recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Retrogradinen amnesia** (lat. *amnesia retrograda*) (engl. *retrograde amnesia*) on takautuva amnesian muoto, joka tarkoittaa aivojen vaurioitumista tai sairastumista edeltävään aikaan kohdistuvaa muistinmenetystä. Muistamattomuus voi olla kestoltaan sekunneista vuosikymmeniin ja pahimmillaan kattaa koko henkilön menneisyyden. Retrogradista amnesiaa voi ilmetä yhtäaikaisesti anterogradisen amnesian kanssa.

Syitä retrogradiseen amnesiaan
------------------------------

Retrogradinen amnesia voi olla seurausta muun muassa aivohalvauksesta, erilaisista aivovaurion aiheuttaneista akuuteista traumoista, kuten onnettomuuksista, neurologisista sairauksista, kuten alkoholin aiheuttamasta Korsakoffin oireyhtymästä tai Alzheimerin taudista, tai tietyistä virusperäisistä sairauksista, kuten herpes simplexin aiheuttamasta aivokuumesta. Mitään tiettyä aluetta aivoissa ei ole suoranaisesti pystytty yhdistämään retrogradiseen amnesiaan, mutta joidenkin aivokuoren alueiden, kuten anteriorisen temporaalilohkon lateraalikorteksin, vaurion tiedetään olevan yhteydessä muistinmenetykseen, johon liittyy vaikea retrogradinen amnesia. Tämä saattaa liittyä vaikeuteen hakea tietoa muistista. Myös tietyt aivojen alueet, jotka liittyvät omaelämänkerralliseen muistiin, kuten mediaalinen temporaalilohko ja sen hippokampus sekä väliaivojen talamuksen dorsomediaalinen tumake, saattavat vaurioituessaan aiheuttaa rajatun retrogradisen amnesian.

Toipuminen
----------

Monissa onnettomuustapauksissa, joihin liittyy onnettomuutta edeltävä muistinmenetys, tapahtuu spontaania palautumista, ja muistamattomuus saattaa lopulta jäädä ulottumaan vain sekunteihin ennen onnettomuutta. Potilailla, jotka kärsivät taudin pysyvästä muodosta, saattaa muistinmenetys kattaa useita vuosia, joiden ajalta muistot eivät enää palaudu. He voivat yrittää selvittää läheistensä avulla tietoja omasta henkilöhistoriastaan, vaikka itse muistot eivät palautuisikaan. Usein muistot, jotka ovat lähempänä vauriohetkeä, ovat vähäisen kertauksen takia vaikeammin muistettavissa ja siksi palautuvat myös toipumisen yhteydessä viimeisenä, jos ollenkaan.*lähde?*

Katso myös
----------

* Amnesia
* Anterogradinen amnesia

Lähteet
-------

1. ↑  Michael S. Gazzaniga, Richard B. Ivry, George R Mangun: *Cognitive Neuroscience: The Biology of Mind*. W.W. Norton & Company, 2002. ISBN 0-393-97777-3. (englanniksi)
2. ↑  Frank Benson ja Norman Geschwin: Shrinking Retrograde Amnesia BMJ Group.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Martti Wallin: Tuntematon potilas – psykogeenisen amnesian hypnoosihoito Duodecim
**Umar Tall** (1794–1864, koko nimeltään **Al-Hajj Umar ibn Said Tall**) oli länsiafrikkalainen imaami ja valtionjohtaja. Tall nostatti jihadin Länsi-Afrikassa ja perusti Tukulorivaltakunnan 1800-luvulla. Tukulorien valtakuntaa riivasivat jatkuvat kapinat, mutta Tallin onnistui silti laajentaa perustamansa valtiota huomattavasti. Maa päätyi sittemmin osaksi Ranskan siirtomaaimperiumia Tallin pojan Ahmadu Sékun valtakaudella.

Elämäkerta
----------

Tukulorivaltakunta kartalla Umar Tallin kuollessa vuonna 1864.
Tall syntyi nykyisen Senegalin pohjoisosissa lähellä Senegaljokea. Hän sai arabiankielisen Koraanikoulutuksen uskonnolliselta isältään. Jatkettuaan opintojaan muiden uskonoppineiden kanssa Tall lähti 23-vuotiaana hadžille eli pyhiinvaellusmatkalle Mekkaan Arabian niemimaalle. Tallin maine uskonoppineena edelsi hänen tuloaan ja hänet otettiin Mekassa vastaan hyvin. Matkalla hän myös pääsi näkemään suuria osia Afrikkaa, mukaan lukien Muhammad Alin hallitseman Egyptin ja sen erot sotilaalliseen wahhabilaiseen liikkeeseen. Mekassa Tall liittyi suufilaiseen Tijaniyya-veljeskuntaan ja hänestä tehtiin sen Länsi-Afrikan kalifi. Tallin johdolla Tijaniyya haastoi sittemmin Länsi-Afrikassa vallineen Qadiriyya-veljeskunnan.

Tall palasi Afrikkaan vuonna 1833 ja vietti useita vuosia Sokoton kalifaatissa, jossa hän nai paikallisen sulttaani Muhammadu Bellon tyttären. Bello myös neuvoi häntä poliittiseen johtajuuteen liittyneissä asioissa. Tall keräsi samaan aikaan myös kannattajia ja Bellon kuollessa Tall siirtyi kannattajineen nykyiseen Guineaan. Vuonna 1845 hän päätti palata entiseen kotimaahansa saarnaamaan. Saarnaustyö ei tuottanut juurikaan tuloksia Senegalissa ja vuonna 1848 Tall palasi Guineaan asettuen seuraajineen Dinguirayen kaupunkiin lähellä nykyistä Senegalin vastaista rajaa. Kun Tall ei saanut saarnaamalla paikallisia kääntymään islamiin perinteisistä uskoistaan, hän määräsi vuonna 1854 jihadin näitä vastaan. Tall ja hänen kannattajiensa sotajoukot valtasivat alueita muodostaen näin Toucouleurin valtakunnan.

Umarin ote hänen valloittamistaan alueista oli epävakaa hänen kukistamiensa kansojen kapinoidessa jatkuvasti. Myös hänen maineensa uskonsoturina tahrautui hänen valloittaessaan Macinan kuningaskunnan, jonka olivat perustaneet yhtä lailla syvästi uskonnolliset muslimit. Vaikeuksista huolimatta Tall laajensi edelleen valtakuntaansa valloittaen Timbuktun vuonna 1863. Vuotta myöhemmin hän kuoli hänen ollessaan kukistamassa kapinaa Hamdallahissa Macinassa. Tallin seuraajaksi nousi hänen poikansa Ahmadu Séku, jonka valtakaudella Toucouleur päätyi osaksi Ranskan siirtomaaimperiumia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Willie F. Page, R. Hunt Davis: *Encyclopedia of African history and culture*, s. 407–408. Volume 4. Facts on File, 2005. ISBN 0-8160-5199-2. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Semjon Judkovitš Mogilevitš** (ven. Семён Юдкович Могилевич, ukr. Семен Юдкович Могилевич, *Semen Judkovytš Mohylevytš*; s. 30. kesäkuuta 1946 Kiova) on ukrainalaissyntyinen juutalainen kansainvälinen rikollinen. Hän on maailman tunnetuimpia rikollisjohtajia, jota syytetään asekaupasta, huumekaupasta, uraanikaupasta ja useista murhista. Taloustieteellisen tutkintonsa vuoksi lempinimellä "Brainy Don" tunnettu Mogilevitš johti 1990-luvulta lähtien voimakasta itäeurooppalaista rikollissyndikaattia ja oli Interpolin, FBI:n ja Britannian poliisin etsintälistoilla. Hänet pidätettiin tammikuussa 2008 Moskovassa.

Mogilevitš on tunnettu myös nimillä *Sergei Schneider*, *Semjon Palagnjuk*, *Semjon Teleš*, *Semjon Mogilevks*, *Šimon Makelvitš*, *Suvorov*, *Don Simeon* ja *"Seva"*.

Mogilevitš sai kolme vuotta vankeutta 1970-luvulla luvattomasta valuutanvaihdosta ja myöhemmin neljä vuotta muista valuuttaoperaatioista. 1980-luvulla hän ryhtyi järjestämään Neuvostoliitosta Israeliin muuttaneiden juutalaisten omaisuuden myyntiä, luvaten lähettää näille osuuden omaisuudesta. Tällä pääomalla hänen epäillään järjestäneen aseiden salakuljetusta, prostituutiota, uhkapelejä ja mustan pörssin kauppaa.

1990-luvulla Mogilevitš siirtyi Israeliin ja sai Israelin kansalaisuuden. Hän meni naimisiin unkarilaisen Katalin Pappin kanssa vuonna 1991. Vuonna 1992 hän osti Unkarista tehtaan, jonka toimialaksi oli rekisteröity ilmatorjunta-aseiden ja ohjusten valmistaminen. Mogilevitš laajensi ravintolatoimintaansa Unkarissa.

31. toukokuuta 1995 Unkarin poliisi järjesti etsinnän hänen ravintolassaan U Holubu'ssa ja tavoitti sieltä venäläisen ja ukrainalaisen rikollisjärjestön edustajia. Mogilevitš laajensi toimintaansa Euroopassa ja FBI alkoi etsiä häntä. Myöhemmin hänen on epäilty osallistuneen myös Eural Trans Gasin maakaasun välityskauppaan.

Venäjän poliisi pidätti Mogilevitšin Moskovassa 23. tammikuuta 2008.

Lähteet
-------

1. ↑  Semion Mogilevich *Most Wanted, FBI*. Viitattu 20.5.2023. (englanniksi)
2. ↑  Hines, Nico: Semyon Mogilevich, the 'East European mafia boss', captured in Moscow. *Times Online*.  25.1.2008.  Arkistoitu 24.7.2008. Viitattu 28.1.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* FBI:n etsintäkuulutus (englanniksi)
* Semion Mogilevich: FBI Most Wanted kooperiert mit deutschen Energieunternehmen (saksaksi)
**Semjon Aleksejevitš Lavotškin** (ven. Семён Алексе́евич Ла́вочкин, 29. elokuuta 1900 – 9. kesäkuuta 1960) oli neuvostoliittolainen lentokonesuunnittelija.

Lavotškin värväytyi Puna-armeijaan vuonna 1921 ja lähetettiin sieltä Moskovan teknilliseen valtionyliopistoon. Hän valmistui insinööriksi vuonna 1927. Hän toimi useissa suunnittelutoimistoissa kunnes nousi vuonna 1939 kärkinimien joukkoon. Toisen maailmansodan aikana hän suunnitteli useita LaGG- ja La-hävittäjälentokoneita. Erään legendan mukaan LaGG-lyhennettä pidettiin lentäjien suussa sanoista "Takuuvarma lakattu ruumisarkku" tulevana, mutta tämän kaltainen lentokoneen nimittely on sotien aikana ollut universaali ilmiö. Kolminkertainen Neuvostoliiton sankari Ivan Kožedub saavutti 62 ilmavoittoaan saksalaisista lentäen pääasiassa La-hävittäjillä. Lavotškin sai Neuvostovaltion palkinnon vuosina 1941, 1943, 1946 ja 1948 ja kolme Lenin-palkintoa.

Toisen maailmansodan jälkeen Lavotškin ei enää pärjännyt tarjouskilpailuissa vaikka yhtiö kehitti Neuvostoliiton ensimmäisiä suihkumoottoreilla varustettuja lentokoneita. Artjom Mikojan, jonka johtajan veli oli merkittävä poliitikko, pärjäsi paremmin. Kyseessä on voinut olla myös teollisuuden restrukturointi, koska yhtiö siirtyi avaruustekniikkaan. 

Lavotškinista tuli ilmailutekniikan kenraalimajuri vuonna 1944. Hän sai Sosialistisen työn sankarin palkinnon vuonna 1943 ja 1956. Hän oli Neuvostoliiton kommunistisen puolueen jäsen vuodesta 1953. Hän kuului vuodesta 1958 alkaen Neuvostoliiton tiedeakatemiaan. 1950-luvulla hänen suunnittelutoimistonsa siirtyi ensin pitkän kantaman ohjusten ja sitten avaruusalusten suunnitteluun.

Katso myös
----------

* Lavotškin OKB

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |

 |
Semjon Nadson vuonna 1885.
**Semjon Jakovlevitš Nadson** (ven. Семён Я́ковлевич На́дсон, 26. joulukuuta 1862 Pietari – 31. tammikuuta 1887 Jalta) oli venäläinen runoilija.

Semjon Nadson syntyi kristinuskoon kääntyneen juutalaisen virkamiehen perheeseen. Hän valmistui Pavlovskin sotaopistosta vuonna 1882, mutta erosi palveluksesta sairastuttuaan tuberkuloosiin.

Nadson alkoi kirjoittaa runoja jo lapsena. Niistä ensimmäiset julkaistiin vuonna 1878. Hänen runoutensa oli aikanaan tavattoman suosittua. Sitä leimaa yhteiskunnallisista ja henkilökohtaisista syistä kumpuava syvä pessimismi ja epätoivo. Tyyliltään Nadsonin runous on eklektistä, minkä johdosta häntä on pidetty sekä Nikolai Nekrasovin perinteen jatkajana että yhtenä symbolismin edeltäjistä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kratkaja literaturnaja entsiklopedija *feb-web.ru*. Viitattu 24.12.2012. (venäjäksi)
2. ↑  Entsiklopedija "Krugosvet" *krugosvet.ru*. Viitattu 24.12.2012. (venäjäksi)
3. ↑  Rossijski gumanitarnyi entsiklopeditšeski slovar *slovari.yandex.ru*.  Arkistoitu 27.1.2013. Viitattu 24.12.2012. (venäjäksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* IdRef

 |

 |
**Miesten säilän yksilökilpailu Tokion 2020 kesäolympialaisissa** kilpailtiin 24. heinäkuuta. Miekkailuottelut käytiin Chibassa Makuhari Messe Hall B:ssä. Kyseessä oli 29. kerta, kun miesten säilän yksilökilpailu oli mukana olympialaisissa. Olympiakultaa voitti unkarilainen Áron Szilágyi, joka oli voittanut kaksi edellistäkin säilän yksilökilpailun olympiakultaa. Hopeaa saavutti italialainen Luigi Samele ja pronssia eteläkorealainen Kim Jung-hwan.

Karsinnat
---------

Olympiakisoihin valittiin suoraan 24 miekkailijaa niistä kahdeksasta maasta, jotka pääsivät joukkuekilpailuun. Näiden lisäksi olympialaisiin valittiin kuusi urheilijaa FIEn rankingin perusteella (tilanne 5. huhtikuuta 2021). Näistä kuudesta kaksi paikkaa oli varattu eurooppalaisille miekkailijoille, kaksi paikkaa Aasiasta tai Oseaniasta tuleville urheilijoille ja yksi paikka sekä afrikkalaisille että amerikkalaisille miekkailijoille. Nämä kuusi urheilijaa eivät kuitenkaan saaneet edustaa niitä kahdeksaa maata, jotka pääsivät joukkuekilpailun kautta mukaan turnaukseen. Näiden lisäksi järjestettiin neljä alueellista karsintaturnausta (Eurooppa, Aasia-Osenia, Afrikka, Amerikka), joista jokaisesta pääsi yksi urheilija olympialaisiin. Myöskään näiden karsintaturnausten kautta olympialaisiin ei voinut päästä sellaisia urheilijoita, jonka maalla oli jo kolme urheilijaa kilpailuissa. Isäntämaa Japanilla oli kaikkiin miekkailutapahtumiin yhteensä kahdeksan kiintiöpaikkaa, jotka se sai jakaa haluamallaan tavalla.

### Urheilijat


| Karsintatapa | Paikat | Ajankohta | Urheilijat |
| --- | --- | --- | --- |
| Joukkuekilpailu | 24 | 5. huhtikuuta 2021 |   (EGY)    (EGY)    (EGY)    (KOR)    (KOR)    (KOR)    (IRI)    (IRI)    (IRI)    (ITA)    (ITA)    (ITA)    (GER)    (GER)    (GER)    (HUN)    (HUN)    (HUN)    (OAR)    (OAR)    (OAR)   Eli Dershwitz (USA)   Daryl Homer (USA)    (USA) |
| FIE-ranking (Aasia ja Oseania) | 2 |  Xu Yingming (CHN)   Kento Yoshida (JPN) |
| FIE-ranking (Afrikka) | 1 |  Farès Ferjani (TUN) |
| FIE-ranking (Amerikka) | 1 |  Shaul Gordon (CAN) |
| FIE-ranking (Eurooppa) | 2 |  Boladé Apithy (FRA)   Sandro Bazadze (GEO) |
| Karsintaturnaus (Afrikka) | 1 | 23. huhtikuuta 2021 |  Akram Bounabi (ALG) |
| Karsintaturnaus (Eurooppa) | 1 | 24.–25. huhtikuuta 2021 |  Iulian Teodosiu (ROU) |
| Karsintaturnaus (Aasia-Oseania) | 1 | 25.–26. huhtikuuta 2021 |  Sherzod Mamutov (UZB) |
| Karsintaturnaus (Amerikka) | 1 | 29.–30. huhtikuuta 2021 |  José Quintero (VEN) |
| Isäntämaa | 2 |  |  Kaito Streets (JPN)   Tomohiro Shimamura (JPN) |

Lähteet
-------

1. ↑  Qualification System - Fencing (pdf) Tokyo 2020. Viitattu 11.3.2021. (englanniksi)
**Naisten kalvan joukkuekilpailu Tokion 2020 kesäolympialaisissa** kilpaillaan 27. heinäkuuta. Miekkailuottelut käydään Chibassa Makuhari Messe Hall B:ssä. Kyseessä on 6. kerta, kun naisten kalvan joukkuekilpailu on mukana olympialaisissa.

Karsinnat
---------

Olympiaturnaukseen pääsee mukaan yhteensä kahdeksan maata. Maat päätetään FIEn rankingin mukaan 5. huhtikuuta 2021. Neljä rankingin parasta maata pääsevät mukaan suoraan olympiaturnaukseen. Tämän jälkeen otetaan tarkasteluun rankingissa sijoilla 5.–16. olevat maat: jokaisen maa-alueen paras maa tällä sijavälillä pääsee mukaan olympialaisiin. Maa-alueet ovat Eurooppa, Aasia-Oseania, Afrikka ja Amerikka. Jos jonkin maa-alueen yksikään maa ei ole sijoilla 5.–16. tällöin turnaukseen pääsee järjestyksessä seuraava maa riippumatta maa-alueesta. Näiden lisäksi Japanilla on kahdeksan omaa kiintiöpaikkaa, jotka se saa käyttää haluamallaan tavalla, jolloin maita saattaa olla mukana 9.

### Urheilijat

| Karsintatapa | Maa | Urheilijat |  |
| --- | --- | --- | --- |
| FIE–ranking 1. |  Kiina |  |  |
| FIE–ranking 2. |  Puola |  |  |
| FIE–ranking 3. |  Venäläiset olympiaurheilijat |  |  |
| FIE–ranking 4. |  Etelä-Korea |  |  |
| FIE–ranking 5.–16.  Eurooppa |  Italia |  |  |
| FIE–ranking 5.–16.  Aasia-Oseania |  Hongkong |  |  |
| FIE–ranking 5.–16.  Amerikka |  Yhdysvallat | Katharine Holmes  Courtney Hurley  Kelley Hurley  Anna van Brummen |  |
| Käyttämätön paikka (Afrikka) |  Viro |  |  |
|  |
|

Lähteet
-------

1. ↑  Qualification System - Fencing (pdf) Tokyo 2020. Viitattu 11.3.2021. (englanniksi)
2. ↑  Team USA - Tokyo Tracker USA Fencing. Viitattu 8.4.2021. (englanniksi)
3. ↑  Ranking: Official - 2020/2021 Women's épée team) FIE. Viitattu 8.4.2021. (englanniksi)
**Miesten säilän joukkuekilpailu Tokion 2020 kesäolympialaisissa** kilpaillaan 28. heinäkuuta. Miekkailuottelut käydään Chibassa Makuhari Messe Hall B:ssä. Kyseessä on 25. kerta, kun miesten säilän joukkuekilpailu on mukana olympialaisissa.

Karsinnat
---------

Olympiaturnaukseen pääsee mukaan yhteensä kahdeksan maata. Maat päätetään FIEn rankingin mukaan 5. huhtikuuta 2021. Neljä rankingin parasta maata pääsevät mukaan suoraan olympiaturnaukseen. Tämän jälkeen otetaan tarkasteluun rankingissa sijoilla 5.–16. olevat maat: jokaisen maa-alueen paras maa tällä sijavälillä pääsee mukaan olympialaisiin. Maa-alueet ovat Eurooppa, Aasia-Oseania, Afrikka ja Amerikka. Jos jonkin maa-alueen yksikään maa ei ole sijoilla 5.–16. tällöin turnaukseen pääsee järjestyksessä seuraava maa riippumatta maa-alueesta. Näiden lisäksi Japanilla on kahdeksan omaa kiintiöpaikkaa, jotka se saa käyttää haluamallaan tavalla, jolloin maita saattaa olla mukana 9.

### Urheilijat

| Karsintatapa | Maa | Urheilijat |  |
| --- | --- | --- | --- |
| FIE–ranking 1. |  Etelä-Korea |  |  |
| FIE–ranking 2. |  Unkari |  |  |
| FIE–ranking 3. |  Italia |  |  |
| FIE–ranking 4. |  Saksa |  |  |
| FIE–ranking 5.–16.  Eurooppa |  Venäläiset olympiaurheilijat |  |  |
| FIE–ranking 5.–16.  Aasia-Oseania |  Iran |  |  |
| FIE–ranking 5.–16.  Afrikka |  Egypti |  |  |
| FIE–ranking 5.–16.  Amerikka |  Yhdysvallat | Eli Dershwitz  Daryl Homer |  |
| Isäntämaa |  Japani |  |  |
| Merkintöjen selitykset |
|  |
|

Lähteet
-------

1. ↑  Qualification System - Fencing (pdf) Tokyo 2020. Viitattu 11.3.2021. (englanniksi)
2. ↑  Team USA - Tokyo Tracker USA Fencing. Viitattu 8.4.2021. (englanniksi)
3. ↑  Ranking: Official - 2020/2021 (Men's sabre team) FIE. Viitattu 8.4.2021. (englanniksi)
Kazbekin piiri Dagestanin kartalla.
**Kazbekin piiri** (ven. Казбековский район, *Kazbekovski raion*; avaariksi Казбек район, *Kazbek raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 583,8 neliökilometriä. Asukkaita on 41 900 henkeä (vuonna 2010).

Kazbekin piiri sijaitsee Dagestanin länsiosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Novolakin, Hasavjurtin ja Kiziljurtin piireihin, idässä ja kaakossa Buinakskin piiriin, etelässä ja lounaassa Gumbetin piiriin sekä lännessä Tšetšeniaan. Vuoristoinen alue on eroosion voimakkaasti kuluttama. Seudun historiallinen nimitys on *Salavatia*.

Piiriin kuuluu Dubkin kaupunkimainen taajama (kaupunkikunta) sekä 11 maalaiskuntaa: Almak, Artluh, Burtunai, Gertma, Gostala, Guni, Dylym, Hubar, Intšha, Kalininaul ja Leninaul. Hallinnollinen keskus on Dylymin kylä, josta on 108 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan. Asutuskeskuksia on yhteensä 16. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 88,0 % piirin asukkaista on avaareja ja 11,6 % tšetšeenejä. Kaupunkiväestön osuus on 13,2 %.

Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan ja maissin viljelyyn sekä karjanhoitoon. Teollisuutta edustavat leipomot ja myllyt.

Piirissä toimii 13 lastentarhaa, 12 yleissivistävää koulua, kaksi lukiota, ammattilyseo ja lasten luomistyön keskus. Kulttuurilaitoksia ovat musiikkikoulu, 14 kerhotaloa ja 14 kirjastoa.

Nähtävyyksiin kuuluvat jokien uurtamat kanjonit ja muut luonnonmuodostelmat, Gorenžo-järvi ja Issisun mutaparantola. 

Paikallislehtenä ilmestyy avaarinkielinen *Čapar*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2010 g.  2010. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 28.8.2009. Viitattu 3.1.2011. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kazbekin piirin sivusto (venäjäksi)
* Kazbekin piiri Dagestanin presidentin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Kabekin piiri Dagestanin hallituksen sivustolla (venäjäksi)

Dagestanin piirit ja *kaupunkipiirit*
Agul | 
Ahty | 
Ahvah | 
Akuša | 
Babajurt | 
Bežtan osa-alue | 
Bolith | 
Buinaksk | 
*Buinaksk* | 
*Dagestanskije Ogni* | 
Dahadajev | 
Derbent | 
*Derbent* | 
Dokuzpara | 
Gergebil | 
Gumbet | 
Gunib | 
Hasavjurt | 
*Hasavjurt* |
Hiv | 
Hunzah | 
*Izberbaš* | 
*Južno-Suhokumsk* | 
Kaitag | 
Kajakent | 
Karabudahkent | 
*Kaspijsk* | 
Kazbek | 
Kiziljurt | 
*Kiziljurt* | 
Kizljar | 
*Kizljar* | 
Kul | 
Kumtorkala | 
Kurah | 
Lak | 
Levaši | 
Magaramkent | 
*Mahatškala* | 
Nogai | 
Novolak | 
Rutul | 
Šamil | 
Sergokala | 
Suleiman Stalski | 
Tabasaran | 
Tarumovka | 
Tljarata | 
Tšaroda | 
Tsumada | 
Tsunta | 
Untsukul
**Lahden valokuvataide ry** on vuonna 1982 perustettu yhdistys, joka kokoaa yhteen lahtelaiset valokuvataiteen tekijät ja ystävät. Se pyrkii edistämään valokuvataiteen paikallista näkyvyyttä muun muassa järjestämällä tapahtumia sekä tuomalla Lahteen valokuvanäyttelyitä eri puolilta Suomea. Lahden valokuvataide ry on lahtelaisen Kauno ry:n jäsenyhdistys. 

Yhdistys tuo noin neljä kertaa vuodessa Lahteen näyttelyitä Suomen valokuvataiteen ajankohtaisilta nimiltä. Lisäksi yhdistys järjestää Lahdessa valokuvailtoja, joiden vierailijoina toimivat eri alojen valokuvaajat tai valokuvataiteilijat.

Lahden valokuvataide ry järjesti Lahdessa Valokuvan kevät -seminaaria 2000-luvun alussa. Tapahtuma oli jatkumo Lahden valokuvataide ry:n järjestämille AV-biennaleille 1984–1997, jotka olivat valokuvapohjaisten teosten merkittävä valtakunnallinen katselmus. Yhdistyksen tunnetuimpia jäseniä noilta ajoilta ovat muun muassa Arno Rafael Minkkinen ja Veli Granö. Valokuvan kevät muodostui kaksipäiväisestä seminaarista sekä muutamasta näyttelystä kulloisenkin teeman mukaan. Luennoitsijoina toimivat muun muassa Susanna Majuri, Jorma Puranen, Anssi Kasitonni ja Veli Granö.

Marraskuussa 2021 yhdistys järjesti Climate Utopias -kuvataidefestivaalin osana Lahti – Euroopan ympäristöpääkaupunki 2021 -teemavuotta.

Lähteet
-------

* Lahden valokuvataide ry:n kotisivu

1. ↑  Climate Utopias *climateutopias.cargo.site*. Viitattu 25.10.2022.
**Lahden suurhalli** eli *Lahti Energia -areena* on Lahden urheilukeskuksessa sijaitseva monitoimihalli. Vuonna 1981 valmistuneen sisäurheiluhallin on suunnitellut arkkitehti Kosti Kuronen ja toteuttanut Lahden urheiluhalliyhdistys. Nykyisin Lahti Energia -areenan yhteydessä on viisi monitoimihallia. Hallien nimet ovat: Suurhalli Areena, Suurhalli Treeni, Salpausselkä Halli, Vesijärvi Halli ja Lahti Halli.

Historia
--------

Rakentaminen toteutettiin Lahden kaupungin takauksella ja rakennuttamisesta vastasi silloin Lahden urheiluhalliyhdistys. 

Alun perin Suurhalliksi nimetty halli valmistui vuonna 1981. Vuonna 1994 valmistui arkkitehti Erik Liljebladin suunnittelema laajennusosa. Myöhemmin Suurhallin yhteyteen rakennettiin messulaajennus. Kaupungin omistukseen se siirtyi vastikkeetta vuonna 2007. Kaupunki myi hallikokonaisuuden Lahden Yrityskiinteistö Oy:lle vuonna 2010. Hallikokonaisuutta hallinnoi sama yritys tänäkin päivänä, mutta ensin nimellä Lahden Hallit Oy ja nykyisin Spatium Toimitilat Oy -nimellä. 

Katsomoon mahtui 4 000 ihmistä. Pukuhuoneita hallista löytyi 8 kpl ja kaksi kahviota. Lisäksi hallissa oli useita neuvottelutiloja.

Suurhalli remontoitiin vuonna 2013, jolloin jalkapallokenttä jaettiin ylösnostettavalla väliseinällä kahtia ja halli muutettiin monipuoliseksi sisäliikuntakäyttöön. Lisäksi halliin rakennettiin pienempiä liikuntatiloja ja siirrettävät katsomot. Hallin remontointi ja laajennus maksoi noin 17 miljoonaa euroa. Samassa yhteydessä rakennettiin laajennus Lahti Hallin yhdistämiseksi messuhalliin ja hallit saivat uudet nimet.

Urheilutoimijoiden lisäksi halleja käyttävät Lahden Messut Oy ja Catering-toimija, joka pitää tiloissa ravintolaa. Lahti Hallin alakerrassa on monipuoliset ja muunneltavat kokoustilat 10-700 henkilölle.

Lahti Energia Oy, Spatium Toimitilat Oy sekä hallin suurimpiin käyttäjiin lukeutuva Lahti Basketball sopivat syksyllä 2017 yhteistyöstä, jonka myötä suurhallin nimi muuttui Lahti Energia -areenaksi. Halli otettiin käyttöön uudennimisenä sunnuntaina 8. lokakuuta Lahti Basketballin pelissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Ilkka Enkenberg: *Vuosisata - itsenäisen Suomen aika*, s. 160. Readme.fi, 2017. ISBN 978-952-321-432-3.
2. 1 2  Lahden hallit *lahdenhallit.com*. Viitattu 7.4.2016.
3. 1 2  Salpausselän urheilukeskus[vanhentunut linkki] Päijät-Hämeen liitto. Viitattu 15.1.2018.
4. ↑  Puheenjohtaja Alaja Lahden Urheiluhalliyhdistyksen juhlassa *Palloliitto*.  29.11.2014.  Arkistoitu 20.4.2016. Viitattu 7.4.2016.
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Suurhallin remontti loppusuoralla *Etelä-Suomen Sanomat*.  20.3.2013. Viitattu 7.4.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Lahdenhallit.fi
* Spatium Toimitilat Oy
**North Bergen** on kunta (*township*) Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa Hudsonin piirikunnassa. Sen väkiluku oli 63 361 vuonna 2020. Kunta on muiden pohjoisessa Hudsonin piirikunnassa sijaitsevien kuntien tavoin yksi Yhdysvaltojen tiheimmin asutuista paikkakunnista. North Bergen sijaitsee Hudson Palisades -kalliojyrkänteiden päällä. Kunta on osa New Yorkin metropolialuetta.

Historia
--------

Kunnantalo.
Eurooppalaiset siirtolaiset saapuivat nykyisen North Bergenin alueelle Alankomaista vuonna 1617. Paikasta tuli sittemmin osa Bergenin kaupunkia. Bergen laajennettiin vuonna 1710 käsittämään suurimman osan nykyistä Hudsonin piirikuntaa. Myöhemmin useat eri kunnat alkoivat kuitenkin itsenäistyä Bergenistä. North Bergenistä muodostettiin oma kaupunkinsa (township) vuonna 1861.

North Bergen kasvoi nopeasti 1900-luvulta alkaen. Samalla muuttui myös kaupungin väestörakenne. Nykyisin paikallsiet käsittävät useita eri etnisiä ryhmiä ja kaupunki on pääosin asuntoaluetta.

Talous
------

North Bergen on yksi New Yorkin metropilialueen liikenteen keskuksista. Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot North Bergenissä aikavälillä 2014–2018 olivat 61 734 USD ja henkilöä kohden 29 383 USD. 14,4 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.

Väestö
------

Vuonna 2020 North Bergenin 63 361 asukkaasta valkoisia oli 28,0 %, aasialaisia 6,9 %, mustia 3,2 % ja alkuperäisasukkaita 1,7 %. Asukkaista 35,5 % kuului johonkin muuhun rotuun ja 24,6 % asukkaista kuului kahteen tai useampaan rotuun. 70,9 % asukkaista oli hispaanoja tai latinoja. Asukkaista 74,9 % puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 50,0 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.

Kuvia kunnasta
--------------

* Näkymää North Bergenin suunnasta Manhattanille.Näkymää North Bergenin suunnasta Manhattanille.
* James P. Braddock -puisto North Bergenissä.James P. Braddock -puisto North Bergenissä.

Lähteet
-------

1. 1 2  North Bergen, New Jersey *data.census.gov*. Viitattu 22.1.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  Maxine N. Lurie ja Marc Mappen: *Encyclopedia of New Jersey*, s. 588. Rutgers University Press, 2004. ISBN 0-8135-3325-2. (englanniksi)
3. ↑  QuickFacts North Bergen township, Hudson County, New Jersey United States Census Bureau. Viitattu 24.10.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **North Bergen** Wikimedia Commonsissa

New Jerseyn osavaltio

|  |  |
| --- | --- |
| Alueet | 
* Central Jersey
* Delaware Valley
* Jersey Shore
* Meadowlands
* North Jersey
* Pine Barrens
* Shore Region
* Skylands Region
* South Jersey
* New Yorkin metropolialue
* Tri‑State Region

 |
| Huomattavat kaupungit ja kunnat | 
* Atlantic City
* Bayonne
* Camden
* Clifton
* Edison
* Elizabeth
* Hackensack
* Hoboken
* Jersey City
* Lakewood
* Newark
* New Brunswick
* Ocean City
* Paterson
* Perth Amboy
* **Trenton** (pääkaupunki)
* Vineland
* Woodbridge

 |
| Piirikunnat | 
* Atlantic
* Bergen
* Burlington
* Camden
* Cape May
* Cumberland
* Essex
* Gloucester
* Hudson
* Hunterdon
* Mercer
* Middlesex
* Monmouth
* Morris
* Ocean
* Passaic
* Salem
* Somerset
* Sussex
* Union
* Warren

 |
ÅlönNordkalkin suuri kalkkikivikaivos sijaitsee Ålön itäosassa.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
ParainenVarsinais-SuomiSuomi |
| Saariryhmä | 
Turunmaan saaristo |
| Vesialue | 
Saaristomeri |
| Korkein kohta | 
Vårdkasberget, 66 m |
| Pinta-ala | 
70 km² |

Väestö| Asukasluku | 
930 |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Ålön** on Paraisten suurin saari. Saaren pinta-ala on 70 neliökilometriä ja asukasluku on 930, joskin kesäasukkaita on huomattavasti enemmän. Paraisten keskusta sijaitsee pääosin Ålöllä. Keskustan jakaa Kirkkosalmi, joka erottaa Ålön Kirkkosaaresta. Mantereelta alkava Seututie 180 kulkee Ålön läpi Nauvon lautalle.

Ålötä ympäröivät vesialueet ovat Airisto, Vappari ja Kirkkoselkä. Keskellä saarta on 1950-luvulla padottu makeanvedenallas, jonka koillispuolella on saaren ainoat järvet Mustfinn träsket, Gräggböle träsket ja Lampisträsket. Järvet ovat merkittäviä lintuvesiä. Ålöllä ei ole jokia tai luonnonmukaisia puroja.

Lähteet
-------

1. ↑  Saarten ja vetten maa (pdf) (Merialueiden suurimmat saaret (s. 6)) Työ- ja elinkeinoministeriö. Viitattu 29.6.2013.
2. 1 2  Ålön osayleiskaava (pdf) Paraisten kaupunki. Viitattu 29.6.2013. [vanhentunut linkki]
**Åminnen kartano** (ruots. *Åminne gård*) on kartanomainen puurakennus Kurttilassa Espoon länsiosassa. Sen historia nivoutuu Kauklahden teollistumisen kauteen.

Ensimmäinen maininta Åminnen kartanosta on vuodelta 1835. Sen omisti vuosina 1870–1908 Wilkmanin suku. Rakennusmestari Karl Wilkman perusti Kallvikin rantaan Åminnen tiilitehtaan 1886. Villa Miniaton rakennuttanut insinööri Knut Selin osti Åminnen 1908 ja asui kartanossa vielä 1912, jolloin tilan päärakennuksessa aloitti toimintansa Svenska Kreaturshushållningsskola. Koulu siirrettiin Navalaan 1923, kartanon viljelysmaat oli vuokrattu jo aiemmin. Åminne siirtyi Ab Nordstedt Oy:n omistukseen 1923. Oy Alko Ab palstoitti tilan maat 1945. Tuonnempana Åminnen päärakennus oli purku-uhan alla, kunnes Espoon kaupunki osti sen 1975.

Åminnen päärakennus on hirsirakenteinen ja taitekattoinen. Siinä on selkeitä viitteitä jugendiin. On mahdollista, että Eliel Saarinen osallistui sen suunnitteluun. Pihapiirissä oli aikoinaan siipirakennus, jossa Espoon ensimmäinen suomenkielinen kansakoulu toimi 1891–1895. Siipirakennus purettiin 1979.

Åminnen kartanon läheisyyteen rakennettiin 1920- tai 1930-luvulla taitekattoinen kasarmirakennus, joka sai nimekseen Ural iskelmän "Uraaliin, Uraaliin" inspiroimana. Ural oli Kauklahden lasitehtaan työntekijöiden asuinrakennus.

Lähteet
-------

* Härö, Erkki: *Espoon rakennuskulttuuri ja kulttuurimaisemat : Byggnadskulturen och kulturlandskapet i Esbo*. Toinen, tarkistettu painos. Helsinki: Espoon kaupunginmuseo/Esbo stadsmuseum, 1991. ISBN 951-857-182-1.

### Viitteet

1. 1 2 3  Härö, s. 51
2. ↑  Åminnen kansakoulu ja Kauklahden kansakoulu *Espoonperinneseura.net*. Espoon perinneseura. Viitattu 10.9.2020.
3. ↑  Härö, s. 50

Aiheesta muualla
----------------

* Tony Hagerlund: Espoon kartanot ja huvilat: Åminnen kartano

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Åminnen kartano (Q99852281)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | kartanon päärakennus |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Espoo |
|  |
| koordinaatit | 60°10′55″N 24°35′36″E﻿ / ﻿60.1819965°N 24.593217°E﻿ / 60.1819965; 24.593217 |
|  |
|  |

 |
**Hyvinkään linja-autoturma** tapahtui varhain aamulla 16. heinäkuuta 1937 kun Vaasan ja Helsingin välillä liikennöinyt linja-auto syöksyi Hyvinkään rautatieaseman lähellä alas 9 metrin korkuiselta rautatien ylikulkusillalta. Onnettomuudessa kuoli kolme henkilöä ja neljä loukkaantui vakavasti.

Vaasan-Kristiinankaupungin-Helsingin välillä liikennöinyt Oy Närpiön Kalan omistama linja-auto VA 4602 saapui kello 4 aikaan aamulla Hyvinkään kauppalasta rautatien yli johtavalle sillalle. Yhdistetyssä linja- ja tavara-autossa oli kuljettajan lisäksi kuusi matkustajaa ja rahtitavarana rapulasti. Sillalla auto kääntyi jyrkästi oikealle, syöksyi yli jalkakäytävän, mursi suojakaiteen ja putosi 9 metrin korkeudelta rautatiekiskoille pyörähtäen samalla ympäri. Auton katto ja oikea kylki murskautuivat ja koko auton kori painui kasaan. Onnettomuudessa kuoli heti auton kuljettaja ja yksi matkustaja, toinen matkustaja kuoli myöhemmin sairaalassa. Neljä matkustajaa loukkaantui vakavasti. Loukkaantuneet kuljetettiin junalla Helsinkiin sairaalaan sen jälkeen kun he olivat saaneet Hyvinkäällä ensiavun. 

Onnettomuuden syynä oli kuljettajan nukahtaminen. Auton lähtöaika Vaasasta oli 15.30 ja sen saapumisaika Helsinkiin seuraavana aamuna kello 5.45. Sama kuljettaja joutui olemaan ohjauspyörän takana yli 14 tuntia yhteen menoon. 500 kilometrin mittaisella linjalla liikennöitiin neljästi viikossa ja linjalla ajaneet kaksi kuljettajaa tekivät matkan kumpikin kaksi kertaa viikossa. Onnettomuusauton vuonna 1912 syntynyt kuljettaja oli ajanut linjaa parin kuukauden ajan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kolme kuolonuhria linja-auto-onnettomuudessa, Helsingin Sanomat, 17.07.1937, nro 188, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2  Linja-auto syöksynyt ratapihalle 9 metriä korkealta sillalta Hyvinkäällä, Aamulehti, 17.07.1937, nro 188, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Hyvinkään onnettomuudessa loukkaantuneet edelleen heikossa tilassa, Helsingin Sanomat, 18.07.1937, nro 189, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Lucasin ja Lehmerin alkulukutesti Mersennen luvuille** on algoritmi, jolla voi määrittää onko annettu Mersennen luku alkuluku. Testin keksi ensimmäisenä Edouard Lucas vuonna 1878 ja testiä kehitti Derrick Lehmer 1930-luvulla.

Testi
-----

Lucasin ja Lehmerin alkulukutesti Mersennen luvuille toimii seuraavasti: Olkoon *M**p* = 2*p*− 1 testattava Mersennen luku, missä *p* on pariton alkuluku. Määritellään sarja {*s**i*} kaikilla *i* ≥ 0 asettamalla

{\displaystyle s\_{i}=\left\{{\begin{matrix}4,\qquad \ \,&&{\mbox{jos }}i=0;\ \ \,\\s\_{i-1}^{2}-2&&{\mbox{muulloin.}}\end{matrix}}\right.}
Tällöin *M**p* on alkuluku vain jos

{\displaystyle s\_{p-2}\equiv 0{\pmod {M\_{p}}}.}
Lukua *s**p* − 2 mod *M**p* kutsutaan *p*:n **Lucasin ja Lehmerin jäännökseksi**.

Katso myös
----------

* Lucasin ja Lehmerin alkulukutesti

Lähteet
-------

* Richard Crandall ja Carl Pomerance: Prime Numbers: A Computational Perspective: kappale 4.2.1: The Lucas-Lehmer test, sivut 167–170.

Aiheesta muualla
----------------

* MathWorld: Lucasin ja Lehmerin testi
* GIMPS (The Great Internet Mersenne Prime Search)
* Lucasin ja Lehmerin testin todistus archive.org
**Schola Sancti Henrici** on gregoriaanista kirkkolaulua esittävä suomalainen lauluyhtye. Se perustettiin vuonna 1999 Sibelius-Akatemiassa Pyhän Henrikin officiumin viettämistä varten Heikin päivänä 19.1.2000 Helsingin tuomiokirkossa. Schola Sancti Henrici on esiintynyt useasti eri puolilla Suomea ja konsertoinut mm. Meidän Festivaalissa ja Helsingin urkupäivillä. Pyhän Henrikin päivänä vuonna 2001 yhtye lauloi Pyhän Henrikin messun keskeiset osat Rooman Santa Maria Sopra Minerva -basilikassa vietetyssä ekumeenisessa messussa, ja samalla matkalla se esiintyi myös paavin vastaanotolla Vatikaanissa. Yhtye on konsertoinut myös useita kertoja Puolassa, sekä Virossa, Portugalissa, Kreikassa, Kanariansaarilla ja Manner-Espanjassa.

Schola Sancti Henricin ohjelmistoon kuuluu pääosin Suomessa käytettyä gregoriaanista musiikkia sekä Graduale Romanumin aineistoa. Yhtyeen ohjelmistoon kuuluvat Pyhän Henrikin messun ja vesperin lisäksi Henrikiin liittyvästä materiaalista koottu ohjelmakokonaisuus Pyhän Henrikin legenda sekä pitkäperjantain hartaus Agios o Theos.

Schola Sancti Henriciltä on ilmestynyt kaksi äänitettä. Pyhän Henrikin messun ja vesperin sekä Ramus virens olivarum -hymnin kokonaisuudessaan sisältävä Patronus Finlandie ilmestyi vuonna 2006. Yleisöystävälliseksi konserttikokonaisuudeksi rakennettu Pyhän Henrikin legenda ilmestyi äänitteenä tammikuussa 2014. Äänite sisältää latinankielisen laulun lisäksi katkelmia Pyhän Henrikin legendasta suomeksi kantilloituna.

Perustamisvaiheessa yhtyeeseen kuului toistakymmentä kirkkomusiikin opiskelijaa. Nykyinen kokoonpano muodostui vuonna 2005, ja nyt Schola Sancti Henricissä laulavat musiikin maisterit Jussi Hirvonen, Samuli Korkalainen, Samppa Laakso ja Vesa Mäkeläinen sekä teologian tohtori Hannu Vapaavuori. He kaikki ovat suorittaneet kirkkomuusikon tutkinnon Sibelius-Akatemiassa.

Katso myös
----------

* Piispa Henrikin liturgia
* Pyhän Henrikin legenda

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtyeen kotisivut
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
*
Schneider Trophy -palkinto Science Museumissa, Lontoossa.
Gloster VI -vesitaso kehitettiin vuoden 1929 Schneider -kilpailua varten.
**Schneider-nopeuskisat** (**Coupe d'Aviation Maritime Jacques Schneider**, myös **Schneider Trophy** tai **Schneider Prize**) oli vuosittain järjestetty vesilentokoneiden ja lentoveneiden nopeuskisa. Palkintoa säilytetään nykyään Lontoossa sijaitsevassa Science Museumissa.

Kilpailut nimettiin varakkaan ranskalaisen teollisuusmiehen Jacques Schneiderin mukaan ja järjestettiin ensimmäisen kerran 16. huhtikuuta 1912 Monacossa. Ensimmäisen kilpailun osallistujamaita olivat Belgia, Ranska, Iso-Britannia, Italia, Espanja ja Yhdysvallat. 1920-luvulle tultaessa siitä oli tullut tärkeä ilmailualan tapahtuma, jossa merkittävät teollisuusmaat kuten Iso-Britannia, Yhdysvallat ja Italia kokeilivat maidensa ilmailuteknologiaa. Kilpailu järjestettiin vuosien 1912-1931 välisenä aikana yhteensä 12 kertaa. Ensimmäisen maailmansodan aikana ei kilpailtu.

Lähteet
-------

1. 1 2  Aviation History: Schneider Trophy Race | HistoryNet *www.historynet.com*. Viitattu 20.8.2018. (englanniksi)
2. ↑  Korda, Michael: *Hero: The Life and Legend of Lawrence of Arabia*, s. 642. Harper, 2010. ISBN 978-0-06-171261-6. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Schneider-nopeuskisat** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Schneider Trophy
**Oulun Rautateollisuus Osakeyhtiö** oli suomalainen Oulussa toiminut konepajayritys. Yhtiö perustettiin vuonna 1911 ja Oy Fiskars Ab osti sen vuonna 1953. Oulun Rautateollisuus fuusioitiin Fiskarsiin vuonna 1963.

Oulun Rautateollisuudella oli 1902 perustettu konepaja ja naulatehdas Oulun Raksilassa. Vuonna 1957 yhtiön palveluksessa oli 50 henkilöä ja liikevaihto oli 174 miljoonaa markkaa. Yhtiö valmisti kaksitahtisia, magneettosytytyksellä varustettuja 1-2 sylinterisiä Osmo-merkkisiä petrolimoottoreita. Moottoreita käytettiin maamoottoreina ja veneiden sisämoottoreina.  Lisäksi valmistettiin muun muassa lapiorullaäkeitä ja metsä- ja uittotöissä käytettyjä paalutus- ja varppausvinttureita, jäähöyliä ja kämppäkaminoita. Jatkosodan aikana Oulun Rautateollisuus toimitti hiiltämökoneistoja kantotervasta tervavoiteluöljyä valmistaneelle Forcit-Dynamitin voiteluöljytehtaalle, joka käynnistyi Hangossa marraskuussa 1943.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yhtiöhakemisto 1972-74, N-O, Pörssitieto G. Kock
2. ↑  Osmo moottorit Hinnasto ja selostus, 01.01.1928, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Metsä- ja Uittotyövälineitä, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Kotimainen tervaöljy otettiin käyttöön voiteluaineiden tuotannossa jatkosodan aikana, Kemia 100-sivusto 13.5.2019

Aiheesta muualla
----------------

* Oulun Rautateollisuus Oy:n pienpainatteita, Kansalliskirjasto Digitaaliset aineistot
* Oulun Rautateollisuus Oy:n rakennuksia Raksilassa vuonna 1954, Pohjois-Pohjanmaan museo Uuno Laukan kokoelma
* Oulun Rautateollisuus Oy:n rakennukset Kajaanin maantien puolelta 29.10.1932, Museoviraston kuvakokoelmat
* Oulun Rautateollisuus Oy vuonna 1937, etualalla konttorirakennus, Museoviraston kuvakokoelmat
**Semmeringin pohjatunneli** (saks. *Semmering-Basistunnel*) on rakenteilla oleva rautatietunneli Gloggnitzin ja Mürzzuschlagin välillä Itävallassa. Tunnelista tulee 27,3 kilometriä pitkä. Sen on tarkoitus valmistua vuonna 2030.

Junat tulevat kulkemaan kahdessa kymmenen metriä halkaisijaltaan olevassa tunnelissa, joita yhdistää kävelytunnelit säännöllisin väliamatkoin. Tunnelin suunniteltu nopeus junnille on 250 km/h.

Historia
--------

Semmeringin rautatie oli ensimmäinen rautatie Alppien yli ja se on Unescon maailmanperintökohde. 70 000 vuosittaista junaa kulkee alkuperäistä rautatietä 2000-luvulla, tehden siitä yhden Itävallan vilkkaimmista rautateistä. Ruuhkautuneen rautatien takia alettiin suunnitella uutta, suorempaa, reittiä Alppien ali. Idea suoraan vuoren läpi kulkevasta pohjatunnelista syntyi.

Tunnelin rakentaminen aloitettiin huhtikuussa 2012 ja kaivaminen alkoi 2014. Tunnelin piti valmistua alun perin jo 2020-luvun puolivälissä. Rakennustyöt olivat seisahtuneena ympäristöhuolien vuoksi. Itävallan korkein oikeus oli keskeyttänyt rakennustyöt, mutta päätti jatkaa töitä uuden ympäristöselvityksen jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑  noe ORF at red: Durchschlag beim Semmering-Basistunnel *noe.ORF.at*.  10.6.2022. Viitattu 23.7.2023. (saksaksi)
2. ↑  Semmering Base Tunnel *Railway Technology*. Viitattu 23.7.2023. (englanniksi)
3. ↑  Semmering Base Tunnel Gets Green Light *www.thelocal.at*. Viitattu 23.7.2023.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Semmering Base Tunnel
**Tiburón-luokka** oli Espanjan laivaston kahden 1950-luvun lopulla valmistetun aluksen muodostama pienoissukellusveneluokka.

Suunnittelu
-----------

Alus oli 21,5 metriä pitkä ja sen leveys ja syväys olivat 2,7 metriä. Aluksen uppouma oli pinnalla 78 tonnia ja sukellettaessa 81 tonnia. Alusten voimanlähteenä oli yksiakselinen Pegaso-dieselmoottori, joka tuotti 4 000 hevosvoimaa pinta-ajossa, ja sukelluksissa 400 hevosvoiman sähkömoottori. Pinta-ajossa aluksen maksiminopeus oli kymmenen solmua ja sukelluksissa 14,5 solmua. Aseistuksena aluksella oli kaksi 533 millimetrin torpedoputkea. Aluksella oli viiden hengen miehistö.

Alukset
-------

**Tiburón-luokan sukellusveneet**| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *SA51* | Cartagena |  | 1958 |  | alusluettelosta 1977museoitu |
| *SA52* | Cartagena |  | 1958 |  | alusluettelosta 1977museoitu |
|

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Gardiner, Robert s. 437
Tibor Sekelj 1983
**Tibor Sekelj** (unk. *Székely Tibor*) (14. helmikuuta 1912 Spišská Sobot, Poprad silloinen Itävalta-Unkari nyk. Slovakia – 20. syyskuuta 1988 Subotica, Jugoslavia) oli juutalaissyntyinen tutkimusmatkailija esperanton harrastaja, kirjailija ja asianajaja. Hän syntyi Spišská Sobotassa Popradissa silloisessa Itävalta-Unkarissa, nykyisessä Slovakiassa. Sekelj kuoli Suboticassa entisessä Jugoslaviassa. Hänen vaimonsa nimi oli Erzsébet Sekelj.

Sekelj teki tutkimusmatkoja Etelä-Amerikassa, Aasiassa ja Afrikassa. Hän puhui unkarin ja kroatian kielten lisäksi sujuvasti saksaa, espanjaa, englantia, ranskaa ja esperantoa. Hän oli Esperanto-akatemian jäsen ja kirjoitti useita teoksia esperantoksi.

Elämäkerta
----------

Sekeljin isä oli eläinlääkäri, ja perhe muutti usein. Hänen ollessaan muutaman kuukauden ikäinen perhe muutti Ceneihin nykyisen Romanian alueelle. Vuonna 1922 perhe muutti Kikindaan Serbiaan, jossa Sekelj kävi koulun loppuun. Lukion hän suoritti Nikšićissä, Montenegrossa. Tämän jälkeen hän muutti Zagrebiin, jossa hän opiskeli lakia. 

Sekelj työskenteli valmistumisensa jälkeen toimittajana. Vuonna 1939 hän matkusti Argentiinaan raportoimaan Jugoslaviasta tulleiden siirtolaisten elämästä. Hän vietti Argentiinassa seuraavat 15 vuotta työskennellen toimittajana ja tutkimusmatkailijana. Vuonna 1944 hän kiipesi Amerikan mantereen korkeimmalle vuorelle Aconcagualle. Matkan innoittamana hän kirjoitti ensimmäisen teoksensa, romaanin *Tempestad sobre el Aconcagua* (Myrsky Aconcagualla, ei suom.). Sekelj palasi Jugoslaviaan vuonna 1954 ja asettui asumaan Belgradiin. Vuodesta 1972 hän asui Suboticassa ja toimi kaupungissa sijaitsevan museon johtajana. Hän kuoli Suboticassa, ja hänet on haudattu Subotican hautausmaalle. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Tibor Sekelj
**Youssef El Arabi** (arab. يوسف العربي‎, s. 3. helmikuuta 1987 Caen, Ranska) on marokkolainen jalkapalloilija. El Arabi edustaa kreikkalaisseura Olympiakosta.

Ura
---

El Arabi pelasi vuodesta 2008 vuoteen 2011 ammattilaisena kasvattajaseurassaan Caenissa. Hän nousi toisella kaudella joukkueen vakiohyökkääjäksi ja onnistui tekemään 11 maalia pelaamassaan 34 ottelussa. Seuraavalla kaudella maaleja syntyi vielä enemmän, kun El Arabi onnistui maalinteossa 17 kertaa pelaamassaan 38 ottelussa. Hän sijoittui samalla Ranskan pääsarjan maalitilastossa neljänneksi.

13. heinäkuuta 2011 El Arabi allekirjoitti neljän vuoden sopimuksen saudiarabialaisen Al-Hilalin kanssa. Hän pelasi avausottelunsa Hajer Clubia vastaan 10. syyskuuta 2011. El Arabi teki ottelussa kaksi maalia, joilla hänen joukkueensa voitti vierasottelun 1–2. El Arabi teki ensimmäisen hattutemppunsa 20. lokakuuta 2011 vierasottelussa Al Qadsiaa vastaan.

Kesällä 2012 El Arabi siirtyi espanjalaiseen Granadaan.

Maajoukkueura
-------------

El Arabi on edustanut Marokkoa vuodesta 2010 lähtien. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa 5. syyskuuta 2010 Afrikan kisojen karsintaottelussa Keski-Afrikan tasavaltaa vastaan. Avausmaalinsa hän teki harjoitusottelussa Senegalia vastaan 10. elokuuta 2011.

El Arabi valittiin Marokon kisamiehistöön vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskisoihin, jossa El Arabi pelasi kaksi ottelua. Marokon kisat päättyivät kuitenkin alkulohkoon. Hän pelasi Afrikan-mestaruuskilpailuissa myös vuosina 2013 ja 2017.

### Futsal

El Arabi pelasi vuonna 2008 Ranskan alle 21-vuotiaiden futsal-maajoukkueessa yhteensä kolme ottelua joissa hän teki viisi maalia.

Lähteet
-------

1. ↑  Al Hilal : El Arabi jusqu’en 2015 (Arkistoitu – Internet Archive) *FootAfrica 365* 13.7.2011 Viitattu 18.7.2011 (ranskaksi)
2. ↑  Youssef El Arabi Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
3. ↑  Youssef El Arabi *uefa.com* Viitattu 16.10.2010 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Youssef El Arabin tilastot Ligue 1:ssä (ranskaksi)
* El Arabin profiili Al-Hilalin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* National Football Teams (englanniksi)

  

Marokon joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2012
1 Lamyaghri |
2 Basser |
3 al-Kaddouri |
4 Kantari |
5 Benatia |
6 Hermach |
7 Taarabt |
8 El Ahmadi |
9 El Arabi |
10 Belhanda |
11 Assaidi |
12 Amsif |
13 Kharja |
14 Boussoufa |
15 El Kaoutari |
16 Alioui |
17 Chamakh |
18 Boukhriss |
19 Carcela |
20 Hadji |
21 Amrabat |
22 Badda |
23 Mrani |
Valmentaja Gerets

Marokon joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2013
1 Lamyaghri |
2 Achakhir |
3 Bergdich |
4 Kantari |
5 Benatia |
6 Hermach |
7 Barrada |
8 El Ahmadi |
9 El Arabi |
10 Belhanda |
11 Assaidi |
12 Zniti |
13 Kaddioui |
14 El Hamdaoui |
15 El Kaoutari |
16 Noussir |
17 el-Adoua |
18 Belghazouani |
19 Chafni |
20 Hamdallah |
21 Amrabat |
22 Askri |
23 Hafidi |
Valmentaja Taoussi