recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nikkelioksidi** (NiO) on nikkeli- ja oksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa väriaineena lasin ja keramiikan valmistuksessa, katalyyttinä ja katalyyttien valmistamiseen ja muiden nikkeliyhdisteiden valmistamiseen. Luonnossa nikkelioksidia esiintyy bunseniittimineraalina.

Ominaisuudet
------------

Nikkelioksidi on huoneenlämpötilassa vihreää tai vihreänharmaata kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on kuutiollinen ja kiderakenne on samanlainen kuin natriumkloridilla. Puhdas nikkelioksidi on väriltään vihreää, mutta se on usein koostumukseltaan epästoikiometristä, mikä aiheuttaa harmahtavan värin. Epästoikiometrisuudesta johtuen yhdiste on p-tyypin puolijohde. Nikkelioksidi ei liukene veteen, mutta liukenee helposti happoliuoksiin. Nikkelioksidi voidaan hapettaa happipitoisessa ilmassa korkeammiksi oksideiksi, joiden koostumus vaihtelee. Yhdiste voidaan pelkistää Raney-nikkeliksi vedyttämällä 200 °C:n lämpötilassa.

Monien muiden nikkeliyhdisteiden tavoin nikkelioksidi on syöpää aiheuttava eli karsinogeeninen aine.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Erittäin puhdasta nikkelioksidia voidaan valmistaa kuumentamalla nikkelijauheen ja veden seosta 1 000 °C:n lämpötilaan. Muita tapoja valmistaa yhdistettä ovat eräiden nikkeliyhdisteiden kuten nikkelihydroksidin, nikkelikarbonaatin, nikkelinitraatin tai nikkelioksalaatin kuumentaminen. Nikkelin kuumentaminen happipitoisessa ilmassa johtaa koostumukseltaan epämääräisen oksidin muodostumiseen.

NiCO3 → NiO + CO2
Nikkelioksidia käytetään värjäämään keramiikkaa, lasitteita ja emaleja vihreäksi, keltaiseksi tai ruskeaksi. Muita käyttökohteita ovat ruostumattoman teräksen ja seosterästen valmistus, nikkeliakuissa käytettävien elektrodien valmistus, katalyyttinä orgaanisen kemian prosesseissa ja katalyyttien valmistus, nikkeliyhdisteiden valmistus ja kaasujen suodatukseen käytettävien nikkelikuitujen valmistus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  E. M. Karamäki: *aanitkemikaalit*, s. 206. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. 1 2 3  Nikkelioksidin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 9.1.2015.
3. 1 2 3 4  Keith Lascelles, Lindsay G. Morgan, David Nicholls & Detmar Beyersmann: *Nickel Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2005. Viitattu 9.1.2015
4. 1 2  D. H. Antonsen & Dayal T. Meshri: *Nickel Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2005. Viitattu 9.1.2015
5. 1 2 3  Egon Wiberg, Nils Wiberg, Arnold Frederick Holleman: *Inorganic chemistry*, s. 1505. Academic Press, 2001. ISBN 978-0-12-352651-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 9.1.2015). (englanniksi)
6. ↑  Päivi Hintsanen: Värejä... N *Coloria.net*. Viitattu 9.1.2015.
**Gustaf Fredrik Juden (Judén)** (28. toukokuuta 1848 – 10. marraskuuta 1897)[1] oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri.[2]

Gustaf Judenin vanhemmat olivat Eric Gustaf Judén ja Augusta Ottilia Böcker ja puoliso Gustava Fredrika Judén.[1] Gustaf Juden valmistui Mihailovin tykistöakatemiasta, ylennettiin aliluutnantiksi ja määrättiin palvelukseen kenttätykistöön 1868. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1871 ja alikapteeniksi 1873. Juden siirrettiin 1874 Henkivartioväen tykistöön Pietarissa, jonka riveissä hän palveli Turkin sodassa. Sodan jälkeen Juden ylennettiin kapteeniksi 1878. Everstiksi 1886 ylennettynä hänestä tuli Pietarin tykkitehtaan johtajan apulainen. Vuonna 1891 hänet siirrettiin Kiovan sotilaspiirin tykistön paikallisarsenaalin päällikön apulaiseksi. Hän toimi tässä tehtävässä aina maaliskuuhun 1894 saakka, jolloin hän sai eron sotapalveluksesta kenraalimajurina.[2]

Lähteet
-------

1. 1 2  Geni: Gustaf Fredrik Judén (Viitattu 16.2.2020)
2. 1 2  Gustaf Juden *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 16.2.2020)
Kazakstanin kartta
 **Kazakstanin energiapolitiikka** kertoo Kazakstanin energiankäytöstä ja energiapolitiikasta ja eri sidosryhmien näkemyksistä energian käytön kehitykseen ja ohjaamiseen mukaan lukien energiantuotanto, jakelu ja kulutus. Siihen sisältyvät lait, sopimukset, verot ja ohjauskeinot.

Hiili
-----

Vuonna 2008 Kazakstan oli IEA:n mukaan *8. suurin kivihiilentuottaja* (104 milj. tonnia) ja *7. suurin kivihiilen viejä (27 milj. t). Vuonna 2005 kivihiilen tuotanto oli 79 Mt ja vienti 17 Mt.*

Kaasu, öljy ja yritysmyynnit
----------------------------

Kazakstanin ja Uzbekistanin kautta Kiinaan on rakenteilla kaasuputki Turkmenistanista. Kazakstan sopi huhtikuussa 2009 kazakstanilaisen energiayhtiön myynnistä kiinalaiselle energiayhtiölle. Kazakstanista Kaspianmereltä on suunniteltu öljyputki Kiinan suuntaan.

Kazakstanin öljykenttä voi tuottaa yli miljoona barrelia päivässä. Uuden sopimuksen mukaan 1/2008 Kazakstanin öljy-yhtiö KazMunaiGas osuus kaksinkertaistui 16 %:iin. Suurimmat projektin ulkomaiset öljy-yhtiöt ovat Eni, Shell, Exxon Mobil ja Total. Muita jäseniä ovat ConocoPhillips ja Inpex.

Uraani
------

Kazakstan tuotti uraania yli 8 500 tonnia vuonna 2008. Kazakstan kuuluu maailman suurimpiin uraanin tuottajiin mm. Australian, Kanadan, Yhdysvaltojen, Brasilian ja Nigerian kanssa.

Energiantuotanto ja vienti
--------------------------

| Energiantuotanto |
| --- |
|  |  | Sähkön |  | Energian | Energian |
|  | Väestö | kulutus | CO2 | tuotanto | vienti |
|  | (milj.) | (TWh) | Mt | Mtoe | Mtoe |
| 2004 | 15,0 | 54 | 162 | 119 | 64 |
| 2007 | 15,5 | 69 | 190 | 136 | 70 |
|

Ilmastonmuutospolitiikka
------------------------

Toukokuussa 2008 Kazakstan ei ollut ratifioinut Kioton sopimusta. Germanwatchin ilmastonmuutosindeksissä Kazakstan oli sijalla 52. arvioiduista 56:sta maasta vuonna 2007 (Climate Change Performance Index 2007).

Suomen energiapolitiikka ja Kazakstan
-------------------------------------

Suomen puheenjohtajuuskaudella EU:ssa päästiin yhteisymmärrykseen ydinalan T&K-yhteistyösopimuksesta Kazakstanin
kanssa. Komissaari Piebalgs ja Kazakstanin presidentti Nursultan Nazarbajev allekirjoittivat sopimuksen Brysselissä 4.12.2006. Suomi tuo Kazakstanista öljyä ja kivihiiltä miljoonilla euroilla vuosittain.

Katso myös
----------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Energia Kazakstanissa**.
* Kestävä kehitys alueittain ja maittain

Lähteet
-------

1. 1 2  Key world energy statistics 2009 (Arkistoitu – Internet Archive) IEA
2. 1 2  Key world energy statistics 2006 (Arkistoitu – Internet Archive) IEA
3. ↑  Venäjällä ote Keski-Aasian energiasta uhkaa lipsua, kaasuputken räjähdys aiheutti lihavan kiistan Turkmenistanin ja Venäjän välille, Virve Kähkönen HS 24.4.2009 B1
4. ↑  Kazakstan neuvotteli öljysopimuksen uusiksi länsiyhtiöiden kanssa, HS 15.1.2008 B7
5. ↑  Iran hamuaa uraania Kazakstanista yle 30.12.2009
6. ↑  Global Wind Energy Outlook 2008 (Arkistoitu – Internet Archive) GWEC lokakuu 2008, s.51
7. ↑  the Climate Change Performance Index 2007 (Arkistoitu – Internet Archive) CCPI
8. ↑  Energiakatsaus 1/2007, s.16, KTM
Nebraskan yliopiston logo.
**Nebraskan yliopisto** (engl. *University of Nebraska*) on Nebraskan osavaltiossa sijaitseva julkinen yliopisto. Yliopisto on perustettu 15. helmikuuta 1869 Lincolnissa. Yliopistossa opiskelee yhteensä noin 52 000 opiskelijaa.

Yliopistolla on kampukset neljällä eri paikkakunnalla: Lincolnissa (lukuvuonna 2015–2016 yli 25 000 opiskelijaa), Omahassa (15 500 opiskelijaa ja lisäksi UNMC:ssa, University of Nebraska Medical Center lähes 3 800 opiskelijaa), Kearneyssä (runsas 6 700 opiskelijaa) ja Curtisissa (Nebraska College of Technical Agriculture, noin 500 opiskelijaa, jotka suorittavat alempaa Associate of Science -tutkintoa, joka tasoltaan sijoittuu toisen asteen ja kandidaattitutkinnon välille). Alemman korkeakoulututkinnon jälkeistä tutkintoa (graduate students) opiskeli lukuvuonna 2015–2016 yhteensä 12 660 opiskelijaa. Opiskelijoista 4 144 oli ulkomailta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Get to know Nebraska Nebraskan yliopisto, nebraska.edu. Viitattu 31.10.2017. (englanniksi)
2. 1 2  Arkistoitu kopioUniversity of Nebraska. Headcount Enrollment History, Fall Semesters 1969-2016 (pdf) Nebraskan yliopisto, nebraska.edu.  Arkistoitu 7.11.2017. Viitattu 31.10.2017. (englanniksi)
3. ↑  Contact Us Nebraskan yliopiston lääketieteen keskus (UNMC), nebraska.edu. Viitattu 31.10.2017. (englanniksi)
4. ↑  Get to know Nebraska Nebraskan yliopisto, nebraska.edu. Viitattu 31.10.2017. (englanniksi)
5. ↑  Nebraska College of Technical Agriculture in Curtis Nebraskan yliopiston Lincolnin kampus, unl.edu. Viitattu 31.10.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Campuses (englanniksi) (nebraska.edu)
**Renpenningin oireyhtymä** on X-kromosomissa peittyvästi periytyvä oireyhtymä, joka aiheuttaa muun muassa kehitysvammaisuutta, lievää lyhytkasvuisuutta ja poikkeavat kasvonpiirteet. Oireyhtymä ilmenee toisistaan hieman poikkeavissa muodoissa, jotka johtuvat PQBP1-geenin mutaatiosta. Renpenningin oireyhtymää esiintyy lähinnä miehillä. Sen aiheuttavaa geenivirhettä kantavat naiset ovat lähes aina oireettomia tai hyvin vähäoireisia.

Renpenningin oireyhtymästä kärsivillä lapsilla sekä painon kehitys että pituuskasvu ovat usein heikentyneet. Motoriset ja kielelliset kehitysviiveet ovat tyypillisiä, ja noin kahdella kolmesta potilaasta on keskivaikea tai vaikea kehitysvamma. Lisäksi oireyhtymään saattaa liittyä epilepsia. Renpenningin oireyhtymä aiheuttaa mikrokefaliaa. Sille luonteenomaisia kasvonpiirteitä ovat pitkänomaiset, kolmiomaiset kasvot, ylöspäin suuntautuneet silmäluomien raot, harventuneet kulmakarvat, kookas nenä, muodoltaan poikkeavat korvat sekä lyhyt vako nenän ja ylähuulen välissä. Murrosiässä voidaan usein havaita kivesten poikkeuksellinen pienikokoisuus. Renpenningin oireyhtymässä voi ilmetä selkärangan ja selän alueen, joskus myös käden lihasatrofia. Pään kannattelu voikin olla vaikeaa. Noin viidesosasssa tapauksista esiintyy sydämen, suulaen, silmien ja peräaukon rakennepoikkeamia. Tällaisiin voivat kuulua suulakihalkio, kolobooma ja peräaukon umpeutuma.

Renpenningin oireyhtymän esiintyvyydeksi vastasyntyneillä on arvioitu alle yksi miljoonasta. Erotusdiagnostisesti huomionarvoinen tila on esimerkiksi Smith–Lemli–Opitzin oireyhtymä. Renpenningin oireyhtymän hoito on oireenmukainen. Oireisto on kuvattu vuonna 1962 ja nimetty Hans Renpenningin mukaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Johanna Rintahaka, Renpenningin oireyhtymä Tukiliitto 6.3.2023, viitattu 9.7.2023
1400-luvulta peräisin oleva silta Loir-joen yli, taustalla linnantorni.
**Lavardin** on Ranskan kunta Centre-Val de Loiren hallintoalueella Loir-et-Cherin departementissa. Sarthe-joen sivujoen Loirin varrella sijaitsevan kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 192. Kunta kuuluu departementissaan Montoire-sur-le-Loirin kantoniin Vendômen arrondissementissa.

Lavardinin nähtävyyksiin kuuluvat goottilainen kirkko ja keskiaikaisen linnan rauniot. Kunta kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön *Les Plus Beaux Villages de France*.

Lähteet
-------

1. ↑  List of The Most Beautiful Villages of France (Arkistoitu – Internet Archive), Les plus beaux villages de France. Viitattu 5.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lavardin (Loir-et-Cher)** Wikimedia Commonsissa

* Lavardinin matkailusivusto

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Lavardin (Loir-et-Cher)
Gustaf Magnus Leonhard Jägersköld
**Gustaf Magnus Leonard Jägerskiöld** (4. kesäkuuta 1831 Kemiö – 3. helmikuuta 1871 Helsinki) oli suomalainen upseeri ja valtiopäivämies.

Jägerskiöldin vanhemmat olivat eversti Christer Ludvig Jägerskiöld ja Hedvig Gustava Kristina Taube ja puoliso vuodesta 1864 Johanna Vilhelmina Augusta Ramsay (k. 1926), jalkaväenkenraali Anders Edvard Ramsayn tytär. Heidän poikansa oli professori Leonard Jägerskiöld. Krister Ludvig Reinhold Jägerskiöld oli puolestaan Gustaf Magnus Leonard Jägerskiöldin veli. Jägerskiöld oli merikadetti Pietarissa ja palveli sitten venäläisissä ja suomalaisissa joukko-osastoissa. Luutnantti hänestä tuli 1854, kapteeniluutnantti 1862 ja toisen luokan kapteeni 1870.

Jägerskiöld oli valtiopäiväedustaja aatelissäädyssä 1863–1864 ja 1867.

Lähteet
-------

1. 1 2  Geni: Gustaf Magnus Leonard Jägerskiöld Viitattu 11.8.2021.
2. 1 2  Adelsvapen-wiki: Adliga ätten Jägerskiöld nr 1100, Tab 15 Viitattu 11.8.2021.
3. ↑  Förteckning öfver Ridderskapets och Adelns medlemmar vid Landtdagens öppnande den 18 September 1863. Protokoll hållna hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln vid Landtdagen i Helsingfors åren 1863—1864. Första Häftet. Helsingfors: Finska Litteratur-Sällskapets tryckeri, 1864, s. 1-6.
4. ↑  Ridderskapets och Adelns medlemmar vid Landtagen in Helsingfors 1867. Protokoll förda hos Högl. Ridderskapet och adeln å Landtdagen i Helsingfors År 1867. Första häftet. Helsingfors: Hufvudstadsbladets Tryckeri, 1871, s. 1-4.
**Lauvusjärvi** on kapea ylänköjärvi Kuhmossa Kainuun kaakkoisosassa. Sen pinta-ala on 1,4 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 89 kilometriä itäkaakkoon.

Maantiede
---------

Lauvusjärven kaakkois–luoteissuuntainen pituus on 5,5 kilometriä. Järven keskiosan leveys lounaasta koilliseen on noin 400 metriä, etelä- ja pohjoisosa ovat kapeampia. Merkittävin lahti on järven eteläkolkan noin kaksi hehtaaria laaja Syvälahti. Lauvusjärven eteläosa on selvästi pohjoisosaa syvempi ja siellä on myös syvin piste, 19 metriä. Keskiosassa on useita 10–12-metrisiä syvänteitä.

Lauvusjärven saariluku on 17. Saarista laajin on järven eteläosan syvänteen luoteispuolella sijaitseva yli viisihehtaarinen Isosaari. Järven keskivaiheilla on pienten saarten ja luotojen rykelmä. Lauvusjärven rannat ovat suurelta osin metsämaata. Järven länsipuolella sijaitsee Lauvuskangas, jonka korkein kohta on noin 240 metriä merenpinnan yläpuolella. Lauvusjärven itäpuolella sijaitsee Tervajärvi (206,0 metriä mpy), järvien välisen noin kaksi kilometriä pitkän kannaksen nimi on Kannas ja sen alueella on kyläasutusta. Lauvusjärven eteläpuolella sijaitsee Ristijärvi (206,0 metriä mpy). Järven itäpuolitse kulkee kantatie 75.

Lauvusjärveen virtaa Kusettimenpuro kaakosta ja Tervapuro Tervajärveltä. Lauvusjärvi laskee Lauvusjokea luoteeseen kohti Haarajärveä (191,9 metriä mpy).

Lauvusjärven vesitilavuus on 6 286 000 kuutiometriä.

Lauvusjärvi (59.994.1.008) kuuluu Laavusjoen valuma-alueeseen (59.994), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Vepsänjoen valuma-alue (59.99) ja ensimmäinen on Ontojärven–Lentuan valuma-alue (59.9). Lauvusjärvi on Laavusjoen valuma-alueen laajin vakavesi. Seuraavaksi laajimmat ovat Ristijärvi, Mäntyjärvi ja Iso Raatejärvi. Alueeseen kuuluu 26 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Lauvusjärvi, vakavesi, Kuhmo
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 23.11.2022.
3. ↑  Lauvusjärvi. Järviwiki. Viitattu 23.11.2022.
4. ↑  Laavusjoen valuma-alue (59.994). Järviwiki. Viitattu 23.11.2022.
|  |
| --- |
| **Nebra hieroglyfein** |
| **Horus-nimi** |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Nebra*Auringon herra *tai* Aurinko on herra |
| **nimi kuningasluetteloissa** |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Kakau* |

**Nebra** (tai **Raneb**) oli muinaista Egyptiä 2. dynastian aikaan vuoden 2865 eaa. tienoilla hallinnut faarao.

Nebran hallituskaudesta ei tiedetä juuri mitään, sillä tältä ajalta ei ole löydetty juurikaan kirjallisia merkintöjä. Nebra on kuitenkin ensimmäinen faarao, jonka nimessä on Ra-jumalan nimi. Tämä tarkoittaa mahdollisesti, että Nebra perusti Ra-jumalan kultin.

Mit Rahinasta Memfiksen lähellä on löydetty steela, jossa on Nebran nimi. Tämä merkitsee mahdollisesti sitä, että hänen hautansa sijaitsee (edeltäjiensä tavoin) jossain päin Sakkaraa. Nebran sinetti on löydetty Hetepsekhemwyn haudasta Sakkarassa, joten on mahdollista, että Nebra valtasi haudan itselleen. 


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Hetepsekhemwy** | **Egyptin faarao**2. dynastia | Seuraaja:**Nynetjer** |
**Gustaf Manninen** (6. syyskuuta 1866 Hauho – 26. tammikuuta 1947 Pori) oli suomalainen valtiopäivämies ja sortokausien aktivisti. Manninen oli myös Porin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1905–1911 ja 1918–1920.

Elämä
-----

### Työura

Manninen syntyi Hauholla, josta hän 11-vuotiaana muutti perheensä mukana Poriin. Manninen työskenteli eri työläisammateissa ja myöhemmin varaston- ja myymälänhoitajana muun muassa Porin konepajalla, Pihlavan osuuskaupassa sekä Osuusliike Kansassa. 1910-luvun elintarvikesäännöstelyn aikana hän toimi Porin kaupungin lihakaupan johtajana, kunnes vuonna 1920 siirtyi Porin tiilitehtaan johtajaksi, josta tehtävästä jäi eläkkeelle 1940-luvulla.

### Politiikassa

Manninen liittyi Porin työväenyhdistykseen 1895 yhdessä muun muassa puuseppä Vilho Laineen kanssa. Yhdistys oli tuolloin vielä porvarillinen, ja siihen liittyneiden työläisten tavoitteena olikin ottaa wrightiläinen yhdistys työväestön haltuun. Vuonna 1899 Manninen nousi jo työväenyhdistyksen johtokuntaan ja lopullisesti valtaus onnistui keväällä 1903. Sortovuosien aikana Manninen oli passiivisen vastarinnan johtohenkilöitä Porissa. Vuonna 1903 hän oli toimintansa vuoksi lyhyen aikaa vangittuna Turun linnan vankilassa.

Manninen valittiin porvarissäädyssä Porin valtiopäiväedustajaksi 1905–1906, yhdessä Mikko Latvan ja F. A. Juseliuksen kanssa. Ruotsalaismielisten ja nuorsuomalaisten yhteisenä ehdokkaana ollut Manninen sai vaalissa eniten ääniä. Hän oli tuolloin sosialidemokraattisen puolueen jäsen, ja lähti ehdolle ilman Porin työväenyhdistyksen lupaa. Tämän vuoksi johtokunta katsoi Mannisen eronneen yhdistyksen sekä samalla myös puolueen jäsenyydestä.

Manninen oli aktiivisesti mukana myös muussa yhdistystoiminnassa, kuten raittiusliike Alphassa sekä Porin VPK:ssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Gustaf Mannisen kuolinilmoitus.  *Helsingin Sanomat*, 29.1.1947, s. 2. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 22.4.2020.
2. 1 2 3 4  Isännöitsijä Gustaf Manninen 60-vuotias.  *Satakunnan Kansa*, 5.9.1926, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 22.4.2020.
3. ↑  Päivästä päivään.  *Helsingin Sanomat*, 8.9.1936, s. 6. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 22.4.2020.
4. ↑  Päivästä päivään : 80-vuotiaita.  *Helsingin Sanomat*, 6.9.1946, s. 6. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 22.4.2020.
5. ↑  Seppälä, Aarne: *Valosta varjoon ja vaikuttajaksi. Työväenliikkeen nousu suomalaisessa yhteiskunnassa : Porin Työväenyhdistys ry 1887–2005*, s. 65, 68. Pori: Porin Työväenyhdistys, 2005. ISBN 952-91908-9-1.
6. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 223–224. Helsinki: Otava, 1921.
7. ↑  Porin kaupungin valtiopäivämiesvaali.  *Satakunta*, 25.11.1905, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 22.4.2020.
8. ↑  Porin Työväenyhdistyksen ylimääräisessä kuukausikokouksessa.  *Satakunta*, 28.11.1905, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 22.4.2020.
**Necil Kazım Akses** (6. toukokuuta 1908 Istanbul – 16. helmikuuta 1999 Ankara) oli turkkilainen säveltäjä. Hän oli nuorin Türk Beşleri -säveltäjäryhmään ("Turkin viisikko") kuulunut.

Akses sai opetusta Cemal Reşit Reyltä ja suoritti opintoja myös Wienissä Joseph Marxin johdolla sekä Prahassa Josef Sukin johdolla. 1930-luvulla Akses oli mukana perustamassa Ankaran valtionkonservatoriota, ja vuonna 1948 hänestä tuli sen johtaja. Vuonna 1958 Akses pääsi Turkin valtionoopperan ja -baletin yleisjohtajan asemaan, ja vuonna 1971 hän sai valtiontaiteilijan arvonimen. Akses toimi myös kansainvälisenä kulttuurilähettiläänä Bernissä ja Bonnissa.

Akses käytti musiikissaan turkkilaiskansallisia vaikutteita. Hänen tuotantoonsa kuuluvat muiden muassa oopperat *Mete* (1933) ja *Bay Önder* (1934) sekä neljä sinfoniaa. Varsinkin myöhemmällä urallaan Akses keskittyi tekemään orkesteriteoksia modernein taidemusiikin tekniikoin.

Lähteet
-------

1. ↑  Necil Kâzim Akses Universal Edition
2. 1 2 3 4  NECİL KAZIM AKSES Turkish Music Portal
3. ↑  OPERALARIMIZ (1917 - 2017), s. 109 Dr. ELİF SANEM GÜLEÇ, Dr. İBRAHİM ŞEVKET GÜLEÇ
4. ↑  Historical Dictionary of Turkey, s. 41 Metin Heper, Duygu Öztürk-Tunçel, Nur Bilge Criss


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Gustav Adolf "Gustaf" Lindberg** (16. kesäkuuta 1882 Tuusula – 5. syyskuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Ruotsalainen kansanpuolue.

Lindberg valittiin eduskuntaan kolmissa vaaleissa, 1924, 1927 ja 1929, ja hän toimi kansanedustajana kuuden vuoden ajan, toukokuusta 1924 lokakuuhun 1930. Hän edusti Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Eduskunnan valiokunnista hän vaikutti kulkulaitosvaliokunnassa, sotilasasiainvaliokunnassa, suuressa valiokunnassa ja työväenasiainvaliokunnassa. Hän toimi poliittisella urallaan myös Tuusulan kunnallislautakunnan ja kunnanvaltuuston jäsenenä.

Kansakoulun, maanviljelyskoulun ja kansanopiston käynyt Lindberg oli varsinaiselta ammatiltaan maanviljelijä. Hän viljeli maata synnyinkunnassaan Tuusulassa.

Lindbergin isä oli maanviljelijä August Emil Lindberg ja äiti Amanda Fredrika Lindqvist. Hänen puolisonsa oli Anna Maria Malmlund, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1913. Gustaf Lindberg kuoli syyskuussa 1932, 50-vuotiaana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  .aspx Gustaf Lindberg *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1924–1927 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(23) | 
* Anderson
* Björk
* von Born
* Estlander
* Forsberg
* Furuhjelm
* Hornborg
* Hästbacka
* Inborr
* Jacobsson
* Jern
* Klockars
* Kulenius
* Laurén
* Lindberg
* Mangs
* Molin
* Palmgren
* Procopé (1924–1926)
* Sergelius (1926–1927)
* Schauman
* Witting
* Åkerblom
* Österholm

 |

 |

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1927–1929 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(24) | 
* von Born
* Broman
* Bäck
* Colliander
* Estlander
* Forsberg
* von Frenckell
* A. Furuhjelm
* R. Furuhjelm
* Helenelund
* Hästbacka
* Inborr
* Jacobsson
* Jern
* B. Kullberg
* H. Kullberg
* Lindberg
* Molin
* Palmgren
* Schauman
* Sergelius
* Tåg
* Åkerblom
* Österholm

 |

 |

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1929–1930 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(23) | 
* von Born
* Bäck
* Colliander
* Estlander
* Forsberg
* von Frenckell
* Furuhjelm
* Haga
* Hintz
* Hästbacka
* Inborr
* Jacobsson
* Jern
* Kullberg
* Laurén
* Lindberg
* Mangs
* Molin
* Palmgren
* Sanmark
* Schauman
* Sergelius
* Österholm

 |

 |



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
Valtiopäivien 1904–1905 rauta­tie­valio­kunnan jäsenet Juuso Hedberg ja Gustaf Johannes Winter.
**Gustaf Johannes Winter** (13. helmikuuta 1868 Lappeenranta – 31. joulukuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä *Alho* ja *H. Vaahersalo*.

Winterin vanhemmat olivat kaupunginlääkäri Edvard Winter ja Henrika Kristina Hällström. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin alkeisopistosta 1886, opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1888, filosofian maisteriksi 1890, lääketieteen kandidaatiksi 1891 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1894. Winter toimi Sortavalan yleisen sairaalan ylilääkärinä 1895–1918. Suomen sisällissodan aikana Winter oli valkoisten Karjalan armeijan ylilääkärinä. Viimeksi hän toimi yksityislääkärinä Helsingissä vuodesta 1918 alkaen.

Winter oli Sortavalan kaupunginhallituksen jäsen 1910–1914. Hän on aloitteentekijänä, kun Sortavalaan alettiin suunnitella uutta piirisairaalaa 1898, ja osallistui myös ensimmäisten valtakunnallisten laulujuhlien järjestämiseen Sortavalan Vakkosalmen puistossa. Winter rakennutti vuonna 1909 Sortavalan lähelle Tarulinna-nimisen kansallisromanttista tyyliä edustaneen huvilan, jonka suunnitteli arkkitehti Eliel Saarinen.

Winter oli Sortavalan edustaja porvarissäädyssä valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906.

Viron vapaussodan aikana Winter toimi Viron Avustamisen Päätoimikunnan sairaanhoitoasiain toimikunnan puheenjohtajana ja sairaalan ylilääkärinä.

Winter oli naimisissa vuodesta 1894 Aina Johanna Cederbergin kanssa.

Teoksia
-------

### Omalla nimellä

* *Lisiä epilepsian operativiseen hoitoon: Kaulasympaticus-resektsionista essentielli epilepsiassa. Esitelmä.* Eripainos Duodecimistä. Helsinki 1902.
* *Mitä muutoksia olisi toivottava n. k. yleisten siviilisairaalain lääkärien asemaan nähden: Alustus sairashuone-lääkärien kokouksessa Helsingissä syyskuun 16 päivänä*. Helsinki 1903.
* *Sortavalan yleisestä sairastalosta: Angiotrypsian käyttämisestä kirurgisissa leikkauksissa*. Eripainos Duodecimistä. Helsinki 1903.

### Nimimerkillä H. Vaahersalo

* *Ceylon: Kuvauksia ja vaikutelmia tropiikin ihmesaarelta*. Matkoja ja seikkailuja 5. Kirja, Helsinki 1925.

Lähteet
-------

* Gustaf Johannes Winter SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)[vanhentunut linkki]
* WINTER Gustaf Johannes. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.

### Viitteet

1. ↑  Tarulinna Tohtori Winterin huvila, Suomen Sotahistoriallinen Seura ry Sotahistorialliset kohteet
2. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 360–361. Helsinki: Otava, 1921.
3. ↑  Pekka Linnainen: Presidentinlinnan "Viro-keskus" 100 vuotta *Estofennia*.  11.7.2018. Helsinki. Viitattu 11.7.2018.
| "Daytonian apinajuttu"Antti Syrjäniemi |
| --- |
|  |
| Singlen tiedot |
|  Äänitetty  | 15. huhtikuuta 1929, New York |
|  Julkaistu | 1929 |
|  Formaatti | gramofonilevy |
|  Tuottaja(t) | Joseph A. Blumenthal |
|  Kesto | 03.07 |
|  Levy-yhtiö | Victor |

**Daytonian apinajuttu** (myös **Daytonin apinajuttu**) on amerikansuomalaisen laulajan Antti Syrjäniemen vuonna 1929 levyttämä kappale, joka paremmin tunnetaan Tuomari Nurmion 1980-luvun alussa laulamana versiona. Se kertoo Tennesseen Daytonissa vuonna 1925 käydystä "apinaoikeudenkäynnistä", jossa paikallinen opettaja tuomittiin sakkorangaistukseen evoluutioteorian opettamisesta.

Alkuperäinen versio
-------------------

Syrjäniemi levytti sanoittamansa ja säveltämänsä laulun kitaran ja harmonikan säestyksellä New Yorkissa 15. huhtikuuta 1929. Samassa sessiossa äänitettiin myös kaksi muuta musiikkikappaletta sekä kaksi pääosin puhuttua huumoriesitystä. Kappaleen toinen masterlevy on nykyään Yhdysvaltain kongressin kirjaston kokoelmissa. Syrjämäen esitys on mukana myös muutamilla kokoelmalevyillä, kuten Love Recordsin vuonna 1970 julkaisemalla albumilla *Värssyjä sieltä ja täältä* sekä 2013 ilmestyneellä amerikansuomalaisten työväenlaulujen kokoelmalla *Proletaarit nouskaa*.

Muita levytyksiä
----------------

Kappaleen tunnetuimmat versiot ovat Tuomari Nurmion esittämiä nimellä *Daytonan apinajuttu*. Hän toimii laulajana Pedro’s Heavy Gentlemenin singlellä, joka on mukana myös vuonna 1980 ilmestyneellä yhtyeen samannimisellä esikoislevyllä. Lisäksi Nurmio esittää kappaleen albumin Ruotsissa julkaistulla versiolla nimellä *Apamålet i Dayton*. Kaksi vuotta myöhemmin Nurmio teki laulusta vielä uuden version kokoelma-albumilleen *Valitut Palat*. *Daytonan apinajutun* ovat levyttäneet myös ainakin Martti "Huuhaa" Innanen, osana vuonna 1981 valmistunutta radiokuunnelmaansa *Joe Smith Rasilian satemetsässä*, sekä iskelmälaulaja Jukka Heino.

Lähteet
-------

1. ↑  Victor matrix BVE-51229. Daytonian apinajuttu / Antti Syrjaniemi Discography of Historical American Recordings. Viitattu 9.1.2015.
2. ↑  Hiski Salomaa ‎– Värssyjä Sieltä Ja Täältä Discogs. Viitattu 9.1.2015.
3. ↑  Proletaarit nouskaa! – Amerikansuomalaisia työväenlauluja 1914-1931 (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Kansanmusiikkiliitto. Viitattu 9.1.2015.
4. ↑  Pedro's Heavy Gentlemen – Daytonin apinajuttu / That's a plenty Tuomari Nurmio. Viitattu 9.1.2015.
5. ↑  Daytonin apinajuttu Fono-äänitetietokanta. Viitattu 9.1.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Antti Syrjämäen alkuperäisversio Ylen Elävässä arkistossa
**Dayton Contemporary Dance Company** (**DCDC**) on Daytonissa Ohiossa toimiva modernia tanssia esittävä tanssiseurue. Ohiolainen Jeraldyne Blunden perusti sen 1968, ja se on yksi suurimmista Yhdysvaltain tanssiseurueista New Yorkista länteen ja Chicagosta itään.

Daytonilainen Jeraldyne Blunden perusti DCDC:n vuonna 1968 tuodakseen afroamerikkalaisen modernin tanssin yleisölle. Seurue kasvoi nopeasti ja sai taiteellista mainetta. Blunden rahoitti seurueen toimintaa tanssiopetuksesta saamillaan tuloilla. Ensimmäisten 20 vuoden ajan seurue pysyi kasassa, vaikka sillä ei varsinaisesti ollut kunnollista liikemallia. Se joutui kuitenkin vaikeuksiin 1990-luvulla, kun monet sen tukijoista vetivät rahojaan pois. DCDC alkoi tehdä yhteistyötä konsulttiyrityksen kanssa ja pystyi sen tuella kääntämään taloutensa voitolliseksi. Vuonna 1997 tehdyn suunnitelman ansiosta seurue teki voittoa vuonna 1999.

DCDC:n repertuaariin kuuluu monien maailmanlaajuisesti tunnettujen koreografien teoksia. Vuonna 1988 DCDC oli yksi neljästä tanssiseurueesta, jotka American Dance Festival valitsi osallistumaan projektiin, joka käsitteli afroamerikkalaista perinnettä amerikkalaisessa modernissa tanssissa. Tämän jälkeen seurue on vieraillut jokaisessa Yhdysvaltain osavaltiossa ja tehnyt vierailuja muun muassa Venäjälle, Saksaa, Ranskaan, Puolaan, Etelä-Koreaan, Bermudalle, Kanadaan ja Chileen.

Lähteet
-------

1. ↑  Thompson, Julie: Dancing out of debt *Dayton Business Journal*.  18.3.2002. American City Business Journals. Viitattu 21.12.2013. (englanniksi)
2. ↑  DCDC History Dayton Contemporary Dance Company. Viitattu 21.12.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivut (englanniksi)
**NRC Group Finland Oy** on pohjoismaiseen NRC Groupiin kuuluva suomalainen rauta- ja raitioteiden rakentaja, raideinfran sähköverkkojen ja turvalaitejärjestelmien rakentaja ja kunnossapitäjä sekä rautatiemateriaalien toimittaja. NRC Group on pohjoismainen infra-alan toimija, joka työllistää noin 2 000 ammattilaista Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa, joista Suomessa noin 1 000. Konsernin liikevaihto vuonna 2021 oli noin 586 miljoonaa euroa.

Yhtiön historia
---------------

**NRC Group Finland Oy** (vuosina 2010–2019 **VR Track Oy** ja sitä ennen **Oy VR-Rata Ab**) on syntynyt, kun Valtionrautatiet vuonna 1995 jaettiin osiin. Radanpidon suunnittelu-, rakentamis- ja kunnossapitopalveluja harjoittamaan perustettiin Oy VR-Rata Ab, josta vuonna 2010 tuli VR Track Oy. Aikaisemmin yritys toimi lisäksi Virossa sekä Ruotsissa infran suunnittelijana (VR Infrapro) ja rautateiden rakentajana sekä kunnossapitäjänä (VR Track Sweden). VR Track lopetti Viron-liiketoimintansa vuonna 2016. Lokakuussa 2018 norjalainen NRC Group ilmoitti ostavansa VR Trackin.

NRC Group ilmoitti elokuussa 2019 myyvänsä Swecolle koko suunnitteluliiketoimintansa, joka sisältää Ruotsissa toimivan Nordic Infrapro AB:n ja Suomessa toimivan NRC Arcus Oy:n. Kauppa toteutui marraskuussa 2019. Kauppa vaati Suomen kilpailuviranomaisen hyväksynnän. NRC Group keskittyy radan kunnossapitoon ja rakentamiseen.

Toiminta
--------

NRC Group on merkittävä pohjoismainen raideinfra-alan toimija. Suomessa NRC Group on erikoistunut raideinfran rakentamiseen ja kunnossapitoon yli 150 vuoden kokemuksella. Yhtiö on myös merkittävä rautatiemateriaalien toimittaja. NRC Group on raitioteiden rakentamisen ja kunnossapidon ammattilainen ja allianssiosaajien kärkeä. Yhtiö on mukana rakentamassa muun muassa Raide-Jokeria, Tampereen raitiotietä ja Kruunusiltojen raitiotietä. NRC Group on yksi Suomen suurimmista radanrakentajista. Rautatietekniikan lisäksi palveluihin kuuluu muuta infrarakentamista, kuten ratainfran ulkopuolista sähkö- ja sillanrakentamista. NRC Group ylläpitää Suomen rataverkkoa radan, raitioteiden ja sähköjärjestelmien kunnossapidolla. NRC Group on keskeinen toimija rautatiemateriaalien hankinnassa, varastoinnissa sekä toimituksessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kauppalehti: NRC Group Finland Oy | Yritys- ja taloustiedot | Kauppalehti *Kauppalehti*. Viitattu 6.9.2019.
2. ↑  VR-konserni uudistaa brändejään. VR Group 1.10.2010.
3. ↑  VR Track - Palvelut VR Track.  Arkistoitu 14.9.2017. Viitattu 3.8.2017.
4. ↑  Tatu Kuukkanen: Norjalainen NRC Group ostaa VR Trackin – kaupassa muodostuu Pohjoismaiden suurin raideinfrayhtiö  11.10.2018. Yle Uutiset. Viitattu 13.10.2018.
5. ↑  NRC Group keskittyy kunnossapitoon ja rakentamiseen ‒ myy suunnitteluliiketoiminnan Swecolle *NRC Group*.  12.8.2019. Viitattu 6.9.2019. [vanhentunut linkki]
6. ↑  NRC myy Swecolle suunnittelubisneksen - Osto&Logistiikka *www.ostologistiikka.fi*. Viitattu 6.9.2019.
7. ↑  Ilona Tyystjärvi: Sweco ostaa NRC Groupin suunnitteluliiketoiminnan *Kauppalehti*. Viitattu 6.9.2019.
8. ↑  Www.nrcgroup.fi*lähde tarkemmin?*
**Kaunissaaren tekojärvi** (vir. *Kaunissaare veehoidla*)  on Virossa Anijan maalaiskunnassa Harjumaalla sijaitseva padottu järviallas.

Maantietoa
----------

Tekojärvi on muodostettu patoamalla Jägala jõen uoma 50 metriä pitkällä padolla. Järven pohjoisrantaa kiertää maapato, jolla on kasvatettu varastoitavaa vesimäärää ja nostamalla järven vedenpintaa. Järven pinta-ala on 30 hehtaaria ja se on 1,4 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä. Sen itäpäässä on kaksi saarta, joiden yhteinen pinta-ala on 0,52 hehtaaria. Saaret ovat 100 metriä ja 85 metriä pitkät. Jägala jõgi on järven läpi virtaava joki, mutta siihen laskee myös Kõrgimäe kraavi. Järven valuma-alueen laajuus on 830,7 km².

Järven keskisyvyys on 2,3 metriä ja suurin syvyys 5 metriä. Järvialtaan maksimitilavuudeksi on arvioitu 0,00160 kuutiokilometriä eli 1,60 miljoonaa kuutiometriä, mutta annetulla keskisyvyydellä järven tilavuudeksi tulee vain 0,69 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 4,0 kilometriä. Sen pohjoisrannat ovat metsämaata ja etelärannat peltoa, niittyjä ja asuinaluetta. Järven kaakkoisrannassa sijaitsee Kaunissaaren kylä ja luoteispuolella Jägala jõen länsirannoilla Lehtmetsän kylä.

Vesistöjärjestelyitä
--------------------

Tekojärvi on muodostettu Tallinnan vesihuoltoa varten. Sen koillispäähän on johdettu luoteen suunnalta Aavoja-Kaunissaare kanal, joka johtaa 2,8 kilometrin päästä Aavojan tekojärvestä vettä Kaunissaaren tekojärveen. Järven lounaispäästä lähteen länteen Jägala-Pirita kanal, joka laskee vedet 25 kilometrin päähän Pirita jõgeen.

Kaunissaaren vesivoimalaitos
----------------------------

Patoaukon vasemmalla puolella sijaitsee Kaunissaaren vesivoimalaitos (vir. *Kaunissaare hüdroelektrijaam*), joka voi tuottaa kahdella vesiturbiinilla 0,246 megawattia sähköenergiaa. Samalla puolella patoa on myös kalaportaat.

Järven luokittelu
-----------------

Järvi luokitellaan limnologisesti kasvillisuudeltaan rehevöityneeksi (vir. *makrofüüdijärv tai suurtaimerikas järv*, MF), jolloin sekä pohja- ja rantakasvillisuus että kelluvalehtinen kasvillisuus kukoistaa. Tällaiset järvet ovat yleensä myös matalia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 31.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3 4  Keskkonnaregister: Kaunissaare veehoidla (vee2002440) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 31.3.2017. (viroksi)
3. ↑  Vesiveski: Kaunissaare hüdroelektrijaam[vanhentunut linkki], viitattu 26.6.2017
**Patrick Joseph "Pat" Bonner** (s. 24. toukokuuta 1960 Cloughglass) on irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pituudeltaan 188-senttimetrinen. Hän edusti koko ammattilaisuransa ajan skotlantilaisseura Celticiä. Hän pelasi Irlannin maajoukkueessa 80 maaottelua.

Bonner pelasi Englannissa Leicester Cityn junioreissa. Hän siirtyi skotlantilaisseura Celticiin kesällä 1978 ja pelasi siellä 20 vuotta, joskaan ei enää vuoden 1995 jälkeen kuulunut pelaavaan kokoonpanoon. Hän pelasi seurassa kaikkiaan 641 ottelua. Hän voitti Skotlannin liigamestaruuden neljä kertaa ja Skotlannin cupin myös neljä kertaa.

Bonner pelasi Irlannin maajoukkueessa 80 maaottelua vuosina 1981–1996. EM-kilpailuissa 1988 hän pelasi joukkueensa kaikki kolme ottelua, joissa Irlanti voitti Englannin 1–0, pelasi Neuvostoliiton kanssa tasan 1–1 ja hävisi Alankomaille 0–1. MM-kilpailuissa 1990 hän pelasi Irlannin kaikki viisi ottelua joukkueen yltäessä puolivälieriin ja torjui Romaniaa vastaan pelatun neljännesvälierän päättäneessä rangaistuspotkukilpailussa Romanian viidentenä laukojana vuorossa olleen Daniel Timoften laukauksen. MM-kilpailuissa 1994 hän pelasi joukkueensa kaikki neljä ottelua, mutta neljännesvälierässä Alankomaita vastaan hän päästi ensimmäisen jakson lopulla Wim Jonkin löysän kaukolaukauksen helposti käsiensä kautta maaliin, jolloin Alankomaat pääsi 2–0-johtoon, mikä jäi myös lopputulokseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Pat Bonner Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. 1 2  Mamrud, Roberto: Ireland - Record International Players  20.12.2019. RSSSF. Viitattu 31.8.2020. (englanniksi)
3. 1 2  Celtic's One Club Men, No.3 – Pat Bonner *Celtic Quick News*.  17.3.2015. Viitattu 31.8.2020. (englanniksi)
4. ↑  Ekberg, Jari: *Kuin taivasta koskettaisi*, s. 366. Atena, 2014. ISBN 978-952-300-049-0.
5. ↑  Salmenkylä, Riku (toim.): *USA 1994 jalkapallon MM-kisakirja*, s. 94, 167–168. Suomen International Publications, 1994. ISBN 951-96178-5-X.
6. ↑  Ekberg, Jari: *Kuin taivasta koskettaisi*, s. 396. Atena, 2014. ISBN 978-952-300-049-0.

  

Irlannin tasavallan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1990
1 Bonner
2 Morris
3 Staunton
4 McCarthy
5 Moran
6 Whelan
7 McGrath
8 Houghton
9 Aldridge
10 Cascarino
11 Sheedy
12 O'Leary
13 Townsend
14 Hughton
15 Slaven
16 Sheridan
17 Quinn
18 Stapleton
19 Kelly
20 Byrne
21 McLoughlin
22 Peyton
Valmentaja Charlton

Irlannin tasavallan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1994
1 Bonner
2 Irwin
3 Phelan
4 Moran
5 McGrath
6 Keane
7 Townsend
8 Houghton
9 Aldridge
10 Sheridan
11 Staunton
12 G. Kelly
13 Kernaghan
14 Babb
15 Coyne
16 Cascarino
17 McGoldrick
18 Whelan
19 McLoughlin
20 D. Kelly
21 McAteer
22 A. Kelly
Valmentaja Charlton



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Pat Conroy ja Tom Poland vuonna 2013
**Donald Patrick Conroy** (26. lokakuuta 1945 Atlanta, Georgia – 4. maaliskuuta 2016 Beaufort, Etelä-Carolina), paremmin tunnettu nimellä **Pat Conroy**, oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hänet tunnetaan erityisesti teoksestaan *Vuorovetten prinssi*, josta on tehty myös samanniminen elokuvasovitus.

Conroyn esikoisteos *The Boo* ilmestyi vuonna 1970 hänen ollessaan vielä opiskelijana Charlestonin sotilasakatemiassa, jonne hänen sotilasisänsä oli hänet määrännyt. Vuonna 1976 Conroy julkaisi teoksen *Suuri Santini* (*The Great Santini*), joka johti hänen läpimurtoonsa kirjailijana. Teos perustui Conroyn omiin lapsuudenkokemuksiin, ja hän totesi myöhemmin, että paljastava teos vaikutti paitsi hänen ja silloisen vaimonsa, myös hänen vanhempiensa avioeron syntyyn.

Vuonna 2013 ilmestynyt suomentamaton *The Death of Santini* on omaelämäkerta ja kertoo hänen suhteestaan isäänsä, joka oli kaunokirjallisen *Suuren Santinin* aiheena.

Pat Conroy asui Etelä-Carolinan Fripp Islandilla ja oli naimisissa kirjailija Cassandra Kingin kanssa. Hän kuoli 70-vuotiaana haimasyöpään kotonaan 4. maaliskuuta 2016.

Suomennetut kirjat
------------------

* *Suuri Santini* (*The Great Santini*, 1976.) Suom. Hilkka Pekkanen, WSOY, 1993
* *Salaliitto* (*The Lords of Discipline*, 1980.) Suom. Arto Häilä, WSOY, 1988
* *Vuorovetten prinssi* (*The Prince of Tides*, 1986.) Suom. Arto Häilä, WSOY, 1987
* *Aaltojen soitto* (*Beach Music*, 1995.) Suom. Erkki Jukarainen, WSOY, 1996
* *Etelän tuulet* (*South of Broad*, 2009.) Suom. Irmeli Ruuska, WSOY, 2010.

Suomentamattomat kirjat
-----------------------

* *The Boo*, 1970
* *The Water Is Wide*, 1972
* *The Pat Conroy Cookbook: Recipes of My Life*, 1999
* *My Losing Season*, 2002
* *Unrooted Childhoods: Memoirs of Growing up Global*, 2003
* *My Reading Life*, 2010
* *The Death of Santini*, 2013 (omaelämäkerta)

Lähteet
-------

1. 1 2  Lauderdale, David: Beaufort’s prince Pat Conroy rests at home *The Beaufort Gazette*.  4.3.2016. Viitattu 5.3.2016. (englanniksi)
2. ↑  Conroy Memoir About His Father Coming In October *apnewsarchive.com*. Viitattu 6.3.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Pat Conroyn virallinen kotisivu
* Pat Conroyn muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Keihäsmittari** (*Rheumaptera hastata*) on pohjoisen pallonpuoliskon alueella yleinen, päivällä lentävä perhoslaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Keihäsmittari on suurehko mittariperhoslaji. Sillä on voimakas, puhtaan mustavalkoinen siipikirjailu. Siipien pohjaväri on musta, mutta valkoinen on tavallisesti siipien hallitseva väri. Ulompi poikkiviiru on valkoinen, leveä ja sen keskellä saattaa olla mustia pisteitä. Etusiivissä ulommasta poikkiviirusta suuntautuu siiven ulkosyrjää kohti selkeä keihäänkärkeä muistuttava kuvio. Takasiivessä kuvio ei välttämättä ole yhtä selvä. Siiven tyviosan valkoinen viiru on keskivaiheiltaan leventynyt ja ainakin etusiivessä se yhtyy ulompaan poikkiviiruun. Siipiväli 34–38 mm. Lentävä yksilö näyttää vaalealta.

Lajista tavataan huomattavan usein yksilöitä, joilta puuttuu joko jompikumpi tai molemmat takasiivet.

Ilman tarkempaa tutkailua keihäsmittari muistuttaa kovasti pienempää sukulaistaan vasamamittaria (*Rheumaptera subhastata*) sekä muutamia raanumittarilajeja (suku *Epirrhoe*).

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Keihäsmittaria tavataan useina alalajeina koko Euroopasta Venäjän poikki Kanadaan ja Yhdysvaltojen itärannikolle ulottuvalla vyöhykkeellä. Suomessa se on yleinen koko maassa pohjoisinta Lappia myöten. Laji lentää kesäkuusta heinäkuun alkuun.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Keihäsmittari viihtyy valoisien metsien laidoilla ja aukkopaikoilla sekä pensaikkoisilla niityillä. Enimmäkseen päivällä lentävänä lajina se tulee harvoin valolle. Se lentää vilkkaasti ja ollessaan laskeutuneena kasvillisuuteen perhonen levittelee siipiään toistuvasti. Vaikka laji onkin yleinen, aikuisia perhosia tavataan yleensä vain yksitellen. Keihäsmittarin toukka elää koivuilla ja pajuilla sekä herukoilla, mustikoilla ja suomyrtillä. Joinakin vuosina lajia on varsin runsaasti, jolloin toukkia pidetään jopa koivun tuholaisena, joskaan vahingot eivät yleensä ole taloudellisesti merkittäviä. Toukka elää ympärilleen keräämänsä lehtikieppiä ja talvehtii maassa kotelona.

Keihäsmittarin toukka amerikkalaisen koivun lehdellä.

Ravintokasvi
------------

Toukka elää erityisesti koivuilla (*Betula*) sekä pajuilla (*Salix*).

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. 1 2  Metlan sivu (Arkistoitu – Internet Archive)
4. 1 2  Mikkola K, Jalas I, Peltonen O. 1985. Suomen perhoset. Mittarit 1. Suomen Perhostutkijain Seura. Tampereen kirjapaino Oy Tamprint. ISBN 951-99620-7-7
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Pertti Pakkanen: Suomen *Euphyia*, *Epirrhoe* ja *Rheumaptera* -lajit

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1549034
* ARKive: rheumaptera-hastata
* BAMONA: Rheumaptera-hastata
* BioLib: 52750
* BOLD: 19102
* CoL: 4S6DH
* EoL: 297107
* Fauna Europaea: 445179
* Fauna Europaea (new): 2f83a435-5f58-45a0-a45d-f7e7da68b114
* GBIF: 1977068
* iNaturalist: 205039
* IRMNG: 10621246
* ITIS: 189232
* LepIndex: 226776
* LoB: 4678
* NatureServe: 2.116290
* NBN: NBNSYS0000005867
* NCBI: 691601

 |

 |
**Konstruktiivinen empirismi** on eräs empirismin muoto. Sen merkittävin kehittäjä on Bas C. van Fraassen erityisesti teoksessaan *The Scientific Image* (1980).

Konstruktiivisessa empirismissä tieteelliset teoriat tulkitaan semanttisesti kirjaimellisesti, ne pyrkivät olemaan empiirisesti riittäviä, ja niiden hyväksymiseen riittää uskomus siihen, että ne ovat empiirisesti riittäviä. Teoria on semanttisesti kirjaimellinen jos ja vain jos teorian käyttämä kieli tulkitaan niin, että teorian esittämät väitteet ovat joko tosia tai epätosia (päinvastoin kuin instrumentalistisessa tulkinnassa). Teoria on empiirisesti riittävä jos ja vain jos kaikki mitä se sanoo havaittavissa olevista entiteeteistä on totta, toisin sanoen teorioilta vaaditaan vain, että ne kuvaavat oikein todellisuuden havaittavissa olevia osia.

Konstruktiivinen empirismi on näin normatiivinen, semanttinen ja tietoteoreettinen teesi. Ajatus siitä, että tiede pyrkii olemaan empiirisesti riittävää, muodostaa normatiivisen osan; että teoriat ovat semanttisesti kirjaimellisia, muodostaa semanttisen osan; ja että teorioiden hyväksymiseen riittää uskomus empiirisestä riittävyydestä muodostaa tietoteoreettisen osan.

Konstruktiivinen empirismi asettuu tieteellistä realismia, loogista empirismiä ja instrumentalismia vastaan. Konstruktiivinen empirismi ja tieteellinen realismi ovat yhtä mieltä siitä, että teoriat ovat semanttisesti kirjaimellisia, minkä looginen empirismi ja instrumentalismi kieltävät. Konstruktiivinen empirismi, looginen empirismi ja instrumentalismi ovat yhtä mieltä siitä, etteivät teoriat pyri totuuteen havaitsemattomissa olevien entiteettien suhteen, minkä tieteellinen realismi kieltää.

Katso myös
----------

* Konstruktivistinen tietoteoria

Kirjallisuutta
--------------

* van Fraassen, Bas: *The Scientific Image*. Oxford: Oxford University Press, 1980. ISBN 0-19-824427-4.
* Godfrey-Smith, Peter: *Theory and Reality*, s. 184-186, 234. University of Chicago Press, 2003. ISBN 0-226-30063-3.
* Monton, Bradley (toim.): *Images of Empiricism: Essays on Science and Stances, with a Reply from Bas C. van Fraassen*. Oxford: Oxford University Press, 2007. ISBN 0199218846.

Aiheesta muualla
----------------

* Maung, Hane Htut: In Defense of van Fraassen (Arkistoitu – Internet Archive) *Symposia* - The Online Philosophy Journal (englanniksi)
* Monton, Bradley & Mohler, Chad: Constructive Empiricism *The Stanford Encyclopedia of Philosophy*. The Metaphysics Research Lab. Stanford University.  (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Constructive empiricism