recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Vasarelyn teos Pálosin kirkon pihassa Pécsissä.
**Victor Vasarely**, oikealta nimeltään **Győző Vásárhelyi**, (9. huhtikuuta 1906 Pécs – 15. maaliskuuta 1997 Pariisi) oli unkarilais-ranskalainen taidemaalari. Hän oli op-taiteen pioneeri ja merkittävimpiä kineettisen taiteen tekijöitä.

Vasarely tunnetaan abstrakteista maalauksista, jotka synnyttivät optisia kohokuvia tai liikkeen ja värähtelyn optisia harhoja. Maalaukset rakentuivat geometrisista kuvioista ja kirkkaiden värien rinnastuksista. Hän sommitteli myös viivastojen ja kineettisten verkkojen avulla.

Ranskassa on Aix-en-Provencessa Vasarely-museo. Museon ulkoseinillä on suuria Vasarelyn maalauksia. Myös Vasarelyn synnyinkaupungissa Pécsissä on hänelle omistettu museo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  "Vasarely, Victor", *CD-Facta*. Helsinki: WSOY, 1998. ISBN 951-0-23152-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Victor Vasarely** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* Museum of Modern Art
* National Gallery of Canada
* Victoria
* RKD Artists
* Städel
* Te Papa (New Zealand)
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Noah Hoffman vuonna 2013.
**Noah Hoffman** (s. 1. elokuuta 1989 Evergreen) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä.

Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Erzurumissa 2012 Hoffman saavutti hopeaa 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Olympialaisiin hän on osallistunut 2014 ja aikuisten MM-kilpailuihin kolmesti, vuosina 2011, 2013 ja 2015, parhaimpana henkilökohtaisena sijoituksena 15:s sija 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Val di Fiemmessä 2013.

Hoffman kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Vancouverissa tammikuussa 2009 sijoittuen 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 25:nneksi. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on kahdeksas sija Canmoren 30 kilometrin yhdistelmäkilpailusta joulukuussa 2012. Joulukuussa 2013 Hoffman oli nopein Rukan maailmancupin avaustapahtumaan kuuluneessa 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Tour de Skillä 2013–2014 hän oli 35 kilometrin vapaan hiihtotavan takaa-ajoetapin osuusajoissa nopein.

Hoffman lopetti uransa maastohiihtäjänä keväälä 2018.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Noah Hoffman Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  Big names retiring in Cross-Country Skiing - FIS-SKI *FIS-SKI*.  Arkistoitu 8.4.2018. Viitattu 10.4.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Noah Hoffmanin kotisivut
Kotkansaaren sairaalan päärakennus.
**Kotkansaaren sairaala** on Kotkassa kaupungin keskustassa Kotkansaarella sijaitseva entinen sairaala. Kaarlo Könösen suunnittelema päärakennus on valmistunut vuonna 1925 ja se edustaa 1920-luvun klassisismia.

Historia
--------

Kotkansaaren sairaalaa on laajennettu useaan otteeseen. Kotkan kunnallissairaalan nimellä tunnetussa sairaalassa oli aluksi 67 vuodepaikkaa. Vuonna 1938 valmistui uusi sairaalarakennus ja pesutupa, jotka edustavat funktionaalista tyylisuuntaa. Uusiin tiloihin sijoittuivat muun muassa röntgen- ja synnytysosasto sekä neuvola. Toisen maailmansodan pommituksissa tuhoutuivat pesula ja röntgenlaitos.

Viipurin lääninsairaala siirtyi vuonna 1944 Kotkaan ja sairaalan nimeksi tuli Kotkan yleinen sairaala. Sairaalan paikkaluku oli sairaalatoimintojen yhdistämisen myötä 1950-luvun alussa 217. Kymenlaakson keskussairaalan valmistumisen myötä vuonna 1970 erikoissairaanhoito siirtyi keskussairaalaan ja Kotkansaaren sairaala keskittyi vanhusten pitkäaikaishoitoon. Sairaalan viereen valmistui terveyskeskusrakennus vuonna 1982.

Sairaalan viimeiset vuodeosastot suljettiin joulukuussa 2010 ja sairaalassa väliaikaisesti toiminut Pyhtään terveyskeskuksen vuodeosasto elokuussa 2011, jonka jälkeen tiloissa toimii vielä muun muassa Kotkansaaren terveysasema siipirakennuksessa.

Tulevaisuus
-----------

Kotkan kaupunki on asettanut kiinteistön myyntiin. Rakennusten kokonaispinta-ala on noin 10 000 m². Kaupunki etsii tiloille uusiokäyttöä, koska sairaalaksi se ei sovellu enää ilman mittavia korjauksia. Rakennuksia ei ole suojeltu nykyisessä kaavassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Outi Palmu: Ostaisitko sairaalan?.  *Kymen Sanomat*, 31.8.2011, s. 9.
Pavel Ignatjev.
**Pavel Nikolajevitš Ignatjev** (ven. Па́вел Никола́евич Игна́тьев, 12. heinäkuuta 1870 Konstantinopoli – 12. elokuuta 1945 Upper Melbourne), kreivi, oli Nikolai II:n opetusministeri ja neuvonantaja vuosina 1915–1917. Ignatjevin isä Nikolai Ignatjev oli Aleksanteri III:n aikainen sisäministeri.

Pavel Ignatjev nai ruhtinatar Natalja Meštšerskajan Nizzassa vuonna 1903. Heillä oli viisi poikaa. Venäjän vallankumouksen aikana Ignatjev ja hänen perheensä pakenivat länteen. Vuonna 1925 perhe muutti Kanadaan Québecin Upper Melbourneen. 

Yhdestä Ignatjevin pojista, George Ignatieffistä, tuli diplomaatti, ja hän työskenteli muun muassa Kanadan YK-suurlähettiläänä. Georgen poika Michael Ignatieff on merkittävä kanadalainen kirjailija ja toimii professorina Harvardissa. Lisäksi hän on ollut vuoden 2006 helmikuusta lähtien Kanadan parlamentin jäsen.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Muut | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine
* IdRef

 |

 |
**No go -alue** on alue, jolla huono maine väkivallan ja rikollisuuden vuoksi eivätkä ihmiset uskalla mennä sinne. Sillä voidaan tarkoittaa myös paikkaa, jota jokin ihmisryhmä pitää hallinnassaan ja estävät muiden pääsyn sinne. No go -alue voi olla kaupungin alue, jonne puolisotilaalliset joukot estävät pääsyn ja joihin poliisi, armeija tai muut vastaavat voivat tulla vain voimalla. No go -alue voi olla suljettu tietyiltä yksilöiltä, ryhmiltä tai muuten rajoitettu. Esimerkiksi Irlannin tasavaltalaisarmeijalla on ollut no go -alueita.

Suomi
-----

Poliisiylijohtaja Seppo Kolehmaisen mukaan on mahdollista, että myös Suomeen kehittyy no go -alueita, joille poliisit eivät mene. Riski kasvaa hänen mielestään mikäli poliisin suorituskyky alenee entisestään.

Ruotsi
------

Poliisiylijohtaja Seppo Kolehmaisen mukaan Ruotsissa on 23 no go -aluetta.

Ruotsin sisäministeri Anders Ygeman on kiistänyt, että Ruotsissa olisi no go -alueita. Hänen mukaansa kyse on "go go -alueista", joissa poliisi käy enemmän.

Jussi Korhonen on kirjoittanut *Seura*-lehdelle "Isän pikajuna" -blogissaan, että on "sitkeästi leviävä tarina", että Ruotsiin olisi maahanmuuton seurauksena syntynyt rikollisten hallitsemia alueita, jonne poliisi ei joko uskalla tai halua mennä. Hänen mukaansa no go -alueet ovat disinformaatiota ja kansainvälisesti muukalaisvastaisessa propagandassa käytetty esimerkki maahanmuuton seurauksista.

Katso myös
----------

* Free Derry
* Pakistanin heimoalueet
* Walled City

Lähteet
-------

1. ↑  Definition of 'no-go area' *CollinsDictionary.com*. New York:  HarperCollins Publishers. Viitattu 13.1.2018. (englanniksi)
2. 1 2  Koski, Sami: Poliisiylijohtaja muistuttaa resurssipulasta - pelkona no go -alueet: "On se mahdollista". Iltalehti. 16.9.2017. Viitattu 27.4.2018.
3. ↑  Kervinen, Elina: Ruotsin poliisi kasvatti arviotaan ongelma-alueiden määrästä – 200 rikollisverkostoa ja ainakin 5 000 rikollista  21.6.2017. Helsingin Sanomat. Viitattu 13.1.2018.
4. ↑  Korhonen, Jussi: Sisäministeriön Päivi Nerg lipsautti legendaa Ruotsin no go -alueista *Isän pikajuna*.  26.4.2017. Seura. Viitattu 13.1.2018.
|  |
| --- |
| Tikarsilliini |
| Tikarsilliini |
| **Systemaattinen (IUPAC) nimi** |
| (2S,5R,6R)-6-[[(2R)-2-karboksi-2-tiofen-3-yyliasetyyli]amino]-3,3-dimetyyli-7-okso-4-tia-1-atsabisyklo[3.2.0]heptaani-2-karboksyylihappo |
| **Tunnisteet** |
| CAS-numero | 34787-01-4 |
| ATC-koodi | J01CA13 |
| PubChem | 36921 |
| DrugBank | DB01607 |
| **Kemialliset tiedot** |
| Kaava | C15H16N2O6S2 |
| Moolimassa | 384,438 |
| SMILES | Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem |
| **Farmakokineettiset tiedot** |
| Hyötyosuus |  ? |
| Proteiinisitoutuminen | 40 % |
| Metabolia | Hepaattinen |
| Puoliintumisaika | n. 1,1 h |
| Ekskreetio | Renaalinen |
| **Terapeuttiset näkökohdat** |
| Raskauskategoria | ? |
| Reseptiluokitus | 
 |
| Antotapa | Intravenoosi |

**Tikarsilliini** (C15H16S2N2O6) on penisilliineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä ja eläinlääketieteessä antibioottina tavallisimmin yhdessä klavulaanihapon kanssa.

Ominaisuudet ja käyttö
----------------------

Tikarsilliini on β-laktaameihin kuuluva antibiootti. Muiden penisilliinien tavoin se estää bakteerien soluseinän biosynteesiä. Tikarsilliini tehoaa useisiin niin gramnegatiivisiin kuin grampositiivisiinkin bakteereihin. Erityisesti sitä käytetään *Pseudomonas aeruginosa* -infektioiden hoitoon. MRSA-bakteeriin tikarsiliini ei tehoa. Tikarsilliinia käytetään tavallisesti yhdistelmävalmisteena klavulaanihapon kanssa. Klavulaanihappo estää bakteerien beetalaktamaasientsyymiä, joka muuten hydrolysoisi tikarsilliinin ja muuttaisi sen tehottomaksi. Lääkeainetta käytetään erityisesti keuhkokuumeen hoidossa, mutta sitä voidaan käyttää myös peritoniitin, virtsatietulehduksien, korvien ja nenän tulehdusten sekä ihotulehdusten hoitoon. Tikarsilliinin käytön on osittain korvannut piperasilliinin ja tatsobaktaamin yhdistelmä.

Haittavaikutukset
-----------------

Tikarsilliini voi aiheuttaa penisilliineille allergisille ihottumaa, kuumeilua ja jopa anafylaksian. Muita haittavaikutuksia voivat olla oksentelu ja ripuli, elektrolyyttihäiriöt ja verihiutaleiden tarttumista ehkäisevän vaikutuksen vuoksi herkkyys verenvuotoihin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  M. Lindsay Grayson (päätoim.): *Kucers' The Use of Antibiotics*, s. 299–311. CRC Press, 2010. ISBN 9781498747967. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 25.3.2019). (englanniksi)
2. ↑  R. J. Ponsford: *Penicillins and Others, β‐Lactams, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000. (englanniksi)
3. ↑  Axel Kleemann: *Antiinfectives for Systemic Use, 1. Antibacterials, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2016. (englanniksi)
**Ville (Wilhelm) Hänninen** (9. helmikuuta 1894 Virtasalmi – 24. helmikuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen lavastaja ja taidemaalari.

Ville Hänninen opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1913–1916 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1917 ja 1921–1922. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1926, 1941 ja 1942.

Hänninen toimi lavastajana viipurilaisissa teattereissa vuodesta 1923 lähtien. Vuonna 1941 hän meni Suomi-Filmi Oy:n palvelukseen lavastajaksi. Hänninen toimi vuosina 1942–1956 lavastajana yhteensä 22 pitkässä näytelmäelokuvassa ja lisäksi lavastajan apulaisena neljässä elokuvassa. Hännisen lavastustöitä olivat muun muassa elokuvat Varaventtiili (1942), Yli rajan (1942), Loviisa - Niskavuoren nuori emäntä (1946), Maaret - tunturien tyttö (1947), Pimeänpirtin hävitys (1947), Ihmiset suviyössä (1948) ja Härmästä poikia kymmenen (1950). Viimeksi hän oli lavastajana elokuvassa Muuan sulhasmies (1956).

Teoksia
-------

* *Aihe Tallinnasta* : vesivärityö. 1932

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomen Kuvataiteilijamatrikkeli : Ville Hänninen (Arkistoitu versio)
2. ↑  Kansallisgalleria - Taidekokoelmat : Ville Hänninen (Arkistoitu versio)
3. ↑  EloNet : Ville Hänninen

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Ville Hänninen
* Kuvataiteilijamatrikkeli : Ville Hänninen
Linotypen logo
**Linotype** on yritys, joka myy ja lisensoi kirjaintyyppejä. Linotype on nykyisin osa Monotype Imaging -konsernia.

Alun perin Linotype valmisti latomakoneita. Linotype-latomakoneen keksijä Ottmar Mergenthaler perusti yrityksen vuonna 1890 New Yorkissa nimellä Mergenthaler Linotype Company. Yhtiö alkoi 1900-luvun alussa kehittää myös omia kirjaintyyppejä latomakoneitaan varten.

Linotype avasi tytäryritykset mm. Englantiin ja Saksaan, ja vuonna 1948 Linotype GmbH:n Frankfurtin haarakonttorista tuli Saksan yrityksen päätoimipiste. Linotype alkoi myös hankkia omistukseensa eri kirjasinvalimoita – mm. D. Stempel AG, Haas’sche Schriftgießerei ja Deberny & Peignot – ja niiden kirjaintyyppien oikeuksia. Linotype lopetti 1970-luvulla kohopainokoneiden valmistuksen ja alkoi kehittää valolatomakoneita.

1980-luvulla Linotype alkoi myydä laajaksi kasvaneen kirjaintyyppikokoelmansa lisenssejä muiden valmistajien käyttöön. Merkittävin lisensointi oli tunnetuimpien Linotypen kirjaintyyppien oikeuksien myynti Adobelle, joka alkoi markkinoida niitä PostScript Type 1 -fontteina.

Vuonna 1997 Linotypen kirjaintyyppien kokoelma muodosti oman osaston, jonka johtoon tuli Bruno Steinert. Siitä kehittyi yksi maailman laajimmista fonttikirjastoista, *Linotype Library*. Vuonna 2005 Linotype Library muutti nimekseen Linotype GmbH, ja vuonna 2006 Monotype Imaging osti sen. Linotype jatkaa kuitenkin itsenäisenä yksikkönä.

Katso myös
----------

* Linotype-ladontakone

Lähteet
-------

1. ↑  Linotype History 1886–1899 *linotype.com*. Monotype Imaging. Viitattu 5.8.2019. (englanniksi)
2. ↑  Linotype History 1900–1927 *linotype.com*. Monotype Imaging. Viitattu 5.8.2019. (englanniksi)
3. ↑  Linotype History 1933–1962 *linotype.com*. Monotype Imaging. Viitattu 5.8.2019. (englanniksi)
4. ↑  Linotype History 1963–1972 *linotype.com*. Monotype Imaging. Viitattu 5.8.2019. (englanniksi)
5. 1 2  Linotype History 1973–1989 *linotype.com*. Monotype Imaging. Viitattu 5.8.2019. (englanniksi)
6. 1 2  Linotype *Identifont*. Viitattu 5.8.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Linotype GmbH** Wikimedia Commonsissa
**Seppo Veijo Tapio Paatelainen** (s. 6. helmikuuta 1944 Sumiainen), MMM ja vuorineuvos on tullut tunnetuksi erityisesti elintarviketeollisuuden rakennemuutosten ja fuusioiden läpiviejänä sekä paikalleen pysähtymättömänä liiketoiminnan uudistajana. Hänellä on takanaan yli 25 vuoden kokemus yritysten johtotehtävistä. Paatelainen oli mm. 1990-luvulla mukana ajamassa alas Tuottajain Lihakeskuskuntaa (TLK) ja siten aloittamassa uutta avoimen kilpailun kulttuuria liha-alalla. Lisäksi hänen johdossaan Atria lähti 1990-luvun lopulla laajentumaan myös Suomen rajojen ulkopuolelle, Ruotsiin, Venäjälle ja Balttiaan. Vuonna 2006 Paatelainen jäi eläkkeelle pörssiyhtiö Atrian toimitusjohtajan tehtävistä, minkä jälkeen hän on toiminut aktiivisesti mm. Keskon, Ilkka-yhtymän, Alma Median, Finavian sekä VIGO-yrityskehityshankkeita johtavan Food Process Innovations Oy:n hallituksissa.

Aiheesta muualla
----------------

* Riitta Mäkinen: Vuorineuvos Seppo Paatelainen (1944–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2008. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
* Taloussanomat: Konkarit marssivat hallituksiin
* Osuustoiminnasta ja liiketoiminnasta
* Savon Sanomat: Kuntarakenne on jo uhka (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
**Jevgenija Solomonovna Ginzburg** (ven. Евге́ния Соломо́новна Ги́нзбург, isännimi myös *Semjonovna*, Семёновна; 20. joulukuuta 1904 Kazan – 25. toukokuuta 1977 Moskova) oli venäläinen kirjailija.

Jevgenija Ginzburg syntyi juutalaisen farmaseutin perheeseen. Hän valmistui vuonna 1924 Kazanin itämaisesta pedagogisesta instituutista, työskenteli opettajana, Kazanin yliopiston dosenttina ja *Krasnaja Tatarija* -lehden toimittajana.

Ginzburg ja hänen NKP(b):n aluekomiteaan kuulunut miehensä pidetettiin vuonna 1937. Ginzburgia syytettiin vastavallankumoukselliseen trotskilaiseen ryhmään kuulumisesta. Hänet tuomittiin kymmenen vuoden vankeuteen. Vietettyään yli kaksi vuotta yksinäissellissä Ginzburg lähetettiin vankileirille Kolymaan. Vuodesta 1947 hän asui Magadanissa mutta joutui vuonna 1949 jälleen pidätetyksi ja sai karkotustuomion. Ginzburg todettiin syyttömäksi vuonna 1955. Sen jälkeen hän työskenteli toimittajana Lvivissä. Vuodesta 1966 lähtien hän asui Moskovassa.

Ginzburgin opettajavuosista kertovat muistelmat ilmestyivät vuonna 1963. Hänen pääteoksensa on yksityiskohtainen ja laaja vankileirimuistelmateos *Rajumyrskyn halki* (*Krutoi maršrut*). Ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 1967 italiaksi Milanossa ja venäjäksi Frankfurt am Mainissa. Toinen osa ilmestyi Milanossa vuonna 1979. Neuvostoliitossa *Rajumyrskyn halki* julkaistiin ensimmäisen kerran latvialaisessa *Daugava*-kirjallisuuslehdessä vuosina 1988–1989.

Kirjailija Vasili Aksjonov oli Jevgenija Ginzburgin poika.

Suomennettu teos
----------------

* *Rajumyrskyn halki: Kronikka yksilönpalvonnan ajoista*. Suom. Esa Adrian. Helsinki: Tammi, 1967.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kasack, Wolfgang: *Entsiklopeditšeski slovar russkoi literatury s 1917 goda*, s. 212–213. London: Overseas Publications Interchange, 1988. ISBN 0-903868-73-3. (venäjäksi)
2. 1 2 3  *Russkaja literatura XX veka. Prozaiki, poety, dramaturgi: biobibliografitšeski slovar*, s. 478–480. Moskva: Olma-Press Invest, 2005. ISBN 5-94848-211-1. Teoksen verkkoversio. (venäjäksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* IdRef

 |

 |
**Lintuharrastuksen 101 kultaista sääntöä** (*101 golden rules of birdwatching*) on alkujaan brittiläinen lintuharrastajan tietoteos, jonka on kirjoittanut Martin Schneck. Teoksen on suomentanut Reija Becks, ja sen on täydentänyt suomalaiselle lukijalle Pertti Koskimies. Se on ilmestynyt suomeksi 2010 Readme.fi:n kustantamana.

Kirjoittajista Martin Schneck on kirjoittanut yli 20 luontoaiheista kirjaa ja runsaasti lehtiartikkeleita. Hän järjestää luontoon liittyviä tilaisuuksia ja toimii luontoretkioppaana. Pertti Koskimies on lintuihin erikoistunut biologi ja tietokirjailija. 

Teos sisältää käytännön vinkkejä lintuharrastajalle ja lintuaiheisia anekdootteja. Se sisältää neuvoja uusia lajien tavoittamiseksi ja lintujen houkuttelemiseksi pihapiiriin. Lopussa on lueteltu sata lintutornia pääasiassa Etelä-Suomesta.

Katso myös
----------

* Luettelo lintukirjoista

Lähteet
-------

1. ↑  Quid Publishing, teosluettelo 2011, viitattu 16.11.2010
2. ↑  Readme.fi (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Lintuharrastuksen 101 kultaista sääntöä, esittely kustantajan sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli käsittelee poliitikkoa. Kauppaneuvos Väinö Nyströmistä on eri artikkeli.*
**Aleksander Väinö Nyström** (11. syyskuuta 1857 Ruovesi – 31. tammikuuta 1918 Siuro) oli Hämeenkyrön kruununnimismies, joka oli suomalaisen puolueen kansanedustajana 1900-luvun alussa.

Nyströmin vanhemmat olivat kruununvouti Johan Abraham Nyström ja Clara Charlotta Vikman. Hän kävi Tampereen ylialkeiskoulun ja lisäksi jonkin aikaa kymnaasia. Nyström toimi Turun lääninhallituksen kanslistina 1879–1882 ja Hämeenkyrön kruununnimismiehenä 1882–1918. Hän oli myös Hämeenkyrön kruununmakasiininhoitaja vuosina 1884–1918 ja Hämeenkyrön säästöpankin johtaja ja hallituksen puheenjohtaja vuosina 1902–1918. Nyström oli naimisissa vuodesta 1882 Hildur Helena Helsingiuksen kanssa. Varatuomari ja kirjailija Aarne Inha oli heidän poikansa.

Nyström oli suomalaisen puolueen kansanedustajana 1909–1910 edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä.

Suomen sisällissodan alkaessa Nyström joutui punaisten vangitsemaksi viljan kätkemisestä syytettynä. Nyström ja hänen poikansa Lauri Nyström surmattiin Siuron sillalla ja ruumiit heitettiin Siuron koskeen 31. tammikuuta 1918.

Lähteet
-------

* .aspx Väinö Nyström *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
* Vuosina 1914–22 sotaoloissa surmansa saaneiden nimitiedosto (Arkistoitu – Internet Archive)
* Nyströmin surmaaminen 1918 (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1905, matrikkelinumero 29661


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomalaisen puolueen kansanedustajat 1909–1910 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(48) | 
* Aitamurto
* Ala-Kulju
* Andersin (1909)
* Anneberg
* Antila
* Arajärvi
* Danielson-Kalmari
* Haapanen
* Hainari
* Hallsten
* Hirvikanta
* Honkajuuri
* Ingman
* Junnila
* Kairamo
* Kares
* Kivioja
* Koivisto
* Kruus
* Käkikoski
* Käpy (1909)
* Lagerlöf
* Laine
* Listo
* Malkamäki
* Malmivaara
* Myllylä
* Mynttinen
* Nevanlinna
* Nordling (1910)
* Nyström
* Pakkala
* Paloheimo
* Peurakoski
* Pullinen
* Rajala
* Rannikko
* Rapola (1909–1910†)
* Repo
* Saarelainen (1909–1910)
* Seppä-Murto
* Sipilä
* Soininen
* Torppa
* Tulikoura
* Vaarala
* Voipio
* Wuorimaa
* I. Yrjö-Koskinen (1909–1910)
* S. Yrjö-Koskinen

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Sogndal Fotball** on vuonna 1926 perustetun norjalaisen Sogndal IL:n jalkapalloon keskittynyt alaseura. Seuran kotipaikka on Sogndalin kaupungissa Sognin ja Fjordanen läänissä. Kaudella 2022 seuran miesten edustusjoukkue pelaa Norjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla OBOS-ligaenissa.

Yleistä
-------

Sogndal Fotball ei ole pitkän historiansa aikana onnistunut voittamaan mestaruutta sen paremmin liigassa kuin Norjan cupissakaan. Seuran historian paras sijoitus liigatasolla on kuudes sija kaudelta 1988. Cupin finaaliin Sogndal selvisi vuonna 1976, mutta hävisi SK Brannille 2–1. 

Seura pelaa kotiottelunsa 4000 katsojaa vetävällä Fosshaugane Campusin stadionilla, jonka yhteydessä sijaitsee Sognin ja Fjordanen korkeakoulu.

Saavutukset
-----------

* Norjan 1. divisioona (2): 2010, 2015
* Norjan cup
	+ Hopeaa: 1976

Entisiä päävalmentajia
----------------------

* Norja Ingvar Stadheim (1979–1980, 1983–1984)
* Ruotsi Jonas Olsson (2012–2014)
* Norja Eirik Bakke (2015–2021)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sogndal Fotball**.
* Seuran kotisivut
* Saftkokaradn-kannattajien kotisivut
**Väinö Ilmari Paananen** (16. helmikuuta 1897 Nurmes – 11. helmikuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Paanasen vanhemmat olivat puuseppämestari August Pöyhönen ja Anna-Liisa Anttilainen ja puoliso vuodesta 1925 Elvira Elisabet Åderman. Paananen tuli ylioppilaaksi Joensuun yhteiskoulusta 1916 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1920. Hän oli G. A. Serlachius Ab:n piirimetsänhoitaja Mäntässä ja Jyväskylässä 1920–1929, Joh. Parviaisen Tehtaat Oy:n metsäpäällikkö Jyväskylässä 1930–1942, Rauma-Raahe Oy:n metsäpäällikkö Tampereella 1942–1952 ja Rauma-Repola Oy:n metsäpäällikkö Tampereella ja Helsingissä 1952–1962. Paananen oli myös Iloniemen Saha Oy:n, Kuhmoisten Saha Oy:n, Lahden Saha Oy:n ja Oy Suolahden Tehtaiden metsäpäällikkö 1934–1942. Rautatiehallituksen puutavaratoimiston piirimetsänhoitaja Jyväskylässä Paananen oli 1939–1940 ja kansanhuoltoministeriön puu- ja polttoaineosaston palveluksessa 1943. Hänellä oli lisäksi useita oman alansa ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen Paananen sai 1950. Hänet tunnettiin myös aktiivisena kuoromusiikin harrastajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Möttönen, Tuomas: Metsäneuvos Väinö Paananen (1897–1969). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 28.2.2023.
2. ↑  Metsäneuvos Väinö Paananen 70-vuotias.  *Uusi Suomi*, 16.2.1967, nro 45, s. 14. Kansalliskirjasto. Viitattu 28.2.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Tuomas Möttönen: Väinö Paananen *Biografiasampo*.
**Qadissiyya** tai **al-Qadisiyyan maakunta** (arab. القادسية‎, *al-Qādisīya*, joskus myös hallintokeskuksensa mukaan *Diwaniyyan maakunta*) on Irakin keskiosissa, pääkaupunki Bagdadista eteläkaakkoon sijaitseva kuvernoraatti (maakunta). Se kattaa 8 153 neliökilometriä eli 1,9 prosenttia Irakin pinta-alasta. Se on nimetty samannimisen, historiallisen Mesopotamian kaupungin mukaan.

Maakunnan väkiluku oli vuoden 1997 väestönlaskennassa 751 331. Vuonna 2013 asukkaita arvioitiin olevan 1 076 658 (3,4 % Irakin väestöstä). Väestöstä 56,5 prosenttia asui kaupungeissa ja 43,5 prosenttia maaseudulla. Maakunta kuuluu Irakin köyhimpien joukkoon. Vuonna 2011 asukkaista 19,2 % tuli toimeen kansallisen köyhyysrajaa (2,5 USD/päivä) vähemmällä. 

Qadissiyya sijaitsee Eufratin ja sen sivuhaaran, Hamzan piirikunnan läpi virtaavan Shamiyyajoen alueella. Maaperä onkin Irakin ravinteikkaimpia ja maatalous on talouselämän keskeinen osa. Viljelykasveista mainittakoon riisi, vehnä, kaura, hibiscus ja meloni. Maakunnan teollisuus tuottaa ajoneuvojen renkaita, meijerituotteita ja puuvillatekstiilejä. 

Paikallishallintoa varten kuvernoraatti jakautuu neljään piirikuntaan:

* Afaq (14 % väestöstä),
* Diwaniyya (47 %),
* Hamza (al-Hamza, 18 %) ja
* ash-Shamiyya (al-Shamiya, 21 %).

Kuvernoraatin hallintokaupunki on Diwaniyya, joka sijaitsee linnuntietä noin 155 kilometriä Irakin pääkaupunki Bagdadista eteläkaakkoon.

* Näkymä ash-Shamiyyasta.Näkymä ash-Shamiyyasta.
* Näkymä ash-Shamiyyasta.Näkymä ash-Shamiyyasta.
*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Qadissiya Iraq. Governorate profile (pdf)  2013. Joint Analysis Unit, United Nations, iau-iraq.org. Viitattu 25.9.2015. (englanniksi)
2. ↑  Iraq Human Development Report 2014. Iraqi Youth Challenges and Opportunities (Maakuntakohtaiset HDI-arvot taulukossa 1 (Table 1. Human Development Index (HDI) and its componets). Lähtöaineisto vuodelta 2011–2012, joten vuonna 2014 julkaistut indeksit kuvaavat vuoden 2012 tilannetta) Ministry of Planning, Iraq. Viitattu 25.9.2015. (englanniksi)
3. ↑  Thomas Brinkhoff: Iraq. Governorates & Regions citypopulation.de. Viitattu 25.9.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Qadisiyya** Wikimedia Commonsissa

Irakin maakunnat

* Anbar
* Babil
* Bagdad
* Basra
* Dahuk
* Dhi Qar
* Diyala
* Erbil
* Halabja
* Karbala
* Kirkuk
* Maysan
* Muthanna
* Najaf
* Ninawa
* Qadisiyya
* Salah al-Din
* Sulaimaniyya
* Wasit
**Timo Horn** (s. 12. toukokuuta 1993 Köln) on saksalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa 1. FC Kölniä. Horn on vasenjalkainen.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Horn on 1. FC Kölnin kasvatti. Hän pelasi seuran kakkosjoukkueessa 29 ottelua Regionalligassa vuosina 2010–2012. Debyytti seuran ykkösjoukkueen paidassa 2. Bundesliigassa tapahtui elokuussa 2012 Eintracht Braunschweigiä vastaan. Horn pelasi kausien 2012–2013 ja 2013–2014 aikana 2. Bundesliigassa yhteensä 65 ottelua. Kaudeksi 2014–2015 Köln nousi Bundesliigaan. Horn teki pääsarjadebyyttinsä elokuussa 2014 Hamburger SV:tä vastaan ja pelasi kaudella 2014–2015 yhtä vaille jokaisessa ottelussa. Myös kaudella 2015–2016 Horn pelasi 33 ottelussa.

Horn pystyi nivelkierukkavamman vuoksi pelaamaan vain 20 bundesliigaottelua kaudella 2016–2017. Seuraavalla kaudella hän pelasi täydet minuutit Kölnin jokaisessa liigaottelussa, mutta seura putosi toiselle sarjatasolle. Siellä hän pelasi kaudella 2018–2019 yhtä vaille kaikki ottelut Kölnin palatessa saman tien Bundesliigaan. Hän pelasi kaudella 2019–2020 seuran kaikki 34 bundesliigaottelua.

Horn on pelannut Kölnissä yhteensä 154 bundesliigaottelua, joissa hän on päästänyt 241 maalia ja pitänyt vastustajan maaleitta 38 ottelussa. 2. Bundesliigassa hän on pelaamissaan 98 ottelussa päästänyt 97 maalia ja pelannut 36 nollapeliä. Eurooppa-liigan kuudessa ottelussa hän on päästänyt kahdeksan maalia ja pitänyt kerran maalinsa koskemattomana.

### Maajoukkueura

Horn on edustanut Saksaa kaikissa nuorten maajoukkueissa alle 15-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa hän pelasi vuosina 2013–2014 neljä ottelua. Hän kuului Saksan joukkueeseen ikäluokan EM-kilpailuissa 2015, muttei päässyt pelaamaan. Hän pelasi kaikki kuusi ottelua Saksan saavuttaessa olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016.

Lähteet
-------

1. 1 2 3
2. 1 2 3
3. ↑
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Timo Horn** Wikimedia Commonsissa

Saksan joukkue – Kesäolympialaiset 2016
1 Horn |
2 Toljan |
3 Klostermann |
4 Ginter |
5 Süle |
6 S. Bender |
7 Meyer |
8 L. Bender |
9 Selke |
10 Goretzka |
11 Brandt |
12 Huth |
13 Max |
14 Bauer |
15 Christiansen |
16 Prömel |
17 Gnabry |
18 Petersen |
22 Oelschlägel |
Valmentaja Hrubesch
**Väinö Paavola** (1. toukokuuta 1882 Orivesi – 1953) oli suomalainen Orivedellä vaikuttanut kansakoulunopettaja, päätoimittaja ja kirjakauppias.

Paavola syntyi Orivedellä Pehulankylän Paavolan talossa, jonka hänen vanhempansa omistivat. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Rauman seminaarista vuonna 1905. Paavola toimi sitten vuodesta 1905 alkaen opettajana Oriveden Vehkalahden koululla. Vuosina 1923 ja 1924 hän hoiti musiikinlehtorin tehtäviä Rauman seminaarissa.

Paavola perusti vuonna 1919 Oriveden kirjakaupan toimittuaan jo sitä ennen eri kustantajien kirja-asiamiehenä Orivedellä ja hän perusti myös vuonna 1923 Maalaiskirjakauppiasyhdistyksen toimien sen puheenjohtajana. Paavola oli mukana perustamassa Oriveden Sanomat- ja Orivesi-lehtiä ja oli molempien lehtien päätoimittajana. Hän oli Oriveden musiikkiyhdistyksen kuoronjohtajana, hoiti Oriveden kirkossa urkurin tehtäviä ja toimi Oriveden yhteiskoulun laulunopettajana. Paavola oli Orivedellä museoyhdistyksen, Oriveden yhteiskoulun ja kansanopiston johtokuntien jäsenenä ja kansanopiston johtokunnan puheenjohtajana. Hänellä oli myös luottamustehtäviä seurakunnan ja kunnan elimissä aina kunnanhallitusta myöten.

Julkaisuja
----------

* *Koulujen laulukirja*; tekijät Paavo Halme ja Väinö Paavola. WSOY 1927, 2. painos 1928 ja uud. painokset nimellä *Kansakoulun laulukirja*, 9. korjattu painos 1937, 14. painos 1948
* *Halme-Paavolan kansakoulun laulukirjan säestyksiä*; tekijät Paavo Halme ja Väinö Paavola. WSOY 1930
* *Kansakoulun laulukirjan musiikkioppi ja laulujen lisäykset*; tekijät Paavo Halme ja Väinö Paavola. WSOY 1931
* *Halme-Paavolan kansakoulun laulukirjan säestykset*; tekijät Paavo Halme ja Väinö Paavola. WSOY 1933
* *Maalaiskirjakauppiasyhdistys 1923-1948*. Maalaiskirjakauppiasyhdistys, Kangasala 1948

Lähteet
-------

1. 1 2 3  50-vuotias. Opettaja Väinö Paavola, Orivesi, 28.04.1932, nro 17, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  Opettaja Väinö Paavola 50-vuotias, Opettajain lehti : kansanopetusta käsittelevä kuvallinen viikkolehti, 06.05.1932, nro 18, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2  Maija-Liisa Mäkelä : Suurjuhlat valloittivat Oriveden Sanomat, Orivesi ennen vanhaan 6.2.2018
4. ↑  Väinö Paavola 30 vuotta kirjakauppiaana, Suomen kirjakauppalehti : Suomen kustannusyhdistyksen ja Suomen lajittelukirjakauppiasyhdistyksen äänenkannattaja, 01.12.1936, nro 21, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Käyttämätön Baselin kyyhky
**Baselin kyyhky** on Sveitsissä Basel-Stadtin kantonissa 1. heinäkuuta 1845 julkaistu postimerkki. Se oli maailman ensimmäinen kolmivärinen postimerkki ja ainoa kantonin julkaisema merkki.

Vuonna 1843 Baselin postimestari Johannes Bernoulli ehdotti postimerkin julkaisemista ja ehdotus hyväksyttiin tammikuussa 1844. Ensimmäinen merkki julkaistiin kuitenkin vasta seuraavan vuoden heinäkuussa. Samalla päätettiin, että kaupungin sisällä postimaksu oli 2,5 rappenia aina 15,5 grammaan asti ja rajojen ulkopuolelle 5 rappenia.

2,5 rappenin arvoisen Baselin kyyhky -merkin suunnitteli arkkitehti Melchior Berri, ja siinä on kuvattuna kirjettä nokassaan kantava valkoinen kyyhky. Ylhäällä keskellä on kuvattuna Baselin vaakunan piispansauva. Merkki kaiverrettiin ja painettiin frankfurtilaisessa H.B. Krebsissä paksulle keltavalkoiselle paperille. Yhdellä arkilla oli viisi kahdeksan merkin riviä. Merkin värit ovat musta, karmiininpunainen ja sininen.

Muiden Sveitsin kantonien tapaan Baselin kyyhky ei saavuttanut yleisön suosiota ja se vedettiin pois käytöstä joulukuussa 1848 ja Basel ei enää sen jälkeen julkaissut omia merkkejä. Viimeaikaisten tutkimusten perusteella merkkejä painettiin kaikkiaan 41 480 kappaletta.

Lähteet
-------

1. ↑  10 Unique Postage Stamps *Smashing Lists*.  Arkistoitu 3.11.2012. Viitattu 2.11.2012.
2. 1 2 3  The Basel Cantonal Issue Helvetia Philatelic Society of Great Britain. Viitattu 2.11.2012.
***Neuvostoliitto*** (ven. Советский Союз, *Sovetskij Sojuz*, vuoteen 1950 ***Neuvostoliittoa rakennetaan***, СССР на стройке, *SSSR na strojke*) oli useilla eri kielillä ilmestynyt Neuvostoliiton valtion kustantama aikakauslehti, jota julkaistiin vuosina 1930–1939 ja uudelleen toisen maailmansodan jälkeen 1949–1991. Suomenkielisenä se ilmestyi vuodet 1957–1991.

Historia ja sisältö
-------------------

Kirjailija Maksim Gorkin perustama lehti ilmestyi aluksi venäjän lisäksi myös englanniksi, ranskaksi sekä saksaksi ja ennen toista maailmansotaa lehteä alettiin julkaisemaan vielä espanjaksi vuonna 1937. Muita kieliä olivat kiina (1950), korea (1954), japani (1955), arabia, serbokroaatti, urdu ja hindi (1956), suomi ja romania (1957), unkari (1958), mongoli (1960), bengali (1967), vietnam (1968) sekä italia (1969).

Neuvostoliitto-lehteä oli parhaimmillaan myynnissä yli 130 maassa. Sen kääntämisesti ja painamisesta huolehti Moskovassa toiminut kirjankustantamo Progress. Lehden julkaisu lopetettiin joulukuussa 1991 Neuvostoliiton lakkauttamisen myötä.

Sisältö
-------

Suurimman osan ajastaan nelivärisenä ilmestynyt lehti sisälsi artikkeleita muun muassa Neuvostoliiton taloudesta, tieteestä, teknologiasta, taiteesta, kulttuurista ja urheilusta sekä myös maan tavallisten kansalaisten elämästä. Pääpaino oli Neuvostoliiton taloudellisten, tieteellisten ja teknisten saavutuksien esittelyssä. Lehdessä oli myös palsta, jossa vastattiin lukijoiden Neuvostoliittoa koskeviin kysymyksiin sekä lapsille ja naisille tarkoitetut osiot. Luoteeltaan se oli propagandistinen, mutta ei kuitenkaan sisältänyt ideologisia artikkeleita.

Neuvostoliitto-lehti tunnettiin alusta lähtien laadukkaasta kuvajournalismistaan. Sen valokuvaajina toimi lukuisia alan merkittäviä neuvostoliittolaisia nimiä, kuten Max Alpert, Anatoli Garanin, Jevgeni Haldei, Boris Ignatovitš, El Lisitski, Mark Markov-Grinberg, Georgi Petrusov, Aleksandr Rodtšenko ja Arkadi Šajkhet. Lehden kuvituksen tasoa korosti myös painamiseen käytetty poikkeuksellisen hyvälaatuinen paperi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  «Советский Союз» Suuri neuvostotietosanakirja. (venäjäksi) Viitattu 2.2.2015.
2. 1 2  Шевалье Гийом. Формирование образа СССР на страницах журнала «Советский Союз», к постановке проблемы Россия и мир. (venäjäksi) Viitattu 2.2.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Neuvostoliitto-lehden kuvia Daily Mailin artikkelissa
**Ian Levine** (s. 22. kesäkuuta 1953 Blackpool, Englanti) on englantilainen lauluntekijä, musiikkituottaja ja DJ.

Musiikkiura
-----------

Levine tunnetaan parhaiten hänen työstään pop-, soul-, disko- ja Hi-NRG-musiikin parista. Hän ja toinen laulunkirjoittaja Fiachra Trench kehittivät osaltaan Hi-NRG-genreä kirjoittamalla ja tuottamalla kappaleet "So Many Men So Little Time" (Miquel Brown) ja "High Energy" (Evelyn Thomas). 1980- ja 1990-luvuilla hän miksasi useita pop-dance-hittejä artisteille kuten Pet Shop Boys, Erasure, Kim Wilde, Bronski Beat, Bananarama, Tiffany, Dollar, Hazell Dean ja perusti omia yhtyeitään: Seventh Avenue ja Bad Boys Inc. Hän myös kirjoitti ja tuotti brittiläiselle poikabändille Take That ja The Pasadenasille. Lisäksi hän on tehnyt moniin TV-ohjelmiin tunnusmusiikkia: "Discomania", "Gypsy Girl", "ITV Celebrity Awards Show", "Christmasmania" ja "Abbamania".

Aiemmin urallaan hän oli DJ:nä Blackpool Meccassa ja alkoi keräillä soul-, R&B- ja northern soul-vinyylilevyjä. 1970-luvun puolivälissä hän oli innostunut myös diskosta ja kehitti sitä myöhemmin Hi-NRG-gendreksi.

Levine työskenteli myös vakituisesti DJ:nä Lontoon tunnetussa homoseksuaalien suosimassa yökerhossa Heaven, joka oli vastaus New Yorkin yökerholle The Saint.

Vuonna 1987 Levine alkoi levyttää entisille Motown-artisteille. Vuonna 1989 projekti oli kasvanut suuriin mittoihin ja 60 entistä Motown-tähteä kerääntyi Hitsville-rakennuksen eteen Detroitissa, mikä keräsi paljon mediahuomiota ja asiasta mainittiin yli 40 yhdysvaltalaisessa uutislähetyksessä ja keskusteluohjelmassa. Motorcity Records pantiin alulle. Kun projekti päättyi 1990-luvun puolivälissä, 108 entistä Motown-laulajaa oli levyttänyt yhteensä 850 kappaletta. Kaikkein suosituin single oli artistilta, joka ei ollut levyttänyt 23 vuoteen, Frances Nero. Hänen kappaleensa "Footsteps Following Me" oli Levinen ja Ivy Jo Hunterin kirjoittama. Jälkimmäinen nimi löytyy myös Martha & the Vandellasin hitin "Dancing In The Street" -takaa.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Q** (*Quartermaster*, suom. *varustemestari*) on James Bond -kirjoissa ja elokuvissa esiintyvä kuvitteellinen hahmo. 

Q on MI6-tiedustelupalvelun varusteitten kehittelystä ja valmistamisesta vastaavan Q-osaston (*Q Branch*) päällikkö. Romaaneissa myös nimellä majuri Boothroyd esiintyvä Q on keski-ikäinen ja käynyt koulua Radley Collegessa ja Cambridgen Trinity Collegessa. Hänellä on ainakin yksi lapsi.

Hahmo esiintyy Ian Flemingin James Bond -romaaneissa vain satunnaisesti, mutta on ollut mukana kaikissa elokuvissa lukuun ottamatta elokuvia *Elä ja anna toisten kuolla*, *Casino Royale* ja *007 Quantum of Solace*. Ensimmäisessä Bond-elokuvassa *Salainen agentti 007 ja tohtori No* hahmosta käytetään romaanien tapaan nimeä majuri Boothroyd.

Q suhtautuu työhönsä hyvin vakavasti, ja ärtyy Bondille tämän usein seksuaalisväritteisestä leikinlaskusta suurella työllä kehitettyjen erikoisvälineiden suhteen. 

Ensimmäinen Q:n näyttelijä Desmond Llewelyn esiintyi kuolemaansa asti Q:na kaikissa Bond-elokuvissa lukuun ottamatta elokuvia *Salainen agentti 007 ja tohtori No* ja *Elä ja anna toisten kuolla*. *Kun maailma ei riitä* on viimeinen elokuva, jossa Llewelyn näyttelee Q:ta. Hänen kuoltuaan Q:n aiempi apulainen R (John Cleese) peri Q:n aseman elokuvassa *Kuolema saa odottaa*. 

Q teki paluun elokuvassa *007 Skyfall*, jossa häntä esittää Ben Whishaw. Elokuvassa Q on kolmas Bondeissa esiintynyt Q.

Esiintymiset
------------

| Vuosi | Elokuva | Esittäjä |
| --- | --- | --- |
| 1962 | *Salainen agentti 007 ja tohtori No* | Peter Burton |
| 1963 | *Salainen agentti 007 Istanbulissa* | Desmond Llewelyn |
| 1964 | *007 ja Kultasormi* |
| 1965 | *Pallosalama* |
| 1967 | *Elät vain kahdesti* |
| 1969 | *Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa* |
| 1971 | *Timantit ovat ikuisia* |
| 1974 | *007 ja kultainen ase* |
| 1977 | *007 rakastettuni* |
| 1979 | *Kuuraketti* |
| 1981 | *Erittäin salainen* |
| 1983 | *Octopussy – mustekala* |
| (*Älä kieltäydy kahdesti*) | Alec McCowen |
| 1985 | *007 ja kuoleman katse* | Desmond Llewelyn |
| 1987 | *007 vaaran vyöhykkeellä* |
| 1989 | *007 ja lupa tappaa* |
| 1995 | *007 ja kultainen silmä* |
| 1997 | *Huominen ei koskaan kuole* |
| 1999 | *Kun maailma ei riitä* |
| 2002 | *Kuolema saa odottaa* | John Cleese |
| 2012 | *007 Skyfall* | Ben Whishaw |
| 2015 | *007 Spectre* |
| 2020 | *007 No Time to Die* |
|

Lähteet
-------

1. ↑  Bond saa avukseen uuden Q:n tulevassa Skyfall-elokuvassa *Helsingin Sanomat*.  26.11.2011. Viitattu 27.11.2011.
**Basedowin tauti** eli **Gravesin tauti** on autoimmuunisairaus, joka on kilpirauhasen liikatoiminnan yleisin aiheuttaja. Siinä elimistö tuottaa kilpirauhasta stimuloivia vasta-aineita, jotka sitoutuvat tyreotropiinin (TSH) reseptoriin ja näin TSH:n tapaan kiihdyttävät kilpirauhasen toimintaa aiheuttaen hypertyreoosin eli kilpirauhasen liikatoiminnan. Taudille voi olla perinnöllinen alttius.

Taudin voivat laukaista henkinen stressi ja tupakointi. Jälkimmäinen on erityisen suuri tautiin kuuluvien silmäoireiden vaaratekijä. Silmäoireisiin kuuluu muun muassa silmän takakuopan sidekudoksen kasvu, joka työntää silmää ulospäin kuopastaan (eksoftalmus). Muutos on itsestään palautumaton, vaikka tauti hoidettaisiin. Erilaisilla hoitoimenpiteillä saavutetaan vaihtelevia tuloksia.

Oireet ja esiintyvyys
---------------------

Basedowin taudin yleisiä oireita ovat mm. struuma, takykardia, hermostuneisuus ja ulkonevat silmät. Noin puolella potilaista esiintyy tärinää ja painon laskua. Taudin oireisto kuitenkin vaihtelee, eikä kaikilla potilailla ole kaikkia oireita. Basedowin tauti on yleisempää naisilla kuin miehillä, ja siihen sairastutaan useimmiten 30–40 vuoden iässä.

Historia
--------

Jo antiikin kreikkalaiset kuvailivat Basedowin tautiin tyypillisiä oireita, joihin kuuluvat struuma, sydämen tykytys sekä poikkeava silmämunan ulkonema. Vuonna 1786 englantilainen lääkäri Caleb Parry tunnisti ja selitti ensimmäisen kerran edellä mainittujen oireiden yhdistelmiä, joita hän havaitsi muutamilla potilailla. Parryn poika julkaisi tutkimustulokset vasta isänsä kuoleman jälkeen vuonna 1825. Myöhemmin irlantilainen Robert James Graves (1797–1853) ja saksalainen Carl Adolph von Basedow (1799–1854) havaitsivat potilaillaan samankaltaisia oireita kuin Parry. Graves kuvasi sairauden vuonna 1835 ja Basedow hieman myöhemmin vuonna 1840.

Lähteet
-------

* Terveysportti

### Viitteet

1. ↑  C. B. Niewoehner: *Endocrine Pathophysiology*, s. 70. Hayes Barton Press, 2004. ISBN 9781593771744. (englanniksi)
2. ↑
3. ↑  Fima Lifshitz: *Pediatric endocrinology, Volume 2*, s. 418. CRC Press, 2007. ISBN 9781420055238. (englanniksi)
4. ↑  Walter Siegenthaler: *Differential diagnosis in internal medicine: from symptom to diagnosis*, s. 485. Thieme, 2007. ISBN 9781588905512. (englanniksi)
5. 1 2 3 4  Jennifer L. Hunt: *Molecular Pathology of Endocrine Diseases*, s. 37. Springer, 2010. ISBN 9781441917065. (englanniksi)
6. 1 2  Bruno Bissonnette & Bernard J. Dalens: *Syndromes: rapid recognition and perioperative implications*, s. 347. McGraw-Hill Professional, 2006. ISBN 9780071354554. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Matti Välimäki: Basedowin taudin silmäoireyhtymän hoito, Lääketieteellinen aikakauskirja Duodecim, 1992;108(19):1695-
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Graves disease (englanniksi)
* Mayo Clinic: Graves' disease (englanniksi)
* Mayo Clinic: Graves' disease, Diagnosis (englanniksi)
*Tämä artikkeli kertoo jalkapalloilijasta. Wikipediassa on artikkeli myös samannimisestä kirjailijasta.*

**Pape Moussa Konaté** (s. 3. huhtikuuta 1993 Mbour) on senegalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Amiensia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Konaté edusti kaudella 2011–2012 israelilaista Maccabi Tel Avivia, kausina 2012–2014 venäläistä Krasnodaria, mutta pelasi jälkimmäisen kauden lainalla italialaisseura Genoassa, sekä kausina 2014–2017 sveitsiläistä Sionia.

Konaté valittiin Senegalin joukkueeseen, joka osallistui Lontoossa käytyihin vuoden 2012 kesäolympialaisiin. Hän pelasi turnauksessa neljä ottelua ja teki niissä viisi maalia. Hän on pelannut Senegalin A-maajoukkueessa 31 maaottelua ja tehnyt niissä 11 maalia. Hän pääsi MM-kilpailuissa 2018 kentälle vaihtopelaajana kahdessa alkulohko-ottelussa. Afrikan-mestaruuskilpailuissa hän on pelannut vuosina 2017 ja 2019; jälkimmäisessä turnauksessa Senegal saavutti hopeaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Moussa Konaté Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Konaté, Moussa *National Football Teams*. Viitattu 26.12.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Moussa Konatén tilastot Footballdatabase-sivustolla (englanniksi)

  

Senegalin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Diallo |
2 Mbodj |
3 Koulibaly |
4 Ciss |
5 Gueye |
6 Sané |
7 Sow |
8 Kouyaté |
9 Diouf |
10 Mané |
11 N’Doye |
12 Sabaly |
13 A. N’Diaye |
14 Konaté |
15 Sakho |
16 K. N’Diaye |
17 Ndiaye |
18 Sarr |
19 Niang |
20 Baldé |
21 Gassama |
22 Wagué |
23 Gomis |
Valmentaja Cissé

Senegalin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2019
1 Diallo |
2 Ciss |
3 Koulibaly |
4 Cissé |
5 Gueye |
6 Sané |
7 Konaté |
8 Kouyaté |
9 Niang |
10 Mané |
11 Baldé |
12 Sabaly |
13 N’Diaye |
14 Saivet |
15 Diatta |
16 Mendy |
17 Ndiaye |
18 Sarr |
19 Diagne |
20 Thioub |
21 Gassama |
22 Wagué |
23 Gomis |
Valmentaja Cissé
*Tämä artikkeli kertoo automallista. Lloyd Alexander on myös yhdysvaltalaisen kirjailijan nimi.*
Lloyd Alexander
Lloyd Alexander TS
**Lloyd Alexander** on vuosina 1957–1961 valmistettu saksalainen pikkuauto. Lloyd Alexander on etuvetoinen varsin pieni käyttöauto.

Lloydin moottori on ilmajäähdytteinen nelitahtinen kaksisylinterinen 596 cm³ rivimoottori, jonka teho on 18,5 kW eli 25 hv /5000 r/min. Suurin vääntömomentti on 39 Nm /3000-3200 r/min (4 kpm). Ilmajäähdytyksestä johtuen moottori on melko äänekäs.

Vaihteita on neljä, jotka kaikki ovat synkronoituja. Vaihteiston jäykkä toiminta on Lloydin heikkous: kaikkia vaihteita ei saa helposti kytkeytymään. Varsinkaan ykköstä ei saa helposti kytkettyä, paitsi jos sen sujauttaa kakkosen kautta. Vaihdetanko on sijoitettu ohjauspyörän alle. Ohjaus on nopea, tarkka ja kevyt.

Lloyd Alexander sisältä
Korissa on keskusputkirunko. Edessä on tilaa kahdelle isollekin matkustajalle istuinten isojen säätövarojen ansiosta. Takana tilaa on niukasti, varsinkin jos etumatkustajat ovat kookkaita. Istuimet ovat miellyttäviä ja antavat hyvin tukea. Lämmityslaite on moottorin pienuudesta ja ilmajäähdytyksestä johtuen tehoton koleassa syyssäässäkin.

Kaarteissa Lloyd kulkee vakaasti. Jousitus on suhteellisen kova. Tekniikan Maailman 12/1958 koeajossa Lloyd Alexander kiihtyi 0–50 km/h 10,1 sekunnissa ja 0–80 km/h 26,0 sekunnissa. Huippunopeus on vain 108 km/h.

Bensiinin normikulutus DIN 70030 -normin mukaan oli 6,2 l/100 km. Tekniikan Maailman 12/1958 koeajossa kulutus oli selvästi isompi eli 8,6 l/100 km. Bensiinin oktaaniluku on 83. Bensiinitankki on sijoitettu moottorin päälle.

Lloyd Alexander TS oli Suomessa vuonna 1958 hinnaltaan 543 000 markkaa. Maahantuoja oli Laatuvaunu Helsingin Taivalsaaressa. Valtaosa Suomeen tuoduista autoista, tuhatkunta yhteensä 1 200:sta, tuli tuontisäännöstelyn kiertämiseksi maahan osina ja koottiin Laatuvaunun korjaamolla Taivallahdessa.

Mitat
-----

|  |  |
| --- | --- |
| **Pituus** | 3 355 mm |
| **Leveys** | 1 410 mm |
| **Korkeus** | 1 400 mm |
| **Akseliväli** | 2 000 mm |
| **Raideleveys** (edessä / takana) | 1 050 mm / 1 100 mm |
| **Maavara** | 125 mm |
| **Omapaino** | 605 kg |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Tekniikan Maailma 12/1958, koeajo
2. ↑  Merimiesautot.  *Mobilisti*, 2/2019, s. 58.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lloyd Alexander (auto)** Wikimedia Commonsissa