recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Stadion-Säätiö sr** on joulukuussa 1927 perustettu suomalainen säätiö, jonka päätehtävä on Helsingin olympiastadionin rakennuksen ja toiminnan kehittäminen. Säätiön perustajia olivat keskeiset urheilujärjestöt, Helsingin kaupunki ja Suomen valtio opetusministeriön kautta. Perustajat ovat edelleen edustettuna säätiön hallinnossa.

Säätiön perustamisajatuksena oli olympiakisoihin soveltuvan stadionin rakentaminen Helsinkiin. Hanke oli saanut tuulta allleen suomalaisten loisteliaan olympiamenestyksen ansiosta. Kaupunki ilmoitti hakevansa vuoden 1936 kisaisännyyttä, mutta luopui kuitenkin kilvasta. Stadion-säätiö jatkoi kuitenkin hankkeen eteenpäin viemistä. Helsingin olympiastadion valmistui syksyllä 1939.

Puheenjohtajat
--------------

* 1927–1977: Erik von Frenckell
* 1978–1988: Victor Procopé
* 1989–1992: Ulla Gyllenberg
* 1993–2009: Erkki Aurejärvi
* 2009–2017: Otto Lehtipuu
* 2017–2019: Eero Heinäluoma
* 2019– Nasima Razmyar

Lähteet
-------

1. ↑  Stadion-säätiö Stadion-säätiö. Viitattu 6.9.2023.
2. ↑  Hannu Itkonen & Antti Laine (toim.): *Liikunta yhteiskunnallisena ilmiönä*. Jyvskylän yliopisto, 2015. ISBN 978-951-39-6082-7.
**Uribia** on kaupunki ja kunta Kolumbian pohjoisosan La Guajiran departementissa. Kunta sijaitsee aivan maan pohjoisosassa Karibianmeren äärellä. Uribian kaupunki sijaitsee noin 800 kilometriä pääkaupunki Bogotásta pohjoiseen. Vuonna 2005 kunnan väkiluku oli 117 674 asukasta ja väestöennuste arvioi vuoden 2017 kesäkuun lopun väkiluvuksi 186 532 asukasta.

Noin 40–70 kilometriä Maicaon kaupungin lounaispuolella (Albanian, Barrancasin ja Hatonuevon kunnissa) toimii laaja-alainen, avolouhostyyppinen Cerrejónin hiilikaivos ja Uribiassa Karibianmeren rannalla sijaitsee tämän kaivoksen vientiä palveleva Bolívarin satama (12.2538°N, 71.9638°W), joka on Etelä-Amerikan suurimpia hiilisatamia. Hiilikaivosyhtiön käyttämä rautatie johtaa kaivokselta Uribian kaupunkitaajaman länsipuolitse satamaan, ja radan varrella on myös kaksi lentoasemaa.

Kunnan nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa aavikkoa sisältävä, 250 neliökilometrin laajuinen Macuiran kansallispuisto.

* Kirkko Uribian kantakaupungissa.Kirkko Uribian kantakaupungissa.
* Uribian kunnan Cabo de la Vela -alueen rantaa.Uribian kunnan Cabo de la Vela -alueen rantaa.
* Tuulipuistoa.Tuulipuistoa.
* Bolívarin satama Uribiassa on Etelä-Amerikan suurimpia hiilisatamia.Bolívarin satama Uribiassa on Etelä-Amerikan suurimpia hiilisatamia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Colombia. Proyecciones de Población municioales por área. 2005–2020, a junio 30 (xls (MS-Excel)) DANE, dane.gov.co. Viitattu 29.1.2017. (espanjaksi)
2. ↑  Arkistoitu kopioIndicators cerrejon.com.  Arkistoitu 2.2.2017. Viitattu 30.1.2017. (espanjaksi)
3. ↑  Visita El Parque Nacional Natural Macuira colombia.travel. Viitattu 29.1.2017. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Uribia** Wikimedia Commonsissa
**La Nigérienne** ("Nigeriläinen") on Nigerin kansallislaulu. Laulu otettiin käyttöön maan itsenäistyessä vuonna 1960. Laulun on sanoittanut Maurice Albert Thiriet ja sen ovat säveltäneet Robert Jacquet ja Nicolas Abel François Frionnet.

