recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Arado 196, kaukopartiomiesten huoltokone, jota käytettiin sairaiden ja haavoittuneiden evakoimiseen
**Arado Flugzeugwerke GmbH** oli saksalainen lentokoneiden valmistaja, joka perustettiin alun perin Flugzeugbau Friedrichshafenin Warnemünden tehtaana. Warnemünden tehdas suunnitteli ja valmisti vesilentokoneita ensimmäisessä maailmansodassa.

Historia
--------

Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä tehdas emoyhtiöineen lopetti toimintansa, minkä syynä oli Versailles’n rauhansopimus kielto lentokoneiden valmistuksesta Saksassa. Vuonna 1921 Heinrich Lübbe osti yhtiön. Vuonna 1924 se alkoi taas suunnitella vientiin lentokoneita. Se perusti Ikarus Tvornica Aero i Hydroplana -tehtaan Jugoslaviaan. Aiemmin Kondor- ja Fokker-tehtaissa työskennellyt Walter Rethel lähti sinne johtamaan lentokoneiden suunnittelua.

Vuonna 1925 yhtiö liitettiin Hugo Stinnesin perustamaan Arado Handelsgesellschaftiin, joka toimi laittoman asekaupan peiteyrityksenä. Kun kansallissosialistinen puolue tuli vuonna 1933 Saksassa valtaan Stinnes muutti pois Saksasta, jolloin Lübbe otti yhtiön hallintaansa. Hieman aikaisemmin pääsuunnittelijana toimineen Rethelin korvasi aiemmin Albatross Flugzeugwerkessä työskennellyt Walter Blume.

Arado saavutti hyvän maineen Luftwaffen toimittajana jo Arado Ar 66 -koneellaan, josta tuli Luftwaffen peruskoulukone. Yhtiö suunnitteli myös osan Luftwaffen ensimmäisistä hävittäjälentokoneista kuten Arado Ar 65 ja Arado Ar 68. Vuonna 1936 RLM (*Reichsluftfahrtministerium*) vaati uskollisuuden osoituksena Lübbeä liittymään kansallissosialistiseen puolueeseen. Kieltäytymisen jälkeen hänet vangittiin ja pakotettiin myymään yrityksensä. Yhtiö kansallistettiin ja se nimettiin uudelleen Arado Flugzeugwerke GmbH:ksi. Sen johtoon tulivat Erich Serno ja Felix Wagenführ.

Saksan hyökättyä Puolaan yhtiön koneista kaksi uutta yhtiön koneista otettiin palvelukseen. Arado Ar 96 -koulukoneesta tuli Luftwaffen tärkein koulukone ja Arado Ar 196 oli suurempien sotalaivojen tiedustelukone. Arado ei pärjännyt toisen maailmansodan aikana enää niin hyvin tarjouskilpailuissa. Sen viimeinen suuri kone oli Arado Ar 234, ensimmäinen suihkomoottoreilla varustettu pommikone.

Vuonna 1945 yhtiö purettiin.

Ar 96-koneen tuotantoa jatkoi tšekkiläinen Zlin sodan jälkeen nimellä C.2B.

Aradon koneita ovat

* Arado Ar 64
* Arado Ar 65
* Arado Ar 66
* Arado Ar 67
* Arado Ar 68
* Arado Ar 69
* Arado Ar 76
* Arado Ar 80
* Arado Ar 81
* Arado Ar 95
* Arado Ar 96
* Arado Ar 196
* Arado Ar 197
* Arado Ar 198
* Arado Ar 199
* Arado Ar 231
* Arado Ar 232
* Arado Ar 233
* Arado Ar 234
* Arado Ar 240
* Arado Ar 396
* Arado Ar 440
* Arado Ar 532

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Arado**.
**Arrows A10/A10B** on Ross Brawnin suunnittelema Formula 1 -auto, jota US F&G Arrows Megatron -talli käytti kausilla 1987–1988. Voimanlähteenä autossa oli Megatronin valmistama suora nelisylinterinen turbomoottori. Autolla kilpailuissa ajoivat brittiläinen Derek Warwick ja amerikkalainen Eddie Cheever.

Saavutukset
-----------

### 1987

Kaudella 1987 Cheever ajoi pisteille neljästi. Hän oli neljäs Belgian- ja Meksikon GP:ssa. Kuudenneksi hän selviytyi kotikilpailussaan Itä-Yhdysvaltain- ja Portugalin GP:ssa. Aika-ajoissa hän vastasi tallin kauden parhaasta suorituksesta ajamalla kuudenteen lähtöruutuun Monacon- ja Itä-Yhdysvaltain GP:ssa.

Warwick ajoi kauden aikana pisteille kahteen otteeseen. Hän oli maalissa viides Ranskan GP:ssa ja kuudes Unkarin GP:ssa. Aika-ajoissa hänen parhaaksi sijoitukseksi jäi kauden avauskilpailun kahdeksas lähtöruutu.

Valmistajien MM-sarjassa Arrows sijoittui seitsemänneksi 11 pisteellä.

### 1988

Kaudeksi 1988 Arrows kehitti autostaan B-version, jota oli kevennetty edelliskauden ajokkiin verrattuna.

|  |  |
| --- | --- |
| Yhdistynyt kuningaskunta Arrows |  |
| Yhdistynyt kuningaskunta **Arrows Grand Prix International:** FA1 | A1 | A1B | A2 | A3 | A4 | A5 | A6 | A7 | A8 | A9 | A10 | A10B | A11 | A11B
 **Footwork Arrows:** A11C | FA12 | FA13 | FA13B | FA14 | FA15 | FA16 | FA17
Yhdistynyt kuningaskunta **TWR Arrows**: A18 | A19 | A20 | A21 | A22 | A23 |

Autot, jotka kilpailivat Formula 1 -kaudella 1987

* McLaren MP4/3
* Tyrrell DG016
* Williams FW11B
* Brabham BT56
* Zakspeed 871
* Lotus 99T
* AGS JH271
* March 871
* Arrows A10
* Benetton B187
* Osella FA1G
* Minardi M187
* Ligier JS29
* Ferrari F1/87
* Lola 187
* Coloni FC187


Autot, jotka kilpailivat Formula 1 -kaudella 1988

* Lotus 100T
* Tyrrell 017
* Williams FW12
* Zakspeed 881
* Zakspeed 881B
* McLaren MP4/4
* AGS JH22
* AGS JH23
* March 881
* Arrows A10B
* Benetton B188
* Osella FA1I
* Osella FA1L
* Rial ARC1
* Minardi M188
* Ligier JS31
* Ferrari F187/88C
* Lola LC88
* Coloni FC188
* Coloni FC188B
* EuroBrun ER188
* Dallara F188
**Atlantinkongolaiset kielet** on kordofanilaisten ja mandelaisten kielten ohella yksi nigeriläis-kongolaisen kielikunnan alaryhmistä. Kieliryhmä käsittää yli 1400 kieltä, joita puhutaan pääasiassa Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Atlantinkongolaisten kielten suurin alaryhmä on voltankongolaiset kielet, joka sisältää muun muassa laajan bantukielten alaryhmän. Puhutuimpia atlantinkongolaisia kieliä ovat akan, fulani, igbo, joruba, njandža, ruanda, swahili, xhosa ja zulu.

Nigeriläis-kongolaisten kielten tarkasta jaottelusta ei ole tutkijoiden keskuudessa yksimielisyyttä. Jotkut luokittelevat atlantinkongolaiset ja mandelaiset kielet yhteen haaraan erilleen kordofanilaisista kielistä, kun taas toiset käsittelevät mandelaisia kieliä erillään atlantinkongolaisista. *Glottolog*-tietokannassa atlantinkongolaisia kieliä ei käsitellä lainkaan nigeriläis-kongolaisten kielten alaryhmänä, vaan sen katsotaan muodostavan oman kielikuntansa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pereltsvaig, Asya: "Niger-Congo languages", *Languages of the World: An Introduction*, s. 109–110. Cambridge University Press, 2012. ISBN 9781107377912. Teoksen verkkoversio (viitattu 30.9.2014). (englanniksi)
2. 1 2 3  Hammarström, Harald & Forkel, Robert & Haspelmath, Martin & Nordhoff, Sebastian: Atlantic-Congo *Glottolog 2.3*. Leipzig:  Max Planck Institute for Evolutionary Anthropology. Viitattu 30.9.2014. (englanniksi)
3. ↑  Lewis, M. Paul & Simons, Gary F. & Fennig, Charles D.: Atlantic-Congo *Ethnologue: Languages of the World, Seventeenth edition*. Dallas:  SIL International. Viitattu 30.9.2014. (englanniksi)
**Omakuva teltassa** on taiteilija Alpo Jaakolan (1929–1997) vuonna 1957 maalaama öljytyö kankaalle, 76,5 × 135 cm. Tämän hänen omakuvansa osti Ateneumin taidemuseo kokoelmiinsa vuonna 1989.

"Kosminen rauha hakee ihmisen sisintä, taiteilija ymmärrystä," ajatteli Alpo Jaakola. *Omakuva teltassa* -maalauksessa telttaan itsensä sijoittanut taiteilija on nukahtanut työstä väsyneenä ja etsintöjensä haavoittamana. Yön syleilylläkin on tehtävänsä hänen hoitamisessaan.

Alpo Jaakola oli kollektiiviseen alitajuntaan uskova taiteilija, joka ei uskonut minuuteen vaikka hän maalasi useampiakin omiakuvia. Luonto edusti Jaakolalle hyvyyttä järjestäytyneen yhteiskunnan mielettömyyden vastapainona. Hänelle oli elämäntapaa asettautua rationaalisen ajattelun ulkopuolelle. *Omakuva teltassa* -maalauksessa hän on sijoittanut taiteilijan nukkumaan lyhdyn alle. Jaakola sanoikin: "Taiteilija on kulkija, joka salalyhty kädessään kulkee pimeään metsään...pakosta nähdä suuren salaperäisyyden rauha, joka levottomasti etsii ankaraa muotoaan minussa". Maalauksestaan löytyy monia surrealistisia piirteitä.

Lähteet
-------

Timo Huusko: Alpo Jaakola: Omakuva teltassa. Teoksessa Ateneum -opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.111.

Aiheesta muualla
----------------

* Teos Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Kokoelmat: Omakuva teltassa.
Arrosticini kypsennetään furnacella-grillissä.

**Arrosticini** on perinteinen italialainen liharuoka Abruzzon alueelta. Arrosticini (*rustelle* tai *arrustelle* paikallisissa murteissa; tunnetaan myös nimellä **spyini** tai **spiducci** ) valmistetaan tyypillisesti kastroidusta lampaasta tai karitsasta, leikataan paloiksi ja pyöritetään vartaalla. Se grillataan hiiligrillillä, jota kutsutaan *furnacellaksi* koska se muistuttaa kourua.

Arrosticinista on olemassa kaksi versiota: teollisesti valmistetut enintään 10 cm pitkät vartaat, jotka koostuvat kuution muotoisista lihapaloista; ja käsintehdyt, joissa liha leikataan veitsellä, usein cubo-laatikkoa apuna käyttäen. Arrosticini on perinteisesti kuulunut paimenten ja muiden Abruzzon vuoristoalueiden asukkaiden ruokavalioon Castilentin, Civitella Casanovan, Carpineton ja Villa Celieran kylissä.

Arrosticinien kanssa syödään usein leipäviipaleita, jotka on kastettu neitsytoliiviöljyssä (*pane 'onde*). Perinteinen juomasuositus on Montepulciano d'Abruzzo -viini. Perinteisesti arrosticini syödään vetämällä liha irti vartaasta hampaiden avulla.

Amerikanitalialaisessa kulttuurissa käytetty spiedie-ruokalaji on kehittynyt arrosticinista.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Arrosticini** Wikimedia Commonsissa
**Omaperäismaa** (ruots. *odaljord*) oli Ruotsissa ja Suomessa itsenäisen, täysin omistus- ja perintöoikeuksin hallitun maan nimitys.[1] Se oli yksi maanluonnon laji. Maanluonto tarkoitti maakirjaan merkittyä luokkaa, joka osoitti maasta suoritettavan maaveron määrän ja sen, millainen oikeus maatilan asukkaalla tilaansa oli.[2] Omaperäismaan vastakohta oli kruununmaa, johon yksityiset eivät voineet saada omistusoikeutta.[3] Omaperäismaata oli kahta eri laatua: perintömaata eli veromaata ja rälssimaata.[4] Rälssimaa eli rälssitila oli maatila, johon kruunu oli ainiaaksi menettänyt maanomistus- ja verotusoikeuden.[5]

Omaperäismaata muodostui muinoin siten, että ihmiset valtasivat asumattomista erämaista raivattavaksi sopivaa maata ensiksitulijan otto-oikeudella. Näin muodostui taloja ja kyliä, ja valtaajat saivat maihinsa omistusoikeuden. Valtion vallan kasvaessa se alkoi jo keskiajalla ja uuden ajan alussa supistamaan kylien valtaamia erämaita. Kustaa Vaasa julisti 1542 asumattomat erämaat valtion omiksi alueiksi. Myöhemmin erotettiin kylien maita kruunulle myös niin sanottuina liikamaina.[4]

Lähteet
-------

1. ↑  *Iso tietosanakirja,* Otava 1935, osa 9, palsta 634, hakusana omaperäismaa.
2. ↑  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1963, osa 13, palsta 232, hakusana maanluonnot.
3. ↑  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1963, osa 5, palsta 1120, hakusana maanluonnot.
4. 1 2  *Iso tietosanakirja,* Otava 1935, osa 8, palsta 370, hakusana maanluonnot.
5. ↑  *Iso tietosanakirja,* Otava 1936, osa 11, palsta 582, hakusana rälssimaat.
**Arrigo Frusta** (oikealta nimeltään *Augusto Sebastiano Ferraris*, 26. marraskuuta 1875 Torino – 12. heinäkuuta 1965 Torino) oli italialainen elokuvakäsikirjoittaja.

Frusta syntyi torinolaiseen porvarisperheeseen. Hän valmistui lakimieheksi, mutta antautui sen jälkeen lehtimiehen uralle. Frusta kirjoitti myös runoja ja näytelmiä, ja vuonna 1908 hänestä tuli Ambrosio Filmin elokuvakäsikirjoittaja.

Ambrosio Filmin nousu liittyy paljolti Arrigo Frustan työpanokseen. Hänen ensimmäinen menestyselokuvansa oli Honoré de Balzacin teokseen perustuva *Spergiura!* vuonna 1909. Seuraavina vuosina Frusta laati lukuisia elokuvakäsikirjoituksia ja sovituksia, joiden aiheet vaihtelivat historiallisista elokuvista jännitysseikkailuihin, melodraamoihin ja komedioihin. Frusta myös ohjasi muutamia elokuvia, jotka liittyivät hänen harrastamaansa vuorikiipeilyyn.

Vuonna 1915 Frusta siirtyi roomalaiselle Caesar Filmille, jolle hän käsikirjoitti kaksi Francesca Bertinin elokuvaa. Samana vuonna hänet kutsuttiin ensimmäiseen maailmansotaan. Sodan jälkeen Frusta työskenteli torinolaiselle Rodolfi Filmille ja sittemmin jälleen Ambrosiolle, joka pian lopetti toimintansa.

Italialaisen elokuvan kriisiydyttyä Frusta vetäytyi alalta vuonna 1923. Hän omistautui kirjallisille harrastuksilleen ja julkaisi toisen maailmansodan jälkeen useita muistelmateoksia. Frustan 150 elokuvakäsikirjoitusta ja paljon muuta aineistoa sisältävästä arkistosta tuli sittemmin tärkeä osa Torinon elokuvamuseon kokoelmaa.

Elokuvia
--------

* *Aeneas ja Dido*, 1910
* *La ribalta*, 1912
* *Una partita a scacchi*, 1912
* *Leijonat laivassa*, 1912
* *Pompeijin viimeiset päivät ja häviö*, 1913

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tempi beati: Arrigo Frusta (1875–1965) *cr.piemonte.it*. Viitattu 5.8.2017.
2. ↑  Abel, Richard (ed.): *Encyclopedia of Early Cinema*, s. 373. Abingdon: Routledge, 2005. ISBN 0-415-23440-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Arrigo Frusta Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Italia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Elonet

 |

 |
**Dawesin suunnitelma** oli vuonna 1924 laadittu suunnitelma siitä, miten Saksa kykenisi maksamaan sille ensimmäisen maailmansodan jälkeen määrätyt sotakorvaukset. Se laadittiin vuoden 1923 Ruhrin miehityksen ja Saksan hyperinflaation seurauksena.

Britannian ja Yhdysvaltojen hallitusten aloitteesta sotakorvauskysymystä pohtimaan asetettiin kansainvälinen asiantuntijakomitea, jota johti yhdysvaltalainen pankkiiri Charles G. Dawes. Komitean mietinnön pohjalta laaditun suunnitelman mukaan Saksa maksaisi korvauksia ensimmäisenä vuonna miljardi kultamarkkaa ja sen jälkeen summa nousisi asteittain ja olisi 2,5 miljardia kultamarkkaa vuonna 1928. Maksujen lopulliseen kokonaismäärään ei otettu kantaa. Suunnitelmaan sisältyi myös Reichsbankin uudelleenjärjestely sekä Saksalle myönnettävä 800 miljoonan markan laina. Ympärysvallat ja Saksa hyväksyivät suunnitelman 16. elokuuta 1924. Tämän jälkeen ympärysvallat lopettivat Ruhrin miehityksen.

Dawes sai suunnitelman laatimisesta vuonna 1925 Nobelin rauhanpalkinnon. Vuonna 1929 Dawesin suunnitelma korvattiin Youngin suunnitelmalla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dawes Plan (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 31.5.2013.
2. ↑  Charles Dawes Nobelprize.org. Viitattu 31.5.2013.
Estadio Monumental ulkoa
Estadio Monumental sisältä
**Estadio Monumental** (sponsorisyistä tunnetaan nimellä **Estadio Mâs Monumental**) on Argentiinan pääkaupungissa Buenos Airesissa sijaitseva urheilustadion.

Stadion vihittiin käyttöön vuonna 1938. Sen nykyinen kapasiteetti viimeisten remonttien myötä on 83 198. Stadion sijaitsee Núñezin kaupunginosassa. Stadion tunnettiin aikaisemmin nimellä jonka se oli saanut seurajohtajalta Antonio Vespucio Libertiltä.

Stadionia käytetään pääasiassa jalkapalloon. Se on River Platen ja Argentiinan maajoukkueen kotikenttä. Stadion oli 1978 MM-kilpailujen päänäyttämö. Sillä on pelattu myös useita Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuja.

Stadionilla pidettiin Pan-Amerikan kisat vuonna 1951. Sitä on käytetty myös muun muassa ralliin ja rugby unioniin. Stadionilla on järjestetty myös huomattavia konsertteja. Se toimii Quilmes Rockin tapahtumapaikkana.

* 
* 
* 
* 

Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen loppuottelun järjestäneet stadionit
*1930* Uruguay Centenario (Montevideo) | *1934*  Nazionale (Rooma) | *1938* Ranska Stade Olympique (Pariisi) | *1950* Brasilia Maracanã (Rio de Janeiro) | *1954* Sveitsi Wankdorf (Bern) | *1958* Ruotsi Råsunda (Tukholma) | *1962* Chile Nacional (Santiago) | *1966* Englanti Wembley (Lontoo) | *1970* Meksiko Azteca (México) | *1974* Saksa Olympiastadion (München) | *1978* Argentiina Monumental (Buenos Aires) | *1982* Espanja Santiago Bernabéu (Madrid) | *1986* Meksiko Azteca (México) | *1990* Italia Stadio Olimpico (Rooma) | *1994* Yhdysvallat Rose Bowl (Pasadena) | *1998* Ranska Stade de France (Pariisi) | *2002* Japani International (Jokohama) | *2006* Saksa Olympiastadion (Berliini) | *2010* Etelä-Afrikka Soccer City (Johannesburg) | *2014* Brasilia Maracanã (Rio de Janeiro) | *2018* Venäjä Lužniki (Moskova) | *2022* Qatar Lusailin stadion (Lusail) | *2026* Yhdysvallat MetLife Stadium (New York)
**Dawn Jani Birley** (s. 30. marraskuuta 1977 Regina, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen näyttelijä ja televisiojuontaja. Hän on tehnyt merkittävän osan taiteellisesta urastaan Suomessa.

Elämä ja ura
------------

Birley on kuuro kolmannessa polvessa. Lapsuudessaan hän kävi kuulevien kouluja Reginassa tulkkien avustamana. Sittemmin hän on opiskellut näyttämötaiteita laaja-alaisesti muun muassa Helsingissä, Reykjavikissa ja Lontoossa. Birley on niin ikään toiminut alan opetustehtävissä Euroopassa ja Kanadassa. Hän hallitsee useita viittomakieliä.

Birley muutti Kanadasta ensin Norjaan ja sitten Suomeen, missä hänen kotiteatterinaan on viittomakielinen Teatteri Totti. Suomessa Birleylle avautui uusia uramahdollisuuksia, ja hän on tehnyt sieltä käsin myös kansainvälistä uraansa. Näyttämöuransa ohella Birley työskentelee kanadalaisen viittomakielisen H3 World TV:n juontajana.

Teatteri Totissa Birley on näytellyt muun muassa oopperassa *Kung Karls jakt* vuonna 2008. Komediassa *Pokka pitää* hän tulkitsi Hyasintin roolin. Myös näytelmissä *Minä Puff* ja *Puff ja kaukaiset kaverit* Birleyllä oli pääroolit. Birley on näytellyt usein Toronton teattereissa, mukaan luettuna WhyNot Theatre, jossa hän teki Horation rooli klassikkonäytelmässä *Hamlet*.

Teini-ikäisenä Birley harrasti taekwondoa, ja ylsi lajissa maailmanlistan ykköseksi vuonna 1992.

Lähteet
-------

1. 1 2  Profiili Sportbiz-pdf-sivulla (1/1) Sportsbiz.bz.  Arkistoitu 30.9.2017. Viitattu 25.9.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Syntymäkuuro Dawn Jani Birley muutti Kanadasta Suomeen 15 vuotta sitten ja luo nyt täältä käsin kansainvälistä näyttelijänuraa Iltalehti.fi:  Alma Media Oyj. Viitattu 25.9.2019. (suomeksi)
3. 1 2  DAWN JANI BIRLEY / CV Helsinginfreet.com:  Actors in Helsinki Helsingin Freelancenäyttelijäyhdistys ry. Viitattu 25.9.2019. (suomeksi)
4. ↑  Ravi Jain Chats with Dawn Jani Birley Intermissionmagazine.ca:  The Company Theatre. Viitattu 25.9.2019. (englanniksi)
5. ↑  Birley, Dawn taekwondodata.com:  Taekwondo Data, Peter Bolz. Viitattu 25.9.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* / Dawn Birley Facebookissa
**Estaleiros Navais de Viana do Castelo** (ENVC) on keskikokoinen vuonna 1944 perustettu laivanrakennusyritys, joka sijaitsee Portugalin pohjoisosassa Atlantin rannikolla Viana do Castelossa. Yritys hallinnoi 400 000 neliömetrin aluetta ja sillä on 625 työntekijää. Yritys oli 2013 Portugalin merkittävin laivanrakentaja ja sen toiminnot on siirretty Martiferille ja työntekijät on lomautettu.

Historia
--------

Joukko Lissabonin telakan teknikoita ja työntekijöitä perusti telakan yksityisenä osakeyhtiönä 750 000 escudon pääomalla kesäkuussa 1944. Ensimmäiset sijoittajat olivat turskateollisuuden Vasco D’Orey ja João Alves Cerqueira. Telakan avaamisen lähtökohtana oli Portugalin hallituksen hanke kalastuslaivaston modernisoimiseksi.

Vuonna 1948 telakka luovutti kolme ensimmäistä turskanpyyntitroolariaan. Empresa de Pesca de Viana vastaanotti troolarit *Senhor dos Mareantesin* ja *Senhora das Candeiasin* ja kolmantena oli Empresa de Pesca de Aveiron *São Gonçalinho*. Toukokuussa 1949 ENVC muuttui avoimeksi yhtiöksi 37 miljoonan escudon pääomalla. Vuonna 1950 pääomistajaksi tuli H. Parry and Son ja 1970 pääomistajaksi tuli CUF.

Vuonna 1975 edellisenä vuonna tapahtuneen vallankumouksen jälkeen yhtiö kansallistettiin ja siitä tuli valtionyhtiö 330 miljoonan escudon pääomalla. Vuonna 1987 pääomaksi ilmoitettiin kolme miljoonaa contoa. Yhtiö muutettiin yksityiseksi, mutta valtiolla säilyi pääomistus.

Olemassaolonsa aikana telakalta on luovutettu yli 200 alusta: proomuja, hinaajia, lauttoja, kalastusaluksia, rahtialuksia ja tankkereita sekä sota-aluksia.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:ENVC Shipyard
**Estadio de la Cerámica** on jalkapallostadion, joka sijaitsee Vila-realin kaupungissa, Valencian itsehallintoalueella, Espanjassa. Stadion toimii Villarrealin kotikenttänä. Stadion on rakennettu vuonna 1923 ja sen kapasiteetti on 25 000. Lähes puolet Vila-realin kaupungin asukkaista, joita on noin 50 000, mahtuu stadionille.

Historia
--------

Stadion avattiin 17. kesäkuuta 1923 ja ensimmäinen ottelu stadionilla käytiin CD Castellónin ja *Cervantesin* välillä. Se sai silloin nimekseen *Campo del Villarreal*, mutta se uudelleennimettiin kaksi vuotta myöhemmin *El Madrigaliksi*. Stadion sai myös lempinimen *Feudo Amarillo*, tämän sijainnin perusteella. Stadion sijaitsee viiden kilometrin päässä Välimerestä ja se on noin 50 metrin korkeudella vedenpinnan yläpuolella.

Ensimmäiset muutokset stadionille tehtiin vuonna 1952, jolloin kenttää suurennettiin alkuperäisestä 95 x 65 metristä 105 x 65 metriin. Uudet mitat täsmäsivät Helsingin Olympiastadionin kentän mittoja, joka toimi myös mallina stadionin kentän laajennuksessa.

1960-luvulla stadionille rakennutettiin pieni katettu katsomo. Kauden 1971–1972 aikana koko eteläinen katsomonosa saatiin katettua. Vuonna 1988 se kuitenkin purettiin ja tilalle rakennettiin uusi katsomo, joka avattiin Atlético Madridia vastaan käydyn ystävyysottelun yhteydessä 8. maaliskuuta 1989.

Seuran 75–vuotisjuhlan kunniaksi se päätti aloittaa stadionilla uudet remontoinnit. Eteläinen katsomonosa purettiin jälleen ja tilalle rakennettiin uusi katettu katsomo, johon tuli myös omat VIP-tilat. Stadionille rakennettiin vielä uusi pohjoinen katsomonosa, joka valmistui kaudella 1999–2000.

Vuonna 1973, stadionille rakennettiin uudet valaisulaitteet. Kaupungintalo oli lupautunut avustamaan valaisulaitteiden rakentamiskustannuksissa, joita rakennettiin yhteensä neljä tornia, jokaiseen kentän kulmaan.

Stadionin joukkueiden pukuhuoneiden sijainteja on muutettu useaan kertaan historian aikana. Kauteen 1935–1936 asti ne sijaitsivat stadionin kaakkoiskulmassa. Sen jälkeen pukuhuoneet sijaitsivat koilliskulmassa vuoteen 1989 asti, josta ne seuraavaksi siirtyivät lounaskulmaukseen. Nykyisten muutosten jälkeen pukuhuoneet sijaitsevat pääkatsomon alapuolella.

Stadion nimettiin uudelleen 8. tammikuuta 2017 ennen La Liga -ottelua Barcelonaa vastaan Estadio de la Cerámicaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Villarreal announce stadium name-change ahead of Barcelona clash *Squawka*.  8.1.2017. Viitattu 8.1.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Estadio de la Cerámica Villarrealin sivustolla (espanjaksi)
* Kuvia Estadio de la Cerámicasta Worldstadia -sivustolla (englanniksi)
* Villarrealin suomalaisen kannattajayhdistyksen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)

Primera Divisiónin stadionit kaudella 2016–2017

* Anoeta
* Balaídos
* Benito Villamarín
* Butarque
* Camp Nou
* El Molinón
* El Sadar
* Estadio de la Cerámica
* Gran Canaria
* Ipurua
* La Rosaleda
* Los Cármenes
* Mendizorrotza
* Mestalla
* RCDE Stadium
* Riazor
* San Mamés
* Sánchez Pizjuán
* Santiago Bernabéu
* Vicente Calderón
**Juri Jurjevitš Krašeninnikov** (ven. Юрий Юрьевич Крашенинников, lempinimeltään *Krash* s. 19. joulukuuta 1984) on venäläinen beachfutispelaaja. Hän edustaa kotimaansa pääsarjassa pelaavaa Kristall-seuraa ja Venäjän beachfutismaajoukkuetta. 186 senttimetriä pitkä ja 87 kilogrammaa painava Krašeninnikov on pelipaikaltaan puolustaja.

Vuodesta 2009 maajoukkueessa pelannut Krašeninnikov on voittanut Venäjän maajoukkueen kanssa kaksi MM-kultaa vuosina 2011 ja 2013. Vuonna 2015 Krašeninnikov kuului Venäjän joukkueeseen mestaruuteen päättyneissä Euroopan kisoissa Bakussa. Samana vuonna hän saavutti myös MM-pronssia. Krašeninnikov on voittanut maajoukkueen kanssa myös Euro Beach Soccer Leaguen ja Euro Beach Soccer Cupin.

Krašeninnikov on pelannut nykyisessä seurassaan Kristallissa vuodesta 2014 alkaen. Hän on edustanut myös Moskovan Lokomotivia sekä brasilialaista Corinthiansia, jossa hän pelasi lainalla vuonna 2012.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Aittomäen työväentalo** (tai **Mäntyjärven-Aittomäen työväentalo**) oli Kaavin kunnan Kortteisen kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Aittomäen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1909 tai 1910 ja se liittyi Suomen Työläisliittoon, joka oli SDP:hen kuuluneiden työväenyhdistysten keskusjärjestö. SDP:n puoluetilastossa vuonna 1910 Aittomäen työväenyhdistyksellä oli jopa 43 jäsentä, mutta määrä laski nopeasti, ja vuonna 1912 jäseniä oli enää kuusi. Sen jälkeen yhdistys ei enää toimittanut tietoja puoluetilastoon. Ilmeisesti samaa yhdistystä seurasivat Mäntyjärven-Aittomäen työväen ja pienviljelijäin yhdistys sekä Mäntyjärven pienviljelijäin yhdistys. Myös Mäntyjärven-Aittomäen työväenyhdistyksestä on mainintoja.*lähde?*

Työväentalon rakennusvuodesta ei ole tietoa. Siihen viitattiin 1930-luvulla nimellä Mäntyjärven-Aittomäen työväen ja pienviljelijöiden yhdistyksen talo. Talo sijaitsi Kortteisen kylässä tilalla numero 5. Se suljettiin kommunistilakien nojalla vuonna 1930 ja huutokaupattiin vuonna 1932. Vuonna 1931 sen avaamista anottiin Kaavin Mäntyjärven pienviljelijäin yhdistyksen puolesta, mutta anomus hylättiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Rajavahti 2.6.1910, no 59 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 21.9.2022.
2. ↑  Matti Turkia (toim.): SDP:n puoluetilasto 1910  1911. Sos.dem. puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 9.9.2022.
3. ↑  Matti Turkia (toim.): SDP:n puoluetilasto 1912  1913. Sos.dem. puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 21.9.2022.
4. ↑  Savo 12.8.1930, no 182 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 21.9.2022.
5. ↑  Savon Sanomat 9.8.1932, no 89 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 21.9.2022.
6. ↑  Savon Työmies 14.11.1931, no 128 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 21.9.2022.
RTI:n tunnus.
**Radiodiffusion Télévision Ivoirienne** (RTI) on Norsunluurannikon kansallinen yleisradioyhtiö.

Kokeelliset yleisradiolähetykset alkoivat Norsunluurannikolla vuonna 1949. Vuonna 1951 perustettiin Radio Abidjan, joka sai nimen Radio Côte d’Ivoire vuonna 1961. Radiodiffusion Télévision Ivoirienne on perustettu vuonna 1962. Televisiolähetykset alkoivat vuonna 1963 ja väritelevisiolähetykset vuonna 1973. Vuonna 1965 perustettiin alueellinen radioasema Bouakéen ja myöhemmin siellä oli myös sisällissodassa tuhoutunut televisiostudio.

RTI:llä on kaksi kansallista radiokanavaa, yleiskanava Radio Côte d’Ivoire ja vuonna 1991 perustettu viihteellisempi Fréquence 2, joka on suunnattu etenkin nuorisolle. Ne lähettävät ohjelmia ULA-alueella 24 tuntia vuorokaudessa. Vuodesta 1998 lähtien maassa toimii myös noin viisikymmentä kaupallista, yksityistä ja yhteisöradiota.

Yhtiön kahdella televisiokanavalla ei ole maassa kilpailijoita. RTI 1 on koko maahan lähettävä yleiskanava, joka toimii hallituksen äänitorvena. RTI 2 on nuorekkaampi viihdekanava. Siirtyminen digilähetyksiin on vasta suunnitteilla.

Lähteet
-------

1. ↑  L'épopée de Radio-Abidjan *Abidjanais*. Viitattu 2.8.2019.
2. 1 2  Koffi, Anne-Josseline: Contribution à l'amélioration des ventes des produits de RTI Publicité *memoireonline.com*.  2005. Viitattu 2.8.2019.
3. ↑  Daddieh, Cyril K.: *Historical Dictionary of Cote d'Ivoire, third edition*, s. 409. London: Rowman & Littlefield, 2016. ISBN 978-0-8108-7186-1.
4. 1 2  Toppé, Gilbert: *Médias en Côte d'Ivoire: Applicabilité et réglementation*, s. 81–84. Saint-Denis: Publibook, 2016. ISBN 978-3-639-52930-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Radiodiffusion Télévision Ivoirienne (ranskaksi)
**Jari Fyhr** (s. 7. marraskuuta 1981) on suomalainen uransa lopettanut nyrkkeilijä. Seuratasolla hän edusti Viipurin Nyrkkeilijöitä ja häntä valmensivat Unto Jääpuro ja Esa Hukkanen.

Fyhr otteli amatöörinä 200 ottelua, joista saavutti 160 voittoa. 

Fyhr voitti urallaan yhteensä 12 Suomen mestaruutta. Aikuisten Suomen mestaruuden vuosina 2000, 2002 ja 2003 sekä junioreiden ja nuorten Suomen mestaruudet vuosina 1991–1999. 

Nyrkkeilyn Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2002 Permissä Fyhr sijoittui viidenneksi, hävittyään puolivälierissä Moldovan Ivan Gaivanille 20-10. Fyhr edusti Suomea myös Bangkokin maailmanmestaruuskisoissa 2003, jossa koki tappion toisella kierroksella Ateenan olympialaisten pronssimitalisti Kim Jung-joolle, sekä Euroopan-mestaruuskilpailuissa Kroatian Pulassa 2004.

Fyhr voitti nuorten Pohjoismaiden-mestaruuden 1999 ja Tammer-turnauksen 2004.

Fyhr lopetti nyrkkeilyuransa 2005 selän loukkaantumiseen.

Saavutukset: 

Amatööriura 200 ottelua, 160 voittoa 

Maailmanmestaruusedustus 1998, 2003 

Euroopanmestaruusedustus 1999, 2002, 2004 

Miesten Suomenmestari: 2000, 2002, 2003 

Nuorten Suomenmestari: 1991-1999 

Nuorten Pohjoismaiden mestari 1999 

Useita maaotteluvoittoja Ruotsista, Venäjästä, Tšekistä, Virosta ja Unkarista vuosina 1996–2005 

Euroopanmestaruus kilpailut 5-sija 2002 

Maailmanmestaruus kilpailut 2003 sijat 8-16 

Kansainvälinen Tammer-turnaus voitto 2004 

Kansainvälinen Norway Box Cup voitto 2003 

Kansainvälinen Gee-Bee turnaus 2-sija, 2003 

Kansainvälinen Gee-Bee turnaus 2-sija, 2002 

Kansainvälinen Ruskaturnaus voitto 2004 

Lisäksi nuorissa Fyhr saavutti useita kansainvälisiä turnausvoittoja vuosina 1993-1999

Aiheesta muualla
----------------

* Jari Fyhr BoxRec
**Jaren Jackson Jr.** (s. 15. syyskuuta 1999) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka pelaa laitahyökkääjänä tai sentterinä. Hän edustaa NBA-liigassa pelaavaa Memphis Grizzliesiä. Hän on pituudeltaan 211 cm.

Jackson pelasi kauden 2017–2018 Michigan State Universityn joukkueessa. Memphis Grizzlies varasi hänet NBA:han neljännellä vuorolla vuoden 2018 varaustilaisuudessa.

Ensimmäisellä NBA-kaudellaan Jackson pelasi 58 runkosarjaottelua, joista 56 ottelua avausviisikossa. Ottelua kohden hän pelasi 26,1 minuuttia, teki 13,8 pistettä ja otti 4,7 levypalloa.

Kaudella 2022-2023 Jackson voitti NBA:n vuoden puolustaja palkinnon. 

Jaren Jacksonin isä Jaren Jackson Sr. pelasi NBA:ssa 12 kautta ja voitti mestaruuden San Antonio Spursin joukkueessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jaren Jackson Jr. NBA. Viitattu 23.11.2018. (englanniksi)
2. 1 2  Barnes, Evan: 2018 NBA Draft: 5 things to know about Grizzlies draft pick Jaren Jackson Jr. *Memphis Commercial Appeal*.  21.6.2018. Viitattu 23.11.2018. (englanniksi)
3. ↑  Defensive player of the year *nba.com*.
**Filipp Grigorjevitš Kedrov** (ven. Филипп Григорьевич Кедров; 25. kesäkuuta 1909 Alnaši, Udmurtia, Venäjä – 13. helmikuuta 1944) oli udmurttilainen kirjailija.

Filipp Kedrov syntyi köyhän talonpojan perheeseen. Vuonna 1924 hän pääsi Možgan opettajaopistoon, josta valmistuttuaan hän työskenteli opettajana ja vuodesta 1929 lähtien Gudyri-lehden toimittajana. Vuonna 1931 Kedrov kutsuttiin asepalvelukseen, jonka suoritettuaan hän työskenteli opettajana, Udmurtian kirjakustantamossa ja pioneerilehti *Daś lu!*:n toimittajana. Vuonna 1938–1940 hän opiskeli Udmurtian pedagogisessa instituutissa. Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi hänet hyväksyttiin vuonna 1936.

Kedrov kirjoitti lastenrunoja, kansalaislyriikkaa ja kokeili voimiaan myös näytelmäkirjailijana. Hänen pääteoksensa on vuonna 1940 ilmestynyt pienoisromaani *Kat’a* ("Katja"), joka kuvaa udmurttinaisen kohtaloa ennen Venäjän vallankumousta. Säveltäjä German Korepanov (1924–1985) laati sen aiheiden pohjalta ensimmäisen udmurtinkielisen oopperan *Nataĺ*.

Kirjailija kaatui toisen maailmansodan taisteluissa lähellä Vitebskiä.

Lähteet
-------

1. ↑  *Pisateli Udmurtii: Biobibliografitšeski spravotšnik*, s. 198–200. Iževsk: Udmurtija, 1989. ISBN 5-7659-0131-X.
2. ↑  Domokos, Péter: *Itäisten suomalais-ugrilaisten kansojen kirjallisuudesta*, s. 76. Porvoo: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1983. ISBN 951-717-305-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Filipp Kedrov (venäjäksi)
RTB:n toimitalo Ouagadougoussa.
**Radiodiffusion Télévision du Burkina** on Burkina Fason kansallinen yleisradioyhtiö.

Yleisradiotoiminta silloisessa Ylä-Voltassa alkoi lokakuussa 1959, puoli vuotta ennen maan itsenäistymistä. Valtion valvoma ja rahoittama radioasema toimi maassa usein vaihtuneiden hallitusten politiikan välikappaleena. Ensimmäinen alueellinen radioasema perustettiin maan toiseksi suurimpaan kaupunkiin Bobo Dioulassoon vuonna 1962 ja ensimmäinen maaseuturadio vuonna 1969. Televisiolähetykset alkoivat vuonna 1963.

RTB:llä on nykyään maan pääkaupungista Ouagadougousta käsin toimiva radio- ja televisiokanava sekä alueellinen radio- ja televisiokanava RTB2. Yhtiö vastaa myös pienten paikallisten maaseuturadioiden toiminnasta. Nuorisoa tavoittelee vuonna 1991 aloittanut Canal Arc-en-Ciel. Radiolähetykset tapahtuvat nykyään kokonaan ULA-alueella. Analogiset tv-lähetykset lopetettiin vuonna 2015.

Burkina Fason ensimmäinen kaupallinen radioasema Horizon FM aloitti toimintansa Ouagadougoussa vuonna 1987. Vuonna 1991 aloitetun demokratisomisprosessin jälkeen maahan on perustettu lukuisia kaupallisia, uskonnollisia ja kansalaisjärjestöjen radio- ja televisioasemia. Lisäksi toimii ulkomaisten yleisradioyhtiöiden ohjelmia välittäviä asemia. Yleisradiotoimintaa valvoo muodollisesti itsenäinen Conseil supérieur de la communication. Median toimintaympäristö on vapautunut huomattavasti presidentti Blaise Compaorén syrjäyttämisen jälkeen vuonna 2015.

Lähteet
-------

1. ↑  Radiodiffusion du Burkina: Historique *web.archive.org*. Viitattu 29.12.2018.
2. 1 2 3  *African Broadcast Cultures: Radio in Transition*, s. 83–89. Oxford: James Currey, 2000. ISBN 0-85255-828-7.
3. ↑  Wable, Corinne: La télévision nationale burkinabé: de la révolution à la démocratie populaire.  *Journal des africanistes*, 1997, 67. vsk, nro 1, s. 145. Artikkelin verkkoversio.
4. ↑  *World Radio TV Hanbook 2015*, s. 136, 615. Oxford: WRTH Publications, 2014. ISBN 978-0-9555481-7-8.
5. ↑  Répertoire de la presse audiovisuelle du Burkina Faso *csc.bf*. Viitattu 29.12.2018.
6. ↑  Freedom House: Burkina Faso *freedomhouse.org*. Viitattu 29.12.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Radiodiffusion Télévision du Burkina (ranskaksi)
* Conseil supérieur de la communication (ranskaksi)
| "Radioactive"Kings of Leon |
| --- |
| Singlen "Radioactive" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Come Around Sundown* |
|  Äänitetty  | 2010 |
|  Julkaistu | 14. syyskuuta 2010 |
|  Tuottaja(t) | Angelo PetragliaJacquire King |
|  Tyylilaji | Alternative rock |
|  Kesto | 03.27 |
|  Levy-yhtiö | RCA |
| Kings of Leonin muut singlet |
| "Crawl"2009 | "Radioactive"2010 | "Pyro"2010 |

"**Radioactive**" on yhdysvaltalaisen rockyhtye Kings of Leonin viidennen studioalbumin, *Come Around Sundownin*, ensimmäinen single.

Kappale ja sen musiikkivideo julkaistiin 8. syyskuuta yhtyeen verkkosivuilla. Seuraavana päivänä se soi ensi kertaa radiossa. 14. syyskuuta kappale julkaistiin iTunesissa Yhdysvalloissa ja päivää myöhemmin muualla maailmassa.

Kappale oli ehdokkaana Grammyn saajaksi kategorioissa "Paras rock-kappale" ja "Paras rock-esitys duolta tai ryhmältä".

Kappalelista
------------

**Digitaalinen lataus**

1. Radioactive – 3.27

**UK 2-kappaleinen CD single**

1. Radioactive – 3.27
2. Radioactive – 3.33 ((Remix Featuring West Angeles Mass Choir))
**NBC page** tarkoittaa nuorta henkilöä, joka työskentelee NBC:n NBC Radio City Studioilla New Yorkissa tai NBC Universalin studioilla Kalifornian Burbankissa.

NBC aloitti page-ohjelmansa vuonna 1933 yhtiön Rockefeller Centerin pääkonttorissaan, myöhemmin sitä laajennettiin Yhdysvaltain länsirannikolla sijaitseville Burbankin studioille. 1950-luvulla NBC tarjosi koulutusohjelmaansa myös yhtiön muille asemille. NBC pagen koulutukseen kuuluu johdatus opastettuihin kierroksiin NBC:n studioilla ja suorittaa useita yleisön palveluun liittyviä tehtäviä NBC ohjelmissa.

NBC pagen valinnan on sanottu olevan erittäin suurta kilpailua, tuhansista paikanhakijoista vain 50 valitaan vuosittain mukaan koulutukseen. Entiset paget ovat kuvailleet haastatteluprosessia uuvuttavaksi ja hankalaksi, sillä NBC havittelee parasta mahdollista julkisuuskuvaa. Hakijoilta vaaditaan vähintään college-tason koulutusta.

Huolimatta siitä, että pagen palkka on matala, he saavat työskennellä ohjelmissa kuten The Tonight Show ja Saturday Night Live. Suurin osa pageista menee myöhemmin töihin NBC:lle tai muuhun mediaan. Joistakin on tullut tunnettuja julkisuuden henkilöitä.

Tunnettuja entisiä NBC pageja
-----------------------------

* Koomikko Steve Allen
* Entinen Disneyn toimitusjohtaja Michael Eisner
* Kate Jackson
* ABC-TV:n uutistoimittaja Ted Koppel
* Regis Philbin
* Efrem Zimbalist, Jr.

Aiheesta muualla
----------------

* NBC page -ohjelman kotisivu (englanniksi)
* The Tonight Shown NBC page -tietoa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Otto Leonidas Sirelius
**Otto Leonidas Sirelius** (15. toukokuuta 1859 Pietari – 1918 (?) Pietari) oli suomalaista sukua ollut Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut jalkaväenkenraali.

Sireliuksen vanhemmat olivat kenraalimajuri Otto Arvid Ferdinand Sirelius ja vapaaherratar Maria Stackelberg. Sirelius kävi Pietarissa Paavalin sotaopiston vuosina 1877–1879 ja Nikolain yleisesikunta-akatemian vuosina 1883–1885. Hän palveli ensin upseerina Henkikaartissa ja myöhemmin esikuntaupseerina useissa joukko-osastoissa. Hänet ylennettiin 1894 everstiksi ja 1902 kenraalimajuriksi. Vuosina 1897–1903 Sirelius toimi Venäjän sotilasasiamiehenä Kööpenhaminassa ja Tukholmassa, minkä jälkeen hän komensi Henkikaartissa ensin jääkärirykmenttiä ja vuodesta 1906 jääkäriprikaatia. Vuonna 1908 hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja siirrettiin 23. jalkaväkidivisioonan komentajaksi Helsinkiin, mistä hän siirtyi kaksi vuotta myöhemmin 3. jalkaväkidivisioonan komentajaksi.

Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Sirelius määrättiin Aleksandr Samsonovin komentamaan Venäjän 2. armeijaan II armeijakunnan komentajaksi. Hän osallistui muun muassa venäläisille katastrofaalisen tappion tuottaneeseen Tannenbergin taisteluun elokuussa 1914. Sirelius kuitenkin ylennettiin vuoden 1915 alussa jalkaväenkenraaliksi ja siirrettiin XXIII armeijakunnan komentajaksi. Vuonna 1916 hän komensi IV Siperian armeijakuntaa. Vuoden 1917 alussa Sirelius sai komentoonsa Romaniassa XXIII ja XXXIV armeijakunnista yhdistetyn niin sanotun Dobrudžan armeijan. Hän oli jalkaväenkenraali Leonid Leschin ohella ainoa Venäjän armeijan suomalaissukuisista upseereista, joka sai ensimmäisen maailmansodan aikana komentoonsa kokonaisen armeijan.

Sirelius erosi sotapalveluksesta helmikuun vallankumouksen jälkeen vuonna 1917. Hän tuki Venäjän sisällissodan alkuvaiheessa Etelä-Venäjällä toimineita valkoisia kenraaleita, mutta jäi bolševikkien vangiksi. Hänet vietiin vankina Pietariin (Petrogradiin), minkä jälkeen hänet teloitettiin tarkemmin tuntemattomana ajankohtana.

Kenraalimajuri ja lääninkuvernööri Leo Aristides Sirelius oli Otto Leonidas Sireliuksen veli.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Otto Leonidas Sirelius *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. ↑  Леонид-Отто Оттович Сирелиус (venäjäksi) Grwar.ru. Viitattu 16.10.2014.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit
* Biografiasampo

 |

 |
**Fujiyama** (jap. 富士山) oli New Yorkissa vuonna 1864 vesillelaskettu höyryfregatti, jonka Tokugawa-shōgunaatti tilasi hieman ennen Meiji-restauraatiota. Alus liitettiin Boshin-sodan päätyttyä keisarillisen Japanin laivastoon. Alus myytiin 1896 romutettavaksi.

Valmistus
---------

Tokugawa-shōgunaatti tilasi 1862 aluksen kahden höyryfregatin ja yhden tykkiveneen tilauksessa Yhdysvalloista. Yhdysvaltojen pysytellessä puolueettomana Shimonosekin taistelussa, alusten valmistus viivästyi ja lopulta tilaus peruutettiin lukuun ottamatta *Fujiyamaa*, jonka rakennustyöt oli jo aloitettu. Shōgunaatti vastaanotti aluksen 7. joulukuuta 1866 Jokohamassa.

Palvelus
--------

Meiji-restauraation toteuduttua alus liitettiin heinäkuussa 1869 vastaperustettuun keisarillisen Japanin laivastoon, joka luokitteli 15. marraskuuta 1871 aluksen 4. luokan sotalaivaksi ja 3. luokan sotalaivaksi 20. marraskuuta 1874, minkä jälkeen alus oli koululaivana. Alus poistettiin palveluksesta 10. toukokuuta 1889. Alus oli muutaman kuukauden Kuren laivastoarsenaalissa kasarmina ennen kuin se myytiin romutettavaksi elokuussa 1896.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Japanese warship Fujiyama

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner 2002, s. 231.
**Fukushima I -ydinvoimalaitos** (jap. 福島第一原子力発電所, *Fukushima daiichi genshiryokuhatsudensho*) on Japanissa Fukushiman prefektuurin Ōkumassa sijaitseva ydinvoimalaitos.

Laitoksesta käytetään myös nimeä *Daiichi* eli *ensimmäinen* ydinvoimala. *Daini* vastaavasti tarkoittaa *toista* ydinvoimalaa eli Fukushima II -ydinvoimalaitosta.

Ydinvoimala tunnetaan maailmanlaajuisesti siellä sattuneesta Fukushiman ydinvoimalaonnettomuudesta vuonna 2011 josta lähtien ydinvoimala ei ole ollut käytössä. Onnettomuuden seurauksena yli 160 000 ihmistä joutui jättämään kotinsa, ja noin 40 000 asukasta on edelleen (2021) majoittuneena muualla. Japanin valtio on käyttänyt yli 300 miljardia euroa tuhoalueen jälleenrakentamiseen. Koko voimalan poistaminen käytöstä kestää vuosikymmeniä.

Reaktorit
---------

Ydinvoimalassa on seuraavat reaktorit:

| Nimi | Reaktorityyppi | Teho | Käyttöönottovuosi | Käytöstäpoistovuosi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | BWR | 439 MW | 1971 | 2011 |
| 2 | BWR | 760 MW | 1974 | 2011 |
| 3 | BWR | 760 MW | 1976 | 2011 |
| 4 | BWR | 760 MW | 1978 | 2011 |
| 5 | BWR | 760 MW | 1978 | 2013 |
| 6 | BWR | 1 067 MW | 1979 | 2013 |

Fukushiman ydinvoimalaonnettomuudessa reaktoreille 1–3 aiheutui sydämen sulamisonnettomuus ja lisäksi reaktori 4 vaurioitui vetyräjähdyksen seurauksena. Reaktorit 5 ja 6 olivat sammutettuna huoltoseisokin vuoksi. Yksikään voimalan reaktoreista ei ole ollut käytössä vuodesta 2011 lähtien.

Katso myös
----------

* Fukushiman ydinvoimalaonnettomuus

Lähteet
-------

1. ↑  Elina Ervasti, Marja Väänänen, Erja Tuomaala: Japanissa muistettiin hiljaisesti kymmenen vuoden takaista maanjäristystä ja Fukushiman voimalaonnettomuutta – katso videot hetkistä ennen ja nyt *Yleisradio*.  11.3.2021. Viitattu 6.8.2021.
2. ↑  REACTORS IN OPERATION, 31 DEC. 2009 *www-pub.iaea.org*.  31.12.2009. IAEA. Viitattu 6.8.2021.
**Kreikan vuoden 2007 maastopalot** yltyivät 28. kesäkuuta 2007, jolloin merkittäviä osia Párnitha-vuoren kansallispuistosta tuhoutui. Maastopalot jatkuivat yhä elokuussa. Maastopaloja epäiltiin osin tahallaan sytytetyiksi, ja Kreikan poliisi otti elokuussa kiinni muutamia henkilöitä epäiltynä niiden sytyttämisestä. Tekojen motiivina katsottiin olleen rakennusmaan lisääminen metsiä polttamalla. Kreikan viranomaiset lupasivat elokuussa vihjepalkkioita sytyttäjien kiinnisaamiseksi; summat vaihtelivat 100 000:sta aina miljoonaan euroon. Ainakin 64 ihmistä kuoli paloissa. Kreikkaan julistettiin hätätila. 

26. elokuuta 2007 liekit saavuttivat Olympian kisoista tunnetun Olympian pyhäkköalueen, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tuli ehdittiin kuitenkin tukahduttaa ennen kuin se tavoitti arkeologisen alueen.

|  |  |
| --- | --- |
| Párnitha-vuorella Ateenan liepeillä raivoava maastopalo. Kuva otettu 16 kilometrin etäisyydeltä palosta. | Metsäpalo Zákynthoksen saarella. |

Lähteet
-------

1. ↑  Paavi tuomitsee Kreikan metsäpalojen sytyttäjät  30.08.2007. YLE. Viitattu 13.5.2008.
2. ↑  Kreikan palojen sytyttäjästä jopa miljoonan euron vihjepalkkio?  27.08.2007. YLE. Viitattu 13.5.2008.
**Paavo Alvar Raivonen** (24. syyskuuta 1909 Kuorevesi – 24. kesäkuuta 1981 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen hanuristi. Hän oli Dallapé-orkesterissa hanuristina 1930-luvulla ja teki tällöin useita levytyksiä.

Kymmenlapsiseen perheeseen syntynyt Raivonen opetteli hanurinsoittoa jo 5-vuotiaasta lähtien lainahanurilla ja hän esiintyi Kuorevedellä talkootansseissa, häissä ja hautajaisissa. Raivonen muutti 1921 äitinsä kuoltua Helsinkiin, jossa hänen vanhemmat veljensä jo asuivat. Täällä hän sai myös ensimmäisen oman hanurinsa. Raivonen opetteli soittamaan myös tenorisaksofonia, klarinettia ja viulua ominpäin sekä opetteli itse myös lukemaan nuotteja.

Raivonen pääsi 1928 Martti Jäppilän perustamaan Dallapé-orkesteriin hanuristiksi, hän soitti orkesterissa tenorisaksofonia, klarinettia ja viulua. Hän oli 1930-luvulla mukana kaikissa Dallapén tekemissä levytyksissä ja teki levytyksiä myös muiden kokoonpanojen kanssa. Ensimmäisen soololevytyksensä Raivonen teki keväällä 1929 Berliinissä Niilo Saarikon Levytukku Oy:n Columbus-levymerkille, kaikkiaan hän teki 27 soololevytystä vuoteen 1942 mennessä. Osa näistä oli harmonikkaduettoja Viljo Vesterisen ja Onni Laihasen kanssa. Raivonen ei osallistunut harmonikkakilpailuihin, joten ei ollut hanuristina yhtä tunnettu kuin Viljo Vesterinen. Raivosella oli Helsingissä myös Kaisaniemenkadulla oma musiikkikauppa, joka kuitenkin tuhoutui sota-ajan pommituksissa.

Sotien jälkeen Raivonen ei enää esiintynyt tiettävästi muusikkona. Hän vieraili Yhdysvalloissa ja hän oli merillä laivoissa apumiehenä. Raivonen asettui 1960-luvun alussa asumaan Ruotsiin ja hän kuoli 71-vuotiaana Tukholmassa kesäkuussa 1981. Raivosen hanuri on nykyisin esillä Kuoreveden kotiseutumuseossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Veikko Tiitto : Paavo Raivosen biografia, Pomus.net

Aiheesta muualla
----------------

* Dallapé-orkesteri Toverien Kerholla Lönnrotinkadulla vuonna 1932, eturivi vasemmalta Matti Jurva, Pauli Impivaara, Eino Katajavuori, Helge Pahlman ja Martti Jäppilä; takarivi vasemmalta Erkki Majander, Eero Lindroos ja Paavo Raivonen, Museovirasto, Historian kuvakokoelma (Finna)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |