recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Fletcher Christian**Fletcher Christian** (25. syyskuuta 1764 Cumberland, Englanti – 20. syyskuuta 1793 Pitcairnsaaret) oli englantilainen merimies ja kapinajohtaja.

Fletcher oli ensimmäisen kerran merillä 18-vuotiaana merikadettina *Eurydicellä* vuonna 1783. Alus kiersi Afrikan ja kävi Intiassa ja Malaijien saaristossa asti. Sen jälkeen hän oli luutnantti William Bligh'n *Britannia*-aluksen miehistössä kahdella merimatkalla. Bligh otti Christianin suojatikseen ja suositteli tätä HMS Bountylle, jonka oli määrä vielä leipäpuun taimia Tahitilta Karibialle.

Christian oli HMS Bounty -laivan perämies ja sotilasarvoltaan luutnantti. Hän otti laivan komentoonsa kapteeni William Bligh’lta Bounty-laivan kapinassa 28. huhtikuuta 1789. Kapinan jälkeen Christianin johtama *Bounty* suuntasi ensin Tahitille, minne osa miehistöstä jäi. Christian ja kahdeksan muuta miestä purjehtivat vuonna 1790 Pitcairnin saarelle, minne he jäivät asumaan kahdenkymmenen Tahitilta mukaan lähteneen tai kaapatun miehen ja naisen kanssa.

Christianin luultavasti tappoivat tahitilaismiehet Pitcairnilla.

William Bligh kuvaili Christiania tummaksi ja mustatukkaiseksi, noin 175-senttimetriseksi, vahvarakenteiseksi ja hiukan länkisääriseksi. Muiden hänet tunteneiden mukaan Christian oli kasvoiltaan miellyttävän näköinen ja johtajatyyppi.

Elokuvahahmona
--------------

Fletcher Christiania ovat esittäneet elokuvissa:

* Wilton Power (*The Mutiny of the Bounty*, 1916)
* Errol Flynn (*In the Wake of the Bounty*, 1933)
* Clark Gable (*Kapina laivalla*, 1935)
* Marlon Brando (*Kapina laivalla*, 1962)
* Mel Gibson (*Bounty – kapina laivalla*, 1984)

Lähteet
-------

* Alexander, Caroline: *The Bounty: The True Story of the Mutiny on the Bounty*. Penguin Books, 2004. ISBN 0-670-03133-X.

### Viitteet

1. 1 2  Alexander 2004, s. 57–59.
2. ↑  MilitaryHistory: Napoleonic Wars: Vice Admiral William Bligh *militaryhistory.about.com*. Viitattu 28.9.2016. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Greg Dening: William Bligh *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 2.9.2017.
4. ↑  Caroline Alexander: Mutiny on the Bounty: The true story of Captain Bligh's mutineers *The Telegraph*.  12.3.2017. Viitattu 2.9.2017.
5. ↑  Ben Johnson: Mutiny on the Bounty Historic UK. Viitattu 2.9.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Sauda bint Zama'a arabialaisin merkein
**Sauda bint Zama'a** (arab. سودة بنت زمعة‎) (570/580? – 674) oli profeetta Muhammedin vaimo ja yksi Uskovaisten äideistä.

Sauda oli al-Sakran ibn Amrin vaimo. Molemmat olivat Mekan muslimeita, jotka olivat paenneet muslimien vainoa Abessiniaan. Kun he palasivat Mekkaan, mies kuoli. Odotettuaan laillisen ajan Muhammed kosi Saudaa, joka lupasi antaa asiansa Muhammedin hoidettavaksi. Muhammed pyysi Saudaa etsimään klaanistaan miehen, joka voisi naittaa hänet. Saudalla oli tässä vaiheessa viisi tai kuusi lasta edellisestä avioliitostaan.

Sauda oli ensimmäinen, jonka Muhammed otti vaimokseen Khadijan (555–620) kuoleman jälkeen. Avioliitto pantiin täytäntöön vuonna 620 Mekassa. Muhammed oli tällöin 50 ja Sauda 40- tai 50-vuotias, sillä perimätieto on tässä epätarkka. Kerrotaan kuitenkin, että mekkalaiset eivät uskoneet korviaan kuullessaan avioliitosta. Miten vanha, vähemmän kaunis ja varaton leski saattoi tulla hyväsukuisen ja kauniin Khadijan seuraajaksi Muhammedin vaimona?

Sauda bint Zama'an historiallisuus on jäänyt avoimeksi, sillä hänestä kirjoitetaan vasta 700-luvun lopulla Ibn Ishaqin teoksessa eli sata vuotta hänen kuolemansa jälkeen.

Katso myös
----------

* Muhammed
* Muhammedin historiallisuus
* Muhammedin vaimot

Lähteet
-------

* Al-Tabari: *The History of al-Tabari. Volume XXXIX. Biographies of the Prophet's Companions and Their Successors. Translated and annotated by Ella Landau-Tasseron*. State University of New York Press, 1998. Teoksen verkkoversio.
* Ibn Hisham: *Profeetta Muhammedin elämäkerta (suom, Jaakko Hämeen-Anttila)*. Basam Books, 1999. ISBN 952-9842-27-9.
* Ibn Ishaq: *The Life of Muhammad. A translation of Ishaq’s sirat rasul Allah with introduction and notes by A. Guillaume*. Oxford University Press, 1955. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Ibn Hisham, 1999, s. 454; Ibn Ishaq, 1955, s. 792
2. ↑  Al-Tabari, 1998, s.182-184
3. 1 2  Al-Tabari, 1998, s.169-171
4. ↑  Sawdah Bint Zam’ah  2.4.2009. Islamweb.net.
5. ↑  Ibn Hisham, 1999, s. 454
6. ↑  Ibn Ishaq, 1955, 792
**Hannu Haapasalmi** (s. 2. kesäkuuta 1960 Ilmajoki) on entinen suomalainen nyrkkeilijä, ammatiltaan saneerausmies ja vahtimestari.

Haapasalmi edusti amatööriurallaan Seinäjoen Kehä-Jusseja. Hän saavutti SM-pronssia 75 kg:n sarjassa 1984 ja 1987 sekä 81 kg:n sarjassa 1990 ja 1992. Vuonna 1992 hän otteli voitokkaasti kaksi epävirallista ammattilaisottelua.

Haapasalmi valittiin Seinäjoen kaupunginvaltuustoon perussuomalaisten listoilta kunnallisvaaleissa 2008. Hänet tuomittiin heinäkuussa 2009 seitsemäksi kuukaudeksi ehdolliseen vankeuteen törkeästä petoksesta. Lokakuussa 2009 kaupunginvaltuusto päätti äänestyksen jälkeen, ettei häntä eroteta valtuustosta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ehdollista saanutta valtuutettua ei erotettu *iltalehti.fi*.  19.10.2009. Viitattu 19.10.2009.
2. ↑  Sm-mitalistit 1951–1999 *nyrkkeilyliitto.com*.  Arkistoitu 27.4.2010. Viitattu 19.10.2009.
3. ↑  Hannu Haapasalmi *scandinavian-boxing-rankings*. Viitattu 19.10.2009. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
4. ↑  Seinäjoki - Ehdokkaat vertauslukujärjestyksessä *yle.fi*.  30.10.2008.  Arkistoitu 29.10.2008. Viitattu 19.10.2009.
**Luapulan maakunta** (Luapula Province) on yksi Sambian kymmenestä maakunnasta. Maakunnan pinta-ala on 50567 km2, mikä on noin 6% koko Sambian pinta-alasta. 40% maakunnan pinta-alasta on vesistöjä, jos vesistöihin lasketaan mukaan myös Bangweulun suoalueet. Luapulan maakunnan länsipuolella on Kongon demokraattinen tasavalta, itäpuolella Pohjoinen maakunta ja lounaassa Keskinen maakunta. Hallinnollisesti Luapulan maakunta jakautuu 11 piiriin, jotka ovat Mansa, Milenge, Nchelenge, Kawambwa, Mwense, Chienge, Chembe, Lunga, Chipili, Samfya ja Mwansabombwe.

Luapulan maakunnassa asuu 991927 ihmistä, joista 797407 asuu maaseudulla ja 194520 kaupunkialueilla. Suurin osa maakunnan väestöstä on keskittynyt järvien ympäristöön sekä jokilaaksoihin. Näillä alueilla kalastus onkin yksi tärkeimmistä elinkeinoista.

Luapulan maakunnan maantieteellisiä piirteitä luonnehtivat laakso, jossa virtaa Luapula-joki, sekä korkeammalla oleva tasanko. Luapulan laakso on noin 900 metriä merenpinnan yläpuolella ja Kawambwan tasanko noin 1300 metrin korkeudessa. Lisäksi Mwerujärvi ja Bangweulujärvi ulottuvat maakunnan alueelle. Bangweulujärven itä- ja eteläpuolella sijaitsevat Bangweulun suoalueet. Maakunnan alueella vallitsee trooppinen ilmasto ja alueella kolme erillistä kautta vuoden aikana: huhti–elokuussa on viileä ja kuiva kausi, elo–lokakuussa on kuuma ja kuiva kausi ja marras–huhtikuussa on lämmin sadekausi. Kuukausien keskilämpötila vaihtelee 16°C–24°C välillä. Luapulan laaksossa voi lokakuussa olla kuumempaakin kuin 24°C. Maakunnan alueen vuotuinen sademäärä on 1115–1500 mm. Sademäärä on suurimmillaan maakunnan pohjoisosien tasangolla sekä Bangweulun suoalueilla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  About Luapula *Luapula Provincial Administration*.  Arkistoitu 23.2.2022. Viitattu 23.2.2022. (englanniksi)
2. ↑  Provincial Administration *Luapula Provincial Administration*.  Arkistoitu 23.2.2022. Viitattu 23.2.2022. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Luapulan maakunta**.
Sambian maakunnat

* Copperbelt
* Eteläinen
* Itäinen
* Keskinen
* Luapula
* Luoteinen
* Lusaka
* Läntinen
* Muchinga
* Pohjoinen
**Paul Hannu Walter Hausen** (s. 9. lokakuuta 1944 Hämeenlinna) oli Oulun yliopiston sosiaalihammaslääketieteen professori 1996–2010. Hän hoiti virkaa aluksi Kuopion yliopistossa vuodesta 1985.

Hausen on ehkäisevän hammaslääketieteen asiantuntija, ja hänen tutkimustyönsä on painottunut lasten ja nuorten suun terveyden edistämiseen paitsi lääketieteen myös käyttäytymis- ja sosiaalitieteen näkökulmasta. Hänen tunnetuimpia tutkimustuloksiaan on, että tehokkaimmatkaan ehkäisevät karieshoidot eivät paranna lasten suun terveyttä, ellei niitä tueta myös lasten arkielämässä.

Vuonna 2010 Hausenille myönnettiin ehkäisevän hammaslääketieteen alan vuoden 2010 Yngve Ericsson -palkinto. Hän jakoi palkinnon, noin 42 000 euroa, brasilialaisen professorin Jaime A. Curyn kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Paavilainen, Ulla (päätoim.): *Kuka kukin on: Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2015*, s. 163–164. Helsinki: Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28228-0.
2. ↑  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 157–158. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
3. 1 2  Merkittävä hammaslääketieteen palkinto Hannu Hausenille.  *Apropos: Suomen Akatemian verkkolehti*, 11.06.2010.  Suomen Akatemia. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 8.11.2012. [vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Lublinin voivodikunta** (puol. *województwo lubelskie*) oli vuosina 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Lublin. Vuonna 1997 alueen väkiluku oli 1 027 500. Siihen kuului 69 kuntaa ja sen alueella oli 17 kaupunkia. Vuoden 1999 hallintouudistuksessa Lublinin voivodikunnan alueesta tuli osa uutta Lublinin voivodikuntaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Rocznik Statystyczny Województw 1998 (pdf) (sivut 40–41) Puolan tilastokeskus. Viitattu 8.9.2022. (puolaksi)
2. ↑  Dmowski, Sławomir: PiS chce zmian na mapie Polski. Województwo lubelskie zostanie podzielone? *Dziennik Wschodni*.  24.7.2020. Viitattu 8.9.2022. (puolaksi)
3. ↑  Gorzym-Wilkowski, Waldemar A.: Wpływ granicy wschodniej na przestrzeń społecznoekonomiczną Lubelszczyzny *WSEI*.  2014. Viitattu 8.9.2022. (puolaksi)

Puolan voivodikunnat 1975–1998
Biała Podlaska • Białystok • Bielsko-Biała • Bydgoszcz • Chełm • Ciechanów • Częstochowa • Elbląg • Gdańsk • Gorzów • Jelenia Góra • Kalisz • Katowice • Kielce • Konin • Koszalin • Krakova • Krosno • Legnica • Leszno • Lublin • Łomża • Łódź • Nowy Sącz • Olsztyn • Opole • Ostrołęka • Piła • Piotrków • Płock • Poznań • Przemyśl • Radom • Rzeszów • Siedlce • Sieradz • Skierniewice • Słupsk • Suwałki • Szczecin • Tarnobrzeg • Tarnów • Toruń • Wałbrzych • Varsova • Włocławek • Wrocław • Zamość • Zielona Góra
| "When You're Young"3 Doors Down |
| --- |
| Singlen "When You're Young" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Time of My Life* |
|  Julkaistu | 2011 |
|  Tuottaja(t) | Howard Benson |
|  Tyylilaji | alternative rockpost-grunge |
|  Kesto | 04.14 |
|  Levy-yhtiö | Universal Republic |
| 3 Doors Downin muut singlet |
| "Citizen/Soldier"2008 | "When You're Young"2011 | "Every Time You Go"2011 |

**When You're Young** on yhdysvaltalaisen rockyhtye 3 Doors Downin singlejulkaisu vuodelta 2011, ja yhtyeen ensimmäinen single heidän viidenneltä studioalbumiltaan *Time of My Life*. Single julkaistiin ladattavaksi iTunes-musiikkipalveluun 1. helmikuuta 2011, ja se on yhtyeen historian kymmenes singlejulkaisu, joka on saavuttanut Top 10-listasijoituksen Mainstream Rock Charts-singlelistalla.

Kappaletta käytettiin myös *SmackDown*-painija Edgen jäähyväisjaksossa, joka esitettiin televisiossa 15. huhtikuuta 2011. Edge joutui päättämään painiuransa hänelle diagnosoidun selkäytimen ahtauman myötä. Vamma oli saanut alkunsa vuonna 2003 Edgen niskavammasta.

Lähteet
-------

1. ↑   Brad Arnold Talks About "When You're Young" YouTube. Viitattu 30.5.2011.
2. ↑   When You're Young (3 Doors Down song) Wikipedia. Viitattu 30.5.2011.
Fleurette Beauchamp-Huppé
**Marie Berthe Fleurette Beauchamp-Huppé** (o.s. Beauchamp; 12. joulukuuta 1907 Montreal – 15. maaliskuuta 2007 Montreal) oli kanadalainen pianisti ja sopraano.

Beauchamp-Huppé opiskeli pianonsoittoa Alice McCaughanin johdolla vuosina 1915–1922. Vuosina 1922–1932 hän jatkoi näitä opintojaan Romain-Octave Pelletierin, Arthur Letondalin ja Romain Pelletierin johdolla. Lisäksi hän sai opetusta laulamisessa Albert Robervalilta, näyttämöesiintymisessä Jeanne Maubourgilta sekä harmoniassa Henri Mirolta ja Rodolphe Mathieulta. Beauchamp-Huppé esiintyi Société canadienne d'opéretten tuotannoissa. Hän sai pianistina Canadian Institute of Musicin palkinnot vuosina 1930, 1931 ja 1932 sekä sen Prix de Parisin vuonna 1933.

Vuosina 1933–1934 Beauchamp-Huppé täydensi pianonsoiton opintojaan Pariisissa Victor Staubin, Edith Lang-Laszlon ja José Estradan johdolla. Palattuaan Kanadaan hän piti resitaaleja ja esiintyi orkesterin solistina. Hän esitti muiden muassa François Brassardin, Alexis Contant'n, Rodolphe Mathieun, Henri Miron ja Georges Savarian johdolla. Osa näistä teoksista oli hänelle omistettuja. Vuonna 1945 Beauchamp-Huppé esiintyi Montrealin sinfoniaorkesterin solistina César Franckin teoksen *Les Djinns* tuotannossa. Hän säesti Adrienne Roy-Vilandréa levytyksellä *Popular Songs of French Canada*. Hän teki myös opetustyötä Montrealin musiikkikonservatoriossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fleurette Beauchamp-Huppé The Canadian Encyclopedia


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF
* WorldCat

 |

 |
**Lubartówin piirikunta** (puol. *powiat lubartowski*) on yksi Lublinin voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 88 352. Siihen kuuluvat 12 kuntaa ovat Abramów, Firlej, Jeziorzany, Kamionka, Kock, Lubartów, Michów, Niedźwiada, Ostrów Lubelski, Ostrówek, Serniki ja Uścimów.

Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Lubartówin piirikunnan asukkaista 51,1 prosenttia oli naispuolisia ja 48,9 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 18,4 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,4 prosenttia ja eläkeikäiset 21,3 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,4 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 768 lasta. Lubartówin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 76 819 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Powiat lubartowski w liczbach *Polska w liczbach*. Viitattu 7.9.2020. (puolaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Lublinin piirikunnat |
| --- |
|  |
| Kaupunkipiirikunnat | 
* Lublin (hallintokeskus)
* Biała Podlaska
* Chełm
* Zamość

 |
|  |
| Piirikunnat | 
* Biała
* Biłgoraj
* Chełm
* Hrubieszów
* Janów
* Kraśnik
* Krasnystaw
* Łęczna
* Lubartów
* Lublin
* Łuków
* Opole
* Parczew
* Puławy
* Radzyń
* Ryki
* Świdnik
* Tomaszów
* Włodawa
* Zamość

 |

 |
**Mai Elisabeth Koivula** (s. 8. heinäkuuta 1951 Tukholma) on suomalainen toimittaja, joka työskenteli useiden eri lehtien ja radion palveluksessa sekä tiedottajana.

Koivula syntyi diplomi-insinööri Heikki Koivulan ja Maire Immosen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1976 vuoteen 2001 oli Osmo Untamo Palonen. Koivula tuli ylioppilaaksi 1970. Hän toimi *Warkauden Lehdessä* harjoittelijana 1970–1971, kunnallistoimittajana 1985–1994 sekä päätoimittajana ja toimitusjohtajana 1994–2007 ja vielä vuodesta 2008. Koivula oli Ylen aluetoimittaja Varkaudessa 1971–1972, *Uuden Suomen* toimittaja Kuopiossa 1972–1973, Kokoomuksen Nuorten Liiton piirisihteeri 1973–1975 ja *Helsingin Sanomien* aluetoimittaja 1975–1980. *Pyhäjokiseutu*-lehden toimittajana hän työskenteli 1980–1984. Vuonna 2008 Koivulasta tuli *Iisalmen Sanomien* päätoimittaja ja toimitusjohtaja. Kuopio tanssii ja soi -festivaalin tiedottaja hän oli 1974–1975 ja Varkauden asuntomessujen tiedottaja 1989–1991. Hänellä on ollut useita luottamustehtäviä eri yhdistyksissä, yrityksissä ja organisaatioissa.

Koivula jäi eläkkeelle *Iisalmen Sanomat* -lehden päätoimittajan tehtävästä vuoden 2012 lopussa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 396. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. ↑  Iisalmen Sanomille uusi päätoimittaja. Yle, 17.10.2012
**Octavian temppeli**, tutkimuksessa myös **Temppeli E**, oli antiikin aikainen kreikkalainen temppeli Korintin kaupungissa Kreikassa. Se oli mahdollisesti omistettu keisari Augustuksen sisarelle Octavialle, mutta tästä ei ole täyttä varmuutta. Temppelin rauniot sijaitsevat antiikin Korintin arkeologisella alueella nykyisessä Archaía Kórinthoksen kylässä Kórinthoksen kunnassa.

Niin kutsuttu Octavian temppeli eli Temppeli E.
Temppeli sijaitsi Korintin agoran eli torin länsipuolella. Alun perin paikalla on mahdollisesti ollut arkaainen, 500-luvulla eaa. rakennettu temppeli. Octavian temppeliksi kutsuttu temppeli rakennettiin roomalaisella kaudella ensimmäisellä vuosisadalla jaa. Siinä oli kaksi rakennusvaihetta. Ensimmäinen, doorilaista tyyliä edustanut temppeli oli Augustuksen tai Caligulan ajalta. Sen jalustan koko oli noin 23,5 × 44 metriä ja siinä oli 6 × 11 pylvästä. Temppeli oli ympäröity pohjois-, länsi- ja eteläsivulta stoilla eli pylväshalleilla. Kokonaisuus on saattanut muistuttaa Mars Ultorin temppeliä Roomassa.

Myöhempi temppeli edusti korinttilaista tyyliä. Sen cellan koko oli noin 10 × 24,5 metriä, ja sen pronaoksen edessä oli kaksi pylvästä. Tässä vaiheessa temppeli oli ympäröity stoilta kaikilta neljältä sivustalta, ja koko tämän pyhäkköalueen koko oli noin 125 × 80 metriä. Temppeli rakennettiin mahdollisesti uudelleen vuoden 70 jaa. maanjäristyksen jälkeen. Lisäksi sitä on mahdollisesti muutettu myös myöhemmin.

Temppelin tunnistus Octavian temppeliksi perustuu Pausaniaan kuvaukseen Korintista. Hänen mukaansa kyseisessä temppelissä oli valtaistuimella istunutta Octaviaa esittänyt kuvapatsas, jossa keisarin sisar symboloi eräänlaisena jumalattarena koko Juliusten sukua. Temppeli rakennettiin mahdollisesti sen jälkeen, kun Octavia oli vieraillut kaupungissa. Toisaalta temppeliä on ehdotettu myös Capitolium-temppeliksi, jonka Pausanias myös mainitsee, sekä Zeuksen/Juppiterin temppeliksi sen sijainnin ja koon vuoksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Temple E *The Corinth Computer Project*. Viitattu 3.2.2016.
2. 1 2  Excavations in the Ancient Corinth: History & Timeline The American School of Classical Studies at Athens.  Arkistoitu 25.2.2016. Viitattu 3.2.2016.
3. ↑  Temple of Octavia, Corinth *Ancient History Encyclopedia*. Viitattu 3.2.2016.
4. ↑  Ancient Corinth *Guide of Greece*.  Arkistoitu 13.1.2016. Viitattu 3.2.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Octavian temppeli** Wikimedia Commonsissa
**Mai Nakachi** (jap. 中地 舞, *Nakachi Mai*; s. 16. joulukuuta 1980 Chiba) on japanilainen entinen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Nakachi debytoi Japanin maajoukkueessa joulukuussa 1997. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1999, 2003. Hän on pelannut 30 maaottelua.

Lähteet
-------

1. ↑  Japanin jalkapalloliitto(japaniksi)

Japanin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 1999
1 Onodera |
2 Yamaki |
3 Nagadome |
4 Nakachi |
5 Sakai |
6 Nishina |
7 Tōmei |
8 Hara |
9 Uchiyama |
10 Sawa |
11 Ōtake |
12 Isozaki |
13 Yanagita |
14 Mitsui |
15 Isaka |
16 Kobayashi |
17 Ōmatsu |
18 Yamago |
19 Andō |
20 Nishigai |
Valmentaja Miyauchi

Japanin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2003
1 Yamago |
2 Ōbe |
3 Isozaki |
4 Yamagishi |
5 Sakai |
6 Kobayashi |
7 Kawakami |
8 Miyamoto |
9 Arakawa |
10 Sawa |
11 Ōtani |
12 Onodera |
13 Nakachi |
14 Yano |
15 Miyazaki |
16 Yamamoto |
17 Yanagita |
18 Maruyama |
19 Sudō |
20 Miyama |
Valmentaja Ueda
**Suomen Juche-aatteen opintoyhdistys** on vuonna 1976 perustettu puoluepoliittisesti sitoutumaton järjestö. Historiansa aikana yhdistyksessä on ollut mukana ihmisiä monista eri poliittisista ja yhteiskunnallista suuntauksista ja se on vastannut Juche-aatteen ja korealaisen sosialismin tietouden levittämisestä Suomessa. 

Juche-aatteen opintoyhdistyksen tarkoituksena on edistää tietoutta Juche-aatteesta ja tutkia sen sisältöä ja sovellutusta. Tavoitteena on myös edistää ystävällisten suhteiden kehittymistä Suomen ja Korean Demokraattisen Kansantasavallan eli Pohjois-Korean välillä. Yhdistys on tunnettu Pohjois-Koreassa ja sen toiminnasta ja tilaisuuksista raportoidaan usein valtiollisissa uutisissa. Opintoyhdistyksen valtuuskunta otti osaa myös Pohjois-Korean 60-vuotisjuhliin syyskuussa 2008 Pjongjangissa.*lähde?* Juche-tornin tyven kammiossa sijaitsee kahdeksan muistolaattaa, joissa on mukana yhdistyksen laattoja 1970-luvulta.

Yhdistyksen virallinen julkaisu on neljästi vuodessa ilmestyvä *Juche*-lehti, joka sisältää artikkeleita Juche-aatteesta, yhteiskunnallisista ja filosofisista kysymyksistä sekä Juche-aatteen opintotoiminnasta Suomessa ja maailmalla. Suomen Juche-aatteen opintoyhdistyksellä on kiinteät suhteet Euroopan Juche-aatteen aluekomiteaan ja Kansainväliseen Juche-aatteen Instituuttiin (International Institute of Juche Idea) sekä Pohjois-Korean ideologisesta työstä vastaavaan Korean yhteiskuntatieteelliseen akatemiaan.

Suomen Juche-aatteen opintoyhdistyksellä on noin 150 jäsentä. Paikallisosastoja ei enää ole, ja toimintaa on ainoastaan Helsingissä. Suomessa toimii myös Suomi–Korea-seura.

Lähteet
-------

1. ↑   Videolla mainitaan Juche kerhon käyneen Pohjois-Koreassa 14.9.1976.
2. ↑  P-Korea: Suomessa juhlitaan Kim Jong-ilin syntymäpäivää *Helsingin Sanomat*.  3.2.2010.  Arkistoitu 4.2.2010. Viitattu 3.2.2010. (suomeksi)
3. ↑  Outoa Suomi-menoa Pohjois-Koreassa - katso kuvat ja nimet! *Ulkomaat*.  20.12.2011. Ilta-Sanomat. Viitattu 4.1.2021.
4. ↑  Suomalaisaktiivi: Kansa voi vaikuttaa P-Koreassa paremmin kuin Suomessa *MTV3*.  19.6.2013. Viitattu 15.5.2017.
5. ↑  Yläjoki, Janne: Toinen totuus Pohjois-Koreasta: 'Sapelinkalistelu lauennee rauhanomaisesti' *Keskisuomalainen*.  14.4.2013. Viitattu 15.5.20017.
6. ↑  Lähteenmäki, Miira: Pohjois-Korean ystävät ympäri Suomen hu Pohjois-Korealla ja Juche-aatteella on innokas kannattajakunta *Helsingin Sanomat*.  9.7.1995.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Juche-aatteen opintoyhdistys
**Los Angeles Timesin pommi-isku** oli terroriteko yhdysvaltalaisen sanomalehden toimituksessa 1. lokakuuta 1910. Räjähdyksestä syttyi tulipalo, jossa ainakin 20 lehden työntekijää sai surmansa ja vähintään yhtä monta loukkaantui. Monet saivat pysyviä vammoja.

Tuohon aikaan *Los Angeles Timesin* omistaja ja kustantaja oli Harrison Gray Otis. Hänet tunnettiin ammattiliittojen vastaisista pääkirjoituksistaan ja konservatiivisistä mielipiteistään. Pommi-isku tehtiin samaan aikaan kun kaupungissa lakkoiltiin metallialan järjestäytymisen puolesta. Pormestari palkkasi yksityisetsivän etsimään syyllisiä. Ammattiliitot kokivat toimet niihin kohdistuvana vainona. Ne palkkasivat syytetyille puolustusasianajajan.

Iskusta syytettiin veljeksiä James B. ja John J. McNamara. Oikeudenkäynti oli värikäs, syyttäjän sanottiin uhkailleen todistajia ja puolustuksen yrittäneen lahjoa tuomaria. Puolustus keskittyi pelastamaan veljekset kuolemantuomiolta, ja heidät tuomittiin vankilaan, John J. McNamara 15 vuodeksi ja James B. McNamara elinkautiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Bombing of the Los Angeles Times University of South California.  Arkistoitu 23.6.2013. Viitattu 18.6.2013.
2. ↑  The Los Angeles Times Bombing University of California. Viitattu 18.6.2013. (englanniksi)
**Folk och Rackare** oli ruotsalais-norjalainen folk rock -yhtye, joka toimi pääosin vuosina 1972-1986. Heitä pidetään joskus osana monipuolista Progg-liikettä. Aikana, jolloin ruotsalaista kansanmusiikkia hallitsi instrumentaalinen spelmansmusik, Folk och Rackare erottui yhdistämällä lauluperinteitä, erityisesti keskiaikaisia balladeja, jotka saivat vihjeitä pääasiassa brittiläisestä folk rock -skenestä.

Historia
--------

Carin Kjellman (s. 1950) ja Ulf Gruvberg (s. 1946) perustivat yhtyeen vuonna 1972 opiskellessaan musiikkitiedettä Göteborgin yliopistossa. He esiintyivät ensimmäisen kerran yhdessä 1970 Västervikin kansanmusiikkifestivaalilla. Vuonna 1974 he julkaisivat albumin "Med rötter i medeltiden" ("Juurilla keskiajalla", nimellä Carin Kjellman & Ulf Gruvberg). *Folk och Rackare* (1976) sisälsi vierailevia muusikoita Kalle Almlöfin, Jonny Solingin ja Jørn Jensen. Jensen ja Trond Villa, molemmat norjalaisen Folque-yhtyeen jäsenet, tulivat pian kokopäiväisiksi jäseniksi, mikä loi ryhmän ytimen. Tätä kansainvälistä jäsenyhdistelmää pidettiin tuolloin jonkin verran sensaatiomaisena.

Folk och Rackaren musiikki veti vahvasti brittiläisten folk rock -yhtyeiden, kuten Fairport Conventionin ja Pentanglen musiikkiin. Kun Carin Kjellman tajusi, että näiden bändien soittamaa materiaalia oli olemassa myös Ruotsissa, hän alkoi etsiä kappaleita arkistokokoelmista. Tämä kohtasi aluksi jonkin verran skeptisyyttä joillakin tahoilla, jotka olivat huolissaan perinteisen materiaalin vääristymisestä tai kaupallistamisesta. Bändi esitti lähes yksinomaan perinteisiä kappaleita, mutta usein käsitteli materiaalia uudella tavalla, esimerkiksi yhdistämällä eri lähteitä tai lisäämällä alkuperäisiä melodioita. 1970-luvun lopulla yhtye menestyi kansainvälisesti ja esiintyi kansanmusiikkifestivaaleilla ympäri Eurooppaa.

Albumi *Stjärnhästen* ("Tähtihevonen", 1981) koostui perinteisistä joulu- ja Pyhä Stefanin päivä -lauluista (kuten ruotsalaisista muunnelmista kappaleesta "Pyhä Stephen ja Herodes"). Rackbagissa (1985) ryhmään liittyi kolme uutta jäsentä, Affe (Alf) Byberg (rummut), Olle Westbergh (koskettimet) ja Micke Jahn (sähkökitara) sekä vieraileva muusikko Richard Thompson. Uusien jäsenten liittyminen aiheutti jännitystä ryhmän sisällä ja lisäntyneitä kustannuksia, jotka saivat konsertinjärjestäjät epäröimään bändin varaamista, ja heidän tiensä päätyivät eroon.

Perintö
-------

Pian yhtyeen hajoamisen jälkeen Kjellman nauhoitti sooloalbumin Amalthea -yhtyeelle. Kjellman, Jensen ja Gruvberg liittyivät kaikki radioon. Gruvberg tuotti Hedningarnain läpimurtoalbumin *Kaksi!*.

Vuonna 1996 yhtye kokoontui jälleen esiintymään Tanskan ja Ruotsin festivaaleilla ja vuonna 2017 jälleen Norrbostämmanissa. Muita esityksiä suunniteltiin vuodelle 2020, mutta niitä jouduttiin siirtämään pandemian vuoksi. Huhtikuussa 2022 kiertue vihdoin eteni.

Folk och Rackare on säilyttänyt merkittävän vaikutuksen ruotsalaiseen nykykansanmusiikkiin, inspiroinut bändejä, kuten Garmarna ja Ranarim, sekä kansanlaulaja ja -muusikko Lena Willemark.

Lähteet
-------

1. ↑  "P2/Felicia: Carin Kjellman" (ruotsiksi). sverigesradio.se. Haettu 5. toukokuuta 2020.
**Budapestin metron linja 2** (myös **M2**) on vuonna 1970 avattu Unkarin pääkaupungin Budapestin metrojärjestelmän toinen linja. Linja kulkee kaupungin halki itä-länsisuunnassa.

Historia
--------

Linjan 2 suunnittelu aloitettiin vuonna 1942. Tarkoituksena oli muodostaa nopea yhteys kahden eri puolilla Tonavaa sijaitsevan rautatieaseman, Keleti pályaudvarin ja Déli pályaudvarin, välille. Linjan rakentamisesta päätettiin vuonna 1950, mutta rakennustyöt olivat pysähdyksissä taloudellisista ja poliittisista syistä vuodesta 1954 vuoteen 1963. Linjan ensimmäiset seitsemän asemaa avattiin lopulta 4. huhtikuuta 1970 ja loput asemat vuonna 1972. Vuosien 2004 ja 2008 välillä linjan asemat remontoitiin perusteellisesti.

Asemat
------

Linja 2 koostuu 11 asemasta, joista yhdeksän on maanalaisia. Deák Ferenc térin asemalta on vaihtoyhteys metrolinjoille 1 ja 3. Keleti pályaudvarin, Batthyány térin ja Örs vezér teren asemilta on vaihtoyhteyksiä HÉV-lähijunaverkoston eri linjoille. Déli pályaudvarilta ja Keleti pályaudvarilta kulkee myös Magyar Államvasutakin kaukojunia.

* Déli pályaudvar
* Széll Kálmán tér
* Batthyány tér
* Kossuth Lajos tér
* Deák Ferenc tér
* Astoria
* Blaha Lujza tér
* Keleti pályaudvar
* Puskás Ferenc Stadion
* Pillangó utca
* Örs vezér tere

Lähteet
-------

1. 1 2  Budapest UrbanRail.net. Viitattu 19.7.2022. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Linja 2 (Budapestin metro)**.
**Fokus Fabrik** on vuonna 2005 perustettu suomalainen designalan yritys, joka sijaitsee Helsingissä. Yritys on tunnettu värikkäistä ja kaupunkiaiheita käsittelevistä sisustuskankaistaan. Yrityksen perustivat vuonna 2005 tekstiilisuunnittelijat Tiia Eronen, Eeva Heikkinen, Laura Järveläinen ja Hanna Kerman. Eronen ja Kerman opiskelivat tekstiilisuunnittelua Ruotsissa Textilhögskolan i Boråsissa sekä Heikkinen ja Järveläinen Taideteollisessa korkeakoulussa.

Kankaiden lisäksi Fokus Fabrik tunnetaan erilaisista performansseista. Syyskuussa 2007 Fokus Fabrik sisusti Esplanadin puistossa sijaitsevan Espan lavan kodikseen ja asui lavalla kolmen vuorokauden ajan. Syyskuussa 2006 Fokus Fabrikin Jokiperformanssi järjestettiin Porvoon joella.

Lähteet
-------

1. ↑  Tekstiilisuunnittelijat muuttavat Espan lavan kodikseen torstaina *HS.fi*.  6.9.2007.  Arkistoitu 29.4.2013. Viitattu 24.1.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Fokus Fabrikin kotisivut
* Kuukauden muotoilija: Fokus Fabrik Design Forum. Toukokuu 2007.
*Tämä artikkeli käsittelee höyrylaivaa, muista merkityksistä katso täsmennyssivu.*
**S/S Aegir** oli Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön (myöh. Effoa) omistama yhdistetty rahti- ja matkustajahöyrylaiva.

Aegir rakennettiin 1896 *Nylands Verkstedin* telakalla Kristianiassa (nykyinen Oslo). Tilaajana oli Gustav Pauligin omistama helsinkiläinen *Helsingfors Ångfartygs Ab* -varustamo. Tämän varustamon osake-enemmistö siirtyi 1916 Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiölle.

Suomen sisällissodan aikana pakomatkalla olleet punaiset ottivat laivan haltuunsa mutta hylkäsivät sen sitten laivan juututtua karille Porkkalan majakan itäpuolella. Alus irrotettiin myöhemmin ja vietiin korjattavaksi. Vuonna 1920 Aegirin omistajayhtiö sulautettiin Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiöön ja Aegir oli sitten liikenteessä Helsinki–Tallinna ja Helsinki–Lyypekki-linjoilla. Aegir myytiin 1930 turkulaiselle Bore-varustamolle ja se sai uuden nimen *S/S Bore V*.

Vuonna 1955 Bore V luovutettiin Wärtsilän Crichton-Vulcanin telakalle Turussa jossa se oli tarkoitus purkaa. Laiva muutettiin kuitenkin proomuksi. Proomu oli sitten Wärtsilä-yhtymään kuuluneiden Taalintehtaan rautatehtaan, Crichton-Vulcanin telakan ja myöhemmin Turun telakan käytössä. Proomu oli olemassa ainakin vielä vuonna 1983.

S/S Aegirin pituus oli 56,32 metriä, leveys 8,64 metriä ja syväys 5,60 metriä. Laivan vetoisuus oli 769 bruttorekisteritonnia (457 nettorekisteritonnia) ja nopeus 10 solmua. Laivan kaksisylinterisen kompoundihöyrykoneen teho oli 500 hevosvoimaa. Hyttipaikkoja oli 15 I luokassa ja 14 III luokassa.

Lähteet
-------

* Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön siirtolaislaivat – S/S Aegir (Arkistoitu – Internet Archive)
**S/S Bodia** oli suomalainen Maarianhaminasta kotoisin ollut rahtihöyrylaiva joka ajoi karille ja upposi Runden luona Aalesundin lähellä Norjan rannikolla 4. joulukuuta 1936. Laivan 30 hengen miehistöstä hukkui kolme, muut saatiin pelastettua paikalle tulleeseen luotsilaivaan.

S/S Bodia oli painolastissa matkalla Ostendesta Narvikiin Norjaan, jossa sen oli tarkoitus lastata malmia. Jo ennen uppoamistaan laiva oli menettänyt savupiippunsa. Laiva ajoi karille 4. joulukuuta illalla kello 22 aikaan. Kolme miehistön jäsentä hukkui, muuta onnistuivat pelastumaan laivaveneeseen. Soudettuaan useita tunteja myrskyssä heidät pelasti Rundesta tullut luotsilaiva.

Laiva oli rakennettu Craig, Taylor & Co. Ltdin telakalla Stockton-on-Teesissä Englannissa vuonna 1899. Laivan vetoisuus oli 1 814 bruttorekisteritonnia, pituus 82 metriä, leveys 12,4 metriä ja syväys 5,5 metriä. Kolmisylinterisen trippelihöyrykoneen teho oli 1 150 hevosvoimaa ja suurin nopeus 11 solmua. Laiva oli *S/S Greenhill* nimellä cardiffilisen Tillett W. J. & Co-varustamon omistuksessa vuoteen 1913 saakka. Tämä jälkeen laiva oli ruotsalaisomistuksessa nimillä *S/S Aila* 1913–1918 ja *S/S Bodia* 1919–1934. Vuonna 1934 laivan osti maarianhaminalainen John W. Wennström.

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomalainen höyrylaiva uponnut Norjan rannikolla. Kolme miestä "Bodian" miehistöstä hukkui, Helsingin Sanomat, 06.12.1936, nro 331, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3  Wrecksite.eu : Bodia SS (1919~1934) Bodia SS (+1936)
3. 1 2  Äänimeri-sivusto : Yhden laivan varustamoita / Rederiaktiebolaget Bodia
**M/S Regula** on Saksassa vuonna 1971 valmistunut A/S Saaremaa Laevakompaniin autolautta.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Jos. L. Meyerin telakalta Papenburgista Saksasta. Sen köli laskettiin telakkanumerolla 563 ja alus laskettiin vesille 1. helmikuuta 1971. Alus luovutettiin 7. huhtikuuta 1971 Linjebuss Internationalille (Rederi Ab Svea).

Palvelus
--------

Alus aloitti liikenteen välillä Helsingborg – Helsingør. Vuonna 1980 alus siirtyi Scandinavia Ferry Linesille. Maaliskuussa 1985 alus palasi muutostöiden jälkeen liikenteeseen. SweFerry Ab ryhtyi liikennöimään aluksella 1991. 27. toukokuuta 1995 alus oli viimeistä päivää liikenteessä Juutinraumassa. Sen jälkeen alus telakoitu Helsingborgissa. Huhtikuussa 1997 alus myytiin virolaiselle A/S Saaremaa Laevakompaniille. Toukokuussa siihen rakennettiin uusi peräramppi ja se aloitti liikenteen välillä Virtsu – Kuivastu. Törmättyään 18. joulukuuta 2006 myrskyssä laituriin Virtsussa alus otettiin liikenteestä korjattavaksi. Liikenne jatkui *Tuule laevad* -markkinointinimen alla. Vuonna 2016 alus on liikenteessä välillä Rohuküla – Heltermaa. Vuonna 2014 lauttaliikenne Saarenmaalle ja Hiidenmaalle kilpailutettiin ja uudeksi operaattoriksi valittiin Tallinnan sataman tytäryhtiö TS Laevad. Sen oli tarkoitus hankkia neljä uutta alusta Saarenmaan ja Hiidenmaan reiteille, mutta alushankintojen aikataulut eivät pitäneet jolloin varustamon oli pakko ostaa edellisen operaattorin vanhat alukset. Aluskauppoja on arvosteltu sillä niistä on sanottu maksetun huomattavaa ylihintaa. Saarenmaa laevakompanii oli maksanut M/S Regulasta vuonna 2007 30 miljoonaa viron kruunua (alle kaksi miljoonaa euroa), kun TS Laevad maksoi siitä vuonna 2016 neljä miljoonaa euroa.

Lähteet
-------

1. 1 2  faktaomfartyg.se
2. ↑  Leedo: Regula müük oli firma jaoks korralik tehing  28.7.2016. err.ee. Viitattu 19.11.2016. (viroksi)
3. ↑  Regula teenib Leedole raha ka pärast laeva müüki riigifirmale *delfi.ee*.  27.7.2016. Viitattu 19.11.2016. (viroksi)
4. ↑  Regula maksis 1997. aastal alla kahe miljoni euro *delfi.ee*.  27.7.2016. Viitattu 19.11.2016. (viroksi)
5. ↑  Ametlik: Regula hind oli neli miljonit *err.ee*.  2.8.2016. Viitattu 19.11.2016. (viroksi)

Aiheesta muualla
----------------

* M/S Regula Tuulelaevad'n sivuilla (englanniksi)
**S/S Bore IX** oli suomalainen Bore-varustamon höyrylaiva joka liikennöi pääasiassa Suomen Etelä-Amerikan linjalla vuosina 1928-1959.

Laiva rakennettiin 1910 Englannissa Dumbartonissa A. McMillan & Son Ltd:n telakalla. Se oli *Strathan* nimellä glasgowlaisen varustamon Strathan Steamship Co Ltd:in (Burrell & Son) omistuksessa vuoteen 1916, sitten *Yonne* nimellä Equinos Steamship Co Ltd-varustamon omistuksessa ja vuodesta 1923 *Queensbury* nimellä Alexander Shipping Co Ltd-varustamon omistuksessa. Bore-varustamo osti laivan 1928 ja se sai nimekseen Bore IX. Vuodesta 1929 laiva oli Suomen Etelä-Amerikan Linjan liikenteessä Suomen ja Etelä-Amerikan satamien välillä. Toisen maailmansodan aikana Bore IX oli Itämeren liikenteessä. Lapin sodan aikana 4. lokakuuta 1944 saksalaiset Junkers Ju 87 pommikoneet upottivat laivan Tornion satamassa jolloin kuusi laivan miehistöön kuulunutta sai surmansa. 

Laiva nostettiin ylös 20. lokakuuta ja se pääsi oman koneensa voimin Turkuun Crichton-Vulcanin telakalle korjattavaksi. Korjaustyöt valmistuivat lokakuussa 1946 ja Bore IX palasi sitten Suomen ja Etelä-Amerikan väliseen liikenteeseen. Vuodesta 1952 alkaen laiva oli Kauko-Idän liikenteessä. Toukokuun lopulla 1959 laiva lähti Haiphongista Hongkongiin romutettavaksi.

Bore IX:n kantavuus oli 7200 kuollutpainotonnia ja pääkoneen teho 2 190 hevosvoimaa. Laivan pituus oli 119 metriä, leveys 16,20 ja syväys 7,01 metriä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Äänimeri-sivusto : Bore : Bore IX
2. ↑  TheShipsList :Ångfartyg A/B Bore / Bore Steamship Co.
**M/S Ropax 1** (IMO 7822861) on Channel Ferriesin omistukseen rekisteröity ropax-alus. Alus on rakennettu vuonna 1980, Oskarshamn Varv -nimisellä telakalla Oskarshamnissa, Ruotsissa. *Ropax 1* on rekisteröity Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle ja sen kotisatama on maan pääkaupunki Lontoo. 

Ropax 1:n sisaralus on M/S Ropax 2.

Käyttöhistoria
--------------

M/S Malmö Link
### 1980–1990

13. elokuuta 1980 alus laskettiin vesille ja 12. joulukuuta se luovutettiin Ab Skärhamns Oljetransporterin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Ruotsin lipun alle. Kotisatamaksi tuli Skärhamn. Tuolloin aluksen nimi oli *Finnhawk*. Tämän jälkeen Atlantic Cargo aloitti liikennöinnin aluksella.

30. joulukuuta 1981 Merivienti Oy osti Finnhawkin ja rekisteröi sen Suomen lipun alle, kotisatamanaan Helsinki. Elokuun lopulla vuonna 1985 South Atlantic Cargo Shipping Co Ltd. osti laivan ja rekisteröi sen Bahaman lipun alle. Kotisatama muuttui maan pääkaupungiksi, Nassauksi. 21. lokakuuta 1989 Windspoint Shipping Co Ltd. osti Finnhawkin ja laittoi sen Gibraltarin lipun alle. Joulukuun alussa 1989 Finnhawk saapui Polish Marin Yard -nimiselle telakalle Gdyniaan, Puolaan. Telakalla alukseen lisättiin muun muassa tilaa matkustajille.

### 1990–

Huhtikuun alussa 1990 Nordö Link -varustamo osti aluksen ja laittoi sen Ruotsin lipun alle. Kotisatamaksi tuli Malmö. 6. toukokuuta alus saapui telakalta Puolasta ja sai nimekseen *Malmö Link*. Toukokuussa 1990 alus siirtyi Malmön ja Travemünden väliseen liikenteeseen.

26. huhtikuuta 2007 Finnlines ilmoitti Nordö Linkin myyneen aluksen EU:n alueella toimivalle yritykselle. 24. heinäkuuta 2007 Malmö Link oli viimeistä päivää liikenteessä Malmön ja Travemünden välillä, jonka jälkeen se lähti telakalle Birkenheadiin, Britanniaan kunnostettavaksi. Elokuussa alus nykyisen nimensä: *Ropax 1*. Syyskuussa laiva rekisteröitiin Channel Ferries Ltd:n omistukseen ja Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle. 11. tammikuuta 2008 alus lähti telakalta kohti Tunisiaa, jossa se aikarahdattiin Cotunavin liikenteeseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Details for the ship Ropax 1 Vesseltracker.com. Viitattu 2.5.2008. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  M/S FINNHAWK Fakta om Fartyg. Viitattu 2.5.2008. (ruotsiksi)
3. 1 2  Turunen, Seija; Trygg, Lars: Finnlines tiedottaa: Finnlines Oyj Pörssitiedote 26.4.2007  26.4.2007. Finnlines Oyj. Viitattu 11.11.2007. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Fakta om Fartyg – M/S Finnhawk (ruotsiksi)
* The ferry site – M/F RoPax 1 (englanniksi)
**M/S Ramadan** (IMO 5269948) oli vuonna 1942 valmistunut maihinnousualus, joka muutettiin sodan jälkeen autolautaksi.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Tees Side Bridge & Engine Co Ltd:ltä Middlesbroughista LCT:nä, mutta se muutettiin LCF:ksi. Alus laskettiin vesille 17. joulukuuta 1941 ilmatorjunta-aluksena LCF *No 3* (viirinumero 312), ja se luovutettiin amiraliteetille vuonna 1942. Aluksen aseistuksena oli kahdeksan yksiputkista kahden naulan ja neljä 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä.

Palvelus
--------

Alus myytiin 21. helmikuuta 1947 Algot Johanssonin Rederi Ab Parmalle Maarianhaminaan, missä se makasi ankkurissa odottaen telakointia. Alus siirrettiin vuonna 1949 telakalle Varvet Algot Johansson & Co Maarianhaminassa, mistä se palasi 20. lokakuuta nimettynä M/S *Pannyksi*. Rederi Ab Sally lunasti aluksen 1. joulukuuta 1950.

Alus muutettiin matkustaja-autolautaksi Maarianhaminassa vuonna 1962. Se oli vuosina 1963–1964 Viking Linen käytössä välillä Svinö Lumparland – Galtby ja Kapellskär – Maarianhamina – Galtby.

Vuonna 1965 matkustajakannet purettiin, ja alus myytiin 24. lokakuuta 1966 Tarros SpA:lle Cagliariin Italiaan, joka nimesi sen M/S *Vento del Golfoksi*. Alukselle asennettiin vuonna 1968 uudet koneet, ja sitä pidennettiin. Vuonna 1973 alus myytiin Amal SpA:lle Messinaan, joka nimesi sen M/S *Annarita Primaksi*. Se myytiin edelleen vuonna 1976 Teutonia Lines Limitedille Limassoliin Kyprokselle, joka nimesi sen M/S *Teutonia Feederiksi*.

Alus myytiin Naviglio Lines SpA:lle Napoliin, joka nimesi sen M/S *Ramadaniksi*. Alus myytiin vuonna 1983 romutettavaksi Decomar Societalle La Speziaan, jonne se saapui elokuussa. Romutus aloitettiin 30. marraskuuta 1985.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Fakta om fartyg – M/S LCF No 3
Georges Vanier
**Georges Philéas Vanier** (23. huhtikuuta 1888 – 5. maaliskuuta 1967) oli kanadalainen kenraali ja diplomaatti, joka toimi Kanadan kenraalikuvernöörinä 1959–1967.

Vanier syntyi Montrealissa vuonna 1888 ranskalaisen isän ja irlantilaisen äidin poikana. Hän kasvoi kaksikieliseksi ja hartaaksi katolilaiseksi, joka haaveili pappisurasta. Ensimmäisen maailmansodan syttyminen sai hänet toisiin ajatuksiin. Hän otti johdon käsiinsä, jotta Quebecin provinssin kanadanranskalaisista saatiin koottua ja koulutettua oma 22. rykmentti. Hän menetti taisteluissa Ranskassa toisen jalkansa.

Sodan jälkeen hänet nimitettiin perustamansa 22. rykmentin komentajaksi ja myöhemmin everstiksi. Hän avioitui Pauline Archerin kanssa, joka oli myös katolinen. Vuonna 1927 Vanier lähetettiin Geneveen Kansainliiton aseriisuntaneuvonantajaksi ja nimitettiin 1931 Kanadan komissaariksi Lontooseen, josta hän siirtyi 1938 lähetystötehtäviin Pariisiin.

Saksan miehitysjoukkojen hyökättyä Ranskaan Vanierin onnistui paeta liittoutuneiden sota-aluksella Englantiin. Hän yritti varoittaa liittoutuneita Vichyn Ranskan nukkehallituksesta ja saada heidät liittoutumaan kenraali Charles de Gaullen kanssa, mutta häntä ei uskottu ja hänet lähetettiin kotimaahansa Kanadaan.

Vuonna 1944 Vanier nimitettiin Kanadan suurlähettilääksi Pariisiin ja hän oli ensimmäinen juuri vapautettuun Ranskaan saapuva suurlähettiläs. Vuonna 1954 hän vetäytyi pois diplomaattiuralta, ja vuonna 1959 hänet nimitettiin 71 vuoden iässä Kanadan kenraalikuvernööriksi, ranskankielisenä ja quebeciläisenä englanninkielisen Vincent Masseyn jälkeen. Vanier oli virassaan hyvin pidetty ja arvostettu, mutta vuonna 1966 hänen terveytensä alkoi horjua ja hän hoiti viimeiset virkatehtävänsä pyörätuolista. Vanier kuoli maaliskuussa 1967 sydänongelmiin.

Myös Georges Vanierin puoliso Pauline oli aktiivisesti mukana miehensä työssä ja sai lisäksi itsenäisiä luottamustehtäviä. Georges ja Pauline Vanier perustivat 1965 kanadalaisten perheiden hyvinvointiin keskittyvän organisaation *Vanier Institute of the Family*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Cowley, George: Georges Vanier, Canada's Christian Heritage. Viitattu 8.11.2014.
2. ↑  Arra Esa: "Vanier, G. P. (1888) ", teoksessa Huovinen, Pentti ja Siikala, Kalervo (toim.): *Maailmanpolitiikan kasvot*, s. 206. Helsinki: Weilin & Göös, 1963.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Georges Vanier** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Ykkösuutinen** on alkujaan kankaanpääläisen The Road-yhtyeen tekemä, järjestyksessään toinen, levy. Edellisen levyn tapaan tämäkin syntyi omakustanteena.

"Musiikkityyliltään Ykkösuutista voisi kuvailla rockiksi punk- ja heavy-vaikutteilla. On tosin muistettava, että levyn julkaisun aikoihin vuonna 1988 ei heavy-musiikki tarkoittanut vielä aivan samaa kuin nykyään. Mötley Crüe ja Megadeth ovat molemmat heavya, Nightwishia tai Children Of Bodomia ei vielä osattu oikein edes kuvitella. Siis: Ykkösuutinen on pääosin eteenpäin menevää ja vauhdikasta särökitara- ja syntikkavetoista rockia ryyditettynä tunnelmallisilla rock-balladeilla. Levyn soundista huomaa, että ihan tuoreesta tekeleestä ei ole kyse. Silti en lähtisi moittimaan äänimaailmaa mitenkään vanhentuneeksi tai riittämättömäksi." 

Vuonna 1997 yhtyeen *Ykkösuutinen* ja edeltävä levy *The Road* julkaistiin yhdessä uudelleen masteroituna yhteisjulkaisuna.

Kappaleet
---------

Kappaleiden sanoituksista on vastannut Antti Saarenketo, sävellyksistä Raikka Hakamäki paitsi *Viimeinen kesä* (Antti Saarenketo) ja *Harrastelemaan* (The Road). Sovitukset ovat kaikki bändin omia.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| A-puoli

|  |  |
| --- | --- |
| 1 Hiekkalaatikko | 3'29 |
| 2 Tahdotko pois | 3'24 |
| 3 Juoneton filmi | 2'53 |
| 4 Viimeinen kesä | 2'32 |
| 5 Huomenna | 3'45 |

 | B-puoli

|  |  |
| --- | --- |
| 1 Ykkösuutinen | 3'07 |
| 2 Raha | 2'43 |
| 3 Harrastelemaan | 2'08 |
| 4 Kadonnut maa | 3'14 |
| 5 Niin väärin | 5'19 |

 |

Esiintyjät
----------

* Raikka Hakamäki - kitara ja laulu
* Timo Vettenranta - basso ja laulu (A4), taustalaulu
* Ari Vettenranta - rummut ja taustalaulu (A4)
* Jussi Pyysalo - kosketinsoittimet

Lähteet
-------

1. ↑  KLASSIKKOLEVY: THE ROAD - YKKÖSUUTINEN *janoinen.net*.  2009. www.janoinen.net. Viitattu 3.6.2014. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* levyarvostelu[vanhentunut linkki]
**SAI KZ I** oli tanskalainen urheilulentokone, joka teki ensilentonsa helmikuussa 1937.

Historia
--------

Ulkomaisten yksityislentokoneiden hankinnat hankaloituivat Tanskassa 1930-luvun laman seurauksena, kun niitä varten ei enää myönnetty tarvittavaa valuuttaa. Tilanteen seurauksena lentomekaanikko Viggo Krame päätti perustaa verstaan, jossa hän ryhtyi rakentamaan insinööri K.G. Zeuthenin kanssa suunnittelemaansa KZ I -urheilulentokonetta. Yksipaikkaisen koneen prototyyppi saatiin valmiiksi helmikuussa 1937, ja se teki ensilentonsa saman kuun 24. päivä. OY-DYL -rekisteritunnuksen saaneella koneella tehtiin useita lentoja vuoden 1937 aikana. Konetyyppi osoittautui onnistuneeksi, mistä huolimatta se ei päässyt laajempaan tuotantoon, prototyypin jäädessä ainoaksi koneyksilöksi. KZ I:n pohjalta kehitetyn kaksipaikkaisen KZ II:n markkinanäkymät nähtiin tosin parempina ja tämä tyyppi pääsi hieman laajempaan tuotantoon. KZ I:n prototyyppi katosi toisen maailmansodan aikana, eikä ole tiedossa kuinka paljon kone lopulta lensi.

KZ I:ssä käytettiin vaneripintaista puurakennetta, ja tyypin siivet on mahdollista taittaa taaksepäin koneen vaatiman hallitilan pienentämiseksi.

Replika
-------

KZ I:n replika Tanskan ilmailumuseossa.
Odensessa asuva Gunnar F. Christensen alkoi joulukuussa 1972 rakentaa KZ I -replikaa Herluf Rasmussenin rekonstruoimien piirustusten pohjalta. Christensen päätyi myymään liki valmiin koneen Tanskan ilmailumuseolle sairastuttuaan vuonna 1977. Museo saattoi koneen lentokuntoon, ja rekisteritunnuksen OY-KZI saanut replika teki ensilentonsa 20. marraskuuta 1988. Replika oli jonkin verran raskaampi alkuperäiseen koneeseen nähden 265 kilogramman massallaan, mutta tämä ei vaikuttanut heikentävästi sen lento-ominaisuuksiin, sillä kone varustettiin alkuperäistä tehokkaammalla 50 hevosvoiman (37 kW) Volkswagenin moottorilla.

Tekniset tiedot
---------------

*Lähde:* 

**Yleiset ominaisuudet**

* **Miehistö:** 1
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&&07.02000007,20 m
* **Tyhjäpaino:** &&&&&&&&&&&&0192.&&&&00192 kg
* **Lentopaino:** &&&&&&&&&&&&0325.&&&&00325 kg
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × ABC Scorpion -kaksisylinterinen bokserimoottori; &&&&&&&&&&&&&028.&&&&0028 kW (&&&&&&&&&&&&&038.&&&&0038 hv)

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** &&&&&&&&&&&&0180.&&&&00180 km/h
* **Matkalentonopeus:** &&&&&&&&&&&&0160.&&&&00160 km/h
* **Laskunopeus:** &&&&&&&&&&&&&060.&&&&0060 km/h
* **Lakikorkeus:** &&&&&&&&&&&05000.&&&&005 000 m

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  KZ I *flymuseum.dk*. Danmarks Flymuseum. Viitattu 2.3.2017. (tanskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **SAI KZ I** Wikimedia Commonsissa