recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pretty Baby** on Louis Mallen tuottama ja ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1978. 1900-luvun alun lapsiprostituoidusta kertovan elokuvan on käsikirjoittanut yhdessä ohjaajan kanssa Polly Platt. Tarina perustuu historiallisiin tapahtumiin, ja pohjana on käytetty Al Rosen kirjaa *Storyville, New Orleans: Being an Authentic Account of the Notorious Redlight District*. Pääosia näyttelevät Brooke Shields, Keith Carradine ja Susan Sarandon.

Juoni
-----

Valokuvaaja E. J. Bellocq (Carradine) ottaa vuoden 1917 New Orleansissa malleikseen prostituoidun (Sarandon) ja tämän 12-vuotiaan tyttären (Shields). Bellocq kiinnostuu tyttärestä myös seksuaalisesti ja menee tämän kanssa naimisiin.

Vastaanotto
-----------

Elokuva aiheutti aiheensa takia kohua ympäri maailmaa, ja muun muassa Kanadassa sen esittäminen kiellettiin kokonaan. *Pretty Baby* sai Oscar-ehdokkuuden musiikistaan. Cannesissa se oli ehdolla Kultaisen palmun saajaksi ja palkittiin teknisellä Grand Prix’llä.

Elokuvaa esitettiin Suomessa aluksi maaseututeattereissa, ja se sai Suomen-ensi-iltansa Jalasjärven Kinossa 30. heinäkuuta 1978.

*Helsingin Sanomien* Matti Salo arveli *Pretty Babyn* olevan siihenastisen amerikkalaisen elokuvan rehellisin prostituution kuvaus, järkiperäinen "miehen elokuva". Toisaalta hän sanoi Mallen käyttävän historiallista henkilöä, valokuvaaja E. J. Bellocqia (1873–1949), tirkistelynsä verukkeena. Helena Ylänen piti elokuvaa visuaalisesti komeana epookkikuvauksena, joka ei kuitenkaan ulotu ihmisten sisälle juuri lainkaan. *Video-oppaassa* vuodelta 1994 Kati Sinisalo sanoi elokuvan hukkaavan hyvän aiheensa ja tarjoavan lähinnä hyvää musiikkia (Jerry Wexler) ja hienoa kuvausta (Sven Nykvist). Hän antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, joka vastaa sanallista arviota "keskinkertainen".

*The New York Timesin* kriitikot valitsivat *Pretty Babyn* vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylänen, Helena: Viikon elokuvia: Gena Rowlands antaa näytöksen.  *Helsingin Sanomat*, 27.1.1979, s. 14. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. 1 2  *Pretty Baby* Elonetissä. Esitystiedot. Viitattu 15.8.2018.
3. 1 2  Salo, Matti: Elokuvan talvinaiset.  *Helsingin Sanomat*, 17.2.1979, s. 19. Näköislehden aukeama (tilaajille).
4. ↑  Talaskivi, Paula: Cannesin juhlat puolitiessä: Mollella "aika hyvä huone".  *Helsingin Sanomat*, 25.5.1978, s. 17. Näköislehden aukeama (tilaajille).
5. ↑  *Pretty Baby* Internet Movie Databasessa. (englanniksi), Awards. Viitattu 15.8.2018
6. ↑  Bello Romano (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
7. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made. (Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004.) *The New York Times*.  Arkistoitu 11.7.2016. Viitattu 11.8.2018. (englanniksi)
**Kansantalo Taalintehdas**, eli **Folketshus Dalsbruk**, on Kemiön saarella sijaitseva työväentalo. Talo rakennettiin 1930-luvun alun pula-aikana työväenyhdistysten käyttöön.

Historiaa
---------

Taalintehtaan suomenkielinen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1896. Paikkakunnalla oli toiminut myös ruotsinkielinen työväenyhdistys. Työväenyhdistykset yhdessä työväen voimistelu- ja urheiluseuran sekä ammattiosaston kanssa perustivat kansantalon rakentamista varten Kansantalo-nimisen osuuskunnan vuonna 1931. Talon rakentamista varten ostettiin vanha hotellirakennus, joka purettiin ja siirrettiin. Talon rakentamiseen on osallistunut talkoilla työttömiäkin. Talo vihittiin käyttöön 21.2.1932.. Osuuskunnassa, joka perustettiin 1.4.1931, oli mukana myös työntekijöiden sairaus- ja hautausavustuskassa.. Osuuskunnan 1 000 markan hintaisia osuuksia oli yhdistyksillä seuraavasti: Taalintehtaan sairaus- ja hautausapukassa 10, Voimisteluseura Jäntevä 17, ruotsalainen työväenyhdistys 12, suomalainen työväenyhdistys 8 ja Metalliliiton ammattiosasto 2. Kansantalon saamat vuokra- ja ravintolatuotot olivat hyvät alusta alkaen, ja lainoja pystyttiin lyhentämään ripeällä tahdilla.

Rakennus
--------

Taloa alettiin rakentaa vuonna 1931, se valmistui 1931 ja lopullisesti 1935. Talo sijaitsi alun perin vuokratontilla, jonka vuokra-aika oli 50 vuotta. Taalintehtaan vanha hotelli ostettiin rakennustarpeiksi. Taalintehdas Oy myi hotellin korkeiden ylläpitokustannusten takia. Rakennuspiirustukset teki rakennusmestari Bror Korström, joka myös urakoi suuren osan talosta. Vuonna 1936 taloa laajennettiin, siihen rakennettiin juhlasali ja tilava näyttämö. Talon yläkerrassa oli ajan mukaisesti vahtimestarin asunto. Talo on peruskorjattu vuosina 1966–1968.. Voimisteluseura Jäntevällä oli talon ullakolla komea harjoitussali.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Ajanmukaiselle työväentalolle oli tarvetta, koska jo vuoden 1931 loppupuolella ennen sen valmistumista siellä alettiin järjestää mm. tansseja ja teatteriesityksiä.. Talolla on esiintynyt kiertueellaan vuonna 1949 suomalainen Teräsmies V. Hautaviita.

Nykyinen käyttö
---------------

Nykyään talo tunnetaan nimellä Folkets Hus, ja sen omistaa Andelslaget Folkets Hus Dalsbruk.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Willner, Margareta: *Varsinais-Suomen työväentalot*. Suomentanut Munter, Riitta. Turun kaupungin historiallinen museo, 1978. ISBN 951-9125-19-1.
2. ↑  Eteenpäin Lehti 22.2.1932 no 21 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 31.10.2022.
3. 1 2  Sosialisti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  8.11.1934 no 26. Viitattu 31.10.2022.
4. ↑  Annonsbladet För Kimito, Drgsfjärd, Västanfjärd och Hitis 30.6.1949 no 23 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 31.10.2022.
5. ↑  Seurantalot *seurantalot.fi*. Viitattu 31.10.2022.
**M6 Presto-Matic** oli Chrysler Corporationin vuosina 1946 – 1953 valmistama puoliautomaattinen vaihteisto. Rakenteellisesti kyseessä on moottoriin nestekytkimellä kytketty, ylivaihdeyksiköllä varustettu manuaalivaihteisto. Vaikka itse vaihteistossa ei ollut kuin kaksi vaihdetta eteenpäin, ylivaihdeyksikkö tuplasi ajovaihteiden määrän neljään.

Kuljettajan oli käytettävä kytkinpoljinta aina kun vaihteenvalitsinta siirrettiin asennosta *(Low-High-Reverse)* toiseen. Kun auto oli liikkeessä eteenpäin, saatiin sähköhydraulisesti ohjattu ylivaihde kytketymään päälle kaasupoljinta keventämällä. Fluid Drive-nestekytkimen ansiosta auto voitiin pysäyttää ja pitää paikallaan jarrun avulla, ilman kytkinpolkimen painamista.

Valinnaisena varusteena toimitettua vaihteistoa myytiin monilla eri kauppanimillä: Chrysler käytti autoissaan varusteesta nimeä "Presto-Matic", DeSoto "Tip-Toe Shift" ja Dodge "Gyro-Matic", "Fluid-Matic", "Fluidtorque" tai "Gyro-Torque". Chrysleriin ja DeSotoon vaihteisto oli saatavilla vuosina 1946 – 1953, Dodge otti sen käyttöön vasta vuonna 1948. Plymouth esitteli oman puoliautomaattisen Hy-Drive-vaihteistonsa vuonna 1953, mutta täysautomaattinen PowerFlite korvasi nämä kaikki vuonna 1954.

Vaihteiston käyttö
------------------

Presto-Maticin vaihdekaavio oli sama kuin manuaalivaihteiston, lukuun ottamatta puuttuvaa 1-vaihteen lovea.
Lähtiessään liikkeelle kuljettaja painoi kytkinpolkimen pohjaan ja valitsi joko peruutusvaihteen tai jommankumman eteenpäinajoalueista (Low tai High). Tämän jälkeen kytkinpoljin voitiin vapauttaa ja auto joko lähti liikkeelle tai se oli pidettävissä paikallaan jarrun avulla. Eteenpäin ajettaessa ylivaihde saatiin kytketymään kun riittävä ajonopeus oli saavuettu ja kuljettaja kevensi kaasupoljinta. Tällöin sähköisesti ohjattu yksikkö kytki ylivaihteen päälle. Ajovaihteita eteenpäin oli tarvittaessa neljä: Low - Low OD - High - High OD.

Nestekytkimen ansiosta liikkeellelähtö voitiin suorittaa "High"-alueella, tosin kiihtyvyys oli tällöin jopa oman aikansa mittareiden mukaan melko verkkaista. Kun auto oli saavuttanut nopeuden 15 - 20 mailia tunnissa (25–30 km/h), kuljettaja nosti jalkansa hetkeksi kaasupolkimelta, jolloin ylivaihdeyksikkö kytki "matkavaihteen" päälle. Ylivaihdeyksikkö kytkeytyi automaattisesti päältä pois aina kun auton nopeus laski alle 11 mailia tunnissa (17 km/h) tai se pysäytettiin. Parempi kiihtyvyys saatiin aikaan, jos liikkeelle lähtö tapahtui pikkualueella. Pikkualueen ylivaihde saatiin kytketymään 8:n mailin tuntinopeudessa (13 km/h) ja tällä vaihteella kiihdytettiin 25:n mailin tuntinopeuteen, jolloin valitsin siirrettiin isolle alueelle.

Rakenne oli melkoisen tilaavievä ja raskas, koska nestekytkimen lisäksi järjestelmä vaati toimiakseen myös mekaanisen kytkimen. Tämän johdosta tällä vaihteistolla varustettujen autojen tulipelti ja lattiapellitys sekä kytkinpolkimen vivusto poikkeavat manuaalivaihteistolla varustettujen autojen rakenteista.

Aiheesta muualla
----------------

* Presto-Matic (ja sisarmerkit) -aiheisia videoita

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Allpar.com - The M6 four-speed electro-hydraulic semi-automatic transmission (Arkistoitu – Internet Archive)
**Tiheikkölaulaja**, aikaisemmalta nimeltään **rusotiheikkölintu** (*Atrichornis rufescens*) on harvinainen australialainen varpuslintu. Lajin nimesi Edward Pierson Ramsay 1867.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 16–19 senttiä, koiras on hiukan suurempi. Höyhenpuku on pääosin ruskea suomumaisin täplin, koiraan kurkku on valkoinen ja mahassa on musta laikku. Suuri silmä on ruskea, pyrstö on pitkä ja jalat ovat voimakkaat. Laji on erittäin arka ja piiloutuu vähäisestäkin syystä. Laulaa piilossa voimakasta, noin 12-tavuista "tshiip, tshiip..." ääntä.

Esiintyminen
------------

Tiheikkölaulaja on kotoperäinen australialainen laji, joka elää pienellä alueella (noin 1500 neliökilometriä) kaakkoisessa Queenslandissa ja Uuden Etelä-Walesin koillisosassa. Lajin kanta on vaarantunut elinympäristön tuhoutumisen takia. Pääosa linnuista elää suojelualueilla tarkkailun alaisena.

Elinympäristö
-------------

Subtrooppiset sademetsät lähellä eukalyptusmetsiköitä yli 600 metrin korkeudella merenpinnasta. Viihtyy kosteissa, hämärissä tiheiköissä, joissa on runsaasti karisseita lehtiä ja oksia, joiden seassa laji viettää pääosan ajastaan.

Lisääntyminen
-------------

Tiheikkölaulajan pesimäaika on syys-marraskuussa. Sen pesä ja sen kaksi munaa ovat samankaltaiset, mutta pienemmät, kuin isotiheikkölaulajalla. Pesä on kupolimainen rakennelma lähellä maanpintaa. Munista usein toinen jää kehittymättä. Naaras hautoo ja hoitaa poikaset yksin, poikaset oppivat lentämään noin kuukauden ikäisinä.

Ravinto
-------

Maassa karikkeen alla tai seassa elävät selkärangattomat, lähinnä hyönteiset.

Lähteet
-------

* Perrins, Christopher M. (päätoim.) 1992: Otavan lintutieto – Maailman linnut. Otava. Italia. ISBN 951-1-12001-8
* Animals.jrank
* Threatened species (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Atrichornis rufescens* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 22.2.2014. (englanniksi)
2. 1 2  Palmén, Ernst & Nurminen, Matti (toim.): *Eläinten maailma, Otavan iso eläintietosanakirja. 5. Sydän–Öljykala*, s. 1860. Helsinki: Otava, 1975. ISBN 951-1-02059-5.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1188350
* Wikispecies: Atrichornis rufescens
* AFD: Atrichornis\_(Atrichornis)\_rufescens
* ARKive: atrichornis-rufescens
* Avibase: EA9FC4C7D07D2CE1
* BirdLife: 22703608
* CoL: JL3T
* BOW: rusbir1
* eBird: rusbir1
* Fossilworks: 373402
* GBIF: 2495095
* iNaturalist: 7419
* IRMNG: 10218757
* ITIS: 558821
* IUCN: 22703608
* NCBI: 449595
* SPRAT: 655
* Xeno-canto: Atrichornis-rufescens

 |

 |
Poronhoitoalueen etelärajaa osoittava kyltti Kainuussa.
Poro Taivalkoskella.
Poroista varoittava liikennemerkki.
**Poronhoitoalue** on Suomen laissa määritelty alue, jossa harjoitetaan poronhoitoa. Suomen poronhoitoalueeseen kuuluvat poronhoitolain (848/1990) mukaan Lapin maakunta lukuun ottamatta Kemiä, Keminmaata ja Torniota sekä Pohjois-Pohjanmaan ja Kainuun maakunnista seuraavat kunnat kokonaan tai osittain:

* Kuusamo, Taivalkoski, Pudasjärvi, Hyrynsalmi ja Suomussalmi kokonaan,
* Oulusta Yli-Iin suuralue eli entisen Yli-iin kunnan alue sekä Kiiminkijoen pohjoispuolinen osa Ylikiimingin suuraluetta eli entisen Ylikiimingin kunnan aluetta,
* Iistä entisen Kuivaniemen alue sekä
* Puolangasta ja Utajärvestä seututie 891:n (Hyrynsalmi-Puolanka) ja Kiiminkijoen pohjoispuolinen alue.

Alueella noudatetaan muuta maata poikkeavia määräyksiä, muun muassa petoeläinten suhteen. Poronhoitoalueen laajuus on 122 936 neliökilometriä eli noin 36 prosenttia Suomen maapinta-alasta.

Suomessa poronhoitoalue jaetaan eri osiin sen mukaan, mikä on poronhoidon ja muiden elinkeinojen suhde. Muissa osissa kuin saamelaisten poronhoitoalueella harjoitetaan myös maanviljelyä. Poronhoitoa saavat harjoittaa muutkin kuin saamelaiset. Ruotsissa ja Norjassa poronhoitoalue on erossa maanviljelysalueista ja vain lapinkylien saamelaiset saavat hoitaa poroja. Hallinnollisesti Suomen poronhoitoalue jaetaan 56 paliskuntaan.

Poronhoitoalueen kunnat
-----------------------

Poronhoitoalueeseen kuuluu 23 kuntaa kokonaan ja neljä osittain.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Lappi* Enontekiö
* Inari
* Kemijärvi
* Kittilä
* Kolari
* Muonio
* Pelkosenniemi
* Pello
* Posio
* Ranua
* Rovaniemi
* Salla
* Simo
* Savukoski
* Sodankylä
* Tervola
* Utsjoki
* Ylitornio
 | Pohjois-Pohjanmaa* Iin alueesta:
	+ Kuivaniemi
* Kuusamo
* Pudasjärvi
* Oulun suuralueista:
	+ Yli-Ii
	+ Ylikiiminki, pohjoisosa
* Taivalkoski
* Utajärvi, pohjoisosa
 | Kainuu* Hyrynsalmi
* Puolanka, pohjoisosa
* Suomussalmi
 |

Lähteet
-------

1. ↑  Poronhoitolaki (2 §, muutettu 30.12.2014) *finlex.fi*. Viitattu 11.2.2018.
2. ↑  Porotalous Suomessa Maa- ja metsätalousministeriö.  Arkistoitu 2.7.2007. Viitattu 5.2.2014.
Voltvetin kartano.
**Tihemetsa** on pienkauppala (vir. *alevik*) Virossa  Saarden kunnassa, maan eteläosassa. Vuonna 2000 siellä oli 897 asukasta.

Historia
--------

Tihemetsa on syntynyt Voltvetin (saksaksi Tignitz) kartanon maille ja ympärille. Voltvetin kartanosta on ensimmäinen maininta vuodelta 1563.

Tihemetsa oli itsenäinen kunta 1939-1950.

### Voltvetin kartano

Kartanon päärakennus on rakennettu uusklassiseen tyyliin vuonna 1830. 1930-1970-luvuilla rakennusta korotettiin kerroksella kolmekerroksiseksi, muutettiin sisäänkäynnin pilaristoa sekä laajennettiin sivuille. Pohjoinen sivusiipi purettiin vuonna 2008. Samassa yhteydessä restauroitiin sisäänkäyntiportaikon kullatut leijonaveistokset. Vuosina 2011-2012 purettiin tarpeettomaksi käynyt kolmas kerros sekä palautettiin portaikon ulkoasu alkuperäiseksi. Kartanon puiston dendrologinen arvo on joitakin vuosia sitten*milloin?* havaittu. Puistosta on kartoitettu noin 150 eri puulajia. 

Voltveti oli alun perin saksalaisen Wolffeldtin suvun omistuksessa. Vuodesta 1786 kartano kuului von Stryk -suvulle. Viimeisin kartanonomistaja suvusta oli Heinrich von Stryk. 

Kartanossa aloitti toimintansa metsätalouskoulu vuonna 1925. Nykyään*milloin?* kartanossa toimii Pärnumaan maakunnan ammattikoulutuskeskus.

Muuta
-----

Tihemetsa tuli tunnetuksi 1960-luvun alussa laulusta "Tihemetsa Tiina", jonka levytti Viron radion mieskvartetti. 

Tihemetsan pohjoisosassa, Viljandin-maantien varrella on Laurin motocrossrata.

Aiheesta muualla
----------------

* Voltvetin kartano Viron kartanoportaalissa
* Voltvetin koolituskeskus -sivut
**Poroveden työväentalo** oli Iisalmen (vuoteen 1970 asti Iisalmen maalaiskunnan) Niiralanniemen kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Poroveden työväenyhdistys liittyi Suomen Työläisliittoon helmikuussa 1910, eli se oli luultavasti perustettu vuonna 1909 tai 1910. Yhdistys onnistui hankkimaan talon nopeasti, ja jo syksyllä 1910 se järjesti iltamat omalla talollaan. Vuonna 1911 yhdistys oli jo ajautunut konkurssiin. Huhtikuussa 1911 yhdistykselle kuuluvat rakennukset sekä rakennustarvikkeita, kuten tiiliä ja lautoja, myytiin huutokaupalla. Ennen huutokauppaa, alkuvuodesta 1911, Niiralanniemen työväenyhdistys piti kokouksen ja näytelmäiltamat Poroveden työväenyhdistyksen konkurssipesän talolla.  Ei ole tiedossa, mikä taho talon lopulta osti. 

Poroveden työväenyhdistys perustettiin jossain vaiheessa uudestaan, ja vuonna 1926 sillä oli jälleen oma talo, missä järjestettiin tanssit. Yhdistys lakkautettiin 1930-luvun alussa kommunistilakien nojalla, ja talo myytiin pakkohuutokaupassa vuonna 1933 Ylä-Savon osuusliikkeelle. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.

Lähteet
-------

1. ↑  Savon Työmies *digi.kansalliskirjasto.fi*.  12.2.1910, no 17. Viitattu 26.9.2022.
2. ↑  Salmetar *digi.kansalliskirjasto.fi*.  8.9.1910, no 99. Viitattu 26.9.2022.
3. ↑  Salmetar *digi.kansalliskirjasto.fi*.  20.4.1911, no 43. Viitattu 26.9.2022.
4. ↑  Salmetar *digi.kansalliskirjasto.fi*.  23.3.1911, no 34. Viitattu 26.9.2022.
5. ↑  Salmetar *digi.kansalliskirjasto.fi*.  23.2.1911, no 22. Viitattu 26.9.2022.
6. ↑  Salmetar *digi.kansalliskirjasto.fi*.  27.5.1926, no 56. Viitattu 26.9.2022.
7. ↑  Ruuskanen, Esa: *Viholliskuviin ja viranomaisiin vetoamalla vaiennetut työväentalot*. Jyväskylä: Jyväskylän yliopisto, 2006. ISBN 951-39-2609-5.
**Sähkekriisi** (tansk. *Telegramkrisen*) oli Saksan ja sen miehittämän Tanskan välille syksyllä 1942 syntynyt diplomaattinen kriisi, joka kavensi Tanskan hallituksen liikkumavaraa.

Kriisi sai alkunsa, kun Tanskan kuningas Kristian X vastasi Saksan johtaja Adolf Hitlerin hänelle lähettämään syntymäpäiväonnitteluun 26. syyskuuta 1942 äärimmäisen lakonisella sähkeellä, jossa luki vain "*Spreche meinen besten Dank aus*" ("Lausun parhaat kiitokseni"). Kyseessä oli Tanskan kuningasperheen käyttämä normaalivastaus onnitteluihin, mutta Hitler tulkitsi vaatimattoman muotoilun loukkaukseksi. Tähän vaikutti myös hänen tyytymättömyytensä Tanskassa lisääntyneeseen saksalaisvastaiseen mielialaan. Vastauksena Saksan miehitystoimia Tanskassa kiristettiin ja Vilhelm Buhlin johtama Tanskan hallitus painostettiin eroamaan. Reaktio ei ollut kuitenkaan yhtä voimakas kuin mitä tanskalaiset olivat pelänneet ja lopulta Tanskaan saatiin Erik Scaveniuksen johtama uusi hallitus marraskuun alussa. Sähkekriisin yhteydessä myös Saksan miehityshallinnon johto Tanskassa vaihdettiin: Saksan täysivaltaiseksi edustajaksi Cecil von Renthe-Finkin tilalle tuli Werner Best ja miehitysjoukkojen komentajaksi kenraali Erich Lüdken tilalle kenraali Hermann von Hanneken.

Lähteet
-------

1. ↑  Telegramkrisen *Den Store Danske*. Viitattu 27.2.2015. (tanskaksi)
**Zeus Urioksen pyhäkkö** (m.kreik. Ἱερὸν Διὸς Οὐρίου, *Hieron Dios Ūriū*) tai *Zeus Urioksen ja kahdentoista jumalan pyhäkkö* oli antiikin aikainen Zeus Uriokselle omistettu pyhäkkö, joka sijaitsi Khalkedonin alueella Bosporoksen Mustanmeren puoleisen pään itärannalla nykyisen Turkin Anadolukavağıssa. Pyhäkön sijaintipaikka sai siitä nimen Hieron.

Hieronia pidettiin Egeanmeren ja Mustanmeren rajakohtana, ja se oli näin tärkeä läpikulkupiste ja monin tavoin "Mustanmeren avain". Se oli paikka, jossa kauppalaivat kokoontuivat yhteen Mustanmeren purjehduksille. Se oli myös paikka, josta Mustanmeren purjehduksessa käytettyjen karttojen etäisyysmittaukset aloitettiin. Herodotos mainitsee paikan hyvänä kohtana katsella merta.

Pyhäkkö oli nimellään omistettu "Hyvän merimatkan Zeukselle" tai "Hyvien tuulten Zeukselle". Siellä rukoiltiin otollisen pohjois- tai etelätuulen puolesta, sen mukaan olivatko alukset menossa Mustallemerelle vai Egeanmerelle päin. Pyhäkköön viitataan myös "Khalkedonilaisten pyhäkkönä" ja "Aasian pyhäkkönä". Pyhäkön lisäksi Hieronissa on ilmeisesti ollut myös asutus. Nykyisin Hieronin paikalla ovat bysanttilaisaikaisen Yoroksen linnan rauniot. Sen rakenteissa on käytetty uudelleen paikan antiikin aikaisten rakennusten osia.

Byzantionin kaupungilla oli oma pyhäkkö vastapäisellä eli länsirannalla. Sitä kutsuttiin "Byzantionlaisten pyhäköksi" ja "Euroopan pyhäköksi". Sen kultti oli omistettu Serapikselle ja Kybelelle. Tämä pyhäkkö oli Hieronia vähempimerkityksinen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Moreno, Alfonso: Hieron: The Ancient Sanctuary at the Mouth of the Black Sea.  *Hesperia*, 2008, 77. vsk, s. 655–709. Artikkelin verkkoversio.
2. ↑  Hieron (Chalkedonion)/Zeus Ourios, T. *Pleiades*. Viitattu 14.2.2022.
3. ↑  Iuppiter Urius, T. *Pleiades*. Viitattu 14.2.2022.
4. 1 2 3 4 5  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*, s. 917, 929. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
5. ↑  Herodotos: *Historiateos* 4.85, 4.87.
6. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: οὔριος *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
7. ↑  Russell, Thomas James: *Byzantium and the Bosporus: A Historical Study, from the Seventh Century BC Until the Foundation of Constantinople*, s. 31. Oxford classical monographs. Oxford University Press, 2017. ISBN 9780198790525. Teoksen verkkoversio.
**Ari Antero Talkamo** (s. 28. joulukuuta 1953 Helsinki*lähde?*) on suomalainen säveltäjä, sanoittaja, trubaduuri, musiikkituottaja, äänimainonnan tuottaja ja yrittäjä. Musiikkiura lähti liikkeelle jo vuonna 1971 hänen säveltäessään nuorisomessun Espoon kirkolle. Talkamo aloitti vuonna 1981 vapaana taiteilijana ja musiikkialan yrittäjänä ja vuonna 1983 hän perusti mainosmusiikkia, myöhemmin myös radio- ja tv-mainontaa sekä ohjelmapalveluja, tuottavan Musiikkikamari Oy:n. Yrittäjätoiminnan ohella hän oli jonkin aikaa Warner Chappell Music Finlandin kustannuspäällikkönä vuonna 1995.

Talkamon sävellyksiä ovat levyttäneet useat suomalaiset artistit, kuten Meiju Suvas, Paula Koivuniemi, Tarja Lunnas, Heidi Kyrö, Reijo Kallio, Eija Ahvo ja Tiina Ruuska. Hän on ollut myös studiotuottajana useiden eri albumien takana, erityisesti Warner Music Finlandin palveluksessa. Meiju Suvaksen tuottajana hän toimi kuuden albumin verran vuosina 1992–1998. Talkamo on säveltänyt myös yli neljäsataa mainossävelmää radio-, televisio-, elokuva- ja videokäyttöön. Mainosmusiikkisävellyksistään hän on saanut kunniamainintoja. Vuonna 1985 hän ylsi Syksyn sävel -kilpailussa kolmannelle sijalle Sinikka Niittykosken esittämällä laululla "Tää meidän ilta on", ja vuonna 1982*lähde?* hän voitti Suomen countrymusiikin mestaruuden Ahvenanmaalla pidetyssä SM-kisassa sävellyksellään "Highway Lovesick Blues". Ari Talkamo on levyttänyt itse Horseshoe-yhtyeen kanssa sekä lastenlauluja Susanna Haaviston ja Tomi Aholaisen kanssa. 

Laulelman edistämiseksi perustetussa Helsingin Laulelman Ystävät HELY ry:ssä hän toimi alusta lähtien hallituksessa ja vuosina 2008–2010 yhdistyksen puheenjohtajana. Hänet nimitettiin vuonna 2002 Helsingin Suomalaisen Klubin taiteilijajäseneksi ja vuonna 2012 hänet nimitettiin Helsingin Laulelman Ystävät HELY ry:n kunniajäseneksi. Ari Talkamo on myös Suomen Säveltäjät Elvis ry:n sekä Teosto ry:n aktiivinen jäsen.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* 
*
|  |
| --- |
| Osa artikkelisarjaa |
| Ruotsin kulttuuri |
|  |
| Yhteiskunta
* Historia
* Kieli
* Ruotsalaiset
* Uskonto
	+ Kristinusko
	+ Mytologia

 |
| Taiteet ja kirjallisuus
* Arkkitehtuuri
* Taide
* Kirjallisuus
* Musiikki

 |
| Muut
* Keittiö
* Elokuva
* Urheilu

 |
| Symbolit
* Lippu
* Vaakuna
* Svea-mamma
* Kansallislaulu
* Taalainmaanhevonen

 |
| * n
* k
* m
 |

Taalainmaanhevonen 1950-luvulta.
**Taalainmaanhevonen** (ruots. *dalahäst*) on puusta veistetty, useimmiten punaiseksi maalattu hevonen, jonka pintaan on maalattu koristekuvioita. Hevonen on alun perin lähtöisin Ruotsin Taalainmaalta, Moran kunnasta. Pienimmät hevoset ovat kooltaan muutaman senttimetrin. Maailman suurin taalainmaanhevonen on 13 metriä korkea ja se sijaitsee Avestassa Ruotsissa.

Puuhevosia on valmistettu Taalainmaalla 1700-luvulta alkaen. Aluksi ne olivat joko huonekaluteollisuuden sivutuotteita tai lasten leikkikaluja. Nykyinen muoto vakiintui 1800-luvun lopulla. New Yorkin maailmannäyttelyssä 1939 Ruotsia edusti taalainmaanhevonen, ja siitä lähtien sitä on käytetty usein Ruotsin symbolina. Taalainmaanhevonen on nykyään suosituimpia Ruotsista hankittavia matkamuistoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Dalarna.se. (ruotsiksi)
2. ↑  Ruotsi/Svenska (kaikki) (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Dalahäst (ruotsiksi)
* Grannas, hevosten valmistaja (ruotsiksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Taalainmaanhevonen**.
Zhang Chunqiao
**Zhang Chunqiao** (yksink.: 张春桥; perint.: 張春橋; pinyin: *Zhāng Chūnqiáo*; Wade–Giles: *Chang Ch’un-ch’iao*; 1. helmikuuta 1917 – 21. huhtikuuta 2005) oli Kiinan kansantasavallassa vaikuttanut ns. Neljän koplan jäsen.

Zhang toimi kirjailijana Shanghaissa 1930-luvulla. Kommunistiseen puolueeseen hän liittyi Yan'anin konferenssin jälkeen 1938. Kiinan kansantasavallan perustamisen jälkeen hän toimi Jiefang Ribao -lehden toimittajana Shanghaissa. Siellä hän myös tapasi Jiang Qingin jota auttoi myöhemmin kulttuurivallankumouksen aloittamisessa.

Helmikuussa 1967 Zhang järjesti Shanghain kommuunin. Huhtikuussa 1969 hän tuli jäseneksi keskuskomiteaan ja 1973 Pysyvään komiteaan. Tammikuussa 1975 hänet valittiin toiseksi varapääministeriksi.

Zhangin yritykset edetä puoluehierarkiassa päättyivät Neljän koplan pidätykseen Maon kuoleman jälkeen lokakuussa 1976. Koplan jäseniä syytettiin kulttuurinvallankumouksen äärimmäisyyksistä ja vallankaappauksesta. Zhang tuomittiin kuolemaan 1981, mutta tuomio muutettiin elinkautiseksi. Hänet vapautettiin terveydellisistä syistä elokuussa 2002. Toukokuussa 2005 ilmoitettiin hänen kuolleen edellisessä kuussa.

Lähteet
-------

1. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Alipäästösuotimen taajuusvaste jonka jyrkkyys on 6 dB oktaavilla eli 20 dB dekadilla.
Erään mikrofonin taajuusvaste.
**Taajuusvaste** kuvaa, kuinka järjestelmän antama vaste riippuu siihen syötetyn herätesignaalin taajuudesta. Taajuusvaste esitetään yleensä graafisena käyränä, jossa vaaka-akselilla on herätesignaalin taajuus ja pystyakselilla systeemin lähtösignaalin voimakkuus logaritmisella desibeliasteikolla. Taajuusvasteen avulla nähdään miten systeemi reagoi eritaajuisiin herätesignaaleihin. Teknisissä sovelluksissa tarkastellaan usein myös systeemissä tapahtuvaa signaalin vaihesiirtoa.

Audiotekniikassa taajuusvastetta käytetään yleisesti kuvaamaan vahvistimien, mikrofonien ja kaiuttimien käyttäytymistä taajuuden funktiona. 

Pyrittäessä mahdollisimman luonnolliseen äänentoistoon signaalin koko siirtoketjun taajuusvasteen tulisi olla mahdollisimman tasainen. Hifi-järjestelmissä pyritään tasaiseen taajuusvasteeseen audioalueella 20 Hz – 20 kHz. Äänentoistojärjestelmän taajuusvastetta halutaan kuitenkin usein erikseen säätää äänen värin säätimillä (basso ja diskantti). 

Jos signaalin siirtoketjussa jonkin komponentin taajuusvaste on epätasainen, sitä voidaan jossain määrin kompensoida signaalin siirtoketjun muissa osissa ekvalisaattorilla, jonka taajuusvaste on säädetty korjaamaan ketjun muissa osissa tapahtuvia virheitä. 

Elektroniset suotimet ovat laitteita, joiden taajuusvaste on suunniteltu tiettyyn tarkoitukseen. Ylemmässä kuvassa on esimerkkinä Butterworth alipäästösuotimen taajuusvaste. (Kyseinen esimerkkisuodin vaimentaa taajuuksia joiden kulmataajuus on suurempi kuin 1 radiaani/sekunnissa.)

Taajuusvaste voidaan mitata syöttämällä järjestelmään siniaaltoa, jonka taajuutta hitaasti muutetaan niin, että se pyyhkäisee mitattavan taajuusaleen yli ja samalla mitataan ulostulevan signaalin amplitudi, joskus myös vaihe, ja esitetään tulokset logaritmisella asteikolla. Vaihtoehtoisesti järjestelmään voidaan syöttää valkoista kohinaa, eli satunnaissignaalia, jonka spektri on tasainen, ja mitata ulos tulevan signaalin spektri spektrianalysaattorilla. Lineaarisen järjestelmän taajuusvaste voidaan mitata myös impulssivasteen avulla. Yleisemmin taajuusvaste voidaan mitata dekonvoluution avulla syöttämällä järjestelmään tunnettua, riittävän laajakaistaista signaalia ja mittaamalla systeemin vaste.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Taajuusvaste** Wikimedia Commonsissa
**Startup-sää­tiö** on vuonna 2012 perustettu suomalainen säätiö. Sillä oli al­ku­pää­omia run­sas mil­joo­na eu­roa, jotka oli saatu muun muas­sa Sit­ralta, Teknologiateolli­suu­del­ta ja 57 yk­si­tyi­sel­tä lah­joit­ta­jal­ta. Säätiötä rahoittavat myös Tekes, työ- ja elin­kei­no­mi­nis­te­riö ja Aal­to-ylio­pis­to. Sää­tiön toi­mi­ti­lat si­jait­se­vat kasvuyrityskampus Maria01:n tiloissa.

Startup-säätiö keskittyy uusien ja tulevien yrittäjien löytämiseen ja tukemiseen erityisesti apurahojen kautta. Säätiö on ollut vaikuttamassa Slushin, Junctionin, The Shortcutin ja Maria 01:n takana. Säätiön tarkoitus on luoda edellytyksiä yrittäjyydelle ja yritystoiminnan synnylle, kasvulle ja kansainvälistymiselle sekä tukea ja edistää yritystoimintaa ja yrittäjämyönteistä ilmapiiriä.

Perustajajäsenet
----------------

Säätiön perustajajäsenet ovat Juha Aalto, Moaffak Ahmed, Pekka Alapietilä, Timo Ahopelto, Feodor Aminoff, Riku Asikainen, Sari Baldauf, Klaus Damsten, Nils Forsblom, Jussi Harvela, Micki Honkavaara, Sami Inkinen, Mammu Kaario, Pii Ketvel, Ilkka Kivimäki, Mikko Kodisoja, Antti Kokkinen, Harri Koponen, Petteri Koponen, Ari Korhonen, Florence Korhonen, Henri Kulvik, Hannu Kytölä, Sami Lampinen, Timo Lappi, Petri Lehmuskoski, Ville Miettinen, Mika Mäkeläinen, Petri Niemi, Tero Ojanperä, Ilkka Paananen, Jari Pasanen, Jani Penttinen, Sakari Pihlava, Ossi Pohjola, Kaija Pöysti, Pekka Roine, Seppo Ruotsalainen, Timo Rosenlöf, Jaakko Salminen, Aki Seeck, Kristian Segerstråle, Risto Siilasmaa, Pekka Sivonen, Janne Snellman, Timo Soininen, Mika Tammenkoski, Artturi Tarjanne, Timo Teimonen, Mats Therman, Taneli Tikka, Toni Toikka, Niklas Törnkvist, Anssi Vanjoki, Pekka Vartiainen, Peter Vesterbacka ja Pekka Viljakainen.

Säätiön tytäryhtiöt
-------------------

* Slush
* Junction
* Maria 01
* The Shortcut

Lähteet
-------

1. ↑  Uusi säätiö saunottaa kasvuyrityksiä nousuun - Helsingistä aiotaan tehdä keskus kasvuyrityksille  8.10.2012. Helsingin Sanomat. Viitattu 20.10.2015. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Moaffak, Xiaotong, Voitto ja kymmenet muut – tältä näyttää joukko, joka on siivittänyt Suomen startup-huumaan *Helsingin Sanomat*.  22.11.2017. Viitattu 4.11.2020.
3. ↑  Josefiina Kotilainen on nimetty Startup-säätiön uudeksi toimitusjohtajaksi *sttinfo.fi*.  20.10.2022. Viitattu 20.10.2022.
4. ↑  Talouden kärkinimet perustivat startup-säätiön  8.10.2012. Kauppalehti. Viitattu 22.10.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Talouselämä-lehti
* Asiakastieto
* Teknologiateollisuus (Arkistoitu – Internet Archive)
**Unohdettu sota : sissi- ja tiedustelusotaa Virossa toisen maailmansodan aikana ja sen jälkeen** on vuonna 1992 ilmestynyt historiantutkijan ja Viron entisen pääministerin Mart Laarin kirjoittama tietoteos tapahtumista Virossa ja muualla Baltiassa 1940-luvulla. Kirjassa käsitellään muun muassa vuoden 1941 kesäsotaa sekä vastarintaliikettä, metsäveljiä.

Esipuheessa Laar kertoo vaikeuksista löytää todenmukaista tietoa, esimerkiksi kommunistinen puolue oli hävittänyt runsaasti asiakirjoja, KGB:n arkistot sisältävät kidutuksella hankittuja tunnustuksia ja turvallisuuspalvelun raporteissa on paljon virheitä ja valehtelua. Neuvosto-Viron aikana julkaistiin vain vähän artikkeleja ja kirjoja aseellisesta vastarintaliikkeestä, ja niissä metsäveljet kuvattiin bandiiteiksi ja murhamiehiksi, joilla ei ollut lainkaan kannatusta kansan keskuudessa. Myös länsimaat vaikenivat Viron unohdetusta taistelusta.

Saadakseen todenmukaisen kuvan vastarintaliikkeestä Laar on yhdistellyt erilaisia lähteitä ja verrannut niitä keskenään. Hän haastatteli myös itse metsäveljinä toimineita 1980-luvun lopulla, jolloin Viro vielä kuului Neuvostoliittoon. Kirjan ilmestyessä vastarintaliikkeen tutkiminen oli Laarin mukaan vasta alkuvaiheessaan mutta kokonaiskuva oli jo olemassa.

Eesti Express -lehti kutsui Laarin kirjaa "patrioottis-paatokselliseksi". Jukka Rislakin arvostelun mukaan kirjan tarinat ovat jännittäviä ja pääministeri Laar kirjoittaa sujuvasti. Hän on myös onnistunut säilyttämään tiedemiehen viileyden, vaikka kirjoittaa aiheesta, jossa hän on selvästi valinnut puolensa. Arvostelijan mielestä Laar saattaa kuitenkin liioitella metsäveljien merkitystä ja osa muisteluista sisältää nättijussimaista legendaa. Laarkin korostaa, että muistelijat suurentelevat helposti omaa menestystä ja vastustajan menetyksiä.

Aiheesta muualla
----------------

Jukka Rislakin arvostelu Helsingin sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)
**Ähtärin junaturma** tapahtui rataosalla Haapamäki–Seinäjoki jatkosodan aikana 5. elokuuta 1942 Ähtärissä. Saksalaisia sotilaita kuljettanut juna, veturinaan Tv1 705, ajoi korjattavana olleelle rataosuudelle ja suistui raiteilta. Turmassa kuoli heti 26 sotilasta.

Sotilasjuna oli niin sanottu aavejuna, joka oli aikataulujen ulkopuolella. Salaisena pidetty juna kuului Suomen ja Saksan väliseen joukkojen ja materiaalin järjestelysopimukseen, joka oli voimassa syksystä 1940 lähtien. Onnettomuutta epäiltiin myös sabotaasiksi sen tapahtumisen jälkeen, eikä tapaturmaa uutisoitu.

Tapahtuma ja pelastustoimet
---------------------------

Suomalainen topparoikka oli korjaamassa rataa Sappion rautatiesillalta Ähtäriin päin. Saksalainen sotilasjuna ajoi korjattavalle rataosuudelle ilman ennakkoon ilmoitettua aikataulua. Se oli viemässä lomalle meneviä saksalaissotilaita Hangon satamaan. Topparoikka oli irrottanut toisen raiteen pölkkyjä, kun junan äänet alkoivat kuulua. Mitään ei enää ollut tehtävissä, ja juna suistui radalta kohtalokkain seurauksin. 26 saksalaista sotilasta kuoli heti, kun taas 22 sai vaikeita vammoja ja 53 lieviä.

Paikalle tuli kunnanlääkäri ja kaksi lääkintälottaa, mutta saksalaiset ilmoittivat, että heidän omat lääkintämiehensä hoitavat pelastustyöt. Pahiten loukkaantuneista kymmenkunta vietiin Seinäjoelle sairaalaan.

Onnettomuuden tutkinta
----------------------

Onnettomuutta tutki Vaasan läänin lääninrikospoliisi. Asia meni oikeuteen, jossa ratamestari tuomittiin sakkoihin ja korjausryhmän johtaja lyhyeen vankeuteen. Lisäksi he joutuivat korvaamaan valtiolle todetut vahingot. Käräjäoikeuden päätöksestä valitettiin Vaasan hovioikeuteen huhtikuussa 1943, mutta Ähtärin junaturman asiapapereita ei ole hovioikeudessa. Saksan ja Suomen sotaveljeys päättyi keväällä 1944.

Onnettomuuden osasyynä oli se, että kiskojen vaihtotyö vei luultua enemmän aikaa. Ratatyömiehet olivat arvioineet tehtävän vaativan vähemmän aikaa, eikä topparoikka ollut saanut mitään tietoa saksalaissotilaiden junan aikataulusta.

Ähtärin junaturman muistomerkki.

Muistomerkki
------------

Lähelle onnettomuuspaikkaa Ähtärin Sappiolla paljastettiin 5. elokuuta 2017 Ähtärin junaturman muistomerkki, jossa on osia vanhoista ratakiskoista ja erään vanhan veturin kytkintankoja. Muistomerkki pystytettiin Ähtäri-seuran aloitteesta.

Lähteet
-------

* Rainer Liimatainen: Ähtärin vaiettu junaturma.  *Keskisuomalainen*, 21.8.2011, s. 6.

### Viitteet

1. 1 2  Mäkelä, Riitta: Aavejunan turma on vaiettu salaisuus.  *Kaleva*, 5.9.2012.
2. 1 2 3  Heikkilä, Reijo: Ilo kotimaasta sai äkkilopun.  *Ilkka*, 6.8.2017, nro 210, s. 6.
Taiteilijan (Matěj Čadil) tulkinta Mordorin Mustasta Portista.
**Musta Portti** eli **Morannon** on paikka J. R. R. Tolkienin kirjassa *Taru sormusten herrasta*.

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Mordorin Musta Portti oli Mordorin Nazgûlien valtaama portti. Sen tarkoituksena oli estää hyökkäykset Ered Lithuin ja Ephel Duathin vuorien välisestä solasta. Etäisen menneisyyden päivinä olivat Gondorin miehet voimassaan ja kunniassaan rakentaneet sen, kun Sauron oli voitettu ja paennut, siltä varalta että hän yrittäisi palata vanhaan valtakuntaansa. Toisella puolella porttia oli Rautakita, ja sitä suojasi Durthangin linna lännessä, se suunniteltiin pitämään kaikki Mordorin pahuus sisäpuolella. Minas Ithil, Nousevan Kuun Torni ja Cirith Ungol rakennettiin samasta syystä: vartioimaan "sisäänkäyntejä", ettei Sauron pääsisi palaamaan maahansa.

Kuitenkin Gondorin vartio vähentyi aikojen kuluessa. Nazgûlit ja örkit palasivat Mordoriin, vallaten varustukset ja pitäen ne itsellään. Siihen aikaan nazgûlit valloittivat Minas Ithilin ja sen nimi vaihtui Minas Morguliksi, Mustan Noituuden Torniksi. Tämä kaupunki esiintyy *Taru sormusten herrasta* -elokuvatrilogiassakin ja sen kautta Sauron lähetti suuren armeijansa Osgiliathin kautta Pelennorin kentille.

Sormuksen sodan aikoihin noin 7 000 miehestä koostuva Lännen Armeija marssi Mustalle Portille saaden Sauronin Silmän huomion pois Tuomiovuoresta, missä Frodo Reppuli oli täyttämässä tehtäväänsä eli heittämässä Valtasormusta Tuomiorotkoon. Se onnistui ja Sormus tuhoutui Tuomiovuoren tulissa, jolloin Hammastornit ja Musta Portti tuhoutuivat. Myös ihmiset, örkit ja muut Sauronin palvelijat tuhoutuivat tai antautuivat ja todistivat Aragornin kuninkuuden.
**Porontima** on järvi Rukatunturin koillispuolella Kuusamon pohjoisosassa Pohjois-Pohjanmaalla. Sen pinta-ala on kolme neliökilometriä. Etäisyys Kuusamon kuntakeskuksesta on 27 kilometriä pohjoiseen.

Maantiede
---------

Porontiman muodon määrittää noin kahden kilometrin mittainen Pitkäniemi, jonka länsipuolella sijaitsee järven pääallas ja itäpuolella pitkänomainen Pitkälahti. Pääallasta jakaa järven lounaisrannan Takkuniemi. Porontima on syvyyssuhteiltaan epäyhtenäinen. Syvät alueet sijaitsevat Pitkäniemen molemmin puolin, syvin kohta on pääaltaan itäosassa. Pitkälahti on laajalti vähintään 15 metriä syvä, lahden kaakkoon kaartuva eteläosa on melko matala. Myös Pitkäniemen pohjoispuolinen Kaitainensalmi ja pääaltaan pohjoisosa ovat matalahkoja. Järven läntiset ja eteläiset lahdet (Tulilahti, Takkulahti, Tiensuunlahti) ovat niin ikään matalia. Porontimasta kaikkiaan noin viidesosa on vähintään 15 metriä syvä.

Porontiman saariluku on yhdeksän. Yksi saarista on alle aarin laajuinen luoto. Saaret sijaitsevat järven pohjoisosassa lukuun ottamatta Takkusaarta. Ahosaaren pinta-ala on lähes hehtaarin.

Porontiman etelärannalla on kulttuurimaisemaa. Muut rannat ovat metsää. Pitkäniemen korkein kohta on noin 350 metriä merenpinnan yläpuolella. Porontiman kaakkoispuolella sijaitsee Pikku-Porontima. Porontimaan virtaa laskuojia läheisiltä soilta, järviltä ja lammilta. Porontiman luusua sijaitsee järven koilliskulmassa.

Porotiman vesitilavuus on 26 865 000 kuutiometriä.

Porontima (73.049.1.011) kuuluu Porontimajoen-Myllyjoen valuma-alueeseen (73.049), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Koutajoen vesistössä (73). Toinen jakovaihe on Kuusinkijoen valuma-alue (73.04). Porontima on Porontimajoen-Myllyjoen alueen laajin järvi. Sitä seuraavat Suorajärvi, Verkasjärvi ja Vansselijärvi. Alueeseen kuuluu 19 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Porontima, vakavesi, Kuusamo
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 5.9.2021.
3. ↑  Porontima. Järviwiki. Viitattu 5.9.2021.
4. ↑  Porontimajoen - Myllyjoen valuma-alue (73.049). Järviwiki. Viitattu 5.9.2021.
**Aaron Avshalomov** (11. marraskuuta 1894 Nikolajevsk-na-Amure – 26. huhtikuuta 1965 New York) oli venäläissyntyinen säveltäjä, joka asui ja työskenteli myös Kiinassa ja Yhdysvalloissa.

Avshalomov lähetettiin opiskelemaan lääketiedettä Zürichiin. Hän opiskeli myös lyhyesti kaupungin konservatoriossa. Tästä muodostui hänen ainoa muodollinen musiikkikoulutuksensa. Hän ei voinut jatkaa opintoja Euroopassa vuoden 1917 jälkeen, joten hänet lähetettiin Mantšurian ja Pohjois-Kiinan kautta Yhdysvaltoihin. Hän meni pian San Franciscossa naimisiin toisen venäläisen kanssa ja palasi alle vuoden Yhdysvalloissa oleskelun jälkeen Kiinaan. Siellä hän pysyi vuoteen 1947 lukuun ottamatta kolmea 1920-luvulla Oregonin Portlandissa viettämäänsä vuotta. Avshalomov aloitti Kiinassa säveltämisen yhdistelemällä venäläisiä ja kiinalaisia vaikutteita. Hänen varhaisiin teoksiinsa kuuluu ooppera *Kuan Yin*, joka kantaesitettiin Pekingissä vuonna 1925. Yhdysvalloissa hän ei saanut 1920-luvulla huomattavaa mainetta, vaikka hänen teoksiaan siellä esitettiinkin.

Avshalomov sävelsi Oregonista Kiinaan vuonna 1929 palattuaan muiden muassa konsertot pianolle ja viululle sekä lisää oopperaa. Japanilaismiehityksen ja toisen maailmansodan aikana Avshalomov joutui elämään toisen vaimonsa kanssa kotiarestissa. Avshalomovin poika, säveltäjä Jacob Avshalomov oli syntynyt Kiinassa vuonna 1919, mutta muutti vuonna 1937 Yhdysvaltoihin, johon isä toisen maailmansodan jälkeen seurasi häntä. Yhdysvaltain-vuosinaan Aaron Avshalomov sävelsi esimerkiksi kolmannen sinfoniansa (1953), jonka häneltä tilasi Serge Koussevitzky. Hän ei kuitenkaan saavuttanut Yhdysvalloissa Kiinassa saavuttamaansa verrattavaa menestystä.

Lähteet
-------

1. ↑  Aaron Avshalomov AllMusic
2. 1 2  Aaron Avshalomov American Composers Alliance
3. 1 2  Aaron Avshalomov Naxos


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC

 |

 |
**Poron alue** (ransk. *région du Poro*) on Savanesin piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 13 400 neliökilometriä. Alueen hallinnollinen keskus on Korhogo. Asukkaita on 763 900 henkeä (vuonna 2014).

Poron alue rajoittuu idässä Tchologon ja Hambolin, etelässä Bérén ja lännessä Bagouén alueisiin sekä pohjoisessa Maliin. Kasvillisuus on metsäsavannia. Ilmasto on sudanilaistyyppinen.

Alue käsittää Dikodougoun, Korhogon, M’Benguén ja Sinématialin departementit. Kuntia ovat Dikodougou, Guiembé, Karakoro, Komborodougou, Korhogo, M’Bengué, Napiéolédougou, Niofoin, Sinématiali, Sirasso ja Tioroniaradougou.

Seudun pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, jamssi, riisi ja tupakka. Myytäväksi tuotetaan puuvillaa, cashewpähkinöitä ja mangoja. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä. Tongonissa on suuri kultakaivos.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Poro *Direction générale de la décentralisation et du développement local*.  Arkistoitu 1.10.2020. Viitattu 22.8.2020.
2. ↑  RGPH 2014: Région du Poro *Institut national de la statistique*. Viitattu 23.8.2020.
3. ↑  Résultats RGPH 2014: Population communale résidente au 15 mail 2014 *ins.ci*. Viitattu 22.8.2020.
**Kaarlo Armas Raunio** (20. huhtikuuta 1911 – 26. joulukuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja kuvataiteilija. Hän debytoi Tampereella vuonna 1936.

Taide
-----

Armas Raunio maalasi paljon maisemia sekä kaupunki- ja pihanäkymiä. Hän teki myös laatukuvia, henkilötutkielmia, omakuvia sekä tilausmuotokuvia. Raunion maalaukset ovat usein värikkäitä. Hänen tuotannossaan ilmenee realismia, fantasiaa ja huumoriakin. 1960-luvun töissä näkyy abstraktin ilmaisun vaikutteita ja 1970-luvun muotokuvissa fotorealismin innoitusta. Raunion myöhemmissä töissä on nähtävillä eri tyylilajien yhdistelyä.

Näyttelyt
---------

Raunio osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuonna 1945 ja 1952 sekä Suomen Taideakatemian 3-vuotis näyttelyyn vuonna 1993. 

Ulkomailla Raunion töitä on ollut esillä Ruotsissa Norrköpingissä 1948, Tanskassa Odensessa 1955, Norjassa Trondheimissa 1955 sekä Neuvostoliitossa Kiovassa 1961. Hänen töitään myös on ollut esillä vuosina 1989-1990 Skissä, Solnassa ja Gladaxessa ystävyyskuntanäyttelyissä.

Vuonna 2011 Tampereen taidemuseo, Hiekan taidemuseo ja Tampereen taiteilijaseura järjestivät Armas Raunion näyttelyn.

Julkinen taide
--------------

Raunio on tehnyt Tampereelle koristemaalauksen 1956 Raholan kansakouluun sekä seinämaalaukset 1957 Nuolian ja Järvensivun kansakouluihin.

Lähteet
-------

* Kuvataiteilijamatrikkeli
* Hiekan taidemuseo 17.5.2011

### Viitteet

1. ↑  Taidemaalari Kaarlo Armas Raunio 50-vuotias.  *Helsingin Sanomat*, 20.4.1961, s. 20. Lehti HS Aikakoneessa (tilaajille).

Aiheesta muualla
----------------

* Armas Raunio -julkaisu (perustuu Hiekan taidemuseossa 2011 järjestettyyn Armas Raunion näyttelyyn): Kirjoittajat: Marjatta Saari, toimitus: Liisa Rintala, julkaisun työryhmä: Soila Kaipiainen, Nina Koskinen, Kirsti Melartin, Anne Paldanius, Liisa Rintala, Marjatta Saari, Tapio Suominen; ISBN 978-952-99397-2-5
* Helin, Martti: Armas Raunio - elämä ja kuvat, ISBN: 951-96871-0-6
* Kirjav@ - Kansallisgallerian kirjaston kokoelmatietokanta, Armas Raunio
* Pirkkala-Seura: Armas Raunion taiteilijakodissa[vanhentunut linkki]

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Taieri Plains.
Taieri Plainsin sijainti Uudessa-Seelannissa sen Eteläsaarella.
**Taieri Plain** on Uuden-Seelannin Eteläsaarella sijaiseva noin 210 km² kokoinen tasanko joka on muodoltaan allas. Sen korkein kohta on noin 40:n metrin korkeudessa idässsä ja se laskeutuu sieltä lännessä olevaan alinpaan kohtaan joka on noin 1,5 metriä merenpinnan alauolella. Sen yli kulkee kolme jokea Taierijoki, Silver Stream ja Waiporijoki. Alueella on viljelty maata 1800-uvulta asti, ja se on tunnettu siitä että siellä on usein voimakkaita tulvia.

Lähteet
-------

1. ↑  O’Sullivan, Kirsty & Goldsmith, Michael & Palmer, Gavin: *Natural Hazards on the Taieri Plains, Otago*, s. 1. Dunedin: Otago Regional Council, 2013. ISBN 978-0-478-37658-6. Teoksen verkkoversio (viitattu 10.5.2022).

Aiheesta muualla
----------------

* Taieri Plains *Dunedin Public Libraries*. Viitattu 10.5.2022. (englanniksi)
* Visualizing Māori Land – Taieri Plain (Zoomattava kartta alueesta) *Manaaki Whenua – Landcare Research*. Viitattu 10.5.2022. (englanniksi)
**Tiemena** (myös *Tiéména*) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Blan piirissä Malissa. Se sijaitsee Banijoen eteläpuolisella tasangolla 30 kilometriä Blasta länteen. Kunnassa on 11 200 ja keskuskylässä 2 500 asukasta (vuonna 2009).

Tiemenan kunta rajoituu lännessä Blan piirin Falon, pohjoisessa Dienan ja idässä sekä etelässä Nialan kuntiin.

Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita ja soninkeja.

Tiemenan kautta kulkee Blan, Nialan, Dienan ja Falon välinen paikallistie. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kaupankäynti ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maissi, durra ja maapähkinä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, aasit, siat ja vuohet. Palveluihin kuuluvat yhdeksän alakoulua, yläkoulu, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED), lukutaitokeskukset, terveyskeskus ja synnytyslaitos. Vesihuolto kattaa 27,5 % tarpeesta. Kunnassa ei ole sähköä.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 11.8.2016.
2. ↑  Mali - Région de Ségou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 11.8.2016.
3. 1 2  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Tiéména 2008–2012 *fsg.afre.msu.edu*.  2007. Viitattu 11.8.2016. [vanhentunut linkki]