Suolarakeita
Suolakide
Suola on esiteollisena aikana muodostanut merkittävän osan Suomen ulkomaankaupasta. 1800-luvulla suomalaiset purjelaivat toivat suolaa Cadizista ja Trapanista. Kuvassa suolavarastoja Trapanissa Sisiliassa.
**Natriumkloridi** (NaCl) eli **ruokasuola**, lääketieteessä **keittosuola**, yleiskielessä *suola* on natriumin ja kloorin muodostama kemiallinen yhdiste. Natriumkloridi on yleinen luonnossa esiintyvä mineraali, jota esiintyy merivedessä merisuolana, maalla vuorisuolana esimerkiksi suola-aavikoilla ja kallioperässä sekä myös sisämaan suolavesissä. 

Ruoan mausteena ja säilönnässä käytetty natriumkloridi on väestön ylivoimaisesti tärkein lähde natriumille ja kloorille, jotka ovat elimistölle välttämättömiä kivennäisaineita. Natriumkloridi on myös merkittävä kemianteollisuuden raaka-aine.

Natriumkloridia käytetään runsaasti myös maantiesuolana (n. 96 prosenttia) pitämään teitä sulana talvella. Jonkin verran natriumkloridia korvataan nykyään teiden suolauksessa kalsiumkloridilla ja pohjavesille vähemmän haitallisilla natrium- ja kaliumformiaatteja.

Ruokasuolan mukaan on saanut nimensä myös laaja ionisidoksisten kemiallisten yhdisteiden ryhmä, suolat.

Tavallisessa pöytäsuolassa on noin 99,9 prosenttia natriumkloridia.

Fysikaaliset ja kemialliset ominaisuudet
----------------------------------------

Natriumkloridi on tyypillinen ioniyhdiste, eli kemiallisen määritelmän mukainen suola, joka koostuu positiivisista natriumioneista ja negatiivisista kloridi-ioneista. Kiinteässä tilassa natriumkloridi muodostuu kuutiollisista kiteistä, joissa jokainen natriumioni on kuuden kloridi-ionin symmetrisesti ympäröimä ja vastaavasti jokainen kloridi-ioni kuuden natriumionin ympäröimä. Vastakkaismerkkisten ionien välinen sähköinen vetovoima, ionisidos, pitää kidettä koossa.

Natriumkloridi liukenee hyvin veteen jopa 30-prosenttiseksi liuokseksi. Natriumkloridi ei johda sähköä kiteisessä tilassa, mutta sulana ja vesiliuoksena kylläkin. Tällöin sähkövirta muodostuu ionien liikkeestä. Sähkövirta hajottaa sen kemiallisesti, toisin sanoen tapahtuu elektrolyysi.

Natriumkloridia syntyy esimerkiksi suolahapon ja natriumhydroksidin reagoidessa keskenään: HCl + NaOH → NaCl + H2O. Täten se on suola myös vanhan kemiallisen määritelmän mukaan, jolloin tällä termillä tarkoitetaan hapon ja emäksen välisessä reaktiossa syntyvää ainetta. Tällä tavoin sitä ei kuitenkaan käytännössä valmisteta.

Esiintyminen luonnossa
----------------------

Natriumkloridia esiintyy luonnossa runsaasti meriveteen liuenneena. Valtamerissä sitä on noin 3–4 %, mutta esimerkiksi Itämeren murtovedessä vain 1–2 %. Joissakin suolajärvissä, kuten Kuolleessameressä ja Amerikan Isossa Suolajärvessä sitä on jopa lähes kylläisenä liuoksena, jolloin sitä on noin 30 %.

Suolaa esiintyy paikoitellen runsaasti myös kallioperässä vuorisuolana sekä suola-aavikoilla. Käytännön tarpeisiin sitä valmistetaan merivettä haihduttamalla tai suolakaivoksia louhimalla.

Vuorisuolan - yleisin ruokasuola - ohella muista lähteistä saadut 'ruokasuolat' sisältävät natriumkloridin lisäksi vähäisissä määrin myös muita suoloja ja alkuaineita. Näitä myydään mm. nimillä merisuola, kristallisuola (tunnetaan myös nimillä *intiaanisuola* tai *ruususuola*), ja mineraalisuola. Kaikki edellä mainitut sisältävät jonkin verran kaliumkloridia ja magnesiumsulfaattia. Merisuola sisältää luonnostaan jodia (0,13 mg/100 g), joskin pelkän merisuolan käyttö ei takaa riittävää jodin saantia Suomessa. Suomessa myytävään ruokasuolaan on lisätty jodia 2,5 mg/100 g jodin saannin turvaamiseksi.

Kristallisuolaan ei myöskään ole yleensä lisätty jodia, jolloin sen käyttö jodioidun ruokasuolan sijaan ei ole perusteltua, mikäli jodin saantia ei ole muuten turvattu.

Ravintokäyttö
-------------

Suolan sisältämä natrium on ihmiselle ja muille nisäkkäille välttämätön elektrolyytti ja makrokivennäisaine. Suolaa käytetään mausteena sille ominaisen, suolaisen perusmaun vuoksi. Teollisuus käyttää ruokasuolaa, koska se on hinnaltaan edullista ja sitoo nestettä. Suolan lisäys vaikuttaa myös ruoan koostumukseen. Suola vaikuttaa leivinhiivan kasvuun leivän leipomisessa ja juuston kypsymiseen. Ennen ruoan pakastamismahdollisuuden yleistymistä lihaa- ja kalaa säilöttiin usein tönkkösuolaamalla ja suolaa käytetään edelleenkin ruoan säilyvyyden parantamiseen.

### Fysiologiset ja terveysvaikutukset

Ruokasuolan sisältämä kloridi-ioni on välttämätön hivenaine, jota saadaan väestötasolla lähes yksinomaan ruokasuolasta. Liian niukka suolan käyttö saattaa siksi johtaa kloridi-ionien puutteeseen, joka voi ilmetä esimerkiksi vatsavaivoina, aloitekyvyttömyytenä, voimattomuutena, heikkoutena, uupumuksena ruokahaluttomuutena, ärtyisyytenä, kasvun hidastumisena ja kielen kehityksen häiriöinä.

Ruokasuolan sisältämää natriumia tarvitaan muun muassa lihasten toimintaan sekä hermoimpulssien siirtymiseen. Suolaa lisätään tämän vuoksi esimerkiksi nautojen rehuseoksiin ja lisäksi eläinten lähettyvillä saatetaan pitää suolakiveä, josta ne voivat nuolla lisäsuolaa suuresti vaihtelevan yksilöllisen tarpeensa mukaan. Natriumia tarvitaan myös elimistön nestetasapainon säätelyyn. Jodioitu ruokasuola on lisäksi tärkeä jodinlähde etenkin niille, jotka eivät käytä paljoa maitotuotteita. 

Suola lisää sekä solujen välisen nesteen että veren määrää. Jos veren volyymi lisääntyy liikaa, verenpaine saattaa nousta. Suolan vähentäminen vaikuttaa keskimäärin verenpainetta vähentävästi, mutta joillain se myös nostaa verenpainetta ja joillain se ei vaikuta lainkaan verenpaineeseen.

Scientific Americain -lehti kirjoitti kuitenkin vuonna 2011, ettei suolankäytön yhteys korkeaan verenpaineeseen ole ollut merkittävää, kun on tarkasteltu laajojen tutkimusten tuloksia Vuonna 2011 julkaistun Cochrane-katsauksen mukaan vähäsuolainen ruokavalio voi laskea systolista verenpainetta (yläpaine) lyhyellä aikavälillä, mutta lasku on vain 1–3,5 prosenttia. Toisen 2010-luvun alkupuolella julkaistun tutkimuskatsauksen mukaan 7,5 suolagramman vähentäminen ruokavaliosta laskee verenpainetautia sairastavien koehenkilöiden systolista verenpainetta vajaalla neljällä elohopeamillimetrillä. Jos suolansaanti pienenee 15 grammalla, verenpaine laskee seitsemän millimetriä.

Kohonnut verenpaine altistaa sepelvaltimotaudille, aivohalvaukselle, sydämen ja munuaisen vajaatoiminnalle ja osteoporoosille. Vuonna 2011 julkaistun tutkimusraportin mukaan yli 8 grammaa natriumia päivässä saaneilla esiintyi 78 prosenttia keskimääräistä enemmän sydänkuolemia mutta toisaalta myös alle 2 grammaa saaneilla esiintyi 68 prosenttia enemmän sydänkuolemia. Myös 2–3 grammaa saaneiden ryhmässä esiintyi 37 prosenttia enemmän sydänkuolemia kuin niillä, joiden natriumin saanti oli keskimääräiset 4–6 grammaa. Vuonna 2020 julkaistun tutkimuksen mukaan sekä liian suuri että liian pieni suolan saanti lisäävät aivohalvauksen riskiä ihanteellisen natriumin saannin ollessa 2,8–3,5 grammaa vuorokaudessa. 

Vuonna 2020 julkaistussa tutkimuksessa havaittiin, että korkean elintason maiden keskimääräinen päivittäinen suolankulutus korreloi suoraan väestön kuolleisuuden kanssa siten, että jokainen lisägramma natriumia lisäsi asukkaiden elinajanodotetta 3,4 vuodella aina noin 5,5 grammaan asti. Tulos saatiin muiden riskitekijöiden vakioinnin jälkeen.

Liian vähäinen natriumin saanti lisää kaliumin erittymistä virtsaan ja elimistön suuri insuliinipitoisuus vähentää natriumin poistumista elimistöstä. 

Suolan puutteen eli hyponatremian oireita ovat väsymys, voimattomuus, päänsärky ja pahoinvointi, sekä joskus lihasheikkous, kouristelu ja sekavuus. Liian alhainen veren natrium, voi syntyä kahdella eri mekanismilla: natriumia joko menetetään liikaa tai elimistöön kertyy liikaa vettä. Suolan puute voi aiheutua lääkityksestä, syömättömyydestä, hikoilusta, runsaasta veden juonnista, joistain sairauksista tai ripulista tai oksentelusta. Etenkin vanhukset voivat kärsiä suolan puutteesta syömättömyyden ja lääkityksensä johdosta.

Suolaa käytetään bakteerikasvua hidastavana säilöntäaineena ja suolan nauttimisen on havaittu vähentävän suoliston Lactobasillus-maitohappobakteerien määrää.

### Liian vähäinen ruokasuolan saanti

Natriumkloridin vähäisen saannin terveysvaikutuksista on julkaistu 14 tutkimusta. Ensimmäiset tutkimustulokset saatiin 1970-luvun lopulla, kun äidinmaidonkorvikkeen valmistajat lakkasivat lisäämästä siihen suolaa sen jälkeen kun viranomiaset olivat kehottaneet väestöä vähentämään suolan käyttöä. Muutaman viikon kuluttua noin 200 vauvan terveys heikkeni. Vauvoilla esiintyi ummetusta, ruokahaluttomuutta, lihasheikkoutta ja psykomotorisen kehityksen häiriöitä sekä väsymystä, ärtyisyyttä ja kasvun hidastumista. Suolaton ruokavalio oli johtanut heillä metaboliseen alkaloosiin sekä kaliumin ja kloorin puutteeseen.

### Suolan saanti ja saantisuositukset

Suomalaisten suolan käyttö on vähentynyt huomattavasti 1900- ja 2000-lukujen aikana. Suomalaiset käyttivät kokonaiset 40 grammaa suolaa henkeä kohden päivässä 1900-luvun alussa. Myös elintarvikkeiden luontaisesti sisältämän natriumin saanti on vähentynyt veriruokien ja luuliemen käytön hiipumisen myötä. 

