recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Riepuvoikukka** (*Taraxacum glossodon*) on asterikasvien (Asteraceae) heimoon, voikukkien (*Taraxacum*) sukuun kuuluva kasvilaji. Ulkonäöltään riepuvoikukka muistuttaa eniten halkiovoikukkaa (*Taraxacum glossocentrum*), mutta lajit ovat erotettavissa lehtien ulkonäön perusteella. Riepuvoikukka muistuttaa lehdiltään jonkin verran myös sirovoikukkaa (*Taraxacum borgvallii*) sekä *Taraxacum lacerilobatum* -lajia.

Riepuvoikukan lehdet ovat hyvin repaleisenoloiset. Lehdet ovat hyvin liuskoittuneita ja liuskat ovat pitkiä sekä kapeita. Lehtilavan päättöliuska on myös pitkä ja kapea sekä usein hieman pullomaisenmuotoinen. Riepuvoikukan kukintona on voikukille tavallisen kokoinen ja -värinen mykerö. Mykerön kukat tuottavat siitepölyä. Hedelminä olevat pähkylät ovat muihin saman sektion lajeihin verrattuna isoja, noin 4,8 mm pitkiä.

Riepuvoikukkaa on tavattu Suomesta, Ruotsista, Tanskasta, Puolasta, Tšekistä sekä Slovakiasta ja se on paikallisesti yleinen.

Lähteet
-------

* Sonck, C. E. & Øllgaard, H. 1999: New *Taraxacum* species from Finland — *Annales Botanici Fennici*, 36:293–298, ISSN 0003-3847. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Lajitietokeskus: Riepuvoikukka (*Taraxacum glossodon*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q42893631
* BioLib: 787330
* CoL: 7BMDQ
* GBIF: 5698048
* iNaturalist: 747103
* IPNI: 1012223-1
* Open Tree of Life: 3895160
* Plant List: gcc-103496
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:1012223-1
* WFO: wfo-0000003619
* WoRMS: 1103388

 |

 |
**Saint-Just-Saint-Rambert** on kunta Keski-Ranskassa Loirein departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 18 kilometriä Saint-Étiennestä luoteeseen Loirejoen varrella. Loire on padottu hieman alempana, joten jokea tällä kohtaa kutsutaan Grangentin järveksi (*Lac de Grangent*).

Kunta muodostettiin vuonna 1973 kun kaksi kuntaa Saint-Just-sur-Loire ja Saint-Rambert-sur-Loire yhdistyivät. Molemmilla kunnilla oli rikas historia. Saint-Rambert oli tunnettu jokialuksistaan, joilla kuljetettiin hiiltä ja muita tuotteita. Saint-Just oli tunnettu vesikuljetusten lisäksi lasinvalmistuksesta ja metallurgiasta.

Kaupungissa on useita historiallisia monumentteja, kuten 1000-luvulta peräisin oleva Saint-Andrén kirkko, portti *Porte de franchise* sekä 1100-luvulta oleva saareen rakennettu linna *Château de Grangent*. Lisäksi Saint-Just-Saint-Rambertissa on myös sivilisaatioiden museo (*Musée des civilisations*).

  

* Saint-Andrén kirkkoSaint-Andrén kirkko
* Porte de franchisePorte de franchise
* Château de GrangentChâteau de Grangent
* Musée des civilisationsMusée des civilisations

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. 1 2  Tour de France 2019

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saint-Just-Saint-Rambert** Wikimedia Commonsissa
**Remoulins** on kunta Ranskan eteläosassa Gardin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee Gardonjoen varrella noin 22 kilometriä Nîmesin kaupungista koilliseen.

Remoulins on keskiaikainen 1100-luvulla linnoitettu kaupunki, joka on rakennettu strategisesti tärkeälle Nîmesin ja Avignonin väliselle kulkureitille. 1500-luvulla käytyjen Ranskan uskonsotien jäljiltä kaupunki raunioitui. 1800-luvulla kaupunki alkoi taas kehittyä. Vuoden 2002 tulvat iskivät kaupunkiin ja sen kirsikkaviljelmät kärsivät suurta tuhoa. 

Kaupungin läpi kulki roomalaisten rakentama Nîmesin akvedukti (*Aqueduc de Nîmes*), jonka jäänteitä on runsaasti jäljellä kunnan alueella, ja sen suurin jäljellä oleva rakennelma Pont du Gard sijaitsee aivan kunnan rajan läheisyydessä. Kaupungissa on myös nähtävillä vuonna 1830 rakennetun Gardonjoen ylittävän riippusillan jäänteet. 

  

* Linnoitetun kaupungin varustuksiaLinnoitetun kaupungin varustuksia
* Nîmesin akvedukti, Pont de la Combe JosephNîmesin akvedukti, Pont de la Combe Joseph
* Riippusillan jäänteetRiippusillan jäänteet

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. 1 2  Tour de France 2019

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Remoulins** Wikimedia Commonsissa
**Thrashcore** (usein myös **fastcore**) on nopeatempoinen hardcore punkin alalaji, joka syntyi 1980-luvun alulla. Thrashcore on jonkinlainen hardcore punkin ja D-beatin yhdistelmä, jossa käytetään blast beatia. Kappaleet voivat olla hyvin lyhyitä ja thrashcore on monin eri tavoin epäsointuisempaa ja vähemmän metallisempaa, kuin grindcore. Kuten hardcore punkin, myös thrashcoren sanoitukset ovat useimmiten kantaa ottavaa ja antimilitaristisia. Thrashcore liitetään vahvasti rullalautailijoiden kulttuuriin.

Termin epäselvyys
-----------------

Thrashcore on kehittynyt hardcore punkista ja D-beatista. Thrashcoren syntyyn ovat vaikuttaneet vahvasti hardcore punk yhtyeet, kuten D.R.I. ja Lärm. Kuitenkin jo 1980-luvulla tiettyjä tavallista nopeampia ja aggressiivisempia hardcore punk -yhtyeitä kutsuttiin thrashcoreksi. Termiä "thrash" käytettiin myös hardcore punkin synonyyminä. Kun D.R.I.:n myötä hardcore punkista tuli nopeampaa, termit alkoivat erottua toisistaan. Thrashcore on lähellä hardcore punkia ja crossover thrashia.

Merkittäviä thrashcore-yhtyeitä
-------------------------------

* Code 13
* D.R.I.
* Dropdead
* Electro Hippies
* F-Minus
* Hellnation
* Lärm
* Septic Death
* S.O.B.
* SS Decontrol
* Siege
* Heresy
* DS-13

Merkittäviä thrashcore julkaisuja
---------------------------------

* SS Decontrol - \**The Kids Will Have Their Say* LP (1982)
* D.R.I. - \**Dirty Rotten* EP (1983)
* D.R.I. - \**Violent Pacification* EP (1984)
* D.R.I. - \**Dealing With It* LP (1985)
* Lärm - \**Campaign for Musical Destruction* LP (1984)
* Siege - \**Drop Dead* (1984) (kasetti)
* Electro Hippies - \**Play Loud or Not at All* LP (1986)
* Electro Hippies - \**The Only Good Punk... Is A Dead One* LP (1987)
* S.O.B. - \**Don't Be Swindle* LP (1987)
**Jouko Kalevi Leskinen** (s. 16. lokakuuta 1943 Helsinki) on suomalainen yritysjohtaja ja hallitusammattilainen, oppiarvoltaan varatuomari. Hän toimi 1980-luvulla Nesteen kemianteollisuuden johtajana ja 1990-luvulla Sampo-finanssikonsernin pääjohtajana. Hän erosi Sammosta 2000-luvun alussa epäiltynä sisäpiirikaupoista, joista hän sai korkeimman oikeuden päätöksellä sakkotuomion vuonna 2006.

Valmistuttuaan oikeustieteen kandidaatiksi Leskinen aloitti vuonna 1967 SOK:n lakimiehenä. Vuonna 1971 hän siirtyi lakimieheksi Nesteelle, jossa hän eteni esikuntatehtäviin ja edelleen kemianteollisuuden johtoon. Vuonna 1987 hänet nimitettiin Nesteen varatoimitusjohtajaksi. Vuoden 1993 alussa hän siirtyi Sampoon, aluksi varapääjohtajaksi ja saman vuoden syyskuussa pääjohtajaksi.

1990-luvun lopulla Leskinen oli Sammon edustajana jäsenenä Nokian, UPM-Kymmenen ja Finnlinesin hallituksissa, puheenjohtajana Helsingin Osuuskaupan hallintoneuvostossa ja jäsenenä Finnairin, Orionin ja Fortumin hallintoneuvostossa. Sammosta erottuaan Leskinen on toiminut päätoimisesti hallitusammattilaisena eri yrityksissä.

Valtiontalouden tarkastusviraston pääjohtajana toiminut Tapio Leskinen on Jouko K. Leskisen nuorempi veli.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sutinen, Teija: Matkustaminen alkoi tympiä. (50-vuotishaastattelu.) *Helsingin Sanomat*, 16.10.1993, s. 4. Näköislehti (maksullinen).
2. 1 2 3  Sutinen, Teija: Finanssikiitäjä.  *Helsingin Sanomat*, 24.10.1999. Artikkelin maksullinen verkkoversio. Viitattu 3.9.2023.
3. ↑  Jouko K. Leskiselle tuomio sisäpiiritiedon väärinkäytöstä *Yle Uutiset*.  29.12.2006. Viitattu 3.9.2023.
4. ↑  Sutinen, Teija: Jouko K.  *Helsingin Sanomat*, 24.10.1999. Artikkelin maksullinen verkkoversio. Viitattu 3.9.2023.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Lac de Vassivière** on tekojärvi Ranskassa Uuden-Akvitanian alueella. Se on yksi Ranskan suurimmista tekojärvistä.

Lac de Vassivière
Järvi ulottuu neljän kunnan alueelle, jotka ovat Creusen departementissa Faux-la-Montagnen ja Royère-de-Vassivièren kunnat sekä Haute-Vienne departementissa Beaumont-du-Lacin ja Peyrat-le-Châteaun kunnat.

Historia
--------

Ranskassa alkoi 1940-luvun lopulla voimakkaan talouskasvun kausi, joka tunnetaan nimellä Trente Glorieuses. Tuolloin Ranskan sähköenergiantarpeet kasvoivat. Sitä varten Ranskaan rakennettiin voimalaitoksia, joista yksi oli Viennen sivujoen Maulden patoaminen ja vesivoimalan rakentaminen. Mauldejoen vesi ei yksin riittänyt tarvittavaan vesimäärään, vaan tekojärveen ohjailtiin useiden viereisten jokien vettä kanavien avulla.

Pato on 32,9 metriä korkea. Vuoden 1949 lopussa pato suljettiin ja tekojärvi täytyi vedellä. Tekojärvessä on 106 miljoonan kuutiometrin vesivaranto. Vuonna 1952 vesivoimala otettiin käyttöön. Sen keskimääräinen vuotuinen sähköntuotanto vastaa 40 000 asukkaan kaupungin vuosikulutusta. Järvellä on myös tärkeä vapaa-ajanviettopaikka.

Lähteet
-------

1. ↑  Lac de Vassivière Mairie de Peyrat-le-Château. Viitattu 9.9.2023. (ranskaksi)
2. ↑  Saint-Léonard-de-Noblat > Puy de Dôme Tour de France 2023. Viitattu 9.9.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lac de Vassivière** Wikimedia Commonsissa
**Cradle Mountain-Lake St Clairin kansallispuisto** on Australiassa Tasmaniassa sijaitseva kansallispuisto. Alueella on vuorten harjanteita, jotka ovat kivikkoisia sekä jäätiköiden muovaamia laaksoja, laaksoja, joissa on vuoristokasvillisuutta ja järviä. Alueella on myös niittyjä, missä kasvaa kukkakasveja ja heinäkauraa. Alueen metsät koostuvat vanhoista sademetsistä sekä mäntyjä ja pyökkejä kasvavista metsistä. Alueella voi vaeltaa puiston pohjoisosassa sijaitsevalle 1545 korkealle Cradlevuorelle tai Dovejärvelle. Puiston eteläosassa sjaitsee Australian syvin makeavetinen järvi Lake St Clair. Puiston pohjoisosasta eteläosaan johtaa vaellusreitti nimeltä Overland Track, jonka varrella on jäätikköjärviä, puroja ja vesiputouksia sekä yhdeksän majaa. Tämä reitti on 80 km pitkä. Reitti on vaeltajien suosima ja sinne tullaan kaikkialta maailmasta. Puiston alueella virtaa joki Franklin, missä on mahdollisuus harrastaa koskenlaskua.

Lähteet
-------

1. ↑  Juuso Aarnio: "Cradle Mountain-Lake St Clairin kansallispuisto", *501 luonnonihmettä*, s. 408. Readme.fi, 2010. ISBN 978-952-220-248-2.
Isis muuttaa Ifiksen mieheksi, kaiverrus, Johann Wilhelm BauerIsis muuttaa Ifiksen mieheksi, kaiverrus, Johann Wilhelm Bauer
**Ifis** (m.kreik. Ίφις) oli kreikkalaisessa mytologiassa Telethusan ja Ligduksen tytär.

Ennen Ifiksen syntymää Ligdus, tuleva isä, oli uhannut tappaa lapsen, ellei se olisi poika. Telethusa vaipui epätoivoon, mutta keskellä yötä hänen luonaan vieraili Isis, seurassaan Anubis, Bubastis, Apis ja Osiris, joka vakuutti hänelle, ettei hänen tarvitsisi totella miehensä käskyä, vaan kaikki sujuisi hyvin. Kun Telethusa oli synnyttänyt tyttären, hän salasi tämän sukupuolen muilta imettäjää lukuun ottamatta. Hän nimesi tyttärensä Ifikseksi, koska tätä nimeä käyttivät antiikin Kreikan aikana sekä miehet että naiset, ja kasvatti tämän poikana.

Ifiksen ollessa kolmetoista hänen isänsä löysi hänelle puolisoksi Ianthen, johon Ifis syvästi rakastui. Telethusa, peläten petoksen paljastuvan, lykkäsi kuitenkin erilaisilla tekosyillä häitä uudelleen ja uudelleen, mutta kun kaikki syyt oli käytetty, hän rukoili Isistä auttamaan. Tämä muuttikin Ifiksen mieheksi, ja niin nämä kaksi saivat toisensa ja elivät onnellisina yhdessä.

Lähteet
-------

1. ↑  Ovidius, *Muodonmuutoksia ix.666–* (engl. käännös)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ifis ja Ianthe**.
**Pyanopsia** (m.kreik. Πυανόψια) eli **Pyanepsia** (Πυανέψια) oli antiikin Ateenassa vietetty juhla, joka oli omistettu Apollonille. Se oli hedelmäkauden sadonkorjuujuhla. Juhlaa vietettiin siitä nimensä saaneen Pyanopsion-kuun 7. päivä eli nykyisen loka-marraskuun aikoihin.

Pyanopsia oli päättyvän kesän ja alkavan syksyn juhla, ja siksi se oli omistettu kesäkauden jumalalle Apollonille (joskus vastaavasti Heliokselle) ja samalla horille. Samalla se oli sadonkorjuujuhla, ja muistutti tässä jossain määrin Thargeliaa. Juhla sai nimensä keitetyistä pavuista (πύανος, *pyanos*), joita Apollonille tarjottiin uhriksi syksyn sadon ensihedelminä. Toinen ensihedelmäuhri juhlassa oli *eiresiōnē* (εἰρεσιώνη) eli oliivipuun oksa, johon oli kiedottu valkoisia tai purppuralla värjättyjä villanauhoja, ja johon oli ripustettu kaikenlaisia syksyn hedelmiä sekä leivonnaisia ja pieniä astioita, joissa oli hunajaa, viiniä ja oliiviöljyä. Juhlaan kuuluneessa kulkuessa tätä oksaa kantoi poika, jonka molemmat vanhemmat olivat vielä elossa. Samalla laulettiin laulua, joka tunnettiin myös nimellä *eiresiōnē*. Kulkue vei Apollonin temppelille, ja oksa jätettiin sen sisäänkäynnille. Siellä se sai olla koko vuoden, kunnes vaihdettiin seuraavana vuonna tuoreeseen. Muita vastaavia oksia ripustettiin talojen oville.

Kreikkalaisessa mytologiassa juhlaa pidettiin Theseuksen perustamana sen jälkeen kun tämä palasi Kreetalta ja halusi kiittää Apollonia turvallisesta viimeisestä purjehdusetapista Delokselta Ateenaan. Papukeittouhrin alkuperä selitettiin niin, että Theseuksen miehistö keitti tuolloin keiton laivan viimeisistä vähäisistä muonavaroista, ja siitä valmistettiin juhla-ateria ja kiitosuhri jumalalle. Vastaavasti kulkue selitettiin kiitokseksi siitä, että puute oli päättynyt.

Pyanopsiaa edelsi edeltävän päivän Oskhoforia-juhla ja seurasi Theseia-juhlan päivä. Muualla Kreikassa juhla tunnettiin nimellä *Panopsia* (Πανόψια).

Lähteet
-------

1. 1 2  Liddell, Henry George & Scott, Robert: Πυανόψια, τά *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
2. ↑  Roberts, J. W.: *City of Sokrates: An Introduction to Classical Athens*, s. 125–126. Routledge, 1998. ISBN 0203194799.
3. 1 2  Peck, Harry Thurston: Pyanepsia *Harpers Dictionary of Classical Antiquities*.  1898. Viitattu 5.11.2018.
4. 1 2  Smith, William & Wayte, William & Marindin, G. E.: "Pyanepsia", *A Dictionary of Greek and Roman Antiquities*. Boston: Little, Brown and Company, 1890. Teoksen verkkoversio.
5. 1 2  Pyanepsia *Hellenion*. Viitattu 5.11.2018.
Biotekniikan instituutti sijaitsee Biokeskuksessa Viikin kampuksella.
**Biotekniikan instituutti** (engl. *Institute of Biotechnology*) on Helsingin yliopiston kansainvälinen tutkimuslaitos, joka sijaitsee Helsingissä Viikin kampuksella. Biotekniikan instituutin tehtävä on edistää biotieteiden perustutkimusta ihmisten ja ympäristön hyväksi.

Biotekniikan instituutti perustettiin 1989 Helsingin yliopiston ja opetus- ja kulttuuriministeriön yhteishankkeena. Biotekniikan instituutti aloitti toimintansa väliaikaisissa tiloissa Pitäjänmäellä ja siirtyi Viikin biokeskukseen 1996. Vuodesta 2017 alkaen Biotekniikan instituutti on ollut osa Helsinki Institute of Life Science (HiLIFE) -yksikköä.

Instituutin johtaja on professori Juha Huiskonen, joka aloitti tehtävässä syyskuussa 2020. Tätä ennen instituutin johtajina ovat toimineet Mart Saarma (1990–2008), Tomi Mäkelä (2009–2015), Howy Jacobs (2015–2017) ja Olli Silvennoinen (2018–2019). Silvennoinen jätti Biotekniikan instituutin johtajan toimen siirtyessään HiLIFE-yksikön johtajaksi. Biotekniikan instituutin perustamisvaiheessa virkaa toimittavana johtajana toimi Helge Gyllenberg (1989–1990). Virkaa toimittavina johtajina ovat toimineet myös Irma Thesleff (2009) ja Marja Mikkola (2019–2020).

Lähteet
-------

1. ↑  HiLIFE - Institute of Biotechnology *University of Helsinki*.  13.12.2018. Viitattu 2.11.2020. (englanniksi)
2. ↑  Leevi Kääriäinen: *Biotekniikan instituutti vuosina 1989-2008*, s. 526. Leevi Kääriäinen, 2014. ISBN 978-952-93-3972-3.
3. ↑  HiLIFE – Helsinki Institute of Life Science *University of Helsinki*.  19.1.2016. Viitattu 2.11.2020. (englanniksi)
4. ↑  Juha Huis­ko­nen ni­mi­tet­ty Hel­sin­gin yli­opis­ton Bio­tek­nii­kan ins­ti­tuu­tin joh­ta­jak­si  7.7.2020. Helsingin yliopisto.  Arkistoitu 25.11.2021. Viitattu 25.11.2021.
5. ↑  Olli Silvennoinen appointed director of HiLIFE at the University of Helsinki *University of Helsinki*.  11.10.2019. Viitattu 3.11.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Biotekniikan instituutin verkkosivut (englanniksi)
* Helsinki Institute of Life Science (HiLIFE) (englanniksi)
Stenius 1800-luvun kuvassa
**Axel Rudolf Gabriel Stenius** (29. kesäkuuta 1857 Tohmajärvi – 8. syyskuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen sotilas, opettaja ja musiikkialan vaikuttaja.

Steniuksen vanhemmat olivat kruununnimismies Axel Garbriel Stenius ja Charlotte Louise Winter. Stenius kiinnostui musiikista jo käydessään koulua Kuopiossa, hänen ensimmäinen opettajansa viulunsoitossa oli tanskalainen Wilhelm Tönnesen. Hän meni 1875 Haminan kadettikouluun, valmistui sieltä 1880 ja palveli ensin aliluutnattina Käisalmen krenatöörirykmentissä ja sitten seuraavasta vuodesta Vaasan tarkka-ampujapataljoonassa, lopulta komppanianpäällikkönä. 1898-1902 hän toimi Lohjan resenrvikomppanian päällikkönä. Armeijan palveluksesta Stenius erosi everstiluutnanttina. Upseerin työnsä ohella Stenius toimi Vaasassa ja 1890-1903 Hangossa kieltenopettajana. 1903-1927 hän oli Valtion rautateiden palveluksessa, ensin puutavarakonttorin ja sitten varastokonttorin esimiehenä. Steniuksesta tuli Vaasassa 1890-luvulla keskeinen musiikkielämän vaikuttaja, joka muodosti satahenkisen kuoron. Se piti 60-jäsenisen orkesterin kanssa useita suuria oratoriokonsertteja ja vieraili muun muassa Helsingissä. Stenius toimi lisäksi useiden laulujuhlien isäntänä. Helsinkiin muutettuaan hän jatkoi kuoronjohtajan uraansa johtaen 1901-1910 Muntra Musikanter-seuran mieskuoroa, toimi Nya Pressenin musiikkiarvostelijana ja oli Svenska Oratorioföreningenin sekä 1918 asetetun sotilassoittokuntakomitean puheenjohtaja. 

Steniuksen puoliso oli vuodesta 1886 Olga Wilhelmina Montin (k. 1928), joka oli aikaisemmin naimisissa apteekkari Karl Waldimir Henningin kanssa. Stenius kuoli syyskuussa 1928 Marian sairaalassa Helsingissä.

Katso myös
----------

* Stenius-suku

Lähteet
-------

* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivut 712-713.

1. 1 2 3  Eversti Axel Stenius, Helsingin Sanomat, 09.09.1928, nro 245, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
|  |
| --- |
| L-dopa |
| L-dopa |
| L-dopa |
| **Systemaattinen (IUPAC) nimi** |
| (*S*)-2-amino-3-(3,4-dihydroksifenyyli)propaanihappo |
| **Tunnisteet** |
| CAS-numero | 59-92-7 |
| ATC-koodi | N04BA01 |
| PubChem | 6047 |
| DrugBank | DB01235 |
| **Kemialliset tiedot** |
| Kaava | C9H11NO4 |
| Moolimassa | 197,19 g/mol |
| **Farmakokineettiset tiedot** |
| Hyötyosuus | 30 % |
| Metabolia | Aromaattisten L-aminohappojen dekarboksylaasi |
| Puoliintumisaika | 0,75–1,5 tuntia |
| Ekskreetio | renaalinen 70–80 % |
| **Terapeuttiset näkökohdat** |
| Raskauskategoria | B3(AU) C(US)  |
| Reseptiluokitus | Reseptilääke |
| Antotapa | oraalinen |

**L-dopa** (levodopa, 3,4-dihydroksi-L-fenyylialaniini, C9H11NO4) on rakenteeltaan aminohappo ja lääkeaine, jota käytetään yleisesti Parkinsonin taudin hoidossa. L-dopa läpäisee veri-aivoesteen, minkä jälkeen siitä muodostuu aminohappodekarboksylaasin avulla dopamiinia. L-dopasta muodostuva dopamiini lievittää Parkinsonin taudin oireita kuten vapinaa ja lihasjäykkyyttä, mutta voi myös aiheuttaa psyykeen ja mielialaan kohdistuvia haitallisia vaikutuksia. Pitkään käytettynä L-dopa aiheuttaa potilaalle tahattomia pakkoliikkeitä. L-dopa imeytyy nopeasti ruoansulatuskanavasta. Lääkkeen huippupitoisuus plasmassa saavutetaan noin tunnin kuluttua lääkkeen nauttimisesta tyhjään mahaan. L-dopaa myydään kauppanimillä Kardopal, Madopar ja Sinemet. 

L-dopan ongelmana on sen nopea hajoaminen elimistössä metaboliiteiksi hajottajaentsyymien vaikutuksesta. Tärkeimmät L-dopaa hajottavat entsyymit ovat dopadekarboksylaasi (DDC) ja katekoli-O-metyylitransferaasi (COMT), jotka vaikuttavat sekä keskushermostossa että sen ulkopuolella. Pelkästään keskushermostossa toimiva hajottajaentsyymi on monoamiinioksidaasi (MAO). Hajottajaentsyymien toimintaa pyritään torjumaan niin sanotuilla estolääkkeillä, jotka estävät tai hidastavat entsyymien vaikutusta. Lääkettä annetaan yleensä sen tuhoutumista estävän aineen (karbidopa, benseratsidi) kanssa. Nämä aineet eivät läpäise veri-aivoestettä. Ne hidastavat levodopan hajoamista aivojen ulkopuolella, ja siksi levodopan annos voidaan pitää pienempänä ja 
sivuvaikutukset jäävät pienemmiksi. 

DDC:n estolääkkeitä ovat benseratsidi ja karbidopa. COMT:n vaikutusta estäviä lääkkeitä ovat tolkaponi ja entakaponi. MAO-entsyymin estolääkkeenä käytetään selegiliiniä. Niiden käytöllä on sivuvaikutuksina käytös- ja hillitsemishäiriöitä ja pakonomaista käyttäytymistä, jotka ilmenevät esimerkiksi ahmimisena, hallitsemattomana rahankäyttönä ja ostohaluna.

Lähteet
-------

1. ↑  Heikki Teräväinen: Näkökohtia Levodopa-hoitoon (pdf) *kolumbus.fi*.
2. ↑  Orion.fi [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **L-dopa**.
* Biochemistry of Parkinson's Disease (englanniksi)
* Terveysportti, metatesaurus: Levodopa
* KEGG: Levodopa (englanniksi)
* ChemBlink: Levodopa (englanniksi)
**Jeremy Belpois** on yksi ranskalaisen Code Lyoko -animaatiosarjan päähenkilöistä. Jeremy on tietokonenörtti. Hänen kouluhuoneensa pöytä on tietokoneiden vallassa. Hän on hyvä koulussa kaikissa aineissa liikuntaa lukuun ottamatta. Jeremyllä on vaaleat hiukset, ja hän pitää yllään sinistä, korkeakauluksista paitaa ja maantien värisiä housuja. Hänen päässään on pyöreät silmälasit, jotka korostavat hänen älyään.

Jeremyn perheestä ei tiedetä paljoa. Ainoastaan hänen isänsä Michael ja serkkunsa Patrick ovat vilahtaneet ruudussa.

Rakkaussuhteet
--------------

Jeremy on ollut ihastunut Aelitaan siitä asti kun Aelita saatiin maan päälle. Tämä tapahtui jaksossa Koodi:maa.

Tehtävä sarjassa
----------------

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
### Lyokon tarina

*Pääartikkeli: Code Lyoko*
Jeremy löytää koulunsa läheisestä tehtaasta supertietokoneen ja ihmisille tarkoitetun skannerin. Hän kertoo tehtaasta Ulrichille ja he yrittävät testata skanneria Oddin koiralla Kiwillä ja Odd meneekin itse Lyokoon. Jeremy löytää supertietokoneelta pahan ohjelman, X.A.N.A:n, jolla on oma tahto. Pian Jeremy keksii, miten hän saa lähetettyä muut skannereilla virtuaaliseen maailmaan, Lyokoon. Siellä muut tapaavat Aelitan, joka on elänyt melkein koko elämänsä Lyokossa. X.A.N.A voi hyökätä maahan aktivoimalla tornin, ja hyökkäyksen voi peruuttaa deaktivoimalla tornin, johon vain Aelita pystyy. Lisäksi Jeremy voi laittaa aikahypyn, joka korjaa X.A.N.A:n hyökkäyksen virheet. Odd, Yumi ja Ulrich suojelevat Aelitaa aina tornin aktivoituessa.

### Jeremyn paikka sarjassa

Jeremy on ainoa, joka osaa käyttää supertietokonetta Aelitan lisäksi, mutta voi materialisoida muut vain jos on dematerialisoitunut, mikä tapahtuu myöhemmissä jaksoissa. Hän on siis ainut, joka voi lähettää muut Lyokoon ja asettaa aikahypyn (myöhemmin paluu menneisyyteen). Hän on siis periaatteessa ryhmän toiseksi tärkein henkilö.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Aiheesta muualla
----------------

* Code Lyokon suomalaiset fanisivut
**Albert Suho** (ennen vuotta 1390 – vuoden 1450 jälkeen) oli saksalainen pappi ja kirjailija. Hän toimi menestyksekkäästi kirkollisissa tehtävissä kotikaupungissaan Osnabrückissä, jota myös edusti Baselin kirkolliskokouksessa. Hän kirjoitti useita teologisia teoksia latinaksi ja laati maailmankronikan alasaksan kielellä.

Kronikkansa Suho aloittaa maailman luomisesta ja päättää vuoteen 1447 (toisen painoksen vuoteen 1452); loppuvaiheissa hän keskittyy käsittelemään Osnabrückin kaupunkia. Suurin osa sisällöstä oli yleisesti tiedossa (Petrus Riga, Martinus Troppaulainen), mutta loppuosa tarjoaa tärkeää lähdeaineistoa paikallisesta kirkkohistoriasta.

Pitkään luultiin, että kronikasta olisi vain yksi käsikirjoitus (Berliini/Krakova), mutta Warburgista 1990-luvulla ja Leidenista vuonna 2012 tehdyt löydöt ovat osoittaneet tiedon vääräksi.

Aiheesta muualla
----------------

* Warburgin käsikirjoituksen lähdeluettelo (saksaksi)

Lähteet
-------

1. ↑  Hermann Jellinghaus, "Suho, Albert": Allgemeine Deutsche Biographie, 54 (1908), s. 634.
2. ↑  Hiram Kümper: Suho, Albert (1399)
3. ↑  Graeme Dunphy: "De Loop van de Wereld: Een onopgemerkte manuscript van Albert Suho's middelnederduitse wereltkroniek" in *Omslag: Bulletin van de Universiteitsbibliotheek Leiden en het Scaliger Instituut*, 10/2 (2012), 14-15. Nettiversio[vanhentunut linkki].


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Suuri siirtolohkare joka on haljennut pystysuoraan keskeltä
**Kärsämäen pirunpesä** on Lentokentän kaupunginosassa Maaria-Paattisten suuralueella Turussa sijaitseva pirunpesä ja joukko suuria siirtolohkareita. Alue sijaitsee louhikkoisella mäenrinteellä, metsässä. Alueen länsipuolella sijaitsee Pomponrahkan luonnonsuojelualue, pohjoisessa Turun lentoasema, idässä valtatie 9 (Tampereen valtatie) ja etelässä kantatie 40 (Turun kehätie).

Pirunpesän ympäristössä on näkyvillä litorinavaiheen muinaisrantoja sekä jääkauden jälkeisen ajan ilmaston rapautumismuotoja. Alueelta löytyy myös edustava louhikkotörmä, useita rantavalleja ja näkyvimpänä pystysuoraan kahtia haljennut suuri siirtolohkare, jonka ympäristössä on myös useita muita suuria lohkareita. Lohkareista suurin on noin 15 metriä korkea ja sitä kutsutaan pirunkiveksi. Geologian tutkimuskeskuksen lohkareista vastaavan geologin mukaan Lentokentän siirtolohkare on Suomen toiseksi suurin.

Alueen maat omistaa Turun kaupunki sekä valtio. Pirunpesän ympäristö oli tarkoitus rauhoittaa luonnonsuojelulain nojalla vuonna 1994 tehdyssä selvityksessä. Varsinais-Suomen ensimmäisessä vaiheseutukaavassa vuodelta 1985 alue on "suojelualue, joka on tarkoitettu suojeltavaksi pääasiassa rakennuslain 135 §:n nojalla annettavilla määräyksillä sekä suojelukohde, joka on varattu pääasiassa luonnonsuojelulainsäädännön perusteella suojeltavaksi". Alue toimii myös koulujen opetuskohteena, ja sen ympäri kulkee luontopolku.

Tarun mukaan kiven sisässä asusteli piruja, joita jumala päätti rangaista ja antoi ukkosen halkaista kiven. Ukkosen voimasta pirut lensivät tiehensä kivestä. Myöhemmin kivellä asui haltia, joka tarjosi aina erilaisista astioista ohikulkeville rakuunoille juotavaa. Kerran haltia antoi rakuunalle kultaisen maljan josta juoda. Malja jäi rakuunalle ja päätyi kalkiksi Ruskon kirkkoon.

Muita merkittäviä siirtolohkareita Turussa ovat Kukkarokivi Ruissalossa ja Pallivahankivi Kärsämäen kaupunginosassa vain vähän matkan päässä Pirunpesästä.

Lähteet
-------

1. ↑  Lipasti, Roope: Luolamiesten ja lepakoiden jäljillä  22.3.2008. Turun Sanomat. Viitattu 12.3.2018.
2. ↑  Muinaisjäännösrekisteri: Kärsämäen pirunpesä *Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi*. Museovirasto.
3. ↑  Turun seudun karttapalvelu Turun kaupunki. Viitattu 27.12.2010. [vanhentunut linkki]
4. 1 2  Karhu, Kari: Luonnon monimuotoisuus Turussa 1. Luonnonsuojelullisesti arvokkaat alueet (pdf) (s. 46)  1994. Turun kaupunki. Viitattu 12.3.2018.
5. 1 2  Polari, Jukka: Varsinais-Suomi kunnostautuu  4.11.2001. Turun Sanomat. Viitattu 27.12.2010. [vanhentunut linkki]
6. 1 2  Eskola, Sinikka: Kivinen kevätretki  4.5.2004. Turun Sanomat.  Arkistoitu 12.3.2018. Viitattu 3.8.2012.
7. ↑  Suurimmat tiedossa olevat siirtolohkareet  18.9.2007. Hymy.  Arkistoitu 8.1.2015. Viitattu 12.3.2018. **Arkistolinkki**

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kärsämäen pirunpesä** Wikimedia Commonsissa

* Kärsämäen Pirunpesä (Arkistoitu – Internet Archive)
**The 13th Floor Elevators** oli yhdysvaltalainen rockyhtye, joka oli toiminnassa 1965-1969. Se perustettiin Austinissa, Texasissa vuonna 1965. Yhtyettä pidetään psykedeelisen rockin edelläkävijänä, minkä lisäksi se oli olennainen osa 1960-luvun garage rock -ilmiötä. Yhtyeen laulusolisti Roky Erickson on rockin mystisimpiä kulttihahmoja.

Historia
--------

13th Floor Elevatorsin ensimmäinen single "You’re Gonna Miss Me" (1966) jäi yhtyeen ainoaksi hitiksi. Se menestyi erityisen hyvin paikallisesti ja nousi Teksasissa listan toiseksi. Valtakunnallisella listalla albumi nousi sijalle 55. Myöhemmin kappale julkaistiin uudestaan *Nuggets*-kokoelma-albumilla.

Singleä seurasi esikoisalbumi *The Psychedelic Sounds of the 13th Floor Elevators* (1966), jolla ensisinglen suoraviivaisempi garage rock -tyyli oli saanut lisää psykedeelisiä vaikutteita. Albumia pidetään yleisesti kaikkien aikojen ensimmäisenä psykedeelisenä albumina.

Vuonna 1967 ilmestyi yhtyeen toinen albumi *Easter Everywhere*, jonka jälkeen sisäiset ristiriidat ja huumeiden, erityisesti LSD:n ja kannabiksen, käyttö alkoivat enteillä yhtyeen loppua. Levy-yhtiö kokosi yhtyeen vanhoista nauhoituksista vuonna 1968 albumin *Live*. 13th Floor Elevatorsin hajottua kitaristi Stacy Sutherland saattoi valmiiksi yhtyeen viimeisen albumin *Bull of the Woods*, joka ilmestyi 1969.

Roky Erickson tuomittiin vuonna 1969 huumeiden hallussapidosta, mutta hän vältti vankilan menemällä mielisairaalaan. 1970-luvun puolivälistä lähtien hän on jatkanut levyttämistä epäsäännöllisesti. 13th Floor Elevatorsin entiset jäsenet ovat järjestäneet muutamia reunion-konsertteja vuodesta 1973.

### Kokoonpano

* Roky Erickson − laulu, kitara, huuliharppu
* Tommy Hall − sähköruukku, kitara
* Stacy Sutherland − kitara

* Benny Thurman − basso (1965−1966)
* John Ike Walton − rummut (1965−1967)
* Danny Thomas − rummut (1967−1968)
* Danny Galindo − basso (1967−1968)
* Duke "Earl" Davis - basso (1968)

Diskografia
-----------

* *The Psychedelic Sounds of the 13th Floor Elevators* (1966)
* *Easter Everywhere* (1967)
* *Live* (1968)
* *Bull of the Woods* (1969)

Aiheesta muualla
----------------

* Roky Ericksonin virallinen sivu

Lähteet
-------

*Eye Mind: The Saga of Roky Erickson and The 13th Floor Elevators* by Paul Drummond, foreword by Julian Cope (Process Media, December 2007)

### Viitteet

1. ↑  Rumba: Psykedeelisen rockin pioneeri 13th Floor Elevators palaa – Roky Erickson ja kumppanit yhdessä lavalle ensimmäistä kertaa 47 vuoteen *rumba.fi*.  15.2.2015. Viitattu 1.7.2019.
**Unto Hautalahti** (11. maaliskuuta 1936 Nivala – 22. joulukuuta 2019) oli suomalainen kilpapyöräilijä.

Hautalahti sijoittui Rooman 1960 olympialaisissa henkilökohtaisessa maantieajossa 59:nneksi sekä 100 kilometrin joukkueajossa 20:nneksi yhdessä Paul Nymanin, Raimo Honkasen ja Matti Herrosen kanssa. MM-kilpailuissa hän sijoittui henkilökohtaisessa maantieajossa 53:nneksi vuonna 1961 ja 50:nneksi vuonna 1962. Hän oli mukana MM-kilpailuissa myös vuonna 1966. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän saavutti joukkuehopeaa vuonna 1959 sekä sijoittui henkilökohtaisessa maantieajossa neljänneksi vuonna 1961 ja viidenneksi vuonna 1962. Hautalahti voitti Porvoon ajon vuosina 1960 ja 1961. Hautalahti osallistui amatöörien Ranskan ympäriajoon, Tour de l'Avenir -kilpailuun ja useasti Rauhanajoon.

Lempinimellä "Nivalan karhu" tunnettu Hautalahti edusti seuratasolla Nivalan Urheilijoita. Hän voitti Suomen mestaruuden maantieajossa vuosina 1960, 1961 ja 1966 sekä neljän kilometrin joukkueajossa vuonna 1956.

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 56. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.

### Viitteet

1. ↑  Kuolinilmoitus, Nivala-lehti 16.1.2020, s. 18
2. ↑  Unto Hautalahti lähti kohti Ranskan ympäriajoa.  *Helsingin Sanomat*, 30.6.1961, s. 18. Lehti HS Aikakoneessa (tilaajille). Viitattu 16.1.2020.
3. ↑  Harjoittelua viimeiseen hetkeen. Honkanen polki Turusta Helsinkiin.  *Helsingin Sanomat*, 7.5.1964, s. 26. Lehti HS Aikakoneessa (tilaajille). Viitattu 16.1.2020.
**Jules Henri Fayol** (29. heinäkuuta 1841 Konstantinopoli, Osmanien valtakunta – 19. marraskuuta 1925 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka oli modernin liikkeenjohdon teorian uranuurtajia amerikkalaisen Frederick Winslow Taylorin ohella.

Elämä ja ura
------------

Fayol syntyi Turkissa ranskalaisille vanhemmille. Hän kävi Lycée Impérial -lukion Lyonissa ja Saint-Étiennen kaivoskoulun. Vuonna 1860 hänet nimitettiin Commentryn kaivosten pääinsinööriksi ja 1866 johtajaksi. Vuonna 1888 hänestä tuli Commentry-Fourchambault et Decazeville -konsernin toimitusjohtaja. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1918. Elämänsä viimeisinä vuosina hän piti useita luentoja teorioistaan, erityisesti École Supérieure de Guerre -sotakorkeakoulussa.

Fayolin kirja *Administration industrielle et générale* (1917) on modernin liikejohtamisen teorian uranuurtavia teoksia. Fayolin mukaan johtamisen teoriaa olisi sovellettava liike-elämän lisäksi myös yhteiskunnassa ja perhe-elämässä. Kirja sai Ranskassa välittömästi suosiota monien teollisuusjohtajien ja poliitikkojen keskuudessa, mutta Yhdysvalloissa sen merkitys tunnustettiin vasta Fayolin kuoleman jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Henri Fayol *Sciences Po Centre for History*.  2022. Viitattu 11.10.2022.
2. 1 2  Henri Fayol *The Open University*.  2012. Viitattu 11.10.2022.
3. ↑  Henri FAYOL - "ADMINISTRATION INDUSTRIELLE ET GÉNÉRALE" *C.N.A.M. Paris*.  2000. Viitattu 11.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Henri Fayol** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Cernavodă
**Cernavodă** (aiemmin *Axiopolis*, kreik. Ἀξιούπολις, turk. *Boğazköy*) on 17 022 (2011) asukkaan kaupunki Romanian Constanțan piirikunnassa.

Kaupunki on Tonavan varrella ja siellä on jokisatama. Kaupungista alkaa Tonavan–Mustanmeren kanava, joka ohittaa Tonavan suiston Agigean ja Năvodarin kautta.
Rautatie läheiseen Constanțaan avattiin 1860. Vuosina 1890–1895 rakennettiin Kuningas Kaarle I:n silta (välillä sillan suunnitelleen insinöörin mukaan Anghel Salignyn silta) Tonavan yli Feteștiin, jotta rautatie saatiin valmiiksi Bukarestin ja Constanțan välille.

Paikkakunnan löytöjen mukaan on nimetty myöhäiskuparikautinen Cernavodăn kulttuuri 4000–3200 eaa.

Lähellä on viidenneksen maan sähköstä tuottava Cernavodăn ydinvoimala, jossa on kaksi kanadalaista CANDU-raskasvesireaktoria. Ne valmistuivat vuosina 1996 ja 2007. Keskeneräisten reaktorien 3 ja 4 valmiiksi rakentamista suunnitellaan.

Lähteet
-------

1. ↑  8. Populația stabilă după etnie – județe, municipii, orașe, comune (XLS) Institutul Național de Statistică.  Arkistoitu 18.1.2016. Viitattu 10.7.2017.
2. 1 2
3. ↑  Nuclearelectrica clear to start Cernavoda 1 upgrade *World Nuclear News*.  2017. Viitattu 1.5.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Cernavodă** Wikimedia Commonsissa
**Konsuli** on valtion konsuliedustustoa ulkomailla johtava lähetetty virkamies. Konsulaatin päällikkö voi virka-asemansa mukaan olla pääkonsuli, konsuli tai varakonsuli.

Suomen valtion edustusto voi laissa määrättynä sijaita ulkomailla suurlähetystön lisäksi myös konsulaattina. Suurlähetystöistä poiketen konsulaatit sijaitsevat pääosin muissa kuin kohdemaan hallinto- tai pääkaupungissa

Esimerkkejä ajankohtaisen lainsäädännön mukaisista Suomen konsulaateista ovat Los Angeles, New York, Hongkong, Kanton, Shanghai, Hampuri ja Pietari.

Virkatoimiensa hoitamista varten konsuli tarvitsee asemamaansa myöntämän toimiluvan eli eksekvatuurin. Konsulien toimivalta ja heitä koskevat erioikeudet määritellään usein valtioiden välisissä kauppa- ja konsulisopimuksissa.

Katso myös
----------

* Pääkonsuli, myös arvonimi
* Kunniakonsuli

Lähteet
-------

1. ↑  Ulkoministeriö.[vanhentunut linkki]
2. ↑  *Facta 2001*, osa 17, p. 353. WSOY 1986.
3. ↑  Finlex
4. ↑  *Otavan iso tietosanakirja*. Osa 4, palsta 1305–1306, hakusana konsuli. Helsinki: Otava, 1963.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani

 |

 |
**Frances Marr Adaskin** CM (23. elokuuta 1900 – 8. maaliskuuta 2001) oli kanadalainen pianisti.

Adaskin syntyi Ridgetownissa, Ontariossa vanhempiensa kolmesta lapsesta vanhimpana. Hän perehtyi pianonsoittoon jo nuorella iällä ja muutti myöhemmin Torontoon opiskelemaan Paul Wellsin johdolla. Parina kesänä (1930 ja 1931) hän sai lisäksi opetusta Pariisissa.

Adaskin meni vuonna 1926 naimisiin viulisti Harry Adaskinin kanssa. Hän teki miehensä ja tämän jousikvarteton kanssa kiertueita eri puolilla Pohjois-Amerikkaa ja Eurooppaa. Vuonna 1938 jousikvartetto hajosi, mutta Adaskinit jatkoivat kiertueita kahdestaan. Pariskunta muutti vuonna 1946 Vancouveriin. Harry sai töitä Brittiläisen Kolumbian yliopiston musiikkiosastolta, ja Adaskin työskenteli yhdessä hänen kanssaan, kunnes mies jäi eläkkeelle 1973.

Frances Adaskin piti ensimmäisen sooloresitaalinsa 75-vuotiaana ja jatkoi esiintymistä useita vuosia. Vuonna 1976 hänelle myönnettiin Order of Canadan kunniamerkki. 

Uransa aikana Adaskin kirjoitti myös useita humoristisia anekdootteja ja tarinoita, joita julkaistiin lähinnä *Saturday Night Magazinessa* 1940-luvun kuluessa. Hänen muistelmateostaan *Fran’s Scrapbook: A Talking Dream* ei ole toistaiseksi julkaistu. 

Adaskin jäi leskeksi 7. huhtikuuta 1994. Hän itse saavutti sadan vuoden iän elokuussa 2000 ja kuoli seuraavan vuoden maaliskuussa.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 99. | 0 | 0 | 1 | 1 |

**Haiti** on saavuttanut yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa yhden mitalin. Dudley Dorival sijoittui miesten 110 metrin aitajuoksussa pronssille Edmontonissa 2001. Muita MM-kilpailuissa pistesijoille yltäneitä urheilijoita maalla ei ole.

Berliinin MM-kilpailuissa 2009 Haitia edusti kaksi urheilijaa. Samyr Lainé karsiutui kolmiloikassa tuloksella 16,34. Moise Joseph selviytyi 800 metrin juoksun alkueristä jatkoon mutta karsiutui välierissä ajalla 1.45,87. Daegussa 2011 kilpailivat ilman menestystä Samyr Laine kolmiloikassa, Roudy Monrose 200 metrin juoksussa ja Moise Joseph 800 metrin juoksussa. Moskovassa 2013 ja Pekingissä 2015 Samyr Lainé oli Haitin ainoa urheilija. Moskovassa hän sijoittui kolmiloikan loppukilpailussa 11:nneksi ja Pekingissä karsiutui loppukilpailusta. Lontoossa 2017 pika-aitajuoksuissa kilpailleet Jeffrey Julmis ja Mulern Jean karsiutuivat alkuerissä. Dohassa 2019 pika-aiturit Jeffrey Julmis ja Vanessa Clerveaux karsiutuivat alkuerissä. Eugenessa 2022 pika-aitajuoksija Mulern Jean keskeytti alkuerässä. Budapestissä 2023 pika-aitajuoksija Yves Cherubin selviytyi välieriin.

Lähteet
-------

* *IAAF Statistics Handbook: Berlin 2009*, s. 36, 105, IAAF, viitattu 10.8.2009 (Osa 1 (PDF))
* Haiti Berliinin MM-kilpailuissa 2009 IAAF.  Arkistoitu 3.5.2013. Viitattu 28.8.2009. (englanniksi)
* Haiti Daegun MM-kilpailuissa 2011 IAAF. Viitattu 18.9.2011. (englanniksi)
* Haiti Moskovan MM-kilpailuissa 2013 IAAF. Viitattu 19.8.2013. (englanniksi)
* Haiti Pekingin MM-kilpailuissa 2015 IAAF. Viitattu 26.9.2015. (englanniksi)
* Haiti Lontoon MM-kilpailuissa 2017 IAAF. Viitattu 17.9.2017. (englanniksi)
* Haiti Dohan MM-kilpailuissa 2019 IAAF. Viitattu 9.10.2019. (englanniksi)
* Haiti Eugenen MM-kilpailuissa 2022 World Athletics. Viitattu 27.7.2022. (englanniksi)
* Haiti – World Athletics Championships, Budapest 2023 *www.worldathletics.org*. Viitattu 29.8.2023. (englanniksi)
Tezcatlipocaa esittävä piirros Codex Borgiassa.
**Tezcatlipoca** (nahuatliksi "savuava peili") on Mesoamerikan kansojen, varsinkin asteekkien, jumala. Tezcatlipocan palvonta on alun perin lähtöisin tolteekeilta. Verenhimoisen Tezcatlipocan palvonnan myötä ihmisuhraus tuli osaksi Keski-Amerikan uskonnollisia menoja.

Tezcatlipoca on nuorten soturien suojelusjumala ja pahojen tekojen kostaja, joka kykenee suureen julmuuteen. Joka vuosi hänelle valittiin ihmisuhri, yleensä sotavanki, joka tapettiin repimällä sydän hänen rinnastaan. Yksi Tezcatlipocan lisänimistä on Moyocoya – kaikkivoipa. Tezcatlipoca edustaa tähtiä, yötaivasta, talvea ja pohjoista. Hän on siten Huitzilopochtlin vihollinen. Jaguaari on Tezcatlipocalle pyhitetty eläin, sillä sen pilkullinen turkki muistuttaa yötaivasta.

Tezcatlipocan synnystä on eri versioita. Joidenkin luomiskertomusten mukaan kolmannentoista taivaan jumaläiti tuli raskaaksi ja 400 tähtien jumalaa, jotka olivat kateellisia syntymättömälle lapselle, punoivat juonia tuhotakseen hänet. Heitä kuitenkin pidäteltiin luolassa, kunnes Tezcatlipoca syntyisi täysin varustautuneena ja valmiina tuhoamaan vihollisensa. Tezcatlipocalla oli liittolaisenaan vain sisarensa Coyolxauhqui, ja tämä sai surmansa puhjenneessa taistelussa. Tezcatlipoca sinkosi hänen päänsä taivaalle kuuksi. Toisten kertomusten mukaan Tezcatlipoca oli alkuolentojen Tonacatecuhtlin ja Tonacacihuatlin luomus.

Tezcatlipoca hallitsi ensimmäistä viidestä maailmanajasta, ns. Jaguaariauringon aikaa. Hän on myös kymmenennen ja kolmannentoista taivaan hallitsija. Useissa myyteissä kerrotaan, että Tezcatlipoca karkotti pappiskuningas Quetzalcóatlin keskuspaikastaan Tulasta. Hän olisi myös viekoitellut Quetzalcóatlin syntiin, juopotteluun ja lihalliseen rakkauteen, ja saattanut näin tolteekkien kulta-ajan päätökseen. Tezcatlipoca ja Quetzalcoatl ovatkin usein toistensa vastustajia, mutta he voivat toisaalta tehdä myös yhteistyötä palauttaakseen sirpaleiksi hajonneen maailmankaikkeuden ja herättääkseen viidennen eli nykyisen auringon. Tezcatlipoca muuttui Mixcoatl-Camaxtlin ruumiillistumaksi, "punaiseksi Tezcatlipocaksi", voidakseen luoda tulta. Hän on myös suuri velho joka veti maaemon alkuvesistä valtavan alligaattorin, Cipactilin, hahmossa.

Lähteet
-------

* Jordan, Michael: Encyclopedia of Gods. Kyle Cathie Limited, 1992. ISBN 1 85626 038 0.
* Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

### Viitteet

1. 1 2  Tezcatlipoca *Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica inc. Viitattu 11.5.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3  Jordan 1992, s. 301-302
3. 1 2  Lurker 1987, s. 182-183
**PHMG** on biosidinen desinfiointiaine, jonka vaikutus perustuu sen voimakkaaseen kationiseen varaukseen fysiologisella pH-alueella*selvennä*. Positiivisesti varautunut PHMG-molekyyli kiinnittyy elävän solun negatiivisesti varattuun solukalvoon. PHMG estää solukalvon toimintaa, muun muassa sokerimolekyylien oton ravintoliuoksesta soluun. Bakteerit ovat herkempiä kuin homeet (sienet). Nisäkässolut ovat herkempiä PHMG:n toksiselle vaikutukselle kuin mikrobisolut, keuhkosolut erityisen herkkiä. PHMG aiheuttaa keuhkosolujen nekroottisen kuoleman jo 2 ppm (2 mg/litra) pitoisuudessa, kun homesienet yleisesti kestävät 50–200 ppm pitoisuuksia. 

Suun kautta otettuna PHMG ei ole kovin myrkyllistä, mutta se on hengitysmyrkyllinen aiheuttaen sekä koe-eläimissä että ihmisellä pienten keuhkoputkien (bronkioolit) nekroottisen tuhoutumisen. Tästä seuraa keuhkoputkien interstitiaalikudoksen*selvennä* tulehdus ja keuhkofibroosi. Keuhkofibroosista seuraa keuhkojen hapenottokyvyn pysyvä alentuminen. PHMG osoitettiin aiheuttajaksi Etelä-Koreassa sattuneisiin vammautumisiin ja kuolemantapauksiin liittyen sen käyttöön asuntojen sisäilman kostuttimissa .

PHMG:tä on aiemmin käytetty 200–5 000 ppm vesiliuoksena ihon ja instrumenttien desinfiointiin. Euroopan komissio kielsi 1.2.2013 alkaen PHMG:n käytön Euroopan unionin maissa kaikilla sen aiemmilla sovellusalueilla. 

Euroopan komissio on kieltänyt PHMG:n markkinoille saattamisen ja käytön kaikissa biosidisissä käytöissä.

Lähteet
-------

1. ↑  H-K Ceong, M Ha, J-H Lee: Unrecognised bomb hidden in the babies room: fatal pulmonary damage related with use of biocide in humidifiers.  *Environmental Health and Toxicology, article ID e2012001: 3 pages doi:org/10.5620/eht.2012.27.e2012001*, 2012, s. Vol 27.
2. ↑  Lee, J-H. Kim, Y-H. Kwon, J-H: Fatal misuse of humidifier disinfectants in Korea: Importance of screening risk assessment and implications for managment of chemicals in consumer products.  *Env. Sci. Technol.*, 2012, s. Vol 46 s. 2498-2500.
3. ↑  Rajoituksia ja kieltoja eräille desinfioiville aineille *TUKES*.  Arkistoitu 13.6.2017. Viitattu 22.3.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* ChemBlink: Polyhexamethyleneguanidine hydrochloride (englanniksi)
**Shamier Little** (s. 20. maaliskuuta 1995 Louisville, Kentucky) on yhdysvaltalainen juoksija, joka kilpailee 400 metrin aitajuoksussa.

Ura
---

Little keskeytti 400 metrin aitajuoksun loppukilpailun Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012. Hän voitti kultaa 400 metrin aidoista (ajalla 55,66) ja 4 × 400 metrin viestistä alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuista Eugenesta 2014. Hän voitti NCAA:n mestaruuden 400 metrin aidoissa vuosina 2014, 2015 ja 2016. Vuonna 2015 hän voitti myös Yhdysvaltain mestaruuden ja sai paikan vuoden 2015 MM-kilpailuihin Pekingiin. Vuoden 2015 Pan-Amerikan kisoista Torontosta Little voitti kultaa 400 metrin aidoista ajalla 55,50 ja pitkästä viestistä. 2015 MM-kilpailuissa hän selviytyi 400 metrin aidoissa finaaliin aikavertailun kautta. Loppukilpailussa hän sai hopeaa ajalla 53,94. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä. Hän sijoittui toiseksi maanosien cupissa 2018 ja neljänneksi Eugenen MM-kilpailuissa 2022. Hän saavutti hopeaa Budapestin MM-kilpailuissa 2023 ajalla 52,80.

Little on kilpaillut myös 400 metrin sileällä.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradoilla

* 400 metrin aidat: 52,39 (Tukholma 2021)
* 200 metriä: 23,02 (Baton Rouge 2023)
* 400 metriä: 49,68 (Monaco 2023)
* 800 metriä: 2.04,39 (Fayetteville 2021)

### Sisäradoilla

* 400 metriä: 50,57 (Fayetteville 2021)

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3  Shamier Little Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Shamier Little Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |