recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ravintola Kosmos.
**Kosmos** on helsinkiläinen ravintola, joka sijaitsee osoitteessa Kalevankatu 3.

Yrjö Lindfors perusti 1924 silloiselle Wladimirinkadulle *Kosmos ruokasalit*. Suomessa oli silloin kieltolaki. Vladimirinkatu muuttui Kalevankaduksi, ja Lindfors suomennettiin Hepolammeksi. Ravintolan asiakkaina olivat alun perin ylioppilaat ja matkustavaiset, mutta sittemmin asiakaskuntaan kuului liikemiehiä, taiteilijoita ja virkamiehiä.

Sodan aikana ravintola sinnitteli Aino Hepolammen johdolla säännöstelyn varassa, johon kuuluivat elintarvikekupongit ja grammalleen lasketut ruoka-annokset. Vuonna 1944 ravintola pakkovuokrattiin Saksan armeijan ruokalaksi. Sen asiakaskuntaan ovat vuosien varrella kuuluneet niin lehtitalojen toimittajat, kuvataiteilijat, kirjailijat kuin vasemmistoradikaalitkin. Kosmos on esiintynyt usean suomalaisen romaanin tapahtumapaikkana, muun muassa Tuomas Vimman *Toisessa*.

Kosmoksen asiakaskuntaan ovat kuuluneet muun muassa Olavi Virta, Pentti Saarikoski, Jorma Ojaharju, M. A. Numminen ja Matti Pellonpää. Nykyisin Kosmos tavoittelee pääkaupungin ominta kulinaarista kulttuuria, "helsinkiläistä keittiötä", jonka taustalla elävät venäläiset, ranskalaiset ja ruotsalaiset maut. Ravintolan sisustus on säilynyt lähes samanlaisena perustamisesta lähtien. Varovaisia uudistuksia on tehty sisustusarkkitehti Kaisa Blomstedtin johdolla. Kosmoksen nykyisille kanta-asiakkaille on jaettu Stefan Lindforsin suunnittelema rintanappi, jonka käyttämistä pidetään kunnia-asiana Kosmoksessa ruokaillessa.

Katri Hepolampi (1936–2015) oli ravintolan sielu vuosikymmenet. Hänet valittiin Stadin Ravintoloitsijaksi 2004. Nykyään ravintolan johdossa on Hepolampia kolmannessa polvessa. Nykyinen toimitusjohtaja Irina Hepolampi (ent. Numminen) on Katri Hepolammen veljen tytär.

Lähteet
-------

1. ↑  Kauppalehti[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Ravintola Kosmoksen kotisivut
* Helsingin Sanomien Nyt-liitteen artikkeli
* Katri Hepolammen muistokirjoitus HS Muistot -sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Keith Duffy, 2012
**Keith Peter Thomas Francis John Duffy** (s. 1. lokakuuta 1974 Dublin, Irlanti) on irlantilainen laulaja ja näyttelijä.

Ura
---

Duffy oli yksi vuosina 1993–2000 toimineen Boyzone-poikabändin jäsenistä. Vuoden 2000 lopulla hän julkaisi entisen yhtyekaverinsa Shane Lynchin kanssa nimellä Keith ’n’ Shane uuden version Milli Vanillin vuoden 1988 hitistä "Girl You Know It’s True". Se sijoittui Britannian singlelistalla parhaimmillaan 36. sijalle.

Vuonna 2001 Duffy osallistui *Celebrity Big Brotherin* ensimmäiselle kaudelle ja sijoittui kuudesta kilpailijasta kolmanneksi. Vuosina 2002–2005 hän esitti Ciaran McCarthya brittiläisessä saippuasarjassa *Coronation Street*.

Duffy soitti bassokitaraa Moya Brennanin vuoden 1999 albumilla *Whisper to the Wild Water*.*lähde?*

Yksityiselämä
-------------

Duffy meni naimisiin Lisa Smithin kanssa Las Vegasissa 24. kesäkuuta 1998. Heillä on kaksi lasta. Tyttärensä autismin vuoksi Duffy on puhunut sairaudesta julkisuudessa.*lähde?*

Lähteet
-------

* Ronan Keating, Eddie Rowley: *Life Is A Rollercoaster*. Ebury Press, 2000. ISBN 0-09-187411-4.

### Viitteet

1. ↑  *Life Is a Rollercoaster*, s. 184.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Keith Duffy**.
* Keith Duffy Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Duqu** on tietokonemato, joka löydettiin 1.9.2011. Madon uskotaan olevan läheistä sukua Stuxnetille. Mato on saastuttanut järjestelmiä useissa maissa, mutta on löytynyt erityisesti Iranista.

Budapestin Yliopiston alainen *The Laboratory of Cryptography and System Security (CrySyS)* Unkarissa, joka alkujaan haittaohjelman löysi, kirjoitti ja julkaisi Duquksi nimeämästä uhasta 60-sivuisen raportin. Symantec julkaisi myöhemmin saman raportin päivitetyn version.

Keskeisiä ominaisuuksia Duqulle ovat muun muassa ohjelmallinen näppäilyn tallentaja, joka tallentaa myös kaiken näytön sisällön, sekä etäkäyttöohjelma, jonka tutkijat uskovat antavan mahdollisuuden koneen täydelliseen hallintaan. Duqun varsinaiseksi tarkoitukseksi on kuitenkin uskottu olevan tunkeutuminen suojattuihin järjestelmiin käyttäen saman verkon kevyemmin suojattuja koneita alustana ja varastaa näistä näiden suojauksesta vastaavia sertifikaatteja.

Yhtymäkohdat Stuxnetin kanssa
-----------------------------

Symantec lausui omassa CrySyS raporttiin perustuvassa tutkimuksessa, että Duqu on rakenteeltaan lähes identtinen Stuxnetin kanssa, mutta haittaohjelman käyttötarkoitus on täysin eri. Symantec uskoo, että Duqun loi joko sama taho kuin Stuxnetin tai käytössä oli ainakin Stuxnetin lähdekoodi. F-Securen Mikko Hyppönen taas totesi, että Duqun kerneli on niin identtinen Stuxnetin kanssa, että heidän oma analyysijärjestelmä erehtyi luulemaan Duqua Stuxnetiksi.

Duqun hiljaisen asentumisen mahdollistaa aito, taiwanilaiselta C-Media -yritykseltä varastettu laitesertifikaatti. Sertifikaatti on sittemmin peruttu.

Yksi lähde, Dell SecureWorks, ei kuitenkaan usko Duqun olevan kytköksissä Stuxnetiin.

Haittaohjelma tunkeutuu järjestelmiin nk. nollapäivähaavoittuvuuden kautta, tässä tapauksessa TrueType-kirjasinjärjestelmän kautta. Myös Stuxnet käytti aiemmin tuntematonta heikkoutta hyväkseen; levitysalustana on toiminut Microsoft Word -asiakirja.

Katso myös
----------

* Stuxnet

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
5. ↑
6. ↑
**Dunstable** on noin 40 000 asukkaan kaupunki ja kunta *(civil parish)* Bedfordshiren muodollisessa kreivikunnassa itäisessä Keski-Englannissa. Se sijaitsee Chilternin kukkuloiden pohjoisrinteillä ja kuuluu Central Bedfordshiren yhtenäishallintopiiriin.

Dunstable sijaitsee muinaisessa tärkeässä risteyksessä, jossa kohtaavat roomalaisten keskeinen päätie Watling Street sekä vanha Icknield Way. Roomalaisaikana kaupungin nimi oli *Durocobrivis*. Nykyisen nimensä se on saanut anglosakseilta. Keskiajalla nimestä on käytetty myös muotoa *Dunstaple*.

Kaupunki on perinteisesti ollut huomattavan vauras, ja siellä on aina ollut kokoonsa nähden suuri määrä majataloja ja pubeja. Tämä johtuu osaltaan siitä, että kaupunki on yhden ratsain kuljetun päivämatkan (n. 55–60 km) päässä Lontoosta, ja siis sopivalla kohdalla yöpymiseen. Matkaajien sinne jättämä raha rikastutti kaupunkia vuosisatojen ajan.

Dunstable oli yksi niistä paikoista, joihin kuningas Edvard I pystytti Eleonooran ristin muistoksi edesmenneelle Eleonoora Kastilialaiselle vuonna 1290. Luostarikirkossa luettiin Katariina Aragonialaisen ja Henrik VIII:n avioeropäätös.

Ensimmäisen rautatiensä kaupunki sai 1848. Nykyään matkustajaliikenne sinne on loppunut jo hyvän aikaa sitten ja tavaraliikennekin on vähäistä. Aiemmin Dunstable oli merkittävä markkinakaupunki, mutta kun läheinen Luton kasvoi, jäi se syrjään. Sittemmin Dunstablen teollisuus on etupäässä tuottanut ajoneuvon osia Lutonissa sijainneita Vauxhallin tehtaita varten, mutta näiden tehtaiden lakkauttaminen on ajanut alas talouselämää. Tuotantoteollisuus on nykyään vähäistä.

Englantilainen 1400-luvun muusikko John Dunstable (tai Dunstaple) oli luultavasti kotoisin Dunstablesta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dunstable *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 11.4.2019. (englanniksi)
2. ↑  Brinkhoff, Thomas: Dunstable (Central Bedfordshire, East of England, United Kingdom) – Population Statistics, Charts, Map and Location *City Population*. Viitattu 21.11.2019. (englanniksi)
3. ↑  Dunstable Genuki. Viitattu 10.7.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dunstable** Wikimedia Commonsissa
**Harmaakynsimö** (*Draba incana*) on kaksi- tai monivuotinen ruohovartinen ristikukkaiskasvilaji.

Ulkonäkö
--------

Harmaakynsimö kasvaa 10–30 senttimetriä korkeaksi. Varsi on tanakka, karvainen ja haarova. Kasvi voi olla myös monivartinen. Tyviosassa lehdet ovat hyvin tiheässä. Tyvellä voi olla myös kukattomia ruusukkeita. Tyvilehdet ovat suikeita ja ne lakastuvat varhain. Varsilehtiä on paljon. Ne ovat isohampaisia, pitkäkarvaisia, harmaita. Kukinto on tukilehdetön terttu. Kukat ovat kaksineuvoisia, verho- ja terälehtiä on neljä. Terälehdet (3–5 millimetriä) ovat valkoisia. Sikiäin on kaksilokeroinen, kehänpäällinen. Hedelmä on monisiemeninen litu, lidut (7–10 mm) ovat lähes pystyjä, suikeita ja usein kierteisiä. Lidut ovat yleensä kaljuja, mutta etenkin Lounais-Suomessa ne voivat olla tähtikarvaisia. Lidussa on lyhyt, mutta selvästi erottuva ota. Lituperä on 1–3 mm pitkä. Harmaakynsimö kukkii Suomessa kesäkuusta elokuuhun.

Elinympäristö
-------------

Harmaakynsimö kasvaa Suomessa merenrantojen kedoilla ja kallionraoissa, kalliohyllyillä, jyrkänteillä, tienvarsilla, Lapissa se kasvaa jokivarsilla, pihoilla ja turvekatoilla. Harmaakynsimö esiintyy Suomessa rannikkoalueilla alkuperäisenä ja Pohjois-Lapissa muinaistulokkaana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Harmaakynsimö (*Draba incana*)
2. 1 2  Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.): *Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos*. Helsinki: Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, 1998. ISBN 951-45-8167-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Kasviatlas 2020: Harmaakynsimön levinneisyys Suomessa.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2753512
* Wikispecies: Draba incana
* CoL: 37J6Q
* EoL: 583965
* EPPO: DRBIN
* EUNIS: 164189
* FNA: 200009453
* GBIF: 3049770
* GRIN: 407047
* iNaturalist: 162029
* IPNI: 282687-1
* IRMNG: 11091278
* ITIS: 22884
* MichiganFlora: 644
* NatureServe: 2.151691
* NBN: NBNSYS0000002865
* NCBI: 311941
* NZOR: f72441b7-bace-4a33-89e6-04d02e0edd47
* Open Tree of Life: 846698
* Plant List: kew-2776772
* PLANTS: DRIN
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:282687-1
* Tropicos: 4100140
* VASCAN: 4008
* WFO: wfo-0000655499

 |

 |
**Kolmastoista yö** on Reijo Mäen vuonna 2001 julkaisema kolmastoista Vares-dekkari. 

Kirjan yhtenä aiheena on laiton kansainvälinen asekauppa. Lisäksi sivutaan Venäjän/Neuvostoliiton tapaa asettaa eri maihin valehenkilöllisyydellä niin sanottuja uinuvia agentteja, jotka voidaan ottaa käyttöön tarpeen tullen. Myös räjähteitä on pitkään kätketty Turun saaristoon, tässä tapauksessa Kakskertaan.

Vareksen nuoruudesta kirjassa kerrotaan hänen muistikuvansa Niinisalon juhannusjuhlista, joilla oli ollut katsomassa Baddingiä. Kerrotaan myös, että Vares on vaihtanut suosikkijoukkueensa Ässistä TPS:ksi viimeistään silloin, kun se voitti Euroopan mestaruuden. Tapauksen yhteydessä oli juotu maljoja Vareksen Pomarfin-kengästä.

Vastaanotto
-----------

Helsingin Sanomien Suvi Ahola kertoi arviossaan, että Kolmastoista yö on hänen ensimmäinen Vares-dekkarinsa. Häntä häiritsi, että Vares ei 41 ensimmäisellä sivulla ole vielä kuin juonut ja nainut ja että tarinan pahikseksi on asenteellisesti valittu lesbo.

Mäki vastasi Aholalle, että hän on kirjoittanut tätä ennen jo 18 dekkaria ja että näissä yhdessäkään lesbolla ei ole ollut pahan tytön roolia. Hän toisti myös, että koska Ahola ei ole Vareksia lukenut, muistuttaa tilanne sitä, jos Tony "Viikinki" Halme yhtäkkiä päättäisi arvostella Jorma Uotisen tanssiteoksen.

Kolmastoista yö myi ilmestymisvuonnaan 16 200 kappaletta.

Lähteet
-------

1. ↑  Ahola, Suvi: Kirjat: Paha lesbo ja herrasmiehet *Helsingin Sanomat*.  28.8.2001. Viitattu 10.12.2018.
2. ↑  Mäki, Reijo: Keskustelua: Ensimmäisen Vareksensa lukeneelle *Helsingin Sanomat*.  8.9.2001. Viitattu 10.12.2018.
3. ↑  Myydyimmät kirjat 2001 *kustantajat.fi*.  Arkistoitu 4.3.2016.
**Guelmim-Oued Noun** (arab. كلميم واد نون‎, *Kulmīm Wād Nūn*) on yksi Marokon 12 alueesta.

