recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**World Series of Poker 2017** oli 48. WSOP-tapahtuma. Tapahtuma järjestettiin 30. toukokuuta 2017 alkaen ja tapahtuman päätöspäivä oli 17. heinäkuuta 2017. Tapahtuman pääturnaus pelattiin 8.–17. heinäkuuta 2017. Kaikki tapahtuman turnaukset pelattiin Rio All Suite Hotel and Casinolla Las Vegasissa.

Turnauksen osallistui yli 7 200 pelaajaa, joista voittajaksi selviytyi lopulta yhdysvaltalainen Scott Blumstein. Hänen voittosummansa oli 8,15 miljoonaa dollaria.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  2017 WSOP SET FOR MAY 30 - JULY 17, 2017 *WSOP.com*.  19.12.2016. Viitattu 25.12.2016.
2. ↑  Scott Blumstein caps dominant run to 2017 WSOP main event title *ESPN*. Viitattu 7.9.2020. (englanniksi)

World Series of Poker -kaudet

* 1970
* 1971
* 1972
* 1973
* 1974
* 1975
* 1976
* 1977
* 1978
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019
* 2020
**Synoikia** (m.kreik. Συνοίκια, myös Συνοικέσια, *Synoikesia*) (lat. *Synoecia/Synoecesia*) oli antiikin Ateenassa vietetty juhla, joka oli omistettu Athenelle. Silloin muistettiin Theseuksen suorittamaa Attikan kylien yhdistämistä (συνοικισμός, *synoikismos*) Ateenan kaupungiksi. Juhlaa vietettiin Hekatombaion-kuun 16. päivä eli nykyisen heinä-elokuun aikoihin.

Ateenalaisen perinteen mukaan juhlan perusti Theseus itse. Se oli omistettu Athenelle Ateenan ja koko yhdistetyn Attikan suojelijana. Juhlassa kunnioitettiin myös Zeus Fratriosta. Lisäksi sen aikana uhrattiin veretön uhri Eirenelle eli rauhan henkilöitymälle. Thukydides ja Plutarkhos mainitsevat juhlan, eli se oli olemassa vielä heidän aikanaan. Plutarkhos kutsui sitä nimellä *Metoikia* (Μετοίκια).

Erään tulkinnan mukaan juhla olisi ollut joka toinen vuosi yksipäiväinen ja joka toinen vuosi kaksipäiväinen (Hekatombaion 15.–16.).

Lähteet
-------

1. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: συνοίκια, τά *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
2. 1 2 3  Smith, William & Wayte, William & Marindin, G. E.: "Synoikia", *A Dictionary of Greek and Roman Antiquities*. Boston: Little, Brown and Company, 1890. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2  Synoikia *Hellenion*. Viitattu 5.11.2018.
4. ↑  Thukydides: *Peloponnesolaissota* 2.15; Plutarkhos: *Kuuluisien miesten elämäkertoja*, Theseus 24.
**Malmin talo** on Peter Malm jr:n 1835–1838 rakennuttama rakennus Pietarsaaressa. Rakennuksen suunnitteli Anders Fredrik Granstedt syksyllä 1835.

Rakennustyöt alkoivat 1836. Malm hankki kalkkia Virosta, karniisikiviä Riiasta sekä messinkiset ovensaranat, kädensijat ja muut koristeet Tukholmasta. Granstedtin piirutuksia noudatettiin huonejaon, pohjakaavan ja pääosin myös julkisivujen osalta.

Kauppahuone- ja varustamokauden jälkeen rakennus siirtyi Donnerien suvulle, joka lahjoitti sen vuonna 1908 testamentilla Pietarsaaren kaupungille museoksi ja kirjastoksi. Talo remontoitiin, jolloin huoneita yhdistettiin ja seinien ja kattojen alkuperäinen väritys peitettiin.

Vuonna 1918 Malmin talo toimi sisällissodan valkoisten toipilaiden paikkana. Kirjasto siirtyi muihin tiloihin syksyllä 1972. Malmin talon päärakennuksen laaja remontti alkoi 1976, ja se saatiin valmiiksi 1993, jolloin korjaustyöt siirtyivät talousrakennuksiin.

Malmin talo on Pietarsaaren museon päätoimipiste, jossa on esillä merihistoriaa ja kaupunkikulttuuria.

Lähteet
-------

* Pekka Toivanen, Fjalar Finnäs, Kai Hoffman: *Pietarsaaren historia. Osa IV*. Pietarsaari: Pietarsaaren kaupunki, 2002. ISBN 951-95104-9-4 (sidottu)

### Viitteet

1. ↑   Pekka Toivanen, Fjalar Finnäs, Kai Hoffman 2002, sivut 81
2. ↑  Pekka Toivanen, Fjalar Finnäs, Kai Hoffman 2002, sivut 82
3. ↑  Pekka Toivanen, Fjalar Finnäs, Kai Hoffman 2002, sivut 82-83
4. ↑  Pekka Toivanen, Fjalar Finnäs, Kai Hoffman 2002, sivut 83
5. ↑  Malmin talo, Pietarsaaren museo *museot.fi*. Viitattu 14.10.2020.
**Anna Torge** on saksalainen mandolinisti. Hän on opiskellut modernia ja historiallista mandoliinisoittoa Kölnissä ja Wuppertalissa Marga Wilden-Hüsgenin johdolla.

Torge on työskennellyt muiden muassa Concerto Kölnin, Akademie für Alte Musik Berlinin, Münchenin radion orkesterin, Hofkapelle Münchenin, Georgian kamariorkesterin, Stuttgartin kamariorkesterin, Baijerin radion sinfoniaorkesterin ja Wienin filharmonikkojen kanssa. Hän on tehnyt yhteistyötä sellaisten henkilöiden kuin Dennis Russell Daviesin, Enoch zu Guttenbergin, Michael Alexander Willensin, Mariss Jansonsin, Riccardo Mutin ja Daniel Hardingin kanssa. Hän on esiintynyt monissa musiikkikeskuksissa eri puolilla maailmaa, esimerkiksi Münchenin Residenztheaterissa, Théâtre des Champs-Élyséesissa ja Walt Disney Concert Hallissa.

Kamarimusiikillista näkemystään Torge on laajentanut muiden muassa Mayumi Hirasakin, Ronald Brautigamin, Gerald Hambitzerin, Axel Wolfin ja Rüdiger Lotterin kanssa. Hän on esiintynyt useilla festivaaleilla, voittanut useita palkintoja ja levyttänyt eri levymerkeille, kuten Naxokselle ja cpolle muiden muassa Hans Werner Henzen, Sylvius Leopold Weissin, Antonio Vivaldin, Johann Adolf Hasse ja Mauro Giulianin teoksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Mandoisland: Anna Torge – Mandolin and Baroque Mandolin – Concertos…
2. 1 2  UR Classics: Anna Torge (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Dr. Keil Musikpromotion: Anna Torge

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (saksaksi)
* AllMusic: Anna Torge (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Synnin pauloissa** (*Beyond the Forest*) on King Vidorin ohjaama yhdysvaltalainen film noir -elokuva vuodelta 1949. Sen pääosissa näyttelevät Bette Davis, Joseph Cotten, Ruth Roman ja David Brian.

Juoni
-----

Lenore Coffeen käsikirjoittamassa tarinassa pikkukaupungin lääkärin (Cotten) vaimo (Davis) alkaa tapailla chicagolaista liikemiestä (Brian) tämän omistamassa metsästysmajassa. Nainen haluaa muutta miehen luo Chicagoon ja ryhtyy huijaamaan lääkärimiehensä potilailta rahaa kustantaakseen suunnittelmansa. Tilanteet mutkistuvat, kun nainen tulee raskaaksi ja mies välillä torjuu, välillä taas haluaa hänet.

Tuotanto
--------

Elokuva tehtiin, kun Bette Davisin 15-vuotinen sopimus Warnerilla oli päättymässä. Hän inhosi elokuvaa, yritti saada sen ohjaajaa vaihdetuksi ja uhkasi moneen kertaa lähteä tuotannosta. Elokuvan loppu tunnetaan yhtenä elokuvahistorian pisimmistä kuolinkohtauksista.

Vastaanotto
-----------

Max Steiner oli elokuvasta ehdolla parhaan musiikin Oscar-palkintoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Talaskivi, Paula: Viikon filmejä.  *Helsingin Sanomat*, 1.10.1950, s. 9. Näköislehti (maksullinen).
2. ↑  Beyond the Forest *AFI Catalog, American Film Institute*. Viitattu 14.2.2023.
3. ↑  Beyond the Forest *Academy Awards Database*. Viitattu 14.2.2023.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Beyond the Forest
Malmön Itäistä sairaalaa.
**Malmön Itäisen sairaalan murhat** on ruotsalainen sarjamurhatapaus vuosilta 1978–1979. Malmön murhat on ensimmäinen tunnettu "myrkkyhoitajan" eli terveydenalan hoitajan myrkyttämällä tekemien potilassurmien sarja Pohjoismaissa. Murhat tapahtuivat Malmön Itäisessä sairaalassa (*Malmö Östra Sjukhus* tai *Östra Sjukhuset*), jossa hoidettiin vuosina 1935–1995 psykiatrisia potilaita. 

Sairaalan osasto 26 oli pitkäaikaispotilaiden osasto, jolla hoidettiin mm. dementikkoja. Lokakuusta 1978 tammikuuhun 1979 osastolla tapahtui joukoittain outoja kuolemantapauksia. Niiden aiheuttajaksi paljastui vasta 18-vuotias sairaala-apulainen Anders Hansson. Hän oli myrkyttänyt useita potilaita mehuun sekoittamallaan vahvasti emäksisellä (ph-luku 12–13) sisäelimiä vahingoittavalla puhdistusaineella, jonka myyntinimet ovat *Gevisol* ja *Ivisol*.

Kaikkiaan 24–27 potilasta myrkytettiin kuoliaiksi. Näistä kuolemista 15 pystyttiin varmentamaan murhiksi. Lisäksi toiset 15 potilasta osoitettiin murhayritysten uhreiksi.

Surmatöiden sarja paljastui, kun Hanssonin kollega Gun-Britt Nilsson tuli epäluuloiseksi, ja kokeili itse omaan ihoonsa vanhuksien juoma-astioiden sisältöä. Hän sai tästä leukaansa palovamma-tyyppisen vaurion tai ihottuman, ja tapahtumasarja paljastui.

Hansson vetosi tuomioistuimessa siihen, ettei hän kestänyt katsella työssään vanhusten kärsimyksiä. Hänet määrättiin määrittämättömän kestoiseen tahdosta riippumattomaan hoitoon eli psykiatriseen pakkohoitoon.

Eräänlaisena sivujuonteenaan tapahtumasarja aloitti laajan eutanasiaan liittyneen keskustelun Ruotsissa.

Lähteet
-------

* *Mitä-Missä-Milloin 1980, Kansalaisen Vuosikirja*. Otava, Helsinki - Keuruu, 1979. ISBN 951-1-05460-0 (sid.) ja ISBN 951-1-05461-9 (ks.) s. 227.

### Viitteet

1. 1 2 3  MMM 1980. s. 227

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**SoFi Stadium** on amerikkalaisen jalkapallon stadion Inglewoodissa Los Angelesin piirikunnassa Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Se on NFL:ssä pelaavien Los Angeles Ramsin ja Los Angeles Chargers -joukkueiden kotikenttä.

Stadionilla pelattiin Super Bowl LVI helmikuussa 2022 ja siellä on tarkoitus pelata vuoden 2026 jalkapallon MM-kisojen otteluita ja vuoden 2028 kesäolympialaisten jalkapalloa, suorittaa niiden jousiammunta, sekä pitää kisojen avajaiset ja päättäjäiset.

Näkymä SoFi Stadiumin sisältä.
Stadionin katsojakapasiteetti on 70 240, mutta sinne saadaan mahtumaan jopa 30 000 lisäkatsojaa tapahtumasta riippuen. Stadionilla on *The Infinity Screen by Samsung* -niminen jättikokoinen, koko stadionin kiertävä Samsung 4K HDR videonäyttö, joka painaa 1 000 tonnia ja jossa on 80 miljoonaa pikseliä. Näytön pinta-ala on 6 503 neliömetriä eli 0,65 hehtaaria ollen täten maailman suurin LED-näyttö. Äänentoistoa hoitaa 260 kaiutinta ja langattomia 5G-yhteyksiä 56 tukiasemaa.

Stadionin rakennuskustannuksiksi arvioidaan lähes viisi miljardia dollaria eli toukokuun 2020 kurssin mukaan noin 4,5 miljardia euroa. Rahoitus on yksityinen ja hankkeen suurin yksittäinen rahoittaja on Los Angeles Ramsin omistaja Stan Kroenke, joka on sijoittanut stadioniin lähes 1,5 miljardia omia rahojaan. Stadionin avajaisten oli määrä olla 26. heinäkuuta 2020, mutta ne siirtyivät COVID-19-pandemian sekä muiden ongelmien vuoksi. Stadion avattiin lopulta 8. syyskuuta 2020.

Lähteet
-------

1. ↑  The Infinity Screen by Samsung is the world’s largest LED content playback system *heshmore.com*.  24.7.2021. Viitattu 14.2.2022. (englanniksi)
2. ↑  Oculus set to provide groundbreaking in-stadium amenity for fans at SoFi Stadium *www.therams.com*. Viitattu 14.2.2022. (englanniksi)
3. ↑  Sami Pilvinen: Tältä näyttää järisyttävät 4,5 miljardia euroa maksava jättistadion - pelkkä mediakuutio lyö ällikällä *Iltalehti*.  25.5.2020. Alma Media. Viitattu 25.5.2020.
4. ↑  Tatu Myllykoski: Los Angelesiin nouseva viiden miljardin stadion on pysäyttävä näky – sisältää sensaatiomaista tekniikkaa ja valtavan erikoisuuden *Ilta-Sanomat*.  25.5.2020. Sanoma media. Viitattu 25.5.2020.
5. ↑  Lassi Kuisma: Nyt se on valmis: Tältä näyttää 5 000 000 000 dollaria maksanut megastadion – omaiset surevat työntekijän järkyttävää kohtaloa *Iltalehti*.  9.9.2020. Viitattu 22.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* SoFi Stadium (englanniksi)
**Edvard Fredrik Konstantin von Schoultz** (27. heinäkuuta 1841 Pietari – 1912 Wloclawek, Veikselin kenraalikuvernementti, Venäjä) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti.

Von Schoultzin vanhemmat olivat eversti Claes Otto Edvard von Schoultz ja Alexandra Karolina Katarina Harthin ja puoliso vuodesta 1867 Lydia Herrmann. Hänen veljestään Karl Lorenz Adalbert von Schoultzista tuli kenraalimajuri. Edvard Fredrik Konstantin von Schoultz tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1852 ja määrättiin sieltä 1860 valmistuttuaan luutnanttina palvelukseen 4. tarkk’ampujapataljoonaan, jonka mukana hän osallistui tammikuun kansannousun kukistamiseen Puolassa 1862–1863. Vuoden 1863 lopulla hänet siirrettiin aliluutnanttina Henkivartioväen Liettuan rykmenttiin. Von Schoultz yleni luutnantiksi 1864 ja alikapteeniksi 1866. Seuraavana vuonna hänet määrättiin Puolaan Brzezinyn alueen sotilaskäskynhaltijaksi ja loppuvuodesta myös Olkusjevin alueen sotilaskäskynhaltijaksi. Eron sotilaskäskynhaltijan tehtävistä hän sai lokakuussa 1868.

Vuonna 1869 von Schoultz siirrettiin palvelukseen Simbirskin jalkaväkirykmenttiin ja edelleen Nizevskin jalkaväkirykmenttiin. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1872 ja nimitettiin 1877 komentajaksi 27. reservijalkaväkipataljoonaan, jota hän johti Turkin sodassa 1877–1878. Viimeksi mainittuna vuonna hänet ylennettiin everstiksi ja siirrettiin 64. reservijalkaväkipataljoonan komentajaksi, 1884 hänet nimitettiin 32. Krementšugin jalkaväkirykmentin komentajaksi Keski-Ukrainaan. Von Schoultz ylennettiin kenraalimajuriksi 1894 ja määrättiin 12. jalkaväkidivisioonan 1. prikaatin komentajaksi 1895. Eron sotapalveluksesta hän sai kenraaliluutnanttina heinäkuussa 1901.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Edvard Fredrik Konstantin von Schoultz *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 18.4.2020)
Santiago Urrutia vuonna 2017.
**Santiago Urrutia Lausarot** (s. 30. elokuuta 1996 Miguelete) on uruguaylainen moottoriurheilija.

Ura
---

Hän aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2011 Urrutia ajoi neljä kilpailua Formula Abarth -sarjassa saavuttaen viisi pistettä. Seuraavana vuonna Urrutia kilpaili täyden kauden sarjassa sijoittuen neljänneksi Euroopan ja Italian sarjoissa kolmella voitollaan. Vuonna 2013 Urrutia kilpaili European F3 Open -sarjassa. Hän voitti kaksi kilpailua sijoittuen sarjan neljänneksi. Vuonna 2014 Urrutia kilpaili GP3-sarjassa suomalaisen Koiranen GP -tallin kuljettajana. Hän ei saavuttanut kauden aikana yhtään pistettä ja oli parhaimmillaan kilpailussa 11:s. Vuonna 2015 Urrutia kilpaili Pro Mazda Championship -sarjassa ja voitti sarjan mestaruuden.

GP3-tulokset
------------

| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Koiranen GP | ESPFEA21 | ESPSPR13 | AUTFEA16 | AUTSPR12 | GBRFEAKesk. | GBRSPR14 | GERFEA22 | GERSPR18 | HUNFEA12 | HUNSPRKesk. | BELFEA13 | BELSPR18 | ITAFEAKesk. | ITASPR15 | RUSFEA14 | RUSSPR12 | ABUFEA11 | ABUSPR12 | 0 | 23. |

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Santiago Urrutia**.
*
**Edvard Georg Alexander Mendt** (7. joulukuuta 1842 – 1908 Viipuri) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti.[1]

Mendtin vanhemmat olivat Venäjän armeijan insinöörijoukkojen everstiluutnantti Edvard Mendt ja Alexandra Örn. Mendt tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1856, valmistui kurssinsa priimuksena 1862 ja määrättiin luutnanttina palvelukseen Käkisalmen, H.M. Itävallan Keisari Franz I:n krenatöörirykmenttiin. Seuraavana vuonna hänet siirrettiin Inkerinmaalle Henkivartioväen Hatsinan jääkärirykmenttiin, jonka mukana hän osallistui tammikuun kansannousun kukistamiseen Puolassa 1863–1864. Mendt opiskeli Nikolain yleisesikunta-akatemiassa Pietarissa 1868–1870, suorittamatta loppututkintoa, mutta yleten alikapteeniksi 1869. Hän palasi seuraavana vuonna palvelukseen entiseen rykmenttiinsä, yleni siellä kapteeniksi 1875 ja osallistui rykmentin mukana Turkin sotaan 1877–1878. Mendt haavoittui Gornyi Dubnjakin taistelussa syksyllä 1877.[1]

Sodan jälkeen vuonna 1878 Mendt ylennettiin everstiksi ja hän palveli rykmentissä pataljoonankomentajana kymmenen vuotta, minkä jälkeen hänet siirrettiin 48. Odessan jalkaväkirykmentin komentajaksi. Vuonna 1894 Mendt ylennettiin kenraalimajuriksi ja määrättiin 18. jalkaväkidivisioonan 1. prikaatin komentajaksi. Hän toimi tässä tehtävässä aina vuoteen 1900 asti, jolloin sai eron sotapalveluksesta kenraaliluutnanttina. Mendt oli hankkinut jo 1880-luvulla Possenlinnan rälssitilan Tervajoelta Viipurin maalaiskunnasta, jonka hänen perikuntansa myi vuonna 1923 tehtailija Niilo Lammetmaalle, kenraalimajuri Paavo Lammetmaan isälle.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Edvard Georg Alexander Mendt *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 4.4.2020)
**Yleiskäsitteistä: stoalaisia vastaan** (m.kreik. Περὶ τῶν κοινῶν έννοιῶν πρὸς τοῦς Στωικοῦς, *Peri tōn koinōn ennoiōn pros tūs Stoikūs*; lat. *De communibus notitiis adversus Stoicos*) on Plutarkhoksen *Moralia*-kokoelmaan (kirja XIII, 74) kuuluva tutkielma, joka arvostelee stoalaista filosofiaa.

Plutarkhoksen teos on muodoltaan dialogi, joka käsittää 50 lukua. Teos on säilynyt nykyaikaan kahdessa keskiaikaisessa käsikirjoituksessa.

Dialogissa keskustelevat Diadumenos ja Lamprias (joissain tekstilaitoksissa jälkimmäisen paikalla on vain tuntemattomaksi jäävä "kumppani"). Lamprias sanoo tulleensa Diadumenoksen luokse stoalaisten hänessä aiheuttaman levottomuuden vuoksi. Stoalaiset olivat pyrkineet kumoamaan akatemialaisten yleiskäsityksiä koskevat ajatukset; heidän mukaansa jumalallinen kaitselmus lähetti Khrysippoksen kumoamaan akatemialaisen Arkesilaoksen opit, jotka oli suunnattu jokapäiväistä kokemusta vastaan. Dialogi pyrkii esittämään, että Khrysippos itse asiassa esittää yleisten käsitysten ja arkijärjen vastaisia väitteitä, vaikka stoalaiset väittävät heidän oppinsa olevan lähtöisin niistä ja sen olevan ainoana luonnon mukainen.

Plutarkhos arvosteli stoalaisten näkemyksiä myös useissa muissa teoksissaan. Jo nimeltäänkin stoalaisia vastaan olivat suunnatut tutkielmat *Stoalaisilla on järjenvastaisempia väitteitä kuin runoilijoilla* ja *Stoalaisten ristiriitaisuuksista*.

Lähteet
-------

1. ↑  Sironen, Erkki & Vesterinen, Sampo: Liite Plutarkhoksen kirjallinen jäämistö, teoksessa Plutarkhos: *Hellien tunteiden kirja*, s. 191-193. Suomentaneet ja selityksin varustaneet Erkki Sironen ja Sampo Vesterinen. Jälkisanat Erkki Sironen. Olympos-sarja. Helsinki: Tammi, 2005. ISBN 951-31-3274-9.
2. 1 2  Einarson, Benedict & de Lacy, Phillip H.: "Introduction", s. 623–625, 656, teoksessa Plutarch; Einarson, Benedict & de Lacy, Phillip H. (käännös): *Plutarch's Moralia in Fifteen Volumes*. XIII. Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press, 1976.

Kirjallisuutta
--------------

* Plutarch: *Stoic Essays*. Teoksessa Plutarch: *Moralia*. Volume XIII. Part 2. Loeb Classical Library 470. Cambridge, MA: Harvard University Press.  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.

Aiheesta muualla
----------------

* Plutarch: On Common Conceptions, against the Stoics *Plutarch's Morals*. Internet Archive (englanniksi)
**Yleiskansallinen sosiaalidemokraattinen puolue** (kaz. Жалпыұлттық Социал-Демократиялық Партия; ven. Общенациональная Социал-Демократическая Партия) on kazakstanilainen oppositiopuolue, joka muodostui 10. syyskuuta 2006 Oikeudenmukaisen Kazakstanin puolesta -liikkeen pohjalle.  Sitä johti toisen mažilisin puhemies Žarmahan Tujakbai. Vaikka puolueeseen siirtyi henkilöitä toisesta puolueesta liikemies Bulat Abilovin johdolla toukokuussa 2007, se ei menestynyt valtiopäivävaaleissa. Puolue nousi ensimmäistä kertaa mažilisiin eli parlamentin alahuoneeseen vuoden 2023 vaaleissa, joissa se sai neljä edustajanpaikkaa.

Puolueella on ollut tarkkailijajäsenyys Sosialistisessa internationaalissa vuodesta 2012. Puolue on perustettu 10. syyskuuta 2006 ja rekisteröity 25. tammikuuta 2007. Sillä on toimipaikkoja eri alueilla sekä Astanan ja Almatyn hallinnollisesti aluetasoisissa kaupungeissa.

7. elokuuta 2006 Oikeudenmukaisen Kazakstanin puolesta -liikkeen pohjalta järjestettiin aloiteryhmän kansalaisten toimesta kokous *Yleiskansallisen sosiaalidemokraattisen puolueen* perustamisesta, jossa päätettiin Yleiskansallinen sosiaalidemokraattinen puolueen perustamisen järjestelykomitean muodostamisesta. Kokouksessa keskusteltiin puolueohjelman pääasiallisesta sisällöstä sekä perustettavan puolueen päämääristä ja tehtävistä perustavaa kokousta varten. Järjestelykomitean johtajana toimi Žarmahan Tulkbai. Alueellisia järjestelykomiteoita johtivat Oikeudenmukaisen Kazakstanin puolesta -liikkeen paikalliset johtajat.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑  Satubaldina, Assel: Kazakhstan Holds Strong for Better Future, as New Faces Come to Parliament *The Astana Times*.  28.3.2023. Viitattu 8.4.2023. (englanniksi)
3. ↑  Интернет-газета "Zona.kz": Образован оргкомитет по созданию Общенациональной социал-демократической партии (ОСДП) *zonakz.net*. Viitattu 29 июня 2008.

Yleiskansallinen sosiaalidemokraattinen puolue
Oikeudenmukaisen Kazakstanin puolesta –2006 | Yleiskansallinen sosiaalidemokraattinen puolue –2006 | Kazakstanin demokraattinen puolue Azat 2006–2009
**Ibuki** (jap. いぶき, suom. *hengitys*), tunnettu englanniksi nimellä **Greenhouse Gases Observing Satellite** tai **GOSAT**, on japanilainen kaukokartoitussatelliitti ja maailman ensimmäinen erityisesti kasvihuonekaasuja havainnoiva satelliitti. Satelliitti mittaa hiilidioksidin ja metaanin pitoisuuksia 56 000 kohdasta ilmakehästä.

Ibukin kehitti Japanin avaruusjärjestö JAXA ja se laukaistiin 23. tammikuuta 2009 Tanegashiman avaruuskeskuksesta. Japanin ympäristöministeriö (環境省; Kankyō-shō) ja Kansallinen ympäristötutkimusinstituutti (NIES) tulevat käyttämään satelliitin keräämiä mittaustietoja kasvihuoneilmiötä aiheuttavien kaasujen seuraamiseksi. Mittaustiedot luovutetaan NASAn ja muiden kansainvälisten avaruus- ja tieteellisten organisaatioiden käyttöön.

Laukaisu
--------

Ibuki laukaistiin yhdessä muiden tutkimussatelliittien kanssa japanilaisella H-IIA kantoraketilla 23. tammikuuta 2009 kello 3:54 UTC Tanegashimasta

Mittalaitteet
-------------

JAXAn mukaan Ibuki-satelliitti on varustettu kasvihuonekaasuja havaitsella anturilla (TANSO-FTS) ja sitä täydentävällä pilvi/aerosoli anturilla (TANSO-CAI). Kasvihuonekaasuanturi tarkkailee laajaa aallonpituusaluetta infrapunasäteilyn alueella havaintojen tarkkuujen lisäämiseksi. Satelliitin spektrometri mittaa erilaisia alkuaineita ja yhdisteitä. Tämän teknologian avulla satelliitti pystyy mittaamaan kasvihuonekaasujen pitoisuuksia ilmakehässä erittäin suurella tarkkuudella

Katso myös
----------

* OCO

Lähteet
-------

1. 1 2 3  "Japan launches satellite to monitor greenhouse gases", Reuters, 23.1.2009. Luettu 24.2.2009.
2. ↑  Uusi satelliitti seuraa kasvihuonekaasuja *digitoday.fi* 23.1.2009. Luettu 24.2.2009.
3. ↑
4. 1 2  Greenhouse gases Observing SATellite "IBUKI"(GOSAT) JAXA.  Arkistoitu 4.4.2014. Viitattu 24.2.2009.
5. ↑  Alta. scientists to track greenhouse gases from space  21.1.2009. Calgary Herald. Viitattu 24.2.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* GOSAT ja sen mittalaitteet (Arkistoitu – Internet Archive) (PDF) (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Greenhouse Gases Observing Satellite
**Leif Lundmark**, (s. 7. syyskuuta 1953) on 1970-luvun lopun ja 80-luvun alun ruotsalaiskeihäänheittäjä, joka piti hallussa Ruotsin keihäänheiton ennätystä kahden vuoden ajan 1979-1981.

Pohjois-Ruotsin Skellefteåsta kotoisin oleva Leif Lundmark nousi Ruotsin keihäänheiton huipulle 1970-luvun puolivälissä. Hän sai ensimmäisen mitalin Ruotsin mestaruuskisoissa vuonna 1976, jolloin hänet valittiin myös Suomi-Ruotsi -maaotteluun, jossa hän ylitti enimmäisen kerran 80 metriä tuloksella 80,96. Tulos ei riittänyt kuitenkaan kuin viidenteen sijaan. Lundmark ei saavuttanut urallaan Ruotsin keihäsmestaruutta, mutta uransa aikana hän oli kolme kertaa toinen ja kolme kertaa kolmas. Viimeisimmän mitalin hän saavutti vuonna 1984. Suurkilpailuedustuksia ei myöskään hänelle tullut. Parhaana saavutuksena voi pitää hänen Karlskronassa 20. kesäkuuta 1979 tekemäänsä Ruotsin keihäsennätystä 89,92, jolla hän rikkoi Raimo Pihlin vuonna 1977 tekemän ennätyksen yli kahdella metrillä. Se säilyi maan ennätyksenä kahden vuoden ajan, kunnes Kenth Eldebrink rikkoi sen vuonna 1981.

Uudella keihäsmallilla vuoden 1985 jälkeen Lundmark heitti tuloksen 75,06. Uraansa Lundmark jatkoi vuoteen 1985. Kaikkiaan hän edusti Ruotsia 20 kertaa. Hänet nimettiin Ruotsin yleisurheilun Hall of Fameen eli Stora Grabbariksiksi numerolla 363 vuonna 1986.

Lähteet
-------

1. ↑  Västerbottens tio bästa friidrottare genom tiderna *VISUELLT*.  NUMMER 40 \* DECEMBER 2013 \* 1/2013. Meddelanden från Västerbottens Idrottshistoriska Sällskap. Viitattu 8.9.2020. (ruotsiksi)
2. ↑  Lennart Hedmark  2017. Friidrottens Stora Grabbar & Tjejer. Viitattu 8.9.2020. (ruotsiksi)
**Yleisliittolainen liikunta- ja urheilukomitea** oli nimeään hieman vaihdellen Neuvostoliiton liikunta- ja urheilutoiminnan ylin järjestö valtion olemassaolon ajan. Vuodesta 1968 komitea sai Neuvostoliiton ministeriön arvon. Neuvostoliittolaisena järjestönä se lakkautettiin hieman ennen Neuvostoliiton lakkautusta eli marraskuun 11. 1991. Komitean nimi vaihteli useaan kertaan vuosikymmenien varrella. Se oli:

* Fyysisen kulttuurin toimeenpaneva komitea
* Yleisliittolainen liikuntakulttuurin komitea
* Yleisliittolainen liikuntakulttuurin ja urheilun komitea
* Neuvostoliiton liikuntakulttuurin ja urheilun ministeriö.

Yleisliittolainen liikunta- ja urheilukomitea oli vahvasti taustalla Neuvostoliiton liittyessä kansainväliseen olympialiikkeeseen ja kansainvälisiin lajiliittoihin. Komitean puheenjohtajat olivat näkyviä hahmoja niin yleisliittolaisesti kuin kansainvälisestikin, erityisesti Toisen maailmansodan jälkeiset urheilujohtajat olivat tunnettuja kansainvälisiä nimiä.

Puheenjohtajina olivat:

* 1920-1923 Nikolai Podvoiski
* 1923-1926 Nikolai Semashko
* 1926-1930 Vasili Mihailov
* 1930-1934 Nikolai Antipov
* 1934-1936 Vasili Mantsev
* 1936-1937 Ivan Hartshenko
* 1937-1938 Aleksander Zelikov
* 1939-1945 Vasili Tserov
* 1945-1948 Nikolai Romanov
* 1948-1951 Arkadi Appolonov
* 1953-1962 Nikolai Romanov *(uudelleen)*
* 1962-1968 Juri Mashin
* 1968-1983 Sergei Pavlov
* 1983-1989 Marat Gramov
* 1989-1991 Nikolai Rusak
**Ibson Barreto da Silva**, yleensä vain **Ibson** (s. 7. marraskuuta 1983 Niterói, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa venäläistä Spartak Moskovaa ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura
---------------

Ibson on brasilialaisseura Flamengon kasvatti. Joukkueeseen hän siirtyi 9-vuotiaana vuonna 1992. Edustusjoukkueeseen hän nousi vuonna 2003 ja teki ensiesiintymisensä ottelussa Vasco da Gamaa vastaan. Hän pelasi yhteensä yhdeksän ottelua ensimmäisellä kaudellaan.

Seuraavilla kausilla hän nousi yhdeksi joukkueen luottopelaajista. Tammikuussa 2005 Ibson siirtyi portugalilaisseura Portoon noin 2,5 miljoonan dollarin siirtokorvauksella. Monet kritisoivat siirtoa muun muassa siitä, että Flamengo suostui myymään Ibsonin hyvin pienellä siirtokorvauksella. Seura kuitenkin perusteli myyntiään pelaajan sopimuksen umpeutumisella vuoden loppuun mennessä, mikä olisi voinut mahdollistaa tilanteen, jossa siirtokorvausta ei saada laisinkaan.

Ibsonin alku Portossa oli hyvä, ja hän onnistui vakiinnuttamaan pelipaikkansa avauskokoonpanossa. Ensimmäisellä kokonaisella kaudellaan 2005–2006 hän voitti joukkueen kanssa pääsarjanmestaruuden, cupin sekä supercupin.

Kaudella 2006–2007 hän ajautui riitoihin päävalmentaja Jesualdo Ferreiran kanssa ja menetti paikkansa joukkueen avauskokoonpanossa. Heinäkuussa 2007 hän palasi lainasopimuksella Flamengoon. Ibson pelasi joukkueessa seuraavat kaksi kautta, joiden aikana hänelle kertyi otteluita yhteensä 62 ja niissä maaleja 17.

13. heinäkuuta 2009 Ibson vapautettiin sopimuksesta Porton kanssa, ja niin hän teki kolmivuotisen sopimuksen venäläisseura Spartak Moskovan kanssa. Hänestä maksettiin 5 miljoonan euron siirtokorvaus.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ibson**.
* Ibsonin esittely SambaFoot-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**World Rugby** (**WR**) on kansainvälinen rugbyn kattojärjestö. WR on sadan jäsenjärjestön kattojärjestö, ja sen tehtäviin kuuluu muun muassa maailmanmestaruuskilpailujen järjestäminen neljännesvuosittain. Järjestön päämaja sijaitsee Dublinissa Irlannissa.

World Rugbyn (silloin nimellä *International Rugby Football Board*) perustivat vuonna 1886 Skotlannin, Walesin ja Irlannin alueelliset liitot. Englanti liittyi mukaan 1890. Australia, Uusi-Seelanti ja Etelä-Afrikka tulivat täysjäseniksi 1949 ja Ranska 1970. Loput 80 rugbyliittoa liittyivät mukaan vuosien 1987–1999 aikana.

Vuonna 1998 järjestö nimettiin International Rugby Boardiksi, ja vuonna 2014 käyttöön tuli nykyinen nimi World Rugby.

Järjestön puheenjohtajana on vuodesta 2008 lähtien toiminut ranskalainen Bernard Lapasset.

Lähteet
-------

1. ↑  IRB Handbook 2013 (arkistoitu) (PDF) (s. 15–20) *irb.com*.  Arkistoitu 28.5.2014. Viitattu 11.4.2016. (englanniksi)
2. ↑  IRB to change name to World Rugby World Rugby. Viitattu 11.4.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* World Rugbyn virallinen sivusto
SantinenSantinen kuvan vasemmassa laidassa, sen edustalla oikealla näkyy Haapasaari.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
HelsinkiUusimaaSuomi |
| Merialue | 
Suomenlahti |
| Korkein kohta | 
8 |
| Pinta-ala | 
0,04 km² |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Santinen** (ruots.  *Sandholmen*) on yksityinen kesähuvilasaari Helsingissä Vuosaaren Kallahdessa. Se on osa Kallahdenharjun merenalaista jatketta. Maaperä ja rannat ovat pääasiassa hiekkaa ja soraa. Saaren pinta-ala on 3,8 hehtaaria. Saaressa on nykyisin kuusi huvilapalstaa ja yhtä monta huvilaa. Asuinrakennukset ovat pääosin 1960–1970-luvuilta. Saarta ja siellä 1900-luvun alusta ollutta suurta huvilaa isännöi 1930-luvulla maineikas saksalainen Zeppelin-lentäjä, kreivi Magnus von Platen-Hallermund. Sodan jälkeen saari joutui rauhansopimuksen ehtojen mukaan saksalaisena omaisuutena Neuvostoliiton valtiolle, joka ensin vuokrasi saaren rakennuksineen Suomen Kommunistiselle Puolueelle ja Stalinin kuoltua myi SKDL:lle, jolla se oli vuoteen 1960. Tuolloin uudet omistajat jakoivat saaren tonteiksi ja vanha huvila purettiin.

1970-luvun keskivaiheilla huolestuttiin Santisen hiekkarantojen katoamisesta hiekan valuessa mereen. Syyllisenä pidettiin Lohja-yhtiön kymmenisen vuotta jatkunutta hiekannostoa Santisen itäpuolen vesialueelta.

Lähteet
-------

1. ↑  Strang, 2016. Sivut 329–334.
2. ↑  Sartti, Seija: Hiekkaranta katosi lomasaaresta. Harju valuu mereen Helsingissä.  *Helsingin Sanomat*, 28.9.1977, s. 11.

Kirjallisuutta
--------------

* Strang, Jan. Saaristounelmia Helsingissä – Vartiosaaren ja Helsingin itäsaariston pienten saarten historia. – Helsinki, 2016. – ISBN 978-951-98135-2-3.
**Matias-kappeli** on Virtain Härkösen kylässä sijaitseva kappeli, jota ylläpitää Matias-kappeliyhdistys ry. Kappeli valmistui vuonna 2009. Arkkitehtisuunnittelun teki Esko Räntilä ja akustisesta suunnittelusta vastasi Insinööritoimisto Heikki Helimäki Oy.

Matias-kappeli ei ole sidottu mihinkään kirkkokuntaan vaan se toimii ekumenian hengessä. Siellä järjestetään konsertteja, kokouksia, perhejuhlia, ja kursseja. Siellä voi käydä vapaasti sen aukioloaikoina, jotka ovat toukokuun alusta lokakuun loppuun 8 - 20.

Historia
--------

Seurakuntapastori Matti Helimäki 1980-luvun alussa ehdotti isälleen, Kosti Helimäelle, kappelin rakentamista Virroille Härkösen kylän rantakoivikkoon. Toimintaan päästiin 2007, kun hankkeelle perustettiin oma kannatusyhdistys. Kappelin seinissä oleva graniitti tuli ystäväperheen talon rakentamisen yhteydessä räjäytetyistä graniittipaadeista. Kappelin teräsrakenteet lahjoitti ruotsalainen Stål & Rörmontage AB ja markkinointiaineistoon antoi avun saksalainen Klaubert Kommunikation. Rakentamiseen yhdistys sai tukea Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta Poko ry:n tuella.

Lähteet
-------

* Matias-kappeli Matias-kappeli yhdistys ry. Viitattu 5.2.2023.
Edmund Kean Venetsian kauppiaan Shylockina.
**Edmund Kean** (1787–1833) oli brittiläinen näyttelijä, arvion mukaan merkittävin romanttisista brittinäyttelijöistä. Kean tunnetaan Shakespearen henkilöhahmojen tulkitsijana. Ensimmäisen suuren voittonsa hän sai vuonna 1814 Shylockin roolissa Lontoon suuressa teatterissa. Hän kävi kiertueilla Amerikassa ja Pariisissa ja esiintyi siellä Shakespearen luonneosissa. Kean on myös aiheena Dumas vanhemman draamassa *E.K.*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Otavan Iso tietosanakirja, osa 4 vuodelta 1962, palsta 697
2. ↑  Facta, osa 4 vuodelta 1976, palsta 805
3. ↑  Otavan Iso Fokus, s. 1729


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Mathilde Marchesi
**Mathilde Marchesi** (de Castrone, o.s. Graumann; 24. maaliskuuta 1821 Frankfurt am Main – 17. marraskuuta 1913 Lontoo) oli saksalainen ooppera- ja resitaalilaulaja sekä laulupedagogi. Hän oli äänialaltaan mezzosopraano.

Marchesi opiskeli Pariisissa Manuel Garcían johdolla. Lisäksi hän sai opetusta Otto Nicolailta. Marchesi aloitti aluksi 1840-luvulla uran ammattimaisena ooppera- ja resitaalilaulajana. Sittemmin hän keskittyi opetustyöhön. Marchesi työskenteli laulunopettajana Wienissä ja Kölnissä. Hän piti myös omaa laulukouluaan Pariisissa vuosina 1861–1865 ja jälleen vuodesta 1881. Marchesi tunnettiin yhtenä parhaista naislaulajien, erityisesti sopraanojen kouluttajista. Hän oli varsinkin keskeinen bel canto -laulutyylin vaalija. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Nellie Melba, Emma Calvé ja Emma Eames.

Marchesi oli vuodesta 1852 naimisissa baritoni Salvatore Marchesin kanssa. Aviopari esiintyi yhdessä. Marchesi julkaisi laulun metodioppaita ja vuonna 1897 muistelmateoksen. Myös hänen tyttärensä Blanche Marchesi loi uran oopperalaulajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Otavan Musiikkitieto A–Ö, toim. Keijo Virtamo, uudistetun laitoksen 1. painos. Helsinki: Otava 1997 ISBN 951-1-14518-5
2. 1 2 3 4 5  Mathilde Marchesi de Castrone Britannica, viitattu 25.12.2022
3. 1 2 3  Mathilde Marchesi Vocal Pedagogy, viitattu 25.12.2022

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: Mathilde Marchesi

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Edmund Becker** (s. 18. heinäkuuta 1956) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Vuodesta 2010 lähtien hän on toiminut Karlsruher SC:n organisaatiossa juniorivalmentajana.

Ura pelaajana
-------------

Becker edusti urallaan yhdeksän kauden ajan Karlsruher SC:n joukkuetta. Suurimmaksi saavutukseksi jäi Saksan Bundesliigan kymmenes sija kaudella 1980–81. Keskikenttäpelaajan ja puolustajan tonteilla viihtynyt Becker pelasi seuran paidassa kaikkiaan 157 ottelua tehden niissä 19 maalia. Kenttien herrasmiehenä tunnettu Becker sai tililleen vain 11 varoitusta Karlsruhe-uransa aikana. Hän oli kentällä Karlsruhen historiallisessa ottelussa vuonna 1982, kun Max Merkelin luotsaama KSC kukisti FC Bayern Münchenin maalein 4-1.

Ura valmentajana
----------------

Becker lopetti peliuransa vuonna 1990 siirtyen sen jälkeen Karlsruher SC:n organisaatioon juniorivalmentajaksi. Viisitoistavuotinen työ seuran juniori- ja apulaisvalmentajana palkittiin tammikuussa 2005, kun Becker nousi Reinhold Fanzin seuraajaksi ykkösjoukkueen päävalmentajaksi.

Beckerin johdolla 2. Bundesliigan häntäpäähän juuttunut KSC aloitti määrätietoisen nousunsa kohti 1. Bundesliigaa. Kaudella 2005–06 sijoitus oli jo lupauksia antavasti kuudes. Hyökkäysvoittoista pelityyliä suosivan Beckerin johdolla KSC dominoi 2. Bundesliigaa kaudella 2006–07 ja vei lopulta voiton kahdeksan pisteen erolla FC Hansa Rostockiin ja unelma pääsarjaan paluusta toteutui.

KSC:n hyvä menestys on jatkunut myös 1. Bundesliigassa. Beckerin suojatit ovat nousseet tukevasti ylempään keskikastiin ja alkukaudella 2007–08 seura hätyytteli jopa kärkisijoja ollen toisena. Kauden vanhetessa Karlsruhen meno hyytyi, mutta ainoana nousijajoukkueena se säilytti sarjapaikkansa ollen lopulta 11:s. Toinen kausi oli kuitenkin vaikea ja lopulta Karlsruhe putosi Bundesliigasta. Becker sai putoamisesta huolimatta jatkaa päävalmentajana, mutta kehnosti alkanut kausi 2009/10 johti potkuihin elokuun puolivälissä 2009. 

Kesäkuussa 2010 Becker palasi KSC:n organisaatioon työskentelemään seuran juniorivalmennuksessa johto- ja valmennustehtävissä.

**Meriitit valmentajana**

* 2. Bundesliigan voitto: 2007

Lähteet
-------

1. ↑  KSC entlässt Ede Becker
2. ↑  EDMUND „EDE" BECKER KEHRT ZURÜCK


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Reinhold Fanz** | **Karlsruher SC:n päävalmentaja**1/2005–8/2009 | Seuraaja:**Markus Schupp** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Porin titaanidioksiditehdas.
Kemiran tehdas Oulun Takalaanilassa.
**Suomen kemianteollisuus** on teollisuudenala Suomessa, johon kuuluvat esimerkiksi petrokemia (öljynjalostus), maatalouskemikaalit kuten lannoitteet ja torjunta-aineet, lääkeaineteollisuus, maaliteollisuus ja muoviteollisuus.

Vuonna 2014 Suomen ulkomaankaupan arvosta kemianteollisuuden osuus oli 23 prosenttia. Kemianteollisuus oli suurin yksittäinen vientisektori. Kemianteollisuuden tuotannon arvo vuonna 2014 oli yhteensä noin 19,7 miljardia euroa, ja se vastasi noin neljänneksen Suomen teollisuuden kokonaistuotannosta.

Suomen suurimpia kemianteollisuuden yhtiöitä ovat öljynjalostaja Neste, rengasvalmistaja Nokian Renkaat ja muovivalmistaja Borealis Polymers. Kemirasta on yritysjärjestelyjen kautta irronnut osia kuten maalitehdas Tikkurila, maalin väriaineita valmistava CPS Color ja titaanidioksidia Porin tehtaassa tuottava Huntsman Corporation. Lannoitevalmistaja Kemira Growhow myytiin norjalaiselle Yaralle vuonna 2008.

Kemianteollisuus työllistää Suomessa noin 35 000 henkeä (v. 2014). Eniten työllistävät toimialat ovat muovituotteet, peruskemikaalit ja lääkkeet.

Katso myös
----------

* Kemianteollisuus (järjestö)

Lähteet
-------

1. ↑  ulkomaankauppa *EK*.  Arkistoitu 1.4.2016. Viitattu 12.4.2016.
2. ↑  Vuoden 2014 teollisuustuotannon arvo 81,3 miljardia euroa Tilastokeskus. Viitattu 27.4.2016.
3. ↑  Kemia on kaikkialla *Talouselämä*.  2010. Viitattu 13.4.2016.
4. ↑  Kemianteollisuus *Ammattinetti*. Viitattu 13.4.2016.

Aiheesta muualla
----------------

*
**Spring Break** on Sean S. Cunninghamin tuottama ja ohjaama yhdysvaltalainen teinikomedia vuodelta 1983. David Smilowin käsikirjoittamassa elokuvassa kaksi ujoa college-opiskelijapoikaa lähtevät viettämään kevätlomaa Floridan rantalomakohteeseen Fort Lauderdaleen. Toisen pojan senaattoriksi pyrkivä isä pyrkii kuitenkin estämään hauskanpitoa kaikin tavoin.

Vastaanotto
-----------

Neljä ja puoli miljoonaa Yhdysvaltain dollaria maksanut elokuva tuotti lipputuloina noin 24 miljoonaa dollaria.

Rotten Tomatoes -koontisivuston mukaan 22 prosenttia arvioijista ja 41 prosenttia yleisöstä on antanut *Spring Breakille* myönteisen arvion.

Kriitikko Roger Ebert näki elokuvan uuden "seksinnälkäiset teinipojat" -komediagenren edustajana, joita ovat myös *Kylvetäänkö yhdessä, neiti Mallow?* (Private Lessons, 1980), *Amerikan viimeinen neitsyt* (The Last American Virgin, 1982) ja *Maisteri ensilempi* (My Tutor, 1983). Genre on hänestä 1980-luvun roisi muunnelma 1960-luvun vaihteen melko viattomista "beach party" -elokuvista.

*Helsingin Sanomien* lyhyessä ensi-ilta-arvostelussa Helena Ylänen sanoo *Spring Breakin* olevan "vähämielinen" ja "ikävää rappiokulttuuria".
Vuoden 1994 *Video-oppaassa* Roope Lehtinen antoi elokuvalle tähtien sijasta pommin, joka vastaa sanallista arviota "täysin epäonnistunut tekele". Hänen mukaansa elokuva tarjoaa "aivotonta, olematonta, sataan kertaan nähtyä holtitonta komediaräpellystä, jonka ideat eivät kanna kahta minuuttia".

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylänen, Helena: Ensi-iltaelokuvat.  *Helsingin Sanomat*, .
2. 1 2  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*, s. 629. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
3. ↑  Spring Break Rotten Tomatoes. Viitattu 6.2.2019. (englanniksi)
4. ↑  Ebert, Roger: Spring Break  29.3.1983. Rogerebert.com. Viitattu 6.2.2019. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Spring Break (film)
**Mýloi** (kreik. Μύλοι; myös transl. *Mýli*, *Míli*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Sámoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Anatolikí Sámoksen kuntaan, Sámoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Mýloi muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Μύλων, *Topikí Koinótita Mýlon*). Kylän väkiluku on 248 (vuonna 2011).

Mýloin kylä, suomeksi "Myllyt", sijaitsee Sámoksen eteläosissa noin yhdeksän kilometriä länteen Pythagóreiosta. Se on rakennettu noin 60 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä on yksi saaren vanhimpia ja perustettu saaren uudelleenasuttamisen aikaan. Se oli saaren pääkylä noin vuosina 1550–1600 ennen Chóraa. Kylän nimi viittaa siellä olleisiin vesimyllyihin (μύλος, *mýlos*).

Ennen vuotta 2011 kylä kuului Pythagóreion kuntaan ja vuosina 2011–2019 Sámoksen kuntaan ja sen Pythagóreion kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 25.12.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Mili village *SamosIn*. Viitattu 1.9.2020.
3. ↑  The village of Mili or Myli on Samos in Greece *Samos Home*. Viitattu 1.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mýloi** Wikimedia Commonsissa
**Abja** (saks. *Abbia*) oli kunta Viljandimaan maakunnassa, Virossa. Viron kuntauudistuksen osana 24. lokakuuta 2017 Karksin, Abjan ja Hallisten kunnat sekä Mõisakülan kaupunki yhdistyivät uudeksi Mulgin kunnaksi.

Kunnan asukasluku oli 2 061 (2015), pinta-ala 290,21 neliökilometriä ja asukastiheys 7,1 asukasta neliökilometrillä. Kunnan keskus oli Abja-Paluojan epäitsenäinen kaupunki, joka liitettiin Abjaan vuonna 1998.

Abja oli Nummi-Pusulan ystävyyskunta.

Historiaa
---------

Abjan asemakylä muodostui Mõisakülan ja Tallinnan välisen kapearaiteisen rautatien varrelle, 11 virstaa Mõisakülan pohjoispuolelle. Abjasta suunniteltiin risteysasemaa, sillä vuoden 1939 syksyllä hyväksyttyyn rakennettavaksi kapearaiteinen rautatie reitille Abja–Taagepera–Tõrva–Valga. Rakennustyöt ehdittiin jo aloittaa vuonna 1940, mutta Viron liittäminen Neuvostoliittoon pysäytti radan rakennustyöt, eikä niitä enää aloitettu uudelleen Neuvosto-Viron aikana. Asukkaita oli vuonna 1939 noin 100. Asemakylässä toimi kauppa ja posti. Abjan rautatieaseman etäisyys oli ratakilometreinä 184,5 km Tallinnan satamasta ja 10,9 km Mõisakülasta. Abjassa sijaitsi sorakuoppa, jonne johti haararata, ja josta kaivettiin soraa rautatien omiin tarpeisiin.

Kylät
-----

Abja-Vanamõisa, Abjaku, Atika, Kamara, Laatre, Lasari, Penuja, Põlde, Raamatu, Räägu, Saate, Sarja, Umbsoo, Veelikse, Veskimäe

Väestö
------

Vuonna 2011 Abjan kunnassa (Abja-Paluojan epäitsenäinen kaupunki mukaan lukien) oli 2 105 asukasta, joista 1 971 (93,6 %) oli virolaisia, 75 (3,6 %) venäläisiä ja 57 (2,7 %) muita kansallisuuksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Mulgi valla valimiskomisjon kinnitas valimistulemused
2. ↑  RV0291: RAHVAARV, PINDALA JA ASUSTUSTIHEDUS HALDUSÜKSUSE VÕI ASUSTUSÜKSUSE LIIGI JÄRGI, 1. JAANUAR *Eesti Statistika*.  5.5.2015. Statistikaamet. Viitattu 23.7.2015.
3. ↑  RL002: Rahvastik elukoha, soo, vanuserühma ja rahvuse järgi, 31. detsember 2011 Statistikaamet. Viitattu 23.12.2016. (viroksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Abja** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Viljandimaan lippu Viljandimaa |
| --- |
|  |
| Kaupungit (linn, haldusüksus) (1) | 
* Viljandi

 | Viljandimaan vaakuna |
|  |
| Kunnat (vald) (3) | 
* Mulgin kunta
* Põhja-Sakalan kunta
* Viljandin kunta

 |
|  |
| Epäitsenäiset kaupungit (linn, asustusüksus) (5) | 
* Abja-Paluoja
* Karksi-Nuia
* Mõisaküla
* Suure-Jaani
* Võhma

 |
|  |
| Pienkauppalat (alevik) (8) | 
* Halliste
* Kolga-Jaani
* Kõpu
* Mustla
* Olustvere
* Ramsi
* Viiratsi
* Õisu

 |
|  |
| Entiset kaupungit ja kunnat (12) | 
* Abja
* Halliste
* Karksi
* Kolga-Jaani
* Kõo
* Kõpu
* Mõisaküla
* Paistu
* Suure-Jaani
* Tarvastu
* Viiratsi
* Võhma

 |

 |
**Münchensteinin junaturma** tapahtui 14. kesäkuuta 1891 Sveitsin Münchensteinissa Birsjoen ylittävällä Basel-Delémont-rautatien sillalla. Sillan rakenteet pettivät kahden veturin alla, minkä seurauksena veturit ja seitsemän vaunua suistuivat jokeen ja tuhoutuivat. Onnettomuudessa kuoli 78 ja loukkaantui 131 ihmistä. Turma on Sveitsin tuhoisin junaonnettomuus.

Tutkimuksissa onnettomuuden katsottiin johtuvan monesta syystä: suunnittelukuluissa oli säästetty eikä rakennemateriaali ollut riittävän vahvaa ja sitkeää. Lisäksi edellisen kevään tulva oli syövyttänyt siltapenkereitä eikä vahinkoja ollut korjattu kunnolla. Sillan suunnittelija oli Gustave Eiffel.

Onnettomuuden seurauksena Sveitsin rautatiesilloille määriteltiin ensi kerran rakennestandardit ja niille alettiin tehdä määräaikaistarkastuksia.

* 
* 
*

Lähteet
-------

* Silvia ja Dietmar Beckman: *Schweiz – Die Eisenbahn-Geschichte – Das Grosse Album*, s. 42–43. München: GeraMond Verlag GmbH, 2012. ISBN 978-3-86245-139-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Münchensteinin junaturma** Wikimedia Commonsissa

* Rebmann, Roger Jean: Die Eisenbahnkatastrophe von Münchenstein 1891 (altbasel.ch-sivuston junaturma-artikkeli) *altbasel.ch*.  5.7.2013.  (saksaksi)