recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Voivodikunnan vaakuna. Nimikirjaimet SA viittaavat Puola-Liettuan hallitsijaan Sigismund II:seen (*Sigismund August*).
Liivinmaan voivodikunnan sijainti Puola-Liettuassa
**Liivinmaan voivodikunta** (puol. *Województwo inflanckie*) eli **Puolan Liivinmaa** oli hallinnollinen alue (voivodikunta) Puola-Liettuan kuningaskunnassa. Se muodostettiin aiemmista Liivinmaan herttuakunnasta ja Wendenin voivodikunnasta vuonna 1621 ja se kesti vuonna 1772 tapahtuneeseen Puolan ensimmäiseen jakoon asti.

Voivodikunta muodostettiin siitä osasta Liivinmaata, joka oli jäänyt Puolalle Ruotsia vastaan käydyn Puolan sodan (1600–1629) jälkeen. Alue oli ollut Puolan hallinnassa vuodesta 1561, ja Puola tunnusti Ruotsin vallan muualla Liivinmaassa vasta Olivan rauhassa vuonna 1660. Voivodikunta säilytti herttuakunnan aseman, koska se ei kuulunut Puolaan eikä Liettuaan, vaan se oli molempien kondominaatti.

Liivinmaan voivodit asuivat Dünaburgissa (puol. *Dyneburg*, latv. *Daugavpils*). Voivodikunta vastasi alueeltaan suunnilleen nykypäivän Latgallian historiallista aluetta, joka muusta Latviasta poiketen on pääasiassa katolinen. Tämä johtuu nimenomaan pidemmästä ajasta katolisen Puolan alaisuudessa.

Entisen Kuurinmaan hiippakunnan Piltenen aluetta hallinnoitiin vuosina 1617–1656 osana Liivinmaan herttuakuntaa, mutta vuonna 1717 Puola-Liettua siirsi sen jälleen suoraan Kuurinmaan herttuakunnan alaisuuteen. Tuolloin aluetta hallittiin Liivinmaan voivodikunnasta.

Luettelo voivodeista
--------------------

1. Jerzy Farensbach
2. Maciej Demblński
3. Krzysztof Słuszka
4. Teodor Doenhoff
5. Joachim Tarnowski
6. Tomasz Sapieha
7. Paweł Sapieha
8. Mikołaj Korft
9. Przecław Leszczyński
10. Alexander Morszlyn
11. Jan Teodor
12. Jerzy Płatem
13. Otto Fryderyk Felkierzamb
14. Jan Koss
15. Jędrzej Głębocki
16. Piotr Przebendowski
17. Antozi Morsztyn
18. Wilhelm Płatem
19. Jan Borch
20. Stanisław Brzostowski
21. Jozafat (Jan) Zyberg
22. Gaspar Rogaliński
23. Adam Falkierzamb

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Woiwodschaft Livland
**Makarlanjärvi** on 146,96 hehtaarin kokoinen järvi Salon kaupungin eteläosassa Varsinais-Suomessa. Särkisalon ja Perniön kuntien raja kulki ennen kuntaliitosta Makarlanjärven halki. Järvi oli Särkisalon suurin järvi.

Makarlanjärvi on pitkä ja kapea järvi. Sen pohjoisosassa on luonnonsuojelualue. Järven eteläosa on syvempi, ja syvin kohta löytyy järven kaakkoiskulmasta. Järven luusua sijaitsee matalammassa pohjoisosassa, josta saa alkunsa pieni Krapuoja entisellä Perniön ja Särkisalon rajalla. Sen kautta Makarlanjärven vedet laskevat Saaristomeren Laukaanlahteen. Järven valuma-alueen järvisyys on 14 % ja peltoa alasta on 15 %. Suomen valuma-aluejaossa Krapuojan valuma-alueen muodostama pireni rannikkovesistö on nimeltään Makarlanjärven valuma-alue (82.018). Valuma-alueella ei ole muita järviä.

Järvellä tehdyn koekalastuksen perusteella Makarlanjärven kalasto oli pääasiassa särkivaltaista, joiden lisäksi järvessä eli pieniä ahvenia. Järven linnusto on keskittynyt pohjoisosan ruovikko- ja luhta-alueelle. Makarlanjärvi ei ole erityinen lintujen lisääntymisalue, ja järvellä havaittiin vain 22 pesivää vesilintua vuonna 2005. Runsaimmat järven ympäristössä oleskelevat lintulajit ovat ruokokerttunen ja pajusirkku.

Makarlanjärven pintaa laskettiin 0,8 metriä vuonna 1934. Järven pintaa olisi haluttu laskea toiset 0,8 metriä vuonna 1954, mutta se hanke ei edennyt. 2000-luvun alussa järven luusuaan rakennettiin pohjapato ja avovesialuetta ruopattiin virtauksen lisäämiseksi, pinnan korottamiseksi ja veden laadun parantamiseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Makarlanjärvi (82.018.1.001) Järviwiki. Viitattu 23.5.2016.
2. ↑  Juha Ruohonen: Särkisalon arkeologinen perusinventointi 2002 *users.utu.fi*. Viitattu 23.5.2016.
3. ↑  Kansalaisen karttapaikka Maanmittauslaitos. Viitattu 23.5.2016. [vanhentunut linkki]
4. 1 2 3  Lupapäätös LSY-2006-Y-337 (pdf) Länsi-Suomen Ympäristölupavirasto. Viitattu 23.5.2016.
5. ↑  Makarlanjärven valuma-alue (82.018) Järviwiki. Viitattu 23.9.2019.
**Mamby Sidibé** (1891 Niamefero, Kitan piiri – 1977) oli malilainen opettaja ja kirjailija.

Sidibé kävi päällikköjen poikien koulun Kayesissa ja William Ponty -koulun Senegalissa. Hän työskenteli opettajana muun muassa Ouagadougoussa ja Bamakossa sekä rehtorina Niafunkéssa ja Bandiagarassa. Sidibé harrasti kansanperinnettä ja teatteria ja perusti vuonna 1937 Ranskan Sudanin ensimmäisen kansalaisjärjestön Association des lettrés du Soudanin, joka sai sittemmin nimen Foyer du Soudan. Poliittiseen toimintaan osallistuneen yhdistyksen jäseniä olivat myös Mamadou Konaté ja Modibo Keïta.

Toisen maailmansodan jälkeen Sidibé työskenteli Ranskan Länsi-Afrikan tutkimuslaitoksissa ja toimi Rassemblement démocratique africain -puolueen Nigerin järjestön johtajana. Hän jätti sittemmin aktiivipolitiikan ja toimi asiantuntijana kulttuurin, kansatieteen ja historian alalla. Sidibén kaksiosainen kansanperinneteos *Contes populaires du Mali* ilmestyi Pariisissa vuonna 1982.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mamby Sidibé (1891–1977) *Les hussards noirs des savoirs*. Viitattu 4.9.2019.
2. 1 2  Imperato, Pascal James: *Historical Dictionary of Mali, third edition*, s. 201. Lanham & London: Scarecrow Press, 1996. ISBN 0-8108-3128-7.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Italian 8. armeija** oli Italian maavoimien yhtymä, joka taisteli toisessa maailmansodassa itärintamalla.

Perustaminen
------------

Armeija perustettiin ensimmäisen kerran 25. tammikuuta 1940. Palveltuaan Pohjois-Italiassa se lakkautettiin jo 31. lokakuuta 1940.

