recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Sarita Skagnes (2009)
**Sarita Skagnes** (synt. **Satwant Kaur Khenth**, ent. **Satwant Paulsen**, s. 1969 Punjab, Intia) on norjalainen kirjailija ja ihmisoikeusaktivisti.

Hänen esikoisteoksensa, omaelämäkerta *Vain tytär* (*Bare en datter*, Gyldendal, 2007), on kuvaus tytön kasvusta perinteisessä punjabilaisessa patriarkaalisessa yhteisössä.

Skagnes syntyi intialaiseen perheeseen ei-toivottuna kolmantena tyttärenä. Hänen lapsuuttaan leimasivat pakkotyö, toistuvat pahoinpitelyt ja omien sukulaisten harjoittama seksuaalinen hyväksikäyttö. Muun perheen muuttaessa Norjaan hänet vaihdettiin miespuoliseen serkkuun ja hän jäi Intiaan kotiapulaiseksi tätinsä perheeseen. Vasta kuusitoistavuotiaana Skagnes seurasi perhettään Norjaan. Arkea synkensi perhettään väkivaltaisesti hallitseva isä, jolle erityisesti tyttäret olivat vain taakka. Skagnesin rakastuttua norjalaismieheen isä uhkasi häntä kunniamurhalla. Uhan vuoksi Skagnes joutui läheisineen vaihtamaan sekä asuinpaikkaa että nimeään.

Kirjan julkaisun jälkeen Skagnes on keskittynyt erityisesti ajamaan tyttöjen ja naisten olojen parantamista lähisuhde- ja perheväkivaltaa sekä pakkoavioliittoja vastaan. Hän on toiminut asiantuntijana ja neuvonantajana seminaareissa, paneeleissa sekä toimikunnissa. Hän on kiertänyt kouluissa luennoimassa aiheesta. 

Kirjansa tekijänoikeustuotot Skagnes lahjoittaa lyhentämättömänä kehitysyhteistyöjärjestö Planin kansainväliseen *Koska olen tyttö* -kampanjaan, joka edistää kehitysmaiden – erityisesti kaikkein heikoimmassa asemassa olevien – tyttöjen koulutusta, suojelua ja oikeuksia.

Teokset
-------

* *Vain tytär*. Helsinki, Otava, 2010. ISBN 978-951-31-5668-8.

Palkinnot
---------

* Åpenhetsprisen (2008)

Aiheesta muualla
----------------

* Emma Schmidt: "Min pappa ville döda mig" *SVT.se*.  8.7.2013. Viitattu 16.5.2016. (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Yhdysvallat

 |

 |
**Konohana-ku** (jap. 此花区) on yksi Osakan kaupungin 24:stä suuralueesta. Se sijaitsee kaupungin luoteisosassa Yodogawa-joen suulla Osakanlahden rannalla. Etelässä se rajautuu Ajigawa-jokeen. Siihen kuuluvat Maishiman ja Yumeshiman saaret. Konohanan suuralueen pinta-ala on 15,45 neliökilometriä ja siellä on noin 64 873 asukasta.

Suuralueen itäosa on pääosin asuinaluetta. Länsiosa meren rannalla on vuorostaan ollut aiemmin teollisuusaluetta, jossa on toiminut etenkin kemianteollisuutta. Viime vuosina teollisuutta on kuitenkin muuttanut alueelta pois ja sen painopiste on siirtynyt tutkimukseen ja tuotekehitykseen. Lisäksi rannikkoa on kehitetty virkistys- ja viihdealueena: Maishiman saarelle on rakennettu useita urheilulaitoksia ja Osakanlahden rannalle avattiin vuonna 2002 Universal Studios Japan -teemapuisto.

Suuraluetta palvelevat JR Westin Osakan ympyrälinja ja Sakurajima-linja sekä Hanshin-rautateiden Namba-linja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Overview of Konohana-ku Konohana Ward. Viitattu 9.1.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Konohana-ku** Wikimedia Commonsissa

* Konohanan suuralueen internetsivut (japaniksi) (englanniksi) (koreaksi) (kiinaksi)

  

Osakan suuralueet

* Abeno-ku
* Asahi-ku
* Chūō-ku
* Fukushima-ku
* Higashinari-ku
* Higashisumiyoshi-ku
* Higashiyodogawa-ku
* Hirano-ku
* Ikuno-ku
* Jōtō-ku
* Kita-ku
* Konohana-ku
* Minato-ku
* Miyakojima-ku
* Naniwa-ku
* Nishi-ku
* Nishinari-ku
* Nishiyodogawa-ku
* Suminoe-ku
* Sumiyoshi-ku
* Taishō-ku
* Tennōji-ku
* Tsurumi-ku
* Yodogawa-ku
**Sarjakuvan tiedotuskeskus ry** on vuonna 2009 perustettu yhdistys, joka toimii sarjakuva-alan toimijoita yhdistävänä organisaationa ja edistää kotimaisen sarjakuvan historian tallentamista, säilymistä ja tutkimusta. Yhdistyksen 
ensimmäinen suurhanke oli suomalaisen sarjakuvan 100-vuotisjuhlavuosi 2011. Tämän jälkeen yhdistys on keskittynyt sarjakuvamuseohankkeen edistämiseen. Yhdistyksen jäsenyhdistyksinä toimivat Suomen suurimmat sarjakuva-alan yhdistykset Suomen sarjakuvaseura ry ja Sarjakuvantekijät ry.

Sarjakuvan tiedotuskeskuksen toimintaa
--------------------------------------

### Suomalainen sarjakuva 100 vuotta

Suomalaisen sarjakuvan 100-vuotisjuhlavuotta vietettiin vuonna 2011. Juhlavuosi laskettiin ensimmäisen suomalaisen sarjakuvakirjan Ilmari Vainion Professori Itikaisen tutkimusretken julkaisusta 21. marraskuuta 1911. Juhlavuoden ohjelma koostui näyttelyistä, julkaisuista, festivaaleista ja muista sarjakuvatempauksista sekä sarjakuvan kulttuuripoliittista asemaa parantavista toimenpiteistä.

### Sarjakuvamuseohanke

Sarjakuvamuseohanke on kansallinen hanke, joka käynnistyi vuonna 2011, suomalaisen sarjakuvan 100-vuotisjuhlavuotena. Sarjakuvamuseohankkeen taustajärjestönä toimii Sarjakuvan tiedotuskeskus ry.

Sarjakuvamuseohankkeen ensisijainen tehtävä on luoda kattava tutkimustietokanta suomalaisista sarjakuvaoriginaaleista, luetteloida materiaalit ja tarjota tutkijoille pääsy tutkimaan aineistoja. Hankkeen missio on edistää sarjakuvataiteen ymmärrystä ja arvostusta sekä lisätä keskustelua ja tutkimusta tämän maailman suosituimman taiteenlajin kulttuurisista, taiteellisista ja historiallisista vaikutuksista. Suomen sarjakuvaseuran
kirjastokokoelman kehitystyö liittyy myös Sarjakuvamuseohankkeeseen ja tulevaisuudessa kokoelmatoiminnat tulevat lähentymään entisestään. 

Sarjakuvan tutkimuskirjasto -projekti käynnistyi vuonna 2013 osana Sarjakuvamuseohanketta. Projektin puitteissa Suomen sarjakuvaseuran kokoelman tietokantaan on kerätty mm. kotimaisten sarjakuvaa käsittelevien väitöskirjojen, lisensiaatintöiden, pro gradu -tutkielmien, esitelmien, artikkeleiden ja sarjakuvatietokirjojen viitetietoja. Osa julkaisuista on luettavissa verkossa sekä selailukappaleena Suomen sarjakuvaseuran kirjastokokoelmassa.

Lähteet
-------

* Suomen sarjakuvamuseo

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen sarjakuvamuseo
* Suomen sarjakuvaseura
* Suomen sarjakuvaseuran kokoelman tietokanta (Arkistoitu – Internet Archive)
**Turku Modern** on Turun keskustassa toukokuussa järjestettävä elektronisen ja tanssimusiikin kaupunkifestivaali. Järjestyksessään kymmenes Turku Modern toteutuu kahden päivän mittaisena kokonaisuutena 26.–27.5.2023. Festivaali sijoittuu Turun Taiteen taloon ja sen lähiympäristöön. Festivaalin ohjelmatuottajana toimii Lauri Soini.

Turku Modern on tuonut elektronisen- ja tanssimusiikin suomalaisia ja kansainvälisiä huippunimiä Turkuun vuodesta 2009 jo yhdeksän tapahtuman verran. Alun perin edesmenneiden Koneiston ja Uuden Musiikin Festivaalin (UMF:n) jättämää tanssimusiikkifestivaalien tyhjiötä paikkaamaan perustettu festivaali on ollut muun muassa osana Turku 2011 Euroopan kulttuuripääkaupungin ohjelmaa, toteuttanut ohjelmistovaihtoa pohjoismaissa eri yhteistyöfestivaaleilla sekä suunnitellut Shanghain maailmannäyttelyn Suomi-päivän musiikkiosion. Festivaalin takana toimii Turku Modern ry, jonka hallitukseen kuuluu tunnettuja kulttuurivaikuttajia, lahjakkaita artisteja sekä markkinoinnin ja graafisen suunnittelun ammattilaisia.

Esiintyjät
----------

| Vuonna 2009 |
| --- |
| 80’s Cop |
| Black Bear Sound |
| Clouds |
| Cosmo Baker |
| Dead-O |
| Denaro |
| Desto |
| Didier |
| Elmo |
| Ender |
| Felix Manell |
| Fummer |
| Hannulelauri |
| Hedon |
| Hitto |
| Hälinen, Larjosto & Liinamaa |
| Ionik |
| Jerry Valuri |
| Jori Hulkkonen |
| Kompleksi |
| Komposti Sound |
| Lempi-Joe & Piitu Lintunen |
| Misf\*ts |
| Poika & Hirviö |
| Power Point Boys |
| Renaissance Man |
| Sheikki Sheikki |
| Suomen Moroderit |
| Super-Janne |
| Tipa Hiihtopipo |
| Top Billin |
| Villa Nah |
| We Love TKU |
| X-Rust |
| Yo! TKU Raps |

Lähteet
-------

Aiheesta muualla
----------------

* Festivaalin viralliset sivut
**Lencat** ovat pääasiassa Hondurasin Intibucán, La Pazin, ja Lempiran departementeissa asuva intiaanikansa. He polveutuvat alueelle 1000-luvulla muuttaneista chibchoista. Pieniä määriä elää myös El Salvadorin alueella. Lencojen määräsi on arvioitu 50 000–95 000. Lencojen aiemmin puhuma lencan kieli on todennäköisesti jo hävinnyt.

Historia
--------

Piirros lencajohtaja Lempirasta.
Ennen eurooppalaisten tuloa lencat muodostivat neljä aluetta, Care, Cerquin ja Lenca Hondurasin alueella, sekä Potón El Salvadorin alueella. He saivat voimakkaita kulttuurillisia vaikutteita mayoilta ja asteekkikansa pipileiltä. Lencojen eurooppalaisvalloitusta edeltäneen lukumäärän on arvioitu olleen noin 300 000–600 000 ja heidän alueensa kattoivat 26 000 neliökilometriä. Espanjalaiset tulivat lencojen alueelle 1520-luvulla Hernán Cortésin johdolla. Lencat taistelivat espanjalaisia vastaan, mutta lopulta heidät voitettiin. Vuonna 1537 lencat kapinoivat johtajansa Lempiran johdolla eurooppalaisia vastaan, mutta kapina kukistettiin seuraavana vuonna. Pian eurooppalaisten tulon jälkeen lencojen lukumäärä alkoi nopeasti laskea tautien ja orjatyön takia. 1550-luvulle mennessä lencoja oli enää noin 25 000. Määrä säilyi pitkään samana koko siirtomaakauden ajan. Monista muista alueen alkuperäiskansoista poiketen lencat onnistuivat kuitenkin säilyttämään osan alueistaan ja jatkamaan perinteistä elinkeinoaan maanviljelyä. Sittemmin monet ovat tosin muuttaneet töihin kaivoksille ja banaaniviljelmille. Lencat ovat kulttuurillisesti pitkälle sulautuneet maidensa muuhun väestöön.

Kulttuuri
---------

Suurin osa lencoista asuu maaseudulla lähellä maatilojaan. Kaupungeissa käydään yleensä vain erityistapauksissa, kuten toreilla ja juhlissa. Perinteiset talot rakennetaan savitiilistä ja niiden katot oljista tai ruohosta. Nykyisin myös nykyaikaisemmat talot ovat tavallisia. Lencojen uskonto on sekoitus katolilaisuutta ja perinteisiä uskoja. Esimerkiksi katolisia pyhimyksiä palvotaan samaan tapaan kuin ennen erilaisia henkiä. Kylien pyhimyksiä juhlitaan vuosittain. Maaseudun lencat luottavat usein ennemmin henkitohtoreihin kuin koulutettuihin lääkäreihin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ian Mast: History and Cultural Relations *Everyculture*. Viitattu 18.10.2011. (englanniksi)
2. ↑  Chandler, Gary & Prado, Lisa: *Honduras and the Bay Islands*, s. 41. Lonely Planet, 2009. ISBN 9781740591508. Google-kirjat (viitattu 25.9.2011). (englanniksi)
3. ↑  Ian Mast: Settlements *Everyculture*. Viitattu 18.10.2011. (englanniksi)
4. ↑  Ian Mast: Religion and Expressive Culture *Everyculture*. Viitattu 18.10.2011. (englanniksi)
**Rashtra Sevika Samiti** on intialainen hindunationalistinen naisjärjestö. Se sai alkunsa vuonna 1936, jolloin Laxmibai Kelkar perusti itsenäisen hindunationalistisen naisjärjestön, kun Rashtriya Swayamsevak Sanghin perustaja Keshav Baliram Hedgewar ei hyväksynyt naisia järjestöönsä. Hedgewar tosin tarjosi apua naisjärjestön perustamisessa.

