recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jouko Juhani Hassi** (s. 19. marraskuuta 1959 Rantsila) on suomalainen pika- ja aitajuoksija. Hän kilpailee edelleen veteraanisarjoissa. Hän on edustanut Oulun Pyrintöä vuoteen 1978 ja jälleen vuodesta 1983 edustettuaan välillä Oulun NMKY:tä. Hänen valmentajanaan on toiminut Jussi Saarela.

Hassi karsiutui Helsingin MM-kilpailuissa 1983 100 metrin alkuerissä. 4 × 100 metrin viestissä hän kuului välieriin edenneeseen Suomen joukkueeseen. Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 1984 hän karsiutui 60 ja 200 metrin alkuerissä. Hassi edusti Suomea aikuisten maaotteluissa vuosina 1981–1984. Hän voitti 100 metrin maaottelujuoksun Tukholmassa 1983 ajalla 10,60.

Hassi saavutti Kalevan kisoissa 100 metrillä hopeaa 1982, 1983 ja 1984 sekä pronssia 1981. 200 metrillä hän sai hopeaa 1981 ja pronssia 1983. 400 metrin aitajuoksussa hän sai pronssia 1989. Viestijuoksun SM-kilpailuissa Hassi sai 4 × 100 metrillä kultaa 1982, 1983 ja 1990 sekä pronssia 1989. 4 × 400 metrin viestissä hän sai hopeaa 1978, 1985, 1989 ja 1990 sekä pronssia 1981 ja 1983. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän voitti 1984 kultaa sekä 60 että 200 metrillä.

Ennätykset
----------

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ulkoradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| **100 m** | 10,4510,2h | YlivieskaLapinlahti | 1. heinäkuuta 198426. kesäkuuta 1983 |
| **200 m** | 21,26 | Budapest | 3. syyskuuta 1981 |
| **300 m** | 34,30 | Tyrnävä | 11. syyskuuta 1983 |
| **400 m** | 47,85 | Turku | 7. heinäkuuta 1981 |
| **200 m aj** | 23,99 | Oulu | 5. syyskuuta 1990 |
| **400 m aj** | 52,38 | Oulu | 4. elokuuta 1990 |

 | Sisäradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| **60 m** | 6,79 | Turku | 11. helmikuuta 1984 |
| **200 m** | 22,06 | Turku | 12. helmikuuta 1984 |
| **400 m** | 49,53 | Rovaniemi | 16. helmikuuta 1980 |

 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jouko Hassi Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Hannus, Matti & Laitinen, Esa & Martiskainen, Seppo: *Kalevan kisat Kalevan malja - Vuosisata yleisurheilun Suomen mestaruuksia*, s. 180. Suomen Urheiluliitto: Gummerus, 2002. ISBN 951-96491-5-8.
3. ↑  Finnish Indoor Championships *www.gbrathletics.com*. Viitattu 30.6.2009. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Jouko Heikura** (s. 1961) on suomalainen kirjailija ja toimittaja.

Sanoma Osakeyhtiön toimittajakoulun käynyt Heikura aloitti toimittajanuransa Helsingin Sanomissa vuonna 1984. Hän työskenteli lehdessä vuoteen 1987, minkä jälkeen hän siirtyi Ilta-Sanomiin. Hän toimi Ilta-Sanomien kirjeenvaihtajana Tukholmassa vuosina 1988–1990, Lontoossa vuosina 1990–1992 ja 1994–2001, Balkanilla ja Budapestissa vuosina 1992–1994 sekä New Yorkissa vuosina 2001–2003.

Heikuran ensimmäinen romaani, toimittaja Rakel Ahosta kertova *Mustien vuorten varjossa*, julkaistiin vuonna 2011. Sama hahmo on päähenkilönä myös romaaneissa *Joki kaupungin alla* (2013) ja *Asemapaikka New York* (2015). Osa kirjojen tapahtumista pohjautuu Heikuran omiin kokemuksiin hänen kirjeenvaihtajavuosiltaan.

Heikura omistaa yhdessä sisarensa Hanna Teerijoen kanssa yrityksen Paloheinä Golf. Yritys hallinnoi Helsingin Paloheinässä sijaitsevaa golfkenttää.

Heikura on koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän opiskeli pääaineenaan teoreettista filosofiaa.

Teokset
-------

* *Mustien vuorten varjossa*. Helsinki: Gummerus, 2011. ISBN 978-951-20-8415-9.
* *Joki kaupungin alla*. Helsinki: Gummerus, 2013. ISBN 978-951-20-8981-9.
* *Asemapaikka New York*. Helsinki: Gummerus, 2015. ISBN 978-951-24-0077-5.
* *Lahja äidilleni*. Helsinki: Gummerus, 2020. ISBN 9789512416974.

Lähteet
-------

1. ↑  Fennica – Suomen kansallisbibliografia Kansalliskirjasto. Viitattu 16.8.2015. [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3 4  Makkonen, Nita: Tilit selviksi.  *Ilta-Sanomat*, 15.8.2015, s. 37.
3. ↑  Puustinen, Terho: Kansan golf on loistobisnes *Talouselämä*.  30.5.2007.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 16.8.2015.
4. ↑  Jouko Heikura *Gummerus.fi*. Viitattu 16.8.2015.
**Jouko Järvinen** (s. 20. huhtikuuta 1987) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. 

Järvinen siirtyi Tapiolan Honkaan kaudeksi 2012–2013 pelattuaan urallaan tätä ennen Korisliigaa Lappeenrannan NMKY:ssä ja Kouvoissa sekä vaihto-oppilasvuotenaan Saksan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla PSK Gequosissa. Pituudeltaan 192-senttisen Järvisen kasvattajaseura on Peli-Karhut. Järvinen pelasi 25 nuorten maaottelua. Niissä pisteitä kertyi 176.

Pääsarjauransa Järvinen aloitti kaudella 2006–07 Kouvojen joukkueessa. Kaudeksi 2007–08 hän siirtyi Lappeenrannan NMKY:n joukkueeseen. Kauden aikana Järvinen oli joukkueensa mukana voittamassa Suomen cupia sekä SM-pronssia.

Vuosina 2013–2015 Järvinen edusti Helsinki Seagullsia, minkä jälkeen hän pelasi yhden kauden Hongassa M1DB:tä. Heinäkuussa 2016 hän teki sopimuksen Espoo Unitedin kanssa. EU nousi Korisliigaan jossa pelasi kauden 2017–2018. Järvinen lopetti kilpauransa kauden päätyttyä.

Lähteet
-------

* Jouko Järvinen Suomen Koripalloliitto

### Viitteet

1. ↑  Tapiolan Honka - Miehet edustus  16.2.2013. Tapiolan Honka.  Arkistoitu 19.8.2013. Viitattu 16.2.2013.
2. ↑
3. ↑
**Seleinus** (m.kreik. Σελεινούς, *Seleinūs* tai *Seleinous*, myös Σελινοῦς, *Selinūs* tai *Selinous*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Peparethoksen saarella (nyk. Skópelos) Kreikassa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi saaren pohjoisosassa nykyisen Glóssan Loutrákin kylän paikalla.

Peparethoksen saari oli *tripolis*, ja siellä sijaitsivat myös kaupungit Peparethos ja Panormos. Peparethos oli näistä kolmesta merkittävin ja Seleinus ja Panormos olivat oletettavasti sen alaisuudessa. Seleinuksen kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.

Kaupungin olemassaolo poliksena jo klassisella kaudella tunnetaan huonosti. Tulkinta perustuu lähinnä mainintaan myöhemmässä roomalaisaikaisessa piirtokirjoituksessa, sekä siihen, että Pseudo-Skymnos kutsuu saarta *tripolikseksi*, eikä muita vaihtoehtoja kolmanneksi kaupungiksi ole. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Seleinūsios* (Σελεινούσιος).

Kaupungin akropoliina eli yläkaupunkina ja linnavuorena toimi meren rannalla oleva harjanne heti nykyisen Loutrákin kylän luoteispuolella. Kukkula on ollut varustettu muurein. Niistä on säilynyt jäänteitä, jotka on ajoitettu 300-luvulle eaa. Kaupungin paikalta on löydetty myös Athenen temppeliksi oletetut rauniot 400-luvulta eaa. sekä roomalaisaikaisten kylpylärakennusten jäänteitä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "512 Seleinous", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "SELINUS (Selinunte) Trapani, Sicily", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Selinus *Pleiades*. Viitattu 1.6.2020.
4. ↑  Selinous (Skopelos) Loutraki - Σελινούς *ToposText*. Viitattu 1.6.2020.
5. ↑  Glosa *Greeka*. Viitattu 1.6.2020.
Kurdit tanssimassa Irakissa.
**Kurditanssi** (Kurdiksi Govend, Helperkê, Shayî, *ھەڵپەڕکێ*, *شایی*) tarkoittaa ryhmää kurdien, Kurdistanin alueella (osin Irak, Turkki, Syyria, Iran) tanssimia perinteisiä, käsikädessä tanssittavia piiritansseja, joissa on yhtäläisyyksiä osaan naapurikansojen tansseista, sekä myös rivinä tai jonoissa tanssittavia tansseja.

Kurditansseissa usein yksi tai muutama soolotanssija voi tanssia osan aikaa tanssipiirin keskellä. *Encyclopedia of Islam* -tietosanakirjan mukaan kurdit laulavat ja tanssivat kaikilla festivaaleillaan, syntymäpäivillä, uutenavuotena, persialaisena uutenavuotena, häissä ja muissa juhlissa. Kurditansseissa miehet ja naiset tanssivat useimmiten yhdessä, toisin kuin etenkin eteläisillä arabi-naapurikansoillaan, joilla miehet ja naiset tanssivat yleensä erikseen. 

Nykyään myös Irakissa, Syyriassa ja Turkissa muutkin kuin kurdit tanssivat kurditansseja, etenkin sähkösoitinlauluversioiden säestyksellä. 
Kurdi-maahanmuuttajien myötä kurditansseja harrastetaan myös Euroopassa, etenkin Saksassa, Pohjoismaissa ja myös Suomessa (Suomessa asuu noin 13 000 kurdia).

Hääseremoniatanssi kurdikylässä.

Historia
--------

Kurditanssien katsotaan pohjaavan ainakin 3000 vuotta vanhaan tanssiperinteeseen.

Tunnettuja kursitanssimusiikin nykyesittäjiä
--------------------------------------------

* Aziz Weisi (synt. 1967 Iranissa)
* Baxtyar Salah (Baxtiar Saleh, Baxtyar Saleh)

Katso myös
----------

* Kurdimusiikki (engl. Wikipedia)
* Kansantanssien laulutanssit Suomessa
* Rivitanssi
* Letkajenkka
* Countrytanssi
* Piiritanssit (engl. Wikipedia)
* Assyrialaistanssit (engl. Wikipedia), myös musiikki- ja videoesittelyin.
* Persialaistanssi (engl. Wikipedia)
* Armenialaistanssi (engl. Wikipedia)
* Turkkilaistanssi (engl. Wikipedia)
* Dabke
* Lista perinnetansseista maittain (engl. Wikipedia)

Lähteet
-------

1. ↑  *Kurds, Kurdistan*, Part 4. "Dances and music", *The Encyclopedia of Islam*, Edited by C.E. Bosworth, E. van Donzel, B. Lewis & Ch. Pellat, Vol. V, KHE-MAHI, Leiden, E.J. BRILL Publishers, 1986, 1263 pp. (see p. 477).
2. ↑  Newroz-juhla tuo kevään mukanaan, 22.3.2008 *ksml.fi*.  fi
3. ↑  Suurimmat vieraskieliset ryhmät Suomessa 2017 *stat.fi*.  fi
4. ↑  Learn About Kurdish Dance | The Kurdish Project *thekurdishproject.org*.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Kurdish dance

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen kurdeja tanssimassa Newroz-juhlassa, Turku 2014
* Suomen kurdien tanssijuhlat Helsingissä, 2010
**Pyhä Dominic Siloslainen** (1000 Cañas, Navarra, Espanja – 10. joulukuuta 1073 Silos, Espanja) oli pyhimys, apotti ja pappi. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijöitä, ja hän teki työtä heidän kanssaan muutaman vuoden ennen kuin rupesi munkiksi. Hänet vihittiin papiksi, ja hänestä tuli noviisimestari ja sitten priori. Hän kieltäytyi luovuttamasta luostarin maita kuningas Garcia III:lle, ja hänet ja kaksi muuta munkkia karkotettiin luostarista väkivaltaisesti.

Ferdinand I otti pakolaiset vastaan ja luovutti heille Siloksen vanhan ja hylätyn luostarin. Dominic uudisti luostarin ja perusti scriptoriumin (’kirjoitushuone’), josta tuli alueella kuuluisa. Dominic kuoli vuonna 1073, ja hänet kanonisoitiin kolme vuotta myöhemmin. Hän on vankien, raskaana olevien naisten, paimenten suojeluspyhimys ja suojeluspyhimys vesikauhua, vesikauhuisia koiria ja hyönteisiä vastaan. Dominic kuvataan apottina, ketjuilla, ja mitroitettuna apottina kirjan ja piispansauvaan sidotun hunnun kanssa. Hänen juhlapäiväänsä vietetään 20. joulukuuta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Saint Dominic of Silos *CatholicSaints.Info*.  7.11.2010. Viitattu 12.8.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3  StackPath *indcatholicnews.com*. Viitattu 12.8.2021. (englanniksi)
3. ↑  Dominic of Silos *Oxford Reference*. Viitattu 12.8.2021. (englanniksi)
4. 1 2 3  St. Dominic of Silos – Saints & Angels *Catholic Online*. Viitattu 12.8.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Barukin kirja** (aiemmin *Baarukin kirja*; m.kreik. Βαρούχ, *Barūkh*) on deuterokanonisiin kirjoihin eli Vanhan testamentin apokryfikirjoihin kuuluva kirja, joka on mukana Septuagintassa sekä katolisessa ja ortodoksisessa Raamatussa. Se ei kuulu juutalaiseen Raamattuun Tanakiin eikä varsinaiseen protestanttisten Raamattujen kaanoniin.

Kirja on saanut nimensä profeetta Jeremian kirjurin ja ystävän Baruk ben Neriahin mukaan. Varmaa tietoa kirjoittajista ei kuitenkaan ole. Kirja lienee ollut olemassa yhtenäisenä kokonaisuutena 100-luvulla eaa. Se on luultavasti kirjoitettu alun perin arameaksi tai hepreaksi.

Muun muassa katolinen Barukin kirja sisältää kuudennen luvun, Jeremian kirjeen, joka on itäisen ortodoksisuuden Raamatussa omana kirjana. Kummatkin lukevat Barukin kirjan profeetallisiin kirjoihin Jesajan, Jeremian, Valitusvirsien, Hesekielin, Danielin ja kahdentoista pienen profeetan joukkoon.

Lähteet
-------

1. ↑  *Vanhan testamentin apokryfikirjat*, s. 508. Kirjapaja, 2010. ISBN 978-951-607-780-5.

Kirjallisuutta
--------------

* "Barukin kirja", *Vanhan testamentin apokryfikirjat*. Toimituskunta: Juhani Pihkala ym. 2. korjattu painos (1. painos 2009). Helsinki: Kirjapaja, 2010. ISBN 978-951-607-780-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Barukin kirja** Wikimedia Commonsissa

* Barukin kirja – apokryfikirjojen käännöskomitean käännösehdotus 2003
* Barukin kirja. Finbible.
* Catholic Encyclopedia: Book of Baruch (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Katalonia
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Book of Baruch
**Kurankot**, jotka tunnetaan myös nimillä **korankot** ja **karankot**, ovat etninen ryhmä, joka asuu Sierra Leonessa ja Guineassa. Kurankot puhuvat äidinkielenään kurankoa (tai korankoa), joka kuuluu nigeriläis-kongolaisiin kieliin. Heidän sukulaiskansansa mandinkat sekä susut ymmärtävät kurankon kieltä, sillä se on samanlainen mandinkan kielen kanssa. Kurankoja arvioidaan olevan Sierra Leonessa noin 368 000 ja Guineassa noin 112 000, joka tarkoittaisi heitä olevan yhteensä noin 482 000. Kurankot ovat pääasiassa islaminuskoinen kansa, mutta useat heistä harjoittavat silti perinteisiä uskontojaan. 

Kurankot asuttavat vuoristoista Sierra Leonen koillista puolta, josta heidän asuinalueensa jatkuu Guineaan. Kurankojen asuttamalta alueelta puuttuvat sopivat tieyhteydet eikä alueelle pääse helposti, jonka takia kurankot ovat sosiaalisesti eristettyinä.

Lähteet
-------

1. ↑  Joshua Project: Kuranko in Sierra Leone *joshuaproject.net*. Viitattu 24.5.2017. (englanniksi)
2. ↑  Joshua Project: Kuranko in Guinea *joshuaproject.net*. Viitattu 24.5.2017. (englanniksi)
3. ↑  PeopleGroups.org: Kuranko of Sierra Leone *peoplegroups.org*. Viitattu 24.5.2017. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
Bartolomé de Las Casas
**Bartolomé de las Casas** (24. elokuuta 1484 Sevilla – 17. heinäkuuta 1566 Madrid) oli espanjalainen piispa ja teologi. Hän oli Chiapasin ensimmäinen piispa. Las Casas oli aikansa ristiriitaisimpia henkilöitä. Hänen kirjoitustensa syynä pidetään suurelta osin ns. mustan legendan syntymistä. Bartolomé de las Casas johti intiaanien puolesta käytävää taistelua espanjalaisia encomenderoja vastaan usean vuosikymmenen ajan. 

Las Casas liittyi vuonna 1522 dominikaaneihin Santo Domingossa, ilmeisesti Domingo de Betanzosin neuvosta, tultuaan petetyksi ja väärin kohdelluksi yrityksessään perustaa intiaanien ja espanjalaisten keskinäisen yhteisön nykyisen Venezuelan rannikolle. Las Casas teki kahdeksan matkaa Espanjaan puolustaessaan intiaanien oikeuksia. Vuodesta 1547 lähtien Las Casas oleskeli Espanjassa palaamatta enää Uuteen Espanjaan. Sieltä käsin hän jatkoi intiaanien puolustamista ja toimi tarmokkaasti encomienda-järjestelmän lakkauttamiseksi, jonka johdosta hänestä tuli hyvin vihattu henkilö Uuden Maailman encomenderojen keskuudessa. Hänen vihamiehiään oli esimerkiksi fransiskaani Toríbio de Benavente, joka kertoo polttaneensa Las Casasin Uuteen Espanjaan lähettämiä kirjoituksia. Myös Espanjan johtava humanisti Juan Ginés de Sepúlveda toimi tarmokkaasti Las Casasia vastaan.

Lähteet
-------

* Casas, Bartolomé de las; Brevísima relación de la destrucción de las Indias. Madrid.
* Casas, Bartolomé de las Indias; Historia de las Indias.
* Hanke, Lewis; The Spanish Sruggle for Justice in the Conquest of America. Boston 1965.

### Viitteet

1. ↑  britannica.com: Bartolomé de Las Casas

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bartolomé de las Casas**.
* Mirror of the Cruel and Horrible Spanish Tyranny Perpetrated in the Netherlands, by the Tyrant, the Duke of Alba, and Other Commanders of King Philip II

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Marcus Furius Camillus** (300-luku eaa.) oli roomalainen sotilas ja poliitikko. Tiedot Camilluksen elämästä ovat sekoitus historiaa ja myyttiä. Livius kutsui Camillusta Rooman toiseksi perustajaksi.

Camillus valtasi Vejin etruskikaupungin vuonna 396 eaa. ja Faleriin kaupungin pian tämän jälkeen. Kerrotaan että Camillus karkotettiin Roomasta koska kaupunkien valtauksessa saatu saalis jaettiin epäreilulla tavalla. Camillus pakeni Ardeaan. Tarinan mukaan hänet valittiin diktaattoriksi sen jälkeen kun gallialaiset olivat ryöstäneet Rooman vuonna 390 eaa. Camillus kukisti gallialaiset ja otti takaisin heidän Roomasta ryöstämänsä kullan. Tämän tarinan todenperäisyydestä ei ole tietoa.

Camilluksella oli suuri rooli plebeijien ja patriisien välisen kiistan selvittelyssä. Camillus uudisti myös Rooman armeijaa. 380-luvulla eaa. Camillus kukisti eekvit ja volskit. 367 eaa. Rooman plebeijien ja patriisien välien kiristyessä Camillus vannoi rakentavansa temppelin Concordia-jumalattarelle. Temppeli rakennettiin Capitolium-kukkulan juurelle. Perimätiedon mukaan Camillus kuoli 82-vuotiaana ruttoon vuonna 365 eaa.

Lähde
-----

* John Hazel: *Who's who in the Roman World*. Routledge, 2002. ISBN 0415291623.
**Sota** (oikealta nimeltään **Abraham Lincoln Kieros**) on fiktiivinen henkilö Marvel Comicsin sarjakuvissa. Hän oli yksi Tuhon ratsumiehistä ja taisteli Ryhmä-X:ää vastaan.

Historia
--------

Sota taisteli Vietnamin sodassa ja menetti kykynsä liikkua. Häntä pidettiin sairaalassa hengityslaitteissa, mutta hän tunsi, että hänet oli unohdettu. Tuho ilmestyi hänelle eräänä päivänä ja lupautui palauttamaan tämän kyvyn liikkua ja antaa tälle mahdollisuuden kostaa niille, jotka olivat työntäneet hänet syrjään. Abraham suostui ja sai taas mahdollisuuden liikkua, minkä ansiosta hän pystyi taas käyttämään mutanttivoimaansa; luoda räjähdyksiä lyöden kätensä yhteen. Hän myös liittyi Tuhon ratsumiehiin.

Sota halusi pitää tilanteet hallinnassaan ja esiintyi ratsumiesten johtajan ensimmäisessä taistelussaan Tekijä-X:ää vastaan. Nälkä ja Rutto eivät kuitenkaan suostuneet ottamaan käskyjä vastaan häneltä ja lähtivät omille asioilleen. Hieman myöhemmin, Kuolema, alkoi ratsumiesten johtajaksi.

Hyökätessään Manhattanille, Sota hyökkäsi välittömästi Kykloopin kimppuun ja hieman myöhemmin Tuho telesiirsi hänet takaisin alukselleen, missä Sota taisteli muiden Tekijä-X:n jäseniä vastaan. Sota kuitenkin hävisi Jäämiehelle ja Tuhonkin suunnitelmat menivät pilalle. Tuho sitten otti Sodan mukaansa ja pakeni.

Myöhemmin Sota hyökkäsi Kykloopin ja Jäämiehen kimppuun, mutta pakeni, kun Caliban kaappasi Jean Greyn ja Kykloopin, minkä jälkeen he veivät kaksikon Tuholle, joka oli oikeasti Herra Pahuus. Ryhmä-X kuitenkin voitti heidät.

Paljon myöhemmin Sota oli ilmeisesti hylätty ja jätetty sairaalaan jälleen halvaantuneena kaulasta alaspäin. Uusia voimia saanut Arkkienkeli kuitenkin saapui Sodan luokse parantaen hänet ja antaen Sodalle mahdollisuuden aloittaa uusi elämä.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Ei tiedossa** | **Sota II**Tuhon ratsumies | Seuraaja:**Uskomaton Hulk Sota III** |
**Ilmastonmuutos Havaijilla** nostaa ilman ja ympäröivien merialueiden lämpötiloja, merenpinnan korkeutta ja meren happamuustasoa. Meri Havaijin ympärillä on lämmennyt 1950-luvulta lähtien useita celsiusasteita jopa noin 180 metrin syvyydessä. Meren lämpeneminen ja happamuuden nousu on vaaraksi Havaijin koralliriutoille ja muille meren ekosysteemeille, joista osa elää vain Havaijilla. Korallien vaaleneminen on jo yleistynyt Havaijilla. Tyynenmeren happamuustaso on jo noussut 1980-luvulta lähtien 25 prosentilla, ja sen odotetaan nousevan 40–50 prosentilla vuoteen 2100 mennessä.

1900-luvun aikana Havaijin sademäärä vähentyi, mikä vaikutti paitsi makean veden saatavuuteen joillain saarilla, myös maalla eläviin ekosysteemeihin. Myös jokien ja purojen vesimäärä on vähentynyt Havaijilla. Paikallisia maalla eläviä ekosysteemeitä saattavat uhata myös haitalliset vieraslajit, jotka sopeutuvat muuttuvaan ilmastoon paikallisia lajeja paremmin. Tutkijat eivät tiedä, tuleeko sademäärä vähentymään myös jatkossa.

1960-luvulla alkanut merenpinnan kohoaminen Havaijilla on lisännyt osavaltiossa eroosiota ja uhannut rannikolla eläviä yhteisöjä ja rannikon rakennuskantaa. Rakennuskannan vahingoittuminen saattaa vähentää myös turismia, joka on Havaijille tärkeä rahanlähde. Toisaalta merenpinnan kohoaminen saattaa tehdä Havaijin luonnonuhista eli aalloista, hurrikaaneista ja tsunameista entistäkin vaarallisempia.

Ilmastonmuutoksen epäillään vaikeuttavan Havaijin alkuperäisväestön elämäntapaa, koska monet heistä elävät rannikolla ja koska kuivuus on uhaksi heidän perinteisille elintarvikkeilleen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  What Climate Change Means for Hawaii  Elokuu 2016. United States Environmental Protection Agency. Viitattu 31.8.2022. (englanniksi)
Ruotsin sota-arkisto talvella 2009.
Ruotsin sota-arkiston vaakuna.
**Krigsarkivet** *(KRA)* eli **Ruotsin sota-arkisto** oli Ruotsin puolustusministeriön alainen arkistolaitos, joka vuodesta 1995 on ollut Ruotsin valtionarkiston yksikkö.

Sota-arkiston historia
----------------------

Sota-arkiston toimitilat ovat Tukholmassa. Arkisto sisältää sotilasasiakirjoja 1500-luvulta alkaen. Oma erityisen laitos siitä syntyi 1805, siinä yhteydessä kun perustettiin Kenttämittauslaitoksen (ruots. *Fältmätningskåren*) arkisto ja nimitettiin kuninkaan sota-arkistoksi. Alussa arkistossa oli vain karttoja ja sota-asiakirjoja vuoden 1805 jälkeiseltä ajalta. 

Vuonna 1873 Krigsarkivet yhdistettiin Ruotsin yleisesikunnan sotahistorialliseen osastoon ja siitä muodostettiin sotilasviranomaisten vanhempien asiakirjojen varasto.

Arkisto
-------

Sota-arkistossa on noin 72 000 hyllymetriä asiakirjoja. Yli 40-vuotiaista asiakirjoista suurin osa on julkisia. Sukututkijat voivat käyttää sota-arkistoa entisajan sotilaita tutkiessaan. Sota-arkistossa on huomattava karttakokoelma, jossa on noin 35 000 käsinpiirrettyä karttaa 1600- ja 1700-luvulta ja 1800-luvun alusta. Kokoelma käsittää karttoja ja merikarttoja kaikkialta maailmasta.

Katso myös
----------

* Kuninkaallinen merikartasto 1791–1796, sisältää sota-arkistossa olevia Suomenlahden karttoja

Lähteet
-------

* *Svensk uppslagsbok* 15, Malmö 1943

Aiheesta muualla
----------------

* Krigsarkivetin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
**The Actors Studio** on vuodesta 1947 toiminut elokuva- ja teatterinäyttelijöiden työpaja, joka sijaitsee New Yorkissa Yhdysvalloissa.

Lähtölaukaus ja perustaminen
----------------------------

The Actors Studion perustivat Cheryl Crawford, Elia Kazan ja Robert Lewis vuonna 1947 New Yorkiin. Actors Studio ei ollut aluksi eikä ole nykyäänkään varsinainen koulu tai koulutusohjelma, vaan näyttelijöiden ja ohjaajien työpaja ja harjoituskenttä.

Taiteen kehittäminen
--------------------

Studiossa työskentely kulminoituu Konstantin Stanislavskin ja Lee Strasbergin oppeihin metodinäyttelemisestä ja sen prosessista, jossa voidaan erottaa näyttämötaiteen eri elementit itse produktion tuottamisesta. Esimerkiksi näyttelijän ei tarvitse tällöin keskittyä lopullisen suorituksen hiontaan, vaan prosessiin, jolla etsitään ja löydetään luovan inspiraation tulos kuvattavasta henkilöhahmosta. Oleellinen osa prosessia ovat mielikuva-, tunnemuisti- ja assosiointiharjoitteet.

Jäsenyys
--------

Actors Studion jäsenyys on ilmainen ja ikuinen. Jäseneksi pyrkivien näyttelijöiden on läpäistävä kaksi pääsykoetta, joista ensimmäinen esitetään rivijäsenille ja toinen kolmelle merkittävälle näyttelijäjäsenelle, jotka kuuluvat Actors Studion johtokuntaan. Actors Studion presidentit ovat näyttelijät Ellen Burstyn, Harvey Keitel ja Al Pacino.

Uudet koulutusohjelmat
----------------------

Actors Studiolla oli vuosina 1994-2005 yhteistyösopimus New Yorkissa toimivan New School Universityn kanssa, joka tarjosi koulutusta maisteritasoiseen tutkintoon saakka näyttelijä-, ohjaaja- ja käsikirjoittajaopiskelijoille. The New School For Drama -opinto-ohjelman vierailevia luennoitsijoita ja kouluttajia olivat Actors Studion jäsenet, maailmankuulut näyttelijät, ohjaajat ja käsikirjoittajat. Kun sopimus New School Universityn kanssa raukesi toukokuussa 2005, kolmivuotinen The Actors Studio Drama School -koulutusohjelma siirtyi New Yorkin Pace Universityyn ja uusin tiloihin.

*Inside the Actors Studio* eli televisiosarja Tähdet kertovat
-------------------------------------------------------------

Yhdysvaltalaisen Bravo-televisiokanavan tuottama ja James Liptonin juontama ohjelma Tähdet kertovat kutsuu The Actors Studion jäseniä usean tunnin mittaisiin haastattelutuokioihin. Tästä haastattelusta ja yleisönä olevien näyttelijä-, käsikirjoittaja- ja ohjaajaoppilaiden kysymys/vastaus -osioista koostetaan alle tunnin mittainen televisio-ohjelma.

Ohjelman ensimmäinen vieras oli Paul Newman, joka toimi Actors Studion presidenttinä vuosina 1982-1994.

Aiheesta muualla
----------------

* Inside the Actors Studio (Arkistoitu – Internet Archive)
* New School University
Pelle Positiivi esiintymässä Aurinkomäen lavalla 2012
**Aurinkomäki** (aikaisemmin **Helleborgin mäki**) on puisto Keravan keskustassa Keravan rautatieaseman vieressä. Puiston yhteyteen on rakennettu leikkipuisto ja esiintymislava.

Aurinkomäkeä pidetään Keravan suosituimpana puistona, ja sinne on suunniteltu terassirakennusta, jonka katolla voisi olla kahvila.

Puisto tunnettiin aikaisemmin Helleborgin mäkenä alueella aiemmin sijainneen puisen huvilan mukaan. Helleborgin huvila toimi Keravan ensimmäisenä kirkkona.

Esiintymislava
--------------

Teknillisen korkeakoulun arkkitehtiopiskelijat ovat suunnitelleet Aurinkomäen katsomon, sekä esiintymislavan yläpuolella olevan teoksen *Tuulipurje*. Amfiteatterimaiseen ulkoilmakatsomoon mahtuu 300 katsojaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Keravan keskustan kehittäminen - puistot *keravakehittyy.fi*. Viitattu 17.6.2013. [vanhentunut linkki]
2. 1 2  Lumous - käsiohjelma 2012 (PDF) (sivu 4) *Kerava.fi*.  5.11.2012. Keravan kaupunki. Viitattu 17.6.2013. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Aurinkomäki *Virtuaali-Kerava*. Viitattu 17.6.2013. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aurinkomäki**.
* Aurinkomäki, www.kerava.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
* Aurinkomäki, ilmakuva; Kansalaisen karttapaikka
* Viistokuva Aurinkomäestä, Fonecta
Lihoslavlin rautatieasema vuonna 2006.
**Lihoslavl** (ven. Лихосла́вль, karjalaksi *Lihoslavl’a*) on kaupunki Tverin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Lihoslavlin harjanteen reunalla 41 kilometriä Tveristä luoteeseen. Kaupunki on Lihoslavlin piirin keskus. Sen läpi kulkee Moskovan ja Pietarin välinen päärata (Lihoslavlin asema) ja pieni Tšerjomuška-joki. Asukkaita on 11 800 henkeä (vuonna 2009).

Paikalla sijainnut Ostaškovon kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1624. Vuonna 1849 sen läpi rakennettiin Moskovan ja Pietarin välinen rautatie ja vuonna 1870 avattiin Toržokiin haarautuva rata. Vuonna 1907 rautatieasema sai nimen Lihoslavl lähellä sijainneen samannimisen maatilan mukaan. Nimenmuutoksen taustalla oli halu välttää sekannuksia, koska alueella on myös Ostaškov-niminen kaupunki. Aseman ympärille kehittynyt taajama sai kaupunginoikeudet vuonna 1925. Vuosina 1937–1939 se oli Kalininin alueen Karjalaisen kansallisen piirikunnan keskus.

Tärkeimmät teollisuuden alat ovat kone- ja laite-, kevyt ja elintarviketeollisuus. Kaupungissa toimivat seuraavat teollisuuslaitokset:

* Svetotehnika (valmistaa kodin- ja ulkovalaisimia)
* Prommarket (sähkölamput)
* Lihoslavlski radiatornyi zavod (lämmityspatterit)
* Hudožestvennyje promysli (keramiikka)
* Pertšatotšnaja fabirka (työkäsineet)
* Baltljon-Lihoslavl (pellavanjalostus)
* Standart (elintarviketeollisuuden laitteet)
* Rossijskije lakomstva (konditoriatuotteet)

Lihoslavlissa toimii kolme keskikoulua, ammattikoulu, opettajaopisto, lasten taidekoulu, urheilukoulu ja lasten luomistyön keskus. Kulttuurilaitoksia ovat kaupungissa syntyneen runoilija Vladimir Sokolovin mukaan nimetty kirjasto, kulttuuritalo ja kotiseutumuseo. Lisäksi julkaistaan piirilehteä *Naša žizn*. Paikallinen nähtävyys on vuosina 1885–1887 rakennettu venäläistyylinen Jumalansynnyttäjän kuolonuneen nukkumisen kirkko.

Kaupunginhallinnon johtajana toimii Natalja Vinogradova.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 24.12.2009. (venäjäksi)
2. ↑  Kaupungin talous Lihoslavlin sivustolla *gor.lixoslavl.ru*.  Arkistoitu 15.8.2010. Viitattu 10.3.2009. (venäjäksi)
3. ↑  Lihoslavlin Jumalansynnyttäjän kuolonuneen nukkumisen kirkko Tverin alue -tietosanakirjassa *region.library.tver.ru*. Viitattu 10.3.2009. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
4. ↑  Lihoslavlin kaupunginhallinnon johtaja *gor.lixoslavl.ru*.  Arkistoitu 15.8.2010. Viitattu 10.3.2009. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Lihoslavlin kaupungin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Lihoslavlin kaupunki Tverin alue -tietosanakirjassa[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
**Henrik Tor Mikael Carpelan** (17. marraskuuta 1921 Helsinki – 19. helmikuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen lääketieteen tohtori. Hän oli psykoanalyysin ja ryhmäpsykoterapian uranuurtajia Suomessa.

Henrik Carpelanin vanhemmat olivat yliopistonsihteeri, vapaaherra Tor Harald Carpelan (1867–1960) ja Anna Emilia o.s. Edgren (1883–1966). Carpelanin puoliso vuodesta 1951 oli opettaja Anne Kerrien. Carpelan tuli ylioppilaaksi 1930, valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1948 ja suoritti hermo- ja mielitautien erikoislääkärin tutkinnon 1954. Vuonna 1957 hän väitteli tohtoriksi struumaleikattujen potilaiden psyykkisistä häiriöistä. Kyseessä oli ensimmäinen suomalainen psykosomatiikkaa käsittelevä väitöskirja. Pian väitöstilaisuutensa jälkeen Carpelan muutti kuudeksi vuodeksi Geneveen ja suoritti siellä psykoanalyyttisen koulutuksen.

Carpelan oli vuonna 1952 perustamassa Psykoanalyysin edistämisyhdistystä, jonka puheenjohtajana hän toimi vuosina 1955–1957. Palattuaan Sveitsistä Suomeen hän toimi Suomen psykoanalyyttisen opintoryhmän sihteerinä vuosina 1964–1967. Carpelan toi Suomeen psykodynaamisen ryhmäpsykoterapian ja vakiinnutti sen aseman psyykkisten sairauksien hoitomuotona. Hän toimi Suomen ryhmäpsykoterapiayhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana vuosina 1972–1978. Ritva Kajamaan kanssa hän kehitti lasten ryhmäpsykoterapiamenetelmän. Suomi aloitti vuonna 1994 maailman ensimmäisenä maana lasten ryhmäpsykoterapeuttien koulutuksen, Carpelan toimi koulutuksen suunnittelijana ja kouluttajana toukokuuhun 1999 saakka.

Katso myös
----------

* Carpelan

Lähteet
-------

* Schulman, Gustav: Ryhmäpsykoterapian uranuurtaja kehitti erityisesti lasten hoitoa. (Muistokirjoitus.) *Helsingin Sanomat*, 15.3.2000, s. A18. Artikkelin maksullinen verkkoversio.

### Viitteet

1. 1 2 3  Kirpilä, Juhani – Motti, Sisko – Oksa, Anna-Marja (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 64. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Tšekki
* Alankomaat

 |

 |
**Henrik Bogislaus Nilsson** (21. heinäkuuta 1820 – 1890 Helsinki) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti.

Nilssonin vanhemmat olivat samanniminen isä, majuri Henrik Bogislaus Nilsson, ja Johanna Elisabet Flodman. Nilsson tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1836 ja valmistui sieltä kurssinsa priimuksena 1842, jolloin hänet määrättiin vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen krenatöörirykmenttiin. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1845, luutnantiksi 1847, alikapteeniksi 1851 ja kapteeniksi 1854. Vuonna 1860 Nilsson siirrettiin everstinä pataljoonankomentajaksi Henkivartioväen Volynian rykmenttiin ja edelleen kolme vuotta myöhemmin Valko-Venäjälle 28. Polotskin jalkaväkirykmentin komentajaksi. Hän osallistui rykmentin mukana tammikuun kansannousun kukistamiseen Puolassa 1863–1864.

Nilsson ylennettiin kenraalimajuriksi vuonna 1871, määrättiin 4. jalkaväkidivisioonan komentajan apulaiseksi vuonna 1872 ja siirrettiin 8. jalkaväkidivisioonan komentajan apulaiseksi vuonna 1873. Turkin sodassa hän toimi ensin 17. jalkaväkidivisioonan 2. prikaatin komentajana 1877 ja sitten 12. jalkaväkidivisioonan komentajana 1878. Hänet palkittiin tässä tehtävässä kunnostautumisesta Venäjän Pyhän Yrjön ritarikunnan 4. luokan ritariristillä. Nilsson toimi myös sodan jälkeen 12. jalkaväkidivisioonan komentajana, aina vuoteen 1881 asti, jolloin hän sai eron sotapalveluksesta kenraaliluutnanttina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Henrik Bogislaus Nilsson *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 10.4.2020)
|  |
| --- |
| **Thutmosis hieroglyfein** |
| **syntymänimi** |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Thutmosis*Thot-jumalasta syntynyt |
| **valtaistuinnimi** |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Aakheperkara*Ra-jumalan sielu ilmenee suurena |

**Thutmosis I** (joskus myös **Tuthmosis**, **Thotmes** ja **Thutmose**) hallitsi Egyptiä Uuden valtakunnan 18. dynastian aikana vuosina 1506–1493 eaa. (elinvuodet kiistanalaiset). Ennen tätä hän toimi faarao Amenhotep I:n kanssahallitsijana.

Thutmosis oli faarao Amenhotep I:n kenraali. Hänen päävaimonsa oli faarao Ahmosen ja kuningatar Ahmose-Nefertarin tytär Ahmose. Thutmosiksen ja Ahmosen kaksi poikaa, Wadjmose ja Amenmose, kuolivat ennen Thutmosiksen hallituskauden loppua, mutta heidän vanhimmasta tyttärestään tuli faaraokuningatar Hatšepsut. Thutmosiksen sivuvaimonsa Mutneferetin kanssa saaneesta pojasta tuli hänen seuraajansa faarao Thutmosis II.

Hallitusaikanaan Thutmosis johti useita eri sotilasoperaatiota. Merkittävimpänä näistä oli Hykso-valloittajien ajaminen pois Ala-Egyptistä aina Eufrat-joelle asti. Hän laajensi myös valtakuntaa etelään aina Niilin kolmannelle kataraktille, jossa hänen sanotaan tappaneen omin käsin nubialaisen kuninkaan, joka hänen kenraalinsa Ahmosen mukaan ripustettiin voitonmerkiksi faaraon laivan keulaan hänen palatessaan Thebaan.

Thutmosis rakensi muiden 18. dynastian faaraoiden tapaan temppeleitä ja monumentteja ympäri maata. Hän muun muassa laajennutti Luxorin temppeliä arkkitehtinsa Inenin avustuksella.

Thutmosiksen hauta oli ensimmäinen Kuninkaiden laaksoon kaivetuista haudoista (KV38), ja se aloitti yleisen käytännön, joka jatkui aina Uuden valtakunnan loppuun asti. Haudasta löytynyt kivinen sarkofagi on nykyään Kairon museossa. Thutmosiksen puinen arkku löytyi Hatšepsutin haudasta (KV20), jonne Thutmosiksen muumio oli todennäköisesti siirretty. Muumiota ei ole kuitenkaan löydetty, mutta arkku on Kairon museossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Nenonen, Kaisu-Maija – Teerijoki, Ilkka: *Historian suursanakirja*, s. 1132. Sanakirjassa nimi on muodossa *Tuthmosis I*. WSOY, 1998. ISBN 951-0-22044-2.
2. ↑  Otavan suuri maailmanhistoria. Osa 2, Jokilaaksojen valtakunnat, Päätoim. Erling Bjöl, Otava. Keuruu 1982. ISBN 951-1-06987-X. Sivut 84-86. Teos käyttää nimestä muotoa Tuthmosis I.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Thutmosis I** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Amenhotep I** | **Egyptin faarao**18. dynastia | Seuraaja:**Thutmosis II** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Liigacup 2011** oli alkuvuodesta 2011 pelattu jalkapallokilpailu, johon osallistuivat Veikkausliigan 14 joukkuetta. Se oli järjestyksessään 15. Liigacup. 23. huhtikuuta pelatussa loppuottelussa FC Honka voitti Tampere Unitedin 3-0.

Alkulohkovaihe
--------------

Kilpailun alkulohkovaiheessa joukkueet jaettiin kahteen seitsemän joukkueen lohkoon, joissa joukkueet kohtasivat toisensa kertaalleen. Neljä parasta kummastakin lohkosta pääsi puolivälieriin. 

  

### Välierät

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 23. maaliskuuta 2011 | FC Honka | 2–1 | JJK | Tapiolan urheilupuisto, Espoo |  |
|  |
| Äijälä 68', 73' |  | Hyyrynen 75' |  **Tuomari:** Dennis Antamo |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2. huhtikuuta 2011 | Tampere United | 0-0, 3-0 rp. | HJK | Pirkkahalli, Tampere |  |
|  |
|  |  |  |  **Tuomari:** Mattias Gestranius |

### Loppuottelu

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 23. huhtikuuta 2011 | FC Honka | 3-0 | Tampere United | Tapiolan Urheilupuisto, Espoo |  |
|  |
| Otaru 20'Savage 67', 76' |  |  |  |

Aiheesta muualla
----------------
**Carl Niclas Hellenius**, myöh. **von Hellens** (1745–1820), oli suomalainen kasvitieteilijä ja Turun Akatemian talousopin ja luonnonhistorian professori.

Hellenius aloitti opintonsa Turun Akatemiassa vuonna 1764 ja opiskeli aluksi luonnonhistoriaa Pehr Kalmin ja kemiaa Pehr Adrian Gaddin johdolla. Lääketieteen professori Johan Haartman sai hänet kuitenkin kiinnostumaan lääketieteestä. Hellenius lähtikin 1774 jatkamaan opintojaan Uppsalan yliopistoon, josta valmistui lääketieteen tohtoriksi vuonna 1777. Uppsalan yliopistossa hän oli mm. Carl von Linnén oppilaana.

Hellenius palasi Turkuun vuonna 1778, jossa hän toimi lyhyen aikaa akatemiassa lääketieteen opettajana. Samalla hän tutki kasvitiedettä. Talousopin professuuria hoitaneen Pehr Kalmin kuoltua vuonna 1779 hän haki tältä vapautunutta virkaa, muttei tullut valituksi. Vuonna 1780 hänet nimitettiin akatemian kasvitieteellisen puutarhan esimieheksi, jossa tehtävässä hän myös opetti kasvitiedettä opiskelijoille. Talousopin professoriksi 1780 nimitetyn Salomon Kreanderin kuoltua vuonna 1792 virka nimettiin uudelleen talousopin ja luonnonhistorian professuuriksi. Tämä johtui siitä, että ns. hyödyn aikakaudelle tyypillinen ajattelu oli väistymässä, ja hyödyn lisäksi haluttiin huomioida tieteellisiä tavoitteita. Hellenius haki uudelleen virkaa, ja tuli tällä kertaa valituksi. Hän toimi akatemian rehtorina vuosina 1789 ja 1802. 

Hellenius oli varsin uuttera tutkija ja kirjoittaja. Luonnonhistoria oli hänen aikanaan enimmäkseen lajien kuvausta, mutta joskus von Hellens sivusi kirjoituksissaan yleisen biologian aiheita. Kasvitieteen ohella hän oli kiinnostunut eläintieteestä, erityisesti linnuista ja hyönteisistä. Von Hellens teki myös suuren työn Turun akatemian kasvitieteen hyväksi. Hän järjesti kasvitieteellisen puutarhan uudelleen ja kartutti sen lajimäärän parista sadasta yli kahteen tuhanteen. Lisäksi hän kartutti akatemian kasvikokoelmaa. Akatemian kokoelmat kuitenkin tuhoutuivat Turun suurpalossa vuonna 1827.

Hellenius jäi eläkkeelle vuonna 1816, jolloin hänet aateloitiin. Tässä yhteydessä hän muutti nimensä muotoon *von Hellens*. Hänen seuraajakseen professorin virkaan nimitettiin Carl Reinhold Sahlberg.

Lähteet
-------

* Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesmatrikkeli 1640–1917.
* Forsius, Arno: Carl Niclas von Hellens. Kansallisbiografia-verkkojulkaisu. Studia Biographica 4. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1997-.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Carl Lundström** (22. toukokuuta 1762 Taalainmaa – 4. heinäkuuta 1842 Uskela) oli ruotsalaissyntyinen virkamies ja teollisuusmies, joka toimi Ruotsin vallan aikana ja Suomen suuriruhtinaskunnassa vuorilaitoksen vuorimestarina vuosina 1788–1809.

Lundström oli Falunin vuorikunnan vuorimestarin Eggert Lundströmin poika. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Uppsalassa vuonna 1776, ja hänet otettiin auskultantiksi Ruotsin vuorikollegioon vuonna 1780 ja nimitettiin vuorikollegion ylimääräiseksi notaariksi vuonna 1783. Hänet nimitettiin vuorikomissaariksi Suomeen vuonna 1786 ja Suomen vuorikunnan vuorimestariksi vuonna 1788. Lundström oli perustamassa Suomen Talousseuraa vuonna 1797. Porvoon valtiopäivillä aatelissääty ehdotti häntä suuriruhtinaskunnan hallituskonseljin kamari- ja tilintekotoimituskunnan esittelijäsihteeriksi, johon virkaan Lundström siirtyi vuonna 1809. Hän erosi virasta 1816 ja siirtyi hoitamaan valtion omistamaa Leineperin ruukkia vuonna 1818. Vuonna 1823 Lundström löysi Sillbölestä uuden malmiesiintymän, jota hän louhi vuosina 1823–1824.

Lundström asui Suomessa Uskelassa omistamallaan Lopen Haittisten rustitilalla, jossa hän kuoli vuonna 1842. Lundström oli naimisissa Anna Charlotta Waszin kanssa, ja heillä oli viisi poikaa ja neljä tytärtä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Eevert Johannes Laine (1907) - Piirteitä suomen vuoritoimen historiasta 19-vuosisadan ensipuoliskolla
**Fernando Atzori** (1. kesäkuuta 1942 Ales – 9. marraskuuta 2020) oli italialainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.

Sardinialainen Atzori voitti Tokion vuoden 1964 olympialaisissa kultaa kärpässarjassa eli alle 51-kiloisissa. Hän voitti loppuottelussa puolalaisen Artur Olechin tuomariäänin 4–1.

Atzori siirtyi ammattilaisnyrkkeilijäksi vuonna 1965. Hän voitti kärpässarjan Euroopan-mestaruuden 25. tammikuuta 1967 voittamalla Firenzessä käydyssä mestaruusottelussa ranskalaisen René Libeerin pistein. Hän piti titteliä hallussaan yli viisi vuotta kunnes hävisi 3. maaliskuuta 1972 Bernissä sveitsiläiselle Fritz Chervetille teknillisellä tyrmäyksellä 11. erässä. Hän otti avoimena olleen EM-tittelin uudelleen nimiinsä 28. kesäkuuta 1973 Novarassa voittamalla ranskalaisen Dominique Cesarin tyrmäyksellä 12. erässä. Hän menetti mestaruuden jälleen Fritz Chervetille häviämällä tälle tyrmäyksellä seitsemännessä erässä 26. joulukuuta 1973 Zürichissä.

Lähteet
-------

* Lounasheimo, Ilmo: *Kehän sankarit*, s. 724. WSOY, 1987. ISBN 951-0-13981-5.
* Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 91, 501. Otava, 1970.
* Wallechinsky, David: *The Complete Book of the Olympics*, s. 185. , 1988. ISBN 0-14-010771-1. (englanniksi)
* Fernando Atzorin olympiasijoitukset Sports Reference LLC.  Arkistoitu 19.5.2011. Viitattu 8.7.2009. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Muore a Firenze Fernando Atzori, il sardo medaglia d'oro alle Olimpiadi di Tokyo (italiaksi)
2. 1 2  Sports Reference LLC
3. 1 2  Virtamo, s. 501
4. 1 2  Wallechinsky, s. 185
5. ↑  Virtamo, s. 91
6. ↑  Lounasheimo, s. 724

Aiheesta muualla
----------------

* Fernando Atzorin ammattinyrkkeilyottelut boxrec.comissa
Shazdeh.
Puutarhoiden perusrakenne, missä sininen kuvaa vettä.
**Persialainen puutarha** on vuonna 2011 luotu Unescon maailmanperintökohde, johon kuuluu yhdeksän klassista puutarhaa eri puolilla nykyistä Irania. Ne noudattavat Kyyros II Suuren ajalta peräisin olevia suunnitteluperiaatteita. Kaikki puutarhat on jaettu neljään osaan, jotka kuvaavat zarathustralaisuuden neljää elementtiä (taivas, maa, vesi, kasvit) ja vedellä on niissä keskeinen osa sekä maiseman elementtinä että kasvien kastelussa. Puutarhoissa on myös erilaisia rakennelmia, huvimajoja ja muureja. Ne ovat vaikuttaneet puutarhasuunnitteluun Intiassa ja Espanjassa asti.

Puutarhat ovat

1. Pasargad, Pasargadae
2. Chehel Sotoun, Isfahan
3. Fin, Kashan
4. Eram, Shiraz
5. Shazdeh, Mahan, Kermān
6. Dolatabad (Dowlat Abad), Yazd
7. Abbasabad, Mazandaran
8. Akbarieh, Khorāsān-e Junoubi
9. Pahlevanpour, Yazd

Kuvia
-----

* Chehel Sotoun, EsfahanChehel Sotoun, Esfahan
* Fin, KashanFin, Kashan
* Eram, ShirazEram, Shiraz
* Shazdeh, Mahan, KermānShazdeh, Mahan, Kermān
* Dolatabad, YazdDolatabad, Yazd
* Abbasabad, Mazandaran,Abbasabad, Mazandaran,
* Akbarieh, Khorāsān-e JunoubiAkbarieh, Khorāsān-e Junoubi

Lähteet
-------

1. ↑  The Persian Garden *Unesco*. Viitattu 30.10.2016.
2. ↑  The Persian Garden *World Heritage Centre*. Viitattu 30.10.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Persialainen puutarha** Wikimedia Commonsissa