Italialaisia joukkoja Neuvostoliitossa.
Se perustettiin uudelleen 1. huhtikuuta 1942, kun koottiin joukkoja osallistumaan sotaretkeen Neuvostoliittoa vastaan. Armeijan muodostivat II ja XXXV armeijakunnat, jotka koostuivat operaatio Barbarossaan osallistuneista joukoista ja seitsemästä muusta Mussolinin 1942 itärintamalle lähettämästä divisioonasta. Se alistettiin operaatio Sinisessä Saksan maavoimien armeijaryhmä B:lle, jonka mukana armeija eteni elokuuhun mennessä Donille. Italian 8. armeija oli Stalingradin luoteispuolella, kun puna-armeija aloitti vastahyökkäyksensä, operaatio Uranuksen. Seuranneissa taisteluissa armeija kärsi tappioita ja menetti lopulta taistelukykynsä. Vuoden 1943 tammikuussa sen rippeet koottiin Ukrainaan, mistä suurin osa lähetettiin takaisin Italiaan. Itärintamalle jäi tämän jälkeen vain vähäisiä italialaisia joukkoja. 

Tappiot olivat suuret. Armeijaan kuului perustettaessa 299 000 miestä, joista 85 000 kaatui tai katosi ja 30 000 haavoittui. Armeijan 1 340 tykistä tuhoutui tai hylättiin 1 200. Armeijan 22 000 moottoriajoneuvosta tuhoutui 18 200.

Organisaatio
------------

Vuonna 1942 8. armeijaan kuuluivat:

* II armeijakunta
	+ 2. jalkaväkidivisioona "Sforzesca"
	+ 3. jalkaväkidivisioona "Ravenna"
	+ 5. jalkaväkidivisioona "Cosseria"
* XXXV armeijakunta
	+ 9. motorisoitu divisioona "Pasubio"
	+ 52. motorisoitu divisioona "Torino"
	+ 3. nopea (*Celere*) divisioona "Amedeo Duca d’Aosta"
* Vuoristoarmeijakunta
	+ 2. vuoristodivisioona "Tridentina"
	+ 3. vuoristodivisioona "Julia"
	+ 4. vuoristodivisioona "Cuneense"
	+ Miehitysdivisioona "Vincenza"

Lähteet
-------

* Jowett, Philip S. & Andrew, Stephen: *The Italian Army 1940-45 (1)*. Osprey Publishing, 2000. ISBN 978-1-855328648. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Axishistory.com
2. ↑  Jowett, Andrew s. 10-11
3. 1 2  Jowett, Andrew s. 11
**Say’un** on kaupunki Jemenin Hadramautin maakunnassa. Historiallisesti se tunnettiin Kathirin sulttaanikunnan pääkaupunkina. Sen asukasluku oli vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan 49 083.

Maantiede
---------

Paikallista katukuvaa
Say’un sijaitsee Jemenin Hadramautin alueella noin 16 kilometriä Shibamin kaupungista itään ja 24 kilometriä Tarimin kaupungista länteen Wadi Hadramautin varrella. Matkaa al-Mukallan satamaan rannikolla on noin 480 kilometriä.

Historia
--------

Alueen muihin kaupunkeihin verrattuna Say’unin historia ei ole kovin pitkä. Kaupungin nimen pääte *ūn* on melko yleinen mehrinkielisissä paikannimissä. Ensimmäinen maininta kaupungista historiallisissa lähteissä tehtiin 1400-luvulla Kathirin sulltaaneista puhuttaessa. Kathirin sulttaanit olivat vallanneet alueen ja he tekivät Say’unista pääkaupunkinsa. Sittemmin se mainitaan ajoittain islamilaisen oppineisuuden keskukisena. Se ei kuitenkaan saavuttanut koskaan samaa mainetta, kuin esimerkiksi naapurikaupunki Tarim. 1800-luvulla rakennettu Kathirin sulttaanien palatsi on yksi maailman suurimmista mutatiilestä rakennetuista rakennuksista. Kaupungin asema Kathirin sulttaanikunnan pääkaupunkina lakkasi brittien poistuessa Jemenistä vuonna 1967, jonka jälkeen kaupungista tuli osa Etelä-Jemeniä muun Adenin protektoraatin mukaan.

Väestö
------

Say’unin asukasluku oli vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan 49 083. Suuremman piirkunnan asukasluku oli 102 409 ja alueen asukkaat ovat pääasiassa sunnalaisia muslimeja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs ja G. Lecomte: *Encyclopaedia of Islam, Volume IX (San-Sze)*, s. 115. BRILL, 1998. ISBN 9789004104228. (englanniksi)
2. ↑  Yemen war: Mud-brick Seiyun Palace 'at risk of collapse' *BBC News*. BBC. Viitattu 25.10.2020. (englanniksi)
3. ↑  Yemen *citypopulation.de*. Viitattu 21.2.2020. (englanniksi)
4. ↑  Michael Izady: Yemen Ethnic and Religious Composition (detailed) *Gulf 2000 Project*. Columbia University. Viitattu 21.2.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Say’un** Wikimedia Commonsissa
Oliwan katedraali
Kašubinkielinen Isämeidän-rukous.
Pommerin herttuoiden hauta katedraalissa.
**Oliwan katedraali** (puol. *Kościół pod wezwaniem Trójcy Świętej, Najświętszej Maryi Panny i Świętego Bernarda*) on roomalaiskatolinen katedraali Gdańskissa, Oliwan kaupunginosassa. Katedraali on vihitty käyttöön 14. elokuuta 1594 ja se on Gdańskin roomalaiskatolisen arkkihiippakunnan tuomiokirkko, joka on pyhitetty Pyhälle kolminaisuudelle, Neitsyt Marialle ja Pyhälle Bernhard Clairvauxlaiselle.

Kirkon paikalla on aluksi ollut vuonna 1186 perusteun sisterssiläisluostarin kirkko. Nykyisen muotonsa se on saanut 1500–1600-luvuilla. Tuomiokirkko siitä tuli ensimmäisen kerran paavi Pius XI:n perustettua Gdanskin hiippakunnan 30. joulukuuta 1925 ja toisen kerran paavi Johannes Paavali II:n korotettua Gdanskin arkkihiippakunnaksi 1992.

Rakennus on kolmilaivainen basilika, joka noudattaa sisterssiläistä tyyliä. Sen korkeus on 17,7 m, leveys 19 m ja pituus 107 m. Julkisivua hallitsee kaksi 46-metristä kapeaa tornia, ja se on saanut nykyisen barokkityylisen muotonsa vuonna 1688. Kirkon sisustus muutettiin 1600-luvulla barokkityyliseksi arkkitehti Andreas Schlüterin suunnitelman mukaisesti.

Kirkossa on kahdet urut. Sisäänkäynnin yläpuolella olevat suuret barokkityyliset urut on rakentanut Johann Wilhelm Wulff (1763–1788). Urut on uusittu useasti, ja nykyisin ne ovat 95-äänikertaiset.

Lähteet
-------

1. ↑  Organs of Gdansk (Arkistoitu – Internet Archive). Viitattu 16.9.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Oliwan katedraali** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Dom zu Oliva
**Viljavuus** tarkoittaa (viljelys)maan hedelmällisyyttä, johon ihmisen tekemät viljely-, maanparannus- ja lannoitustoimet vaikuttavat ratkaisevasti. Viljavuudeltaan hyvä maa tuottaa jatkuvasti hyviä satoja. Viljavuus riippuu maan fysikaalisista, kemiallisista ja mikrobiologisista ominaisuuksista. Maan jatkuva viljely alentaa viljavuutta, ellei luonto esimerkiksi tulvien muodossa tai ihminen muokkaamalla ja lannoittamalla korvaa maasta otettuja kasvien ravinteita.[1]

Maan luontaista viljavuutta tarvitaan vain alkeellisessa maataloudessa. Siihen vaikuttavat kosteus- ja lämpöolot, maan kalkkipitoisuus ja kasvien typensidonta. Kehittyneessä viljelytekniikassa viljavuutta parannetaan muun muassa kalkituksella ja lannoituksella, mikä on vähentänyt luontaisen viljavuuden merkitystä. Ennen luonnostaan runsasravinteiset savimaat olivat satoisia, mutta myöhemmin lannoitetut keveämmät maat ylittivät niiden satotason.[2] Eloperäinen humus kohottaa kivennäismaiden viljavuutta tekemällä ne kuohkeammiksi ja ilmavammiksi sekä pieneliöille sopivaksi.[1] Maan hedelmällisyyttä voidaan tutkia tekemällä viljavuustutkimus.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965.
2. ↑  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966.
Jon Balke vuonna 2006.
**Jon Balke** (s. 7. kesäkuuta 1955, Hamar, Norja) on norjalainen jazzpianisti, säveltäjä ja yhtyeenjohtaja. 

Ammattimaisen uransa Balke aloitti vuonna 1974 soittaen useiden norjalaisten kärkinimien kanssa (muun muassa basisti Arild Andersenin ja kitaristi Jon Ebersonin sekä useiden laulajien yhtyeissä). 1970-luvun loppupuolella Balke työskenteli ja levytti myös monien ulkomaisten muusikoiden kanssa (muun muassa Archie Shepp, John Surman sekä Marilyn Mazur). 1980-luvulla Balke sävelsi paljon musiikkia teatteriesityksiin, taidenäyttelyihin, big bandeille ja kamariorkestereille sekä jatkoi soittamista useissa jazzyhtyeissä. Balke on tehnyt myös paljon yhteistyötä visuaalisten taiteilijoiden ja koreografien kanssa.

Magnetic North Orchestra
------------------------

Magnetic North Orchestra -yhtyeen debyyttikonsertti oli vuonna 1992. Ideana oli yhdistää perkussioryhmä, jousikvartetti sekä jazzsekstetti ja tutkia tämän epätavallisen instrumentaation mahdollisuuksia. Magnetic North Orchestra on ikään kuin jatke Oslo 13 -yhtyeelle pienellä miehistömuutoksella ja jousien lisäyksellä. Tämän jälkeen orkesteriin on jäänyt noin kahdeksan muusikon ydinryhmä, joka tarpeen mukaan muuttuu isommaksi yhtyeeksi tai pianotrioksi.

Tärkeimpiä yhtyeitä
-------------------

* Masqualero
* Oslo 13
* Magnetic North Orchestra
* Jøkleba
* Batagraf

Diskografia
-----------

* *Nonsentration* (Oslo 13, 1992)
* *Further* (Magnetic North Orchestra, 1994)
* *Rotor* (Cikada String Quartetin kanssa)
* *Saturation*
* *Solarized* (Magnetic North Orchestra)
* *Kyanos* (Magnetic North Orchestra, 2002)
* *Diverted Travels* (Magnetic North Orchestra, 2004)
* *Statements* (Batagraf, 2005)
* *Book of Velocities* (2007), soolopianolevy

Aiheesta muualla
----------------

* Jon Balken kotisivut
* Magnetic North Orchestran kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Ivan Franco Capelli** (s. 24. toukokuuta 1963 Milano, Italia) on entinen italialainen autourheilija.

Kilpailu-ura
------------

### Uran alkuvaiheet

Ivan Capelli nousi vuonna 1982 19-vuotiaana kartingista Italian Formula 3 -sarjaan. Capelli näytti heti nopeutensa, ja vuonna 1984 hän nousi jo astetta korkeammalle, Euroopan Formula 3 -mestaruussarjaan. Nopeutensa ansiosta Capelli nousi jo seuraavana vuonna Formula 3000 -sarjaan ja ajoi Formula 3000:n ohella kaksi Formula 1 -kilpailua.

### F1-ura

Ensimmäiset askeleet Formula 1 -sarjassa Capelli otti vuonna 1985 Euroopan GP:ssä Tyrrellin autolla. Toisessa kilpailussaan, Australian Grand Prix'ssa, hän sijoittui neljänneksi. Kaudella 1986 hän ajoi AGS:n autolla Italian ja Portugalin Grand Prix't, joista molemmista oli tuloksena keskeytys. Ensimmäisen kokonaisen kauden hän sai ajaa Leyton House March -tallin autolla ja osoitti kykynsä hankkimalla kauden neljännessä kilpailussa Monacon kapeilla kaduilla pisteen, joka kuitenkin lopulta jäi hänen ainoakseen sinä vuonna. Seuraavana vuonna Capelli ajoi uransa parhaan kauden. Hän keräsi 17 pistettä ja sijoittui lopulta MM-sarjan sijalle 7. Seuraavat kolme vuotta Leyton Houseksi nimensä vaihtaneessa tallissa menivät huonommin, mutta vuonna 1992 Capelli sai oikean unelmatilaisuuden näyttää osaamistaan, kun Ferrari pestasi hänet yhdeksi kaudeksi ajamaan kotimaansa punaisissa väreissä. Capelli hankki kuitenkin vain kolme pistettä eli yhtä paljon kuin hän oli hankkinut uransa ensimmäisellä kaudella, jolloin hän ajoi vain kaksi kilpailua. Capelli oli lopulta vasta 13. MM-sarjassa. Vuonna 1993 hän ajoi enää kaksi kilpailua Jordanin väreissä, muttei hankkinut yhtään MM-pistettä.

### F1:n jälkeinen ura

Formulauran jälkeen Capelli siirtyi Saksan Super Tourenwagen Cup -sarjaan. Vuonna 1994 hän sijoittui Nissanillaan 11. lopullisissa pisteissä. Capelli ajoi sarjassa kausina 1994–1996 ja siirtyi kaudeksi 1997 FIA GT Championshipiin, Konrad-Porschen leipiin. Sen jälkeen hän piti kaksi kautta taukoa, vain palatakseen vuonna 2000 jälleen FIA GT:n pariin, tällä kertaa Ferrarin leipiin. Kauden 2001 hän ajoi Sportscar World Championship -urheiluautosarjassa. Sen jälkeen hän on ajanut muutaman kilpailun kaudessa eri urheiluautoluokissa, ja toiminut italialaisen Rai Uno -televisiokanavan F1-kommentaattorina.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ivan Capelli** Wikimedia Commonsissa

* Ivan Capellin F1-tilastoja F1-ruutu-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Saîf-Eddine Khaoui** (arab. سيف الدين خاوي‎, s. 27. huhtikuuta 1995 Pariisi, Ranska) on tunisialainen jalkapalloilija. Keskikentällä pelaava Khaoui edustaa Ranskan pääsarjassa pelaavaa Marseillea.

Seurajoukkueura
---------------

Khaoui aloitti ammattilaisuransa Toursin riveissä Ligue 2:ssa kaudella 2010–2011.

### Marseille

Khaoui siirtyi 18. kesäkuuta 2016 Ranskan pääsarjassa pelanneeseen Marseilleen. Hän pelasi avauskaudellaan yhdeksän ottelua, mutta ei tehnyt yhtään maalia. Liigacupissa Khaoui pelasi yhden ottelun ja sai yhden syöttöpisteen.

Kaudeksi 2017–2018 Khaoui siirtyi lainasopimuksella Troyesiin ilman osto-optiota. Hän pelasi joukkueessa Ranskan pääsarjassa 32 ottelua ja teki niissä viisi maalia. Joukkue kuitenkin putosi kauden päätteeksi sarjatasoa alemmaksi.

Maajoukkueura
-------------

Khaoui pelasi ensimmäisen maaottelunsa 23. maaliskuuta 2018 Irania vastaan.

Kesäkuussa 2018 Khaoui valittiin Tunisian maajoukkueeseen MM-kilpailuihin Venäjälle. Hän pelasi kokonaan joukkueensa toisen alkulohko-ottelun Belgiaa vastaan.

Marraskuussa 2019 Khaoui teki kaksi maalia maaottelussa Libyaa vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Tunisia World Cup squad: Leicester City’s Benalouane in 23-man squad *bbc.co.uk* Viitattu 17.6.2018 (englanniksi)
2. ↑  Saîf-Eddine Khaoui Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

  

Tunisian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Ben Mustapha |
2 S. Ben Youssef |
3 Benalouane |
4 Meriah |
5 Haddadi |
6 Bedoui |
7 Khaoui |
8 F. Ben Youssef |
9 Badri |
10 Khazri |
11 Bronn |
12 Maâloul |
13 Sassi |
14 Ben Amor |
15 Khalil |
16 Mathlouthi |
17 Skhiri |
18 Srarfi |
19 Khalifa |
20 Chaalali |
21 Nagguez |
22 Hassen |
23 Sliti |
Valmentaja Maâloul
**We Feed the World** on itävaltalaisen Erwin Wagenhoferin ohjaama dokumentti vuodelta 2005. Elokuva käsittelee teollista ruoantuotantoa direct cinema -tyylisesti. Elokuvassa kuvataan alkutuotantoa Itävallassa, Ranskassa, Espanjassa, Romaniassa, Sveitsissä ja Brasiliassa.

Elokuva koostuu ruoantuotannon vaiheiden kuvaamisesta ja alan työntekijöiden haastatteluista. Elokuvassa kyseenalaistetaan tehomaatalouden mielekkyyttä, mm. sitä, että mahdollisimman suureen tuotantoon pyrittäessä laatu kärsii. Elokuvassa käsitellään myös maatalouden globaalia olemusta ja maataloustuen vaikutusta niihin, jotka eivät saa tukia. Esimerkiksi Brasiliassa kaadetaan sademetsää, jotta siellä voidaan kasvattaa soijaa, jota sitten tuodaan Eurooppaan eläinten ruoaksi. Afrikassa eurooppalaiset tuen avulla valmistetut maataloustuotteet vievät paikallisilta viljelijöiltä mahdollisuuden pärjätä edes paikallisesti, mikä taas aiheuttaa siirtolaisuutta Eurooppaan esimerkiksi maatalaustyöläisiksi.

Eräs haastateltavista on Jean Ziegler.

Aiheesta muualla
----------------

* We Feed the World – A film by Erwin Wagenhofer. *We Feed the World*.  Arkistoitu 143.9.2008. Viitattu 8.11.2021. (englanniksi)
* *We Feed the World* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Upper Deck** on yhdysvaltalainen yhtiö, joka tunnetaan parhaiten keräilykorttien valmistuksesta. Se on perustettu vuonna 1988. Aluksi yhtiö valmisti baseball-kortteja, mutta sai lisenssin NHL-korttien valmistukseen vuonna 1990, josta lähtien se on ollut yksi suurimmista NHL-kortteja valmistavista yhtiöistä.

Historiaa
---------

Upper Deck on kasvanut vuosi vuodelta suuremmaksi yhtiöksi. 1990-luvulla elettiin korttien kulta-aikaa ja etenkin jääkiekkokorttien kysyntä oli valtavaa. 1990-luvun loppupuolella korttiteollisuus ajautui kriisiin paitsi pudonneen kysynnän, myös lisääntyneiden tuotantokustannusten vuoksi ja niinpä 2000-luvun alkupuolella *Pacific*in korttitehdas ajautui konkurssiin, eikä jäljellä ollut kuin muutama NHL-kortteja valmistava yhtiö. 

Vuoden 2005 heinäkuussa UD osti itselleen oikeudet Fleer-Skyboxiin ja sen valmistamiin kortteihin (mm.Flair, Fleer, Fleer Ultra) ja maaliskuussa 2007 Topps-yhtiön (mm. Topps, OPC), joten pian siitä oli tullut ainoa NHL-lisenssin saanut yhtiö. Sen kilpailijalla ITG:llä ei ole NHL-lisenssiä, mutta myös ITG valmistaa kortteja NHL-pelaajista, jotka eivät saa kuitenkaan esiintyä NHL-peliasuissaan korteissa.

NHL
---

Upper Deckin tämän hetken*milloin?* valikoimaan kuuluvat muun muassa seuraavat tuotemerkit: Upper Deck, Upper Deck Victory, SPx, The Cup, Be A Player, SP Authentic, UD Ice, Mini Jersey Collection, OPC Premier ja Sweet Shot. Jokaisella korttimerkillä on oma ulkoasunsa ja omanlaisensa valikoima. Esimerkiksi Upper Deck Victory on halvin korttisarja Sarjan kortteja on tehty kaikista tunnetuimmista pelaajista ja sarjaan kuuluu muutama erikoiskorttisarja, mutta pakkauksissa ei ole numeroituja kortteja tai paitakortteja. Be A Player puolestaan on pääosin nimikirjoituskortteihin erikoistunut sarja, mutta nimikirjoituskortteja on jonkin verran myös muissakin sarjoissa. Nykyisin hyvin yleisiä ovat myös niin kutsutut paitakortit, joissa pelaajan käyttämästä paidasta on leikelty paloja kortin sisään. Tällaisia kortteja on mm. SPx- ja SP Authentic-sarjoissa. Mini Jersey Collection-sarjassa puolestaan on korttien joukossa pelaajien aitojen pelipaitojen näköisiä minipaitoja. 

Usein erikoiskortit numeroidaan, eli niitä lasketaan maailmalle vain numeroinnin mukainen määrä. Painosmäärät ovat 2000-luvun ainana pudonneet. Nykyisin numeroituja kortteja on jopa alle 10een numeroituina kun vielä 90-luvulla 100 asti numeroidut kortit olivat harvinaisuuksia*selvennä*. Nykyään myös korttien painamisessa käytetyt painolaatat laitetaan jakoon ainutlaatuisina kappaleina The Cup -sarjassa.

Muut keräilykortit
------------------

Muista urheilulajeista UD:n valikoimiin kuuluvat baseball, koripallo, amerikkalainen jalkapallo ja jalkapallo. Urheiluaiheisten korttien lisäksi Upper Deck valmistaa keräilykortteja mm. World of Warcraft-peliin ja Yu-Gi-Ohiin.

Myös muissa urheilulajeissa Upper Deck on käyttänyt pelaajan pelipaitoja korteissaan. Upper Deck on myös valmistanut mm. eri tv-sarjoihin liittyviä korttisarjoja, joissa on omat erikoiskorttinsa, nimikirjoituskortteja sekä paitakortteja.

Lähteet
-------

* UD:n viralliset sivut
* Keräilykorttilehti Beckett
Sayyid Hasan ar-Rida
**Sayyid Hasan ar-Rida al-Mahdi as-Sanusi** (1928 – 28. huhtikuuta 1992[1]) oli Libyan kruununprinssi vuosina 1956–1969 ja epävirallinen kuningas vuonna 1969. Hänen setänsä Idris I julisti hänet vuonna 1956 kruununperilliseksi.