Sanat
-----

Auprès du grand Niger puissant  

Qui rend la nature plus belle,  

Soyons fiers et reconnaissants  

De notre liberté nouvelle!  

Evitons les vaines querelles  

Afin d’épargner notre sang,  

Et que les glorieux accents  

De notre race soit sans tutelle!  

S’élève dans un même élan  

Jusqu’à ce ciel éblouissant,  

Où veille son âme éternelle  

Qui fera le pays plus grand!  

CHORUS:  

Debout! Niger! Debout!  

Que notre œuvre féconde  

Rajeunisse le cœur de ce vieux continent!  

Et que ce chant s’entende  

Aux quatre coins du monde  

Comme le cri d’un peuple équitable et vaillant!  

Debout! Niger! Debout!  

Sur le sol et sur l’onde,  

Au son des tam-tams  

Dans leur rythme grandissant,  

Restons unis toujours,  

Et que chacun réponde  

A ce noble avenir  

Qui nous dit: – En avant!

Nous retrouvons dans nos enfants  

Toutes les vertus des Ancêtres :  

Pour lutter dans tous les instants  

Elles sont notre raison d’être.  

Nous affrontons le fauve traître  

À peine armés le plus souvent,  

Voulant subsister dignement  

Sans detruire pour nous repaître.  

Dans la steppe où chacun ressent  

La soif, dans le Sahel brûlant,  

Marchons, sans défaillance, en maîtres  

Magnanimes et vigilants.  

CHORUS

Englanninkielinen käännös
-------------------------

Throughout great powerful Niger
Which makes nature more beautiful,
Let us be proud and grateful
For our newfound freedom!
Let us avoid vain quarrels
In order to spare ourselves bloodshed,
And may the glorious voices
Of our race be free of domination!
Let us rise in a single leap
As high as the dazzling sky,
Where stands guard its eternal soul
Which will make the country greater!
CHORUS:
Arise! Niger! Arise!
May our fruitful labors
Rejuvenate the heart of this old continent!
And may the song be heard
In the four corners of the Earth
As the cry of a fair and valiant people!
Arise! Niger! Arise!
On the ground and on the wave,
To the sound of the drums
In their growing rhythms
Let us always remain united,
And may each one respond
To this noble future
Which tells us: – Go forward!

Lähteet
-------

1. ↑  NIGER : Niger National Anthem La Nigérienne *Anthems*. National Anthems of the World Organisation (NAW). Viitattu 8.10.2022. (englanniksi)
2. ↑  Niger National Anthems.info. Viitattu 8.10.2022. (englanniksi)
3. 1 2  Niger *The World Factbook*. Central Intelligence Agency (CIA). Viitattu 8.10.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Nigerin kansallislaulun sanat ja sävel
*Tämä artikkeli kertoo voimalaitoksesta. Televisio-ohjelma Voimalasta on oma artikkeli.*
Ydinvoimalaitos Cattenomissa, Ranskassa
Kaukolämpövoimala Zürichissä
**Voimalaitoksella** eli **voimalalla** tarkoitetaan yleensä teollisuusmittakaavan sähköntuotantolaitosta. Lämmitysvoimalaitoksella tarkoitetaan sähköä ja lämpöä yhteistuotantona tuottavaa laitosta. Lämpövoimalaitos tuottaa sähköä lämmön avulla. Pelkästään lämpöä tuottavaa laitosta kutsutaan lämpölaitokseksi.

Yleisessä voimalaitoskonstruktiossa, höyrykattilavoimalaitoksessa, paineistettua vettä höyrystetään höyrykattilassa ja yleensä se myös tulistetaan. Tulistettu höyry ohjataan turbiiniin, jossa höyryn entalpiaa eli lämpö-ja paine-energiaa muutetaan turbiinin pyörimisenergiaksi. Turbiini taasen pyörittää generaattoria, joka synnyttää sähkövirran. Ydinvoimalaitoksessa vesi höyrystetään ydinenergialla.

Kaasuturbiinivoimalaitoksessa kuumat ja korkeapaineiset savukaasut pyörittävät turbiinia.

Muita voimalaitosrakenteita ovat luonnon virtauksia hyödyntävät ratkaisut kuten vesi- ja tuulivoimalaitokset.

Turbiinittomia konstruktioita ovat aurinkokennot, polttokennot ja polttomoottorivoimalaitokset.

Voimalaitoksen tarkoitus on muuttaa jotain primäärienergiaa sähköenergiaksi, mikä on yksi sekundäärienergian muoto.

Voimalaitostyyppejä
-------------------

* Vesivoimalaitos ja pumppuvoimalaitos
* Lauhdevoimalaitos
* Vastapainevoimalaitos
* Ydinvoimalaitos
* Kaasuturbiinivoimalaitos
* Kombivoimalaitos
* Polttomoottorivoimalaitos
* PFBC-voimalaitos
* IGCC-voimalaitos
* Tuulivoimalaitos
* Aurinkovoimalaitos

Voimalaitoksen osia
-------------------

* Höyrykattila
* Höyryturbiini
* Generaattori
* Lauhdutin
* Jäähdytystorni

Lähteet
-------

1. ↑  Teknillinen korkeakoulu, Energiatekniikan laitos. Kurssimateriaali "Ene-59.2101 Energiatalous"[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Voimalaitos** Wikimedia Commonsissa

Voimalaitokset

|  |  |
| --- | --- |
| Vesivoimalaitos | Jokivoimalaitos | 
Säännöstelyvoimalaitos | 
Vuorovesivoimalaitos | 
Aaltovoimalaitos | 
Pumppuvoimalaitos  |
| Lämpövoimalaitos | Lauhdevoimalaitos | 
Ydinvoimalaitos |
| Vastapainevoimalaitos |  |
| Kaasuturbiinivoimalaitos | Maakaasuvoimalaitos |
| Polttomoottorivoimalaitos | Dieselmoottorivoimalaitos |
| Tuulivoimalaitos |  |
| Aurinkolämpövoimalaitos |  |
| Polttokennovoimalaitos |  |
**Ferkessédougou** (arkikielessä *Ferké*) on kunta, departementti ja Tchologon alueen hallinnollinen keskus Norsunluurannikolla. Se sijaitsee maan pohjoisosassa 575 kilometriä Abidjanista pohjoiseen. Kunnassa on 58 600 asukasta (vuonna 2014).

Ferkessédougoun kunnan pinta-ala on 91,2 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Ouangolodougoun, idässä Koumbalan, etelässä Tafirén ja lännessä Sinématialin kuntiin.

Vuonna 1978 perustettu kunta käsittää 15 kaupunginosaa ja 22 kylää. Asukkaat ovat senufoihin kuuluvia niarafoloja.

Ferkessédougoussa on Norsunluurannikon pohjoisin rautatieasema. Kunnan pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, maniokki, jamssi, riisi, mango ja maapähkinä. Viidentoista kilometrin päässä sijaitsee suuri sokerintuotantoalue. Muita elinkeinoja ovat kaupankäynti, liikenne ja maataloustuotteiden jalostus.

Seudun päänähtävyys on Comoén kansallispuisto.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Daddieh, Cyril K.: *Historical Dictionary of Cote d’Ivoire (The Ivory Coast), third edition*, s. 245–246. London: Rowman & Littlefield, 2016. ISBN 978-0-8108-7186-1.
2. ↑  Résultats RGPH 2014: Population communale résidente au 15 mail 2014 *ins.ci*. Viitattu 18.6.2018.
3. 1 2  Ferkessédougou *Union des villes et communes de Côte d’Ivoire*.  Arkistoitu 18.6.2018. Viitattu 18.6.2018.
4. ↑  Presentation *Bienvenu à Ferké*.  Arkistoitu 18.6.2018. Viitattu 18.6.2018.
Gattamelatan ratsastajapatsas
**Gattamelatan ratsastajapatsas** on italialaisen kuvanveistäjä Donatellon (oik. Donato di Niccolò di Betto Bardi) tekemä Italian Padovan kaupungissa sijaitseva monumentaalinen ratsastajapatsas. Vuosina 1445–1450 valmistettu pronssiveistos esittää Venetsian tasavallan armeijan ylipäällikkö, kondottieeri Gattamelataa (oik. Erasmo da Narni, noin 1370–1443). Patsaan tilasivat venetsialaiset kiitokseksi Gattamelatan ansioista Milanon herttuakuntaa vastaan käydyssä sodassa.

