recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kajaanin lukio** on Kajaanissa toimiva lukio, jonka tilat ovat entisen Kauppaopiston rakennuksessa Vuorikadulla. Kajaanin lukiossa on yleislinja- ja musiikkilinja sekä aikuislinja. Lukion musiikkilinja toteuttaa lukion saamaa valtakunnallista musiikin erityistehtävää. Lukion opiskelija voi täydentää opintojaan sekä ammatti-, ammattikorkeakoulu- että yliopisto-opinnoilla.

Vuonna 2018 Kajaanin lukiossa opiskeli noin 600 henkeä. Noin 50 oppilasta suorittaa kaksoistutkintoa.

Kajaanin lukio on osa Kajaanin kaupungin koulutusliikelaitosta.

Vuokatti-Ruka Urheiluakatemia
-----------------------------

Vuokatti-Ruka Urheiluakatemia on tarkoitettu tavoitteellisesti harjoitteleville nuorille urheilijoille. Lajivalmennusta on Kajaanissa jalkapallossa, jääkiekossa, salibandyssa, yleisurheilussa ja tanssissa. Vuokatissa lajivalmennusta on ampumahiihdossa, hiihtosuunnistuksessa, maastohiihdossa, yhdistetyssä, lumilautailussa, uinnissa, lentopallossa ja pesäpallossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hae yhteystietoa Kajaanin lukio, kajaaninlukio.fi. Viitattu 25.7.2021.
2. ↑  Tiina Suutari: Kajaanin lukiosta valmistuvat menestyivät kansallisissa tiedekilpailuissa – Maantieteessä paikka OlympiajoukkueeseenArkistoitu kopio  2.6.2021. kainuunsanomat.fi.  Arkistoitu 25.7.2021. Viitattu 25.7.2021.
3. 1 2  Lukio ja ammatillinen koulutus Kajaanin kaupunki, kajaaani.fi. Viitattu 25.7.2021.
4. ↑  Lukiokoulutuksen oppilaat (xlsb) (tieto löytyy klikkaamalla opetuksen järjestäjää "Kajaanin kaupunki") Opetushallinnon tilastopalvelu Vipunen, vipunen.fi. Viitattu 25.7.2021.
5. ↑  Urheiluakatemia: Vuokatti-Ruka Urheiluakatemia – huippujen kasvattaja Kajaanin kaupunki, kajaaani.fi. Viitattu 25.7.2021.
**Angora projekti** oli SS Amtesin ohjaama projekti, jonka tarkoituksena oli kasvattaa angorakaneja angoravillan vuoksi. Angoravilla tunnetaan sen pehmeyden ja lämmöneristyksen vuoksi, minkä takia Himmler päätti määrätä angora projektin kasvattamaan angorakaneja, jotta Saksan sotilaat pysyisivät lämpiminä sodassa. Angora projektin kaneja kasvatettiin noin kolmellakymmenellä eri keskitysleirillä, muun muassa Auschwitzissa, Mauthausenissa, sekä Dachaussa.

Himmlerille kuuluva sidottu nide otsikoitu *Angora* löytyi maalaistalosta hänen muiden papereidensa kera toisen maailmansodan loppuvaiheissa. Nide, jonka löysi *Chicago Tribune*n sotakirjeenvaihtaja Sigrid Schultz, kertoo angora projektin tarinan.

Angorakanien villa ajettiin, muun muassa käytettäväksi Luftwaffe lentäjien takkien vuoriin. Angorakanit söivät tieteellisesti valmistettua ruokaa, sekä asuivat niille rakennetuissa kopeissa keskitysleireillä. Sodan lopussa angorakanien kopit hylättiin ja joidenkin huhujen mukaan liittoutuneet vapauttajat olisivat syöneet angorakaneja, mutta tästä ei ole todisteita.

Natsien sotarikostoimikunta sai todistajanlausunnon angora projektista, mutta he eivät pystyneet löytämään todisteita angora projektista, kunnes vuosia myöhemmin vuonna 1965 Schultz lahjoitti *Angora* niteen Wisconsinin Historialliselle Seuralle. Nykypäivänä Himmlerin *Angora* nidettä pidetään Wisconsinin Historiallisella Seuralla tallessa. Niteen kuvia sekä kaavioita voi katsella Wisconsinin Historiallisen Seuran digitaalisesta kokoelmasta.

1. 1 2 3 4  Stassa Edwards: Nazis Secretly Bred Angora Rabbits at Concentration Camps *Atlas Obscura*.  2.12.2015. Viitattu 17.4.2024. (englanniksi)
2. 1 2 3  Rabbit Raising in German Concentration Camps *Wisconsin Historical Society*.  3.11.2014. Viitattu 17.4.2024. (englanniksi)
3. 1 2  Ray Merriam: *Waffen-SS*. Merriam Press, 1999-03. ISBN 978-1-57638-168-7. Teoksen verkkoversio (viitattu 17.4.2024). en
**Ideasta liiketoimintaa**

Business Centerin väki
Business Center Pohjois-Savon on kuuden organisaation yhteinen palveluverkosto yrittäjyyden ja liikeideoiden kehittämiseksi ja Itä-Suomen elinvoimaisuuden ja kilpailukyvyn vahvistamiseksi.  Business Centerin muodostavat: Savonia-ammattikorkeakoulun, Itä-Suomen yliopiston, Savon ammattiopiston, Iisalmen ja Kuopion kaupunkien sekä Varkauden Navitas Kehitys Oy:n yrittäjyyden ja liiketoiminnan kehittämisen valmentajat ja asiantuntijat.

Business Center -tiimimme osaaminen on monipuolista ja -alaista. Laajan kansallisen ja kansainvälisen verkostomme avulla löydämme asiakkaillemme parhaan avun ja tuen liiketoiminnan aloittamiseen ja kehittämiseen. Toimimme myös tiiviissä yhteistyössä Pohjois-Savon ekosysteemien ja klusterien kanssa.   

  

Business Center toimi 1.9.2018 – 31.8.2021 välisenä aikana hankerahoituksella. Hankkeen kokonaisbudjetti oli 2,2 miljoonaa euroa. Hanketta rahoittivat Etelä-Savon ely-keskus (ESR) ja Pohjois-Savon liitto (EAKR).

Hanke todettiin erittäin tarpeelliseksi ja kokonaisuudessaan onnistuneeksi, joten Business Centerin palvelut vakiinnutettiin.

  

  

1. 1 2 3 4  Tietoa meistä *bcpohjois-savo.fi*. Viitattu 17.4.2024.
**Kustaa Helminen** (17. huhtikuuta 1879 Tampere – 14. toukokuuta 1952 Tampere) oli suomalainen liikemies ja kauppias.

Kustaa Helmisen vanhemmat olivat kauppias Kustaa Helminen ja Hilda Helenius. Hän pääsi ylioppilaaksi Tampereen reaalilyseosta 1900 ja sai Suomen Liikemiesten Kauppaopiston päästötodistuksen 1902. Helminen teki 1904–1905 valtion myöntämän nuorten liikemiesten apurahan saatuaan opintomatkan Saksaan jalkinealaan tutustumista varten. 