Järjestöllä oli noin 380 000 jäsentä vuonna 2016 ja se järjestää omien tietojensa mukaan päivittäistä toimintaa yli 4000 paikallisosaston (*shakha*) kautta. Päivittäisten kokousten lisäksi järjestö järjestää erilaisia hyväntekeväisyystilaisuuksia, joiden teemat vaihtelevat vuosittain. Esimerkiksi vuonna 2015 järjestö keskittyi toiminnassaan tyttölapsiin. Järjestön naiskäsitys on konservatiivinen ja määrittelee naisen tehtäväksi ensisijaisesti miehen ja lasten palvelemisen. Yhteisön perustaja Laxmibai Kelkar painotti vapaaehtoisille, että avioliittoa ja muita sosiaalisia normeja ei tule hylätä. Rashtra Sevika Samiti järjestää opetustilaisuuksia ja itsepuolustuskursseja naisille. Itsepuolustuskursseilla opetetaan käyttämään puukkoja, keppejä ja miekkoja.

Miesten vastaavaan Rashtriya Swayamsevak Sangh -järjestöön verrattuna Rashtra Sevika Samiti on jäänyt vähäisemmäksi. Rashtra Sevika Samiti perusti yksikön Delhiin vasta vuonna 1960 ja se on kaikkein näkyvimmillään keskiluokkaisilla alueilla. Kaikkein suurin vaikutusvalta järjestöllä on Maharashtran osavaltiossa ja sen lähistöllä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Iyengar, Radhika: Why did a young woman join a RSS women’s wing camp? *Indian Express*.  28.6.2017. Viitattu 8.3.2020.
2. ↑  Sharma, Pooja: At home and work, RSS has a model for the new-age woman *Hindustan Times*.  8.12.2016. Viitattu 8.3.2020.
3. ↑  Swords, Knives and Motherhood: Lessons from an RSS Women's Wing Camp *The Wire*.  12.6.2017. Viitattu 8.3.2020.
4. ↑  Jha, Dhirendra K.: Eighty years on, the RSS women's wing has not moved beyond seeing the woman as mother *Scroll*.  12.11.2016. Viitattu 8.3.2020.
**Westminsterin säädös** on Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin 11. joulukuuta 1931 antama säädös, jolla vahvistettiin brittiläisen imperiumin dominioiden ja Yhdistyneen kuningaskunnan välinen lainsäädännöllinen samanvertaisuus. Säädöksestä tuli jokaisen Kansainyhteisön valtion sisäinen laki.

Säädöksellä on historiallista merkittävyyttä siksi, että se merkitsi näiden maiden itsenäisyyttä joko välittömästi tai ratifioinnin kautta. Sen jäljellä olevat, perustuslailliset toimivallat on korvattu myöhemmillä asetuksilla. Nykyään sen merkitys on siinä, että se asettaa pohjan Kansainyhteisön maiden ja Yhdistyneen kuningaskunnan kruunun väliselle yhteydelle.

Säädös koski dominioita, jotka olivat olemassa vuonna 1931. Näitä ovat Australia, Kanadan dominio, Irlannin vapaavaltio, Newfoundlandin dominio, Uuden-Seelannin dominio ja Etelä-Afrikan unioni. Se teki mahdottomaksi parlamentin säädösten tarkastukset, jonka pohjalta Kanadan ja Australian perustuslait kirjoitettiin.

Westminsterin säädös ei koskenut Australiaa, Uutta-Seelantia tai Newfoundlandia ennen kuin niiden parlamentit ratifioivat ne. Australia ratifioi säädöksen vuonna 1942 ja Uusi-Seelanti vuonna 1947. Newfoundland ei kuitenkaan ole ratifioinut säädöstä, vaan sen hallituksen pyynnöstä Yhdistynyt kuningaskunta otti sen takaisin hallintaansa, kunnes siitä tuli Kanadan provinssi vuonna 1949.
*Tämä artikkeli kertoo Norjan laivaston Vale-luokan tykkiveneestä. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**KNM Vidar** oli Norjan laivaston vuonna 1882 vesillelaskettu Vale-luokan 2. luokan tykkivene.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Vale-luokka (tykkivene)*
Alus tilattiin Hortenista laivastontelakalta ja se laskettiin vesille 3. tammikuuta 1882. Alus otettiin palvelukseen vielä samana vuonna.

Palvelus
--------

Alus muutettiin vuosina 1911-1912 hieman ennen ensimmäistä maailmansotaa miinalaivaksi, jolloin sen aseistusta kevennettiin korvaamalla raskas 10,6 tuuman suustaladattava tykki 150 millimetrin perästä ladattavalla tykillä. Lisäksi yksi aluksen yhden naulan tykeistä korvattiin tehokkaammalla 47 millimetrin tykillä. Kevenemisen seurauksena alus kykeni vastaanottamaan 50 miinaa ja samalla miehistön tarve väheni kymmenellä.

Saksan hyökätessä Norjaan *Vidar* makasi palveluskelvottomana laivaston varastona Melsomvikissa Oslovuonossa, jossa se vallattiin 9. huhtikuuta 1940. Saksan antauduttua ja Euroopan sotatoimien päätyttyä alus palautettiin toukokuussa 1945 Norjalle, joka myi sen vuonna 1947.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Conway's 1906-1921 s. 348
2. ↑  Conway's 1922-1946 s. 379
**Jeffrey Swann** (s. 24. marraskuuta 1951 Williams, Arizona) on yhdysvaltalainen pianisti.

Swann aloitti pianonsoiton 4-vuotiaana ja opiskeli Alexander Uninskyn johdolla Dallasin Southern Methodist Universityssa. Hän sai Juilliard Schoolista kandidaatin, maisterin ja tohtorin arvot. Siellä hänen opettajiaan olivat Beveridge Webster ja Adele Marcus. Swann sai toisen palkinnon Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa vuonna 1972 ja ensipalkinnon Milanon Dino Ciani -kilpailussa. Hän suoritti myös sävellysopintoja Darius Milhaud'n johdolla Aspenin musiikkijuhlilla, joiden yhteydessä sai ensipalkinnon.

Swann on esiintynyt kotimaansa lisäksi laajalti Euroopan kaupungeissa. Hänen ohjelmistonsa on vaihdellut Johann Sebastian Bachista Pierre Bouleziin ja kattanut esimerkiksi kaikki Ludwig van Beethovenin pianosonaatit. Swann on järjestänyt usein teemakonsertteja ja täydentänyt esityksiään sanallisilla esityksillä ja kuvituksilla. Hän on osoittanut erityistä kiinnostusta aikansa musiikkia kohtaan; hän on esimerkiksi kantaesittänyt Charles Wuorisen toisen pianosonaatin Washington DC:n Kennedy Centerissä ja levyttänyt Music & Arts -yhtiölle moderneja teoksia, kuten Boulez'n kolmannen pianosonaatin. Levytyksiä Swann on tehnyt myös Deutsche Grammophonille ja useille muille levy-yhtiöille.

Swannista tuli vuonna 2007 Dino Ciani -festivaalin ja -akatemian taiteellinen johtaja. Vuosina 2013–2017 hän toimi Pisan Scuola Normale Superioren konserttien taiteellisena johtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jeffrey Swann, 2e lauréat 1972 Radio Télévision Belge Francophone
2. 1 2 3 4 5  JEFFREY SWANN Scuola Normale Superiore
3. ↑  Pianista Jeffrey Swann Serate Musicali


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Risto Olavi Enarvi**, vuoteen 1930 **Engelberg** (18. marraskuuta 1908 Helsinki – 4. kesäkuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen insinööri, virkamies, yrittäjä ja järjestö- ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Enarvin vanhemmat olivat taidemaalari, talousneuvos John Engelberg ja Ilma Kristina Enlund ja puolisot 1933–1958 Eva Ruuth ja vuodesta 1959 Aune Maria Solitanner. Enarvi kävi Nurmeksen yhteiskoulua ja tuli ylioppilaaksi  Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1928, diplomi-insinööriksi hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta 1934. Enarvi oli Bolinderin Suomalaisen Oy:n toimistoinsinööri 1933–1935, Puuteknillisen Tutkimuslaitoksen vaneriteknillisen toimiston päällikkö 1935–1938, Oy Savon vaneritehtaan käyttöinsinööri ja paikallisjohtaja Kuopiossa 1938–1940 ja Metsähallituksen hiilitoimiston päällikkö 1940–1944.

Hän oli Rahkee Oy:n toimitusjohtaja Enossa 1943–1947, Oy Basis Ab:n osakas, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1947–1966, Taide ja Kehys Oy:n omistaja ja toimitusjohtaja 1947–1958, Värikauppiaiden Tukkukunnan hallituksen jäsen 1953 ja toimitusjohtaja 1953–1973 sekä Väritukku Oy:n toimitusjohtaja 1969–1973 ja hallituksen jäsen 1970–1972. Hän oli myös Olkkolan Hiiltämö, Pertamo & Co:n perustajajäsen ja yhtiömies 1943–1946, Teknillisen korkeakoulun ylimääräinen opettaja vuodesta 1949 ja *Väri ja Tapetti* -lehden, vuodesta 1970 *Värisilmä*, päätoimittaja 1955–1973. Hänellä oli lisäksi useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Shakkia harrastanut Enarvi oli 
Suomen keskusshakkiliiton puheenjohtaja 1951 ja Suomen Shakkiliiton puheenjohtaja 1952. Sotilasarvoltaan hän oli reservin insinöörimajuri (1968). Enarvi sai kauppaneuvoksen arvonimen 1971. Taiteilija Mikko Laasio maalasi hänen muotokuvansa 1969 ja hänen mukaansa on mimetty Pro Humatitate -säätiön Risto Enarvin rahasto.

Julkaisuja
----------

* *Viisikymmenvuotias Suomen V. ja OM. Suur-Loosi: 1924–1974*, 1974, Risto Enarvi, Atro Karimaa, Jaakko Vöry
* *Isovanhempani Ina ja Eliel*, 1980, Risto Enarvi, Petri Enarvi
* *Mestarimuurarit 1922–1939*, 1995, Risto Enarvi, Pertti Vartia, Pekka Koskimies

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Risto Enarvi *Biografiasampo*. Viitattu 31.10.2022.
2. 1 2  Kuolleita.  *Uusi Suomi*, 9.6.1976, nro 153, s. 4. Kansalliskirjasto. Viitattu 31.10.2022.
*Tämä artikkeli kertoo Norjan laivaston Gor-luokan tykkiveneestä. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**KNM Tyr** oli Norjan laivaston vuonna 1887 vesillelaskettu Gor-luokan 2. luokan tykkivene.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Gor-luokka (tykkivene)*
Alus tilattiin Hortenin laivastotelakalta. Se laskettiin vesille 16. maaliskuuta 1887 ja otettiin palvelukseen samana vuonna.

Palvelus
--------

Vuodesta 1900 alkaen alus oli reservissä, kunnes se palautettiin palvelukseen vuoden 1905 liikekannallepanossa. Se sijoitettiin 14. huhtikuuta 1910 Norjan laivaston ensimmäisen sukellusveneen *KNM Kobbenin* emälaivaksi, missä tehtävässä se oli vuoden 1913 loppuun. Vuonna 1914 hieman ennen ensimmäistä maailmansotaa alus muutettiin miinalaivaksi, jolloin aseistusta kevennettiin korvaamalla raskas 26 centtimetrin tykki belgialaisella 120 millimetrin Cockerill-tykillä. Kevenemisen seurauksena alus kykeni vastaanottamaan 55 miinaa ja miehistön tarve väheni kymmenellä. Vuosina 1914–1918 alus oli Oslovuonon suulla aseistettujen kalastusalusten johtoaluksena. Miinanraivauksen päätyttyä se siirrettiin 1. huhtikuuta 1919 reserviin.

Saksan hyökättyä Norjaan *Tyr* hylättiin 20. huhtikuuta 1940 Skorpoon Hardangerinvuonoon, josta saksalaiset valtasivat aluksen. Saksan antauduttua ja Euroopan sotatoimien päätyttyä alus palautettiin toukokuussa 1945 Norjalle, joka myi sen samana vuonna.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Conway's 1906-1921 s. 348
2. ↑  Conway's 1922-1946 s. 379
**Risto Antero Isännäinen** (10. elokuuta 1925 Jämsä – 14. joulukuuta 2014 Jämsä) oli suomalainen maanviljelijä ja järjestövaikuttaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Isännäisen vanhemmat olivat maanviljelijä, taloustirehtööri Kalle Isännäinen ja emäntä Helmi Puttonen ja puoliso vuodesta 1949 Kaarina Vakaslahti. Isännäinen kävi keskikoulun Jämsän yhteiskoulussa 1943, Ahlmanin maamieskoulun 1946 ja Osuuskassakurssin 1947. Hän oli pankkivirkailija Jämsän Seudun Osuuskassassa 1947–1948 ja maanviljelijä Isännäisen tilalla Jämsässä vuodesta 1949. Isännäisellä oli lukuisia alueellisia, seudullisia ja kansallisia luottamus- ja asiantuntijatehtäviä, kuten Ammatienedistämislaitoksen hallintoneuvoston varapuheenjohtajuus vuodesta 1978 sekä johtokunnan jäsenyys vuodesta 1978 ja varapuheenjohtajuus vuodesta 1982, salaojatutkimuksen neuvottelukunnan jäsenyys vuodesta 1983, useiden Jämsän seudun osuustoiminnallisten yritysten johtokuntien ja hallintoneuvostojen jäsenyydet sekä Hankkijan hallintoneuvoston jäsenyys vuodesta 1978, Valion hallintoneuvoston jäsenyys 1966–1968 ja Konekauppa Pellervo Oy:n hallituksen jäsenyys vuodesta 1981. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Isännäinen sai 1986.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hemminki, Tiina: Maanviljelysneuvos Risto Isännäinen (1925–2014). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 20.5.2010. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 11.2.2023.
2. ↑  Kuollut. Maanviljelysneuvos Risto Isännäinen.  *Maaseudun Tulevaisuus*, 21.1.2015, nro 8, s. 10. Kansalliskirjasto. Viitattu 11.2.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Tiina Hemminki: Risto Isännäinen *Biografiasampo*.
| "Lighters"Bad Meets Evil featuring Bruno Mars |
| --- |
| Singlen "Lighters" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Hell: The Sequel* |
|  Formaatti | digitaalinen lataus |
|  Tuottaja(t) | Eminem, The Smeezingtons, Battle Roy |
|  Tyylilaji | alternative hip hop, soul, pop rap |
|  Levy-yhtiö | Shady, Interscope |
| Bad Meets Evilin muut singlet |
| "Fast Lane"2011 | "Lighters"2011 |  |
| Bruno Marsin muut julkaisut |
| "The Lazy Song"2011 | "Lighters"2011 | "Marry You"2011 |

MusiikkinäyteLighters29 sekunnin ääninäyte kappaleesta.Äänitiedostojen kuunteluohjeet

"**Lighters**" on kappale yhdysvaltalaiselta hip hop -duolta Bad Meets Evil, joka koostuu artisteista Royce da 5′9″ ja Eminem. Kappale julkaistiin toisena singlenä heidän ensimmäiseltä EP-levyltään *Hell: The Sequel* (2011). Kappale ensiesitettiin radiossa 5. heinäkuuta 2011, ja sen julkaisi Shady Records. Kappaleessa on mukana yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä Bruno Mars. Kappaleen tuottivat Eminem, Battle Roy ja tuotantotiimi The Smeezingtons. Eminem ja Royce da 5′9″ ovat sanoneet halunneensa koettaa kappaleessa jotakin erilaista verrattuna perinteisiin hip hop -artisteihin.*lähde?*

"Lighters" edustaa alternative hip hopia, ja kriitikot ovat sanoneet sen sisältävän soulmusiikkia ja saaneen vaikutteita synthpopista. Kappaleen on huomattu eroavan tyylillisesti saman EP:n muista kappaleista. Kappale on saanut myönteisiä ja kielteisiä arvioita, ja jotkut ovat kiitelleet sen eroavaisuutta muihin kappaleisiin ja irtautumista vakavammista ja aggressiivisista teemoista, kun taas jotkut arvostelivat sitä samasta syystä. Ristiriitaisesta vastaanotosta huolimatta kappale menestyi kaupallisesti hyvin ja pääsi kärkikymmenikköön Uudessa-Seelannissa, Sveitsissä, Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa. "Lighters" esitettiin vuoden 2011 Bonnaroo- ja Lollapalooza-musiikkifestivaaleilla.
**Odo Tournailainen** (*Odoardus*, myös *Odo Cambrailainen*) (1060–1113) oli benediktiinimunkki sekä skolastinen filosofi ja teologi. Hän oli kotoisin Orléansista.

Kaniikit kutsuivat Odon Tournaihin opettamaan vuonna 1087. Hän liittyi benediktiineihin vuonna 1095, jolloin hän siirtyi St. Martinin luostariin. Myöhemmin hänestä tuli luostarin apotti. Vuonna 1105 hänet valittiin Cambrain piispaksi, ja hänet vihittiin virkaan Reimsin kirkolliskokouksessa. Hän ei kuitenkaan voinut toimia koko aikaa virassa, koska kieltäytyi ottamasta investituuraa keisari Henrik IV:ltä. Tämän poika Henrik V kuitenkin palautti Cambrain piispanviran Odolle vuonna 1106.

Vuonna 1110 Odo ajettiin kuitenkin maanpakoon, koska ei ollut koskaan saanut ristiä ja sormusta keisarilta. Hän vetäytyi Anchinin luostariin lähelle Pecquencourtia, jossa hän kuoli saamatta enää piispanvirkaa itselleen.

Suurin osa Odon teoksista on kadonnut. Säilyneet voidaan löytää *Patrologia Latinasta* (osa 160). Näihin kuuluu ennen kaikkea teos *De peccato originali* ("Perisynnistä"). Odon universaalikiistaan liittynyt kanta oli käsiterealistinen. Hänen mukaansa esimerkiksi ihmissubstanssi on yksi. Kun uusi ihmislapsi syntyy, Jumala luo uuden ominaisuuden olemassa olevalle ihmissubstanssille; ei niin että loisi uuden ihmissubstanssin. Tämä selitti mm. perisynnin periytymisen ihmiskunnassa: ihmissubstanssi saastui syntiinlankeemuksessa, ja saastumisen tila välittyi jälkipolville (vrt. tradukianismi, jonka mukaan ihmissielu periytyy esi-isiltä).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Huddleston, Gilbert: Odo of Cambrai *Catholic Encyclopedia*.  1911. New York:  Robert Appleton Company. Viitattu 26. syyskuuta 2007. (englanniksi)
2. ↑  Spade, Paul Vincent: History of the Problem of Universals in the Middle Ages: Notes and Text *pvspade.com*. Viitattu 26. syyskuuta 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Huddleston, Gilbert: Odo of Cambrai *Catholic Encyclopedia*.  1911. New York:  Robert Appleton Company.  (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Odo of Cambrai
Antiikin Dardania osana Rooman Moesia superiorin provinssia.
**Dardanit** (m.kreik. Δαρδάνιοι, *Dardanioi*) olivat traakialais-illyrialainen heimo, joka asutti antiikin Makedonian pohjoispuolella sijainnutta Dardaniaa suunnilleen nykyisen Kosovon alueella. Dardanien kaupunkeja olivat muun muassa Ulpiana (nyk. Pristina), Naissus (Niš), Vicianum (Vučitrn) ja Scupi (Skopje). Heimon pääkaupunkina toimi Damastion.

Dardanit olivat usein uhkana makedonialaisille, jotka joutuivatkin usein sotaan dardaneja vastaan. Makedonian kuningas Perseus teki onnistuneen sotaretken heitä vastaan vuonna 170 eaa. Ensimmäisellä vuosisadalla eaa. dardanit hyökkäsivät yhdessä scordiscien ja maedien kanssa Rooman Macedonian provinssiin. Roomalaiset kukistivat dardanit 6 jaa. ja vuonna 87 Dardania liitettiin Moesia superiorin provinssiin. Keisari Diocletianus erotti Dardanian Moesia superiorista noin vuonna 284 ja teki siitä erillisen Dardanian provinssin.

Lähteet
-------

1. ↑  Hammond, N. G. L.: *A History of Macedonia: 336–167 B. C.*, s. 521. Oxford University Press, 1988. ISBN 0-19-814815-1. (englanniksi)
2. ↑  Wilkes, John: *The Illyrians*, s. 210. Blackwell Publishing, 1995. ISBN 0-631-19807-5. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Dardani
**Seitsemän veljeksen koulu** (ent. Rajamäen yläaste) on Nurmijärven Rajamäellä toimiva suomenkielinen yläkoulu (luokka-asteet 7–9). Koulu sai alkunsa vuonna 1960 Rajamäen yhteiskouluna. Ensimmäinen koulurakennus valmistui vuonna 1961, ja sitä laajennettiin vuosina 1964 (yläsiipi), 1984 (kuntola) ja 1999 (lisärakennus). Yhteiskoulu siirtyi peruskoulu-uudistuksen seurauksena Nurmijärven kunnan vastuulle vuonna 1976. Päärakennus on kunnostettu vuonna 2000. Lukuvuonna 2010–11 yläkoulussa opiskeli noin 450 oppilasta. Elokuussa 2017 koulun nimi vaihtui muotoon Seitsemän veljeksen koulu.

Vuoden 2020 alussa koulun päärakennus meni käyttökieltoon sisäilmaongelmien vuoksi, ja toiminta siirtyi siltä osalta viereiselle hiekkakentälle rakennettuihin kaksikerroksisiin parakkeihin. 

Koulun yhteydessä toimii Rajamäen lukio. Yläasteen läheisyydessä sijaitsevat muun muassa Rajamäen uimahalli, urheilualue, kirjasto, Rajamäen koulu (alakoulu) ja terveysasema.

  

Rajamäen yhteiskoulu ja monitoimitalo

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Koulujen yhteystiedot ja linkit kotisivuille Nurmijärven kunta, nurmijarvi.fi. Viitattu 5.6.2016.
2. 1 2 3 4 5  Rajamäen yläasteArkistoitu kopio Nurmijärven kunta, nurmijärvi.fi.  Arkistoitu 22.12.2013. Viitattu 5.6.2016.
3. 1 2  Nurmijärven karttapalvelu (Haku sanoilla *Mäntysalon koulu*.) Nurmijärven kunta, nurmijärvi.fi. Viitattu 5.6.2016.
4. ↑   Klaukkalan ja Rajamäen yläasteet unholaan - koulut saavat uudet nimet Nurmijärven Uutiset. Viitattu 3.2.2016.
5. ↑  Sisäilma *Nurmijärvi*. Viitattu 26.1.2020.
6. ↑  riitta.ketola@media.fi: Seitsemän veljeksen koulu kiinni syksyllä - uudet tai korjatut tilat saadaan vasta pitkän ajan kuluttua *Nurmijärven Uutiset*. Viitattu 26.1.2020.
**Peelo** on slangisana, jolla tarkoitetaan IRC:issä, Internetin keskustelupalstoilla, uutisryhmissä tai verkkopeleissä tahallisesti tai tahattomasti muita käyttäytymisellään ärsyttävää ihmistä.

Aloittelevia internetin käyttäjiä saatetaan leimata peeloiksi, sillä he eivät aina osaa noudattaa netikettiä, vaan muun muassa käyttävät tekstissään värejä, käyttävät todella paljon isoja kirjaimia, lisäävät vahingossa ykkösiä huutomerkkien perään tai viljelevät liikaa pisteitä, huutomerkkejä, kysymysmerkkejä tai hymiöitä. Tällaisille peeloille on myös oma slangisanansa, *noob* tai *noobi*, joka juontuu englannin sanasta *newbie*, aloittelija. Suomalaistettu versio termistä on *nyyppä.*

Sanan alkuperä
--------------

Sanan *peelo* etymologiasta ei ole varmuutta. Sitä ei tiettävästi ole lainattu englannin kielestä kuten monet muut nettislangin sanat. Sanan *peelo* on esitetty olevan peräisin ylioppilastutkintolautakunnan jäsenen, ylitarkastaja Pekka Elon omalaatuisesta esiintymisestä IRC:ssä ja uutisryhmissä vuoden 1995 tienoilla. Hänen Freenet-käyttäjätunnuksensa ja siten myös oletusarvoinen IRC-nimimerkkinsä oli "peelo" (etunimen kaksi ensimmäistä kirjainta+sukunimi), ja sanaa olisi sen myötä alettu käyttää myös yleisenä haukkumasanana. Toisen väittämän mukaan *peelo* tulee vanhemmasta, tyhmää tarkoittavasta slangisanasta, joka pohjautuu romanikielen siitintä tarkoittavaan sanaan.

Stadin slangissa peelo on tarkoittanut kömpelöä ja taitamatonta henkilöä: Tumpelo, peelo.

Katso myös
----------

* Trolli
* Floodaus

Lähteet
-------

1. ↑  Petteri Järvinen: *Nörttisanakirja*, s. 165. WSOY, 2004.
2. ↑  Pelulamu.net *pelulamu.net*.  Arkistoitu 3.8.2020.
3. ↑  mbnet/joyhan Vieraita vaikutteita, Stadi 7.2.2001 (Erkki Johannes Kauhanen)

Aiheesta muualla
----------------

* Nettipeelon opas kirjoittanut Niilo Paasivirta
**Viikšjärvi** eli **Viiksijärvi** (ven. Викшезеро, *Vikšezero*) on Äänisen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Kontupohjan piirissä Venäjällä. Sen pinta-ala on 9,54 neliökilometriä, pituus 7,4 kilometriä ja suurin leveys 1,8 kilometriä. Keskisyvyys on 4,5 ja suurin syvyys 14,4 metriä.

Hevosenkengän muotoinen järvi jakautuu leveään länsi- ja kapeaan itäosaan. Siinä on kuusi pientä saarta. Pohja on mutainen, rannat loivat, kiviset ja hiekkaiset. Länsiosaan laskee pieni Lambajoki, itäosan eteläpäädystä virtaa Vikšreka, joka laskee Äänisen Uunitsanlahteen. Viikšjärvestä on löydetty järvimalmia.

Järven keskelle etelästä työntyvällä niemellä on sijainnut sittemmin autioksi jäänyt Viikšjärven kylä. Muurmannin radan Viikšjärven asema sijaitsee järven länsipuolella.

Aiheesta muualla
----------------

* Viikšjärvi Venäjän vesistörekisterissä (venäjäksi)

Lähteet
-------

1. ↑  *Venäjän federaation paikannimiä*, s. 275. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2006. ISBN 952-5446-18-2. Teoksen verkkoversio (viitattu 17.2.2013).
2. 1 2  *Materialy po obosnovaniju generalnogo plana*, s. 15. Terplanprojekt, 2012. Teoksen verkkoversio (viitattu 17.2.2013). (venäjäksi)
Seitsemän unikeon luolat.
**Seitsemän unikeon luola** (*Pyhien seitsemän nukkujan luola/hautausmaa*) on antiikin ajan Efesoksen kaupunkiin liittynyt hautaluolasto nykyisessä Turkissa. Se yhdistetään seitsemän efesoslaisen marttyyrinuorukaisen eli seitsemän unikeon (pyhät seitsemän nukkujaa) legendaan.

Haudat sijaitsivat Efesoksen kaupunginmuurien ulkopuolella nykyisen Panayır-dağin kukkulan itärinteessä. Legendan mukaan seitsemän nuorukaista pakeni paikalla olleeseen luolaan kristittyjen vainojen aikaan keisari Deciuksen kaudella vuonna 249–251. He nukkuivat siellä aina keisari Theodosiuksen aikaan 379–395 saakka, jolloin vainot olivat ohi. Kirjallisessa traditiossa tapahtuma yhdistetään yleensä Efesokseen, mutta se on yhdistetty myös muihin paikkoihin.

Seitsemän unikeon luolana tunnetulla paikalla on ollut varhainen kristillinen hautausmaa 300-luvulla, ja se on ollut myös pyhiinvaelluspaikka. Paikalla on muun muassa katakombeja, useita eri kokoisia hautaluolia, mausoleumeja ja kirkko. Yhteensä eri hautauksia on ollut ainakin 700. Luolaston yhteyttä nuorukaisten legendaan ei ole kyetty vahvistamaan arkeologisesti.

* Hautaluolastoa.Hautaluolastoa.
* 
* 
* 
*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Scherrer, Peter (toim.): *Ephesus. New Guide*, s. 64–65. Authorised by Österreiches Archäologisches Institut and Efes Müzesi Selçuk. Graphis Ltd, 2000. ISBN 975-807-036-3.
2. ↑  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "EPHESOS Turkey", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Seitsemän unikeon luola** Wikimedia Commonsissa
**José Maria Figueres Olsen** (s. 24. joulukuuta 1954 San Jose, Costa Rica) on costaricalainen liikemies ja poliitikko, joka toimi Costa Rican presidenttinä 1994–1998. Sen jälkeen Figueres on keskittynyt vaikuttamaan globaaleissa asioissa, kuten ilmastonmuutoksessa, kestävässä kehityksessä ja teknologiassa.

Figueres Olsen on Costa Rican liberaalipuolueen perustajan José Figueres Ferrerin poika.

Figueres suoritti perustutkinnon West Pointissa Yhdysvaltojen sotilasakatemiassa West Pointissa, josta hän valmistui insinööriksi vuonna 1979. Myöhemmin hän jatkoi akateemisia opintoja Harvardin yliopistossa (John F. Kennedy School of Government) ja suoritti siellä vuonna 1991 Master of Public Administrationin loppututkinnon.

Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli kymmenen vuotta insinöörinä maatalousbisneksen parissa. Sen jälkeen hän siirtyi julkiselle sektorille, ja hänestä tuli Costa Rican ulkomaankauppaministeri ja sitten maatalousministeri. Vuoden 1994 vaaleissa hänet valittiin Costa Rican presidentiksi. Hän oli maan nuorin 1900-luvulla valittu presidentti. 

Vaalitaistelu oli kiivas ja riitaisa, vastustajat syyttivät Figueresia nuorena henkilönä tehdystä murhasta.

Vuonna 2000 hän siirtyi Maailman talousfoorumiin Sveitsiin, ja myöhemmin hän työskenteli Concordia 21 -hankkeessa Madridissa. Vuosina 2010–2012 hän oli Carbon War Roomin toiminnanjohtaja, ja sen jälkeen sen hallituksen puheenjohtaja. Se on riippumaton voittoa tavoittelematon järjestö, joka pyrkii maailmanlaajuisesti edistämään siirtymistä vähähiiliseen talouteen.

Vuonna 2015 Figueres valittiin Liberaalipuolueen puheenjohtajaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Son of an Ex-Leader Wins a Tight Battle To Head Costa Rica *NY Times*.  1994. Viitattu 26.8.2016.
2. 1 2  Board (Arkistoitu – Internet Archive) Carbon War Room
3. ↑  Una carrera profesional brillante *Figueres.cr*.  Arkistoitu 29.7.2018. Viitattu 29.7.2018. (espanjaksi)
4. ↑  Ex-President José María Figueres Olsen to head Liberation Party *Tico Times*.  2015. Viitattu 26.8.2016.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:José María Figueres 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Australia

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Menetelmällinen kirjallisuus** eli **proseduraalinen kirjallisuus** on kirjallisuutta, jonka tuottamisessa noudatetaan ennalta asetettua proseduuria eli toiminnan tapaa, ohjetta tai menetelmää.

Kirjoitusprosessin kannalta proseduraalisuus jakaantuu menetelmiin, jotka koskevat tekijän ja tekstin suhdetta (lähdetekstien kokoaminen ja käsittely; uuden tekstin kirjoittaminen), menetelmiin, jotka koskevat tekstin toimintaperiaatteita ja mediaalisuutta, ja menetelmiin, jotka koskevat tekstin ja lukijan suhdetta. Oulipo, "Mahdollisen kirjallisuuden työpaja", on kansainvälinen kirjoittajien ja tutkijoiden ryhmä, joka on koonnut tietoa kirjoittamisen proseduureista ja kehittänyt niitä vuodesta 1960.

Menetelmällistä kirjallisuutta on esimerkiksi Laura Lindstedin ja Sinikka Vuolan teos *101 tapaa tappaa aviomies* (Siltala, 2022).

Alalaji on menetelmällinen runous eli proseduraalinen runous, joka on runouden laji, jossa runon luomisen lähtökohtana on jokin menetelmä. Menetelmää noudattamalla pyritään ohjaamaan runon muotoa, sisältöä tai muita piirteitä.

Menetelmällisen runouden lähtökohtana on esimerkiksi Oulipon parissa kehiteltyjä periaatteita, joissa runoa edeltää aina jokin pakote tai rajoite, ehto tai ehtojen joukko, jonka noudattaminen kirjoitusprosessin aikana ohjaa runon piirteitä. Menetelmällisessä runoudessa lopputulos painottuu enemmän kuin käsitteellisessä runoudessa. Menetelmät vaihtelevat ankarasti noudatettavista vapaammin sovellettavissa oleviin, monimutkaisista yksinkertaisiin. Menetelmiä voidaan hyödyntää kokoelman laajuisesti, runokohtaisesti tai runojen sisällä olevina yksittäisinä kohtina.

Kirjallisuutta
--------------

* Juri Joensuu, *Menetelmät, kokeet, koneet* (2012) väitöskirja
* *Menetelmällisen kirjallisuuden antologia*, toim. Teemu Ikonen (2018).

Lähteet
-------

1. 1 2  Proseduraalinen kirjallisuus Tieteen termipankki, viitattu 1.7.2022
2. 1 2  Menetelmällinen runous, Tieteen termipankki, viitattu 1.7.2022
**Tündre järv** (myös *Tõndre järv, Tõõdre järv, Tondre järv*) on Virossa Valgamaalla Tõrvan kunnan ja Viljandimaalla Mulgin kunnan välisellä rajalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa
----------

Järvi sijaitsee Viron eteläosassa Latvina rajan läheisyydessä. Järven pinta-ala on 72 hehtaaria ja se on 2,5 kilometriä pitkä ja 350 metriä leveä. Siihen laskee noin 10 metsäojaa, joista Tündre oja on huomattavin. Se laskee järven itäpäähän Teringi soolla sijaitsevasta Alatsin järvestä. Sen laskuoja on Jõeveski oja, joka lähtee järven luoteispäästä ja virtaa lounaaseen Latvian rajan yli. Joki yhtyy ensin Atsejokeen ja se yhtyy Ruhjajokeen ja vesi päättyy lopulta Burtniekin järveen. Järven valuma-alueen laajuus on 7,1 neliökilometriä ja se levittäytyy sekä Viron että latvian puolelle.

Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 4,9 metriä ja suurin syvyys 10,6 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0035 kuutiokilometriä eli 3,5 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 6,1 kilometriä ja rannat ovat pääosin heikkapohjaista metsää. Järven etelärannalla on asutusta muutaman talon verran.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu (vir. *keskmise karedusega kihistunud veega järv*).

Järvi luokitellaan limnologisesti saman aikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (vir. *kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline*, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja se on rehevöitynyt.

Luontoarvot
-----------

Järvessä on eniten lahnaa, särkeä, ahventa, kiiskeä ja haukea.

* Syksyinen ilme rantaruovikossaSyksyinen ilme rantaruovikossa

Lähteet
-------

1. ↑  *Estonian Environmental Register*View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3 4 5 6  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 17.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3  Keskkonnaregister: Tündre järv (vee2114800) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 17.3.2017. (viroksi)
4. 1 2 3  Eesti Entsüklopeedia: Tündre järv, viitattu 28.3.2017
5. ↑  Laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä. Tämä ei ole viranomaisten määrittämä arvo!
**Dr. Professor’s Thesis of Evil** on suomalainen valokuvapohjaista *Motion Novel*-animaatiotekniikkaa käyttävä lyhytelokuva vuodelta 2011. Elokuva julkistettiin syksyllä 2011 internetissä ja mobiililaitteissa. Sitä esitetään myös elokuvateattereissa ilmaiseksi. Elokuvaa on tehty Oulussa, Lontoossa ja Los Angelesissa. Suomen Elokuvasäätiö on tukenut sen tuotantoa. Animaation tekijät ovat Jukka Vidgren ja Juuso Laatio. Elokuvan ensiesitys oli Helsingin Rakkautta ja anarkiaa -festivaaleilla 18. syyskuuta 2011.

Juoni
-----

Satiirinen elokuva kertoo Dr. Professorista, maailman juhlituimmasta superrikollisesta, joka on menettänyt intohimonsa pahuuksien tekemiseen. Dr. Professor saa huomata jääneensä mediasirkuksen ja idolistatuksensa vangiksi. Hän aikoo ottaa kohtalonsa takaisin omiin käsiinsä.
Elokuvan maailmaa asuttavat supersankarit, jättiläismäiset mutanttikoalat ja kuolemansäteet.

Tuotanto
--------

Motion Novel -animaatiotekniikka elokuvan tekijöiden kehittämää eräänlaista liikkuvaa valokuvapohjaista sarjakuvaa. Siinä yhdistellään valokuvia, 3D-tietokonegrafiikka ja animaatiota. Elokuva tehdään kansainvälisille markkinoille ja siksi sen kieli on englanti. Elokuvan pääroolihahmojen vuorosanat äänitettiin Torontossa ja ohjattiin Oulussa Skype-puhelun välityksellä. Tätä etäohjaustapaa kokeiltiin jo aiemmin keväällä, kun sivuroolihahmojen vuorosanat äänitettiin San Franciscossa. Roolihahmoja esittävät suomalaiset näyttelijät. Rooleissa on yli 40 näyttelijää. Ääninäyttelijöitä on 13.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pressitiedote 2.9.2011[vanhentunut linkki]
2. 1 2 3  Yle.fi
3. ↑  *Dr. Professor’s Thesis of Evil* -elokuva sai rahoitusta Suomen elokuvasäätiöltä, AVEKilta ja faneiltaan
4. ↑  thesisofevil.com
5. ↑  Minions

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (englanniksi)
* Animaation musiikkia
* Making of Dr. Professor's Thesis of Evil (Arkistoitu – Internet Archive) Yle Areena
* Teaser Vimeo.com
**Pedro de Sintra**, joka tunnetaan myös nimillä **Pêro de Sintra**, **Pedro da Cintra** ja **Pedro da Sintra** (noin 1446 Lagos, Portugalin kuningaskunta – 1484 Länsi-Afrikka), oli portugalilainen tutkimusmatkailija. Hän oli yksi ensimmäisistä eurooppalaisista, jotka tutkivat Länsi-Afrikan rannikkoa. 

Noin vuonna 1462 de Sintran retkikunta saavutti senaikaisen Sierra Leonen, jonka hänen myös tiedetään nimenneen. Tosin professori C. Magbaily Fylen mukaan kyseessä on mahdollisesti ollut historioitsijoiden väärintulkinta: Serra Lyoasta on hänen mukaansa puhuttu jo ennen vuotta 1462, jolloin de Sintran retkikunta vasta saavutti Sierra Leonen rannikon. Tämä tarkoittaisi sitä, että maan nimeäjän henkilöllisyys olisi siis vieläkin pimennossa. Jos de Sintra kuitenkin nimesi alueen, ei ole kuitenkaan varmaa onko nimen antamisen syynä ollut maan muoto vai ilmasto-olosuhteet, jonka johdosta hän olisi antanut maalle juuri tämän nimen. Joidenkin mukaan rannikkoalueet muistuttivat leijonan hampaita kun taas toiset ovat ehdottaneet, että de Sintran mielestä vuoristoisen niemimaan yläpuolella olevat ukkoset kuulostivat aivan leijonan karjaukselta.

1500-luvun englantilaiset merimiehet kutsuivat maata Sierra Leoaksi, joka kehittyi 1600-luvulla Sierra Leoneksi. Britit hyväksyivät nimen virallisesti Sierra Leoneksi vuonna 1787.

De Sintra jatkoi retkikuntansa kanssa matkaa Sierra Leonesta nykyisen Nigerian alueella sijaitsevaan Beninin kuningaskuntaan. Hän kuvaili Beninin kaupungin katuja leveiksi ja puhtaiksi: sellaisiksi, joita hän ei ollut ikinä nähnyt Euroopassa. De Sintra kuvaili myös paikallisia hyvin pukeutuneiksi.

Freetown vuonna 1856. Taustalla näkyvät kukkulat, joista de Sintran sanotaan keksineen antaa maalle nimen *Serra Lyoa*, "Leijonan vuoristo".

Lähteet
-------

1. ↑  Pedro de Sintra – Portuguese explorer *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 27.5.2017. (englanniksi)
2. ↑  Fyle, C. Magbaily: Pedro da Çintra did not name Sierra Leone: An Exploration into available evidence *Sierra Leone Concord Times*.  22.6.2015.  Arkistoitu 6.8.2017. Viitattu 26.5.2017. (englanniksi)
3. 1 2  Sierra Leone – Background *Visit Sierra Leone*. Viitattu 26.5.2017. (englanniksi)
4. ↑  Zack-Williams, Alfred B.: Amistad and Education in The African Diaspora.  *Africa Update*, 2004, 11. vsk, nro 1.  Central Connecticut State University. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |