recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Frank Proto** (s. 1941 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen kontrabasisti ja säveltäjä. Hän on tehnyt musiikkia muiden muassa Dave Brubeckin ja Duke Ellingtonin kokoonpanoille. Parhaiten hän on tullut tunnetuksi kontrabassosävellyksistään, kuten kontrabassolle ja pianolle tekemästään sonaatista *1963*, jossa on jazzvaikutteita sekä erilaisia tunnelmia rauhaisista energisiin. Konserttoja kontrabassolle ja orkesterille Proto on säveltänyt kolme. Hänen näyttämöteoksiaan ovat *The Profanation of Hubert J. Fort* ja nyrkkeilijä Joe Louisin elämään perustuva ooppera *Shadowboxer* (2010) John Chenaultin librettoon.

Proto aloitti pianonsoiton opiskelun 7-vuotiaana ja kontrabassonsoiton 16-vuotiaana. Hän opiskeli David Walter Frankin johdolla ja sai kandidaatin sekä maisterin arvonsa Manhattan School of Musicista. Säveltäjänä hän on itseoppinut.

Proto soitti kolmen vuosikymmenen ajan Cincinnatin sinfoniaorkesterissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kaakon Kamarimusiikki: Valoa ja varjoja (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Liben Music Publishers: Frank Proto
3. 1 2  Liben Music Publishers: Frank Proto - The Profanation of Hubert J. Fort: An Allegory in Four Scenes
4. ↑  DC Theatre Scene: An inside look at the Joe Louis opera, Shadowboxer


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Tiina Pakkala** (s. 19. kesäkuuta 1962 Revonlahti) on suomalainen juoksija. Hän edusti Viipurin Urheilijoita ja häntä valmensivat Pertti Helin, Jussi Salmi ja Timo Hietanen.

Pakkala edusti Suomea aikuisten maaotteluissa vuosina 1985–1991. Hän voitti 400 metrin maaottelujuoksun Tukholmassa 1987 ja 800 metrin kilpailun Helsingissä 1988 ja Kouvolassa 1989. 4 × 400 metrin viestiä hän oli voittamassa vuonna 1987 Tampereella ja Tukholmassa ja vuonna 1989 sekä Kouvolassa että Tukholmassa. Hallimaaottelussa hän voitti 800 metriä Luulajassa 1989.

Pakkala voitti 800 metrin Suomen mestaruuden Kuopiossa 1987 ja Hämeenlinnassa 1988. SM-hopeaa hän sai 1989 sekä SM-pronssia 1990 ja 1991. 400 metrillä hän saavutti SM-hopeaa 1988 sekä SM-pronssia 1984, 1985, 1989 ja 1990. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän kuului 4 × 400 metrin voittajajoukkueeseen 1989 ja 1990 sekä 4 × 800 metrin mestarikvartettiin 1988, 1990 ja 1991. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän voitti 800 metrin mestaruuden Tampereella 1989.

Ennätykset
----------

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ulkoradat

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Vuosi* |
| --- | --- | --- | --- |
| **200 m** | 24,72 | Lahti | 1988 |
| **400 m** | 53,80 | Lahti | 1987 |
| **800 m** | 2.02,35 | Helsinki | 1988 |
| **1 500 m** | 4.30,93 | Helsinki | 1989 |

 | Sisäradat

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Vuosi* |
| --- | --- | --- | --- |
| **400 m** | 57,07 | Otaniemi | 1983 |
| **800 m** | 2.08,20 | Solna | 1989 |
| **800 m** (ylipitkä rata) | 2.05,49 | Tampere | 1989 |

 |

Lähteet
-------

* Tiina Pakkala Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Adenin maakunnan sijainti
**Adenin maakunta** (arab. عدن‎ , ʻAdan‎) on Jemenin pienin maakunta. Se sijaitsee maan eteläosassa Adeninlahden rannalla ja käsittää Adenin kaupungin sekä sen lähialueet. Myös saari Perim kuuluu Adenin maakuntaan. Maakunnan pinta-ala on 750 neliökilometriä ja vuonna 2012 sen asukasluku oli 751 800.

Historia
--------

Adenin alue oli jo esihistoriallisena aikana merkittävän kauppareitin varrella. Adenia ovat hallinneet vuoroin jemeniläiset, etiopialaiset ja arabialaiset hallitsijat. 1500- ja 1600-luvuilla portugalilaiset ja osmanit taistelivat useaan otteeseen Adenin hallitsemisesta. Alue päätyi osaksi Lahejin sulttaanikuntaa 1700-luvulla, kunnes britit valloittivat Adenin vuonna 1839.

Nykyisen maakunnan alueesta tehtiin Adenin setlementti, josta tuli myöhemmin siirtokunta. Tuolloin Sokotra, Kuria Muria -saaret ja Perim liitettiin Adeniin. Vuosina 1962–1967 Aden oli yksi Etelä-Arabian federaation osavaltioista, minkä jälkeen siitä tuli Jemenin demokraattisen kansantasavallan maakunta. Kuria Muria päätyi Omanille vuonna 1967. Jemenien yhdistyttyä 1990 Aden on ollut Jemenin maakunta. Vuonna 2000 Sokotra siirrettiin Hadramautin maakuntaan.

Piirikunnat
-----------

Adenin maakunta jakautuu kahdeksaan piirikuntaan:

|  |  |
| --- | --- |
| * Al Buraiqeh
* Al Mansura
* Al Mualla
* Ash Shaikh Outhman
 | * Attawahi
* Craiter
* Dar Sad
* Khormaksar
 |

Lähteet
-------

1. ↑  Yemen *citypopulation.de*. citypopulation.de. Viitattu 22.1.2015. (englanniksi)
2. ↑  Aden Encyclopædia Britannica Online. Viitattu 22.1.2015. (englanniksi)
3. 1 2  Aden The Robinson Library.  Arkistoitu 23.1.2015. Viitattu 23.1.2015. (englanniksi)
4. ↑  Governorates of Yemen Statoids. Viitattu 23.1.2015. (englanniksi)
5. ↑  Districts of Yemen (Maakunnan tunnus on YE.AD) Statoids. Viitattu 22.1.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aden (maakunta)** Wikimedia Commonsissa

  

Jemenin maakunnat

* Abyan
* Aden
* Al Bayda
* Al Dali
* Al Hudaydah
* Al Jawf
* Al Mahrah
* Al Mahwit
* Amanat al Asimah
* Amran
* Dhamar
* Hadramaut
* Hajjah
* Ibb
* Lahij
* Ma'rib
* Raymah
* Saada
* Sanaa
* Shabwah
* Suqutra
* Ta'izz
**Aavikkopiikkileguaani** (*Sceloporus magister*) on konnaliskojen heimoon (Phrynosomatidae) kuuluva liskolaji. Sitä esiintyy Yhdysvaltain lounaisosissa ja Luoteis-Meksikossa. Aavikkopiikkileguaani kasvaa hännän kanssa noin 25–30 cm pitkäksi. Sitä kasvatetaan lemmikkieläimenä.

Elinympäristö ja käyttäytyminen
-------------------------------

Aavikkopiikkileguaani elää kuivilla ja puolikuivilla alueilla tasangoilla ja aavikoilla sekä kivikkoisilla vuorenrinteillä. Se on päivälläkin aktiivinen ja lepäilee aurinkoisilla kivillä ja kallioilla, mutta myös maassa lähellä koloja sekä pensaita. Vaaran uhatessa se menee nopeasti piiloon kivenkoloihin. Se voi myös kiipeillä puissa.

Aavikkopiikkileguaani lemmikkieläimenä
--------------------------------------

Aavikkopiikkileguaanin terraarion tarvitsee olla vähintään esimerkiksi 95 × 45 × 50 cm. Terraarion kuuluu olla kuiva ja hiekkapohjainen. Terraarioon sijoitetaan myös kiipeily- ja piilopaikkoja. Aavikkopiikkileguaani tarvitsee UVB-valaistuksen. Sopiva lämpötila terraarion lämmittelypaikassa on 35 °C, viilein kohta huoneenlämpöinen. Yhdessä terraariossa saa olla vain yksi koiras.

Ravinto
-------

Aavikkopiikileguaani syö luonnossa hyönteisiä ja joskus myös hedelmiä ja kukintoja. Vankeudessa ruokaan täytyy lisätä vitamiinia ja kalsiumia.

Luokittelu
----------

Aavikkopiikkileguaani luokitellaan sukuun *Sceloporus*, jonka muita lajeja ovat esimerkiksi sinipiikkileguaani (*S. serrifer*) ja piikkileguaani (*S. poinsettii*).

Lähteet
-------

* Aavikkopiikkileguaani *Faunatar*. Viitattu 14.7.2016.

### Viitteet

1. ↑  Hammerson, G.A. Frost, D.R. & Santos-Barrera, G.: *Sceloporus magister* *IUCN Red List of Threatened Species*.  2007. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 16.2.2022. (englanniksi)
2. ↑  Mikko Haaramo: Iguania *Mikkos Phylogeny Archive*. Viitattu 14.7.2016.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q288489
* Wikispecies: Sceloporus magister
* ADW: Sceloporus\_magister
* CoL: 6XVYN
* EoL: 790724
* GBIF: 2451393
* iNaturalist: 320610
* IRMNG: 10366344
* ITIS: 173873
* IUCN: 64123
* NatureServe: 2.1167751
* NCBI: 43627
* RD: magister
* uBio: 204422

 |

 |
Saha 1920-luvulla
**Hankasalmen saha** on Hankasalmella sijaitseva Versowoodin omistama mänty- ja kuusisaha. Vuonna 1916 perustettu saha toimii Hankasalmen rautatieaseman läheisyydessä. Sahalla käytettävästä puusta on 90 % mäntyä ja 10 % kuusta. Sahan pääkone on pelkkahakkuri-pyörösahalinja. Tuotantokapasiteetti on 300 000 kuutiometriä vuodessa, josta vientiin menee 80 %. Saha työllistää 70 henkeä, ja se on Hankasalmen suurin teollinen työllistäjä.

Sahan perusti 1900-luvun alussa sahateollisuusmies Vilho Pietiläinen. Vuoden 1916 tilaston mukaan sahalla oli yksi kehyssaha. Rautatie mahdollisti tuotteiden kuljettamisen kylän ulkopuolelle ja tuotanto kasvoi noin 500 standartin tasolle vuodessa. Höyläämön valmistuminen monipuolisti tuotevalikoimaa vuonna 1923. Saha sijaitsi Kuuhankaveden rannalla, joten puun uitto sahalle oli mahdollista. Vuonna 1946 yritys siirtyi Valtionrautateiden omistukseen ja edelleen 1962 toiselle valtionyhtiölle eli Vapolle. Vuonna 2013 sahan osti Kopran suvun omistama Versowood.

Lähteet
-------

1. ↑  Hankasalmen saha Versowood (Web Archive 2017).  Arkistoitu 7.7.2017. Viitattu 18.5.2021.
2. ↑  Raamin rytkettä ja sirkkelin suihketta Asemankylällä  2006. Vapo Timber Oy (Web Archive 2007).  Arkistoitu 10.11.2007. Viitattu 18.5.2021.
3. ↑  Versowood ostaa Hankasalmen sahan. Maaseudun tulevaisuus 11.12.2013. Viitattu 12.06.2019.
Viinikan kirkko
**Viinikan seurakunta** oli Tampereella toiminut evankelis-luterilainen seurakunta. Seurakunta kuului Tampereen seurakuntayhtymään. Viinikan seurakunnassa oli vuoden 2013 alussa 10 431 jäsentä.

Viinikan seurakunnan alueeseen kuuluivat Viinikan, Nekalan, Taatalan, Koivistonkylän, Nirvan, Veisun, Muotialan, Korkinmäen ja Hallilan kaupunginosat.

Viinikan seurakunnan viimeisenä kirkkoherrana toimi Jussi Mäkinen, joka jatkaa vuodesta 2014 Eteläisen seurakunnan kirkkoherrana.

Historia
--------

Viinikan seurakunta perustettiin vuoden 1953 seurakuntajaossa, jolloin Tuomiokirkkoseurakunnasta erotettiin Härmälän, Kalevan, Pyynikin ja Viinikan seurakunnat. Seurakunnassa oli tuolloin 8 347 jäsentä. Seurakunta lakkautettiin 7. tammikuuta 2014 ja samalla perustettiin uusi Tampereen Eteläinen seurakunta, joka koostuu aiemmista Hervannan, Härmälän ja Viinikan seurakunnista.

Kirkko ja muut tilat
--------------------

Viinikan kirkko on rakennettu vuonna 1932. Se edustaa tyyliltään 1920-luvun klassisismia ja orastavaa 1930-luvun funktionalismia. Kirkon on suunnitellut arkkitehti Yrjö Vaskinen. Kirkkoon mahtuu 350 henkeä, ja sen yhteydessä on seurakuntasali 60 hengelle sekä muita seurakuntatiloja. Kirkon osoite on Kaartotie 1.

Hallilan seurakuntakoti sijaitsee osoitteessa Männikönkatu 2. Seurakuntakotiin mahtuu 48 henkeä.

Koivistonkylän seurakuntakoti sijaitsee osoitteessa Koivistontie 46. Seurakuntasalissa on tilaa 80 hengelle.

Nekalan seurakuntatalo sijaitsee osoitteessa Kuoppamäentie 23. Seurakuntatalolla on kirkko- ja seurakuntsali 70 hengelle ja muita seurakuntatiloja. Kesällä 2011 Nekalan seurakuntatalolla alkoi yhteisöpuutarhahanke, joka on osa kaupunkiviljelyliikettä.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Viinikan seurakunnan verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Panoraamakuvia Viinikan kirkolta - Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com
**Kursun kylätalo**, entinen kansantalo, sijaitsee Sallassa Kursun kylässä. Talon ja tontin omisti aiemmin Kursun Työväen ja Pienviljelijäin yhdistys.. Vuonna 2008 talon osti Kursun Kyläseura.

Historiaa
---------

Kansantalon suunnitteli rakennusmestari Leppävuori vuonna 1945, ja talo rakennettiin talkoilla vuonna 1947.

Rakennus
--------

Rakennus on osittain kaksikerroksinen, puurunkoinen ja verhottu lomalaudoituksella. Talon toisessa päässä on sali näyttämöineen ja toisessa päässä kahvila. Alkuperäisenä katteena olivat päreet. Rakennustyöt tehtiin talkoilla.. Talon rakentamiseen liittyi myös onnettomuus. Talon rakentaminen aloitettiin vuonna 1946, ja seinien ollessa jo pystyssä iski 15. toukokuuta 1946 kova pyörremyrsky ja kaatoi kaikki seinät. Vahingot saatiin kuitenkin nopeasti korjattua.

Taloon tehtiin peruskorjaus vuosina 1962–1964. Pärekaton päälle naulattiin huopakatto vuonna 1964. Talo maalattiin vuonna 1981 ja uudelleen vuonna 2005. Salin lattia uusittiin vuonna 1989 ja uudelleen 1990-luvulla. Kahvila kunnostettiin vuonna 1995.

Kylätaloa on viimeksi remontoitu vuonna 2016 Suomen Kotiseutuliiton tuella. Talon katto korjattiin ja asennettiin peltikatto ja maalattiin ulkoseinät. Vuonna 2019 päivitettiin talotekniikka, ja nyt talossa on nykyaikaiset wc-tilat invavarusteltuna. Myös yläkerran keittiötiloja remontoitiin.

Toimintaa talolla
-----------------

Talo on käytössä aikaisesta keväästä myöhäiseen syksyyn. Taloa myös vuokrataan erilaisten juhlien ja tilaisuuksien viettoon. Poliittisen toiminnan lisäksi talolla on vuosien saatossa ollut monenlaista toimintaa. Talolla on näytetty elokuvia, pidetty tansseja ja vietetty häitä. Erityisesti 1950-ja 1960-luvuilla huvitoiminta oli aktiivista. 1970-luvulla pelattiin bingoa. Kursun Työväen ja Pienviljelijäin yhdistys vuokrasi talon Kursun kyläyhdistykselle vuodesta 1997 alkaen ja myi talon 1.12.2008 Kursun Kyläseura ry:lle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Lapin työväentalot. Peruskartoitus 1997*, s. 126. Kansantalojen Lapin Piirijärjestö ry, 1997.
2. 1 2  Kursun kyläseura *kursunkyla.com*. Viitattu 22.10.2022.
3. 1 2 3 4  Kursu *lapajarvi.fi*. Viitattu 22.10.2022.
4. ↑  Suomen Kotiseutuliitto ry. *kotiseutuliitto.fi*. Viitattu 22.10.2022.
5. ↑  Kursun kylätalo *kursunkyla.com*. Viitattu 23.10.2022.
6. ↑  Kursun kyläseura *sallankylat.weebly.com*. Viitattu 23.10.2022.
Dean Potter.
**Dean Potter** (14. huhtikuuta 1972 Kansas – 16. toukokuuta 2015 Yosemiten kansallispuisto, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen vuorikiipeilijä, nuorallakävelijä ja basehyppääjä. Hän oli erityisen tunnettu rohkeista rotkojen ja kanjoneiden ylityksistä, jotka hän usein teki ilman minkäänlaisia turvavälineitä. Potter rikkoi uransa aikana useita nopeusennätyksiä ja hän esimerkiksi kapusi vapaakiipeillen Yosemitenlaaksossa sekä Half Domen että El Capitanin huipulle vain yhdessä päivässä.

Vuonna 2011 Potter teki maailman pisimmän basehypyn. Hän hyppäsi liitopuvussaan 3 minuuttia 20 sekuntia kestäneen hypyn jonka aikana eteni 7,5 kilometriä.

Potter kuoli 16. toukokuuta 2015 Yosemiten kansallispuistossa sattuneessa basehyppyonnettomuudessa, jossa kuoli myös hänen hyvä ystävänsä Graham Hunt. Kaksikko hyppäsi liitopuvuissaan Taft Pointin näköalapaikalta, ja he epäonnistuivat yrityksessään laskeutua eräälle kallion tasanteelle. Miesten ruumiit paikannettiin seuraavan päivän aamuna helikopterin avulla. Kummankaan laskuvarjoja ei ollut käytetty, mikä viittaisi siihen, että molemmat kuolivat jo törmätessään kallion seinämään.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑
3. ↑  TonySuit Wingsuits - Dean Potter, record wingsuit flight - November 2011 *tonywingsuits.com*. tonywingsuits.com.  Arkistoitu 22.4.2012. Viitattu 17.6.2015. (englanniksi)
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Nicholas Ridley** (n. 1500 – 16. lokakuuta 1555 Oxford) oli englantilainen uskonpuhdistaja, piispa ja protestanttinen marttyyri.

Elämä
-----

Ridley syntyi vanhaan northumberlandilaiseen sukuun 1500-luvun alussa. Hänet lähetettiin Newcastle-on-Tynen koulusta Cambridgen yliopiston Pembroke Halliin, jossa hän menestyi erityisesti kreikan kielen opinnoissa. Valmistuttuaan maisteriksi vuonna 1526 hän meni opiskelemaan Pariisin Sorbonneen ja Louvainiin. Palattuaan Cambridgeen hänet nimitettiin Pembroke Hallin nuoremmaksi rahastonhoitajaksi. Vuonna 1534 hän allekirjoitti yliopiston päätöksen paavin lainkäyttövaltaa vastaan.

Näihin aikoihin Ridley, joka oli nyt yliopiston kappalainen, alkoi saada mainetta uskonpuhdistuksen saarnaajana. Vuonna 1537 Canterburyn arkkipiispa Thomas Cranmer nimitti Ridleyn kappalaisekseen. Huhtikuussa 1538 Cranmer nimitti hänet Hernen kirkkoherraksi. Vuonna 1540 hänet valittiin Pembroke Hallin mestariksi. Vuonna 1541 Ridleysta tuli Henrik VIII:n kappalainen ja Canterburyn kaniikki. Vuonna 1543 häntä syytettiin harhaopista, mutta hän onnistui puolustamaan itseään.

Edvard VI nousi vuonna 1547 valtaistuimelle ja suosi Ridleyn näkemyksiä. Ridley käskettiin viemään uskonpuhdistus Cambridgen yliopistoon. Hänet nimitettiin Rochesterin piispaksi vuonna 1547, ja pian virkaan tulonsa jälkeen hän käski poistaa hiippakunnan kirkkoissa olevat alttarit ja laittaa pöydät niiden tilalle ehtoollisen viettoa varten. Vuonna 1548 hän auttoi Cranmeria laatimaan englanninkielisen rukouskirjan ja vuonna 1549 hän oli yksi komission jäsenistä, joka suositteli katoliseen uskoon suuntautuneiden piispojen Stephen Gardineria ja Edmund Bonneria poistamista tehtävistään. Ridley nimitettiin Lontoon piispaksi Bonnerin tilalle vuonna 1550.

Ridley ja Latimer poltetaan roviolla. Kuvitusta John Foxe'n teoksesta Book of martyrs (1563)
Edvard VI:n kuoltua Ridley kannatti protestanttisen Lady Jane Greyn nousua valtaistuimelle. Katolisen Marian noustua kuningattareksi Ridley pidätettiin ja vangittiin Lontoon Toweriin. Vankilassa ​​hän kirjoitti uskonnollisten mielipiteidensä puolustustekstejä. Vuoden 1554 alussa hänet lähetettiin Cranmerin ja uskonpuhdistaja Hugh Latimerin kanssa Oxfordiin kuulusteltavaksi. Hänet julistettiin harhaoppiseksi ja ekskommunikoiduksi. Ridley kieltäytyi luopumasta mielipiteistään, ja lokakuussa 1555 hänet tuomittiin kuolemaan. Ridley poltettiin roviolla Cranmerin ja Latimerin kanssa Oxfordissa 16. lokakuuta 1555.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  RIDLEY, NICHOLAS *Encyclopaedia Britannica*.  1911. Viitattu 07.02.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Dante Gabriel Rossettin maalaus Persefoneen roomalaisesta vastineesta *Proserpinasta* vuodelta 1874.
**Persefone** (m.kreik. Περσεφόνη) tai homeerisessa muodossaan **Persefoneia**, Eleusiin mysteereissä myös **Kore** (Κόρη 'neito'), oli kreikkalaisessa mytologiassa kuolleiden valtakunnan valtiatar sekä Demeterin (maan, viljan ja hedelmien jumalattaren) tytär. Hänen roomalainen vastineensa on Proserpina. Persefonea luonnehditaan nuoreksi kauniiksi naiseksi, jota kaikki rakastivat. 

Mytologian mukaan myös Haades halusi Persefonen itselleen ja kaappasi tämän mukaansa Manalaan. Demeter etsi tytärtään leppymättömästi ja kielsi kasveja kasvamasta, kunnes tyttö löytyisi. Lopulta maan muuttuessa autiomaaksi ylijumala Zeus määräsi Haadeen vapauttamaan Persefonen, mutta Haades ei suostunut vaan huijasi Persefonen syömään neljä granaattiomenan siementä, jonka takia hänen pitää viettää Haadeksen kanssa neljä kuukautta: kun Persefone lähtee äitinsä luota, äiti itkee ja kieltää kasveja kasvamasta; ja kun Persefone palaa, koittaa kevät.

Lähteet
-------

1. ↑  The Goddess Persephone (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Persefone** Wikimedia Commonsissa
Kadyin vaakuna.
**Kadyi** (ven. Кады́й) on kaupunkimainen taajama Kostroman alueella Venäjällä. Se sijaitsee Njomdan sivujokeen Votgatiin laskevan Kadyjevkajoen suussa 146 kilometriä Kostromasta itään. Taajama on Kadyin piirin keskus. Sen kautta kulkee Kostroman ja Verhnespasskojen välinen maantie. Asukkaita on 3 500 henkeä (vuonna 2010).

Paikkakunta on perustettu vuonna 1546 linnoitukseksi tataarien hyökkäyksiä vastaan. 1400-luvulta lähtien seutu oli tärkeä suolan tuottaja. Vuonna 1673 Kadyista tuli Kostroman esikaupunki. Vuosina 1778–1797 se oli Kostroman käskynhaltijakuntaan kuuluneen kihlakunnan keskus. 1800-luvun lopulla Kadyi oli Makarjevin kihlakuntaan kuulunut tuhannen hengen pikkukaupunki, jonka asukkaat harjoittivat maanviljelyä sekä marjojen ja sienten kauppaa. Venäjän vallankumouksen jälkeen se alennettiin kyläksi. Vuonna 1971 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen.

Kadyissa toimii vaneritehdas, puunhankinta- ja metsäteollisuusyrityksiä, leipätehdas ja kirjapaino. Taajamassa on kaksi lastentarhaa, keskikoulu, musiikkikoulu ja lasten luomistyön keskus. Kulttuurilaitoksia ovat vapaa-ajankeskus, piirin keskuskirjasto, lastenkirjasto ja kotiseutumuseo. Sosiaalipalveluihin kuuluu palvelukeskus ja piirisairaala. Paikallislehtenä ilmestyy *Rodnoi krai* ("Kotiseutu").

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pasport Kadyiskogo munitsipalnogo raiona Kostromskoi oblasti *kadiy.ru*. Viitattu 3.10.2010. (venäjäksi)
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2010 g.  2010. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 28.8.2009. Viitattu 5.10.2010. (venäjäksi)
3. ↑  *Entsiklopeditšeski slovar Brokgauza i Jefrona (CD-rom)*. Moskva: Adept, 2002 (alkuperäisjulkaisu 1890–1907).
4. ↑  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 544. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Kadyin piirin sivusto (venäjäksi)
**Nicholas Mosley, lordi Ravensdale** (25. kesäkuuta 1923 – 28. helmikuuta 2017) oli brittiläinen baronetti ja kirjailija.

Mosleyn vanhemmat olivat Oswald ja Cynthia Mosley. Kumpikin toimi hänen lapsuudessaan Työväenpuolueen edustajina alahuoneessa. Puhevikansa vuoksi hän sai puheterapiaa myös kuningas Yrjö VI:n terapeuttina toimineelta Lionel Loguelta. Hänen äitinsä kuoltua hänen isänsä avioitui salassa Diana Mitfordin kanssa, mistä hän sai itse tietää vasta luettuaan asiasta sanomalehdestä.

Oswald ja Diana Mosley pidätettiin ja internoitiin vuonna 1940 toisen maailmansodan alettua. Nicholas Mosley liittyi puolestaan Britannian armeijaan ja ansaitsi Military Cross -ansiomitalin Italian rintamalla.

Sodan jälkeen Mosley opiskeli vuoden ajan Oxfordin yliopistossa, mistä ei kuitenkaan nauttinut. Hän muutti Walesiin ja osti sieltä itselleen pienen maatilan. Hänen ensimmäinen romaaninsa *Spaces in the Dark* julkaistiin vuonna 1951.

Mosleyn välit isäänsä Oswaldiin olivat vuosikausia huonot, erityisesti heidän oltuaan eri puolilla Notting Hillin vuoden 1958 rotumellakan jälkimainingeissa ja Oswaldin pyrkimyksessä päästä uudelleen alahuoneeseen. Heidän välinsä kuitenkin lämpenivät hieman ennen Oswaldin kuolemaa Parkinsonin tautiin vuonna 1980, ja Oswald vaati, että Nicholasin pitäisi kirjoittaa hänen elämäkertansa, mikä toteutui.

Mosley kuoli Lontoossa 28. helmikuuta 2017.

Katso myös
----------

* Max Mosley, Nicholas Mosleyn velipuoli

Lähteet
-------

1. 1 2  Nicholas Mosley *britannica.com*. Viitattu 24.5.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Nicholas Mosley obituary *The Guardian*.  1.3.2017.  (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* UK Parliament

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Virsta** on vanha Venäjän keisarikunnassa ja Suomessa käytetty pituusmitta, joka vastasi runsasta kilometriä. Sana virsta on vanha slaavilainen lainasana, joka on liittynyt maanviljelyyn. Virsta merkitsi matkaa joka auralla kynnettiin yhteen suuntaan. Virstan matka on ollut varsin tarkka, vaikkakin sen pituus on vaihdellut maittain. Suomessa, Venäjällä ja Ruotsissa virsta on ollut eri mittainen, mistä syystä syystä on puhuttu ruotsinvirstasta eli pitkästävirstasta tai vanhastavirstasta ja toisaalta ryssänvirstasta. Sudenvirstasta ja sudenhypäämisvirstasta on puhuttu silloin, kun matkan pituus ei ole ollut tarkkaan tiedossa.

Virstat maittain
----------------

### Venäjä

*Venäjän virsta* (ven. верста, *versta*) on vanha venäläinen pituusmitta pituudeltaan 1066,80 metriä. Virsta käsittää 500 Venäjän syltä (sažen), Venäjän syli puolestaan kolme arsinaa eli kyynärää, ja arsina 28 tuumaa. Venäläinen pinta-alayksikkö **neliövirsta** vastasi 1,138 neliökilometriä.

### Suomi

*Suomen virsta* on Venäjän virstaa hieman pidempi, 1068,80 metriä. Määritelmän mukaan Suomen virstan pituus on kymmenesosa Ruotsin ja Suomen metrijärjestelmää edeltäneestä peninkulmasta. Suomen virsta otettiin Suomessa käyttöön vuonna 1827. 

### Ruotsi

*Ruotsin virsta* on Suomessa vuoden 1827 jälkeen käytetty epävirallinen nimitys ruotsalaisesta pituusmittayksiköstä *neljännespeninkulma* (*fjärdingsväg*). Teiden varsien virstan pylväiden edeltäjät, peninkulmapylväät, oli sijoitettu neljännespeninkulman välein.

Lähteet
-------

1. ↑  Parempi virsta väärää kuin vaaksa vaaraa *Kotimaisten kielten keskus*. Viitattu 25.8.2019.
2. 1 2  Koukkunen, Lehtinen, Mäki-Kuutti, Saloranta, Virtanen (toim.): *Pikkujättiläinen*, s. 1072. WSOY, 1985. ISBN 951-0-12416-8.
3. ↑  Koukkunen, Lehtinen, Mäki-Kuutti, Saloranta, Virtanen (toim.): *Pikkujättiläinen*, s. 1073. WSOY, 1985. ISBN 951-0-12416-8.
4. ↑   Strang, Jan: *Vanhoista pituusmitoista ja mittakaavoista.* Kirjassa: *Suomen karttakirja 1799*. Sivu 27. Helsinki: Genimap, 2005. ISBN 951-593-965-8.
**Haldex-kytkin** on elektronisesti ohjattu lamellikytkin, joka edellä mainitun järjestelmän tavoin perustuu hydraulipaine-eroon. Se toimii siis samalla periaatteella perinteisen lamellikytkimen kanssa, erona kuitenkin sähköinen ohjaus. Esipaine (ns. herätepaine) kytkimeen tuotetaan sähköisesti pienellä sähköpumpulla, mutta kytkeytymiseen tarvittava varsinainen käyttöpaine saadaan edellä mainitun mekaanisen järjestelmän tavoin hydraulipumppujen pyörimisnopeuserolla. Järjestelmää säädetään täysin sähköisesti ja se toimii venttiilien avulla.

Haldex-kytkintä käytetään yleisesti muun muassa Volkswagen-konsernin poikittaismoottorilla varustetuissa autoissa (4Motion). Haldexin etuna esimerkiksi viskokytkimeen verrattuna on sen selvästi nopeampi toiminta. Mekaanisesti toimivaan Torsen-tasauspyörästöön verrattuna suurin ero on nimenomaan voimanjaon elektronisessa ohjauksessa. Kun kytkimen toiminta ei perustu ainoastaan akselien nopeuseroon, pystyvät muun muassa ABS-, ajonvakautus- ja vetoluistonestojärjestelmät toimimaan normaalisti. Myöskään auton hinaukselle ei ole rajoituksia, koska elektroniikka ei kytke nelivetoa automaattisesti päälle.

Haldexin voimanjako on normaaliolosuhteissa etuvetopainotteinen 90/10. Haldexin on kehittänyt ruotsalainen Haldex Traction Ab. Volkswagen-konsernin lisäksi Haldex-kytkimet ovatkin yleisessä käytössä muun muassa Volvon AWD-malleissa. Volvon ensimmäisissä nelivetoautoissa käytettiin viskokytkintä, mutta vuoden 2001 S60- ja vuoden 2003 V70- ja XC70-malleissa siirryttiin paremmin toimivaan Haldexiin. Mercedes-Benzin vuonna 2012 lanseeraamassa A45AMG 4-matic -mallissa käytetään Haldex-kytkintä, jossa normaalioloissa on puhdas etuveto mutta valitsimella voidaan valita 50/50-voimanjako. Myös Saab on käyttänyt Haldex-kytkintä joissain nelivetomalleissaan.
**Kortteisen työväentalo** oli Kaavin kunnan Kortteisen kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Kortteisen työväenyhdistys Valistus perustettiin vuonna 1905. Monet jäsenistä olivat Kortteisen hovin torppareita. Heti perustamisen jälkeen, vuonna 1906, yhdistys hankki oman lipun, jossa oli teksti "Kaikkien maiden proletaarit, liittykää yhteen". Vuonna 1910 yhdistyksellä oli 11 jäsentä, vuonna 1915 enää neljä. Ensimmäisen työväentalon hankinta-ajasta ei ole varmuutta. Vuonna 1934 Savo-lehti kirjoitti, että yhdistys oli vuonna 1929 saanut talon pystyyn, mutta se oli varojen puutteessa vielä jäänyt osin keskeneräiseksi. Vuonna 1930 talo määrättiin suljettavaksi kommunistilakien nojalla. Vuonna 1934 uutisoitiin, että yhdistys oli myynyt talonsa nimismiehelle ja nimismies edelleen Kaavin suojeluskunnalle. On kuitenkin luultavaa, että talo takavarikoitiin, ja nimismies sai näin oikeuden myydä sen. Suojeluskunta suunnitteli purkavansa talon siirtääkseen sen Kaavin kirkonkylään. 

Sotien jälkeen yhdistys liittyi SKDL:oon. Yhdistys luultavasti sai talon jälleen haltuunsa, sillä myöhemmin kirjoitettiin, että toimittuaan vuosikaudet entisessä työväentalossa yhdistys oli vuonna 1952 rakentanut uuden. Osa uuden talon rakennusmateriaaleista saatiin vanhasta talosta, osa lahjoituksina. Rakennukseen osallistui talkoolaisia myös Vihtajärven, Mäntyjärven ja Kärenpään kylistä, yhteensä noin sata henkeä. Talo valmistui Kortteisen maantien varteen. Siitä muodostui suosittu nuorison kokoontumispaikka. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.

Rakennus
--------

1952 valmistuneessa talossa oli sali, johon mahtui 240 henkeä, sekä näyttämö ja ravintola.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Työkansan Sanomat 31.8.1955, no 201 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 21.9.2022.
2. ↑  Matti Turkia (toim.): SDP:n puoluetilasto 1910  1911. Sos.dem. puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 9.9.2022.
3. ↑  Matti Turkia (toim.): SDP:n puoluetilasto 1915  1916. Sos.dem. puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 9.9.2022.
4. 1 2  Savo 19.8.1934, no 189 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 21.9.2022.
5. ↑  Savo 12.8.1930, no 182 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 21.9.2022.
6. ↑  Savo 21.8.1934, no 190 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 21.9.2022.
**Tapaen taistelu** käytiin vuonna 86 tai 87 Rooman valtakunnan ja Daakian kuningas Decebaluksen johtamien joukkojen välillä. 

Daakialaiset olivat sotaisa kansa, joka asutti muinaista Daakiaa, kuningaskuntaa Tonavan pohjoispuolella nykyisen Romanian alueella. He olivat tehneet jo vuosien ajan ryöstöretkiä Tonavan yli roomalaisten kimppuun. Vuonna 10 eaa. Marcus Vinicius oli vain vaivoin pystynyt torjumaan daakialaisten hyökkäyksen, eivätkä seuraavina vuosina rakennetut rajalinnakkeet onnistuneet pysäyttämään hyökkäyksiä. Vuonna 85 tehty hyökkäys päättyi Moesian maaherran Gaius Oppius Sabinuksen kuolemaan ja kiinnitti myös keisari Domitianuksen huomion, joka järjestikin seuraavina vuosina useita menestyksekkäitä vastahyökkäyksiä daakialaisia vastaan. Hän joutui kuitenkin pian lähtemään Roomaan ja jätti armeijan komennon pretoriaaniprefekti Cornelius Fuscukselle vuonna 87.

Fuscus ylitti Tonavan ja suunnitteli hyökkäävänsä daakialaisia vastaan selustasta. Armeijat kohtasivat lopulta Tapaessa, missä daakialaiset onnistuivat väijyttämään roomalaisten armeijan ja tuhoamaan täysin Legio V Alaudaen ja kaappaamaan legioonan tunnukset. Fuscus sai myös surmansa taistelussa.

Lähteet
-------

* Julian Bennett: *Trajan: Optimus Princeps*. Indiana University Press, 2001. ISBN 0-253-21435-1.

### Viitteet

1. ↑  Bennett s. 86
2. ↑  Bennett s. 28
3. ↑  Bennett s. 29
Rajakivi 147
**Haldenwanger Eck** on sola Allgäun Alppien selänteellä Etelä-Saksassa Itävallan rajan tuntumassa. Se sijaitsee 1 931 metrin korkeudessa noin 17 kilometriä lounaaseen Oberstdorfin keskustasta. Solan läheisyydessä sijaitsee Saksan eteläisin kohta, rajakivi 147 (Landesgrenzpunkt 147). Haldenwanger Eckin alueella sijaitsee myös kolmen osavaltion – Baijerin, Tirolin ja Vorarlbergin – rajapyykki. Kuntatasolla Haldenwanger Eck kuuluu Oberstdofiin (Baijeri), Warthiin (Vorarlberg) ja Steegiin (Tiroli).

Haldenwanger Eck sijaitsee parisen kilometriä etelään Geißhorn-vuorelta (2 366 mpy) ja nelisen kilometriä länteen Biberkopf-vuorelta (2 599 mpy), joka toisinaan mainitaan Saksan eteläisimmäksi pisteeksi. Biberkopf sijaitsee kuitenkin 110 metriä Haldenwanger Eckiä pohjoisempana. Saksan eteläisin rakennus, Trift-Hütte (1 742 mpy), sijaitsee 400 metriä Haldenwanger Eckistä pohjoiseen. Saksan eteläisimpänä pikkukylänä pidetty Einödsbach sijaitsee 8,3 kilometriä Haldenwanger Eckistä koilliseen ja Birgsaun kylä puolestaan kaksi kilometriä tästä pohjoiseen.

Paikan nimi johtuu muinaisyläsaksan sanoista *halda* ja *wang*. Allgäun piirikunnan pohjoisosassa sijaitsee kunta nimeltään Haldenwang, jota ei pidä sekoittaa Haldenwangenin solaan.
**Tao** on maalaiskunta Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Fonfona sijaitsee 40 kilometriä Koutialasta luoteeseen. Kunnassa on 5 900 ja keskuskylässä 3 300 asukasta (vuonna 2009).

Taon kunta rajoittuu lännessä ja pohjoisessa Koutialan piirin M’Pessoban, kaakossa Fakolon ja koillisessa Ségoun alueen Blan piirin Diaramanan kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja laaksot. Pysyviä vesistöjä ei ole.

Kuntaan kuuluu kolme kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja, bambaroita (dionka) ja fulbeja.

Seudun pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, hirssi, durra, riisi, maapähkinä ja pavut. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 11.3.2018.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 11.3.2018.
3. ↑  Mali - Région de Ségou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 11.3.2018.
4. 1 2 3  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de Tao 2006-2008 *fsg.afre.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 28.6.2013. Viitattu 11.3.2018.
Cremaster-lihas (kuvassa punaisena) ympäröi kivestä ja jatkuu nivuskanavaan.
**Cremaster-lihas** eli *kiveksen kohottajalihas* (lat. *musculus cremaster*) on korimainen kivestä ympäröivä ohut sileä lihas, joka jatkuu kivespussista nivuskanavaan. Se säätelee kiveksen korkeutta ja kivespussin kireyttä.

Toiminta ja merkitys
--------------------

Vasemmalla kivekset ovat ylhäällä kireässä kivespussissa elimistön lähellä (cremaster-lihas supistuneena). Oikealla kivekset roikkuvat alempana löysässä kivespussissa (cremaster-lihas rentona).
Cremaster-lihasten supistuessa kivekset nousevat ylöspäin siittimen tyven juurelle ja kivespussi kiristyy, lihasten veltostuessa kivekset puolestaan laskeutuvat alemmas ja kivespussi löystyy. Cremaster-lihaksen säätely voi tapahtua nopeasti ja näkyvästi, mutta tahdosta riippumatta.

Kivesten korkeuden ja kivespussin kireyden säätelyllä pyritään säilyttämään kivesten toiminnan ja siittiötuotannon kannalta sopiva lämpötila, joka on hieman alhaisempi kuin elimistön sisälämpötila. Jos kivesten lämpötila on liian korkea, ne roikkuvat alempana, kauempana muusta kehosta jäähtyen. Lisäksi löysän kivespussin iho on ohut, mikä tehostaa jäähtymistä. Kivesten kylmetessä liikaa ne vetäytyvät ylöspäin lähemmäksi kehoa, jolloin ne lämpenevät. Cremaster-lihas voimakkaasti supistuessaan saattaa vetää kivekset osittain nivuskanavan sisälle, joissain tapauksissa jopa kokonaan.

Cremaster-lihas veltostuu tyypillisesti lämpimässä, kuten suihkussa, kylvyssä tai saunassa, jolloin kivekset roikkuvat alempana. Kylmässä, kuten uidessa viileässä tai kylmässä vedessä tai kylmällä ilmalla, cremaster-lihas supistuu, jolloin kivekset ovat ylhäällä ja kivespussi on kireä. Cremaster-lihas saattaa supistua myös seksuaalisen kiihottumisen seurauksena. Cremaster-heijasteessa (ks. Refleksi) cremaster-lihas supistuu sillä puolella, jolla varovasti ärsytetään reiden sisäpinnan ihoa. Heijaste on voimakkaampi lapsilla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Janell L. Carroll: *Sexuality Now: Embracing Diversity, 3. edition*, s. 150. Cengage Learning, 2009. ISBN 9780495602743. Google Book. (englanniksi)
2. ↑  Richard D. McAnulty & M. Michele Burnette: *Sex and Sexuality: Sexual function and dysfunction*, s. 15. Greenwood Publishing Group, 2006. ISBN 9780275985837. Google Book. (englanniksi)
**Virtasalmen kirkko** on Pieksämäen Virtasalmella sijaitseva evankelis-luterilainen kirkko. Nykyinen kirkko on seurakunnan toinen kirkko ja se valmistui vuonna 1978 tulipalossa äitienpäivän aattona vuonna 1976 tuhoutuneen kirkon viereen.

Uuden kirkon seinissä on käytetty Virtasalmen Ankeleen kaivoksen dolomiittikalkkikiveä ja siinä on korkea paanukatto. Kirkon lattia on niinikään kalkkikiveä ja sitä on myös alttarissa ja saarnastuolissa. Kirkossa on 18-äänikertaiset Hans Heinrichin rakentamat urut. Hollantilaista valutyötä olevat kirkonkellot on sijoitettu erilliseen kellotapuliin.

Virtasalmen ensimmäinen kirkko oli puinen päätytornillinen ristikirkko, joka oli vihitty käyttöön 20. elokuuta 1882. Kirkon oli suunnitellut arkkitehti Konstantin Kiseleff. Kirkko paloi 8. toukokuuta 1976 aamuyöllä, tulipalon syynä olivat vialliset sähköjohdot. Nykyisen kirkon pohjoispuolella on vanhan kirkon alttarisakaran kivijalka ja sen keskellä suihkukaivo.

Virtasalmen seurakunnasta tuli erillinen seurakunta vuonna 1894, sitä ennen vuodesta 1866 alkaen se oli ollut Pieksämäen rukoushuonekunta. Vanha kirkko oli peräisin tuolta ajalta.

* Kellotapuli.Kellotapuli.
* Kirkkosali nähtynä alttarilta.Kirkkosali nähtynä alttarilta.
* Entisen kirkon kivijalkaa ja risti.Entisen kirkon kivijalkaa ja risti.

Lähteet
-------

1. ↑  Teerijoki, Hilkka et al.: *Alussa oli Hällinmäki: Virtasalmen Hällinmäen ja Ankeleen kylien historiaa ja perinnettä ajalta n. 1500-2000*, s. 36. Virtasalmi: Hällinmäki-Ankele kyläperinnepiiri, 2000. ISBN 952-91-2086-9.
2. ↑  Virtasalmen kirkko Pieksämäen seurakunta. Viitattu 23.10.2018.
3. 1 2 3  Virtasalmen kirkon historiaa Pieksämäen seurakunta. Viitattu 23.10.2018.
4. ↑  Virtasalmen historiaa Mikkelin kirjasto.  Arkistoitu 11.10.2006. Viitattu 23.10.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Virtasalmen kirkko** Wikimedia Commonsissa
**Costa Victoria** on Costa Crocieren vuonna 1996 valmistunut ruotsalaisen arkkitehdin suunnittelema risteilyalus. Alus risteilee Välimerellä ja Etelä-Amerikassa. Se on käynyt Suomessa 2008.

Costa Victoria
 Costa Victoria 2009

Rakentaminen
------------

Alus tilattiin Bremer Vulcanin Vegesackin telakalta Bremenistä Saksasta. Sen köli laskettiin telakkanumerolla 1107 ja alus laskettiin vesille 2. syyskuuta 1995. Alus teki ensimmäisen koeajon 15. helmikuuta 1996 ja toisen 1. heinäkuuta. Alus luovutettiin genovalaiselle Costa Crociere SpA:lle 10. heinäkuuta.

Liikennöinti
------------

Alus aloitti ensimmäisen risteilynsä Venetsiasta 28. heinäkuuta 1996 ja ensimmäisen Karibianristeilynsä 10. marraskuuta. Tämän jälkeen alus oli kesät Välimerellä ja talvet Karibialla.

Alus oli modernisoitavana joulukuusta 2003 helmikuuhun 2004 Lloyd Werftillä Bremerhavenissa Saksassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  faktaomfartyg.se (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Costa Victoria**.
* Costa Victorian webcam ja reittikartta
**Virtausakku** on akku, jossa latautuminen ja purkautuminen tapahtuu kalvon läpi, jonka vastakkaisilla puolilla virtaa varauksenkantajat sisältävää nestettä. Virtausakun voi käsittää myös suljetun ainekierron regeneroitavaksi polttokennoksi.

Redox-akussa reaktiona on vanadiinin hapetus-pelkistysreaktio. Virtausakuissa käytetään yleensä metalleja kuten sinkki-halogeeniakussa, mutta myös orgaanisia virtausakkuja tutkitaan.

Sinkki-halogeeniakku
--------------------

Sinkki-halogeeniakut ovat virtausakkuja, jossa negatiivisena elektrodina toimii metallinen sinkki ja positiivisena elektrodina on halogeeniliuos, yleensä kloori tai bromi.

Redox-akku
----------

Redox-akku on virtausakku, jossa reaktiona on vanadiinin hapetus-pelkistysreaktio. Akuilla on pitkä käyttöikä, mutta alhainen energiatiheys ja monimutkainen rakenne.

| Redox-virtausakku purkaustilassa. | Redox-virtausakku lataustilassa. |
| --- | --- |

Lähteet
-------

1. ↑  Luotola, Janne: Orgaaninen akku varastoi uusiutuvaa sähköä – matkii raparperia *Tekniikka & Talous*.  9.1.2014.
2. 1 2 3  Akut. *Motiva*.  21.9.2012.  Arkistoitu 1.7.2013. Viitattu 1.5.2016.
**Michael Collins** (31. lokakuuta 1930 Rooma, Italia – 28. huhtikuuta 2021) oli yhdysvaltalainen astronautti, joka osallistui Gemini 10- ja Apollo 11 -avaruuslennoille. Jälkimmäisellä lennolla ihminen laskeutui ensimmäisen kerran Kuuhun.

Collins syntyi Roomassa isänsä palvellessa siellä Yhdysvaltain armeijan sotilasasiamiehenä. Toisen maailmansodan sytyttyä perhe muutti Washingtoniin. Myöhemmin Collins opiskeli West Pointin sotilasakatemiassa New Yorkissa. Hän suoritti teknisen tutkinnon ja valmistui vuonna 1952. Samana vuonna Collins liittyi Yhdysvaltain ilmavoimiin ja suoritti lentokoulutuksen Columbuksessa, Mississipissä. Collins työskenteli Nellisin lentotukikohdassa ja lensi F-86 Sabre -koneita. Myöhemmin hän työskenteli Georgen lentotukikohdassa ja koelentäjänä Edwardsin lentotukikohdassa.

Avaruusohjelmaan Collins valittiin vuonna 1963. Vuonna 1966 Collins osallistui Gemini 10 -avaruuslennolle, jossa hän ja John Young tekivät uuden korkeusennätyksen lentämällä 764 kilometriä Maan yläpuolella. Collins myös suoritti avaruuskävelyn tällä lennolla. Vuonna 1969 Collins oli mukana Apollo 11 -lennolla, joka oli ensimmäinen Kuuhun laskeutunut avaruuslento. Lennolla Collins ohjasi komentomoduuli Columbiaa, joka kiersi Kuuta Neil Armstrongin ja Buzz Aldrinin laskeutuessa Kuuhun. Presidentti Richard Nixon myönsi kaikille astronauteille Presidential Medal of Freedomin.

Vuonna 1970 Collins jätti Nasan ja siirtyi vuotta myöhemmin työskentelemään Smithsonian-instituutissa. Collins oli instituutin avaruusmuseon ensimmäinen toiminnanjohtaja, jonka vastuulla oli museon suunnittelu ja kehittäminen. Vuonna 1980 hän ryhtyi työskentelemään konsulttina avaruusasioissa.

Collins kirjoitti kokemuksistaan astronauttina kirjan *Carrying the Fire*. Kirjasta ilmestyi aikoinaan lyhennetty versio suomeksi Valittujen Palojen kuukauden kirjana nimellä *Kahdesti avaruudessa – astronautin tarina*. Collinsin mukaan on nimetty pieni kraatteri Kuussa lähellä Apollo 11:n laskeutumispaikkaa. Hänellä on myös tähti Hollywood Walk of Fame -jalkakäytävällä.

Collins kuoli syöpään 90-vuotiaana 28. huhtikuuta 2021.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Michael Collins Biography *Biography.com*. Viitattu 22.7.2015. (englanniksi)
2. ↑  Goldstein, Richard: Michael Collins, ‘Third Man’ of the Moon Landing, Dies at 90 *The New York Times*.  28.4.2021. Viitattu 12.8.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Michael Collins** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* Photographers' Identities

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
	+ 2
* IdRef

 |

 |
**Costel Fane Pantilimon** (s. 1. helmikuuta 1987 Bacău, Romania) on romanialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa englantilaisseura Nottingham Forestia.

Seurajoukkueura
---------------

Pantilimon pelasi Romanian pääsarjassa 93 ottelua FC Timișoarassa kausilla 2006–2011. Seura sijoittui parhaimmillaan toiseksi 2009 ja 2011. Hän pelasi myös neljä Mestarien liigan karsintaottelua sekä UEFA-cupin ja Eurooppa-liigan otteluita.

Pantilimon siirtyi Englannin valioliigan Manchester Cityyn lainasopimuksella kesällä 2011. Siirto vakinaistettiin tammikuussa 2012. Hän voitti Community Shieldin 2012. Hän pelasi viisi ottelua, myös finaalin, Cityn voittaessa liigacupin mestaruuden 2014. Valioliigassa hän pelasi samalla kaudella seitsemän ottelua, City-vuosiensa ainoat pääsarjapelit, Cityn voittaessa mestaruuden. Hän pelasi tuolla kaudella myös yhden Mestarien liigan ottelun.

Pantilimon siirtyi Sunderlandiin vapaalla siirrolla kesällä 2014. Hän pelasi valioliigassa 28 ottelua kaudella 2014–2015 ja 17 ottelua kaudella 2015–2016. Hän siirtyi Watfordiin tammikuussa 2016. Avauskaudellaan hän pelasi kolme FA Cupin ottelua.

Maajoukkueura
-------------

Pantilimon pelasi Romanian alle 17-, 19- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi Georgiaa vastaan marraskuussa 2008. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi MM-karsintaottelussa Färsaaria vastaan lokakuussa 2009. Kaikkiaan hän on pelannut viisi EM- ja kaksi MM-karsintaottelua. Hän kuului Romanian joukkueeseen EM-kilpailuissa 2016, muttei päässyt pelaamaan yhtään ottelua.

Pantilimon on vuoden 2018 loppuun mennessä pelannut 27 A-maaottelua..

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Costel Pantilimon Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  C. Pantilimon *national-football-teams.com*. Viitattu 11.6.2016. (englanniksi)
3. ↑  Stokkermans, Karel: Romania - Record International Players  22.1.2019. RSSSF. Viitattu 5.5.2019. (englanniksi)

  

Romanian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Pantilimon |
2 Mățel |
3 Raț |
4 Moți |
5 Hoban |
6 Chiricheș |
7 Chipciu |
8 Pintilii |
9 Alibec |
10 Stanciu |
11 Torje |
12 Tătărușanu |
13 Keșerü |
14 Andone |
15 Găman |
16 Filip |
17 Sânmărtean |
18 Prepeliță |
19 Stancu |
20 Popa |
21 Grigore |
22 Săpunaru |
23 Lung |
Valmentaja Iordănescu
**Michael Caton-Jones** (s. 15. lokakuuta 1957 Skotlanti, Iso-Britannia) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja.

Catonin ura ohjaajana alkoi 1980-luvun lopulla televisioelokuvien parissa. Vuonna 1989 hän sai ohjattavaksi ensimmäisen teatterielokuvansa *Skandaali*, jonka pääosissa nähtiin John Hurt ja Bridget Fonda. Seuraavana vuonna hän monikansallisen sotaelokuvan *Memphis Belle*, jonka taloudellinen menestys jäi heikoksi. Vuonna 1991 valmistunut *Doc Hollywood* oli Caton-Jonesin ensimmäinen reilusti näkyvyyttä julkaisuaikanaan saanut ohjaustyö. Yli 54 miljoonaa dollaria tuottaneen elokuvan pääroolissa nähtiin 1980-luvun lopun ja 1990-luvun alun suosituin uusi nimi, Michael J. Fox.

Vuonna 1993 ensi-iltansa saanut *Tämän pojan elämä* ei ollut taloudellinen menestys, mutta keräsi varsin hyvät arvosanat. Elämäkertaelokuva *Rob Roy* (1995) toi sivuosaa esittäneelle Tim Rothille Oscar-ehdokkuuden, mutta tunnetuista näyttelijöistä huolimatta elokuva pääsi vain niukasti voitolle. 

Uusintafilmaus *Sakaali* käänsi uuden lehden Caton-Jonesin elämässä. Keskinkertainen toimintaelokuva oli taloudellinen menestys päätähtiensä Bruce Willisin ja Richard Geren ansiosta. Lipputulot kohosivat aina 159 miljoonaan dollariin asti. Menestyksen ansiosta hän sai vuonna 2002 ohjattavakseen 60 miljoonan dollaria maksaneen *City by the Sea* -rikoselokuvan, joka floppasi pahasti lipputulojen jäädessä alle puoleen tuotantokustannuksista. 

*Shooting Dogs* julkaistiin vuonna 2005 ilman suurempaa huomiota. Huomiota sai sen sijaan Caton-Jonesin viimeisin ohjaustyö *Basic Instinct 2*, joka oli jatkoa vuoden 1992 kassamagneetille. Elokuvan ohjaaja vaihtui useampaan kertaan; David Cronenberg, John McTiernan, ykkösosan ohjannut Paul Verhoeven, Jan de Bont. Lopulta Caton-Jones valittiin ohjaajaksi, ja budjetiksi määrättiin 70 miljoonaa dollaria. Esiosan erinomaisesta menestyksestä huolimatta jatko-osa jäi selkeästi tappiolliseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Michael Caton-Jones Biography (1957-) filmreference.com. Viitattu 7.4.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Michael Caton-Jones Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |