recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Helmut Schulte** (s. 14. syyskuuta 1957) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Maaliskuusta 2008 lähtien hän on toiminut FC St. Paulin urheilutoimenjohtajana.

Ura
---

Schulten pelaajaura jäi varsin vaatimattomaksi. Hän edusti muun muassa SC Fortuna Kölniä ja FC St. Paulia. Valmennusuransa hän aloitti St. Paulin organisaatiossa 1984 seuran juniorivalmentajana. Hän nousi tehtäviin hieman erikoista reittiä, erityisen työllistämisohjelman kautta. Hän toimi myös Willi Reimannin apuvalmentajana edustusjoukkueessa ja nousi päävalmentajaksi marraskuussa 1987 Reimannin siirryttyä Hamburger SV:n valmentajaksi.

Schulten johdolla St. Pauli nousi kauden jälkeen Bundesliigaan sijoituttuaan 2. Bundesliigassa toiseksi. Schulte jatkoi seuran päävalmentajana myös pääsarjatasolla ja seuran sijoitukset hänen johdollaan olivat 10:s ja 12:s. Kausi 1990/91 sujui kuitenkin varsin mollivoittoisesti ja Schulte sai helmikuussa 1991 potkut tehtävistään.

Heinäkuussa 1991 Schulte jatkoi uraansa Dynamo Dresdenissä, joka pelasi Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen Bundesliigassa. Hänen johdollaan Dynamo oli kauden jälkeen 14:s, mutta se ei tyydyttänyt seurajohtoa ja Schulte sai lähteä. Tammikuussa 1993 hän palasi vielä valmennustehtäviin nousten Udo Lattekin seuraajaksi FC Schalken peräsimeen. Hänen johdollaan seura oli kauden loputtua Bundesliigassa 10:s ja yhteistyö jatkui. Syyskausi 1993/94 sujui kuitenkin kehnosti ja Schulte sai potkut lokakuussa 1993.

Potkujensa jälkeen Schulte toimi VfB Lübeckin ja St. Paulin managerina. Vuonna 1998 hän palasi Schalkeen juniorivalmennuksen johtajaksi. Hän jätti tehtävänsä seurassa helmikuussa 2008 ja siirtyi maaliskuussa St. Paulin urheilutoimenjohtajaksi kaksivuotisella sopimuksella. Hän allekirjoitti maaliskuussa 2010 kolmivuotisen jatkosopimuksen Bundesliigaan noususta taistelevan seuran kanssa. 

Vuonna 2007 Schulte loukkaantui vakavasti Kyrill-myrskyn aiheuttamassa onnettomuudessa, jossa puu kaatui hänen autonsa päälle.

Lähteet
-------

1. ↑  Vertragsverlängerung mit Helmut Schulte ist perfekt![vanhentunut linkki]
2. ↑  Schulte bestand schwerste Prüfung seines Lebens


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Willi Reimann** | **FC St. Paulin päävalmentaja**11/1987–2/1991 | Seuraaja:**Horst Wohlers** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Reinhard Häfner** | **Dynamo Dresdenin päävalmentaja**1991–1992 | Seuraaja:**Klaus Sammer** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Udo Lattek** | **FC Schalken päävalmentaja**1–10/1993 | Seuraaja:**Jörg Berger** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Maria Rus** (s. 19. tammikuuta 1983) on romanialainen yleisurheilija, jonka päälajit ovat 400 metrin juoksu sekä 400 metrin aitajuoksu.

Rus karsiutui 1999 Bydgoszczin alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 400 metrin juoksun välierissä ajalla 55,26. Seuraavana vuonna hän sijoittui matkan neljänneksi Santiago de Chilen nuorten MM-kisoissa ajalla 53,46. Rus voitti pronssia 4 x 400 metrin viestijuoksussa alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa Grossetossa 2001. Vuonna 2003 hän voitti Romanian mestaruudet 400 metrillä sekä 400 metrin aidoissa. Myöhemmin samana vuonna hän juoksi neljänneksi Universiadeissa 400 metrin aidoissa ajalla 56,34. Rus oli Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 mukana Romanian joukkueessa, joka voitti MM-pronssia 4 x 400 metrin viestijuoksussa. Kaksi vuotta myöhemmin hän oli kahdeksas 400 metrin sileällä Euroopan cupin superliigassa.

Ennätykset
----------

* 400 metrin juoksu: 52,64 (2004)
* 400 metrin aitajuoksu: 56,09 (2004)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Maria Rus Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Teppo Tapani Salmisaari** (19. kesäkuuta 1924 Tampere – 9. heinäkuuta 2006 Tampere) oli suomalainen meloja, joka kilpaili kanadalaiskanootilla.

Salmisaari sijoittui Helsingin 1952 olympialaisissa kanadalaiskaksikoiden 10 000 metrillä parinsa Jorma Kulon kanssa yhdeksänneksi. Hän osallistui maailmanmestaruuskilpailuihin vuonna 1950 ja saavutti Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hopeaa kanadalaisyksiköiden 4 × 500 metrin viestissä vuonna 1951.

Seuratasolla Salmisaari edusti Näsi-Melojia. Hän voitti Suomen-mestaruuden kanadalaisyksiköiden 1 000 metrillä vuonna 1950 sekä kanadalaiskaksikoiden 1 000 metrillä vuosina 1951–1953 ja 10 000 metrillä vuonna 1953.

Vuonna 1948 Salmisaari osallistui Turku–Tukholma–Turku-melontaretkelle. Hän on toiminut Näsi-Melojien puheenjohtajana ja hänet on valittu seuran kunniajäseneksi.

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 294. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.

### Viitteet

1. ↑  Teppo Salmisaari (Arkistoitu – Internet Archive) Sports Reference LLC (englanniksi)
Jean-Claude Malgoire
**Jean-Claude Malgoire** (25. marraskuuta 1940 Avignon Ranska – 14. huhtikuuta 2018) oli ranskalainen oboensoittaja, musikologi sekä orkesterinjohtaja.

Elämäkerta
----------

Jean-Claude Malgoire aloitti musiikin opinnot oman kotikaupunkinsa, Avignonin, musiikkiopistossa ja jatkoi niitä sittemmin Pariisin konservatoriossa. Konservatoriossa hän ansioitui ensimmäisen palkinnon arvoisesti sekä oboen soitossa että kamarimusiikissa. Näin hän pääsi aloittamaan loistavan solistisen uransa instrumentalistina. Jopa hänen tyttärensä Florence Malgioire seuraa perhetraditiota barokkiviulistina.

Vuonna 1966 hän joidenkin ystäviensä kanssa perusti yhtyeen nimeltä "*La Grande Écurie et la Chambre du Roy*". Tämä oli ensimmäisiä yhtyeitä, jotka erikoistuivat barokkimusiikin soittamiseen ja käyttivät siihen aikakauden soittimia.

Hän voitti vuonna 1968 ensimmäisen palkinnon *Concours international de Genève* -kilpailussa. Vuonna 1972 hänestä tuli solisti "*Ensemble 2e2m*" yhtyeeseen. Hänet nimitetään myös englannintorven solistiksi Orchestre de Parisiin. 

Tämän lisäksi hänen toimeliaisuutensa suuntautui myös *La Grande Écurie et La Chambre du Roy* -orkesterin johtamiseen. Hän on soittanut myös suurten orkestereiden solistina ja eritoten Seiji Ozawan ja Herbert von Karajanin toimiessa kapellimestareina.

Vuoden 1975 jälkeen hän on äänittänyt lukuisia oopperoita, joista jotkut ovat olleen maailman ensimmäisiä äänityksiä, tällaisia ovat Georg Friedrich Händelin Rinaldo, Jean-Baptiste Lullyn Alcaste jne. Vuonna 1992 hänet palkittiin Antonio Vivaldin teoksesta Montezuma *Victoire de la musique*-palkinnolla.

Lähteet
-------

1. ↑  Jean-Claude Malgoire, roy de la musique, est mort (ranskaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Petri Somer** (s. 1978) on suomalainen pianisti, säveltäjä, laulaja ja kapellimestari. Hän on opiskellut pianonsoittoa Helsingissä Länsi‐Helsingin Musiikkiopistossa (Satu Angervo, Kari Syväniemi, Liisa Karhilo), Sibelius-Akatemiassa (Teppo Koivisto) ja Pop & Jazz Konservatoriossa. Hänellä on lisäksi yksityisiä sävellysopintoja Suomessa ja ulkomailla (Jukka Linkola, Veli-Matti Puumala ja László Süle).

Somer on freelance-pianisti, ja hän esiintyy useiden artistien konserteissa pianistina ja kapellimestarina (Arja Saijonmaa, Jari Sillanpää, Nina Tapio). Hän esiintyy myös laulajana ja on tehnyt useita teemakonsertteja, mm. Tribute to Elton John.

Somer on 2000‐luvun menestyneimpiä suomalaisia iskelmä‐ ja popmusiikin säveltäjiä. Somerilla on yksistään Spotify-alustalla yli 230 sävellystä, jotka ovat striimanneet lähes 40 miljoonaa kuuntelua.

Somer on palkittu kymmenillä kulta- ja platinalevyillä. Hän on säveltänyt mm. seuraaville artisteille: Jari Sillanpää, Kaija Koo, Suvi Teräsniska, Yö, Jesse Kaikuranta, The Giant Leap, Nomi, Arja Saijonmaa, Laura Voutilainen, Antti Railio, Eini, Arja Koriseva, Eija Kantola, Ilta, Neljänsuora, Antti Ketonen, Yölintu, Aki Louhela, Taikakuu, Charles Plogman, Petrus Schroderus ja Kim Herold. Hän on säveltänyt myös muun muassa seuraaville ulkomaisille artisteille: Élena Paparízou (Kreikka), Sean Smith (Iso-Britannia) ja Jane Zhang (Kiina).

Palkintoja
----------

* Somero Soikoon –sävellyskilpailun voitto 2011 ja 2012
* Syksyn Sävel (MTV3) –kilpailun voitto 2013 (Suvi Teräsniska / Täydellinen elämä)
* Emma‐ehdokkuudet: Vuoden Iskelmäalbumi 2014 (Jari Sillanpää / Rakkaudella merkitty mies) ja Vuoden Iskelmäalbumi 2016 (Suvi Teräsniska / Sinä olet kaunis)
* Vuoden Iskelmä 2013 (Täydellinen elämä) ja 2014 (Jari Sillanpää / Sinä ansaitset kultaa)
* Vuoden soitetuin kappale kotimaisessa radiossa 2015 (Jari Sillanpää / Sinä ansaitset kultaa)
* Pro Iskelmä –palkinto 2016 ansiokkaasta työstä kotimaisen musiikin edistämisestä ja vaalimisesta
* Vuoden Musiikintekijä -palkinto 2018 (Teosto)

Lähteet
-------

* The Giant Leap (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Apu.fi - Arja Saijonmaa kristallikruunujen alla Viitattu 28.9.2014


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
Kulttuurikattila
**Kulttuurikattila** (vir. *Kultuurikatel*) on Tallinnassa sijaitseva luovuuskeskus ja tapahtumapaikka eli kulttuurikeskus. Koko talo avattiin käyttöön 2015. Kulttuurikattila valittiin vuonna 2017 Viron parhaaksi matkailukohteeksi.

Rakennuksessa toimi vuosina 1913–1979 Tallinnan kaupungin keskussähkölaitos. Sähkölaitoksen entinen kattilahallikokonaisuus eli Kulttuurikattila julistettiin 2007 suojelukohteeksi.

Andrei Tarkovski kuvasi sähkölaitoksen tiloissa vuonna 1977 elokuvaa *Stalker*.

Kulttuurikattilassa järjestetään erilaisia tilaisuuksia, tapahtumia ja konsertteja, kuten Sweet Spot Festival.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kulttuurikattila on avattu. Visit Tallinn 19.2.2015, viitattu 28.7.2018]
2. ↑  Kulttuurikattila on vuoden 2017 paras matkailukohde Virossa. (Arkistoitu – Internet Archive) Tallinna24.ee 9.2.2018. Viitattu 28.7.2018
3. 1 2  Kultuurikatel-Kulttuurikattila. Visit Tallinn. Viitattu 28.7.2018
4. ↑  Sweetspot.ee (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kultuurikatel (viroksi) (englanniksi)
**Tom Zutaut** (s. Park Forest, Illinois) on yhdysvaltalaisen Geffenin ja Elektra Recordsin manageri, tuottaja sekä kykyjenetsijä. Zutautin suurimmat saavutukset ovat myöhemmin legendaariseksi muodostuneen hard rock -yhtye Guns N' Rosesin löytäminen 1987, sekä Mötley Crüen kiinnittäminen Elektra Recordsiin, sekä maineikkaan bändin managerina toimiminen.

Mötley Crüe ja Guns N'Roses
---------------------------

Vuonna 1981 Zutaut oli vasta uusi manageri Elektra Recordsilla. Zutaut löysi uuden omasta mielestään lupaavan yhtyeen Mötley Crüen. Kun Zutaut esitteli bändiä muille managereille he nauroivat, ja sanoivat: *Rock N'Roll on kuollut*. Mutta Zutaut piti luottonsa yhtyeeseen, ja kirjasi heidät sisään yhtiöön, ja kuinka ollakaan Mötley Crüesta tuli iso menestys. Muutamia vuosia myöhemmin Zutaut kuuli uudesta Guns N'Roses -nimisestä yhtyeestä, joka oli kerännyt paljon mainetta Hollywoodin klubeissa, ja päätti käydä katsomassa. Yhtyeen kyvyistä vakuuttuneena Zutaut *varoitti* muita kykyjenetsijöitä sanomalla että: *Guns N'Roses haisee!*, ja kirjasi bändin Elektralle. Yhtyeestä Mötley Crüen tavoin tuli todella suuri menestys.

Muuta
-----

* Zutaut perusti myös 1990-luvun puolivälissä levymerkin The Enclave, jota EMI jakeli.
* Zutaut on esiintynyt myös yhdessä *Spicks and Specks* -sarjan jaksossa

Diskografia
-----------

**Musiikki**

* Detroit Rock City (soundtrack), tuottaja
* Guns N'Roses Use Your Illusion I A&R-koordinaattori (1991)
* Guns N'Roses Use Your Illusion II A&R -oordinaattori (1991)

**Elokuva**

* City Of Paradise (2012)

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

* popdose.com, The Producers: Rebuilding Elektra, Missing Whitney, and the Crue

Aiheesta muualla
----------------

* IMDB

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Abraham Broderinpoika** (ruotsiksi *Abraham Brodersson*, k. 27. elokuuta 1410) oli ritari ja valtaneuvos, joka oli Turun linnan linnanpäällikkö vuosina 1399–1400.

Abraham Broderinpoika kuului Tanskan hallantilaiseen pienrälssiin ja hänellä oli hyvät suhteet kuningatar Margareetaan. Hän oli mukana vuoden 1389 sotaretkellä lyömässä Albrekt Mecklenburgilaisen joukkoja. Tästä hän sai palkinnoksi ritarin arvon ja hänestä tuli 1389 tai 1390 Varbergin linnan päällikkö. Tanskan lisäksi hänellä oli suuri joukko perintö- tai ostotiloja Etelä-Ruotsissa sekä 1390-luvulla useita Smålandin ja Länsi-Götanmaan linnoja. Hän otti osaa myös Kalmarin unionikokoukseen vuonna 1397.

Kuningatar lähetti Abraham Broderinpojan Suomeen loppusyksystä 1398 vastaanottamaan Turun linnaa Knut Bonpoika Gripiltä, jonka kanssa asiasta oli päästy sopimukseen lokakuussa 1398. Päällikkyydestä tuli lyhytaikainen sillä jo keväällä 1400 hänet lähetettiin Norjaan taistelemaan vitaaliveljiä vastaan. Turun kauden virkatoimia tunnetaan vain yksi: Maskun ja Piikkiön pitäjien kruununveron läänittäminen Turun piispalle Bero Balkille.

Seuraavina vuosina Abraham Broderinpoika oli mukana kaikissa merkittävissä unionihallitsijoiden sotatoimissa. Kesällä 1410 Alsin saarella kuningas Eerik Pommerilaisen sotaretkellä hänet asetettiin syytteeseen, tuomittiin kuolemaan ja mestattiin karkeasta naisrauhan loukkaamisesta itse julistamansa maanrauhan aikana. Tosin oletetaan, että kuningas Eerik käytti tilaisuutta hyväkseen päästäkseen eroon vaikutusvaltaisesta valtaneuvoksesta ja samalla päästä käsiksi hänen omaisuuteensa. Osan tiluksista Abraham Broderinpojan perilliset saivat myöhemmin takaisin. Myöhemmissä kirjoituksissa Abraham Broderinpoikaa on pidetty kuningattaren rakastajana, mutta tälle väitteelle ei ole perusteita.

Abraham Broderinpojan ensimmäinen puoliso vuodesta 1382 oli Ebbe Pikin leski Margareta Pederintytär Dudde. Toinen puoliso oli Cecilia Nilsintytär Jaernskaegg.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Seppo Suvanto: Abraham Broderinpoika (K 1410) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  1.11.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 28.12.2015.
2. 1 2  Abraham Brodersson *Svenskt biografiskt lexikon*. Viitattu 28.12.2015. (ruotsiksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia

 |

 |
**Wendee Lee** (s. 20. helmikuuta 1960 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, ohjaaja ja koreograafikko.

Elämäkerta
----------

Wendee syntyi Los Angelesissa, jossa hän asuu edelleen. Hän oli jo pienestä lähtien kiinnostunut näyttelemisestä ja myöhemmällä iällä alkoi opiskella tanssimista sekä esiintyä teattereissa. Teini-ikäisenä Wendee oli täysipäiväinen tanssija ja työskenteli myös koreografioiden parissa. Valmistuttuaan High Schoolista hän esiintyi Ambassador Dance teatterin mukana kiertuiella ja harjoitteli samalla laulamista ja lauluntekemistä muutamissa Los Angeleslaisissa rock-yhtyeissä.

### Ääninäyttelijänä

1980-luvulla hänen ystävänsä Christopher Amson päästi Leen pyynnöstä kokeilemaan ääninäyttelemistä istuttamalla hänet äänitysstudioon. Innostuksen myötä Lee koe-esiintyi ensimmäiseen äänirooliinsa vuonna 1983, animesarjaan nimeltä *Robotech*. Unelmansa toteuduttua hän kuitenkin tiesi, ettei dubbaaminen elättäisi ja työskenteli edelleen päivätöissään tanssinopettajana, maskeeraajana ja koreografina. Myöhemmin Lee siirtyi enemmän teatterin pariin High Schooliin, jossa hän ohjasi ja loi koreografioita musikaaleihin, sekä näytelmiin. Wendee auttoi myös vammaisia lapsia suunnittelemalla heille opinto-ohjelmaksi tanssimista.

Muutama vuosi myöhemmin hän loi oman tanssi-yhtiön *Planet Dancers*, joka keskittyi lähinnä opettamaan lapsia. Tämän myötä Wendee siirtyi täysipäiväiseksi ääninäyttelijäksi ja tekee samalla myös ääniohjausta teatterin lisäksi.

Huolimatta alkuperäisistä äänirooleista Wendee tunnetaan parhaiten dubbaajana ja hän on tällä hetkellä eniten dubbausrooleja englanniksi tehnyt henkilö. Wendee on muun muassa tehnyt useita äänirooleja myös videopeleihin ja näytelmäsarjoihin. Lee palkittiin myös kerran ADR-palkinnolla vuonna 2002 kuukauden ääninäyttelijänä roolistaan Faye Valentinena (*Cowboy Bebop*).

Lähteet
-------

1. ↑  Anime News Network *animenewsnetwork.com*. Viitattu 16. tammikuuta 2008. (englanniksi)
2. ↑  List of ADR Award Winners Viitattu 1.5.2012 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Wendee Lee TV.comissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Anime News Network

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**José Luis Martí Soler** (s. 28. huhtikuuta 1975 Palma, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja. Hän on toiminut elokuusta 2020 lähtien Leganésin päävalmentajana. Pelaajaurallaan Martí oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Ura
---

Martí on kotikuntansa Mallorcan kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa kaudella 1999–2000. Seuraavaksi kaudeksi 2000–2001 hän siirtyi kanariansaarille Tenerifeen. Kauden päätteeksi joukkue nousi maan pääsarjaan Primera Divisióniin.

Heinäkuussa 2003 Martí siirtyi Sevillaan, kun Tenerife putosi pääsarjasta. Hän kuului andalusialaisseuran avainpelaajiin seuraavina kausina. Toukokuussa 2007 hän jatkoi sopimustaan joukkueen kanssa vuoteen 2010 asti. Kauden 2007–2008 edetessä hän kuitenkin menetti asemaansa joukkueessa ja lopulta tammikuussa 2008 hän siirtyi loppukauden kestävällä lainasopimuksella Real Sociedadiin.

Heinäkuussa 2008 Martí palasi kasvattajaseuraansa Mallorcaan ja lukeutui avauskokoonpanoon heti ensimmäisellä kaudellaan. Martí päätti pelaajauransa kauteen 2014–2015, jolloin hän oli 40-vuotias.

Lähteet
-------

1. ↑  Mercado: El Mallorca ficha a Martí por dos temporadas Goal. Viitattu 21.7.2020. (espanjaksi)
2. ↑  Pep Lluís Martí anuncia su retirada a los 40 años Mallorca Diario. Viitattu 21.7.2020. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* José Luis Martín pelaajauran tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
**IMAP** (lyhenne sanoista *Internet Message Access Protocol*) on sähköpostien lukemiseen tarkoitettu protokolla. IMAP säilyttää viestit palvelimella ja tukee palvelimella olevia hakemistoja, eli viestit voidaan järjestellä eri hakemistoihin. IMAP:n avulla palvelimella oleviin sähköpostiviesteihin voidaan päästä käsiksi useilta eri koneilta, kunhan vain käytetty sähköpostiohjelma tukee sitä. IMAP-protokolla ei kuitenkaan tue kalenterin synkronointia eri laitteiden välillä, toisin kuin esimerkiksi Exchange-protokolla.

IMAP-protokollan loi Mark Crispin vuonna 1986 vaihtoehdoksi POP-protokollalle. IMAP:sta on myös mobiililaitteille tarkoitettu versio, Push-IMAP.

IMAP:in huonoja puolia ovat esimerkiksi se, että se aiheuttaa palvelimelle enemmän kuormitusta kuin POP, ja vaatii palvelimelta enemmän levytilaa.

Standardit
----------

IMAP määritellään RFC-dokumentissa:

* RFC 3501 – Internet message access protocol – version 4rev1

Tällä hetkellä käytössä oleva IMAP protokolla on versio 4 eli IMAP4.

IMAP toimii TCP/IP-yhteyden yli käyttäen porttia 143, ja SSL-suojattuna porttia 993.

Lähteet
-------

1. ↑  Bryan Hong: *Building an Internet Server With Freebsd 6*, s. 27. Lulu.com, 2006. ISBN 9781411695740. (englanniksi)
**Niko Kranjčar** (s. 13. elokuuta 1984 Zagreb, Kroatia) on kroatialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Queens Park Rangersia lainalla Dynamo Kiovasta. Hänen isänsä on Kroatian jalkapallomaajoukkueen entinen päävalmentaja Zlatko Kranjčar. Kranjčarilla on Kroatian lisäksi Itävallan kansalaisuus.

Kranjčar pelasi nuoruutensa Dinamo Zagrebissa. Hänestä tuli 17-vuotiaana Dinamon kaikkien aikojen nuorin kapteeni. Tammikuussa 2005 hän siirtyi 24 maalin ja 90 ottelun jälkeen Dinamon "arkkiviholliseen" Hajduk Splitiin Kroatian ennätyssiirtosummalla, 1½ miljoonalla eurolla. Hajdukissa hän voitti ensimmäisellä kaudellaan maan mestaruuden.

Vuonna 2006 Kranjčar siirtyi pelaamaan jalkapalloa Englannin Valioliigaan, kun Portsmouthin silloinen manageri Harry Redknapp hankki Kranjčarin pelioikeudet Hajduk Splitiltä. 

Kesän 2009 siirtoikkunan viimeisenä päivänä Kranjčar siirtyi toiseen Englannin Valioliigaseuraan lontoolaiseen Tottenhamiin. Redknapp oli aikaisemmin siirtynyt Tottenhamin manageriksi ja hän hankki Kranjčarin uudelleen valmennuksensa alaiseksi.

Vuonna 2012 Kranjčar siirtyi neljän vuoden sopimuksella ukrainalaiseen Dynamo Kiovaan.

Syyskuun alussa 2013 Kranjčar siirtyi lainalle Englantilaiseen Queens Park Rangersiin kolmannen kerran Harry Redknappin valmennuksen alaiseksi.

Kranjčar pelasi Kroatian nuorisomaajoukkueissa (U16, U17, U19 ja U21), mutta isänsä tultua valituksi maan A-maajoukkueen valmentajaksi hän debytoi aikuisten tasolla 18. elokuuta 2004 vain hieman yli 20-vuotiaana. Vaikka ajoittain valmentajaisää on syytetty nepotismista, Niko Kranjčar on peliesityksillään lunastanut paikkansa maajoukkueen vakiokokoonpanossa. Hän oli mukana vuoden 2006 MM-kisoissa, jossa pelasi kaikissa Kroatian kolmessa ottelussa. Kranjčar on pelannut 24 maaottelua, joissa on tehnyt kolme maalia (tilanne 22. kesäkuuta 2006).

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Niko Kranjčar** Wikimedia Commonsissa

* Kranjčar Kroatian jalkapallomaajoukkueen sivuilla

Kroatian kokoonpano
Kroatian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Pletikosa |
2 Srna |
3 Šimunić |
4 R. Kovač |
5 Tudor |
6 Vranješ |
7 Šimić |
8 Babić |
9 Pršo |
10 N. Kovač |
11 Tokić |
12 Didulica |
13 Tomas |
14 Modrić |
15 I. Leko |
16 J. Leko |
17 Klasnić |
18 Olić |
19 Kranjčar |
20 Šerić |
21 Balaban |
22 Bošnjak |
23 Butina |
Valmentaja Kranjčar

Kroatian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2008
1 Pletikosa |
2 Šimić |
3 Šimunić |
4 R. Kovač |
5 Ćorluka |
6 Vejić |
7 Rakitić |
8 Vukojević |
9 Kalinić |
10 N. Kovač |
11 Srna |
12 Galinović |
13 Pokrivač |
14 Modrić |
15 Knežević |
16 Leko |
17 Klasnić |
18 Olić |
19 Kranjčar |
20 Budan |
21 Petrić |
22 Pranjić |
23 Runje |
Valmentaja Bilić

Kroatian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2012
1 Pletikosa |
2 Strinić |
3 Šimunić |
4 Buljat |
5 Ćorluka |
6 Pranjić |
7 Rakitić |
8 Vukojević |
9 Jelavić |
10 Modrić |
11 Srna |
12 Kelava |
13 Schildenfeld |
14 Badelj |
15 Vrsaljko |
16 Dujmović |
17 Mandžukić |
18 Kalinić |
19 Kranjčar |
20 Perišić |
21 Vida |
22 Eduardo |
23 Subašić |
Valmentaja Bilić
Sook-Yin Lee
**Sook-Yin Lee** on kanadalainen muusikko, näyttelijä ja mediapersoona. Hänet tunnetaan parhaiten Shortbus-elokuvan pääroolista.

Lee oli 1990-luvulla laulajana vancouverilaisessa vaihtoehtorock-yhtyeessä Bob's Your Uncle. Kun yhtye hajosi, Lee lähti soolouralle. Hän julkaisi useita sooloalbumeja ja näytteli teatteri-, elokuva- ja televisioprojekteissa.

Lee työskenteli VJ:nä MuchMusic-kanavalla vuosina 1995–2001. Hän juonsi muun muassa päivittäistä vaihtoehtomusiikin ohjelmaa *The Wedge*. Vuonna 2002 hänet valittiin juontamaan CBC Radio Onen populaarikulttuuriohjelmaa *Definitely Not the Opera*.

Vuonna 2003 hän päätyi keskelle kiistaa, kun CBC uhkasi erottaa hänet, koska hänet oli otettu pääosaan John Cameron Mitchellin elokuvaan *Shortbus*, jossa hän harrastaa seksiä ja masturboi valkokankaalla. Kun heidän tilanteensa sai huonoa julkisuutta, ja useat tunnetut henkilöt, kuten ohjaaja Francis Ford Coppola, R.E.M.-yhtyeen Michael Stipe, näyttelijä Julianne Moore ja taiteilija-muusikko Yoko Ono tulivat heidän puolelleen, CBC luovutti.

Lee on määritellyt itsensä biseksuaaliksi.

Filmografia
-----------

* *Green Dolphin Beat* (1994)
* *Bad Company* (1995)
* *Sliders* (1995, televisiosarja)
* *Boy Meets Girl* (1998)
* *Hedwig and the Angry Inch* (2001)
* *The Art of Woo* (2001)
* *3 Needles* (2005)
* *Shortbus* (2006)

Diskografia
-----------

* *Lavinia's Tongue* (1994)
* *Wigs 'n Guns* (1996)

Lähteet
-------

1. ↑  Host: Sook-Yin Lee (Definitely Not the Opera (DNTO) website) Canadian Broadcasting Corporation. Viitattu 15.10.2009. (englanniksi)
2. ↑  Stone, Jay: Sook-Yin Lee's film debut definitely not CBC fare *The Ottawa Citizen*.  22.5.2006. Viitattu 20.1.2008. (englanniksi)
3. ↑  Johnson, Brian D.: Sook-Yin Lee shocker in Cannes *Macleans.com*.  2.6.2006. Viitattu 20.1.2008. (englanniksi)
4. ↑  Lee, Suki: The Greatest Canadian lesbians *Xtra.ca*.  4.11.2004. Pink Triangle Press.  Arkistoitu 1.8.2008. Viitattu 20.1.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sook-Yin Lee**.
* Sook-Yin Lee CBC Radion sivuilla (englanniksi)
* Sook-Yin Lee Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Kédougou** on kaupunki ja Kédougoun alueen hallinnollinen keskus Senegalissa. Se sijaitsee Gambiajoen varrella 700 kilometriä Dakarista kaakkoon. Maan tilastokeskuksen mukaan Kédougoussa oli 33 138 asukasta vuonna 2016.

Maantiede ja ilmasto
--------------------

Kédougoun kunta rajoittuu idässä ja etelässä Dimbolin ja lännessä ja pohjoisessa Bandafassin kuntiin. Kaupungin eteläpuolella virtaa Gambia ja pohjoispuolella sen sivujoki Dinguessou. Maisemaa leimaavat enimmillään 400 metriä korkeat kukkulat.

Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Lämpötilat vaihtelevat 18 ja 38 asteen välillä.

Asutus
------

Kunta käsittää kymmenen kaupunginosaa, jotka ovat Dalaba, Dandé Mayo, Dinguessou, Fadiga, Gomba, Mosquée, NDiormi, Pasteur Butler, Tripano ja Togorro. Kaupungin väestö on kasvanut nopeasti parantuneiden liikenneyhteyksien, kullankaivun ja naapurimaista tulevan muuttoliikkeen seurauksena. Kédougousta tuli aluekeskus vuonna 2008.

Liikenne, talous ja palvelut
----------------------------

Kédougouun johtaa maantie N7 Dakarista. Sieltä on 107 kilometriä Malin ja 32 kilometriä Guinean rajalle.

Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, riisi, fonio ja vihannekset. Myytäväksi kasvatetaan maapähkinää ja puuvillaa. Tuotantoeläimiä ovat naudat, vuohet, aasit, siat ja siipikarja.

Julkiset koulutuspalvelut käsittävät ala- ja yläkouluja sekä kaksi lyseota. Lisäksi on yksityislyseo, koraanikouluja ja ranskalais-arabialainen koulu. Terveyspalveluihin kuuluu terveyskeskus, kaksi terveysasemaa ja synnytyslaitosta sekä poliklinikka. Vesi- ja jätehuolto ovat puutteellisia.

Matkailu
--------

Alueen nähtävyyksiä ovat Niokolo-Koban kansallispuisto ja Dindefelon vesiputoukset. Kédougoussa on joukko matkailupalveluja.

Lähteet
-------

1. ↑  La population du Sénégal en 2016 (pdf) (s. 18) Ansd.  Arkistoitu 23.9.2017. Viitattu 26.7.2017. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Commune de Kédougou: Plan de développement communal 2017-2022 *Mairie de Kédougou*.  2017. Viitattu 13.5.2021.
3. ↑  Connolly, Sean: *Senegal*, s. 269. Chalfont St Peter: Bradt Travel Guides Ltd, 2015. ISBN 978-1-84162-913-1. Google-kirjat (viitattu 26.7.2017).
**Robert C. Baker** (29. joulukuuta 1921 Newark, New York – 13. maaliskuuta 2006 Ithaca, New York) oli yhdysvaltalainen keksijä, elintarviketieteilijä ja Cornellin yliopiston professori, joka kehitti kananugetit ja teki yli 40 muuta siipikarjaan liittyvää keksintöä.

Baker suoritti alemman korkeakoulututkinnon Cornellin yliopistossa (B.Sc. 1943) hedelmätieteestä. Maisteriksi hän valmistui Pennsylvanian osavaltionyliopistosta markkinoinnista (1949) ja tohtoriksi Purduen yliopistosta elintarviketieteestä. Cornellin henkilökuntaan Baker siirtyi vuonna 1949.

Baker julkaisi 1950- ja 1960-luvuilla kehittämänsä kananugetin patentoimattomana akateemisena tutkimuksena. Huhtikuussa 1963 julkaistussa *Agricultural Economics Research* -tiedelehdessä Baker esitti leivitettyä "kanapuikkoa" vuonna 1963. Koe-erinä valmistetun pakastettuna myydyn elintarvikkeen menekkiä oli testattu myös paikallisissa supermarketeissa. Baker vietti miltei koko akateemisen uransa Cornellin yliopistossa. Hän perusti yliopiston elintarviketieteen ja -markkinoinnin laitoksen vuonna 1970 ja toimi laitoksen ensimmäisenä johtajana. Hän jäi eläkkeelle 1989.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Robert C. Baker, creator of chicken nuggets and Cornell chicken barbecue sauce, dies at 84 *Cornell Cronicle*.  16.3.2006. cornell.edu. Viitattu 4.7.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Maryn McKenna: The Father of the Chicken Nugget *Slate Magazine, slate.com*.  28.12.2012. Viitattu 4.7.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Cornell University Obituary
* Cornell Sun Obituary (Arkistoitu – Internet Archive)
* The San Diego Union Tribute Obituary
* Recipe (Arkistoitu – Internet Archive) for Baker's famous *Cornell Chicken*
* "Nugget man" tribute song by Paul and Storm

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
**CIOFF** (ransk. *Conseil International des Organisations de Festivals de Folklore et d'Arts Traditionnels*, engl. *International Council of Organizations of Folklore Festivals and Folk Arts*) on kansainvälinen kansalaisjärjestö, joka on perustettu vuonna 1970 perinteisen kulttuurin suojelemista ja tunnetuksi tekemistä varten. CIOFFissa on jäsenenä yli 70 maata kaikista maanosista. Se on Unescon virallinen partneri (Official Partner), ja se on akreditoitu neuvonantajaksi Unescon aineettoman kulttuuriperinnön yleissopimuksen toimeenpanossa. Suomi liittyi sopimukseen 21. toukokuuta 2013. Museovirasto vastaa sopimuksen toimeenpanosta Suomessa.

CIOFF tunnetaan erityisesti kansanmusiikki- ja tanssifestivaaleista: järjestöön kuuluu yli 250 kansainvälistä festivaalia. CIOFF järjestää noin neljän vuoden välein maailmanlaajuisen Folkloriada-festivaalin. Suomessa on neljä CIOFF-festivaalia: Kaustinen Folk Music Festival, Pispalan Sottiisi, Jutajaiset ja Hollo ja Martta -festivaali.

Jokaisessa jäsenmaassa on kansallinen komitea. Suomen edustajana CIOFFissa toimii Kansantanssin ja kansanmusiikin edistämiskeskus, joka on suomalaisten kansantanssi- ja kansanmusiikkialan tärkeimpien järjestöjen ja festivaalien yhteistyöelin. Sen puheenjohtaja on Risto Kupari. Esa Vilhonen on ollut vuodesta 2005 kansainvälisen CIOFFin työvaliokunnan jäsen ja taloudenhoitaja. Riitta Korhonen on hallituksen jäsen edustaen Pohjois-Euroopan sektoria. Aiemmin Kari Bergholm on toiminut CIOFFin puheenjohtajana ja Kyösti Toivonen hallituksessa Pohjois-Euroopan sektorin edustajana.

Lähteet
-------

1. ↑  Yleissopimus aineettoman kulttuuriperinnön suojelemisesta ((SopS 47/2013)) *Finlex*.  17.10.2003. Viitattu 13.6.2017.
2. ↑  Intangible Cultural Heritage UNESCO. Viitattu 13.6.2017.
3. ↑  Valtioneuvoston asetus aineettoman kulttuuriperinnön suojelemisesta tehdyn yleissopimuksen voimaansaattamisesta (SopS 47/2013, 1 §) *Finlex*.  16.5.2013. Viitattu 13.6.2017.
4. ↑  Unescon yleissopimus *Aineeton kulttuuriperintö*. Museovirasto. Viitattu 13.6.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* CIOFF:n kotisivut
* Kansanmusiikin ja kansantanssin edistämiskeskuksen portaali
**Abdelkader Hachlaf** (arab. عبدالقادر حشلاف‎, s. 3. elokuuta 1978) on marokkolainen este-, maasto- ja keskimatkojen juoksija.

Hachlaf voitti 2001 Välimeren kisoissa 1 500 metrin juoksun ja sijoittui samana vuonna matkan kahdeksanneksi Edmontonin MM-kisoissa ajalla 3.36,54. Seuraavana vuonna hän voitti pronssia Afrikan-mestaruuskisoissa ja juoksi vuoden lopussa GP-finaalissa kuudenneksi ajalla 3.34,46. Vuonna 2003 Hachlaf voitti MM-pronssia Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 1 500 metrin juoksussa. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui kuudenneksitoista Lausannen maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla ja kolmanneksitoista Pariisin MM-kisoissa 3 000 metrin estejuoksussa ajalla 8.35,17. Kauden lopussa hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa 1 500 metrillä yhdestoista. Hachlaf kärähti keväällä 2004 dopingista ja oli kilpailukiellossa 26. huhtikuuta 2004 – 25. huhtikuuta 2006.

Haclaf voitti kilpailukieltonsa päättymisen jälkeen 2006 hopeaa Afrikan-mestaruuskisoissa estejuoksussa ajalla 8.33,52. Myöhemmin hän juoksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa esteissä kahdeksanneksi ajalla 8.28,80. Seuraavana vuonna hän oli Osakan MM-kisoissa yhdeksäs ajalla 8.24,18. Vuonna 2008 Hachlaf karsiutui Valencian sisäratojen MM-kisoissa 1 500 metrin alkuerissä ja sijoittui Pekingin olympialaisissa 3 000 metrin esteiden 15:nneksi. Daegun MM-kisoissa 2011 hän karsiutui 3 000 metrin esteiden alkuerissä.

Ennätykset
----------

* 1 500 metrin juoksu: 3.33,59 (2001)
* Mailin juoksu: 3.52,20 (2002)
* 2 000 metrin juoksu: 4.57,97 (2001)
* 3 000 metrin juoksu: 8.04,88 (2006)
* 5 000 metrin juoksu: 13.39,75 (2007)
* 2 000 metrin estejuoksu: 5.23,02 (2007)
* 3 000 metrin estejuoksu: 8.08,78 (2006)

Lähteet
-------

* Abdelkader Hachlaf Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Abdelkader Hachlaf Sports Reference.  Arkistoitu 13.12.2012. Viitattu 24.11.2013.

Miesten 1 500 metrin juoksun Välimeren kilpailujen voittajat

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

1951: Ranska Patrick El Mabrouk 
1955: Turkki Ekrem Koçak 
1959: Espanja Tomás Barris 
1963: Ranska Jean Wadoux

 | 
 
1967: Italia Renzo Finelli
1971: Tunisia Mansour Guettaya
1975: Jugoslavia Boško Božinovic 
1979: Ranska José Marajo

 | 

1983: Marokko Sa’id Awita 
1987: Marokko Sa’id Awita
1991: Italia Gennaro Di Napoli 
1993: Algeria Noureddine Morceli

 | 

1997: Marokko Driss Maazouzi 
2001: Marokko Abdelkader Hachlaf 
2005: Espanja Arturo Casado 
2009: Algeria Antar Zerguelaine

 | 

2013: Turkki İlham Tanui Özbilen

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Merja Winqvist** (s. 11. joulukuuta 1949 Pyhäjärvi Ul) on suomalainen kuvanveistäjä ja paperitaiteilija.

Winqvist valmistui taiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta 1982. Tekstiilitaiteilijaksi kouluttautunut Winqvist kiinnostui kolmiulotteisista rakenteista ja alkoi käyttää materiaaleinaan erityisesti alumiinia ja paperia, usein kierrätysmateriaalina. Hänet valittiin Vuoden tekstiilitaiteilijaksi 2003.

Merja Winqvistin teoksia on muun muassa Suomen valtion, eduskunnan ja ulkoministeriön sekä Jenny ja Antti Wihurin säätiön ja Eila Kivekkään kokoelmissa. Vuodesta 1986 hän on järjestänyt yksityisnäyttelyitä Suomessa, Italiassa, Saksassa ja Yhdysvalloissa ja osallistunut moniin ryhmä- ja yhteisnäyttelyihin vuodesta 1981.

Lähteet
-------

1. ↑  Taskinen, Rita: *Suomalainen design : kuka kukin on*, s. 331. Helsinki: Ornamo, 1992. ISBN 952-9748-04-3.
2. 1 2  Sallas, Laura: "4.1.10 Merja Winqvist", *Keveät kuidut, painavat paperit –Paperitaide Suomessa tekijän näkökulmasta*, s. 33-34. Pro gradu -tutkielma. Jyväskylä: Jyväskylän yliopisto. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 31.7.2018).
3. 1 2  Merja Winqvist taiteilijamatrikkelissa
4. ↑  Helkama, Iris: Rakenteiden kauneudesta. (Arvostelu Merja Winqvistin näyttelystä Galleria Baussa kesällä 1997) *Helsingin Sanomat*, 7.6.1997, s. 29. Näköislehden aukeama (tilaajille).
**Širokovski** (ven. Широковский) on kaupunkimainen taajama Permin aluepiirin Gubahan piirissä Venäjällä. Hallinnollisesti se muodostaa Širokovskojen maalaiskunnan. Taajama sijaitsee Kosva-joen varrella 22 kilometriä Polovinkan rautatieasemalta kaakkoon. Asukkaita on 1700 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunta on syntynyt vuonna 1942 Širokovskin vesivoimalaitoksen rakentamisen yhteydessä. Vuonna 1949 alettiin rakentaa Kosvan hydrolyysitehdasta, joka otettiin käyttöön vuonna 1956 (nykyinen biokemian tehdas). Kaupunkimaisen taajaman statuksen Širokovski sai vuonna 1954. Palveluihin kuuluu keskikoulu, kerhotalo, kirjasto, kotiseutumuseo ja sairaala.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 12.5.2010. (venäjäksi)
2. ↑  Entsiklopedija "Permski krai" *enc.permkultura.ru*. Viitattu 12.5.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
Ossip Gabrilowitsch noin vuonna 1906.
**Ossip Gabrilowitsch** (ven. Осип Соломонович Габрилович, Osip Solomonovitš Gabrilovitš; 7. helmikuuta 1878 Pietari – 14. marraskuuta 1936 Detroit) oli venäläis-yhdysvaltalainen pianisti ja kapellimestari. Gabrilowitsch opiskeli Anton Rubinsteinin oppilaana Pietarissa ja sai Rubinstein-palkinnon 1894. Hän jatkoi opintojaan Theodor Leschetizkyn johdolla ja debytoi Berliinissä 1896. Hän teki ensimmäisen Amerikan-kiertueensa vuonna 1900 ja toimi 1904–1918 Münchenissä kapellimestarina. Gabrilowitsch muutti Yhdysvaltoihin, jonka kansalaisuuden hän sai 1921. Hän konsertoi pianistina sekä johti Detroitin sinfoniaorkesteria kuolemaansa 1936 saakka.

Pianistina Gabrilowitschia kiitettiin ennen kaikkea hänen laulavasta soinnistaan ja pianissimoistaan. Hänen soitolleen oli tunnusomaista nyanssien suuri vaihtelu ja musiikillinen eleganssi. Hänen ohjelmistonsa keskittyi romanttiseen pianomusiikkiin, jonka lisäksi hän myös soitti myös W. A. Mozartin konserttoja. Hänellä oli tapana esittää 19 konserttoa peräkkäin neljän konsertin sarjassa. Gabrilowitsch oli myös ensimmäisiä pianisteja, jotka levyttivät kamarimusiikkia.

Lähteet
-------

1. ↑  Harold C. Schonberg: *The Great Pianists*, s. 510. Simon & Schuster, 1987. ISBN 0-671-63837-8. (englanniksi)
2. 1 2  Harold C. Schonberg: *The Great Pianists*, s. 327. Simon & Schuster, 1987. ISBN 0-671-63837-8. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ossip Gabrilowitsch** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Amerikanjapanilaiset** (engl. *Japanese Americans*, jap. 日系アメリカ人, *Nikkei Amerikajin*) on Yhdysvaltoihin muuttaneista japanilaisista ja heidän jälkeläisistään koostuva väestöryhmä. Amerikanjapanilaisena itseään pitäviä ihmisiä oli Yhdysvaltain vuoden 2010 väestönlaskennassa 763 325. Selvästi suurimmat amerikanjapanilaiset väestöt asuivat Kaliforniassa, jossa heitä oli 272 528, sekä Havaijilla, jossa heitä oli 185 502.

Historia
--------

Maahanmuutto Japanista Yhdysvaltoihin alkoi suuressa määrin 1860-luvulla Meiji-restauraation modernisoidessa japanilaista yhteiskuntaa, ja antaessa japanilaisten liikkua vapaammin. Muutto kohdistui aluksi erityisesti Havaijiin. Kiinalaisten maahanmuuttoa rajoittaneen *Chinese Exclusion Act* -lain astuttua voimaan vuonna 1885 japanilaisilla maahanmuuttajilla korvattiin osittain Yhdysvalloissa aiemmin yleisesti halpana työvoimana käytettyjä amerikankiinalaisia, kunnes vuoden 1908 Yhdysvaltain ja Japanin välinen epävirallinen sopimus sekä vuoden 1924 Yhdysvaltain uudistettu maahanmuuttolaki rajoitti huomattavasti myös japanilaisten muuttoa.

Toisen maailmansodan aikana arviolta noin 120 000 amerikanjapanilaista alkuperää olevaa Yhdysvaltain kansalaista sekä Yhdysvalloissa asuvaa Japanin kansalaista eristettiin ja vangittiin internointileireihin.

Katso myös
----------

* Brasilianjapanilaiset

Lähteet
-------

1. 1 2  ACS Demographic and Housing Estimates Yhdysvaltain väestönlaskentavirasto.
2. ↑  Asian Americans: A Mosaic of Faiths  19.7.2012. Pew Research Center. Viitattu 3.11.2015. (englanniksi)
3. ↑  American Fact Finder: Asian (Haku syötteellä Geography: California) U.S. Census Bureau.  Arkistoitu 12.2.2020. Viitattu 3.11.2015. (englanniksi)
4. ↑  American Fact Finder: Asian (Haku syötteellä Geography: Hawaii) U.S. Census Bureau.  Arkistoitu 12.2.2020. Viitattu 3.11.2015. (englanniksi)
5. ↑  Brief Historical Overview of Japanese Emigration, 1868-1998 Japanese American National Museum.  Arkistoitu 19.2.2007. Viitattu 3.11.2015. (englanniksi)
6. 1 2  Historical Timeline of Japanese American Japanese American National Museum.  Arkistoitu 20.12.2015. Viitattu 3.11.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Amerikanjapanilaiset**.
Jalkakyykky
**Jalkakyykky** on yksi voimanoston kolmesta kilpailumuodosta; muut ovat penkkipunnerrus ja maastaveto. Jalkakyykkyä pidetään monipuolisimpana koko vartalon voimaa ja lihasmassaa kehittävänä liikkeenä. Jalkakyykkyä käytetään yleisesti myös harjoitteena kehonrakennuksessa. Monet aloittelevat kuntosaliharrastajat kuitenkin karsastavat kyykkyä sen raskauden, mutta myös teknisyyden takia.

Suoritustekniikka
-----------------

Jalkakyykyssä nostaja seisoo noin hartioiden levyisessä haara-asennossa. Tankoa pidetään tyypillisesti yhteen puristettujen selän lihasten päällä: joko epäkäslihaksen päällä (niin sanottu high bar -kyykky) tai takaolkapäiden päällä (low bar -kyykky). Syvän sisäänhengityksen ja keskivartalon lihasten voimakkaan jännittämisen jälkeen nostaja laskeutuu kyykkyyn, ponnistaa jälleen ylös aloitusasentoon ja hengittää ulos.

Kyykky voidaan suorittaa eri liikelaajuuksilla. Täyskyykky suoritetaan laskeutumalla niin alas, että takareidet ja pohkeet ovat vastakkain. Oikean kuormituksen valinta on tärkeää liikkeen turvallisen suorituksen kannalta. Täyskyykyn suorittaminen edellyttää kehittynyttä yksilöllistä tekniikkaa, riittävää liikkuvuutta lonkka- ja polvi- sekä erityisesti nilkkanivelissä. Keskivartalon hallinta vaatii tarpeeksi lihasvoimaa vatsa- ja selkälihaksissa. Hyvän asennon saavuttamisessa ovat painonnostokengät tai noin 2,5 senttimetrin paksuinen lauta tai muu kova esine kantapäiden alla avuksi.

Kyykkyä tehdään usein vajaalla liikeradalla, eli niin sanottua neljännes- tai puolikyykkyä, sillä se sallii huomattavasti suurempien painojen käytön kuin täyskyykky. Tätä ei kuitenkaan suositella suuremman loukkaantumisriskin vuoksi.

Vaikutus
--------

Keskeisimmin liikkeeseen osallistuvat jalkalihakset ovat etureidet (quadriceps) ja iso pakaralihas (gluteus maximus). Tärkeitä avustavia lihaksia ovat muun muassa lonkkanivelen lähentäjät ja nilkkaniveltä ojentava kantalihas. Näiden lisäksi useat muut lihasryhmät, kuten vatsalihakset, työskentelevät liikettä avustavina tai tasapainoa ylläpitävinä.

Variaatiot
----------

* Etukyykky: Tanko pidetään olkapäiden edessä.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen voimanostoliiton voimanostosäännöt *suomenvoimanostoliitto.fi*.  Arkistoitu 31.5.2019. Viitattu 31.05.2019.
2. 1 2  Täyskyykyn ohje.  Arkistoitu 12.12.2013. Viitattu 08.12.2013.
3. ↑  Jalkakyykyn ohje (englanniksi) *ironmanmagazine.com*. Viitattu 08.12.2013. (englanniksi)
4. ↑   Mark Rippetoe: *Starting Strength 3rd Edition*, s. 25. , 2011. ISBN 978-0-982-5227-2-1.
5. ↑  Barbell squat (englanniksi) *exrx.net*. Viitattu 08.12.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jalkakyykky**.
* Jalkakyykky ABC ohjelma
* Varusteet voimanostossa: Jalkakyykky (Arkistoitu – Internet Archive)
* Etukyykky: tekniikka ja animaatio (englanniksi)
**Hui-Ying Liu-Tawaststjerna** (劉慧瑛; s. 19. lokakuuta 1950 Taipei) on taiwanilaissyntyinen pianisti, joka asuu Suomessa. Liu-Tawaststjerna on ollut Sibelius-Akatemian pianomusiikin lehtori vuodesta 1985.

Hui-Ying Liu-Tawaststjerna sai pianistinkoulutuksensa New Yorkissa. Hän debytoi Carnegie Hallissa vuonna 1974. Hän on konsertoinut mm. Jean-Jacques Kantorowin, Patrick Gallois’n ja Esa-Pekka Salosen johtamien orkestereiden solistina. Hän on esiintynyt myös pianoduona puolisonsa professori Erik T. Tawaststjernan kanssa.

Hui-Ying Liu-Tawaststjerna tunnetaan erinomaisena pedagogina,*lähde?* jonka entisiin ja nykyisiin oppilaisiin lukeutuvat mm. palkitut pianistit Antti Siirala, Juho Pohjonen, Uki Ovaskainen ja Irina Zahharenkova. Hän on osallistunut pianokoulun *Pianon avain* kirjoitustyöhön.

Levytyksiä
----------

* Miniature masterpieces for piano (1990)

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Haapakoski, Martti – Heino, Anni – Huttunen, Matti – Lampila, Hannu-Ilari – Maasalo, Katri: *Suomen musiikin historia: Esittävä säveltaide*, s. 264–266. Helsinki: WSOY, 2002. ISBN 951-0-23564-4.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
Even Thorsen. Christian Olsenin maalaus 1855.
**Even Thorsen** (1778 Austre Moland, Norja – 1867 Flosta, Norja) oli norjalainen matruusi, talonpoika ja Eidsvollin kansalliskokousedustaja 1814.

Tausta
------

Thorsen varttui köyhissä oloissa Bjornesin pientilalla Østre Molandissa, joka on nykyisin osa Arendalin kuntaa Itä-Agderin läänissä. Hän ottikin jo nuorena pestin merille. Vuodet 1807–1810 hän oli sotavankeudessa Britanniassa, koska Tanska-Norja oli Napoleonin sodissa tuolloin Englannin vastustaja. Palattuaan Norjaan Thorsen komennettiin välittömästi laivaston palvelukseen. Hän toimi laivastossa aina tultuaan valituksi sen kansalliskokousedustajaksi 1814.

Kansalliskokousedustaja 1814
----------------------------

Kansalliskokouksessa Thorsen lukeutui itsenäisyyspuolueen riveihin. Kouluja käymättömänä hän oli ainut kirjoitustaidoton kokousedustaja, minkä vuoksi hän allekirjoitti perustuslain kirjoitustaitoisen henkilön ohjaamana. Itse kokouksessa hän pysytteli enimmäkseen taustalla. Hänen suurin aktiviteettinsa koski yleisen asevelvollisuuden ajamista yhdessä Peder Johnsenin kanssa.

Loppuelämä
----------

Kansalliskokouksen jälkeen Thorsen oli jonkin aikaa laivaston palveluksessa, kunnes hän asettui aloilleen Flostan kuntaan, joka on nykyisin osa Arendalia Itä-Agderissa. Loppuelämä oli ankaraa ja hänestä tuli ennen pitkää työkyvytön. Vuonna 1857 Storting myösi hänelle 100 speciedalerin vuotuisen eläkkeen. Vuonna 1864 hänet kutsuttiin Norjan perustuslain 50-vuotisjuhliin, mutta hän oli liian huonokuntoinen matkustaakseen. Kolme vuotta myöhemmin hän kuoli 89-vuotiaana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Even Thorsen *www.eidsvoll1814.no*. Viitattu 26.1.2008. (norjaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |

 |