Hevosen muotoiluun on saatu vaikutteita Marcus Aureliuksen ratsastajapatsaasta ja Venetsiassa sijaitsevan Markuksenkirkon (San Marco) fasadin hevospatsaista. Ratsastaja on oman aikansa asussa muutoin paitsi että hänellä on roomalainen rintahaarniska. Gattamelatan ratsastajapatsas huokuu hallittua voimaa ja teoksen hahmossa tulee ensi kerran esiin vääristellyt muodot, joilla tekijä on halunnut korostaa katseen suuntautumista alhaalta ylöspäin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Konttinen, Riitta & Laajoki, Liisa: *Taiteen sanakirja*, s. 119. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12841-8.
2. ↑  *Uusi tietosanakirja*. Osa 6, palsta 376, hakusana Gattamelata, Erasmo. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1961.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gattamelatan ratsastajapatsas** Wikimedia Commonsissa
{{{alt}}}Jourdantonin sijainti Yhdysvalloissa.
Atascosan oikeustalo Jourdantonissa
**Jourdanton** on kaupunki Atascosan piirikunnassa Texasissa Yhdysvalloissa, noin 30 kilometriä San Antoniosta etelään. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan siellä asui 3 871 asukasta.

Maantiede ja ilmasto
--------------------

Jourdanton on kokonaisuudessaan kuin pieni villin lännen kylä keskellä Texasin kuivuutta. Ilmasto on kuuma ja kuiva: kesäisin lämpötila hipoo neljääkymmentä astetta ja talvisin pakkasen puolelle päästään tuskin koskaan. Kesät ovat todella pitkiä ja talvet lyhyitä. Meksikon rajalle ja lähimpään merenrantaan, Meksikonlahteen, Jourdantonista on molempiin noin 200 kilometriä. Lähin kaupunki Pleasanton sijaitsee kahdeksan kilometrin päässä.*lähde?*

Väestö
------

Jourdantonin väestö on kirjavaa. Kaupungissa elää paljon alkuperäisasukkaita sekä sukujuuriltaan Meksikosta kotoisin olevia henkilöitä.*lähde?*

Palvelut
--------

Jourdantonissa on oma koulu, lukio, kirkkoja, oikeustalo, pankki ja urheilustadion. Kaupungista löytyy myös pieni motelli. Jourdantonin ja Pleasantonin välillä menevän tien varrelta löytyy hyväkuntoinen Holiday Inn -hotelli. Jourdantonista löytyy myös muutamia pikaruokaravintoloita ja lähietäisyydeltä löytyy myös esimerkiksi uima-altaita, kaupunginpuisto, urheilukenttiä, keilahalli ja elokuvateatteri.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Texas: 2010 (PDF) (s. 64) U.S. Census Bureau. Viitattu 31.8.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jourdanton** Wikimedia Commonsissa

*
**Ramilja Iskander** (ven. Рамиля Искандер, synt. Hisamova, Хисамова) on venäläinen näyttelijätär ja malli. Hän on näytellyt lähinnä teatterissa ja televisiosarjoissa. Vuodesta 2003 alkaen hän on kuulunut moskovalaisen Venäjän akateemisen nuorisoteatterin (RAMT) vakiokastiin.

Iskander syntyi 1977 Kunašakin kylässä lähellä Tšeljabinskin kaupunkia. Hän on etnisesti tataari. Hänen isänsä on insinööri ja äitinsä opettaja. Iskander kuului koulunsa kuoroon, jossa hän oli soololaulajana. Isänsä tahdosta hän opiskeli jonkin aikaa taloustiedettä yliopistossa, mutta hakeutui salaa Tšeljabinskin taiteiden ja kulttuurin instituutin kursseille opiskelemaan näyttelemistä.

Hän valmistui 1999 ja alkoi näyttelijänuransa Tšeljabinskin nuorisoteatterissa. Vuonna 2002 Iskander muutti Moskovaan, jossa näytteli aluksi KS. Stanislavski-teatterissa. Seuraavana vuonna hän siirtyi Venäjän akateemiseen nuorisoteatteriin, joka tunnetaan lyhenteellä RAMT. Hänet on palkittu muun muassa Moskovan kaupungin teatteripalkinnolla 2013 ja Kultaisella lyyralla 2010. Teatterityön ohella Iskander on näytellyt televisiosarjoissa ja mainoksissa, sekä ääninäyttelijänä animaatioissa ja ulkomaankielisten elokuvien dubbauksissa. Hänen toistaiseksi merkittävin elokuvaroolinsa on naispääosa Pavel Lunginin ohjaamassa elokuvassa Tsar (*Царь*, 2009), jossa hän näytteli tsaari Iivana Julman vaimoa Maria Temrjukovnaa.

Iskander synnytti ensimmäisen poikansa elokuussa 2013.

Lähteet
-------

1. 1 2  Искандер Рамиля (Arkistoitu – Internet Archive) Ramt.ru. Viitattu 29.8.2016 (venäjäksi)
2. ↑  Obo mne (Arkistoitu – Internet Archive) Ramilya-iskander.ru. Viitattu 29.8.2016 (venäjäksi)
3. ↑  Рамиля Искандер Kino-teatr.ru. Viitattu 29.8.2016 (venäjäksi)
4. ↑  Ramilya Iskander Imdb.com. Viitattu 29.8.2016 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ramilja Iskander RAMT-teatterin kotisivulla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Iskanderin näyttelemän Maria Temrjukovnan henkilöhahmon sisältäviä kohtauksia elokuvasta Tsar (2009) Youtubessa (venäjäksi) - englanninkielinen tekstitys.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Gustaf Abraham Piper, Johann Gottfried Tannauerin maalaus maalaus vuodelta 1726.
**Gustaf Abraham Piper** (15. toukokuuta 1692 – 10. maaliskuuta 1761 Viksberg, Ruotsi) oli ruotsalainen kenraalimajuri, joka toimi Pohjanmaan läänin maaherrana 1746–1761.

Piper meni sotapalvelukseen 1706, vuonna 1708 hän palveli kaartin vänrikkinä Ukrainassa ja joutui vangiksi. Takaisin Ruotsiin Piper pääsi palaamaan 1715. Vuonna 1718 hän osallistui kaartin kapteenina Norjan sotaretkeen. Sotaneuvos hänestä tuli 1743 ja Pohjanmaan läänin maaherra 1746. Kenraalimajuriksi Piper ylennettiin 1753. Hän oli naimisissa kolme kertaa, vuodesta 1716 Eleonora Gustaviana Tungelin kanssa, vuodesta 1737 Märta Kristina Margareta Sturen kanssa ja vuodesta 1747 Eeva von Schewenin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografinen Nimikirja: Elämäkertoja Suomen entisiltä ja nykyajoilta s. 253. Viitattu 3.12.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia

 |

 |
Charles Garnier
Charles Garnier: Monte Carlon Casino, vuosilta 1876-1879
**Jean-Louis Charles Garnier** (6. marraskuuta 1825 Pariisi – 3. syyskuuta 1898 Pariisi) oli ranskalainen arkkitehti. Hänen parhaiten tunnetut työnsä ovat Pariisin vanha oopperatalo eli Palais Garnier ja Monte Carlon kasino.

Elämänvaiheita
--------------

Aikansa huippuarkkitehdiksi noussut Garnier syntyi köyhään työläisperheeseen. Ollessaan uransa huipulla hän ei salaillut olleensa kotoisin köyhästä perheestä. Hän opiskeli aluksi iltaoppilaana Ecole Gratuite de Dessinissä, kunnes pääsi Lebasin ateljeeseen vuonna 1840. Vuonna 1842 hän pääsi opiskelemaan taideakatemiaan ja voitti arvostetun Grand Prix de Romen. Roomassa Garnier vietti kaikkiaan viisi vuotta ja kiinnostui roomalaisesta seurapiirielämästä ja sen näyttävyydestä.

Rooman vuosien jälkeen Garnier kävi Kreikassa ja Turkissa tutustumassa maiden arkkitehtuuriin. Sen jälkeen hän asettui vuonna 1852 Pariisiin, jossa sai muutamia toimeksiantoja yksityishenkilöiltä. Hän suunnitteli myös julkisia rakennuksia kaupungin reuna-alueille.

Vuonna 1861 Garnier osallistui ja voitti arkkitehtuurikilpailun, jolla hän voitti suunnitelman Pariisin oopperatalosta. Rakennusta pidetään tyyppiesimerkinä "Napoleon III:n tyylistä". Suunnitelmassaan Garnier yhdisti dramatiikkaa ja loogisen rakennussuunnittelun, mikä loi erinomaisen kehyksen oopperalle ja seurapiirien näyttäytymiselle. Hän sanoi saaneensa suunnitteluun inspiraation Italian renessanssista, erityisesti Michelangelolta.  

Pariisin oopperatalon suunnittelu toi Garnierille paljon uusia töitä. Hän suunnitteli muun muassa Cercle de la Librairien vuonna 1879, Monacon Casinon vuonna 1881 ja Nizzan observatorion vuonna 1881. Lisäksi hän suunnitteli aikansa kuuluisuuksien, kuten Georges Bizetin ja Jacques Offenbachin hautamuistomerkit vuosina 1880 ja 1883.  

Oman arkkitehtitoimistonsa Garnier lopetti vuonna 1896. Hän kuitenkin jatkoi toimintaansa arkkitehtuurikilpailujen tuomarina ja esiintyi myös alan virallisissa tilaisuuksissa.

Garnierin arkkitehtuurin muotokieli ei sovi mitenkään yhteen funktionalismin kanssa. Pariisin oopperataloa varten hän joutui tekemään rakenteellisia innovaatioita. Eiffelin torni, missä kaikki rakenteet ovat näkyvillä oli hänestä ruma. Hänen linjakkaat rakennuksensa antoivat inspiraatiota art nouveau -arkkitehdeille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Charles Garnier *greatbuildings.com*. Viitattu 19.8.2020. (englanniksi)
2. ↑
3. ↑
4. 1 2

Aiheesta muualla
----------------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* EUTA
* Structurae
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Hannu Väisänen, Outi Heiskanen, Mirja Airas, Pekka Nevalainen. Record Singers tallensi esityksiään 8mm filmille, joita näytettiin taiteilijoiden kodeissa järjestetyissä tapahtumissa.
**Record Singers** on 1973–1993 välillä aktiivisesti esiintynyt suomalainen performanssiryhmä. Ryhmän toimintaan voi nykyään tutustua näiden*selvennä* järjestämän näyttelytoiminnan kautta. Ryhmään kuuluivat Outi Heiskanen, Hannu Väisänen, Mirja Airas ja Pekka Nevalainen. Ryhmä esitti esimerkiksi taidenäyttelyjen avajaisissa kuvaelmia ja lauluesityksiä. Ryhmä julkaisi vuonna 1974 tyhjän äänilevynkuoren, jota on pidetty kansainvälisessäkin mitassa yhtenä kokeellisen musiikin kirkkaimpana helmenä.

Kuvataiteen Keskusarkiston Taidehistoriallisissa asiakirja-arkistoissa on Porkkana ry:n dokumentointiprojektin keräämä kokoelma Record Singersin toiminnasta.
Hanna Johansson on pitänyt 6.2.2008 Kuvataideakatemian Avoimessa akatemiassa keskiviikkoluennon aiheesta "Record Singers -ryhmän tutkimusmatkat".

Katso myös
----------

* Bellinin akatemia
* Jack Helen Brut
* Elonkorjaajat

Kirjallisuutta
--------------

* Adhesiva arketyper = