**Suomen lähetyskunta** *(myös Deputaatio)* oli Suomen kaikkia neljää valtionsäätyä edustanut vapaaherra Carl Erik Mannerheimin johtama diplomaattinen neuvottelukunta, joka määrättiin marraskuussa 1808 matkustamaan Suomen vallanneen Venäjän keisarikunnan pääkaupunkiin Pietariin Suomen sodan aikana. Lähetyskunta neuvotteli osapuolena Venäjän keisarin perustamassa kolmikantaisessa neuvottelu työryhmässä, jossa sapuolet esitteli ehdotuksia ja neuvotelivat esitetyistä ehdotuksista Suomen olojen sodan jälkeisen ajan uudishallintoa koskevista valtarakenteista. Lähetyskunta kutsuttiin audienssiin missä suomalaiset vannoivat kunnian osoituksen antamista (ruts: *hylling*) jolla tarkoittaa lähinnä uskollisuudenvalan antamista seremoniallisessa valtioaktissa eli *legitimaatiossa eli* ns: *laillistamistilaisuudessa* minkä yhteydessä lähetyskunta luovutti keisari Aleksanteri I:lle laatimansa esityslistan Suomessa toivotuista toimenpiteistä.

Suomen lähetyskunta valmisteli ja esitteli keskeisimmät osat Suomen autonomian syntyyn liittyneistä päätöksistä, koska Porvoon valtiopäivämiehillä ei ollut edes päätösvaltaa Itäisten Ruotsinsuomalaisten maakuntien hallintoalueilla, sillä näissä lääneissä oli sodanaikana voimassa Ruotsin perustuslait.

Venäläisten viranomaisten käskystä muodostettu lähetyskunta kuitenkin kieltäytyi ottamasta säätyvaltiopäivien roolia, sillä sen jäseniä ei ollut valittu valtiopäivävaaleja koskevien säädösten mukaisella tavalla. Porvoon valtiopäivät päätti lähetyskunnan työn saman vuoden 27. maaliskuuta 1809 valtioaktissa (*hylling*), mikä tarkoittaa vuoden 1808 protokollakirjojen esitysten lopullista legalisointia, missä keisari oli manifestissa ilmoittanut "Suomen kuuluvan kansakuntana, kansakuntien joukkoon" ja tästä Suomen säätyjen antaessa julkisen uskollisuudenvalan. 

Lähetyskunnan esitysten hyväksyminen sai todellisen voimaantulon vasta rauhansopimuksen syntyessä 17. syyskuuta 1809. Lähetyskunnan esitystenmukaisesti jonka työtä jatkettiin 8. elokuuta 1809 perustetussa Suomen hallituskonseljissa.

Tausta
------

Lähetyskunnan koollekutsuja, kenraali Friedrich Wilhelm von Buxhoevden.
Venäjä valloitti eteläisen Suomen jo Suomen sodan ensimmäisten kuukausien aikana talvella ja keväällä 1808 sekä torjui Ruotsin yrityksen vallata alueet takaisin kesällä ja syksyllä. Syyskuun lopussa solmittiin Lohtajan aselepo ja 19. marraskuuta Olkijoen aselepo, joka jätti käytännössä koko Suomen Venäjälle.

Etelä-Suomen hallinnosta vastasi aluksi miehitysarmeijan ylipäällikkö, kenraali Friedrich Wilhelm von Buxhoevden. Hän järjesti huhtikuusta 1808 alkaen erityisesti Kaakkois-Suomessa ja läntisellä rannikkoseudulla tilaisuuksia, joissa suomalaiset vannoivat julkisen uskollisuudenvalan Venäjälle. Idässä valalla pyrittiin ehkäisemään levottomuuksia rintaman selustassa, lännessä sillä haluttiin sitoa suomalaisia Venäjään mahdollisten Ruotsin maihinnousujen varalta. Vala oli vapaaehtoinen, ja moni Ruotsin voittoa odottanut suomalainen kieltäytyi siitä, vaikka venäläiset uhkasivat heitä lainsuojattomaksi julistamisella. Suurempaa vastarintaa ei kuitenkaan ilmennyt, koska Suomen johtavat henkilöt Turussa vannoivat valan ensimmäisten joukossa.

Keisarillisessa manifestissa ilmoitettiin 17. kesäkuuta Suomen liittämisestä Venäjään. Manifestissa luvattiin aiempaa täsmällisemmin pitää voimassa suomalaisten vanhat lait ja oikeudet.

Venäjän palveluksessa ollut suomalainen kenraali ja vanha itsenäisyysmies Georg Magnus Sprengtporten ehdotti kesäkuussa 1808 ulkoministeri Nikolai Rumjantseville, että Suomen säätyjen edustajat voitaisiin kutsua Pietariin esittelemään maansa tarpeita. Ehdotuksesta ei ilmennyt, tarkoittiko Sprengtporten säätyjen edustajilla valtiopäiviä vai pienempää lähetystöä. Hän oli jo kevään aikana ehdottanut useasti valtiopäivien (tai maapäivien) kutsumista koolle Turkuun Suomen asioiden järjestämiseksi, mitä Buxhoevdenkin oli aluksi kannattanut, mutta sodan ollessa edelleen kesken Aleksanteri I oli lykännyt asiaa Venäjän sotilasjohdon toiveesta. Pietarissa ei ollut edelleenkään kiinnostusta valtiopäiviin, mutta lähetystöä pidettiin hyvänä ajatuksena.

Liitettäessä uusia alueita Venäjän valtakuntaan oli keisarilla tapana vastaanottaa liitetyn alueen asukkaita edustava lähetystö, joka ilmoitti tunnustavansa uuden esivallan ja osoitti alamaisuuttaan keisarille.

Lähetyskunnan jäsenten valinta
------------------------------

Georg Magnus Sprengtporten oli Suomen lähetyskunnan aloitteentekijä, hänet nimettiin lähetyskunnan esityksen mukaisesti Aleksanteri I määräyksellä 1. joulukuuta 1808 Suomen kenraalikuvernööriksi kreivin arvossa.
Kenraali Buxhoevdenille ilmoitettiin 21. kesäkuuta 1808, että Pietariin oli lähetettävä Suomen säätyjä edustava lähetyskunta. Käskykirje kehotti valitsemaan lähetyskunnan jäsenet vanhaa valtiopäivätapaa noudattaen. Buxhoevden lähetti 1. heinäkuuta käskyn edustajien valitsemisesta neljän Venäjän hallussa olleen Suomen läänin maaherroille. Läänit olivat Turun ja Porin, Uudenmaan ja Hämeen, Kymenkartanon sekä Vaasan lääni. Kolme päivää myöhemmin hän lähetti vielä erillisen käskyn Suomen piispoille. Jokaisesta läänistä tuli valita yksi aatelin, yksi porvariston ja yksi talonpoikien edustaja sekä lisäksi Turun ja Porvoon hiippakunnista yksi papiston edustaja kummastakin. Kuopion ja Oulun läänit olivat toistaiseksi Ruotsin armeijan hallussa, joten käsky ei aluksi koskenut niitä.

Käytännössä edustajien valinnassa ei voitu noudattaa valtiopäivävaalien tapoja tai niitä koskevia lakeja. Aateliston ja talonpoikien edustajat nimesi kussakin läänissä maaherra säätyjä kuultuaan, papiston edustajat valitsi tuomiokapituli eikä papisto itse ja porvariston edustajien vaalin suorittaneet valitsijamiehet valitsi kunkin kaupungin maistraatti eikä raastuvankokous. Vaalikokouksissa arvosteltiin jyrkästi poikkeavaa valintatapaa ja tähdennettiin, että näin valittavat edustajat eivät voisi käyttää valtiopäivämiesten valtaa. Koska eräissä talvella 1808 annetuissa venäläisten julistuksissa oli luvattu kutsua Suomen säädyt koolle, oletettiin lähetyskunnan nyt korvaavan luvatun säätykokouksen. Oikeat valtiopäivät haluttiin koolle pian. Erityisesti aatelin parissa edustajien valintatapaa pidettiin säädyn oikeuksia loukkaavana, sillä Ruotsin laissa aatelin edustus valtiopäivillä perustui syntyperään ja suvun päämiehen asemaan eikä vaaliin.

Edustajien valinta suoritettiin Kymenkartanon läänissä jo heinäkuun aikana ja Uudenmaan ja Hämeen läänissä elokuun alussa. Turun ja Porin läänissä se sen sijaan lykkäytyi, sillä kokoontuessaan ensi kerran elokuun alussa läänin aateli kieltäytyi valitsemasta edustajaa vaaditulla tavalla. Buxhoevdenin oli annettava 26. elokuuta uusi määräys, jossa vakuutettiin, että lähetyskunta ei korvaisi valtiopäiviä. Uusi kokous valitsi lopulta 5. syyskuuta Turun läänin aatelin edustajan. Päätöstä edisti Ruotsin yhä selvempi tappio sodassa. Vaasan läänin edustajat valittiin vasta marraskuussa, ja Oulun lääniin Buxhoevden lähetti kehotuksen edustajien valinnasta vasta joulukuussa. Oulun läänistä ei valittu aatelin edustajaa, ja Kuopion läänistä ei ketään.

Maaherrat ja Buxhoevdenin käyttämät asiantuntijat varmistivat, että lähetyskuntaan tuli valituksi yhteistyökykyisiä ja -haluisia henkilöitä. Lähetyskunnan koko kasvoi alkuaan aiottua suuremmaksi Buxhoevdenin annettua Turun akatemialle ja hovioikeudelle, Porvoon lukiolle sekä Porvoon, Hämeenlinnan ja Tammisaaren kaupungeille oikeuden omaan ylimääräiseen edustajaan, joista tosin Porvoon lukion ja Hämeenlinnan kaupungin edustajat jäivät valitsematta. Lähetyskuntaan valittiin kaikkiaan 22 henkeä: neljä aatelista, neljä pappia, seitsemän porvaria, viisi talonpoikaa sekä Turun akatemian ja hovioikeuden edustajat. Myöhään valitut Vaasan läänin edustajat kuitenkin saapuivat Pietariin vasta joulun aikaan ja Oulun läänin edustajat tammikuussa 1809, jolloin lähetyskunnan työ oli jo käytännössä päättynyt.

Buxhoevden määräsi lähetyskuntaan vielä yhdeksi ylimääräiseksi jäseneksi venäläisille myötämielisen teollisuusmiehen Ernst Gustaf von Willebrandin, jota hän kaavaili puheenjohtajaksi. Huonon ranskantaitonsa vuoksi von Willebrand ei kuitenkaan ollut hovikelpoinen, joten puheenjohtajaksi valittiin Turun läänin aatelia edustanut vapaaherra Carl Erik Mannerheim. Hän oli entinen Anjalan liiton jäsen ja myös von Willebrandin vävy. Mannerheim ei ollut alkujaan edes halunnut lähetyskuntaan ja oli arvostellut koko hanketta Turun ensimmäisessä aateliskokouksessa. Hänet oli valittu kieltäytymisyrityksistään huolimatta lääninsä aatelin edustajaksi hänen saatuaan toisessa kokouksessa yhden äänen enemmän kuin von Willebrand. Mannerheim kuitenkin osoittautui lähetyskunnan ainoaksi kyvykkääksi poliitikoksi. Lähetyskunnan taustalla vaikutti myös Sprengtporten, joka ilmeisesti piti sitä maapäivien luontoisena.

Lähetyskunnan matka Pietariin
-----------------------------

Buxhoevdenin Mannerheimille 14. syyskuuta 1808 myöntämä passi.
Buxhoevden määräsi lähetyskunnan lähtemään Pietariin syyskuussa samoihin aikoihin, kun Ruotsi kärsi ratkaisevan tappion Oravaisten taistelussa. Lähetyskunnan kärkijoukon saapuessa Viipuriin tuli tieto, että Aleksanteri I oli lähtenytkin Erfurtin kongressiin Saksaan tapaamaan Ranskan keisari Napoleonia. Tämän kuultuaan pääosa lähetyskunnasta palasi kotiin ja vain muutama jatkoi Pietariin odottamaan keisarin paluuta. Muu lähetystö lähti uudelleen matkaan lokakuun lopussa. Matka Pietariin alkoi 22. lokakuuta 1808 ja perille saavuttiin 25. lokakuuta.

Lähetyskunnan jäsenet saivat tutustua muutaman kuukauden ajan hovin edustajan kanssa Venäjän pääkaupunkiin ja kaikkeen, mitä Venäjällä olisi Suomelle tarjottavana. Kullekin jäsenelle annettiin käyttöönsä kymmenen Venäjän ruplaa päivässä. Pietarin ja Venäjän hovin loisto ja rikkaudet tekivät vaikutuksen muun muassa Mannerheimiin, vaikka hänellä oli kaupunkiin saapuessaan ollut kielteinen näkemys Venäjästä ja venäläisyydestä. Ainakin osa lähetyskunnasta asui Nord-hotellissa. Oppaana kaupungilla toimi valtioneuvos Achloppkoff. Suomalaiset tapasivat monia arvohenkilöitä. Eräs näistä oli apulaisulkoministeri Aleksandr Saltykov, joka hoiti ulkoministerin tehtäviä Rumjantsevin poissa ollessa. Erityistä mielenkiintoa herätti tutustuminen keisarinna Elisabetiin, jonka sisar oli Ruotsin kuningatar Fredrika Dorotea, kuningas Kustaa IV Aadolfin puoliso.

Lähetyskunnan toiminta Pietarissa
---------------------------------

*Pääartikkeli: Suomen lähetyskunnan audienssi 1808*

Lähetyskunta kokoontui Pietarissa ensimmäisen kerran 12. marraskuuta 1808. Puheenjohtaja Mannerheim esitteli tällöin muille jäsenille luonnostelemansa muistion, jossa korostettiin sitä, että lähetyskunta ei voisi toimia valtiopäivien valtuuksin. Lähetyskunnan jäsenet eivät voisi keskustella keisarin kanssa perustuslakien muutoksista eikä heidän tulisi esittää kotiseutujensa erityistoiveita, sillä molemmat asiat kuuluivat valtiopäiville. Lähetyskunta hyväksyi muistion esitettäväksi keisarille. Ainoastaan Porvoon kaupunkia edustanut kauppias Johan Linderth vastusti Mannerheimin näkemystä ja katsoi olevansa laillisesti valittu valtiopäivämies, jolla olisi oikeus tehdä keisarille taloudellisia kysymyksiä koskevia esityksiä Suomen ja kotikaupunkinsa edun nimissä. Jäätyään ilman muiden tukea hän liitti pöytäkirjaan eriävän mielipiteensä. Lisäksi Mannerheimin tahdosta päätettiin, että Buxhoevdenin nimeämät ylimääräiset jäsenet eivät osallistuisi lähetyskunnan työhön. Aleksanteri I palasi pääkaupunkiin marraskuun lopussa.

Anitškovin palatsin kabinettisiipi, jossa lähetyskunta tapasi keisarin.
Lähetyskunta tapasi keisarin ensi kerran 30. marraskuuta (juliaanisen kalenterin mukaan 18. marraskuuta) 1808. Audienssi tapahtui Anitškovin palatsin keisarillisessa kabinetissa. Tämä oli valloitetun Suomen asukkaiden ja Venäjän hallitsijan ensimmäinen juhlallinen kohtaaminen. Keisarin ja lähetyskunnan ohella tilaisuudessa olivat läsnä vain Sprengtporten ja Saltykov. Mannerheim piti ranskankielisen puheen, jossa hän muistutti keisarin vakuuttaneen säilyttävänsä Suomen uskonnon, lait sekä vapaudet ja oikeudet. Puheessa suomalaisiin viitattiin sanalla *nation*, "kansakunta". Puheen olivat etukäteen tarkastaneet lähetyskunnan muut jäsenet sekä Sprengtporten ja Saltykov, joiden vaatimuksesta siitä oli poistettu maininta Suomen kansan uskollisuudesta entistä hallitustaan kohtaan.

Vastauspuheessaan Aleksanteri I vahvisti lupauksen Suomen uskonnon, lakien ja vapauksien pitämisestä voimassa. Hän korosti erikseen, että Suomen talonpojat eivät joutuisi Venäjän talonpoikien asemaan eli maaorjuuteen. Lopuksi keisari keskusteli lyhyesti lähetystön muiden jäsenten kanssa. Virallisen tapaamisen jälkeen lähetyskunta kutsuttiin iltajuhlaan ja päivällisille Talvipalatsiin. Juhlassa suomalaiset saivat istua keisarin pöydän viereisessä pöydässä. Venäläistä hoviväkeä kiinnosti varsinkin suomalaisten talonpoikien läsnäolo ja se, että kaikkien säätyjen edustajat istuivat tasa-arvoisesti saman pöydän ääressä.

Venäjän keisari Aleksanteri I.

Lähetyskunnan muistiot ja keisarin vastaukset
---------------------------------------------

*Pääartikkeli: Suomen lähetyskunnan esitykset ja kirjeet keisarille*
Suomen itsehallinnolliset peruskirjat joilla tarkoitetaan lähetyskunnan muistioita (protokollakirjoja), jotka luovutettiin keisarille 17. marrakuuta 1808 toimitetun audienssin yhteydessä, muistion vasemman sivun alalaidassa on jäsenten allekirjoitukset ja kahden puumerkit.
Lähetyskunnan ensimmäinen muistio (protokollakirjan), jossa se kieltäytyi valtiopäivien roolista, toimitettiin Aleksanteri I:lle audienssia seuranneena päivänä, 1. joulukuuta. Samana päivänä Aleksanteri I vahvisti Suomen hallintoa koskevan suunnitelman, joka oli valmisteltu Sprengtportenin, sotaministeri Aleksei Araktšejevin ja kenraali Bogdan von Knorringin muodostamassa komiteassa Sprengtportenin ehdotuksen pohjalta. Komitean esityksestä poiketen keisari määräsi, että Suomen asiat tulisi esitellä hänelle suoraan eikä Venäjän ministerien kautta. Päätös muodosti pohjan Suomen itsehallinnon kehitykselle. Keisarin määräyksellä perustettiin samalla Suomen kenraalikuvernöörin toimi, johon nimitettiin Sprengtporten, ja lisäksi määrättiin, että valtiopäivät kokoontuisivat seuraavana vuonna Loviisassa ja että niiden yhteydessä Suomen hallitukseksi perustettaisiin Hämeenlinnassa toimiva kenraalikuvernöörin johtama hallituskomitea.

Sprengtporten otti joulukuussa 1808 hoitoonsa lähetyskunnan suhteet keisariin. Lähetyskunta sai vastauksen ensimmäiseen muistioonsa 11. joulukuuta, jolloin Sprengtporten ilmoitti Mannerheimille lähettämässään kirjeessä tulevista valtiopäivistä. Keisarin päätös valtiopäivistä perustui Sprengtportenin aiempiin ajatuksiin, mutta myös lähetyskunnan päättäväinen toiminta saattoi vauhdittaa sitä. Lisäksi Mannerheimin keskustelut Saltykovin kanssa lienevät vaikuttaneet siihen, että hallituskomiteaa ei toteutettu alun perin suunnitellussa muodossa, jossa sen jäsenet olisivat olleet säätyjen valitsemia.

### Lähetyskunnan toivomukset Suomen autonomisen hallintoalueen perustamiseksi

Koska Aleksanteri I hyväksyi lähetyskunnan kieltäytymisen valtiopäivien roolista, sen ei tarvinnut tehdä sellaisia esityksiä, jotka olisivat vaatineet lakien, asetusten tai verotuksen muutoksia. Keisari katsoi lähetyskunnan kuitenkin edustavan Suomea riippumatta siitä miten se oli valittu, ja halusi sen esittävän hänelle "mitä varmimpia tietoja" Suomen tilanteesta sekä toivomuksia siitä, miten hän voisi keventää suomalaisten taakkaa. Lähetyskunta hyväksyi joulukuun puolivälissä Mannerheimin luonnoksen pohjalta toisen keisarille osoitetun muistion, jossa esitettiin 17 Suomen tilannetta koskevaa toivetta sekä kiitettiin keisaria valtiopäivien lupaamisesta. Toiveissa mainittiin muun muassa rauhallisten olojen ja laillisuuden takaaminen, suomalaisista koostuvan kaksitoista miehisen keskushallinnon ns. hallitustribunaalin joka koostui neljää osastoa edustavasta hallituskomiteasta jolla oli suomessa yleinen hallitusvalta, jonka neljä osastoa olivat sotilaslain, sisäasiain, oikeusasiain ja finanssi- ja kauppaasiain osastot , sekä rahanvaihtokonttorin perustaminen , sotavankien palauttaminen sekä sodan aiheuttamien rasitusten keventäminen eri tavoin. Joukossa oli myös melko vähäpätöisiä asioita, kuten vaatimus leivinuunien paremmasta rakentamisesta.

Keisarin vastaukset lähetyskunnan toivelistaan valmisteli Sprengtportenin, Saltykovin ja Araktšejevin muodostama komitea. Vastaukset olivat kaikki myönteisiä, tosin osa toiveista todettiin jo ratkaistuiksi ja loput annettiin joko tulevien valtiopäivien tai kenraalikuvernöörin ratkaistaviksi. Ranskankielisessä vastauskirjelmässä 17 toivetta oli supistettu 15:ksi yhdistämällä eräitä kohtia. Aleksanteri I:n vastaus lähetyskunnan toiseen muistioon on päivätty 31. (19.) joulukuuta, mutta se toimitettiin lähetyskunnalle vasta 7. tammikuuta.

Suomen lähetystö suoritti kaikkiaan 250 tervehdys ja neuvottelukäyntiä, joista osa toimitettiin lähetystön puheenjohtaja Mannerheimin kautta, lähetystö tapasi Pietarissa myös ulkomaisia diplomaatteja.

Kun Aleksanteri I vuodenvaihteen aikoihin määräsi Suomen asioiden esittelijäksi suosikkinsa, valtiosihteeri Mihail Speranskin, tämän apulaiseksi nimettiin suomalainen tuomari Robert Henrik Rehbinder, joka oli valittu lähetyskuntaan Turun hovioikeuden edustajana.

Lähetyskunnan seitsemäntoistakohtainen esityslista
--------------------------------------------------

Lähetyskunta on 30. marraskuuta 1808 tapahtuneen audienssin yhteydessä, sekä 1. joulukuuta 1808 alla mainittujen (17.) esityslistan asiakohdan ratifioinnin hetkellä täytynyt toimia säätyjen hallituksena (ns. säätyeduskuntana), tuolloinhan ei varsinaista eduskuntaa suomessa vielä ollut toiminassa, joten säätyjen edustusto oli toimittava valiokuntana, Lähetyskunnan keisarillisen valtaisuimen edessä esitetty ranskakielinen puhe.

### Ranskankielinen puhe keisarin valtaisuimen edessä 30. marraskuuta 1808

> »Suurvaltain, kaikkein armollisin keisari!»   
> 
> 
> (Teidän keisarillinen majesteettinne loistavan istuimen eteen astuu tänään yksi osa armollisesta säätynsä valituista Suomen valiomiehiä, jäseniä vapaasta, maan lakia tottelevasta kansasta, jota on vähemmin tunnettu tunnettavimmista urotöistä, maan on kuulluksi päässyt, kaikkina ajan vaiheina lailliselle esivallallensa osoitetusta uskollisuudesta ja luopumattomuudesta, josta se, ollesansa kuuden vuosisadan alla Ruotsin kansoja yhdistettynä, alati on antanut todistuksia. 
> 
> Luojan sallimus ja teidän keisarillinen majesteettinne voittavat aseet ovat muuttaneet kohtaloamme ja asettavat eteemme onnen ja etuin uuden näköalan voittosankarin jaloudesta; ja teidän keisarillinen majesteettinne on Suomen asukkaista myös lyötävä uskolliset alamaiset.
> 
> 
> Onnellisia olemme saadessa uutena hallitsijanamme kunnioittaa ruhtinasta, jota korkeilla omaisuuksillansa on voittanut Euroopan ihmettelemisen ja monilukuisten alamaisten jakamattoman rakkauden, ja jota nyt myös tavallisella lempeydellänsä ja armolla tahtoo kohdella yhtä voitettua kansaa ja valmistaa sen tulevaista onnea.
> 
> 
> Alamaisimmalla tunnollisuudella kansamme omasta ja kotona-olevaisten kansanveljiemme puolesta kiitollisuuden kunnioitusta suitsuvaa uhria teidän keisarillinen majesteettinne eteen siitä armollisesta ja juhlallisesta vakuutuksesta, jonka olette tehneet pysyttäytymisestä uskontunnustuksemme, lakiemme kuin myös kaikkien muiden vapauksien ja oikeuksien nautinnosta, joita kullaki säädyllä on vanhuudesta ollut.
> 
> 
> Mutta sodan, tämän kansain vitsauksien pauhatessa ei tämä ole ainoa armo, josta olemme saaneet osoituksia. 
> 
> 
> Jo on monta raskasta veron maksua helpotettu, levollisuus ja järjestys palautettu, ja rauhallinen kansalainen on nähnyt voivansa käydä elatuskeinoihinsa käsin,, jotka, kovan ilmapiirin alla, ovat hänen toimeentulojensa aivan tarpeellisia.
> 
> 
> Lempeydellä ja armolla on teidän keisarillinen majesteettinne vahvistava valtaansa sen kansan yli, jonka aseittenne onni on saanut allenne. 
> 
> 
> Rakastetun ruhtinaan muisto on säilytettävä aina viimeiseen tulevaisuuteen.
> 
> 
> Mahtakoon öljypuun lehti kohta nidottaa sen laakerin ketaan, jota ennalta kaunistaa teidän keisarillinen majesteettinne päälakea, ja mahtakoot Suomen asukkaat teidän keisarillisen majesteettinnen armosta kohta saada maistaa rauhan autuasta hedelmää!
> 
> 
> 
> Tällä suoloisella toivotuksella syvimmäistä alamaisuudesta pyytävät valiomiehet saada olla valitut teidän keisarillinen majesteettinnen korkeaan armoon ja suosioon)

### Esitykset

Jäsenet saivat säätyjen valintamenettelyn yhteydessä mandaatin toimia sopimusosapuolena Pietarissa esittämilleen toiveille. Lähetsykunta ilmoitti vasta 1. joulukuuta 1808 keisarille toimittamassaan memoriaalissa, että lähetyskunta pidättäytyy toimimasta valtionsäätynä, sekä kieltäytyy valtiopäivien järjestämisestä Pietarissa, he esittivät memoriaalissaan että valtiopäivät tulisi järjestää Suomessa.

Lähteet:

1. Ruotsivallan aikaisten perustuslakien (yhdisty- ja vakuutuskirjan,) oikeudet: Aateliston valta- ja omistusoikeuksien pysyttäminen ennallaan, Papiston valtaoikeuksien ja protestanttisen vuoden 1686 kirkkolain pysyttäminen ennallaan, Porvariston valtaoikeuksien pysyttäminen ennallaan, sekä talonpoikaiston maanomistusoikeukeus ja erioikeus eli (*talopoikain vapauttava neuvotteluesitys venäläisestä maaorjuus kysymyksestä,) jossa vakuutuksella taattiin talopojolle pysyttää jo voimassa oleva vuoden 1789 perintö- ja omistusoikeus.*) pysyttäminen ennallaan Suomen suuriruhtinaskunnassa, (keisari hyväksyi esitykset lähetyskunnan audienssissa)
2. Väliaikaisen hallituskunnan (Tribunaalin) perustamista koskevat esitykset, Hallitusta kokeva perustamisasiakirja vahvistettiin 6/18 elokuuta 1809.
3. Vaihtokonttori (Depositio, eli Suomen keskuspankki) sekä Venäjän ruplarahan valuuttajärjestelmän käyttöönotto
4. Valtiopäivät Suomessa (Porvoon valtiopäivät), päätös kaupungista annettiin Keisarin julistuksena (1. helmikuuta 1809), ja avattiin 10/22. maaliskuuta.
5. Rahvaan transportit eli (tavaroiden kuljetusliikenne) suomen sisällä ja sekä suomen ja venäjänvälillä
6. Venäjän sotaväen aiheuttamat vahingonkorvaukset Suomelle
7. Rahaston perustaminen sotakorvauksia varten
8. Ruotsin valtioalaiset virastotalot ja näiden luovuttamisesta koskeva ratkaisu (päätös: olla panematta toimeen), eli hallintorakennukset suomen haltuun, omistukseen ja käyttöön
9. Ruotsalaiset sotavangit vapautetaan ja päästetään palaamaan kotiin
10. Majoitus Kaupungit eli (Suomen kaupungit) jätettiin Maistraattien ja Porvariston huostaan
11. Ruokasuolan puutetta koskeva kysymys
12. Suomen tullin -rajavartiolaitoksen sekä maarajojen yhdistäminen Venäjän keisarikuntaan joulukuusta 1808. Marraksuussa 1912 perustettiin Suomen ja Venäjän väliltä tullien purkamistoimet ja sen yhteyteen Salaneuvos S. F Weber :in tullikomitea.
13. Venäläisten sotilaiden rajoitettu liikkuminen suomessa sodan päättymisen jälkeen
14. Yleinen anteeksiantamus kaikille venäläisiä sotilaista auttaneille
15. Venäjän sotaväen muonituskeskuksia koskeva siirtokysymys eli (sotaväen leivinhuoneet ajettiin kaupungin ulkopuolelle)
16. Suomen sodana aikana syntyneen nälänhädän hoitaminen
17. Suomen talousseuraa koskevat kysymykset apurahoista, sekä perunan viljelyksestä

Lähetyskunnan esitykset hyväksyttiin 4/16 tammikuuta 1809.

#### Esitysten vaikutuksista ja jälkeisiä tapahtumia

* Lähetyskunnan matkalla (2,5) kuukauden sisällä oli järjestetty neuvotteluja sekä vierailuja yht. 250 käyntiä.
* Talonpoikaiston esityksestä tärkeimmäksi kirjaukseksi nostettiin maaorjuutta koskeva kysymys, sillä ruotsinvallan aikana suomalaiset talonpojat olivat vapaita miehiä. Venäjän valloitettua suomi, muuttui sen myötä Suomen asema suhteessa venäjän lakeihin, asetuksiin ja feodaalijärjestelmään, suomen järjestelmä oli erilainen, ja siksi sitä ei kytketty osaksi venäjän hallintojärjestelmää (pois lukien. talousjärjestelmä). Talonpoikien oikeusasemaa koskeva kysymys oli tärkeä ratkaista hyvissä ajoin jo Pietarissa, sillä Venäjällä oli voimassa maaorjuus.

* Lähetyskunta neuvotteli Suomen ja Venäjän välisen suuriruhtinaskunnan yhdistymisen kolme kuukautta ennen Porvoona valtiopäiviä. Venäjän Joulukuussa 1808 valtaamat suomen viisi lääniä nimettiin Venäjän alaiseksi Suomen suuriruhtinaskunnaksi nimityspäivänä: jul. 24. Joulukuuta / Greg. 5. tammikuuta 1809, eli ennen lähetyskunnan alkuperäisten jäsenten paluuta Suomeen.
* Porvoon valtiopäivät avattiin 22. maalikuuta 1809 *–* ja päätettiin 19. heinäkuuta 1809, (Valtiosta koskeva julistus annettiin 29. maalikuuta).
* Suomen sota alkoi Venäjän hyökättyä Suomeen 21. helmikuuta 1808 – sota päättyi 17. syyskuuta 1809 Haminassa allekirjoitettuun rauhansopimukseen.

Lähetyskunnan paluu Suomeen
---------------------------

Säätytalon päätykolmio on muistona suomen 1809 Porvoon valtiopäivistä.

Säätytalon kolmiossa keisari Aleksanteri I:n edestä katsottuna oikealla puolella toisena henkilönä lähetyskunnan ainoa edustaja, talonpoika Pehr Klockars joka toimi valtiopäivillä talopoikaissäädyn puhemiehenä.
Porvoon valtiopäivien avajaiskuva 27 tai 29. maaliskuuta 1809. Porvoon valtiopäivät järjestettiin lähetyskunnan esityksen mukaisesti Aleksanteri I ilmoituksella 22. maaliskuuta *–* ja päättäen 19. heinäkuuta 1809. Lähetyskunnasta neljä edustajaa oli saapunut valtiopäiville: baroni Carl Erik Mannerheim, papit: Nils Johansson Aejmelaeus, Ivar Wallenius ja talollinen Pehr Klockars.
Porvoon valtiopäivät 150 vuotta postimerkki.
*Pääartikkeli: Porvoon valtiopäivät*
Jo aikaisemmin marraskuussa saapuneet lähetyskunnan jäsenet poistuivat Pietarista 10. tammikuuta ja tätä myöhemmin saapuneet palasivat Suomeen vasta tammikuun loppuun mennessä 1809. Sen päättäessä työnsä keisari ilmoitti 1. helmikuuta (19. tammikuuta) kirjeellään valtiopäivien kutsumisesta koolle Porvooseen aiemmin ilmoitetun Loviisan sijaan. Lähetyskunnan toivemuistiota käytettiin valtiopäivien valmistelutyön pohjana. Valtiopäivät kokoontuivat Porvoossa 28. maaliskuuta 1809. Virallisesti Suomi liitettiin Venäjään Haminan rauhansopimuksella myöhemmin samana vuonna.

Historiantutkijoiden tulkintoja
-------------------------------

Lähetyskunnan toimintaa tutkinut suomalainen historioitsija Robert Castrén julkaisi tärkeimmät siihen liittyvät asiakirjat vuonna 1879 ilmestyneen teoksensa *Finska deputationen 1808–1809* yhteydessä. Hän yritti tuloksetta selvittää, oliko lähetyskunta saanut aikaan päätöksen valtiopäivien järjestämisestä kieltäytyessään itse toimimasta valtiopäivinä. Venäläisen Boris Nolden mukaan lähetyskunnan toiminnassa astui ensimmäisen kerran historian näyttämölle suomalaisten luja oikeustietoisuus.

Professori Osmo Jussila on kutsunut lähetyskunnan ja Aleksanteri I:n vuorovaikutusta "perussopimukseksi", joka loi pohjan Suomen myöhemmälle kehitykselle, sekä "kapitulaatiosopimukseksi" viitaten sen samankaltaisuuteen suuren Pohjan sodan aikaisen Vironmaan ja Liivinmaan kapitulaation kanssa. Venäjän valloittamien Viron- ja Liivinmaan säätyjä edustaneet lähetyskunnat olivat vuonna 1710 käyneet Pietarissa vannomassa keisari Pietari Suurelle uskollisuudenvalan. Näiden lähetystöjen ja keisarin välillä oli tuolloin tehty niin sanottu kapitulaatiosopimus, jossa keisari oli vastannut säätyjen toivomuksiin joko myönteisesti tai kielteisesti samalla menettelyllä kuin Aleksanteri I vastasi Suomen lähetyskunnan toiseen muistioon. Jussilan mukaan lähetyskunnan ja Aleksanteri I:n kohtaaminen 30. marraskuuta 1808 oli samalla ensimmäinen Suomen Venäjään liittämiseen kuulunut niin sanottu *hyllning*-tilaisuus, jossa alamaiset vannoivat uskollisuutta uudelle hallitsijalleen tämän luvatessa säilyttää heidän vanhat oikeutensa. Toinen *hyllning* tapahtui Jussilan mukaan Porvoon valtiopäivillä.

Jussila katsoo lähetyskunnan toiminnan vaikuttaneen siihen, että Porvoon valtiopäivien suunnittelu ja Suomen hallituskonseljin (myöhempi Suomen senaatti) perustaminen siirtyivät pois Sprengtportenin käsistä, mikä osoittautui Suomen itsehallinnon kehityksen kannalta myönteiseksi kehityskuluksi. C. E. Mannerheim väitti muistelmissaan, että Sprengtporten ei vaikuttanut valtiopäivien koollekutsumiseen eikä hallituskonselji sisältynyt lainkaan tämän suunnitelmiin. Tämän vuoksi osassa myöhempää kirjallisuutta on sekä valtiopäivien koollekutsuminen että hallituskonseljin perustamisen pantu kokonaan Mannerheimin ja lähetyskunnan eikä Sprengtportenin ansioksi.

Tutkija Kati Katajisto on arvellut lähetyskunnan puolustaneen rohkeasti suomalaisten Ruotsin lakeihin perustuvia oikeuksia myös siinä pelossa, että heidät voitaisiin muuten leimata maanpettureiksi, jos Suomi lopulta kuitenkin palautuisi Ruotsille.

Lähetyskunnan jäsenet
---------------------

*Pääartikkeli: Luettelo Suomen lähetyskunnan edustajista 1808*
Lähetyskunnan jäsenet olivat pääosin entisiä valtiopäivämiehiä.

Jäsenet olivat: 

aateliset
* vapaaherra Carl Erik Mannerheim (Turun ja Porin lääni), puheenjohtaja
* sotaneuvos Petter Silfverskiöld (Uudenmaan ja Hämeen lääni)
* toimitussihteeri Karl Fredrik Rotkirch (Kymenkartanon lääni)
* kenraali Ernst Gustaf von Willebrand (ylimääräinen jäsen, ei osallistunut lähetyskunnan työhön)
* tuomari Carl Arvid Krabbe (Vaasan lääni, saapui myöhemmin)

papit
* kirkkoherra Fredrik Le Bell (Turun hiippakunta)
* kirkkoherra Ivar Wallenius (Porvoon hiippakunta)
* rovasti Nils Johansson Aejmelaeus (Vaasan lääni, saapui myöhemmin)
* rovasti Matthias Castrén (Oulun lääni, saapui myöhemmin)

porvarit
* kauppias Jean Gabriel Tjaeder (Turku, Turun ja Porin lääni)
* raatimies Eric Borgström (Helsinki, Uudenmaan ja Hämeen lääni)
* pormestari Jonas Carlstedt (Loviisa, Kymenkartanon lääni)
* kauppias Johan Linderth (Porvoo, ylimääräinen edustaja)
* kauppias Carl Hultman (Tammisaari, ylimääräinen edustaja)
* raatimies Herman Höckert (Vaasa, Vaasan lääni, saapui myöhemmin)
* raatimies Carl Magnus Engman (Oulu, Oulun lääni, saapui myöhemmin)

talonpojat
* talollinen Bengt (Pentti) Laurikainen (Kymenkartanon lääni)
* lautamies Kustaa Cavén (Turun ja Porin lääni)
* rälssitalonpoika Jahvetti Kaitala (Uudenmaan ja Hämeen lääni)
* lautamies Pehr Klockars (Vaasan lääni, saapui myöhemmin)
* talollinen Matti Pikkarainen (Oulun lääni, saapui myöhemmin)

muut ylimääräiset edustajat
* rehtori Gabriel Erik Haartman (Turun akatemia, ei osallistunut lähetyskunnan työhön)
* asessori Robert Henrik Rehbinder (Turun hovioikeus, saapui myöhemmin eikä osallistunut lähetyskunnan työhön)

Jäsenten palkitseminen
----------------------

Lähetyskunnan mitalien jakotilaisuus toimitettiin Suomen lähetyskunnan edustajille keisarin audienssia edeltävänä päivänä 17. marraskuuta 1808. Anitškovin keisarillisen palatsin kabinettisiiven juhlasalissa.
Lähteitä:

Lähetyskuntaan kuuluneet aatelis- ja pappissäädyn edustajat palkittiin venäläisillä kunniamerkeillä. C. E. Mannerheim sai Pyhän Annan I luokan rintatähden ja Pyhän Vladimirin III luokan kaulanauhassa kannettavan ritarimerkin, E. G. von Willebrand Pyhän Annan I luokan ritarimerkin sekä professori G. E. von Haartman ja pappissäädyn edustajat Pyhän Vladimirin IV luokan ritarimerkit ja briljanttiset kantasormukset liuskojen kanssa.

Porvarissäädyn kuudelle ja talonpoikaissäädyn viidelle edustajalle jaettiin Lähetyskunnan mitalina tunnettu kultainen muistomitali kaulassa kannettavaksi. Kaivertaja Carl Leberechtin suunnittelemat mitalit on päivätty 29. (17.) marraskuuta eli päivää ennen keisarin vastaanottoa. Ne lyötettiin Pietarin rahapajassa keisarin määräyksestä. Porvarissäädyn edustajat saivat lisäksi briljanttiset kantasormukset, sekä lisäksi säätyjen jäsenet palkittiin 500 dukaatilla .

*Katso myös: Venäjän keisarilliset ritarikunnat*

Lähteet
-------

* Robert Castrén: *Finska deputationen 1808–1809*. G. W. Edlund, Helsingfors 1879. Google Books (ruotsiksi)
* Osmo Jussila: *Suomen suuriruhtinaskunta 1809–1917*. WSOY, Helsinki 2004. ISBN 951-0-29500-0
* Henrika Tandefelt: *Porvoo 1809: Juhlamenoja ja tanssiaisia*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2009. ISBN 978-952-222-077-6
* Päiviö Tommila: *Suomen autonomian synty 1808–1809*. 2. uudistettu painos. Valtioneuvoston kanslia/Edita, Helsinki 2008. ISBN 978-951-37-5323-8
* Aimo Halila: Suomen lähetyskunta 1808-1809 (1958)
* 27.3.1909 Vaasa no 34 B, s. 1 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 31.12.2022.
* 9.11.1900 Pohjola no 25, s. 3 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 31.12.2022.
* 25.1.1916 Uusi Suometar no 23, s. 4 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 31.12.2022.

### Viitteet

1. ↑  Suomen lähetyskunta *Digilehdet Vaasa 1939*. Viitattu 27.1.2023.
2. ↑  lähettikunta – Sanat *sanat.csc.fi*. Viitattu 18.2.2023.
3. ↑  lähettiläs.  *Wikisanakirja*, 28.4.2021. Artikkelin verkkoversio.  fi
4. 1 2  MANNERHEIM, Carl Erik (1759–1837) *www.blf.fi*.  "C. E. Mannerheim osallistui Suomen suuriruhtinaskunnan ja sen hallinnon perustamiseen ja oli siten yksi Suomen uuden valtion perustajista." Viitattu 24.10.2022.
5. ↑  Etusivu *kansallisbiografia.fi*.  "Vapaaherra, sittemmin kreivi C. E. Mannerheim kuului niihin Suomen suuriruhtinaskunnan alkuvuosien valtiomiehiin, joita voi hyvällä syyllä luonnehtia "Suomen valtion" perustajiksi." Viitattu 17.2.2024.
6. 1 2  31.10.1939 Vaasa no 294, s. 4 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 23.1.2023.
7. 1 2 3 4  Antti Kuusterä & Juha Tarkka: *Suomen Pankki 200 vuotta I: Keisarin kassasta keskuspankiksi*, s. 27–28. Otava, Helsinki 2011. Teoksen verkkoversio
8. 1 2  Akti – Arkistowiki *wiki.narc.fi*. Viitattu 8.1.2023.
9. 1 2 3 4  Pietarissa/I S:t Petersburg (Arkistoitu – Internet Archive) Arkistolaitoksen verkkonäyttely. Viitattu 21.3.2022.
10. 1 2 3 4 5 6  Robert Castrén: *Finska deputationen 1808-1809*. G.W. Edlund, 1879. Teoksen verkkoversio (viitattu 9.1.2023). sv
11. ↑  Annikki Harjumäki: Demokratisoitumiskehitys, Tampereen, Oulun, ja Kuopion, porvarissäädyn valtiopäivävaalien kautta tarkasteltuna (pdf) *Tampereen yliopisto, yhteiskuntatieteiden tiedekunta*.  2018. (s. 25-27). Viitattu 3.11.2022.
12. 1 2 3 4 5 6  Kati Katajisto: Isämaamme keisari eliitin kansallisen identiteetin murros ja suomalaisen isänmaan rakentuminen autonomian ajan alussa (pdf) (s. 92-99) *31.5.2008*. Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta. Viitattu 3.11.2022.
13. 1 2 3  Acta historica Fennica: Suomenkielisiä historiallisia asiakirjoja (pdf) (1809 (s. 344-345))  1912. Kustavi Grontenfelt.  "Hallitsijan vakuutus Porvoossa" Viitattu 3.11.2022.
14. ↑  Suomen "valtion" synty :: Dokumentit :: Historiakone :: Julkaisut :: Agricola - Suomen historiaverkko *agricolaverkko.fi*.  Arkistoitu 24.1.2022. Viitattu 8.1.2023.
15. ↑  Porvoo 1809 *tiedekirja.fi*. Viitattu 8.1.2023. (englanniksi)
16. ↑  Keisari Aleksanteri I:n 1809 hallitsijanvakuutus ja muistomitali *histdoc.net*. Viitattu 9.10.2022.
17. ↑  1910 Suomen keskushallinnon järjestämisestä vuosina ... s. 135 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 3.1.2024.
18. ↑  29.10.1908 Suomalainen Kansa no 250, s. 3 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 6.1.2024.
19. ↑  19.8.1909 Karjalan Sanomat no 91, s. 2 (Kotimaisen hallituksen muistopäivä.) *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 6.1.2024.
20. ↑  Tommila 2008, s. 34–36, 38–40.
21. 1 2 3 4  Tommila 2008, s. 48–49, 51–53.
22. 1 2 3 4 5 6  Rauhoituspolitiikka (Arkistoitu – Internet Archive). Historiakone, Agricolaverkko. Viitattu 21.3.2022.
23. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26  Tommila 2008, s. 54–58.
24. 1 2 3  Jussila 2004, s. 54.
25. 1 2 3 4 5  Tandelfelt 2009, s. 28–31.
26. 1 2 3 4  Suomen lähetyskunta 1808-09 (Arkistoitu – Internet Archive) Arkistolaitoksen verkkonäyttely. Viitattu 21.3.2022.
27. 1 2  Lähetyskunnan synty/Deputationens tillkomst (Arkistoitu – Internet Archive) Arkistolaitoksen verkkonäyttely. Viitattu 21.3.2022.
28. 1 2 3 4 5  Kati Katajisto: *Isänmaamme keisari: Eliitin kansallisen identiteetin murros ja suomalaisen isänmaan rakentuminen autonomian ajan alussa*, s. 88–96. Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta 2008.
29. 1 2 3 4 5  Markku Tyynilä: / Mannerheim, Carl Erik (1759 - 1837) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  16.9.1997 (päivitetty 12.10.2006). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
30. 1 2 3 4 5  Risto Volanen: Ensimmäinen Mannerheim, kapinallinen ja pääministeri (Arkistoitu – Internet Archive) Risto Volasen kotisivu 21.9.2015. Viitattu 21.3.2022.
31. ↑  *Nordisk familjebok* (1881), p. 1341–1342 Runeberg.org. Viitattu 21.3.2022.
32. ↑  Castrén 1879, s. 40–41.
33. 1 2 3  *Tietosanakirja* (1917), p. 246 Runeberg.org. Viitattu 21.3.2022.
34. ↑  Castrén 1879, s. 17, 38–39.
35. 1 2 3 4 5 6 7  Jussila 2004, s. 56–58.
36. ↑  Castrén 1879, s. 63–64.
37. ↑  Castrén 1879, s. 30, 73.
38. ↑  1911 Historiallinen Aikakauskirja no 1, s. 16 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 13.2.2024.
39. ↑  Raimo Savolainen: Tukholman vallanvaihdoksen näyttämöllä Teoksesta *Sivistyksen voimalla: J. V. Snellmanin elämä* (2006), J. V. Snellmanin kootut teokset. Viitattu 21.3.2022.
40. 1 2 3 4 5  Hugo Schulman: *Striden om Finland 1808-1809* (1909), s. 374–378 Runeberg.org. Viitattu 21.3.2022.
41. 1 2  Max Engman: *Pitkät jäähyväiset: Suomi Ruotsin ja Venäjän välissä vuoden 1809 jälkeen*, s. 216–217. WSOY, Helsinki 2009.
42. ↑  Pia Puntanen: Mikkelin mies autonomiaa rakentamassa Länsi-Savo 2008 (documentcloud.adobe.com). Viitattu 21.3.2022.
43. 1 2 3  Sakari Yrjö-Koskinen: 577 (Finlands historia från den äldsta tiden intill våra dagar) *runeberg.org*.  1874. Viitattu 18.10.2022. (ruotsiksi)
44. 1 2 3 4 5 6 7  Jussila 2004, s. 60–64.
45. ↑  Jussila 2004, s. 56.
46. ↑  Wayback Machine *web.archive.org*.  9.1.2022. Viitattu 18.10.2022.
47. 1 2 3 4 5  Jussila 2004, s. 65–66, 68.
48. 1 2 3 4 5  marraskuuta 1872 Kirjallinen Kuukauslehti no 10-11, s. 17 (lähetyskunnan alamaiset toiveet ja pyyteet 17 pytäleestä joihin keisarillinen vastaus sai tammikuukuussa 4/16 p. 1809) *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 1.2.2024.
49. ↑  1910 Suomen keskushallinnon järjestämisestä vuosina ... s. 124 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 23.10.2023.
50. ↑  K. W. Rauhala: Suomen keskushallinnon järjestämisestä vuosina 1808-1817 (pdf) *Helsinki*.  1910. Suomen historiallinen seura. Viitattu 21.10.2022.
51. ↑  Mikkelin mies autonomiaa rakentamassa *acrobat.adobe.com*. Viitattu 23.10.2023.
52. 1 2  Sakari Yrjö-Koskinen: 580 (Finlands historia från den äldsta tiden intill våra dagar) *runeberg.org*.  1874. Viitattu 18.10.2022. (ruotsiksi)
53. ↑  12.12.1911 Karjala no 288, s. 3 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 20.10.2022.
54. 1 2 3  8.4.1939 Savon Sanomat no 41, s. 11 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 18.10.2022.
55. ↑  Jussila 2004, s. 88–89.
56. ↑  Tuomari Rehbinder vaikutti Viipurin läänin ja Helsingin historiaan Juristiuutiset 7.1.2014. Viitattu 21.3.2022.
57. ↑  1922 Förhandlingar och uppsatser. 35, 1921. s. 186 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 26.2.2024.
58. 1 2  1922 Förhandlingar och uppsatser. 35, 1921. s. 193 (Suomen lähetyskunnan 17 kohtainen esityslista (sivut. 79-82) *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 7.2.2024. ruotsinkielinen
59. ↑  1910 Suomen keskushallinnon järjestämisestä vuosina ... s. 134 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 26.2.2024.
60. 1 2 3  13.9.1861 Suometar no 37, s. 2 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 26.2.2024.
61. 1 2  1910 Suomen keskushallinnon järjestämisestä vuosina ... s. 135 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 26.2.2024.
62. ↑  1898 Förhandlingar och uppsatser. 11 : 1897. s. 261 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 7.2.2024.
63. ↑  19.3.1939 Pohjolan Sanomat no 65, s. 4 (Talopoikain keisarissakäynti v. 1808) *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 5.2.2024.
64. ↑  Robert Castrén: *Finska deputationen 1808-1809*. G.W. Edlund, 1879. Teoksen verkkoversio (viitattu 9.1.2023). sv
65. ↑  4.6.1937 Uusi Suomi no 147, s. 16 (Suomalaiset mannerheimit) *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 5.2.2024.
66. ↑  21.3.1939 Karjalan Ääni no 33, s. 3 (Talonpoikain keisarissakäynti v. 1808) *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 5.2.2024.
67. 1 2  1.2.1887 Lappeenrannan Uutiset no 9, s. 1 (Päivämuistumia, Tammikuu, Helmikuu) *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 5.2.2024.
68. ↑  1910 Suomen keskushallinnon järjestämisestä vuosina ... s. 5 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 8.2.2024.
69. ↑  1910 Suomen keskushallinnon järjestämisestä vuosina ... s. 169 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 8.2.2024.
70. ↑  12.12.1911 Karjala no 288, s. 3 (Suomen Pankin synty ja vaiheet) *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 3.2.2024.
71. ↑  Ruplista markkoihin – Suomen suuriruhtinaskunnan setelit 1812–1898, Julkaisu: Suomen Pankki (pdf) Otavan Kirjapaino Oy, Keuruu 2018. Edita Publishing Oy. Viitattu 6.2.2024.
72. ↑  Kuvien tarkastelu - Kansallisarkisto | Asiointipalvelu Astia (Suomen lähetyskunta Pietarissa 1808 (kokoelma) > AINEISTO >
2 Keisarin käskykirje valtiopäivien pitämisestä Porvoossa, 20.1./1.2. 20.1./1.2. (1809-1809): Tiedosto 1) *astia.narc.fi*. Viitattu 3.2.2024.
73. 1 2  Kuvien tarkastelu - Kansallisarkisto | Asiointipalvelu Astia (Suomen lähetyskunta Pietarissa 1808 (kokoelma) > AINEISTO >
2 Keisarin käskykirje valtiopäivien pitämisestä Porvoossa, 20.1./1.2. 20.1./1.2. (1809-1809): Tiedosto 2) *astia.narc.fi*. Viitattu 3.2.2024.
74. ↑  1910 Suomen keskushallinnon järjestämisestä vuosina ... s. 137 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 8.2.2024.
75. 1 2  toukokuuta 1889 Valvoja no 5, s. 39 (Suomi suurpolitiikan hampaissa) *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 3.2.2024.
76. ↑  Tullitoiminnan alku *Tullimuseo*. Viitattu 3.2.2024.
77. ↑  4.4.1913 Turun Sanomat no 2483, s. 2 (Weberin komitea) *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 4.2.2024.
78. ↑  23.3.1913 Karjala no 68, s. 3 (Kysymys Suomen tullilaitoksen yhdistämisestä Venäjän tullilaitokseen) *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 4.2.2024.
79. 1 2  4.12.1912 Uusi Aura no 281, s. 2 (Kysymys suomen yhdistymisestä keisarikunnan tullipiiriin) *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 1.2.2024.
80. ↑  5.12.1912 Aamulehti no 282, s. 6 *digi.kansalliskirjasto.fi*.  "Venäjän Vientikamari ja suomea koskevat vilja- ja tullikysymykset" Viitattu 3.2.2024.
81. ↑  5.12.1912 Wiipuri no 282, s. 2 (Suomen tullikysymys ja venäjän ministerineuvosto) *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 3.2.2024.
82. ↑  18.2.1912 Karjala no 40, s. 3 (Suomen tullilaitos satavuotias) *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 4.2.2024.
83. ↑  1.4.1913 Vaasa no 38, s. 3 (Tullikysymys.) *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 4.2.2024.
84. ↑  2.11.1912 Satakunta no 124, s. 2 (Suomen tullilaitoksen hävityssuunnitelma) *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 4.2.2024.
85. ↑  19.3.1939 Pohjolan Sanomat no 65, s. 4 (Talonpoikain keisarissa käynti 1808) *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 1.2.2024.
86. ↑  Miten vanha on Suomi? – Svinhuvfud (Päiviö Tommila: Autonomian perustus laskettiin 1. joulukuuta 1808) itsenaisyys100.fi.) *itsenaisyys100.fi*. Viitattu 1.2.2024.
87. ↑  Seikko Eskola: Suomen valtion aamunkoitto.  *Kanava. -*, 2009, s. 368–369. ISSN 0355-0303. Artikkelin verkkoversio.
88. ↑  Päiviö Tommila: *Suomen autonomian synty 1808-1819*. Helsinki: Edita, 2008. ISBN 978-951-37-5323-8. Teoksen verkkoversio (viitattu 1.2.2024).
89. 1 2  huhtikuuta 1893 Kyläkirjaston Kuvalehti no 4, s. 5 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 15.1.2024.
90. 1 2  28.3.1909 Helsingin Sanomat no 72, s. 5 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 15.1.2024.
91. ↑  joulukuuta 1899 Kyläkirjaston Kuvalehti no 12, s. 11 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 15.1.2024.
92. ↑  10.12.1904 Helsingin Kaiku no 49-50, s. 41 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 15.1.2024.
93. ↑  28.3.1909 Uusi Suometar no 72, s. 7 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 15.1.2024.
94. ↑  907-908 (Pieni Tietosanakirja / III. Masku - Sanomalehti) *runeberg.org*. Viitattu 14.2.2023.
95. ↑  Hugo Schulman: 378 (Striden om Finland 1808-1809) *runeberg.org*.  1909. Viitattu 14.2.2023. (ruotsiksi)
96. ↑  maaliskuuta 1899 Kyläkirjaston Kuvalehti no 3, s. 3 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 14.2.2023.
97. ↑  28.3.1909 Helsingin Sanomat no 72, s. 5 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 14.2.2023.
98. ↑  Porvoon valtiopäivät 25.3.-19.7.1809 | Eduskunnan kirjasto *web.archive.org*.  4.1.2009. Viitattu 14.2.2023.
99. ↑  Alex Snellman: Emanuel Thelningin maapäivämaalaus ja Porvoon tapahtumat Suomen Museo 2007, s. 65–80. Merkkivuosi 1809 -sivusto. (pdf) (Lähetyskunnan jäsenet valtiopäivillä s.79) *web.archive.org*. Viitattu 17.5.2014..
100. 1 2 3  Kuvien esikatselu - Kansallisarkisto | Asiointipalvelu Astia *astia.narc.fi*. Viitattu 22.10.2022.
101. ↑  Suomen ja Ruotsin rajankäyntivaltuuskunnat: Suomen - Ruotsin rajankäynti ( (Ote rauhansopimuksesta (s. 2)) *maanmittauslaitos.fi*.  2006. Viitattu 3.11.2022.
102. ↑  Haminan rauhansopimus :: 1809 :: :: Historiakone :: Julkaisut :: Agricola - Suomen historiaverkko *agricolaverkko.fi*.  Arkistoitu 3.11.2022. Viitattu 3.11.2022.
103. 1 2  Jussila 2004, s. 31, 36–37, 61, 69.
104. ↑  Jussila 2004, s. 68.
105. ↑  1922 Förhandlingar och uppsatser. 35, 1921. s. 176 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 8.1.2024.
106. ↑  Castrén 1879, s. 50, 73–84. Google Books (ruotsiksi)
107. ↑  Yrjö Koskinen: *Finlands historia från den äldsta tiden intill våra dagar* (1874), s. 576–577 Runeberg.org. Viitattu 21.3.2022.
108. ↑  1922 Förhandlingar och uppsatser. 35, 1921. s. 252 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 23.2.2024.
109. 1 2 3  1922 Förhandlingar och uppsatser. 35, 1921. s. 254 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 23.2.2024.
110. 1 2  1922 Förhandlingar och uppsatser. 35, 1921. s. 256 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 23.2.2024.
111. 1 2 3 4 5  1922 Förhandlingar och uppsatser. 35, 1921. s. 251 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 23.2.2024.
112. ↑  1922 Förhandlingar och uppsatser. 35, 1921. s. 246 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 23.2.2024.
113. ↑  1922 Förhandlingar och uppsatser. 35, 1921. s. 255 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 23.2.2024.
114. 1 2 3  1922 Förhandlingar och uppsatser. 35, 1921. s. 247 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 23.2.2024.
115. 1 2  1922 Förhandlingar och uppsatser. 35, 1921. s. 250 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 23.2.2024.
116. ↑  1922 Förhandlingar och uppsatser. 35, 1921. s. 249 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 23.2.2024.
117. ↑  1922 Förhandlingar och uppsatser. 35, 1921. s. 205 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 10.2.2024.
118. 1 2  Tuukka Talvio: *Mitalit ja mitalitaide*, s. 42. Museovirasto, Helsinki 2007.
119. 1 2  Suomen historiallinen seura XXV: Arkisto (pdf) (s.156) *Kansalliskirjaston ylläpitämä julkaisuarkisto Doria*.  1915. Suomalaisen kirjall. seuran kirjapainon osakeyhtiö. Viitattu 22.10.2022.
120. ↑  Lähetyskunnan palkiseminen (s. 9) *digi.kansalliskirjasto.fi*.  31.12.1900. Lukutupa no 22-26.  "Kunniamerkkejä, sormuksia, y. m armonosoituksia debutatsioonin jäsenille" Viitattu 4.1.2023.
121. ↑  H. J. Boström: *Suomen muistorahat II: tapahtuma- ja juhlamitalit* (1936), s. 22, 113–114 (documentcloud.adobe.com). Viitattu 21.3.2022.
122. ↑  Aimo Halila: Suomen lähetyskunta 1808-1809.  *Valvoja. -*, 1958, s. 173–177. Artikkelin verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen lähetystö 1808-1809 -verkkonäyttely (Arkistoitu – Internet Archive) Arkistolaitos
* Risto Volanen: Louhisaari-seminaari (Unohdetut Turun realistit)
* Sähköinen kirjasto - Siisti Lib, (Suomen valloitus, osa.II.)*(Venäjänkielinen)*
* Sähköinen arkisto - Cyper Leninka, Suomen valtuuskunnat 1788 ja 1808 ja pyrkimykset ratkaista Suomen poliittinen tulevaisuus osana Venäjää.*(venäjänkielinen)*
* Suomen valloitus. osa II - Caesar Filippovich Ordin. *(venäjänkielinen)*

### Kansalliskirjaston digitoitu aineisto

* Kirjallinen kuukausilehti no 5 1880
* Kirjallinen Kuukauslehti 1.11.1872 no 10-11
* Lukutupa 20.12.1900 no 20-21
* Lukutupa 31.12.1900 no 22-26
* Savon Sanomat 8.4.1939 no 41

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen säädyt |
| --- |
|  |
| Aatelisto | 
* Rälssi
* Ruotsin aateli
* Suomen aateli
* Aateliskirje

 |
|  |
| Papisto | 
* Turun ja Suomen arkkipiispat

 |
|  |
| Porvaristo | 
* Valtaporvarit

 |
|  |
| Talonpojat | 
* Rusthollarit

 |
|  |
| Rahvas | 
* Itselliset
* Lampuodit
* Loiset
* Muonamiehet
* Mäkitupalaiset
* Torpparit

 |

 |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen historia |
| --- |
|  |
| 
* Suomen historian aikajana
* Aluemuutokset
* Hallinto
* Kulttuuri
* Sotahistoria
* Säädyt
* Taloushistoria
* Uskonto

 |
|  |
| Suomen esihistoria | 

|  |  |
| --- | --- |
| Kivikausi | 
* Mesoliittinen kausi ~(8700 eaa. – 5100 eaa.)
* Neoliittinen kivikausi (5100 eaa.–1500 eaa.)
* Kampakeraaminen kulttuuri ~(5000 eaa. – 2000 eaa.)
* Nuorakeraaminen kulttuuri (2800 eaa. – 2300 eaa.)

 |
|  |
| Pronssikausi | 
* Pronssikausi ~(1700 eaa. – 500 eaa.)

 |
|  |
| Rautakausi | 
* Rautakausi (500 eaa. – 1200/1300)
	+ Esiroomalainen (500 eaa. – 0/50 jaa.)
	+ Vanhempi roomalainen (0/50–150/200)
	+ Nuorempi roomalainen (150/200–375/400)
* Kansainvaellusaika (375/400–550/600)
* Merovingiaika (550/600–800/825)
* Viikinkiaika (800–1025/1050)
	+ Herdalerin taistelu (1008)

 |

 |
|  |
| Ruotsin vallan aika | 

|  |  |
| --- | --- |
| Keskiaika | 
* Novgorodin ja jäämien sodat ~(1000-1300)
* Ristiretket Suomeen
	+ Ruotsalaisten tulo Suomeen ~(1100-1350)
	+ Ensimmäinen ristiretki ~(1150)
	+ Toinen ristiretki (1249–1250)
	+ Kolmas ristiretki (1293)
* Hämeen kapina (1237)
* Nevan taistelu (1240)
* Pähkinäsaaren rauha (1323)
* Käkisalmen kapina (1337)
* Maunu Eerikinpojan ristiretki (1348–1351)

 |
|  |
| Kalmarin Unioni(1397–1523) | 
* Davidin kapina (1438–1439)
* Vanha viha (1495–1497)
* Juuttiviha (1501–1512)

 |
|  |
| Vaasa-aika(1523–1617) | 
* Uskonpuhdistus
* Kreivisota (1534—1536)
* Suuri Venäjän sota (1555–1557)
* Pitkä viha (1570–1595)
	+ Täyssinän rauha (1595)
* Rautalammin ensimmäinen kapina (1589)
* Sigismundin ja Kaarlen valtataistelu (1597–1599)
	+ Nuijasota (1596–1597)
	+ Marttilan taistelu (1599)
	+ Turun verilöyly (1599)
* De la Gardien sotaretki (1609-1610)
* Inkerin sota (1610–1617)
	+ Stolbovan rauha (1617)

 |
|  |
| Suurvalta-aika(1617–1721) | 
* Kolmikymmenvuotinen sota (1618–1648)
* Pohjan sota (1655–1660)
	+ Ruptuurisota (1656–1658)
	+ Vallisaaren rauha (1658)
	+ Kardisin rauha (1661)
* Suuret kuolonvuodet (1695–1697)
* Suuri Pohjan sota (1700–1721)
	+ Sarkasota (1712)
	+ Isoviha (1713–1721)
	+ Uudenkaupungin rauha (1721)

 |
|  |
| Vapauden aika jakustavilainen aika(1721–1809) | 
* Hattujen sota (1741–1743)
	+ Pikkuviha (1742–1743)
	+ Turun rauha (1743)
* Kustaa III:n sota (1788–1790)
	+ Anjalan liitto
	+ Värälän rauha (1790)
* Suomen sota (1808–1809)
	+ Haminan rauha (1809)

 |

 |
|  |
| Suomen suuriruhtinaskunta(1809–1917) | 
* Fennomania
* Oolannin sota (1854–1856)
* Suuret nälkävuodet (1866–1868)
* Sortovuodet
	+ Ensimmäinen sortokausi (1899–1905)
	+ Suurlakko (1905)
	+ Toinen sortokausi (1908–1917)
* Viaporin kapina (1906)
* Valtalaki (1917)

 |
|  |
| Itsenäinen Suomi(1917–) | 
* Suomen itsenäisyysjulistus (1917)
* Suomen sisällissota (1918)
* Suomen kuningaskuntahanke (1918)
* Heimosodat (1918–1922)
* Tarton rauha (1920)
* 1920-luku
* 1930-luku
* Toinen maailmansota
	+ Talvisota (1939–1940)
	+ Moskovan rauha (1940)
	+ Välirauha (1940–1941)
	+ Jatkosota (1941–1944)
	+ Moskovan välirauha (1944)
	+ Lapin sota (1944–1945)
	+ Pariisin rauha (1947)
* 1940-luku
* 1950-luku
* 1960-luku
* 1970-luku
* 1980-luku
* 1990-luku
* 2000-luku
* 2010-luku
* 2020-luku

 |

 |

Suomen sota

|  |  |
| --- | --- |
| Taistelut | Ahvenanmaan kansannousu • Ahvenanmaan valtaus • Alavuden taistelu • Aron kahakka • Gotlannin miehitys • Helsinginrannan maihinnousu • Hörneforsin taistelu • Jauhiaisen salmen taistelu • Juuttaan taistelu • Jynkän taistelu • Kalmalahden taistelu • Kanttin kapina • Karstulan taistelu • Kauhajoen kapina • Kauhajoen taistelu • Kokkonevan taistelu • Koljonvirran taistelu • Kuopion valtaus • Lapuan taistelu • Lemun taistelu • Lintulahden taistelu • Nummijärven taistelu • Oravaisten taistelu • Palvan meritaistelu • Parjakannevan taistelu • Pitsundin taistelu • Pulkkilan taistelu • Pyhäjoen taistelu • Pälkjärven taistelu • Revonlahden taistelu • Rothin ja Spoofin sissiretki • Ruonan taistelu • Samelinlakson taistelu • Sandön taistelu • Siikajoen taistelu • Svartholman piiritys • Toivalan taistelu • Uumajan valtaus • Vaasan taistelu • Venäläiskivi • Viaporin piiritys • Vornan taistelu |
| Muuta | Haminan rauha • Kainuun sopimus • kansannousut • Lohtajan aselepo • Olkijoen aselepo • Ruotsin vallankaappaus 1809 • Suomen lähetyskunta |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |