recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kevätyö** on suomalaisen taiteilijan Ellen Thesleffin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1894. Maalaus on kooltaan 38×46,5 cm. Ateneumin taidemuseon kokoelmiin kuuluva maalaus kuvaa Muroleen rannan kevätyötä. Vesi heijastaa keskellä sijaitsevan niemen kuvaa kaukaisen vastarannan häämöttäessä tummempana taustalla.

*Kevätyö*-maalauksen Thesleff maalasi palattuaan Suomeen Euroopan matkaltaan. Hän oli saanut lopputodistuksen Académie Colarossista Pariisissa alkuvuodesta ja matkustanut sen jälkeen Italiaan, Firenzeen. Muroleen ranta tuli toistumaan hänen mielenmaisemanaan koko hänen uransa ajan. *Kevätyö*-maalauksen väriharmonian niukkuus antaa aavistaa Thesleffin myöhempien maisemamaalausten tärkeät elementit: valon ja värin.

*Kevätyö* voitti Pariisin maailmannäyttelyssä pronssimitalin. Suomessa se oli esillä vuoden 1894 Suomen Taiteilijain vuosinäyttelyssä, joka oli läpimurtonäyttely suomalaisille symbolisteille.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sariola, Helmiriitta. Ateneumin taidemuseon Luonnon lumo -näyttelykirja, 2006, s. 266.
2. ↑  *Salme Sarajas-Korte teoksessa Tuntematon horisontti - Suomen taidetta 1870-1920*, s. 208. Helsinki: Ateneumin taidemuseo, 2000.

Aiheesta muualla
----------------

* Kevätyö Suomen Kansallisgallerian sivuilla
**Eurocopter EC155** on pitkänmatkan keskiraskas matkustajahelikopteri. Helikopterin kehitti Eurocopter Dauphin-tuoteperheensä pohjalta siviilimarkkinoille. EC-155 on kaksimoottorinen, ja sillä voi kuljettaa 13 matkustajaa. Helikopterin miehistö koostuu 1–2 henkilöstä. Pääasialliset käyttökohteet ovat matkustajien kuljetus, öljynporauslauttojen tukeminen, VIP-kuljetukset ja sairaankuljetus.

Kun Eurocopter alkoi kehittää EC155-helikopteria Eurocopter AS365 Dauphinin pohjalta, tarkoituksena oli saada suurempi matkustamotila. Helikopterin kehitys alkoi vuonna 1996, ja virallisesti se julkistettiin Paris Air Show’ssa kesäkuussa 1997. Saksan poliisi oli EC-155:n ensimmäinen käyttäjä.

Ec-155 B1 -versiossa on tehokkaammat moottorit sekä parempi suorituskyky korkeissa ja kuumissa olosuhteissa. Versiossa on myös 120 kg suurempi suurin lentoonlähtöpaino. EC-155B1 toimitukset alkoivat 2002 ja ensimmäinen asiakas oli Hong Kong Government Flying Service.

Versiot
-------

* **EC155**, prototyyppi joka rakennettiin Dauphinin pohjalta.
* **EC155B**, ensimmäinen tuotantoversio
* **EC155 B1**, tehokkaampi tuotantoversio
* **AS365 UC**, sotilaskäytön tutkielma.

Käyttäjät
---------

Saksan liittovaltion poliisin EC155B
Helikopteria käyttävät useat yksityiset henkilöt, yritykset ja valtiot. Sitä käyttävät myös öljyalan yritykset öljynporauslauttojen tukemiseen.

Valtioiden käytössä (esimerkiksi poliisihelikopterina) EC155 on käytössä Kiinassa, Hongkongissa, Saksassa, Thaimaassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Yhdysvalloissa.

Tekniset tiedot
---------------

*Lähde:* 

**Yleiset ominaisuudet**

* **Miehistö:** 1–2 lentäjää
* **Matkustajat:** 11
* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&013.073000013,73 m
* **Korkeus:** &&&&&&&&&&&&&&04.0600004,06 m
* **Tyhjäpaino:** &&&&&&&&&&&02411.&&&&002 411 kg
* **Suurin lentoonlähtöpaino:** &&&&&&&&&&&04300.&&&&004 300 kg
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Turboméca Arriel 2C2 -turbiinimoottoria; &&&&&&&&&&&&0697.&&&&00697 kW (&&&&&&&&&&&&0935.&&&&00935 hv) per moottori (lentoonlähtöteho)
* **Roottori:** halkaisija &&&&&&&&&&&&&011.094000011,94 m, pinta-ala &&&&&&&&&&&&0112.&&&&00112 m²

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** &&&&&&&&&&&&0306.&&&&00306 km/h
* **Lentomatka:** &&&&&&&&&&&&0827.&&&&00827 km
* **Lakikorkeus:** &&&&&&&&&&&05865.&&&&005 865 m
* **Nousukyky:** &&&&&&&&&&&&&&08.09000008,9 m/s

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Eurocopter EC155** Wikimedia Commonsissa
Freivorbau-menetelmän periaate
**Freivorbau** eli vapaaulokemenetelmä on teräsbetonisten jännitettyjen palkkisiltojen rakennusmenetelmä. 

Menetelmän kehitti saksalainen sillanrakennusinsinööri Ulrich Finsterwalder
1950-luvulla. Menetelmässä sillan päällysrakenne rakennetaan ulokkeena ilman ala- 
tai yläpuolisia telineitä.

Menetelmän käyttö Suomessa
--------------------------

Suomessa Freivorbau-menetelmällä on rakennettu kolme siltaa. Ensimmäisenä rakennettiin vuonna 1967 valmistunut 240 metriä pitkä Ounasjoen silta Rovaniemellä. Vuonna 1994 valmistunut Ounasjoen sillan alavirranpuoleinen silta rakennettiin normaalisti kansi tuettuna. Kaksi muuta siltaa ovat vuonna 1974 valmistunut Porin Linnansilta sekä vuonna 1986 valmistunut Norrströmmenin silta Nauvossa. 

* WeidatalbrückeWeidatalbrücke
* Pierre-Pflimlin-BrückePierre-Pflimlin-Brücke

Lähteet
-------

1. 1 2  Lilja, Erkki: Rovaniemi rakentaa liikenneväylän päälle  2016 / 4. Tie & liikenne.  Arkistoitu 27.10.2016. Viitattu 26.10.2016.
2. ↑  Norrströmmenin silta (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Freivorbau** Wikimedia Commonsissa
Panoraamakuva Castelterminista.
**Casteltermini** on kunta Agrigenton maakunnassa Italiassa Sisilian alueella noin 99 kilometriä Palermosta kaakkoon ja noin 30 kilometriä Agrigentosta koilliseen. Sen pinta-ala on noin 99 km² ja väkiluku 8400 vuonna 2011.

Castelterminin kirkko on rakennettu vuonna 1629. Siellä on Diego Velázquezin maalauksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Thomas Brinkhoff: Casteltermini (Source: Istituto Nazionale di Statistica Italia (web).) *Citypopulation*. Viitattu 9.6.2020.
2. ↑  Casteltermini *The Official English Tourism Website for Sicily*. Viitattu 9.6.2020. (englanniksi)

Agrigenton maakunta
Agrigento | Alessandria della Rocca | Aragona | Bivona | Burgio | Calamonaci | Caltabellotta | Camastra | Cammarata | Campobello di Licata | Canicattì | Casteltermini | Castrofilippo | Cattolica Eraclea | Cianciana | Comitini | Favara | Grotte | Joppolo Giancaxio | Lampedusa e Linosa | Licata | Lucca Sicula | Menfi | Montallegro | Montevago | Naro | Palma di Montechiaro | Porto Empedocle | Racalmuto | Raffadali | Ravanusa | Realmonte | Ribera | Sambuca di Sicilia | San Biagio Platani | San Giovanni Gemini | Sant’Angelo Muxaro | Santa Elisabetta | Santa Margherita di Belice | Santo Stefano Quisquina | Sciacca | Siculiana | Villafranca Sicula
**Imago** on lautapeli, jossa tarkoituksena on käyttää mielikuvitusta vastatessa kysymyksiin itsestä, ystävistä ja perheestä tai vaikkapa julkkiksista, joita ei koskaan ole tavannut oikeasti. Imago-lautapelejä valmistaa suomalainen Tactic Games Oy Tactic-tuotemerkin alla.

Pelin kulku
-----------

Pelaajat heittävät arpakuutiota ja korkeimman luvun saanut aloittaa. Hän heittää uudelleen arpakuutiota ja siirtää valkoista pelimerkkiä myötä- tai
vastapäivään arpakuution näyttämän määrän. Pelaaja nostaa kysymyskortin pakasta ja lukee kysymyksen ääneen.
Jokaisessa kysymyskortissa on viiva, jonka kohdalla sanotaan kohteen nimi. Valkoinen pelimerkki ratkaisee, kuka on kohde.

*Esimerkki: Anni heittää numeron neljä, ja saapuu ruutuun "Jaakko".* *Jaakosta tulee siten kysymyksen kohde. Anni nostaa kysymyskortin ja kysyy: - Jos Jaakko olisi eläin, mikä seuraavista hän olisi? Sen jälkeen Anni lukee kaikki kuusi vastausvaihtoehtoa ja asettaa kortin kaikkien pelaajien nähtäville.* *Pelaajat päättävät sen jälkeen itsekseen, mikä vastaus parhaiten kuvaa kohdetta (eli Jaakkoa), ja asettavat vastauskorttinsa numeropuoli alaspäin pöydälle.*

Kun kaikki pelaajat ovat valinneet vastauksensa, he kääntävät korttinsa ja kertovat vastauksensa ääneen yksitellen, alkaen siitä pelaajasta, jonka vuoro on, kunnes kaikki vastaukset on paljastettu. Varaudu puolustamaan vastaustasi.
Jokaisen kierroksen jälkeen kysymyskortti laitetaan pakan alimmaiseksi, pelaajat
ottavat vastauskorttinsa pöydältä ja siirtävät pelinappuloitaan. Seuraava pelaaja heittää arpakuutiota ja jatkaa peliä.

Aiheesta muualla
----------------

* Imago-lautapeli Tacticin verkkosivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Imago-lautapelin säännöt
**Imagining the Balkans** on bulgarialaisen Maria Todorovan kirjoittama kirja Balkanista. Todorova tuo kirjassa esille kuinka Euroopassa ei ymmärretä Balkania. Tietämättömyys on kirjailijan mukaan johtanut siihen, että Balkania on eksotisoitu ja toisaalta kauhisteltu takapajuisuudesta. Toisaalta kirjailija arvostelee myös Edward Saidin näkemystä orientalismista. Kirjassa käsitellään muun muassa Balkanin nimeä, joka antiikin aikana oli Haemus ja ottomaanien valtakunnan aikoihin sai Balkanin nimen, jolla viitattiin alueella oleviin vuoriin. Kirjassa käsitellään Balkanin jakoa ja käsityksiä Balkanista eri aikoina. Balkania on kirjailijan mukaan jaoteltu siten, että tietyt osat on nähty osana Balkania (jopa Lähi-itää), kun taas tietyt maat (muun muassa Slovenia ja Kroatia) on liitetty Eurooppaan. Kirjailija tekee myös oman jaottelun ja ehdottaa niin sanottua balkanismia, jolloin Balkanin alueen asukkaat määrittelisivät itse oman seutunsa.

Kirjallisuus
------------

* Todorova, Maria: *Imagining the Balkans*. Oxford University Press, 2009. ISBN 9780199728381.

Lähteet
-------

1. ↑  Imagining the Balkans *Reviews in History*.  2016. Viitattu 10.10.2017.
2. ↑  Goff, Samuel: Book Review: Imagining the Balkans, by Maria Todorova *The Vienna Review*.  1.11.2011.  Arkistoitu 10.10.2017. Viitattu 10.10.2017.
**Karjalan tuomiokunta** oli Turun hovioikeuspiiriin kuulunut kihlakunnantuomarin virka-alue. Se määrättiin perustettavaksi 12. syyskuuta 1722 annetulla kuninkaallisella kirjeellä vuoden 1721 rauhansopimuksessa Ruotsille jääneistä alueista. Näin Karjalan tuomiokunta muodostettiin kahdesta erillisestä alueesta: 1) osista Säkkijärven pitäjää sekä 2) osista Jääsken pitäjää ja Ruokolahden pitäjää. Turun hovioikeus määräsi 19. kesäkuuta 1722, että Kyminkartanon läänin ja Lappeen kihlakunnan tuomiokunnan tuomarin tehtäviin tuli lisätä oikeudenhoito Säkkijärvellä. Se myös laajensi Pien-Savon tuomiokunnan kihlakunnantuomarin virka-alueen käsittämään Jääsken ja Ruokolahden pitäjien osat. Vuoden 1723 alussa Säkkijärven osasta tuli osa edellä mainittua Kyminkartanon–Lappeen tuomiokuntaa ja Jääsken ja Ruokolahden osat siirrettiin Pien-Savon tuomiokuntaan.

Vuoden 1776 järjestelyssä Karjalan tuomiokuntaan määrättiin seuraavat käräjäkunnat:

1. Ilomantsin pitäjä Enon kappelin kera sekä osa Suojärven pitäjää
2. Kiteen pitäjä ja Kesälahden pitäjä
3. Liperin pitäjä Kaavin ja Kontiolahden kappelien kera
4. Pielisjärven pitäjä Nurmeksen ja Juuan kappelien kera
5. Tohmajärven pitäjä Kiihtelysvaaran ja Pälkjärven kappelien kera

Kuninkaallisella julistuksella 28. kesäkuuta 1776 määrättiin koko Karjalan tuomiokunta Vaasan hovioikeuspiiriin. Kuninkaallisella kirjeellä 19. helmikuuta 1788 tuomiokunta jaettiin kahtia ja muodostettiin Karjalan ylinen tuomiokunta ja Karjalan alinen tuomiokunta.

Lähteet
-------

* Holmberg, Håkon et al.: *Suomen tuomiokunnat ja kihlakunnantuomarit,* Suomen kihlakunnantuomarien yhdistys 1959.

### Viitteet

1. 1 2  Holmberg s. 46.
2. ↑  Holmberg s. 56.
3. ↑  Holmberg s. 99.
**José Santos Guardiola Bustillo** (1. marraskuuta 1816 Tegucigalpa – 11. tammikuuta 1862 Comayagua, Honduras) oli hondurasilainen kenraali ja poliitikko, joka oli maansa presidenttinä 1856–1862.

Guardiola syntyi 1916 Tegucigalpassa. Hän oli Hondurasin ulkoministerinä 1850, kun hän yritti kaapata vallan Juan Lindolta. José Trinidad Cabañas pystyi estämään kaappauksen elsalvadorilaisten joukkojen tuella. Liberaali Cabañas pyrki presidenttikaudellaan palauttamaan Keski-Amerikan liittovaltion, ja Guardiola pystyi pystyi Guatemalan Rafael Carreran tuella kukistamaan Cabañasin hallinnon heinäkuussa 1855. Lyhyen valtataistelun jälkeen Guardiola tuli presidentti 1856.

Guardiolalla oli hyvät suhteet britteihin, ja niiden ansiosta hänen aikanaan britit hyväksyivät Islas de la Bahían ja Moskiittorannikon palauttamisesta Hondurasille. Saarilla oltiin tyytymättömiä niiden siirtymisestä. Roatánin asukkaiden kutsumana seikkailija William Walker palasi Keski-Amerikkaan. Hän uskoi, että saisi tukea Cabañasilta, joka edelleen haki mahdollisuutta syrjäyttää Guardiola. Brittilaivasto otti kuitenkin Walkerin kiinni Hondurasissa ja antoi tämän maan viranomaisille, jotka teloittivat hänet.

Guardiola valittiin heinäkuussa 1860 toiselle virkakaudelle. Vaikka Guardiola oli konservatiivi, hänen politiikkansa oli liberaalia. Hän salli sananvapauden, laajensi äänioikeutta keskiluokkaan ja valvoi kirkon ja valtion suhdetta. Hondurasin piispa Miguel del Cid julisti tästä syystä Guardiolan pannaan. Paavi Pius IX kumosi pannan ja korvasi del Cidin Jesus Zepedalla. Guardiola oli vallassa vuoteen 1862, jolloin hänen oman vartiokaartinsa jäsenet salamurhasivat hänet.

Lähteet
-------

* Bethell, Leslie: *Central America Since Independence*. Cambridge: Press Syndicate of the University of Cambridge, 1991. ISBN 0-521-41307-9. Google-kirjat (viitattu 17.10.2011). (englanniksi)
* Leonard, Thomas M.: *The History of Honduras*. Santa Barbara: ABC-CLIO, 2011. ISBN 978-0-313-36303-0. Google-kirjat (viitattu 15.10.2011). (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  José Santos Guardiola *angelfire.com*. Viitattu 15.10.2011. (espanjaksi)
2. ↑  Bethell, s. 23.
3. ↑  Bethell, s. 31.
4. ↑  Leonard, s. 46.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **José Santos Guardiola** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC

 |

 |
**Sony Xperia SP** (koodinimeltään *"HuaShan"*) on Sony Mobile Communicationsin keskihintainen älypuhelin. Se julkaistiin 18. maaliskuuta 2013. Laitteessa on 1,7GHz prosessori, 1 gigatavu RAM-muistia, 8 megapixelin kamera Exmor RS -kennolla ja 4,6 tuuman näyttö HD-tarkkuudella.

Muotoilu
--------

Xperia SP:ssä on alumiinikehys ja irroitettava takakansi. Laitteen alareunassa on läpinäkyvä osa, joka toimii antennina. Alareunasta löytyy myös kolme LED-valoa, jotka toimivat ilmoitusvaloina ja vilkkuvat musiikin rytmissä.

Järjestelmäpäivitykset
----------------------

16. tammikuuta 2014 Sony ilmoitti Twitterissä, että Android 4.3-päivitys saapuu  Xperia SP:lle tammikuun loppupuolella tai helmikuun alussa. Australiasta alkaen päivitystä alettiin jaella 11. helmikuuta. Myöhemmin Sony ilmoitti, että laitteelle ei enää tule Android-päivityksiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Xperia™ SP Sony Mobile.
2. ↑  SonyMobile *Sony*.  16 January 2014. Twitter. Viitattu 14 February 2014.
3. ↑  Sony Xperia SP Android 4.3 Update Released *Sony*.  11 February 2014. Twitter. Viitattu 14 February 2014.

Sonyn matkapuhelimet

|  |  |
| --- | --- |
| Xperia | 
* S
* Sola
* SP
* P
* U
* go
* ion
* acro S
* tipo
* SL
* tipo dual
* miro
* TX
* T
* J
* V
* TL
* X
* XZ
* Z
* Z Ultra

 |
Sisäänkäynti vuonna 2015 avatun kansalliskirjaston laajennusosan puolelta.
**Karjalan tasavallan kansalliskirjasto** (ven. Национальная библиотека Республики Карелия, *Natsionalnaja biblioteka Respubliki Karelija* lyh. НбРК, engl. *National Library of the Republic of Karelia*) on Venäjällä, Karjalan tasavallan pääkaupungissa Petroskoissa toimiva tasavallan kansalliskirjasto. Se toimii Karjalan tasavallan kulttuuriministeriön alaisuudessa. Vuoden 2018 alussa kirjaston johtajana oli Marina Nikishina.

Ensimmäinen yleinen kirjasto perustettiin Petroskoihin 15. lokakuuta 1833. Toiminta saavutti kuitenkin vain pienen osan väestöstä. Vuonna 1865 kokoelmaan kuului 887 kirjaa ja niitä luki 105 henkeä. Vuonna 1872 kokoelma sisälsi 1047 teosta; kirjasto oli nimetty kaupungissa vierailleen ja kirjastolle 300 ruplaa lahjoittaneen suuriruhtinaan mukaan Aleksein kirjastoksi.

Vuonna 1918 kirjaston kokoelmat käsittivät jo 40 000 julkaisua, joita luki 40 vakitusta ja 300 tilapäistä asiakasta. Samana vuonna kirjasto kuitenkin paloi. Seuraavana vuonna perustettiin Läänin lukutupa, johon koottiin kirjoja pappis- ja opettajaseminaareista, lukioista ja kauppakerholta. Sotavuosina 1941-1943 kirjaston toiminta siirrettiin (Vienan) Kemiin. Tämän jälkeen kirjastoa ja sen kokoelmaa entistettiin. Vuonna 1947 kirjasto muutettiin Karjalais-suomalaisen SNT:n (vuodesta 1956 Karjalan ASNT:n) yleiseksi valtionkirjastoksi.

Vuonna 1959 kirjasto muutti K. J. Gutinin suunnitelmaan rakennukseen Pushkinskajakadulle. Se sai Karjalan tasavallan kansalliskirjaston aseman vuonna 1991. Vuonna 2015 avattiin nelikerroksinen laajennusosa, jolloin kansalliskirjaston tilat kasvoivat yhteensä 4 771 neliömetriin.

Kirjaston kokoelmat käsittävät yli 1 miljoonaa kirjaa eri kielillä ja yli 500 000 sarjajulkaisujen numeroa. Sähköisessä muodossa on yli 2 miljoonaa tallennetta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yhteystiedot Karjalan tasavallan kansalliskirjasto, library.karelia.ru. Viitattu 15.1.2018. (suomeksi)
2. 1 2 3 4 5  Historia Karjalan tasavallan kansalliskirjasto, library.karelia.ru. Viitattu 15.1.2018. (suomeksi)
3. 1 2 3 4 5  Natsionalnaja biblioteka RK (verkkosivu suomeksi) fulr.karelia.ru. Viitattu 15.1.2018. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Karjalan tasavallan kansalliskirjasto** Wikimedia Commonsissa

* Karjalan kansallisbibliografia (venäjäksi) (bibliography.karelia.ru)
* Elektronnaja biblioteka avtorov Karelii (venäjäksi) (avtor.karelia.ru)
* Natsionalnaja biblioteka Respubliki Karelija (venäjäksi) (youtube.com)
* Natsionalnaja biblioteka Respubliki Karelija (venäjäksi) (culture.ru)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Aleksander Ivanovitš Matrosoff** (6. syyskuuta 1858 – 23. maaliskuuta 1946) oli suomenvenäläinen Helsingissä vaikuttanut kauppaneuvos ja kauppias.

Matrosoffin vanhemmat olivat puutarhamestari Ivan Timofejevitš Matrosoff (1825–1888) ja Eudokia Matrosoff. Matrosoffin isä saapui perheineen Helsinkiin Jaroslavista Venäjältä 1860-luvun puolivälissä ja hän harjoitti sitten Helsingissä tarhaviljelyä. Aleksander Matrosoff meni aluksi sotilasuralle ja hän palveli Venäjän armeijassa aliupseerina. Vapauduttuaan armeijasta hän haki lupaa aloittaa kauppatoiminta Helsingissä. Hänelle myönnettiin kauppa-oikeus 1888 ja hän sai Suomen kansalaisuuden 1898.

Vuonna 1898 Aleksander Matrosoff ja hänen veljensä Nikolai Matrosoff perustivat toiminimen *Bröder Matrosoff*. He ostivat kauppias J. Koroleffin vuonna 1843 perustaman siirtomaatavara- ja viljakauppayrityksen ja jatkoivat sen toimintaa uudella nimellä. Nikolai Matrosoff vastasi yhtiön rahoituksesta ja Aleksander Matrosoff hoiti itse liikettä. Veljesten yhteistyö jatkui vuoteen 1914 saakka jolloin Nikolai Matrosoff vetäytyi pois yhtiöstä. Aleksander Matrosoff jatkoi yhtiön toimintaa vuoteen 1917 saakka. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1915.

Aleksander ja Nikolai Matrosoff olivat mukana perustamassa vuonna 1918 Helsingin Venäläistä Kauppiasyhdistystä. Aleksander Matrosoff toimi yhdistyksen puheenjohtajana 1930–1934. Hän oli myös Pyhän Kolminaisuuden kirkon isännöitsijänä 1907–1922 ja Helsingin ortodoksisen seurakunnan hoitokuntakuratorion rahastonhoitajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Biografiasampo : Aleksander Matrosoff


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
**Donald Sankey Farner** (2. toukokuuta 1915 Waumandee, Wisconsin – 18. toukokuuta 1988) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.

Farner valmistui Hamlinen yliopistosta 1937, ja väitteli filosofian tohtoriksi Wisconsinin yliopistosta 1941. Toimittuaan kaksi vuotta opettajana Wisconsinin yliopistossa Farner liittyi Yhdysvaltain merivoimien lääkintäjoukkoihin ja palveli toisessa maailmansodassa 1943–1945, yleten reservissä kapteeniksi. Sodan jälkeen hän toimi pari vuotta Kansasin yliopiston eläintieteen apulaisprofessorina, jonka jälkeen hänet vuonna 1947 nimitettiin Washingtonin valtionyliopiston ylimääräiseksi eläintieteen professoriksi. Hänet vihittiin eläinfysiologian professoriksi 1952, ja tässä virassa hän työskenteli Washingtonissa vuoteen 1965 asti, jolloin hänet nimitettiin eläintieteen laitoksen johtajaksi. Hän jäi eläkkeelle 1985.

Farner kirjoitti, tai osallistui 260 tieteellisen artikkelin kirjoittamiseen. Hänen väitöstyönsä käsitteli kananpoikien ruoansulatusjärjestelmää. Sotapalveluksen aikana hän perehtyi tauteja levittäviin niveljalkaisiin, kuten sääskiin ja täihin, ja niiden taksonomiaan, ja kirjoitti aiheesta noin 15 artikkelia. 1952 hän julkaisi tutkielman Crater Laken kansallispuiston linnuista, *The Birds of Crater Lake*. Samoihin aikoihin hän tutki rengastusaineistojen valossa lintujen sukulaisuussuhteita ja paikkauskollisuutta. Vuonna 1950 hän julkaisi *Condor*issa artikkelin *The annual stimulus for migration*, missä hän tutki valon vaikutusta lintujen muuttokäyttäytymiseen. Farner koulutti suuren määrän biologeja, jotka muodostivat tiiviin tutkijayhteisön.

Farner vieraili useasti ulkomaisissa tutkimuslaitoksissa, muun muassa Uudessa-Seelannissa, Australiassa ja Saksassa. Hän toimi aktiivisesti useissa järjestöissä, muun muassa International Union of Biological Sciences-liiton puheenjohtajana, Berliinin Kansainvälisen lintutieteen kongressin puheenjohtajana 1978, ja American Ornithologists' Unionin puheenjohtajana 1973–1975. Farner oli myös Suomen Lintutieteellisen Yhdistyksen kunniajäsen.

Farnerin puoliso oli Dorothy S. Copps, ja heille syntyi kaksi lasta, tytär Carla (1942) ja poika Donald (1943).

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Atomic County** on O.C.:ssa esiintyvä kuvitteellinen sarjakuva, jonka on piirtänyt Seth Cohen (Adam Brody). Hänen ystävänsä Zach Stevens (Michael Cassidy) auttoi. Atomic County on esiintynyt aktiivisesti O.C.:n toisen tuotantokauden jaksoissa siitä lähtien, kun Zach ehdotti Sethille, että hän voisi tehdä oman sarjakuvan.

Historia
--------

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Atomic County syntyi, kun Seth Cohen piirsi luonnoksia koulussa. Kun Zach Stevens näki Sethin luonnokset, hän ehdotti, että Seth voisi alkaa tehdä omaa sarjakuvaa. 

Seth sai hermoromahduksen Sarjakuvafirman (*WildStormin*) tapaamisessa, koska he eivät saaneet sopimusta aikaan sarjakuva-albumista. Myöhemmin, kun *Carter Buckley* näkee Sethin piirrokset, hän järjestää pojille toisen mahdollisuuden solmia sopimus. Tämä toinen tapaaminen menee todella hyvin, ja pojat allekirjoittavat sopimuksen julkaista sarjakuvakirjan Sethin piirroksista. 

Atomic County esiintyi vielä kerran 4. tuotantokauden alussa, jolloin Seth teki numeron Kid Chinon Ryan Atwoodin alkuperästä joka perustui tosiasioihin, mutta tarina oli erilainen, sillä Sethillä oli supervoimia ja puvut olivat erilaiset. Mukana oli mm. Ryanin tulo Newportiin, Ryanin ja Sethin ystävystyminen sekä Ryanin ja Sethin tappelu Luke Wardia ja muita vesipallon pelaajia vastaan.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Sarjakuvan henkilöt
-------------------

Suluissa on henkilön nimi O.C.:ssa.

* Ironisti (Seth Cohen)
* Kid Chino (Ryan Atwood)
* Little Miss Vixen (Summer Roberts)
* Cosmo-tyttö (Marissa Cooper)
* Demonivesipallon pelaajat (Luke Ward, toinen Zach Stevens ja muut vesipallon pelaajat)

Aiheesta muualla
----------------

* Atomic County | The O.C. Comic Book Story (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* The O.C Wikia[vanhentunut linkki] (englanniksi)
**Kielisaarella** tarkoitetaan maantieteellistä aluetta, jolla puhutaan jotain tiettyä kieltä, mutta sitä ympäröivällä alueella puhutaan jotain toista kieltä. Kielisaarelle jääneet puhujat eivät myöskään sulaudu valtaväestöön tai assimilaatio on tavallista hitaampaa.

Esimerkkejä kielisaarista
-------------------------

Romanian unkarinkieliset kielisaaret merkitty tummanvihreällä.
Romaniassa asuvat saksalaiset saivat jäädä maahan ja säilyttää koulujensa opetuskielen saksana jopa kommunistien noustua valtaan. Trendi Itä-Euroopassa oli, että saksankieliset vähemmistöt häädettiin toisen maailmansodan jälkeen. Toinen merkittävä vähemmistö ovat unkarilaiset, joiden kielisaari sijoittuu Keski-Romaniaan. Vuoden 2011 väestölaskennan mukaan Romaniassa asui 1,25 miljoonaa unkarinkielistä..

Itäfiisin puhuma-alue vaaleansinisellä. 
Saterland on itäfriisinkielinen kielisaari Ala-Saksin osavaltio Saksassa. Kielen puhujämäärä on kuitenkin laskussa: toisen maailmansodan päättyessä alueen asukkaista itäfriisiä puhui 80% väestöstä, mutta vuosituhannen alussa vastaava luku on 20%.. Puhujia on kaupungin raportin mukaan 2 250.

Kielisaaret Suomessa
--------------------

Ruotsinkieliset kielisaaret Suomessa. Vihreällä merkitty ns. uudet kielisaaret eli ruotsinkielisiä kouluja sisältävät suomenkieliset kunnat.
Suomessa kielisaarilla tarkoitetaan usein suomenkielisiä alueita, joilla elää elinvoimainen ruotsinkielinen vähemmistö. Niiden syntymisen taustalla oli 1700–1800-luvuilla kiihtynyt teollistuminen, joka toi ruotsinkielisiä ihmisiä muun muassa Sisä-Suomeen. Tämän jälkeen nousi tarve perustaa ruotsinkielisiä kouluja lapsille.. 

Nykyään perinteisiksi ruotsinkielisiksi kielisaariksi lasketaan seuraavat kunnat:

| Kunta | Asukasluku
(2019) | Ruotsinkielisten
osuus |
| --- | --- | --- |
| Tampereen vaakuna Tampere | 238 140 | 0,5% |
| Kotkan vaakuna Kotka | 52 126 | 0,9% |
| Oulun vaakuna Oulu | 205 489 | 0,2% |
| Porin vaakuna Pori | 83 934 | 0,5% |

Suurin näistä on Tampere, jossa asuu noin 1 300 henkilöä, joiden rekisteröity äidinkieli on ruotsi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Auer, Peter & Schmidt, Jürgen Erich: *Language and Space: An International Handbook of Linguistic Variation*, s. 333–348. De Gruyter Mouton, 2010. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
2. ↑  The Hungarian language in education in Romania  2019. Mercator European Research Centre on Multilingualism and Language Learning. Viitattu 12.6.2020. (englanniksi)
3. ↑  What is Saterland Frisian? *Saterland Frisian*.  18.4.2020. Viitattu 12.6.2020. (englanniksi)
4. ↑  Munske, Horst Haider: *Handbuch des Friesischen*, s. 410. Max Niemeyer Verlag, 2001. Teoksen verkkoversio. (saksaksi)
5. ↑  Saterfriesische Sprache  2020. Gemeinde Saterland. Viitattu 12.6.2020. (saksaksi)
6. ↑  "Ingen pratar svenska här" – om svenskan på språköarna - Språkbruk *www.sprakbruk.fi*. Viitattu 12.6.2020. (ruotsiksi)
7. ↑  Där svenskan möter finskan *Språktidningen*. Viitattu 12.6.2020. (ruotsiksi)
8. 1 2  Tilastokeskus: Kuntien avainluvut *www.tilastokeskus.fi*. Viitattu 12.6.2020.
9. ↑  Johansson, Tim: S:t Karins svenskast i finska Finland.  *Hufvudstadsbladet*, 6.11.2019. Artikkelin verkkoversio.  (ruotsiksi)
*Tämä artikkeli käsittelee Suomen kielitoimistoa. Muiden maiden vastaavia toimistoja on lueteltu sivulla Luettelo kielitoimistoista.*
**Kielitoimisto** on yleisessä käytössä oleva nimitys Kotimaisten kielten keskuksen kielenhuolto-osastolle, jonka tehtävänä on huolehtia suomen kielen huollosta. Osasto palvelee yleisöä kielenhuoltoon liittyvissä asioissa ja vastaa suomen kieleen ja suomenkielisiin nimiin liittyviin kysymyksiin. Se tarjoaa muun muassa puhelinneuvontaa, tekstinhuoltoa ja koulutusta. Kielenhuolto-osaston johtajana toimii Salli Kankaanpää. Tätä ennen johtajana oli Pirjo Hiidenmaa.

Kotimaisten kielten keskuksella on lakiin perustuva velvollisuus kehittää ja huoltaa kotimaisia kieliä ilmaisuvälineinä, ja kielenhuolto-osasto vastaa tästä tehtävästä suomen kielen osalta. Kielitoimisto toimii kielenhuoltoviranomaisena, joka ohjaa ja kehittää suomen yleiskieltä.

Historiaa
---------

Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran yhteydessä oli toiminut jo vuodesta 1903 kolmimiehinen kielitieteellinen valiokunta. Vuonna 1927 sitä laajennettiin Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kielivaliokunnaksi, ja sen oli määrä ohjata kaikkia suomalaisia oikeakielisyysasioissa. Vuonna 1945 valiokunnan yhteyteen perustettiin kielitoimisto, ja vuonna 1949 kielivaliokunta eli tuolloin kielilautakunta siirrettiin valtion ja Suomen Akatemian alaisuuteen. SKS:n Nykysuomen laitos siirtyi Suomen Akatemian suojiin vuonna 1960 ja kielitoimisto 10 vuotta myöhemmin. Vuonna 1976 perustettiin opetusministeriön alaisuuteen Kotimaisten kielten tutkimuskeskus (Kotus), johon Nykysuomen laitos siirrettiin Suomen Akatemiasta. Keskuksen nimi lyheni vuonna 2012 Kotimaisten kielten keskukseksi.

Julkaisuja
----------

* *Kielikello: Kielenhuollon tiedotuslehti*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 1968–. ISSN 0355-2675.
* *Kielitoimiston kielioppiopas*. Toimittajat Riitta Korhonen ja Sari Maamies. Kotimaisten kielten keskuksen julkaisuja, 175. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2015. ISSN 2242-461X. ISBN 978-952-5446-86-9.
* *Kielitoimiston nimiopas*. Päätoimittaja Pirjo Mikkonen. Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen julkaisuja 148. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2008. ISSN 0355-5437. ISBN 978-952-5446-29-6.
* *Kielitoimiston oikeinkirjoitusopas*. Päätoimittaja Salli Kankaanpää. Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen julkaisuja 147. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2007. ISSN 0355-5437. ISBN 978-952-5446-28-9.
* *Kielitoimiston sanakirja. 1–3*. Toimitus: Eija-Riitta Grönros ym. Perustuu sähköiseen *Kielitoimiston sanakirjaan* 2004. 2. painos 2007. Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen julkaisuja 140. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2006. ISSN 0355-5437. ISBN 952-5446-20-4.

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomen kielen huolto (kotus.fi)
2. ↑  Lainsäädäntöä Kotuksesta (kotus.fi)
3. ↑  Räikkälä, Anneli 1995: Menneiltä vuosilta. — *Kielikello* 1 (27. vsk.), s. 4–5.

Aiheesta muualla
----------------

* Kielitoimiston kotisivut
Asteekkien kalenteri
**Mesoamerikkalaisilla kalentereilla** tarkoitetaan mayojen, atsteekkien ja muiden mesoamerikkalaiseen kulttuuripiiriin kuuluvien kansojen ennen espanjalaisten valloittajien saapumista 1500-luvulla käyttämiä kalentereita. Niillä oli yleensä rituaalinen tai uskonnollinen merkitys. Espanjalaiset valloittajat toivat Väli-Amerikkaan ensin juliaanisen kalenterin, jonka myöhemmin syrjäytti nykyisinkin käytössä oleva gregoriaaninen kalenteri. Silti joissakin alkuperäiskansojen yhteisöissä on edelleen käytössä perinteinen tapa laskea päiviä.

Kaikki mesoamerikkalaiset kulttuurit käyttivät 260 päivän kiertoon perustuvaa rituaalista kalenteria, joista esimerkkinä on mayojen tzolkin. Useissa Mesoamerikan kulttuureissa ihmisille annettiin syntymäpäivänä nimi tai nimeen kuuluva lisänimi, joka oli tuon kalenterin päivän nimi.

Tämä 260 päivän kierto oli yhtenevä aurinkovuoden kanssa siten, että 52 vuoden jälkeen nämä kaksi kalenterijaksoa kohtasivat toisensa. 52 vuoden kiertojakso, jota kutsutaan kalenterikierroksi, oli hyvin merkittävä. Yleisesti yksityiskohtaisia rituaaleja vietettiin tuon jakson päätteeksi: kaikki tulet sammutettiin, vanhoja keramiikka-astioita rikottiin ja sytytettiin uusi tuli symboloimaan uutta alkua.

Uskottiin, että tietty tapahtuma tapahtui tarkalleen uudelleen samana päivänä 52 vuotta myöhemmin noudattaen tätä 52 vuoden jaksoa.

Mesoamerikkalaiset pitivät 52 vuoden jaksoa kaikkein tärkeimpänä ajanjaksona. Poikkeuksen tähän teki Mesoamerikan klassisella kaudella mayaeliitti, joka antoi erityisen merkityksen mayojen *Long Count*-kalenterille.

Myös muita kalenterijaksoja ylläpidettiin, kuten esimerkiksi kuukalenteria ja muiden astronomisten kohteiden jaksoihin perustuvia kalentereita, joista tärkein oli Venus-planeettaan perustuva.

Aiheesta muualla
----------------

* Strange Horizon'in artikkeleita: Mesoamerikkalaiset kalenterit (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
The Greyhound -majatalo kaupungissa
**Amesbury** on kaupunki Englannissa Wiltshiren kreivikunnassa 13 kilometriä pohjoiseen Salisburysta. Siellä on noin 28 000 asukasta. Stonehenge sijaitsee Amesburyn liepeillä.

Historia
--------

Vuonna 2002 Amesburyssä tehtiin tähän asti suurin pronssikautinen löytö Britanniassa. Kaivauksissa löydettiin kahden yläluokan miehen jäännökset ja yli 100 esinettä joihin lukeutuu esimerkiksi nuolenkärkiä, kupariveitsiä ja kultaisia korvariipuksia. Hauta tunnetaan nimellä "Amesbury Archer".

Runsaan kilometrin päässä länteen kaupungista on rautakauden aikainen umpeenkasvanut kumpulinnoitus. Linnoitus tunnetaan paikallisesti nimellä "Vespasian's Camp", joka juontaa nimensä roomalaisesta kenraalista ja hallitsijasta, jonka johtama sotaretki kulki alueen läpi.
1600-luvun kartoissa Amesbury tunnettiin nimellä "Ambersbury" josta on päätelty, että se on nimetty Ambrosius Aurelianuksen mukaan, joka oli roomalaisbrittiläisen vastarinnan johtaja sakseja vastaan 400-luvulla. Amesbury on myös liitetty kuningas Arthurin legendaan: nunnaluostari jonne Guinevere vetäytyi legendan mukaan sijaitsi Amesburyssa.

Lähteet
-------

1. ↑  This Is Amesbury
2. ↑  Amesbury Bronze Age Burials Wessex Archeology

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Amesbury** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli käsittelee antiikin aikaista aluetta. Amfilochía on myös nykyinen kunta Kreikassa.*
**Amfilokhia** (m.kreik. Ἀμφιλοχία, lat. *Amphilochia*) oli antiikin aikainen alue Akarnanian maakunnassa sen ja Epeiroksen rajalla läntisessä Kreikassa.

Maantiede
---------

Amfilokhia sijaitsi Ambrakianlahden itäpäässä sen rannikolla. Sen alue ei ulottunut kauas sisämaahan. Alue oli vuoristoista. Amfilokhian pohjoispuolella sijaitsi Ambrakian alue, koillispuolella Athamania, itäpuolella Dolopia, eteläpuolella Agrais ja Aitolia ja lounaispuolella varsinainen Akarnania. Amfilokhian polikset eli kaupunkivaltiot olivat Argos Amfilokhikon eli Amfilokhian Argos sekä Limnaia.

Historia
--------

Amfilokhiaa asutti alun perin amfilokhien heimo, josta se oli saanut nimensä. Heimo oli ei-kreikkalainen, vaikkakin sen sanottiin saaneen nimensä argoslaisesta Amfilokhoksesta, joka oli Amfiaraoksen poika. Strabon kuvaa heimon epeiroslaiseksi, mutta yleensä alue luettiin osaksi Akarnaniaa. Heimon on myös arveltu olleen osaksi epeiroslaisia ja osaksi akarnanialaisia.

Peloponnesolaissodan aikaan 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla amfilokhit olivat liitossa akarnanialaisten kanssa. Aitolialaiset valtasivat alueen Aleksanteri Suuren kuoleman jälkeen 300-luvun eaa. loppupuolella. Roomalaisella kaudella alue kuului roomalaiseen Epirus Vetuksen provinssiin.

Nykyinen, samalla seudulla sijaitseva Amfilochían kunta on ottanut nimensä antiikin aikaisesta alueesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Smith, William: "Amphilochia", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
**Amfiaraoksen temppeli** oli antiikin aikainen heeros Amfiaraokselle omistettu kreikkalainen temppeli Amfiaraionin pyhäkköalueella lähellä Oroposta itäisessä Attikassa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat pyhäkköalueen arkeologisella alueella nykyisessä Oropóksen kunnassa.

Amfiaraoksen temppelin rauniot.
Amfiaraoksen temppelin raunioita sisältä.
Amfiaraoksen temppeli rakennettiin hellenistisellä kaudella 200-luvulla eaa. Se sijaitsi rotkoon rakennetun pyhäkköalueen pohjoisrinteessä. Sen pohjoispuolella sijaitsi vanhempi ja pienempi Amfiaraoksen temppeli, joka oli rakennettu noin vuonna 380–300 eaa. Temppelin koillispuolella sijaitsi Amfiaraionin stoa.

Temppeli edusti doorilaista tyyliä. Sen pituus oli noin 28 metriä ja leveys noin 14 metriä. Temppelin julkisivu oli koilliseen päin. Temppelissä oli pronaos, jonka edessä oli kuusi pylvästä (*heksastylos in antis*), mikä oli harvinainen ratkaisu. Lisäksi laitojen anta-pilarit olivat puolipylväitä, joten edestä temppeli näytti kahdeksanpylväiseltä. Pronaoksen takana oli naos eli cella, joka oli jaettu kolmeen laivaan kahdella viiden pylvään pylväsrivillä. Naoksessa oli Amfiaraoksen kulttipatsas. Naoksen perällä oli pieni adyton-kammio, johon johti naoksesta ovi. Toisen tulkinnan mukaan perällä olisi kuitenkin ollut kahden pylvään ympäröimä toinen sisäänkäynti.

Temppelin edessä noin 11 metriä koilliseen sijaitsi Amfiaraoksen ja muiden pyhäkössä palvottujen jumalten alttari. Pausaniaan mukaan alttari oli omistettu seuraaville jumalille, jotka oli piirtokirjoituksessa ryhmitelty viiteen ryhmään:

* Herakles, Zeus ja Apollon Paion ("Apollon Parantaja")
* Heerokset puolisoineen
* Hestia, Hermes, Amfiaraos sekä Amfilokhos ja tämän lapset
* Afrodite, Panakeia, Iaso, Hygieia ("Terveys") ja Athene Paionia ("Athene Parantaja")
* Nymfit ja Pan sekä Akheloos- ja Kefissos-joet

Alttarin pohjoispuolella oli puolikaarenmuotoinen pienen teatterin tapainen alue ilmeisesti uhritoimitusten seuraamista varten. Heti alttarin vieressä sen länsipuolella sijaitsi Amfiaraokselle pyhitetty lähde.

Lähteet
-------

1. 1 2  Amphiaraion *Perseus*. Viitattu 31.10.2016.
2. 1 2 3  Amphiaraion, Temple of Amphiaraios *Perseus*. Viitattu 31.10.2016.
3. ↑  Amphiareion of Oropos *Greek Travel Pages*. Viitattu 31.10.2016.
4. 1 2 3  Amphiareion at Oropos Classics and Ancient History. University of Warwick. Viitattu 31.10.2016.
5. ↑  Amphiaraion, Earlier Temple of Amphiaraios *Perseus*. Viitattu 31.10.2016.
6. 1 2  Pausanias: *Kreikan kuvaus* I.34.3–4.
**Amfibolia** tarkoittaa monitulkintaisuutta, joka perustuu kielioppiin (tai ylipäänsä muuhun kuin polysemiaan tai homonyymeihin). 

Joskus siihen sisällytetään myös yksittäisen sanan monimerkityksisyyteen perustuva monitulkintaisuus eli ekvivokaatio.[1]

Esimerkki:

*Käytettyjä autoja halvalla. Älä mene muualle petettäväksi. Tule meille ensin!*
("Meille petettäväksi" vai "meille pettämisen sijaan"?)

*Kannella on pidettävä kiinni pienistä lapsista.*
(Eikö kannelle saa mennä ilman pikkulapsia?)

Amfiboliaa voidaan käyttää argumentaatiovirheenä, myös tahattomasti väärin:

*Teillämme on aivan liian vaarallista nykyään. Siksi alle kaksikymppisille ei pitäisi myöntää ajokortteja*.
Tässä amfibolia liittyy kysymykseen "miksi?": onko niin, että tiemme ovat liian vaarallisia teini-ikäisille autoilijoille, vai onko niin, että teini-ikäiset autoilijat tekevät teistämme liian vaarallisia?

Lähteet
-------

1. ↑  amphibology, Merriam-Webster's Online Dictionary sanoo suomennettuna: "virke tai lause, joka voidaan tulkita useammalla kuin yhdellä tavalla".
Amesin testin periaate
**Amesin testi** eli **Ames-testi** on menetelmä kemikaalien mutageenisuuden selvittämiseksi. Menetelmän kehitti Bruce Ames tutkimusryhmineen nopeaksi, helpoksi ja halvaksi tavaksi määrittää, onko jokin yhdiste mahdollisesti mutageeninen tai karsinogeeninen ja menetelmä julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1973. Tämän jälkeen siitä on tullut tärkeä testausmenetelmä tutkittaessa aineiden myrkyllisyyttä.

Testin periaate
---------------

Amesin testissä malliorganismina käytetään *Salmonella typhimurium* -bakteerin kantaa TA100 tai TA 1535, jotka eivät itsessään kykene syntetisoimaan histidiiniä vaan ne joutuvat hankkimaan tarvitsemansa histidiinin ravintoliuoksesta. Amesin testissä *S. typhimurium* -bakteereja kasvatetaan alustalla, joka sisältää histidiiniä vain sen verran, että bakteerikanta pääsee kasvun alkuun, mutta jotta kanta säilyisi elinkykyisenä pidemmän aikaa, täytyy sen geeneissä tapahtua mutaatio, joka mahdollistaa histidiinin biosynteesin. Kasvatusalustaan lisätään myös tutkittava yhdiste ja rotan tai ihmisen maksan homolysaattia, joka sisältää entsyymejä. Amesin testillä tutkitaan yhdisteitä, jotka näiden entsyymien vaikutuksesta aktivoituvat riittävän elektrofiilisiksi yhdisteiksi, jotka kykenevät reagoimaan bakteerin DNA:n kanssa aiheuttaen mutaatioita. Amesin testi kestää 48 tuntia ja mikäli bakteerikanta on tämän jälkeen elinvoimainen ja tuottaa D-histidiiniä, on tutkittava yhdiste mutageeninen.

Amesin testin etuja ovat, että se on nopea ja halpa, luotettava silloin kuin tutkitaan tunnettuja karsinogeeneja tai ei-karsinogeeneja*selvennä*, hyvin herkkä, voidaan käyttää useita komponentteja sisältävien seoksien tutkimiseen ja mutaatioiden mekanismeja voidaan tutkia vertaamalla eri kantojen välisten tulosten eroja. Testin haittapuolia ovat biologisen aktivoitumisen vaatimus ja testi voi tuottaa negatiivisia tuloksia yhdisteille, jotka eivät vaadi entsyymien aiheuttamaa aktivoitumista, näytteen täytyy olla steriili ja lisäksi bakterisidiset yhdisteet aiheuttavat ongelmia testin luotettavuudelle. Lisäksi kemikaalien aineenvaihdunnassa on eroja ihmisen ja rotan välillä, mikä tulee ottaa huomioon tehtäessä Amesin testiä rotan maksasta peräisin olevan homolysaatin avulla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Wolfgang Dekant & Spiridon Vamvakas: *Toxicology, 2. Assessment Methods, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2011. Viitattu 19.11.2015
2. 1 2  Bruce N. Ames, William E. Durston, Edith Yamasaki & Frank D. Lee: Carcinogens are Mutagens: A Simple Test System Combining Liver Homogenates for Activation and Bacteria for Detection.  *PNAS*, 1973, 70. vsk, nro 8, s. 2281-2285. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 19.11.2015.  (englanniksi)
3. 1 2 3  Donald J. Ecobichon: *The Basis of Toxicity Testing*, s. 160. CRC Press, 1997. ISBN 9780849385544. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 19.11.2015). (englanniksi)
4. 1 2 3  P. David Josephy, Bengt Mannervik: *Molecular toxicology*, s. 132-134. Oxford University Press, 2006. ISBN 9780195176209. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 19.11.2015). (englanniksi)
**Himalajan Vapaakirkko** (*Himalayan Free Church of India (HFCI)*) on vapaakirkko, joka toimii Intiassa Länsi-Bengalin ja Sikkimin alueilla. Se on perustettu vuonna 1962 ja sillä on noin 130 seurakuntaa ja noin 12 000 jäsentä. Se on syntynyt Suomen Vapaakirkon tekemän lähetystyön tuloksena.

Historia
--------

*Pääartikkeli: Suomen Vapaakirkon lähetystyö#Himalajan lähetystyö*
Ensimmäiset Suomen Vapaakirkon lähetit saapuivat alueelle 1800-luvun lopussa. Sigrid Gahmberg alkoi harjoittaa alueella terveydenhoitoa sekä perusti Bhutanin rajalla olleeseen kylään Baksaduariin ensimmäisen koulun. Tiibetin lähellä sijainneisiin köyhiin ja eristyneisiin vuoristokyliin tuotiin peruna ja perustettiin omenatarhoja, kutomakoulu sekä kutomatehdas. Vuosien varrella alueella toimi kymmeniä suomalaisia lähettejä, joista osa myös kuoli lähetyskentällä. Näistä läheteistä seitsemän haudattiin Himalajan multiin, kun taas yksi katosi tuhotulvassa vuonna 1950.

Vuonna 1962 perustettiin itsenäinen Himalajan Vapaakirkko. Vuoden 2004 jälkeen kirkon jäsenmäärä on kaksinkertaistunut.

Organisaatio ja toiminta
------------------------

Kirkko toimii Intian Länsi-Bengalin ja Sikkimin alueilla. Siellä seurakuntia ja seurakuntapiirejä on yhteensä noin 130 ja niissä on noin 12 000 jäsentä. Seurakunnissa työskentelee pastoreita, evankelistoja ja naistyöntekijöitä yhteensä 100. Kirkko perustaa myös uusia seurakuntia pyrkien tavoittamaan kristinuskon sanomalla uusia ihmisiä, myös erilaisia vähemmistökansanryhmiä. Suomen Vapaakirkko avustaa Himalajan Vapaakirkkoa työntekijöiden palkanmaksussa ja koulutuksessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sisarkirkkojen tukeminen SVK Missio. Viitattu 17.7.2019.
2. ↑  Himalajan vapaakirkko Suomen Vapaakirkko. Viitattu 17.7.2019.
3. ↑  Sukupolven vaihdos Suomen Vapaakirkko. Viitattu 17.7.2019.

Katso myös
----------

* Suomen Vapaakirkon lähetystyö
**David Boggs** (17. kesäkuuta 1950 Washington (DC) - 19. helmikuuta 2022 Kalifornia) oli tietotekniikan pioneeri verkkotekniikan kehityksessä, joka kehitti Ethernetin yhdessä Robert Metcalfen kanssa. Boggs opiskeli Princetonin yliopistossa sähkötekniikkaa ja valmistui vuonna 1972. Vuotta myöhemmin hän liittyi Xerox PARCiin, jossa hän suunnitteli Metcalfin kanssa keinon yhdistää Xerox Alto -tietokoneet ja Xeroxin tulostimet. Boggs suoritti loppuun tutkinnon Stanfordin yliopistossa ja siirtyi Digital Equipment Corporationille (DEC). Hän oli myöhemmin mukana perustamassa LAN Media Corporation -yritystä, jonka SBE osti vuonna 2000.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Katyanna Quach: Co-inventor of Ethernet David Boggs dies aged 71 *theregister.com*.  1.3.2022. Viitattu 24.3.2023. (englanniksi)
2. ↑  David Boggs, Co-Inventor of Ethernet, Dies at 71 *nytimes.com*. Viitattu 24.3.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Association for Computing Machinery
* DBLP
* zbMATH

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
David Bomberg vuoden 1925 paikkeilla.
**David Garshen Bomberg** (5. joulukuuta 1890 – 19. elokuuta 1957) oli englantilainen taidemaalari, joka kuului *Whitechapel Boys* -nimellä tunnettuun taiteilijaryhmään. Hän yhdisteli teoksissaan kubismia ja futurismia ja käytti runsaasti geometrisiä muotoja. Vuosien 1914–1916 aikana hän oli lähellä vortisisteja.

Bomberg osallistui ensimmäiseen maailmansotaan länsirintamalla. Sotakokemus muutti hänen taiteellista tyyliään, eikä hän enää sodan jälkeen suosinut "koneiden aikakauden" estetiikkaa. Vuosina 1945–1953 Bomberg toimi opettajana Borough Polytechnic Institutessa, jossa hänen oppilaanaan oli Frank Auerbach.

Bomberg ei elinaikanaan ollut kovin arvostettu taiteilija lukuun ottamatta lyhyttä menestyskautta ennen ensimmäistä maailmansotaa. Hän kuoli varattomana vuonna 1957. Arvostus on sittemmin noussut, ja vuonna 1988 Tate Galleryssä pidettiin laaja Bombergin taiteen näyttely.

Lähteet
-------

1. ↑  Richard Cork: Vorticism  2009. Oxford University Press, The Museum of Modern Art, New York. Viitattu 21.9.2014.
2. ↑  BBC: David Bomberg (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Auckland
* South Australia
* Museum of Modern Art
* National Gallery of Canada
* Victoria
* RKD Artists
* Te Papa (New Zealand)
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |