kleopatra tappoi myös Demetrioksen vanhimman pojan Seleukoksen, kun tämä yritti päästä valtaan. Vuosina 125–121 eaa. Kleopatra hallitsi Syyriaa. Legitimoidakseen valtansa hän jakoi valtaistuimen poikansa Antiokhos VII Grypoksen kanssa.

Kasvaessaan Antiokhoksesta tuli vähemmän ohjailtava ja vuonna 121 eaa. Kleopatra päätti hankkiutua hänestä eroon. Kun Antiokhos oli palaamassa metsältä, äiti tarjosi pojalle viiniä. Koska tämä oli epätavallista käytöstä Kleopatralle, Antiokhos tuli epäluuloiseksi ja pakotti hänet juomaan viinin itse. Juoma oli myrkytetty ja Kleopatra kuoli.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Demetrios II Nikator** | **Seleukidit**  | Seuraaja:**Antiokhos VIII Grypos** |
**Kleopatran talo** (myös *Kleopatran ja Dioskurideen talo*) on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisesta yksityistalosta Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin talo on osa Deloksen niin kutsuttua Teatterikorttelia.

Kleopatran ja Dioskurideen patsaat.
Kleopatran talo rakennettiin hellenistisellä kaudella noin vuonna 200–100 eaa. Se on saanut nimensä omistajastaan Kleopatrasta sekä tämän aviomiehestä Dioskurideesta. Kummatkin olivat ateenalaisia Myrrhinuksen demoksesta. Näiden luonnollista kokoa olevat marmoripatsaat, jotka pystytettiin noin vuonna 138/137 eaa. ovat edelleen talossa. Patsaista puuttuvat kuitenkin päät. Itse talo oli mahdollisesti tätä varhaisempi, ja sitä oli laajennettu jossakin vaiheessa.

Talo sijaitsee Deloksen teatterin luoteispuolella lähellä niin kutsuttua Dionysoksen taloa. Se on ollut yksi Teatterikorttelin vauraimmista yksityistaloista. Talossa on ollut 12 huonetta, jotka on ryhmitelty kahden pihan ympärille. Jossakin vaiheessa toinen pihoista on muutettu 3 x 4 doorilaisen pylvään muodostamaksi peristyylipihaksi. Omistajien patsaat oli sijoitettu tämän pihan pohjoissivulle. Rakennuksen sisäänkäynti oli etelästä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "Delos, Greece", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Nevett, Lisa C.: *Domestic Space in Classical Antiquity*, s. 63–65. Key Themes in Ancient History. Cambridge University Press, 2010. ISBN 0521783364. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kleopatran talo** Wikimedia Commonsissa
**Susie Q** on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamakomedia televisioelokuva, jonka ohjasi John Blizek ja käsikirjoittivat Shuki Levy, sekä Douglas J. Sloane. Pääosassa esiintyivät Justin Whalin, Amy Jo Johnson ja Shelley Long.

Juoni
-----

Susie Q oli menossa tansseihin illalla poikaystävänsä kanssa, mutta joutuivat auto-onnettomuuteen. Vuosia myöhemmin teini-ikäinen Zach Sands muuttaa Susien vanhaan kotiin. Hänen isänsä kuoli myös auto-onnettomuudessa, jonka vuoksi Sands asustaa yhdessä äitinsä ja siskonsa kanssa. Eräänä yönä Zach näkee Susien, joka myös huomaa pojan nähneen hänet. Tutustumisen päätteeksi Susie selittää Zachille kuoleman jälkeisestä elämästä, jossa kuolleet ihmiset palaavat takaisin maanpäälle auttamaan perheitään. Tämän vuoksi Zach kykenee näkemään Susien ja on lisäksi ainut henkilö, joka näkee tytön. Kaikki kuitenkin mutkittuu, kun Zach rakastuu Susieen.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Justin Whalin  | … |  Zach Sands
  |
|  Amy Jo Johnson  | … |  Susie Q / Maggie
  |
|  Shelley Long  | … |  Penny Sands
  |
|  Ernie Prentice  | … |  isoisä
  |
|  Andrea Libman  | … |  Teri Sands
  |
|  Bentley Mitchum  | … |  Johnny Angel
  |
|  Tasha Simms  | … |  Betsy Quinn
  |
|  Allan Morgan  | … |  valmentaja Russell Quinn
  |
|  Garwin Sanford  | … |  valmentaja Sanford
  |
|  David Kaye  | … |  Don Tanner
  |
Ágios Achílleios  
Άγιος ΑχίλλειοςÁgios Achílleioksen saari.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
40°46′59″N, 21°05′03″E, PréspesFlórina, Länsi-MakedoniaKreikka |
| Vesialue | 
Mikrí Préspa |
| Korkein kohta | 
895 mView and modify data on Wikidata  |

Väestö| Asukasluku | 
21 |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Ágios Achílleios** (kreik. Άγιος Αχίλλειος) eli **Chaḯlli** (Χαΐλλι) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Mikrí Préspa -järvessä eli Pienessä Préspajärvessä lähellä Albanian ja Pohjois-Makedonian rajaa. Se kuuluu hallinnollisesti Préspeen kuntaan, Flórinan alueyksikköön ja Länsi-Makedonian alueeseen. Saaren asukasluku on 21 (vuonna 2011).

Ágios Achílleioksen saari ja sen ponttoonisilta.
Basilikakirkon rauniot.
Ágios Achílleios on Kreikan toinen järvessä sijaitseva asuttu saari Ioánnina-saaren ohella. Se on yhdistetty mantereeseen jalan kuljettavalla ponttoonisillalla. Saari on saanut nimensä Pyhästä Akhilleioksesta, joka oli Larissan piispa 300-luvulla. Saarella oli asutus bysanttilaisella kaudella. Tätä perua saarella on Pyhän Akhilleioksen basilikakirkon rauniot. Kirkko oli rakennettu 900-luvun lopulla ja toimi alueen katedraalina bysanttilaisen ajan lopulle. Bulgarian tsaari Samuil siirrätti Pyhän Akhilleioksen jäännökset kirkkoon vuonna 980–985, mikä antoi nimensä koko saarelle. Myös Samuil haudattiin kirkkoon. Basilika oli yksi Kreikan suurimpia.

Saaren muut kirkot on omistettu Pyhille Apostoleille (*Ágioi Apóstoloi*) sekä Pyhälle Demetriokselle (*Ágios Dimítrios*, 1300-luku). Saarella on myös Neitsyt Marialle omistettu luostari (*Moní Panagías Porfýras*, 1500-luku).

Lähteet
-------

1. 1 2  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 25.12.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2 3 4 5  Νησάκι Αγίου Αχιλλείου *Touristorama*. Viitattu 19.9.2016.
3. 1 2  Η Βουλγαρία θέλει να αγοράσει το νησί του Αγίου Αχιλλείου στις Πρέσπες *Newsbomb.gr*. Viitattu 19.9.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ágios Achílleios** Wikimedia Commonsissa

* Άγιος Αχίλλειος. Saaren turismisivut. (kreikaksi)
**Susikkaan työväentalo** oli Tammelan kunnan Susikkaan kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Susikkaan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1909. Talo valmistui kesällä 1912. Vihkiäisjuhlan ohjelmassa oli toimittaja, myöhemmin kansanedustaja Toivo Alavirran juhlapuhe, urheilukilpailuja sekä iltama, jossa muun muassa esitettiin näytelmä.

Vuonna 1931 Tammelan piirin nimismies kielsi iltamien pidon työväentalolla järjestyshäiriöihin vedoten. Yhdistyksen toiminta oli tuolloin hiljaista ja jäsenmäärä 12. Myöhemmin 1930-luvulla talolla järjestettiin muun muassa pienviljelijäosaston karjanhoito- ja kengityskurssit sekä tansseja. Vuonna 1955 talolla järjestettiin tanssit, joiden yhteydessä syntyi tappelu. Talon vaiheista tästä eteenpäin ei ole tietoa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kivisalo, Väinö: *Työväenliike Etelä-Hämeessä 1906–1931*. Hämeen eteläinen sos.dem. piiritoimikunta, 1931.
2. ↑  Hämeen Voima *digi.kansalliskirjasto.fi*.  15.8.1912, no 90. Viitattu 16.1.2023.
3. ↑  Hämeen Kansa *digi.kansalliskirjasto.fi*.  19.5.1931, no 90. Viitattu 16.1.2023.
4. ↑  Hämeen Kansa *digi.kansalliskirjasto.fi*.  22.12.1934, no 153. Viitattu 16.1.2023.
5. ↑  Forssan Lehti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  2.8.1939, no 87. Viitattu 16.1.2023.
6. ↑  Vapaa Sana *digi.kansalliskirjasto.fi*.  25.4.1955, no 111. Viitattu 16.1.2023.
**Biserta** (myös **Bizerte** tai **Bizerta**; arab. بنزرت‎, *Binzart*, ransk. *Bizerte*) on kaupunki Tunisian pohjoisrannikolla 66 km:n päässä maan pääkaupungista Tunisista. Bisertasta on matkaa Afrikan pohjoisimpaan kärkeen Cap Blanciin noin 15 km. Se on Tunisian pohjoisrannikon suurin kaupunki.*lähde?* Bisertaa pidetään vanhimpana ja eurooppalaisimpana Tunisian kaupunkina. 

Foinikialaisten perustama kaupunki tunnettiin Karthagon ja roomalaisten aikana nimillä Hippo Diarrhytus ja Hippo Zarytus. Ifriqiya valtasi sen vuonna 661 ja antoi nimen Bizerta. Espanjalaiset hallitsivat sitä 1500-luvun puolivälissä. Kaupungin merkitys nousi huomattavasti vuonna 1895 , kun ranskalaisten rakentama kanava Bizertanjärveltä merelle valmistui.

Bisertan laivastotukikohta jäi Ranskan haltuun, kun Tunisia itsenäistyi 1956. Vuonna 1961 tapahtui ns. Bisertan kriisi, jonka päätteeksi Ranska päätyi miehittämään kaupungin, kun Tunisian armeija oli piirittänyt Ranskan tukikohdan. Ranskalaiset joukot poistuvat Bisertasta lopullisesti vuonna 1963.

Bisertan elinkeinoja ovat hedelmien, vihannesten ja vehnän viljely, kalastus ja teollisuus. Teollisuustuotteita ovat esimerkiksi tekstiilit ja autojen osat. Myös öljyä porataan. Biserta tunnetaan viinirypäleistään ja niistä valmistetusta viinistä sekä kauniista metsistään ja rannoistaan.

Öljynjalostus alkoi vuonna 1964, ja se on kaupungin suurin tulonlähde.

Vuoden 2014 laskennassa kaupungissa oli 138 430 asukasta, arvio vuodelle 2022 on noin 150 000.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tunisia Cities *Citypopulation*. Viitattu 14.1.2023.
2. 1 2 3  Bizerte *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 14.1.2023.
3. ↑  Tunisia: The Wages of Moderation *Time*.  28.7.1961. Viitattu 14.1.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Biserta** Wikimedia Commonsissa

* Encyclopaedia of the Orient (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Ágies Paraskiés** (kreik. Άγιες Παρασκιές) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Archánes-Asteroúsian kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 805 (vuonna 2011).

Ágies Paraskiésin Neitsyt Marian Pyhän vyön (*Agía Zóni*) kirkko.
Ágies Paraskiésin kylä sijaitsee noin 20 kilometriä etelään Iraklionin kaupungista. Kylän nimi, suomeksi "Pyhät Paraskevat", tulee siitä, että siellä on ollut peräti viisi Pyhälle Paraskevalle (*Agía Paraskeví*) omistettua kirkkoa. Venetsialaisvallan aikana vuonna 1279 seudulla mainitaan Castro Paraski -niminen linna. Kylä mainitaan 1500-luvulla nimellä *Epáno Ágies Paraskiés* (Επάνω Άγιες Παρασκιές). Kylän pääkirkko on omistettu sen suojeluspyhälle, Pyhälle Georgiokselle (*Ágios Geórgios*).

Ágies Paraskiés muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Αγίων Παρασκιών, *Topikí Koinótita Agíon Paraskión*), johon kuuluu varsinaisen Ágies Paraskiésin kylän lisäksi Kellián kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 886.

Aiemmin kylä kuului Níkos Kazantzákisin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Archánes-Asteroúsian kunnan Níkos Kazantzákisin kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 25.12.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Άγιες Παρασκιές *Original Crete*. Viitattu 1.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ágies Paraskiés** Wikimedia Commonsissa
Etelämantereen jäätikön laskennallisessa mallissa jäänjakajat on merkitty mustalla viivalla. Niiden ympärillä jää virtaa hitaasti, mutta kauempana ja alempana on virtaamisnopeus suurempi.
**Jäänjakaja**  tai **jäänjakajavyöhyke**  on jäätiköllä linja tai vastaavasti alue, josta jäätikkö virtaa poispäin. Virtaavalla vedellä sen vastine on vedenjakaja, jonka eri puolille jää eri vesistöille kuuluvat vesistöalueet. Jäätiköllä jäänjakaja sijaitsee tavallisesti sen korkeimmalla kohdalla ja siitä jäätikkö virtaa maaston topologian mahdollistamiin eri ilmansuuntiin.

Jäänjakajan alla on jäätikön vanhinta jäätä, kun taas jäätikön virtaamiskohdissa jää vaihtuu nuorempaan jäähän jatkuvasti. Jäänjakajilta onkin etsitty kairaamalla vanhaa jäätä, josta on tutkittu jäähän vangiksi jääneiden ilmakuplien koostumusta. Niistä saadaan tietoa menneisyyden ilmakehän koostumuksesta. Tällä tavalla on löytynyt esimerkiksi Etelämantereelta 740 000 vuotta vanhaa (EPICA) ja Grönlannista yli 100 000 vuotta vanhaa jäätä (GRIP).

Viime jääkauden loppuvaiheessa (20 000–12 000 vuotta sitten) pohjoissuomessa Keski-Lapissa kulki mannerjäätikön jääjakajavyöhyke lännestä itään. Sen pohjoispuolella jäät virtasivat Jäämereen ja eteläpuolelle kohti etelää ja kaakkoa.

Lähteet
-------

### Huomioita

1. ↑  Tieto on luettu englanninkielisestä wikipedian artikkelista en:Ice divide.
2. ↑  Tieto on luettu englanninkielisestä wikipedian artikkelista en:Greenland ice core project.
3. ↑  Tieto on luettu englanninkielisestä wikipedian artikkelista en:European Project for Ice Coring in Antarctica.

