recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kosunen** on suomalainen sukunimi. Nimi kuuluu vanhaan karjalaisnimistöön, mutta sen etymologia on epävarma. Se saattaa juontua venäjän vinoa tai kieroa tarkoittavasta sanasta, mutta se voi yhtä hyvin pohjautua germaanisiin Konstantinos-nimen puhuttelumuotoihin. Nimen rinnakkaismuoto on Kosonen.

Suvun kanta-aluetta on Leppävirran suurpitäjä Pohjois-Savossa (käsitti myös nykyistä Varkautta ja Kangaslammia), jossa sukua tavataan vanhastaan erityisesti Niinimäen, Kurjalanrannan, Kartansalon, Varkauden ja Kurolanlahden kylissä. Sittemmin suku näyttää levinneen näistä pesäkkeistä myös Kaaville, Heinävedelle, Rantasalmelle, Tuusniemelle ja Joroisiin. Sukunimi on epäilemättä yhteydessä Etelä-Savon laajaan Kosonen-sukuun, jonka kanta-alueina pidetään Säämingin ja Kerimäen pitäjiä ja joista se on levinnyt laajalti eteläiseen Savoon ja Karjalaan. 

Samaan nimiperheeseen kuuluvat lisäksi Karjalan ja Kymenlaakson Kosot ja Etelä-Pohjanmaan Kosolat (jälkimmäiset polveutuvat nähtävästi 1600-luvun alussa eläneestä Lauri Kosoisesta). Kosola on käytössä talon nimenä Etelä-Pohjanmaan Ylihärmässä ja Kauhavalla. Lisäksi Pohjois-Pohjanmaalla on elänyt useita Kosunen-nimisiä sukuja, joista osa (ennen muuta Suur-Limingan seudun Kosuset) voidaan todistettavasti katsoa tulleeksi Leppävirran Kurjalanrannasta. Muhoksen Laitasaarta on asuttanut vielä 1800-luvulla suku, joka polveutunee niistä savokarjalaisista erämiehistä, joita asettui Oulujärven erämaihin 1500-luvun jälkipuoliskolla. Tämä suku lienee jättänyt jälkensä myös Oulunsalon pitäjän asutusnimistöön. Oulussa on vaikuttanut 1700-luvulla yksi Kosunen-suku, joka käytti nimestä myös porvarillisempaa varianttia Kosander.

### Sukunimenä

* Alina Kosunen (s. 1998), suomalainen jalkapalloilija
* Allu Kosonen (Alvar Vilho Kosunen) (1908–1965), näyttelijä, säveltäjä ja sanoittaja
* Antti Kosunen (s. 1965), pääomasijoittaja ja sarjayrittäjä
* Heikki Kosunen, *Rele Kosunen* (1962–2023), muusikko ja viihdetaiteilija
* Jorma Kosunen (s. 1950), rajavartiojoukkojen eversti ja Rajakoulun ent. johtaja
* Juhani Kosunen (s. 1958), pika-aitajuoksija
* Kaarlo Kosunen (1899–1938), toimittaja
* Kalevi Kosunen (s. 1947), nyrkkeilijä
* Olli Kosunen, *Olli Herman*, *H. Olliver Twisted* (s. 1983), rocklaulaja
* Svante Kosunen (1925–1988), laulaja
* Tapio Kosunen, virkamies ja tutkija
* Tiina Bergström-Kosunen (1963–2016), näyttelijä
* Vilho Kosunen (1875–1916), näyttelijä

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pirjo Mikkonen & Sirkka Paikkala: "Sukunimet", *Uusi suomalainen nimikirja*, s. 451–452. Helsinki: Otava, 1988. ISBN 951-1-08948-X.
Koszalinin voivodikunnan sijainti Puolan kartalla.
**Koszalinin voivodikunta** (puol. *województwo koszalińskie*) oli 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Se oli pinta-alaltaan 8 470 km² ja sen hallintokeskus oli Koszalin. Koszalinin voivodikunnan alueesta tuli vuoden 1999 hallintouudistuksen tuloksena osa nykyistä Länsi-Pommerin voivodikuntaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Koszalińskie województwo *Encyklopedia Internautica*. Viitattu 24.10.2020. (puolaksi)
2. ↑  Dz.U. z 1975 r. nr 16, poz. 91.
3. ↑  Wykaz Nowych Deskryptorów Geograficznych (151) (1-13.04.2017)

Puolan voivodikunnat 1975–1998
Biała Podlaska • Białystok • Bielsko-Biała • Bydgoszcz • Chełm • Ciechanów • Częstochowa • Elbląg • Gdańsk • Gorzów • Jelenia Góra • Kalisz • Katowice • Kielce • Konin • Koszalin • Krakova • Krosno • Legnica • Leszno • Lublin • Łomża • Łódź • Nowy Sącz • Olsztyn • Opole • Ostrołęka • Piła • Piotrków • Płock • Poznań • Przemyśl • Radom • Rzeszów • Siedlce • Sieradz • Skierniewice • Słupsk • Suwałki • Szczecin • Tarnobrzeg • Tarnów • Toruń • Wałbrzych • Varsova • Włocławek • Wrocław • Zamość • Zielona Góra
**Karlskogan kirkko** (ruots. *Karlskoga kyrka*) on kirkkorakennus Ruotsissa Karlskogan kunnan keskustaajamassa Karlskogassa.

Historia
--------

Paikalle rakennettiin 1500-luvun lopussa pieni hirsikirkko, joka muodostaa nykyisen kirkon sakariston. Raudankäsittelytoiminnan vuoksi alueen väkimäärä alkoi kasvaa ja kirkko käydä pieneksi, jonka jälkeen sitä laajennettiin vaiheittain. Nykyiseen kokoonsa kirkko valmistui vuosina 1705–1706.

Arkkitehtuuri
-------------

Kirkko on ristin muotoinen ja sen julkisivut on peitetty punaisilla paanuilla. Paanut ovat erimuotoisia ja -näköisiä, koska kaikkien pitäjän talojen piti toimittaa sinne rakennusmateriaaleja. Sakaristossa on hyvin säilyneitä maalauksia vanhimman kirkon rakennusajalta ja ne on tehty suoraan hirsiin. Muuten kirkon sisätilat ovat muotoutuneet nykyisen kaltaisiksi erilaisten remonttien aikana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Länsstyrelsen i Örebro län: Karlskoga kyrka (ruotsiksi) Viitattu 31.12.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Karlskogan kirkko** Wikimedia Commonsissa

* Bebyggelseregistret (ruotsiksi)
* Karlskoga församling: Karlskoga kyrka (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Karlskoga kyrka
**Lynk & Co** on Geely-konserniin kuuluva ruotsalais-kiinalainen automerkki, joka lanseerattiin vuonna 2016. Sen kotipaikka sijaitsee Göteborgissa Ruotsissa, ja kaikki merkin mallit on kehitetty yhteistyössä samaan konserniin kuuluvan Volvon kanssa.

Lynk & Con kohderyhmä on nuoret urbaanit asiakkaat. Merkkiä myytiin aluksi ainoastaan Kiinan markkinoilla. Syksyllä 2020 merkin myynti aloitettiin Euroopan markkinoilla Alankomaissa, Belgiassa, Espanjassa, Italiassa, Ranskassa, Ruotsissa ja Saksassa. Geelyn tarkoituksena on myös tuoda Lynk & Co Yhdysvaltain markkinoille. Yhdysvalloissa myytäviä autoja on suunniteltu rakennettavan Etelä-Koreassa Renault’n omistamalla tehtaalla.

Mallit
------

Merkin ensimmäinen malli, 01, on korimalliltaan crossover ja tuli markkinoille vuonna 2017. Seuraavana vuonna esiteltiin hieman pienempi 02 sekä neliovinen sedan-malli 03. Myöhemmin mallistoa ovat laajentaneet coupémainen 05, merkin pienin malli 06 ja suurin 09.

* Lynk & Co 01 (2017–)
* Lynk & Co 02 (2018–)
* Lynk & Co 03 (2018–)
* Lynk & Co 05 (2019–)
* Lynk & Co 06 (2020–)
* Lynk & Co 09 (2021–)

Katso myös
----------

* Zeekr

Lähteet
-------

1. ↑  Volvo And China’s Geely Collaborate On ’Connected’ Car Brand, Lynk & Co *Forbes*.  20.10.2016. Viitattu 24.3.2019. (englanniksi)
2. ↑  Lynk & Co 01 saapuu myyntiin – kuin Volvo XC40, mutta maksaa 500 euroa kuukaudessa *Moottori*.  5.10.2020. Viitattu 12.2.2022.
3. ↑  Lynk & Co Could Enter US Market Through Renault-Geely Deal  23.12.2021. Motor1.com. Viitattu 12.2.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lynk & Co** Wikimedia Commonsissa
Vladimir Markovnikov
**Vladimir Vasiljevitš Markovnikov** (ven. Владимир Васильевич Марковников; 25. joulukuuta (J: 13. joulukuuta) 1838 Knjaginino – 11. helmikuuta (J: 29. tammikuuta) 1904 Moskova) oli venäläinen kemisti, joka tunnetaan parhaimmin Markovnikovin säännöstä.

Vladimir Markovnikov aloitti kemian opiskelun Moskovassa. Opintojensa jälkeen hän työskenteli kemian professorina ensin Odessan yliopistossa ja sitten Moskovan yliopistossa. Markovnikov siirrettiin eläkkeelle vuonna 1898 poliittisista syistä.

Vladimir Markovnikov tunnetaan

* elektrofiilisen addition säännöstä eli Markovnikovin säännöstä, jonka hän esitti vuonna 1869
* nafteenin löytämisestä maaperän öljystä

Lähteet
-------

* Lehtiniemi, Kalle: *Mooli 2, Orgaanisen kemian perusteet*, s. 210. Otava, 2001. ISBN 951-1-16842-8.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola
* Venäjä

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine
* SNAC

 |

 |
Aukiolla sijaitsevassa Palacio de Comunicacionesin tiloissa toimii nykyään kaupungintalo.
Cibelesin suihkulähde. Taustalla Palacio de Linares.
**Plaza de Cibeles** on aukio Espanjan pääkaupungissa Madridissa. Se sijaitsee kaupungin keskustassa Paseo del Pradon, Paseo de Recoletosin ja Calle de Alcalán risteyksessä. Centron, Retiron ja Salamancan alueet rajoittuvat aukioon.

Aukion keskellä on suihkulähteiden ympäröimä fryygialaisten luonnon ja hedelmällisyyden jumalatarta Kybeleä (esp. *Cibeles*) kuvaava patsas, joka istuu kahden leijonan vetämissä sotavaunuissa. Aukio rakennettiin kuningas Kaarle III:n kaudella ja sen suunnitteli Ventura Rodríguez vuosina 1777–1782. Itse patsas on Francisco Gutiérrezin, Roberto de Michelin ja Miguel Ximénezin veistämä. Aukion eri kulmissa seisovat pääpostitalo Palacio de Comunicaciones, keskuspankki Banco de España, Espanjan maavoimien esikuntarakennus Palacio de Buenavista sekä kulttuurikeskuksena toimiva Palacio de Linares.

Plaza de Cibeles tunnetaan nykyään erityisesti paikkana, johon jalkapalloseura Real Madridin pelaajat ja kannattajat kokoontuvat juhlimaan mestaruuksia.

Lähin Madridin metron asema on linjan 2 Banco de España.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Plaza de Cibeles** Wikimedia Commonsissa

* Real Madrid: La Cibeles (englanniksi) (espanjaksi) (japaniksi)
| "Please Forgive Me"Bryan Adams |
| --- |
| Singlen "Please Forgive Me" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *So Far So Good* |
|  Julkaistu | 15. lokakuuta 1993 |
|  Formaatti | CD-single |
|  Tekijä(t) | Bryan AdamsRobert Lange |
|  Tuottaja(t) | Bryan AdamsRobert Lange |
|  Tyylilaji | rock |
|  Kesto | 05.56 |
|  Levy-yhtiö | A&M |
| Bryan Adamsin muut singlet |
| "Do I Have to Say the Words?"1992 | "Please Forgive Me"1993 | "All for Love"1993 |

**Please Forgive Me** on kanadalaisen laulaja-lauluntekijä Bryan Adamsin kappale. Se julkaistiin lokakuussa 1993 hänen *So Far So Good* -kokoelma-albuminsa ainoana singlenä ja bonuskappaleena. Se on hänen ainoa Australian listaykkössinglensä, jota ei ole tehty elokuvaan. Single ylsi myös sijalle 7 U.S. *Billboard* Hot 100- listalla ja sijalle 2 UK Singles Charts -listalla.

Tausta
------

"Please Forgive Me" on hidas power balladi, jonka ovat tehneet Bryan Adams itse ja Robert Lange. Kappaleella on instrumentaalinen intro, joka on vain löydettävissä kappaleen albumiversiosta. Kappale ylsi sijalle kaksi Ison-Britannian listoilla, seitsemänneksi Yhdysvaltojen listoilla ja ykköseksi Australian listoilla. Kriitikot ylsitivät kappaletta, kun se julkaistiin ja se on yksi Adamsin parhaiten listoilla menestyneistä kappaleista. Kappale auttoi *So Far So Good* -albumin ykköseksi UK Albums Charts -listalla. Kappaleen musiikkivideo sai myös hurjan määrän TV-aikaa.

Kappaleen tuotti Robert Lange, joka myös teki kappaleen yhdessä Adamsin kanssa. Se oli massiivinen radiohitti ympäri maailman ja siitä tuli välitön hitti Adamsin fanien keskuudessa. Single on myynyt maailmanlaajuisesti yli 3 miljoonaa kopiota.

Musiikkivideo
-------------

Kappaleen musiikkivideo kuvattiin äänitysstudiossa ja videolla esiintyvät Adams, hänen bändinsä ja koira. Adams ja hänen bändikaverinsa ystävystyivät koiran kanssa, joka kuului studion omistajalle.

Listasijoitukset
----------------

  


| Listat (1993-94) | Paras sijoitus |
| --- | --- |
| Australia (ARIA) | 1 |
| Belgia (Ultratop 50 Flanders) | 1 |
| Itävalta (Ö3 Austria Top 40) | 2 |
| Canada Top Singles (RPM) | 1 |
| Suomi (Suomen virallinen lista) | 2 |
| Saksa (Official German Charts) | 3 |
| Irlanti (IRMA) | 1 |
| Italia (FIMI) | 6 |
| Alankomaat (Dutch Top 40) | 3 |
| Uusi Seelanti (Recorded Music NZ) | 7 |
| Norja (VG-lista) | 1 |
| Ruotsi (Sverigetopplistan) | 2 |
| Sveitsi (Schweizer Hitparade) | 2 |
| UK Singles (The Official Charts Company) | 2 |
| US *Billboard*  Hot 100 | 7 |
| US *Billboard* Adult Contemporary | 2 |

| Listat (1994) | Parassijoitus |
| --- | --- |
| Ranska (SNEP) | 1 |
| US *Billboard* Mainstream Top 40 | 2 |

Serifikaatit
------------

| Alue | Sertifikatti | Myynti/lähetykset |
| --- | --- | --- |
| Itävalta(IFPI Austria) | Kulta | 25 000 |
| Saksa(BVMI) | Kulta | 250 000 |
| Ruotsi(GLF) | Kulta | 25 000 |
| Iso-Britannia(BPI) | Kulta | 400 000 |

Lähteet
-------

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Please Forgive Me
**Vilka Oy** oli Nastolan Villähteellä toiminut huonekalutehdas. Se perustettiin vuonna 1945 nimellä **Villähteen Kalusto Oy**, muutti 1961 nimekseen Vilka Oy ja myytiin Askolle 1973 ja edelleen Armas Puolimatkan Rakennusvalmisteelle 1981 osaksi uutta keittiökalusteyritys Novartia. Viime vuosinaan yhtiön nimi oli **Vilka-kaluste Oy**.

Villähteen Kalusto Oy:n perustajakolmikosta Kaarlo Julius Laine ryhtyi toimitusjohtajaksi, Kaarlo Armas Laine tekniseksi johtajaksi ja Kaarlo Nieminen työnjohtajaksi. Perustajista enää Nieminen oli mukana yrityksen toiminnassa 1960-luvulla.

Sodanjälkeisen materiaalipulan takia yritys valmisti alkuvuosina sekalaisia huonekaluja, mutta alkoi menestyä ja koki pian monia laajennuksia: vuonna 1949 kuivaamorakennus, vuonna 1954 lisätilaa koneistusta ja pintakäsittelyä varten, vuonna 1954 oma saha, vuonna 1956 verhoomo. 1950-luvun puolivälissä yrityksen päätuotteiksi muodostuivat keittiökalusteet ja verhoillut huonekalut, etenkin sohvat ja sohvakalustot.

Vilkan tunnetuimpia sohvakalustoja olivat Pentti I. Wainion suunnittelema safarihenkinen *Kenia* ja konservatiivinen *Patruuna*.

Vilkan keittiökalustevalmistuksen perinnettä Nastolassa jatkaa nyt Novart, joka on keskittänyt kaiken tuotantonsa sinne.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pesari, Riina: *Asuminen ja sisustus 1950-luvulla – Villähteen Kalusto Oy:ssä valmistetun vuodesohvan restaurointi*, s. 28–30. Opinnäytetyö. Kymenlaakson ammattikorkeakoulu, 2010. Teoksen verkkoversio (pdf).
2. 1 2  Sarantola-Weiss, Minna: *Kalusteita kaikille. Suomalaisen puusepänteollisuuden historia*, s. 169, 185. Puusepänteollisuuden liitto ry, 1995. ISBN 952-90-6138-2.
3. ↑  Novartin historia (Arkistoitu – Internet Archive), Novart. Viitattu 8.8.2014.
Tämä artikkeli kertoo uusiutuvaan energiaan liittyvistä seikoista Italiassa.

Tuulivoima
----------

| Tuulivoima Italiassa |
| --- |
|  | Kapasiteetti (MW) | Sähkö (TWh) |
| 2007 | 2 726 | 4 034 |
| 2008 | 3 736 | 5 957 |
| Kommentit: |
|

Italiassa oli vuonna 2009 tuulivoimakapasiteettia 4 850 MW.

Aurinkoenergia
--------------

*Pääartikkeli: Aurinkoenergia*
### Aurinkolämmitys

European Solar Thermal Industry Federation:in (ESTIF) mukaan vuonna 2008 Italian aurinkolämmityksen kapasiteetti oli 1 124 MWh lämpöä eli likimain sama määrä kuin Espanjassa ja Ranskassa.

Aurinkolämmitys työllisti vuonna 2008 Italiassa 10 000 ihmistä ja liikevaihto oli 400 miljoonaa euroa.

### Aurinkosähkö

Aurinkosähkön (aurinkokennot) kapasiteetti vuoden 2008 lopussa oli 300 MW. Määrä oli Euroopassa kolmanneksi suurin Saksan ja Espanjan jälkeen. Vuodesta 2007 aurinkokennoille katolle asennettuna syöttötariffi on (40-44 €c/kWh), joka kattaa 1200 MW asti. Tavoite on rajoitettu 3000 MW:iin vuonna 2016.

Rooman lähellä on *Montalto di Castro* aurinkovoimala, jonka maksoi 30 miljoonaa €. Se on tuottanut kesästä 2009 alkaen sähköä 7 GWh vuodessa.

Biopolttoaineet
---------------

Italiassa on biopolttoaineille E1 ja D1 velvoite vuonna 2008.*selvennä* Worldwatch instituutin mukaan Italia tuotti 130 miljoonaa litraa bioetanolia ja 300 000 miljoonaa litraa biodieseliä vuonna 2008. Vuoden 2008 lopussa biodiesel kulutus oli Eurobaron mukaan 6,5 TWh.

Geoterminen energia
-------------------

Geotermisen energian kapasiteetti vuoden 2008 lopussa oli 800 MW,

Katso myös
----------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Uusiutuva energia**.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tuulivoima Italiassa**.
* Energia Italiassa
* Euroopan unionin energiapolitiikka
* Uusiutuva energia Euroopan unionissa
* Aurinkovoima Euroopan unionissa
* Tuulivoima Euroopan unionissa
* Kestävä kehitys alueittain ja maittain

Lähteet
-------

1. ↑  EWEA 2009
2. ↑  Wind energy barometer 2008 EurObserv’ER Systèmes solaires Le journal des énergies renouvelables n° 189, 4/2009
3. ↑  Wind in power, 2009 European statistics February 2010
4. ↑  Solar thermal market grows strongly in Europe Trends and Market Statistics 2008 ESTIF 5/2009
5. ↑  baro 191
6. 1 2  Photovoltaic energy barometer 2009 - EurObserv’ER Systèmes solaires Le journal des énergies renouvelables n° 190, s. 72-102, 3/2009
7. ↑  Renewables 2009 Update Global Status Report (Arkistoitu – Internet Archive) REN21 sihteeristö (Pariisi) ja Worldwatch instituutti (Washington, DC), 13.5.2009
8. ↑  Biofuels barometer Euroberv’er – July 2009, no 192 s.54-77
9. ↑  Renewables 2009 Update Global Status Report (Arkistoitu – Internet Archive) REN21 sihteeristö (Pariisi) ja Worldwatch instituutti (Washington, DC), 13.5.2009 s. 29
| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 8. | 23 | 27 | 28 | 78 |

**Neuvostoliitto** osallistui yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuosina 1983, 1987 ja 1991. Lisäksi se oli mukana olympiaohjelmaan kuulumattoman 50 kilometrin kävelyn MM-kilpailussa vuonna 1976. Maa saavutti MM-historiansa aikana yhteensä 78 mitalia, joista 23 oli kultaisia. Se oli aikansa kolmen menestyneimmän maan joukossa yhdessä Yhdysvaltain ja Saksan demokraattisen tasavallan kanssa. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen sen urheilijat ovat yhä menestyneet Venäjän, Valko-Venäjän, Ukrainan ynnä muiden maiden edustajina.

Neuvostoliiton edustajina MM-kilpailuissa parhaiten menestyivät kolme maailmanmestaruutta voittaneet keskimatkojen juoksija Tatjana Samolenko-Dorovskih ja seiväshyppääjä Serhi Bubka. Bubka jatkoi uraansa Ukrainan edustajana ja voitti lopulta yhteensä kuusi maailmanmestaruutta, mihin kukaan muu ei ole yhdessä henkilökohtaisessa lajissa pystynyt.

Neuvostoliiton MM-mitalit kisoittain
------------------------------------

| Kisavuosi ja -paikka | Miehet | Naiset | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Kulta | Hopea | Pronssi | Kulta | Hopea | Pronssi | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Sijoitusmitalitilastossa |
| 1976 Malmö | 1 | 0 | 0 | - | - | - | 1 | 0 | 0 | 1 | 1. |
| 1983 Helsinki | 4 | 2 | 5 | 2 | 4 | 6 | 6 | 6 | 11 | 23 | 3. |
| 1987 Rooma | 2 | 6 | 4 | 5 | 6 | 2 | 7 | 12 | 6 | 25 | 3. |
| 1991 Tokio | 3 | 4 | 4 | 6 | 5 | 7 | 9 | 9 | 11 | 29 | 2. |
| **Yhteensä** | **10** | **12** | **13** | **13** | **15** | **15** | **23** | **27** | **28** | **78** | **8.** |

Neuvostoliiton parhaat MM-mitaliurheilijat
------------------------------------------

| Urheilija | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Vuodet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Tatjana Samolenko-Dorovskih | 3 | 1 | 0 | 4 | 1987–1991 |
| Serhi Bubka | 3 | 0 | 0 | 3 | 1983–1991 |
| Olga Bryzgina | 2 | 1 | 0 | 3 | 1987–1991 |
| Sergei Litvinov | 2 | 0 | 0 | 2 | 1983–1987 |
| Tatjana Ledovskaja | 2 | 0 | 0 | 2 | 1991 |
| Hennadi Avdjejenko | 1 | 1 | 0 | 2 | 1983–1987 |
| Tamara Bykova | 1 | 1 | 0 | 2 | 1983–1987 |
| Juri Sedyh | 1 | 1 | 0 | 2 | 1983–1991 |
| Natalja Lisovskaja | 1 | 1 | 0 | 2 | 1987–1991 |
| Olga Nazarova \* | 1 | 1 | 0 | 2 | 1987–1991 |
| \*) Ei henkilökohtaisia mitaleja |

Lähteet
-------

* Butler, Mark (toim.): *IAAF Statistics Handbook: Helsinki 2005*. IAAF, 2005.
* Siukonen, Markku: *Urheilun vuosikirja 2006*. Minerva Kustannus Oy, 2006.
* Siukonen, Markku: *Urheilun vuosikirja 2008*. Minerva Kustannus Oy, 2008. ISBN 978-952-492-156-5.
Lynkestis ja muut Makedonian valtakunnan alueet (n. 334–323 eaa.) kartalla.
**Lynkestis** (m.kreik. Λυγκηστίς, *Lynkēstis*, lat. *Lyncestis*) eli **Lynkos** (Λύγκος, lat. *Lyncus*) oli antiikin aikainen alue ja myöhempi Makedonian valtakunnan osa Ylä-Makedoniassa pohjoisessa Kreikassa.

Maantiede
---------

Lynkestis sijaitsi Makedonian länsiosassa. Sen koillispuolella sijaitsi Almopia, itäpuolella Bottiaia, kaakkoispuolella Eordaia, eteläpuolella Orestis, länsipuolella Epeiros ja pohjoispuolella Deuriopos. Alueen läpi kulki merkittävä itä-länsisuuntainen tie, myöhempi Via Egnatia. Alueen merkittävin joki oli Erigon.

Lynkestiin tärkein kaupunki oli Herakleia Lynkestis.

Historia
--------

Lynkestistä asutti alun perin lynkestien tai lynkestisläisten (*Lynkestis*, Λυγκηστίς) heimo, jolla oli omat kuninkaansa. Tunnetuin näistä oli Arrhibaios peloponnesolaissodan aikaan 400-luvulla eaa. Strabonin mukaan Arrhibaioksen tytär Irrha oli Amyntas III:n vaimon Eurydiken äiti. Makedonialaiset liittivät alueen valtakuntaansa Filippos II:n aikana 300-luvulla eaa. mikä saattoi perustua mainittuun sukuyhteyteen.

Alueen maantiedettä kuvataan usein Makedonian ja Rooman käymien makedonialaissotien yhteydessä, sillä alueella sijaitsi merkittäviä solia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Smith, William: "Lyncestis", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
**Nicolò Barbaro** (1420–1494) oli venetsialainen laivaston välskäri. Hän piti päiväkirjaa Konstantinopolin piirityksen ajalta vuonna 1453. Se on ainutlaatuinen silminnäkijän kuvaus silloista maailmanjärjestystä mullistaneesta taistelusta. Taistelun seurauksena turkkilaiset valtasivat itäisen kristikunnan pääkaupungin Konstantinopolin. Alkuperäistä päiväkirjaa säilytetään nykyään Venetsiassa Pyhän Markuksen kirjastossa. Mika Waltari kävi tutkimassa päiväkirjaa vuonna 1952 suunnitellessaan romaaniaan Johannes Angelos. Päiväkirjan marginaalissa olleessa lisähuomautuksessa luki "*Angelo Zacaria, kreikkalainen kavaltaja turkkilaisille*". Tästä merkinnästä syntyi romaanin päähenkilö Johannes Angelos.

Lähteet
-------

1. ↑  Rajala, Panu: Waltarin Angelo Zacaria on totta.  *Aamulehti*, 23.5.2017, s. B8-B9.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat
	+ 2
	+ 3

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef
* İslâm Ansiklopedisi

 |

 |
Orlov-timantti Venäjän keisarillisessa valtikassa.
Keisarinna Katariina II valtikkoineen. Aleksei Antropovin maalaus 1700-luvun jälkipuoliskolta. Tretjakovin galleria.
**Orlov** on 189,62 karaatin painoinen timantti, joka on kiinnitettynä Venäjän keisarilliseen valtikkaan.

Alkuperä
--------

Orlov-timantin alkuperämaa on Intia, mutta tarkka alkuperä ei ole tiedossa. 1740-luvulla käytyihin Britannian ja Ranskan Itä-Intian kauppakomppanioiden välisiin sotiin osallistuneen ranskalaisen sotilaan kerrotaan irrottaneen sen bramiini-temppelistä, missä se olisi ollut jumalaa esittävän patsaan silmänä. Sotilas karkasi armeijasta noin 1750 ja hakeutui brittien suojelukseen, mistä oli myös mahdollista löytää ostaja. Englantilainen merikapteeni osti timantin sotilaalta ja myi sen Lontoossa.

On myös pidetty mahdollisena, että kadonnut Suurmoguli-timantti olisi hiottu uudelleen. Orlov on kuitenkin alkuperäisessä, Intiassa käytetyssä ruusuhionta-muodossa, ja useat asiantuntijat pitävät timanttien alkuperää nykyisin erillisinä.

Nykyisen nimen alkuperä
-----------------------

Kreivi Grigori Orlov osti timantin Amsterdamista, ja timantti sai nykyisen nimensä. 

Hän lahjoitti sen Katariina II:lle päästäkseen uudelleen tämän suosioon. Timantti on kiinnitettynä keisarilliseen valtikkaan, jota säilytetään Moskovan Kremlin aarrekammiossa.

Lähteet
-------

* J. Anderson Black – A History Of Jewels Orbis publishing ISBN 0-85613-389-2 1981
* Jules Verne – Afrikan tähti Aakkosellinen hakemisto selityksineen ISBN 951-0-07789-5 WSOY 1976
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* A. Malecka, "Did Orlov buy the Orlov", Gems & Jewellery 23/6 , July 2014, 10-12.

### Viitteet

1. ↑  diamond-directory
2. ↑  Anderson-Black
3. ↑  Verne
4. ↑  diamond-directory.net
5. ↑  Facta 2001, WSOY 1985, 12. osa, palsta 360

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Orlov (timantti)** Wikimedia Commonsissa

* Timanteista geologia.fi-sivustolla
**Leonas Bistras** (20. lokakuuta 1890 Liepāja – 17. lokakuuta 1971 Kaunas) oli liettualainen poliitikko, toimittaja, kääntäjä, filosofi ja professori. Hän toimi Liettuan pääministerinä vuosina 1925–1926. 

Bistras valittiin kansanedustajaksi Seimasiin Liettuan kristillisdemokraattien jäsenenä. Myöhemmin hän toimi Seimasin puhemiehenä, ja hän oli Liettuan 9. ja 10. hallituksen opetusministerinä. Vytautas Petrulisin hallituksen kaaduttua Bistrasista tuli lyhyeksi aikaa Liettuan pääministeri. Myöhemmin hän toimi ulkoministerinä. 

Bistras karkotettiin Siperiaan sen jälkeen kun Neuvostoliitto oli miehittänyt maan 11. heinäkuuta 1940. Hän palasi Liettuaan vuonna 1945, mutta 1950 hänet pidätettiin ja karkotettiin uudelleen. 1956 hän palasi maahan toisen kerran. Koska Neuvostoliitto ei antanut hänelle eläkettä, hän joutui elämään lopun elämäänsä avustusten turvin Kaunasissa. Hän kuoli vuonna 1971 kolme päivää ennen 81-vuotissyntymäpäiväänsä.

Lähteet
-------

* Parlamentin henkilökuva (liettuaksi)

Liettuan vaakunaLiettuan pääministerit (1918–1940)

* Voldemaras
* Sleževičius
* Dovydaitis
* Sleževičius
* Galvanauskas
* Grinius
* Galvanauskas
* Tumėnas
* Petrulis
* Bistras
* Sleževičius
* Voldemaras
* Tūbelis
* Mironas
* Černius
* Merkys


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Qigang Chen** (kiin. 陈其钢, *Chén Qígāng*; s. 28. elokuuta 1951 Shanghai) on kiinalaissyntyinen, Ranskan kansalaisuuden vuonna 1992 saanut säveltäjä.

Chen opiskeli Keskusmusiikkikonservatoriossa kulttuurivallankumouksen alkaessa vuonna 1966. Hän joutui kolmeksi vuodeksi "ideologiseen uudelleenkoulutukseen", mutta vuonna 1977 pääsy konservatorioon sallittiin taas ja Chen opiskeli siellä viiden vuoden ajan Luo Zhongrongin johdolla. Vuonna 1983 hän pääsi kilpailuvoiton ansiosta ulkomaille ja jatkoi opintojaan Olivier Messiaenin johdolla. Hän oli Messiaenin viimeinen ja aikanaan ainoa oppilas vuosina 1984–1988 Messiaenin jo vetäydyttyä tehtävistään Pariisin konservatoriossa.

Cheniltä ovat tilanneet teoksia muiden muassa Radio France, Deutsche Kammerphilharmonie Bremen, Stuttgartin radion sinfoniaorkesteri, Montrealin sinfoniaorkesteri ja Koussevitzky Foundation. Hän oli vuosina 2004–2006 Strasbourgin filharmonisen orkesterin nimikkosäveltäjä ja toimi vuonna 2008 musiikkijohtajana Pekingin olympialaisten avajaisseremoniassa. Chenin teoksia ovat esittäneet muiden muassa Lang Lang, Herbie Hancock, Alison Balsom, Maksim Vengerov, Yo-Yo Ma, Edo de Waart, Roger Norrington ja Yu Long. Teosten joukossa ovat *Er Huang* pianolle ja orkesterille, *Luan Tan* (muunnelmia orkesterille), viulukonsertto *La joie de la souffrance* ja trumpettikonsertto *Joie eternelle*. Tuotantoon kuuluu myös esimerkiksi sinfonioita, kamarimusiikkia, elokuvamusiikkia ja lauluja.

Chen jakaa työelämänsä Pekingin ja Pariisin välillä. Kiinalaisen kansanmusiikin vaikutus hänen tuotantoonsa on ollut huomattava. Naxos ja Deutsche Grammophon ovat julkaisseet hänen teostensa levytyksiä.

Yksityiselämä
-------------

Chen menetti tilapäisesti kiinnostuksensa musiikkiin syksyllä 2012 ainoan lapsensa, 29-vuotiaan poikansa Yulin kuoltua liikenneonnettomuudessa Zürichissä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Memories of son inspire composer Chen Qigang to escape his creative abyss South China Morning Post
2. ↑  CHEN Qigang (1951) Centre de documentation de la musique contemporaine
3. 1 2 3  Qigang Chen Boosey&Hawkes
4. ↑  Qigang Chen Naxos
5. 1 2  Political Turmoil & Personal Tragedy Inform Composer Qigang Chen’s Emotional New Violin Concerto Strings Magazine
6. ↑  Catalogue: GATEWAYS Long Yu Deutsche Grammophon

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi), (kiinaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove
	+ 2

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**THX** on vuonna 1983 perustettu Lucasfilmin kehittämä elokuvateatterien ja äänentoistolaitteiden laatuluokitus. THX ei ole Dolby Digitalin, SDDS:n tai DTS:n tapaan äänijärjestelmä.

THX-luokitus käsittää niin kuvan kuin äänenkin, ja siihen kuuluu myös monia muita teknisiä vaatimuksia, kuten ilmastointilaitteiden äänitasot. THX-teatterin tulee täyttää kaikki sille asetut vaatimukset, kuten oikeanlainen akustiikka ja kaiutinasettelu sekä ulkoa kuuluvien äänien poistaminen. Lucasfilm perii THX-lisenssistä vuosittaisen korvauksen. Suomessa monella elokuvateatterilla oli aikaisemmin THX-luokitus, mutta sen korkean hinnan vuoksi Suomessa ei nykyään ole yhtään virallista THX-teatteria.

Elokuvateatterien lisäksi THX-luokituksen voivat saada muun muassa yksityishenkilöille tarkoitetut viritin-vahvistimet. Niissä THX tarkoittaa useimmiten sitä, että valmistaja on maksanut lisenssin käyttöoikeudesta ja vahvistimeen on lisätty niin sanottu THX DSP -moodi, jonka aktivoimalla voi käyttää THX-suosituksen mukaisia ääniasetuksia. Yksityisessä käytössä THX:llä ei kuitenkaan ole suurta merkitystä.

THX:n kehitti Tomlinson Holman, ja se tulee sanoista *T*omlinson *H*olman's e*X*periment. George Lucasin ensimmäinen kokoillan elokuva oli THX 1138.

Vuonna 2002 Lucasfilm luopui THX:stä, ja samana vuonna Creative Technology osti 60% yrityksestä. Razer osti yrityksen vuonna 2016 Creative Technologyltä.

Lähteet
-------

1. ↑  Crabtree, Sheigh: Lucas' THX stakes out new galaxy *Hollywood Reporter*.  Arkistoitu 11.8.2002. Viitattu 14.7.2020. (englanniksi)
2. ↑  Hoppel, Adrian: Law & Apple: iFone Defeats iPhone, THX Targets Apple *MacLife*.  Arkistoitu 7.9.2015. Viitattu 14.7.2020. (englanniksi)
3. ↑  Roettgers, Janko: Razer Acquires THX as Both Expand Focus to Virtual Reality *Variety*.  Arkistoitu 13.8.2019. Viitattu 14.7.2020. (englanniksi)
4. ↑  Savov, Vlad: Razer acquires THX, the audio company George Lucas founded in 1983 *The Verge*.  Arkistoitu 14.6.2020. Viitattu 14.7.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset verkkosivut (englanniksi)
* THX – HowStuffWorks (englanniksi)
Vehkalahden Neuvottoman työväentalo noin 1913
**Neuvottoman työväentalo** sijaitsee Haminan kaupunkiin kuuluvassa Neuvottoman taajamassa.

Historia
--------

Talo on valmistunut vuonna 1910 ja sitä on laajennettu vuosina 1928–1930. Rakentaminen on rahoitettu osittain keräyksillä ja osittain Kymenlaakson Osuuskaupan lainalla. Rakentaminen oli osittain talkootyötä ja osittain teetetty palkkatyönä.

Sisällissodan aikana vuosina 1918–1919 talo on ollut takavarikoituna.

Rakennus
--------

Alkuperäinen työväentalo on hirsirunkoinen, lisärakennus on laudoista. Talo on vuorattu laudoilla vuonna 1930. Alkuperäinen väri on ollut punainen, nykyisin talon on maalattu keltaiseksi. Alkuperäinen pärekate on muutettu vuonna 1949 tiilikatteeksi ja vuonna 1977 peltikatteeksi. Sisäkatto on ollut paneloitu, nykyisin insuliittilevyt paitsi salissa ja eteisessä edelleen paneeli. Sisäseinillä on paneeli sekä lastulevyt. Talon ikkunat, ovet ja kuistit on muutettu vuonna 1930. Talon alkuperäinen lämmitys on ollut puu, vuonna 1958 on laitettu öljykamiinat. Talossa ei ole vesijohtoa, viemäriä eikä wc:tä.

Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö ja eteinen.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, juhlia ja urheiluharjoituksia.(1982)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Leskelä, Anssi: *SDP:n työväentalot*. Työväen Sivistysliitto, 2018.
2. 1 2 3 4 5  Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.

Aiheesta muualla
----------------

* Neuvottoman Työväenyhdistys *facebook.com*. Viitattu 13.2.2023.
**Virginia Cherrill** (12. huhtikuuta 1908 Carthage, Illinois, Yhdysvallat – 14. marraskuuta 1996 Santa Barbara, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä, joka tunnetaan roolistaan sokeana tyttönä Charles Chaplinin elokuvassa *Kaupungin valot* (1931).

Cherrill syntyi vanhempiensa, James E. Cherrillin ja tämän vaimon Blanchen, karjatilalla Carthagessa, Illinoisin osavaltiossa. Vanhemmat olivat menneet aikoinaan naimisiin suunnittelemattoman raskauden takia, ja avioliitto päättyi eroon Cherrillin lapsuuden aikana. 

Cherrill solmi ensimmäisen avioliittonsa 1920-luvun puolivälissä varakkaan chicagolaisen asianajajan kanssa. Erottuaan miehestään hän muutti vuonna 1927 Los Angelesiin, missä hän tutustui elokuvapiireihin. Cherrillillä ei ollut kokemusta näyttelemisestä, mutta hän päätyi kuitenkin elokuviin Chaplinin valittua hänet naispääosaan elokuvaansa *Kaupungin valot*. Cherrillin ja Chaplinin välit eivät olleet liki kaksi vuotta kestäneiden kuvausten aikana hyvät ja jonkin ajan kuluttua Chaplin irtisanoikin Cherrillin aikomuksenaan korvata tämä *Kultakuumeen* (1925) tähdellä Georgia Halella. Lopulta hän kuitenkin päätti, että jo kuvattujen kohtausten kuvaaminen uudelleen tulisi liian kalliiksi ja palkkasi Cherrillin uudelleen. *Kaupungin valot* sai ensi-iltansa vuonna 1931 ja sitä pidetään yhtenä Chaplinin keskeisimmistä teoksista.

*Kaupungin valot* teki Cherrillistä kuuluisan, ja hän jatkoi näyttelemistä muun muassa Fox Film Companyn ja Metro-Goldwyn-Mayerin romanttisissa komedioissa, jotka saivat kuitenkin vaatimattoman suosion. Hän oli myös naimisissa elokuvatähti Cary Grantin kanssa vuosina 1934–1935. Cherrill päätti elokuvauransa vuonna 1936 jännityselokuvaan *Troubled Waters*. Vaikka hän ei koskaan ollut varsinainen elokuvatähti, hän on saanut urastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.

Elokuva-uransa jälkeen Cherrill avioitui vuonna 1937 englantilaisen aatelisen, George Child-Villiersin, Jerseyn jaarlin, kanssa ja muutti Britanniaan. Hänet tunnettiin avioliittonsa aikana Jerseyn kreivittärenä. Erottuaan vuonna 1946 Cherrill muutti takaisin Yhdysvaltoihin. Hän asui loppuelämänsä Santa Barbarassa, Kaliforniassa neljännen ja viimeisen aviomiehensä Florian Martinin kanssa.

Lähteet
-------

* Robinson, David: *Chaplin – His Life and Art* (Collins, 1985)
* Bright Spark of the Silver Screen (The Guardian, 9.5.2009)

Kirjallisuutta
--------------

* Seymour, Miranda: *Chaplin's Girl: The Life and Loves of Virginia Cherrill* (Pocket Books, 2009)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Mountain treeing feist** on yhdysvaltalainen koirarotu.

Ulkonäkö
--------

Mountain-linjainen buckley feist.
Treeing-linjainen atomic feist.
Mountain treeing feististä on olemassa useita eri linjoja ja variaatioita: päätyypit ovat mountain feist ja treeing feist. Korvien tulisi olla pystyt, mutta käytännössä puolipystyjä, kärjistä taittuneita korvia näkee paljon. Häntä voi olla minkä tahansa pituinen tai typistetty; Suomessa on voimassa typistyskielto, mutta Yhdysvalloissa se toistaiseksi sallitaan. Karvapeite on lyhyt. Kaikki värit ja väriyhdistelmät sallitaan. Säkäkorkeus vaihtelee 25–55 cm välillä ja paino 5–16 kg välillä.

Alkuperä
--------

1800-luvulla Yhdysvaltain kaakkoisosavaltioiden vuoristoissa eläneet maalaisasukkaat käyttivät pieniä metsästyskoiria. 1900-luvun lopulla olosuhteet olivat kuitenkin muuttuneet ja elinolot parantuneet, eikä näitä koiria enää tarvittu. 1980-luvun alussa rodun harrastajat aloittivat treeing feistin elvytysprojektin, ja vuonna 1984 perustettiin *Mountain Feist Association*. Vuonna 1985 sen nimeksi muutettiin *American Treeing Feist Association*, ja vuonna 1986 perustettiin puolestaan *Mountain Feist Breeders Club*, joka aloitti virallisen rekisteröinnin. Vuonna 1992 toimintansa aloitti puolestaan *Mountain Treeing Feist Organization* ja vuonna 1999 *Traditional Treeing Feist Club*.

Alun perin termiä *Treeing Feist* ("puuhun ajava feist") käytettiin mistä tahansa pienestä koirasta, jolla oli puuhunajamistaipumus. Osaa niistä jalostettiin kuitenkin systemaattisesti, ja ne saivat lopulta rotunimen *Mountain Treeing Feist* tai *American Treeing Feist*. Koska kaikki feistit ja treeing-koirat ovat amerikkalaisia, sana *American* on käytännössä tarpeeton, minkä vuoksi ensiksi mainittua nimitystä suositellaan.

United Kennel Club rekisteröi treeing feistiä ja mountain feistiä kahtena eri rotuna: ensiksi mainittua vuodesta 1998 ja jälkimmäistä vuodesta 2015 lähtien.

Rotu kuuluu amerikkalaisiin ns. "puuhun ajaviin koiriin" (*treeing dogs*). Kun riista on paennut puuhun, koira ilmoittaa sen sijainnin metsästäjälle haukkumalla puun juurella. Tämän lisäksi se luokitellaan myös oravakoiriin. Mountain treeing feist on erikoistunut oravan ja pesukarhun metsästykseen, mutta sitä käytetään myös opossumin, ilveksen, puuman ja karhun metsästykseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 229–230. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
2. ↑  Treeing Feist. United Kennel Club. Haettu 13.5.2021.
3. ↑  Mountain Feist. United Kennel Club. Haettu 13.5.2021.
Franz von Stuck, *Sisyfos*, 1920.
**Sisyfos** oli Kreikan mytologiassa Korintin perustaja ja kuningas, joka ei piitannut jumalista eikä kuolemasta. 

Kun kuolema (Thanatos) tuli Zeuksen käskystä noutamaan Sisyfosta, tämä vangitsi kuoleman köysillä ja pani hänet lukkojen taakse. Zeus lähetti Areen vapauttamaan kuoleman, ja Sisyfos joutui manalaan. Manalassa Sisyfos petkutti kuolemaa uudelleen ja sai palata takaisin elämään. Petkutuksen paljastuttua kuolema tuli jälleen hakemaan häntä. Jouduttuaan takaisin manalaan Sisyfos sai tehtäväkseen vierittää ikuisesti kivenlohkaretta ylös jyrkkää rinnettä. Kun lohkare oli melkein huipulla, se vierikin takaisin alas, ja Sisyfoksen täytyi aloittaa työ alusta.

Sisyfos oli päähenkilönä muun muassa satyyrinäytelmässä *Sisyfos*, joka on pantu sekä Kritiaan että Euripideen nimiin.

Filosofi Albert Camus käsitteli Sisyfoksen myyttiä samannimisessä esseessään.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuokkanen, Suvi: Pahojen aikeiden haltuunotto - Ihmisluonnosta, oikeudenmukaisuudesta ja uskonnon alkuperästä *Sisyfos-fragmentissa*.  *Niin & näin*, 2013, nro 2, s. 107–113.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sisyfos** Wikimedia Commonsissa

* Camus, Albert: *The Myth of Sisyphus* (englanniksi)
**Pimijärvi** (ruots. *Mörkträsket*) on matala ja rehevä järvi Myrskylän eteläosassa itäisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 21,3 hehtaaria. Etäisyys Helsingistä on 66 kilometriä koilliseen ja Porvoosta 23 kilometriä pohjoiskoilliseen.

Maantiede
---------

Pimijärven pituus lännestä itään on 650 metriä. Järvi on melko tasaleveä ja sen itäosassa sijaitsee vähäinen saari. Rannat ovat kulttuurimaisemaa, paitsi etelässä, jossa on ylävää metsämaata, joka kohoaa noin 80 metriä merenpinnan yläpuolelle eli noin 40 metriä järven pintaa korkeammalle. Pimijärven luoteisrannalta lähtee laskuoja länteen Kotojärveen, jonne etäisyys on noin 450 metriä.

Pimijärvi vesitilavuus on 278 000 kuutiometriä eli 278 miljoonaa litraa. Se on kahdeksanneksi laajin Myrskylän viidestätoista vähintään hehtaarin laajuisesta järvestä.

Pimijärvi (17.006.1.003) kuuluu Tankvallinojan valuma-alueeseen (17.006), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Ilolanjoen vesistössä (17). Tankvallinojan alueen muut järvet ovat Valkjärvi ja Kotojärvi.

Myös Porvoossa on Pimijärvi. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Myrskylän Pimijärveltä lounaaseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pimijärvi, vakavesi, Myrskylä
2. 1 2 3 4 5 6 7  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 1.10.2021.
3. ↑  Pimijärvi. Järviwiki. Viitattu 1.10.2021.
4. ↑  Myrskylä. Järviwiki. Viitattu 1.10.2021.
5. ↑  Tankvallinojan valuma-alue (17.006). Järviwiki. Viitattu 1.10.2021.
6. ↑  Pimijärvi. Järviwiki. Viitattu 1.10.2021.
Lympany vuonna 1973, kuva Allan Warren.
**Moura Lympany** DBE (oik. *Mary Gertrude Johnstone*, 18. elokuuta 1916 Saltash, Cornwall, Britannia – 28. maaliskuuta 2005 Gorbio, Ranska) oli brittiläinen konserttipianisti.

Moura Lympany syntyi brittiupseerin tyttäreksi ja oppi jo lapsena puhumaan sujuvasti myös ranskaa. Kuusivuotiaana hänet lähetettiin katolisten nunnien ylläpitämään sisäoppilaitokseen *Le Convent des Sœurs de Marie* Belgian Tongerenissa. Kolmentoista vuoden iässä vuonna 1929 hän sai stipendin Royal Academy of Musiciin Lontooseen. Pian hänet palkittiin sekä soitto- että sävellystaidoistaan, ja hän aloitti konserttiuransa. 15-vuotiaana hän jatkoi opintojaan Wienissä aluksi Paul Weingartenin ja sitten Clara Schumannin oppilaana olleen Mathilde Vernen johdolla. 18-vuotiaana Lympany alkoi vastahakoisesti opiskella Tobias Matthayn johdolla, mutta muutti käsityksensä jo ensitapaamisessa.

Vuonna 1938 Moura Lympany tuli toiseksi Emil Gilelsin jälkeen Brysselin Ysayë-pianokilpailussa. Siellä hänen soittoonsa ihastui Arthur Rubinstein, joka suostutteli oman managerinsa ottamaan Lympanyn talliinsa. Tästä seurasi monia konsertteja ja kiertueita Euroopassa ja Etelä-Amerikassa.

Tärkeimpiä levytyksiä
---------------------

* Brahms: Intermezzi (EMI)
* Chopin: The Complete Nocturnes (Angel)
* Chopin: 24 Preludes, Op. 28 (Erato)
* Hatšaturjan: pianokonsertto (Decca)
* Prokofiev: pianokonsertot 1 (Angel) ja 3 (Decca)
* Rahmaninovin pianokonsertot 1 (Angel), 2 (HMV) ja 3 (Decca)
* Saint-Saëns: pianokonsertto n:o 2 (Pristine Audio)
* Schubert: Forellikvintetto (EMI)

Lähteet
-------

1. 1 2  Dame Moura Lympany, Tribute to A Piano Legend (Arkistoitu – Internet Archive), CD-levyn kansivihko, viitattu 27.9.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Moura Lympany
**Sisu Akselit Oy** on hämeenlinnalainen kuorma-autojen, sotilasajoneuvojen ja terminaalitraktorien akselistojen valmistamiseen erikoistunut yritys. Sisu Akselit on erikoistunut erityisesti suhteellisen alhaisiin valmistusmääriin. Tämä onnistuu moduloimalla akselistojen rakenteita siten että samoja komponentteja voidaan hyödyntää useissa eri sovelluksissa.

Jäykkien, maantiekäyttöön tarkoitettujen vetävien akselistojen valikoimaan kuuluu kantavuudet 10, 13, 14 ja 16 tonnia.

Ohjaavien, maantiekäyttöön tarkoitettujen vetävien akselistojen kantavuudet ovat 10 ja 14 tonnia.

Ohjaavien, maantiekäyttöön tarkoitettujen ei-vetävien akselistojen kantavuudet ovat 9, 10 ja 12 tonnia.

Sotilasajoneuvokäyttöön tarkoitettujen akselistojen kantavuudet ovat vastaavat. Terminaalitraktorikäyttöön tarkoitetut akselistot perustuvat samaan perusrakenteeseen, mutta niiden kantavuudet on luokiteltu ylemmäs ajoneuvojen alhaisempien nopeuksien takia. Kaikki vetävät akselistot on varustettu napavälityksellä, eli akselistojen navoissa on planeettavaihteet.

Yhtiön liikevaihto on noin 33 miljoonaa euroa ja henkilöstöä on noin 110.

Historia
--------

Alueen teollisuus sai alkunsa Vanaja-merkkisten kuorma- ja linja-autojen valmistuksesta. Vanaja liitettiin myöhemmin Sisuun ja lakkasi merkkinä olemasta. Sisun akselistovalmistuksen juuret juontuvat Fleminginkadun tehtaalle Helsinkiin. Valmistus siirrettiin Hämeenlinnaan vuonna 1985. Historia on omistusjärjestelyjen osalta yhteneväinen Sisu Auton kanssa vuoteen 2000, jolloin yritys myytiin pääomasijoittajille. Sisu Auto ei siis omista enää minkäänlaista osuutta yrityksestä, vaikka onkin yhä yksi merkittävimmistä asiakkaista.

Peräkärryakselistojen valmistus lopetettiin 2000-luvun alkuvuosina. Peräkärryvalmistaja KOME kuitenkin edelleen kokoaa näitä akselistoja Sisu Akselien toimittamista osista. Erotuksena Sisu Akselien omiin tuotteisiin, näistä akselistoista käytetään nimeä SISUX.
**Pimperna** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Sikasson piirissä Malissa. Se sijaitsee 15 kilometriä Sikassosta luoteeseen. Kunnassa on 9 300 ja kylässä 600 asukasta (vuonna 2009).

Pimpernan kunta rajoittuu pohjoisessa Sikasson piirin Gongasson, idässä Diomaténén, etelässä Sikasson ja lännessä Natienin kuntiin. Maisemaa leimaavat Zérilaban ja Ouofinan kylien ympärillä kohoavat kalliorinteet. Pysyviä vesistöjä ei ole. Ilmasto on sudanilaistyyppinen. Kasvillisuus on pensassavannia.

Kuntaan kuuluu 11 kylää. Asukkaat ovat etupäässä senufoja. Lisäksi on bambaroita, fulbeja ja dogineja. Yleisimmät kielet ovat senufo ja bambara.

Pimpernan kautta kulkee Sikasson ja Koutialan välinen maantie RN11. Seudun pääelinkeino on maatalous. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, hirssi ja durra.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 29.5.2018.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 29.5.2018.
3. 1 2 3  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de Pimperna 2006-2010 *aec.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 14.6.2010. Viitattu 29.5.2018.
4. ↑  Frieden, Marie-Cécile: L’endémie palustre au sud du Mali: Représentations locales et gestion thérapeutique familiale *doc.rero.ch*. Viitattu 29.5.2018.