Elokuussa 1969 Idris I allekirjoitti Libyan senaatin puhemiehen painostuksesta sopimuksen, että luopuisi kruunusta Hasan al-Ridan hyväksi 2. syyskuuta. Hasan al-Rida oli jo itse asiassa valtionhoitaja mutta hän johti maata setänsä Idrisin nimissä. 1. syyskuuta Idris oli Turkissa saamassa hoitoa kun ryhmä libyalaisia upseereita eversti Muammar Gaddafin johdolla aloitti kapinan ja kaappasi vallan ja ilmoittivat että monarkia oli lakkautettu.

Sayyid Hasan al-Rida eli vuodesta 1969 kotiarestissa. Hänen palatsinsa poltettiin 1984 ja perhe joutui muuttamaan. Vuonna 1988 Gaddafi antoi hänelle luvan matkustaa Lontooseen, jossa hän kuoli vuonna 1992.

Sayyid Hasan al-Rida on haudattu Medinaan Saudi-Arabiaan. Samalla paikalla lepää myös kuningas Idris I (k. 1983). Sayyid Hasan al-Ridan nimitti seuraajakseen poikansa Sayyid Muhammad ibn Sayyid Hasan al-Rida al-Mahdi al-Sanusin (s. 1962).

Lähteet
-------

1. ↑
WikibooksWikibooks 
Wikikirjastossa on aihe: **Italialainen gambiitti**. 
*Tässä artikkelissa käytetään algebrallista merkintätapaa kuvailemaan shakkisiirtoja.*

**Italialainen gambiitti** on italialaisen pelin muunnelma, jota kuvaavat siirrot

1.e4 e5
2.Rf3 Rc6
3.Lc4 Lc5
4.d4

Muunnelmat
----------

Musta voi jättää sotilaan lyömättä, mutta menettää silloin itse sotilaan. Siksi järkevintä onkin ottaa gambiitti vastaan.

**4...exd4** on mustan suosituin jatko Jatkossa valkea voi jatkaa gambiittia pelaamalla 5.c3. Tällöin avaus muuntuu Göringin gambiitiksi. Toinen vaihtoehto on jatkaa 5.0-0 ja 6.e5. Tällöin peli on Max Langen hyökkäystä.

**4...Lxd4** on toiseksi suosituin jatko. Jatkossa valkea voi yrittää jatkoa 5.c3 Lc5 6.Dd5 uhaten mattia ja lähettiä. Mustan pitää pelata De7 ja valkealla on uhkauksia kuten Lg5 ja sen jälkeen Rh4-f5.

**4...Rxd4** on kaikista heikoin jatko. Valkea voi pelata 5.Rxe5 uhaten heikkoa f7-ruutua ratsulla ja lähetillä.

Katso myös
----------

* Luettelo shakkiavauksista
* Luettelo gambiiteista

Lähteet
-------

### Kirjallisuuslähteet

* Hooper, David and Kenneth Whyld (1996). The Oxford Companion to Chess. Oxford University. ISBN 0-19-280049-3.
* Acers, Jude and Laven, George (2003). The Italian Gambit (and) A Guiding Repertoire for White–1.e4!. Trafford Publishing. ISBN 1-55369-604-2.

### Internetlähteet

* The Italian Gambit and A Guiding Repertoire for White - 1.e4 (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* The Italian Gambit System (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* VOLUME 1: "The Italian Gambit" (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Chess Opening Explorer (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  COE
**Ross Rebagliati** (s. 14. heinäkuuta 1971 Vancouver) on kanadalainen lumilautailija.

Rebagliati on lumilautailun kaikkien aikojen ensimmäinen olympiavoittaja. Hän voitti suurpujottelun Naganon olympialaisissa 1998. Tuolloin hänen kilpailun jälkeen antamassaan dopingnäytteessä oli merkkejä kannabiksen käytöstä ja aluksi kansainvälinen olympiakomitea hylkäsikin hänen suorituksensa, mutta lopulta urheilun kansainvälisen vetoomustuomioistuimen päätöksellä hän sai pitää kultamitalinsa.

Lumilautailun maailmancupissa Rebagliati voitti kaksi osakilpailua ja oli yhteensä kolme kertaa palkintokorokkeella.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ross Rebagliati**.
1. 1 2  Ross Rebagliati *Olympedia*. Viitattu 15.2.2022. (englanniksi)
2. ↑  Lahti, Markku: Lumilautailija Rebagliati kärähti marihuanasta (tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  12.2.1998. Viitattu 15.2.2022.
3. ↑  Aulio, Erkki: Rebagliati saa pitää kultamitalinsa (tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  13.2.1998. Viitattu 15.2.2022.
4. ↑  Ross Rebagliati Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). Viitattu 15.2.2022. (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
Dan Broströmin patsas Göteborgissa (1933).
**Daniel "Dan" Broström** (1. helmikuuta 1870 Kristinehamn – 24. heinäkuuta 1925 Trönninge) oli ruotsalainen laivanvarustaja, Broström-yhtymän pääomistaja ja liberaalipoliitikko. 

Dan Broström oli Axel Broströmin ja Mathilda Olssonin poika. Hän opiskeli Göteborgissa. Hän sai ensimmäisen työpaikkansa Saksan Königsbergistä vuonna 1889 ja seuraavana vuonna hän siirtyi Hulliin, Englantiin. Broströmistä tuli Ruotsin suurimpia laivanvarustajia, ja hän oli muun muassa perustamassa Svenska Amerika Linieniä vuonna 1914. Hän liitti yhtiöryhmäänsä myös Götaverkenin ja Eriksbergin telakat.

Broström oli myös kansanedustajana toisessa kamarissa vuosina 1906–1911. Ruotsin meriministerinä hän toimi 1914–1917. 

Broström menehtyi auto-onnettomuudessa 1925. Vielä 1960-luvun alussa Broströmin lesken ja pojan omistama varustamo hallitsi noin kolmannesta Ruotsin kauppalaivojen tonnistosta, ja Broström-konserni oli telakoineen Göteborgin suurin työnantaja noin 18 000 työntekijällä.

Lähteet
-------

* *Tvåkammarriksdagen 1867-1970* (Almqvist & Wiksell International 1990), band 4, s. 67-68
* *Göteborgs stadsfullmäktige 1863-1962: Biografisk matrikel*, Magnus Fahl, Wezäta, Göteborg 1963 s. 182-184

### Viitteet

1. 1 2  Sata vuotta seitsemällä merellä.  *Helsingin Sanomat*, 19.8.1965, s. 4 ja 7. Näköislehti (maksullinen). Viitattu 24.12.2020.
2. ↑  Ruotsin rikkain nainen.  *Suomen Kuvalehti*, 1962, nro 51/1962, s. 34. Näköislehti (maksullinen) (PDF). Viitattu 23.12.2020.
3. ↑  Henriksson, Dick: Broström var stadens största arbetsgivare *Göteborgsposten (Internet Archive)*.  23.8.2012.  Arkistoitu 28.9.2013. Viitattu 24.12.2020.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dan Broström**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Ruotsi

 |

 |
**Guaram I** (georg. გუარამ I) oli georgialainen ruhtinas, joka hallitsi Iberian ruhtinaskuntaa ja jolla oli roomalainen kuropalates-arvonimi vuosina 588–n. 590. Häntä pidetään yleisesti samana henkilönä kuin bysanttilaisen kronikoitsijan Theofaneen mainitsema **Gorgenes** (Gurgenin latinisoitu muoto).

