recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Friedrich Conrad Hornemann** (15. syyskuuta 1772 Hildesheim, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta (nyk. Saksa) – helmikuu 1801) oli saksalainen tutkimusmatkailija.

Hornemann opiskeli teologiaa ja osasi arabiaa, kun hän tarjosi palvelujaan Lontoossa sijaitseelle yhdistykselle, jonka tavoitteena oli Afrikan sisäosien tutkiminen. Hornemann lähetettiin tutkimusmatkalle syyskuussa 1793. Muslimiksi naamioituneena Hornemann liittyi Kairossa muslimiksi kääntyneen saksalaisen oppaansa Frendenburghin kanssa karavaaniin, joka oli paluumatkalla Maghrebin alueelle. Hornemann väitti olevansa mamelukki selityksenä vaaleasta ihostaan ja heikosta arabian taidostaan. Hornemann ja Frendenburgh olivat ensimmäiset eurooppalaiset, jotka naamioituivat onnistuneesti itsensä muslimeiksi.

Marraskuussa 1798 matkakunta saavutti nykyisen Libyan alueella olevan Murzukin, jossa Frendenburgh kuoli. Kesäkuussa 1799 Hornemann matkusti Tripoliin lähettääkseen muistiinpanonsa Lontooseen. Seuraavana päämääränä Hornemannilla oli matkustaa Tšadjärvelle ensimmäisenä eurooppalaisena ja sieltä edelleen Katsinan hausakaupungiin ja lopulta Guineanlahdelle. Hornemannista ei kuultu mitään vuosien 1800–1819 aikana. Lopulta kävi ilmi, että hän oli päässyt Katsinaan ja kuollut tämän jälkeen pienessä Bokanin kylässä helmikuun alussa 1801.

Hornemannin laatimissa päiväkirjoissa oli paljon tietoa keskisen ja läntisen Saharan maastosta ja ihmisistä. Hänen viimeisestä matkastaan ei jäänyt mitään materiaalia jälkipolville.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Friedrich Hornemann *Microsoft® Encarta® Online Encyclopedia*.  2008. Microsoft Encarta.  Arkistoitu 14.5.2005. Viitattu 14. marraskuuta 2008. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
	+ 2
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Pakaste** (vanh. **syväjäädytystuote**) on elintarvike, joka on jäädytetty mahdollisimman nopealla pakastamisella, jonka lämpötila on kauttaaltaan vähintään -18 celsiusastetta tai sitä kylmempi (lyhytaikaisesti kuitenkin alle -15 °C, esimerkiksi lastauksen ja purkamisen yhteydessä) ja joka myydään pakastettuna. Pakaste on varustettava vähimmäissäilyvyysaikaa ja säilytysohjeita koskevien merkintöjen lisäksi sanalla "pakastettu" ja/tai "pakaste". Pakasteita ei saa jäädyttää uudelleen sulatuksen jälkeen.*lähde?*

Sana pakaste saatiin Pauligin järjestämässä kilpailussa vuonna 1946. Ennen tätä käytettiin sanaa syväjäädytystuote.

Sanaa käytetään myös leikillisenä kielikuvana esimerkiksi termissä *pakastevirka*, toista tehtävää hoitavaa poliitikkoa tai viranhaltijaa odottamaan jätetty, tämän aiemmin hoitama virka tai työtehtävä (ks. virkavapaus)..

Katso myös
----------

* Pakastusrasia

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑  *pakastevirka.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.

Aiheesta muualla
----------------

* KTM:n Pakasteasetus[vanhentunut linkki]
**Merisuon rautatie** oli Karjalankannaksella ollut 600 mm:n raideleveydelle rakennettu kapearaiteinen kenttärata, joka rakennettiin VT-linjan panssariestekivien kuljetusta varten vuonna 1943. 

Monta tonnia painavien panssariestekivien kuljetus Merisuon asemalta linjaan oli mahdollista vain rautateitse. Merisuolle ne tuotiin myös rautateitse. Niihin kuljetuksiin käytettiin sotasaaliskalustoa.

Kapearaiteisen rautatien kunnossapito on huomattavan paljon helpompaa ja nopeampaa verrattuna saman tavaramäärän kuljettamiseen tarvittavaan maantiehen verrattuna. Lisäksi kapearaiteinen rata oli maanteitä paremmin suojassa ilmahyökkäyksiltä, koska kapea ratapenkka erottui maastosta heikommin kuin maantie. Radan korkeusprofiilin johdosta raideleveydeksi valittiin 600 mm.

Radalle haalittiin 600 mm vetureita pitkin Suomea; muun muassa Helsingin kaupunki luovutti sinne entisen Ojakkalan-Olkkalan rautatien veturin numero 2, Karjalankosken rautatieltä tuli niin ikään veturi numero 2 sekä Kuusankosken-Voikkaan rautatieltä dieselveturi numero 9 (Schwartz & Dückerhof/ Ruhrthalerin valmistama 0-6-0dm –tyyppinen veturi 92106/1937) ja Kupittaan savirata toisen Deutz-veturinsa (MLH 332, 7641/1926, 0-4-0dm) – mutta molemmat viimeksi mainitut palautettiin miltei saman tien sopimattomina. 

Rata rakennettiin Kannaksen kuivassa metsämaastossa nopeasti ja se palveli hyvin - kunnes kesäkuussa 1944 suurhyökkäyksen tullen se jouduttiin hylkäämään; rata jäi kalustoineen koskemattomana venäläisille, jotka veivät kaluston ja kiskot pois. Merisuon veturit tiettävästi vietiin Ukrainan hiilikaivosalueelle jossa ne ajettiin loppuun. 

Joulukuussa 2010 saadun tiedon mukaan Moskovan lähellä sijainneen Misheronskin lasitehtaan entinen veturinkuljettaja muistaa tehtaalla olleen käytössä suomalaisen 0-6-2T veturin numero 302. Kyseinen veturi on Merisuon rautatien veturi Tampella 302/1920, joka oli alun perin toimitettu Kymmene oy:lle (Kymmene Aktiebolag).

Lähteet
-------

* Resiina-lehdet
* Olavi Kilpiön rautatiekokoelmat
* Sergei Dorozhkovin rautatiekokoelmat
Meriteatteri
**Meriteatteri** on vuonna 2013 perustettu vapaa ammattiteatteri. Meriteatteri sijaitsee Naantalin Rymättylässä, Otavan saaren Röölän kylässä. Ryhmä koostuu nuorista teatterialan ammattilaisista. Ryhmä aloitti vuonna 2014 ympärivuotisen kiertuetoimintansa. Meriteatteri on vieraillut esimerkiksi Tampereen Teatterissa, Teatteri Telakalla, Teatteri Vanha Jukossa, Kulttuuritehdas Korjaamolla, Linnateatterissa sekä Von Krahli Teaterissa Tallinnassa.

Huhtikuussa 2017 ensi-iltansa saa *Maailman meri*, joka nähdään sekä Helsingin Kulttuuritehdas Korjaamolla että Meriteatterin kotiteatterissa Röölässä.

Lähtö-trilogia
--------------

Meriteatterin esitykset *Merimies, muija, kalamiehen koira* (2013), *Laulu on meren laulu* (2014) ja *Eikä merta enää ole* (2015) muodostavat yhdessä Lähtö-trilogian. Lähtö-trilogia pohjautuu Röölän sataman tarinoihin. Kukin esitys on itsenäinen kokonaisuutensa, jota voi katsoa tuntematta aikaisempia osia.

Meriteatterin henkilökunta
--------------------------

**Ohjaaja**

* Anni Mikkelsson

**Näyttelijät**

* Antti Autio
* Laura Halonen
* Mait Joorits
* Ella Mettänen
* Hannes Mikkelsson
* Joel Mäkinen
* Jaakko Ohtonen
* Jussi-Pekka Parviainen
* Esa-Matti Smolander
* Vera Veiskola

**Valosuunnittelija**

* Nadja Räikkä

**Tuottajat**

* Suvi Ahoniemi
* Aino-Marja Miettinen
* Tinni Torikka

Lähde:

Menneitä esityksiä
------------------

* *Kapteeni Aalto ja Villi Silli*, käsikirjoitus ja ohjaus Ella Mettänen ja Hannes Mikkelsson (2016)
* *Eikä merta enää ole*, käsikirjoitus ja ohjaus Anni Mikkelsson (2015)
* *Laulu on meren laulu,* käsikirjoitus ja ohjaus Anni Mikkelsson (2014)
* *Merimies, muija, kalamiehen koira,* käsikirjoitus ja ohjaus Anni Mikkelsson (2013)

Lähteet
-------

* Nieminen, Anna-Sofia: Anni Mikkelsson siirsi työnsä mökilleen - perustamalla oman teatterin. *hs.fi*.  15.2.2016. Viitattu 26.5.2016.
* Teatterista *meriteatteri.fi*. Viitattu 26.5.2016.

### Viitteet

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

*
Inkubaattori, jossa kudoksia kasvatetaan
**Kudosviljely** tarkoittaa solukoiden tai kudosten kasvattamista yleensä keinotekoisella kasvualustalla laboratorio-olosuhteissa eli *in vitro*. Kudosviljelyllä voidaan myös tarkoittaa solukoiden tai kokonaisten elinten kasvattamista alkuperäisen kasvupaikan sijaan toisaalla isäntäeliössä, tai kokonaan toisen isäntä-eliön varassa alkuperäeliön ulkopuolella.

Tyypillisesti kudosviljelmiä tehdään steriileissä tai lähes steriileissä laboratorio-olosuhteissa keinotekoisella kasvualustalla tai ravinneliuoksessa. Ravinneliuoksen lisäksi kudosten kasvua ja kasvuvaiheita voidaan ohjata erilaisilla yhdisteillä kuten hormoneilla tai entsyymeillä.

Kudosviljely on tärkeä tutkimusväline biotieteiden piirissä. Kudosviljelmillä onkin korvattu onnistuneesti jopa miljoonia eläinkokeita.

Ihosolujen kudosviljelyä käytetään vammautuneen ihon korvaamiseen ja ihonsiirtoa varten tarvittavien ihon eri kerrosten kasvattamiseksi esimerkiksi pahojen palovammojen hoidossa. 

Kudosviljely eroaa soluviljelystä siten, että kudos koostuu solukon palasista, kun soluviljelmissä solut erotetaan yksittäisiksi soluiksi.

Historia
--------

Vuonna 1907 eläintieteilijä Ross G. Harrison kasvatti sammakon hermosoluja imusolmukesoluista koostuvalla kasvualustalla, ja tämä mainitaan yleensä vanhimpana onnistuneena kudosviljelmänä.

Vuonna 2008 USAssa kantasoluja tutkivat tiedemiehet kasvattivat yhdestä kantasolusta uuden eturauhasen hiiren sisällä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ismo Virtanen: Soluviljely TKK. Viitattu 30.9.2008. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Riitta Salmi: 3R - Vähemmän, Inhimillisemmin Tai Kokonaan Korvaten Juliana von Wendtin säätiö.  Arkistoitu 16.5.2007. Viitattu 30.9.2008.
3. ↑  Bello, Ysabel M.; Falabella, Anna F.; Eaglstein, William H.: Tissue-Engineered Skin: Current Status in Wound Healing. *American Journal of Clinical Dermatology. 2(5):305-313, 2001.*. Viitattu 30.9.2008. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Ladd MR, Lee SJ, Atala A, Yoo JJ.: Bioreactor Maintained Living Skin Matrix. *Tissue Engineering Part A. 2008 Sep 26.*. Viitattu 30.9.2008.
5. ↑  'New prostate' grown inside mouse BBC. Viitattu 26.10.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kudosviljely** Wikimedia Commonsissa
**Esimerkki kudosteknologian toteutuksesta**  
Potilaalta otetaan kudoskoepala eli biopsia, josta eristetään solut. Soluja viljellään ja kasvatetaan *in vitro* ja ne yhdistetään kudosteknologiseen kehikkoon (engl. *scaffold*). Näin muodostunutta kudosteknologista rakennetta stimuloidaan mekaanisin ärsykkein ja kasvutekijöillä, jotta rakenteesta tulisi mahdollisimman luonnollisen terveen kudoksen kaltainen. Sitten rakenne implantoidaan potilaaseen korvaamaan sairas kudos.
**Kudosteknologiassa** yhdistetään solujen, teknologian ja materiaalien käyttö sekä sopivat biokemialliset ja fysikokemialliset tekijät parantamaan tai korvaamaan biologisia toimintoja. 

Kudosteknologia tähtää tuottamaan toimivaa korjauskudosta kudosvaurioitten korvaamiseksi. Kudosteknologian tarve on tullut siitä, että luovutuskudoksia on rajoitetusti saatavilla. Kudosteknologiassa hyödynnetään soluja ja biohajoavia biomateriaaleja rakentamaan tai korjaamaan kudoksia *in vitro* tai *in vivo*. Kudosteknologian kehitys on ollut voimakasta sitten 1980-luvun, kun kudosteknologian käsite silloin ensi kertaa esiteltiin: erilaistuneista soluista on edetty multipotentteihin kantasoluihin, primitiivisistä biomateriaaleista yksinkertaisin muodoin on edetty säädeltäviin biomateriaaleihin ominaisin muodoin ja kokoluokin ja mekanistiset näkemykset on otettu nykyisin huomioon. Kudosteknologia on kehittynyt voittamaan kudossiirteisiin ja keinotekoisiin laitteisiin liittyvät puutteet eri syistä johtuvien kudosvaurioiden hoidossa. Kudosteknologia ja regeneratiivinen lääketiede tähtäävät toiminnallisen kudoksen luomiseen käyttämällä soluja, materiaaleja ja signalointimolekyylejä, jotka tunnetaan yhteiseltä nimeltä kudosteknologian triadi. Williams (2006) on määritellyt kudosteknologian uuden kudoksen luomiseksi ihmisen kehon terapeuttiseksi uudelleen rakentamiseksi tarkoituksellisella ja kontrolloidulla valittujen kohdesolujen stimuloimisella, joka saavutetaan molekulaaristen ja mekaanisten signaalien systemaattisella yhdistämisellä.

Katso myös
----------

* Nivelruston korjaushoito

Lähteet
-------

1. ↑   Sun H, Liu W, Zhou G, Zhang W, Cui L, Cao Y: Tissue engineering of cartilage, tendon and bone.  *Front Med*, 2011, 5. vsk, nro 1, s. 61–69.
2. ↑  Chen F, Zhang M, Wu Z: Toward delivery of multiple growth factors in tissue engineering.  *Biomaterials*, 2010, 31. vsk, nro 24, s. 6279–308.
3. ↑  Williams D: To engineer is to create: the link between engineering and regeneration.  *Biotechnol*, 2006, 24. vsk, nro 1, s. 4–8.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia aiheesta kudosteknologia, katsottu 24.1.2012
*Tämä artikkeli käsittelee biologian termiä. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla Kudos.*
Ihonalaista rasvakudosta (keltaisella). Rasvakudos lukeutuu tukikudoksiin.
**Kudos** muodostuu vierekkäisistä, samalla tavoin toimivista soluista ja soluväliaineesta. Näiden perusteella kudokset luokitellaan usein neljään päätyyppiin: epiteelikudos, tukikudos, hermokudos ja lihaskudos. Monesti veri ja imuneste katsotaan omiksi ryhmikseen, joiden erikoispiirre on että soluväliaine on nestemäistä. Yhteen liittyneet kudokset muodostavat elimiä. Kudoksia tutkii kudosoppi eli histologia.

Kudosten päätyypit
------------------

Erilaisia epiteelikudoksia.
Epiteelikudosta esiintyy elimistön vapailla pinnoilla, ihossa ja limakalvoissa sekä rauhasina syvällä elimistön sisällä. Epiteelikudoksessa on runsaasti soluja mutta vain vähän soluväliainetta eikä lainkaan verisuonia.

Tukikudosta ovat sidekudos, rasvakudos, luukudos ja rustokudos. Tukikudokset muodostavat tukirakenteita eri elimille. Tukikudoksessa on runsaasti soluväliainetta kuten säikeitä.

Hermokudosta.
Hermokudoksessa on varsinaisia hermosoluja ja niiden tukisoluja eli gliasoluja. Hermokudos välittää viestejä hermoimpulsseina hermosolusta toiseen.

Poikkijuovaista, sileää ja sydänlihaskudosta.
Lihaskudos muodostaa lihakset. Sille on ominaista supistumiskyky, ja soluväliainetta siinä on vain vähän. Poikkijuovainen lihaskudos muodostaa luissa kiinni olevia ja tahdonalaisesti säädeltäviä lihaksia. Sileää lihaskudosta esiintyy muun muassa sisäelinten seinämissä, ja sydänlihasta esiintyy sydämessä.

Muodostuminen
-------------

Eri kudosten solut erilaistuvat sikiön kehityksessä alkiorakkulan sisäsolumassan erilaistumattomista soluista. Hermokudos ja epiteelikudos ovat pääasiassa peräisin ektodermistä, tukikudos ja lihaskudos mesodermistä. Osa epiteelikudoksesta, kuten suolen ja hengitysteiden pintakerros, on peräisin endodermistä.

Paraneminen
-----------

Vaurioitunut kudos kykenee parantumaan uudistumalla eli regeneroitumalla. Vauriokohtaan voi myös kasvaa sidekudoksinen arpi. Kudosta kohdanneen vaurion jälkeen kudoksissa olevat kantasolut voivat aktivoitua tuottamaan uutta kudosta vaurioituneen tilalle. Nopeimmin uusiutuu sidekudos, sillä se on kudoksista vähiten erikoistunut. Myös epiteelikudos ja luukudos paranevat melko nopeasti. Huonoimmin paranevat poikkijuovainen lihaskudos, hermokudos ja rustokudos.

Lähteet
-------

* Nienstedt, Walter & Hänninen, Osmo & Arstila, Antti & Björkqvist, Stig-Eyrik: *Ihmisen fysiologia ja anatomia*. WSOY, 2009. ISBN 978-951-0-35826-9.

### Viitteet

1. ↑  Nienstedt ym. 2009, s. 53.
2. ↑  Nienstedt ym. 2009, s. 52–53.
3. ↑  Nienstedt ym. 2009, s. 52, 57.
4. ↑  Nienstedt ym. 2009, s. 52, 64.
5. ↑  Nienstedt ym. 2009, s. 52, 76.
6. ↑  Nienstedt ym. 2009, s. 88–91.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kudos** Wikimedia Commonsissa
Kudymkarin piiri Permin aluepiirin kartalla.
**Kudymkarin piiri** (ven. Куды́мкарский райо́н, *Kudymkarski raion*; komipermjakiksi Куды́мкар райо́н, *Kudymkar raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiiriin kuuluvassa Permin Komin piirikunnassa Venäjällä. Vuonna 1924 perustetun piirin pinta-ala on 4 741 neliökilometriä. Asukkaita on 27 600 henkeä (vuonna 2009).

Kudymkarin piiri sijaitsee Permin Komin eteläosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Jurlan ja Kosan, idässä Usoljen ja Jusvan, etelässä Karagain ja Sivan piireihin sekä lännessä Kirovin alueeseen. Pinta-alasta 67 % on metsää. Hyötykaivannaisia ovat rautamalmi, karbonaatti, kivennäisvedet, savet, hiekka, sora ja turve. Seudulla virtaa Inva sivujokineen.

Piiriin kuuluu kuusi maalaiskuntaa: Belojevo, Jegva, Leninsk, Ošib, Stepanovo ja Verh-Inva. Hallinnollinen keskus on Kudymkarin kaupunki, joka ei kuulu piirin yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Asutuskeskuksia on yhteensä 285.

Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 85,3 % komipermjakkeja ja 13,9 % venäläisiä. Kaupunkiväestöä ei ole.

Piirin kautta kulkevat Permin ja Gainyn sekä Kudymkarin ja Požvan väliset maantiet. Talous perustuu puunhankintaan ja -jalostukseen sekä maatalouteen, joka on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon.

Piirissä toimii 22 koulua, lasten luomistyön keskus, kaksi musiikkikoulua, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia sekä kirjastolaitos. Paikallislehtenä ilmestyy *Invenski krai* ("Invan seutu").

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Entsiklopedija Permi: Kudymkarski munitsipalnyi raion *enc.permkultura.ru*. Viitattu 26.2.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
2. 1 2  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 26.2.2010. (venäjäksi)
3. ↑  Komi-permjatski avtonomnyi okrug: Kudymkarski raion *komiokrug.ru*.  Arkistoitu 10.7.2009. Viitattu 26.2.2010. (venäjäksi)
4. ↑  Permski regionalnyi server: Kudymkarski munitsipalnyi raion *perm.ru*.  Arkistoitu 22.12.2008. Viitattu 26.2.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kudymkarin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Permin aluepiirin piirit ja *kaupunkipiirikunnat*
Aleksandrovsk • Barda • *Berezniki* • Berjozovka • Bolšaja Sosnova • Dobrjanka • Gainy • Gornozavodsk • Gremjatšinsk • Gubaha • Iljinski • Jelovo • Jurla • Jusva • Karagai • Kišert • Kizel • Kosa • Kotšovo • Krasnokamsk • Krasnovišersk • Kudymkar • *Kudymkar* • Kujeda • Kungur • *Kungur* • Lysva • Nytva • Ohansk • Oktjabrski • Orda • Osa • Otšor • Perm • *Perm* • Siva • Solikamsk • *Solikamsk* • Suksun • Tšaikovski • Tšastyje • Tšerdyn • Tšernuška • Tšusovoi • Uinskoje • Usolje • Vereštšagino • *Zvjozdnyi*
Kudos Oy:n Tarmpereen rakennus Käpytiellä.
*Tämä artikkeli kertoo tamperelaisesta trikootehtaasta. Turkulaisesta trikootehtaasta Kudos Oy Silo on oma artikkeli.*
**Sukka- ja Trikootehdas Osakeyhtiö Kudos** oli suomalainen Tampereella toiminut tekstiilialan yritys. Kudoksen perusti 1919 Frans Teljo yhtiökumppaneidensa kanssa ja aluksi tehdas toimi Tampereen Lapin esikaupungissa sijainneessa puutalossa. Tässä tehtaassa tehtiin vain sukkia mutta pian Kudos perusti myös naisten puku- ja päällysvaateneulomon Satamakadulle. Satamakadun tehdas toimi kuitenkin vain muutamia vuosia 1920-luvun puoliväliin saakka. Lapin tehdasta sitä vastoin voitiin laajentaa ja vuonna 25 Kudoksella oli 25 työntekijää.

Vuonna 1928 Kudokselle valmistui uusi arkkitehti Bertel Strömmerin suunnittelema tehdasrakennus Käpytien varrelle. Tehdas oli aluksi kaksikerroksinen mutta vuonna 1936 rakennettiin vielä kolmas lisäkerros. Kudos aloitti 1930-luvun alun lamavuosista selvittyään naisten alusvaatteiden, leninkien ja käsineiden valmistuksen. Tehtalle hankittiin uusia koneita, tuotanto kasvoi ja vuonna 1936 Kudoksella oli jo 162 työntekijää.

Hyvon-Kudeneule Oy:n perustaja Aarne Karjalainen (1913–1986) oli Kudoksen palveluksessa 1938–1951 ensin myyntimiehenä ja sitten myyntipäällikkönä. Karjalainen tutustui Leicesterin konemessuilla uusiin kaksipuolista lämpöä sitovaa *interlock*-neuletta valmistaviin kutomakoneisiin. Kun Kudos Oy:n johto ei ollut kiinnostunut hankkimaan tällaisia koneita, Karjalainen osti kaksi konetta ja perusti oman yrityksensä Hyvon-Kudeneule Oy:n joka aloitti toimintansa maaliskuussa 1951 Helsingissä.

Kudoksen tehdas toimi vuoteen 1962 saakka. Kudos Oy poistettiin kaupparekisteristä 1981.

Lähteet
-------

* Sami Suodenjoki: Sukka- ja Trikootehdas Osakeyhtiö Kudos (Koskesta voimaa -sivusto)
* Vesa Määttä: Vuorineuvos Aarne Karjalainen (1913–1986). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2008. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

Viitteet
--------

1. ↑  Heli Haavisto : Tampereen Lapin pientaloalueen suojeluasemakaava. Rakennetun kulttuuriympäristön inventointi. Pirkanmaan maakuntamuseo 2013, luku Sukka- ja Trikootehdas Osakeyhtiö Kudos 1919-1962, sivu 16
Olavi Kuorikoski ja Hannele Keinänen *Pähkinänsärkijän* päärooleissa vuonna 1947.
**Olavi Kuorikoski** (11. kesäkuuta 1918 – 25. joulukuuta 1992 Tukholma) oli suomalainen balettitanssija.

Kuorikoski toimi Suomen Kansallisoopperan tuotannoissa vuodesta 1937 vuoteen 1962, yhteensä yli 500 näytännössä. Hän suunnitteli tanssit elokuvaan *Kulkurin masurkka* (1958) ja esiintyi elokuvissa *Rion yö* (1951) ja *Toivelauluja* (1961).

Lähteet
-------

1. ↑  Uusitalo, Kari & Huhtamo, Erkki: "Riveistä vuonna 1993 poistuneet", *Elävän kuvan vuosikirja 1994*, s. 103. Suomen elokuvasäätiö. ISBN 951-37-1245-1.
2. ↑  Kuorikoski, Olavi. Suomen Kansallisoopperan esitystietokanta. Viitattu 19.11.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Olavi Kuorikoski Tanssin Tiedotuskeskuksen tietokannassa
* Olavi Kuorikoski Elonetissä.
* Olavi Kuorikoski Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Martti Olavi Kivimaa** (25. heinäkuuta 1909 Hartola – 1. marraskuuta 1998 Jyväskylä) oli suomalainen arkkitehti, joka toimi Jyväskylän kaupunginarkkitehtina 1947–1960 ja Keski-Suomen lääninarkkitehtina vuodesta 1960 lähtien. 

Kivimaa valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä Korkeakoulusta vuonna 1937. Hän suunnitteli ainakin Vesilinnan, Karstulan Evankelisen kansanopiston rakennukset, Jyväskylän Lounaispuiston kioskin, Lounaispuiston lavan, useita asuinkerrostaloja, Jyväskylän katolisen Pyhän Olavin seurakunnan Pyhän Olavin kirkon, Ilmajoen seurakunnan kirkkoherranviraston (nykyisen päivä­kerho­keskuksen), Tikka­kosken kirkon, Rajakadun keskuskansakoulun ja kauppaoppilaitoksen (nykyinen Jyväskylän ammattikorkeakoulun pääkampus) ja Kirkkopuiston kioskin.

Lähteet
-------

1. ↑  antti mulikka and his descendants – genealogy *doczz.net*. Viitattu 2.2.2018.
2. ↑  Kivimaan arkisto Vakka-palvelussa (Arkistoitu – Internet Archive). NARC.fi
3. ↑  Pyhän Olavin seurakunta. Katolinen.fi
4. ↑  Tikkakosken alueseurakunta. Jyväskylän seurakunta. Viitattu 5.8.2015.
5. ↑  Toimitilat (Arkistoitu – Internet Archive). Ilmajoen seurakunta.
6. ↑  Tikkakosken kirkko. Geocaching.com
7. ↑  Jyväskylän kaupunki, Kaupunkisuunnittelutoimisto: Jyväskylän arkkitehtuurikartta *jyvaskyla.fi*.  2003.  Arkistoitu 14.8.2014. Viitattu 03.02.2018.
Olavi Häyrinen (1972)
**Olavi (Olli) Häyrinen** (8. kesäkuuta 1912 Viipuri – 5. syyskuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Häyrisen vanhemmat olivat rappari Werneri Häyrinen ja Anna Vilhelmiina Rissanen ja puoliso vuodesta 1939 Greta Mirjam Häyhä. Häyrinen tuli ylioppilaaksi 1933 Viipurin suomalaisesta kaksoislyseosta ja valmistui 1938 rakennusalan insinööriksi Tampereen teknillisestä opistosta, työskenneltyään jo sitä ennen nuorempana rakennusmestarina. Valmistuttuaan hän toimi Osuustukkukaupan palveluksessa vastaavana rakennusmestarina ja toimisto-insinöörinä. Puolustusministeriön palveluksessa Häyrinen oli Merivoimien linnoitustoimiston työpäällikkö ja päällikkö 1940–1945.

Vuonna 1945 Häyrinen oli mukana perustamassa Rakennusliike Häyrinen -yhtiötä ja tuli sen tekniseksi johtajaksi vuoteen 1959 asti, jolloin hän siirtyi yrityksen toimitusjohtajaksi Jussi Häyrisen jälkeen. Seuraavana vuonna hänestä tuli myös yrityksen hallituksen puheenjohtaja. Näitä tehtäviä Häyrinen hoiti aina vuoteen 1978 asti. Yhtiö rakensi ja rakennutti sekä asunto- että teollisuuskiinteistöjä, mutta myös liikerakennuksia ja kouluja. Häyrisellä oli useita rakennusalan luottamustoimia, teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1970.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Olavi Häyrinen *Biografiasampo*. Viitattu 8.1.2022.
2. ↑  Rakennusliike Häyrinen Oy:n johto. *Helsingin Sanomat*, 29.7.1959, s. 16.
3. ↑  Kuolleita. Teollisuusneuvos Olavi Häyrinen. *Helsingin Sanomat*, 14.9.1986, s. 17.
**M/S Pirjo** oli suomalainen Henry Nielsenin Ab Helsingfors Steamship Co. Ltd varustamon rahtilaiva. Sen sisaralus oli M/S Pulptrader.

Laiva valmistui Valmet Oy:n Turun telakalta huhtikuussa 1962. M/S Pirjo kallistui 8. marraskuuta 1962 Orrengrundin edustalla ollessaan selluloosalastissa matkalla Kotkasta Hollantiin. Miehistö saatiin pelastettua mutta laiva kaatui saman päivän iltana rannan lähellä ja se saatiin kuitenkin kiinnitettyä rantakivikkoon. Marraskuun lopulla laiva saatiin käännettyä ja se palasi korjausten jälkeen liikenteeseen.

Vuonna 1970 laiva myytiin maarianhaminalaiselle Rederi Ab Cellonalle ja se sai nimekseen *Cellona*. Vuonna 1974 omistajaksi tuli kyproslainen Famagustassa toiminut Andrean Sg Co Ltd varustamo ja laivan nimeksi tuli *Lady Sabina*. Seuraava omistaja oli vuodesta 1979 Pireuksessa Kreikassa toiminut New Navimar Sg Co SA varustamo ja laivan uusi nimi oli *Elefsis*. Viimeksi laiva oli kahden Tripolissa Libanonissa toimineen varustamon omistuksessa, ensin vuodesta 1982 Mustafa Hadadin varustamolla *Diana* nimisenä ja sitten vuodesta 1984 *Romana* nimisenä Haddad Sg Co Ltd varustamolla. Laiva upotettiin tykkitulella Libanonin rannikolla syys-lokakuun vaihteessa 1985 Libanonin sisällissodan aikana.

Laivan pituus oli 80,30 metriä, leveys 12,43 metriä ja syväys 5,40 metriä. Kuollut paino oli 2 300 tonnia ja dieselmoottorin teho 2 000 hevosvoimaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Äänimeri-sivusto : Kuvia laivoista ja merenkulkijoista : Nielsen : Pirjo (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Wrecksite.eu : M/S Romana
**Päsmäri** on matala ja kapea järvi Sonkajärvellä Pohjois-Savon maakunnan pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 2,8 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 93 kilometriä pohjoiseen.

Maantiede
---------

Päsmärin pituus kaakosta luoteeseen on 5,7 kilometriä. Suurin leveys lounaasta koilliseen on 800 metriä. Oijinniemi jakaa järven eteläosan Etelälahteen ja Itälahteen. Järven luoteisosan laajin niemimaa on Yrjönniemi. Päsmäri on varsin tasasyvyinen. Syvin kohta, noin neljä metriä, sijaitsee järven eteläosassa. Järven keskisyvyys on vain 190,47 senttimetriä.

Päsmärin pohjoisosassa Päsmärinniemen luoteispuolella sijaitsee järven ainoa saari. Sen pinta-ala on noin 14 aaria. Päsmäriä ympäröi suomaa (Iso Pölhönsuo, Ruunasuo, Alaräme, Askonsuo). Niemimailla on pientaloja.

Päsmäriin laskee Haapakoski koillisesta Haapajärveltä (141,2 metriä mpy). Päsmäri kaventuu lounaisosastaan Päsmärinkoskeksi, joka laskee etelään Nurminen-järveen (132,5 metriä mpy). Päsmärin itäpuolella sijaitsee noin 13 hehtaarin laajuinen Huorityttö (138,5 metriä mpy). Päsmärin länsipuolella sijaitsee Päsmärinkangas, jonka korkein kohta on yli 170 metriä merenpinnan yläpuolella.

Päsmärin vesitilavuus on 5 388 000 kuutiometriä.

Päsmäri (04.642.1.033) kuuluu Sälevän-Nurmijoen alueeseen (04.642), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Nurmijoen alue (04.64) ja ensimmäinen on Nilsiän reitin valuma-alue (04.6). Sälevän-Nurmijoen alueella sijaitsee 40 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä. Niistä Sälevä, Haapajärvi, Päsmäri ja Oinasjärvi ovat pinta-alaltaan yli neliökilometrin laajuisia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5   Päsmäri, vakavesi, Sonkajärvi. Viitattu 8.12.2022
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 8.12.2022.
3. ↑  Päsmäri. Järviwiki. Viitattu 8.12.2022.
4. ↑  Sälevän-Nurmijoen alue (04.642). Järviwiki. Viitattu 8.12.2022.
*Sarrus'n sääntö*: Kolmen vasemmanpuoleisen sarakkeen determinantti saadaan laskemalla yhteen paksujen viivojen osoittamat tulot ja vähentämällä katkoviivojen osoittamat tulot.
**Sarrus’n sääntö** on menetelmä ja muistisääntö 3×3-matriisin determinantin laskemiseksi. Se on nimetty ranskalaisen matemaatikon Pierre Frédéric Sarrus’n (1798–1861) mukaan.

Olkoon 3×3-matriisi

{\displaystyle M={\begin{pmatrix}a\_{11}&a\_{12}&a\_{13}\\a\_{21}&a\_{22}&a\_{23}\\a\_{31}&a\_{32}&a\_{33}\end{pmatrix}}.}
Sen determinantti voidaan laskea seuraavasti:

Lisätään matriisin oikealle puolelle kaksi ensimmäistä saraketta, jolloin sarakkeita on viisi vierekkäin. Seuraavaksi lasketaan yhteen samansuuntaisten ristikkäisten viivojen peittämien alkioiden tulot. Lopuksi vähennetään yläviistoon kulkevilta viivoilta saatu summa alaviistoon kulkevilta viivoilta saadusta summasta. Näin saadaan:

{\displaystyle \det(M)={\begin{vmatrix}a\_{11}&a\_{12}&a\_{13}\\a\_{21}&a\_{22}&a\_{23}\\a\_{31}&a\_{32}&a\_{33}\end{vmatrix}}=a\_{11}a\_{22}a\_{33}+a\_{12}a\_{23}a\_{31}+a\_{13}a\_{21}a\_{32}-a\_{31}a\_{22}a\_{13}-a\_{32}a\_{23}a\_{11}-a\_{33}a\_{21}a\_{12}.}
Vaihtoehtoinen pystysuuntainen muoto
Samaa lävistäjiin perustuvaa menetelmää voidaan soveltaa myös 2×2-matriiseihin. 

Voidaan myös helpottaa 3×3-matriisin laskentaa etenemällä vaiheittain, eli muuttaa matriisi ensin kolmeksi ylimmän rivin alkioilla kerrotuksi 2×2-matriisiksi, jotka sitten lasketaan samalla periaatteella kuin muutoinkin.

{\displaystyle \det(M)={\begin{vmatrix}a\_{11}&a\_{12}\\a\_{21}&a\_{22}\end{vmatrix}}=a\_{11}a\_{22}-a\_{21}a\_{12}.}
Molemmat tilanteet ovat Leibnizin kaavan erikoistapauksia; kaavasta ei kuitenkaan voida johtaa vastaavia muistisääntöjä suuremmille matriiseille. Sarrus’n sääntö voidaan myös johtaa tarkastelemalla 3×3-matriisin Laplacen laajennusta.

Lähteet
-------

* Cohn, Paul: *Elements of Linear Algebra*, s. 69. CRC Press, 1994. ISBN 9780412552809. Teoksen verkkoversio.
* Khattar, Dinesh: *The Pearson Guide to Complete Mathematics for AIEEE*, s. 6-2. Pearson Education India, 2010. ISBN 978-81-317-2126-1. Teoksen verkkoversio.
* Fischer, Gerd: *Analytische Geometrie*, s. 145. Wiesbaden: Vieweg, 1985. ISBN 3-528-37235-4. Teoksen verkkoversio.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Rule of Sarrus
*Intacs*-renkaat silmässä toimenpiteen jälkeen
Sarveiskalvokudoksen (strooman) sisäinen rengas eli *Intrastromal Corneal Rings* (*ICR*, *ICRS* tai *Intacs*) on implantti, jonka avulla parannetaan silmän optiikkaa. Renkaiden idea on 1950-luvulta, ja niitä on käytetty silmäkirurgiassa vuodesta 1996 saakka. Implantti koostuu kahdesta lähes puolikaaren muotoisesta renkaasta. Renkaat koostuvat PMMA:sta, jota on käytetty jo yli 60 vuoden ajan silmänsisäisissä tekomykiöissä kaihileikkauksien yhteydessä.

Toimenpiteen yhteydessä sarveiskalvon sisäisten kerrosten väliin tehdään tunneli, johon renkaat asennetaan. Tämän lähestymistavan ansiosta renkaat voidaan tarvittaessa myös poistaa.

Alun perin renkaat kehitettiin likinäköisyyden hoitamiseen, mutta viimeisen kymmenen vuoden aikana pääasiallinen käyttökohde on ollut sarveiskalvon kartiopullistuman eli keratoconuksen hoito.

*Intacs*-renkaiden ansiosta voidaan välttyä täysin raskaalta sarveiskalvosiirtokirurgialta, joten se on tietyissä tapauksissa nopeampi, turvallisempi ja kustannustehokkaampi hoitomuoto.

Suomessa *Intacs*-renkaita asetetaan sekä julkisissa sairaaloissa että yksityisillä klinikoilla, ja se on jo vakiintunut osa hoitovalikoimaa.

Suomalaisia tieteellisiä artikkeleita
-------------------------------------

Treating keratoconus with intacs corneal ring segments. Hellstedt, Timo et al.
Sean Payton
**Sean Payton** (s. 29. joulukuuta 1963 San Mateo, Kalifornia) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja, joka toimii NFL -joukkue Denver Broncosin päävalmentajana. Hän toimi New Orleans Saintsin päävalmentajana vuosina 2006-2021.

Payton toimi ennen New Orleansiin siirtymistä pelinrakentajien valmentajana ja apulaisvalmentajana Dallas Cowboysissa. New Orleans palkkasi hänet 17. tammikuuta 2006. Kauden 2009 päätteeksi Payton johdatti Saintsin Super Bowliin, jossa kaatui Indianapolis Colts.

Payton kävi lukion Naperville Central High Schoolissa Napervillessä, Illinoisissa, jossa hän aloitti koulun joukkueen pelinrakentajana vuosi ennen valmistujaisiaan (1981). Paytonilla oli myös menestykäs yliopistoura Eastern Illinois Universityssa pelinrakentajana. Vuonna 1987 Payton alkoi pelata pelinrakentajana AFL-sarjassa Chicago Bruisers -joukkueessa. AFL-vuoden jälkeen Payton aloitti valmentamisen yliopistotasolta.

NFL tuomitsi Paytonin toimitsijakieltoon kaudeksi 2012. Syynä tähän oli epäviralliset rahapalkinnot, joita Saintsissa oli maksettu vastustajan vahingoittamisesta. Payton yritti salata palkitsemisohjelman eikä lopettanut sitä NFL:n käskystä huolimatta.

Paytonilla ja hänen ex-vaimollaan Bethillä on kaksi lasta, tytär Meghan (s. 21.3.1997) ja poika Connor Thomas (s. 31.5.2000).

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Sean Payton ArenaFan Onlinessa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Jim Haslett** | **New Orleans Saintsin päävalmentaja**2006-2021 | Seuraaja:**Dennis Allen** |

|  |  |
| --- | --- |
| Edeltäjä:**Nathaniel Hackett** | **Denver Broncosin päävalmentaja**2023-

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Sean Toomey** (s. 27. kesäkuuta 1965 St. Paul, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen, uransa päättänyt jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Minnesota North Stars varasi Toomeyn 7. kierroksella vuonna 1983, mutta NHL-pelejä Toomey pelasi vain yhden. Kaikkiaan Toomey pelasi kaksi kautta Minnesota North Starsin organisaatiossa ennen suuntaamistaan Eurooppaan.

Ura
---

Toomey pelasi High School sarjaa Cretin-Derham High Schoolissa, kotikaupungissaan St. Paulissa ennen kuin pääsi pelaamaan ja opiskelemaan kotiosavaltionsa Minnesotan yliopistoon. Opiskelupaikan valintaan saattoi vaikuttaa myös kesän 1983 NHL-varaus, jossa Minnesota North Stars varasi hänet 7. kierroksella. Yliopistokiekkoilun parissa kului tavanomaiset neljä vuotta, vaikkakin kausikohtaiset ottelumäärät jäivät keskimäärin 36 otteluun kaudessa. Viimeisen kauden aikana Toomey siirtyi pelaamaan miesten sarjoihin saaden vyölleen myös sen ainoaksi jääneen NHL-ottelunsa. Sen lisäksi hän pelasi 13 ottelua IHL-liigan Indianapolisin joukkueessa. Seuraava kausi kului myöskin farmiliigoissa. AHL:n Baltimoressa pelejä kertyi 49 ja IHL:n Kalamazoossa 23. 
Kaudeksi 1988–1989 Toomey tuli pelaamaan Porin Ässiin. Ässien riveissä Toomey pelasi 34 ottelua ja teki niissä 14 maalia ja antoi 13 maalisyöttöä. Jäähyllä Toomey istui vain 18 minuuttia. Toomey oli joukkueen 6. paras pistemies kyseisellä kaudella.
Yhden SM-liigassa pelatun kauden jälkeen Toomey suuntasi kuitenkin Ruotsiin, toiseksi korkeimman sarjatason Nybro IF:aan. 32 ottelussa tehdyt 15 maalia ja 36 pistettä eivät kuitenkaan joukkuetta auttaneet, vaan seuraavaksi kaudeksi Nybro putosi kolmannelle sarjatasolle. Toomey jatkoi joukkueessa myös 2. divisioonassa tehden 32 ottelussa 24 maalia ja 41 pistettä. Tämä jäi Toomeyn viimeiseksi kaudeksi ja hän palasi takaisin Yhdysvaltoihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Sean Toomey The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
2. ↑  Sean Toomey *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
Kylään johtava pääportti.
**Saint-Antoine-l’Abbaye** on kunta itäisen Ranskan Auvergne-Rhône-Alpesin alueella Isèren departementissa. Lyonin kaakkoispuolella ja Grenoblen länsipuolella sijaitsevan kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 1 170. Kunta kuuluu departementissaan Le Sud Grésivaudan -kantoniin Grenoblen arrondissementissa. Vuoden 2016 alusta kuntaan liitettiin 120 asukkaan naapurikunta Dionay, ja uusi kunta nimettiin ilman yhdysviivoja: Saint Antoine l’Abbaye.

Kunnan historiallinen keskusta on kauneimpien ranskalaiskylien järjestön *Les Plus Beaux Villages de France* jäsen.

Lähteet
-------

1. ↑  List of The Most Beautiful Villages of France (Arkistoitu – Internet Archive), Les plus beaux villages de France. Viitattu 5.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saint-Antoine-l’Abbaye** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Saint-Antoine-l'Abbaye
**Faros-seura** oli 1960-luvulla Helsingissä toiminut vasemmistolainen keskustelukerho. Sitä on pidetty yhtenä ensimmäisistä uusvasemmistolaisuuden ilmentymistä Suomessa.

Faros-seuran perustivat vuonna 1958 Työterveyslaitoksen psykologeina työskennelleet Jyrki Juurmaa, Aarne Sipponen ja Johan Weckroth. Juurmaa oli seuran kantava voima ja puheenjohtaja vuoteen 1967. Seura perustettiin virallisesti yhdistyksenä joulukuussa 1960 ja rekisteröitiin alkuvuodesta 1961. Se kokoontui Ratakadulla Helsingin Punavuoressa. Faros-seuran perustajat halusivat ylittää kylmän sodan kahtiajaon sosiaalidemokraattisen ja kommunistisen liikkeen välillä. Päätavoitteekseen seura ilmoitti sosialistisen yhteiskunnan luomisen edistämisen kansanvaltaisin ja rauhanomaisin keinoin. Se pyrki tuomaan yhteen kolmen sosialistisen puolueen, SDP:n, SKDL:n ja TPSL:n edustajat sekä puolueettomat vasemmistolaiset teoreettisen keskustelun merkeissä.

Faros-seura järjesti puoluerajat ylittäneitä keskustelutilaisuuksia, joissa pohdittiin vasemmiston yhteistyön mahdollisuuksia ja demokraattisen sosialismin sisältöä. Kootut keskustelupuheenvuorot julkaistiin kahtena kirjana, *Ihmisyyden yhteiskunta* (1963) ja *Entäs nyt, vasemmisto?* (1966). Vasemmistopuolueiden saavutettua voiton vuoden 1966 eduskuntavaaleissa ja ryhdyttyä hallitusyhteistyöhön Faros-seuran tavoitteet katsottiin saavutetuiksi ja sen toiminta hiipui. Faros-seura ilmoitettiin uudelleenperustetuksi vuonna 1990, jolloin sen vanhat aktiivit julkaisivat kirjan *Uusi Eurooppa – haaste vasemmistolle*.

Faros-seuran jäsenet olivat pääosin 1930-luvulla syntyneitä nuoren polven vasemmistolaisia. Seuraan kuuluivat muun muassa Kalevi Suomela, S. Albert Kivinen, Jermu Laine, Kyösti Skyttä, Teuvo Olli ja Timo I. Vasama.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Kekki, Eriikka: Kolmatta linjaa etsimässä – uusvasemmisto 1960-luvun keskusteluissa, s. 2, 11, 34–35, 40–45. Suomen historian pro gradu -tutkielma. Itä-Suomen yliopisto, 2011. (PDF)
2. 1 2  Suomela, Kalevi: Jyrki Juurmaan muistokirjoitus (maksullinen artikkeli) *Helsingin Sanomat* 19.12.2010. Viitattu 7.2.2018.
3. 1 2 3  Hirvasnoro, Kai: 1960-luku oli kulttuurivallankumouksen aikaa. *Kansan Uutiset* 30.3.2009. Viitattu 7.2.2018.
4. ↑  Hämäläinen, Unto: Faros nousi sosialismin tuhkasta. (maksullinen artikkeli) *Helsingin Sanomat* 14.12.1990. Viitattu 7.2.2018.
5. ↑  Juurmaa, Jyrki & Suomela, Kalevi (toim.): *Entäs nyt vasemmisto? Keskustelu sosialismista, vasemmiston yhteistyöstä ja kulttuuripolitiikasta*, johdanto. Helsinki: Tammi, 1966.
6. ↑  Pääjohtaja Jermu Laineen haastattelu 1995 (Arkistoitu – Internet Archive), s. 20–22.
**Oussama Haddadi** (arab. أسامة الحدادي‎, s. 28. tammikuuta 1992 Tunis) on tunisialainen jalkapalloilija. Puolustajana pelaava Haddadi edustaa Ranskan pääsarjassa pelaavaa Dijonia.

Seurajoukkueura
---------------

Haddadi aloitti ammattilaisuransa Club Africainin edustusjoukkueessa Tunisian pääsarjassa. Hän pelasi avauskaudellaan 2010–2011 neljä ottelua. Joukkue sijoittui neljänneksi. Haddadi nousi ensimmäisen kauden jälkeen isompaan rooliin ja pelasi toisella kaudellaan 17 sarjaottelua, joissa syntyi myös yksi maali. Club Africain sen sijaan sijoittui kuudenneksi. Kaudella 2012–2013 Haddadi pelasi jo 19 ottelua, mutta ei tehnyt maalia. Joukkue sijoittui toissakauden tavoin neljänneksi. Kaudella 2013–2014 Haddadi pelasi muutaman ottelun vähemmän 14 ottelua yhteensä, kun Club Africain oli toistamiseen neljäs Tunisian pääsarjassa. Haddadi pelasi myös kaudella 2014–2015 14 ottelua ja oli voittamassa Club Africainille Tunisian mestaruutta. Seuraava kausi ei ollut yhtä menestyksekäs vaan Haddadin Club Africain sijoittui kuudenneksi. Hän teki kauden aikana yhden maalin ja pelasi 14 sarjaottelua. Haddadi ehti pelata vielä 12 ottelua Tunisian pääsarjassa, kunnes siirtyi kesken kauden Ranskaan. 

### Dijon

Tammikuun lopulla Haddadi siirtyi kahden vuoden sopimuksella Ranskan pääsarjaan Dijoniin. Avauskaudellaan hän pelasi 13 sarjaottelua ja Dijon sijoittui 16 säilyen juuri ja juuri pääsarjassa. Toisella kaudella Haddadi pelasi 33 ottelua pääsarjassa tehden ensimmäisen maalinsa Ranskan pääsarjassa. Maali syntyi vierasottelussa RC Strasbourgia vastaan 20. tammikuuta 2018.

Maajoukkueura
-------------

Haddadi pelasi ensimmäisen maaottelunsa 27. maaliskuuta 2015 Japania vastaan.

Kesäkuussa 2018 Haddadi valittiin Tunisian maajoukkueeseen 2018 MM-kilpailuihin Venäjälle. Hän pelasi kisoissa yhden ottelun Panamaa vastaan.

Saavutukset
-----------

* Tunisian mestaruus: 2015
* Pohjois-Afrikan Cup of Champions: 2010

Lähteet
-------

1. ↑  Tunisia World Cup squad: Leicester City’s Benalouane in 23-man squad *bbc.co.uk* Viitattu 17.6.2018 (englanniksi)

Tunisian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Ben Mustapha |
2 S. Ben Youssef |
3 Benalouane |
4 Meriah |
5 Haddadi |
6 Bedoui |
7 Khaoui |
8 F. Ben Youssef |
9 Badri |
10 Khazri |
11 Bronn |
12 Maâloul |
13 Sassi |
14 Ben Amor |
15 Khalil |
16 Mathlouthi |
17 Skhiri |
18 Srarfi |
19 Khalifa |
20 Chaalali |
21 Nagguez |
22 Hassen |
23 Sliti |
Valmentaja Maâloul
**Hammasväline Oy** on suomalainen hammaslääkärialan maahantuoja ja tukkukauppa, joka tuo Suomeen hammaslääkäreiden ja -hoitajien tarvitsemia koneita ja laitteita sekä kalusteita ja tarvikkeita. Vuonna 1937 perustettu yritys kuuluu nykyisin ruotsalaiseen Lifco Dental Groupiin.

Hammasväline Oy:n perusti joukko suomalaisia hammaslääkäreitä vuonna 1937 Helsingin Fabianinkatu 8:aan, melko lähelle Eteläranta 2:ssa toiminutta kilpailijayritystä Oy Dentaldepot Ab:tä. Sotien aikana yksi hoitokonelähetys upposi laivan osuttua miinaan. Koneet nostettiin ylös, kunnostettiin ja myytiin merivaurioisina. Seuraava hoitokone-erä saatiin Siemensiltä Saksasta vasta vuonna 1952.

1970-luvun alussa Hammasväline oli Helsingin pörssissä noteeraamaton osake, jollaisilla pörssimeklarit kävivät kauppaa varsinaisen pörssin ulkopuolella erillisellä liitutaululla. Vuonna 1972 se järjesti osakeannin. Vuoden 1974 yritys tuli Oriolan omistukseen, ja paikallisista myymälöistä siirryttiin yhä enemmän puhelinmyyntiin ja sitten verkkokauppaan. Turun myymälä säilyi kuitenkin vuoteen 2005 asti.

Vuonna 2007 Oriola-KD Oyj ja ruotsalainen Lifco AB perustivat uuden yhtiön yhdistämällä Oriolan Hammashoidon Suomen-toiminnan sekä vantaalaisen Lifco Dental Prime Oy:n. Näin Hammasväline Oy perustettiin uudelleen 1.10.2007. Nyt se kuuluu pohjoiseurooppalaiseen Lifco Dental Groupiin, jonka omistaa ruotsalainen Lifco AB.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hammasväline Oy, Yrityshaku, Taloussanomat. Viitattu 31.12.2015.
2. 1 2 3 4  Hammasväline yrityksenä, Hammasväline. Viitattu 31.12.2015.
3. ↑  Lakanneet pörssiyhtiöt, Pörssitieto Ky. Viitattu 31.12.2015.
**Floridanhylje** (*Monachus tropicalis*) on todennäköisesti sukupuuttoon kuollut hyljelaji, joka eli Karibianmerellä ja Meksikonlahdella.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Floridanhyljeuros oli noin 2,2–2,4 metriä pitkä ja se painoi jopa 200 kg. Yleisväriltään hylkeet olivat ruskeita ja vatsasta kellertävän vaaleita. Koiraat olivat naaraita hieman kookkaampia. Kuuttien arvellaan syntyneen noin metrin mittaisina ja painaneen vajaat 20 kg.

Elintavat
---------

Floridanhyljeet viettivät suurimman osan ajastaan vedessä. Ne lepäilivät ja lisääntyivät suojaisilla kallioilla ja hiekkarannoilla. Hylkeet söivät äyriäisiä, tursaita, ankeriaita ja mahdollisesti koralliriutan kaloja. Muiden hylkeiden tapaan floridanhylje oli hidas liikkumaan maalla. Lajilta puuttui ihmispelko ja se päästi ihmisen melko lähelle, joten se oli helppo tappaa. Lajin elintavoista tiedetään varsin vähän, koska sitä ei ehditty tutkia kunnolla ennen sen häviämistä. Kuutit syntyivät todennäköisesti joulukuussa, koska jotkut siihen aikaan tapetut naaraat Yucatánilla kantoivat lähes syntymisvalmiita sikiöitä. Floridanhylkeen uskotaan eläneen keskimäärin noin 20-vuotiaaksi.

Historia
--------

Kristoffer Kolumbus näki matkallaan floridanhylkeitä vuonna 1494 ja kutsui niitä merisusiksi.

Häviäminen
----------

Floridanhylkeiden kanta oli vielä elinvoimainen joitain vuosisatoja sitten, mutta se romahti pyynnin vuoksi 1900-lukuun mennessä. Floridanhylkeitä saatettiin saada saaliksi kerralla jopa sata yksilöä. Viimeinen havainto hylkeestä Yhdysvalloissa oli vuonna 1932 Texasista. Viimeinen varmistettu havainto floridanhylkeestä tehtiin 1952, jolloin pieni hyljeryhmä nähtiin Jamaikalla lähellä Seranilla Bankia. Tämän jälkeen lajista ei ole tehty varmistettuja havaintoja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kovacs, K.: *Monachus tropicalis* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.1*.  2008. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 13.7.2014. (englanniksi)
2. ↑  Elo, Ulla & Koivisto, Ilkka ym. (toim.): *Maailman uhanalaiset eläimet - Osa 2: Nisäkkäät*, s. 269. Weilin+Göös, 1991. ISBN 951-35-4687-X.
3. ↑  Marine Bio.org

Aiheesta muualla
----------------

* Caribbean Monk Seal (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q600654
* Wikispecies: Neomonachus tropicalis
* ADW: Monachus\_tropicalis
* BioLib: 2211
* CoL: 43ZLY
* Fossilworks: 80791
* GBIF: 5219377
* IRMNG: 10199004
* ITIS: 180660
* MSW: 14001053
* SeaLifeBase: 69570
* Species+: 6763
* WoRMS: 255020

 |

 |
**Éole** oli ranskalaisen Clément Aderin rakentama höyrykäyttöinen lentokone, joka lensi ensimmäisenä maailmassa ilmaa raskaampana moottorilentokoneena 9. lokakuuta 1890 Chateau d’Armainvilliers’ssä Briessä. 

*Éole*-nimi tulee kreikkalaisesta tuulenjumalasta Aeolosista. 

Lentokone oli lepakkomaisen näköinen ja sen voimalaite oli pieni alkoholilla käyvä höyrymoottori, joka pyöritti vetävää potkuria. Koneessa ei ollut lennonohjausjärjestelmää eli se oli tehty ainoastaan kokeilemaan, onko mahdollista tehdä tarpeeksi keveä moottorilentokone, joka jaksaisi nousta ilmaan.

Lentokorkeus oli 20 cm, ja lennon pituus noin 50 metriä. Myöhemmin, vuonna 1891, Ader esitteli koneen lentoa asevoimille, jolloin lennon pituus oli 100 metriä.

Tekniset tiedot
---------------

Koneen piirustukset
* miehistö: "ohjaaja"
* pituus 6,50 m
* kärkiväli 14 m
* siipipinta-ala 28 m²
* tyhjäpaino 226 kg
* lentopaino 330 kg
* voimalaite: alkoholia polttava höyrymoottori \* voimalaitteen teho 15 kW (20 hv)
* suurin nopeus 252 km/h (?)
* saavutettu korkeus: 20 cm
* lentomatka 50 m
* siipikuormitus 8 kg/m²

Lähteet
-------

1. 1 2  Clément Ader and the Éole *fly.historicwings.com*.  9.10.2012. HistoricWings.com. Viitattu 11.7.2023. (englanniksi)