Kauppaopiston käytyään Kustaa Helminen ryhtyi Toiminimi G. Helmisen Kenkä- ja Nahkatavaraliikkeen johtajaksi. Liikkeen oli perustanut hänen isänsä ja tämän 1893 kuoltua Kustaa Helmisen äiti Hilda Helminen oli johtanut ja laajentanut liikettä. Kustaa Helminen johti liikettä vuoteen 1915 saakka, jolloin siirtyi tamperelaisen Oy Attilan kenkätehtaan kaupalliseksi johtajaksi kolmen vuoden ajaksi. Tänä aikana Attilan tehdasta laajennettiin voimakkaasti ja kehitettiin nykyaikaisen kenkätehtaan vaatimuksia vastaavalle tasolle. Vuonna 1918 Helminen siirtyi sitten Aaltosen Kenkätehtaan Itä-Suomen edustajaksi, hän asui kuitenkin edelleen Tampereella. Helminen oli lisäksi Viipurissa toimineen Tampereen Kenkä Oy:n pääosakkaana ja johtokunnan puheenjohtajana 1916–1928. Hän tutustutti itäsuomalaiset kuluttajat teollisesti valmistettuihin jalkineisiin.

Helminen oli Tampereen suurimman kirjakaupan Tampereen Kirjakauppa Oy:n johtokunnan puheenjohtajana liikkeen perustamisvuodesta 1910 alkaen ja hän oli myös yksi liikkeen perustajista. Helminen oli Tampereen Kirjapaino Oy:n (Aamulehti) johtokunnan jäsenenä 1911–1924 ja hän toimi tilintarkastajana muun muassa Tampereen Osake-Pankissa, Tampereen Säästöpankissa ja useissa teollisuuslaitoksissa.

Helminen oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä ja kaupungin tilintarkastajana 1916–1919. Vuosina 1920–1934 hän oli Tampereen kaupungin taksoitusvalmistelukunnan jäsenenä ja viimeiset 6 vuotta siitä valmistelukunnan varapuheenjohtajana. Tampereen kauppaoppilaitoksen johtokunnan jäsenenä Helminen oli vuodesta 1933 ja Tampereen Suomalaisen Klubin johtokunnan jäsenenä vuodesta 1919 ja klubin johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 1935. Helminen palveli vapaaehtoisena aliupseerina vanhassa Suomen sotaväessä ennen sen hajoittamista ja Suomen itsenäistymisen jälkeen Helminen oli armeijan insinööriesikunnan jäsenenä Tampereella sekä oli mukana suojeluskunnassa.

Kustaa Helminen oli naimisissa vuodesta 1912 talousopettaja May Fanny Maria af Björksténin kanssa.Kustaa Helmisen veli oli Aaltosen kenkätehtaan teknillisenä johtajana toiminut diplomi-insinööri Otto Ferdinand Helminen (1886–1970) ja sisar taiteilija Martta Helminen (1890–1983). Kustaa Helmisen poika Mauri Kustaa Helminen (1913–1993) oli ekonomi ja Tampereen kirjakauppa Oy:n toimitusjohtaja 1943–1978.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ylioppilasmatrikkeli 1900, matrikkelinumero 26827
2. 1 2 3 4 5  Kauppias Kustaa Helminen 60-vuotias, Aamulehti, 17.04.1939, nro 102, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Kuka kukin on 1954
4. ↑  Kirjakauppias Mauri Helminen, Kuolleita, Helsingin Sanomat 10.4.1993 (Tilaajille)
**Usko Einari Keskinen** (12. elokuuta 1932 Pori – 15. toukokuuta 2001) oli suomalainen näyttelijä, teatterinjohtaja ja teatteriohjaaja. Hän ohjasi kymmenittäin näytöskappaleita, kuten *Anna Liisa*, *Viulunsoittaja katolla* ja *Iso-Heikkilän isäntä*.

Ura
---

Hugo Keskisen ja Marja Sivulan perheeseen syntynyt Usko Keskinen aloitti uransa näyttelijäharjoittelijana Porin teatterissa 1951–1953, mitä seurasi liuta lyhyehköjä kiinnityksiä eri teattereihin, kuten ohjaaja-näyttelijän pesti Mikkelin teatteriin 1959–1963. Keskinen toimi Rauman kaupunginteatterin johtajana 1965–1968 ja Mikkelin teatterin johtajana 1968–1977. Hän aloitti Turun kaupunginteatterin näyttelijänä 1977.

Mikkelin teatterille Keskisen johtajakausi oli kulta-aikaa. Hänen musiikkinäytelmistä ja suomalaisista draamoista koostunut ohjelmistonsa houkutteli teatteriin kaikkiaan noin 58 000 katsojaa.

Keskisen roolitehtäviä eri teattereissa olivat muun muassa Akusti Muumäki (*Niskavuoren Heta*), Tevje (*Viulunsoittaja katolla*), Argan (*Luulosairas*), Johannes (*Anna Liisa*) ja Ventti-Ville (*Omena putoaa*).

Keskinen näytteli sivuosan Paavona Valentin Vaalan värielokuvassa *Nuori mylläri* (1958). Vuonna 1982 hän näytteli johtaja Humbuugia Olli Tolan lyhytelokuvassa *Suomi vaarassa* ja sotamies Mulkkua Reima Kekäläisen kaksiosaisessa televisionäytelmässä *Kenraali Spoof*.

Lähteet
-------

* Veistäjä, Verneri: *Teatterin maailma 1965 - Suomen teatterilaitos ja teatteriväki*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton julkaisuja n:o 8, 1965.
* Martin, Timo; Niemi, Pertti; Tainio, Ilona: *Suomen teatterit ja teatterintekijät - Yhteisö- ja henkilöhakemisto*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton julkaisu n:o 28, 1974. ISBN 951-30-2505-5.
* Tainio, Ilona (toim.): *Suomen teatterit ja teatterintekijät 1983 - Yhteisö- ja henkilöhakemisto*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton julkaisu, 1983. ISBN 951-30-5727-5.
* Seppälä, Riitta; Tainio, Ilona (toim.): *Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993 - Yhteisö- ja henkilöhakemisto*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliitto ry, 1993. ISBN 951-31-0236-X.

### Viitteet

1. 1 2 3  Suomen teatterit ja teatteritekijät 1993, s. 214
2. 1 2 3  Usko Keskinen Elonetissä.
3. 1 2  Suomen teatterit ja teatterintekijät 1983, s. 218–219
4. ↑  HISTORIA *Mikkelinteatteri.fi*. Mikkelin Teatteri. Viitattu 7.4.2024.
5. ↑  Teatterin maailma 1965, s. 216
6. ↑  Suomen teatterit ja teatterintekijät 1974, s. 291

Aiheesta muualla
----------------

* Usko Keskinen Ilona-tietokannassa
**Sanni Rantala** (s. 8. heinäkuuta 2002 Riihimäki) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut Naisten Liigassa KalPaa kaudesta 2022–2023 alkaen.Sitä ennen hän pelasi Kiekko-Espoossa ja voitti Suomen mestaruuden. Aiemmilla kausilla 2017–2020 hän pelasi Team Kuortaneessa, jossa pelasi yhteensä 83 runkosarjaottelua, joissa hän teki 14 maalia ja sai 34 syöttöpistettä. Liigan pudotuspeleissä hän teki Kuortaneelle 20 ottelussa yhden maalin ja sai 11 syöttöpistettä. Hän on saavuttanut Naisten Liigassa kaksi SM-pronssia (2018, 2023). Kaudella 2021–2022 hän voitti Kiekko-Espoossa Suomen-mestaruuden, ja hänet nimettiin All Stars -kentälliseen. Hän pelasi 21 runkosarjaottelua, joissa teki seitsemän ja syötti 18 maalia. Pudotuspelien 11 ottelussa hän teki kaksi ja alusti yhdeksän maalia. KalPassa hän on saavuttanut SM-pronssia 2023. Runkosarjassa pelaamissaan 30 ottelussa hän on tehnyt seitsemän maalia ja antanut 32 maalisyöttöä. Pudotuspelien kahdeksassa ottelussa hänen tehopisteensä ovat 2+8.

Rantala on Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa osallistunut kolmiin ikäluokan MM-kilpailuihin ja saavutti MM-pronssia 2019. Vuoden 2020 MM-kilpailuissa hänet valittiin tähdistökentälliseen. Rantala valittiin Suomen naisten maajoukkueeseen vuoden 2020 MM-kilpailuihin, jotka kuitenkin peruttiin koronavirusepidemian vuoksi. Hän teki Pekingin olympialaisissa 2022 Suomen pronssijoukkueessa yhden maalin ja syötti toisen. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2022 ja 2023 yhteensä 14 ottelua, joissa antoi yhdeksän maalisyöttöä. Hän oli helmikuuhun 2022 mennessä pelannut 25 maaottelua, joissa hän oli viimeistellyt kolme ja alustanut neljä maalia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Naisten SM-sarjan kenttäpelaajarekisteri 1982–2019 (s. 545) *Jääkiekkokirja 2020*. Viitattu 5.3.2020.
2. 1 2  Tuloksia, rahapelejä ja tv-urheilua.  *Helsingin Sanomat*, 5.3.2020, s. A35.
3. 1 2 3  Sanni Rantala *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
4. ↑  Alle 18-v. naisten maaottelupelaajat (s. 364) *Jääkiekkokirja 2020*. Viitattu 5.3.2020.
5. ↑  Kuisma, Lassi: Suomen alle 18-vuotiaat tytöt etenivät MM-välieriin – Vastaan asettuu kivikova Kanada *Aamulehti*.  30.12.2019.  Arkistoitu 30.12.2019. Viitattu 5.3.2020.
6. ↑  N18 MM-kisat 2019 (s. 310–311) *Jääkiekkokirja 2020*. Viitattu 5.3.2020.
7. ↑  Löfman, Sini: Puolustajat Nelli Laitinen sekä Sanni Rantala palkittiin alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa Bratislavassa  3.1.2020. Suomen Jääkiekkoliito ry. Viitattu 5.3.2020.
8. ↑  Teiskonlahti, Kirsi & Holma, Joel: Jääkiekon naisten MM-kilpailut perutaan koronaviruksen takia – miesten kisojen kohtalo vielä auki: "Nyt jäitä hattuun"  7.3.2020. Yle. Viitattu 8.3.2020.
**Noora Tulus** (s. 15. elokuuta 1995) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Svenska damhockeyliganissa pelaavaa Luleå HF:ää.

Tulus pelasi KJT:ssä Suomisarjaa, 1. divisioonaa ja Mestistä kaudet 2010–2013. Seuraavalla kaudella hän debytoi SM-sarjassa KJT.ssä, kunnes siirtyi kesken kauden Espoo Bluesiin. Blues voitti Suomen-mestaruuden 2014 ja 2015. Tulus siirtyi Bluesista Luleå HF:ään keväällä 2016, ja voitti samana keväänä Ruotsin-mestaruuden. Hän voitti Ruotsin-mestaruuden myös 2018, 2019, 2021, 2022 ja 2023.

Tulus on pelannut SM-sarjassa 73 runkorjaottelua. Niissä hän on tehnyt 59 maalia ja antanut 72 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän on tehnyt 14 ottelussa kaksi maalia ja antanut neljä maalisyöttöä. Ruotsin pääsarjassa hän on pelannut 218 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 89 maalia ja antanut 175 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän on tehnyt 64 ottelussa 27 maalia ja antanut 32 maalisyöttöä. (tilanne kauden 2022–2023 jälkeen)

Tulus kuului MM-pronssia saaneeseen Suomen alle 18-vuotiaiden joukkueeseen 2011. Hän pelasi saman ikäluokan MM-kilpailuissa myös 2012. Hän sai pronssia ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan, Ruotsin MM-kilpailuissa 2015. Hän kuului Suomen MM-joukkueeseen myös 2016, jolloin se sijoittui neljänneksi, ja MM-pronssijoukkueeseen 2017. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti pronssia. Suomen MM-kilpailuissa 2019 hän oli saavuttamassa Suomen ensimmäistä MM-hopeaa. Hän kuului Suomen pronssijoukkueisiin MM-kilpailuissa 2021 ja olympialaisissa 2022. Hän pelasi MM-kilpailuissa myös 2022 ja 2023.

21.2.2022 mennessä Tulus on pelannut 133 naisten maaottelua ja kerännyt niissä tehopisteet 21+53=74. MM-kilpailuissa hän on pelannut (2023 kisat mukaan lukien) 44 ottelua, joissa hän on tehnyt kuusi maalia ja antanut 21 maalisyöttöä. Olympialaisissa hän on pelaamissaan 13 ottelussa antanut seitsemän maalisyöttöä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Noora Tulus *eurohockey.com*. Viitattu 3.6.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7  Noora Tulus *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
3. ↑  Naisten Suomen mestari 2015 - Espoo Blues! *leijonat.fi*.  11.3.2015.  Arkistoitu 16.4.2015. Viitattu 3.6.2015.
4. ↑  Tyttöleijonille MM-pronssia Tukholmasta *sverigesradio.se/*.  10.1.2011. Viitattu 3.6.2015.
5. ↑  Suomen naisleijonat ottivat MM-pronssia *ilkka.fi*.  4.4.2015. Viitattu 3.6.2015.
6. ↑  Parkkinen, Jaakko: Naisleijonat taisteli pronssia! Rädyn päälle ajettiin, Hiirikoski sai mailasta päähän  21.2.2018. Yle. Viitattu 21.2.2018.
7. ↑  Finland IIHF. Viitattu 14.4.2019. (englanniksi)
8. ↑  Vainikka, Jussi: Yle seurasi hetki hetkeltä: Naisleijonien ennenaikaiset voitonjuhlat vaihtuivat katkeraan tappioon, Yhdysvallat vei maailmanmestaruuden uskomattomien käänteiden jälkeen Yle. Viitattu 14.4.2019.
9. ↑  Kallioniemi, Riku (vt. päätoim.): *Jääkiekkokirja 2018*, s. 351. Jääkiekon SM-liiga Oy, 2017. ISSN 0784-3321.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Yle

 |

 |
**Susan Adele Greenfield** (s. 1950) on brittiläinen neurologi ja ylähuoneen jäsen. Hänellä on farmakologian professorin virka Oxfordin yliopistossa.

Greenfield on erikoistunut aivojen fysiologiaan ja tutkii uusia lähestymistapoja hermostoa rappeutuviin sairauksiin, kuten Alzheimerin ja Parkinsonin tautiin. Hän on myös julkaissut tiedekirjallisuutta tavallisille ihmisille.

Greenfield oli Royal Institutionin ensimmäinen naispuolinen johtaja. Hänen kaudellaan järjestö joutui pahoihin talousvaikeuksiin, mutta pääasiallisena syynä siihen, että Greenfield joutui lähtemään johtotehtävistä, on pidetty hänen mediasuhdettaan. Greenfield julkaisi tuohon aikaan mediassa juttuja siitä, miten tietokoneet ovat vaaraksi aivoille. Hänellä ei kuitenkaan ollut näyttää väitteidensä tueksi varsinaisia vertaisarvioituja tieteellisiä julkaisuja.

Lähteet
-------

1. ↑  Baroness Greenfield *members.parliament.uk*. Viitattu 17.4.2024.
2. ↑  Professor Baroness Susan Greenfield *Lincoln College, Oxford*. Viitattu 17.4.2024.
3. ↑  Susan Greenfield *myspeaker.fi*. Viitattu 17.4.2024.
4. 1 2  Susan Greenfield, Baroness Greenfield (1950-), *npg.org.uk*. Viitattu 17.4.2024.
5. ↑  Martin Robbins: Susan Greenfield sacking: Now the Royal Institution can focus on science *theguardian.com*.  2010. Viitattu 17.4.2024.
**Hilkka Karoliina Kesti** (6. marraskuuta 1921 Kouvola – 13. helmikuuta 1975) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli useissa teattereissa, mukaan lukien Tampereen Teatteri, Porin teatteri ja etenkin Teatteri Jurkka, jossa hän työskenteli 1956–1967.

Ura
---

Hilkka Kestin vanhemmat olivat jääkäriluutnantti Antti Kesti ja Olga Nurro. Hänen puolisonsa oli 1945–1947 teatterinjohtaja Esko Tuomi. Liitto päättyi eroon. Kesti aloitti uransa Kotkan Maakuntateatterin harjoittelijana 1937–1939, minkä jälkeen hän siirtyi Tampereen Teatteriin, josta hän palasi Kotkaan pariksi vuodeksi. Vuosina 1944–1945 Kesti näytteli Kuusankosken Teatterissa, sen jälkeen Hämeenlinnan Työväen Teatterissa 1945–1948, Porin teatterissa 1948–1953 ja Lahden kaupunginteatterissa 1953–1955. Teatteri Jurkassa Kesti näytteli 1956–1967.

Kestin rooleja olivat muun muassa Katariina (*Kuinka äkäpussi kesytetään*), Eufrosyne (*Katariina kaunis leski*), Miina (*Miehen kylkiluu*) ja rouva Avovirta (*Huhtikuu tulee*). Hän näytteli myös *Ruman Elsan* nimiosan.

Kesti näytteli sivurooleja useissa television lyhytelokuvissa alkaen *Rouva Dulskan moraalista* (1962) ja päättyen *Silkki-Saaraan* (1975). Vuonna 1973 Kesti näytteli Emman osan Esko Elstelän televisioelokuvassa *Polkkapari*, joka sijoittuu raviurheilun piiriin. Kesti teki pienen roolin tanssijana Risto Jarvan valkokangaselokuvassa *Ruusun aika* vuonna 1969. IMDb:n mukaan Kesti näytteli myös televisiosarjan *Tuulensuun tuvassa* kuudessa jaksossa 1965–1967 ja *Me Tammelat* -sarjan neljässä jaksossa 1964–1966.

Lähteet
-------

* Veistäjä, Verneri: *Teatterin maailma - Maamme teatterit ja niiden taiteilijat*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton julkaisuja n:o 5, 1950.
* Veistäjä, Verneri: *Teatterin maailma 1965 - Suomen teatterilaitos ja teatteriväki*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton julkaisuja n:o 8, 1965.
* Martin, Timo; Niemi, Pertti; Tainio, Ilona: *Suomen teatterit ja teatterintekijät - Yhteisö- ja henkilöhakemisto*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton julkaisu n:o 28, 1974. ISBN 951-30-2505-5.
* Tainio, Ilona (toim.): *Suomen teatterit ja teatterintekijät 1983 - Yhteisö- ja henkilöhakemisto*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton julkaisu, 1983. ISBN 951-30-5727-5.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Suomen teatterit ja teatteritekijät 1974, s. 292
2. 1 2  Hilkka Kesti Elonetissä.
3. ↑  Suomen teatterit ja teatterintekijät 1983, s. 486
4. ↑  Teatterin maailma 1965, s. 216
5. ↑  Teatterin maailma 1950, s. 177
6. ↑  Hilkka Kesti Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Zabaglione** eli **sabaione** eli suomeksi **viinivaahto** on italialainen jälkiruoka ja joskus myös juoma. Se valmistetaan munankeltuaisesta, sokerista ja makeasta viinistä tai likööristä (usein marsalasta). Siinä voidaan käyttää joskus kermaa.
Zabaglione on myös suklaamakeinen Pandan Juhlapöydän konvehdeissa.

Zabaglione on suosittu Argentiinassa ja Uruguayssa, ja se tunnetaan siellä nimellä *sambayón*.*lähde?* Ranskassa se tunnetaan nimellä *sabayon*.

Jälkiruokaa voi myös karamellisoida pinnalta, ja sen kanssa voidaan tarjota erilaisia marjoja.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zabaglione**.

Lähteet
-------

1. ↑  Ruoka-alan vierassanat: S *Kielitoimiston ohjepankki*. Viitattu 31.3.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  Chef Foster: Hard to pronounce treats offer a pleasant surprise with seasonal ingredients added NKyTribune *www.nkytribune.com*. Viitattu 8.2.2018. (englanniksi)
3. ↑  Zabaione *www.arla.fi*. Viitattu 8.2.2018.
4. ↑  Lauri Silvander: *Yllätystulos! Ananas ei jää viimeiseksi konvehtirasian pohjalle – "Mikä ihme on zabaglione?".* Ilta-Sanomat 13.12.2016. Viitattu 17.12.2023.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: en:Zabaione & sv:Zabaglione
Waldorfinsalaatti, jossa on myös viinirypäleitä.
**Waldorfinsalaatti** tai **waldorf-salaatti** on New Yorkissa sijainneen Waldorf-hotellin mukaan nimensä saanut salaatti, joka sisältää omenaa, lehtiselleriä tai juuriselleriä sekä saksanpähkinää majoneesista, ranskankermasta tai jogurtista valmistetussa kastikkeessa. Se tarjoillaan tyypillisesti lehtisalaattipedillä alkuruoaksi tai kevyenä ateriana.

Historiaa
---------

Salaatti kehitettiin vuosien 1893 ja 1896 välillä Waldorf-hotellissa, joka oli nykyisen Waldorf-Astoria Hotelin edeltäjä. Sen kehittäjäksi mainitaan yleisimmin hotellin ravintolan päähovimestari Oscar Tschirky. Vuonna 1896 waldorfinsalaatti mainittiin hänen mukaansa nimetyssä keittokirjassa, mutta resepti ei vielä tuolloin sisältänyt pähkinöitä. Saksanpähkinät olivat mukana, kun resepti julkaistiin vuoden 1928 *Rector Cook Bookissa*.

Resepti
-------

Waldorf-Astoria Hotelin keittiömestarin David Garcelonin mukaan salaatin valmistus aloitetaan pinnoittamalla saksanpähkinät munanvalkuaisella ja sokeri-mausteseoksella (fenkoli, korianteri, cayennepippuri) ja laittamalla ne uunipellille paahtumaan, kunnes sokeri on karamellisoitunut. Sillä välin pilkotaan kuorittu juuriselleri ja hapahkot omenat julienne-tyyppisiksi tulitikkumaisiksi suikaleiksi mandoliinileikkurilla tai terävällä veitsellä.

Alun perin waldorfinsalaatin kastike tehtiin majoneesista, mutta nykyisin Waldorf-Astoria Hotelin keittiö valmistaa kastikkeen kevyemmin ranskankermasta, sitruunamehusta, saksanpähkinäöljystä, valkopippurista ja ripauksesta mustatryffeliä. Keittiömestarin mukaan myös hapankerma tai jogurtti-majoneesisekoitus tai jokin muu pähkinäöljy toimivat hyvin.

Muunnelmia
----------

Waldorfinsalaatin resepteissä käytetään joskus juurisellerin sijasta lehtisellerin varsia, jolloin mausta tulee hieman raikkaampi ja kevyempi. Saksanpähkinöiden sijasta käyvät myös hieman makeammat pekaanipähkinät. Salaattiin voidaan lisätä myös ruokaisampia aineksia, kuten kanaa, kalkkunaa sekä viinirypäleitä, rusinoita tai taatelinpaloja.

Lähteet
-------

1. ↑  The History of Waldorf Salad *Kitchen Project*. Viitattu 30.11.2012.
2. 1 2 3  Waldorf Salad Recipe From Waldorf Astoria (video) *yumsugar.com*.  Arkistoitu 5.12.2012. Viitattu 1.12.2012.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Waldorf salad
**Chivu Stoica** (sukunimi Chivu; 8. elokuuta 1908 Smeeni, Buzău – 18. helmikuuta 1975 Bukarest) kuului 1950-luvun johtaviin romanialaisiin kommunistipoliitikkoihin. Hän toimi Romanian 48. pääministerinä ja valtion päämiehenä.

Stoica syntyi monilapsiseen talonpoikaisperheeseen. Hän kävi koulua 12 -vuotiaaksi asti kotiseudullaan Smeenissä, muta siirtyi 1921 Bukarestiin, jossa aloitti oppipoikansa Romanian rautatieyhtiössä. Hän liittyi aluksi Romanian kansaliseen talonpoikapuolueeseen, mutta vuonna 1931 hänet värvättin Romanian kommunistisen puolueen jäseneksi. Tällöin hän tapasi mm. tulevia romanialaisia kommunistijohtajia, kuten Gheorghe Gheorghiu-Dej ja Vasile Luca. Vuonna 1934 Stoica tuomittiin 15 vuoden vankeuteen toiminnastaan edellisen vuoden rautatielakossa. Myöhemminn vankeusaikaa lyhennettiin, ja hänet siirrettiin muiden romanialaisten kommunistiaktiivien kanssa internointileirille.

Romanian kommunistisen puolueen jäsen Stoica puhuu Itä-Berlinissä tammikuussa 1963.
Toisen maailmansodan loppuvaiheessa syyskuussa 1944 Neuvostoliitto valtasi Romanian alueen. Romanian poliittinen suunta muuttui tällöin, ja kommunistit nousivat maan valtaa pitäväksi puolueeksi Gheorghiu-Dejn johdolla. Samassa yhteydessä Gheorghiu-Dejn vankeusaikaiset kumppanit Gheorghe Apostol ja Stoica nousivat maan ammattiliittojen johtotehtäviin. Vuodesta 1945 vuoteen 1975 Stoica kuului Romanian kommunistisen puolueen keskuskomiteaan ja politbyroon. Stoica toimi Petru Grozan pääministeriyden aikaan myös maan teollisuusministerinä vuosina 1948-52. Stoica sai vastuulleen maan keskeisiä johtopaikkoja, sillä hän toimi varapääministerinä 1950–55 ja pääministerinä 1955–61. Hän oli myöhemmin Gheorghiu-Dejn kuoleman jälkeen valtioneuvoston puheenjohtaja 1965–1967 eli valtionpäämiestä vastaavassa tehtävässä.

Nicolae Ceaușescun noustua valtaan 1960-luvun puolivälissä Romaniassa Stoica menetti asemansa maan johtotehtävissä. Stoican siirtyminen nähtiin tuolloin vallanmenetyksenä Romanian vanhalle kommunistikaaderille, joka olin ollut vallassa Gheorghiu-Dejn valtakaudelta lähtien. Chivu Stoica kuoli helmikuussa 1975 66-vuotiaana oman käden kautta.

### Viitteet

1. 1 2  Chivu Stoica munzinger. Viitattu 17.4.2024. (saksaksi)
2. ↑  Chivu Stoica valittiin Romanian presidentiksi.  *Helsingin Sanomat*, 25.3.1965, s. 22. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 17.4.2024.
3. ↑  Ceausescusta myös presidentti - Nuoren polven voitto Romaniassa.  *Helsingin Sanomat*, 8.12.1967, s. 28. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 17.4.2024.
4. ↑  Kunze, Thomas: Nicolae Ceaușescu: Eine Biographie, Berlin 2009, s. 163 (saksaksi)
**Martti Romppanen** (myös virheellisesti nimellä *Martti Romppainen*, 2. heinäkuuta 1927 Kuhmo – 12. kesäkuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Romppanen opiskeli Teatterikoulussa Helsingissä vuosina 1947–1950. Samalla kurssilla olivat myös mm. Mikko Niskanen, Jussi Jurkka, Pia Hattara, Ahti Haljala, Rauni Mollberg, Veikko Sinisalo, Tiina Rinne ja Leo Jokela. Romppanen aloitti uransa Kotkan kaupunginteatterissa 1950–52, elämäntyö Suomen Kansallisteatterissa Helsingissä vuodesta 1952 aina 1960-luvun lopulle. Huonetoverinaan Kansallisessa hänellä oli mm. Ekke Hämäläinen.

Romppanen näytteli Kansallisteatterissa vuosien varrella mm. Laertesin osan Hamletissa, Richardin osan Oi nuoruudessa, Tyykon osan Karkureissa, Laurin ja Juhanin osat Seitsemässä veljeksessä, Hippolytoksen osan Phaidrassa, Tybaltin osan Romeossa ja Juliassa, Jerryn osan Zoo Storyssä sekä Teemun osan Nummisuutareissa. Suomalaisen teatteritaiteen huippuihin nousivat näistä hänen tulkintansa Kiven näytelmissä ja Shakespearen klassikoissa. Hänen mieliohjaajiansa olivat mm. Wilho Ilmari ja Ralf Långbacka.
Teatterivalokuvauksen klassikoihin kuuluu yhteinen roolikuva Eeva-Kaarina Volasen kanssa August Strindbergin Uninäytelmästä.

Romppanen oli myös tunnettu elokuvarooleistaan. Kaiken kaikkiaan Romppanen esiintyi 25 elokuvassa. Romppanen tunnetaan kenties parhaiten elokuvista Tuntematon sotilas, jossa Romppanen esitti *sotamies Sihvosta*, sekä Skandaali tyttökoulussa. Martti Romppanen oli usein kuultu lausuja (mm. Arvo Turtiaisen runot) radiossa. Romppanen kuoli vain 47-vuotiaana pitkän sairauden murtamana. Romppanen on haudattu Kansallisteatterin näyttelijöiden yhteishautaan Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.

Näyttelijä oli kolmesti naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Ensimmäinen puoliso oli kollega, näyttelijä Aino Lehtimäki.

Lähteet
-------

1. ↑  Martti Romppanen -1975 *Hautahaku*.  Arkistoitu 8.3.2023. Viitattu 4.6.2023.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**N-nitrosofenyylihydroksyyliamiinin ammoniumsuola** (NH4(C6H5N2O2)) on aromaattisiin nitrosoyhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää analyyttisen kemian reagenssina.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Huoneenlämpötilassa N-nitrosofenyylihydroksyyliamiinin ammoniumsuola on kellertävää kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen, etanoliin ja hieman dimetyylisulfoksidiin. Aine on kaksihampainen ligandi ja sitoutuu happiatomeillaan useisiin metalleihin. Osa näin muodostuvista komplekseista on veteen liukenemattomia ja osa liukenee veteen. Veteen eivät liukene esimerkiksi kuparin, raudan, titaanin, vanadiinin ja uraanin kompleksit. Monet N-nitrosofenyylihydroksyyliamiinin metallikompleksit liukenevat orgaanisiin liuottimiin.

N-nitrosofenyylihydroksyyliamiinin ammoniumsuolaa valmistetaan fenyylihydroksyyliamiinin, ammoniakin ja butyylinitriitin tai amyylinitriitin reaktiolla.

N-nitrosofenyylihydroksyyliamiinin ammoniumsuolaa käytetään muun muassa reagenssina metallien saostamiseen vesiliuoksista, muodostamaan orgaanisiin liuottimiin liukenevia komplekseja uuttoa varten ja spektrofotometrisissä analyyseissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 711. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
2. 1 2 3  Kuang Lu Cheng, Keihei Ueno, Toshiaki Imamura: *CRC Handbook of Organic Analytical Reagents*, s. 87–91. CRC Press, 1992. ISBN 0-8493-4287-2. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 12.4.2024). (englanniksi)
3. 1 2  George W. A. Milne ym.: *Gardner's commercially important chemicals*, s. 163. John Wiley and Sons, 2005. ISBN 978-0-471-73518-2. (englanniksi)
4. 1 2 3  Robert A. Lewis: *Hawley's Condensed Chemical Dictionary*, s. 357. John Wiley & Sons, 2016. ISBN 978-1-119-26784-3. (englanniksi)
5. 1 2  Thomas R. Dulski: *A Manual for the Chemical Analysis of Metals*, s. 40. American Society for Testing and Materials, 1996. ISBN 0-8031-2066-4. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 12.4.2024). (englanniksi)
**Borges International Group** on espanjalainen elintarvikeyritys, joka sijaitsee Katalonian Tàrregassa. Yhtiö on perustettu vuonna 1896.

Borges valmistaa erilaisia oliiviöljyjä ja vie tuotteitaan yli 120 maahan. Yrityksen pääkonttorit sijaitsevat Reusissa ja Tàrregassa ja sillä on 1100 työntekijää ja noin 670 miljoonan euron liikevaihto.

Historia
--------

Yritys syntyi vuonna 1896, kun Antonio Pont Pont ja hänen vaimonsa Dolores Creus Casanovas perustivat Industrias Pontin Tarregaan (osa Léridaa). Yhtiö myi manteleita ja oliiveja, jotka olivat alueelle tyypillisiä tuotteita.

Vuonna 1914 yritys aloitti teollistumisen hankkimalla öljymyllyn, jolla valmistettiin oliiviöljyä.

Vuonna 1985 yhtiö perusti ensimmäisen kansainvälisen tytäryhtiönsä Kaliforniaan. Se erikoistui myymään saksanpähkinöitä ja manteleita.

Markkinat
---------

Yrityksen liikevaihdosta noin 75 % tulee viennistä. Borges on yksi maailman johtavista tuottajista oliiviöljy-, etikka-, saksanpähkinä-, oliivi- ja mantelimarkkinoilla. 

Yritys kuuluu Leading Brands of Spain Forumiin.

Aiheesta muualla
----------------

* Yrityksen verkkosivu

1. ↑  Grupo Borges *borges.es*.  8.11.2010.  Arkistoitu 8 November 2010. Viitattu 28.4.2022.
2. ↑  Grupo Borges *borges.es*.  27.8.2011.  Arkistoitu 27 August 2011. Viitattu 28.4.2022.
3. ↑  Capricho Andaluz *marcasrenombradas.com*. Viitattu 28.4.2022.
Donnerin joukolle pystytetty muistomerkki.
**"Donner party"** (Donnerin uudisraivaajajoukko) oli ryhmä amerikkalaisia uudisraivaajia matkalla Kaliforniaan härkävankkureilla. Useiden ongelmien vuoksi myöhästynyt matka johti ryhmän juuttumiseen Sierra Nevadaan talveksi 1846–1847, ja osa ryhmäläisistä joutui turvautumaan kannibalismiin selviytyäkseen. He söivät muita nälkään kuolleita ryhmäläisiä kaiken karjan lopulta kuoltua.

Matka länteen kesti yleensä neljästä kuuteen kuukautta, mutta Donnerin ryhmä yritti käyttää uutta, Hastingsin oikotieksi kutsuttua reittiä, joka vei Utahin Wasatch-vuorten yli ja Salt Laken autiomaan läpi. Vaikeakulkuinen maasto Humbolt-joen varrella Nevadassa johti erimielisyyksiin ja verotti ryhmän karjaa ja vankkureita.

Marraskuun alussa 1846 siirtolaiset pääsivät Sierra Nevadaan, jossa he juuttuivat aikaisen ja voimakkaan lumisateen vuoksi lähelle Truckeejärveä (nykyisin Donnerjärvi) ja keskelle korkeita vuoria. Marraskuun puolivälissä ruokavarastot kävivät vähiin ja osa ryhmäläisistä lähti jalan hakemaan apua. Kaliforniasta saapunut apujoukko yritti päästä Donnerin ryhmän luokse muttei saavuttanut tätä ennen helmikuuta 1847. Lopulta ryhmän 87:stä jäsenestä 48 pääsi hengissä Kaliforniaan.

Historioitsijat ovat kuvailleet tapausta yhtenä Kalifornian historian suurimmista tragedioista.

Lähteet
-------

* Grayson, Donald K.: Donner Party Deaths: A Demographic Assessment.  *Journal of Anthropological Research*, 1990, 46. vsk, nro 3, s. 223-242.  University of New Mexico.   (englanniksi)
**Hebla Siggesdotter Sparre af Rossvik** (1490 Råda, Ruotsi − 1571 Kuitia, Parainen) oli muun muassa Suitian ja Kuitian kartanolinnojen rouva, valtaneuvos Erik Flemingin puoliso ja vapaaherra Klaus Flemingin äiti. Hebla (joskus myös Hebbla) kuului vanhaan ja merkittävään, keskiajalla aateloituun, ruotsalaiseen Sparre af Rossvik -sukuun. Erik Flemingin kuoltua Hebla Sparre hallinnoi useita laajoja maa-alueita, kartanoita ja maatiloja Suomessa.

Sparre oli Uudenmaan suurin tilanomistaja 95 tilalla, joista 17 oli Ruotsissa.

Elämäkerta
----------

Hebla Siggesdotter Sparre af Rossvik syntyi noin vuonna 1490 Rådassa, Lidköpingissä, Länsi-Götanmaalla, Ruotsissa. Hänen vanhempansa olivat valtaneuvos Sigge Larsson Sparre, sekä Kristina Magnusdotter "Natt och Dag" till Sundby. Hebla Sparre meni naimisiin valtaneuvos Erik Flemingin kanssa ja heille syntyi kolme lasta; Joakim Fleming, Klaus Fleming ja Filippa Fleming.

Erik Fleming oli Suomen vaikutusvaltaisin mies omana aikanaan ja tämän kuoltua Kuitiassa vuonna 1548 jäi Hebla Sparre hallinnoimaan valtaisaa kartanoiden, läänitysten ja muiden maa-alueiden muodostamaa omaisuutta yksinään. Omaisuuden peri Flemingin ja Sparren lapset, mutta heidän ollessa niin nuoria jäi rouva Sparre af Rossvik vastuuseen omaisuudesta. Heblan kerrotaan hallinneen maa-alueitaan taidokkaasti ja hän muun muassa aloitti omenoiden viljelyn Suomessa Suitian kartanon puutarhassa.

Vuonna 1555 Hebla Sparre emännöi Kuitian kartanolinnassa kuningas Kustaa Vaasaa tämän vierailulla Ruotsin kuningaskunnan itäosissa.

Erik Flemingin kuoltua Hebla Sparre lahjoitti Siuntion Pyhän Pietarin kirkkoon kivisen kastemaljan vuonna 1550, johon on hakattu sukujen Fleming ja Sparre vaakunat. Kastemalja on yhä esillä kirkossa.

Hebla Sparre kuoli säterinä pitämässään Kuitian kartanolinnassa Paraisilla noin vuoden 1571 tienoilla.

Kuvia
-----

* Kuitian kartanolinna.Kuitian kartanolinna.
* Suitian kartanolinna.Suitian kartanolinna.
* Siuntion Pyhän Pietarin kirkon kastemalja.Siuntion Pyhän Pietarin kirkon kastemalja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  (–1674) The early stages and the era of the Flemings *Qvidja Gård*. Viitattu 29.12.2020. (englanniksi)
2. ↑  Hebla Sparre *Vita Historica*. Viitattu 29.12.2020.
3. ↑  Ulrika Rosendahl: NYLÄNDSKA SÄTES- OCH KUNGSGÅRDAR FRÅN MEDELTID OCH 1500-TAL  2003. Museovirasto. Viitattu 4.9.2021.
4. ↑  Sparre af Rossvik nr 7 - Adelsvapen-Wiki *www.adelsvapen.com*. Viitattu 29.12.2020.
5. ↑  BLF *www.blf.fi*. Viitattu 29.12.2020.
6. ↑  2. Suitian ja Kuitian kartanot *peda.net*. Viitattu 29.12.2020.
7. ↑  Kastemalja *Siuntion suomalainen seurakunta*. Viitattu 29.12.2020.
**Anders August "Antti" Raita** (15. marraskuuta 1883 Lieto, Suomi – 1968 Yhdysvallat) oli suomalainen kilpapyöräilijä.

Kaarinan Jyryä, Kaarinan Pyrkivää ja Turun Urheiluliittoa edustanut Antti Raita osallistui Tukholman 1912 olympialaisten maantiepyöräilyyn. Hän sijoittui henkilökohtaisessa 320 kilometrin kilpailussa kuudenneksi, mikä on edelleen suomalaispyöräilijöiden kaikkien aikojen paras henkilökohtainen olympiasijoitus – vain Tea Vikstedt-Nyman on myös yltänyt kuudenneksi, Atlantassa 1996. Joukkuekilpailussa Suomen joukkue sijoittui viidenneksi.

Raita voitti seitsemän Suomen mestaruutta vuosina 1909–1913. Vuonna 1909 hän voitti SM-kisoissa kaikki kolme matkaa. 1 kilometrin voittoaika oli 1.28,4, 10 kilometrin 16.09,4 ja 30 kilometrin 52.34,0. Vuonna 1912 hän voitti jälleen kolme mestaruutta, kun 1 kilometrin kultaa tuli ajalla 1.30,8, 10 kilometrin ajalla 16.16,0 ja 60 kilometrin ajalla 1.50.42,5. Viimeisen Suomen-mestaruutensa hän voitti seuraavana vuonna 1913, kun hän oli nopein 60 kilometrin kilpailussa loppuajalla 1.57.11,0. Raita ajoi Suomen ennätyksiä useilla eri matkoilla. Vuonna 1911 hän sijoittui Ruotsissa 316 kilometrin pituisessa Mälarenin ympäriajossa toiseksi. Vuodesta 1918 lähtien hän asui Neuvostoliitossa ja Yhdysvalloissa ja muutti pysyvästi Yhdysvaltoihin vuonna 1939. Ammatiltaan hän oli kirvesmies ja työmies.

Saavutuksia
-----------

* Tukholman olympiakisoissa 1912 kuudes henkilökohtaisessa maantieajossa ja viides maantieajon joukkuekilpailussa
* Seitsemän Suomen mestaruutta vuosina 1909–1913

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 100 kilometriä: 3.16.09 SE (1911)
* 60 kilometriä: 1.41.14,7 SE (1913)
* 10 kilometriä: 14.53,8 SE (1913)
* 5 kilometriä: 7.48,1
* 1 kilometri: 1.25,2

SE = Suomen ennätys

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 265. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.

### Viitteet

1. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 315. Otava, 1970.
Karjalan kartanoNavetta
**Karjalan kartano** sijaitsee Rautalammilla Pohjois-Savossa. Karjalan kartanon rakennusaika oli 1873–1874. Kartano edustaa 1800-luvun loppupuolen sveitsiläisvaikutteista nikkarityyliä. Karjalan kartanon rakennutti kihlakunnan piirilääkäri Johan Vilhelm Roschier, joka tuli Rautalammille piirilääkäriksi vuonna 1862. Roschier osti Toholahden niemessä sijaitsevan maatilan Daniel Karjalaiselta.

Päärakennusta vastapäätä sijaitsee alatalo (1865), jossa Roschier asui ennen päärakennuksen valmistumista. Alatupa jäi väentuvaksi palvelusväelle. Rakennukset ryhmittyvät Karjalassa miespihaan (päärakennus, alatalo ja kaksikerroksinen aitta) ja karjapihaan (navetta, meijeri-aitta ja uudempi varastorakennus). Navetta on rakennettu 1880-luvun alussa luonnonkivistä. Rakennuksien ulkoasut ovat säilyneet alkuperäisinä. Kartanon sisätiloissa on tehty muutoksia vuosien varrella: uunit purettu, seiniin lisätty lämpöeristeitä ja keittiö uudistettu. Sisäkatoissa on harvinaisia vanhoja kattomaalauksia, jotka restauroitiin 1970-luvulla. Karjalan kartanon puutarhan suunnitteli silloinen lääninagronomi. Pihapiirissä on myös rantasauna, joka sijaitsee Äijäveden rannalla.

Lähteet
-------

* Pohjois-Savon kulttuuriympäristöselvitys. 2011. Pohjois-Savon liiton julkaisu A:66. Pohjois-Savon liitto. Kuopio.
* Rautalammin rakennusinventoinnin keruukertomus. 1990. Rautalammin kunta. Rautalampi

Aiheesta muualla
----------------

* Raitin molemmin puolin
Dole-tuotemerkillä myytäviä Dole Food Companyn tuoreita ananaksia.
**Dole plc** (aiemmin Dole Food Company) on irlantilainen maatalouden monikansallinen konglomeraatti, joka on maailman suurin hedelmien ja vihannesten tuottaja. Yritys tuottaa muiden muassa banaaneja, ananaksia ja viinirypäleitä. Dole plc:n tuotemerkki on **Dole**.

Historia
--------

Dole plc:n historia juontuu Havaijille, jossa 2. kesäkuuta 1851 perustettu Castle & Cooke -niminen yritys harjoitti monipuolista yritystoimintaa. Vuonna 1901 James Dole perusti yrityksen nimeltä Hawaiian Pineapple Company. Vuonna 2013 toimitusjohtaja David Murdock vei yrityksen pois pörssistä. Vuonna 2021 Dole Food Company yhdistyi irlantilaisen Total Produce plc:n kanssa ja syntyi Dole plc. Yhtiön pääkonttori on Irlannin Dublinissa.

Liiketoiminta
-------------

Dole plc on vertikaalisesti integroitunut ja omistaa plantaaseja Väli-Amerikassa. Dole plc omistaa myös 19 laivaa. Ne muodostavat maailman suurimman lämpötilakontrolloidun laivaston.

Vuonna 1998 Hurrikaani Mitch aiheutti liiketoiminnalle vaikeuksia.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑  Dole plc completes acquisition, sets price of IPO *Produce Blue Book*.  30.7.2021. Viitattu 24.2.2023. (englanniksi)
3. ↑
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dole Food Company**.
* 
* (yrityksen historia)
**Analyysin peruslauseet** ovat lauseita, joiden mukaan kaksi analyysin perusmääritelmää, derivointi ja integrointi, ovat toistensa käänteistoimituksia. Analyysin peruslauseita on väitteen kumpaakin puoliskoa varten yksi, ja niiden nimet ovat **analyysin ensimmäinen peruslause** ja **analyysin toinen peruslause**. Siitä, kumpi on kumpi, ei liene täysin yksimielistä käytäntöä.

Analyysin ensimmäinen peruslause
--------------------------------

Jos {\displaystyle f} on välillä {\displaystyle [a,b]} *jatkuva funktio* ja {\displaystyle F} jokin sen integraalifunktio, niin F on derivoituva ja pätee:

{\displaystyle \displaystyle F'(x)=f(x)}
Lause voidaan kirjoittaa myös muodossa

{\displaystyle {\frac {d}{dx}}\int \_{c}^{x}f(t)\,dt=f(x)}, missä {\displaystyle c\in [a,b]}.

Analyysin toinen peruslause
---------------------------

Olkoot {\displaystyle F\_{1}} ja {\displaystyle F\_{2}} funktion {\displaystyle f} primitiivejä (integraalifunktioita). Tällöin löytyy vakio {\displaystyle c} siten, että

{\displaystyle F\_{1}(x)=F\_{2}(x)+c} kaikille x.

Geometrinen tarkastelu
----------------------

Punaisella funktion {\displaystyle f} alue pisteeseen {\displaystyle x} asti. Sininen ja punainen alue yhdessä vastaa {\displaystyle f}:n aluetta {\displaystyle x+h} asti.
Analyysin peruslause (animaatio)
Merkitään kuvasta funktion {\displaystyle f} alueen, eli funktion alle jäävän pinta-alan, kokoa funktiolla {\displaystyle A} (kuvassa punainen alue). Olkoon sinisen alueen leveys {\displaystyle h}. Kun h on pieni saadaan arvio siniselle alueelle: 

{\displaystyle A\approx h\cdot f(x)}
Toisaalta sininen alue on {\displaystyle A(x+h)-A(x)}. Yhdistämällä saadaan:

{\displaystyle {\begin{aligned}h\cdot f(x)&\approx A(x+h)-A(x)\\f(x)&\approx {\frac {A(x+h)-A(x)}{h}}\end{aligned}}}
Siis {\displaystyle f} on {\displaystyle A}:n derivaatta, kun väli {\displaystyle h} lähestyy nollaa.

{\displaystyle {\begin{aligned}f(x)&={\frac {d}{dx}}A=\lim \_{h\to 0}{\frac {A(x+h)-A(x)}{h}}\end{aligned}}}
Tästä seuraa, että derivoinnin käänteisoperaatiolla funktiosta {\displaystyle f} saadaan funktio {\displaystyle A} eli funktion alle jäävä pinta-ala.

Lähteet
-------

1. ↑  Adams, Robert A.: "5.5", *Calculus: A Complete Course*, s. 297. Pearson: Addison Wesley, 6. painos.

Kirjallisuutta
--------------

* Rikkonen, Harri: *Matematiikan pitkä peruskurssi II: Reaalimuuttujan funktioiden differentiaalilasku*. Helsinki: Otakustantamo, 1969. ISBN 951-671-022-0.
* Pitkäranta, Juhani: Calculus Fennicus – TKK:n 1. lukuvuoden laaja matematiikka (2000–2013) (pdf) Helsinki:  Avoimet oppimateriaalit ry. ISBN 978-952-7010-12-9 ISBN 978-952-7010-6 (pdf).

Aiheesta muualla
----------------

* MathWorld. Fundamental Theorems of Calculus
Käsin tehty keppihevonen suitsineen.
**Keppihevosella** tarkoitetaan joko myytävää lelukeppihevosta tai käsityönä valmistettua keppihevosharrastuksen välinettä. Suomen kielellä sama sana käy molempiin, mutta englanniksi lelukeppihevonen on usein "a stick horse" ja harrastuskeppihevonen "a hobbyhorse". *lähde?*

Keppihevonen on usein kankaasta valmistettu hevosenpää kaulaan saakka, johon on kiinnitetty keppi. Keppihevosia on toisinaan tehty myös puusta, huovuttamalla, langasta virkkaamalla tai jopa vanhasta villasukasta. Harrastuskeppihevoset tehdään yleensä aina käsin eikä massatuotantona koneellisesti. Suositut keppihevosentekijät ovat usein vuosia kokeneita taidoiltaan ja hyvin perillä harrastuksesta.*lähde?*

Keppihevosia tehdään eri rotuisia oikeiden hevosten rotujen mukaisesti. Hevosten lisäksi harrastajat valmistavat sadoittain erilaisia varusteita käsin oikeiden hevosten varusteiden mukaan. Harrastajat saattavat valmistaa keppihevosesteitä, talleja ja muita varusteita myös itse esimerkiksi puusta. Keppihevosharrastajat käyttävät keppihevosia harjoitellakseen erilaisia hevosurheilulajeja kuten koulu- ja esteratsastusta.*lähde?*

Kirjallisuutta
--------------

* Uutela, Venla-Maria: *Keppari – Keppihevosten maailma*. Kustannus Oy Pieni Karhu, 2010. ISBN 978-952-5321-70-8

Lähteet
-------

* Elävä perintö - keppihevosharrastus
* The Hobbyhorse - harrastuksesta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Keppihevoset mediassa - linkkejä
* Millainen harrastus on keppihevoset? (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Keppariharrastuksessa yhdistyvät liikunta ja käsityöt *yle.fi*. Viitattu 29.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **keppihevoset** Wikimedia Commonsissa

* Keppihevostyökalupakin (Arkistoitu – Internet Archive)
* Elävä perintö
* Keppihevoset mediassa
**Julia Schalin** (s. 31. elokuuta 2005 Espoo) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi myös jalkapalloa pääsarjatasolla vuoden 2022 loppuun saakka.

Schalin nousi Kiekko-Espoon jääkiekkoliigajoukkueeseen kaudella 2020–2021. Hän on pelannut liigassa neljän kauden aikana runkosarjassa 105 ottelua, joissa hän on tehnyt 47 maalia ja antanut 63 maalisyöttöä, sekä pudotuspeleissä 38 ottelua, joissa hän on tehnyt viisi maalia ja saanut 17 syöttöpistettä. Hän voitti liigamestaruuden kausilla 2020–2021 ja 2021–2022 sekä saavutti hopeaa kausilla 2022–2023 ja 2023–2024. Kaudeksi 2024–2025 hän siirtyy Yhdysvaltoihin Mercyhurstin yliopistoon.

Schalin saavutti vuonna 2022 jääkiekon alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa pronssia. Hänet valittiin naisten maajoukkueeseen MM-kilpailuihin 2024.

Jalkapallossa Schalin edusti Kansallisessa liigassa FC Honkaa kausilla 2021 ja 2022. Ensin mainitulla kaudella hän pelasi liigassa kolme ja jälkimmäisellä kymmenen ottelua. Hän pelasi alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa ja oli ikäluokan EM-kilpailuissa 2022 Suomen joukkueen kapteeni. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Julia Schalin *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Ikonen, Petteri: Espoolainen huippu­lahjakkuus Julia Schalin, 18, pelasi kahta lajia pääsarjassa – joutui tekemään kipeän päätöksen *Helsingin Sanomat*.  28.3.2024. Viitattu 2.4.2024.
3. 1 2 3 4  J. Schalin *Soccerway*. Viitattu 2.4.2024. (englanniksi)
4. ↑  Seppä, Lassi: Kiekko-Espoon lahjakas Julia Schalin teki yliopistosopimuksen − "Tuli mahdollisuus vuotta aiemmin kuin olin suunnitellut" *Jatkoaika*.  15.11.2023. Viitattu 2.4.2024.
5. ↑   Sippola, Joel & Holma, Joel: Tässä on Naisleijonien joukkue kevään MM-kisoihin – tähtipelaaja Susanna Tapani mukana  12.3.2024. Yle. Viitattu 1.4.2024.
6. 1 2   Kahden lajin taitaja Julia Schalin ei ehtinyt juhlia Kiekko-Espoon mestaruutta – Pikkuhelmarit avaa EM-lopputurnauksen tiistaina Ranska-ottelulla  2.5.2022. Yle. Viitattu 1.4.2024.
7. ↑   Pikkuhelmarit päätti EM-kisansa riemukkaaseen voittoon – upea kaukolaukaus ratkaisi pelin *Suomifutis*.  9.5.2022. Viitattu 1.4.2024.