Guaram oli kuningas Vakhtang I Gorgasalin nuoremman pojan Leon ja tämän roomalaisen vaimon Helenen poika. Siten hän kuului Khosroiani-dynastian nuorempaan ei-kuninkaalliseen haaraan (guaramidit), joka hallitsi Iberian lounaisia ruhtinaskuntia Klardžetia ja Džavakhetia. Keskiaikaisen georgialaisen kirjoittajan Sumbat Davitis-dzen mukaan hän oli ensimmäinen Bagrationi-hallitsija, mutta suurin osa nykytutkijoista ei ole pitänyt väitettä uskottavana.

Kun sota Rooman ja sassanidien Iranin välillä syttyi jälleen Justinus II:n aikana (hallitsi 565–578), Guaram/Gorgenes liittoutui armenialaisen prinssin Vardan III Mamikonianin ja roomalaisten kanssa. Hän yritti irrottautua epätoivoisesti Iranin vallasta vuonna 572 (*Theoph. Byz.* Fr. 3). Kansannousun epäonnistumisen jälkeen hän pakeni ilmeisesti Konstantinopoliin ja pysyi siellä palatakseen jälleen politiikkaan vuonna 588, kun iberialaiset kapinoivat georgialaisen kronikoitsijan Džuanšerin mukaan jälleen sassanideja vastaan. Iberian aateliset pyysivät keisari Maurikiokselta (hallitsi 582–602) hallitsijaa Iberian kuningassuvusta: Maurikios lähetti Mtskhetaan Guaramin, jolle hän myönsi kuropalates-arvonimen. Niin Iberian ruhtinaskunta korvasi khosroidien hallitseman kuningaskunnan, jonka sassanidit olivat lakkauttaneet vuonna 580. Guaramia on perinteisesti pidetty Mtskhetassa sijaitsevan Džvarin luostarin perustajana. Häntä seurasi valtaistuimelle hänen poikansa Stepanoz I.

Guaram I oli ensimmäinen georgialainen hallitsija, joka löi sassanidien hopeadrakmojen mukaan muotoiltuja kolikoita. "Iberialais-sassanidilaisissa" kolikoissa on nimikirjaimet GN eli Gurgen. Georgialaisten kronikoiden tallentama "Guaram" vaikuttaakin olleen kotimaiseen käyttöön tarkoitettu nimi, kun taas hallitsijan virallinen nimi oli "Gurgen", jota käytettiin ulkosuhteissa ja kolikoissa. Ulkopuoliset lähteet käyttävätkin sitä.

Lähteet
-------

1. ↑  Rapp, Stephen H.: Sumbat Davitis-dze and the Vocabulary of Political Authority in the Era of Georgian Unification.  *Journal of the American Oriental Society*, Oct.-Dec. 2000, 120. vsk, nro 4, s. 570–576.
2. ↑  Martindale, John Robert: *The Prosopography of the Later Roman Empire*, s. 558. Cambridge University Press, 1992. ISBN 0521072336.
3. ↑  Suny, Ronald Grigor: *The Making of the Georgian Nation: 2nd edition*, s. 23-25. Indiana University Press, 1994. ISBN 0253209153.
4. ↑  Toumanoff, Cyril: *Studies in Christian Caucasian History*, s. 434. Georgetown University Press, 1963.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Sassanidien varakuninkuus(Bakur III)** | **Iberian ruhtinas**588–590 | Seuraaja:**Stepanoz I** |
**Donauwörth** on kaupunki Baijerin osavaltiossa Saksassa noin 45 kilometriä Augsburgista pohjoiseen. Vuoden 2020 lopussa siellä asui 19 593 asukasta. Donauwörthin pinta-ala on 77 neliökilometriä ja sen asukkaista 60 prosenttia on katolilaisia ja 17 prosenttia protestantteja. Kaupunki tunnetaan eritoten kolmikymmenvuotisen sodan ja Espanjan vallanperimyssodan tapahtumista. Kaupunki sijaitsee *Romantische Straße* -maisemareitin varrella.

Historia
--------

Näkymä pääkadulta (*Reichstraße*), jota pidetään yhtenä Baijerin kauneimmista.
Donauwörth on syntynyt paikkaan, jossa Wörnitzjoki yhtyy Tonavaan (saks. *Donau*) ja se on saanut nimensä näiden jokien mukaan. Henrik VI myönsi Donauwörthille kaupunkioikeudet vuonna 1193. 

Vuonna 1606 kaupungin protestanttinen enemmistö esti katolisia omistamasta maata, mikä kiristi kirkkokuntien välejä ja aiheutti mellakoita. Seuraavana vuonna kaupunki julistettiin rangaistuksena valtakunnankiroukseen ja Maksimilian I:n baijerilaisjoukot ryöstivät kaupungin. Tämä oli yksi kolmikymmenvuotiseen sotaan johtaneista tapahtumista. Vuonna 1632 ruotsalainen Kustaa II Aadolf valloitti kaupungin. Tämän jälkeen Donauwörth joutui alennustilaan, josta se kohosi vasta 1800-luvulle tultaessa. Espanjan vallanperimyssodan aikana 2. heinäkuuta 1704 kaupungin tienoilla käytiin Schellenbergin taistelu (*Schlacht am Schellenberg*).

Aivan toisen maailmansodan lopussa 11. huhtikuuta ja 19. huhtikuuta 1945 kaupunki kärsi vakavia vaurioita ilmapommituksissa. Historiallisen *Reichstraßen* jälleenrakentaminen aloitettiin 1946.

Donauwörthin asukasluvun kehitys viime vuosikymmeninä:

* 1989: 17 546 asukasta
* 1999: 17 720 asukasta
* 2009: 18 159 asukasta
* 2019: 20 297 asukasta

Nähtävyydet
-----------

*Zu unserer lieben Frau* -kirkko
Donauwörthin nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa kolmilaivainen goottilaiskirkko *Zu unserer lieben Frau* taideaarteineen. Kirkon rakentaminen aloitettiin 1444 ja se valmistui 1467. Sen viidellä kirkonkellolla voi soittaa *Salve Reginaa*; vanhin kelloista (*Marienglocke*) periytyy edeltäneestä kirkosta vuodelta 1388. Noin 6 500-kiloinen *Pummerin* vuodelta 1512 on kelloista suurin ja samalla Svaabian kookkain kirkonkello.

Lähteet
-------

1. ↑  Bevölkerung: Gemeinden, Stichtage (letzten 6) *GENESIS-Online Datenbank*. Bayerisches Landesamt für Statistik. Viitattu 11.6.2021. (saksaksi)
2. 1 2  Zahlen, Daten, Fakten Stadt Donauwörth. Viitattu 11.6.2021. (saksaksi)
3. 1 2 3  Geschichte Stadt Donauwörth. Viitattu 11.6.2021. (englanniksi)
4. ↑  Kath. Stadtpfarrkirche "Zu unserer lieben Frau" Stadt Donauwörth. Viitattu 11.6.2021. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Donauwörth** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin verkkosivusto
Svartlösan kihlakunnan sijainti Tukholman läänin kartalla.
**Svartlösan kihlakunta** (ruots. *Svartlösa härad*) oli kihlakunta Tukholman läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 445,08 neliökilometriä ja asukasluku 42 091 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Nacka, Saltsjöbadenin kauppala, Huddinge, Botkyrka, Salem ja Grödinge.

Kihlakunnan tuolloista kunnista Nacka ja Saltsjöbadenin kauppala kuuluvat Nackan kuntaan, Huddinge muodostaa Huddingen kunnan, Salem Salemin kunnan sekä Botkyrka ja Grödinge yhdessä muodostavat Botkyrkan kunnan.

Lähteet
-------

1. ↑  I. Areal och folkmängd inom särskilda förvaltnings­områden m.m. befolk­nings­agglomera­tioner (PDF) (Tab. 1. Areal, folkmängd efter kön och civilstånd samt folkmängdstäthet i kommuner, församlingar, municipalsamhällen, härad och län den 31 december 1945, enligt indelningen den 1 januari 1946) *Folkräkningen den 31 december 1945*.  24.3.1947. SCB: Historisk statistik:  Statistiska centralbyrån. Viitattu 3.10.2015. (ruotsiksi)
**Rossija 88** (ven. Россия 88, *Rossiya 88*) on vuonna 2008 valmistunut venäläinen elokuva, jonka on ohjannut Pavel Bardin. Se kertoo moskovalaisten uusnatsien toiminnasta. Fiktiivisellä tarinalla on todellisuuspohja. Elokuvan nimen 88 viittaa tervehdykseen "Heil Hitler": h-kirjain on aakkosten kahdeksas kirjain. Elokuva kiellettiin Venäjällä, ja ohjaaja sai syytteen ekstremismistä. Muualla se on saanut melko vähän huomiota, joskin se esitettiin Berliinin elokuvajuhlilla ja Suomessa Rakkautta ja Anarkiaa -festivaalilla. Yhdysvaltalaisessa viihdelehdessä *Varietyssa* elokuvaa kiitettiin sen tavasta kuvata muukalaisvihaa.

Elokuvan teon aikaan Venäjällä oli erityisesti vuosina 2004–2010 vallalla maahanmuuttovastaisuus, ja silloin syntyi skiniryhmiä. Aggressiot kohdistuivat usein keskiaasialaista syntyperää oleviin. Viranomaiset tukahduttivat toiminnan, ja Ulkopoliittisen instituutin tutkijan Jussi Lassilan mukaan ilmiö hävisi lähes täysin.

Elokuvan kieltämiseen Venäjällä saattoi Lassilan mukaan vaikuttaa se, että juuri pääministerinä aloittanut Vladimir Putin rinnastettiin siinä Adolf Hitleriin. Elokuvan kohtauksessa, jossa viranomaiset tekevät skinien tiloihin etsintää, seinällä oleva Hitlerin kuva käännetään juuri ennen miliisien tuloa toisin päin, ja esiin tulee Putinin kuva.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lehtonen, Veli-Pekka: Venäjällä itsellään on ollut natsiongelma.  *Helsingin Sanomat*, 28.3.2022. Venäjä perustelee hyökkäystään Ukrainaan natsien tuhoamisella, mutta Venäjällä itsellään on ollut paha natsiongelma.

Aiheesta muualla
----------------

* Russia88 Elokuvan kotisivu (englanniksi, venäjäksi)
* Rossiya 88 Berlinale.de (englanniksi)
**Svartträsket** on matala ja rehevä järvi Inkoon lounaisosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 6,1 hehtaaria.

Maantiede
---------

Svartträsketin pituus on 380 metriä. Saaria ei ole. Järven läheisyydessä on peltoa, metsää ja suota. Pohjoispuolella sijaitsee luonnonsuojelualueen ympäröimä Kockelträsket. Svartträsketiin virtaa vettä lännestä, Svartträsketistä virtaa vettä itään Backavikeniin, joka on 0,2 metriä merenpinnan yläpuolella sijaitseva kluuvijärvi.

Svartträsket (81V072.1.001) kuuluu Välialueeseen (81V072), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Suomenlahden rannikkoalueen päävesistössä (81). Välialueen 81V072 muut yli hehtaarin laajuiset vakavedet ovat Kjulböleträsket, Storgropen ja Lillgropen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Svartträsket, vakavesi, Inkoo
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 19.5.2021.
3. 1 2 3  Svartträsket *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 19.5.2021.
4. ↑  Svartträsket. Järviwiki. Viitattu 19.5.2021.
5. ↑  Välialue (81V072). Järviwiki. Viitattu 19.5.2021.
IUPAC:n hiilinumerointia ja kirjainsymboleita käyttävä kolekalsiferolin rakennekaava. Kolekalsiferoli on 9,10-sekosteroidi.
**Sekosteroidit** ovat steroidijohdannaisia, joissa vähintään yksi nelirenkaisten steroidien renkaiden sidoksista poikki. IUPAC:n suosituksia noudatettaessa sekosteroidien rakenteen hiiliatomien numerot ja renkaiden kirjainsymbolit ovat samat kuin steroideissa. Jos useampi kuin yksi rengas on poikki, saatetaan käyttää tavanomaisia yhdisteiden numerointi- ja nimeämiskäytäntöjä

Jos jonkin steroidin hiilten 2 ja 3 välinen sidos on katkeaa, muodostunut yhdiste on 2,3-sekosteroidi. Jos hiilten 9 ja 10 sidos on poikki, yhdiste on 9,10-sekoteroidi. D-vitamiinit kuten kolekalsiferoli ja ergokalsiferoli ovat 9,10-sekoteroideja.

*Sekosteroidi* tulee latinasta: *seko* tulee sanasta *secare*, joka tarkoittaa *leikata* ja *steroidi* sanasta *stere*, joka tarkoittaa *kiinteää, kolmiulotteista*.

Steroidien numerointi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  3S-8 and 3S9 *qmul.ac.uk*.
2. ↑  J Zempleni et al: *Handbook of vitamins*, s. 46-47. 4. painos. Taylor & Francis, 2007. ISBN 9780849340222.
3. 1 2  GP Moss: Nomenclature of steroids (Recommendations 1989).  *Pure and Applied Chemistry*, 2009, 61. vsk, nro 10, s. 1783–1822. doi:10.1351/pac198961101783. ISSN 1365-3075. Artikkelin verkkoversio.
4. ↑  DM Ayers: *Bioscientific terminology: words from Latin and Greek stems*, s. 129, 241. The University of Arizona Press, 1972. ISBN 9780816503056.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sekosteroidi**.
* Finto, suomalainen asiasanasto- ja ontologiapalvelu: Sekosteroidit
**Ricardo Jorge da Luz Horta** (s. 15. syyskuuta 1994 Sobreda) on portugalilainen jalkapalloilija, joka edustaa Primera Divisiónissa pelaavaa Málaga CF:ää. Oikeajalkainen Horta on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän kuuluu myös Portugalin jalkapallomaajoukkueeseen.

Seurajoukkueura
---------------

Horta aloitti ammattilaisuransa vuonna 2013 Primeira Ligan Vitória FC:ssä. Hän debytoi pääsarjassa huhtikuussa 2013 Rio Ave FC:tä vastaan. Avausmaalinsa hän iski joulukuussa 2013 Académica de Coimbraa vastaan. Heinäkuussa 2014 Horta siirtyi Espanjan Primera Divisióniin ja Málaga CF:ään, jonka riveissä hän teki pääsarjadebyyttinsä elokuussa 2014 Athletic Bilbaota vastaan.

Maajoukkueura
-------------

Nuorten maajoukkuetasolla Portugalia edustanut Horta debytoi Portugalin jalkapallomaajoukkueessa syyskuussa 2014 EM-karsintaottelussa Albaniaa vastaan, kun Horta tuli vaihdosta William Carvalhon tilalle. Portugali hävisi ottelun 0-1.

Lähteet
-------

* Ricardo Horta Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* 

Portugalin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Patrício |
2 Dalot |
3 Pepe |
4 Dias |
5 Guerreiro |
6 Palhinha |
7 Ronaldo |
8 Fernandes |
9 André Silva |
10 B. Silva |
11 Félix |
12 Sá |
13 Danilo |
14 Carvalho |
15 Leão |
16 Vitinha |
17 João Mário |
18 Neves |
19 Mendes |
20 Cancelo |
21 Horta |
22 Costa |
23 Nunes |
24 António Silva |
25 Otávio |
26 Ramos |
Valmentaja Santos


Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Donburi
**Donburi** (jap. 丼, suom. kulho) on japanilainen "riisikulhoruoka", joka koostuu kerroksesta riisiä, jonka päällä on kerros hauduttamalla kalasta, lihasta tai vihanneksista valmistettavaa ja usein pataruokaa muistuttavaa täytettä. 

Haudutusliemi vaihtelee vuodenajan, raaka-aineiden, alueen ja mieltymysten mukaan. Tyypillinen kastike koostuu dashi-liemestä, jota on maustettu soijalla ja mirinillä. Sekoitussuhteet vaihtelevat, mutta voimakkaanmakuista dashia käytetään yleensä kolmannes tai neljännes mirinin ja soijan määrästä. Oyakodonia varten suositellaan haudutusliemen pohjaksi dashia, jota on maustettu kevyellä soijakastikkeella, tummemmalla soijakastikkeella ja sokerilla. Gyudonia varten suositellaan vettä, jota on maustettu tummalla soijakastikkeella ja mirinillä.

Perinteiset donburi-variaatiot
------------------------------

Perinteisiä japanilaisia donburi-ruokia ovat:

**Tamagodon** - munakokkeli sekoitettuna makeaan donburi-kastikkeeseen ja tarjoiltuna riisipediltä

**Oyakodon** – haudutettua kanaa, munaa ja sipulia riisipedillä 

**Katsudon** – leivitettyjä ja uppopaistettuja sianlihankyljyksiä (tonkatsu), sipulia ja munaa riisipedillä 

**Tenshindon** – kiinalais-japanilainen erikoisuus, joka koostuu ravunlihamunakkaasta riisipedillä (nimi viittaa Tianjiniin Kiinassa)

**Tekkadon** – ohueksi leikattuja siivuja raakaa tonnikalaa riisin päällä. Maustettu tekkadonilla, joka valmistetaan voimakkaista mausteista ja/tai appelsiinikastikkeesta ja joka tavallisesti sisältää salottisipulia.

**Negitorodon** - toroa (rasvaista tonnikalaa) kuutioituna salottisipulin kanssa riisin päällä tarjoiltuna

**Tendon** – katkaraputempuraa ja vihanneksia riisillä 

**Gyudon** - naudanlihaa ja sipulia riisillä 

**Unadon** – unagi no kabayaki (grillattu ankerias) riisillä 

Halvat kiinalaisravintolat Japanissa tarjoavat usein chukadonia tai gomoku-chukadonia, jotka valmistetaan friteeratusta lihasta ja tarjotaan riisipedillä vihannesten kera. Vaikka nämä ruokalajit eivät kuulu virallisesti japanilaisen tai kiinalaisen keittiön ruokalajeihin, nämä hybridit kuitenkin kertovat jotakin donburin suosiosta Japanissa.

Donburi kotiruokana
-------------------

Donburia voidaan valmistaa melkein mistä tahansa raaka-aineista. Edellisenä päivänä yli jääneet raaka-aineet tai syömättä jäänyt liha ja kasvikset voidaan kierrättää seuraavan päivän lounaaksi tai illalliseksi. Yksinkertainen kotitekoinen donburi-ateria voidaan valmistaa kuullottamalla sipuli kypsäksi ja lisäämällä haudutuskastiketta ja kanaa suupalan kokoisina paloina. Kanan sijaan voidaan käyttää muuta lihaa tai tofua. Mukaan voidaan lisätä salottisipulikuutioita tai sekoitettu muna. Valmiiksi hautunut ruoka kaadetaan tarjolle riisillä täytettyyn kulhoon, ja se syödään heti kuumana syömäpuikoilla.

Lähteet
-------

* Tsuji, Shizuo. (1980). Japanilainen ruoanlaitto: Yksinkertainen taide. Kodansha International / Yhdysvallat, New York.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Donburi** Wikimedia Commonsissa
**Seki Takakazu** (jap. 関孝和; noin 1640–1708), myös **Seki Kōwa** (jap. 関孝和), oli japanilainen matemaatikko ja kirjailija. 

Seki oli tärkeimpiä japanilaisen matematiikan eli *wasanin* kehittäjiä. Hän löysi ja jalosti edelleen matemaattista osaamista vanhoista kiinalaisista lähteistä.

Hän vietti pääosan urastaan Kōfun seudulla palvellen Tokugawan sukua hallintovirkamiehenä ja kirjanpitäjänä.

Yksi tärkeimmistä Sekin saavutuksista oli matemaattisen merkintätavan kehittäminen. Kiinalaisten merkintätapa kattoi vain yhtälöt, joissa oli yksi tuntematon; Seki kehitti menetelmän ilmaista useiden tuntemattomien tekijöiden yhtälöitä ja yhtälöryhmiä. Näitä hän käytti esimerkiksi monikulmioiden pinta-alan määrittämiseen.

Seki löysi Bernoullin luvut ennen Jacob Bernoullia. Hän tutki yhtälöitä joilla oli positiivisia ja negatiivisia juuria, mutta ei tuntenut kompleksilukujen käsitettä. Hän ratkaisi kolmannen asteen yhtälön {\displaystyle 30+14x-5x^{2}-x^{3}=0} vuonna 1685, sata vuotta ennen kuin William Horner julkaisi ratkaisunsa käyttäen samantapaisia menetelmiä. Hornerin menetelmäksi nykyään nimitetty polynomiyhtälöiden likimääräinen ratkaisutapa tosin tunnettiin jo aiemmin: Kiinassa se on ilmeisesti tunnettu 1200-luvulla, arabialaisessa matematiikassa 1400-luvulla ja Euroopassa 1600-luvulla.

Seki eli samaan aikaan kuin Isaac Newton Englannissa ja Leibniz Saksassa. Hän kehitti samankaltaisia menetelmiä kuin nämä, ilmeisen riippumattomasti, sillä ei ole voitu osoittaa minkäänlaista tietojenvaihtoa hänen ja eurooppalaisten kollegoiden välillä. On sanottu, että wasan ja differentiaali- ja integraalilaskenta kehittyivät samalle tasolle, mutta eri konseptien pohjalta.

Lähteet
-------

1. 1 2  J J O'Connor & E F Robertson: Takakazu Shinsuke Seki *MacTutor*. Viitattu 3.11.2018.
2. ↑  Annick Horiuchi: Seki Takakazu *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 3.11.2018.
3. 1 2 3  Seki Takakazu *Japanese Mathematics in the Edo Period*. Viitattu 3.11.2018.
4. ↑  Boyer, Carl B. & Merzbach, Uta C.: *Tieteiden kuningatar – Matematiikan historia, osat I–II*, s. 295–296, 348, 434. Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki: Art House, 1994. ISBN 951-884-150-0, ISBN 951-884-158-6.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* MathSciNet
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |