recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Andri Deryzemlja** (ukr. Андрій Дериземля, s. 18. elokuuta 1977) on ukrainalainen ampumahiihtäjä, joka on kilpaillut maailmancup-tasolla kaudesta 1996–1997 lähtien.

Deryzemlja sijoittui Hochfilzenin MM-kisojen 2005 yhteislähdössä kuudenneksi ja takaa-ajossa kahdeksanneksi. Saman vuoden sekaviestin MM-kilpailussa Hanty-Mansijskissa hän hiihti kolmannen osuuden sekaviestijoukkueessa, joka sijoittui seitsemänneksi. Talviolympialaisissa 2006 hän hiihti toisen osuuden Ukrainan viestijoukkueessa, joka sijoittui seitsemänneksi. 

Deryzemlja saavutti sprintin MM-pronssia Anterselvasta 2007. Ampumapaikat nollilla selvittänyt Deryzemlja hävisi kilpailun voittaneelle, yhden sakon ampuneelle Ole Einar Bjørndalenille 25,8 sekuntia. 4,8 sekuntia Bjørndalenille hävinnyt Michal Šlesingr selvitti ampumapaikat niin ikään ilman sakkokierroksia. Östersundin MM-kisoissa 2008 Deryzemlja sijoittui normaalimatkalla yhdeksänneksi ja yhteislähdössä kymmenenneksi. Pyeongchangin MM-kilpailuissa 2009 hän oli takaa-ajossa seitsemäs ja normaalimatkalla kahdeksas. Viestissä hän kuului viidenneksi sijoittuneeseen Ukrainan joukkueeseen. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli sprinttikilpailussa viides. Hanty-Mansijskin MM-kilpailuissa 2011 hän hiihti kolmannen osuuden pronssia saaneessa Ukrainan viestijoukkueessa sekä sijoittui sprintissä kymmenenneksi ja takaa-ajossa seitsemänneksi. Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 hän oli 17:s normaalimatkalla ja viestissä kahdeksas. Nové Měston MM-kilpailuissa 2013 Deryzemlja oli 17:s normaalimatkalla sekä sprintissä.

Maailmancupissa Deryzemlja on voittanut yhden osakilpailun ja sijoittunut yhteensä kahdeksan kertaa palkintokorokkeelle – ainoan voittonsa hän on saavuttanut Anterselvan yhteislähdössä kaudella 2002–2003.
Kokonaiskilpailussa hän on sijoittunut sijalle 21 kausina 2008–2009 ja 2009–2010.

Maailmancupin palkintosijat
---------------------------

* Kausi 1998–1999: Oslo sprintissä kolmas
* Kausi 2001–2002: Brezno-Osbrlie sprintissä kolmas
* Kausi 2002–2003: Pokljuka sprintissä kolmas, Anterselva yhteislähdössä voitto
* Kausi 2004–2005: Hanty-Mansijsk takaa-ajossa toinen
* Kausi 2006–2007: Anterselva sprintissä kolmas
* Kausi 2009–2010: Hanty-Mansijsk sprintissä kolmas
* Kausi 2012–2013: Oslo sprintissä kolmas

Lähteet
-------

* Andri Deryzemlja Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU).  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine

 |

 |
Kiinan tasavallan perustaminen.
**Wuchangin kansannousu** (yksink.: 武昌起义; perint.: 武昌起義; pinyin: *Wǔchāng Qǐyì*) aloitti 10. lokakuuta 1911 Kiinan Qing-dynastian kaataneen Xinhai-vallankumouksen ja johti Kiinan tasavallan perustamiseen.

Qing-dynastia modernisoi armeijaansa 1900-luvun alussa käyttäen modernisoidusta armeijakunnasta nimeä "Uusi armeija". Wuchangin kaupunki (osa nykyistä Wuhania) Hubein provinssissa oli uuden armeijan aseiden suurin valmistuspaikka. Monet uuden armeijan upseerit ja sotilaat olivat kiinnostuneet Tongmenghui-puolueen vallankumouksellisesta ideologiasta, moni kuului myös vallankumouksellisiin järjestöihin. Nämä opintopiirit olivat kirjoittaneet vallankumousideoistaan myös Tongmenghui-puolueelle, mutta se ei ottanut niitä vakavissaan.

Kansannousu alkoi vahingossa. Tasavaltalaiset opintopiirit olivat tehneet pommeja, joista yksi vahingossa räjähti. Poliisi alkoi tutkia asiaa ja löysi uuteen armeijaan kuuluvien tasavaltalaisten luetteloita. Tällöin tasavaltalaisille ei jäänyt muuta vaihtoehtoa kuin aloittaa kapina heti tai saada kuolemantuomio. Koska suurin osa armeijakunnasta oli lähtenyt tukahduttamaan Sichuanin lakkoja, provinssinhallinto ja armeijan komentaja joutuivat paniikkiin ja pakenivat paikalta. Kapinalliset ottivat haltuunsa ammusvarastot ja rahavarat.

Kapinalliset valitsivat johtajakseen Li Yuanhongin, sillä tämä oli useimpia muita vanhempi ja arvovaltaisempi henkilö. Hän onnistuikin neuvottelemaan maakunnan perustuslailliset kannattajikseen. Muuallakin maakuntaneuvostoja julistautui itsenäisiksi.

Tongmenghui ja sen Yhdysvalloissa ulkokiinalaisia rekrytoimassa ollut johtaja Sun Zhongshan (Sun Yat-sen) halusi osalliseksi kapinaan luettuaan siitä sanomalehdistä. He lähtivät organisoimaan kapinaliikkeitä muualla maassa.

Qing-dynastian katsottiin yleisesti menettäneen taivaan mandaattinsa. Kiinassa perinteisesti ajatellaan taivaan mandaatin menetyksen ja vallan vaihtumisen merkkeinä toimivan luonnononnettomuudet, kuten maanjäristykset ja tulvat, sekä korruptio ja kapinat. Vuonna 1911 Jangtse-joki tulvi, ja kapina lähti liikkeelle Jangtsen läheltä. Tulvassa kuoli noin 100 000 ihmistä.

Qing-dynastia joutui neuvottelemaan pitkään ja lupaamaan merkittäviä myönnytyksiä Yuan Shikaille, jotta tämä lähtisi johtamaan kapinan kukistamista. Viivyttelyn ansiosta kapinalliset ehtivät julistaa väliaikaishallituksen syntyneeksi. Kuukauden kuluessa Kiinan tasavalta oli julistettu syntyneeksi. Yuan Shikai ei kapinaa kukistaessaan edennyt Wuchangiin saakka vaan pysähtyi neuvottelemaan, mikä tiesi Qing-dynastian loppua.

Kiinan tasavallassa eli Taiwanilla lokakuun kymmenettä päivää juhlistetaan kaksoiskymmenennen päivänä ja se on kansallinen juhlapäivä.

Katso myös
----------

* Kiinan tasavallan historia

Lähteet
-------

1. ↑  Wuchang Uprising - Leading to the Collapse of the Qing Dynasty and the Establishment of the Republic of China cultural-china.com.  Arkistoitu 15.3.2016. Viitattu 22.4.2016. (englanniksi)
2. ↑  Wuchang Uprising  2014. George Washington University Libraries.  Arkistoitu 26.4.2015. Viitattu 22.4.2016. (englanniksi)
**Salainen valiokunta** (ruots. *sekreta utskottet*) oli Ruotsin valtiopäivillä vuodesta 1627 alkaen toiminut valmisteluelin. Sen vaikutus maan ulkopolitiikkaan oli vapauden ajalla erittäin keskeinen. Tällöin se käsitteli ulkopolitiikan lisäksi armeijaan ja valtiontalouteen liittyviä asioita, koska sen toimivallan rajat olivat epäselvät. Talonpoikaissääty ei ollut edustettuna salaisessa valiokunnassa (poikkeuksena vuosien 1742-43 valtiopäivät). Tätä perusteltiin sillä, että talonpojilla ei ole riittävästi tietoa ulkopolitiikasta eikä heille voi uskoa luottamuksellisia ulkopolitiikan tietoja. Luottamuksellisuus ei kyllä toteutunut muidenkaan säätyjen osalta, sillä vapauden ajalla oli tavallista, että valiokunnan jäsenet jakoivat luottamuksellista tietoa ulkomaiden diplomaateille. Valiokunnan jäseninä oli 50 aateliston, 25 papiston ja 25 porvariston edustaja, ja äänestys tapahtui säädyittäin.

Lähteet
-------

1. ↑  Kaisu-Maija Nenonen, Ilkka Teerijoki: *Historian suursanakirja*, s. 447. WSOY, 1998. ISBN 951-0-22044-2.
2. ↑  Paloposki, Toivo J.: *Suomen historia 4: Vapauden aika*, s. 23-24, 113, 169-174, 178. Espoo: Weilin & Göös, 1986. ISBN 951-35-2493-0.
**Pienojanlampi** on rehevähkö metsäjärvi Karkkilan luoteisosassa luoteisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 9,7 hehtaaria. Etäisyys Karkkilan keskustasta on seitsemän kilometriä länsiluoteeseen.

Maantiede
---------

Pienojanlampi koostuu eteläisestä ja pohjoisesta altaasta, joita yhdistää noin 20 metriä leveä salmi. Etäisyys järven kaakkoisosasta luoteisosaan on noin 550 metriä. Saaria ei ole. Pienojanlammen rannat ovat metsää ja suota, pientaloja on muutama. Järveen virtaa vettä etelästä, järven itärannalta lähtee Maasillanoja itään kohti Pienojaa.

Noin 500 metriä Pienojanlammelta länteen sijaitsee Tämäkohtu, luoteessa on Kolmperse-Vähävesi.

Pienojanlampi (23.085.1.003) kuuluu Kissanojan-Häijynojan valuma-alueeseen (23.085), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Nuijajoen valuma-alue (23.08). Pienojanlampi on Kissanojan-Häijynojan alueen kolmanneksi laajin vakavesi. Alueeseen kuuluu myös Kovelonjärvi, Jouhtenanjärvi, Saarlampi, Ketlampi, Yli-Tupuri ja Kökköpäänlammi. Niiden ohella alueella sijaitsee useita alle hehtaarin laajuisia vakavesiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pienojanlampi, vakavesi, Karkkila
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 20.7.2021.
3. 1 2 3  Pienojanlampi *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 20.7.2021.
4. ↑  Pienojanlampi. Järviwiki. Viitattu 20.7.2021.
5. ↑  Kissanojan - Häijynojan valuma-alue (23.085). Järviwiki. Viitattu 20.7.2021.
**Kylvöleipä** oli entisaikaan syksyllä tai jouluna leivottu suuri leipä, joka syötiin keväällä aloitettaessa viljan kylvötyöt. Sitä säilytettiin talven yli viljalaarissa odottamassa toukotöitä. Ensimmäisenä kylvöpäivänä syötiin aamiaiseksi ohrajauhoista keitetty kylvöpuuro ja sen kanssa kylvöleipää. Leipä joko jaettiin kylväjän ja toukotöissä käytetyn hevosen kesken tai se murennettiin ja kylvettiin peltoon. Kylvöleivän avulla haluttiin taata hyvä sato. Ihmiset uskoivat kylvöleivässä olevan taikavoimia, joiden avulla edistettiin viljan kasvua ja turvattiin karjaonni. Taikuutta oli myös se, että kylvöleipää leivottaessa siihen pantiin usein vielä viljan tähkiä pystyyn. Kylvöleivästä on käytetty myös nimityksiä kyntöleipä ja toukoleipä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1962, osa 11, palsta 806, hakusana kylvöleipä.
2. 1 2  *Nykysuomen sanakirja,* WSOY 1951–1961, hakusana kylvöleipä.
3. ↑  Kaarina Turtia: *Gastronomian sanakirja,* Otava 2009, ISBN 978-951-1-18546-8, sivu 277, hakusana kylvöleipä.
4. ↑  Ruokatiedon opetusvinkkejä (Arkistoitu – Internet Archive) (viitattu 25.1.2014).
**Kyläkokouksia** on pidetty sarkajakoisesta yhteiskunnasta saakka, sillä isäntien oli neuvoteltava yhteisten maataloustöiden aloittamisesta ja suorittamisesta, aidoista, metsänkäytöstä, kalavesistä ja muista maatalouskysymyksistä. Kokoukset olivat yleensä epävirallisia arkipäiväisine keskustelunaiheineen. Ne olivat tärkeitä, ja toisinaan kylän raitilla oli kokoontumispaikkoja, joissa naapurit kohtasivat toisiaan. Kyläkokouksia pidettiin lisäksi erilaisten maanjakojen yhteydessä. [1]

Etelä- ja Keski-Pohjanmaalla sekä yleensä niillä alueilla, joissa toteutettiin oltermannihallintoa, kyläjärjestysten käyttöönotto institutionalisoi kyläkokoukset. Niihin oli kaikkien isäntien osallistuttava sakon uhalla ja niitä pidettiin säännöllisesti, tavallisesti kaksi kertaa vuodessa. Oltermannilaitokseen kuuluneet kyläkokoukset kutsui koolle kylänvanhin oltermanninsauvalla tai kylänkapulalla, mutta toisinaan niistä kuulutettiin kirkossa. [2]

Kyläkokouksissa valittiin oltermannit ja lautamiehet sekä kylän tilien tarkastajat. Kokouksisa päätettiin aitojen, veräjien, teiden, ojien ja siltojen rakentamisesta ja kunnossapidosta, heinänteosta yhteisniityillä, laiduntamisesta, yhteismaiden ja -metsien käytöstä, paloturvallisuudesta ja muista kyläyhteisön asioista. Kylän isännillä oli esitysoikeus asioista ja toisinaan päätöksistä äänestettiin. Paikoin varsinkin 1800-luvulla kyläkokousten päätöksiä alettiin merkitä muistiin. Kyläkokousten pöytäkirjoja on säilynyt eniten Suur-Ilmajoen ja Kyrönmaan pitäjistä sekä Pohjanmaan ruotsalaisalueelta. [3]

Säännöllinen kyläkokoustoiminta hiipui 1900-luvun alussa oltermannilaitoksen päättymisen myötä. Lähinnä vain Kyrönmaan kunnissa perinteinen kyläkokousinstituutio jatkui vielä 1960-luvulla. [4] Kylätoimikuntien perustaminen 1970-luvulta lähtien on uudelleen virkistänyt kyläkokousten toimintaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Jutikkala, Eino, Sääksmäen pitäjän historia. Jyväskylä 1934, s. 296.
2. ↑  Kallio, Reino, Pohjanmaan suomenkielisten kylien oltermannihallinto. Jyväskylä 1982, s. 173–178.
3. ↑  Numminen, Jaakko, Jalasjärven Jokipiin kylän oltermannihallinto. Kyrönmaa X. Helsinki 1958, s. 297–300. Kallio 1982, s. 173–176.
4. ↑  Kallio 1982, s. 280–281.
**Kyläkuri** voidaan lievimmillään määritellä kyläläisten väliseksi ja yhtä kylää koskevaksi spontaaniksi silmälläpidoksi. Aktiivisempaa kyläkuria edustaa kyläläisten yhteispäätöksellä ja yhteisvoimin ylläpitämä kuri, jossa voidaan käyttää myös ruumiillista rangaistusta tai väkivaltaa. 

Suomessa kyläkuri organisoitui varsinkin eteläisen ja keskisen Pohjanmaan rintapitäjissä vuoden 1742 kyläjärjestysohjeen vaikutuksesta, jolloin näiden maakuntien kyliin luotiin oma hallintokoneisto oltermannilaitos. Kylän johtoon asetettiin tällöin oltermanni ja hänelle apulaiseksi kaksi kylän lautamiestä (bisittare), joista muodostui kylänoikeus. Näiden maakuntien syrjäkylissä oltermannilaitos ei saavuttanut aivan yhtä tärkeää hallinnollista merkitystä.

Säännöllisesti kokoontunut kyläkokous valitsi kylänoikeuden jäsenet tavallisesti yhdestä kolmeen vuodeksi kerrallaan. Kylänoikeudella oli oikeus valvoa kyläyhteisön yhteistoimintaa sekä sakottaa yhteisistä asioista velvollisuutensa laiminlyöneitä kyläläisiä. Sakotukset kehnoista tulisijoista, aidoista, ojista tai järjestysrikkomuksista olivat maakuntien rintapitäjissä varsin yleisiä.

Järjestäytynyttä kylähallintoa toteutettiin paikoin myös Satakunnassa, Varsinais-Suomessa ja Hämeessä sekä 1800-luvun lopulla Karjalankannaksen pitäjissä. Pohjois-Pohjanmaallakin oltermannit olivat tunnettuja, mutta siellä he toimivat pääasiassa vain tulisijojen tarkastajina. Kuusamossa tunnettiin myös nimitys poro-oltermanni. Näissä maakunnissa oltermannihallintoon keskittynyt kyläkuri ei kuitenkaan saavuttanut samaa hallinnollis-yhteiskunnallista merkitystä kuin Etelä- ja Keski-Pohjanmaalla. 

Kyläkuria täydensivät yleinen kirkkokuri sekä Etelä-Pohjanmaalla lisäksi pitäjäkuri. Kotipiirissä vaikutti kotikuri.

Lähteet
-------

* Kallio, Reino, Pohjanmaan suomenkielisten kylien oltermannihallinto. Tutkimus vuoden 1742 kyläjärjestysohjeen toteuttamisesta. Studia historica Jyväskyläensia 23. Jyväskylän yliopisto. Jyväskylä 1982. ISBN 951-678-680-4. ISSN 0081-6523.
* Nykysuomen sanakirja. Neljäs painos. Porvoo 1962.

Aiheesta muualla
----------------

* Vanha kyläkuri taas käytäntöön. Minkä tähden?, Suomen Kuvalehti, 19.01.1935, nro 3, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
|  |
| --- |
| Tämä artikkeli on osa**Puolan aluehallinto** -sarjaa |
| **Voivodikunnat** |
| **Piirikunnat** |
| **Kunnat** |
| *Luettelo kaupungeista* |
| *Luettelo piirikunnista* |
| ISO 3166-2:PL |
|  |

Puolan piirikunnat
**Puolan piirikunnat** eli **hallintopiirit** (puol. *powiat*, monikossa *powiaty*) muodostavat Puolan paikallishallinnon keskimmäisen portaan. Piirikunta on osa voivodikuntaa ja jakautuu puolestaan kuntiin (puol. *gmina*). Piirikuntia on Puolassa kahta tyyppiä: varsinaisia piirikuntia (puol. *powiat*) ja piirikuntatason kaupunkeja (puol. *miasta na prawach powiatu*).

Vuonna 2008 Puolassa oli piirikuntia kaikkiaan 379, joista 314 varsinaista piirikuntaa ja 65 piirikuntatason kaupunkia.

Historia
--------

Piirikuntien historia ulottuu 1300-luvulle. Ne toimivat alemman tason hallintoyksikköinä aina Puola-Liettuan hajoamiseen asti vuonna 1795. Puolan jaon jälkeen järjestelmä jatkoi eloaan Venäjän hallitsemassa Kongressi-Puolassa. Preussiin ja myöhemmin Saksaan kuuluneessa Posenin provinssissa piirikunnat sulautuivat saksalaiseen piirikuntajärjestelmään. 

Puolan itsenäistyttyä 1918 piirikuntajako otettiin käyttöön koko maassa. Neuvostomiehitystä seuranneen kansandemokratian aikana piirikunnista luovuttiin vuonna 1975, kun valtaa haluttiin keskittää valtiolle. Samalla voivodikuntia hajotettiin pienemmiksi yksiköiksi. Piirikunnat palautettiin paikallishallinnon uudistuksessa vuonna 1999.

Nimet
-----

Puolaksi piirikunnat nimetään lisäämällä *powiat*-sanan jälkeen maskuliinisukuinen adjektiivi. Useissa tapauksissa laatusana on muunnos piirikunnan keskuskaupungista (esimerkiksi Pyrzycen piirikunta, puol. *powiat pyrzycki*). Piirikuntien nimet kirjoitetaan puolaksi pienellä.

Lähteet
-------

1. ↑  Makkonen, Sari: *Perintöönsä sidotut : Puolan sosiaaliturvajärjestelmän muotoutuminen transformaatioprosessissa vuosien 1989-2004 välisenä aikana*. Itä-Suomen yliopisto, 2018. ISBN 978-952-61-2798-9. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 5.10.2020).
2. ↑  Komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2015/558.  *Euroopan unionin virallinen lehti*, 8.4.2015. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 5.10.2020.
3. ↑  Lwówek county Euroopan unionin julkaisutoimisto. Viitattu 5.10.2020. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Puolan piirikunnat** Wikimedia Commonsissa
**Reformimormonismi** (engl. *Reform Mormonism*) on eräs uusimmista myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluvista ryhmistä. Liike alkoi 2000-luvun alussa Yahoo!:n keskusteluryhmänä ja internetyhteisönä, mutta se rekisteröityi uskonnolliseksi yhdyskunnaksi vuonna 2004 Seattlessa, Washingtonin osavaltiossa. Yhteisön johtajana toimii Mike Richan.

Reformimormonismi ymmärtää itsensä myöhempien aikojen pyhien liikkeen sisäiseksi uudistusliikkeeksi. Useat sen kannattajista kuuluvat Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkkoon, mutta ovat pettyneitä kirkon opilliseen ja poliittiseen konservatiivisuuteen sekä hierarkkiseen hallintomuotoon. Reformimormonismi korostaakin olevansa sekä nais- että homo- ja lesbo-myönteinen. Se katsoo sekä feminismin että homoseksuaalien vapautusliikkeen tukevan perhettä, ei suinkaan uhkaavan sitä, kuten MAP-kirkko (ja monet muut kirkot) katsovat. Se sanoo kunnioittavansa kaikkien ihmisten mielipiteitä ja ajatuksia, erityisesti omantunnon- ja uskonnonvapautta. Liike katsoo olevansa poliittisesti sitoutumaton ja kannattavansa politiikan ja uskonnon pitämistä erillään.

Reformimormonismi korostaa rationalismia eli ihmisen järjen käyttöä. Sen mukaan uskonnollista auktoriteettia ei tule kunnioittaa ja kuunnella sellaisenaan, vaan ainoastaan silloin, kun sen mielipiteet ovat järkeviä ja ratioaalisesti perusteltuja. Liike katsoo myös, että mormonismin pyhiä kirjoituksia (Raamattua, Mormonin kirjaa, Oppia ja liittoja sekä Kallisarvoista helmeä tulee tutkia historiallis-kriittisten metodien avulla. Niiden pitäminen pyhinä kirjoituksina ei tarkoita sitä, etteivätkö ne olisi tietyssä historiallisessa tilanteessa syntyneitä dokumenttejä, jotka voivaat sisältää myös virheitä. Myös kirkon johtajien lausuntoja tulee tutkia kriittisesti.

Reformimormonismi pitää Joseph Smithiä Jumalan profeettana. Se näkee itsensä erityisesti Smithin loppukauden, Nauvoon kauden, reformien jatkajana. Liikkeen opissa erityisen tärkeää on ihmisen luonteen kehittäminen sekä hänen kypsymisensä kohti ikuista elämää. Liike jakaa mormonistisen näkemyksen pelastussuunnitelmasta.

Rekisteröidyttyään uskonnolliseksi yhdyskunnaksi Reformimormonismi on alkanut kehittää omia versioitaa temppelitoimituksista. Ne perustuvat sekä mormonien temppelitoimituksiin että vapaamuurariuden riitteihin, mutta ne on opillisesti muokattu vastaamaan reformimormonismin modernia ja rationaalista uskonnäkemystä. Liike toimittaa myös kasteita ja konfirmaatioita. Liikkeen kannattajat kokoontuvat yleensä kodeissa.

Internet on edelleenkin tärkeä yhteydenpidon väline reformimormoneille. Koska liike ei pidä jäsenluetteloa (sen mukaan jokainen, joka katsoo olevansa reformimormoni, myös on sellainen), on sen jäsenmäärästä ole tarkkaa tietoa. Liikkeen rituaalikäsikirjat voi tilata netitse, ja jokainen voi toimittaa ne halutessaan.

Linkki
------

* Liikkeen oma kotisivu
**Left Cold** on vuoden 2009 alkupuolelta asti toiminut suomalainen hardcore punk -yhtye. Yhtyeen erotettua ensimmäinen rumpali ensimmäisen demon jälkeen yhtyeeseen liittyi uusi rumpali Lassi yhtyeestä Horros, sekä myöhemmin yhtyeen laulaja & kitaristi Elias. Yhtyeen musiikkia on kuvailtu*kenen mukaan?* termeillä harcore, holy terror ja thrash metal. Left Cold on perustettu Hämeenlinnassa hardcore punk -yhtyeenä, mutta sittemmin musiikkityyli on siirtynyt metallisempaan suuntaan.. Suuria vaikuttajia yhtyeelle ovat olleet Endstand, Integrity ja Deathbed sekä 1980-luvun thrash metal -yhtyeet.

Left Coldin neljän kappaleen debyytti, 7-tuumainen vinyyli julkaistiin 2012. Levynjulkaisuun osallistui levy-yhtiö Face Your Gods sekä useita muita pieniä epävirallisia toimijoita.

Yhtye työstää uutta materiaalia sekä keikkailee mahdollisimman usein.

Kokoonpano
----------

* Joonas – laulu
* Elias – laulu & kitara
* Tatu – kitara
* Jose – basso
* Lassi – rummut

Entiset Jäsenet
---------------

* Olli – rummut

Diskografia
-----------

* *Demo '09* (CD-R, 2009, Omakustanne)
* *Back from the Ashes* Demo C-Kasetti, 2010, Armoton/Harsh Reality)
* *Symptoms of our time* (7" EP, 2012, Face Your Gods/Johnny Park Avenue)

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtyeen bandcamp-sivut
* Left Cold Myspacessa (englanniksi)
**Leftéris Papadópoulos** (kreik. Λευτέρης Παπαδόπουλος; 14. marraskuuta 1935 Ateena, Kreikka) on kreikkalainen sanoittaja ja toimittaja.

Papadópoulos syntyi Ateenassa. Hän opiskeli aluksi lakia, mutta vaihtoi alaa työskennelläkseen toimittajana. Vuonna 1959 hän aloitti työskennellä kreikkalaisessa *Ta Nea* -sanomalehdessä. Seuraavan vuosikymmenen alussa Papadópoulos alkoi kirjoittaa laulutekstejä ja runoja. Hän on kirjoittanut arviolta 1 200 lauluun sanat sekä on tehnyt yhteistyötä muun muassa Míkis Theodorákiksen, Stávros Xarchákoksen, Mános Loḯzoksen, Stélios Kazantzídiksen, Grigóris Bithikótsiksen, Giórgos Ntaláraksen ja María Farantoúrin kanssa.

Papadópoulos on naimisissa ja hänellä kaksi lasta.

Aiheesta muualla
----------------

* Leftéris Papadópouloksen elämästä (Arkistoitu – Internet Archive) (kreikaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Kreikka
	+ 2
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Legba-alttari Länsi-Afrikassa.
**Legba** on Länsi-Afrikan Dahomeyn mytologiassa taivaallinen kujeilijajumala, jolta ihmiskunta on oppinut ennustuksen ja oraakkeleiden tulkinnan taidot. Legban pyhä eläin on koira, joka toimii hänen sanansaattajanaan.

Legba on häirikkö, joka rikkoo harmonian ja kylvää sekasortoa, mutta häntä ei pidetä pahana, vaan muutoksen airuena. Kuten kujeilijoilla usein, on myös Legballa ennustamisen lahja. Häntä kutsutaan lisäksi kielitaituriksi, sillä hän kääntää ihmisille ylijumala Mawun muutoin käsittämättömät viestit.

Legba on fon-panteonin pienemmistä jumalista merkittävimpiä. Legba oli nuorin Mawu-Lisan 12 lapsesta. Kun he jakoivat maailmankaikkeuden jälkeläistensä kesken, Legballe ei jäänyt jäljelle mitään. He antoivat Legballe sanansaattajan roolin hänen sisarustensa ja vanhempiensa välillä. Viestintä on siis Legban toimiala. Mitään ei tapahdu hänen tietämättään. Tärkeää on, että Legba välittää ihmisten toiveet ja halut Vodunille.

Ihmiset uhraavat Legballe ja pelkäävät, että jos hän ei saa vaatimiaan uhreja, hän voi estää Vodunia kuulemasta heidän pyyntöjään. Ihmiset eivät myöskään luota Legbaan, ja he saattavat pitää häntä vastuullisena elämän onnettomuuksista. He luonnehtivat häntä myös huijariksi. Legba on kuitenkin tärkeä henkilö määritettäessä ihmisten omaisuuksia, jotka yleensä voivat lähestyä Mawu-Lisaa vain hänen kauttaan.

Lähteet
-------

* Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

### Viitteet

1. ↑  Lurker 1987, s. 110
2. ↑  African religions - Mythology *Britannica Academic, Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica Inc.. Viitattu 12.6.2018. (englanniksi)
3. ↑  Lugira, Aloysius M. et. al.: *African Traditional Religion*, s. 61, 63. Chelsea House, 2009. ISBN 978-1-60413-103-1. Teoksen verkkoversio (viitattu 23.9.2020). (englanniksi)
Leopold Koželuhin muotokuva W. Ridleyn piirtämänä. 
**Leopold Koželuh** (syntynyt nimellä *Jan Antonín Koželuh*, myös muodoissa *Leopold Kozeluch*, *Leopold Kotzeluch* ja *Leopold Anton Koželuh*; 26. kesäkuuta 1747 Velvary – 7. toukokuuta 1818 Wien) oli tšekkiläinen säveltäjä ja klassisen musiikin opettaja. Hänen sävellyksensä ovat klassismiin luokiteltavia. Koželuh syntyi Böömiin kuuluneessa Velvaryn kaupungissa.

Elämä
-----

Koželuhin isä oli suutari Antonín Bartholomäus Koželuh. Myös hänen serkkunsa Jan Evangelista Antonín, alun perin Leopoldin kaima, oli säveltäjä. Välttääkseen sekaannuksen serkkunsa kanssa Jan Antonín Koželuh vaihtoi nimensä Leopoldiksi vuonna 1774. Koželuh teki uransa aikana suurin piirtein 400 erilaista sävellysteosta. Mukaan kuuluu 30 sinfoniaa, 22 pianokonserttoa, kaksi klarinettikonserttoa, 24 viulusonaattia, 63 pianotrioa, kuusi jousikvartettoa, kaksi oratoriota, yhdeksän kantaattia sekä monta muuta liturgista työtä. Koželuhin teokset yksilöidään nykyisin Poštolka-luettelon avulla, joka on saanut nimensä musiikkitieteilijä Milan Poštolkalta. Leopold Koželuh kuoli vuonna 1818.

Elinaikanaan Koželuh oli maineikkaampi säveltäjä kuin aikalaisensa W. A. Mozart, mutta kuolemansa jälkeen hänet unohdettiin ja sävellykset jäivät arkistoihin. Muun muassa oopperaa *Kustaa Vaasa* ei esitetty 1700-luvun jälkeen, ennen kuin Helsingin Barokkiorkesteri otti sen ohjelmistoonsa keväällä 2018. Koželuh sävelsi viisi muutakin oopperaa, mutta ne ovat tiettävästi kadonneet.

Lähteet
-------

* Vytlačil, Lukáš M.: From Velvary, Bohemia, to the court in Vienna: The life of the imperial Kapellmeister Leopold Koželuh and a new complete edition of his keyboard sonatas. *Czech Music Quarterly* 16/2, s. 7–11. Praha 2016. (Artikkelin verkkoversio.)

### Viitteet

1. ↑  Mattila, Mattias: Mozartin varjoonsa jättänyt säveltäjä unohdettiin. *Yle uutiset*.  2.3.2018. Viitattu 2.3.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Kalaväylä** on joen, salmen tai kapeikon valtaväylä tai järven tai meren syvimmällä kohdalla selkäveteen jatkuva vesialueen osa, jossa kalat voivat liikkua niin, ettei niiden kulku esty. Lain mukaan kalaväylä on pidettävä avoinna, jotta kalat voivat kulkea vapaasti. Valtaväylä tarkoittaa joen, salmen tai kapeikon syvintä kohtaa, jonka leveys on kolmasosa koko leveydestä. Eräissä tapauksissa valtaväylän leveys on kuitenkin vähintään 7 metriä. Selkävesi tarkoittaa laajaa yhtenäistä ja saaretonta vesialuetta.

Paikassa, jossa joki laskee järveen tai mereen, on joen valtaväylän jatkeena kalaväylä, jonka leveys on kolmasosa vesialueen leveydestä. Kalaväylä ulottuu niin kauaksi järveen tai mereen, että kalojen kulku selkäveteen on turvattu. Kalaväylän rajat voidaan määritellä ja merkitä kartalle maanmittaustoimituksessa.

Katso myös
----------

* Kalatie

Lähteet
-------

1. ↑  Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1966, hakusanat kalaväylä ja vesioikeus
2. ↑  Kielitoimiston sanakirja, Kotimaisten kielten tutkimuskeskus 2006, ISBN 952-5446-20-4, hakusana selkävesi
3. ↑  Kalastuslaki, 286/1982, 24 §
Kaledoniassa asuneet heimot vuonna 150. Kartta perustuu 
Klaudios Ptolemaioksen tietoihin.
**Kaledonia** (lat. *Caledonia*) on roomalaisten Britteinsaarten pohjoisosille antama nimi. Kaledoniaa asutti caledonien eli kaledonialaisten heimo, eivätkä roomalaiset koskaan saaneet sitä pysyvästi hallintaansa. Alue vastasi nykyistä Skotlantia. Kaledonialaiset lienevät olleet sama kelttiläisperäinen kansa, jota myöhemmin kutsuttiin pikteiksi.

Roomalaiset valloittivat Kaledonian Agricolan johdolla noin vuonna 80, ja myöhemmin he voittivat pohjoisen heimot Mons Graupiuksen taistelussa. Roomalaiset perustivat legioonalaisille linnoituksen Inchtuthiliin sekä pienempiä linnakkeita strategisesti tärkeisiin soliin. Roomalaiset joutuivat kuitenkin vetäytymään kaikista varustuksistaan jo vuonna 90 ja lopulta Trajanuksen keisarikaudella koko Skotlannista. Roomalaiset pyrkivät ajoittain työntämään rajaa pohjoisemmaksi tämänkin jälkeen.

Kaledoniaksi määritellään usein Hadrianuksen vallin pohjoispuolinen osa Ison-Britannian saarta, toisinaan rajavalliksi nimetään pohjoisempana sijaitseva Antoninuksen valli. Nimitystä käytetään nykyään Skotlannin romanttisena ja runollisena vastineena. Kaledonian mukaan on nimetty muun muassa Uuden-Kaledonian saariryhmä ja monet yritykset, kuten skotlantilainen lentoyhtiö Caledonian Airways.

Lähteet
-------

* Paavo Castrén ja Leena Pietilä-Castrén: Antiikin käsikirja. Otava 2000. ISBN 951-1-12387-4.

### Viitteet

1. 1 2  Caledonia *Encyclopaedia Britannica Online Academic Edition*. Britannica Inc. Viitattu 4.11.2014.
2. ↑  Castrén & Pietilä-Castrén 2000, s. 248 ja 425
Kaaviokuva luottamusverkosta.
**Luottamusverkko** (engl. *network of trust, web of trust*) on salauskonsepti jota käytetään PGP:ssä, GnuPG:ssä ja muissa OpenPGP-yhteensopivissa järjestelmissä varmentamaan julkisen avaimen ja sen omistajan yhteys. Sen hajautettu toimintamalli on vaihtoehto keskitetylle PKI-mallille, joka luottaa yksinomaan varmentajaan (tai sen hierarkiaan). Kuten tietokoneverkoissakin on olemassa useita riippumattomia luottamusverkkoja ja mikä tahansa käyttäjä voi olla osana tai liittyä useampaan verkkoon.

Käsitteen esitti Phil Zimmermann 1990-luvun alussa.

Lähteet
-------

* Oram, Andy & Viega, John (editors): *Beautiful security : leading security experts explain how they think*. Sebastopol, CA: O’Reilly, 2009. ISBN 978-0-596-52748-8. (englanniksi)
* Sharma, K. & Shrivastava, G.: Public key infrastructure and trust of web based knowledge discovery.  *International Journal of Engineering, Sciences and Management*, 2014, 4. vsk, nro 1, s. 56-60.

### Viitteet

1. ↑  Sharma, K. & Shrivastava, G.: Public key infrastructure and trust of web based knowledge discovery.  *International Journal of Engineering, Sciences and Management*, 2014, 4. vsk, nro 1, s. 56-60.

Aiheesta muualla
----------------

* A New Approach to PGP’s Web of Trust (PDF) (englanniksi)
* RFC 4880 OpenPGP Message Format

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Web of trust
**Luotosenjärvi** on rantaviivaltaan melko mutkitteleva ja vedenlaadultaan hyvä metsäjärvi Virolahden länsiosassa Kymenlaakson maakunnassa. Sen pinta-ala on 58 hehtaaria. Etäisyys Kotkasta on 28 kilometriä itäkoilliseen. Järven luoteisin osa kuuluu Haminaan.

Maantiede
---------

Luotosenjärveä määrittää pohjoisrannan Pitkäniemi, jonka länsipuolella sijaitsee Kuusikannanpohja ja itäpuolella Kalamäenpohja. Järven eteläosan leveys on runsaan kilometrin, leveyttä lisää kaakkoon työntyvä Korvenpohja. Luotosenjärvellä on useita luotoja, mutta ei nimettyjä saaria. Rannat ovat pientalojen täplittämää metsämaata ja suoalueita.

Luotosenjärvi laskee lounaiskolkan Ojanpohjasta etelään.

Luotosenjärvi (81.011.1.006) Pyölinjoen valuma-alueeseen (81.011), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Suomenlahden rannikkoalueen päävesistössä (81). Luotosenjärvi on Pyölinjoen valuma-alueen laajin vakavesi. Alueeseen kuuluu Luotosenjärven lisäksi viisi vakavettä, joista laajin on noin seitsenhehtaarinen Ruokolampi.

Myös Luumäellä on Luotosenjärvi. Se sijaitsee Vaalimaanjoen päävesistössä noin 28 kilometriä Virolahden Luotosenjärveltä pohjoiskoilliseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Luotosenjärvi, vakavesi, Virolahti
2. 1 2 3 4 5  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 26.3.2022.
3. ↑  Luotosenjärvi) Luotosenjärvi. Järviwiki. Viitattu 26.3.2022.
4. ↑  Pyölinjoen valuma-alue (81.011). Järviwiki. Viitattu 26.3.2022.
5. ↑  Luotosenjärvi. Järviwiki. Viitattu 26.3.2022.
**Matti Olavi Niemi** (s. 18. helmikuuta 1955 Hämeenlinna) on suomalainen yritysjohtaja ja osuustoimintavaikuttaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Niemi syntyi insinööri Olavi Niemen ja toimistovirkailija Ulla-Maija Väisäsen perheeseen ja avioitui 1979 kasvatustieteiden maisteri Sirkka Salosen kanssa. Ylioppilaaksi Niemi tuli Hyvinkään yhteiskoulusta 1974 ja suoritti opintoja Helsingin teknillisessä opistossa 1976–1977, mutta valmistui kauppatieteiden maisteriksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1982. Hän on suorittanut myös useita kotimaisia ja kansainvälisiä liikkeenjohdon koulutuksia. Niemi teki harjoittelijan ja kesätyöntekijän tehtäviä 1970–1978, oli Oy Fiskars Ab:n reskontran hoitaja 1979, Liiketaloustieteellisen tutkimuslaitoksen tutkija 1980–1982 ja Helsingin Osuuskaupan kenttäkoulutettava 1982–1984.

Sokos-halli-ryhmän myyntipäällikkö Niemi oli 1984–1985 ja ryhmäpäällikkö 1985–1987, Oy Ässä-Market Ab:n markkinointijohtaja 1987–1989, Helsingin Osuuskaupan kehitysjohtaja 1989–1994, talousjohtaja, toimitusjohtajan sijainen 1995–1999, varatoimitusjohtaja 1999–2004, hallituksen sihteeri 1993–1998, hallintoneuvoston sihteeri 1995–1998 ja hallituksen jäsen 1998–2003. Helsingin Osuuskauppa Elannon varatoimitusjohtaja hän oli 2004–2007 ja työskenteli sitten yrityksen toimitusjohtajana vuoden 2017 loppuun asti. Kauppaneuvoksen arvonimen 2014 saaneella Niemellä on ollut myös useita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hoffman, Kai: Kauppaneuvos Matti Niemi (1955–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 27.1.2015. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 9.6.2023.
2. ↑  Osuuskaupan asiakasmäärä ja myynti nousivat.  *Munkinseutu: Munkkiniemen seudun kaupunginosalehti*, 22.8.2017, nro 15, s. 13. Kansalliskirjasto. Viitattu 9.6.2023.
**Reima Flyktman** (s. 1966 Jyväskylä) on suomalainen valokuvaaja, graafikko ja tietokirjailija, joka on kirjoittanut yli 60 kirjaa. Niiden aiheet liittyvät tietotekniikkaan, valokuvaukseen ja puutarhaan.

Flyktmanin ensimmäinen kirja, *PC-mikron laitekirja*, julkaistiin vuonna 1993. Hän kirjoitti sen yhdessä Kimmo Rouskun, Timo Rouskun, Jyrki Kivimäen ja Tapani Lahtisen kanssa. Teos oli ilmestyessään ensimmäinen suomenkielinen tietokoneita käsittelevä opas. Vuonna 1994 ilmestyi sen jatko-osa, *PC-mikron laitekirja 2*. Kirjoja julkaisi alkuvaiheessa Suomen Atk-kustannus.

Flyktman on myös kirjoittanut tietokonelehtiin lukuisia artikkeleita, joista ensimmäinen julkaistiin vuonna 1988. Flyktman on työskennellyt Editassa ja eräissä muissa kustantamoissa.

Flyktman sai Suomen tietokirjailijat ry:n Tietokirjailijapalkinnon vuonna 2009.

Lähteet
-------

1. 1 2  Niku, Risto: *Suomalaisia tietokirjailijoita 2*, s. 29–34. Avain, 2010. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 6.12.2016).
2. ↑  Tietokirjapalkinnot vanhusten ja lasten esitaistelijoille *Yle Uutiset*.  24.10.2009. Viitattu 6.12.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvakenno.fi Reima Flyktmanin kirjoja ja valokuvia
**Wude Ayalew Yimer** (s. 4. heinäkuuta 1987 Gojjam, Etiopia) on etiopialainen kestävyysjuoksija.

Ayalew sijoittui Fukuokan maastojuoksun MM-kilpailuissa 2006 pitkällä matkalla viidenneksi ja kuului joukkuekilpailun voittaneeseen Etiopian joukkueeseen. Junioreiden MM-kilpailuissa Pekingissä hän oli samana vuonna viides 5 000 metrillä. Mombasan maastojuoksun MM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui henkilökohtaisella matkalla kymmenenneksi ja sai kultaa joukkuekilpailussa. 

Ayelew sai Addis Abeban Afrikan mestaruuskilpailuissa 2008 pronssia 10 000 metrillä ajalla 32.55,17. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli samana vuonna 3 000 metrillä kahdeksas. Ammanin maastojuoksun MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa viidenneksi ja sai hopeaa joukkuekilpailussa. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sai 10 000 metrillä pronssia ajalla 30.51,95. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli samana vuonna 3 000 metrillä kolmas ja 5 000 metrillä viides.

Vuoden 2011 maastojuoksun MM-kilpailuissa Punta Umbríassa hän oli kuudes henkilökohtaisessa kilpailussa ja sai hopeaa joukkuekilpailussa.

Ennätykset
----------

### Ulkoradat

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 3 000 m | 8.30,93 | Thessaloniki | 13. syyskuuta 2009 |
| 5 000 m | 14.38,44 | Oslo | 3. heinäkuuta 2009 |
| 10 000 m | 30.11,87 | Utrecht | 14. kesäkuuta 2009 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Wude Ayalew Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi) Viitattu 14.9.2009.
2. ↑  
Official Team Results Long Race - W *iaaf.org*.  1.4.2006. Viitattu 17.8.2009. (englanniksi)
3. ↑  
Official Team Results Senior Race - W *iaaf.org*.  24.3.2007. Viitattu 17.8.2009. (englanniksi)
4. ↑  News *caa-addis2008*.  Arkistoitu 9.6.2008. Viitattu 17.8.2009. (englanniksi) (ranskaksi)
5. ↑  
Official Team Results Senior Race - W *iaaf.org*.  28.3.2009. Viitattu 17.8.2009. (englanniksi)
6. ↑  Punta Umbría 2011 – Maastojuoksun MM-kilpailut, tulokset, IAAF (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Movladi Udugov** on Itškerian tšetšeenitasavallan entinen tiedotusministeri Džohar Dudajevin hallituksessa, nykyisin "Kaukasian emiraatin tiedotus- ja analyysipalvelun johtaja".
Häntä epäillään Venäjällä aseellisen kansannousun kieltävän rikoslain 279. pykälän rikkomisesta. Häntä epäillään yhdeksi elo–syyskuussa 1999 tapahtuneen Dagestanin kansannousun pääjärjestäjistä.

Maaliskuussa 1999 Udugov perusti Groznyissä verkkotiedotuspalvelu Kavkaz Centerin, jota Venäjä on yrittänyt saada pois liettualaisilta, latvialaisilta, suomalaisilta ja ruotsalaisilta tietokonepalvelimilta. Poliittisesti Venäjä pitää häntä yhtenä Tšetšenian itsenäisyyden pääideologeista ja hän tuli kuuluisaksi 1994–1996 sodan aikana. Venäjän myöhempi sisäministeri Anatoli Kulikov arvioi Udugovin aikaansaannoksen yhtä suuriksi kuin kaikkien Moskovan propagandistien yhteensä. Toista Tšetšenian sotaa varten Venäjän liittovaltio perusti Rosinformcenterin ensimmäisen sodan tiedotuskokemuksia hyödyntäen.

Udugov kuuluu islamistien radikaalisiipeen ja Kaukasian emiraatin tukijoihin. Hän on sensuroinut Kavkaz Centerista Itškerian presidentti Doku Umarovin maltillisempia lausuntoja, joissa viitattiin Tšetšenian kansalliseen vapaustaisteluun.[1] Kavkaz Centerillä on syytetty Länsi-Euroopassa toimivia Itškerian hallituksen jäseniä osallisuudesta Aslan Mashadovin ja Abdul-Halim Sadulajevin kuolemiin.[2]
Itškerian hallituksen šaria-komitea puolestaan on halunnut syyttää Udugovia hänen osallisuudestaan vuoden 1999 hyökkäykseen Dagenstaniin.[3]

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
Tim Gunn vuoden 2009 Oscar-gaalassa.
**Timothy M. "Tim" Gunn** (s. 29. heinäkuuta 1953 Washington, DC) on yhdysvaltalainen muotikonsultti ja televisioesiintyjä. Hänet tunnetaan erityisesti *Muodin huipulle* -tositelevisiosarjasta, jossa hän toimi kilpailijoiden neuvonantajana vuosina 2004–2018. Hän on toiminut myös ohjelman *Tim Gunn's Guide to Style* juontajana.

Gunn syntyi ja kasvoi Washingtonissa. Hänen isänsä George oli FBI:n agentti. Gunn oli lapsena ujo ja onneton, eikä vastannut isänsä odotuksia, koska hän leikki mieluummin tyttöjen leikkejä kuin urheili. Gunn vaihtoi koulua useasti sosiaalisten ongelmiensa vuoksi.

Lukion jälkeen Gunn opiskeli *Corcoran College of Art and Design* -collegessa muun muassa suunnittelua ja kuvanveistoa. Hän valmistui koulusta vuonna 1976, minkä jälkeen hän perusti oman kuvanveistoateljeen. Hän alkoi myös opettaa Corcoranissa suunnittelua ja toimia opiskelijahakutehtävissä. Vuonna 1983 Gunn palkattiin newyorkilaiseen *Parsons School for Designiin* opiskelijahaun apulaisjohtajaksi. Myöhemmin hänestä tuli koulun apulaisdekaani. Vuonna 2000 Gunnista tuli Parsonsin muotiosaston johtaja seitsemäksi vuodeksi, ja hän nosti Parsonsin arvostetuksi muotikouluksi.

Vuonna 2004 Gunn palkattiin uuden *Muodin huipulle* -tositelevisiosarjan neuvonantajaksi, vaikka hän olikin aluksi epäileväinen ohjelman tarpeellisuudesta. Sarjasta tuli menestys ja Gunnista sen myötä tunnettu televisiokasvo. Vuosina 2007–2009 Gunn juonsi omaa *Tim Gunn’s Guide to Style* -sarjaa. Vuonna 2007 hän jätti Parsonsin ja siirtyi töihin Liz Claiborne -muotitaloon.

Gunn asuu nykyisin New Yorkissa. Hän on kirjoittanut kirjan *Tim Gunn: A Guide to Quality, Taste and Style*. Gunn on avoimesti homoseksuaali ja on sanonut haluavansa elää kokonaan ilman suhdetta.

Lähteet
-------

1. ↑  Heidi Klum ja Tim Gunn jättävät suositun Muodin huipulle -sarjan 16 kauden jälkeen *iltalehti.fi*. Viitattu 8.9.2018.
2. 1 2 3 4 5  Tim Gunn biography  2012. Biography.com.  Arkistoitu 15.9.2012. Viitattu 11.7.2012.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat

 |

 |
**Vardo Rumessen** (8. elokuuta 1942 Tallinna − 25. elokuuta 2015 Tallinna) oli virolainen pianisti, musiikkitieteilijä ja poliitikko. Rumessenia on sanottu Viron musiikkielämän "voimamieheksi".

Rumessen valmistui Tallinnan konservatoriosta 1971, joutui epäsuosioon, mutta Viron itsenäistymisliikkeessä hän oli sen keulakuvia. Hän oli Viron kongressin edustaja vuodesta 1990 ja Viron parlamentin jäsen kaksi kertaa, 1992−1995 ja 1999−2003, mutta ulkomailla hänet tunnetaan erityisesti pianotaiteesta ja työstä virolaisen musiikin hyväksi. Hänet tunnetaan Eduard Tubinin musiikkiin liittyvästä työstään. Hän oli Eduard Tubin -seuran perustaja ja puheenjohtaja. Hän pani alkuun Tubinin teosluettelon ja teosten kokonaisjulkaisun ja oli sen toimittaja ja laati Tubinin elämäkerran.

Rumessen kuului Isänmaan ja Res Publican liittoon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Veijo Murtomäki, Viron musiikin voimamies, Helsingin Sanomat 2.9.2015 sivu B 19 Artikkelin verkkoversio (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Suri pianist, muusikateadlane ja poliitik Vardo Rumessen *Delfi*.  25.8.2015. Viitattu 26.8.2015. (viroksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* IdRef

 |

 |
**Tian Wenhua** (kiin.: 田文华; pinyin: *Tián Wénhuá*; s. 1942) on kiinalainen Sanlu-maitoyhtiön entinen toimitusjohtaja. Viranomaisten mukaan Sanlu-yhtiö oli pääsyyllinen Kiinaa syyskuussa 2008 kuohuttaneeseen niin sanottuun maitojauheskandaaliin. Maitoon oli sekoitettu tavallisesti muovin valmistukseen käytettävää melamiinia, jonka tarkoituksena oli ilmeisesti lisätä proteiinipitoisuutta. Tarkastuksissa myrkkykemikaalia löydettiin äidinmaitovastikkeen lisäksi myös muista maitotuotteista, kuten suklaasta ja jogurtista. Ainakin kuusi kiinalaista lasta kuoli ja lähes 300 000 lasta sairastui. Sanlu ajautui sittemmin konkurssiin.

Oikeudenkäynti Tian Wenhuaa ja kolmea muuta yhtiön johtoon kuulunutta henkilöä vastaan alkoi uudenvuodenaattona Shijiazhuangin kaupungissa. Wenhua sai elinkautisen vankeustuomion 22. tammikuuta 2009.

Lähteet
-------

* Helsingin Sanomat 26.12.2008: Kiinalaista meijerijohtajaa uhkaa kuolemantuomio (Arkistoitu – Internet Archive)
* YLE uutiset 26.12.2008: Kuolemantuomio uhkaa maitotehtaan johtajaa Kiinassa
* YLE uutiset 31.12.2008: Kiinan melamiiniskandaalin puinti alkoi oikeudessa[vanhentunut linkki]
* YLE uutiset 22.1.2009: Melamiiniskandaalista kuolemantuomiot Kiinassa

### Viitteet

1. ↑  小山 (Xiao Shan): 假疫苗引回望三聚氰胺 三鹿田文华曝3次减刑引炸锅 *rfi.fr*.  31.7.2018. Viitattu 4.5.2022. (kiinaksi)
2. ↑  Ng, Grace: Ex-Sanlu boss clawed her way to the top *Asiaone News*.  5.1.2009.  Arkistoitu 12.1.2015. Viitattu 27.2.2012. (englanniksi)
Ehdotettu käytävä**Pisteviiva** – Burgenland nykyään.
**Tšekin käytävä** oli ensimmäisen maailmansodan jälkeen vuonna 1919 järjestetyssä Pariisin rauhankonferenssissa tehty ehdotus, joka olisi yhdistänyt Tšekkoslovakian ja Jugoslavian kuningaskunnan toisiinsa. Ehdotusta kutsutaan usein myös *Tšekin–Jugoslavian alueelliseksi käytäväksi*. Nimeä Tšekin käytävä käytetään, koska rauhankonferenssissa Jugoslavian edustajat totesivat pitävänsä parempana, että alue annetaan tšekeille. Rauhankonferenssi hylkäsi ehdotuksen.

Käytävä olisi muodostunut Burgenlandista ja muista alueista pitkin tulevaa Itävallan ja Unkarin rajaa. Joskus aluetta kutsutaan *Läntiseksi Transdanubiaksi*. Maaliskuussa 1916 Ranskan hallitukselle lähetetyssä muistiossa Tomáš Masaryk totesi, että käytävä korjaisi jaon tšekkoslovakkeihin ja jugoslaaveihin, joka oli seurausta 800-luvulla tapahtuneesta unkarilaisinvaasiosta.

Käytävästä olisi tullut 200 kilometriä pitkä ja 80 kilometriä leveä. Käytävään olisi tullut osia Unkariin kuuluvista Mosonin, Sopronin, Vasin ja Zalan komitaateista. On olemassa myös vaihtoehtoisia ehdotuksia, jossa käytävästä olisi tehty merkittävästi suurempi.

On epätodennäköistä, että slaavilaisvaltiot olisivat saaneet tämän ehdotuksen hyväksytyksi käyttämällä kansojen itsemääräämisoikeusperiaatetta. Alueella oli 1 171 000 asukasta, joista 662 000 oli unkarilaisia, 220 000 slaaveja ja 289 000 muita, jotka olivat enimmäkseen saksalaisia. Tšekkiläisten mukaan käytävän tarkoitus oli erottaa saksalaiset Itä- ja Keski-Euroopasta. He myös mainitsivat, että tämä järjestely hyödyttäisi Ranskaa. Useimmat spekuloivat, että tarkoitus oli antaa Tšekkoslovakialle suurempi osa Tonavasta, jotta Bratislavasta voitaisiin tehdä suuri satama joelle. Tämä olisi eristänyt Unkaria vieläkin enemmän. Tšekkoslovakian edustajat väittivät, että Bratislava oli Slovakian muinainen pääkaupunki, jättäen kertomatta, että Bratislava oli neljäsataa vuotta Unkarin pääkaupunki.

Panslavistit tukivat ehdotusta, koska se olisi luonut yhteisen rajan kahdelle slaavien yhtenäisyyttä edustaneelle valtiolle, Tšekkoslovakialle ja Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunnalle. Lisäksi panslavistit sanoivat, että käytävä yhdistäisi pohjois- (länsislaavit) ja eteläslaavit. Tätä ajatusta tukivat myös kroaattinationalistit, jotka halusivat Burgenlandissa asuvat Burgenlandin kroaatit ja muutamissa Slovakian kylissä asuvat kroaatit osaksi Jugoslavian valtiota. Käytävän olemassaoloa tukivat sellaiset, joiden mielestä Itävallalla ja Unkarilla ei enää ollut mitään syytä yhteiseen rajaan, koska Itävalta-Unkaria ei enää ollut olemassa.

Katso myös
----------

* Puolan käytävä

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Czech Corridor