recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ramon Lazkano** (s. 1968) on ranskalainen ja espanjalainen säveltäjä.

Lazkano opiskeli aluksi pianonsoittoa Juan Padrosan ja sävellystä Francisco Escuderon johdolla Baskimaan Musikenessa (San Sebastián). Myöhemmin hän jatkoi sävellys- ja orkestrointiopintoja Alain Bancquartin ja Gérard Griseyn johdolla Pariisin konservatoriossa, jossa sai sävellyksessä ensipalkinnon vuonna 1990. Sävellyksen ja analyysin opetusta Lazkano sai vielä Montrealissa Gilles Tremblaylta. Orkesterinjohdon opetusta hän sai Pariisiin palattuaan Jean-Sébastien Béreaulta ja Arturo Tamayolta.

26-vuotiaana Lazkano sai *Hitzaurre Bi* -pianokonsertollaan Monacon ruhtinas Pierren järjestön palkinnon. Vuonna 1997 Luciano Berion johtama tuomaristo antoi hänelle Jerusalemin Leonard Bernstein -sävellyspalkinnon teoksesta *Auhen Kantuak*. Lazkano on saanut myös monia muita palkintoja, kuten Ranskan taideakatemian Georges Bizet -palkinnon (2007). Lazkanolla on ollut residenssit Festival Musicassa, Strasbourgin konservatoriossa, Rooman Real Academia Españolassa ja Villa Medicissa. Hänen musiikkiaan on esitetty sellaisissa tapahtumissa kuin Radio Francen *Présences*, Varsovan syksy ja International Society of Contemporary Music.

Vuodesta 2001 Lazkano on työskennellyt moniin sarjoihin jakautuvan *Igeltsoen Laborategia* -kamarimusiikkikokoelman parissa. Teokset ovat kuvanveistäjä Jorge Oteizan työn innoittamia. Lazkano on toiminut orkestroinnin professorina Musikenessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ramon Lazkano Pytheas Center for Contemporary Music


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Al-Farabin kuva Kazakstanin 200 tengen setelissä.
Kuvitusta Al-Farabin teokseen *Kitāb al-mūsīqī al-kabīr*. *Šāh-rūd* -nimellä tunnettu soitin.
**Abū Nasr Muhammad ibn al-Farakh al-Fārābi** (n. 872–950) (turk. *Farabi*, pers. ‏محمد فارابی‎) oli filosofi, joka islamilaisessa maailmassa tunnettiin nimellä "toinen opettaja", siinä missä ensimmäinen oli Aristoteles. Hän oli kotoisin Keski-Aasiasta, mistä hän myöhemmin siirtyi kalifaatin pääkaupunkiin Bagdadiin. Al-Farabi opiskeli hellenististä filosofiaa Syyriassa ja Mesopotamiassa nestoriolaisten kristittyjen opettajien johdolla ja kuului uusplatonisteihin. Al-Farabi korosti filosofian itsenäistä asemaa suhteessa teologiaan.

Al-Farabin kerrotaan kirjoittaneen 160 teosta, joista kahdeksan käsitteli musiikkia. Hän kehitti etenkin rytmiikan teoriaa. Ainoastaan hänen suppein musiikkia koskeva kirjoituksensa oli käännetty keskiajalla latinaksi. Al-Farabin luomat musiikkitieteen käsitteet ja metodit ovat silti jättäneet pysyvän jäljen musiikin teoriaan.

Al-Farabin kuva on Kazakstanin 200 tengen setelissä.

Lähteet
-------

* Gutas, Dimitri: *Greek Thought, Arabic Culture*. Routledge, 1998. ISBN 0-415-06133-4-2. (englanniksi)
* Huff, Toby E.: *The Rise of Early Modern Science. Islam, China, and the West. 3rd edition*. Cambridge University Press, 2017. ISBN 978-1-107-57107-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  al-Farabi *Encyclopaedia Britannica*.
2. 1 2  F. Jamil Rageb: *Islamic culture and the natural sciences. Teoksessa: The Cambridge History of Science. Vol 2. Medieval Science*, s. 48. Cambridge University Press, 2013.
3. ↑  Gutas, 1998, s. 132
4. ↑  George Sawa: Farabi v. music *Encyclopaedia Iranica*.  2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Al-Fârâbî as a Source of the History of Philosophy and of Its Definition (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (muslimheritage.com)
* FĀRĀBĪ i. Biography (englanniksi) (iranicaonline.org)
**Hitoshi Sasaki** (jap. 佐々木 等, *Sasaki Hitoshi*; 1891 Fukushima – 23. heinäkuuta 1982) oli japanilainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.

Ura
---

Toukokuussa 1921 Sasakista tuli Japanin maajoukkueen päävalmentaja.

Lähteet
-------

1. ↑  Japanin jalkapalloliitto(japaniksi)
2. ↑  Japanin jalkapalloliitto(japaniksi)

JapaniJapanin jalkapallomaajoukkueen päävalmentajat
Sasaki (1921) • Nishida (1923) • Yamada (1925) • Suzuki (1930) • Takenokoshi (1934) • Suzuki (1936) • Takenokoshi (1938–40) • Kudō (1942) • Ninomiya (1951) • Takenokoshi (1951–56) • Takahashi (1957) • Kawamoto (1958) • Takenokoshi (1958–59) • Takahashi (1960–62) • Naganuma (1962–69) • Okano (1970–71) • Naganuma (1972–76) • Ninomiya (1976–78) • Shimomura (1979–80) • Watanabe (1980) • Kawabuchi (1980–81) • Mori (1981–85) • Ishii (1986–87) • Yokoyama (1988–91) • Ooft (1992–93) • Falcão (1994) • Kamo (1994–97) • Okada (1997–98) • Troussier (1998–02) • Zico (2002–06) • Osim (2006–07) • Okada (2007–10) • Hara (2010) • Zaccheroni (2010–14) • Aguirre (2014–15) • Halilhodžić (2015–18) • Nishino (2018) • Moriyasu (2018–)



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Japani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |

 |
**Samia Yusuf Omar** somaliksi *Saamiya Yuusuf Cumar*, arab. سامية يوسف عمر‎ s. (25. maaliskuuta 1991 Somalia – huhtikuun alku 2012 Välimeri, Maltan lähistöllä) oli somalialainen pikajuoksija, jonka päämatkat olivat 100 ja 200 metriä. Hän oli maansa lipunkantajana Pekingin olympialaisissa 2008. Hän osallistui 200 metrin juoksuun, jossa sijoittui alkuerässään viimeiseksi ajalla 32,16.. Hän oli maansa ensimmäinen naisurheilija olympiakisoissa.

Samia Yusuf Omar syntyi kuusilapsisen perheen vanhimpana vuonna 1991, jolloin presidentti Siad Barre oli juuri kukistettu ja verinen sisällissota käynnissä. Samia osallistui kansainvälisiin urheilukilpailuihin ensimmäisen kerran Djiboutissa 2008, jolloin kyseessä olivat Itä-Afrikan nuorten mestaruuskilpailut ja matkana 100 metriä, sijoitus oli viides kahdeksasta. Samana vuonna Addis Abeban Afrikan-mestaruuskisoissa samalla matkalla hän oli viimeinen. Olympialaisia varten hänen äitinsä oli jopa myytävä maata saadakseen matkan maksetuksi. Olympialaisten jälkeen hänen oli jopa salattava urheilutaustansa kotimaassaan harjoitusolosuhteiden ollessa muutenkin puutteelliset. Vuonna 2010 Samia siirtyi Etiopiaan harjoittelemaan. Hän ehti saavuttaa 200 metrillä ennätyksensä 23,00.

Samia Yusuf Omar halusi osallistua myös Lontoon olympialaisiin 2012. Keväällä 2012 alkoi liikkua huhuja hänen katoamisestaan, ja hänen katsotaan saaneen surmansa kalastajeveneen uppoamisessa Välimerellä matkalla Libyasta Italiaan.

Lähteet
-------

1. ↑  SAMIA YUSUF OMAR *Athletes*. The International Olympic Committee (IOC). Viitattu 26.12.2020. (englanniksi)
2. ↑  IAAF:n tietokanta
3. ↑  al-Jazeera 20.9.2012 englanniksi
4. ↑  Helsingin Sanomat 20.8.2012
5. ↑  Corriere della Sera italiaksi, luettu 14.10.2012


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* World Athletics

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Guiers** on Senegaljoen vesistöön kuuluva järvi Senegalissa. Sen pinta-ala on laajimmillaan lähes 170 neliökilometriä.

Ferlojoen kuivassa laaksossa Richard-Tollin eteläpuolella sijaitseva Guiers on Senegalin ainoa suuri makeavetinen järvi. Se täyttyy sadekaudella etupäässä Senegaljoesta tulevan virtauksen ansiosta. Aikaisemmin järveen virtasi kuivana aikana suolaista merivettä, mutta nykyään sitä säännöstellään padolla.

Sahelin pensassavannin ympäröimällä järvellä harjoitetaan maanviljelyä ja karjanhoitoa. Tärkeitä viljelykasveja ovat sokeriruoko ja riisi. Guiers toimii myös Dakarin kaupungin ja Richard-Tollin sokeritehtaan vesilähteenä.

Guiers on tärkeä vesilintujen pesintä- ja talvehtimispaikka. Sen lintulajeja ovat muun muassa pikkuflamingo, kapustahaikara, afrikankapustahaikara, pronssi-iibis, malinpriinia ja valkosiipitiira. Aikaisemmin siellä tavattiin myös Senegaljoen afrikanmanaatteja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Important Bird Areas factsheet: Lac de Guiers *Birdlife International*. Viitattu 4.6.2018.
2. ↑  Clark, A. Francis & Phillips, Lucie Colvin: *Historical Dictionary of Senegal*, s. 180–181. Metuchen & London: Scarecrow Press, 1994. ISBN 0-8108-2747-6.
**Anders Georg Emil Munsterhjelm** (29. joulukuuta 1838 Oulu – 10. lokakuuta 1895 Helsinki) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.

Munsterhjelmin vanhemmat olivat everstiluutnantti Anders Lorenz Munsterhjelm ja Lovisa Charlotta Arnkihl ja puoliso vuodesta 1868 Naëma Charlotta von Born (k. 1870), senaattori Johan August von Bornin tytär. Munsterhjelm kävi Haminan kadettikoulua vuodesta 1854, mutta keskeytti kurssinsa 1856. Hän palveli sitten samasta vuodesta alivänrikkinä ja vänrikkinä, aliluuntnantti hänestä tuli 1863. Munsterhjelm osallistui Turkin sotaan 1877–1878, mukaan lukien Gornyi Dubnjakin taistelu. Alikapteeniksi Munsterhjelm yleni 1879, majuriksi 1880 ja everstiluutnantiksi 1885. Sotapalveluksensa Munsterhjelm päätti everstinä 1888.

Munsterhjelm oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1877–1878.

Lähteet
-------

1. 1 2  Geni: Anders Georg Emil Munsterhjelm Viitattu 6.8.2021.
2. 1 2  Adelsvapen-wiki: Adliga ätten Munsterhjelm nr 1796, Tab 5 Viitattu 6.8.2021.
3. ↑  Dödsfall.  *Åbo Underrättelser*, 13.11.1895, nro 309, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 6.8.2021.
4. ↑  Förteckning öfver Ridderskapets och Adelns medlemmar vid Landtdagen i Helsingfors år 1877. Protokoll fördt hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1877. Sjette häftet. Helsingfors: Finska Litteratur-Sällskapets Tryckeri, 1879, ss. 1903-1907.
**Anders Fabian Orrhjelm (Orraeus)** (30. marraskuuta 1762 Porvoo - 2. joulukuuta 1816 Turku) oli prokuraattori, Porvoon pormestari ja valtioneuvos.

Orrhjelmin vanhemmat olivat lehtori Gustaf Orraeus ja Ulrika Helena Gudseus. Hän tuli filosofian kandidaatiksi 1784, palveli Turun hovioikeudessa ja siirtyi Porvoon pormestariksi 1792. Kymin laamannikunnan vt. hoitajana Orrhjelm toimi 1795-1807, laamannin arvo hänelle myönnettiin 1806. Georg Magnus Sprengtporten kutsui Orrhjelmin tammikuussa 1809 kansliansa päälliköksi ja Porvoon valtiopäivillä hän toimi talonpoikaissäädyn sihteerinä. Häntä esitettiin hallituskonseljin jäseneksi, mutta hän sai vain oikeusosaston esittelijäsihteerin toimen. Orrhjelm aateloitiin 1809, Vaasan läänin varamaaherrana hän toimi 1812-1816. Viimeksi mainittuna vuonna hän sai valtioneuvoksen arvon ja hänet nimitettiin prokuraattoriksi Matthias Caloniuksen jälkeen, mutta hän ehti hoitaa virkaa vain lyhyen ajan. Orrhjelm kuoli naimattomana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Heikinheimo, Ilmari (toim.): *Suomen elämäkerrasto*, s. 563. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.
2. ↑  Kotivuori, Yrjö: Anders Fabian Orrhielm. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Viitattu 30.4.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Condylarthra** on epävirallinen ryhmä primitiivisiä nisäkkäitä, joka ennen luokiteltiin lahkoksi. Lajit elivät myöhäisliitukaudelta oligoseenikaudelle, 66–23 miljoonaa vuotta sitten.

Koska dinosaurusten sukupuuton jälkeen maalla ei ollut suuria kasvinsyöjiä, condylarthrit läpikävivät epätavallisen sopeutumisen Palaeoseenikaudella.
Ne täyttivät monta ekologista lokeroa. 
Kaikki kavioeläimet polveutuivat *Condylarthrasta*. Joidenkin tietojen mukaan niistä ehkä polveutuivat myös valaat, norsut, merilehmät ja tamaanit. 
Joistakin kehittyi hirveitä petoja jotka olivat suurempia kuin karhut. Esimerkiksi *Andrewsarchus* saattoi olla suurin petonisäkäs, jota on koskaan ollut. 
Suurin osa lahkon lajeista oli silti kasvissyöjiä. Kaikilla lajeilla oli viisi varvasta joka jalassa ja vahvat kynnet.

Condylarthra on parafyleettinen, eikä sitä siis enää pidetä taksonina.

Luokitus
--------

Heimo Didolodontidae

* Didolodus

Heimo Arctocyonidae

* Archtocyon
* Chriacus

Heimo Hypsodontidae

* Alaheimo Tricuspiodontinae
	+ Litomylus
* Hypsodus
* Louisiana

Heimo Periptychidae

* Ectoconus

Heimo Phenacodontidae

* Pleuraspidotherium
* Phenacodus

Lähteet
-------

1. ↑  Paleocene mammal faunas of Europe *paleocene-mammals.de*. Viitattu 14.8.2014. (englanniksi)
2. ↑  Condylarhts-Archaic hoofed animals *paleocene-mammals.de*. Viitattu 14.8.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q655831
* Wikispecies: Condylarthra
* EoL: 4472002
* Fossilworks: 42197
* IRMNG: 10697

 |

 |
**Anders Gustaf Langenskiöld** (29. elokuuta 1771 Orimattila – 17. tammikuuta 1853 Helsinki) oli suomalainen sotilas ja Kymenkartanon läänin maaherra vuosina 1812–1827.

Langenskiöld kuului Langenskiöldin aatelissuukuun; hänen isänsä Lars Adam Langenskiöld (synt. Lang) oli aateloitu vuonna 1772. Langenskiöld aloitti sotilasuransa vuonna 1775 vapaaehtoisena Karjalan rakuunarykmentissä, josta hän siirtyi vuonna 1778 Uudenmaan rakuunarykmenttiin. Hän osallistui Kustaa III:n sotaan ja haavoittui Parkumäen taistelussa heinäkuussa 1789. Langenskiöld yleni vuoteen 1790 mennessä luutnantiksi ja siirtyi 1792 Hämeenlinnan rykmentin jääkäripataljoonaan, jossa sai 1796 kapteenin arvon. Vuodesta 1802 hän palveli Porin rykmentin rusthollipataljoonassa, jonka mukana osallistui Suomen sotaan. Hänet ylennettiin vuonna 1809 majuriksi ja 1810 everstiluutnantiksi ennen siirtymistään Suomen suuriruhtinaskunnan palvelukseen. Lokakuussa 1812 Langenskiöld tuli 1. suomalaisen jääkärirykmentin pataljoonankomentajaksi, mutta vain kuukautta myöhemmin hänet nimitettiin Kymenkartanon läänin maaherraksi. Hän oli virassa 15 vuotta.

Langenskiöld omisti Iso-Hiiden kartanon Janakkalassa vuodesta 1831. Hänen puolisonsa oli Hedvig Gustava Gripenberg. Heidän lapsiaan olivat valtioneuvos Lars Henrik Gustaf Langenskjöld ja senaattori Carl Fabian Langenskiöld.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tor Carpelan: *Ättartavlor för de på Finlands riddarhus inskrivna ätterna, H–R*, s. 689–690. Helsinki 1958.
**Anders Eggert Magnussen** (s. 14. toukokuuta 1982 Aarhus) on tanskalainen käsipalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa SG Flensburg-Handewittiä. Eggertin pelipaikka on vasen laitahyökkääjä. Nykyistä seuraansa Eggert on edustanut vuodesta 2009 alkaen. 

Eggert on kaksinkertainen MM-hopeamitalisti vuosilta 2011 ja 2013. Vuoden 2013 MM-kisoissa Espanjassa Eggert voitti maalikuninkuuden 55 osumallaan. EM-kisoista Eggert on saavuttanut kultaa ja hopeaa. Vuoden 2012 EM-kisoissa Serbiassa hän voitti kultaa ja kahta vuotta myöhemmin koti-EM-kisoissa tuli hopeaa. Eggert on pelannut Tanskan käsipallomaajoukkueessa vuodesta 2003 alkaen. Hän osallistui myös vuoden 2012 kesäolympialaisiin Lontoossa. Noissa kisoissa Tanska oli kuudes.

Eggert on 179 senttimetriä pitkä ja painaa 79 kilogrammaa.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Anna Estarriola** (s. 14. marraskuuta 1980 Banyoles, Katalonia, Espanja) on katalonialaissyntyinen taiteilija, joka asuu ja työskentelee Helsingissä. Hän on opiskellut Kuvataideakatemiassa vuosina 2004–2009. Tätä ennen hän opiskeli tanssia ja kuvanveistoa Barcelonassa. Estarriolan teokset yhdistävät videotaidetta, kuvanveistoa, tanssia ja performanssia. Ne käsittelevät usein yleismaailmallisia kysymyksiä, kuten elämän tarkoitusta. Taiteilija sai vuonna 2015 Audiovisuaalisen kulttuurin edistämiskeskuksen AVEK-palkinnon.

Vuosien 2015–2016 aikana Anna Estarriolan töitä on ollut esillä useaan otteeseen Helsingissä. Estarriolan performanssiesitys, SHOW esitettiin Galleria Sinnessä lokakuussa 2015. Mad Housessa aiemmin ensiesityksensä saanut Ventriloquized-performanssi esitettiin puolestaan vuoden 2015 AAVE-festivaaleilla. Estarriolan Related to Glory -teossarjan päätösnäyttely oli Huuto galleriassa 2015. Taiteilijan teoksia oli esillä myös Kuvataideakatemian Praxis-maisteriohjelman kuratoimassa Cinematic Senses -yhteisnäyttelyssä Exhibition Laboratoryssä syksyllä 2015.

Talvella 2016 Estarriolan teokset olivat osana Phenomenal-näyttelyä Forum Boxissa. Tämän lisäksi Estarriolan töitä on ollut nähtävissä esimerkiksi Purnun kesänäyttelyssä sekä Galleria Pleikussa Berliinissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Wiræus, Anton & Anttonen, Anni: *Kuvataideakatemian lopputyönäyttely = Bildkonstakademins examensutställning = Degree show of the Finnish Academy of Fine Arts*. Kuvataideakatemia, 2008.  Finna
2. ↑  Kivinen, Kati & Haapala, Leevi: Mielensisältöjen heijastumia. Anna Estarriolan mediainstallaatiot tuovat näyttämön galleriatilaan..  *Avek -lehti*, 2/2015, s. 52–53, 71.  Audiovisuaalisen kulttuurin edistämiskeskus AVEK. Arkistoitu 5.9.2016.
3. 1 2  Samola, Juha: AVEK-palkinto kuvataiteilja Anna Estarriolalle. *Avek -lehti*.  9.9.2015. Audiovisuaalisen kulttuurin edistämiskeskus AVEK.  Arkistoitu 29.5.2017. Viitattu 8.3.2016.
4. ↑  Anna Estarriola, kotisivu *AnnaEstarriola.com*. Viitattu 8.3.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Anna Estarriola Kansallisgallerian kokoelmissa *Kansallisgalleria*. Viitattu 11.6.2021.
**Amazasp II** (georg. ამაზასპი, joskus latinisoitu muotoon *Amazaspus*) oli Iberian eli Kartlin (nykyisen Georgian itä- ja keskiosan) kuningas ja Parnavaziani-dynastian viimeinen edustaja keskiaikaisten georgialaisten kronikoiden mukaan. Amazasp oli kuningas Parsman III:n poika ja seuraaja, ja hänen oletetaan hallinneen toisen vuosisadan lopussa. Professori Cyril Toumanoff on ehdottanut vuosia 185–189 hänen valtakautensa ajankohdaksi.

Georgialaiset kronikat kuvailevat yksityiskohtaisesti, kuinka Amazasp voitti maahan hyökänneet alaanit ja teki kostoretken alaanien maille. Hänen neljä vuotta kestäneen hallintonsa kerrotaan päättyneen aatelisten kapinaan, jota Armenian kuningaskunta ja alaanit tukivat. Amazasp surmattiin taistelussa ja hänen seuraajakseen nousi hänen kapinallinen sisarenpoikansa Rev I.

Lähteet
-------

1. ↑  Rapp, Stephen H.: *Studies In Medieval Georgian Historiography: Early Texts And Eurasian Contexts*, s. 291–292. Peeters Publishers, 2003. ISBN 90-429-1318-5.
2. ↑  Toumanoff, Cyril: Chronology of the Early Kings of Iberia.  *Traditio*, 1969, nro 25, s. 17.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Parsman III** | **Iberian kuningas**185–189 | Seuraaja:**Rev I** |
Van Heltenin maalaama siilo Australiassa.
Van Heltenin maalaama muraali Helsingin Vallilassa.
**Guido van Helten** (s. 1986) on australialainen katutaiteilija, joka työskentelee eri puolilla maailmaa. Hän on erikoistunut tekemään suurikokoisia fotorealistisia seinämaalauksia.

Van Helten maalasi syyskuussa 2017 Hämeenlinnan Kantolan vanhojen viljasiilojen julkisivuun 50 metriä korkean teoksen, joka on osa UPEA17-kaupunkitaidefestivaalia. Edellisvuoden UPEA16-festivaalilla hän maalasi seitsenkerroksisen talon päätyseinään Helsingin Vallilassa. Muualta maailmasta hänen töitään löytyy muun muassa Yhdysvalloista, Australiasta ja Grönlannista.

Lähteet
-------

1. ↑  Kantolan muraali on vihkiäisiä vaille valmis *Hämeen Sanomat*.  27.9.2017.  Arkistoitu 3.10.2017. Viitattu 4.10.2017.
2. 1 2  Valtava muraali koristaa Kantolan vanhat viljasiilot.  *Hämeen Sanomat*, 6.7.2017, s. B3.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Guido van Helten** Wikimedia Commonsissa

* Virallinen sivusto
**Amatörfotografklubben i Helsingfors rf** (AFK) on Helsingissä vuonna 1889 perustettu pohjoismaiden vanhin toimiva valokuvauskerho. AFK on lisäksi Suomen suurin ruotsinkielinen valokuvauskerho (jäsenmäärä n. 150 vuonna 2006).

Kerhon perustamiskokous pidettiin Kleinehin hotellissa Helsingin kauppatorin äärellä. Perustajana toimi aikansa tunnettu kulttuuripersoona vapaaherra Hugo af Schultén, joka oli mm. salakuvaukseen erikoistunut amatöörivalokuvaaja, monien merkittävien kulttuuritehtäviensä (mm. Svenska Teaternin hallituksen jäsenyyden) lisäksi. 

Jo kerhon ensimmäisessä hallituksessa oli jäsenenä merkittävä ammattilaisvalokuvaaja Daniel Nyblin, joka piti ensimmäisessä kokouksessa laajan esitelmän valokuvauksen 50-vuotisesta historiasta: Daguerren keksinnöstä vuodelta 1839 nykyaikaan 1880-luvulle, jolloin kameroista oli tullut helpompia käsitellä ja negatiiveista paljon valonherkempiä kuin aiemmin. 

Kerhon ensimmäisessä kokouksessa pidettiin 300 amatöörivalokuvan näyttely, ja lokakuun 1889 vuosikokouksessa esiteltiin Daniel Nyblinin Amerikasta tuoma Laterna Magica – aikansa 9 × 9 mm:n kuville tarkoitettu diaprojektori.

Kokouksia pidettiin mm. hotelli Kämpissä. Ohjelmassa oli esitelmiä, kuvien esittelyjä, kilpailuja ja tekniikan esittelyä – aivan kuin nykyisinkin. Kerhossa on ollut jäseninä myös tunnettuja ammattilaisvalokuvaajia, esim. Thorvald Nyblin, Alfred Nybom, Harald Rosenberg, Nicolai Leibowitsch ja Caj Bremer.  1900-luvun alussa kantaviin voimiin kuului Ivan Timiriasev.

Kerhon kokouksissa kuullaan nykyisinkin usein tunnettujen valokuvaajien pitämiä esitelmiä.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |

 |
Guido ja Maurizio De Angelis esiintymässä vuonna 2016.
**Guido** ja **Maurizio De Angelis**, yhteinen taiteilijanimi **Oliver Onions** (s. 22. joulukuuta 1944 ja 22. helmikuuta 1947) ovat italialaisia muusikoita. Suurin osa heidän musiikistaan koostuu syntetisaattorimusiikista, pääosin synthpopista ja erilaisista ambient-tyylisistä sävellyksistä.

Kaksikko on säveltänyt ja esittänyt musiikin moniin italialaiselokuviin yhteisnimellä Oliver Onions. Tunnetuimmat elokuvamusiikit veljekset ovat tehneet Bud Spencer ja Terence Hill -elokuviin. Vaikka De Angelis -veljekset esittivätkin kappaleensa englannin kielellä, italialaisen aksentin vuoksi sanoja oli usein vaikea ymmärtää*lähde?*. He sävelsivät musiikkia ja lauluja 1980- ja 1990-luvulla lukuisiin eurooppalaisiin lastenohjelmiin.

Suomessa heidän tunnetuimpiin sävellyksiinsä kuuluu tv-sarjan *Marseillen poika* samanniminen tunnuslaulu, jonka suomenkieliset sanat kirjoitti Irina Milan. Sen ovat levyttäneet Cumulus vuonna 1977 ja Yö vuonna 1991.

Veljekset saivat italialaisen Nastro d'Argento (*hopeinen nauha*) -elokuvapalkinnon *Siitä vaan pojat!* -elokuvan musiikista. He ovat myös olleet ehdolla kahden Razzie-palkinnon saajaksi, huonoimman ääniraidan ja huonoimman kappaleen sarjoissa. Molemmat ehdokkuudet tulivat elokuvasta *Yor*.

Lähteet
-------

1. ↑  Kappalehaku 'Marseillen poika', Fenno-musiikkiarkisto.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto
* Guido De Angelis Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Maurizio De Angelis Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
	+ 2

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Karjalan Aurajoesta. Varsinais-Suomessa on tunnetumpi Aurajoki.*

Joen vedenväri on ruskeaa.
**Aurajoki** (ven. Аурайоки, Вара-йоки, Кохисеванъёки,, *Aurajoki, Varajoki, Kohisevanjoki*) on Venäjällä Karjalan tasavallan Lahdenpohjan piirissä virtaava 19 kilometriä pitkä joki, joka laskee Laatokkaan Lahdenpohjassa.

Joen kulku
----------

Joki saa alkunsa Suur-Latvalammesta, aivan kuten järven nimikin ilmaisee. Joki virtaa rauhallisesti yli kilometrin suoalueella ja laskee Latvalampeen, joka on tätä pienempi lampi. Lammen jälkeen joki suuntaa kohti kaakkoa ja saavuttaa Vaunusillanojan (ven. Ваунуслланоя), joka yhtyy siihen lännestä päin. Aurajoki mutkittelee suoalueella varsin vähän, mutta tämän jälkeen se virtaa metsämaassa. Joen uoma kallistuu enemmän ja ensimmäisten peltojen luona Reto-ojalla se alittaa 60 metrin korkeuskäyrän. Joki on matkansa puolivälissä, joten loppuosuuden kaltevuus on 6–7 metriä kilometriltä. Joki suuntaa etelä-kaakkoon eli lähes suoraan Lahdenpohjaa kohti. Paikjärvenkylä ja Riuttavuori ohittuu nopeasti ja rautatiesilta alittuu muutama kilometri ennen taajamaa. Siellä tekee joki Z-kirjaimen mukaisen käännöksen ja sukeltaa Pietarintien alitse Lahdenpohjan kaupunkiin. Siellä se kiertää kaupungin eteläpuolella asuinalueen läpi sataman eteläpuolelle.

Valuma-alue
-----------

Valuma-alueen pääuoma muodostuu yksin omaa Aurajoen uomasta, joka on 19 kilometriä pitkä. Valuma-alueen pinta-ala on noin 110 neliökilometriä, mikä tekee alueesta keskimäärin viisi kilometriä leveän. Siksi ovat sen sivuojat lyhyitä. Poikkeuksen tekee Ruoko-oja (ven. Руокооя ), jonka pituus on 10 kilometriä ja sen oma sivuoja Konkelo-oja (ven. Конкелооя), jota kutsuttiin vanhoissa suomalaisissa kartoissa Saviojaksi. Pääoman sivuojia ovat alhaalta ylöspäin lueteltuina Sorniioja, Reto-oja ja Vaunusillanoja (ven. Ваунуслланоя). Latvaosuudella Aurajoki virtaa Latvalammen läpi.

Lähteet
-------

### Huomioita

1. 1 2  Asia on luettu venäjänkielisen Wikipedian artikkelista ru:Аурайоки (река, впадает в Ладожское озеро).
2. 1 2  Asia katsottu Internetin karttapalveluista kuten esimerkiksi Google Earth, GeoMixer tai ACME.

### Viitteet

1. 1 2  Aurajoki, Аура-йоки (Вара-йоки, Кохисеванъёки) (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 16.1.2022. (venäjäksi)
2. 1 2 3 4 5  Aurajoki. *Kartassa:* *Topografinen kartta* 1:100 000. Kartan verkkoversio Maanmittauslaitoksen Karjalan kartat -palvelussa (viitattu 16.1.2022)
3. ↑  Laatokka, Ладожское (Ладога) (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 16.1.2022. (venäjäksi)
4. ↑  Kuusisto, Esko: Luoteis-Venäjä on vetten Venäjä.  *Vesitalous*, 2006, 47. vsk, nro 5, s. 7–10. Helsinki:  Ympäristöviestintä YVT Oy. ISSN 0505-3838. Artikkelin verkkoversio (PDF). Viitattu 16.1.2022.
5. ↑  Ruoko-oja, Руоко-оя (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 16.1.2022. (venäjäksi)
Mäkijärvi vuonna 2020.
**Markku Mäkijärvi** (s. 1958) on suomalainen sisätautien ja kardiologian erikoislääkäri, lääketieteen tohtori, sisätautiopin dosentti ja professori. Mäkijärvi on toiminut HUS:n johtajaylilääkärinä vuodesta 2011 lähtien. Hän on aiemmin urallaan ollut muun muassa Pohjois-Savon sairaanhoitopiirin kliinisen palvelualueen johtaja ja HYKSin sydäntutkimusosaston osastonylilääkäri ja sisätautien tulosyksikön laatupäällikkö ja ylilääkäri.

Elokuussa 2021 Mäkijärvi aloitti HUS:n vt. toimitusjohtajana Juha Tuomisen jäätyä työkyvyttömyyseläkkeelle.

Mäkijärvi kirjoitti lokakuussa 2022 ilmestyneen, Otavan kustantaman kirjan *Koronapeli*. ISBN: 978-951-1-45251-5.

Lähteet
-------

1. ↑  Markku Mäkijärvi HUS *hus.fi*. Viitattu 25.03.2021.
2. ↑  Markku Mäkijärvi Husin johtajaylilääkäriksi *hs.fi*. Viitattu 25.03.2021.
3. ↑  Markku Mäkijärvi HUS:n johtajaylilääkäriksi *laakarilehti.fi*. Viitattu 25.03.2021.
4. ↑  HUSin toimitusjohtaja vaihtuu  9.7.2021. HUS. Viitattu 5.1.2022.
5. ↑  Koronapeli *Otava*. Viitattu 20.10.2022.
Montferrat’n markiisi Bonifatiuksesta tehdään neljännen ristiretken johtaja vuonna 1201. Henri Decaisnen maalaus 1800-luvulta.
Montferrat’n vaakuna.
**Boniface de Montferrat** (myös Montferratin Bonifacius) (ital. *Bonifacio del Monferrato*; kreik. Βονιφάτιος Μομφερρατικός, *Vonifatios Momferratikos*) (noin 1150 – 4. syyskuuta 1207) oli italialainen ylimys, Montferrat’n markiisi ja neljännen ristiretken johtaja. Valloitettuaan Konstantinopolin vuonna 1204 hän perusti Thessalonikan kuningaskunnan ja toimi sen kuninkaana. Tosin hän oli vuonna 1204 pyrkinyt korkeampaan tehtävään, Latinalaisen keisarikunnan keisariksi, mutta hänen sijastaan tehtävään valittiin Flanderin kreivi Balduin I.

Boniface de Montferrat’n isä oli William V, joka osallistui toiseen ristiretkeen.

Thessalonikan kuningaskunta oli lyhytikäinen ristiretkivaltio. Se sijaitsi nykyisten Kreikan ja Turkin alueella, vaikkakaan kuningaskunnan rajoja ei koskaan tarkkaan määritelty jatkuvien sotien vuoksi. Kuningaskunta sai nimensä kreikkalaisesta Thessalonikin kaupungista. Kuningaskunnan olemassaolo päättyi vuonna 1224, jolloin Epeiroksen despotaatti valloitti sen ja liitti itseensä.

Boniface de Montferrat sai surmansa vuonna 1207 Bulgarian ja ristiretkeläisten välisessä kahakassa Makedoniassa. Bulgarian hyökkäystä johti tsaari Kaloyan, joka pian tämän jälkeen alkoi piirittää Thessalonikaa.

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan suuri Ensyklopedia, 4. osa (Juusten-Kreikka)*, s. 3257, art. Kreikka. Otava, 1978. ISBN 951-1-02232-6.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Kreikka
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**James L. Bailey** (s. 21. toukokuuta 1957, Dublin, Georgia) on yhdysvaltalainen entinen koripalloilija.

Ura
---

Bailey pelasi yliopistokoripalloa Rutgersin yliopistossa vuosina 1975–1979. Hän osallistui NBA:n vuoden 1979 varaustilaisuuteen, jossa Seattle SuperSonics varasi hänet tilaisuuden kuudentena pelaajana. Bailey aloitti NBA-uransa myös samassa seurassa. Hän edusti seuraa marraskuuhun 1981 asti, jonka jälkeen hänet kaupattiin New Jersey Netsille. Bailey edusti seuraa loppukauden ja pelasi osan seuraavasta kaudesta seurassa, kunnes hänet myytiin marraskuussa 1982 Houston Rocketsille. Hän pelasi Houstonissa uransa tilastollisesti parasta kauttaan, sillä hän teki kaudella 1982–1983 seuran paidassa 14,1 pistettä ottelua kohden. Bailey pelasi seurassa myös seuraavan kauden, mutta lokakuussa 1984 hänet kaupattiin San Antonio Spursille. Lähes kolme viikkoa tämän jälkeen Spurs myi hänet edelleen New York Knicksille, jossa hän pelasi kauden 1986–1987.

Kauden jälkeen hänet myytiin Cleveland Cavaliersille, joka myi Baileyn oikeudet edelleen Phoenix Sunsille. Hän pelasi uransa viimeisen NBA-kauden myös Sunsissa. NBA:n jälkeen Bailey pelasi Italiassa Scala Veronassa. Hän edusti seuraa koko kauden 1988–1989 sekä yhdeksän pelin ajan kaudella 1989–1990. Tämän jälkeen Bailey pelasi Fabriano Basketissa kolme peliä kaudella 1990–1991.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Basketball-Reference: James Bailey Basketball-Reference. Viitattu 26.6.2011. (englanniksi)
2. ↑  Lega Basket: James Bailey Lega Basket Serie A.  Arkistoitu 8.2.2012. Viitattu 26.6.2011. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)
* Basketball-Referencen pelaajaprofiili (englanniksi)
* Lega Basket Serie A:n pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
**Tyyne Maria Paasivuori** (o.s. **Kallio**; 23. joulukuuta 1907 Kokemäki – 28. heinäkuuta 1974 Turku) oli suomalainen sosionomi, kirjaltaja ja Suomen sosialidemokraattisen puolueen poliitikko.

Kokemäen Säpilänniemessä syntyneen Paasivuoren vanhemmat olivat pienviljelijä Aukusti Nestor Kallio ja Maria Lehtilä. Hän kävi kansakoulun ja vuonna 1925 iltakauppakoulun. Paasivuori suoritti Taideteollisuuskeskuskoulussa graafillisen alan latojan kurssin 1932 ja Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa kansansivistystutkinnon (sosionomi) 1941. Hän työskenteli käsinlatojana vuosina 1924–1941.

Paasivuori oli sosialidemokraattien kansanedustajana 1954–1958 ja 1962–1974 edustaen Helsingin kaupungin vaalipiiriä. Hän kuoli kesällä 1974 kesken edustajakautensa, ja hänen seuraajakseen nousi Pauli Burman. Paasivuori oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1956 ja 1962 vaaleissa. Hän kuului Helsingin kaupunginvaltuustoon ja oli Sosialidemokraattisten naisten keskusliiton varapuheenjohtaja. Paasivuorella oli myös lukuisia muita luottamustehtäviä.

Tyyne Paasivuori oli naimisissa vuodesta 1934 kansanedustaja Arvo Paasivuoren kanssa.

Lähteet
-------

* .aspx Tyyne Paasivuori *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
Laulun kertosäe nuottijulkaisussa vuodelta 1897.
Levytys vuodelta 1899, laulajana Harry MacDonough (audio 2 min).
**"Lapsuudenkoti"** tai **"Lapsuuden koti"** (*"On the Banks of the Wabash, Far Away"*) on yhdysvaltalainen laulu vuodelta 1897. Sen on säveltänyt ja sanoittanut Paul Dresser. Nostalgisessa laulussa hän muistelee lapsuuttaan Indianan maaseudulla Wabash-joen varrella. Laulu nousi 1900-luvun vaihteen Yhdysvalloissa suureksi myyntimenestykseksi nuottijulkaisuna.

Kappaleesta tehtiin maaliskuussa 1913 Indianan osavaltion virallinen tunnuslaulu. Sen suosio toimi innoituksena James Hanleyn ja Ballard MacDonaldin niin ikään Indianan osavaltiota kuvailevalle laululle "(Back Home Again in) Indiana" (1917). Kappale pohjautui niin vahvasti Dresserin sävellykseen, että Dresserin kuoleman jälkeen hänen veljensä, kirjailija Theodore Dreiser haastoi Hanleyn ja MacDonaldin oikeuteen kappaleen plagioinnista. Oikeus kuitenkin hylkäsi syytteet. "Indiana" on sittemmin saavuttanut jopa suuremman menestyksen kuin "On the Banks of the Wabash, Far Away".

Laulun vanhin suomennos on Wäinö Solan tekemä käännös ruotsalaisen Karl-Ewert Christensonin sanoituksesta "Barndomshemmet". Laulu alkaa sanoilla "Vielä nytkin muistan viljapellot laajat...". Tunnetuin suomenkielinen levytys lienee Tapio Rautavaaran vuonna 1959 tekemä, mutta laulun ovat suomeksi levyttäneet myös Otto Pyykkönen 1924, Erik Kivi 1926, Gustav Nieminen 1929, Teemu Grönberg 1942, Finntrio 1967 ja Pasi Kaunisto vuonna 1983.

Alkuperäiset sanat
------------------

1.  

Round my Indiana homestead wave the cornfields,  

In the distance loom the woodlands clear and cool.  

Oftentimes my thoughts revert to scenes of childhood,  

Where I first received my lessons, nature’s school.  

But one thing there is missing from the picture,  

Without her face it seems so incomplete.  

I long to see my mother in the doorway,  

As she stood there years ago, her boy to greet.

(Kertosäe)  

Oh, the moonlight’s fair tonight along the Wabash,  

From the fields there comes the breath of newmown hay.  

Through the sycamores the candle lights are gleaming,  

On the banks of the Wabash, far away.
2.  

Many years have passed since I strolled by the river,  

Arm in arm, with sweetheart Mary by my side,  

It was there I tried to tell her that I loved her,  

It was there I begged of her to be my bride.  

Long years have passed since I strolled thro’ the churchyard.  

She’s sleeping there, my angel, Mary dear,  

I loved her, but she thought I didn’t mean it,  

Still I’d give my future were she only here.

Lähteet
-------

1. ↑  Henderson, Clayton W.: Paul Dresser Indiana Historical Society.  Arkistoitu 8.6.2013. Viitattu 17.1.2019. (englanniksi)
2. ↑  Paul Dresser *Allmusic*. Viitattu 17.1.2019. (englanniksi)
3. ↑  "Lapsuudenkoti (On the Banks of the Wabash)", *Suuri toivelaulukirja 4*, s. 132. F-Kustannus ja Suuri suomalainen kirjakerho, 2002.
4. ↑  Hakutulos säveltäjälle Paul Dresser *Suomen äänitearkiston tietokanta vuosilta 1901 - 1999*. Suomen äänitearkisto ry.  Arkistoitu 28.6.2018. Viitattu 17.1.2019.
Baby Peggy
**Diana Serra Cary,** syntymänimeltään **Peggy-Jean Montgomery** (26. lokakuuta 1918 Merced, Kalifornia – 24. helmikuuta 2020 ) paremmin tunnettu elokuvien taiteilijanimeltään **Baby Peggy** oli yksi Hollywoodin mykänelokuvan kauden suosituimpia lapsitähtiä Jackie Cooganin ja Baby Marien lisäksi. 

Hänen elokuvauransa kulta-aikaa oli 1920-luvun alkuaika, jolloin **Baby Peggy** oli yhtä tunnettu tähti kuin suurin osa aikuistähdistä. Hän teki elokuvia aina vuoteen 1938 asti, jolloin hän vetääntyi elokuvista. Hän on ollut kaksi kertaa naimisissa, Gordon Ayres (vuodet 1938-1948) ja Bob Cary (vuodesta 1954 lähtien). Bobin kanssa hänellä on poika, Mark. Aikuisiällä hän kääntyi katolilaisuuteen ja muutti nimensä Diana Serra Caryksi sekä loi menestyneen uran sekä kirjailijana, historioitsijana että kirjakustantajana.

Lähteet
-------

1. ↑  Barnes, Mike: Baby Peggy, Child Star of Silent Films, Dies at 101 *News*.  24.2.2020. The Hollywood Reporter. Viitattu 25.2.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Diana Serra Cary**.
* Baby Peggy Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Baby Peggyn haastattelu

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Ambrose Avellano, 2008, *The Triumphal Welcome*
 **Ambrose Avellano** (s. 1951) on gibraltarilainen kuvataiteilija. Hän on opiskellut kuvataiteita ja kasvatustiedettä Britannian Lancashiressä ja Manchesterissa 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa.

Avellanon ura on jatkunut viidellä vuosikymmenellä, ja hän on käyttänyt lukuisia eri tekniikoita. Hänen retrospektiivisessa näyttelyssään vuonna 2010 oli esillä piirustuksia, vesiväri-, öljy-, akryyli- ja emalimaalauksia, valokuvia, digitaalikuvia, veistoksia, installaatioita ja löydetyistä esineistä koottuja teoksia.

Avellanolta on tilattu töitä julkisiin tiloihin Manchesterissa ja Lancashiressä sekä Gibraltarin johtavien poliitikkojen muotokuvia. Hän sai British Millennium art award -palkinnon vuonna 2000. Gibraltarissa järjestetyssä Blandin valokuvakilpailussa vuonna 2009 hän voitti sekä ensimmäisen että toisen palkinnon. Avellanon suurikokoinen maalaus *The Triumphal Welcome* on esillä Gibraltarin keskusaukiolla John Mackintoshin aukiolla. Se esittää tapahtumia samalla aukiolla vuonna 1963, jolloin pääministeri Joshua Hassan ja Peter Isola palasivat YK:n komitean kokouksesta New Yorkista. Siellä oli päätetty, että Gibraltar säilyy osana Britanniaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  C.V. *ambrose avellano .com*.  Arkistoitu 20.1.2013. Viitattu 2.9.2012.
2. ↑  Five Decades Art and Soul[vanhentunut linkki] Gibraltar Chronicle 14.4.2010
3. ↑  'The Triumphal Welcome' *Panorama*

Aiheesta muualla
----------------

* Ambrose Avellano[vanhentunut linkki] Saatchi Online
**Diane Julie Abbott** (s. 27. syyskuuta 1953) on brittiläinen työväenpuolueen poliitikko. Hänet valittiin parlamentin alahuoneeseen sen historian ensimmäisenä mustana naisena vuonna 1987.

Jamaikalaisille vanhemmille Lontoon Paddingtonissa syntynyt Abbott on istunut alahuoneen jäsenenä yhtämittaisesti vuodesta 1987. Hän oli jo aiemmin istunut vuodesta 1982 Westminsterin kaupunginvaltuustossa.

Abbott tunnetaan rasisminvastaisista ja naisten oikeuksia puoltavista puheistaan. Vuonna 1996 häntä itseään kritisoitiin syrjivistä kommenteista, joiden mukaan hänen lähisairaalansa "vaaleat, sinisilmäiset suomalaistytöt" eivät sopineet sairaanhoitajiksi, koska "eivät olleet tavanneet mustaihoista henkilöä aiemmin".

Abbottilla on yksi poika entisestä avioliitosta (1991–1993).

Huhtikuussa 2023 Abbott erotettiin työväenpuolueen parlamenttiryhmästä hänen vähäteltyään juutalaisten, irlantilaisten kiertolaisten ja irlantilaisten kokemaa rasismia mielipidekirjoituksessa *The Observer* -lehdessä.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Guardian Profile: Diane Abbott *The Guardian*.  16.3.1999. Viitattu 14.9.2016. (englanniksi)
2. ↑  Crew, Jemma; Catt, Helen: Diane Abbott suspended as Labour MP after racism letter *BBC News*.  23.4.2023.  Arkistoitu 25.4.2023. Viitattu 25.4.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Diane Abbott** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* UK Parliament

 |

 |
**Karen Demirtšjan -rakennuskompleksi** on Jerevanissa, Armeniassa sijaitseva monitoimihalli, joka valmistui vuonna 1983. Se on nimetty Armenian neuvostotasavallan kommunistisen puolueen pääsihteerin Karen Demirtšjanin mukaan. Rakennuskompleksi on toiminut muun muassa yhtenä vuoden 2010 jääkiekon 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailuiden kisapaikkana, ja siellä on järjestetty myös vuoden 2011 lasten Eurovision laulukilpailu. Rakennuskompleksilla on järjestetty lukuisia konsertteja, ja siellä ovat esiintyneet muiden muassa Garou, Jethro Tull, Deep Purple, Joe Cocker, Lara Fabian ja Charles Aznavour.

Rakennuskompleksilla järjestettiin myös vuoden 2022 lasten Eurovision laulukilpailu 11. joulukuuta 2022.

Rakennuskompleksin julkisivu
Rakennuskompleksi lintuperspektiivistä

Rakenne
-------

Rakennuskompleksilla on ainutlaatuinen suunnittelu. Ylhäältäpäin katsottuna koko rakennus muistuttaa muodoltaan isoa lintua, joka avaa siipensä. Sen arkkitehtonisiin konsepteihin kuuluu 1008 istuinta sisältävä osa, jonka avulla voidaan nopeasti yhdistää kaksi suurta salia ja tuoda esiin lisää istuimia.

Kompleksi koostuu seuraavista halleista:

* Urheilutapahtumiin ja konsertteihin käytettävä pääareena, jonka kapasiteetti on 6 000 paikkaa, laajennettavissa 8 800 paikkaan.
* Konserttisali, jonka kapasiteetti on 1 900 paikkaa.
* Urheiluhalli, jonka kapasiteetti on 2 000 istumapaikkaa.
* *Hajastan*-konferenssisali
* *Argišti*-sali diplomaattisia tapaamisia varten
* Suuri aula, jota käytetään näyttelyihin ja muihin tapahtumiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Yerevan announced as Host City for the 20th Junior Eurovision 🇦🇲 *junioreurovision.tv*.  6.4.2022. EBU. Viitattu 11.8.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Karen Demirtšjan -rakennuskompleksi** Wikimedia Commonsissa
**Ramon Miller** (s. 17. helmikuuta 1987 Nassau, Bahama) on bahamalainen 400 metrin juoksija.

Miller oli Pekingin olympialaisissa 2008 mukana 4 × 400 metrin viestijuoksun alkuerissä Bahaman joukkueessa. Bahama voitti loppukilpailussa, jossa Miller ei juossut, olympiahopeaa. Seuraavana vuonna hän karsiutui Berliinin MM-kisoissa 400 metrin välierissä ajalla 44,99. Hän kilpaili myös Bahaman pitkän viestin joukkueessa, joka hylättiin alkuerissä. Delhin Kansainyhteisön kisoissa 2010 hän sai 400 metrillä pronssia ajalla 45,55. Daegun MM-kisoissa 2011 hän karsiutui 400 metrin välierissä. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Guadalajaran Pan-Amerikan kisoissa pronssia 400 metrillä ajalla 45,01.

Lontoon olympialaisissa 2012 hän selviytyi 400 metrillä välieriin. Pitkässä viestissä hän juoksi ankkuriosuuden Bahaman joukkueessa. Hän ohitti loppusuoralla Yhdysvaltain ankkurin Angelo Taylorin ja ratkaisi olympiakullan maalleen. Hän karsiutui 400 metrin alkuerissä Moskovan MM-kilpailuissa 2013. Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 2018 hän juoksi alkuerissä Bahaman 4 × 400 metrin viestijoukkueessa, joka toisella kokoonpanolla sai loppukilpailussa hopeaa.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähde: IAAF
### Ulkoradat

* 200 metrin juoksu: 20,50 (2012)
* 400 metrin juoksu: 44,87 (2012)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ramon Miller Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑
3. ↑
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Athletics Commonwealth Games 2010 at Delhi (ind) Men: 400 m *sports123.com*. Viitattu 22.10.2010. (englanniksi)
6. 1 2  Ramon Miller Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
7. ↑  Maidment, Neil: Bahamas end U.S. 4x400 dominance  10.8.2012. Reuters. Viitattu 11.8.2012. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Della Jones** (s. 13. huhtikuuta 1946 Tonna) on Walesista kotoisin oleva brittiläinen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hän opiskeli Royal College of Musicissa, jossa voitti Kathleen Ferrier -muistostipendin; hän täydensi opintojaan myöhemmin Genevessä.

Jones teki ammattimaisen debyyttinsä vuonna 1970 ja liittyi Englannin kansallisoopperaan vuonna 1977. Covent Gardeniin hän liittyi vuonna 1983, ja hän alkoi esiintyä myös ulkomailla, kuten Ranskassa, Italiassa ja Yhdysvalloissa. Hänellä on laaja ohjelmisto. Hän on erikoistunut bel cantoon, erityisesti Gioacchino Rossiniin, mutta hänen tuotantonsa kattaa viisi vuosisataa Claudio Monteverdista, Henry Purcellista, Georg Friedrich Händelistä, Wolfgang Amadeus Mozartista, Rossinista, Gaetano Donizettista ja Richard Wagnerista modernimpaan ohjelmistoon, kuten Alban Bergiin, Edmund Rubbraan, Benjamin Britteniin, Leonard Bernsteiniin ja Peter Maxwell Daviesiin. Jones on tulkinnut myös Gilbertin ja Sullivanin tuotantoa.

Oopperakirjallisuuden ulkopuolella Jones on esittänyt muun muassa Giuseppe Verdin requiemin ja ranskalaista laulumusiikkia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bach-Cantatas.com: Della Jones


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Canadian Airlines International** (ransk. *Lignes aériennes Canadien International* ) oli vuosien 1987–2001 välisenä aikana Kanadan toiseksi suurin lentoyhtiö Air Canadan jälkeen. 27. maaliskuuta 1987 Canadian Pacific Airlines, Eastern Provincial Airways, Nordair ja Pacific Western Airlines yhdistyivät muodostaakseen Canadian Airlinesin. Yhtiö teki yhteistyökumppaneineen lentoja 108 kohteeseen Kanadassa, 101 kohteeseen Yhdysvalloissa, seitsemään kohteeseen Aasiassa, 11 kohteeseen Euroopassa, viiteen kohteeseen eteläisellä Tyynellämerellä ja yhdeksään kohteeseen Etelä-Amerikassa. Yhtiön tytäryhtiö oli *Canadian Airlines International Ltd*, johon emoyhtiöllä oli 75 prosentin omistusosuus.

Oneworld-allianssin perustamisessa Canadian Airlines oli perustajajäsenenä yhdessä American Airlinesin ja British Airwaysin kanssa. Air Canada osti Canadian Airlinesin vuonna 2000. Yhdistyminen kilpailevaan allianssiin kuuluneeseen Air Canadaan johti Canadian Airlinesin eroon Oneworldista. Myös American Airlines oli kiinnostunut ostamisesta, sillä se omisti yhtiöstä jo enimmäisosuuden eli 25 prosenttia. American Airlines myi myöhemmin koko osuutensa yhtiöstä.

Boeing 737 Ottawan lentoasemalla

Lähteet
-------

1. ↑  Air Transport Industry thecanadianencyclopedia.com. Viitattu 9.7.2017. (englanniksi)
2. 1 2  Company Overview of Canadian Airlines Corp. (myös välilehti People) bloomberg.com. Viitattu 9.7.2017. (englanniksi)
3. ↑  Canadian Airlines leaves Oneworld alliance  14.3.2000. cbc.ca. Viitattu 9.7.2017. (englanniksi)

  

Oneworldiin kuuluvat lentoyhtiöt
Alaska Airlines | American Airlines | British Airways | Cathay Pacific | Finnair | Iberia | Japan Airlines | Malaysia Airlines | Qantas | Qatar Airways | Royal Air Maroc | Royal Jordanian | S7 Airlines | SriLankan Airlines

**Oneworld Connect:** Fiji Airways

**Entiset jäsenet:** Aer Lingus | Air Berlin | Canadian Airlines | LATAM | Malév | Mexicana