recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Grawitz tapaamassa Reichsführerschulen oppilaita vuonna 1939.
**Ernst-Robert Grawitz** (8. kesäkuuta 1899 – 24. huhtikuuta 1945) oli professori ja saksalainen natsitohtori toisen maailmansodan aikana. Grawitz syntyi Charlottenburgissa Berliinin länsiosassa. SS:n ja poliisin valtakunnanlääkärinä, Grawitz neuvoi Heinrich Himmlerille kaasukammioiden käyttöä. Hän teki raakoja lääketieteellisiä kokeita keskitysleirivangeille. SS-arvostaan johtuen Grawitz vastasi miltei kaikista tehdyistä lääketietellisistä kokeista. Toisen maailmansodan lopussa Grawitz meni Adolf Hitlerin Führerbunkeriin ja pyysi lupaa lähteä kaupungista etenevän puna-armeijan tieltä. Hitler kuitenkin kielsi tämän, ja kertoman mukaan nöyryytti tätä pelkuruudesta useiden bunkkerin naisten edessä. Tämän jälkeen Grawitz meni kotiinsa ja räjäytti itsensä ja perheensä kesken aterian kahdella käsikranaatilla. *Perikato*-elokuvassa (2004) Grawitzia esitti Christian Hoening.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Honda Logo** on Hondan vuosina 1996–2001 valmistama pieni henkilöautomalli, joka korvasi Honda Cityn. Logon seuraajaksi puolestaan tuli Honda Jazz.

Vuoden 2000 Euro NCAP -kolaritestistä Logo sai tulokseksi kolme tähteä viidestä.

Facelift-mallin Honda Logo.
Ainoa moottorivaihtoehto oli 1,3-litrainen (65 hv) bensiinimoottori. Aluksi vaihteistoksi oli valittavissa viisivaihteinen manuaali tai kolmiportainen automaatti, jonka myöhemmin korvasi portaaton CVT-automaattivaihteisto. 

Vuoden 1998 lopulla Logo koki pieniä, lähinnä ulkonäöllisiä uudistuksia. Lisäksi kaikkiin malleihin tuli vakiovarusteiksi matkustajan turvatyyny, turvavöiden esikiristimet ja voimanrajoittimet sekä ABS-jarrut.

Lähteet
-------

1. ↑  Honda Logo 2000 Euro NCAP. Viitattu 2.6.2017. (englanniksi)
2. ↑  Honda Makes Minor Model Changes to the Logo  12.11.1998. Honda Motor Company. Viitattu 2.6.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Honda Logo** Wikimedia Commonsissa
**Ernst Adolf Nordström** (31. toukokuuta 1893 Viipuri – 24. toukokuuta 1972 Västervik Ruotsi) oli suomalainen arkkitehti.

Henkilöhistoria ja ammattiura
-----------------------------

Nordströmin vanhemmat olivat maalarimestari Ernst Edvard Nordström ja Sofia Gustava Wallgren ja puoliso vuodesta 1940 Arla Linnea Saxellin. Nordström tuli ylioppilaaksi Viipurin ruotsalaisesta lyseosta 1914 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1923. Opiskeluaikana hän työskenteli Uno Ullbergin toimistossa. Valmistuttuaan hän tuli apulaiseksi Viipurin asemakaavakonttoriin, mutta siirtyi sitten apulaiseksi Helsinkiin Oiva Kallion toimistoon 1925–1927, kunnes perusti viimeksi mainittuna vuonna oman toimiston Viipuriin. Siellä hän toimi myös tuntiopettajana taideteollisuus- ja sahakouluissa. Nordströmistä tuli kuitenkin ensin Viipurin läänin rakennuskonttorin ja sitten Rakennushallituksen arkkitehti. Sotien jälkeen hän toimi arkkitehdin virassa Kotkassa ja lopulta Kymen läänin lääninarkkitehtina vuoteen 1954, jolloin hän jäi eläkkeelle. Nordström työskenteli vielä eläkkeellä ollessaan jonkin aikaa Hilding Ekelundin toimistossa.

Töitä
-----

* As. Oy Kallio, asuin- ja liiketalo, Majurinkatu 1–3, Viipuri, 1928, Väinö ja Toivo Löyskän kanssa
* Kristuksen taivaaseen astumisen kirkko, Heinola, 1955
* Norrskatan kirkon kellotapuli, 1955

Lähteet
-------

1. 1 2  Meurman, Otto-Iivari 1976. Viipurin arkkitehdit, s. 162-164. Viipurin Suomalainen Kirjallisuusseura, Lappeenranta. ISBN 951-95402-2-9 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Honda CB1000R** tai **Honda CB 1000 R** on Hondan valmistama nakupyörätyylinen moottoripyörämalli. Se tuli markkinoille vuonna 2008.

Tekniikka
---------

CB1000R:n moottori on otettu vuoden 2007 Honda CBR1000RR Firebladesta, ja muokattu tuottamaan vähemmän huipputehoa. Vaikka mallissa onkin pienempi huipputeho, niin siinä on enemmän tehoa keski- ja alakierroksilla.

CB1000R:ssä on yksipuolinen takahaarukka pyörän vasemmalla puolella. Sen toisioveto on toteutettu ketjulla. Vaihteisto on 6-portainen, ja kytkin on märkä monilevykytkin.

Pyörän mittaristo on täysin digitaalinen, ja se sisältää nopeus-, kierrosnopeus-, moottorinlämpötila- ja polttoainemittarin.

Eturenkaan koko on 120/70-17. Takarenkaan koko on 180/55-17.

Teknisiä tietoja
----------------

CB1000R:n painoksi on punnittu 223,8 kg ajokunnossa, ja sen painojakauma on 48,9% eturenkaalle ja 51,1% takarenkaalle.

Pyörän huippunopeus on rajoitettu mittarin näyttämään 249 km/h, mutta todellinen nopeus tuolloin on 229,66 km/h.

### Kiihtyvyyksiä

* 0-100 km/h - 3,51 s (47,74 m)
* 0-200 km/h - 10,74 s (375,06 m)
* 0-400 m - 11,19 s (203,01 km/h)

Suurimmalla vaihteella:

* 60-100 km/h - 3,46 s (77,15 m)
* 60-160 km/h - 8,65 s (262,32 m)

Lähteet
-------

* testi Isot Nakupyörät.  *BIKE*, 2008, nro 8, s. 36-48.
* Tekniset tiedot- CB1000R *honda.brandt.fi*.  [vanhentunut linkki]
**Saattaja Aura II** (aiemmin *Halland*, *Bore II*, *Seagull* ja *Aura*) oli Suomen merivoimien saattaja.

Höyrylaivaosakeyhtiö Bore
-------------------------

Ensimmäisinä vuosinaan alus oli Höyrylaiva osakeyhtiö Boren matkustaja-aluksena Göteborgin ja Lyypekin välillä nimellä *Halland*. Alus oli 1928 peruskorjattavana Finnbodan telakalla Tukholmassa, minkä jälkeen se nimettiin uudelleen *Bore II:ksi*. Alus asetettiin matkustajaliikenteeseen välille Helsinki-Tukholma. Aluksella oli 61 matkustajapaikkaa hyteissä.

Alus joutui 1929 telakalle Crichton-Vulcanin telakalle Turkuun, mistä vapauduttuaan se myytiin 1930. Uusi omistaja Hans von Rettig teki aluksesta huvipurren ja nimesi aluksen *Seagulliksi*.

Suomen merivoimat
-----------------

Alus lahjoitettiin 1936 Suomen tasavallan presidentille Per Evind Svinhufvudille huvialukseksi nimellä *Aura*. Alus liitettiin 1939 Suomen merivoimiin saattajaksi nimellä *Aura II*. Aluksen päällikkönä sodassa oli luutnantti Esra Terä. *Aura II* upposi 13. tammikuuta 1940 Ahvenanmerellä ollessaan suojaamassa saattuetta. Syvyyspommi räjähti heittimeensä, kun alus oli jahtaamassa Neuvostoliiton laivaston sukellusvenettä *Štš-324:ää*. 26 miehistön jäsentä menehtyi ja vain 15 selvisi hengissä. Heidät pelastettiin vartiolaiva *Tursakselle*.

Lähteet
-------

* Auvinen, Visa (toim.): *Leijonalippu merellä*, s. 92. Pori: EITA Oy, 1983. ISBN 951-95781-1-0.
* *Suomen laivasto 1918-1969*. Helsinki: Meriupseeriyhdistys, 1968.
* Lodenius, Erik: *Meren avara työkenttä - Höyrylaiva osakeyhtiö Bore 1897-1972*. Suomentanut Pohjansalo, Jorma. Helsinki: omakustanne, 1972.

### Viitteet

1. ↑  Bore II:n kohtaloita (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Tasavallan presidentin uusi "Aura", Suomen Kuvalehti, 01.08.1936, nro 31, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Honda CR-Z** on Hondan vuosina 2010–2016 valmistama urheilullinen hybridiauto. Malli esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2010 ja sitä valmistettiin Japanin Suzukassa. CR-Z on saanut suuresti vaikutteita vuosina 1983–1991 valmistetusta Honda CR-X:stä. 

Vuoden 2010 Euro NCAP -kolaritestistä CR-Z sai tulokseksi täydet viisi tähteä.

Honda CR-Z:n perusrakenne on sama kuin valmistajan toisessa hybridiautossa, Honda Insightissa. Honda Jazzista peräisin oleva 1,5-litrainen VTEC-bensiinimoottori toimii yhdessä IMA:n (Intergrated Motor Assist) kanssa. IMA toimii laturina jarrutuksissa ja rullatessa, kun kytkinpoljin on painettuna pohjaan. Yhdessä moottorit tuottavat tehoa 124 hevosvoimaa ja vääntöä 174 newtonmetriä. Huippunopeus on 200 km/h ja kiihtyvyys nollasta sataan 9,9 sekuntia. Voimansiirtona autossa on kuusivaihteinen manuaalivaihteisto tai portaaton CVT-automaattivaihteisto.

Suomessa varustetasoja oli kaksi: S ja GT. 

S-varusteluun kuului kuusi turvatyynyä, ESP, aktiiviset pääntuet, mäkilähtöavustin, ISOFIX-kiinnikkeet takaistuimilla, turvavyönmuistutin kaikilla istumapaikoilla, 16 tuuman teräsvanteet pölykapselein, avaimeton käynnistys, LED-taka- ja päiväajovalot, sähköikkunat edessä, automaatti-ilmastointi, lämmitettävät sähköpeilit ja etuistuimet sekä kauko-ohjattu keskuslukitus.

GT-mallissa oli lisäksi 16 tuuman kevytmetallivanteet, bi-xenon-ajovalot, pysäköintitutka takana, nahkaverhoiltu ohjauspyörä ja vaihteenvalitsimen nuppi, vakionopeudensäädin, alumiinipolkimet, tuulilasinpyyhinten sadetunnistin, sumuvalot, tummennetut takaikkunat, USB-liitäntä, valaistu hansikaslokero, Bluetooth-järjestelmä, murtohälytin ja tavaratilan suojapeite.

Lähteet
-------

1. ↑  Honda CR-Z 2010 Euro NCAP. Viitattu 22.7.2015. (englanniksi)
2. ↑  Ajettua: Honda CR-Z *Tekniikan Maailma*.  11.6.2010. Viitattu 22.7.2015.
3. 1 2 3 4  *CR-Z-esite*. Honda Motor Europe, 4/2010.
4. ↑  Honda CR-Z *Car and Driver*. Viitattu 10.8.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Honda CR-Z** Wikimedia Commonsissa
**Hervannan kirjasto** on Tampereen Hervannassa sijaitseva Tampereen kaupunginkirjaston toimipiste. Se palvelee erityisesti Hervannan, Hervantajärven, Hallilan, Lukonmäen, Ruskon ja Vuoreksen asukkaita.

Historia
--------

Hervannan kirjasto perustettiin vuonna 1975. Se toimi ensin Ahvenisjärven koulun tiloissa, missä se avattiin 2. syyskuuta 1975. Tilat suunnitteli Arkkitehtitoimisto Harry W. Schreck & kumppanit, ja sisustussuunnittelusta vastasi sisustusarkkitehti Reijo Ojanen. Kirjastolla oli käytössään 301 neliömetrin tilat.

Kirjasto lopetti toimintansa koululla 11. helmikuuta 1989. Seuraavien viikkojen aikana se muutti arkkitehtien Raili ja Reima Pietilän suunnittelemaan Hervannan toimintakeskukseen, jossa se sijaitsee edelleen. Kirjasto sai sieltä lähes kuusi kertaa entistä suuremmat tilat (1 737 m²). Uudet tilat avattiin asiakkaille 7. maaliskuuta 1989.

Kirjastoa laajennettiin keväällä 2004, kun katutasoon vanhojen kirjastotilojen alapuolelle tehtiin lehtilukusali (190 m²) ja tietotori (80 m²). Sisustussuunnittelijana toimi sisustusarkkitehti Eevaliisa Vasko.

Arkkitehtuuri
-------------

Näkymä kirjaston sisältä.
Arkkitehti Raili Pietilä on sanonut, että kirjastoon on sisällytetty elementtejä arabikulttuurista. Hänen mukaansa kirjastosalin vaaleansininen kattokupoli muistuttaa beduiiniteltan kattoa. Kirjastossa on myös suihkulähde sekä palmuja ja muita viherkasveja, jotka tuovat mieleen keitaan. Kattoikkunoista tulee tilaan paljon luonnonvaloa.

Kirjaston kupolissa ja suihkulähteessä on nähty yhtymäkohtia myös antiikin Rooman arkkitehtuuriin. Pietilät aloittivat rakennuksen suunnittelun jouluna 1978 ollessaan Roomassa, missä he tutustuivat Caracallan kylpyläraunioihin. Ne herättivät heissä ihastusta. Caracalla-vaikutteiden on tulkittu näkyvän Hervannan kirjastossa.

Kirjasto on osa julkisten rakennusten kokonaisuutta, jonka Pietilät ovat suunnitelleet niin sanotulle Hervannan keskusakselille. Museovirasto pitää sitä valtakunnallisesti merkittävänä rakennettuna kulttuuriympäristönä. Pietilät ovat suunnitelleet myös Tampereen kaupungin pääkirjaston.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Tampereen kirjastot ennen ja nyt (PDF)  s. 17. Tampere:  Tampereen kaupunginkirjasto – Pirkanmaan maakuntakirjasto, 2010. Viitattu 8.8.2017.
2. 1 2  Hervannan kirjastorakennus täyttää 20 vuotta (tiedote)  12.2.2009. Tampere:  Tampereen kaupunginkirjasto. Viitattu 8.8.2017.
3. ↑  *Tampereen kirjastot ennen ja nyt*, s. 40.
4. ↑  Hervannan toimintakeskuksen terveysasemarakennus: Rakennushistoriaselvitys (PDF)  s. 21. Tampere:  Pirkanmaan maakuntamuseo, 2014. Viitattu 8.8.2017.
5. ↑  Hervannan keskusakseli *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*.  22.12.2009. Helsinki:  Museovirasto. Viitattu 8.8.2017.
6. ↑  *Tampereen kirjastot ennen ja nyt*, s. 4.
**Hervannan seurakunta** oli Tampereella toiminut evankelis-luterilainen seurakunta. Seurakunta kuului Tampereen seurakuntayhtymään. Hervannan seurakunnassa oli vuoden 2013 alussa 14 159 jäsentä.

Hervannan seurakunta toimi Hervannan kaupunginosassa. Myös Vuoreksen kaupunginosa oli Hervannan seurakunnan aluetta.

Hervannan seurakunnan viimeisenä kirkkoherrana toimi Juhani Räsänen.

Historia
--------

Hervannan seurakunta perustettiin 1980, jolloin nopeasti kasvanut uusi lähiö erotettiin Messu­kylän seura­kunnasta. Seurakunta lakkautettiin 7. tammikuuta 2014 ja samalla perustettiin uusi Tampereen Eteläinen seurakunta, joka koostuu aiemmista Hervannan, Härmälän ja Viinikan seurakunnista.

Kirkko ja muut tilat
--------------------

*Pääartikkeli: Hervannan kirkko*
*Pääartikkeli: Hervannan seurakunta- ja vapaa-aikakeskus*
Hervannan kirkko on Reima ja Raili Pietilän suunnittelema, ja se valmistui jo syksyllä 1979, kun Tampereen kaupungin 200-vuotisjuhlissa otettiin käyttöön Hervannan seurakunta- ja vapaa-aikakeskus. Rakennus nousi kaupungin ja seurakunnan yhteistyönä, ja kirkkotilat ovat talon toisessa päässä. 

Kirkkosaliin mahtuu 280 henkeä. Kirkossa on myös toimituskappeli (30 henkeä) vihkimisiin ja kasteisiin sekä rippikoulusali (70 henkeä), jossa voi järjestää perhejuhlia ja muita tilaisuuksia. Kirkon osoite on Lindforsinkatu 7, 33720 Tampere.

Pelipuiston seurakuntakoti on Teekkarinkatu 17:ssä. Tiloihin mahtuu kaikkiaan 200 henkeä, seurakuntasaliin 150. Samassa osoitteessa on Yhdyskuntatyön monitoimitila.

Kerhohuone on Elementinpolku 13:ssa, ja tilassa toimii partiolippukunta.

*Café Olohuone* oli Hervannan seurakunnan ylläpitämä kahvila ja kokoontumispaikka Kauppakeskus Duossa.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Hervannan seurakunnan www-sivut
* Panoraamakuvia Hervannan kirkolta - Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com
**Bentsimidatsoli** (C7H6N2) on heterosyklisiin aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdisteen raketeessa imidatsolirengas on fuusioitunut bentseenirenkaan kanssa.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa bentsimidatsoli on väritöntä kiteistä ainetta ja kiteiden alkeiskoppi on ortorombinen. Yhdiste liukenee hieman kylmään veteen ja paremmin kuumaan sekä emäksiin tai happamiin liuoksiin. Erittäin hyvin bentsimidatsoli liukenee etanoliin ja kohtalaisesti dietyylieetteriin, mutta ei esimerkiksi bentseeniin tai muihin hiilivetyihin.

Bentsimidatsolin aromaattinen bentseenirengas tekee siitä imidatsolia heikomman emäksen. Sen pKa-arvo on 12,9. Yhdisteen typpiatomi voi reagoida alkyloivien reagenssien kanssa ja imiinin kaltainen typpiatomi on amiinin kaltaista reaktiivisempi. Happoanhydridit reagoivat bentsimidatsolin kanssa asyloiden typpiatomit. Bentsimidatsolin 2-asemassa oleva hiiliatomi on osittain positiivisesti varautunut ja elektrofiilinen. Se voi reagoida niin kutsuttujen kovien nukleofiilien kanssa. Bentsimidatsolin bentseenirengas voidaan hapettaa kaliumpermanganaatin avulla, jolloin muodostuu imidatsoli-4,5-dikarboksyylihappoa.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Bentsimidatsolia voidaan valmistaa o-fenyleenidiamiinin ja muurahaishapon välisellä reaktiolla. Bentsimidatsolista valmistetaan muita kemikaaleja, esimerkiksi lääkeaineita.

Lähteet
-------

1. ↑  Benzimidazole – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 14.8.2016.
2. 1 2 3 4 5  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 912. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. ↑  Physical properties: Benzimidazole NLM Viitattu 14.8.2016
4. 1 2  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 121. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
5. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 1110. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
6. ↑  John A. Joule,Keith Mills: *Heterocyclic chemistry*. John Wiley & Sons, 2013. ISBN 978-1-118-68164-0. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 14.8.2016). (englanniksi)
7. ↑  Alan R. Katritzky,Christopher A. Ramsden,John A. Joule,Viktor V. Zhdankin: *Handbook of Heterocyclic Chemistry*, s. 146, 490. Elsevier, 2010. ISBN 978-0-08-095843-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 14.8.2016). (englanniksi)
**Kekrops II** (m.kreik. Κέκρωψ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Ateenan kuningas, Erekhtheuksen ja Praksithean vanhin poika.
Hänen isänsä kuoltua tämän seuraajaa valitsemaan asetettiin Ksuthos, joka päätti luovuttaa valtaistuimen Kekropsille. Tästä hyvästä hänen veljensä karkottivat Ksuthoksen pois maasta.

Kekrops meni naimisiin Eupalamoksen tyttären Metiadusan kanssa. Tästä liitosta syntyi Pandion, joka puolestaan seurasi isäänsä kuninkaana.

Kekropsin mainitaan pyhittäneen Athene Poliaan temppelissä olleen suuren puisen Hermeen patsaan. Hänen kerrotaan myös ensimmäisenä nimittäneen Zeusta ylijumalaksi, ja hän kieltäytyi uhraamasta Zeukselle mitään elävää ja uhrasi kakkuja, jotka tunnettiin nimellä *pelanoi*.

Lähteet
-------

1. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.15.1 (engl. käännös).
2. 1 2  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.15.5 (engl. käännös).
3. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 7.1.2 (engl. käännös).
4. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 1.27.1 (engl. käännös).
5. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 8.2.3 (engl. käännös).

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Erekhtheus** | **Attikan kuningas**1347/6 – 1307/6 eaa.Kuvitteellinen kronologia | Seuraaja:**Pandion II** |
Esimerkki bentsidiinitoisiintumisesta
Bentsidiinitoisiintumisen sivutuotteita
**Bentsidiinitoisiintuminen** on toisiintumisiin kuuluva kemiallinen reaktio. Reaktiossa hydratsobentseeni tai sen johdannainen toisiintuu happamissa olosuhteissa bentsidiinijohdannaisiksi ja muiksi aromaattisiksi diamiineiksi. Reaktion raportoi ensimmäisen kerran saksalainen kemisti August Wilhelm von Hofmann vuonna 1863.

Reagenssit ja mekanismi
-----------------------

Bentsidiinitoisiintuminen tapahtuu useille difenyylihydratsiineille eli hydratsobentseeneille. Reaktio tapahtuu happamissa olosuhteissa ja usein käytettyjä happoja ovat suolahappo ja rikkihappo. Bentsidiinitoisiintumisen reaktiomekanismi on pitkään ollut epäselvä, eikä siitä vieläkään ole täyttä selvyyttä. Hyvin yleisesti hyväksytyn mekanismin mukaan ensimmäisessä vaiheessa happo luovuttaa protonin molemmille hydratsobentseenin typpiatomille muodostaen dikationin. Seuraavassa vaiheessa tälle kationille tapahtuu [5,5]-sigmatrooppinen toisiintuminen, jossa muodostuu bentsidiinijohdannainen. Myös muita mekanismeja on ehdotettu, joissa reaktio tapahtuisi monokationin kautta tai, että reaktiossa muodostuisi välivaiheena radikaaleja.

Bentsidiinitoisiintumisessa yleisin muodostuva tuote on p-bentsidiinijohdannainen, mutta myös useita muita yhdisteitä voi muodostua, erityisesti silloin kuin lähtöaineena olevassa hydratsobentseenijohdannaisessa on jo substituentti para-aasemassa. Näistä tyypillisimpiä ovat o-bentsidiinijohdannaiset, difenyliinijohdannaiset ja semidiinijohdannaiset. Osa sivutuotteista muodostuu sigmatrooppisella toisiintumisella osa radikaalimekanismilla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. ONR-7. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
2. 1 2  Hans Schwenecke & Dieter Mayer: *Benzidine and Benzidine Derivatives, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 1.8.2017
3. 1 2 3  Michael B. Smith & Jerry March: *March's Advanced Organic Chemistry*, s. 1363–1365. John Wiley & Sons, 2013. ISBN 9780470462591. (englanniksi)
4. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 120. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
5. 1 2  Thomas Laue & Andreas Plagens: *Named Organic Reactions*, s. 33–34. John Wiley & Sons, 2005. ISBN 978-0-470-02644-1. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 1.8.2017). (englanniksi)
6. 1 2  Jacques Mortier: *Arene Chemistry*, s. 496–497. John Wiley & Sons, 2016. ISBN 978-1-118-75201-2. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 1.8.2017). (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee jokea Epeiroksessa ja Keski-Kreikassa. Muista merkityksistä, katso täsmennyssivu.*

**Achelóos** (kreik. Αχελώος, myös *Aspropótamos*, Ασπροπόταμος), antiikin **Akheloos** (m.kreik. Ἀχελῷος), on joki, joka virtaa Epeiroksessa ja läntisessä Keski-Kreikassa. Se on Kreikan toiseksi pisin joki ja sen pituus on 220 kilometriä. Joki saa alkunsa pohjoiseen Píndosvuoristoon kuuluvalta Lákmosvuorelta 2 300 metrin korkeudesta. Se toimii ensin Epeiroksen ja Thessalian rajajokena, sitten Länsi-Kreikan ja Keski-Kreikan rajajokena. Lopun matkasta se virtaa Länsi-Kreikan alueella ja laskee Joonianmereen Mesolóngin kunnassa.

Antiikin aikana joki samaistettiin joenjumala Akhelookseen. Joki toimi Aitolian ja Akarnanian välisenä rajajokena.

Nykyisin joki on padottu sähköntuotannon tarpeisiin. Patoja on kolme, Kremastá Sykiáksessa, Kastrákissa ja Strátoksessa. Ne muodostavat Kremastán, Kastrákin ja Strátoksen tekojärvet. Neljäs pato on rakenteilla. Patoja on syytetty Evrytanían alueen tulvimisesta ja eroosiosta. Argithéan kunnan osa Achelóoksen kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, on saanut nimensä joesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Dill, William A.: *Inland Fisheries of Europe*, s. 83. EIFAC technical paper: Supplement. Numero 52. Food and Agriculture Organization of the United Nations, 1993. ISBN 9251033587. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Acheloos river *Mountains Greece*.  Arkistoitu 12.1.2013. Viitattu 27.6.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Achelóos** Wikimedia Commonsissa

* Acheloos River Diversion Project, Greece. Joen patohanke. (englanniksi)
**Petko Petrov Jankov** (bulg. Петко Петров Янков, s. 6. lokakuuta 1977 Plovdiv) on bulgarialainen pikajuoksija.

Jankov edusti Bulgariaa Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 karsiutuen 100 metrillä alkuerissä ja 200 metrillä puolivälierissä. Hän kilpaili 200 metrillä Budapestin EM-kilpailuissa 1998 karsiutuen välierissä ja Maebashin sisäratojen MM-kilpailuissa 1999 karsiutuen alkuerissä.

Jankov voitti Bulgarian mestaruuden ulkoratojen 100 metrillä vuosina 1999, 2001 ja 2002, ulkoratojen 200 metrillä vuosina 1998, 2001 ja 2002, sisäratojen 60 metrillä vuonna 2001 sekä sisäratojen 200 metrillä vuosina 1998, 2001 ja 2002.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähde: 

### Ulkoradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 10,30 | Daun | 5. syyskuuta 1998 |
| 200 m | 20,27 | Ateena | 16. kesäkuuta 1999 |
| 400 m | 46,07 | Sofia | 15. heinäkuuta 2000 |
|

### Sisäradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 60 m | 6,79 | Sofia | 27. tammikuuta 2001 |
| 200 m | 20,66 | Budapest | 5. helmikuuta 1999 |
|

Lähteet
-------

1. 1 2  Petko Jankov *Olympedia*. Viitattu 15.8.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Petko Jankov Kansainvälinen yleisurheiluliitto. Viitattu 15.8.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Petko Jankov Kansainvälinen olympiakomitea.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Gregory Haughton** (s. 10. marraskuuta 1973 Saint Mary, Jamaika) on entinen jamaikalainen 400 metrin juoksija.

Haughton karsiutui 1992 Soulin nuorten MM-kisoissa 400 metrin alkuerissä ajalla 47,73, mutta oli samoissa kisoissa mukana Jamaikan joukkueessa, joka voitti hopeaa 4 x 400 metrin viestijuoksussa. Seuraavana vuonna hän voitti 400 metrillä Keski-Amerikan mestaruuden ja sijoittui Stuttgartin MM-kisoissa kuudenneksi ajalla 45,63. Göteborgin MM-kisoissa 1995 hän voitti 400 metrin henkilökohtaisessa kilpailussa MM-pronssia ajalla 44,56 ja oli mukana voittamassa pitkässä viestissä MM-hopeaa. Seuraavana vuonna hän voitti Jamaikan joukkueessa 4 x 400 metrin viestissä olympiapronssia Atlantan olympialaisissa. Pariisin sisäratojen MM-kisoissa 1997 hän oli mukana voittamassa viestissä MM-hopeaa ja samana vuonna Ateenan ulkoratojen MM-kisoissa pitkän viestin MM-hopeaa, kun kilpailun voittanut Yhdysvaltain viestijoukkue hylättiin myöhemmin.

Haughton oli 1998 mukana voittamassa 4 x 400 metrin viestissä kultaa Kansainyhteisön kisoissa ja hopeaa Keski-Amerikan mestaruuskisoissa. Seuraavana vuonna hän voitti Pan-Amerikan kisoissa kultaa sekä 400 metrillä että 4 x 400 metrin viestissä. Sevillan MM-kisoissa hän sijoittui 400 metrin henkilökohtaisessa kilpailussa kuudenneksi ja oli samoissa kisoissa mukana voittamassa pitkässä viestissä MM-hopeaa. Sekä Ateenan että Sevillan MM-kilpailuissa Jamaikan joukkue nousi pitkässä viestissä sijan ylöspäin Yhdysvaltain joukkueen hylkäämisen jälkeen. Sydneyn olympialaisissa 2000 Haughton voitti olympiapronssia 400 metrin juoksussa ja hopeaa 4 x 400 metrin viestissä. Viestissä Jamaika sijoittui alun perin kolmanneksi, mutta nousi vuonna 2012 Antonio Pettigrew'n dopingtapauksen jälkeen toiseksi. Kauden 2000 lopussa hän juoksi GP-finaalissa neljänneksi. Seuraavana vuonna hän juoksi Lissabonin MM-hallikilpailuissa neljänneksi Jamaikan joukkueessa pitkässä viestissä. Sijoitus koheni kolmanneksi jälleen Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen. Myöhemmin kesällä hän voitti Edmontonin MM-kisoissa 400 metrillä MM-pronssia sekä pitkässä viestissä MM-hopeaa, kun alun perin voittajaksi juossut Yhdysvaltain joukkue hylättiin. Vuonna 2002 hän oli toinen GP-finaalissa. Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 Haughton karsiutui 400 metrin henkilökohtaisessa kilpailussa välierissä, mutta oli voittamassa viestissä MM-kultaa.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 200 metrin juoksu: 20,64 (1996)
* 400 metrin juoksu: 44,56 (1995)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Gregory Haughton Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
4. ↑  IOC Executive Board meets ahead of London Games  21.7.2012. olympic.org:  KOK. Viitattu 16.4.2013. (englanniksi)
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Acácio Mora da Silva** (s. 2. tammikuuta 1961 Montalegre, Vila Realin piiri, Portugali) on portugalilainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 1982–1994.

Da Silva voitti Züri-Metzgete-klassikon 1986 ennen Steve Baueria ja Adrie Van Der Poelia. 46 ajajaa sai saman ajan. Edellisvuonna da Silva oli voittanut Giro dell'Emilian. Hän voitti Ranskan ympäriajossa kaikkiaan kolme ja Italian ympäriajossa viisi etappia.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Cycling Archives, Memoire du cyclisme, Pro Cycling Stats

1980
Flèche du Sud, kokonaiskilpailun ja 1. etapin voitto
1981
Flèche du Sud, 5. etapin voitto
1982
Luxemburgin ympäriajo, mäkikirikilpailun voitto
Kaistenberg Rundfahrt, voitto
1983
Luxemburgin ympäriajo, mäkikirikilpailun ja 4. etapin voitto
Sveitsin ympäriajo, mäkikirikilpailun voitto
Kaistenberg Rundfahrt, voitto
MM-kilpailut, maantieajossa 14:s
1984
Liège–Bastogne–Liège, viides
Giro del Trentino, 1. etapin voitto
Italian ympäriajo, 17. etapilla toinen, 5. etapilla kolmas
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, mäkikirikilpailun voitto
Kaistenberg Rundfahrt, voitto
Milano–Vignola, toinen
Coppa Placci, voitto
Giro del Piemonte, toinen
1985
Tirreno–Adriatico, kokonaiskilpailussa toinen, 4. etapin voitto
La Flèche Wallonne, neljäs
Tour de Romandie, kokonaiskilpailussa toinen, piste- ja yhdistelmäkilpailun sekä 3. etapin voitto
Italian ympäriajo, 8(b). ja 10. etapin voitto, 3. etapilla toinen
Sveitsin ympäriajo, prologin voitto
Coppa Sabatini, toinen
Coppa Agostoni, voitto
Giro dell'Emilia, voitto
1986
Tirreno–Adriatico, kokonaiskilpailussa kuudes
Trofeo Pantalica, toinen
Züri-Metzgete, voitto
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa seitsemäs, 9. ja 21. etapin voitto
Maantieajon Portugalin-mestaruus
Clásica de San Sebastián, kuudes
Tour du Limousin, 3. etapin voitto
Katalonian ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides
Lombardian ympäriajo, viides
1987
GP Lugano, toinen
Hegiberg-Rundfahrt, voitto
Ranskan ympäriajo, 3. etapin voitto
1988
Volta a Galicia, 5. etapin voitto
Trofeo Luis Puig, voitto
Critérium du Dauphiné Libéré, kokonaiskilpailussa kuudes, pistekilpailun ja 4. etapin voitto
Schynberg Rundfahrt Sulz, voitto
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas, piste- ja yhdistelmäkilpailun sekä 3. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, 4. etapin voitto
1989
GP Charly Gaul, voitto
Italian ympäriajo, 2. etapin voitto, 4. etapilla kolmas
Ranskan ympäriajo, 1. etapin voitto, kolme päivää Maillot jaune -paidassa
Züri-Metzgete, toinen
1990
Italian ympäriajo, 3. etapilla kolmas
Luxemburgin ympäriajo 1(a). (prologi) etapin voitto
1991
Espanjan ympäriajo, sprinttikilpailun voitto, 15. etapilla kolmas
Italian ympäriajo, 4. etapilla toinen

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Acácio Mora Da Silva *cyclingarchives.com*. Viitattu 28.1.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Acacio Da Silva Mora *memoire-du-cyclisme.net*.  Arkistoitu 18.10.2007. Viitattu 28.1.2018. (ranskaksi)
3. 1 2 3 4  Acácio Da Silva *procyclingstats.com*. Viitattu 28.1.2018. (englanniksi)
4. ↑  1986 » Zuri Metzgete One Day Race *procyclingstats.com*. Viitattu 28.1.2018. (englanniksi)
**Achelousaurus** on sukupuuttoon kuollut sarvinaamaisten dinosaurusten suku liitukauden lopulta, noin 75 miljoonaa vuotta sitten. Sen tunnusomainen sarvien asetelma koostui erikokoisista luisista kyhmyistä nenän ja silmien päällä. *Achelousaurus* oli läheistä sukua *Pachyrhinosaurukselle*, ja on mahdollista että ne edustavat yhtä ja samaa lajia. *Achelousauruksen* fossiileja on löydetty Montanassa, Yhdysvalloissa sijaitsevasta Two Medicines -muodostumasta. *Achelousauruksesta* on löydetty kolme kalloa ja lisäksi kallon osia. Sen lajinimi *horneri* tulee *Achelousauruksen* fossiilien löytäjän, paleontologi John R. Hornerin sukunimestä.

*Achelousauruksen* pituus oli kuusi metriä ja paino kolme tonnia. Sen kallon pituus (sarvet mukaan lukien) oli noin puolitoista metriä. *Achelousaurus* on saanut nimensä löydetyn kuonosarven inspiroimana kreikkalaisen mytologian jokijumalan, Akheloosin mukaan. Tarun mukaan taistelussa Heraklesta vastaan Achelous menetti yhden sarvistaan, kun Herakles repi sen irti. *Achelousaurus* esiintyy japanilaisessa animesarjassa Dinosaur King.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dixon, Dougal: *The illustrated encyclopedia of dinosaurs*, s. 237. Lontoo: Hermes House, 2010. ISBN 978-1-84681-853-0. (englanniksi)
2. ↑   (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Achelousaurus dinosaur (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q131592
* Wikispecies: Achelousaurus
* EoL: 4531563
* Fossilworks: 53956
* GBIF: 4823147
* IRMNG: 1248970

 |

 |
Gregory Kunde
**Gregory Kunde** (s. 1954) on yhdysvaltalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan tenori.

Kunde saavutti varhaisella urallaan arvostusta ranskalaisesta ohjelmistosta ja italialaisista bel canto -rooleista, mutta on sittemmin tullut tunnetuksi myös roolisuorituksistaan Giuseppe Verdin oopperoissa. Hän on esiintynyt usein esimerkiksi Verdin *Otellon* nimiroolissa, ensimmäisen kerran La Fenicessä vuonna 2012. Kunde on tulkinnut myös konserttiohjelmistoa, kuten Verdin *Requiemin* ja Gustav Mahlerin *Das Lied von der Erden*.

Kunde on esiintynyt muun muassa Covent Gardenissa, Gran Teatre del Liceussa, Deutsche Oper Berlinissä, Metropolitan-oopperassa, Pariisin oopperassa, Opéra de Monte-Carlossa, Wienin valtionoopperassa ja Madridin Teatro Realissa. Hän on saanut useita palkintoja, kuten International Opera Awardsin Vuoden mieslaulajan tunnustuksen vuonna 2016. Kunde on tehnyt lukuisia levytyksiä, kuten sooloalbumin *Vincerò!* (Universal Music Group).

Lähteet
-------

1. ↑  Kunde, Gregory Virtual International Authority File, viitattu 9.2.2023
2. 1 2 3  Gregory Kunde Intermusica, viitattu 9.2.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Jean P. Sasson** (s. 1947) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on tullut tunnetuksi Lähi-itää käsittelevistä kirjoistaan. Hän asui Riadissa, Saudi-Arabiassa 12 vuotta vuosina 1978-1990. Siihen mennessä hän oli matkustanut ympäri maailman yhteensä 59 maassa. Jean Sassonin ensimmäinen kirja oli The Rape of Kuwait (1991), jossa oli tarinoita Kuwaitista Irakin miehityksen aikaan paenneista. Maailmanmenestykseksi nousi Jean Sassonin kirjoittama *Prinsessa-trilogia (Prinsessa:elämä hunnun takana Al-Saudin palatsissa, Prinsessan tyttäret ja Prinsessa Sultana:Saudihovin kapinallinen)*. Trilogia kertoi tositarinan Sassonin tuntemasta prinsessa Sultanasta (tarinan henkilöiden oikeat nimet oli muutettu prinsessan henkilöllisyyden salassapitämiseksi) joka taisteli Saudi-Arabian naista sortavia perinteitä vastaan. Sasson onkin kirjoittanut paljon juuri naisasiaan liittyviä kirjoja. Jean Sassonin kirjoja on julkaistu yli kolmellakymmenellä eri kielellä. Hän on tunnettu humanitaarina ja kun hän ei kirjoita tai tee tutkimustyötä, hän viettää aikaa monenlaisten humanitaaristen asioiden kimpussa. Hänen erityisen mielenkiinnon kohteena ovat naisasiat ja eläinten oikeudet.

Teokset
-------

* *The Rape of Kuwait* (ei suomennettu, englanninkielinen teos julkaistu tammikuussa 1991)
* *Prinsessa: Elämä hunnun takana al-Saudin palatsissa*. (Princess: A true story of life behind the veil in Saudi Arabia, 1992.) Suomentanut Liisa Paakkanen. 12. painos 1999. Helsinki: WSOY, 1993. ISBN 951-0-18676-7.
* *Prinsessan tyttäret* (Princess Sultana's Daughters)
* *Prinsessa Sultana: Saudihovin kapinallinen* (Princess Sultana's Circle)
* *Ester's Child* (ei suomennettu, englanninkielinen teos julkaistu 1.9.2001)
* *Mayada:Saddamin vanki* (Mayada: Daughter of Iraq)
* *Love in a Torn Land: Joanna of Kurdistan* (kirja julkaistu englanniksi 5.3.2007)
* *Growing Up bin Laden*
* *For the Love of a Son: One Afghan Woman's Quest for Her Stolen Child* (kirja julkaistu englanniksi 1.2.2011)
* *Yasmeena's Choice: A True Story of War, Rape, Courage and Survival* (kirja julkaistu englanniksi 3.10.2013)
* *Princess, More Tears to Cry* (kirja julkaistu englanniksi 28.8.2014)

Aiheesta muualla
----------------

* Jean Sassonin kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
	+ 2
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef
	+ 2

 |

 |
Denis Gougeon
**Denis Gougeon** (s. 16. marraskuuta 1951 Granby, Québec, Kanada) on kanadalainen säveltäjä. Hän on tuotteliaimpia kanadalaisia säveltäjiä, ja hänen tuotantoonsa kuuluu musiikkia soolosoittimille, lauluäänelle, kamarikokoonpanoille, orkesterille ja teatteriin sekä balettia ja oopperaa. Hän on saanut lukuisia tunnustuksia ja palkintoja, joihin kuuluvat Juno-palkinto ja neljä SOCAN-palkintoa.

Gougeon opiskeli sävellystä André Prévostin ja Serge Garantin johdolla. Hän sai maisterin arvon Montrealin yliopistosta vuonna 1980. Lisäksi hän opiskeli kitaransoittoa. Hän muodostaa Walter Boudreaun, Michel-Georges Brégentin, Michel Gonnevillen, Alain Lalonden ja John Rean kanssa Groupe des sissesin. Tässä ominaisuudessa*selvennä* hän teki yhteistyöteoksia, kuten *La Folian* (1984) ja *Musiques des jardins sans complexen* (1987). Canadian Opera Company tilasi häneltä kamarioopperan *An Expensive Embarrassment*, jonka se myös kantaesitti vuonna 1989. Hänen balettinsa *Emma B.* kantaesitti Münchenin ooppera vuonna 1999. Gougeon on saanut vaikutteita Claude Vivieriltä ja 1900-luvun ranskalaisilta soitinmusiikin säveltäjiltä.

Gougeon on johtanut vuosina 1982–1990 avantgardekonserttiseuraa Les Événements du neuf. Hän on opettanut McGillin yliopistossa ja Montrealin yliopistossa. Hänen oppilaitaan ovat Analia Llugdar, Mathieu Lavoie, Simon Bertrand, Pierre Michaud, André Cayer ja Ashot Ariyan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Canadian Encyclopedia: Denis Gougeon


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Denis Severus Johansson** (8. huhtikuuta 1928 Parainen – 17. tammikuuta 1991) oli suomalainen keskimatkojen juoksija, jonka päämatka oli 1 500 metrin juoksu. Hän edusti Turun Urheiluliittoa.

Johansson sijoittui kahdenneksitoista 1 500 metrillä Lontoon olympialaisissa 1948. Neljä vuotta myöhemmin Helsingin olympialaisissa hän oli samalla matkalla kymmenes ajalla 3.49,8. Bernin EM-kilpailuissa 1954 Johansson sijoittui 1 500 metrillä seitsemänneksi ajalla 3.47,7. Hän voitti uransa aikana kaikkiaan kuusi maaottelujuoksua 1 500 metrillä. 

Johansson voitti 1 500 metrin Suomen mestaruuden Kotkassa 1949, Helsingissä 1951, Seinäjoella 1952 ja Turussa 1954. Saman matkan SM-hopeaa hän saavutti Tampereella 1947 ja Jyväskylässä 1950. Hän voitti lisäksi 5 000 metrin Suomen mestaruuden Helsingissä 1951. 800 metrillä hän saavutti SM-hopeaa Porissa 1953 sekä SM-pronssia Jyväskylässä 1950 ja Turussa 1954.

Urheilu-uran jälkeen
--------------------

Johansson opiskeli 1950-luvun alussa Purduen yliopistossa Yhdysvaltojen Indianassa, työskenteli makeistehdas Hellaksen myyntiedustajana ja palveli 1960-luvulla Kyproksella YK:n rauhanturvajoukoissa. Hän muutti 1960-luvun lopussa Ruotsiin, jossa hän työskenteli pitkään Södertäljessä muun muassa siirtolaisviraston päällikkönä ja kunnan tiedotussihteerinä. Eläkevuosikseen hän palasi Turkuun. Juuri ennen kuolemaansa hän oli laatimassa väitöskirjaa Suomen urheiluelämän rikkonaisuudesta Åbo Akademihin.

Denis Johansson tunnettiin urheilijapiireissä boheemina taiteilijaluonteena, joka poltti sikareita ja joi alkoholia. Hän kirjoitti dekkarin *Operaatio Berliini* (1964) ja urheiluaiheisen pamfletin *Turvenuijat* (1972).

Ennätykset
----------

* 400 m – 51,8 (1951)
* 800 m – 1,52,2 (1954)
* 1 000 m – 2.22,2 (1955)
* 1 500 m – 3.44,8 (1953)
* Maili – 4.04,0 (1953)
* 2 000 m – 5.16,6 (1953)
* 3 000 m – 8.11,4 (1950)
* 5 000 m – 14.38,2 (1951)

Lähteet
-------

* Denis Johansson Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

### Viitteet

1. ↑  Pirhonen, Pentti: *Mitä Missä Milloin 1953*, s. 363. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1952.
2. ↑  Mannerla, Einari & Pirhonen, Pentti: *Mitä Missä Milloin 1952*, s. 352. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1951.
3. ↑  Denis USA:n yliopistoon, joka kuuluu keskilännen suuriin.  *Helsingin Sanomat*, 2.11.1950, s. 9. Näköislehden aukeama (tilaajille).
4. 1 2  Teronen, Arto & Vuolle, Jouko: Denis Johansson - turkulainen boheemimaileri *Yle Areena*.  1.7.2011. Viitattu 25.1.2019.
5. 1 2  Jokinen Jouko: Valtiotieteen maisteri Denis Johansson. Juoksijalahjakkuus ja boheemi *Helsingin Sanomat*.  25.1.1991. Viitattu 25.1.2019.
6. 1 2  Laihanen, Jouko: Denis Johansson oli lukeneena urheilijana outo lintu *Helsingin Sanomat*.  13.10.1991. Viitattu 25.1.2019.  (Tilaajille.)

Aiheesta muualla
----------------

* *Denis Johansson - turkulainen boheemimaileri*, osa radion *Kiveen hakatut* -sarjasta (audio 28 min, Yle Areena)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Heil dir, Hannover** (suom. *Tervehdys sinulle, Hannover*) oli Hannoverin vaaliruhtinaskunnan, myöhemmin Hannoverin kuningaskunnan kansallislaulu. Kuten monet 1600- ja 1700-lukujen hallitsijat, myös Ison-Britannian ja Hannoverin Yrjö I pyysi Georg Friedrich Händelia säveltämään kansallislaulun. Händelin sävellys pysyi Ison-Britannian ja Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan kansallislauluna valtioiden personaaliunionin päättymisen jälkeenkin vuonna 1837. Myös monet muut Saksan keisarikunnan valtiot valitsivat tämän sävelen kansallislaulukseen. *Heil dir, Hannover* oli muun muassa Oldenburgin suurherttuakunnan sekä Baijerin ja Preussin kuningaskuntien kansallislauluna. Vuoden 1871 jälkeen siitä tuli Saksan keisarikunnan kansallislaulu sanoituksilla *Heil dir im Siegerkranz*.

Sanat
-----

### Ensimmäinen säe

*Heil Dir Hannover, heil!*  

*Freude werd’ Dir zuteil,*
*Freude stets mehr.*  

*Jauchze, Du Engelschor,*  

*Dringe zu Gottes Ohr!*  

*Mit Deinem Freudenchor:*  

*Gebt Gott die Ehr’!*

### Toinen säe

*Gott gab den Freudentag,*  

*Was tief verborgen lag,*  

*Kam nun ans Licht.*  

*Zage nicht, Erdensohn,*  

*Wenn schwarz die Wolken droh’n,*  

*Gott hälz auf seinem Thron*  

*Waag’ und Gewicht.*

### Kolmas säe

*Er führt alles aus,*  

*Schützt unser Welfenhaus*  

*mit mächt’gem Arm.*  

*Eintracht ist Gottes Band:*  

*König und Vaterland*  

*Reichen sich Herz und Hand*  

*Heilig und warm.*
Coral Harbour
**Coral Harbour** (inuktitutiksi *Salliit*) on pieni inuiittien asuttama rannikkokylä Southampton Islandin saarella Hudsoninlahdella Nunavutin territoriossa Kanadassa. Kylän nimi on peräisin fossiloituneista koralleista, joita on kylän edustan vesissä. Kylän inuktitutinkielinen nimi tarkoittaa tasaista. Kivalliqin alueeseen kuuluvan kylän asukasluku oli vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan 712 henkeä. Vuonna 2006 väkiluku oli noussut 769 henkeen. 

Ainoa yhteysväline mantereelta saarelle ja Coral Harbouriin on lentokone. Kylän laidalla sijaitsee Coral Harbourin lentoasema. Itse saarella ainoa käytännöllinen kulkuneuvo on moottorikelkka tai koiravaljakko.

Lähteet
-------

1. ↑  Coral Harbour, Nunavut at Statistics Canada[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Coral Harbour** Wikimedia Commonsissa

* Territorial Government of Nunavut
* Coral Harbour Hotel: Esungarq Inn (Arkistoitu – Internet Archive)
* The Atlas of Canada: Coral Harbour (Arkistoitu – Internet Archive)
**Copper River and Northwestern Railway** oli Kennecott Corporationin vuosina 1909–1911 rakennuttama kuparimalmin kuljetuksiin tarkoitettu rautatie. Rautatie alkoi Kennicottin kaivoskaupungista ja päättyi Cordovaan. Rautatien pituus oli 315 kilometriä.

Rautatietä oli rakentamassa tuhansia työntekijöitä. Ratalinjaus kulki jäätiköiden ympäri, kanjoneiden yli ja runsaslumisten lumivyöryalueiden lävitse. Ratalinjalle rakennettiin kaikkiaan 129 siltaa, ja niiden yhteiskustannukset olivat 2,5 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Kallein silloista oli ns. Million Dollar Bridge, jonka rakentaminen maksoi 1,4 miljoonaa dollaria. Rautatien ja sen rinnalla kulkevan puhelinlinjan lopullisiksi kustannuksiksi tuli 20 miljoonaa dollaria.

Yli-insinööri E.C. Hawkins ja ylitarkastaja Samuel löivät radan viimeisen, kuparisen naulan rataan Kennicottissa keskiviikkona 29. maaliskuuta 1911. Ratalinjaus valmistui nopeasti, jotta rautatieyhtiö saisi haltuunsa maa-alueita ratalinjan varrelta. Maaoikeuden saamiseksi radan rakentamisluvassa määrättiin rakennusajaksi neljä vuotta. 

Radan rakentamiskustannukset olivat kannattava investointi, sillä radanvarren kaivokset tuottivat yhtiön toiminnan aikana yli 200 miljoonan dollarin arvosta kuparia.

Kannattavat kaivokset kuitenkin ehtyivät ja viimeinen juna ajettiin 11. syyskuuta 1938. Vuonna 1941 Kennecott Corporation lahjoitti sillat ja ratalinjan varren maa-alueet Yhdysvaltain hallitukselle maantiereitiksi. Maantietä ei kuitenkaan koskaan rakennettu.

Jo toiminta-aikanaan rautatie sai lyhenteestään CR&NW ja toiminnastaan johtuen lempinimen "Can't Run and Never Will", eli vapaasti suomennettuna *ei osaa liikennöintiä eikä tule koskaan osaamaankaan*.

24. huhtikuuta 1973 rautatie lisättiin Yhdysvaltain kansalliseen historiallisten paikkojen rekisteriin. 5. joulukuuta 2002 rekisteriin lisättiin myös rautatien lepohuone.
**Denis Johnson** (1949 München – 25. toukokuuta 2017) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen tuotantonsa käsitti runoja, näytelmiä, novelleja sekä romaaneja.

Johnsonin isä oli diplomaatti ja perhe asui Yhdysvaltojen ohella Saksassa, Japanissa ja Filippiineillä. Hän opiskeli Iowan yliopistossa. Nuoruus ei ollut tulevalle kirjailijalle mitenkään helppoa aikaa, sillä Johnson kärsi vakavista mielenterveysongelmista ja päihderiippuvuudesta. 21-vuotiaana hän joutui psykiatriseen hoitoon. Päihteiden käyttöään Johnson puolusteli sillä, että raittius tuhoaa luovuuden. Raitistuttaan hän myönsi olleensa väärässä.

Kolmannen puolisonsa Cindy Leen kanssa Johnson eli loppuelämänsä. Pariskunnalla oli kolme lasta. Viimeisinä vuosinaan Johnson sairasti maksasyöpää.  

Kirjailijaksi tultuaan Johnson pyrki välttelemään julkisuutta mahdollisimman paljon.

Kirjallinen tuotanto
--------------------

Johnsonin tunnetuin teos on väljästi omaelämäkerrallinen novellikokoelma *Jeesuksen poika* (Jesus’ Son), joka ilmestyi vuonna 1992. Teos liikkuu synkkien aiheiden parissa. Siinä kuvaillaan päihderiippuvuutta, väkivaltaa ja tuhoisia ihmissuhteita sekä niiden taustalla olevaa yksinäisyyttä. Yhdysvalloissa ja Britanniassa teoksella on kulttimaine ja siitä tehdyssä elokuvasovituksessa näyttelevät Dennis Hopper, Jack Black, Holly Hunter ja kirjailija. 

Vuonna 2007 Denis Johnson julkaisi yli 20 vuotta kirjoittamansa romaanin *Tree of Smoke*, joka käsitteli Vietnamin sotaa. Kirjaa kuvailtiin heti mestariteokseksi: *The New York Times* valitsi kirjan yhdeksi vuoden kirjoista. Teos voitti ilmestymisvuonnaan National Book Awardin. 

Kirjallisiksi vaikuttajikseen Johnson nimesi Walt Whitmanin, Dylan Thomasin ja yllättäen kaksi muusikkoa, Eric Claptonin ja Jimi Hendrixin.

Lähteet
-------

1. ↑  Denis Johnson, Author of ‘Jesus’ Son,’ Dead at 67 *The New York Times*.  26.5.2017. Viitattu 26.5.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3
3. 1 2
4. 1 2

Aiheesta muualla
----------------

* Johnsonin haastattelu (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Echinococcus granulosus* lampaan keuhkoissa
*Echinococcus multilocularisin* tartuttama puuvillarotta
**Ekinokokkoosi** on muun muassa hirviekinokokki (*Echinococcus granulosus*) tai myyräekinokokki (*Echinococcus multilocularis*) -heisimatojen aiheuttama, ihmiselle vaarallinen tauti, jossa loisten toukkavaiheet aiheuttavat sisäelimissä nesteen täyttämiä rakkuloita, hydatidikystoja. Tauti tarttuu eläimistä ihmisiin ulosteiden tai saastuneen lihan välityksellä.

Pääisäntinä toimiville koiralle, sudelle ja ketulle loiset eivät aiheuta oireita. Sen sijaan munien siirryttyä ulosteen välityksellä väli-isännäksi valikoituvaan ihmiseen, sikaan tai kasvinsyöjään väli-isännän sisäelimiin muodostuu ekinokokin toukka-asteiden täyttämiä rakkuloita. Ekinokokkoosi onkin yksi tärkeä syy huolehtia koirien säännöllisestä heisimatolääkityksestä.

Sekä lihakarjassa että ihmisessä kystoja muodostuu useimmin maksaan ja keuhkoihin mutta myös munuaisiin ja aivoihin. Yleisemmän hirviekinokokin muodostamat kystat voivat olla halkaisijaltaan jopa 10 cm, mutta monilokeroisia kystoja synnyttävä myyräekinokokki on ihmiselle vaarallisempi.

Katso myös
----------

* Zoonoosi (eläinten ja ihmisten yhteiset tartuntataudit)

Lähteet
-------

* Ekinokokkoosi – Ruokavirasto
* Marcinkutė A. Šarkūnas M. Moks E. Saarma U. Jokelainen P. Bagrade G. Laivacuma S. Strupas K. Sokolovas V. & Deplazes P. 2015. Echinococcus infections in the Baltic region. Veterinary Parasitology

Aiheesta muualla
----------------

* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Human echinococcosis (englanniksi)

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta ***Echinococcus***.