recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eddy Gordo** on kuvitteellinen hahmo *Tekken*-tappelupelisarjassa. Hän edustaa näyttävää brasilialaista capoeira-kamppailulajia.

Tekken 3
--------

Eddy Gordo oli upporikkaasta perheestä ja hänellä oli käytännössä katsoen kaikkea muuta, kuin vanhemmat. Tuolloinen Mishima Zaibatsun omistaja Kazuya Mishima oli surmannut Eddyn isän ja äidin. Se sai Eddyn puhkumaan raivoa ja hän päätti kostaa Kazuyalle. Hän kuitenkin putosi turnauksesta.

Tekken 4
--------

Eddy Gordon mestari joutui vankilaan. Hänellä oli lapsenlapsi nimeltä Christie, Eddy vannoi opettavansa Christielle Capoeiraan tarvittavat taidot. Kahden vuoden harjoituksen aikana Christiestä tuli taitava taistelija. Myöhemmin Christie löysi paperille kirjoitetun viestin, jossa Eddy kertoi hoitavansa vanhoja asioita. Christie huolestui ja päätti etsiä häntä The King Of Iron Fist Tournament 4:stä.

Tekken 5
--------

Eddy Gordon mestari ja Christie Monteiron isoisä oli päässyt juuri vankilasta, mutta hänestä oli vankeutensa aikana tullut huolestuttavan heikkokuntoinen. Tämä mies ei ollut se mestari, jonka Eddy joskus tunsi. Christie ja Eddy tutkivat asiaa pidemmälle ja saivat selvää, että mies oli vakavasti sairas, ja että ainoastaan Mishima Zaibatsun teknologia voisi pelastaa hänet. Eddy ja Christie hankkivat miehelle kuntoutuksen, mutta laskut olivat harvinaisen suuret. Eddyn ja Christien oli pakko osallistua The King Of Iron Fist Tournament viiteen.

Aiheesta muualla
----------------

* Eddy Gordo tekkenpedia.com sivulla (englanniksi)
Kandaules esittelee vaimonsa piilossa olevalle Gygeelle tämän mennessä sänkyyn. William Ettyn maalaus 1800-luvulta.
**Gyges** (m.kreik. Γύγης) oli historiallinen kuningas, josta kerrottiin kuitenkin myös myyttisiä tarinoita. Hän hallitsi Vähän-Aasian Lyydiassa noin 680–644 eaa. ja oli mermnadien hallitsijasuvun perustaja, johon kuului viisi sukupolvea myöhemmin myös rikkauksistaan kuuluisa kuningas Kroisos.

Gygeen valtaannoususta on olemassa antiikin lähteissä useita hyvinkin erilaisia tarunomaisia kertomuksia. Erityisesti Platonin versiota, jossa Gyges nousee paimenesta Lyydian kuninkaaksi näkymättömäksi tekevän sormuksen avulla, 
on antiikista nykyaikaan tultaessa käsitelty moneen otteeseen kirjallisuudessa.

Historiallinen tausta
---------------------

Tyranniksi kutsuttu Gyges oli kantaisä lyydiaa puhuneille mermnadeille, mutta hänen alkuperänsä on jäänyt epäselväksi. Hän sai Lyydian kuninkuuden avioliiton kautta murhaamalla edeltäjänsä Kandauleen ja naimalla tämän leskeksi jääneen puolison. Hänen hallituskaudellaan käytiin sota joonialaisia Miletoksen ja Smyrnan kaupunkeja vastaan ja Kolofon valloitettiin, mutta muuten Herodotoksen mukaan suurempia ihmeitä ei tapahtunut. Tämän lisäksi hän salli monien joonialaisten ja kaarialaisten alamaistensa liittyä palkkasotureiksi Egyptin faaraon Psammetikin armeijaan, jonka seurauksena hän vaurastui ja tuli tunnetuksi rikkauksistaan, joita hän sitten antoi runsaskätisesti Delfoin oraakkelille pyhityslahjoina.

Kimmerialaiset, indoeurooppalainen paimentolaiskansa, joita vastaan Gyges kävi sotavaunujen ja falangien kanssa, uhkasivat hänen valtaansa. Gyges haki turvaa Assyrian kuningas Assurbanipalilta, jolle hän alistui vasalliksi ja maksoi veroa. Kimmerialaisten paine hellitti hetkesi alkaakseen uudelleen, kun Gygeen liitto assyrialaisten kanssa purkautui. Nämä valloittivat Lyydian pääkaupungin Sardiin sen jälkeen, kun Gyges oli yrittänyt kohdata heidät armeijansa kanssa ilman menestystä ja saanut surmansa taistelussa. Hänen perustamansa mermnadien hallitsijasuku pysyi kuitenkin vallassa, joskin hänen poikansa Ardys hallitsi valtakuntaa Assyrian vasallina.

Lähteet
-------

1. ↑  Platon: *Valtio*, s. 51-52. Keuruu: Otava, 2007. ISBN 978-951-1-21867-8.
2. ↑  Herodotos: *Historiai* ('Herodotoksen historia') 2.152 (engl. käännös).

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Kandaules** | **Lyydian kuningas** | Seuraaja:**Ardys II** |
**Ralf Karl Anders Karell** (6. helmikuuta 1931 Siuntio – 31. toukokuuta 2001 Siuntio) oli suomalainen maanviljelijä ja virkamies, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Karellin vanhemmat olivat maanviljelijä, talousneuvos Karl Ragnar Karell ja Thyra Sofia Kvarnström ja puoliso vuodesta 1959 Dolores Marita Hagelberg. Karell tuli ylioppilaaksi Grankulla samskolasta 1950 ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta 1956. Hän oli Nylands Svenska Lantbrukssällskapin maatalous- ja asutusasiainneuvoja Porkkalan jälleenrakennustoimistossa 1958–1963, Antan tilan viljelijä ja vuokraaja Siuntiossa 1963–1965 ja omistaja 1974–1998, asutushallituksen Helsingin ruotsinkielisen asutuspiirin piiripäällikkö 1966–1971, maatilahallituksen Helsingin ruotsinkielisen maatalouspiirin piiripäällikkö 1971–1989, Helsingin maatalouspiirin vt. piiripäällikkö 1973–1989 ja piiripäällikkö 1989–1992. Karellilla oli myös lukuisia asiaantuntija- ja luottamustehtäviä, mukaan lukien Siuntion kunnanhallituksen jäsenyys 1962–1964 ja kunnanvaltuuston jäsenyys 32 vuoden ajan, 1965–1996. Valtuuston puheenjohtajana hän toimi 24 vuotta, 1973–1996. Karell sai maanviljelysneuvoksen arvonimen 1990.

Lähteet
-------

1. 1 2  Henttinen, Annastiina: Maanviljelysneuvos Ralf Karell (1931–2001). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 20.5.2010. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 14.2.2023.
2. ↑  Dödsfall. Ralf Karell.  *Västra Nyland*, 1.6.2001, nro 123, s. 14. Kansalliskirjasto. Viitattu 14.2.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Annastiina Henttinen: Ralf Karell *Biografiasampo*.
**Mölkälampi** on metsäjärvi Ilomantsin keskustan itäpuolella Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 24,6 hehtaaria. Etäisyys Joensuusta on 73 kilometriä itään. Mölkälammen maastossa käytiin talvisodan aikana kiivas taistelu.

Maantiede
---------

Mölkälammen pituus etelästä pohjoiseen on 800 metriä. Allas on melko tasaleveä, suurin leveys lännestä itään on noin 400 metriä. Järvessä on kolme luotoa. Noin yhdeksän hehtaaria Mölkälammesta on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin piste, 16,5 metriä, sijaitsee keskellä järveä.

Mölkälampea reunustaa metsä- ja suomaa. Järven länsipuolella sijaitsee Mölkäkangas ja luoteispuolella Mölkäsuo. Etelärannalla on muutama pientalo. Mölkälammen itäpuolella sijaitsee Nuorajärven Karpanjärvi. Järviä erottavan kannaksen kapeimmat kohdat ovat noin 50-metrisiä.

Mölkälammen vesitilavuus on 2 144 000 kuutiometriä.

Mölkälampi (04.922.1.045) kuuluu Nuorajärven alueeseen (04.922), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Mekrijärven-Nuorajärven alue (04.92) ja ensimmäinen jakovaihe on Koitajoen valuma-alue (04.9).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mölkälampi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 25.4.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 25.4.2023.
3. ↑  Mölkälampi (04.922.1.045) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 25.4.2023.
4. ↑  Taivallampi Ilomantsin Matkailuyhdistys ry. Viitattu 25.4.2023.
5. ↑  Nuorajärven alue (04.922) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 25.4.2023.
**Möhösienet** (*Phytomyxea* tai *Plasmodiophoromycota*) on pieni, noin 40 yksisoluista lajia käsittävä Rhizaria-kunnan luokka, johon kuuluu kasvien ja eräiden levien solunsisäisiä loisia. Möhösienten asema tieteellisessä luokittelussa on ollut epäselvä. Nykyinen luokittelu Rhizaria-kuntaan perustuu molekulaarisiin ja geneettisiin ominaisuuksiin, eikä luokittelu kunnan sisälläkään ole vielä selkeä. Möhösienet on lähteestä riippuen luokiteltu joko *Cercozoa*-pääjaksoon, tai joissakin sukupuissa samaan kantahaaraan huokoseläinten (*Foraminifera*) kanssa.

Möhösienet aiheuttavat kasvitauteja, kuten kaalin möhöjuurta (*Plasmodiophora brassicae*) ja perunan kuorirokkoa (*Spongospora subterranea*).

Möhösienillä kasvullinen vaihe on infektoituneen isäntäsolun sisälle muodostuva monitumainen limakko eli plasmodi. Möhöjuurella tämä haploidinen limakko muodostuu juurikarvan soluun, kun lepoitiöstä itänyt parveiluitiö on infektoinut sen. Limakosta muodostuu uintisiimallisia parveiluitiöitä eli sekundaarisia tsoosporeja, jotka infektoivat uusia juurikarvasoluja. Juurikarvasoluista infektio leviää juuren kuoreen, jonka soluissa muodostuu uusia niin sanottuja sekundaarisia limakkoja, ja ilmeisesti tässä vaiheessa limakoissa tapahtuu karyogamia eli haploidien tumien yhtyminen diploideiksi. Tässä vaiheessa isäntäkasvin juuri turpoaa muodottomaksi, mistä tämä kasvitauti on saanut nimensä. Sekundaarisissa limakoissa tapahtuu meioosi, jonka tuloksena vapautuu haploideja lepoitiöitä. Isäntäkasvin lahotessa nämä vapautuvat maaperään. Lepoitiöt voivat säilyä maaperässä useita vuosia.

Lähteet
-------

* Rikkinen, Jouko: Leviä, sieniä ja leväsieniä. Yliopistopaino, 1999. ISBN: 9789515703637

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q134349
* Wikispecies: Phytomyxea
* CoL: GB
* EPPO: 1PHYXC
* GBIF: 266
* iNaturalist: 152055
* IRMNG: 1494
* NCBI: 37357
* NZOR: 6ba44ca6-d645-4541-b41c-98bbf719e533
* PPE: phytomyxea
* WoRMS: 591229

 |

 |
Pompeijin gymnasium, katsottuna stadionin vallin päältä. Keskellä oleva syvennys täytettiin vedellä, ja sitä käytettiin uintiharjoituksiin sekä laivataisteluihin.
**Gymnasion** (m.kreik. γυμνάσιον, lat. *gymnasium*) oli antiikin Kreikassa alun perin koulu, jossa urheilukisojen osanottajat saivat koulutusta, sekä myös seurustelutila ja filosofien väittelypaikka. Paikka sai nimensä kreikan sanasta *gymnos*, 'alaston', koska urheilijat harjoittelivat siellä alastomina.

Gymnasion muotoutui antiikin Kreikassa julkiseksi instituutioksi, kuten yksityiskouluiksi, joissa pojat saivat harjoitella urheilulajeja. Termillä *palaistra* (*palaestra*) viitataan usein gymnasionin osaan, joka oli varattu painiin ja nyrkkeilyyn.

Etymologia
----------

Sana 'gymnasion' on kreikkaa ja tarkoittaa 'paikkaa jossa ollaan alasti'. Se juontaa kreikan sanasta *gymnos* (γυμνός), 'alaston'. Alun perin paikka oli tarkoitettu sekä harjoitteluun että kylpemiseen. Useissa maissa kymnaasit saivat nimensä gymnasioneista. Vuonna 1598 termi alkoi tarkoittaa harjoittelupaikkaa, ja siitä lyhentyi vuonna 1871 englannin kielessä kuntosalia merkitsevä lyhenne *gym*.

Alkuperä ja merkitys
--------------------

Urheilukilpailut, joihin gymnasion valmensi kilpailijoita, olivat osa antiikin kreikan sosiaalista ja hengellistä elämää varhaisista ajoista lähtien. Kilpailuja järjestettiin jumalten ja heerosten kunniaksi, usein säännöllisesti toistuvina tapahtumina mutta myös kuolleiden johtajien hautajaisissa. Ajan mittaan kreikkalaisten kiinnostus urheilua kohtaan kasvoi entisestään, ja muuttui lähes kiihkoksi. Rahapalkintojen puuttuessa kilpailujen voittaja saavutti suurta mainetta ja kunnioitusta maanmiestensä parissa. Näissä oloissa urheilijoiden harjoittamisesta tuli valtiollinen huolen aihe, ja yleisillä varoilla alettiin rakentaa erityisiä harjoittelulle tarkoitettuja paikkoja, joiden johtaminen annettiin pätevien virkamiesten käsiin. 

Gymnasia ja palestrae olivat Herakleen, Hermeen ja Ateenassa Theseuksen suojeluksessa.

Tunnettuja gymnasioneja
-----------------------

Ateenassa oli klassisella kaudella kolme suurta julkista gymnasionia: Akademeia, Lykeion ja Kynosarges, joista tuli kuuluisia ennen kaikkea niiden kytköksistä filosofikoulukuntiin. Platonin perustama Akatemia toimi Akademeiassa ja sai siitä nimensä, Aristoteleen peripateettinen koulu toimi Lykeionissa, ja Kynosargeessa toimivat puolestaan kyynikot. Kreikkalaiset katsoivat voimistelun olevan oleellinen osa nuorten miesten koulutusta, *paideiaa*. Hellenistisellä kaudella Ateenaan rakennettiin niin kutsuttu Ptolemaioksen gymnasion. Olympiassa sijaitsi Olympian gymnasion, jossa harjoiteltiin Olympian kisoja varten, Delfoissa puolestaan Delfoin gymnasion. Pergamonin gymnasion oli yksi antiikin maailman suurikokoisimpia.

Katso myös
----------

* Gymnopaidiai
* Pederastia

Lähteet
-------

1. ↑  Pausanias: *Kreikan kuvaus* 4.32.1.
2. ↑  von den Hoff, Ralf: Kings in the Gymnasion. The Case of Pergamon and the Attalid Rulers *Topoi*. Viitattu 2.2.2021.
**Gylfi Magnússon** (s. 11. heinäkuuta 1966) on islantilainen ekonomisti, joka toimi vuosina 2009–2010 Islannin talous- ja kauppaministerinä.

Gylfi syntyi Reykjavíkissä. Hän valmistui vuonna 1990 taloustieteen kandidaatiksi Islannin yliopistosta, minkä jälkeen hän suoritti Yhdysvalloissa Yalen yliopistossa kaksi maisterintutkintoa vuosina 1991 ja 1994 ja väitteli siellä tohtoriksi vuonna 1997. Hän toimi opettajana Yalessä vuosina 1992–1995. Vuosina 1996–1998 hän toimi Islannin yliopiston taloustutkimusinstituutissa asiantuntijana sekä opettajana yliopiston kauppa- ja taloustieteellisessä tiedekunnassa. Hän on ollut dosentti vuodesta 1998 lähtien. Vuosina 2000–2004 hän oli Islannin yliopiston kauppatieteellisen osaston johtaja ja vuosina 2004–2007 kauppa- ja taloustieteellisen tiedekunnan johtaja.

Helmikuussa 2009 Gylfi nimitettiin Islannin kauppaministeriksi. Toukokuussa nimikkeeksi tuli talous- ja kauppaministeri, jossa virassa hän toimi syyskuuhun 2010 asti.

Gylfi on naimisissa Hrafnhildur Stefánsdóttirin kanssa. Heillä on viisi lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Gylfi Magnússon *Æviágrip þingmanna frá 1845*. Alþingi.  Arkistoitu 10.6.2022. Viitattu 10.6.2022. (islanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Anton Sjarhejevitš Kušnir** (valkoven. Антон Сяргеевіч Кушнір, ven. Антон Сергеевич Кушнир, *Anton Sergejevitš Kušnir*; s. 13. lokakuuta 1984 Krasnoarmijsk, Ukrainan SNT) on ukrainalaissyntyinen valkovenäläinen freestylehiihtäjä ja olympiavoittaja. Kušnir kilpailee hypyissä. Seuratasolla 176-senttinen ja 71-kiloinen Kušnir edustaa Dinamo Minskiä.

Kušnir saavutti olympiakultaa hypyistä kaikkien aikojen olympialaisten piste-ennätyksellä 134,50 vuoden 2014 talviolympialaisissa Sotšissa, kolmansissa talviolympialaisissaan. Torinossa 2006 hän oli kahdeksas ja neljä vuotta myöhemmin Vancouverissa 15:s. Vuoden 2011 MM-kisoissa Deer Valleyssä Kušnir saavutti pronssia hypyistä. Inawashiron MM-kilpailuissa 2009 hän oli kuudes.

Kušnir kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Mont Tremblantissa tammikuussa 2004 sijoittuen 24:nneksi. Ensimmäisen palkintosijansa hän sai oltuaan toinen Deer Valleyssa tammikuussa 2007. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Inawashirossa helmikuussa 2008. Hän on voittanut kaikkiaan yhdeksän maailmancupin osakilpailua, sijoittunut seitsemän kertaa toiseksi ja kolme kertaa kolmanneksi. Hän voitti sekä maailmancupin kokonaiskilpailun että hyppyjen maailmancupin kaudella 2009–2010. Hän sijoittui hyppyjen maailmancupissa toiseksi kausilla 2007–2008 ja 2010–2011 sekä kolmanneksi 2013–2014.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* Anton Kušnir Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Anton "Antti" Huusari** (10. heinäkuuta 1898 Sippola – 16. helmikuuta 1973 Sippola) oli suomalainen yleisurheilun moniottelija, joka kuului 1920-luvulla suomalaiseen moniottelijaparhaimmistoon.

Urheilu-ura
-----------

Huusari saavutti keihäänheitossa SM-pronssia 1925. kymmenottelussa hän saavutti SM-hopeaa vuonna 1924 Iivari Yrjölän ja 1925 Paavo Yrjölän jälkeen sekä pronssia viisiottelussa 1927 ja 1928 Paavo Yrjölän ja Akilles Järvisen jälkeen (edellisvuonna voitti Yrjölä, jälkimmäisenä Järvinen). Pariisin olympialaisissa 1924 hän oli kymmenottelussa neljäs ja paras suomalainen, vaikka ensimmäisen päivän tulokset kärsivät sadan metrin juoksun aiheuttamasta masennuksesta – hänelle hävinnyt kilpailija sai paremman ajan kuin hän itse. Vuonna 1923 hän sijoittui Göteborgin 300-vuotisjuhlien kymmenottelussa neljänneksi ja vuonna 1921 hän voitti armeijan mestaruuden viisiottelussa. Ampumisessa tuli I luokka pistoolilla ja kiväärillä.

Ammatti ja luottamustehtävät
----------------------------

Huusari oli sotilasvirkamiehenä Keski-Suomen Rykmentissä, Kouvolassa sekä konduktööri ja asemamiesten esimies VR:llä Kouvolassa. Hänellä oli oma maatila vuodesta 1928 alkaen. Hän oli tunnettu hevoskasvattaja ja Ravirenkaan johtokunnan jäsen. Hänen hoidossaan oli ensimmäisen ravikuninkuuden vuonna 1924 voittanut *Huovi*.

Huusari toimi SUL:n ja Kymenlaakson piirin yleisurheiluvalmentajana sekä piirin ja seuran yleisurheilujaoston puheenjohtajana. Hän on saanut Suomen Urheilun hopeisen ansioristin ja hopeisen ansiomitalin kultaristein sekä piirin kultaisen muistomitalin.

Lähteet
-------

* Mänttäri, Eero: Mänttärin sukukirja, 2000

### Viitteet

1. 1 2  Anton Huusari Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Suomalaiset arvokisoissa (arkistoitu versio) *web.archive.org*.  8.10.2007. kymmenottelu.net.  Arkistoitu 8.10.2007. Viitattu 28.4.2021.
3. ↑  Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 76. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.
4. ↑  Urheilutiedon SM-kilpailu 2001 :: Suomen Urheilutietäjät ry *www.sci.fi*. Viitattu 28.4.2021.
**Anton Kannemeyer** (s. 30. lokakuuta 1967 Kapkaupunki) on eteläafrikkalainen kuvataiteilija, joka on tunnettu sarjakuvistaan sekä litografioistaan. Osan teoksistaan hän tekee taiteilijanimellä *Joe Dog*.

Vuonna 1992 Kannemeyer oli mukana perustamassa *Bitterkomix*-sarjakuvalehteä, jossa on julkaistu paljon hänen tuotantoaan. Kannemeyerin sarjakuvia on saatavana myös albumeina. Niiden lisäksi hän tekee sarjakuvista vaikutteita ottaneita litografioita. Osa Kannemeyerin litografioista on selkeitä sarjakuvasivuja.

Kannemeyer käsittelee tuotannossaan usein Etelä-Afrikan kansanryhmien välisiä konflikteja, rasismia sekä kolonialismia. Töissään hän käyttää hyväkseen stereotypioita. Hän on saanut paljon kielteistä palautetta Etelä-Afrikan valkoisilta afrikaanereilta. Vuonna 2010 julkaistussa *Pappa in Afrika* -albumissa Kannemeyer parodioi Tintti-sarjakuvaa. Hän on piirtänyt uudelleen *Tintti Afrikassa* -albumin sivuja. Tintin sijasta niissä seikkailee Kannemeyerin oma alter ego. Sama hahmo esiintyy myös useissa muissa hänen töissään.

Suomessa Kannemeyerin tuotantoa oli esillä syksyllä 2010 Helsingin Tennispalatsissa järjestetyssä eteläafrikkalaisten taiteilijoiden näyttelyssä.

Suomennettu albumi
------------------

* *Pappa Afrikassa*. Suomennos: Teemu Manninen. Helsinki: Huuda Huuda, 2014. ISBN 978-952-5724-62-2.

Lähteet
-------

1. ↑  The Artists' Press *artprintsa.com*.  Arkistoitu 8.3.2015. Viitattu 6.3.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3  Valta, Reijo: Anton Kannemeyer Tintin stereotypioissa *Pois työpöydältä*.  31.8.2010. Viitattu 6.3.2015.
3. ↑  Gurney, Kim: The profane world of Anton Kannemeyer  lokakuu 2003. Art Throb. Viitattu 9.5.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Jokke Saharinen: Pappa Afrikassa (Arkistoitu – Internet Archive). Keskisuomalainen 20.10.2014.
* Harri Römpötti: Apartheid jätti Etelä-Afrikkaan syyllisyyden ja pelon perinnön (Arkistoitu – Internet Archive). Helsingin sanomat 27.10.2014.
* Reima Mäkinen: Värillä on väliä. Kvaak.fi 12.9.2014.
* Asta Kihlman: Mustaa huumoria. Turun sanomat 19.12.2014.
* Reijo Valta: Ajattelen, olen siis vaarallinen. Pois työpöydältä 4.1.2015.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Tylppösara** (*Carex obtusata*) on sarakasvien heimoon kuuluva kasvilaji, jonka varret ovat 10–20 senttimetriä pitkiä. Laji on monivuotinen ja kaksineuvoinen. Varsien päässä on 8–15 millimetriä pitkä tähkä. Lajia on sirkumpolaarinen, ja sitä kasvaa kuivilla ja keväisin kosteilla alueilla.

Kuvaus
------

Tylppösara kasvattaa kolme monivuotista vartta, jotka ovat 10–20 senttimetriä pitkiä. Lehdet kasvavat lähes maanpinnasta, ja lehtilavat ovat lähes litteitä ja 0,5–1,5 millimetriä leveitä. Varren tyvi vaihtelee väritykseltään punaruskeasta ruskeanviolettiin.

Varren päässä on yksittäinen 8–15 millimetriä pitkä tähkä, jonka juuressa ei ole tukilehteä. Tylppösara on kaksineuvoinen. Tähkän päässä on hedekukka ja sen alla emikukka.

Tähkään kehittyy myöhäiskevään ja keskikesän välisenä aikana 1–6 hedelmää. Hedelmissä on useita pähkylöitä, joita ympäröi pullakko. Kukinnon tähkyläranka on jopa yli puolet pidempi kuin pähkylä.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Tylppösara on sirkumpolaarinen kasvilaji, ja sitä tavataan Euraasian ja Pohjois-Amerikan pohjoisosissa. Yhdysvalloissa sen levinneisyysalue ulottuu etelässä Utahiin, New Mexicoon, Etelä-Dakotaan ja Minnesotaan.

Tylppösara elää kuivilla tai keväisin kosteille ruohoalueilla, jyrkänteillä, hiekkaisilla tulvatasangoilla, vyörysoramuodostumissa ja harjanteiden huipulla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Carex obtusata (pdf) *Access Washington*. State of Washington. Viitattu 29.11.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3  Carex obtusata (Blunt Sedge) *MinnesotaWildflowers.info*. Viitattu 29.11.2016. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q163300
* Wikispecies: Carex obtusata
* BioLib: 198818
* CoL: 69CLR
* EoL: 1123793
* EPPO: CRXOB
* EUNIS: 187703
* FNA: 242357367
* FoC: 242357367
* GBIF: 2722208
* iNaturalist: 160042
* IPNI: 301282-1
* IRMNG: 11194672
* ITIS: 39725
* NatureServe: 2.131808
* NCBI: 100284
* Open Tree of Life: 8156
* Plant List: kew-229171
* PLANTS: CAOB4
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:301282-1
* Tropicos: 9900252
* VASCAN: 5008
* WFO: wfo-0000349422

 |

 |
**Kirkkaus** on kirjailija Riitta Jalosen romaani, jossa hän kertoo kuvitteellisen tarinan uusiseelantilaisesta kirjailijasta Janet Framesta. Kirja ilmestyi vuonna 2016 Tammen kustantamana.

Teoksessa on Jalosen jälkisanat, jossa hän sanoo etsineensä omaa kuvaansa, kuten aina kirjoittaessaan, ja löytäneensä sen toiselta puolelta maapalloa.

Kirja on henkilöhistoriallinen romaani, se myötäilee Framen tunnettuja elämänvaiheita mutta on kuitenkin fiktiota ja Mervi Kantokorven mukaan sellaisena osuma. Se menee kirjan henkilön pään sisään, ja "tietoisuuden kuvaajana ja sisäisen elämän sanallistajana" Jalonen on Kantokorven mukaan parhaimmillaan. Jalonen kuvaa kirjoittamisen merkitystä ihmiselle, ja Framelle se on muistojen kirkastamista.

Anuirmeli Sallamo-Lavin mukaan kyse on Jalosen pääteoksesta. Hän luonnehtii kuvausta intensiiviseksi ja samalla äärimmäisen herkäksi. Runollinen teksti koostuu toinen toistaan kauniimmista lauseista.

Lähteet
-------

1. ↑  Kirja.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Kirkkaus, Jälkisanat, s. 351
3. ↑  Mervi Kantokorpi: Riitta Jalosen uusi henkilöhistoriallinen romaani on loistava *Hs.fi*.  14.9.2016. Viitattu 5.10.2016.
4. ↑  Anuirmeli Sallamo-Lavi: Riitta Jalonen: Kirkkaus *Savon Sanomat*.  25.8.2016. Viitattu 5.10.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Riitta Jalonen haastattelussa kirjastaan Janet Framen elämästä, Yle.fi, Areena
**Anton Johan Walli** (12. maaliskuuta 1888 Tampere – 28. maaliskuuta 1963 Tampere) oli suomalainen toimittaja, arkistonhoitaja ja suomentaja.

Walli kävi kuusi luokkaa Tampereen lyseota ja käytyään muutamia kursseja hän tuli vuonna 1911 tamperelaisen *Aamulehden* palvelukseen. Hän oli ensin uutisosaston toimittajana vuoteen 1915 saakka ja sitten muissa tehtävissä. Hän osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten puolella. Walli oli vuosina 1920–1924 Suomen Tietotoimiston Vaasan konttorin hoitajana. Hän palasi sitten *Aamulehden* palvelukseen ja toimi ensin oikolukijana ja sitten toimituksen arkistonhoitajana ja urheiluosaston toimittajana. Walli erikoistui etenkin urheilutilastojen laatimiseen. Hän suomensi myös romaaneja ja novelleja.

Walli harrasti urheilua ja oli mukana Tampereen Pyrinnössä ja Tampereen Hiihtoseurassa. Walli kuului hiihtoseuran perustajiin ja oli seuran hiihtojaoston puheenjohtajana ja johtokunnan jäsenenä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus, Anton J. Walli, Helsingin Sanomat, 1963, No 96, sivu 2, julkaistu 7.4.1963
2. 1 2 3  12.3.1938 Aamulehti no 69, s. 4 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 21.3.2023.
3. 1 2  12.3.1938 Uusi Suomi no 69, s. 7 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 21.3.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Herra Anton Walli, valokuva vuodelta 1953. Museokeskus Vapriikki, Aamulehden kokoelma (Finna)
**British Lion** on brittiläinen hard rock -yhtye, jonka basisti on Iron Maidenista tuttu Steve Harris. Yhtyeen ensimmäinen albumi British Lion julkaistiin Harrisin soololevynä hänen 90-luvulta alkaen tuntemiensa yhtyekavereiden kanssa, mutta taustayhtyeestä muodostettiin oikea bändi sen jälkeen. Yhtye julkaisi toisen albuminsa The Burning tammikuussa 2020.

Harris halusi muodostaa yhtyeen pienempiä keikkapaikkoja varten tarkoituksenaan saada itselleen tekemistä Iron Maidenin keikkataukojen ajaksi ja kirjoittaakseen lyhyempiä kappaleita kuin Maidenin kanssa. 

Alun perin British Lion oli kasattu jo 90-luvulla, ja Harris toimi yhtyeen "suojelijana", mutta hän alkoi myös soittaa yhtyeen kanssa. Haastatteluissa Harris on korostanut, ettei ole kyse hänen sooloprojektistaan, vaan oikeasta bändistä.

Kokoonpano
----------

* Richard Taylor - Laulu
* David Hawkins - kitara
* Grahame Leslie - kitara
* Steve Harris - basso
* Simon Dawson - rummut

Lähteet
-------

1. ↑  Soundi: Steve Harris kertoi Soundille kuulumisiaan *soundi.fi*. Viitattu 30.9.2020.
2. ↑  Revolver: IRON MAIDEN'S STEVE HARRIS ON BRITISH LION, SONGWRITING, PLAYING SMALLER VENUES THAN HIS SON *revolvermag.com*. Viitattu 30.9.2020. en
3. ↑  Loudwire.com: Steve Harris: British Lion Help Me Write Shorter Songs *loudwire.com*. Viitattu 30.9.2020. en
**Pandion I** (m.kreik. Πανδίων) oli kreikkalaisessa mytologiassa Ateenan myyttinen kuningas, Erikhthonioksen ja Praksithean poika. Vaimonsa Zeuksippen, joka oli hänen äitinsä sisko, kanssa heillä oli tyttäret Prokne ja Filomela sekä kaksoisveljet Erekhtheus ja Butes. Apollodoroksen mukaan Demeter ja Dionysos saapuivat Attikaan Pandioniin hallituskaudella Ilmeisesti Pandionin mukaan myös nimettiin Attikan Pandionis-fyle, koska sekä Ateenassa että Delfoissa oli fyleille nimensä antaneita eponyymejä heeroksia esittänyt veistosryhmä, ja Pandion oli näiden joukossa. Kyseessä saattoi kuitenkin olla myös Pandion II.

Rajariitojen kärjistyttyä sodaksi Theban kuninkaan Labdakoksen kanssa Pandion sai liittolaisen Traakian Tereuksesta. Kiitokseksi avusta Pandion antoi tyttärensä Proknen Tereukselle puolisoksi.

Pandionin kuoleman jälkeen hänen poikansa Erekhtheus seurasi häntä valtaistuimelle. Buteksesta puolestaan tuli Pallas Athenen ja Poseidonin ylipappi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.14.8 (engl. käännös)
2. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.14.7 (engl. käännös)
3. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 1.5.3 (engl. käännös)
4. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 10.10.1 (engl. käännös)
5. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.15.1 (engl. käännös)

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Erikhthonios**  | **Attikan kuningas**1437/6 – 1397/6 eaa.Kuvitteellinen kronologia | Seuraaja:**Erekhtheus** |
**Tylppähammaspoimulehti** (*Alchemilla samuelssonii*) on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon ja poimulehtien (*Alchemilla*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen sekä yleisesti ottaen keskikokoinen ruohovartinen kasvilaji. Se on erotettavissa muista poimulehtilajeista tyypillisen karvoituksensa sekä lehtiensä paksuuden ja lehtien liuskojen pienten kärkihampaiden perusteella.

Tylppähammaspoimulehti voi kasvaa noin 40 cm korkeaksi ja sen kasvutapa vaihtelee kohenevasta pystyyn. Tylppähammaspoimulehdellä on vankka juurakko, ja sen varret ovat koko matkaltaan tiiviisti karvapeitteisiä. Varsien tapaan myös lehtiruodeissa on samankaltainen tiivis karvapeite. Lehdet ovat paksuja, pyöreän munuaismaisia sekä väriltään sinertävänvihreitä, joskin lehtisuonien kohdilta vaaleampia. Lehdet ovat yläpuoliltaan kaljuja ja alapuoliltaan jonkin verran karvaisia. Lehdissä on yhdeksästä yhteentoista leveää, pyöreäkärkistä sekä hammaslaitaista liuskaa, ja kunkin liuskan laidoissa on 15–19 hammasta. Liuskojen kärjissä olevat hampaat ovat kuitenkin selvästi pienempiä kuin liuskojen laitojen hampaat. Tylppähammaspoimulehden kukat ovat tiiviissä sekä monihaaraisissa kukkarykelmissä, joissa yksittäiset kukat ovat pieniä sekä kellertäviä. Kukkaperät ja kukkapohjukset ovat kaljuja. Tylppähammaspoimulehti kukkii touko–kesäkuussa.

Tylppähammaspoimulehti kasvaa yleensä tulvaniityillä sekä laidunmailla. Tylppähammaspoimulehteä tavataan Suomessa siellä täällä, etelärannikolla, Ahvenanmaalla, Hämeessä sekä Kainuussa. Viime vuosilta havaintoja on kuitenkin vähemmän kuin noin 50 vuoden takaa ja tylppähammaspoimulehti on luokiteltu Suomessa silmälläpidettäväksi (NT) lajiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Arne A. Anderberg: Den virtuella floran: Stubbdaggkåpa (*Alchemilla samuelssonii*) *Den virtuella floran*.  2000. Naturhistoriska riksmuseet. Viitattu 15.11.2017. (ruotsiksi)
2. 1 2  Raino Lampinen & Tapani Lahti: Kasviatlas 2016: Tylppähammaspoimulehti (*Alchemilla samuelssonii*) *Kasviatlas*. Luonnontieteellinen keskusmuseo. Viitattu 15.11.2017. (suomeksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Tylppähammaspoimulehti (*Alchemilla samuelssonii*)
* Luopioisten kasvisto: Tylppähammaspoimulehti (*Alchemilla samuelssonii*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q9598740
* APDB: 222957
* CoL: BJ5H
* EoL: 634142
* EUNIS: 180695
* GBIF: 3028611
* iNaturalist: 1046344
* IPNI: 720942-1
* Open Tree of Life: 5795476
* Plant List: rjp-11150
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:720942-1
* Tropicos: 27804042
* WFO: wfo-0000984270

 |

 |
**Pandroseion** (m.kreik. Πανδρόσειον) oli antiikin aikainen Pandrosokselle omistettu pyhäkkö Ateenan Akropolis-kukkulalla.

Ennallistus Pandroseionin pylväiköstä.
Rakennuksen pohjakaava.  

1. Pandrosoksen temppeli.  

2. Pylväikkö.  

3. Kekropeion.  

4. Zeus Herkeioksen alttari.  

5. Athenen pyhä oliivipuu.  

6. Poseidonin suolavesilähde.  

7. Stomion.  

8. Poseidonin kolmikärjen iskemä jälki.  

9. Myöhemmän Erekhtheionin paikka.
Pyhäkkö oli rakennettu osaksi Erekhtheionin läntistä esipihaa. Se oli omistettu antiikin Ateenan mytologisen ensimmäisen kuninkaan Kekropsin yhdelle tyttärelle, Pandrosokselle, ja se piti sisällään useita kohteita, jotka liittyivät Ateenan varhaiseen mytologiaan ensimmäisten kuninkaiden aikana. Paikalla jatkettiin mahdollisesti mykeneläiseltä ajalta periytynyttä kulttia, joka oli alun perin samalla paikalla sijainneen mykeneläisen Ateenan kuninkaallisen palatsin palatsikultti.

Pyhäkössä oli gamma-kirjaimen muotoinen pylväikkö sekä pieni Pandrosoksen temppeli. Lisäksi pyhäkkö piti sisällään Zeus Herkeioksen alttarin sekä Kekropeionin eli Kekropsin haudan, joka oli osittain Erekhtheionin karyatidipylväikön alla. Pyhäkön alueella oli myös Athenen Ateenalle antama pyhä oliivipuu, Poseidonin kaupungille antama suolavesilähde (*Thalassa*) sekä Poseidonin kolmikärjen iskemä jälki kalliossa, jotka kaikki liittyivät myyttiin Athenen ja Poseidonin kilvasta Ateenan omistuksesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pandrosion *Ancient Greece*. Viitattu 4.4.2016.
2. 1 2 3  Πανδρόσειον *Αρχαιολογία της πόλης των Αθηνών*. Viitattu 4.4.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pandroseion** Wikimedia Commonsissa
**Hiroki Kikuta** (jap. 菊田 裕樹, *Kikuta Hiroki*) on japanilainen videopelimusiikin säveltäjä ja pelisuunnittelija. Hänen huomattavimpiin sävellystöihinsä lukeutuvat *Secret of Mana* ja sen jatko-osa *Seiken densetsu 3*.

Ura
---

Kikuta valmistui Kansain yliopistosta ja meni vuonna 1991 Squaren palvelukseen. Tuotettuaan äänitehosteita ensimmäiselle *Romancing SaGa* -pelille hän sävelsi musiikistaan kehutun *Secret of Manan* (Japanissa *Seiken densetsu 2*), jota seurasi toinen Super Famicomille julkaistu *Seiken densetsu* -peli, *Seiken densetsu 3*. Squarella Kikuta sävelsi myös PlayStationille kehitetyn *Soukaigin* musiikin, minkä jälkeen hän lopetti yhtiössä ja perusti oman Sacnoth-nimisen pelikehitysyrityksen. Kikuta toimi käsikirjoittajana ja säveltäjänä yhtiönsä tuottamassa *Koudelka*-kauhupelissä. *Koudelkan* julkaisun jälkeen hän lopetti Sacnothin palveluksessa ja perusti Nostriliana tunnetun yhtiön.

Kikutalla oli mukana useissa tehtävissä Square Enixin kiinalaisen MMORPG:n *Bukyo* kehityksessä, mutta peliä ei kuitenkaan julkaistu. Myöhemmin hän sävelsi Kenji Itōn kanssa toisen saman lajityypin pelin, vuonna 2007 julkaistun *Concerto Gaten*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Kenji Ito Square Enix Music Online. Viitattu 10.5.2009. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Game Credits for Koudelka MobyGames. Viitattu 10.5.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Angel's Fear – virallinen sivusto (japaniksi)
* kiss twice – blogi (japaniksi)
* Hiroki Kikuta VGMdb-sivustolla (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Hiroko Nakamura** (jap. 中村 紘子; alun perin *Hiroko Fukuda*; 25. heinäkuuta 1944 Yamanashin prefektuuri – 26. heinäkuuta 2016) oli japanilainen pianisti.

Elämä ja ura
------------

Nakamura aloitti pianotunneilla käymisen neljävuotiaana. Myöhemmin hän sai ohjausta Leonid Kotšanskilta valmistautuakseen kansalliseen musiikkikilpailuun, jossa voitti ensipalkinnon vuonna 1958. Vuonna 1960 Nakamura pääsi Tokion musiikkikonservatorioon ja teki debyyttinsä orkesterin kanssa toimimalla solistina Ludwig van Beethovenin 1. pianokonserton esityksessä. Hän pääsi saavuttamansa menestyksen turvin kansainväliselle kiertueelle NHK-sinfoniaorkesterin solistina. Vuosi myöhemmin hän piti Tokiossa ensimmäisen sooloresitaalinsa.

Nakamura lähti vuonna 1962 Yhdysvaltoihin, jossa opiskeli Juilliard Schoolissa Rosina Lhévinnen luokalla. Yhdysvalloista hän siirtyi Varsovaan, jossa opiskeli Zbigniew Drzewieckin johdolla ja osallistui vuoden 1965 kansainväliseen Frédéric Chopin -pianokilpailuun. Nakamura pääsi kilpailussa neljännelle sijalle ja sai nuorimpana finalistina Chopin-stipendisäätiön palkinnon. Chopin-kilpailun jälkeen hän täydensi opintojaan Nikita Magaloffin johdolla ja jälleen Juilliard Schoolissa.

Nakamura esiintyi uransa aikana monissa maissa, kuten Neuvostoliitossa/Venäjällä, Puolassa, muualla Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Erityistä suosiota hän saavutti Venäjällä tekemillään esiintymisillä. Hänen ohjelmistoonsa kuului esimerkiksi Ludwig van Beethovenin, Frédéric Chopinin, Claude Debussyn, Georg Friedrich Händelin, Franz Lisztin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Sergei Prokofjevin, Sergei Rahmaninovin, Robert Schumannin ja Pjotr Tšaikovskin teoksia. Nakamura oli aktiivinen kamarimuusikko ja muodosti duon pianisti Sergei Dorenskin kanssa. Hän teki kymmeniä levytyksiä eri yhtiöille.

Nakamura istui monien kansainvälisten kilpailujen tuomaristoissa, esimerkiksi Chopin-kilpailussa vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Hän kirjoitti myös neljä musiikkiaiheista kirjaa. Hänellä oli Polonia Restituta -ritarikunnan komentajanristi.

### Yksityiselämä

Nakamuran mies oli kirjailija Kaoru Shōji.

Nakamura ilmoitti vuonna 2015 sairastuneensa suolistosyöpään, mutta jatkoi musiikillista toimintaansa hoitojen lomassa. Hän kuoli sairauteensa 72-vuotiaana. Kaksi päivää kuoleman jälkeen Nakamuralle pidettiin hautajaiset, joihin osallistuivat vain lähisukulaiset.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hiroko Nakamura (Arkistoitu – Internet Archive) The Fryderyk Chopin Institute
2. 1 2 3  Noted Japanese pianist Hiroko Nakamura dies (Arkistoitu – Internet Archive) Asia News Network
3. 1 2 3  Hiroko Nakamura passed away at the age of 72 on July 26, 2016. Japan Arts


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Oy Herrfors Ab** on Katternö-konserniin kuuluva energiayhtiö Pietarsaaren seudulla.

Historia
--------

Vuonna 1900 Pietarsaaren kaupungille tarjottiin ostettavaksi Långforsin koskea Ähtävänjoen varrella. Kaupunki piti pyyntihintaa liian korkeana ja päätti sen sijaan panostaa kaupunkialueella sijaitsevaan puu- ja kivihiilivoimalaan. Kaksi maanviljelijää alkoivat tuottamaan sähkövirtaa Ähtävänjoen vedestä. Vuosisadanvaihteen jälkeen he asensivat generaattorin myllyyn Kållfors-koskella, noin kaksi kilometriä Långforsista alajuoksulle päin. Vuonna 1907 Herrfors-kosken äärellä sijainneeseen puuhiomoon hankittiin sähkögeneraattori. Sähköjohdot tehtaan lisäksi vedettiin kestikievariin, Kolpin kouluun ja muutamaan lähialueen taloon.

Vuonna 1921 sekä Herrforsiin että Långforsiin avattiin voimalat. Kållby Kvarn & Kraftcentral Abn rakennuttama Långforsin voimala alkoi toimittaa sähkövirtaa Lepplaxiin, Kruunupyyhyn ja myöhemmin Kokkolaan. Yritysfuusion myötä vuonna 1963 Oy Herrfors Ab sai omistukseensa Herrforsin ja Långforsin voimalat. Oy Katternö Ab osti Oy Herrfors Ab:n vuonna 1976. Nykyisin Oy Herrfors Ab hoitaa kaiken sähkön- ja kaukolämmönjakelun Katternö-konsernin asiakkaille.

Lähteet
-------

1. ↑  Herrfors Oy Ab *finder.fi*. Viitattu 3.3.2022.
2. ↑  Oy Herrfors Ab *jakobstad.fi*.  Arkistoitu 2.4.2019. Viitattu 8.9.2019.
3. 1 2  Historia *herrfors.fi*.  Arkistoitu 30.7.2019. Viitattu 8.9.2019.
**Donald Hall** (20. syyskuuta 1928 – 23. kesäkuuta 2018) oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka on tullut tunnetuksi varsinkin lukuisilla englanninkielisillä runokokoelmillaan. Hän on julkaissut myös proosaa. 

Hall syntyi New Havenissa Connecticutissa, Donald Andrew Hallin ja Lucy o.s. Wellsin ainoana lapsena. Hän opiskeli Phillips Exeter Academyssä, Harvardissa ja Oxfordissa. Hän palasi Yhdysvaltoihin ja tutustui Michiganin yliopistossa opettaessaan runoilija Jane Kenyoniin, jonka kanssa hän meni naimisiin vuonna 1972.

Hallilta löydettiin vuonna 1989 suolistosyöpä. Leikkauksen jälkeen maksasta löydettiin etäpesäke, ja vaikka mahdollisuus elää viisi vuotta lisää oli vain yksi kolmesta, mies toipui. Hänen toivuttuaan Jane Kenyonilla kuitenkin todettiin alkuvuodesta 1994 leukemia, johon hän kuoli 22. huhtikuuta 1995.

Tuotanto
--------

Hallin tuotannon tunnetuimman osan muodostavat hänen runokokoelmansa. Hänen kirjoittamansa ja Barbara Cooneyn kuvittama lastenkirja *Ox-Cart Man* (1979) palkittiin vuonna 1980 Caldecott-mitalilla. Kirjailija on julkaissut lisäksi muun muassa runsain mitoin esseitä.

Hall palkittiin vuonna 1990/1991 Frost-mitalilla. Hän asuu Eagle Pond Farmilla, isovanhempiensa vanhassa talossa New Hampshiren Wilmotissa. Hän oli Yhdysvaltain *Poet Laureate* vuosina 2006–2007, ja hän on kuulunut Yhdysvaltain Taiteiden ja kirjallisuuden akatemiaan vuodesta 1989.

### Runoteokset

* *Exiles and Marriages* (1955)
* *The Dark Houses* (1958)
* *A Roof of Tiger Lilies* (1964)
* *The Alligator Bride* (1969)
* *The Yellow Room: Love Poems* (1971)
* *The Town of Hill* (1975)
* *A Blue Wing Tilts at the Edge of the Sea: Selected Poems, 1964–1974* (1975)
* *Kicking the Leaves* (1978)
* *The Toy Bone* (1979)
* *The Happy Man* (1986)
* *The One Day* (1988)
* *Old and New Poems* (1990)
* *Here at Eagle Pond* (1992)
* *The Museum of Clear Ideas* (1993)
* *The Old Life* (1996)
* *Without* (1998)
* *The Painted Bed* (2002)
* *White Apples and the Taste of Stone* (2006)

Lähteet
-------

1. ↑  Donald Hall, former US poet laureate, dies at 89 (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Sjumsi** (ven.  ja udmurtiksi Сюмси́) on kylä ja maalaiskunta Udmurtiassa Venäjällä. Se sijaitsee Kilmezin sivujoen Sjumsinkan varrella 132 kilometriä Iževskistä luoteeseen. Kylä on Sjumsin piirin keskus. Asukkaita on 5 600 henkeä (vuonna 2002).

Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1615. Sen asukkaat ovat etupäässä venäläisiä, udmurtteja ja tataareja.

Sjumsin kautta kulkee Kazanin, Permin ja Jekaterinburgin välinen Siperian maantie. Iževskiin on maantieyhteys Uvan ja Nylgan kautta. Kylässä toimii metsäteollisuuslaitos, konepaja, lihanjalostuslaitos, meijeri ja leipomo. Siellä on keskikoulu, taidekoulu, lasten luomistyön keskus, ammattikoulu ja piirisairaala.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Udmurtskaja Respublika: Entsiklopedija*, s. 666. Iževsk: Udmurtija, 2000. ISBN 5-7659-0732-6.
2. ↑  Vserossijskaja perepis naselenija 2002 goda: Tom 1 - Tšislennost i razmeštšenije naselenija: 4. Tšislennost naselenija Rossii, federalnyh okrugov, subjektov Rossijskoi Federatsii, raionov, gorodskih poseleni, selskih naseljonnyh punktov - raitsentrov i selskih naseljonnyh punktov s naselenijem 3 tysjatši i bolee tšelovek *perepis2002.ru*.  Arkistoitu 7.2.2012. Viitattu 14.1.2012. (venäjäksi)
3. ↑  *Udmurtskaja Respublika: Entsiklopedija*, s. 666–667. Iževsk: Udmurtija, 2000. ISBN 5-7659-0732-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Sjumsin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
**Bruce Cale** (s. 1939 Leura, Uusi Etelä-Wales) on australialainen jazz-kontrabasisti ja säveltäjä. Hän varttui Katoombassa ja aloitti 9-vuotiaana viulunsoiton. 18-vuotiaana hän oli jo aloittanut ammattimaisen työskentelyn kontrabasistina Sydneyssä. 1960-luvun alussa Cale kuului Bryce Rohden kvartettiin, joka on historiallisesti huomattava kokoonpano maassaan. Vuonna 1965 Cale muutti Englantiin. Hänelle myönnettiin siellä Down Beat Jazz Study Grant, jonka turvin hän lähti vuonna 1966 Yhdysvaltoihin, jossa hän vietti yksitoista vuotta. Hänen yhteistyökumppaneitaan olivat Rohden lisäksi Phil Woods, John Handy, Zoot Simms, Ernie Watts, Toshiko Arkiyoshi, John Klemmer ja Mike Nock.

Cale on säveltänyt jazzin lisäksi myös nykytaidemusiikkia. Vuonna 1974 hän sai tilauksen kirjoittaa suurimuotoinen teos saksofonisti John Coltranelle. Teokset *Iron Cross* ja *Kookaburra* saivat kantaesityksensä vuonna 1974 Los Angelesin filharmonisen orkesterin tulkitsemina. Palattuaan Australiaan 1977 Cale perusti oman kvartetin ja pienen jazzorkesterin. Ian Shanahan kantaesitti Calen sävellyksen *Cullenbenbong* (bassohuilulle ja temppelikelloille, 1989) sekä Australiassa että Japanissa. Kappale toi säveltäjälleen Adolf Spivakovsky -stipendin. Vuonna 1992 Calelle myönnettiin *Fellowship of Australian Composers Prize* sävellyksestä *Breeze in the chimes of time* sekä Jean Bogan -palkinto soolopianosävellyksestä *Coalesce*.

Cale on teoksissaan muun muassa yhdistellyt afroamerikkalaisia, brasilialaisia ja nykyeurooppalaisia rytmejä. Hän on joissain sävellyksissä hyödyntänyt improvisaatiota. Hänen orkesteriteoksiaan on julkaistu levytettyinä. Hän sai oppia George Russellilta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Australian Music Centre: Bruce Cale


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Hirayaman tauti** eli **nuoruusiän yläraajan distaalinen lihasatrofia** on harvinainen ja enimmäkseen nuorilla miehillä ilmenevä alemman motoneuronin sairaus. Se eroaa kuitenkin varsinaisista motoneuronitaudeista, koska sen taudinkulku poikkeaa niistä ja taudin eteneminen yleensä pysähtyy viiden vuoden sisällä oireiden alkamisen ajankohdasta.

Hirayaman taudin kuvasi ensimmäisenä Keizo Hirayama. Japanin kielellä tauti määriteltiin ensimmäisen kerran vuonna 1959 ja englannin kielellä vuonna 1963. Alun perin tautia pidettiin vain yhtä yläraajaa koskevana, mutta myöhemmin on käynyt ilmi, että taudilla on taipumus ulottua molempiin yläraajoihin. Laajentuessaan myös toisen yläraajan alueelle Hirayaman taudin aiheuttama kyynärvarren ja kämmenen lihassurkastuma ja lihasvoimien heikkeneminen ovat yleensä epäsymmetrisiä. Vain 10 %:ssa tapauksista tauti esiintyy tällöin symmetrisenä. Lihassurkastuma jakautuu tyypillisesti vinosti kyynärvarren alueella.

Hirayaman taudin oireet alkavat tyypillisesti 14–25-vuotiaana. Miehillä sairastumisriskin on katsottu olevan 7–20-kertainen. Autonomisen hermoston toiminnan häiriöön viittaavia oireita esiintyy 80 %:lla potilaista. Näitä oireita ovat esimerkiksi ihon kylmyys ja liikahikoilu. Osalla potilaista esiintyy myös faskikulaatioita tai liikehäiriönä ilmenevä minipolymyoklonus. Taudin etenemisen on todettu pysähtyvän noin 90 %:lla potilaista itsestään viiden vuoden kuluessa. Hirayaman tauti on tavallista yleisempi Aasian maissa, ja sitä on raportoitu eniten Japanissa ja Intiassa. Esiintyvyyttä on todettu myös Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Australiassa. Taudin tarkka ilmaantuvuus on kuitenkin tuntematon.

Hirayaman taudin diagnoosista päästään varmuuteen elektroneuromyografialla ja kaularangan kineettisellä magnettikuvauksella. Yleensä aivo-selkäydinnestetutkimuksessa tehdään Hirayaman taudin kohdalla normaali löydös. Hirayaman taudin hoito on lähtökohtaisesti konservatiivinen. Harvojen potilaiden kohdalla on sovellettu leikkaushoitoa, joka kuitenkin voi tulla kyseeseen vaikeamman taudinkuvan ja nopeamman etenemisen tapauksessa. Konservatiiviseen hoitoon voi kuulua tukikauluksen käyttäminen niskan taipumisen estämisen tarkoituksessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Heli Sätilä, Janne Lähdesmäki, Eeva Mäkelä, Veikko Kähärä ja Aki Hietaharju, Hirayaman tauti Lääketieteellinen aikakauskirja Duodecim 2016, viitattu 14.5.2023
2. 1 2 3 4 5  Hirayama disease: Is surgery an option? Elsevier 10/2015, viitattu 14.5.2023