recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
'**Kintpuash** (1837–1873) oli modok-intiaaniheimon päällikkö ja heidän johtajansa modok-sodassa. Hänen modokinkielinen nimensä tarkoittaa sananmukaisesti "Mies-Jota-Närästää".

Varhainen elämä
---------------

Kintpuash syntyi luultavasti vuonna 1837. Hänen isänsä oli modok-intiaanien päällikkö, joka taisteli Kaliforniaan 1850-luvulla tulleita uudisasukkaita vastaan. Kintpuash ei kannattanut isänsä tavoin sotaa vaan halusi rauhan valkoisten kanssa. Olot modokien seuduilla rauhoittuivat, kun Kintpuashin isä kuoli ja Kintpuashista tuli päällikkö. Kintpuash oli kiinnostunut siirtolaisten elämäntavasta ja vietti monesti aikaa läheisessä uudisasukkaiden kaupungissa Yrekassa ja tutustui siellä joihinkin alueen uudisasukkaisiin. Siirtolaiset antoivat hänelle nimen **Kapteeni Jack**, jolla hän tuli myöhemmin tunnetuksi.

Modok-sota
----------

1864 modokit elivät Tulejärven eteläpuolella perinteisellä asuinseuduillaan. Uudisraivaajat tavoittelivat aluetta, sillä se oli tuliperäisyytensä vuoksi hedelmällistä. Ongelmia modokien ja uudisasukkaiden välille syntyi koska modokit varastelivat uudisasukkaiden karjaa. Modocit sijoitettiin Klamath-reservaattiin, joka oli klamath-heimon kotiseutua.
1865 Kapteeni Jack johti modocit takaisin kotiseuduilleen, mutta Yhdysvaltain armeija palautti heidät reservaattiin 1869. Modocit kuitenkin toistivat paluunsa kotiseuduilleen vuonna 1870. Yhdysvaltain armeija lähetettiin jälleen palauttamaan Kapteeni Jackin joukko takaisin reservaattiin, mutta tällä kertaa jouduttiin aseelliseen yhteenottoon intiaanien kanssa ja modok-sota alkoi.

Kiinniotto
----------

Kun modokit olivat kärsineet tappion lähellä Sand Buttea, heidän rivinsä alkoivat hajota. Pyydys-Jim antautui kannattajineen jättäen Jackille vain 37 soturia, joista heistäkin suurin osa hajaantui. Kapteeni Jack antautui 4. kesäkuuta armeijan onnistuttua piirittämään hänet ja 3 jäljelle jäänyttä soturia. Jack hirtettiin Fort Klamathissa 3. lokakuuta 1873. Armeija otti hänen päänsä irti ja lähetti sen Army Medical Museumiin 25 lokakuuta. 1898 se päätyi Smithsonian-instituutille joka palautti ne Jackin sukulaisille vuonna 1984.

Katso myös
----------

* Modoc-sota

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Dee Brown, *Bury my heart at Wounded Knee* ISBN 9780330245692
2. ↑  Executive Summary, Repatriation of Modoc Remains


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |

 |
Amalgaamipaikka
**Hammaspaikka** on ainetta, joka asennetaan hampaaseen vaurioituneen, irronneen, tai poistetun osan paikalle. Tavallisesti paikattava vaurio on karieksen aiheuttama reikä, mutta hammaspaikka voidaan tarvita myös kuluneen, kiillevaurioisen tai lohjenneen hampaan hoitoon. Väliaikaista paikkaa käytetään juurihoidon ollessa kesken sekä silloin kun käytettävissä oleva aika ei riitä pysyvän paikan tekemiseen. *Hätäpaikka* on ilman lääkärin apua esimerkiksi lohjenneeseen hampaaseen laitettava kovettuva tahna, joka suojaa vauriota siihen saakka kunnes potilas pääsee hammashoitoon.

Hammaspaikka heikentää hammasta sekä lisää sen tulehdusalttiutta.

Hammaspaikkoja on tehty muiden muassa amalgaamista, yhdistelmämuovista ja kullasta, nykyisin myös keraamisista aineista. Tällä hetkellä tutkitaan hampaiden korjaamista Alzheimerin taudin hoitamiseen kehitetyn Tideglusib-lääkkeen avulla. Lääke saa hampaan keskiosan kantasolut erikoistumaan hammassoluiksi, jolloin reikä umpeutuu luonnollisella hammassolukolla. Kyseisellä menetelmällä on onnistuttu paikkaamaan onnistuneesti jo hiirten hampaita.

Amalgaamipaikkojen haittoja
---------------------------

Erityisesti 1980- ja 1990-luvulla keskusteltiin mahdollisista, amalgaamin aiheuttamista sairauksista. Keskusteltua käytiin myös siitä, pitäisikö amalgaamipaikat vaihtaa. Amalgaamipaikoista saatava elohopea-annos voi olla 1–3 mikrogrammaa vuorokaudessa, kun Maailman terveysjärjestön (WHO) mukaan herkimmillä yksilöillä voisi elohopea-altistuksesta aiheutua ensioireita vasta 30 mikrogramman vuorokausiannoksella. Nykytiedon valossa amalgaami katsotaan täysin turvalliseksi paikka-aineeksi, joskin elohopea-allergikot voivat saada limakalvoon kosketuksissa olevista amalgaamipaikoista limakalvomuutoksia.

Muovipaikkojen haittoja
-----------------------

Muovisissa hammaspaikoissa (bis-GMA = bis-fenoliglykolidimetakrylaatti ja bis-DMA = bisfenoli -dimetakrylaatti) on aineita, jotka muuttuvat bisfenoli-A:ta (BPA) sisältäviksi ollessaan kosketuksissa syljen kanssa. Tällaisista muovisista hammaspaikoista saatava BPA-altistus ajoittuu muutaman tunnin tai vuorokauden sisälle uuden paikan saamisesta ja altistus on minimaalista.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Alzheimer-lääke saa hampaan korjaamaan itseänsä - mutta jääkö hammaspora työttömäksi? Miina Rautiainen Tekniikka ja talous 10.1.2017.
3. 1 2  Terveyskirjasto, amalgaami *terveyskirjasto.fi*.  Arkistoitu 16.3.2016. Viitattu 15.3.2016. (suomeksi)
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
HammastunturitHammastunturi horisontissa 27 kilometrin päässä Aviaispää-tunturilta katsottuna.

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
tunturi |
| Sijainti | 
Inari, Suomi |
| Korkeus merenpinnasta | 
531 m |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
68° 35′ 56″ P, 26° 51′ 27″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Hammastunturit** (pohjoissaameksi *Bátneduottar*, koltansaameksi *Pääʹnntuõddâr* ja inarinsaameksi *Pänituodâr*) ovat tunturiryhmä Inarin kunnassa. Tunturien korkein kohta Hammasuro on merenpinnan tasolta mitattuna 531 metriä korkea. Tunturien pohjoispuolella sijaitsee lähialueen suurin järvi Hammasjärvi. Tunturit sijaitsevat seitsemän kilometriä pitkän Hammasjärven eteläpuolella ja Ivalojoen pohjoispuolella Ivalosta linnuntietä noin 29 kilometriä länteen päin. Hammasuro on sitä ympäröivän Hammastunturin erämaa-alueen korkein. Hammastunturien nimi tulee niiden muodosta.

Katso myös
----------

* Luettelo Suomen korkeimmista kohdista
* Luettelo Suomen suurimmista prominensseista

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan Iso tietosanakirja*. Osa 3. Palsta 348, art. Hammastunturit.. Helsinki: Otava, 1968.
2. ↑  Väänänen, Veikko: *Hammastunturi: ihmisten erämaa. s. 134*. Wildstrack Oy / Metsähallitus Ylä-Lapin luonnonhoitoalue, 1994. ISBN 951-47-9842-2.
**Mika Petteri Järvinen** (s. 24. heinäkuuta 1972 Lahti) on Aalto-yliopiston energiatekniikan professori (*associate professor*). Hän on erikoistunut uusiutuviin energiamuotoihin ja hiilidioksidin talteenottoon.

Järvinen kirjoitti ylioppilaaksi 1991 Mukkulan lukiossa, valmistui diplomi-insinööriksi Lappeenrannan teknillisen korkeakoulun energiatekniikan osastolta 1997 ja väitteli tekniikan tohtoriksi Teknillisen korkeakoulun energiatekniikan ja ympäristönsuojelun laboratoriossa 2002. Väitöskirjan otsikkona oli *Numerical modeling of the drying, devolatilization and char conversion processes of black liquor droplets*.

Työuransa Järvinen aloitti Ahlstrom Machinery Oy:ssä diplomityöntekijänä 1996–1997 ja siirtyi sitten tutkijaksi Teknilliseen korkeakouluun vuosiksi 1997–1998. Hän toimi akatemiatutkijana 2012–2017.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Tekniikan akateemiset ja arkkitehdit 2011, osa 1*, s. 461. Helsinki: Tekniikan Akateemisten Liitto, Tekniska Föreningen i Finland, Suomen Arkkitehtiliitto, Suomen Rakennusinsinöörien Liitto, 2012. ISBN 978-952-5633-65-8.
2. 1 2  Yrttiaho, Tuomo: "Oppikirja on kontribuutioni luontokadon vastaiseen taisteluun". (50-vuotishaastattelu) *Helsingin Sanomat*, 23.7.2022, s. B 15. Helsinki:  Sanoma Media Finland Oy. ISSN 0355-2047. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 17.10.2022.
3. ↑  Ympäristökriisin ratkaisijoista huutava pula – poikkitieteellistä osaamista tarvitaan  18.11.2021. Tiina ja Antti Herlinin säätiö. Viitattu 17.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Mika Järvisen ansioluettelo (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* ORCID
* ResearcherID
* Scopus

 |

 |
**Florian Bernd Silbereisen** (s. 4. elokuuta 1981 Tiefenbach, Baijeri) on saksalainen kevyen musiikin laulaja, näyttelijä ja televisiojuontaja.

Ura
---

Silbereisen soitti lapsuudessaan harmonikkaa ja esiintyi jo kymmenvuotiaana televisio-ohjelmassa *Musikantenstadl*. Läpimurtonsa televisioesiintyjänä hän teki 1990-luvun lopussa. Helmikuussa 2004 Silbereisen aloitti uransa *Feste der Volksmusik* -ohjelman juontajana. Hän seurasi Carmen Nebeliä.

Vuonna 2015 Silbereisen perusti Jan Smitin ja Christoff De Bollen kanssa pop-trion Klubbb3, jonka esikoisalbumi *Vorsicht unzensiert!* myi kohtalaisen hyvin saksankielisellä alueella ja Benelux-maissa.

Silbereisen on näytellyt vuodesta 2019 kapteeni Pargeria ZDF-televisiokanavan monikymmenvuotisessa romanttisessa draamasarjassa *Das Traumschiff*.

Lähteet
-------

1. ↑  "Vorsicht unzensiert!" von KLUBBB3 *Schlager.de*. Viitattu 6.3.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Schlager.de: Florian Silbereisen

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Florian Silbereisen**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Florian Silbereisen
**Florian Meisenberg** (s. 1980 Berliini) on saksalainen kuvataiteilija ja mediataiteilija. Meisenberg on opiskellut Düsseldorfin taideakatemiassa sekä Skowhegan School of Painting & Sculpture -koulussa. Meisenbergin teoksiin kuuluu maalauksia, veistoksia sekä videotaidetta.

Meisenberg on pitänyt omia näyttelyitä muun muassa New Yorkissa, São Paolossa, Lontoossa sekä useassa saksalaisessa kaupungissa.

Meisenbergin videoteoksia oli esillä Kiasman ARS17 -näyttelyn verkkotaidekokoelmassa ARS17+ Online Art. Videosarjassa Meisenberg näyttää, miten digitaalista kuvaa voidaan manipuloida lähdekoodia muuttamalla. Meisenberg lisää jpg-kuvien lähdekoodiin filosofisia lainauksia, jotka aiheuttavat sattumanvaraisia muutoksia kuvissa. Muokattavat valokuvat tulevat niin mainosmaailmasta kuin taidehistoriastakin. Meisenberg manipuloi muun muassa Henri Matissen teosta sekä valokuvaa Jackson Pollockista. Videosarjassa Meisenberg pohtii kuvan olemusta ja digitaalisuuden vaikutusta luomusprosessiin. Loppujen lopuksi värikenttiin ja pikseleihin muuttuneet kuvat muistuttavat kaikki toisiaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Images «  Simone Subal Gallery *www.simonesubal.com*.  Arkistoitu 28.4.2017. Viitattu 21.4.2017. (englanniksi)
2. ↑  Biography Florian Meisenberg | Wentrup Gallery *Wentrup Gallery*.  Arkistoitu 22.4.2017. Viitattu 21.4.2017. (englanniksi)
3. ↑  towards\_a\_​new\_​​architecture | ARS17+ *ARS17+*.  Arkistoitu 22.4.2017. Viitattu 21.4.2017.
4. ↑  somewhere\_sideways | ARS17+ *ARS17+*.  Arkistoitu 22.4.2017. Viitattu 21.4.2017.
5. ↑  rghwori | ARS17+ *ARS17+*.  Arkistoitu 22.4.2017. Viitattu 21.4.2017.
6. ↑  Florian Meisenberg | ARS17+ *ARS17+*.  23.11.2016.  Arkistoitu 22.4.2017. Viitattu 21.4.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Florian Meisenberg
* Florian Meisenberg Vimeossa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Sexcetera** on yhdysvaltalainen Playboy TV -televisiokanavan viihteellinen asiaohjelma, joka keskittyy ihmisen seksuaalisuuteen. Suomessa ohjelmaa on esittänyt ainakin TV5.

Historia
--------

Sarjasta on ilmestynyt 80 jaksoa sen aloitusvuoden 1998 jälkeen, ja se on näin ollen yksi Playboyn pitkäaikaisimmista televisiosarjoista. Sarjan jokaisessa noin tunnin mittaisessa jaksossa esiintyy neljästä viiteen toimittajaa.

Sarjaan kuvataan sisältöä Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Sisältöön kuuluu muun muassa salattu fetisismi, eroottiset trendit, seksituotteet kuten seksilelut ja pornografian julkisuuden henkilöt. Toimittajat esittävät kertomuksensa humoristisella tavalla ja naispuoliset toimittajat ovat yleensä alasti omien juttujensa aikana.

Vaikka sarjaan ei enää tuoteta uusia jaksoja, uusinnat näkyvät edelleen Playboy TV:llä ja Virgin1:lla. Kanavien nykyiset ohjelmat *69 Sexy Things 2 Do Before You Die* ja *e-Rotic* on rakennettu hyvin paljon alkuperäisen *Sexceteran* pohjalta.

Toimittajat
-----------

* Kira Reed
* Valerie Baber
* Susannah Breslin
* Hoyt Christopher
* Ralph Garman
* Frank Gianotti
* Lauren Hays
* Asante Jones
* Gretchen Massey
* Sam Phillips
* Scott Potasnik
* Andrea Lowell
* Will Goodbourn

Lähteet
-------

1. ↑  Playboy esittää: Sexcetera *Telkku.com*.  Arkistoitu 10.3.2011. Viitattu 19.6.2011.
**Ohjuslautta Isku** oli Suomen merivoimien ohjuslautta.

Rakentaminen
------------

Alus rakennettiin Porissa Reposaaren konepajalla vuonna 1970. Se oli Suomen ensimmäinen ohjusvene. Alus oli tarkoitettu yksinomaan koulutusalukseksi uusia ohjusmiehiä varten, joten merikelpoisuus katsottiin toisarvoiseksi kantokykyyn verrattuna, joten aluksesta päätettiin tehdä yksirunkoinen lautta. Näin siksi koska koulutusammunnat tehtäisiin sisäsaaristossa.

Alukseen ostettiin Neuvostoliitosta neljä P-15 Termit -meritorjuntaohjusten (Nato-raportointinimi *SS-N-2 Styx*) laukaisualustaa (Suomessa MTO68) sekä yksi 30 mm kaksoistykki. Samat ohjukset ja niiden laukaisulaitteet olivat käytössä myös Tuima-luokan ohjusveneissä, joista oli jo tehty hankintapäätös.

Palvelus
--------

Alus palveli ohjusmiesten koulutuksessa aina vuoteen 1988, jolloin se poistettiin käytöstä Suomen merivoimien luovuttua MTO68-ohjuksista. Tämän jälkeen merivoimat käytti alusta satunnaisesti, ja 1990-luvulla se luokiteltiin "koealukseksi".
Alus on merivoimien vahvuudesta poistuttuaan jäänyt Pansion telakan rantaan.

Lähteet
-------

* Auvinen, Visa (toim.): *Leijonalippu merellä*. Pori: EITA Oy, 1983. ISBN 951-95781-1-0.

### Viitteet

1. ↑  Auvinen, Visa s. 114.
**Harald Erik Oxe** (14. joulukuuta 1628 Järpås – 1689) oli ruotsalainen aatelinen ja maaherra. Hän toimi Turun ja Porin läänin maaherrana vuosina 1666–1682 sekä lyhyen aikaa Viipurin ja Savonlinnan läänin maaherrana vuonna 1667.

Lidköpingin Järpåsissa syntynyt Oxe oli vuonna 1645 Magnus Gabriel De la Gardien mukana Ranskassa tämän toimiessa suurlähettiläänä. Ruotsiin palattuaan hän oli seremoniamestarina kuningatar Kristiinan ja kuningas Kaarle X Kustaan hoveissa. Lokakuussa 1666 Oxe nimitettiin Turun ja Porin läänin maaherraksi tehtävää väliaikaisesti hoitaneen Ernest Johann Creutzin seuraajaksi. Seuraavan vuoden maaliskuussa hänet siirrettiin Viipurin ja Savonlinnan läänin maaherraksi, mutta Oxe sai jo muutaman viikon kuluttua luvan palata vanhaan virkaansa Turkuun.

Harald Oxe avioitui vuonna 1671 myös Turun ja Porin maaherrana toimineen amiraali Lorentz Creutzin tyttären Elsan kanssa. Heidän kahdesta pojastaan vanhempi, 1674 syntynyt Lorentz Erik Oxe, joutui pakenemaan maasta vuonna 1691 tapettuaan erään rengin. Hän päätyi myöhemmin everstiksi ja kamariherraksi Pfalz-Neuburgin hallitsijan Kaarle III:n hoviin.

Oxe kuoli vuonna 1689 ja hänet haudattiin seuraavana keväänä Järpåsin kirkkoon.

Lähteet
-------

* Adliga ätten OXE nr 103 Adelsvapen.com

### Viitteet

1. ↑  Kotivuori, Yrjö: Lorentz Erik Oxe. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Viitattu 1.1.2014.

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Ernest Johann Creutz** | **Turun ja Porin läänin maaherra**1666–1682 | Seuraaja:**Lorenz Creutz nuorempi** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Jakob Törnsköld** | **Viipurin ja Savonlinnan läänin maaherra**1667 | Seuraaja:**Conrad Gyllenstierna** |
**Erkki Juhani Kohvakka** (2. heinäkuuta 1937 Kangasniemi – 23. tammikuuta 2018 Kangasniemi) oli suomalainen suunnistaja, joka ylsi 1960-luvun alussa Euroopan ja Pohjoismaiden mestariksi.

Suunnistuksen neljännet PM-kisat käytiin Längelmäellä syyskuussa 1961. Edellisissä kisoissa 11:nneksi jäänyt Kohvakka teki nyt maastossa tarkkaa työtä ja nappasi kultamitalin itselleen. Viestiä ei tuolloin vielä ollut ohjelmassa, mutta kaksi vuotta myöhemmin Ruotsin Karlstadissa päästiin juhlimaan isommalla porukalla, kun henkilökohtaisessa kisassa kahdeksanneksi päätynyt Kohvakka suunnisti henkilökohtaisen mestarin, Rolf Koskisen sekä Tepsellin veljesten, Aimon ja Osmon kanssa voittoon. Ensimmäisissä EM-kisoissa Norjan Hamar Lötenissä 1962 Kohvakka oli ollut henkilökohtaisella matkalla parhaana suomalaisena viides, mutta vuoden 1964 kisat Sveitsin Le Brassusissa olivat yhtä juhlaa: Kohvakka jätti 15 kilometrin reitillä pahimman uhkaajansa, isäntämaan Alex Schwagerin lähes kahden minuutin päähän ja juhli Euroopan mestarina. Viestissä hän sai ankkuroida Suomen yli 8 minuutin voittoon; muut viestimestarit olivat Juhani Salmenkylä, Rolf Koskinen ja Aimo Tepsell.

Suunnistuksen ensimmäiset MM-kisat järjestettiin Suomen Fiskarissa lokakuussa 1966. Henkilökohtaisella matkalla Kohvakka oli 11:s ja vasta viidenneksi paras suomalainen, mutta silti hänet mahdutettiin neljän hengen viestimiehistöön ohi Heino Avikaisen. Viestin Ruotsi voitti ylivoimaisesti ja Suomi sijoittui hopealle 7.52 minuuttia voittajien takana.

Erkki Kohvakka voitti uransa aikana seitsemän henkilökohtaista Suomen mestaruutta, mikä pysyi miesten ennätyksenä 2000-luvulle saakka, kunnes Jani Lakanen voitti kahdeksantensa.

Erkki Kohvakka edusti Kangasniemen Kalsketta. Hänen vaimonsa Leena, o.s. Tuhkanen ylsi suunnistajana SM-pronssille 1958.

Saavutukset
-----------

* MM-hopeaa viestissä 1966
* EM-kultaa henkilökohtaisella matkalla ja viestissä 1964
* PM-kultaa henkilökohtaisella matkalla 1961 ja viestissä 1963
* SM-kultaa normaalimatkalla 1961, pitkällä matkalla 1962–1963 sekä yösuunnistuksessa 1962–1963 ja 1965–1966

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus, Keskisuomalainen 4.3.2018, s. 44
2. ↑  Erkki Kohvakka on kuollut *suunnistusliitto.fi*.  5.2.2018. Suomen Suunnistusliitto. Viitattu 5.2.2018.
**Erkki Ilmari Kouri** (s. 18. maaliskuuta 1940 Tornio) on suomalainen historioitsija, joka toimi Helsingin yliopiston yleisen historian professorina vuosina 1989–2008.

Kouri työskenteli tutkijana ja opettajana Saksassa Marburgin ja Münchenin yliopistoissa 1969–1972, Britanniassa Cambridgen yliopistossa 1973–1978 ja toistamiseen Münchenissä 1978–1986. Hän väitteli tohtoriksi Cambridgessa 1978, aiheenaan Euroopan protestanttinen liittopolitiikka Elisabet I:n aikana. Vuodesta 1986 Kouri on toiminut Suomessa, ensin Oulun yliopiston historian apulaisprofessorina 1986–1987 ja Jyväskylän yliopiston yleisen historian professorina 1987–1989, ja sitten Helsingin yliopiston yleisen historian professorina 1989–2008.

Tutkijana Kourin keskeisiä tutkimusalueita ovat olleet uuden ajan alun eurooppalainen historia sekä kansainvälisten suhteiden ja historiankirjoituksen historia. Hänen tieteellisinä päätöitään ovat väitöskirja *England and the attempts to form a Protestant alliance in the late 1560s* (1978) ja tutkimukset *Der Deutsche Protestantismus und die Soziale Frage 1870–1919* (1983), jossa hän käsittelee protestanttisuuden asemaa Saksan keisarikunnan sosiaalipolitiikassa, ja *Saksalaisen käyttökirjallisuuden vaikutus Suomessa 1600-luvulla* (1984). Hän on sittemmin ollut *The Cambridge History of Scandinavia* -teossarjan (2003–2005) päätoimittajana.

Teoksia
-------

* *England and the attempts to form a Protestant allience in the late 1560s* (väitöskirja, 1978)
* *Die Milutinschule der byzantischen Wandmalerei in Serbien, Makedonien, Kosovo-Metohien und Montenegro* (1982)
* *Elizabethian England and Europe* (toimittaja, 1982)
* *Der Deutsche Protestantismus und die Soziale Frage 1870–1919* (1983)
* *Zur Sozialpolitik in Bildungsbürgerturm* (1983)
* *Saksalaisen käyttökirjallisuuden vaikutus Suomessa 1600-luvulla* (1984)
* *Politics and Society in Reformation Europe – Esseys to sir Geoffrey Elton* (toimittaja, 1987)
* *Länsisaksalainen historiankirjoitus toisesta maailmansodasta nykypäivään*. Jyväskylän yliopisto, historian laitos, Yleisen historian tutkimuksia 8. Jyväskylä: Jyväskylän yliopisto, 1988. ISBN 951-680-081-5.
* *Historiankirjoitus, politiikka, uskonto*. Studia historica Jyväskyläensia 42. Jyväskylä: Jyväskylän yliopisto, 1990. ISBN 951-680-149-8.

Lähteet
-------

1. 1 2  Erkki Kouri, Kemin lyseon lukio[vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Teollisuusneuvos Erkki Korvenranta (1981)
**Erkki Armas Korvenranta** (27. maaliskuuta 1925 Kärkölä – 23. joulukuuta 2001 Kauniainen) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Korvenrannan vanhemmat olivat rakennusurakoitsija Juho Willehard Korvenranta ja Bertta Dagmar Kuusela ja puolisot 1946–1965 Elna Ilona Jaakkola ja vuodesta 1969 Sirkka Tellervo Lampinen. Korvenranta osallistui jatkosotaan ja Lapin sotaan ja valmistui 
sotien jälkeen 1949 diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta. Hän meni valmistuttuaan töihin Sähköliikkeiden Oy:n palvelukseen, josta tuli myöhemmin tytäryhtiöineen SLO-yhtymä. Korvenranta toimi yhtiön toimistoinsinöörinä vuoteen 1960, prokuristina 1960–1963, teknillisenä apulaisjohtajana 1963–1967, varatoimitusjohtajana 1967–1969 ja toimitusjohtajana vuodesta 1969. Hän oli myös Sähkömies-yhtiön toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1968. Vuodesta 1985, ennen eläköitymistään seuraavana vuonna, Korvenranta oli yhtiön pääjohtaja. Teollisuusneuvoksen arvonimen Korvenranta sai vuonna 1978. Hänet muistetaan myös osallistumisesta Kaunialan sotavammasairaalan tukitoimintaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Erkki A. Korvenranta *Biografiasampo*. Viitattu 13.11.2021.
2. ↑  Ihmiset. Kuolleet. Kehitti sähköalan maahantuontia. Teollisuusneuvos Erkki Korvenranta (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  10.1.2002. Viitattu 12.11.2021.
**Herakleios** (m.kreik. Ἡράκλειος; 300-luku) oli antiikin kreikkalainen kyyniseen koulukuntaan kuulunut filosofi, jota vastaan keisari Julianus Apostata kirjoitti seitsemännen puheensa.

Julianus kertoo, kuinka Herakleios esitti hänen edessään allegorisen faabelin, jossa Herakleios otti itselleen Juppiterin osan ja antoi keisarille Panin osan. Vaikka Julianus loukkaantui faabelista ja siitä, miten epäkunnioittavasti Herakleios mainitsi jumalat, keisari pysyi silti vaiti, koska pelkäsi muutoin vaikuttavansa vainoharhaiselta. Kohtaaminen sattui Konstantinopolissa.

Julianus kirjoitti myöhemmin pitkän esityksensä selittääkseen, että kyynikon tulisi olla kaiken teeskentelyn ja petoksen vihollinen, eikä sepitellä faabeleita; ja mikäli kyynikko sepittää faabeleita, niiden tulisi olla vakavia, opettavaisia ja uskonnollisia.

Meille on säilynyt tietoa myös toisesta tapauksesta, jossa Herakleios uhmasi usurpaattori Procopiusta, joka oli Julianuksen sukulainen. Tämä on saattanut tapahtua silloin, kun Procopius pyrki (ja lopulta epäonnistui) valtaamaan Rooman valtakunnan Julianuksen seuraajan Jovianuksen kuoltua.

Lähteet
-------

1. ↑  Julianus: *Puhe 7: Kyynikko Herakleiokselle*.
2. ↑  Eunapios: fr. 18.
3. 1 2  Libanios: *Puheet* XVII.16, XVIII.157.
4. ↑  Smith, William: *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, s. 402. Osa II. Boston: Little, Brown and Company, 1867. Teoksen verkkoversio.
5. ↑  Eunapios: fr. 31, Müller.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Heraclius the Cynic 

Antiikin filosofia – Kyyninen koulukunta

|  |  |
| --- | --- |
| Kreikkalainen aika | Antisthenes · Diogenes · Monimos · Onesikritos · Filiskos · Krates · Hipparkhia · Metrokles · Kleomenes · Bion · Menippos · Menedemos · Kerkidas · Teles |
| Roomalainen aika | Demetrios · Oinomaos · Demonaks · Agathobulos · Sekundos · Peregrinos Proteus · Pankrates · Theagenes · Kreskentios · Herakleios · Asklepiades · Salustios |
**Erkki Kauppila – Lehtimies ja eurokommunisti** on vuonna 2012 ilmestynyt Kansan Uutisten päätoimittajan Erkki Kauppilan kesken jääneiden muistelmien pohjalta toimitettu teos. Teoksen ovat toimittaneet Noora Kauppila ja Pekka Tuominen.

Muistelmissa käydään läpi Kauppilan tie kiiminkiläisestä mökinpojasta puoluetoimitsijaksi ja toimittajaksi, jolle uralle hän haaveili jo nuoresta pitäen. Teos kuvaa hänen elämäänsä niin yksityishenkilönä kuin poliitikkona ja lehtimiehenäkin. Kauppila kuvaa suhteiden katkeamista Moskovaan ja kertoo tilanteesta, jolloin puolue tuomitsi Tšekkoslovakian miehityksen Kauppilan muotoilemin sanoin. Kauppila on sitä mieltä, että juuri miehitys nosti taistolaiset vahvoiksi. Tuki Neuvostoliitolle oli ansio, jolla meritoitua. Helsingin kilteimmäksi kommunistiksi sanottu Kauppila piirtää kriitikon mukaan itsestään koruttomasti todenmukaisen kuvan

Lähteet
-------

1. 1 2  Veli-Pekka Leppänen, Kiltti kommunisti kavalassa maailmassa (Arkistoitu – Internet Archive), Helsingin Sanomat 11.3.2012, viitattu 13.3.2012
2. ↑  Jouko Joentausta, Mökin pojan tie vaikuttajaksi, Kansan uutiset 5.2.2012, viitattu 13.3.2012
3. ↑  Poimintoja arvioista: Arto Kouri, Kansan Tahto 1.3.2012, viitattu 13.3.2012

Aiheesta muualla
----------------

* Teos ladattavissa (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf 33,8 Mt)
Nykyaikainen Stop-merkki Suomessa
**Stop-merkki** (pakollinen pysäyttäminen) on liikennemerkki, jolla osoitetaan, että risteykseen tai tielle tuleva ajoneuvo on aina pysäytettävä pysäytysviivan kohdalle. Mikäli merkin kohdalla ei ole pysäytysviivaa, ajoneuvo on pysäytettävä välittömästi ennen risteävää tietä sellaiseen kohtaan, josta on mahdollisimman hyvä näkymä risteävälle tielle. Stop-merkki osoittaa myös, että ajoneuvon on väistettävä ajoneuvoja ja raitiovaunuja, jotka saapuvat risteykseen risteävältä tieltä tai etuajo-oikeutetulta suunnalta. Liikenneympyrässä merkillä osoitetaan, että liikenneympyrään tuleva ajoneuvo on pysäytettävä ja sen on väistettävä liikenneympyrää käyttäviä ajoneuvoja ja raitiovaunuja. Rautatien tasoristeyksessä merkillä osoitetaan, että ajoneuvo on ennen tasoristeyksen ylittämistä pysäytettävä merkin kohdalle.

Stop-merkkiä käytetään usein kärkikolmion asemesta risteyksissä, jotka ovat tienkäyttäjälle haasteellisempia esimerkiksi huonon näkyvyyden taikka väistettävän liikenteen suuren määrän tai korkeiden ajonopeuksien takia.

Vuosina 1957–1971 pakollista pysähtymistä tarkoittava liikennemerkki oli Suomessa niin sanottu "musta käsi", kahdeksankulmaisessa liikennemerkissä kärjellään oleva kolmio ja sen sisällä oleva musta kämmenen kuva. Kämmen mukaili liikennepoliisin käyttämää pysähtymistä tarkoittavaa käsimerkkiä.

* Vanhanaikainen suomalainen Stop-merkki Riihimäellä.Vanhanaikainen suomalainen Stop-merkki Riihimäellä.
* Kaksikielinen stop-merkki Ottawassa, Kanadassa.Kaksikielinen stop-merkki Ottawassa, Kanadassa.
* Stop-merkki Israelissa.Stop-merkki Israelissa.
* Stop-merkki Kiinassa.Stop-merkki Kiinassa.

Lähteet
-------

* Stop-merkin tarkka tulkinta. Apu 31.5.2007

### Viitteet

1. ↑  Kolmasosa ajaa pysähtymättä stop-merkin ohi *Liikenneturva*.  21.8.2017.  Arkistoitu 9.11.2020. Viitattu 2.11.2020.
2. ↑  Wallenius, Miki: Musta käsi -merkki kummittelee yhä, mitä tehdä? *Yle Uutiset*.  7.2.2013. Viitattu 13.1.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Stop (liikennemerkki)** Wikimedia Commonsissa

* Helsingin Sanomat 50 vuotta sitten 23.5.1963: "Mustan käden" muoto muuttuu  23.5.2013. Helsingin Sanomat.
**Nicola Giolito** (s. 1976) on italialainen lentopallovalmentaja. Giolito on toiminut Suomen lentopallomaajoukkueen apuvalmentajana vuodesta 2013 lähtien. Hän valmensi Mestaruusliigassa Hurrikaani-Loimaata syksystä 2015 kevääseen 2016, kunnes sai potkut seurasta. Ennen valmennuspestiä Suomen lentopallomaajoukkueessa ja Hurrikaanissa Giolito ehti tehdä töitä useita kausia Venäjällä apuvalmentajan roolissa. Kauden 2014-15 Giolito oli Turkissa Halkbank Ankaran valmennuksessa.

Giolito toimii Suomen lentopallomaajoukkueen lisäksi päävalmentaja Tuomas Sammelvuon aisaparina kaudella 2016-17 Venäjän Superliigassa pelaavassa Kemerovossa. Giolito vastaa Kemerovossa myös fysiikkavalmennuksesta.

Omalla peliurallaan Giolito pelasi passarina. Pahat polvivammat pakottivat italialaisen lopettamaan ammattilaisuran vuonna 2007. Ammattilaisuransa hän pelasi kotimaassaan Italiassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nicola Giolito Hurrikaanin ensi kauden päävalmentajaksi *Mestaruusliiga*. Viitattu 20.4.2016.
2. ↑  Nicola Giolito Hurrikaanin päävalmentajaksi | Loimaan Lehti *www.loimaanlehti.fi*. Viitattu 20.4.2016.
3. 1 2  Tuomas Sammelvuo valmentajaksi Venäjän Superliigaan *www.lentopalloliitto.fi*. Viitattu 14.5.2016.
4. ↑  Legavolley - Atleta: Nicola Giolito *www.legavolley.it*. Viitattu 20.4.2016.
**Hera Basileian temppeli** oli antiikin aikainen Heralle omistettu kreikkalainen temppeli Pergamonissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Unescon maailmanperintökohdetta *Pergamon ja sen monikerroksinen kulttuurimaisema*.

Temppeli rakennettiin hellenistisellä kaudella Pergamonia hallinneen attalidien hallitsijasuvun aikana. Tarkemmin se on ajoitettu kuningas Attalos II:n ajalle vuosiin 159–138 eaa. sen arkkitraavista löytyneen omistuspiirtokirjoituksen perusteella.

Temppeli sijaitsi kaupungin akropoliin etelärinteessä pohjoiseen Pergamonin gymnasionista. Se oli tetrastyyli prostyylitemppeli, toisin sanoen sen julkisivussa oli neljä pylvästä, ja se edusti doorilaista tyyliä. Rakennuksen näkyvät osat oli tehty marmorista ja muut osat andesiitista. Temppelin cellan koko oli 5,8 × 6,8 metriä. Sen perällä oli kulttipatsas, ja myös sivuseinillä oli patsaita. Niistä on säilynyt vain jalustat. Lattia oli koristeltu mosaiikilla.

Ylös temppelille johti 12-askelmaiset portaat. Temppeliin liittyi pyhäkköalue, johon kuului muun muassa temppelin länsipuolella sijainnut noin kuusi metriä halkaisijaltaan ollut eksedra. Raunioita on kunnostettu jonkin verran. Joitakin temppelin koristeosia on Bergaman museossa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "PERGAMON Mysia, Turkey", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3 4  Tempel der Hera Basileia, Pergamon *Arachne*. University of Cologne, Archaeological Institute. Viitattu 2.11.2020.

Kirjallisuutta
--------------

* Schazmann, Paul: *Das Gymnasion. Der Tempelbezirk der Hera Basileia*. Altertümer von Pergamon, Band VI. Berlin: de Gruyter, 1923.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hera Basileian temppeli** Wikimedia Commonsissa
Frenuloplastia.
**Frenuloplastia** eli **frenulumin VY-plastia** (KGH96) on suhteellisen pieni, yleensä paikallispuudutuksessa tai selkäydinpuudutuksessa tehtävä esinahan kiinnikkeen pidennysleikkaus. VY-plastiassa ei leikata irti mitään osaa, vaan esinahan kiinnikkeen sijaintia muutetaan.

Toimenpide
----------

VY-plastia aloitetaan V-muotoisella viillolla frenulumista suunnaten V:n kärki kohti scrotumia. Tämän jälkeen Irrotellaan nahka subcutiksesta ja venytetään frenulum mahdollisimman suoraksi, jolloin yhteen ommeltavat kohdat muodostavat Y:n muotoisen jäljen. Lisäpituus frenulumiin otetaan esinahan ympärysmitasta, joten jälkivaivana voi jäädä lievää parafimoosia. 

### Toipuminen

Frenuloplastiassa toipuminen kestää muutamasta viikosta kuukauteen, hoitoina ilmakylpyjä sekä vesihuuhtelua useita kertoja päivässä. Välittömästi leikkauksen jälkeen haava-alueelle voidaan laittaa lyhyeksi aikaa niin sanottu rasvalappu.

Aiheesta muualla
----------------

* www.surgerydoor.co.uk (Arkistoitu – Internet Archive)
* Circumstions.com
**Mike Peltola** (s. 10. syyskuuta 1974 Kokkola) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja, mutta pystyi pelaamaan myös oikealla.

Peltolan pelaajaura ylimmillä sarjatasoilla alkoi kaudella 1992 FC Oulun reservijoukkue FC 1991:n riveissä I divisioonassa. Seuraavalla kaudella hän oli mukana FC Oulun Veikkausliigaan nousseessa joukkueessa, ja liigadebyytin Peltola pelasi 24. huhtikuuta 1994 vierasottelussa FC Kuusysiä vastaan. Kaudeksi 1995 Peltola siirtyi Vaasan Palloseuran riveihin. Kaudella 1996 hän kävi Kalmar FF:ssä, mutta palasi kaudeksi 1997 takaisin VPS:aan. Kaudella 1998 Peltola valittiin Veikkausliigan parhaaksi puolustajaksi.

Kaudet 2001–2002 Peltola edusti norjalaista FK Bodø/Glimtiä, mutta jäätyään ilman peliaikaa kaudella 2003 hän palasi Suomeen ja Helsingin Jalkapalloklubiin, jossa voitti heti ensimmäisellä kaudella Suomen mestaruuden ja Suomen Cupin. Kaudeksi 2005 Peltola teki sopimuksen AC Oulun kanssa. Hän päätti pelaajauransa AC Oulun liiganousuun syksyllä 2006.

Peltola pelasi 32 poikien maaottelua vuosina 1990–1993.

Peltola opiskeli pelaajauransa ohella kauppakorkeakoulussa ja on toiminut pelivuosiensa jälkeen rahoitusalalla. Hän toimii Handelsbankenin varainhoidon johtajana.

Saavutukset
-----------

* Suomen mestaruus 2003
	+ SM-hopea 1997, 1998
* Suomen Cup 2003
* Liigacup 1999, 2000
* Vuoden liigapuolustaja 1998

Lähteet
-------

1. ↑  Vuorinen, Juha & Kasila, Markku: *Pelimiehet – Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006*, s. 257. Suomen urheilumuseosäätiö, 2007. ISBN 978-952-99075-9-5.
2. ↑  Tuukka Tuomikoski: Pallokentiltä pankkimaailmaan – jalkapallon Suomen mestari varainhoidon johtajana *finanssialalle.fi*.  13.5.2019. Viitattu 4.2.2020.
**Herakleios vanhempi** (kreik. Ἡράκλειος, lat. *Heraclius*, k. 610) oli itäroomalainen sotapäällikkö ja keisari Herakleioksen isä. Hän oli kotoisin Armeniasta. Herakleios mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 586 roomalaiskomentaja Filippikoksen alaisena Itä-Rooman ja sassanidien Persian välisen sodan aikana, ja hän otti osaa muun muassa Solakhonin taisteluun samana vuonna. Sodan jälkeen hänet nimitettiin African eksarkiksi.

Herakleios kapinoi noin vuonna 608 keisari Fokasta vastaan ja lähetti poikansa Herakleioksen johtaman laivaston pääkaupunkiin Konstantinopoliin. Herakleioksen joukot kukistivat Fokaksen ja nostivat nuoremman Herakleioksen keisariksi. Herakleios vanhempi kuitenkin kuoli Karthagossa noin vuonna 610 poikansa valtaannousun aikoihin.

Lähteet
-------

* Martindale, John Robert & Jones, Arnold Hugh Martin & Morris, John: *The Prosopography of the Later Roman Empire: A. D. 527–641*. Cambridge: Cambridge University Press, 1992. ISBN 978-0-521-20160-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Martindale, s. 584–586
**Frenckellin Kirjapaino Oy** oli suomalainen vuonna 1642 perustettu kirjapaino. Yritys hakeutui konkurssiin vuonna 2008. Painotalo sijaitsi Espoon Suomenojalla ja työllisti 40 henkilöä. Frenckellin kirjapaino oli konkurssiin mennessään Suomen vanhin yritys. Paino keskittyi yritysten painotuotteisiin, muun muassa vuosikertomuksiin ja muihin yritysjulkaisuihin. 

Yrityksen viimeinen toimitusjohtaja, Berndt von Frenckell, oli yhdeksättä polvea Frenckelleitä yrityksessä. Ensimmäinen Frenckell tuli Suomeen kirjapainoalan opiskelijana Saksasta Gutenberg-yliopistosta.

Kirjapainon perusti 1642 Ruotsista muuttanut kirjakauppias Peder Wald Turun akatemian yhteyteen. Paino siirtyi Frenckellin suvulle noin sata vuotta myöhemmin. Se oli 1700-luvulla vahva kulttuurivaikuttaja ja painoi Suomen ensimmäistä sanomalehteä sekä myöhemmin muun muassa ensimmäisen Kalevalan ja monia Runebergin teoksia. Myöhemmin yrityksessä painettiin muun muassa osakekirjoja ja postimerkkejä.

Yritys jätti konkurssihakemuksensa 29. elokuuta 2008. Toimitusjohtaja Berndt von Frenckellin mukaan ongelmana oli likviditeetin puute, alan hinnat olivat olleet liian huonoja ja tilauskirjapainojen välinen kilpailu erittäin kovaa. Konkurssin jälkeen Suomen vanhimmaksi yritykseksi tuli vuonna 1649 perustettu Fiskars.

Lähteet
-------

1. 1 2  Uppslagsverket Finland
2. ↑  Kauppalehti: Suomen vanhin yritys konkurssiin
3. ↑  Helsingin Sanomat: Suomen vanhin yritys konkurssiin
4. ↑  Pulliainen, Mikko: *Kalevalan painaja konkurssiin.* Aamulehti 2.9.2008. s. 9.

Aiheesta muualla
----------------

* Frenckellin kirjapainon kotisivut (Archive.org)
* Frenckellin Kirjapainosta Pörssitiedon netissä
**Tone mapping** (sävyalan sovitus, sävysovitus) tarkoittaa prosessia, jolla korkean dynamiikan kuva käsitellään esitettäväksi normaalilla matalan dynamiikan esityslaitteella, kuten monitorilla tai tulostimella. HDR-kuva ei sinänsä vaadi tonemappingia tehtäväksi, HDR-kuva voidaan vain "valottaa", ts. kiinnittää sen kirkkaus johonkin kohtaan asteikkoa ja esittää sellaisenaan. Jos kuvassa kuitenkin on dynamiikkaa enemmän kuin matalan dynamiikan laite pystyy esittämään, tällöin joko valoisuuserot näyttölaitteella eivät vastaa todellisuutta (liian alhainen kontrasti) tai suuri osa kuvasta on joko täysin valkoinen (ylivalottunut) tai täysin musta (alivalottunut).

Tonemapping-algoritmit pyrkivät vähentämään kuvanlaajuista kontrastia ilman että paikallinen kontrasti samalla vähenee. Tämän tekemiseksi eri tonemapping-algoritmit käyttävät eri periaatteita, jotka johtavat ihmisen näköaistin kannalta enemmän tai vähemmän luonnollisiin kuviin.

Joskus virheellisesti kutsutaan HDR:ksi kuvia, jotka ovat normaaleja matalan dynamiikan kuvia, mihin on sovellettu tonemapping-tekniikoita. HDR ja tonemapping eivät kuitenkaan ole yksi yhteen toisistaan riippuvia, vaikka usein esiintyvätkin yhdessä.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tone mapping** Wikimedia Commonsissa
Tondidarousta peräisin oleva megaliitti Musée du quai Branlyssa Pariisissa.
**Tondidarou** on megaliittialue Timbuktun alueen Niafunkén piirin Soboundoun kunnassa Malissa. Se sijaitsee Takadjijärven rannalla 16 kilometriä Niafunkésta luoteeseen.

Nigerjoen sisämaasuistossa on useita megaliittialueita, joista Tondidarou on tunnetuin. Sitä pidetään Länsi-Afrikan tärkeimpänä megaliittiesiintymänä ja joen hedelmällisyydelle omistettuna kulttipaikkana. Alun perin Tondidaroussa oli ainakin 150 kärjestään pyöristettyä pystykiveä, joiden korkeus vaihteli 50 sentistä kahteen metriin. Niistä ainakin 18 oli koristeltu metallityökaluin ja osa näytti fallossymboleilta. Kahdensadan metrin päässä on toinen alun perin ehkä 30 pystykiven rakennelma. Kolmas 15 kiven ryhmä on hautautuneena hiekkaan.

Ranskalaisten 1900-luvun alussa löytämä alue vaurioitui pahasti 1930-luvulla suoritetuissa kaivauksissa. Parhaimmat kivet siirrettiin Niafunkéen, Dakariin ja Pariisin antropologiseen museoon. 1950-luvulla paikalla oli enää yksi koristeltu kivi. Myöhemmin suoritetuissa kaivauksissa löydetty orgaaninen aines on ajoitettu 600–800-luvuille.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Carte Culturelle de Mali: Esquisse d’un Inventaire du Patrimoine Culturel National*, s. 88–90. Bamako: Ministère de la Culture du Mali. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Pozzi, Alberto: *Megalithism: Sacred and Pagan Architecture in Prehistory*, s. 252–253. Boca Raton: Universal-Publishers, 2013. ISBN 978-1-61233-255-0.
**Loukás Výntra** (kreik. Λουκάς Βύντρα; s. 5. helmikuuta 1981 Město Albrechtice, Tšekkoslovakia) on kreikkalais-tšekkiläinen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja.

Výntran isä on tšekki ja äiti kreikkalainen.

Seurajoukkueura
---------------

Výntra siirtyi Kreikan suurseuraan Panathinaikosiin vuonna 2004 Paniliakosista. Hän edusti seuraa yhdeksän kauden ajan ja pelasi tänä aikana yhteensä 203 sarjaottelua. 

Tammikuussa 2013 Výntra siirtyi espanjalaisseura Levanteen.

Aiheesta muualla
----------------

* Loukás Výntran tilastot National Football Teams -sivustolla (englanniksi)

Kreikan kokoonpano
Kreikan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2008
1 Nikopolídis |
2 Seïtarídis |
3 Patsatzóglou |
4 Spyrópoulos |
5 Déllas |
6 Basinás |
7 Samarás |
8 Giannakópoulos |
9 Charistéas |
10 Karagkoúnis |
11 Výntra |
12 Chalkiás |
13 Tzórvas |
14 Salpingídis |
15 Torosídis |
16 Kyrgiákos |
17 Gkékas |
18 Gkoúmas |
19 Ántzas |
20 Amanatídis |
21 Katsouránis |
22 Tziólis |
23 Lymperópoulos |
Valmentaja Rehhagel

Kreikan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Chalkiás |
2 Seïtarídis |
3 Patsatzóglou |
4 Spyrópoulos |
5 Déllas |
6 Tziólis |
7 Samarás |
8 Papadópoulos |
9 Charistéas |
10 Karagkoúnis |
11 Výntra |
12 Tzórvas |
13 Sifákis |
14 Salpingídis |
15 Torosídis |
16 Kyrgiákos |
17 Gkékas |
18 Nínis |
19 Papastathópoulos |
20 Kapetános |
21 Katsouránis |
22 Malezás |
23 Príttas |
Valmentaja Rehhagel

Kreikan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Karnézis
2 Maniátis
3 Tzavéllas
4 Manolás
5 Móras
6 Tziólis
7 Samarás
8 Koné
9 Mítroglou
10 Karagkoúnis
11 Výntra
12 Glýkos
13 Kapíno
14 Salpingídis
15 Torosídis
16 Christodoulópoulos
17 Gkékas
18 Fetfatzídis
19 Papastathópoulos
20 Holebas
21 Katsouránis
22 Sámaris
23 Tachtsídis
Valmentaja Santos
Kosti Elo
**Konstantin (Kosti) Elo** (sukunimi vuoteen 1897 **Eklund**; 1. huhtikuuta 1873 Ruovesi – 3. elokuuta 1940 Tampere) oli suomalainen näyttelijä ja Tampereen Työväen Teatterin pitkäaikainen johtaja.

Elon vanhemmat olivat räätälimestari Emanuel Eklund ja Maria Kristiina Ylirantala. Hän työskenteli räätälinä vuoteen 1897 saakka jolloin hän sai kiinnityksen näyttelijäksi Aapo Pihlajamäen Uuteen suomalaiseen teatteriin vuosiksi 1897–1899. Elo toimi sitten näyttelijänä Suomalaisessa maaseututeatterissa 1899–1903 ja 1904–1917 sekä Kasimir Leinon Suomen näyttämö -teatterissa 1903–1904. Hän oli myös mukana Ida Aalbergin Unkarin-kiertueella 1907.

Elo ohjasi Viipurissa ulkoilmaesityksiä 1914-1917 ja oli uranuurtaja sillä alalla. Tampereen Työväen Teatterin johtajana Elo toimi vuosina 1919–1940. Elon johtajakauden merkittävimpiin esityksiin kuului Ernst Tollerin *Koneittenmurskaajat* vuonna 1923. Tämä näytelmä aloitti teatterin ekspressionistisen kauden.*lähde?* Tampereen Työväen Teatterissa Elo ohjasi kolme kertaa Hamletin ja näytteli itse nimiroolin. 

Elolla oli rooli Roland af Hällströmin ohjaamassa elokuvassa *Paimen, piika ja emäntä* (1938), jossa hän esitti Vaakerluntia.

Kosti Elon kasvattitytär oli näyttelijä Vappu Elo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kuka kukin oli (Wikiaineisto)
2. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 2, palsta 829
3. ↑  Kosti Elo Elonetissä.
4. ↑  Kalevi Koukkusen elämäkerta Vappu Elosta EloNetissä

Kirjallisuutta
--------------

* T. I. Wuorenrinne: Kosti Elo (1933)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Hubertuksenajokoira** (*chien de St Hubert*) on sukupuuttoon kuollut belgialainen koirarotu. Belgiassa myös sen suora jälkeläinen vihikoira tunnetaan vielä nykyisinkin nimellä *chien de Saint-Hubert*.

Ulkonäkö
--------

Rotu oli keskikokoinen, isopäinen, pitkärunkoinen ja raskasluustoinen. Nykyiseen vihikoiraan verrattuna se oli huomattavasti pienempi ja kevyempi ja sillä oli pienempi pää ja tiiviimpi, ihonmyötäisempi nahka.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Vaikkakin hidas ajamaan riistaa, oli rotu kuitenkin äärimmäisen hyvä jälkikoira.

Alkuperä
--------

Hubertuksenajokoira oli kaikkien ajavien koirien kantamuoto, ja sen esi-isänä pidetään 100-luvulla elänyttä muinaista *segusii* (*canis segusius* eli *segusium*) -rotua. 600-luvulla Liègen piispa Pyhä Hubertus alkoi kasvattaa Ardenneilla rotua, joka nimettiin hänen kuolemansa jälkeen hänen mukaansa. Luostarin munkit jatkoivat sittemmin hänen aloittamaansa jalostustyötä, ja tuloksena oli ennen näkemättömän kyvykäs vainukoira.

Luostarin apoteilla oli tapana lähettää joka vuosi Pyhän Hubertuksen kuoleman jälkeen Ranskan kuninkaalle kuusi heidän koiristaan. Ranskan hovissa ne olivat erittäin arvostettuja ja niistä pidettiin erityisen hyvää huolta. 1700-luvun lopulla rotu kuoli kuitenkin sukupuuttoon Ranskan vallankumouksen myötä.

### Vaikutus nykyisiin rotuihin

Hubertuksenajokoiran väitetään vaikuttaneen useimpien nykyisten ajokoirarotujen syntyyn. Se kulkeutui Englantiin 1000-luvulla Vilhelm Valloittajan mukana, ja jakautui siellä kahteen linjaan: vaaleaksi talbot houndiksi ja tummaksi vihikoiraksi. Lisäksi sillä uskotaan olleen osansa monien isojen ranskalaisten ajokoirien jalostuksessa, ja ardennienajokoiran sanotaan edustavan sen nykyistä versiota.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 90. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
**Geforce 9 -sarja** on Nvidian yhdeksännen sukupolven grafiikkasuoritinsarja.

Mallit
------

Sarjan mallit ovat:

* GeForce 9500
	+ GeForce 9500 GT
* GeForce 9600
	+ Geforce 9600 GT
* GeForce 9800
	+ GeForce 9800 GX2
	+ GeForce 9800 GT
	+ GeForce 9800 GTX
	+ GeForce 9800 GTX+

NVIDIA GeForce 9-sarjan tietoja
-------------------------------

GeForce 9000-sarja on Nvidian Geforce 8000-sarjan päivitys uusille 65nm ja 55nm valmistustekniikoille. Piirien sisäinen arkkitehtuuri on pysynyt hyvin samanlaisena, tosin mallien laskentayksikkömäärissä ja muistikaistan leveyksissä on myös tapahtunut hiukan muutoksia.

Huippumallien 8800 → 9800 välillä muistikaista kavennettiin 384 bitistä 256 bittiin kustannussyistä. Kellotaajuuden nosto kuitenkin kompensoi tästä aiheutuneen suorituskykyhäviön ja 9800-sarja on silti 8800-sarjaa tehokkaampi. Piirillä on 128 varjostinsuoritinta, sama määrä kuin edeltäjälläkin.

9000-sarjan myötä tuotiin markkinoille myös kaksi GeForce 9800-piiriä samalla kortilla sisältävä 9800GX2. Ratkaisu säästää tilaa ja on hiukan halvempi kuin kaksi erillistä näytönohjainkorttia yhteistoiminnassa.

Alemmissa hintaluokissa tuli enemmän muutoksia; GeForce 9600GT on täysin uusi piiri joka sijoittuu suorituskyvyltään vanhan 8600n ja 8800n puoliväliin, sisältäen 64 varjostinsuoritinta ja 256-bittisen väylän, 8600n 32n ja 128-bittisen väylän sijaan.

9600 sarja
----------

GeForce 9600 näytönohjaimet perustuvat G94 grafiikkapiiriin. G94 grafiikkapiiri valmistetaan 65 nanometrin valmistusprosessilla. Stream prosessoreita g94 grafiikkapiirissä on 6400. Grafiikkapiirin referenssikellotaajuus on 6 mhz  ja GDDR3 muistin kellotaajuus on 162500 mhz. Kortin muistiväylä on 4096 bittinen  jolloin muistikaistan siirtokyky on 62 gt sekuntia kohti. Transistoreita on 55 miljoonaa.

Vanhan 8600n uudemmalla valmistustekniikalla valmistettuja malleja myydään nimellä GeForce 9500 GT. Näytönohjaimessa on 3200 stream-prosessoria ja sen grafiikkaydin toimii 1550 megahertsin kellotaajuudella. Lisäksi markkinoilla on halvempia malleja mm. nimellä GeForce 9400.

9000-sarja tukee myös piirisarjan integroidun näytönohjaimen sekä erillisen näytönohjaimen yhteistoimintaa, Nvidia kutsuu tätä nimellä Hybrid SLI.

Lähteet
-------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **GeForce 9 -sarja** Wikimedia Commonsissa

* Digitoday
* It-viikko
* Mikrobitti 8/2008 s.60-61

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6 7 8   (Arkistoitu – Internet Archive)