recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Luigi Snozzi, 2009
**Luigi Snozzi** (29. heinäkuuta 1932 – 29. joulukuuta 2020) oli sveitsiläinen arkkitehti. Hän työskenteli viimeksi Locarnossa ja Luganossa.

Hän opiskeli Sveitsin valtiollisessa teknillisessä korkeakoulussa Zürichissä. Vuosina 1962-1971 Snozzi työskenteli arkkitehti Livio Vacchinin kanssa. Vuosina 1982-1984 hän oli vieraileva professori ja vuonna 1985 hänet nimitettiin École polytechnique fédérale de Lausannen arkkitehtuurin professoriksi. Snozzi oli myös Sassarin yliopiston arkkitehtuurin professori.

Luigi Snozzi esittelee toteutettua projektiaan Monte Carassolle Pariisissa 14. marraskuuta.2009
Snozzi kuoli Minusiossa 29. joulukuuta 2020 88-vuoden iässä COVID-19-tautiin.

Lähteet
-------

1. ↑  STOA *Mi Modern Architecture*. Viitattu 30 December 2010.
2. ↑  Addio a Luigi Snozzi (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Luigi Snozzi** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Kreikka

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Bernd Brückler** (s. 26. elokuuta 1981 Graz, Itävalta) on itävaltalainen aktiiviuransa lopettanut jääkiekkomaalivahti.

Ura
---

Itävallassa ei ollut tarjolla nuorelle Brücklerille kunnon maalivahtivalmennusta, ja hän lähti jo 13-vuotiaana Pohjois-Amerikkaan maalivahtileirille. 16-vuotiaana hän muutti kanadalaiseen Ponocan kaupunkiin kiekko-oppiin. 19-vuotias Bernd Brückler kutsuttiin Yhdysvaltoihin junioriliigaan, jossa hän pelasi kaudet 2001–2005 Wisconsinin yliopiston joukkueessa. Philadelphia Flyers varasi hänet NHL:ään varaustilaisuudessa 2001. Ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan 2005–2006 Brückler aloitti Pohjois-Amerikan farmisarjoissa EHCL:n Toledo Stormissa ja Charlotte Checkersissä sekä AHL:n Hartford Wolf Packissa. Tammikuussa 2006 hän siirtyi Bluesiin Suomen SM-liigaan korvaamaan potkut saanutta Neil Littleä.

Brückler nousi nopeasti Bluesin ykkösmaalivahdiksi. Hän pelasi Espoossa kolme ja puoli kautta. Brückler torjui kaudella 2007–2008 Bluesin SM-hopealle. Kaudella 2008–2009 hänen peliaikansa väheni Bluesissa. Alkukaudesta Blues joutui istuttamaan vuorotellen ulkomaalaispelaajiaan katsomossa, sillä joukkueella oli liikaa ulkomaalaispelaajia. Loppukaudesta Brückler menetti ykkösmaalivahdin paikan nuorelle Mikko Koskiselle.

Brückler jätti kauden 2008–2009 jälkeen Bluesin ja siirtyi KHL-liigaan Torpedo Nižni Novgorodin joukkueeseen. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi Sibir Novosibirskiin.

Kaudet 2012–2015 Brückler pelasi EC Red Bull Salzburgin joukkueessa Itävallassa. Kauden 2015–2016 hän edusti Itävallan Erste Bank Eishockey Ligassa pelannutta Klagenfurter AC:a ja lopetti uransa siihen kauteen.

Muuta
-----

Brückler on naimisissa suomalaisen Veera Brücklerin (o.s. Toivanen) kanssa.

Elokuussa 2014 ilmestyi Bernd Brücklerin ja Risto Pakarisen kirja: Elämää KHL:ssä - Lätkää, lääkäreitä ja rahasäkkejä (Into Kustannus). Kirjassa Brückler muistelee uraansa KHL:ssä sekä kuvaa liigan pelikulttuuria, harjoittelutapoja ja toimintatapoja, jotka olivat hänestä hyvin erilaisia kuin Pohjois-Amerikassa ja Euroopan liigoissa.

Saavutukset
-----------

* SM-hopea vuonna 2008
* Kuukauden pelaaja helmikuu 2007

Lähteet
-------

* Bernd Brückler *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Bluesille itävaltalaisvahti, Littlelle lähtöpassit *Jatkoaika.com*.  25.1.2006. Jatkoaika. Viitattu 23.4.2009.
2. 1 2  Bernd Brückler jatkaa uraansa Venäjällä *Jatkoaika.com*.  23.4.2009. Jatkoaika. Viitattu 23.4.2009.
3. ↑  Brückler Bernd & Pakarinen Risto: *Elämää KHL:ssä - Lätkää, lääkäreitä ja rahasäkkejä.*. Into Kustannus, 2014. ISBN 978-952-264-343-8.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki

 |

 |
Tina Turner esiintymässä kiertueella.
**50th anniversary Tour** oli Tina Turnerin ensimmäinen konserttikiertue kahdeksaan vuoteen. Kiertue tapahtui vuosina 2008–2009.

Turnerin Pohjois-Amerikan-kiertue oli suuri menestys: jokainen konsertti myytiin loppuun ja kiertue tuotti 47,7 miljoonaa dollaria. Euroopan-kiertueesta tuli toiseksi suurin Euroopassa pidetty, ja 52 esitystä tuottivat yhteensä yli 83,5 miljoonaa dollaria. Kaikkiaan kiertue tuotti maailmanlaajuisesti yli 130 miljoonaa dollaria.

Kiertueesta
-----------

Lavastuksen suunnittelivat Mark Fischer ja Baz Halpin.

Soittolista
-----------

1. Get Back (intro)
2. Steamy Windows
3. Typical Male
4. River Deep - Mountain High
5. What You Get Is What You See
6. Better Be Good to Me
7. Acid Queen
8. What's Love Got to Do with It?
9. Private Dancer
10. We Don't Need Another Hero (Thunderdome)
11. I Don't Wanna Fight
12. Help
13. Let's Stay Together
14. Undercover Agent for the Blues
15. I Can't Stand the Rain
16. Rolling Stones Medley:
	1. Jumping Jack Flash
	2. It's Only Rock 'n Roll (But I Like It)
17. GoldenEye
18. Addicted to Love
19. The Best
20. Proud Mary
21. Encore:
	1. Nutbush City Limits
	2. Be Tender with Me Baby
*Tämä artikkeli käsittelee taikuria ja jonglööriä. SKDL:n kansanedustaja Janne Mustosesta on eri artikkeli.*
Janne Mustonen moottorisahataituri
**Janne Mustonen** (s. 16. lokakuuta 1979 Imatra *lähde?*) on suomalainen taikuri ja jonglööri.

Mustonen aloitti taikatemppujen harrastamisen 1990-luvun alkupuolella ja ensimmäinen virallinen esiintyminen oli vuonna 1995. Vuosien varrella hän on kouluttanut itseään muun muassa alan kotimaisissa kongresseissa, suorittanut taikuuden täydennyskoulutuksen ja sirkustaiteen erikoistumisopinnot Turun taideakatemiassa.

Hän on esiintynyt useana kesänä Imatralla Irti-teatterin kesäteatterissa. Vuonna 2002 Mustonen oli mukana perustamassa Imatralle Sirkus Soihtua, jonka ohjaajana ja toiminnanjohtajana hän toimi vuosina 2002–2012. Soihtu on voittanut Nuorisosirkusliiton Sirkusfestarit -tapahtumassa kokonaisuuksien sarjan pääpalkinnon (2007).

Kesällä 2012 Mustonen toteutti laajan kansainvälisen katuesiintymiskiertueen. Yhdessä esiintyjäkollegansa J-P Pirisen kanssa hän matkusti Euroopan halki esiintyen suurkaupunkien kaduilla. Tästä matkasta tuotettiin myös kahdeksanosainen nettitelevisiosarja *Grand Tour*.

Kesällä 2013 Mustonen asetti haasteen itselleen Facebookissa ja päätyi ajamaan yksipyöräisellä Kouvolasta Lappeenrantaan.

Mustonen on tunnettu siitä, että hän tuo esityksissään voimakkaasti esille eteläkarjalaista iloista ja välitöntä kulttuuri-identiteettiään ja tämä onkin yksi hänen tavaramerkeistään: leppoisa ja hauska karjalainen olemus ja esiintymistyyli.

Mustonen on maailmassa ainoa, joka jongleeraa keilapalloa, sapelia ja tapparaa yksipyöräisellä samalla ajaen. Esityksen lopuksi Mustonen jongleeraa kolmelle käynnissä olevalla moottorisahalla. Kyseinen temppu on jongleerauksen hengenvaarallinen klassikko.

Mustonen teki Guinnessin maailmanennätyksen kolmen moottorisahan jongleerauksessa 28.7.2018. Ennätys mitataan kiinniotettujen heittojen määrässä, edellinen ennätys oli 94 heittoa ja Jannen uusi ennätys on 98 heittoa.

Huhtikuussa 2018 Hänet valittiin Evento Awards -vuoden esiintyjäksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Grand Tour Komediasirkus.  Arkistoitu 14.5.2014. Viitattu 13.5.2014.
2. ↑  Facebook-haasteen itselleen asettanut taikuri pyöräilee yksipyöräisellä Kouvolasta Lappeenrantaan Iltalehti.  Arkistoitu 14.5.2014. Viitattu 13.5.2014.
3. ↑  Äitienpäivä huipentui lentävään moottorisahaan Kouvolan Sanomat.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 13.5.2014.
4. ↑  Suomalainen Janne Mustonen teki moottorisahajonglöörauksen maailmanennätyksen - katso tunnelmat videolta *www.iltalehti.fi*. Viitattu 13.2.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* http://www.taikajatuli.fi
* (Arkistoitu – Internet Archive)
*
**Ammattitappajat** (*Assassins*) on 1995 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva, jonka pääosia esittävät Sylvester Stallone ja Antonio Banderas.

*Ammattitappajat* pohjautuu uraansa aloitelleiden Wachowskien käsikirjoitukseen, mutta liittyessään tuotantoon ohjaaja Richard Donner halusi siihen tehtävän runsaasti muutoksia. Brian Helgelandin kirjoitettua käsikirjoituksen uudestaan Wachowskit olisivat halunneet nimensä pois elokuvan tekijätiedoista, mutta se ei käynyt päinsä.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Vanha palkkatappaja Robert Rath (Sylvester Stallone) on päättänyt jäädä eläkkeelle hommistaan seuraavan keikkansa jälkeen. Kaikki sujuu hyvin, kunnes kuvioihin saapuu uusi ja kunnianhimoinen kollega Miguel Bain (Antonio Banderas). Tämän jälkeen kaksikon väliin ujuttautuu vielä kaunis Electra-niminen nainen (Julianne Moore), jota kumpikaan ei kuitenkaan halua tappaa pomonsa käskystä. 

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Sylvester Stallone  | … |  Robert Rath
  |
|  Antonio Banderas  | … |  Miguel Bain
  |
|  Julianne Moore  | … |  Electra
  |

Lähteet
-------

1. ↑  Miller, Mark: Matrix Revelations *Wired*.  1.11.2003. Viitattu 5.6.2017. (englanniksi)
**Arkady Luxemburg** (s. 1939) on yksi tuotteliaimmista ja tunnetuimmista elävistä moldovalais-amerikkalaisista säveltäjistä.

Hän suoritti taiteen maisterin tutkinnon Musiikkiakatemiassa Chișinăussa, Moldovassa entisessä Neuvostoliitossa, jossa hän suoritti tutkinnot pianonsoiton, sävellyksen ja musiikkiteorian alalta. Hän on työskennellyt ohjaajana, konserttipianistina ja säestäjänä useissa instituutioissa ympäri maailmaa, mukaan lukien Moldovan musiikkiakatemia, Moldovan musiikkikorkeakoulu, Moldovan musiikkikoulu, San Diegon osavaltion yliopisto, Mesa College, Kalifornian baletti ja David Yellin College. Useat hänen opiskelijoistaan ​​ovat tulleet maailmankuuluiksi esiintyjiksi, mukaan lukien Oleg Maisenberg ja Mark Seltzer.
Hän on kirjoittanut useita teoksia musiikkiteoriasta ja harmoniasta. Arkady sai Moldovan Vuoden säveltäjä -palkinnon vuonna 1967.
Hän on Yhdysvaltojen säveltäjien liiton ja ASCAP:n jäsen.

Merkittäviä Luxemburgin sinfonisia teoksia ovat "Sinfonietta", Sinfonia jousille, Kaksi konserttoa pianolle orkesterin kanssa, Konsertto sellolle orkesterin kanssa, Sinfoniafantasia "Kevään melodiat". Merkittäviä teoksia pianosoololle ovat "Aquarelie", "Shostakovichin muistoksi", "Gershwinin muistoksi", Sonata, Sonatina, "Blueses" ja "Preludes".

Suuri osa hänen teoksistaan ​​on levytetty. Niitä julkaistaan ​​säännöllisesti ja toistetaan Tšekissä ja Slovakiassa, entisessä Neuvostoliitossa, Romaniassa, Unkarissa, Israelissa, Ranskassa ja Yhdysvalloissa. Vuodesta 1995 hän on asunut San Diegossa Kaliforniassa, missä hän jatkoi uraa esiintyjänä, säveltäjänä ja ohjaajana.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Arkady Luxemburg 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Europeana

 |

 |
**Ammattitutkintostipendi** voidaan myöntää kertakorvauksena henkilölle, joka on suorittanut ammatillisen perustutkinnon, ammattitutkinnon tai erikoisammattitutkinnon. Stipendin myöntää Työllisyysrahasto.

Ammattitutkintostipendin voi saada henkilö, joka  

* on ollut eläkevakuutetussa työ- tai virkasuhteessa yhteensä vähintään viisi vuotta tutkinnon suorittamispäivään mennessä ja

* on alle 68-vuotias tutkinnon suorittamispäivänä ja
* kuuluu Suomen sosiaaliturvan piiriin sekä tutkinnon suorittamispäivänä että stipendiä hakiessaan.

Ammattitutkintostipendiä on haettava viimeistään vuoden kuluessa tutkinnon suorittamisesta. Stipendin suuruus on 400 euroa, eikä siitä makseta veroa.  

Vuonna 2019 myönteisiä ammattitutkintostipendipäätöksiä annettiin 26 189 kpl. Stipendejä maksettiin yhteensä 10,5 miljoonaa euroa.

Ammattitutkintostipendi myönnetään 1.1.2018 alkaen ammatillisesta koulutuksesta annetun lain 531/2017 mukaisesti.

Lähteet
-------

* Työllisyysrahaston vuosikertomus 2019

### Viitteet

1. ↑  Työllisyysrahaston vuosikertomus 2019 *tyollisyysrahasto.fi*.

Aiheesta muualla
----------------

* Ammattitutkintostipendin hakeminen (Työllisyysrahasto)
Nousun toimisto sijaitsee Helsingin Itä-Pasilassa.
**Ammattiliitto Nousu ry** (entinen *Nordea Unioni Suomi*, ruots. *Nordea Union Finland*) eli **Nousu** on Nordeassa ja sen tytäryhtiöissä työskentelevien ammattiliitto, johon kuuluu noin 7 000 toimihenkilöä, esimiestä ja asiantuntijaa. Nousu on keskusjärjestö STTK:n ja UNI Global Unionin jäsen sekä osa Union in Nordeaa, joka on Suomen, Norjan, Ruotsin, Tanskan ja Puolan nordealaisten muodostama yhteistyöelin. Nousu on sopijaosapuolena rahoitusalan työehtosopimuksessa.

Nousu perustettiin 2. helmikuuta 2002 ja joulukuuhun 2010 asti yhdistys toimi osana Ammattiliitto Suoraa. Suora yhdistyi vuoden 2011 alussa Toimihenkilöunionin kanssa muodostaen Ammattiliitto Pron. Nousu järjesti asiasta jäsenäänestyksen, jossa 80 prosenttia vastusti liittymistä uuteen liittoon. Nordealaiset kokivat, että finanssiala jää suuressa liitossa liian pieneksi sektoriksi, joten Nousu irtautui fuusiosta ja siitä muodostettiin itsenäinen ammattiliitto. STTK hyväksyi Unionin jäsenliitokseen 12. tammikuuta 2011.

Hallinto
--------

Yhdistyksen vuonna 2009 valitsema 30 henkinen edustajisto käytti myös ylimenokauden aikana 2011-2013 aikana Nousun ylintä päätösvaltaa. Edustajiston puheenjohtajana toimi Sirkku Pääkkönen Rovaniemeltä ja varapuheenjohtajana Pasi Järvinen Helsingistä. Vuoden 2013 vaaleissa edustajiston puheenjohtajaksi valittiin Tuula Muukkonen Turusta ja varapuheenjohtajaksi Kristiina Widenius Helsingistä.

Nousun hallituksen kuuluivat ylimenokaudella puheenjohtaja Kari Ahola, varapuheenjohtajat Marja Yliniemi ja Laura Kuparinen sekä 10 jäsentä, jotka valittiin vaalipiireittäin. Kevään 2013 vaaleissa puheenjohtajien määrää vähennettiin kolmesta kahteen. Puheenjohtajana jatkaa kauden 2013-2016 Kari Ahola. Varapuheenjohtajaksi valittiin Tarja Furuholm.

Keväällä 2016 valittiin hallinto vaalikaudelle 2016-2019. Edustajiston puheenjohtajina jatkoivat Tuula Muukkonen ja Kristiina Widenius. Samoin liiton puheenjohtajat Kari Ahola ja Tarja Furuholm jatkoivat tehtävissään ilman vastaehdokkaita.

Puheenjohtajat
--------------

* 2006- Kari Ahola
* 2002-2006 Rauni Söderlund

Liiton toimisto
---------------

Liiton toimistossa työskentelee seitsemän henkilöä. Liiton toiminnanjohtajana toimii Minna Ahtiainen.

Lähteet
-------

1. ↑  Nordea Union Finland became an independent trade union[vanhentunut linkki] Union in Nordea 2011
2. ↑  Petra Sneck: Palkkaus nousuun. Nordealaiset saivat oman ammattiliiton STTK 1/2011, s. 10
3. ↑  Nordean toimihenkilöt STTK:n jäsenliitoksi Yleisradio 12.1.2011
4. ↑  Hallitus (Arkistoitu – Internet Archive) Nousu 2012
5. ↑  Hallitus Nousu 2004

Aiheesta muualla
----------------

* Ammattiliitto Nousu ry:n verkkosivut
* Union in Nordea
**Mária Bellová** (11. lokakuuta 1885 Liptovský Peter Itävalta-Unkari – 20. marraskuuta 1973 Pribovice Tšekkoslovakia) oli slovakialainen lääkäri. Hän oli ensimmäinen koulutuksen saanut slovakialainen naislääkäri. Uransa aikana hän erikoistui erityisesti lastentauteihin ja tuberkuloosiin.

Lapsuus
-------

Bellová syntyi suurperheeseen Liptovský Peterissä Keski-Slovakiassa. Hänen isänsä toimi kylän pappina ja koulutti ajalleen epätyypillisesti myös tyttärensä. Bellóva todisti olevansa lahjakas opiskelija ja valmistui lukiosta hyvin arvosanoin.

Ura
---

Vuonna 1910 Bellová valmistui lääketieteen tohtoriksi Budapestin yliopistosta. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli muun muassa Unkarissa, Belgiassa ja Ranskassa. Ennen ensimmäistä maailmansotaa Bellová työskenteli transylvanialaisessa lastensairaalassa, mutta sodan sytyttyä sairaala muutettiin sotilassairaalaksi. Belloválle myönnettiin Unkarin Pro patria et humanitae -palkinto hänen sodan aikaisesta palveluksestaan.

Sodan jälkeen hän muutti vasta perustettuun Tšekkoslovakiaan. Aluksi hän työskenteli Košicessa, kunnes hän sai paikan Dolní Smokovecissa sijainneessa lastenhoitoinstituutissa, jossa hän työskenteli aina vuoteen 1957 asti. Tänä aikana Bellová keskittyi erityisesti tuberkuloosin hoitamiseen ja hänet tunnettiin alansa johtavana asiantuntijana. Aikana ennen lääkkeitä tai rokotteita Bellová pyrki kehittämään omia hoitokeinojaan potilaittensa auttamiseksi.

Elämänsä aikana Bellová puhui usein naisten koulutuksen tarpeellisuudesta.

Yksityiselämä
-------------

Bellová ei mennyt koskaan naimisiin. Hän kuoli 88-vuotiaana Pribovicessä, jonne hänet on myös haudattu.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Eva Šátková: Prvá slovenská lekárka chcela bojovať s tuberkulózou, ale musela poraziť predsudky *Ženy v meste*.  1.5.2020. Viitattu 1.4.2023. (slovakiksi)
2. 1 2  Bellová, Mariá Národný Contorín Martin. Viitattu 1.4.2023. (slovakiksi)
3. ↑  Jan Brožíková: Prvá slovenská lekárka: Samotárka, ktorej nedovolili pomáhať! *Báječná žena*.  15.9.2017. Viitattu 1.4.2023. (slovakiksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki

 |

 |
**Impulsiivisuus** on ihmisten käyttäytymismalli, johon kuuluu impulsiivinen toiminta ilman ajattelua. Vaikka tämä on osin normaalia käytöstä, impulsiivisuus on myös osa monia psyykkisiä, neurologisia tai neuropsykologisia häiriöitä.

Impulsiivisuus vaikuttaa adaptiiviseen toimintaan ja on täten osa normaalia käytöstä. Psykologiset tutkimukset ovat kuitenkin kyseenalaistaneet impulsiivisuuden yhtenäisenä psykologisena rakenteena. Jotkin kirjoittajat ovat ehdottaneet kolmitasoista mallia, jonka mukaan impulsiivisuus voidaan jakaa seuraaviin osiin: tarkkaavaisuus ("tylsistyy helposti"), motorinen ("tekeminen") ja kognitiivinen ("kyvyttömyys suunnitella"). Viimeaikaiset teoriat ovat jakaneet impulsiivisuuden neljään ulottuvuuteen:

* *Hätiköiminen*, negatiivinen tunne halun vastustamisesta, yhdistetty neuroottisuuteen
* *Harkinnan puute*, kyvyttömyys ennakoida seurauksia, yhdistetty tunnollisuuteen
* *Pitkäjännitteisyyden puute*, kyvyttömyys pidättäytyä tehtävissään, yhdistetty tämäkin tunnollisuuteen
* *Elämyshakuisuus*, kokemus positiivisista tunteista riskaabeleja tekoja kohtaan, yhdistetty ekstroversioon

Lisääntynyt impulsiivisuus on esimerkiksi pakko-oireisen häiriön keskuksessa. Sillä saattaa olla yhteys muihin psykopatologisiin tiloihin, kuten riippuvuus, bulimia ja epävakaa persoonallisuus. Impulsiivisuus liittyy myös neurologisiin ongelmiin kuten aivovammat tai ADHD.

Viimeaikainen todistusaineisto neurobiologian suunnalta näyttää tukevan näitä psykologisia teorioita, sillä näitä impulsiivisuuden eri osa-alueita pystytään manipuloimaan tietyillä lääkeaineilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Corsini, Raymond Joseph, 1999, *The Dictionary of Psychology*, Psychology Press, ISBN 158391028X, s. 476.
2. ↑  Varieties of impulsivity[vanhentunut linkki], J. L. Evenden, Psychopharmacology, 1999, Volume 146, Number 4.
3. ↑  Whiteside SP, Lynam DR. The Five Factor Model and impulsivity: Using a structural model of personality to understand impulsivity. Pers Indiv Differ 2001;30:669–89.
**Beretta M1934** on vuonna 1934 ilmestynyt Beretan valmistama itselataava, yksitoiminen massasulkulukkoinen pistooli. Ase kehitettiin ensimmäisen maailmansodan jälkeen Beretta M1915:n pohjalta. Malli hyväksyttiin Italian armeijan palveluspistooliksi vuonna 1935.

Ominaisuudet
------------

Edeltäjänsä tapaan ase oli massasulkulukkoinen, joka ampui lyhyttä patruunaa, jotta kaasunpaine pysyisi turvallisella alueella. Suurin ero Berettan aiempiin malleihin oli luistin ulkopuolinen iskuvasara. Useimpien lippaiden pohjalevy on varustettu sormituella, joka auttaa isokätistä ampujaa saamaan paremman ampumaotteen aseen kahvasta.

Käyttäjät
---------

* Italian kuningaskunta
* Romanian kuningaskunnan lippu Romanian kuningaskunta
* Saksa
* Suomi
* Myös liittoutuneiden joukot saivat pistoolia toisessa maailmansodassa sotasaaliiksi suuria määriä.

Käyttö Suomessa
---------------

Pistooleja hankittiin Italiasta Puolustusvoimien käyttöön vuonna 1940, muun puolustusmateriaalin ohella 60 kappaletta. Pistooleita testattiin armeijan koelaboratoriossa. Ase selvisi testeistä vähillä moitteilla. Seuraavan tilauksen teki Kotijoukkojen esikunta heinäkuussa 1942. Tilaus käsitti 500 pistoolia. Aseet saatiin Suomeen kuitenkin vasta talvella 1943. 

Puolustusvoimat ei myöhemmin varsinaisesti tilannut näitä pistooleita, mutta niitä saapui maahan Beretta 1935 -pistooleiden toimitusvaikeuksien takia korvaavina aseina 500-1 000 kappaletta. Vuoden 1951 inventaariossa näitä aseita oli Puolustusvoimilla 999 kappaletta. Asemalli poistui käytöstä vuonna 1986

Lähteet
-------

1. 1 2  McNab, Chris: *Suuri asekirja*, s. 154. Gummerus.
2. ↑  Markku Palokangas: *Sotilaskäsiaseet Suomessa 1918-1988. Osa 3*, s. 136. Helsinki: Suomen asehistoriallinen seura, 1991. 65428493.
3. ↑  Markku Palokangas: *Sotilaskäsiaseet Suomessa 1918-1988. Osa 3*, s. 137. Helsinki: Suomen asehistoriallinen seura, 1991. 65428493.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalainen asekeräily: Beretta 1934 ja 1935
**Pilanconesinpäivännouto** (*Helianthemum tholiforme*) on päivännoutokasvien (Cistaceae) heimoon, päivännoutojen (*Helianthemum*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on Kanariansaarilla Gran Canarian saarella endeemisenä kasvava kasvilaji, josta tunnetaan vain kuusi populaatiota Gran Canarian saaren eri kunnista. Pilanconesinpäivännoutoa kasvaa Agüimesin, San Bartolomé de Tirajanan, Mogánin, Artenaran ja Agaeten kunnissa. Pilanconesinpäivännouto on luokiteltu Espanjassa erittäin uhanalaiseksi lajiksi.

Pilanconesinpäivännouto on pensasmainen ja voi kasvaa jopa 35 cm korkeaksi. Elomuodoltaan pilanconesinpäivännouto on kamefyytti tai joskus pienikokoinen fanerofyytti. Pilanconesinpäivännoudon varret ja lehdet ovat tiheän, vaalean karvoituksen peittämiä. Lehdet ovat pieniä ja niiden muoto vaihtelee suikeasta soikeaan. Korvakkeet ovat 2–3 mm pitkiä ja kolmiomaisia tai suikeita. Kukinto on tiivis ja siinä on enintään 20 kukkaa. Kukat ovat halkaisijaltaan 1 cm. Kukkien terälehdet ovat keltaisia ja niiden tyvessä on tavallisesti oranssinruskea täplä. Pilanconesinpäivännouto kukkii maalis–huhtikuussa ja tuottaa hedelmiä touko–kesäkuussa. Hedelmät ovat 4–5 mm pitkiä ja karvaisia kotia. Pilanconesinpäivännouto on hyönteispölytteinen.

Pilanconesinpäivännouto kasvaa erilaisilla rinteillä kohdissa, joissa maaperää vain on riittävästi. Laji kasvaa usein yhdessä muun muassa kanariankistuksen (*Cistus symphytifolius*), kanarianmännyn (*Pinus canariensis*), tirajananvuorimarketan (*Argyranthemum adauctum* ssp. *gracile*), tanasirokin (*Micromeria benthamii*), hopeamaitteen (*Lotus holosericeus*) sekä kanarianjänönputken (*Bupleurum salicifolium*) kanssa.

Lähteet
-------

* Atlas y Libro Rojo de la Flora Vascular Amenazada de España (s. 712–713) (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): *Helianthemum tholiforme* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q17571854
* Wikispecies: Helianthemum tholiforme
* APDB: 135393
* CoL: 3K5PB
* GBIF: 3595353
* IPNI: 169213-1
* NCBI: 2020787
* Open Tree of Life: 6114693
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:169213-1
* Tropicos: 7600216
* WFO: wfo-0000717796

 |

 |
**Phleng Sanrasoen Phra Barami** ("Sanrasoen Phra Baramin laulu", เพลงสรรเสริญพระบารมี) on Thaimaan kuningashymni. Laulu sävellettiin alun perin Siamin kuninkaan Chulalongkornin Singaporeen tekemän matkan johdosta vuonna 1871. Laulun sävelsi Pjotr Shurovsky (1850-1908). Laulun sanoitti prinssi Narisasa Nuvadtivongs (1863-1947), jonka kutsumanimi "Sanrasoen Phra Barami" esiintyy myös laulun nimessä. Vuoden 1913 tienoilla kuningas Rama VI (Vajiravudh) uudisti tekstiä. Vuoteen 1939 Phleng Sansoen Phra Barami oli Thaimaan kansallislaulu, tuolloin sen tilalle valittiin Phleng Chat. Kuningashymnillä on kuitenkin edelleenkin virallinen asema, ja se soitetaan maan yleisradiossa aamuin illoin sekä elokuvateattereissa ennen esitystä. Samoin sitä käytetään luonnollisesti kuninkaallisissa seremonioissa. 

  


|  |  |
| --- | --- |
| *Thainkieliset sanat'* | *Translitteraatio* |
| ข้าวรพุทธเจ้า | Khaa Worra Phuttha Jao |
| เอามโนและศิรกราน | Ao Manoo Lae Sira Kran |
| นบพระภูมิบาล บุญญะดิเรก | Nop Phra Phuummi Baan Bun Ya Di Rek |
| เอกบรมจักริน | Ek Boromma Jak-rin |
| พระสยามินทร์ | Phra Sayaa Min |
| พระยศยิ่งยง | Phra Yotsa Ying Yong |
| เย็นศิระเพราะพระบริบาล | Yen Sira Phror Phra Boribaan |
| ผลพระคุณ ธ รักษา | Phon Phra-khun Tha Raksaa |
| ปวงประชาเป็นศุขสานต์ | Puang Prachaa Pen Suk Saan |
| ขอบันดาล | Khor Bandaan |
| ธ ประสงค์ใด | Tha Prasong Dai |
| จงสฤษดิ์ | Jong Sarit |
| ดังหวังวรหฤทัย | Dang Wang Wora Haruethai |
| ดุจจะถวายชัย ชโย! | Dut Ja Thawai Chai Chayoo! |

Käännös
-------

Minä, Hänen Majesteettinsa palvelija,
lasken sydämeni ja pääni hänen jalkojensa juureen
kunnioittaakseni häntä ja siunatakseni häntä,
maamme suojelijaa,
Chakri-dynastian suurta,
Siamin kansan johtajaa,
arvossa korkeinta,
joka suojeli ja ohjasi minua.
Koko kansa on onnellinen ja elää rauhassa.
Rukoilemme, että sen, mitä toivotkaan,
kohtalo antaisi sinulle,
niin kuin sydämessäsi halajat,
että se toisi sinulle hyvää.
Tervehdimme sinua, Hurraa!

Lähteet
-------

1. 1 2  THAILAND: Royal Anthem of Thailand Sanrasoen Phra Barami *Anthems*. National Anthems of the World Organisation (NAW).  Arkistoitu 7.10.2008. Viitattu 30.11.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Thailand (Royal Anthem) National Anthems.info.  Arkistoitu 10.6.2022. Viitattu 30.11.2019. (englanniksi)
*Tämä artikkeli kertoo rauhanaktivistista. Beach Boys -yhtyeen keulahahmosta, katso Brian Wilson.*
**S. Brian Willson** (s. 4. heinäkuuta 1941) on yhdysvaltalainen rauhanaktivisti. Hän on
kritisoinut ja protestoinut länsimaista ylellistä elämäntapaa sekä erityisesti Yhdysvaltoja ja 
maan toimintaa kolmannessa maailmassa. Koulutukseltaan hän on lakimies.

Willson kasvoi konservatiivisessa kodissa ja oli nuorena urheilullinen. Vietnamin sodan aikana hän suoritti pakollisen asepalveluksen Yhdysvaltain ilmavoimissa ja 
vietti joitakin kuukausia Vietnamissa ilmavoimien joukoissa, joiden tehtävänä oli suojata sotilaslentokenttiä. Kyseisen komennuksen aikana Vietnamin sotaan aikaisemmin myönteisesti suhtautunut Willson muuttui aktiiviseksi sodan vastustajaksi. Tämän huomattuaan hänen esimiehensä siirsivät hänet ennenaikaisesti takaisin Yhdysvaltoihin, mutta myöhemmin hänet joka tapauksessa vapautettiin armeijasta kunniallisesti, kapteenin 
arvossa. Willson suoritti aikaisemmin aloittamansa oikeustieteen opinnot loppuun, ja on sittemmin toiminut useissa eri ammateissa ja tehtävissä, muun muassa vankien oikeuksien parissa, maitokarjan kasvattajana, rakennustarkastajana ja pienyrittäjänä. 

Aktivistiuransa aikana Willson on harrastanut kansalaistottelemattomuutta ja ottanut
osaa muun muassa pitkiin syömälakkoihin. Hän on vieraillut monissa maissa ja tutkinut ja dokumentoinut Yhdysvaltain sotilas- ja tiedustelupalvelutoimintaa ympäri maailmaa. Yleiseen tietoisuuteen hän nousi vuonna 1987 ollessaan protestoimassa Yhdysvaltain laivaston Keski-Amerikkaan tarkoitettuja sotatarvikekuljetuksia. Tuolloin tarvikejuna
ajoi osittain hänen ylitseen, ja Willson sai päähänsä ja molempiin jalkoihinsa pahoja vammoja.

Willson on yhdysvaltalaisten Veterans for Peace - ja Vietnam Veterans Against the War -järjestöjen jäsen.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivut (englanniksi)
**Berezno** (ven. Березно) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Outovan piirissä.

Maantietoa
----------

Järvi on 1,5 kilometriä pitkä, 800 metriä leveä ja sen pinta-ala on 85 hehtaaria. Se sijaitsee vajaa kilometrin päässä läntisestä järvestä Bolšoje Orlovosta. Järven keskisyvyys on 2,3 metriä ja syvimmillään se on 4,2 metriä syvä. Sillä on saari, jonka pinta-ala on 0,4 hehtaaria. Sitä ei kuitenkaan näy ilmakuvissa. Koillispulmassa sijaitsee pieni kylä Gluš (ven. Глушь), jonka ohitse kulkee kirkonkylien Serodkan (ven. Серёдка) ja Jammin (ven. Ямм) kautta kulkeva maantie 58K-096. Glušin asutus on levittäytynyt lähes koko järven itärannalle. Järven ympäristö on metsämaata, mutta luoteis- ja lounaispuolella aukeaa suomaat.

Luontoarvoja
------------

Järvessä elää ainakin hauki, särki, ahven, sorva, taimen, ruutana, suutari, made, säyne, mutakala, salakka, rantanuoliainen, sekä jokirapua, jota on kuitenkin niukasti. Järvellä on mutapohja, mutta rannoilla näkyy paikoin hiekkainen pohja. Rannat ovat matalat, mutta joskus ne ovat jyrkkäreunaiset ja kivikkoiset. Metsän puita on kaatunut rantaveteen ja suomaan kohdilla turvemättäät muodostavat kelluvia hetteikköjä. Järven rannoilla ja pohjassa on lähteitä.

Vesistösuhteita
---------------

Berezno sijaitsee Tšorjanan valuma-alueella ja sen laskujoki Volosnja on Tšorjanan sivujoki. Tšorjana laskee Peipsijärveen, jonka Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

Berezno kuuluu kolmen järven kokonaisuuteen, jossa toinen on länsipuolella sijaitseva suuri järvi Bolšoje Orlovo, joka on yhdistynyt siihen alle 400 metriä pitkän ja luonnollisen uoman välityksellä. Bereznon eteläpäähän tulee lyhyt laskuoja, mutta muuten se muodostaa valuma-alueensa latva-aluetta. Järven eteläpäästä on kaivettu oja kohti etelää ja se on johdettu Volosnjan sivujokeen Vydreikaan (ven. Выдрейка). Bolšoje Orlovoon yhdistyvän uoman kautta se on yhteydessä suoraan Volosnjaan. Bereznon laskennallinen valuma-alueen koko on 4,9 neliökilometriä .

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4 5  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus, asutus ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing-, ACME- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
2. ↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pihkovan alueen kartta: sivu 9 (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 15.6.2020 (venäjäksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Pihkovan alueen järviä (Excel) (arkistoitu, 22.5.2014)  luotu 7.9.2013. pskov.ru:  Pihkovan alueen valtion lupa- ja ympäristöhallintokomitea.  Arkistoitu 30.6.2019. Viitattu 15.6.2020. (venäjäksi)
3. 1 2 3 4  Neuvostoajan kartta: Лист O-35-Б, Луга (Luga), 1:200 000, viitattu 15.6.2020 (venäjäksi)
4. 1 2 3  Berezno (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 15.6.2020. (venäjäksi)
**Associazioni Calcio Riunite Messina** on italialainen jalkapalloseura Messinasta Sisiliasta. Seura pelaa kaudella 2021-2022 Serie C:ssä, jonne se nousi Serie D:stä keväällä 2021. Vuosina 2004–2007 se pelasi kolme kautta Italian korkeimmalla sarjatasolla Serie A:ssa. Kaudella 2004-2005 tuloksena oli seuran paras sijoitus (7.) sarjassa, mutta taloudellisten vaikeuksien vuoksi se oli jo tuolloin vähällä pudota Serie B:hen. Kauden 2005-2006 jälkeen seura olisi sijoituksensa (18.) perusteella pudonnut Serie B:hen, mutta Italian jalkapalloskandaalin vuoksi sarjataulukossa Messinan yläpuolella olleita joukkueita pudotettiin Serie B:hen ja se sai jatkaa pääsarjatasolla. Seuraavalla kaudella se jäi Serie A:ssa viimeiseksi (20.) ja putosi alemmalle sarjatasolle.

Seuran lempinimiä ovat mm. *Giallorossi* (keltapunaiset), *Biancoscudati*, ja *Peloritani*.

Kuuluisia pelaajia
------------------

* Italia Mark Iuliano
* Japani Mitsuo Ogasawara
* Italia Igor Protti
* Italia Salvatore Schillaci
* Italia Marco Storari

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivu
**Eiri Oy** oli lahtelainen Eino Riihelän vuonna 1944 perustama perheyritys, joka käsitti valokuvien kehityspalvelun sekä Konica Minolta -kameroiden maahantuonnin Suomeen. Sillä oli myös PIK-20-purjelentokoneiden valmistusta. Eiri asetettiin konkurssiin 16. marraskuuta 2005 sen omasta pyynnöstä. Tätä ennen yritys oli hakeutunut velkasaneeraukseen marraskuussa 2004. Eirin suurimmat velkojat olivat Nordea, Finnvera, Konica-Minolta sekä verottaja. Velkojen määrä oli yhteensä 12,5 miljoonaa euroa. Työntekijöitä oli 115. Konkurssipesän palveluksessa jatkoi 85 henkilöä, joista 65 valmistuksen puolella tuotannossa. Eirissä tehtiin 40 000 000 valokuvaa vuodessa. 

Eiri Oy ajautui konkurssitilaan lähinnä digitaalisten kameroiden yleistymisen vuoksi. Yrityksen kuvankehitysliiketoiminta ja tukkukauppa siirtyi Eirikuva Digital Image Oy Ab:lle tuotemerkkeineen. Kehystehtaan toiminta siirtyi Eiri Kehykset Oy Ab:lle. Suurkuvatulosteita ja offsetpainotöitä tehnyt, samaan konserniin kuulunut EiriPrint Oy (Ent. Jarkoskuva) siirtyi liiketoimintakaupalla Tähtityöt Oy:lle.

Suomessa yhtiön kuvatuotteita myydään ja markkinoidaan Eirikuva-tuotemerkin alla. Eirikuva on tuttu ja tunnettu valokuvien merkkituote ja niiden valmistus on jatkunut Suomessa vuosikymmenien ajan. Kesällä 2012 mainostoimistoryhmä Zeeland Oy myi osan Eirikuvan osakkeista Antti ja Arto Kosusen pääosin omistamalle Loreen Oy:lle, Zeeland Oyj jäi uuteen yhtiöön vähemmistöomistajaksi 20 prosentin osuudella.

Ifolor osti alkuvuodesta 2014 Eirikuva-tuotemerkin, jolloin tuotanto Eirikuvalla Lahdessa päättyi. Eiri Kehykset Oy valmistaa edelleen kehyksiä Lahdessa.

Eiri-kehykset
-------------

Valokuvakehysten valmistaminen aloitettiin Eirikuvassa 1960-luvulla. Toiminta laajeni pian useaan miljoonaan kehykseen vuodessa, materiaaleina muovi, puu ja metalli. Vuonna 2003 Eiri Kehys irrotettiin Eiri Kuvasta ja siitä tehtiin oma yrityksensä *Eiri Kehys Oy Ab*. Eiri Kehys haki konkurssia vuonna 2012, jolloin yritys myytiin lahtelaiselle yrittäjälle Juha Miikkulaiselle. Vuodesta 2013 kehyksiä on valmistanut ja myynyt *Eiri Kehykset Oy*. Kehysvalmistus jatkuu, vaikka muu Eirin toiminta Lahdessa lopetettiin Ifolor-kaupan myötä 2014.

Kehystuotteista huomattava on ollut ruusukulmakehys. Sen valmistus aloitettiin Saksassa 1957 ja Suomessa 1959. Vuoteen 2002 mennessä tuotetta oli valmistettu jo 7,5 miljoonaa kappaletta. Malli oli pysynyt samanlaisena jo vuodesta 1959.

Lähteet
-------

1. ↑  Anna Juvonen: Zeeland sai Eirikuvan kaupaksi, M&M 13.7.2012
2. ↑
3. ↑  Juha Miikkulaisen kommentti STT-uutisen *Eirikuvan kuvatuotanto päättyy Lahdessa* lopussa, Etelä-Suomen Sanomat 4.3.2014. Viitattu 6.3.2014.
4. ↑  Keskipohjanmaa-lehden artikkeli 2002 käyttäjän Eiri Kehys Facebook-sivulla. Viitattu 11.3.2014

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivut
* Eiri Kehykset Oy kotisivut[vanhentunut linkki]
* Eirikuvan historiasivut (Internet Archivessa, tallennettu 6.3.2013)
**Katastári** (kreik. Καταστάρι, kath.kreik. Καταστάριον, *Katastárion*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Zákynthoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Zákynthoksen kuntaan, Zákynthoksen alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen. Katastári muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Κατασταρίου, *Dimotikí Koinótita Katastaríou*). Kylän väkiluku on 1 378 (vuonna 2011).

Katastárin kylää ja jokea.
Katastárin kylä sijaitsee Zákynthoksen koillisosassa noin 17 kilometriä luoteeseen saaren keskuksesta Zákynthoksen kaupungista. Kylän edustan rannikolla on vanha suola-allas (*alykí*), joka on antanut nimensä koko Alykésin seudulle. Kylä levittäytyy laajalle alueelle, ja osa siitä on vanhaa yläkylää noin 1,5 kilometrin päässä merenrannasta, osa puolestaan sijaitsee rannikolla ja suola-altaalla. Suola-altaan lähelle laskee joki. Varhaisin maininta kylästä on venetsialaisvallan ajalta vuodelta 1498.

Aiemmin kylä kuului Alykésin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Zákynthoksen kunnan Alykésin kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Δημοτικές Ενότητες Ζακύνθου Δήμος Ζακύνθου. Viitattu 1.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Katastári** Wikimedia Commonsissa
**Eiríkur Hauksson** (s. 4. heinäkuuta 1959 Reykjavík) on islantilaissyntyinen, Norjassa asuva rock-laulaja. Hän aloitti laulajan uransa jo 15-vuotiaana. Vaihtoehtoisena uravalintana oli ammattijalkapalloilu, mutta rock-musiikki vei voiton. Eiríkur Hauksson hankki itselleen kuitenkin myös opettajan koulutuksen.

Eiríkurin ensimmäinen vakavasti otettava yhtye oli nimeltään Start. Yhtyeestä tuli suosittu, kun Eiríkurin sävellys *Sekur* (Syyllinen) valittiin Islannissa vuoden lauluksi 1981. Startin hajotessa 1983 Eiríkur kokosi hard rock -yhtyeen Drýsill. Yhtye julkaisi albumin *Welcome to the show*, jota tehtiin 1000 kappaletta - kohtuullinen määrä yhtyeeltä, jonka musiikki erosi valtavirrasta ja joka kustansi itse oman albuminsa. Drýsill kuitenkin hajosi jo vuonna 1985.

Vuonna 1985 Eiríkur äänitti kappaleet *Gaggó-Vest* and *Gull*, joista tuli välittömästi suosikkeja Islannissa ja jotka tekivät Eiríkurista kotimaassaan huippusuositun artistin. 

Vuonna 1986 Eiríkur oli jäsenenä Icy-triossa, joka edusti Islantia sen osallistuessa ensimmäistä kertaa Eurovision laulukilpailuun.

Pari seuraavaa vuotta Eiríkur jatkoi työtään opettajana, vaikkakin esiintyikin eri pop-yhtyeiden kanssa lähes joka ilta.

Eiríkurin ensimmäinen sooloalbumi *Skot í myrkri* (Laukaus pimeässä) oli vielä kesken vuonna 1988, kun hän ilmoitti muuttavansa Norjaan. Tuohon aikaan hän oli jo liittynyt rock-yhtyeeseen nimeltä *Artch*, joka julkaisi kansainvälistäkin menestystä saaneen esikoisalbuminsa *Another Return To Church Hill* vielä samana vuonna. Kun yhtyeen toinen albumi *For The Sake Of Mankind* ei saavuttanutkaan odotettua menestystä, yhtye hajosi vuoden 1993 lopussa. Se kuitenkin kokoontui esiintymään yhdessä vielä 1999.

Artch-vaiheen jälkeen Eiríkur työskenteli vapaana laulajana ja esiintyi satunnaisesti eri rock-yhtyeiden kanssa. Hän myös edusti Norjaa vuoden 1991 Eurovision laulukilpailussa Just 4 Fun -yhtyeen kanssa. 

Vuodesta 2005 lähtien Eiríkur on kiertänyt Euroopan konserttilavoja kosketinsoittaja-kitaristi Ken Hensleyn kanssa. Hensley on tunnettu 70-luvulla esiintyneestä Uriah Heep -yhtyeestä.

Suostuttelun jälkeen Eiríkur osallistui Islannin Euroviisuedustajan karsintoihin ja hänet valittiinkin Islannin edustajaksi Eurovision laulukilpailuun Helsingissä keväällä 2007. Kappale *Valentine Lost* – alun perin islanninkielinen ja nimeltään *Ég les í lófa þínum* – ei kuitenkaan päässyt loppukilpailuun saakka.

Lähteet
-------

Ríkisútvarpið, Islanti

1. ↑  Helsinki 2007 - Semi-Final *eurovision.tv*. Viitattu 5.7.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Eiríkur Hauksson Myspacessa (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
*Uusi Kuvalehti* julkaisi runsaasti kuvia suomalaisten taiteilijoiden teoksista. Lehden etusivu vuodelta 1895.
**Uusi Kuvalehti** oli Kuopiossa vuosina 1890–1903 ilmestynyt kuvitettu aikakauslehti.

Nuorsuomalaisten kirjalliseksi kuvalehdeksi perustetun *Uuden Kuvalehden* taustalla olivat Pekka ja Kaarlo Brofeldt, Kasper Järnefelt, A. B. Mäkelä ja Juhani Aho. Sen avustajina toimivat muun muassa Minna Canth, J. H. Erkko, Eero Järnefelt, Kauppis-Heikki, Santeri Alkio, Santeri Ingman (Ivalo), Larin-Kyösti, Samuli Paulaharju ja Eino Leino. Lehti pyrki edistämään varsinkin suomalaista kaunokirjallisuutta ja siinä julkaistiin ensimmäisenä esimerkiksi monet Juhani Ahon *lastuista*. Artikkeliosastossa pääsivät esille kirjoittajien vapaamieliset aatteet, mutta poliittisesti *Uusi Kuvalehti* oli varovainen. Sitä on luonnehdittu myös Suomen ensimmäiseksi todelliseksi kulttuurikuvalehdeksi, joka julkaisi runsaasti kuvia suomalaisten taiteilijoiden teoksista. Kuvien osuus lehden sisällöstä kasvoi jatkuvasti ja oli jo 1890-luvun puolivälissä lähes puolet.

Pekka Brofeldtin kustantama *Uusi Kuvalehti* siirtyi vuonna 1892 Brofeldtin veljeksistä ja heidän lähipiiristään koostuneen yhtiön haltuun. Sen toimittajina työskentelivät aluksi Kasper Järnefelt ja vuodesta 1894 Pekka Brofeldt Kuopiossa ja Juhani Aho Helsingissä. Taloudesta ja teknisestä toteutuksesta vastasi Emil Vainio. Lehden levikki vaihteli 2 000 ja runsaan 3 000 kappaleen välillä, ja sitä tilattiin paljon varsinkin Helsinkiin. *Uuden Kuvalehden* ilmestyminen päättyi vuonna 1903, kun kenraalikuvernööri Bobrikov karkotti Pekka Brofeldtin Suomesta. Sen seuraajaksi perustettiin *Helsingin Kaiku*.

Lähteet
-------

* *Suomen lehdistön historia 8. Aikakauslehdistön historia: Yleisaikakauslehdet*. Kuopio: Kustannuskiila, 1991. ISBN 951-657-325-8.

### Viitteet

1. ↑  Suomen lehdistön historia 8, s. 27–29.
2. ↑  Suomen lehdistön historia 8, s. 29–30.

Aiheesta muualla
----------------

* *Uusi Kuvalehti* digitoituna kansalliskirjastossa
**ACME** (englannin kielen sana merkityksessä *huippu, huipentuma*) tarkoittaa kuvitteellista valmistajaa, joka tuottaa käytännössä mitä tahansa tuotteita. Yhtiö on erityisen tuttu *Kelju K. Kojootti ja Maantiekiitäjä* -piirroselokuvista, joissa se toimitti Kelju K. Kojootille kaikkea mahdollista räjähtävistä tennispalloista jättimäisiin sähkömagneetteihin. Koska mikään ei koskaan toiminut kunnolla Maantiekiitäjän pään menoksi, Kojootin ja Acme-yhtiön välisestä oletetusta oikeustaistelusta on tehty muutakin huumoria, kuten Ian Frazierin alun perin The New Yorker -aikakauslehdessä helmikuussa 1990 julkaistu pakina *Coyote v. Acme*, josta tuli myös Frazierin pakinakokoelman nimi.

ACME on tuttu yhtiö myös *Väiski Vemmelsääri* -lehdessä, jossa yritys valmistaa mm. räjähtäviä lihapullia ja uuneja. *Clint Eastwoodin* elokuvassa *Hyvät, pahat ja rumat* näkyy ACME- ruutilaatikoita. ACME esiintyy myös Arnold Schwarzeneggerin tähdittämän elokuvan *Last Action Hero* kohtauksessa, jossa pahikset pommittavat Arnoldin hahmon autoa. Elokuvassa *Kuka viritti ansan, Roger Rabbit?* esiintyy Marvin Acme -niminen hahmo, joka valmistaa pilailutuotteita lähellä Toon Townia.

Alkuperä
--------

Acme-alasimen ilmoitus
Tosielämässä Acme oli hyvin suosittu yritysnimien osana 1920-luvulla, jolloin erilaiset aakkosjärjestykseen pohjautuvat yrityshakemistot alkoivat levitä laajaan käyttöön. Aivan aakkostetun luettelon alkuun sijoittuva iskevä nimi erottui. Varhaiset Sears-yhtiön postimyyntiluettelot sisälsivät lukemattomia Acme-merkkisiä tavaroita, kuten esimerkiksi Acme-alasimia, joista idea piirretyissä usein käytettyihin raskaisiin ja yleensä putoaviin alasimiin lienee saatu. Joitakin Acme-nimisiä yrityksiä on säilynyt näihin päiviin asti, kuten Acme-tiilitehdas, -jalkinetehdas ja -supermarketketju.

Lähteet
-------

1. ↑  *Wile E. Coyote, Plaintiff. vs. Acme Company, Defendant, The United States District Court, Southwestern District, Tempe, Arizona Case No. B19294, Judge Joan Kujava, Presiding Frazier, Ian* (Arkistoitu – Internet Archive), The New Yorker, 26.2.1990 s. 42–44.
2. ↑  Ian Frazier: *Coyote v. Acme*, New York: Noonday Press 1997. ISBN 0-374-52491-2; ISBN 978-0-374-52491-3.
**Pako tulevaisuudesta** (*Logan’s Run*) on vuonna 1976 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteiselokuva, jonka on ohjannut Michael Anderson. Elokuvan pääosissa nähdään Michael York ja Jenny Agutter, ja sivuosia esittävät Peter Ustinov ja Farrah Fawcett. Elokuvakertoo tulevaisuuteen sijoittuvasta dystopistisesta yhteiskunnasta. 

*Pako tulevaisuudesta* perustuu William F. Nolanin ja George Clayton Johnsonin samannimiseen vuonna 1967 julkaistuun romaaniin. Tekeillä on myös uusi elokuva samasta aiheesta, jonka ilmestymisajankohta ei ole tiedossa.*lähde?*

Vuonna 1966 ilmestyi sävyltään ja osin juoneltaankin samantyyppinen yhteiskuntakriittinen tieteiselokuva *Fahrenheit 451*. Molemmat elokuvat kuvaavat futuristista yhteiskuntaa, jossa kansalaisia hallitaan, ja yksi valvovien omista riveistä nousee vastarintaan havaitessaan olevansa väärällä puolella, taistelevansa väärien arvojen puolesta.

Juoni
-----

*Pako tulevaisuudesta* on tulevaisuuteen sijoittuva tarina hedonistisesta ja utopistisesta yhteiskunnasta, jossa kukaan ei elä vanhaksi. He uskovat "uusiutuvansa" karuselliksi kutsutun seremonian kautta, johon kaikki tietyn iän ylittäneet osallistuvat. Toisinaan kupoliin rakennetusta kaupungista yritetään paeta eli "juosta" tarkoituksena löytää Pyhätöksi kutsuttu turvapaikka kaupungin ulkopuolelta. "Juoksijoita" ottavat kiinni Nukkumatit, aseistetut poliisit, jotka "lopettavat" juoksijan. Kaupungin asukkaat uskovat että kuolema kohtaa vain niitä, jotka kaupungista poistuvat. Ikääntyvät ihmiset "uudistuvat" ja juoksijat "lopetetaan".

Michael Yorkin esittämä Nukkumatti nimeltään Logan 5 saa kaupungin toimintaa ohjaavalta tietokoneelta tehtäväkseen tekeytyä juoksijaksi ja etsiä Pyhättö kaupungin ulkopuolelta. Hänen onnistuu saada liittolaisekseen nuori Jennifer 6 ja hänen avullaan soluttautua juoksijoiden joukkoon. Jennifer 6:n kanssa hän pakeneekin lopulta kaupungista ja löytää ulkomaailman, villin luonnon. He tapaavat Peter Ustinovin esittämän vanhan herran, joka on elänyt koko ikänsä vapaassa maailmassa.

Maailman ja elämän todellinen luonne valkenee Loganille, joka on koko ikänsä elänyt valheellisessa, epätodellisessa maailmassa. Hän päättää välittää tiedon muillekin, ja vapauttaa kaupungin asukkaat heidän keinotekoisesta, valheellisesta pikkumaailmastaan, jossa yli 30-vuotiaita ei ole.

Arvioita
--------

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 Bello Romano sanoo viihdyttävyyden jäävän elokuvassa välillä toiseksi mutta kehuu erikoistehosteita. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "keskinkertainen".

Lähteet
-------

1. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
*Tämä artikkeli kertoo videopelistä. Pakopeliksi kutsutaan myös fyysistä pakohuonepeliä.*
**Pakopeli** on videopelien lajityyppi, joka on vastaava kuin tosielämän pakohuonepeli. Lajityyppi on seikkailupelien alalaji, jossa on vastaava esineiden kerääminen ja käyttö kiinnostavilla tavoilla. 
Lajityypin pelit ovat usein pienellä budjetilla tehtyjä ja vähäisellä juonella tai tarinalla.
Lajityypin pelit eivät ole teknisesti monimutkaisia ja usein tehty Adobe Flashillä, mutta niitä on paljon: eräs henkilö on tehnyt yli 100 lajityypin peliä. Lajityypin peleissä on hyvin yksityiskohtainen ja spesifinen ratkaisu, mutta rajattuja pienemmälle alueelle kuin peleissä kuten *Myst*.

Merkittävä osa lajityypin peleistä on peräisin Japanista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Escape-the-Room Games: A History, A Catalogue, and an Explanation *theotaku.com*. Viitattu 22.12.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Alec Meer: Room Escape: A Secret Giant? *rockpapershotgun.com*.  6.10.2009. Viitattu 22.12.2019. (englanniksi)