### Viitteet

1. 1 2 3  Mäkinen, Kalevi & Palmu, Jukka-Pekka & Teeriaho, Jari & Rönty, Hannu & Rauhaniemi, Tom & Jarva, Jaana: *Valtakunnallisesti arvokkaat moreenimuodostumat*, s. 83 (määr.), 8, 25, 31. (Suomen Ympäristö 14/2007). Helsinki: Ympäristöministeriö, 2007. ISSN: 1796-1637. ISBN 978-952-11-2662-8. Teoksen verkkoversio (PDF).
2. ↑  Koivisto, Marjatta: "10. Jäätikönjäljet", *Jääkaudet*, s. 62. WSOY, 2004. ISBN 951-0-29101-3.
3. ↑  Kejonen, Aimo & Johansson, Peter: "28. Geologiset maisema-alueet", *Jääkaudet*, s. 218. WSOY, 2004. ISBN 951-0-29101-3.

Aiheesta muualla
----------------

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: en:Ice divide & en:Greenland ice core project & en:European Project for Ice Coring in Antarctica
**Jäälintu** (**Halkyon**) eli **Muodonmuutoksista** (m.kreik. Ἀλκυὼν ἢ Περὶ Μεταμορφώσεων, *Halkyōn ē Peri metamorfōseōn*; lat. *Halcyon seu de transformatione*) on lyhyt dialogi, joka on pantu sekä Platonin että Lukianoksen nimiin, mutta se ei ole kummankaan heistä kirjoittama. Näin se kuuluu sekä Platonin että Lukianoksen epäperäisten teosten joukkoon, ja sen kirjoittajaan viitataan joskus nimellä Pseudo-Platon tai Pseudo-Lukianos.

Teoksen epäperäisyys oli tiedossa jo antiikin aikana. Favorinos vaikuttaa tunteneen teoksen 100-luvulla; hän pani sen jonkun Leon-nimisen henkilön nimiin. Nykyään teosta ei yleensä enää julkaista Platonin teosten joukossa, mutta joskus edelleen Lukianoksen teosten joukossa. Ernst Lampén on suomentanut teoksen (Otava 1924).

Sisältö
-------

Dialogissa keskustelevat Sokrates ja Khairefon. Dialogin aiheena ovat ihmisten muodonmuutokset eläimiksi ja muiksi luontokappaleiksi, sekä tällaisten muodonmuutosten mahdollisuus. Tällaisia muodonmuutoksia esiintyy usein kreikkalaisen mytologian taruissa. Teos on saanut nimensä valittavalla äänellä laulavasta jäälinnusta (*halkyon*), joksi Aioloksen tytär Halkyone (tai Alkyone) oli tarussa muuttunut puolisonsa kuoltua. Sokrates kertoo tarun teoksen alussa Khairefonin ihmeteltyä linnun kaunista ääntä.

Tämän innoittamana Khairefon kysyy Sokrateelta, luuleeko tämä tällaisten muodonmuutosten olevan mahdollisia. Sokrates vastaa, ettei ihminen voi tietää sellaisista asioista varmuudella, sillä jumalat voivat yhtä lailla muuttaa talvisen myrskyn kuulaaksi talvisääksi (mitä kutsuttiin Kreikassa nimellä *Halkyonia*, "jäälinnun päivät"); miksi ihmisen muuttaminen linnuksi olisi ainakaan vaikeampaa. Toisena esimerkkinä Sokrates mainitsee toukan, joka voi muuttua perhoseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit* III.62.
2. 1 2 3  Lampén 1924.

Kirjallisuutta
--------------

* Lukianos: *Jäälintu*. Teoksessa Lampén, Ernst: *Terve, Lukianos!*. Sisältää osittaisia ja kokonaisia suomennoksia Lukianoksen teoksista. Helsinki: Otava, 1924.

Aiheesta muualla
----------------

* Pseudo-Plato/Pseudo-Lucian: *Halcyon seu de transformatione*. (latinaksi)
**Matthew "Matt" Phillips** (s. 13. maaliskuuta 1991 Aylesbury, Englanti) on englantilais-skotlantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Queens Park Rangersia. Oikeajalkainen Phillips on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän kuuluu myös Skotlannin jalkapallomaajoukkueeseen.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Phillips aloitti ammattilaisuransa kasvattajaseurassaan Wycombe Wanderersissa, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi vuosina 2008–2010 79 ottelua onnistuen maalinteossa kahdeksan kertaa. Elokuussa 2010 Phillips siirtyi Valioliigaan nousseeseen Blackpool FC:hen, jonka riveissä hän teki pääsarjadebyyttinsä seuraavassa kuussa Blackburn Roversia vastaan onnistuen samalla myös maalinteossa. Phillips teki kaudella 2010–2011 27 ottelussa kaksi maalia Blackpoolin pudotessa takaisin Mestaruussarjaan. Vuonna 2011 Phillips oli lainalla Ykkösliigan Sheffield Unitedissa, jossa hän teki kuudessa ottelussa viisi maalia. Blackpoolissa Phillipsille kertyi kaiken kaikkiaan 94 ottelua ja 12 maalia.

Elokuussa 2013 Phillips siirtyi Mestaruussarjan Queens Park Rangersiin. Seura nousi play-offien kautta kaudeksi 2014–2015 Valioliigaan. Toisella valioliigakaudellaan Phillips teki 21 ottelussa kolme maalia, muun muassa yhden kauden hienoimmista maaleista, kaukolaukauksen 40 metristä Crystal Palace FC:tä vastaan, maaliskuussa 2015. Kauden päätyttyä QPR putosi takaisin Mestaruussarjaan.

### Maajoukkueura

Phillips edusti synnyinmaataan Englantia nuorten maajoukkuetasolla, mutta valitsi aikuisten maajoukkueekseen Skotlannin. Tähän hän sai luvan, sillä yksi hänen isovanhemmistaan on kotoisin sieltä. Phillips debytoi Skotlannin jalkapallomaajoukkueessa toukokuussa 2012 ystävyysottelussa Yhdysvaltoja vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. 1 2
4. ↑
**Trasjanka** (valkoven. трасянка) on Valko-Venäjällä puhuttava venäjän ja valkovenäjän kielten väli- ja sekamuoto.

Monet yhdistävät kielimuodon käyttämisen alhaisempaan koulutustasoon; toisaalta monet sujuvaa valkovenäjää ja venäjää taitavatkin saattavat käyttää trasjankaa arkipuheessaan. Kielimuotoa on käytetty myös taiteessa ja populaarimusiikissa (mm. Krambambulja) toisinaan humoristisessa tai ivaavassa yhteydessä. Trasjankaa on käytetty esimerkiksi luomaan mielikuvaa presidentti Aljaksandr Lukašenkan ja hänen kannattajiensa viestinnästä.

Kaunokirjallisuudessa trasjankan käyttö on ainakin toisinaan koettu loukkaavaksi. Kun Haruki Murakamin kootut novellit käännettiin venäjäksi, ja erään vähemmän arvostettua japania puhuvan henkilöhahmon kielellisenä vastineena käytettiin trasjankaa, koettiin tämä valkovenäläisten internetkäyttäjien taholla skandaalina.

Joissain kielitieteellisissä tarkasteluissa trasjankasta on pyritty erottamaan valkovenäjän kieleen pohjautuva ja venäjään pohjautuva muoto. On myös pohdittu teorian tasolla voisiko kyseessä olla kolmas näiden väliin sijoittuva kieli.

Ukrainassa puhuttava vastaava ukrainan ja venäjän sekamuoto on nimeltään suržyk.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sevjaryn Kvjatkouski: Trasjanka jak natsyjanalny brend i krynitsa nath’nennja *Radyjo Svaboda, svaboda.org*.  24.1.2006. Viitattu 23.7.2022. (valkovenäjäksi)
2. 1 2 3  Ihar Klimau: Arkistoitu kopioBelaruskaja trasjanka i ukrainski suržyk vatšyma navukoutsau (valkovenäläinen trasjanka ja ukrainalainen suržyk tieteilijöiden silmin (aihepiiristä kirjoitetun monografian kuvaus)) *arche.by via archive.org*.  6.4.2009.  Arkistoitu 6.4.2009. Viitattu 23.7.2022. (valkovenäjäksi)
3. 1 2  Tšto takoje trasjanka - s primerami *Natatnik, natatnik.by*.  30.3.2017. Viitattu 23.7.2022. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Irina V. Liskovets: Trasjanka: proishoždenije, suštšnost, funktsionirovanije (pdf) *Antropologija, folkloristika, lingvistika, 2: 329–343*.  2002. Viitattu 23.7.2022. (venäjäksi)
* Maxime Seveleu-Dubrovnik: Trasianka: the art of \*hybreeding *seveleu.com*.  1.12.2017. Viitattu 23.7.2022. (englanniksi)
Kartta
**Jäälin suuralue** on yksi Oulun kaupungin 23 suuralueesta, ja se sijaitsee valtatien 20 varrella noin 8 kilometriä Kiimingistä Oulun suuntaan ja noin 17 kilometriä Oulusta koilliseen, Jäälinjärven rannalla. Se rajoittuu Kellon, Kiimingin ja Korvensuoran suuralueisiin. 

Jääli oli entisen Kiimingin kunnan suurin asukaskeskittymä, 5 077 (6/2011) asukkaallaan (entisen Kiimingin kuntakeskuksen väkimäärä vuoden 2011 kesäkuussa oli 4 563 henkilöä).

Rakennuskannaltaan alue on pientalovaltainen ja asuntokuntien keskikoko on suurempi kuin kaupungissa keskimäärin. Väestön tulotaso on kaupungin keskitasoa korkeampi. 

Suuralueella on 868 työpaikkaa. Merkittävin teollisuusalue on Välikylän kaupunginosassa sijaitseva yrityspuisto.

Kaupunginosat Jäälin suuralueella
---------------------------------

131. kaupunginosa: Jäälinkylä (Jääli)

133. kaupunginosa: Välikylä

Merkittävät liikenneyhteydet
----------------------------

Valtatie 20 (Kuusamontie)

Lähteet
-------

1. ↑  Oulun kaupungin ikäluokkatilasto suuralueittain 31.12.2022 (pdf)  2022. Oulu:  Oulun kaupunki. Viitattu 20.4.2023.
2. ↑  Kiimingin kunta: *Jäälin monitoimitalon tarveselvitys*. Kiimingin kunta, 2012.
3. ↑  Jäälin suuralue. Oulu alueittain 2016. Tilastotietoa Oulun kaupungin suuralueista. Oulun kaupungin konsernihallinto, tietojohtaminen
4. ↑  Tilastoja Oulusta - Oulu-tietoa - Oulun kaupunki *www.ouka.fi*. Viitattu 2.1.2018.
**Bisben** on intialainen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n tunnustusta.

Ulkonäkö
--------

Bisben muistuttaa sekä kooltaan että ulkomuodoltaan tyypillistä mastiffia. Sillä on pitkä pää ja suippo kuono. Runko on hoikka ja lihaksikas.*lähde?* Häntä on pitkä, tuuhea ja ylöskiertyvä. Karvapeite on pitkä ja pörröinen, ja se auttaa koiraa suojautumaan kylmää vuoristoilmastoa vastaan. Väritys on yleensä mustavalkoinen, mutta toisinaan kyseisessä värityksessä esiintyy myös punaruskeat merkit. Keskimääräinen säkäkorkeus on 65 cm.*lähde?*

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Tätä hurjaa himalajalaista molossia käytetään pääasiassa laumanvartijana ja paimenkoirana*lähde?*, mutta siitä saa myös hyvän vahti- ja suurriistan metsästyskoiran. Bisben voi olla hyvin aggressiivinen tuntemattomia ihmisiä ja koiria kohtaan ja se tarvitsee huolellista käsittelyä ja koulutusta.*lähde?*

Alkuperä
--------

On lukuisia teorioita bisbenin alkuperästä, mutta yleisin on että se on tulos susien ja paimenkoirien risteytyksestä. Se on sukua muille Himalajan alueen roduille ja sitä joskus virheellisesti pidetään tiibetinmastiffin muunnoksena.*lähde?*

Katso myös
----------

* Kashmirinpaimenkoira
* Tiibetinmastiffi

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 622. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
**Suomen kirjastopalvelu Oy** (ent. BTJ Finland Oy) on yrityksiä ja julkista alaa palveleva yritys. Mediatuotteisiin liittyvä metadatan tuotanto, hallinta ja jakelu sekä niihin liittyvät palvelut ovat yrityksen toiminnan keskiössä. Lisäksi Kirjastopalvelu välittää kirjastoille ja kouluille kirjoja ja muuta aineistoa, myy kalusteita ja tarvikkeita sekä kustantaa tieto- ja kaunokirjallisuutta Avain-kustantamon nimissä.

Yrityksen perustivat vuonna 1961 Suomen kirjastoseura, Kansanvalistusseura ja kirjastoalan aatteelliset yhdistykset nimellä *Kirjastopalvelu*. Vuonna 1995 yritys siirtyi osaksi ruotsalaista saman alan BTJ Group -konsernia. Tammikuussa 2017 Booky.fi Oy tuli Kirjastopalvelun pääomistajaksi ostettuaan BTJ Group -konsernin omistusosuuden. Lisäksi omistajana on edelleen Suomen kirjastoseura, jonka omistusosuus on 10 prosenttia. Yrityksellä on noin 50 työntekijää Helsingin Kalasatamassa sijaitsevassa toimipisteessä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Taloustiedot Fonecta Finder. Viitattu 25.8.2021.
2. ↑  Yritys (Yrityksen historian ja toiminnan esittely) BTJ Finland.  Arkistoitu 7.3.2016. Viitattu 5.3.2016.
3. ↑  Kirja-alalla merkittävä yrityskauppa: Booky on ostanut BTJ Finland Oy:n 12.1.17 *www.booky.fi*. Viitattu 12.1.2017.
4. ↑  BTJ Group saa uuden omistajan Suomen kirjastoseura.  Arkistoitu 12.2.2015. Viitattu 12.2.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Yrityksen kotisivut
* Yrityksen Facebook
Trasamundin lyöttämä kolikko.
**Trasamund** (n. 450–523) oli vandaalien kuningas vuosina 496–523. Trasamund oli kuningas Geiserikin neljännen pojan Genton kolmas poika, ja tuli kuninkaaksi ainoastaan siksi, että kaikki Geiserikin pojat sekä Trasamundin oma veli, kuningas Gundamund, kuolivat nelissäkymmenissä.

Trasamundia pidetään yleensä heikkona kuninkaana, ja hänen aikanaan lähes kaikki vandaalien valtakunnan nykyisessä Algeriassa sijaitsevat alueet menetettiin berbereille. Trasamundin viimeisenä hallintovuonna 523 berberit ryöstivät tärkeän Leptis Magnan satamakaupungin.

Toisaalta Trasamund näyttää onnistuneen lujittamaan otetta vandaalien valtakunnan sydänalueista, nykyisestä Tunisiasta ja Itä-Algeriasta. Lisäksi hän lopetti setänsä kuningas Hunerikin aikoinaan aloittaman katolisten vainoamisen, mikä paransi suhteita Bysanttiin.

Trasamund meni vuonna 500 naimisiin Amalafridan kanssa, joka oli ostrogoottien kuningas Teoderik Suuren sisar. Avioliitto oli Teoderikin järjestämä, ja sillä piti lujittaa vandaalien ja ostrogoottien liittoa.

Trasamundin kuoltua vuonna 523 häntä seurasi kuninkaana Hilderik, kuningas Hunerikin poika.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kings of the Vandals in Spain 409-429 and Africa 429-533 Foundation for Medieval Genealogy. Viitattu 15.10.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Vandals King - Thrasamund *German Tribes org*.  Arkistoitu 30.11.2007. Viitattu 17.10.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Gundamund** | **Vandaalien kuningas**496–523 | Seuraaja:**Hilderik** |
Monet materiaalien ja fysikaalisten systeemien ominaisuuksia kuvaavat suureet voidaan luokitella joko **intensiivisiksi** tai **ekstensiivisiksi** sen mukaan miten ne riippuvat systeemin koosta. Intensiivisuureet kuten lämpötila ja tiheys ovat riippumattomia systeemin koosta.
Ekstensiivisuureet kuten tilavuus, massa ja entropia sen sijaan ovat suoraan verrannollisia systeemin kokoon.

Ekstensiivisuureesta saadaan intensiivisuure jakamalla se toisella ekstensiivisuureella, esimerkiksi kappaleen massalla, ainemäärällä tai tilavuudella. Massalla jaettaessa saatava *ominaissuure* nimetään yleensä liittämällä ekstensiivisuureen nimeen etuliite "ominais" (engl. *specific*). Esimerkiksi materiaalin ominaislämpökapasiteetti on kappaleen lämpökapasiteetti jaettuna sen massalla (yksikkö J/kg). Jotkin aiemmin käytössä olleet suurenimet, kuten "ominaisresistanssi" (resistiivisyys) tai "ominaispaino" (aineen tiheys) eivät noudata tätä logiikkaa, eivätkä standardit suosittele niiden käyttöä. Myöskään esimerkiksi termit ominaistaajuus (engl. *eigenfrequency*) tai ominaisenergia (engl. *eigenenergy*) eivät kuvaa intensiivisuureita, eivätkä noudata tätä logiikkaa.

Ainemäärällä jaettaessa saatava suure nimetään yleensä lisäämällä ekstensiivisuureen nimeen etuliite *mooli-* tai sana *moolinen*. Esimerkiksi aineen moolinen lämpökapasiteetti eli moolilämpö on sen lämpökapasiteetti jaettuna ainemäärällä (yksikkö J/mol). Moolimassa puolestaan on massa jaettuna ainemäärällä.

Tilavuudella jaettaessa saatava suure puolestaan nimetään yleensä *tiheydeksi*. Esimerkiksi energiatiheys on energia jaettuna tilavuudella (yksikkö J/m3). Pinta-alalla jaettaessa saatavia suureita puolestaan nimetään usein joko etuliitteellä *pinta-* tai päätteellä *-kate*: pintavaraus eli varauskate. Pituudella jaettaessa lisätään etuliite *pituus-* tai *viiva-*. Esimerkiksi massa pituusyksikköä kohti on pituusmassa ja varaustiheys pituusyksikköä kohti on viivavaraus. Tiheyksillä voidaan tarkoittaa myös muundimensioisia suureita, jotka eivät noudata yllä kuvattua logiikkaa. Esimerkiksi aaltotiheyden yksikkö on 1/m, ja magneettivuon tiheyden yksikkö on Wb/m2.

Kaikkia suureita ei ole mahdollista jakaa intensiivi- tai ekstensiivisuureiden luokkiin. Esimerkiksi resistanssi ei yleisesti ottaen ole intensiivi- eikä ekstensiivisuure, sillä johtimen poikkipinta-alan kaksinkertaistaminen puolittaa sen resistanssin.

Lähteet
-------

1. ↑  The International Union of Pure and Applied Chemistry (IUPAC): IUPAC - intensive quantity (I03074) *goldbook.iupac.org*. Viitattu 22.2.2022.
2. ↑  The International Union of Pure and Applied Chemistry (IUPAC): IUPAC - extensive quantity (E02281) *goldbook.iupac.org*. Viitattu 22.2.2022.
3. 1 2  *Quantities, Units and Symbols*
in Physical Chemistry*, s. 6. IUPAC, 2007. Teoksen verkkoversio.*
4. 1 2  Suomen Standardisoimisliitto: *SI-opas : 2019 : kansainvälinen suure- ja yksikköjärjestelmä = international system of quantities and units*, s. 27,43. Suomen Standardisoimisliitto SFS ry, 2019. ISBN 978-952-242-411-2. Teoksen lataussivu.
**Talouden sektorit** 

**Kolmen sektorin  
hypoteesi** 

Primaarisektori  
(raaka-aineet)  
Sekundaarisektori  
(jalostus)  
Tertiaarisektori  
(palvelut)

**Omistuksen mukaan** 

Julkinen sektori  
Yksityinen sektori  
Yhteisötalous  
Kolmas sektori


**Kolmas sektori** on yksityisen sektorin, julkisen sektorin ja perheiden väliin jäävä yhteiskunnallinen sektori, jonka tunnuspiirteitä ovat voittoa tavoittelematon talous ja organisaatioiden tai ryhmien sosiaaliset tavoitteet. 
Kolmannen sektorin toimijoita ovat muun muassa yhdistykset, osuuskunnat ja säätiöt. 

Kolmannen sektorin talous eroaa yksityisestä (yritys)taloudesta siinä, että toimijat eivät tavoittele voittoa. Jos vuotuista voittoa tulee, se sijoitetaan takaisin toimintaan. Verotuskohtelu on myös erilainen kuin yksityisillä yrityksillä.

Kolmannen sektorin organisaatioiden perustana ovat yhteiskunnallinen tai eettinen tavoite ja demokraattisuus (jäsen/ääni-periaate, ei omistajuuteen perustuva äänivalta). Organisaation tavoitteet lausutaan sen säännöissä.

Suomessa
--------

Suomessa kolmannen sektorin pääasiallisia toimijoita ovat yhdistykset. Suomalaisista osuuskunnista suuri osa on siirtynyt pääpiirteiltään yksityiselle sektorille*lähde?*.

Kolmannen sektorin osuus suomalaisten ajankäytöstä ja bruttokansantuotteesta on 3–7 %.*lähde?*

Lähteet
-------

* Matthies, Aila-Leena: *Epävirallisen sektorin ja hyvinvointivaltion suhteiden tarkastelua*. Jyväskylä: Jyväskylän yliopisto, 2021. ISSN 0075-4625.

Katso myös
----------

* Yhteiskunta
* Yksityinen sektori
* Julkinen sektori
* Kansalaisjärjestö
* Sosiaalinen pääoma
* Yhteisötalous
* Matalan kynnyksen palvelut

Lähteet
-------

* Helander, Voitto: *Kolmas sektori: Käsitteistöstä, ulottuvuuksista ja tulkinnoista*. Gaudeamus, Helsinki 1998. ISBN 9516627358
* Helander, Voitto ja Laaksonen Harri: *Suomalainen kolmas sektori: Rakenteellinen erittely ja kansainvälinen vertailu*. Sosiaali- ja terveysturvan keskusliitto, Helsinki 1999. ISBN 9517471244
* *Vertaansa vailla: ajankohtaiskuva sosiaali- ja terveysjärjestöistä.* Toim. Marja Vuorinen ym. Sosiaali- ja terveysturvan keskusliitto, Helsinki 2005. ISBN 9517471645

Aiheesta muualla
----------------

* Esa Konttinen: Kolmas sektori. Jyväskylän yliopiston Kansalaisyhteiskunnan tutkimusportaali 15.8.2008.
37 Itk 39 ilmatorjuntakanuuna.
**37-mm avtomatitšeskaja zenitnaja puška obraztša 1939 goda**, lyhyemmin **61-K** eli 37 millimetrin automaattinen ilmatorjuntatykki vuoden 1939 mallia, oli neuvostoliittolainen kevyt ilmatorjuntakanuuna. 37 Itk 39 on suomalainen tyyppimerkintä talvisodassa Neuvostoliitolta sotasaaliiksi saaduille 61-K-mallin ilmatorjuntakanuunoille. 

Kanuuna perustui Boforsin 40 mm:n ilmatorjuntakanuunaan, saksalaiseen laskimeen ja neuvostoliittolaisten omaan suuntaajaan. Syy sille, miksi Neuvostoliitto ei valmistanut kanuunaa 40 mm x 311R -kranaateille oli siinä, että 37 mm:n Colt-Browning -kaliiperi tarjosi teoriassa suuremman tulinopeuden, jopa 160 laukausta minuutissa. Colt-Browning -kaliiperi perustui John M. Browningin ja Colt Companyn 1920-luvulla kehittämän yhdysvaltalaisen 37 mm:n ilmatorjuntakanuuna 37 mm M1A2:een, joka esiteltiin 1924 ja otettiin Yhdysvaltain armeijan käyttöön 1927.

Neuvostoliitto valmisti tämän tyypin ilmatorjuntakanuunoita noin 18 000 toisen maailmansodan aikana. Myös Kiina valmisti samaa tyyppiä suuria määriä.

Suomessa 37 Itk 39 on nähtävissä Ilmatorjuntamuseossa.

Lähteet
-------

* Šunkov V. N. Oružhie Krasnoi Armii. - Mn.: Harvest, 1999, ISBN 985-433-469-4 (Шунков В. Н. Оружие Красной Армии. — Мн.: Харвест, 1999. ISBN 985-433-469-4)
* Hogg Ian, Twentieth-century artillery, Amber Books Ltd, 2000, ISBN 1-84013-315-5

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **37 mm automaattinen ilmatorjuntatykki M/1939 61-K** Wikimedia Commonsissa