Päivittäinen suolan saanti vaihtelee Amazonin sademetsän Yanomamo-kansan teelusikallisen kymmenesosasta Japanin 11 teelusikalliseen. Yhdysvaltalaisten keskisaanti on noin 1,5 teelusikallista, joka vastaa 3,4:ää grammaa natriumia. Vuonna 2018 julkaistun 18 maassa toteutetun tutkimuksen mukaan Kiinaa lukuun ottamatta 80 prosenttia tutkittavien maiden väestöstä sai ravinnostaan 3–5 grammaa natriumia päivässä, joka vastaa noin 8–13 g:aa ruokasuolaa. Finravinto 2007 -tutkimuksen mukaan suomalaisten naisten suolan saanti oli vuonna 2007 6,1 grammaa vuorokaudessa vastaten 2,4:ää  grammaa natriumia ja miesten 8,4  grammaa vastaten 3,3:a grammaa natriumia.. Kahdeksankymmentä prosenttia suomalaisen ravinnon suolasta on peräisin teollisuuden elintarvikkeisiin lisäämästä suolasta. Suolaa saadaan etenkin liha- ja kalajalosteista, leivästä ja juustosta. Maksa ja veri sisältävät luontaisesti erityisen runsaasti natriumia. 

Suolan käyttö kehotettiin vähentämään 1970-luvun lopulla, koska ajateltiin, että se lisää verenpainetaudin riskiä. Harvardin yliopiston julkaisisi vuonna 2006 tiedotteen, jonka mukaan suolan sopivalle saantimäärälle ei voida asettaa yksiselitteisiä rajoja, koska ihmisten verenpaine reagoi hyvin yksilöllisesti muutoksiin suolansaannissa. Tiedotteessa esitettiin myös, että terveet alle 50-vuotiaat, joiden verenpaine on alle 120/80, voisivat syödä suolaa makunsa mukaan etenkin, jos eivät ole afrikkalaistaustaisia. Maailman terveysjärjestö WHO esitti kuitenkin vuonna 2013, että kaikkien aikuisten tulisi rajoittaa suolan saantiaan viiteen grammaan päivässä, koska suurin osa ihmiskunnasta kärsii suolan liiallisen käytön aiheuttamasta kohonneesta verenpaineesta. Viisi grammaa suolaa vastaa noin 1,33:a Savonia-teelusikallista ja se sisältää noin kaksi grammaa natriumia, koska grammassa suolaa on noin 0,4 grammaa natriumia. 

Monet muutkin terveysjärjestöt ovat suositelleet natriumin saannin vähentämistä alle 2,3 gramman, joka vastaa alle 5,8:aa grammaa suolaa. Suosituksen toteutuminen merkitsisi käytännössä sitä, että ihmiset vähentäisivät suolankulutustaan yli 23–62 prosenttia. Kehotuksen takana on ajatus siitä, että suolan saannin vähentäminen laskisi verenpainetta, millä puolestaan on havaittu olevan sydän- ja verisuonitauteja ehkäisevää vaikutusta. Suositukset rajoittaa suolan saantia eivät ole kuitenkaan perustuneet vahvaan tutkimusnäyttöön siitä, että keskivertoa pienempi suolansaanti vähentäisi käytännössä sydän- ja verisuonisairastavuutta, eikä ole olemassa myöskään yhtään tutkimusta, jonka mukaan suolan saannin vähentäminen alle 2,3 grammaan päivässä vähentäisi sydän- ja verisuonisairastavuutta.

Yhdysvaltain ravitsemustieteilijöiden akatemian (Academy of Nutrition and Dietetics) vuonna 2015 julkaiseman lausunnon mukaan tutkimuksissa oli havaittu, että niillä, jotka nauttivat natriumia alle 2,6–3 grammaa vuorokaudessa oli muuta väestöä suurempi kuolleisuus, samoin kuin niillä, jotka nauttivat natriumia yli 3,4–5 g/vrk. Aasiassa tehdyissä tutkimuksissa on ilmennyt lisäksi, että sekä erittäin suolaisten yksittäisten ruokien nauttiminen että suolan erittäin suuri kokonaissaanti lisäävät riskiä sairastua mahkatarriin ja vatsasyöpään.

Lancet-tiedelehdessä vuonna 2018 julkaistussa kansainvälisen tutkijaryhmän laatimassa tutkimuksessa tutkittiin suolan sisältämän natriumin saannin yhteyttä väestön kokonaiskuolleisuuteen, sydän- ja verisuonitautikuolleisuuteen sekä verenpaineeseen. Tutkimuksessa vakioitiin muut kuolleisuuteen vaikuttavat tekijät, minkä jälkeen havaittiin, että jokainen päivittäinen lisägramma natriumia vähentää sekä väestön kokonaiskuolleisuutta että sydänkohtausten esiintyvyyttä. Tutkijat huomauttivat tutkimusraportissaan muunkin tieteellisen tutkimusnäytön viittaavan siihen, että ruokasuola ei ole haitallista, vaan sillä on päin vastoin sydän- ja verenkiertoelimistön toimintaa suojaavaa vaikutusta. Tutkittavia oli yli 95 000 ihmistä 18 eri maasta ja monista muista tutkimuksista on saatu samankaltainen tulos. Esimerkiksi vuonna 2020 julkaistussa tutkimuksessa havaittiin, että korkean elintason maiden keskimääräinen päivittäinen suolankulutus korreloi suoraan väestön kuolleisuuden kanssa siten, että jokainen lisägramma natriumia lisäsi asukkaiden elinajanodotetta 3,4 vuodella. Korkeimman kulutustason maissa nautittiin keskimäärin noin 5,5 grammaa natriumia, joka vastaa lähes 14:ää grammaa suolaa. Tulos saatiin muiden riskitekijöiden vakioinnin jälkeen. Tutkimuksessa tarkasteltiin 181:tä maata, joista 46:ssa vallitsi korkea elintaso.

Vuonna 2021 julkaistussa tieteellisessä tutkimuskatsauksessa havaittiin, että tähän asti kertyneen tutkimusnäytön kokonaisuuden valossa näyttää siltä, että natriumin suositeltava vähimmäissaanti olisi 2,3 gramman sijaan 3 grammaa (vastaten 7,5:tä grammaa suolaa) ja enimmäissaanti 5 grammaa (12,5 grammaa suolaa). Perusteluna oli se, että kyseisiä määriä pienempien ja myös suurempien natrium-/suolamäärien on havaittu korreloivan lisääntyneiden terveyshaittojen kanssa.

Suomen Valtion ravitsemusneuvottelukunnan vuonna 2014 antama vähimmäissuositus aikuisille on vain 0,6 grammaa natriumia eli 1,5 grammaa ruokasuolaa päivässä. Valtion ravitsemusneuvottelukunnan vähimmäissuositus on niin pieni, että kyseisen määrän natriumia saa jo pelkkien suolattomien elintarvikkeiden luontaisesti sisältämästä natriumista. Ravitsemusneuvottelukunta suosittelee suolan enimmäismääräksi naisilla 6  g/vrk ja 7 g/vrk miehillä. Natriumiksi laskettuna nämä vastaavat 2,4:ää ja 2,8:aa grammaa vuorokaudessa. Sama neuvottelukunta suosittelee vieläkin alhaisempaa suolamäärää ylipainoisille, verenpainetautia tai aikuistyypin diabetesta sairastaville ja niille, joiden suvussa on näitä tauteja. Suomalainen suositus on kuitenkin ristiriidassa Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian asettaman tieteellisen komitean vuonna 2013 antaman lausunnon kanssa, jonka mukaan sydäntautia, diabetesta tai kroonista munuaissairautta sairastavien natriuminsaannin alentamisella tasolle 2,3 tai 1,5 grammaa ei ole todettu olevan terveyshyötyjä, vaan päin vastoin terveydellistä haittaa. Yhdessäkään tutkimuksessa ei ole myöskään havaittu, että suolan vähentäminen 3–5 grammasta alle 3 grammaan vähentäisi sairastavuutta tai kuolleisuutta.

Suomalainen Lääkäriseura Duodecim ei tuntenut vuonna 2006 lainkaan ravinnosta johtuvaa natriumin puutetta, koska ruoassa oli sen mukaan monta kertaa enemmän suolaa kuin mitä ihminen tarvitsee. Lääkäriseura Duodecimin vuonna 2006 julkaiseman artikkelin mukaan suomalaista keskivertoruokavaliota noudattavan ei tarvitsisi nauttia helteelläkään lisäsuolaa edes tunnin lenkin jälkeen, koska hän saa ruoastaan suomalaista enimmäissuositusta suuremman määrän suolaa, mutta maratonin tapainen 3–4 tunnin voimakas hikoilu aiheuttaisi jo suolan puutosta Akuutin suolamenetyksen voi korvata laimealla suolavedellä tai siihen tarkoitetuilla lääkevalmisteilla..

### Jodin lisäys

Suomalaisessa maaperässä ei esiinny juuri lainkaan elimistölle välttämätöntä jodia. Jodia lisätään usein eläinten rehuun, mutta suomalaisten jodinsaanti jäisi siitä huolimatta usein liian alhaiselle tasolle ilman jodioidun suolan käyttöä, jota on tehty Suomessa 1950–luvulta lähtien.

Natriumjodidia, kaliumjodidia tai kaliumjodaattia lisätään vähittäiskaupoissa myytävaan vuorisuolaan nykyisin sen verran, että sen jodipitoisuudeksi tulee 2,5 mg / 100 g suolaa. Näin pyritään ehkäisemään kilpirauhasen suurentumaa eli struumaa. Jodioidun vuorisuolan jodipitoisuus on huomattavasti suurempi kuin jodioimattoman merisuolan, joka sisältää luontaisesti 0,13 milligrammaa / 100 g suolaa.

### Mineraalisuola

Erilaiset mineraalisuolat sisältävät vähemmän natriumkloridia, joka on usein korvattu kaliumkloridilla. Pienempi natriumkloridipitoisuus vähentää natriumin määrää, mistä syystä mineraalisuoloja pidetään "terveyssuoloina". Alhaisen natriumpitoisuuden vuoksi niitä ei kuitenkaan voi käyttää säilöntään tai tuoresuolaukseen, tai sitten suolaa on lisättävä tavallista enemmän.

Mineraalisuolan keskimääräinen koostumus on 100:aa grammaa kohden:

* natrium: 21 g
* kalium: 17,88 g
* magnesium: 1,1 g

"Pansuola" on mineraalisuola, jossa natriumia on vain puolet normaalista määrästä. Kalium ja magnesium ovat hyväksi verenpaineelle, verisuonille ja sydämelle.

### Luomusuola

Luomusuolan käyttämisestä voi olla haittaa, koska siihen ei lisätä jodia. Struuma on saatu katoamaan Suomesta miltei kokonaan lisäämällä jodia suolaan. Haitallisen natriumin määrässä ei ole merkittäviä eroja luomusuolassa ja jalostetussa ruokasuolassa.

Lääkinnällinen käyttö
---------------------

Suonensisäisesti laskimoon voidaan antaa fysiologista suolaliuosta esimerkiksi tilanteissa, joissa on nestevajaus tai muutoin tarve pitää suoniyhteys auki, tilanteesta riippuen – esimerkiksi aivoruhjeen ollessa kyseessä – suoneen voidaan antaa myös hypertonista liuosta. Hypertonista natriumkloridiliuosta, esimerkiksi kolmesta seitsemään -prosenttista, voidaan käyttää hengitettynä eräissä kroonisissa keuhkosairauksissa kuten kystisessä fibroosissa tai bronkiektasiataudissa sekä esimerkiksi pienille lapsille akuuteissa tulehduksellisissa tiloissa, missä näyttöä pidetään kyseenalaisena.

Suola kemianteollisuudessa
--------------------------

Suurin osa tuotetusta ruokasuolasta käytetään kemianteollisuuden raaka-aineena. Sitä tarvitaan lähes kaikkien muiden natriumin yhdisteiden, samoin kloorin ja sen yhdisteiden valmistukseen. Esimerkkeinä tärkeistä natriumia sisältävistä tuotteista, joiden valmistukseen sitä käytetään, voidaan mainita saippua ja muut pesuaineet, samoin sooda, jota tarvitaan myös lasin valmistuksessa.

Historia
--------

Merisuolan keräystä Intiassa.
Suola on ollut merkittävä osa ihmiskunnan historiaa viimeistään siitä alkaen, kun muinaiset egyptiläiset ja kiinalaiset keksivät yli 4 000 vuotta sitten käyttää hyväkseen suolaa ruoan säilöntään. Suolaaminen oli yleisin ja tehokkain säilömisen tapa aina 1900-luvulle asti, kunnes pakastaminen ja säilöntäaineet syrjäyttivät sen.

Suola on aikojen saatossa määrännyt useammankin kylän ja kaupungin paikan. Keski-Euroopan kaupungit Hallstatt, Hallein ja Halle kantavat nimissään kelttien suolavesilähdettä tarkoittavaa sanaa *gal* tai *hel*, joten suola lienee ollut seutujen alkuperäinen houkutin. Rooma syntyi etruskien suolaveden haihduttamon tuntumaan. Yhtä lailla Amerikan mantereella maata viljelevät intiaanit hakivat sijansa suolan liepeiltä.

Moni tie, satama ja kauppareitti syntyi alun perin tarpeesta kuljettaa suolaa. Rooman valtakunnan ensimmäinen suuri tie sai nimekseenkin Via Salaria, Suolatie. Yksi historian erikoisimmista kauppareiteistä syntyi keskiajalla Saharaan. Kamelit kuljettivat suolaa Länsi-Afrikasta Timbuktuun, jossa suola vaihtui muun muassa orjiin ja puuvillaan. Karavaanit ryhmittyivät satojen kilometrien taipaleella aavikkorosvojen pelossa tuhansien kamelien letkoiksi, joten satuloissa lienee ollut suolasäkki poikineen.

Suolan tärkeydestä kertoo, että siihen on liittynyt kautta aikain valtavasti tapoja ja uskomuksia. Esimerkiksi muinaisen Egyptin selibaatissa elävät papit kieltäytyivät syömästä suolaa, koska uskoivat sen kiihdyttävän sukupuolihaluja. Ranskassa oli menneinä vuosisatoina tapana, että sulhanen asteli alttarille suolaa taskussaan mieskunnon varmistamiseksi.

Sekä muinaiset egyptiläiset, kreikkalaiset että roomalaiset käyttivät suolaa uhrilahjoissaan ja kutsuivat jumalia sen avulla. Katolinen kirkko jakaa pyhän veden ohella myös "viisauden suolaa", *Sal Sapientiae*. Perinteisessä japanilaisessa teatterissa ripoteltiin suolaa näyttämölle ennen esitystä, koska suolan uskottiin varjelevan pahoilta hengiltä. Euroopassa on samasta syystä kastettu lapsia upottamalla heitä suolaan. Keskiajan Euroopan ruokapöydissä suolaan ei ollut sopivaa koskea käsin vaan veitsen kärjellä. 1500-luvun juutalaisen lain mukaan suolaa sai tarjota vain keskisormella ja nimettömällä. Suolaa tuli käsitellä huolella, sillä salaperäisessä aineessa, joka sai ruoan säilymään, ja joka nesteeseen liuettuaan kiteytyi uudestaan, oli pakko olla taikavoimaa.

### Suola entisaikojen politiikassa

Suola on ollut kautta historian hyvin tärkeää, ja monien historian keskeisten tapahtumien taustalla ajavana agendana. Esimerkiksi kun Rooman keisari Augustus tahtoi varmistaa suosionsa kansan keskuudessa ennen keisariuttaan, hän jakoi kansalle ilmaiseksi oliiviöljyä ja suolaa. Ruotsalaisen piispa Olaus Magnuksen vuoden 1555 teoksessa Pohjoisten kansojen historia listattiin, mitä tarvitaan, kun vihollinen piirittää: suolattuja mereneläviä säilyvyyden vuoksi. Mahatma Gandhi haastoi vuonna 1930 englantilaisten vallan Intiassa tekemällä vakavan rikoksen: hän valmisti suolaa merivettä kuumentamalla ja kehotti tuhansia häntä seuranneita maanmiehiään tekemään samoin.

Suola oli keskeissä asemassa 1700-luvun puolivälin aikaisessa Englannin ja sen Pohjois-Amerikan siirtokuntien riidoissa, ja taustatekijänä koko Yhdysvaltojen syntymisessä. Siirtokunnat myivät suolaamaansa turskaa, mutta englantilaiset vaativat, että siirtokunnat ostaisivat suolaa ainoastaan heiltä. Siirtokunnat eivät pitäneet ideasta, että tuottoisa turskakauppa olisi kokonaan emämaasta riippuvaista. Kauppakiistat nostivat siirtokunnat kapinaan vuonna 1775, johon englantilaiset vastasivat tuhoamalla siirtokuntien suolankeittämöt, kaappaamalla kapinallisten armeijan suolavarastot ja julistamalla siirtokunnat merisaartoon. Yhdysvallat julistautui itsenäiseksi seuraavana vuonna. Amerikan yhdysvaltojen kolonisoijia ei kannustanut laajentumaan länteen vain viljelysmaa ja resurssit, vaan monet tutkimusmatkaajat etsivät valtavaa legendaarista suolavuorta, joka tarinoiden mukaan sijaitsi jossakin erämaassa.

Verot muodostuivat osittain suolaverojen kautta, josta ensimmäiset maininnat ovat yli 4 000 vuotta vanhoja. Kiinassa syntyi Qin-dynastian aikaan 200-luvulla eaa. maailman ensimmäinen valtion markkinamonopoli suolalle. Suolamonopolista saatuja rahoja käytettiin muun muassa Kiinan muurin rakentamiseen. Euroopan ensimmäisen ja historian tiukimman suolamonopolin loi Venetsian kaupunkivaltio keskiajalla.

Myös Habsburgien suku rakensi valtansa suolan perustalle. He omistivat lopulta koko Keski-Euroopan suolantuotannon, ja he isännöivät myös kuljetusta ja tukkukauppaa. Habsburgien vuosisatoina käytiin sekä 30-vuotinen sota että Napoleonin sodat, jota he suolarahoilla tukivat. Euroopan valtioiden kartasto olisi päätynyt todennäköisesti merkittävästi erinäköiseksi, jos mahtisuku ei olisi ollut sodissa mukana suolarahoillansa.

Ranskassa suolavero oli yksi suuren vallankumouksen sytykkeistä. Verosta tuli 1600-luvun loppuun mennessä valtion suurimpia tulonlähteitä. Kansaa verossa ärsytti etenkin niin sanottu velvollisuussuola: jokaisen yli kahdeksanvuotiaan ranskalaisen piti ostaa seitsemän kiloa suolaa vuodessa valtion määräämään korkeaan hintaan. 1700-luvun jälkipuoliskolla ennen vallankumouksen puhkeamista yli 3 000 ranskalaista, joukossa niin naisia kuin lapsiakin, tuomittiin vuosittain kuolemaan tai vankilaan suolalain rikkomisesta.

### Erotusmenetelmät

Suola oli ihmisille elinehto, mutta työlästä valmistaa. Keltit louhivat sitä Keski-Euroopan kaivoksistaan jo satoja vuosia ennen ajan laskun alkua, mutta merestä tai suolavesikaivosta peräisin olevan veden haihduttaminen höyrystämällä vesi pois niin, että vain suola jäi jäljelle, oli tärkein tapa vuosituhansien ajan. Suolavesikaivojen poraaminen ja veden pumppaaminen oli hidasta ja raskasta. Veden höyrystämiseen kului paljon aikaa, joten siellä missä riitti aurinkoa suolavesi jätettiin paisteeseen.

Ilmastoltaan harmaassa ja sateisessa Pohjois-Euroopassa poltettiin keskiajalla meriveden kyllästämää turvetta. Tuhkan ja suolan seokseen lisättiin merivettä, johon suola liukeni. Kun liuoksesta haihdutettiin vesi, saatiin runsaasti suolaa. Koska suola oli vaikeasti hankittava välttämättömyys, se oli avain valtaan ja rikkauksiin, ja oiva verotuskohde.

Kun espanjalainen konkistadori Hernán Cortés valloitti 1500-luvulla atsteekkien valtakunnan Meksikossa, hän otti nopeasti haltuunsa intiaanien suolanvalmistuspaikat nopeuttaakseen kulttuurin tuhoa. He rakensivat kaivostensa yhteyteen suuria suolatehtaita, sillä he keksivät menetelmän jossa suolan avulla saadaan hopea erotettua malmista.

### Ympäristötuhot

Suolan valmistus on aiheuttanut merkittävästi ympäristötuhoja. Ison-Britannian pahamaineisimpia suolantuotantoalueita oli Cheshire Liverpoolin läheisyydessä. Seudun metsät käytettiin jo 1500-luvulla loppuun suolavesikattiloiden polttopuuksi, joten vettä ryhdyttiin haihduttamaan kivihiilellä. Cheshire houkutteli aina vain enemmän suolayrittäjiä, ja lopulta aikalaisten kuvausten mukaan keittämöiden savu mustasi taivaan ja suolakattiloiden karsta peitti maan.

Lähteet
-------

1. ↑  Luettelo 1840. *Juutinrauman tulli*.  Arkistoitu 11.1.2012. Viitattu 14.10.2020.
2. ↑  Rönkkö, Pentti J.: Tahma takertuu ajovaloihin: Onko maantiesuolan koostumus muuttunut? *Satakunnan Kansa*.  11.1.2019.  Arkistoitu 15.10.2020. Viitattu 14.10.2020.
3. ↑  Shilton, A. C.: Pink Himalayan Salt Is a Waste of Money *Vice*.  18.1.2019. Viitattu 14.10.2020. (englanniksi)
4. 1 2 3  Mustajoki, Pertti: Hyponatremia (alhainen veren natrium) *Lääkärikirja Duodecim*.  9.10.2019. Viitattu 14.10.2020.
5. 1 2  Sodium Intake and Health: What Should We Recommend Based on the Current Evidence? Nutrients 2021, 13, 3232.
6. ↑  Nurminen, Marja-Leena & Vaajakallio, Ulla: *Vitamiinien ja kivennäisaineiden ABC*. WSOY 1997 ISBN 951022166X
7. ↑  Dietary Reference Intakes for Water, Potassium, Sodium, Chloride, and Sulfate. Panel on Dietary Reference Intakes for Electrolytes and Water, Standing Committee on the Scientific Evaluation of Dietary Reference Intakes
8. ↑  Ilola, Maarit: Pihvinautojen kivennäisruokinta *AtriaNauta*. Viitattu 14.10.2020.
9. ↑  Helldán, Anni, Raulio, Susanna ym. (toim.): Finravinto 2012 -tutkimus  2013. Terveyden ja hyvinvoinnin laitos. Viitattu 11.3.2014.
10. 1 2 3  Take it with a grain of salt *Harvard Health*.  1.11.2006. Viitattu 27.10.2021. (englanniksi)
11. ↑  Melinda Wenner Moyer: It's Time to End the War on Salt  8.7.2011. Scientific American.  Arkistoitu 3.2.2014. Viitattu 1.2.2014. (englanniksi)
12. ↑  Graudal, N. A. Hubeck-Graudal, T. & Jurgens, G.: Effects of low salt diet on blood pressure, hormones and lipids in people with normal blood pressure and in people with elevated blood pressure  9.11.2011. The Cochrane Collaboration.  Arkistoitu 25.8.2012. Viitattu 1.2.2014. (englanniksi)
13. ↑  Salt, Heart Disease, and Stroke.
14. ↑  Kohonnut verenpaine *Käypä hoito -suositus*. Lääkäriseura Duodecim. Viitattu 14.10.2020.
15. ↑  Urinary Sodium and Potassium, and Risk of Ischemic and Hemorrhagic Stroke (INTERSTROKE): A Case–Control Stud.
16. 1 2  Franz H. Messerli, Louis Hofstetter, Lamprini Syrogiannouli, Emrush Rexhaj, George C. M. Siontis, Christian Seiler: Sodium intake, life expectancy, and all-cause mortality.  *European Heart Journal*, {{{Vuosi}}}. doi:10.1093/eurheartj/ehaa947. Artikkelin verkkoversio.  en
17. ↑  How Much Protein Do You Need In Nutritional Ketosis? *Virta Health*.  4.2.2020. Viitattu 2.1.2021. (englanniksi)
18. ↑  Swasti Tiwari, Shahla Riazi, Carolyn A. Ecelbarger: Insulin's impact on renal sodium transport and blood pressure in health, obesity, and diabetes.  *American Journal of Physiology-Renal Physiology*, 2007-10, 293. vsk, nro 4, s. F974–F984. doi:10.1152/ajprenal.00149.2007. ISSN 1931-857X. Artikkelin verkkoversio.  en
19. 1 2 3  Miten suolanpuute vaikuttaa ihmiseen?  27.7.2011. Aamulehti.  Arkistoitu 1.2.2014. Viitattu 23.1.2014.
20. 1 2 3  Mustajoki, Pertti: Veren suolapitoisuuksien muutoksia *Lääkärikirja Duodecim*.  11.3.2020. Viitattu 14.10.2020.
21. ↑  Kehon pienet apulaiset | Suoliston mikrobit ovat mukana monessa – tuottavat jopa humalan ilman viinanjuontia ja karvoja kaljuun *Helsingin Sanomat*.  22.5.2023. Viitattu 31.5.2023.
22. ↑  Giulia C. Signorelli, Mario G. Bianchetti, Luca M. M. Jermini, Carlo Agostoni, Gregorio P. Milani, Giacomo D. Simonetti, Sebastiano A. G. Lava: Dietary Chloride Deficiency Syndrome: Pathophysiology, History, and Systematic Literature Review.  *Nutrients*, 9.11.2020, 12. vsk, nro 11, s. 3436. PubMed:33182508. doi:10.3390/nu12113436. ISSN 2072-6643. Artikkelin verkkoversio.
23. ↑  Dietary Reference Intakes for Water, Potassium, Sodium, Chloride, and Sulfate. Panel on Dietary Reference Intakes for Electrolytes and Water, Standing Committee on the Scientific Evaluation of Dietary Reference Intakes
24. ↑  Korhonen, Jani: *Suolan käyttö ravintoloissa asiakkaiden sekä keittiöhenkilökunnan näkökulmasta*, s. 16. Opinnäytetyö: Hotelli- ja ravintola-alan koulutusohjelma. Haaga-Helia ammattikorkeakoulu, 2013. Teoksen verkkoversio (viitattu 14.10.2020).
25. 1 2  Mente, Andrew & O'Donnell, Martin & Rangarajan, Sumathy & McQueen, Matthew & Dagenais, Gilles & Wielgosz, Andreas, ym.: Urinary sodium excretion, blood pressure, cardiovascular disease, and mortality: a community-level prospective epidemiological cohort study.  *The Lancet*, 11.8.2018, 392. vsk, nro 10146, s. 496–506. doi:10.1016/S0140-6736(18)31376-X. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 14.10.2020.  (englanniksi)
26. ↑  Paturi, M. Tapanainen, H. Reinivuo, H. & Pietinen, P. (toim.): Finravinto 2007 -tutkimus  2008. Kansanterveyslaitos.  Arkistoitu 7.6.2011. Viitattu 6.10.2008.
27. ↑  Asiantuntija: Suolan saantia vähennettävä – korvaa näillä *Studio55.fi*.  12.3.2014. Viitattu 14.2.2021.
28. ↑  Veri *Fineli*. Viitattu 14.10.2020.
29. ↑  WHO tiukensi suolasuositusta *Ruokatieto*.  14.2.2013.  Arkistoitu 19.9.2020. Viitattu 14.10.2020.
30. 1 2  Sodium Intake and Health: What Should We Recommend Based on the Current Evidence? Nutrients 2021, 13, 3232.
31. ↑  Academy Comments re The DGAC Scientific Report  8.5.2015. Academy of Nutrition and Dietetics.  Arkistoitu 8.4.2020. Viitattu 17.5.2015. (englanniksi)
32. ↑  Ji Hyun Song, Young Sun Kim, Nam Ju Heo, Joo Hyun Lim, Sun Young Yang, Goh Eun Chung: High Salt Intake Is Associated with Atrophic Gastritis with Intestinal Metaplasia.  *Cancer Epidemiology, Biomarkers & Prevention: A Publication of the American Association for Cancer Research, Cosponsored by the American Society of Preventive Oncology*, 07 2017, nro 7, s. 1133–1138. PubMed:28341758. doi:10.1158/1055-9965.EPI-16-1024. ISSN 1538-7755. Artikkelin verkkoversio.
33. ↑  Tsugane, S.: Salt, salted food intake, and risk of gastric cancer: epidemiologic evidence.  *Cancer Science*, 2005, 96. vsk, nro 1, s. 1–6. doi:10.1111/j.1349-7006.2005.00006.x.. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 5.8.2008.  (englanniksi)
34. ↑  Sundell, Petra: Kansainvälinen tutkimus väittää: Suola ei ehkä olekaan niin vaarallista – näin paljon natriumia saisi oikeasti nauttia *MTV3 Uutiset*.  21.8.2018. Viitattu 14.10.2020.
35. ↑  Suomalaiset ravitsemussuositukset – ravinto ja liikunta tasapainoon.  2005. Valtion ravitsemusneuvottelukunta.  Arkistoitu 19.3.2013. Viitattu 10.10.2008.
36. ↑  Sodium Intake in Populations Assessment of Evidence. Institute of Medicine 2013.
37. ↑  Andrew Mente, Martin O'Donnell, Sumathy Rangarajan, Matthew McQueen, Gilles Dagenais, Andreas Wielgosz: Urinary sodium excretion, blood pressure, cardiovascular disease, and mortality: a community-level prospective epidemiological cohort study.  *The Lancet*, 11.8.2018, nro 392, s. 496–506. PubMed:30129465. doi:10.1016/S0140-6736(18)31376-X. ISSN 0140-6736. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi)
38. 1 2 3  "Suolainen totuus", Yliopisto-lehti 6/2013, s. 52–55.
39. ↑  Milloin Suomessa alettiin lisäämään suolaan jodia? Milloinka jodin lisäys lopetettiin? *Kysy.fi – Helsingin kaupunginkirjasto*.  12.10.2015.  Arkistoitu 13.5.2019. Viitattu 14.10.2020.
40. ↑  Hieno merisuola, 1 kg *Ruohonjuuri*. Viitattu 14.10.2020.
41. ↑  Mineraalisuola, keskiarvo *Fineli*. Viitattu 14.10.2020.
42. ↑  Hänninen, Joonas ja Kauhanen, Marko: Laskimonsisäinen nestehoito ja sydämen vajaatoiminta sairastava potilas *Opinnäytetyö, ammattikorkeakoulu Savonia*.  22.4.2015. Viitattu 5.4.2018.
43. ↑  Randell, Tarja: Hypertoninen keittosuolaliuos kohonneen aivopaineen hoidossa akuutin aivovamman yhteydessä *Duodecim – Käypä hoito*.  30.10.2008.  Arkistoitu 6.4.2018. Viitattu 5.4.2018.
44. ↑  Salo, Eeva ja Korppi, Matti: Hypertoninen suolaliuos bronkioliitissa *Duodecim – Käypä hoito*.  26.6.2015. Viitattu 5.4.2018.
45. ↑  Kuinka CF:ä hoidetaan *Suomen CF-yhdistys*.  Arkistoitu 6.4.2018. Viitattu 5.4.2018.
46. ↑  Fiona Kellett, Niven M. Robert: Nebulised 7% hypertonic saline improves lung function and quality of life in bronchiectasis.  *Respiratory Medicine*, joulukuu 2011, 105. vsk, nro 12, s. 1831–1835. doi:10.1016/j.rmed.2011.07.019. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 5.4.2018.  (englanniksi)
47. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14  Veikko Ahola, Jaakko Hämeen-Anttila, Virpi Hämeen-Anttila, Petri Kosonen, Tiina Makkonen, Mikko Saarinen, Lauri Seppälä, Susanna Särkkä, Vesa Tikander, Tapio Tolmunen, Mari Vainio, Matti Välimäki: Kun suola pyöritti maailmaa.  *Historia: Suomi ja maailma historian valokeilassa*, tammikuu 2013, nro 1, s. 14–21. ISSN 1795-4215.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Natriumkloridi** Wikimedia Commonsissa

* Salt *Food Standards Agency*.  26.1.2018. Viitattu 14.10.2020. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

Yrtit ja mausteet

|  |  |
| --- | --- |
| Yrtit | 
* Basilika
* Iisoppi
* Kamomillasaunio
* Korianteri
* Lakritsikasvi
* Liperi (lipstikka)
* Meirami
* Mintut
* Mäkimeirami (oregano)
* Persilja
* Rakuuna
* Rosmariini
* Ruohosipuli
* Sitruunamelissa
* Tilli
* Timjami
* Valkosipuli

 |
| Muut maustekasvit | 

|  |  |
| --- | --- |
| Hedelmät: | 
* Chili
* Maustepippuri
* Paprika
* Pippuri
* Roseepippuri
* Tähtianis
* Vanilja

 |
| Siemenet: | 
* Kardemumma
* Kumina
* Maustefenkoli
* Roomankumina (juustokumina/jeera)
* Seesami

 |
| Juuret ja maavarsi: | 
* Inkivääri
* Maustekurkuma
* Maustekrassi (wasabi)
* Piparjuuri
* Sokeri

 |
|  Kuori: | 
* Ceyloninkaneli
* Kassiakaneli

 |
|  Muut kasvinosat: | 
* Kapris
* Katajanmarja
* Neilikka
* Sahrami

 |

 |
| Epäorgaaniset mausteet | 
* Suola
* Suolankukka

 |
| Maustesekoitukset | 
* Aromisuola
* Curry
* Fines herbes
* Garam masala
* Sitruunapippuri
* Vaniljasokeri
* Vanilliinisokeri

 |