recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jörgen Ingemar Kruth** (s. 8. toukokuuta 1974 Tukholma) on tunnettu ruotsalainen uransa lopettanut kickboxing-kilpailija. Hän on tehnyt kickboxingin lisäksi kilpauraa myös muiden taistelulajien parissa. Kruth on entinen kaksinkertainen Muay Thai Councilin raskaan sarjan maailmanmestari. Häntä pidetään yleisesti yhtenä kaikkien aikojen parhaista Pohjoismaisista kickboxing-kilpailijoista.

Ura
---

Kruth aloitti uransa taistelulajien parissa vuonna 1984. Hän yritti ensin judoa ja jujutsua, mutta muutaman vuoden kuluttua hän vaihtoi taekwondoon. Vuonna 1987, Kruthin ollessa 13-vuotias, hän oli ensimmäistä kertaa yhteydessä Muay Thain kanssa. Tällöin Po Lindwall ryhtyi hänen valmentajakseen. Hän kamppaili ensimmäisen Muay Thai -ottelunsa jo vuonna 1988. Seuraavina vuosina hän otteli myös mm. savatessa, mutta lopulta vuonna 1994 19-vuotiaasta Kruthista tuli Pohjoismaiden Muay Thai –mestari. Tästä jatkui hänen voittoputkensa, ja hän teki upean uran kickboxingin ja Muay Thain parissa.

Hän teki tämän jälkeen vielä debyytin MMA:n (mixed martial arts) parissa vuonna 2009 ja saavutti seuraavina vuosina ennätyksellisiä tuloksia myös tässä lajissa. Kruth on lopettanut aktiivisen kilpauransa taistelulajien parissa. Tilalle hänelle on kuitenkin muodostunut toinen kilpailullinen intohimo, nimittäin pokeri. Kruth on osoittautunut varsinaiseksi pokerilahjakkuudeksi, ja nykyään hän kilpailee Ruotsin mestaruussarjassa.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Europeana

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Jörgen Kruth
Mohinga-annos.
Mohingaa myyvä katukauppias Mandalayssa.
**Mohinga** tai **mondi** on riisinuudeleista, sekä kala- ja kookoscurrykastikkeesta valmistettava myanmarilainen eli burmalainen ruokalaji. Mohingaa pidetään usein maan kansallisruokana.

Mohingan vermiselliä muistuttavat nuudelit valmistetaan hieman hapatetusta riisijauhosta. Nuudelien kanssa on kala- ja kookoscurrykastiketta, joka on rakenteeltaan ohutta ja lähes keittomaista. Annoksen lisukkeena voidaan tarjoilla useita erilaisia vaihtoehtoja, kuten keitettyjä kananmunia, paahdettua valkosipulia, pillisipulia, kikherneitä, chilipaprikoja, banaanipalmun ydintä ja esimerkiksi katkaravuista valmistettuja pihvejä.

Mohingaa pidetään usein Myanmarin eli Burman kansallisruokana. Burmassa se on tyypillinen etenkin aamiaisena. Mohinga on suosittu katuruoka, jota myydään laajalti esimerkiksi kaupunkien torien ja katuvarsien kojuista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rice dishes of Southeast Asia Southeast Asia Center - University of Washington. Viitattu 15.11.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3  Alan Davidson: "mohinga", *The Oxford Companion to Food*. 3. painos. Oxford University press, 2014. ISBN 978-0-19-104072-6. (englanniksi)
**Yhdysvaltain kansallinen liikenneturvallisuuslautakunta** (engl. *National Transportation Safety Board*, lyh. **NTSB**) on Yhdysvaltain hallinnon itsenäinen organisaatio, jonka tehtävänä on tutkia lento-, tie- ja rautatieliikenteessä sekä putkistokuljetuksissa tapahtuvat onnettomuudet ja vakavat vaaratilanteet. Suomessa vastaavia tehtäviä hoitaa Onnettomuustutkintakeskus.

NTSB on perustettu vuonna 1967, jolloin se korvasi Civil Aeronautics Boardin tutkintahaaran. Alun perin NTSB oli osa Yhdysvaltain liikenneministeriötä, mutta se erotettiin itsenäiseksi yksiköksi vuonna 1975.

NTSB tutkii kongressin pyynnöstä kaikki lentoliikenneonnettomuudet ja vaaratilanteet, sekä merkittävät onnettomuudet muissa kuljetusmuodoissa. Organisaation tehtäviin kuuluvat myös vaarallisten aineiden kuljetuksissa tapahtuneiden onnettomuuksien tutkiminen.

NTSB:n puheenjohtajana toimii Mark Rosenker, joka on toiminut varapuheenjohtajana vuodesta 2003, puheenjohtajan sijaisena maaliskuusta 2005 ja puheenjohtajana syyskuusta 2006 lähtien. Varapuheenjohtajana toimii Robert Sumwalt. NTSB:n kotipaikka on Washington, D.C.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yhdysvaltain kansallinen liikenneturvallisuuslautakunta**.
* National Transportation Safety Board
* NTSB: tutkintaprosessi
**Renato Navarrini** (oikealta sukunimeltään *Navarini*, 18. elokuuta 1892 La Spezia – 20. tammikuuta 1972 Savona) oli italialainen näyttelijä.

Navarrini teki vuodesta 1910 lähtien pitkän uran teatterinäyttelijänä. 1930-luvun alusta lähtien Navarrini esitti luonnenäyttelijänä sivuosia lukuisissa elokuvissa, joista merkittävimpiä lienevät Alessandro Blasettin *Rautakruunu* (1941) ja Vittorio De Sican *Milanon ihme* (1950). Navarrini työskenteli toisinaan myös televisiossa.

Renato Navarrini oli 1920-luvulla joitakin vuosia naimisissa näyttelijä Fanny Marchiòn kanssa.

Elokuvia
--------

* *I pirati della Malesia*, 1941
* *Marte, dio della guerra*, 1962
* *Simson ja orjakuningatar*, 1963
* *Ercole contro Roma*, 1964

Lähteet
-------

1. 1 2  Lancia, Enrico & Poppi, Roberto: *Dizionario del cinema italiano: gli attori. Vol. 2: M–Z*, s. 70. Roma: Gremese, 2003. ISBN 88-8440-269-7.
2. ↑  Della Casa, Steve; Giusti, Marco: *Il grande libro di Ercole*, s. 361. Roma: Centro Sperimentale di Cinematografia, Edizioni Sabinae, 2013. ISBN 978-88-98623-051.

Aiheesta muualla
----------------

* Internet Movie Database: Renato Navarrini (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Renato Castellani vuonna 1972.
**Renato Castellani** (4. syyskuuta 1913 Varigotti, Finale Ligure – 28. joulukuuta 1985 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan elokuvan muotokieltä korostavan "kalligrafisen" tyylin edustajana.

Castellani kasvoi Argentiinassa ja opiskeli arkkitehtuuria Milanon polyteknisessä instituutissa. Vuonna 1936 hän palveli upseerina Afrikassa, jossa hän tutustui elokuvaohjaaja Mario Cameriniin. Palattuaan Italiaan Castellani työskenteli käsikirjoittajana ja apulaisohjaajana muun muassa Camerinin ja Alessandro Blasettin kanssa. Hänen ensimmäinen ohjaustyönsä oli Aleksandr Puškinin novelliin perustuva *Un colpo di pistola* ("Laukaus", 1942).

Toisen maailmansodan jälkeen Castellani kuvasi joukon neorealistisia elokuvia kuten *Rooman auringon alla* (*Sotto il sole di Roma*, 1948) ja kuuluisimman elokuvansa *Kahdella pennillä toiveita* (*Due soldi di speranza*, 1952). Jälkimmäinen voitti Nastro d’argenton ja Cannesin elokuvajuhlien palkinnon. Vuonna 1954 kuvattu Romeon ja Julian versio sai Venetsian elokuvajuhlien kultaisen leijonan. Elokuvissaan *Helvetti on irti* (*Nella città l’inferno*, 1958) ja *Il brigante* ("Ryöväri", 1961) Castellani kuvasi kriittisesti italialaista yhteiskuntaa.

Castellanin viimeinen ohjaustyö valkokankaalle oli *Una breve stagione* ("Lyhyt kausi", 1969). Sen jälkeen hän työskenteli televisiossa, jossa hän teki muun muassa suositun sarjan Leonardo da Vincin elämästä.

Lähteet
-------

* Moliterno, Gino: *Historical Dictionary of Italian Cinema*. Lanham, Toronto, Plymouth: The Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-6073-5.

### Viitteet

1. ↑  Moliterno, s. 65.
2. ↑  Moliterno, s. 65–66.
3. ↑  Moliterno, s. 66.
4. ↑  Moliterno, s. 66–67.

Aiheesta muualla
----------------

* Internet Movie Database: Renato Castellani (englanniksi)
* Elonet: Renato Castellani

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Renato Tosio** (s. 16. marraskuuta 1964 Sankt Gallen) on sveitsiläinen uransa päättänyt jääkiekkomaalivahti. Hän aloitti uransa aikuisten tasolla EHC Churin joukkueessa Sveitsin NLB-liigassa kaudella 1979―1980. Hän oli myös nostamassa Churia NLB:sta pääsarjatasolle 1984 ja 1986. Churin pudottua kauden 1986―1987 päätteeksi jälleen takaisin NLB-liigaan Tosio vaihtoi Churista SC Bernin joukkueeseen, jossa pelasi kevääseen 2001 asti. Urallaan Tosio voitti Sveitsin mestaruuden neljästi vuosina 1989, 1991, 1992 ja 1997. Hänet palkittiin myös NLA-liigan parhaana maalivahtina Jaques Planten nimeä kantavalla palkinnolla vuosina 1989―1991 ja vielä neljännen kerran vuonna 1997.

Maajoukkueessa Tosio oli vakiokasvo vuodesta 1980 vuoteen 1998. Ensimmäiset arvokisansa hän pelasi vuoden 1981 alle 18-vuotiaiden EM-turnauksessa. Vuodenvaihteessa 1981/1982 Tosio debytoi myös alle 20-vuotiaiden MM-joukkueessa. Aikuisten tasolla hän pääsi edustamaan Sveitsiä B-ryhmän MM-turnauksessa 1986 pelaten turnauksessa Olivier Ankenin kakkosmaalivahtina yhden ottelun. Vuoden 1988 Olympiaturnauksessa Calgaryssa Tosion rooli oli olla joukkueen kolmas maalivahti eikä hän päässyt pelaamaan lainkaan. Vuoden 1990 B-ryhmän MM-kisoissa asetelma oli kääntynyt jo toisin päin ja Tosio oli joukkueen suvereeni ykkösmaalivahti, Ankenin pelatessa viimeisessä MM-turnauksessaan vain yhdessä ottelussa. Viimeiset MM-kisansa Tosio pelasi vuoden 1997 B-ryhmän MM-kisoissa. Samana vuonna hän oli Sveitsin maalivahtina myös Olympiakarsintaturnauksessa. Seuraavalla kaudella Tosio pelasi vielä seitsemän maaottelua, mutta ei tullut valituksi enää MM-joukkueeseen.

Uran jälkeen
------------

Pelaajauransa paketoituaan Tosio toimi EHC Churin urheilujohtajana kauden 2001–2002. Seuraavalla kaudella hän toimi NLB-liigassa Thurgaun maalivahtivalmentajana ja oman toimen ohessa samassa roolissa myös seuran alle 20-vuotiaiden joukkueessa sekä alasarjajoukkue Pikes Oberthurgaun joukkueessa. Tämän jälkeen Tosio oli sivussa valmennustehtävistä aina vuoteen 2015, jolloin hän ryhtyi Churin alle 17-vuotiaiden joukkueen apuvalmentajaksi. Vuodet 2016–2018 hän toimi Churin alle 20-vuotiaiden joukkueen apuvalmentajana.

Tosion pelinumero #31 on jäädytetty SC Bernissä.

Lähteet
-------

* Renato Tosio The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)

### VIitteet

1. ↑  Renato Tosio *Icehockey.fandom.com*. Viitattu 23.1.2021.
2. ↑  Renato Tosio *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Viiksinselkä** (ven. Виксинселькя) on Vuoksen vesistön Pielisen reitin latvoilla oleva keskikokoinen järvi. Järvi sijaitsee Suomen ja Venäjän rajalla. Suomen puoleinen osa kuuluu Ilomantsin kuntaan ja Venäjän puoleinen osa Loimolan kuntaan. Ennen 1940-luvun Suomen alueluovutuksia järvi kuului kokonaan Suomelle ja silloin se kuului lähes kokonaan Ilomantsiin, vain eteläisin kärki kuului Korpiselän kuntaan. 

Viiksinselän Venäjän puoliseen osaan laskee etelästä Volgajoki ja idästä Tolvajärven laskujoki Tolvajoki. Viiksinselän pinta on 145 metriä meren pinnan yläpuolella. Ostronsaari jakaa järven osiin, joita ovat muun muassa Melaselänjärvi, Mutalahdenselkä ja Kohtikankaanselkä Suomen puolella sekä Hiidenselkä Venäjän puolella. Viiksinselkä laskee Niemenjokea pitkin pohjoiseen Haapojärveen.

Suomen puolella järven eteläpäässä on Mutalahden kylä ja pohjoispäässä Nehvonniemen kylä. Venäjän puoleiset rannat ovat nykyisin asumattomia, mutta Suomelle kuuluessaan järven etelärannikolla Korpiselän kunnan puolella oli Karalin ja Tšikin kylät sekä Ilomantsin puolella Melaselkä.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Gt Tiekartasto Suomi-Finland*, s. 89. Vantaa: Genimap Oy, 2001. ISBN 951-593-716-7.
2. 1 2 3  Viiksinselkä. Järviwiki. Viitattu 10.9.2016.
3. 1 2 3  Kansalaisen Karttapaikka (Paikannimihaku hakusanalla Viiksinselkä) Maanmittauslaitos. Viitattu 30.11.2010.
4. 1 2  *Viipurin lääni, Maanmittaushallituksen toimittama yleiskartta* 1:400 000. (Alkuperäiset karttalehdet E4, E5, F4 ja F5. Piirretty 1904–1913. Korjattu 1939–1942) Maanmittauslaitos ja Topografiakunta, 2003.

Aiheesta muualla
----------------

* Ympäristökeskuksen kuvaajia Viiksinselästä
**Jarmo Viljamaa** (s. 1983) on Vaasasta kotoisin oleva lentopallon pelaaja. Hän on 196cm pitkä ja pelipaikaltaan keskitorjuja. Kaudella 2009 hän pelasi Vaasan Kiistossa.*lähde?*

Ura
---

### Nuoruusvuodet

Viljamaa aloitti lentopallouransa Vaasan Kiistossa. Hän pelasi lentopallon ohella jalkapalloa innokkaasti. Hän pelasi uransa ensimmäiset pääsarjaottelut kaudella 2003–2004 ollessaan Muuramen Lentopallon riveissä kuuden ottelun lainasopimuksella.

### SM-liiga

Muuramen Lentopallosta hän palasi kotikaupunkiinsa Vaasaan, joka tavoitteli nousua SM-liigaan. Nousu SM-liigaan tapahtui kauden 2003–2004 päätteeksi ja Viljamaa jatkoi joukkueessa. Hän nousi liigapelaajien eliittiin kaudella 2006–2007, kun hän oli torjuntatilaston toisella sijalla. Samalla hän nousi vahvaksi A-maajoukkueryhmän ehdokkaaksi, mutta paikkaa ei kuitenkaan auennut. Kaudella 2007–2008 hän jatkoi hyviä otteitaan ollen torjuntatilaston neljännellä sijalla.

Vaasan Kiisto putosi kauden 2008 päätteeksi SM-liigasta, mutta Viljamaa jatkoi seurassa ja esiintyy näin 1-sarjassa kaudella 2009.

Saavutukset
-----------

* Kolme nuorten maaottelua vuonna 2003
* SM-liigan torjuntatilaston toinen 2007
* SM-liigan torjuntatilaston neljäs 2008
* SM-liigan hyökkäysprosenttitilastossa 10. sijalla 2007
* Etelä-Pohjanmaan vuoden lentopalloilija 2007

Joukkueet
---------

* 2003–2004 Muuramen Lentopallo (6-ottelua)
* 2001–2008 Vaasan Kiisto
Le Marais’ssa sijaitseva Place des Vosges on Pariisin vanhimpia aukioita
**Place des Vosges** [plas de voʒ] on Pariisin vanhin aukio. Se valmistui vuonna 1612. Yhtenäisen ja symmetrisen talorivistön ympäröimä nelikulmionmuotoinen puistomainen aukio sijaitsee Marais’n kaupunginosassa. Aukio on suljettu kolmelta sivulta, mutta sen pohjoisreunalla kulkee Rue des Francs-Bourgeois -katu.

Place des Vosgesia ympäröi 36 kolmikerroksista taloa, yhdeksän jokaisella sivulla. Kaikissa taloissa on identtiset punatiiliset julkisivut ja aumakatot. Aukiota pidetään kodikkaana ja kauniina.

Historia
--------

Aukio suunniteltiin Ranskan kuningas Henrik IV:n määräyksestä ja se oli tarkoitettu hovielämän julkiseksi keskukseksi. Aukion etelä- ja pohjoislaidalle rakennettiin kuningasparin asunnoiksi tarkoitetut *Pavillon du Roi* (kuninkaan paviljonki) ja *Pavillon de la Reine* (kuningattaren paviljonki), jotka erottuvat edelleen korkeampina muista aukiota ympäröivistä rakennuksista. Aukio rakennettiin vuoden 1609 aikoihin, mutta se valmistui vasta Henrik IV:n kuoleman jälkeen, eikä Ranskan kuningaspari koskaan asunut siellä. Aukio vihittiin vuonna 1612 Ludvig XIII:n ja Anna Itävaltalaisen häiden yhteydessä. Aukio tunnettiin nimellä *Place Royale* (kuninkaallinen aukio) aina vuoteen 1800, jolloin se sai nykyisen nimensä Vosgesin departementin mukaan.

Place des Vosgesilla järjestettiin 1600-luvulla turnajaisia. Kirjailija Victor Hugo asui aukion laidalla 16 vuotta. Aukion keskellä sijaitsi vuodesta 1639 kardinaali Richelieun pystyttämä kuningas Ludvig XIII:n ratsastajapatsas, joka kuitenkin tuhottiin vallankumouksen aikana.

Panoraama

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Martina Padberg: *Taide & Arkkitehtuuri: Pariisi* (suom. Tapani Kilpeläinen), s. 251. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2007. Alkuteos *Kunst & Architektur Paris*.
2. 1 2 3  *Kaupunkikirjat: Pariisi* (suom. Ilkka Rekiaro), s. 24, 51, 94. Kuudes, uudistettu painos. WSOY, Helsinki 2009. Alkuteos *Travel Guides Paris*, julkaistu ensimmäisen kerran Isossa-Britanniassa 1993, Dorling Kindersley Ltd, Lontoo.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Place des Vosges** Wikimedia Commonsissa
**Seututie 290** on Hyvinkäältä Hikiän kautta Hämeenlinnaan kulkeva seututie. Tie lähtee valtatieltä 25 ja kulkee kantatien 54 poikki ja päättyy valtatielle 10, Hämeenlinnassa. 

Seututie 290 kulkee seuraavien kuntien lävitse:

* Hyvinkää
* Hausjärvi
* Janakkala
* Hämeenlinna

Seututie 290 Hyvinkään keskustassa.
Tie on hyvin mutkainen lukuun ottamatta Hämeenlinnan ja Janakkalan välistä osuutta.

Historia
--------

Seututie 290 muodostaa pohjoisosan vanhasta Helsingin–Hämeenlinnan tiestä eli Hämeentiestä. Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä valtatien 3 eteläosa Helsingistä Hämeenlinnaan linjattiin kuitenkin kulkemaan läntisempää reittiä Lopen kautta. Tällöin vanha tieosuus Helsingistä Hyvinkään kautta Hausjärvelle saakka tuli muodostamaan eteläosan Helsingistä Petsamoon saakka johtaneesta valtatiestä 4, kun taas tieosuus Hausjärveltä Hämeenlinnaan muodosti pohjoisosan Porvoosta Hämeenlinnaan johtaneesta kantatiestä 55. Myöhemmin valtatie 4 on siirretty kulkemaan Lahden kautta ja kantatie 55 päättyy Mäntsälään, ja vanha Hämeentie on jäänyt seututieksi.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Seututie 290** Wikimedia Commonsissa
**Jarmo Tammenmaa** (30. kesäkuuta 1943 Kajaani – 12. helmikuuta 2011 Helsinki) oli ammattiyhdistysjohtaja, joka teki näyttävimmän uransa STTK:ssa.

Nuoruudessaan Tammenmaa työskenteli työnjohtajana Oulu Oy:ssä ja Kajaani Oy:ssä, minkä jälkeen hän toimi vuosina 1969–1975 metsäalan toimihenkilöiden ammattiliiton Metsäalan Teknisten Liiton järjestösihteerinä ja toiminnanjohtajana. Keskusjärjestö STTK:n pääsihteeriksi hänet kutsui työmarkkinajohtaja Jorma Reini.

Vuonna 1988 Tammenmaa siirtyi toimitusjohtajaksi Erorahastoon, josta tuli ensin Koulutus- ja erorahasto ja sittemmin Työttömyysvakuutusrahasto. Sieltä hän jäi eläkkeelle vuonna 2005.

Tammenmaa oli yksi Tupolevin veljeksistä. 

Koulutukseltaan Tammenmaa oli metsätalousinsinööri, varanotaari ja oikeustieteen kandidaatti. Puoluekannaltaan hän oli sitoutumaton ja sotilasarvoltaan reservin majuri.

Julkaisut
---------

* *Mustalammas – kinttupolulta bulevardille: metsämies ja työmarkkinamies muistelee*. Helsinki: omakustanne, 2009. ISBN 978-952-92-5189-6.
* *Seniorin päiväkirja 2009–2010: politiikkaa, taloutta, historiaa, kirjallisuutta, musiikkia, eränkäyntiä ja eläkeläisen arkea*. Kemi: Atrain Kustannus, 2010. ISBN 978-952-67364-3-3.

Lähteet
-------

* HS Muistot 12.2.2011.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Metsälentokenttä Kinnulan-Lestijärven rajalla. Kentäksi levennetty osa metsäautotietä soveltuu myös puutavaran varastointiin.
**Metsälentokenttä** on metsäautotien tarpeeksi pitkälle suoralle leventämällä rakennettu, pienlentokoneiden käyttöön tarkoitettu lentopaikka, joka ei täytä lentopaikoille asetettujen standardien vaatimuksia. Lentokoneet käyttävät metsälentokenttiä pölytys-, lannoitus-, ruiskutus- ja kylvötoimintaan. Toiminnan tilapäisluontoisuuden vuoksi metsälentokentän raivaamiseen ja tasaamiseen ei tarvita lupaa. Kiitotien minimipituus on 500 metriä, joskin sen pituus tulisi olla 600 metriä jos tilaa on. Kiitotiellä tulee olla leveyttä vähintään kahdeksan metriä. Mitat vaihtelevat kiitotien pinnan mukaan. Kiitotien päissä tulee olla 50 metriä pintaraivattua jatketta. Kiitoalueen tulee olla vähintään 600 metrin mittainen. Kiitoalueen jatkeina on 150 metriä esteraivattua aluetta.

Metsälentokenttien tarve on vähentynyt helikopterien käytön yleistyessä.

Lähteet
-------

* Ilmailuhallinto [vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. ↑   Katso kuinka metsänlannoitus sujuu helikopterilla MHY. Viitattu 26.1.2021.
**Haagin sopimus** eli **ensimmäinen jakosopimus** allekirjoitettiin 26. syyskuuta 1698 ja ratifioitiin 11. lokakuuta 1698 Englannin ja Ranskan välillä. Sopimuksen tarkoituksena oli ratkaista, kuka perisi Espanjan valtaistuimen lapsettoman Kaarle II:n kuoltua. Sopimuksessa perijäksi esitettiin Baijerin vaaliprinssiä Joosef Ferdinandia. Lisäksi sopimuksessa ehdotettiin, että Ranskan dauphin Ludvig saisi Napolin, Sisilian, Finalen, Presidin ja Baskimaan provinssi Gipuzkoan, kun taas Pyhä Rooman keisari Leopold I:n nuorempi poika arkkiherttua Kaarle saisi Milanon herttuakunnan ja sen alusmaat. Joosef Ferdinand saisi suurimman osan Espanjan niemimaasta, Espanjan Alankomaat, Sardinian ja merentakaiset provinssit.

Kun Joosef Ferdinand kuoli yllättäen vuonna 1699, ensimmäinen jakosopimus muuttui pätemättömäksi, joten laadittiin toinen jakosopimus, jota Leopold I ei kuitenkaan suostunut allekirjoittamaan.

Kaarle II laati 3. lokakuuta 1700 sairasvuoteellaan testamentin, jossa hän hylkäsi jakosopimukset ja määräsi koko perintönsä Ranskan dauphinin toiseksi vanhimmalle pojalle, Filipille, Anjoun herttualle. Kun Kaarle II kuoli kuukauden kuluttua, Ranskan kuningas Ludvig XIV mitätöi sopimuksen ja toimi Kaarle II:n testamentin mukaan. Testamentista seurannut kiista johti vuonna 1701 Espanjan perimyssotaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Clark, George: *From the Nine Years War to the War of the Spanish Succession*, s. 393, 396–409. J. S. Bromleyn (ed.) kirjassa *The New Cambridge Modern History*, 6. kirja. Cambridge University Press. (englanniksi)
2. ↑  McKay, Derek & Scott, H. M: *The Rise of the Great Powers: 1648–1815*, s. 55. Longman, 1984. (englanniksi)
3. ↑  Ingrao, Charles: *The Habsburg Monarchy: 1618–1815*, s. 106. Cambridge University Press, 1994. (englanniksi)
4. ↑  Spielman, John: *Leopold I of Austria*, s. 172–174. Thames and Hudson Ltd, 1977. (englanniksi)
5. 1 2  Wolf, John B.: *Louis XIV*, s. 503–504, 507. W. W. Norton & Company, 1968. (englanniksi)
6. ↑  Trevelyan, G. M.: *England under Queen Anne*, s. 134. London, 1930. (englanniksi)
**Seututie 309** on lyhyt seututie Pirkanmaalla. Seututie alkaa Lempäälän Sääksjärveltä, kulkee Höytämön pohjoispuolelta, ohittaa Vuoreksen sekä Hervannan eteläpuolelta ja päättyy Ruskon teollisuusalueelle. Tien nimi on Lempäälän puolella **Ruskontie** ja Tampereen puolella **Ruskonkehä**. Seututie on mittakaavassaan varsin lyhyt, noin kahdeksan kilometrin pituinen. Täten seututien merkitys on vähäinen, tavallisen paikallistien luokkaa. Tie kulkee hivenen lounaskoillissuuntaisesti mäkisessä ja metsäisessä maastossa. Tie on valtateiden 3 ja 9 suora yhteys noin 10 000 asukkaan Vuoreksen sekä noin 25 000 asukkaan Hervannan kaupunginosiin.

Tulevaisuus ja asema Tampereen toisena kehätienä
------------------------------------------------

Ensimmäisen kehätien ennakoitua suurempien liikennemäärien vuoksi ja lukuisten onnettomuuksien on alettu miettiä ratkaisuja ratkaisuja liikenteen rauhoittamiseksi. Kevyempinä ratkaisuina on ehdotettu muun muassa lisäkaistoja ruuhkaisimmalle ja onnettomuusherkimmälle Sarankulman kohdalle, jossa näkyvyys on heikko tien tekemän mutkan ja mäen vuoksi sekä muuttuvia nopeusrajoituksia. Lisäksi rakenteilla oleva Rantaväylän tunneli tulee todennäköisesti tasaamaan liikennemääriä.

Pirkanmaan maakuntakaavaan  on merkitty suunnitelma Tampereen toisesta kehätiestä eli nykyisen seututie 309:n jatkamisesta lännessä Sääksjärveltä Tampere-Pirkkalan lentoasemalle ja idässä Hervannasta Lentolaan. Lisäksi on maakuntakaavaan merkitty mahdollinen yhteystarve Vatialasta Tarasteelle.

Epävirallinen hahmotelma mahdollisen toisen kehätien reitistä. Sininen osuus on nyt jo olemassa kaksikaistaisena tienä, punainen tullaan todennäköisesti rakentamaan ensimmäisenä ja vihreän linjaus on kyseenalainen.Epävirallinen hahmotelma mahdollisen toisen kehätien reitistä. Sininen osuus on nyt jo olemassa kaksikaistaisena tienä, punainen tullaan todennäköisesti rakentamaan ensimmäisenä ja vihreän linjaus on kyseenalainen.

Lähteet
-------

1. ↑  Harri Repo: Tampereen läntiselle kehätielle harkitaan lisäkaistoja  5.12.2011. Tekniikka & Talous.  Arkistoitu 10.8.2012. Viitattu 3. maaliskuuta 2013.
2. ↑  Kari Pitkänen: Tampereen läntinen kehätie halutaan rauhoittaa muuttuvilla nopeusrajoituksilla  13.2.2013. Aamulehti. Viitattu 3. maaliskuuta 2013. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Pirkanmaan maakuntakaava 2040 *maakuntakaava2040.pirkanmaa.fi*. Viitattu 6. maaliskuuta 2021.
4. ↑  Kaavamerkinnät ja -määräykset (s. 80, 117–120) *maakuntakaava2040.pirkanmaa.fi*. Viitattu 6. maaliskuuta 2021.
Silkkikurtaan pukeutunut mies.
**Kurta** on löysä, kaulukseton paita Etelä-Aasiasta. Se on perinteisesti ollut miesten vaate; nykyään naisten käyttämää lyhyempää kurtaa kutsutaan usein nimellä *kurti*.

Historia
--------

Kurta juontaa juurensa keski-Aasian paimentolaiskansojen käyttämiin tunikoihin. Se yleistyi Intiassa mogulien aikaan, ja sitä käytetään niin arkivaatteena kuin juhla-asuna. Nykyään kurtat ovat suosittuja paitsi Intiassa myös Pakistanissa ja Bangladeshissä. Siitä on useita paikallisia muunnelmia ja tyylejä.

Kuvaus
------

Kurta tehdään perinteisesti joko puuvillasta tai silkistä, joskus myös pellavasta tai pellavasekoitteesta. Se on leikkaukseltaan yksinkertainen, kaulukseton ja pitkähihainen paita. Paidan helma yltää yleensä polviin asti, ja siinä on sivuhalkiot. Kurta koristellaan usein kirjonnalla, etenkin juhlakäyttöön tarkoitetut kurtat.

Kuvat
-----

* Juhlakurta, jossa epäsymmetrinen napitus ja koristeellinen kirjontaJuhlakurta, jossa epäsymmetrinen napitus ja koristeellinen kirjonta
* Kurtaan ja dhotiin pukeutunut miesKurtaan ja *dhotiin* pukeutunut mies
* Punjabilaisia miehiä yllään kurta chaadraPunjabilaisia miehiä yllään *kurta chaadra*
* Khadi-kankaasta tehty sininen kurta*Khadi*-kankaasta tehty sininen kurta

Lähteet
-------

1. ↑  
Stevenson, Angus: *Oxford Dictionary of English*. Oxford University Press, 2010. ISBN 978-0-19-957112-3. (englanniksi)
2. ↑  *India's Interaction with China, Central and West Asia*, s. 464-484. Oxford University Press, 2002. ISBN 978-0-19-565789-0. (englanniksi)
3. ↑  
Pravina Shukla: *The Grace of Four Moons: Dress, Adornment, and the Art of the Body in Modern India*, s. 71. Indiana University Press, 2015. ISBN 978-0-253-02121-2. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
Renaud Jay

**Renaud Jay** (s. 12. elokuuta 1991 Moutiers) on ranskalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Les Menuires -seuraa.

Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 14:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 Jay sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 30:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Jay sijoittui samalla matkalla 19:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 Jay sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 27:nneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti vapaan hiihtotavan parisprintissä pronssia yhdessä Richard Jouven kanssa. Perinteisen hiihtotavan sprintissä hän oli kahdeksas.

Maastohiihdon maailmancupissa Jay kilpaili ensimmäisen kerran Düsseldorfin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Canmoren vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2012 sijoituttuaan 30:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Lahden vapaan hiihtotavan sprintissä maaliskuussa 2015. Parhaimmillaan hän on ollut yksittäisessä maailmancupin osakilpailussa neljäs Planican vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2016. FIS Ski Tourilla 2020 hän sijoittui Åren vapaan hiihtotavan sprintissä kolmanneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Renaud Jay Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Renaud Jay**.
* Renaud Jayn kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Gabrielle Christina Victoria "Gabby" Douglas** (s. 31. joulukuuta 1995 Virginia Beach (tai Newport News) Virginia) on yhdysvaltalainen telinevoimistelun olympiavoittaja ja maailmanmestari.

Douglas muodosti Lontoon olympialaisissa 2012 yhdessä McKayla Maroneyn, Aly Raismanin, Kyla Rossin ja Jordyn Wieberin kanssa *"Fierce Fiveksi"* kutsutun viisikon, jonka suoritukset herättivät Yhdysvalloissa maanlaajuista huomiota tavallisesti mediassa vähälle huomiolle jäävässä lajissa. Hän voitti kultaa moniottelussa ja joukkuekilpailussa sekä sijoittui seitsemänneksi puomilla ja kahdeksanneksi eritasonojapuilla. Muun muassa Associated Press valitsi Douglasin vuoden 2012 parhaaksi naisurheilijaksi.

Douglas voitti joukkuekilpailun maailmanmestaruuden Tokiossa 2011 ja Glasgow'ssa 2015. Moniottelussa hän sai MM-hopeaa 2015. Eritasonojapuilla hän oli viides sekä 2011 että 2015.

Lähteet
-------

1. ↑  Gabby Douglas *sports-reference.com*.  Arkistoitu 7.2.2013. Viitattu 19.11.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Gymnastics - Gabrielle DOUGLAS *the-sports.org*. Viitattu 19.11.2015. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Kurt-Henrik Vilhelm Westerholm** (17. maaliskuuta 1920 Helsinki – 1. huhtikuuta 1973) oli suomalainen juristi, joka toimi tasavallan presidentin kanslian kansliapäällikkönä. 

Kurt Westerholmin vanhemmat olivat ylikonduktööri Axel Wilhelm Westerkund ja Ida Maria Tillander. Hän avioitui 1944 Märtha Anselm Reinin kanssa. Westerholm tuli ylioppilaaksi 1939, suoritti yleisen oikeustutkinnon 1945 ja valmistui lainopin kandidaatiksi 1948 ja lisensiaatiksi 1951. Hän työskenteli eduskunnan palveluksessa 1948–1955 notaarina ja tulkkina, lainvalmistelukunnan jäsen ja lainsäädäntöneuvos hän oli 1953–1959. Tasavallan presidentin kanslian vt. kansliapäällikkönä Westerholm toimi 1958, vakinainen kansliapäällikkö hänestä tuli 1959.

Lähteet
-------

1. 1 2  Havu, I. Poijärvi, L. Arvi P. Immonen, K.J. (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1960*, s. 1019. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1960.
2. ↑  Kurt Westerholm *BillionGraves*. Viitattu 18.12.2020. (englanniksi)
3. ↑  Presidentin kanslia. Lainsäädäntöneuvos Westerholm vt. kansliapäälliköksi. *Helsingin Sanomat*, 1.11.1958, s. 6.
**Haajaisten työväentalo** oli Vieremän kunnan (vuoteen 1922 osa Iisalmen maalaiskuntaa) Haajaisten kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Haajaisten työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Yhdistys liittyi SDP:en vuonna 1907. Tuolloin jäseniä oli 20. Hirsirakenteinen talo valmistui yhden lähteen mukaan vuonna 1910. Tosin jo vuonna 1909 Haajaisten nuorisoseura vietti vuosijuhlaansa Haajaisten työväentalolla, joten ilmeisesti talo oli käyttökunnossa jo tuolloin. Myös vuoden 1909 puoluetilastoon yhdistys ilmoitti omistavansa talon. Yhdistys liittyi 1920-luvun alussa Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja se lakkautettiin vuonna 1931 kommunistilakien nojalla. Vuonna 1934 eräs toinen yhdistys järjesti tanssi-iltaman "Haajaisten entisellä työväentalolla" ja vuonna 1935 talo pakkohuutokaupattiin yksityisomistukseen.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Vuonna 1916 yhdistys vietti 10-vuotisjuhlaansa omalla talolla. Ohjelmassa oli soittoa, tervehdyssanat, laulua, runonlausuntaa, 10-vuotiskertomus, satu, juhlapuhe, näytelmä ja tanssia sekä kolmiottelu: kuulantyöntö, pituushyppy ja 1 500 metrin juoksu sekä vielä erikseen 5 000 metrin juoksu.

Lähteet
-------

1. ↑  Matti Turkia (toim.): SDP:n puoluetilasto 1907  1908. Sos.dem puolue/Työväen Arkisto. Viitattu 13.10.2022.
2. ↑  Hyvönen, Onni: *Pohjois-Savon Työväentalot*. Kuopio: Pohjois-Savon Sos.dem. Kulttuurityöntekijät ry. 1988. ISBN 951-99956-5-X.
3. ↑  Salmetar *digi.kansalliskirjasto.fi*.  21.8.1909, no 92. Viitattu 13.10.2022.
4. ↑  Matti Turkia (toim.): SDP:n puoluetilasto 1909  1910. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 13.10.2022.
5. ↑  Salomaa, Tapani: *Työväenliikkeen synty ja vaiheet kansalaissotaan saakka. Teoksessa Vieremän kirja, toim. Salomaa, Tapani*. , 1984. ISBN 951-99533-5-3.
6. ↑  Iisalmen Sanomat *digi.kansalliskirjasto.fi*.  2.6.1934, no 59. Viitattu 13.10.2022.
7. ↑  Iisalmen Sanomat *digi.kansalliskirjasto.fi*.  18.4.1935, no 45. Viitattu 13.10.2022.
8. ↑  Salmetar *digi.kansalliskirjasto.fi*.  17.6.1916, no 65. Viitattu 13.10.2022.
**Kaarlo (Kalle) Oskar (Oskari) Sirén** (11. joulukuuta 1869 Hattula – 4. toukokuuta 1918 Hämeenlinna) oli suomalaisen työväenliikkeen aktiivi ja yksi Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen perustajajäsenistä.

Sirén työskenteli puuseppänä Hämeenlinnassa ja osallistui raittius-, osuustoiminta- ja työväenliikkeen toimintaan. Hän johti kaupungin työväenyhdistystä ja oli perustamassa Suomen Työväenpuoluetta Turussa vuonna 1899. Sirén oli edustajana ensimmäisessä puoluekokouksessa Viipurissa vuonna 1901 ja Tampereen ylimääräisessä puoluekokouksessa suurlakon jälkeen vuonna 1905. Hän kuului SDP:n kunnallis- ja piiritoimikuntiin ja oli perustamassa puuseppien ammattiosastoa ja Hämeenlinnan Osuuskauppaa. Sirén oli Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston ensimmäinen sosialistiedustaja vuosina 1904–1906.

Sirén teki aloitteen sanomalehti *Hämeen Voiman* perustamisesta vuonna 1905. Hän oli lehden vastaava toimittaja vuosina 1906–1907, johtokunnan puheenjohtaja vuosina 1906–1909 ja taloudenhoitaja vuosina 1910–1918.

Kansanvaltuuskunta määräsi Sirénin Suomen Pankin Hämeenlinnan konttorin johtajaksi sisällissodan aikana vuonna 1918. Valkoiset teloittivat hänet vallattuaan kaupungin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hämeen Voiman syntysanojen lausuja.  *Hämeen Kansa*, 25.4.1936, s. B1.
2. ↑  Sirén, Oskari *Kirkkomaa.fi*. Viitattu 27.2.2020.
3. ↑  *Suomen lehdistön historia 5: Hakuteos Aamulehti – Kotka Nyheter*, s. 153. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-239-1.
4. ↑  20 vuotta taipaleella.  *Hämeen Kansa*, 8.5.1926, s. 2. Artikkelin verkkoversio.
5. ↑  Kuusterä, Antti: Punainen Suomen Pankki 1918 *slideshare.net*. Viitattu 27.2.2020.
**Kurt Zilliacus** (21. heinäkuuta 1927 Turku – 30. huhtikuuta 2008 Vantaa) oli suomenruotsalainen arkistonhoitaja ja suomenruotsalaisten paikannimien ja murteiden tutkija.

Zilliacuksen perhe muutti Turusta Helsinkiin 1940 ja hän pääsi ylioppilaaksi 1945 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1953 ja lisensiaatiksi 1965. Hän oli Svenska litteratursällskapet i Finlandin Folkkultursarkivetissa murrearkistonhoitajana 1954–1966 ja nimistöarkistonhoitajana 1966–1976. Tämän jälkeen hän oli toimistopäällikkönä Kotimaisten kielten keskuksen ruotsinkielisellä osastolla 1976–1992. Zilliacus jäi eläkkeelle 1992.

Zilliacus tutki suomenruotsalaisten alueiden paikannimiä ja murteita keskittyen edellisissä erityisesti Turun seudulle. Vuosina 1957–1958 hän tutki Houtskärin murretta ja vuonna 1966 hän julkaisi tutkimuksen Houtskärin paikannimistä. Zilliacus teki Svenska litteratursällskapet i Finlandin omistamalla *Rödan*-veneellä useita tutkimusmatkoja Rauman ja Kotkan välisellä rannikkoalueella sekä Turun saaristossa ja Ahvenanmaalla tutkien matkojen aikana paikannimiä sekä paikallismurteita.

Kurt Zilliacus kuoli sydänkohtaukseen kotonaan Vantaan Myyrmäessä vapunaattona 2008.

Teoksia
-------

* *Ortnamnen i Houstskär : en översikt av namnförrådets sammansättning*. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 416. Helsingfors 1966
* *Sydfinländska skärgårdsnamn 1*. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 428. Helsingfors 1968
* *Nimistöntutkimuksen terminologia - Terminologin inom namnforskningen* ; kirj. Eero Kiviniemi, Ritva Liisa Pitkänen, Kurt Zilliacus. Castrenianumin toimitteita 8. Helsingin yliopisto 1974
* *Skärgårdsnamn*. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 558. Helsingfors 1989
* *Åboländska*. Konstsamnfundet, Helsingfors 1992
* *Orter och namn i "Finska skären"*. Konstsamnfundet, Helsingfors 1994
* *Forska i namn*. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 640. Helsingfors 2002

Palkinnot
---------

* Tollanderin palkinto 1968

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Peter Slotte : Kurt Zilliacus, Minnesrunor


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Wilkinson Swordin partahöylä
**Wilkinson Sword** on yhdysvaltalaisen Edgewell Personal Caren omistama parranajovälineiden ja muiden hygieniatuotteiden brändi.

Wilkinson Sword -yhtiön perusti keksijä-insinööri Henry Nock vuonna 1772 ja se valmisti alun perin bajonetteja ja ampuma-aseita. Yhtiö laajensi toimintaansa 1800-luvulla miekkojen valmistukseen ja alkoi vuonna 1877 valmistaa partaveitsiä. Vuonna 1898 Wilkinson Sword uudelleen teroittavia teriä käyttävän Pall Mall -partahöylän. Yhtiö alkoi vuonna 1956 kehittää hiontamenetelmää partaterien valmistukseen ruostumattomasta teräksestä yhteistyössä saksalaisen Osberghaus KG -yhtiön kanssa. Wilkinson Sword toi ensimmäisenä markkinoille ruostumattomasta teräksestä valmistetun kaksipuolisen partaterän. Yhtiö toi vuonna 1970 markkinoille ensimmäisen teräkasetteja käyttävän partahöylän.

Yhtiö on lisäksi valmistanut kirjoituskoneita, puutarhasaksia, saksia ja moottoripyöriä. Wilkinson Sword -puutarhanhoitotarvikkeita valmistaa nykyään lisenssisopimuksella E.P. Barrus. Vuonna 2000 yhtiö sulki partateriä valmistavan tehtaansa Iso-Britanniassa.

Lähteet
-------

1. ↑  History of Mens Shaving - Schick.com
2. ↑  Wilkinson Sword cuts jobs *news.bbc.co.uk*.  1.10.1998. BBC. Viitattu 1.9.2016. (englanniksi)
**Oskar Severus Ruohtula** (23. lokakuuta 1870 Luhanka – 19. tammikuuta 1937 Luhanka) oli suomalainen Maataloushallituksen virkamies, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Ruohtulan vanhemmat olivat talollinen Joonas Ruohtula ja Fredrika Jonaksentytär ja puoliso vuodesta 1899 Rauha Dagmar Andersén. Hänen veljensä Robert Ruohtula oli Luhangan johtomiehiä ja toimi myös kansanedustajana.

Oskar Ruohtula valmistui 1894 agronomiksi Mustialan maanviljelysopistosta ja opetti aluksi Kuopion Haminalahden kartanon karjanhoitokoulussa. Vuonna 1902 hän siirtyi Hämeen läänin maanviljelysseuran karjanhoitokonsulentiksi. Seuraavaksi hän työskenteli Pellervo-seurassa ja vuodesta 1906 Itä-Hämeen maanviljelysseuran toiminnanjohtajana ja neuvojana. Lahden maamieskoulun johtajana ja tilanhoitajana Ruohtula toimi 1909–1914 ja maanviljelyseuran puheenjohtajana 1920–1931. Ruohtula nimitettiin 1914 valtion maanviljelysharjoittelukonsulentiksi, joka muutettiin Maataloushallituksen maatalousopetuksen tarkastajaksi vuonna 1918.

Ruohtula valittiin vuodeksi 1921 Agronomisen Yhdistyksen puheenjohtajaksi. Hän hoiti myös sukutilaansa Luhangalla vuodesta 1913. Hän toimi useissa valtion komiteoissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Oskar Ruohtula *Biografiasampo*. Viitattu 10.8.2022.
2. 1 2 3 4  Maanviljelysneuvos O. S. Ruohtula.  *Maa : Suomen maatalousseurojen aikakauslehti*, 01.01.1937, nro 1, s. 43. Kansalliskirjasto. Viitattu 10.08.2022.
Wilhelmspalais.
**Wilhelmspalais** on klassistinen palatsi Baden-Württembergin pääkaupungissa Stuttgartissa, Stuttgart-Mitten kaupunginosan Charlottenplatzilla. Palatsi oli Württembergin viimeisen kuninkaan Vilhelm II:n asuinsija. Nykyisin rakennuksessa toimii Stuttgartin kaupungin keskuskirjasto.

Historia
--------

Wilhelmspalais rakennettiin vuosien 1834 ja 1840 välisenä aikana Württembergin kuninkaan Vilhelm I:n hoviarkkitehdin Giovanni Saluccin piirustusten pohjalta. Kuningas rakennutti palatsin tyttärilleen, prinsessoille Marie ja Sophie. Sisätilojen suunnittelusta vastasi arkkitehti Karl Ludwig von Zanth.

Myöhemmin palatsia asutti kuningas Vilhelm I:n seuraaja ja pojanpoika Vilhelm II, joka muutti palatsiin ollessaan vielä kruununprinssi. Vallankumoukselliset valtasivat palatsin 9. marraskuuta 1918. Saman vuoden marraskuun 30. päivänä kuningas luopui kruunusta. Myöhemmin Stuttgartin kaupunki käytti linnaa näyttelyihin. Toisessa maailmansodassa rakennus tuhoutui lähes täysin.

Vuosina 1961–1965 Wilhelmspalais jälleenrakennettiin moderniin tyyliin saksalaisen arkkitehdin Wilhelm Tiedjen johdolla. Siitä lähtien on palatsia asuttanut Stuttgartin kaupunginkirjasto.

Aiheesta muualla
----------------

* Tietoa Wilhelmspalais'ta Stuttgartin matkailusivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Oskar Morawetz** (17. tammikuuta 1917 Světlá nad Sázavou, Itävalta-Unkari – 13. kesäkuuta 2007 Toronto, Kanada) oli kanadalainen säveltäjä ja pianisti. Hän syntyi Světlán linnassa Itävalta-Unkarissa, mutta pakeni Euroopasta ja asettui vuonna 1940 Torontoon, jossa hänelle opetti pianonsoittoa Alberto Guerrero ja harmoniaa Leo Smith. Säveltäjänä hän oli lähinnä itseoppinut. Jo ennen lähtöään Euroopasta hän oli opiskellut pianonsoittoa Karel Hoffmeisterin ja Julius Isserliksen sekä teoriaa Jaroslav Krickan johdolla. Morawetz oli Kanadan kansalainen vuodesta 1946.

Morawetz opetti musiikin teoriaa ja sävellystä vuosina 1946–1952 Royal Conservatory of Musicissa, sitten vuoteen 1982 Toronton yliopistossa. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa Thomas Dusatko, Walter Kemp, Muriel Kilby, Larysa Kuzmenko, Edward Laufer, Bruce Mather ja Srul Irving Glick. Hän jatkoi opetustyötään vielä vuosia virallisen eläkkeelle jäämisensä jälkeen. Hän oli myös pianisti ja piti viimeisen konserttinsa 28. maaliskuuta 1992 Torontossa.

Morawetz sävelsi orkesteriteoksia, kuten konserttoja, ja kamarimusiikkia erinäisille kokoonpanoille. Pianon säestämillä yksinlauluilla oli keskeinen osa hänen luovassa työssään.

Lähteet
-------

1. ↑  Světlá nad Sázavou *Oskarmorawetz.com*. Viitattu 12.6.2022. (englanniksi)
2. ↑  Oskar Morawetz *The Independent*.  17.9.2007. Viitattu 12.6.2022. (englanniksi)
3. 1 2 3  The Canadian Encyclopedia: Oskar Morawetz


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Ludvig IX:n kuolema
**Kahdeksas ristiretki** vuonna 1270 oli Ludvig IX:n järjestämä ristiretki, jonka alkuperäinen tavoite oli avustaa ristiretkeläisvaltioiden jäänteitä Syyriassa. Retki kuitenkin päätyi Tunisiaan, jossa Ludvig vietti kaksi kuukautta ennen kuin kuoli vatsatautiin.

Tuohon aikaan mamelukit laajensivat valtaansa itäisellä Välimerellä. Jerusalemin kuningas oli vetäytynyt Akkoon, ja Ludvig halusi lähteä hänen avukseen. Ludvigin veli Anjoun Kaarle I taivutteli veljensä aloittamaan retken Tunisian valloituksella sillä verukkeella, että Tunisiasta käsin olisi helpompi hyökätä Syyriaan ja Egyptiin. Tunisian sulttaanilla oli yhteyksiä Espanjaan, joten saattoi kuvitella, että hän olisi käännytettävissä kristinuskoon. Tämä palveli ennen kaikkea Kaarlen omia valtapyrkimyksiä, sillä mamelukit havittelivat myös Sisiliaa.

Retkeläiset saapuivat Afrikkaan heinäkuussa ja sairastuivat saastuneesta juomavedestä. Ludvig kuoli samana päivänä kuin Kaarle saapui paikalle. Kaarle julisti Ludvigin pojan Filip III Rohkean uudeksi kuninkaaksi, mutta tämän alaikäisyyden takia otti itse ristiretken johdon käsiinsä.

Piiritysjoukkojen jatkuvan sairastelun takia Tunisin piiritys lopetettiin lokakuun 30. Sopimus sulttaanin kanssa takasi kaupungin munkeille vapauden harjoittaa uskontoaan ja jonkinlaiset vapaakauppaoikeudet, joten ristiretkeä voidaan hyvällä tahdolla sanoa menestykseksi.
Kaarle liittoutui Englannin  Edvard Pitkäjalan kanssa. Kun Kaarle jatkoi Tunisian piiritystä, Edvard iski Syyriaan. Syyrian retki, Yhdeksäs ristiretki, lasketaan joskus osaksi kahdeksatta.

Lähteet
-------

1. ↑  Rickard, J. (2001), Eighth Crusade, 1270 *History of War*

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kahdeksas ristiretki** Wikimedia Commonsissa
**Valjaskirjoahven** (*Aequidens metae* ) on eteläamerikkalainen kirjoahven. Se sopii pidettäväksi myös akvaariossa. Valjaskirjoahvenen lähisukulainen kuviokirjoahven on toinen akvaarioissa tavallisimmin pidettävä laji *Aequidens*-suvusta.*lähde?*

Koko ja ulkonäkö
----------------

Koiras voi kasvaa 20 senttimetrin pituiseksi; naaras jää pienemmäksi. Valjaskirjoahvenen vartalossa on siniharmaalla tai kellertävänharmaalla pohjalla lyhyitä oranssinruskeita pystysuuntaisia juovia. Kyljessä ja pyrstön tyvessä on musta läikkä.*lähde?*

Alkuperä
--------

Valjaskirjoahven on kotoisin Kolumbiasta, missä se on endeeminen laji muutamassa joessa.

Käyttäytyminen
--------------

Valjaskirjoahven on kokoisekseen kirjoahveneksi rauhallinen, jopa arka. Nuorina ne viihtyvät parvessa, josta myöhemmin muodostuu reviirinsä valtaavia pariskuntia. Tämän takia akvaariokaloiksi ne voikin hankkia yhtä hyvin valmiina pariskuntana tai poikasparvena, josta myöhemmin annetaan ylimääräiset kalat pois pariskunnan tieltä. Täysikasvuisena valjaskirjoahven ei ole kirjoahventen aivan pienimmästä päästä, joten akvaario täysikasvuiselle pariskunnalle saisi olla vähintään 350 litraa, mieluummin yli 400 litraa. Pienemmässä ne näyttävät yleensä ylisuurilta altaaseen.

Hyvin rauhallisina ahvenina ne soveltuvat monenlaisten kalojen seuraan, kuitenkin aggressiivisia, liian vilkkaita, tai liian pieniä lajeja tulisi välttää, sekä luonnollisesti eri vesiarvoja kaipaavia. Pienet kalat, kuten kardinaalitetrat joutuvat helposti suuren aikuisen valjaskirjoahvenyksilön ruokalistalle. Parhaita lajeja samaan akvaarioon valjaskirjoahventen kanssa ovat erilaiset korkeaprofiiliset tetrat, monet imumonnit, lehtikalat ja monet muut rauhalliset kirjoahvenet, sekä monniset. Valjaskirjoahventen kanssa voi hyvin pitää myös pienempiä kirjoahvenia, ilman että ne joutuisivat valjaiden kiusaamiksi. *lähde?*

Vesiolot ja ravinto
-------------------

Valjaskirjoahvenelle sopii pehmeä, hiukan hapan vesi (pH 6,5–7), jonka lämpötila on 25–29 °C. Kala on kaikkiruokainen: Se syö myös kuivattua ja pakastettua ruokaa. Valjaskirjoahven kuitenkin vain harvoin, tai aliruokittuna saattaa syödä akvaariokasveja.

Lähteet
-------

1. ↑  Mesa-Salazar, L.: *Aequidens metae* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2022-1*.  2022. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 19.9.2022. (englanniksi)
2. ↑  Malawi Cichlid Home Page (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Sannan ja Tomin vedenalainen maailma

Aiheesta muualla
----------------

* *Aequidens metae* (peilipalvelin) *FishBase*. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q130694
* Wikispecies: Aequidens metae
* CoL: 64Z5J
* EoL: 219438
* FishBase: 12273
* GBIF: 5208319
* iNaturalist: 611167
* IRMNG: 10449119
* ITIS: 648239
* IUCN: 64790985
* NCBI: 242819
* WoRMS: 1383192

 |

 |
Botum-Sakorin kansallispuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Kambodža |

Hallinto| Tyyppi | 
KansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
1993View and modify data on Wikidata  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Botum-Sakorin kansallispuisto** on luonnonsuojelualue Kambodžan eteläosassa, Thaimaanlahdelle työntyvällä niemellä. Puisto perustettiin vuonna 1993. Sen pinta-ala on 1 834 neliökilometriä. 

Puistossa elää elefantteja, tiikereitä, leopardeja ja malaijikarhuja. Niemimaan rantoja reunustavat mangrovemetsät ja hiekkarannat. Keskiosa on lähes läpipääsemätöntä, ja korkeimmillaan sen kukkulat kohoavat 400 metrin korkeuteen.

Lähteet
-------

1. ↑  Botum Sakor National Park Lonely Planet

Kambodžan kansallispuistot

* Botum Sakorin kansallispuisto
* Central Cardamom Mountainsin kansallispuisto
* Hun Sen Russei Trepin kansallispuisto
* Kepin kansallispuisto
* Kiriromi kansallispuisto
* Koh Rongin kansallispuisto
* O'Yadavin kansallispuisto
* Phnom Kulenin kansallispuisto
* Preah Monivongin kansallispuisto
* Reamin kansallispuisto
* Southern Cardamomin kansallispuisto
* Vensai Siempangin kansallispuisto
* Viracheyn kansallispuisto