Guelmim-Oued Nounin alueella oli asukkaita vuonna 2014 noin 434 000. Alueen pääkaupunki on Guelmim. Se koostuu neljästä provinssista: Assa-Zag, Guelmim, Sidi Ifni ja Tan-Tan.

Alueen kaakkoisosa, osa Assa-Zagin provinssista, kuuluu kiistanalaiseen Länsi-Saharaan. Guelmim-Oued Noun ulottuu aavikolta Atlantin rannikolle. Siellä on vuoristoja ja keitaita. Alueen arkeologiset löydöt, kuten kalliopiirrokset, kertovat asutuksesta vuosituhansien aikana. Historiallinen kauppareitti Marokosta Timbuktuun on kulkenut tätä kautta. Keitaiden muodostama ketju Tighmertissä on ehdolla Unescon maailmanperintölistalle. Guelmimissa järjestetään viikoittain Marokon suurimmat kamelimarkkinat.

Lähteet
-------

1. ↑  Regions, Provinces and Prefectures *Citypopulation*. Viitattu 12.1.2023.
2. ↑  Region: Guelmim-Oued Noun *Infos Tourisme Maroc*. Viitattu 12.1.2023.
3. ↑  Saad Guerraoui: The unspoiled landscape of Morocco’s Guelmim-Oued Noun *Arab Weekly*.  2019. Viitattu 12.1.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Guelmim-Oued Noun** Wikimedia Commonsissa

Marokon alueet

* Béni Mellal-Khénifra
* Casablanca-Settat
* Dakhla-Oued Ed-Dahab
* Drâa-Tafilalet
* Fès-Meknès
* Guelmim-Oued Noun
* Laâyoune-Sakia El Hamra
* Marrakesh-Safi
* Oriental
* Rabat-Salé-Kénitra
* Souss-Massa
* Tanger-Tetouan-Al Hoceima
**Ossi Paavo Juhani Saksman** (s. 7. joulukuuta 1951 Pielavesi) on suomalainen pankin- ja yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Saksman syntyi maanviljelijä, kunnallisneuvos Paavo Olavi Saksmanin ja Maire Tikkasen perheeseen. Hän kävi keskikoulun Pielaveden yhteiskoulussa 1967 ja valmistui merkonomiksi Kuopion kauppaoppilaitoksesta 1971 ja hallintonotaariksi Tampereen yliopistosta 1972. Saksman on myös suorittanut esimies- ja johtamisopintoja. Hän oli Saastamoinen Yhtymä Oy:n rahoituspäällikkö Kuopiossa 1973–1974 ja kirjanpitopäällikkö 1975–1976, Carlson-yhtiön konttoripäällikkö 1976–1982, Kuopion Osuuspankin pankinjohtaja 1983–1989 ja Carlsonin toimitusjohtaja 1990–2008 sekä hallituksen jäsen vuodesta 1995 ja varapuheenjohtaja 1998. Saksmanilla on myös ollut useita liike-elämän ja muita luottamustehtäviä, kuten Osuuskunta KPY:n, Savon Voima Oyj:n ja Ponsse Oyj:n hallitusten puheenjohtajuus. Kauppaneuvoksen arvonimen Saksman sai 2013.

Lähteet
-------

1. 1 2  Henttinen, Annastiina: Kauppaneuvos Ossi Saksman (1951–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 22.8.2014. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 17.6.2023.
2. ↑  Saksman luopuu Carlsonin johdosta.  *Länsi-Savo*, 12.4.2008, nro 100, s. 17. Kansalliskirjasto. Viitattu 17.6.2023.
**Mussalon koulu** on peruskoulu Kotkassa Mussalon saarella. Koulussa toimivat yleisopetuksen vuosiluokat 1–5. Koulussa toimii myös erityisluokkia.

Mussalon koulu sijaitsee Mussalon liikuntahallia vastapäätä.

Koulutilat
----------

Mussalon entinen koulu.
Mussalon kansakoulu aloitti toimintansa vuonna 1902. Koulurakennus valmistui vuonna 1903, ja sitä laajennettiin vuonna 1923. Mussalon saaren suoraan Kotkansaareen yhdistävä Norssalmen silta valmistui 1980-luvulla, ja seurauksena Mussaloon syntyi runsaasti uutta asutusta ja Mussalon koulun oppilasmäärä kasvoi huomattavasti. Mussaloon rakennettiin tällöin uusi koulu eri paikkaan kuin vanha koulurakennus. Vanha puukoulu sijaitsee vanhan Etukylän alueella Suojakalliontiellä (60°27′16.4″N, 026°53′17.2″E), vanhassa koulussa toimi Kymijoen 4H-Yhdistyksen iltapäiväkerho vuoteen 2011 asti. Nykyisin vanha puukoulu on yksityisessä omistuksessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Mussalon koulu *kotkankoulut.fi*. Viitattu 22.11.2011.
2. ↑  Pienryhmät, Mussalon koulu
3. ↑  Mussalon koulu – Historia *peda.net*.  Arkistoitu 29.11.2016. Viitattu 22.11.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Mussalon koulun verkkosivut
Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
**Wasa Tidning** (vuodesta 1848 lähtien **Ilmarinen**) oli Vaasassa vuosina 1839–1852 ja 1854–1855 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.

Laivanvarustaja Carl Gustaf Wolff ja hovioikeudennotaari Carl Johan Boy perustivat *Wasa Tidningin* Pohjanmaan maakuntalehdeksi. Aluksi varsin sekalaista ja lainattua ainesta sisältänyt lehti muuttui virkeämmäksi ja sai uuden nimen fennomaanisesti suuntautuneen Torsten Ture Renvallin tultua toimittajaksi. Myöhemmin se muuttui paikallisiin asioihin keskittyneeksi uutislehdeksi. Vaasan palo keskeytti lehden ilmestymisen ja vaikeutti muutenkin sen toimintaa. Lopulta se lopetettiin kannattamattomana.

Lehti ilmestyi aluksi kerran, vuodesta 1848 lähtien kahdesti ja vuodesta 1854 jälleen kerran viikossa. Sen levikki oli suurimmillaan 395 kappaletta vuonna 1848.

Päätoimittajat
--------------

* Carl Johan Boy (1839–1846)
* T. T. Renvall (1846–1850)
* Ludvig Leonard Laurén (1851–1852 ja 1854–1855)
* Oskar Rancken (1851–1852 ja 1856–1855).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suomen lehdistön historia 7: Hakuteos Savonlinna – Övermarks Tidning*, s. 251. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-241-3.
2. ↑  *Suomen lehdistön historia 7: Hakuteos Savonlinna – Övermarks Tidning*, s. 252. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-241-3.
3. ↑  *Suomen lehdistön historia 7: Hakuteos Savonlinna – Övermarks Tidning*, s. 253. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-241-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Wasa Tidning Historiallisessa sanomalehtikirjastossa
* Ilmarinen Historiallisessa sanomalehtikirjastossa
**Mussalon voimalaitos** oli Kotkan Mussalon saaressa sijaitseva Pohjolan Voiman omistama voimalaitoskokonaisuus, joka käsitti laitosyksiköt Mussalo 1 ja Mussalo 2. Voimalaitoksilla tuotettiin sähköä ja kaukolämpöä ja niiden yhteinen nettosähköteho oli 313 megawattia. Voimalaitoksella oli oma hiili- ja öljysatama. Voimalaitos on poistunut käytöstä ja purettu.

Mussalo 1
---------

Mussalo 1 oli vuonna 1966 valmistunut hiilivoimalaitos, jonka nettosähköteho oli 75 megawattia. Sähkön lisäksi laitos pystyi tuottamaan myös kaukolämpöä. Seb lisä- ja käynnistyspolttoaineena oli maakaasu ja varapolttoaineena raskas polttoöljy. Mussalo 1:n savupiipun korkeus oli 85 metriä.

Mussalo 2
---------

Mussalo 2 oli 1973 valmistunut lauhdevoimalaitos, jonka nettosähköteho oli 238 megawattia. Sähkön lisäksi laitos pystyi tuottamaan omalla höyryntuotannollaan myös kaukolämpöä. Laitoksen pääpolttoaineena oli maakaasu ja varapolttoaineena raskas polttoöljy. Mussalo 2 suunniteltiin alun perin polttamaan öljyä, mutta 1985 siihen lisättiin mahdollisuus polttaa myös maakaasua. Vuonna 1994 laitosyksikön yhteyteen rakennettiin uusi kaasuturbiinilaitos, joka liitettiin kombikytkennällä vanhaan laitokseen. Kattilalaitokseen asennettiin myös vähemmän typpioksideja tuottavat polttimet. Kaasuturbiinilaitoksen nettosähköteho on 62 megawattia ja kokonaisuudessaan laitoksen maksimiteho nousi muutoksen ansiosta noin 240 megawattiin. Mussalo 2:n savupiipun korkeus oli 130 metriä.

Voimalaitosten sulkeminen
-------------------------

Pohjolan Voima ilmoitti vuonna 2013 sulkevansa voimalaitokset. Sulkemispäätökseen vaikuttivat erityisesti maakaasun kilpailukyvyn heikkeneminen energiantuotannossa ja kaukolämmön toimitussopimuksen päättyminen Kotkan kaupungin kanssa vuonna 2007. Voimalaitokset olivat varavoimakäytössä ja kuuluivat Suomen sähköntuotantoreserviin. Mussalo 2 oli toiminnassa viimeksi lyhyen aikaa talvella 2010. Mussalo 1 oli ollut toimettomana pidempään.

Voimalan purkutyöt alkoivat kesällä 2015 ja valmistuvat vielä saman vuoden aikana. Itse voimalaitos räjäytettiin maan tasalle. Rakennus oli 133 metriä korkea, ja se oli mahdollisesti Euroopan korkein räjäytetty rakennus. Laitoksesta jäivät jäljelle konttori- ja huoltorakennukset sekä kytkinkenttä. Purkaminen vähensi runsaat 300 megawattia sähkön tuotannon ja kulutuksen tasapainottamiseen soveltuvaa kapasiteettia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mussalo 1 (pdf) Pohjolan Voima.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 17.1.2013.
2. 1 2  Mussalo 2 ja kaasuturbiinilaitos (pdf) Pohjolan Voima.  Arkistoitu 4.6.2016. Viitattu 17.1.2013.
3. ↑  Pohjolan Voima - Mussalon voimalat Pohjolan Voima. Viitattu 17.1.2013. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Seppo Häkkinen: Mussalon voimalaitokset lopullisesti kiinni.  *Kymen Sanomat*, 17.1.2013, s. 6.
5. ↑  Video kuin ilmestyskirjasta – 133 metriä korkea voimalaitos räjäytettiin Kotkassa *Ilta-Sanomat*.  30.5.2015. Viitattu 30.3.2018.
6. ↑  Mussalon voimalaitos puretaan Kotkassa, Yle, uutiset 7.5.2014
**Johnny Hoogerland** (s. 13. toukokuuta 1983 Yerseke, Alankomaat) on alankomaalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 2003. Hän on edustanut useita alemman tason ammattilaistalleja. Vuosina 2009–2013 hän ajoi Vacansoleil-joukkueessa, joka kilpaili UCI World Tour -tasolla vuodesta 2011 alkaen. Kaudella 2014 edusti UCI Continental Circuits -tason Androni-Giocattoli-tallia ja 2015 Team Roompotia.

Hoogerland voitti keväällä 2009 Driedaagse van West-Vlaanderen -etappikilpailun ja sijoittui Flanderin ympäriajossa 12:nneksi. Hän nousi monien pyöräilyn ystävien suosikiksi saman vuoden Espanjan ympäriajossa useiden irtiottojensa ansiosta. Kokonaiskilpailussa hän oli kahdestoista. Myöhemmin samana syksynä hän oli MM-kilpailuissa neljästoista, Pariisi–Tours-klassikossa kolmastoista ja Lombardian ympäriajossa viides.

Vuoden 2011 Ranskan ympäriajossa Hoogerland oli 9. etapilla irtiotossa neljän muun pyöräilijän kanssa, kun irtiotossa mukana ollut Juan Antonio Flecha joutui Ranskan televisioyhtiön auton töytäisemäksi. Hoogerland lensi iskun voimasta kaatuneen Flechan yli päin piikkilanka-aitaa. Hän jatkoi sisukkaasti etapin ja myöhemmin koko kilpailun maaliin.

Hoogerland voitti maantieajon Alankomaiden-mestaruuden 2013.

Saavutuksia
-----------

Lähde: Cycling Archives

2001
Nuorten Flanderin ympäriajo, voitto
2005
Nuorten Pariisi–Roubaix, toinen
2007
Slovakian ympäriajo, etapin 2 voitto
2009
Driedaagse van West-Vlaanderen, kokonaiskilpailun ja etapin 1 voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 12.
MM-kilpailut, maantieajossa 14.
Lombardian ympäriajo, viides
2010
Puolan ympäriajo, kiri- ja mäkikirikilpailun voitto
Britannian ympäriajo, mäkikirikilpailun voitto
2011
Tour de l'Ain, mäkikirikilpailun voitto
2012
Tirreno–Adriatico, kokonaiskilpailussa viides
2013
Belgian ympäriajo, mäkikirikilpailun voitto
Maantieajon Alankomaiden-mestaruus

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Johnny Hoogerland *cyclingarchives.com*. Viitattu 19.1.2015. (englanniksi)
2. ↑  Susan Westemeyer: Hoogerland surprised himself at Vuelta *cyclingnews.com*.  21.9.2009. Viitattu 18.10.2009. (englanniksi)
3. ↑  Näin pahaa jälkeä piikkilanka teki kilpapyöräilijälle - katso rajut kuvat! *Ilta-Sanomat*.  11.7.2011. Viitattu 12.7.2012. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Greipel sprints to win on wet roads at the end of final stage *cyclingnews.com*.  7.8.2010. Viitattu 7.8.2010. (englanniksi)
5. ↑  Albasini wins the Tour of Britain *cyclingnews.com*.  19.9.2010. Viitattu 20.9.2010. (englanniksi)
6. ↑  Moncoutie takes overall victory *cyclingnews.com*.  13.8.2011. Viitattu 15.8.2011. (englanniksi)
7. ↑  Mountains classification *cyclingnews.com*.  26.5.2013. Viitattu 29.5.2013. (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee mytologian hahmoa. Orfeus käsittelee yhtyettä*
Orfeuksen pää, Gustave Moreaun maalaus vuodelta 1865.
Eurydiken kuolema
**Orfeus** (m.kreik. Ὀρφεύς) oli kreikkalaisessa mytologiassa muusa Kalliopen ja traakialaisen joenjumala Oiagroksen poika. Hän sai Apollonilta lahjaksi lyyran, jolla soitti niin kauniisti, että joet lopettivat virtauksensa ja vuoret tulivat lähemmäksi kuullakseen paremmin. 

Orfeus
Orfeus rakastui Eurydikeen. Pian myös eräs Apollonin pojista, Aristaios, rakastui Eurydikeen ja yritti tavoittaa hänet. Eurydike kuitenkin pakeni, mutta polkaisi juostessaan käärmettä, joka puri häntä tappavasti.

Loputtomassa surussaan Orfeus päätti hakea Eurydiken manalasta hämmästyttämällä sen asukkaat upealla soitollaan. Hänen onnistui päästä manalaan, missä soitto teki niin suuren vaikutuksen, että muun muassa Iksionin pyörä pysähtyi, Sisyfoksen kivi lakkasi pyörimästä ja Tantaloksen jano lakkasi. Itse hallitsijat Hades ja Persefone liikuttuivat niin, että suostuivat päästämään Eurydiken pois jos Orfeus luottaisi siihen, että Eurydike seuraisi häntä eikä katsoisi Eurydikeen ennen kuin tämä oli astunut maan pinnalle. Orfeus ei kuitenkaan voinut olla varmistamatta seurasiko Eurydike häntä ja niin kaunis Eurydike jäi ikuisesti Orfeuksen ulottumattomiin. Hän suri vuorilla, missä bakkanttilauma repi hänet kappaleiksi ja heitti hänen päänsä jokeen, missä se yhä huusi Eurydiken nimeä. Myöhemmin Apollon noukki Orfeuksen pään joesta ja muutti sen hetkeksi aikaa oraakkeliksi.

Katso myös
----------

* Orfilaisuus

Lähteet
-------

* Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: *Antiikin käsikirja*. Helsingissä: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.

### Viitteet

1. ↑  Castren & Pietilä-Castren 2000, s. 386

Aiheesta muualla
----------------

* Artikkeli Orfeuksesta Encyclopædia Britannicassa (englanniksi)
**John Hardy "Johnny" Isakson** (28. joulukuuta 1944 Atlanta, Georgia – 19. joulukuuta 2021) oli yhdysvaltalainen poliitikko, joka toimi Yhdysvaltain senaattorina Georgiasta. Hän oli republikaanisen puolueen jäsen.

Isaksonilla on ruotsalaisia sukujuuria. Hänen isän puoleinen isoisänsä oli ruotsalaissyntyinen emigrantti. Isakson syntyi Atlantassa ja valmistui Georgian yliopistosta. Hän oli vuonna 1974 ehdolla Georgian edustajainhuoneeseen, muttei tullut valituksi.

Isakson oli uudelleen ehdolla Georgian edustajainhuoneeseen vuonna 1976 ja voitti paikan. Hän oli ehdolla Georgian kuvernööriksi vuonna 1990. Hän istui Georgian edustajainhuoneessa seitsemän kautta ja vuosina 1993-96 Georgian senaatissa.

Vuonna 1999 Isakson valittiin täytevaaleissa Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen, jossa hän työskenteli vuoteen 2005 asti, jolloin hän aloitti Yhdysvaltain senaatissa. Isakson valittiin uudelleen 2010 ja 2016. Hänen viimeinen virkakautensa olisi päättyynyt tammikuussa 2023, mutta hän erosi senaatista joulukuussa 2019.

Isaksonin oli ollut vuodesta 1968 saakka naimisissa Dianne Isaksonin kanssa. Heillä oli kolme lasta: John, Kevin ja Julie.

Lähteet
-------

1. ↑  Former Sen. Johnny Isakson dies at the age of 76
2. 1 2 3 4 5  Isakson, Johnny, (1944 - ) *Biographical Directory of the United States Congress*. Viitattu 11.7.2018. (englanniksi)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Johnny Isakson** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Guernseyn nautoja laitumella,  
Saint Saviour, Guernsey.
**Guernsey nautarotu** on kehitetty Guernseyn saarella, joka sijaitsee Englannin kanaalin Kanaalinsaarilla. Rotu on keskikoinen ja väriltään se on keltaruskean–valkeankirjava, yleensä perinnöllisesti sarvellinen.

Rodun historia ja kuvaus
------------------------

Guernseyn rotu on yksi kolmesta Kanaalinsaarilla alun perin olleista kanaalinsaarten karjaroduista, muut ovat Alderneyn ja Jerseyn naudat. Alderneyn nautoja oli toiseen maailmansotaan asti mutta kun saksalaiset miehittivät saaret vuonna 1940 naudat kuljetettiin Guernseylle jossa ne teurastettiin paikallisten ja miehitysjoukkojen ruuaksi. Guernseyn rotu on kehitetty Guernseyn saarella joka on noin 50 kilometrin päässä Ranskan rannikosta. Vuoden tienoilla 1700 se tunnustettiin erilliseksi roduksi ja vuodesta 1789 oli laitonta tuoda muita nautoja saarelle risteytymisen estämiseksi. Alun perin karjan uskotaan olevan kahden rodun risteytys, Alderneyn- ja normadialaisen Froment du Léon -naudan.

Jalostus
--------

Jalostuksen keskeiset tavoiteltavat ominaisuudet ovat: valkuaistuotos, maidon kuiva-ainepitoisuus, hedelmällisyys, terveys ja rakenne ja kestävyys.

Lähteet
-------

1. 1 2  Faban kantakirjaohjesääntö Guernsey –rodulle *Faba*.  Arkistoitu 2.7.2016. Viitattu 27.6.2018.
2. ↑  Jordan Allen: Alderney cow: The breed Jerseys and Guernseys overshadowed *BBC News*.  5.2.2013. Viitattu 28.6.2018.
3. ↑  Elischer, Melissa: History of dairy cow breeds: Guernsey *Michigan State University*.  1.4.2016. Viitattu 28.6.2018.
4. ↑  Breeds - Guernsey *The Cattle Site*.  2000–2014. Viitattu 28.6.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Treston, Grace: 12 Things You Should Know About Guernsey Cattle! *ThatsFarming.com*.  11.07.2016.  Arkistoitu 27.6.2018. Viitattu 28.6.2018.
* A Brief Introduction to the EGCS *English Guernsey Cattle Society*.  2013. Viitattu 28.6.2018.
**Organisaatioteorioita** on mahdollista jäsentää ja luokitella eri tavoin. Niitä voidaan esimerkiksi luokitella ajallisen kehityksen, teoreettisen painopisteen ja metodologisen painopisteen mukaan.[1]

#### Ajallisen kehityksen mukaan luokitellut organisaatioteoriat[1]

Ajallinen kehitys on suosituimpia tapoja luokitella organisaatioteorioita. Tähän liittyy kuitenkin joitakin ongelmia kuten teorian synnyn ja kehityksen ajankohdan määrittäminen. Aika-käsitteestä voi myös saada vaikutelman, että organisaatioteorian kehityksessä on kysymys normaalitilan ja paradigmakriisin jatkuvasta vuorottelusta, jossa uusi teoria korvaa vanhan. Käytännössä kuitenkin johtavat teoriat elävät rinnakkain. Ajallisen kehityksen mukaan luokitellut teoriat ovat:

* tieteellinen liikkeenjohto 1910 - (scientific management)
* klassinen organisaatioteoria 1915 - (classical theory)
* ihmissuhteiden koulukunta 1920 - (human relations)
* organisaatioiden rakenneteoria 1920 - (structuralism)
* päätösteoria 1950 - (decision making)
* järjestelmäteoria 1950 - (system theory)
* valtateoria 1960 - (theory of power)
* kontingenssiteoria(1965 -contingency theory)
* strateginen johtaminen 1970 - (strategic management)
* teoria organisaatiokulttuureista 1980 - (organizational culture)
* innovaatioteoria 1990 - (theory of innovation)

#### Teoreettisen painopisteen mukaan luokitellut organisaatioteoriat[1]

Lee Boman ja Terrence Deal ovat kirjassaan Reframing Organizations kuvanneet neljä teoreettista painopistettä, jotka ovat:

* rakennekehys
* henkisten voimavarojen kehys
* poliittinen kehys
* symbolinen kehys

#### Metodologisen painopisteen mukaan luokitellut organisaatioteoriat[1]

Metodologisessa painopisteessä on keskitytty organisaatioteoreetikoihin teorioiden sijaan. 

* esimoderni organisaatioanalyysi (Adam Smith, Karl Marx, Emil Durkheim)
* moderni organisaatioanalyysi (Ludwig von Bertalanffy, Kenneth E. Boulding)
* symbolis-tulkinnallinen organisaatioanalyysi (Philip Selznick, Erwing Goffman)
* jälkimoderni organisaatioanalyysi (Michel Foucault, Jean Baudrillard)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Harisalo Risto (2009) Organisaatioteoriat. Tampereen Yliopistopaino Oy.

Aiheesta muualla
----------------

* Organisaatio
**Maiju Ollilainen** (13. marraskuuta 1899 Tohmajärvi – 19. tammikuuta 1987) oli suomalainen taidemaalari.

Maiju Ollilaisen vanhemmat olivat rata- ja rakennusmestari Antti Edvard Ollilainen (1870–1923) ja Johanna Tietäväinen. Ollilainen valmistui 1920-luvulla farmaseutiksi. Taideopinnot hän aloitti 1940-luvulla. Hän opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1944–1945, Helsingin yliopiston piirustussalissa 1945–1948, Vapaassa Taidekoulussa 1945–1946. Liefwendahlin maalauskoulussa Ruotsissa 1946 ja Académie André Lhotessa Pariisissa 1951. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1946, 1948 ja 1949.

Kirjailija Algot Untola (e. *Tietäväinen*, kirjailijanimenä mm. Maiju Lassila) oli Maiju Ollilaisen eno. Suvun perimätiedon mukaan Untola otti kirjailijanimimerkkiinsä etunimen sisarentyttärensä mukaan. 1930-luvulta alkaen Maiju Ollilainen osallistui eri tavoin Maiju Lassilan kirjallisen perinnön vaalimiseen.

Lähteet
-------

* Hautala, Marko A.: *Algoth. Kapinallinen kynämies. A. Untolan merkillinen elämä*. Sastamala: Warelia, 2021. ISBN 978-952-387-000-0.

### Viitteet

1. 1 2  Suomen Kuvataiteilijamatrikkeli : Maiju Ollilainen
2. ↑  Geni.com : Maiju Ollilainen
3. ↑  Hautala 2021: 998, 1105-1106.
4. ↑  Hautala 2021: 995-1001.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Maiju Ollilainen
Orestis ja muut Makedonian valtakunnan alueet (n. 334–323 eaa.) kartalla.
**Orestis** (m.kreik. Ὀρεστίς, myös *Orestias*, Ὀρεστίας) oli antiikin aikainen alue ja myöhempi Makedonian valtakunnan osa Ylä-Makedoniassa, nykyisen Kastorián alueyksikön alueella pohjoisessa Kreikassa.

Maantiede
---------

Orestis sijaitsi Makedonian lounaisosassa Pindos-vuoriston alueella, Haliakmon-joen yläjuoksulla. Ainakin pääosa alueesta oli vuoriston itäpuolella. Sen pohjoispuolella sijaitsi Lynkestis eli Lynkos, koillispuolella Eordaia, kaakkoispuolella Elimeia, eteläpuolella Tymfaia ja lännessä Epeiroksen Parauaia.

Orestiin tärkein kaupunki oli Argos Orestikon. Se sijoitetaan nykyisen, siitä nimensä ottaneen Árgos Orestikón kaupungin tienoille. Stefanos Byzantionlaisen mukaan samannimisiä kaupunkeja oli kaksi, toinen Epeiroksessa ja toinen Makedonian Orestiissa, mikä on joskus aiheuttanut sekaannusta.

Historia
--------

Orestiin aluetta asutti alun perin sille nimensä antanut orestien (*Orestai*, Ὀρέσται) heimo. Nämä olivat antiikin lähteiden mukaan alkuperältään epeiroslaisia, joidenkin lähteiden mukaan molosseja. Heimolla oli omat kuninkaansa. Orestien tiedetään sotineen muiden epeiroslaisten kanssa muun muassa Akarnaniaa vastaan. Makedonialaiset valtasivat alueen ja liittivät sen valtakuntaansa Filippos II:n aikana 300-luvulla eaa.

Roomalaisten Filippos V:n kanssa tekemässä rauhassa vuonna 196 eaa. Orestis julistettiin vapaaksi, koska se oli ensimmäisenä kapinoinut Makedoniaa vastaan. Rooman vallattua Makedonian vuonna 168 eaa. ja jaettua sen neljään osaan Orestis kuului todennäköisesti neljänteen osaan.

Nykyinen samalla seudulla sijaitseva Orestídan kunta on ottanut nimensä antiikin aikaisesta alueesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Argos Orestikon Project *argosorestikonproject.org*.  Arkistoitu 28.2.2018. Viitattu 19.2.2018.
2. 1 2 3 4  Smith, William: "Orestae", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Smith, William: "Argos Oresticum", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Το αρχαίο Άργος Ορεστικόν και η Διοκλητιανούπολη *Ιστορικά Καστοριάς*. Viitattu 19.2.2018.
Tiutisen koulua Seuratien puolelta
**Tiutisen koulu** oli Kotkan Tiutisen saarella sijainnut peruskoulu. Koulu sijaitsi Tiutisen keskiosassa Seuratien ja Alakoulukujan välissä. Koulussa toimivat esikoulu sekä vuosiluokat 1–6. Sen oppilasmäärä oli vuonna 2015, esiopetusoppilaat mukaan lukien noin 40. Syksyllä 2016 koulu lakkautettiin ja sen oppilaat siirtyivät Hakalan kouluun.

Historia
--------

Tiutisen kyläkokous esitti vuonna 1907 Kymin kunnan kuntakokoukselle oman kansakoulun perustamista, jonka kuntakokous hylkäsi. Kuntakokous hylkäsi myös uuden hakemuksen kolmen vuoden kuluttua, josta valitettiin Viipurin läänin kuvernöörille. Keisarillinen senaatti antoi päätöksen koulun perustamisesta ja koulu aloitti toimintansa vuonna 1912 Tiutisen työväentalosta vuokratuissa tiloissa. Koulurakennus valmistui vuonna 1913. Tiutisen koulussa opettajana toiminut Hulda Salmi toimi kansanedustajana vuosina 1910–1918.

Kotkan kaupunginjohtaja Henry Lindelöf esitti Tiutisen koulun lakkauttamista vuonna 2011, mutta Kotkan kaupunginhallitus torjui esityksen. Sama toistui vuonna 2013.

Helmikuussa 2016 koulun lakkauttamisesta tehtiin päätös äänin 26-25. Oppilaat siirtyivät syksyllä Hakalan kouluun.

Lähteet
-------

1. ↑  Tiutisen koulu *peda.net*.  Arkistoitu 22.5.2015. Viitattu 22.05.2015.
2. 1 2  Törönen, Olli: Pitkä taisto päättyi kyläläisten tappioon: Kotkan Tiutisen koulu lakkautetaan *Yle.fi*.  29.2.2016. Viitattu 29.12.2016.
3. ↑  Tiutisen koulu – Historia *kotkankoulut.fi*. Viitattu 22.11.2011.
4. ↑  Kotkan kaupunginhallitus ei hyväksy kolmen koulun lakkauttamista *YLE – Kymenlaakso*. Viitattu 24.11.2011. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Moksu, Mika: Tiutisen koulu säästymässä lakkautukselta *Yle.fi*.  11.11.2013. Viitattu 29.12.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Tiutisen koulun verkkosivut
**Moulins-Engilbert** on kunta Ranskassa Nièvren departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Guignonjoen varrella, noin 16 kilometriä Château-Chinon (Ville)’n kaupungista lounaaseen.

Kunta on saanut nimensä joen varrella olleista myllyistä. Se sijaitsi Roomalaisten teiden risteyksessä, missä oli roomalaisten leiri. Myöhemmin leirin paikalle rakennettiin linna. Linna myytiin Neversin kreiveille vuonna 1215 ja siellä juhlittiin Burgundin herttuan Philippe le Bonin häitä 1400-luvulla. Linna tuhoutui tulipalossa vuonna 1525, ja siitä on enää rauniot jäljellä. Linnaa ympäröivän kaupungin kapeiden katujen varrelta löytyy taloja 1300-, 1400- ja 1500-luvuilta. Keskustassa oleva Saint-Jean-Baptisten kirkko rakennettiin 1500-luvulla korvaamaan tulipalossa tuhoutunut vanha kirkko.

Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (*Parc naturel régional du Morvan*).

  

* Kaupungin vanhoja talojaKaupungin vanhoja taloja
* Kaupungin vanhoja talojaKaupungin vanhoja taloja
* Saint-Jean-Baptisten kirkkoSaint-Jean-Baptisten kirkko

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 27.11.2021. (ranskaksi)
2. ↑  Moulins-Engilbert Patrimoine du Morvan. Viitattu 27.11.2021. (ranskaksi)
3. ↑  Les communes Parc naturel régional du Morvan. Viitattu 27.11.2021. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Moulins-Engilbert** Wikimedia Commonsissa
**Kusano-sassanidit** oli Persiaa hallinneen Sassanidit-nimisen hallitsijasuvun haara, joka hallitsi entisen Baktrian ja Kušana-valtakunnan alueella noin 250-450. Tästä hallitsijasuvun haarasta on vähän tietoa ja ainoa tunnettu aikakausi on Kanishkan kausi. Varhaisin Kusano-sassanideista, josta on kirjallinen mainnta, oli Hormizd I. Roomalaisissa teksteissä mainitaan myös Wahram I ja Wahram II. Myöhemmistä hallitsijoista tiedetään Hormizd II, Pērōz II ja Pērōz III. Noin 350-450 hunnien hyökkäykset hajaannuttivat Kusano-sassanidien alueen.

Kusano-sassanidien alueella, kuten yleensä sassanidien alueella, vaikutti Silkkitien kautta harjoitettu kaupankäynti ja buddhalaisuus.

Lähteet
-------

1. ↑  Kushano-Sasanians *Iranologue.com*. Academia. Viitattu 1.2.2015. (englanniksi)
2. ↑  Sassanian, Kushansha, Kidarite, Hephthalite and Hindu Shahi RuleArkistoitu kopio *Cultural Property Training Resource Afganistan*. Cemtcom, Historical/Cultural Advisory Group.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 1.2.2015. (englanniksi)
**Hanno Erik Strang** (s. 19. kesäkuuta 1947 Savonlinna) on suomalainen lippueamiraali evp.

Hanno Strang syntyi Kurt Strangin ja Pirkko-Liisa Härtsiän perheeseen ja avioitui vuonna 1976 Tuula Hellströmin kanssa. Strang tuli ylioppilaaksi 1966 Pietarsaaren yhteislyseosta ja valmistui Kadettikoulusta 1970 ja Sotakorkeakoulusta 1981. Hän palveli Vaasan rannikkopatteristossa opetusupseerina 1967 ja 1970 ja patterinpäällikkönä ja toimistoupseerina vuodesta 1971. Rannikkotykistökoulun opetusupseeri hän oli 1977–1978, Vaasan rannikkopatteriston toimistopäällikkö vuodesta 1981, toimistoesiupseeri pääesikunnassa vuodesta 1983, vanhempi toimistoesiupseeri puolustusministeriössä vuodesta 1989 ja Rannikkotykistökoulun johtaja 1994. Strang toimi sotilasasiamiehenä Lontoossa ja Dublinissa vuodesta 1994, Suomenlinnan rannikkotykistörykmentin komentajana 1997–1998 ja puolustusvoimien turvallisuuspäällikkönä vuodesta 1998. Strang ylennettiin luutnantiksi 1970, yliluutnantiksi 1974, kapteeniksi 1978, majuriksi 1983, everstiluutnantiksi 1989, everstiksi 1997 ja kommodoriksi 1999.

Lippueamiraaliksi joulukuussa 2004 ylennetty Strang tuli puolustusvoimien apulaishenkilöstöpäälliköksi vuoden 2006 alusta, oltuaan vuodesta 2003 Merivoimien esikunnan esikuntapäällikkö.  Reserviin hän siirtyi 2007 pääesikunnan komentopäällikön tehtävästä.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Kadettiupseerit 1920–2000*, s. 719–720. Strang, Hanno Erik. Helsinki: Kadettikunta ry. Upseeriliitto ry. 2000. ISBN 951-98334-3-9.
2. ↑  Nimityksiä kenraalikunnassa. (Arkistoitu – Internet Archive) Puolustusministeriö, 1.9.2005. (Viitattu 12.9.2020)
3. ↑  Kommodori Antero Karumaa on nimitetty... *Helsingin Sanomat*, 15.2.2007. (Viitattu 12.9.2020)
**Hanni Toosbuy Kasprzak** (s. 1957) on tanskalainen, joka on noussut julkisuuteen erityisesti Ecco Sko A/S-jalkinevalmistajan hallituksen puheenjohtajana ja noustuaan perimänsä Ecco-omistuksen vuoksi miljardööriksi.

Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli hänet miljardöörilistallaan maailman 924. rikkaimmaksi ihmiseksi. Tuolloin hänen varallisuudekseen arvioitiin oli 2,6 miljardia dollaria. Hänen isänsä Karl Toosbuy (1928–2004) perusti vuonna 1963 Ecco-yhtiön.
 Hanni Toosbuy Kasprzakd on yhtiön toista omistajasukupolvea, joka on ollut Ecco Sko A/S:n hallituksen puheenjohtaja kesäkuusta 1996 ja jolle määräävä osake-enemmistö siirtyi vuonna 1997. Kolmatta sukupolvea edustaa hänen poikansa, aiempi ammattigolffaaja André (s. 1988), joka on jo noussut yhtiön hallitukseen.

Toosbuy Kasprzakd on naimisissa, ja hänellä on kaksi lasta. Hän on kilparatsastuksen ystävä ja tukija. Tytär on Anna Kaspzakd (s. 1989) ammatiltaan kouluratsastaja ja kouluratsastuksen Tanskan mestari. Hän ratsasti Tanskan joukkueessa, joka voitti hopeaa kouluratsastuksen Euroopan mestaruuskilpailuissa Göteborgissa elokuussa 2017. Vuonna 2016 Anna edusti Tanskaa Rio de Janeiron olympialaisissa lajinaan kouluratsastus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  924. Hanni Toosbuy Kasprzak (The World's Billionaires)  6.3.2018. Forbes, forbes.com. Viitattu 7.4.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  5 Hanni Toosbuy Kasprzak: Tredje generation ind i Eccos bestyrelse *Berlingske Business, business.dk*.  14.9.2017. Viitattu 7.4.2018. (tanskaksi)
3. ↑  The World's Billionaires List (Maailman (dollari)miljardöörit, naiset)  6.3.2018. Forbes, forbes.com. Viitattu 7.4.2018. (englanniksi)
4. ↑  Ecco's stifter Karl Toosbuy død *Berlingske Business, business.dk*.  8.6.2004. Viitattu 7.4.2018. (tanskaksi)
5. ↑  Hanni Toosbuy Kasprzak. Chairman ecco.com. Viitattu 7.4.2018. (englanniksi)
6. ↑  André Kasprzak. Member of ECCO Supervisory Board ecco.com. Viitattu 7.4.2018. (englanniksi)
7. ↑  Michala Diekmann: Arving til 14 milliarder: Så almindelig er 23-årige danske Anna  16.8.2013. bt.dk. Viitattu 7.4.2018. (tanskaksi)
8. ↑  Equestrian - European Dressage Championships - 2017 the-sports.org. Viitattu 7.4.2018. (englanniksi)
9. ↑  Anna Kasprzak Kansainvälinen ratsastajainliitto, fei.org. Viitattu 7.4.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Hanni Toosbuy Kasprzak and Dieter Kasprzak. ECCO Sko A/S. Award Winners. (Family Business Yearbook 2014, pdf) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: da:Hanni Toosbuy Kasprzak
**Mount Abu** (suom. *Abu-vuori*) tai yksinkertaisemmin vain **Abu** on kaupunki Intia Rajasthanin lounaisosassa. Mount Abu on paitsi kaupunki, mutta myös vuori. Historiallisesti seutu tunnettiin Dilwara-nimisestä jainalaisesta temppelialueesta. Nykyinen kaupunki sai alkunsa Hill Stationina eli lomakohteena brittiläisen Intian kaudella.

Maantiede
---------

Näkymää Mount Abun Guru-huipulta.
Mount Abu sijaitsee Intian Rajasthanin osavaltion lounaisosassa Sirohin piirikunnassa. Mount Abu on paitsi paikalla oleva kaupunki, mutta myös Aravallivuorista erillään sijaitseva massiivi (vuori). Mount Abun korkein huippu Guru on 1 722 metrin korkeudella merenpinnasta. Itse kaupunki levittäytyy vuorella suurin piirtein huipun korkeudella. Kaupungin vieressä on pieni pyhänä pidetty Nakki-jävi.

Ilmasto alueella on välimerellinen. Seutu on tunnettu linnustostaan.

Historia
--------

Dilawara-temppeli Luna Vasahin sisätiloja.
Mount Abu tunnetaan etenkin jainalaisista temppeleistä noin 2 kilometriä Nakkijärvestä. Dilwara-nimiseen temppelikompleksiin kuuluu viisi temppeliä, joista tunnetuimmat ovat 1000–12000 luvuilla rakennetut Vimala ja Tejahpala. Nykyinen Rajasthan ja Gujarat olivat historiallisesti jainalaisten tärkeää tukialuetta Intiassa ja Dilawara on jainalaisten yksi arvostetuimmista pyhiinvaelluskohteista. Nakki-järveen liitetyn tarinan mukaan kuolettavasti sairaat matkustivat sille hukuttautumaan, jotta he pääsisivät välittömästi taivaaseen.

Nykyinen Mount Abun kaupunki sai alkunsa brittiläisenä *Hill Stationina*. Hill Stationit olivat lomakohteita, joita rakennettiin tyypillisesti vuoristoseuduille niiden leudomman ilmaston takia. Samaan aikaan Mount Abu oli Intian brittihallinnon alaisen Rajputanan (Rajputana Agency) hallinnollinen keskus. Mount Abu on edelleen suosittu matkailukohde ja kaupungissa on esimerkiksi useita hotelleja.

Väestö
------

Mount Abun väkiluku oli Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 22 943. Asukkaista 89,31 % oli hinduja, 7,69 % muslimeja, 1,45 % kristittyjä, 0,68 % jainalaisia ja 0,62 % sikhejä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Abu Encyclopaedia Britannica. Viitattu 23.6.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Mount Abu Population Census 2011 - 2022 *Census 2011*. Census Organization of India. Viitattu 23.6.2022. (englanniksi)
3. ↑  Aravalli Range Encyclopaedia Britannica. Viitattu 23.6.2022. (englanniksi)
4. 1 2 3 4 5  Jukka O. Miettinen: *Intia : kaupunkeja, kulttuureja ja historiaa*, s. 47, 191-193. Otava, 1991. ISBN 951-1-11091-8.
**Robot warlords**, julkaistu Japanissa nimellä **Velvet File**, on Dazzin kehittämä vuoroihin perustuva tietokoneroolipeli. Se julkaistiin Japanissa vuonna 2000 nimellä *Velvet File*, ja Euroopassa 2001 *Robot Warlords* -nimisenä. Pelissä taistellaan terroristiryhmää vastaan mechoilla, joihin voi hankkia aseita ja varustuksia.

Tarina
------

Vuonna 2002 osa Japanin puolustusvoimista on ryhtynyt vallankaappausyritykseen eversti Uranon johdolla. Kolmessa päivässä he saavat hallintaansa suuren osan Tokiosta Japanin asevoimien salassa kehittämän aseen avulla. Niitä kutsutaan *Bullet*eiksi.

Paettuaan eversti Uranon armeijaa hallituksen johtajat päättävät ryhtyä vastahyökkäykseen. Koska hyökkäykseen ryhtyminen kuitenkin tekisi Tokiosta taistelukentän, he päättävät käyttää varovaisempaa suunnitelmaa. Johtajat antavat seitsemän päivää aikaa tuhota eversti Uranon joukot koelentäjien ryhmälle, joilla on muutama *Bullet*, jotka eivät ole vallankaappaajien hallussa.

Lähteet
-------

1. ↑  Robot Warlords Release Information for PlayStation 2 *GameFAQs*. Viitattu 27.6.2011. (englanniksi)
2. ↑  Robot Warlords -pelin ohjekirja, sivu 2.