recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**John Morra** (s. 1962) on yhdysvaltalainen, Mississippin osavaltiosta kotoisin oleva taidemaalari. Hän opettaa Grand Central Academy of Artissa. Tyypillinen Morran töiden aihe on asetelma, mutta hän tekee jonkin verran myös figuratiivisia aiheita. Hän maalaa käyttäen ainoastaan elävää mallia.

Morra kasvoi eteläisessä Kaliforniassa ja valmistui taiteiden kandidaatiksi Westmount Collegesta Santa Barbarassa 1985 ja vuonna 1987 kandidaatiksi Kalifornian yliopistossa. Vuonna 1991 hän suoritti taiteiden maisterin tutkinnon New Yorkin yliopistossa. Vuodesta 2000 alkaen hän on ollut vieraileva ohjaaja Seattle Realist Academyssä ja vuodesta 2006 ohjaaja Grand Central Academy of Artissa. Hän on myös opettanut New York Academyssä, School of Visual Artsissa New Yorkissa ja Water Street Atelierissa Brooklynissä.

Taiteilijakuva
--------------

Morra on johtava hahmo amerikkalaisessa realistisessa taiteessa. Hän pyrkii jatkamaan amerikkalaisen realistisen asetelmamaalauksen perinnettä ja esittämään hienovaraisesti aseteltuina normaaleja, arkipäivän esineitä kukka-asetelma-aiheiden sijaan. Hänen maalauksissaan esiintyy muun muassa tehosekoittimia, mehupuristimia ja öljypurkkeja.

Morra on kertonut, että häntä inspiroivat vanhat mestarit kuten Vermeer, Chardin ja Corot. Hänen töidensä kauneus perustuu taitavaan kompositioon ja värisommittelun käyttöön, kontrasteihin yksinkertaisten pintojen välillä. Kaikkein suurin huomio on tietenkin keskittynyt valon kulkuun.

Aiheesta muualla
----------------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
Firth of Clyden kartta
**Firth of Clyde** on Clydejoen estuaari Irlanninmeressä Skotlannin länsirannikolla. Se on monihaarainen ja siinä on saaria, niemiä ja lahtia, joita Skotlannissa kutsutaan nimellä *loch*.

Estuaarissa elää hylkeitä ja pyöriäisiä, ja siellä tavataan säännöllisesti lahtivalaita ja joskus myös miekkavalaita, muutaman kerran jopa ryhävalas. Alue on kuuluisa jättiläishaista, joita kalastettiin siellä vuoteen 1995 asti.

Estuaarissa on suojaisaa mutta silti melko syvää vettä, joten se on pitkään ollut huviveneilijöiden suosimaa aluetta. Siellä on kymmenen suurta venesatamaa ja niissä yhteensä tuhansia veneitä.

Lähteet
-------

1. ↑  Wildlife Watching in Great Cumbrae, Firth of Clyde Wild Ocean Photography. Viitattu 21.9.2014.
2. ↑  Basking shark Hebridean Whale & Dolphin Trust.  Arkistoitu 18.10.2014. Viitattu 21.9.2014.
3. ↑  The Firth of Clyde Sail Scotland.  Arkistoitu 8.7.2014. Viitattu 21.9.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Firth of Clyde** Wikimedia Commonsissa
**Musta nepalinvuoristokoira** on nepalilainen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n tunnustusta.

Ulkonäkö
--------

Rotu on keskikokoinen, vahva ja lihaksikas. Häntä on pitkä ja tuuhea; levossa matalalla kannettu, liikkuessa hieman kaareutuva. Karvapeite on tiheä ja hieman aaltoileva. Väritys on yleensä musta, mutta joskus harvoin tummanruskea; joillain yksilöillä esiintyy pieniä valkoisia merkkejä. Säkäkorkeus vaihtelee 45–50 cm ja paino 20–25 kg välillä.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Musta nepalinvuoristokoira on älykäs, rohkea, valpas ja aktiivinen. Se vaistoaa herkästi vieraiden ihmisten saapumisen - sen sanotaan havaitsevan heidän lähestymisensä jo silloin kun he ovat vielä pitkän matkan päässä. Se ilmoittaa tunkeilijoista kovalla, jatkuvalla haukulla.

Alkuperä
--------

Rotu on kotoisin Pohjois-Nepalin kukkuloilta Himalajan vuoristosta. Se on läheistä sukua Tiibetin shakhille, josta sen uskotaan polveutuneen. Se on elänyt kotialueellaan eristäytyneenä vuosikymmenien ajan, minkä vuoksi se on lopulta kehittynyt omaksi, yhtenäiseksi rodukseen. Paikallisissa kylissä jokainen yksilö kuuluu tiettyyn talouteen eikä niiden anneta vaellella vapaina tai risteytyä paikallisten villikoirien kanssa.

Mustaa nepalinvuoristokoiraa käytetään pääasiassa omaisuuden vartiointiin, mutta toisinaan myös lampaiden ja vuohien paimennukseen. Lisäksi se toimii laumanvartijana susia, sakaaleja, tiikereitä ja leopardeja vastaan. Joskus sitä käytetään myös villisian ja kauriin metsästykseen. Myös salametsästäjien tiedetään käyttäneen sitä uhanalaisen himalajanmyskihirven metsästykseen ja he ovat kouluttaneet koiransa vainuamaan sen myskirauhasen erittämää voimakasta tuoksua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 624. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
**Erkki Napoleon Lindfors** (10. marraskuuta 1913 Tampere – 11. tammikuuta 1969 Tampere) oli suomalainen poliitikko (SDP), pitkäaikainen tamperelainen kunnallisvaikuttaja, kaupunginjohtaja 1957–1969 ja II sosiaaliministeri von Fieandtin hallituksessa 1957–1958. Lindforsia ja kokoomuslaista kunnallisneuvos Lauri Santamäkeä pidetään tamperelaisen, vuosikymmeniä kaupungin kehitykseen vaikuttaneen aseveliakselin luojina.

Lindforsin aikana Tampereelle valmistui keskussairaala, jäähalli ja yliopisto. Näsinneula ei ehtinyt valmiiksi ennen hänen kuolemaansa. Lindfors oli myös suuresti vaikuttamassa Hervannan kaupunginosan suunnitteluun, ja Hervannan Lindforsinkatu onkin nimetty hänen mukaansa.

Vuonna 1960 hän sai ystävyyskaupunki Łódźista kaksi leijonanpentua, joiden innoituksesta rakennettiin 1964–1972 toiminut Tampereen eläintarha entisen teurastamolaitoksen tilalle. Valoviikkojen idean Lindfors keksi Essenistä.

Kirjallisuutta
--------------

* Raimo Seppälä: *Tampereen Napoleon.* Helsinki: Otava, 1983. ISBN 951-1-07568-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Erkki Lindfors** Wikimedia Commonsissa

* Pekka Kaarninen: / Lindfors, Erkki (1913–1969) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  30.11.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tampereen vaakuna | Edeltäjä:**Sulo Typpö** | **Tampereen kaupunginjohtaja**1957–1969 | Seuraaja:**Pekka Paavola** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Valtioneuvosto
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kanoottipurjehduksella** tarkoitetaan purjehtimista kanootilla. Kanoottipurjehduksella on pitkät perinteet, jotka ovat perua 1800-luvun puolivälistä saakka. Nykyiset purjekanoottimallit ovat pitkälti samojen alkuperäisten perusratkaisujen kaltaisia, mutta materiaalit ovat kehittyneet nykyaikaisiksi. Uusia purjekanootteja on rakennettu tasaiseen tahtiin, ja kiinnostus on tiedon myötä lisääntynyt. Purjekanootit enimmäkseen ovat ainakin nykyisin avokanootteja, joihin on jälkeenpäin asennettu purjevarustus. Kanootit ovat sen verran kapeita, että suurempaa kuin 1 2m purjetta käytettäessä tarvitaan sivuponttoonit. Kokeneiden purjehtijoiden yleisimmin käyttämät purjeet ovat 4-10 x 2 m kokoisia. Tämän kokoisissa purjeissa on yleensä reivausmahdollisuus, jolla on käyttöä erityisesti retkipurjehtijoille. Pienemmillä purjeilla pääsee kulkemaan hitaammin, mutta toisaalta ne soveltuvat paremmin aloittelijoille.

Purjekanooteissa käytetään sivukanootteja. Jos kanootissa on vain yksi köli, se on pidempi kuin käytettäessä kahta köliä. Kahta köliä käytettäessä saatetaan tuulen puolella oleva köli nostaa ylös purjehduksen helpottamiseksi.

Turvallisuussyistä puhjehdittaessa käytetään kelluntapukua ja avokanooteissa purjehdittaessa otetaan mukaan lisäkellukkeet. Mukana täytyy olla myös tyhjennysastia ja mela.

Kanoottipurjehduskilpailuja käydään kolmioradalla samoilla säännöillä kuin muissa purjehduskilpailuissa. Kilpailuun soveltuva purjeen koko määräytyy kilpailuluokan sääntöjen mukaan. Luokkia ovat ACA, IIC, C/5M ja avoin luokka.

Lähteet
-------

1. ↑  Kanoottipurjehdus *Kanoottipurjehdus.fi*. Viitattu 15.5.2022. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Kanoottiliitto Ry
Spirovon piiri Tverin alueen kartalla.
**Spirovon piiri** (ven. Спи́ровский райо́н, *Spirovski raion*) on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen keskiosassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 1 497 neliökilometriä. Asukkaita on 12 500 henkeä (vuonna 2009).

Piirin hallinnollinen keskus on Spirovon taajama. Lisäksi siihen kuuluu 4 maalaiskuntaa:

* Kozlovo (ven. Козлово, karjalaksi *Kozlova*)
* Kraznoje Znamja (ven. Красное Знамя)
* Penkovo (ven. Пеньково)
* Vydropužsk (ven. Выдропужск)

Alueen itäosa on vanhaa tverinkarjalaisten asuinseutua. Vuosina 1937–1939 se kuului Kalininin alueen Karjalaiseen piirikuntaan erillisenä Kozlovon piirinä. Vuonna 1989 karjalaisia oli 16 % Spirovon piirin asukkaista.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 24.12.2009. (venäjäksi)
2. ↑  Virtaranta, Pertti: *Tverinkarjalaisista nimistä*, s. 11. Helsinki: Suomalais-ugrilainen seura, 1992. ISBN 951-9403-44-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Spirovon piirin sivusto (venäjäksi)

Tverin alueen piirit ja *kaupunkipiirit*
Andreapol • Bežetsk • Belyi • Bologoje • Firovo • Kalinin • Kaljazin • Kašin • Kesova Gora • *Kimry* • Kimry • Konakovo • Krasnyi Holm • Kuvšinovo • Lesnoje • Lihoslavl • Maksatiha • Molokovo • Nelidovo • Olenino • Seližarovo • Ostaškov • Peno • Rameški • *Ržev* • Ržev • Sandovo • Sonkovo • Spirovo • Staritsa • Toropets • Udomlja • *Toržok* • Toržok • *Tver* • Vesjegonsk • *Vyšni Volotšok* • Vyšni Volotšok • Zapadnaja Dvina • Žarkovski • Zubtsov
**Kanozero** (ven. Кано́зеро) on järvi Luoteis-Venäjällä Murmanskin alueella Kuolan niemimaan lounaisosissa. Se on osa Umbajoen valuma-aluetta, joka kuuluu Vienanmereen laskevaan vesistöön. Järvi on 32 km pitkä ja 3–6 km leveä.

Kanozero kuuluu arktiseen tundara-alueen luontoon, jossa kasvaa puita harvakseltaan ja enemmän vain suojaisissa laaksoissa. Seudun väestökadon seurauksena monet pienet kylät ovat autioituneet ja nyt voidaan jo puhua erämaaseudusta. Järven ympäristö on soistunutta metsäseutua ja lukuisat purot laskevat järveen. Purojen vesi on pääosin lumesta peräisin. Alue on enimmäkseen asumatonta erämaata. Järven eteläpäässä on Zasheyek-Kanozeron kylä.

Vesistö
-------

Keski-Kuolan ylängöltä tulevat vedet virtaavat Umbajärvestä Umbajoessa Kanozeron kautta alas Vienanmereen. Umbajoki laskee Kanozeroon koilliskulmasta laajan suiston läpi. Järveen laskee muitakin jokia. Pohjoisesta laskee Kana ja idästä järven keskikohtaan Muna. Järvellä on kaksi laskujokea. Zasheyek-Kanozeron kylästä vesi laskee Rodvingajoen kautta noin 10 km:n jälkeen Ponchozerojärveen, jossa siihen yhtyy toisen laskujoki Kitzan. Joki jatkaa Umbajoen nimisenä eteenpäin.

Saaret
------

Järven itärannan tuntumassa on pieni *Kamennyi*-saari (Каменный) 4 km:n päässä Munajoen suusta pohjoiseen. Suuremmat saaret *Elovyi* (Еловый) ja *Gorelyi* (Горелый) sijaitsevat 2–3 km:n päässä Munan eteläpuolella. Näissä saarissa löydettiin vuonna 1997 kalliopiirroksia, joita tiedetään yli 1000. Suurin saari Kirvinskinyi (Oзeрo Кирвинскинй) sijaitsee lounaassa suuren Kurvunskaja-lahden (ѕчба Кuрвuнская) suulla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Venäjän valtion vesirekisteri: Kanozero, 28.3.2012
2. ↑  Travelling Luck: Zasheek Kanozero, viitattu 28.3.2012
3. ↑  Kolpakov, E.M. & Murashkin, A.I. & Shumkin, V.Ya.: *THE ROCK CARVINGS OF KANOZERO*, s. 86-96. julkaisusta Fennoscandia archaeologica XXV. Helsinki: Suomen arkeologinen seura ry. 2008. ISSN 0781-7126. Teoksen verkkoversio (pdf). (englanniksi)
**Hanna Marketta Valve** (s. 24. kesäkuuta 1939) on suomalainen pianisti ja cembalisti.

Valve suoritti pianodiplominsa Sibelius-Akatemiassa Rolf Bergrothin johdolla vuonna 1962. Hän sai opetusta myös Enzio Forsblomilta ja Pariisissa Aimee Wieleltä. Valve voitti Maj Lind -pianokilpailun vuonna 1964. Hän aloitti työskentelyn Turun musiikkiopiston ja konservatorion pianon- ja cembalonsoiton lehtorina vuonna 1963. Hän avioitui alttoviulisti Veikko Kososen kanssa.

Valve on konsertoinut solistina, kamarimuusikkona ja säestäjänä. Hän on esiintynyt muun muassa Turun musiikkijuhlilla. Valve oli yksi vuonna 1980 perustetun Naantalin Musiikkijuhlien alkuperäisistä ideoijista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Otavan Musiikkitieto A–Ö, toim. Keijo Virtamo, uudistetun laitoksen 1. painos. Helsinki: Otava 1997 ISBN 951-1-14518-5
2. ↑  SUOMI 1967: Kymmenen kuusi ällää tuli Turkuun Jukka Saarinen, Turun Sanomat 29.5.2017, viitattu 6.1.2023
3. ↑  Historia Turun Musiikkijuhlat, viitattu 6.1.2023
4. ↑  Sellisti Arto Noras omaa vahvan tahdon – Musiikin syntymäpäiväkalenteri Laila Tarpila, Yle 12.5.2019, viitattu 6.1.2023
**Julius Rudolf Osberg** (19. tammikuuta 1842 Helsinki – 28. huhtikuuta 1910 Helsinki) oli suomalainen valtioneuvos, senaatin protokollasihteeri ja helsinkiläisen Osbergin konepajan omistaja.

Osbergin vanhemmat olivat ruotsalainen kupariseppä, tehtailija Karl August Osberg (1807–1863) ja Anna Juliana Jürgenfeld (1806–1869). Perhe muutti Virosta Helsinkiin 1840 ja Karl August Osberg perusti Mikonkadulle vuonna 1845 oman kuparisepänverstaan. Julius Rudolf Osberg pääsi ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta 1862 ja hän opiskeli Helsingin yliopistossa suorittaen tuomarintutkinnon 1870. Osberg sai varatuomarin arvon 1872.

Osberg toimi Suomen senaatin oikeusosastolla ylimääräisenä kopistina 1871–1874, kopistina 1874–1880, kanslistina 1880–1885, registraattorina 1885 ja protokollasihteerinä 1885–1896. Hän erosi virasta 1896 omasta pyynnöstään ja sai valtioneuvoksen arvon 1899.

Osberg osti vuonna 1882 konkurssihuutokaupasta talousvaikeuksiin joutuneen suuren helsinkiläisen *Osberg & Baden'* konepajan jonka omistajina olivat olleet hänen veljensä insinööri Oskar Osberg ja lankonsa insinööri August Bade. Konepajan toiminta jatkui nyt *Osbergin konepajan* nimellä ja Oskar Osberg johti konepajaa yksin Baden muutettua Venäjälle vuonna 1882. Julius Rudolf Osberg oli konepajan omistajana vuoteen 1892 saakka jolloin konepajan osti *Siltarakennus Oy* ja tästä sai alkunsa Kone- ja Siltarakennus Oy. Julius Rudolf Osberg oli uudessa yhtiössä osakkeenomistajana ja yhtiön hallituksen jäsenenä.

Osberg omisti vuosina 1877–1898 Porvoon Veckjärvellä sijaitsevan Domargårdin kartanon. Hän lahjoitti kartanon 1898 kahdelle tyttärelleen ja muutti asumaan Helsinkiin. Osberg sairasti diabetesta ja hän kuoli Helsingissä 1910.

Julius Rudolf Osberg oli naimisissa vuodesta 1873 Adèle Therese Schiefnerin (1845–1915) kanssa jonka isä oli konsuli Ignatz Schiefner.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Georg-Wilhelm Wallgren : Släkten Osberg i Finland. Genos 4(1933), s. 30-36 (Suomen Sukututkimusseura) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  OSBERG Julius Rudolf. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Kansainvälinen Osuustoimintaliitto** (**KOL**, *engl.* **International Co-operative Alliance**, **ICA**) on osuustoiminta-alan kansainvälinen kattojärjestö. Vuonna 1895 perustettu liitto on maailman suurin ei-valtiollinen järjestö. Liiton jäsenyritykset työllistävät yli 100 miljoonaa ihmistä. Liitto edustaa yhteensä noin miljardia osuuskuntien jäsentä eri puolilla maailmaa.

Kansainvälisellä Osuustoimintaliitolla on vajaat 300 jäsentä 94 eri maassa. Jäsenet ovat kansallisia osuustoimintaliittoja, yksittäisiä osuustoiminnallisia organisaatioita ja valtiollisia osuustoimintaan liittyviä organisaatioita. Suomesta liittoon kuuluvat Pellervo-Seura sekä SOK.

Liiton presidentti on ollut Ariel Guarco vuodesta 2017. Liiton hallitukseen kuuluu Suomesta *Marjaana Saarikoski*.

Presidentit
-----------

1895: Albert Grey ja Henry W. Wolff
1907: Albert Grey ja William Maxwell
1917: William Maxwell
1921: G. J. D. C. Goedhart
1927: Väinö Tanner
1945: Robert Palmer
1948: Harry Gill
1955: Marcel Brot
1960: Mauritz Bonow
1975: Roger Kerinec
1984: Lars Marcus
1995: Graham Melmoth
1997: Roberto Rodrigues
2001: Ivano Barberini
2009: Pauline Green
2015: Monique Leroux
2017: Ariel Guarco

Lähteet
-------

1. ↑  International Co-operative Alliance International Co-operative Alliance. Viitattu 4.11.2019.
2. ↑  Board of Directors *COOP – International Co-operative Alliance*. International Co-operative Alliance. Viitattu 4.11.2019. (englanniksi)
3. ↑  Manninen, Olli: Yhdessä tekemisen voimaa.  *OP Taloudessa*, 2015. vsk, nro 1, s. 21–23.  OP Osuuskunta. ISSN 1797-6693.
4. ↑  Facts and figures Viitattu 9.3.2015
5. ↑  The International Co-operative Alliance (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Search the Alliance's member directory Viitattu 9.3.2015
7. ↑  Board of Directors – ICA
8. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  William P. Watkins, *The International Co-operative Alliance, 1895-1970*, p.272
9. 1 2 3  Margaret Prickett and Dionysos Mavrogiannis, *Thematic guide to ICA congresses 1895-1995*, p.iii

Aiheesta muualla
----------------

* ICA
**Spirovo** (ven. Спи́рово, karjalaksi *Spiirova*) on kaupunkimainen taajama Tverin alueella Venäjällä. Se sijaitsee 80 kilometriä Tveristä luoteeseen Moskovan ja Pietarin välisen pääradan varrella (Spirovon asema). Taajama on Spirovon piirin keskus. Asukkaita on 6 500 henkeä (vuonna 2009).

Spirovon kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1545. Vuonna 1847 sen kautta rakennettiin rautatie, jonka aseman ympärille kehittyi Spirovon taajama. Vuonna 1928 Spirovo sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Nykyään siellä toimii lasitehdas, puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. Taajamassa on kotiseutumuseo.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 24.12.2009. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Spirovon piirin sivusto (venäjäksi)
* Spirovo Tverin alue -tietosanakirjassa[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
**Julius Meier-Graefe** (1867–1935) oli saksalainen taidehistorioitsija ja impressionismin sekä ekspressionismin puolustaja, joka teoksillaan vaikutti nousevan polven taidekäsityksiin ja sai aikaisempaa enemmän huomiota kohdistumaan kannattamiinsa impressionismiin, ekspressionismiin sekä näiden edeltäjiin. Hänen pääteoksensa on *Entwickelungsgeschichte der Modernen Kunst*. Hän julkaisi myös taiteilijoiden elämäkertoja. Vuonna 1895 hän oli yksi *Pan*-aikakauslehden perustajista. Myöhemmin Meier-Graefe toimi Pariisissa sijainneen taidekaupan johtajana, minkä jälkeen hän työskenteli Berliinissä.

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan iso tietosanakirja, osa 5*, s. 1468. Helsinki: Otava, 1963.
2. ↑  *Spectrum tietokeskus, osa 15. Pienhakusanat ja hakemisto*, s. 367. Helsinki: WSOY, 1982. ISBN 951-0-07254-0.
3. ↑  Iso tietosanakirja, osa 8 vuodelta 1935, s. 827–828


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Montrealin kellotorni
**Montrealin kellotorni** (engl. *Montreal Clock Tower*), joskus myös nimellä **The Sailors’ Memorial Clock** (suom. *Merimiesten muistokello*), on kellotorni Montrealin kaupungissa Quebecin provinssissa Kanadassa. Kaupungin vanhalla satama-alueella sijaitsevaa tornia alettiin rakentaa vuonna 1919, ja se valmistui vuonna 1922.

Montrealin kellotornin on suunnitellut samasta kaupungista lähtöisin ollut insinööri Paul Leclaire. Kellotorni rakennettiin muistoksi ensimmäisessä maailmansodassa kuolleille kanadalaisille merimiehille. Tornin kellomekanismi on kopio Lontoon Big Benin kellosta.

Kellotorni on 45 metriä korkea ja se on avoinna yleisölle päivittäin kello 11–19. Ylös kellotorniin johtaa 192 porrasaskelmaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Montreal Clock Tower famouswonders.com. Viitattu 12.7.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3  Clock Tower oldportofmontreal.com.  Arkistoitu 13.8.2020. Viitattu 12.7.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Montrealin kellotorni** Wikimedia Commonsissa
Lavastettu tilanne operaatio Gunnersiden toteutuksesta.
SF *Hydro* vuonna 1925
**Operaatio Gunnerside** oli liittoutuneiden sabotaasioperaatio, jonka avulla pyrittiin tuhoamaan Etelä-Norjan Telemarkissa toimiva Norsk Hydron raskasvesitehdas ja näin päättää natsi-Saksan ydinohjelma. Se oli jatkoa operaatio Grouselle.

28. helmikuuta 1943 kuusi miestä pudotettiin Telemarkiin laskuvarjoilla operaatio Grousen neljän seuraksi. Kymmenen miehen ryhmä taivalsi jäisen rotkon yli tehtaalle. He asensivat räjähteitä, räjäyttivät tehtaan ja pakenivat. Neljä heistä jäi Norjaan avustamaan vastarintaliikettä, loput kuusi hiihtivät Norjasta 400 kilometrin matkan Ruotsiin vapauteen.

Iskua pidettiin yhtenä toisen maailmansodan uskaliaimmista sabotaaseista. Sen pohjalta tehtiin myöhemmin elokuva *Telemarkin sankarit*, pääosassa Kirk Douglas.

Hydro-lautan upottaminen
------------------------

Räjäytyksen jälkeen saksalaiset päättivät siirtää Saksaan kaiken sen, mitä tehtaasta oli jäljellä, myös raskaan veden. Kuullessaan tästä Norjan vastarintaliikkeen miehet kehittelivät salaisen suunnitelman upottaakseen Hydro-lautan, jonka oli määrä kuljettaa neljään rautatievaunuun lastattu raskas vesi. 20. helmikuuta 1944 lautalle salakuljetettiin pommi. Se räjähti, kun lautta oli ylittämässä Tinnsjöjärveä Tinnissä. Lautan uppoaminen teki lopun natsi-Saksan ydinohjelmasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hero of the Telemark dies aged 101: WWII commando carried out raid on Norwegian Hydro plant to thwart Nazi's A-bomb plans Daily Mail. Viitattu 19.10.2014.
2. ↑   II Maailmansodan sankareita ja vakoojia 2, s. 121–125
3. ↑  Hitler's Sunken Secret PBS. Viitattu 19.10.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Norwegian Resistance Coup PBS
Näyttelyalueen kartta (englanniksi).
**Montrealin maailmannäyttely** (myös **Expo 67**) oli Montrealissa Kanadassa 27. huhtikuuta – 29. lokakuuta 1967 järjestetty maailmannäyttely. Näyttelyyn, jonka teemana oli "Ihminen ja hänen maailmansa", osallistui 62 valtiota näytteileasettajina ja yli 50 miljoonaa vierailijaa. Näyttely järjestettiin Kanadan satavuotisjuhlavuotena ja siitä muodostui juhlavuoden päätapahtuma. Maailmannäyttelyä on pidetty hyvin onnistuneena tapahtumana.

Näyttelyalue sijaitsi Montrealin keskustan eteläpuolella vanhalla satama-alueella (Cité du Havre) sekä Saint Lawrence -joen Sainte-Hélènen ja Notre-Damen saarilla, joista jälkimmäinen luotiin maailmannäyttelyn lähistöltä ruopatusta ja muualta kuorma-autoilla kuljetetusta täyttömaasta.

Suomi ei osallistunut näyttelyyn omalla paviljongillaan, vaan oli osallisena yhteispohjoismaisessa paviljongissa, jonka teemana oli ihmisten yhtenäisyys. Suomesta näyttelyyn vietiin muun muassa Paavo Nurmen patsas. Menestystä saavutti muun muassa keraamikko Birger Kaipiainen, joka sai maailmannäyttelystä Grand Prix -palkinnon *Orvokkimeri*-teoksellaan.

Kuvia
-----

* Montrealin maailmannäyttelyn eli Expo 67:n logo.Montrealin maailmannäyttelyn eli Expo 67:n logo.
* Näyttelyalueen kyltti ja ratsupoliiseja.Näyttelyalueen kyltti ja ratsupoliiseja.
* Sainte-Hélènen saaren näyttelyaluetta.Sainte-Hélènen saaren näyttelyaluetta.
* Kanadan paviljonki.Kanadan paviljonki.
* Näkymä Notre-Damen saarelta. Näkymä Notre-Damen saarelta.
* Pohjoismaiden paviljonkia.Pohjoismaiden paviljonkia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Expo 67 thecanadianencyclopedia.com.  Arkistoitu 25.6.2017. Viitattu 4.7.2017. (englanniksi)
2. ↑  Expo 67 - Montreal World's Fair  2006. westland.net. Viitattu 4.7.2017. (englanniksi)
3. ↑  The Most Successful World Fair – Expo 67  2011. voicesofeastanglia.com. Viitattu 4.7.2017. (englanniksi)
4. ↑  Paavo Nurmen patsas maailman­näyttelyyn  8.3.2017. Helsingin Sanomat, hs.fi. Viitattu 4.7.2017.
5. ↑  Birger Kaipiainen (1.7.1915–18.7.1988) Kuovi by Kaipainen, kuovi.fi. Viitattu 4.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Maailmannäyttelyä esittelevä Expo 67 in Montreal -sivusto (englanniksi)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Montrealin maailmannäyttely** Wikimedia Commonsissa
**Laialepa laht** (myös *Junkrulaht*) on Virossa Saarenmaalla sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järvi sijaitsee Harilaidin niemellä Saarenmaan luoteispäässä ja järven erottaa Itämerestä puoli kilometriä pitkä ja kapeimmillaan 40 metriä leveä kannas, jossa kulkee tie. Järven pinta-ala on 65 hehtaaria ja se on 1,7 kilometriä pitkä ja 650 metriä leveä. Järven lounaispäästä lähtee pieni oja, joka johtaa niemen länsirantaan. Järven valuma-alueen laajuus on 1,3 neliökilometriä.

Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 0,8 metriä ja suurin syvyys on vain metri. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00052 kuutiokilometriä eli 0,52 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 4,6 kilometriä ja rannat ovat autiot ja matalaa metsää tai pensaikkoa.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 8) mukaan rannikkojärvi, joka on vielä yhteydessä mereen (vir. *rannikujärv (mereveega ajutiselt ühenduses olev veekogu)*).

Järvi luokitellaan limnologisesti halotrofiseksi järveksi, jos sen suolapitoisuus on kohonnutta (vir. *halotroofne tai soolatoiteline*, HA). Tällaisia järviä ovat Virossa ne, joilla on matala yhteys mereen.

* Harilaidin niemen kasvillisuuttaHarilaidin niemen kasvillisuutta

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 31.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Keskkonnaregister: Laialepa laht (vee2065710) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 31.3.2017. (viroksi)
3. ↑  Laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä. Tämä ei ole viranomaisten määrittämä arvo!
Vuoden 2000 väestönlaskennan tunnus.
**Yhdysvaltain vuoden 2000 väestönlaskenta** oli Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston suorittama väestönlaskenta Yhdysvaltain asukkaista.

Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan Yhdysvalloissa oli asukkaita 281 421 906. Määrä oli 13,2 % suurempi kuin vuonna 1990, jolloin asukkaita oli 248 709 873.

Tulokset
--------

* 75,1 % väestönlaskentaan kyselleistä oli joko valkoisia tai eurooppalaissyntyisiä.
* 21,36 % oli amerikansaksalaisia.
* 12,3 % oli mustia tai afroamerikkalaisia.
* 12,5 % oli latinalaisamerikkalaisia.
* 3,6 % oli aasialaisia.
* 2,4 % vastaajista ilmoitti olevansa monirotuisia (engl. *Multiracial american*).
* 45–54-vuotiaiden määrä kasvoi vuodesta 1990 49 %, yli 85-vuotiaiden määrä taas 38 %.
* 52 % Yhdysvaltain kotitalouksista oli tietokone; internet-yhteys oli 41 % vastaajista.
* 623 573 henkilöä ilmoitti omaavansa suomalaiset sukujuuret

### Muutokset asukasluvuissa

1990–2000 välisenä aikana Itä-Yhdysvaltojen asukasluku kasvoi 14 790 890 asukkaalla ja Länsi-Yhdysvaltojen taas 10 411 850 asukkaalla. Koillis-Yhdysvaltojen väkiluku kasvoi 2 785 149 asukkaalla, kun keskilännellä kasvua oli 4 724 144 asukasta. Census Bureaun laskema Yhdysvaltain väestön pääpiste (engl. *Mean center of United States population*) oli Missourin osavaltiossa Phelpsin piirikunnassa.

### Muutokset edustajainhuoneessa

Yhdysvaltain edustajainhuoneen edustajien määrä osavaltioittain määritellään osavaltioiden asukaslukujen mukaan. Kartassa näkyvät vuoden 2000 väestönlaskennan aiheuttamat muutokset edustajainhuoneen paikoissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Census 2000 Shows Resident Population of 281,421,906; Apportionment Counts Delivered to President. *Washington Post*.  Arkistoitu 10.3.2016. Viitattu 6.2.2012. (englanniksi)
2. ↑  American FactFinder *factfinder.census.gov*.  Arkistoitu 12.2.2020. Viitattu 24.12.2010. (englanniksi)
3. ↑   (englanniksi)
4. 1 2  Percent Change in Resident Population for the 50 States *census.gov*. Viitattu 5.2.2012. (englanniksi)

Yhdysvaltain väestönlaskennat

* 1790
* 1800
* 1810
* 1820
* 1830
* 1840
* 1850
* 1860
* 1870
* 1880
* 1890
* 1900
* 1910
* 1920
* 1930
* 1940
* 1950
* 1960
* 1970
* 1980
* 1990
* 2000
* 2010
* 2020
* *2030*
**Montreal Underground City**, **La Ville Souterraine** tai **RESO** eli Montrealin maanalainen kaupunki on jalankulkutunnelien, kauppakeskusten ja Montrealin metron asemien muodostama yli 33 kilometriä pitkä maanalainen verkosto. Sen kautta on pääsy useisiin Montrealin keskustan rakennuksiin, kuten Montrealin nykytaiteen museoon (*Musée d’art contemporain de Montréal*). RESO on rakennettu ennen kaikkea talvikuukausia silmällä pitäen, jolloin ulkona on ankara pakkanen ja kova tuuli.

Montrealin maanalainen kaupunki sai alkunsa Place Ville-Marien alikulkutunneleista, jotka rakennettiin vuonna 1962. Pian rakennettiin tunnelit, jotka yhdistivät ne Montrealin päärautatieasemaan. Maanalainen verkosto on vähitellen kasvanut kokonaiseksi kaupunginosaksi, joka on nykyisin suosittu ajanviettopaikka ja turistinähtävyys. Maanalaisessa kaupungissa on kauppojen lisäksi ravintoloita, gallerioita, elokuvateattereita, hotelleja, yökerhoja ja kirjasto. Vuonna 2004 maanalainen kaupunki sai uuden nimen RESO. Sen sisäänkäynnit on nykyisin merkitty RESO-kyltein.

Kuvagalleria
------------

* RESOn karttaRESOn kartta
* Jalankulkukäytävä Eaton CenterissäJalankulkukäytävä Eaton Centerissä
* World Trade Centerin ja Square-Victoria –metroaseman välinen jalankulkutunneliWorld Trade Centerin ja Square-Victoria –metroaseman välinen jalankulkutunneli
* Place Montreal Trustin suihkulähdePlace Montreal Trustin suihkulähde
* RESOssa on useita päällekkäisiä kerroksia.RESOssa on useita päällekkäisiä kerroksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Isa Tousignant: Guide to the underground city *Tourisme Montréal*. Viitattu 9.8.2021. (englanniksi)
2. ↑  RESO - Montreal Underground City (La Ville Souterraine) *Montreal Travel Guide*. Viitattu 9.8.2021. (englanniksi)
Osa biologian artikkelisarjaa
 **Evoluutio** 

Keskeisiä aiheita 

Yhteinen polveutuminen  
Evoluution todisteet

Prosessit ja lopputulokset 

Populaatiogenetiikka · Geneettinen variaatio · Mutaatio · Luonnonvalinta · Adaptaatio · Geneettinen ajautuminen · Geenivirta · Lajiutuminen · Sopeutumislevittäytyminen · Yhteistyö · Koevoluutio · Divergenssi · Konvergenssi · Paralleelinen evoluutio · Sukupuutto

Luonnonhistoria 

Elämän alkuperä · Elämän historia · Evoluution aikajana · Ihmisen evoluutio · Evoluutiopuu · Biodiversiteetti · Eliömaantiede · Taksonomia · Kladistiikka · Välimuotofossiili · Joukkosukupuutto

Evoluutioteorian historia 

Yleiskatsaus · Darwin ·   
Lajien synty · Moderni synteesi

Tutkimushaarat ja sovellukset 

Ekologinen genetiikka · Evoluutiolaskenta · Evoluutiopsykologia · Fylogenetiikka · Jalostus · Systematiikka

Yhteiskunnalliset vaikutukset 

Yhteiskunnalliset vaikutukset  
Vastustus

n · k · m

**Yhteisellä polveutumisella** tarkoitetaan jo Darwinin aikoinaan esittelemää käsitystä Maan elämän yhteisestä alkuperästä. Kirjassaan Lajien synty hän toteaa: »–– niin yksinkertaisesta alusta mitä kauneimmat ja mitä ihmeellisimmät muodot ovat kehittyneet ja kehittyvät edelleen.»  Lukuisat tutkimukset ovat vahvistaneet tämän oletuksen, joka nykyään tunnetaan teoriana elämän yhteisestä alkuperästä  Yhteisen polveutumisen teoria ratkaisi luonnonhistoriallisen pulman erilaisten eliöiden jakamista yhteisistä, homologisista ominaisuuksista, jotka voivat johtua parallellismista.
Kaikki (dna-)elämä Maassa on oletettavasti polveutunut yhteisestä kantamuodosta, LUCAsta , ja jakaa siksi mm. geneettisen koodin ja muita ominaisuuksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Darwin, Charles: *Lajien synty*. Karisto, 2002. ISBN 951-23-2446-6. (suomeksi)
2. ↑  Mayr, Ernst: *Evoluutio*. WSOY, 2003. ISBN 951-0-27897-1. (suomeksi) sivut 46–49
3. ↑  Arturo Becerra, Luis Delaye, Sara Islas, and Antonio Lazcano: The Very Early Stages of Biological Evolution and the Nature of the Last Common Ancestor of the Three Major Cell Domains.  *The Annual Review of Ecology, Evolution, and Systematics*, 2007, nro 38, s. 361–79. Palo Alto, USA: doi:10.1146/annurev.ecolsys.38.091206.095825. ISSN 1543-592X/07/1201-0361. Artikkelin verkkoversio (pdf). Viitattu 14.12.2017.  (englanniksi)
**Montrealin kaupungintalo** (ransk. *Hôtel de ville de Montréal*, engl. *Montreal City Hall*) on Kanadassa Quebecin provinssissa sijaitsevan Montrealin kaupungintalo. Se sijaitsee Montrealin keskustassa, Place Jacques-Cartier’n reunustalla.

Alkujaan nelikerroksisen rakennuksen ovat suunnitelleet arkkitehdit Henri-Maurice Perrault ja Alexander Cowper Hutchison, ja se rakennettiin vuosina 1872–1878. Kaupungintalon arkkitehtuuri edustaa uusrenessanssityyliä.

Vuonna 1922 rakennuksessa riehui tulipalo, joka tuhosi sisustuksen suurelta osin. Rakennusta kunnostettaessa siihen lisättiin 5. kerros ja sitä restauroitiin Ranskassa sijaitsevan Toursin kaupungintaloa mukaillen. Vuonna 1967 Ranskan presidentti Charles de Gaulle julisti sen parvekkeelta kuuluisan "Vapaa Quebec" -puheensa.

Kuvia
-----

* Piirros rakennuksesta ennen suurpaloa (julkaistu 7.5.1874).Piirros rakennuksesta ennen suurpaloa (julkaistu 7.5.1874).
* Rakennus suurpalon jäljiltä 3.3.1922.Rakennus suurpalon jäljiltä 3.3.1922.
* Suurpalon (1922) jälkien siivoamista.Suurpalon (1922) jälkien siivoamista.
* Montrealin kaupungintalo tammikuussa 2006.Montrealin kaupungintalo tammikuussa 2006.
* Rakennus heinäkuussa 2011.Rakennus heinäkuussa 2011.
* Kaupungin 375-vuotisvuonna (17.5.2017).Kaupungin 375-vuotisvuonna (17.5.2017).

Lähteet
-------

1. ↑  Montréal City Hall National Historic Site of Canada historicplaces.ca. Viitattu 12.7.2017. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF
* WorldCat

 |

 |
**Palle Borgström** (s. 30. joulukuuta 1960) on ruotsalainen maanviljelijä. Toukokuussa 2017 hänet valittiin yleiskokouksessa Ruotsin maataloustuottajien keskusliiton (Lantbrukarnas Riksförbund) puheenjohtajaksi.

Borgström on pitänyt vuodesta 1981 veljensä kanssa Göteborgin pohjoispuolella Kilanda Säteri -nimistä maatilaa, jolla on 350 hehtaarin verran viljeltävää maata ja lisäksi 200 hehtaaria metsää. Lypsykarjaa tilalla on 170 lehmän verran. Vuonna 1988 Borgström valmistui oppiarvolla maataloudessa Ruotsin maatalousyliopistosta. Hänet valittiin hallituksen jäseneksi Lantbrukarnas Riksförbundiin vuonna 2010 ja järjestön puheenjohtajaksi vuonna 2017. Lisäksi hän on toiminut muun muassa Pohjoismaisten Tuottajajärjestöjen keskusliiton puheenjohtajana vuosina 2019–2021 sekä Arla Foodsin ja Svensk Mjölkin hallituksissa.

Borgström on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Curriculum Vitae for Palle Borgström COPA-COGECA
2. 1 2 3  LRF's President Lantbrukarnas Riksförbund
**Yhdysvaltain väestönlaskentavirasto** (engl. *United States Census Bureau*, virallisesti *Bureau of the Census*) on Yhdysvaltain kauppaministeriön yksikkö, jonka tehtäväksi on Yhdysvaltain perustuslaissa määritelty valtion väestönlaskenta. Perustuslaki määrää, että väestönlaskenta on tehtävä vähintään kymmenen vuoden välein. Näin kullekin osavaltiolle voidaan määrittää oikea osuus Yhdysvaltain edustajainhuoneen paikoista. Virasto on myös vastuussa tilastojen keräämisestä kansakunnasta, sen ihmisistä ja taloudesta.

Väestönlaskentaviraston budjetti ja työntekijämäärä vaihtelevat suuresti vuosittain. Väestönlaskentojen aikaan viraston budjetti moninkertaistetaan ja se palkkaa kymmeniätuhansia osa-aikaisia työntekijöitä.

Väestönlaskenta on Yhdysvalloissa suoritettu kymmenen vuoden välein aina vuodesta 1790.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston sivut (englanniksi)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yhdysvaltain väestönlaskentavirasto** Wikimedia Commonsissa
**Inger Margareta Berggren** (23. helmikuuta 1934 – 19. heinäkuuta 2019) oli ruotsalainen laulaja. Berggren aloitti laulajan uransa 16-vuotiaana Thore Swanerudin orkesterissa ja lauloi myöhemmin Thore Ehrlingin, Simon Brehmin ja Göte Wilhelmsonin kanssa. Berggren valmistui Ruotsin kuninkaallisesta musiikkiakatemiasta 1956.

Berggrenin ensimmäinen levytys *Nära* julkaistiin 1952. 1958 Berggren saavutti jonkinlaista suosiota kappaleella *Vals Intim*. Berggren esitti vuoden 1960 Melodifestivalenissa voittokappaleen *Alla andra får varann* sekä toiseksi sijoittuneen kappaleen *Underbar, så underbar*, mutta Berggreniä ei valittu voittokappaleen esittäjäksi kansainväliseen Eurovision laulukilpailuun.

Varsinainen läpimurto tapahtui Berggrenin voitettua Melodifestivalenin 1962 kappaleella *Sol och vår*, minkä myötä Berggren valikoitui Ruotsin edustajaksi saman vuoden Eurovision laulukilpailuun. Saman vuoden Melodifestivalenissa Berggren esitti myös viidenneksi sijoittuneen kappaleen *Sagans underbara värld*. Kansainvälisessä kilpailussa Berggren sijoittui jaetulle seitsemännelle sijalle 16 kilpailijan joukosta. Samana vuonna Berggren saavutti menestystä myös Ruotsin listojen kärkeen nousseella kappaleella *Elisabeth serenade* ja seuraavana vuonna kappaleella *Twist till Menuett*.

Berggren palasi Melodifestivaleniin säveltäjänä vuonna 1967 kappaleella *Vem frågar vinden*, jonka esitti Towa Carson. Kappale sijoittui Melodifestivalenissa viidenneksi.

1970-luvulla Berggren työskenteli musiikinopettajana Täbyn kunnassa sekä kapellimestarina Tukholman kaupunginteatterissa. Berggren esitti vuoden 1973 elokuvassa *Anderssonskans Kalle i busform* elokuvateatterin kassatyöntekijää. 1983 Berggren esitti rouva Bergholmia TV-sarjassa *Spanarna*. Berggren esitti Liliania vuoden 1984 elokuvassa *Sömnen*.

Lähteet
-------

* Inger Margareta Berggren *skbl.se*. Viitattu 29.3.2022.

### Viitteet

1. ↑  Sweden: Eurovisionsschlagern - Svensk final 1960 *eurovisionworld.com*. Viitattu 29.3.2022.
2. ↑  Sweden: Eurovisionsschlagern - Svensk final 1962 *eurovisionworld.com*. Viitattu 29.3.2022.
3. ↑  Luxembourg 1962 *eurovision.tv*. Viitattu 29.3.2022.
4. ↑  Melodifestivalen 1967: Towa Carson - "Vem frågar vinden?" *eurovisionworld.com*. Viitattu 29.3.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
FBI kerää vuosittain tilaston **Yhdysvaltojen rikollisuudesta**. Vuoden 2017 lukuihin osallistui 16207 eri lakia valvovaa yksikköä. Näitä yksiköitä on kokonaisuudessaan 18855 kpl.

Maanlaajuisesti lainvalvojat tekivät 10,55 milj. pidätystä vuonna 2017. Näistä 0,52 miljoonaa koski väkivaltarikoksia ja 1,25 milj. pidätystä omaisuusrikoksia. Suurin osa pidätyksistä koski huumerikoksia (arviolta 1,63 milj pidätystä), moottoriajoneuvon ajamista päihteiden alaisena (arvio 990,678 pidätystä) ja varkauksia (950,357 pidätystä).

Väkivaltainen rikollisuus
-------------------------

Väkivaltarikoksia ovat murhat, tapot, raiskaukset, ryöstöt ja aselliset hyökkäykset. Vuonna 2017 Yhdysvalloissa tehtiin 1,28 milj. väkivaltarikosta (vuonna 2007 1,42 milj). Tappojen lukumäärä asukaslukuun nähden on keskimääräisesti laskenut, vaikka kokonaismäärä on pysynyt samana viimeisen kymmenen vuoden.

Väkivaltarikosten tilasto - Yhdysvallat|  | 2017 | 2007 |
| --- | --- | --- |
| Tappo | 17.284 | 17.128 |
| Raiskaus | 135.755 | 92.160 |
| Ryöstö | 319.356 | 447.324 |
| Aseellinen hyökkäys | 810.825 | 866.358 |
| **Väkivaltarikokset yhteensä** | **1,28 milj** | **1,42 milj.** |

Omaisuusrikokset
----------------

Omaisuuteen kohdistuva rikollisuus on laskussa Yhdysvalloissa. 

Omaisuusrikosten tilasto - Yhdysvallat| AIhe | 2017 | 2007 |
| --- | --- | --- |
| Tuhopoltto | 49.547 | 68.091 |
| Murto | 1.401.840 | 2.190.198 |
| Varkaus | 5.519.107 | 6.591.542 |
| Moottoriajoneuvon varkaus | 773.139 | 1.100.472 |
| **Omaisuusrikokset yhteensä** | **7,69 milj** | **9,88 milj** |

Tekoväline ja tekijä
--------------------

FBI on tehnyt myös yli 382000 käsittävän tapauskohtaisen tilaston, josta saa tarkempaa tietoa rikosten tekijöistä, uhreista sekä välineistä. Tässä tilastossa miesten osuus oli 300.000 eli lähes 80 %. Muita demografisia tilastotietoja ovat rotu, etnisyys ja ikä.

FBI:n tapauskohtaisesta tilastosta selviää myös, että asetta käytettiin 54% kaikista tapauksista. Tässä lista tekovälineistä/-tavoista (yksityiskohtainen tilasto):

|  |  |
| --- | --- |
| **Väline** | **Kpl** |
| Henkilökohtainen ase | 100304 |
| Käsiase | 56935 |
| Puukko | 43923 |
| Ei mikään | 28787 |
| Tylppä esine | 28410 |
| Muu | 23487 |
| Tuliase | 19282 |
| Moottoriajoneuvo | 13088 |
| Tuntematon | 11073 |
| Tukehtuminen | 3999 |
| Automaattiase | 3064 |
| Haulikko | 2568 |
| Kivääri | 2488 |
| Muu tuliase | 2364 |
| Lääkkeet tai huume | 956 |
| Automaatti sarjatuliase | 704 |
| Tuli | 584 |
| Myrkky | 299 |
| Automaattikivääri | 163 |
| Räjähteet | 113 |
| Muu automaattiase | 54 |
| Automaattihaulikko | 37 |
| **Yhteensä** | **342682** |
| Kaikki aseet | 187963 |

Lähteet
-------

1. ↑  FBI: Uniform Crime Report, Crime in the United States *ucr.fbi.gov*.
2. 1 2 3  FBI: CDE :: Explorer *2017*.  Arkistoitu 24.4.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yhdysvaltojen rikollisuus** Wikimedia Commonsissa
**Ingela "Pling" Forsman** (s. 26. elokuuta 1950 Tukholma) on ruotsalainen muusikko. Hän on toiminut laulajana, musiikkituottajana ja sanoittajana. Forsman on tekstittänyt lukuisia Lasse Holmin sävellyksiä ja tehnyt yhteistyötä myös Agnetha Fältskogin kanssa.

Ura
---

Forsman aloitti uransa Bambi-yhtyeessä 1960-luvulla. Sen jälkeen hän toimi soololaulajana ja musiikkituottajana, kunnes keskittyi alati enemmän laulujen sanoittamiseen. Forsmanin ensimmäinen sanoitus oli "Minns dej som du var". Tuonnempana hän on sanoittanut muun muassa Melodifestivalen-kilpailussa esitetyt kappaleet "Men natten är vår" (1981), "Bra vibrationer" (1985), "Nattens drottning" (1989), "Se på mig" (1995), "När jag tänker på imorgon" (2000), "Min kärlek" (2004) ja "Den du är" (2021).

Forsmanin muita sanoituksia ovat esimerkiksi "När du tar mej i din famn" (1979), "Håll om mig" (2005) ja "Jag ljuger så bra" (2006). Forsman on sanoittanut niin ikään useita Carola Häggkvistin tulkitsemia kappaleita, kuten "Det regnar i Stockholm", "Tokyo" ja "Tommy tycker om mej".

Lähteet
-------

1. ↑  Ingela "Pling" Forsman *Smhof.se*. Swedish Music Hall of Fame. Viitattu 24.1.2022. (ruotsiksi)
2. ↑  Här är alla låtar som Ingela Pling Forsman skrivit till Melodifestivalen *Hant.se*. Hänt.se. Viitattu 24.1.2022. (ruotsiksi)
3. ↑  Hitparad.se *Hitparad.se*. Hung Medien. Viitattu 24.1.2022. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Ingela Forsman 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Periventrikulaarinen leukomalasia** (PVL) eli **aivokammioiden viereisen valkean aineen vaurio** on erityisesti ennenaikaisesti syntyneillä lapsilla ilmenevä aivovaurio, jossa aivokammioiden viereisessä valkeassa aineessa on vaihtelevaan oirekuvaan johtava muutos. Se johtuu aivoverenkierron vähäisyydestä ja sen aiheuttamasta aivojen hapenpuutteesta tai liiallisesta hiilidioksidipitoisuudesta. Periventrikulaarinen leukomalasia voi olla kehittynyt ennen syntymää tai voi kehittyä synnytyksessä tai päivien kuluessa siitä. Yleensä vaurio esiintyy ennen 30. raskausviikkoa syntyneillä alle 1,5 kg painoisilla vauvoilla. Aikuisilla periventrikulaarinen leukomalasia todetaan harvoin ja tällöin se on saattanut olla henkilöllä jo vastasyntyneisyyskaudesta lähtien. Ennenaikaisesti syntyvillä lapsilla vaurio kehittyy helposti aivoverisuonten kypsymättömyyden ja vaurioitumisherkkyyden johdosta. Suomessa noin 13–26 %:lla ennenaikaisesti syntyvistä lapsista on periventrikulaarinen leukomalasia. Harvemmin se voi ilmetä myös ilman ennenaikaista synnytystä ja pienikokoisuutta.

Periventrikulaarisen leukomalasian oirekuvaa määrittävät vaurion laajuus ja tarkka sijainti aivoissa. Suurin osa vaurion saaneista kuitenkin kärsii sen mukanaan tuomista pitkäaikaishaitoista. Vastasyntyneiden varhaisia merkkejä vauriosta voivat olla imettämisen vaikeus, alaraajojen hypotonia, kaulan ojentajalihasten hypertonia ja apnea (hengityskatkokset). Periventrikulaarinen leukomalasia johtaa usein CP-vammaan ja voi aiheuttaa kehitysvamman. Psykomotorinen kehitysviive, tarkkaavaisuuden häiriö, näkö- ja kuuloaistin heikkous ja epilepsia ovat mahdollisia, mutta kaikilla toiminnallisia puutteita ei ilmene vaikeusasteen yksilöllisestä vaihtelusta johtuen. Useimmiten periventrikulaarinen leukomalasia on epätarkkarajainen eikä ilmene havaittavina kudosmuutoksina aivoissa. Hermoverkostojen kehittyminen kuitenkin häiriytyy vaurion seurauksena. Vaikein periventrikulaarisen leukomalasian muoto on sen kystinen tyyppi, jossa vaurion kokeneelle aivoalueelle ilmaantuu yleensä 2–3 viikon kuluessa hapenpuutteesta ja verenkierron vähäisyydestä pieniä kystia. Usein nämä kystat sulautuvat aivokammioihin ja johtavat hydrokefalukseen. Kystat voivat kuitenkin myös suurentua.

Periventrikulaarinen leukomalasia voidaan todeta ultraäänitutkimuksen ja magneettikuvauksen avulla. Vaurion saaneiden elinajanodote riippuu vaurion vaikeusasteesta. Periventrikulaarinen leukomalasia on kuvattu ensimmäisen kerran jo vuonna 1867, ja nimi otettiin käyttöön vuonna 1962.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Johanna Rintahaka, Periventrikulaarinen leukomalasia Tukiliitto 6.4.2023, viitattu 9.7.2023
Assyrialainen lamassuveistos Louvressa, kalkkikivi, 700-luku eaa.
**Lamassu** on Assyrian taiteessa esiintyvä sisäänkäyntien vartijahahmo. Lamassut ovat jopa viiden metrin korkuisia eläinhahmoja, jossa yhdistyy ihmisen, härän ja linnun aineksia.
Lamassut olivat hallitsijaa suojelevia henkiä ja taruolentoja. Yleisimmin lamassu oli viisijalkainen ja siivekäs härkä, jolla oli parrakas ihmispää. Lamassun kaltaisia hybridihahmoja on tehty muuallakin, mutta Assyriassa ne olivat erityisen vaikuttavia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tila, kuva, aatteet
2. ↑  *Taiteen pikkujättiläinen*, s. 410. 3. painos. Porvoo: WSOY, 1995. ISBN 951-0-16447-X.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lamassu** Wikimedia Commonsissa

* The Mythical Lamassu: Impressive Symbols for Mesopotamian Protection (englanniksi)
* The Metropolitan Museum of Art: Human-headed winged lion (lamassu) (englanniksi)
* Louvre Museum Official Website: Near Eastern Antiquities Mesopotamia - Winged human-headed bull (englanniksi)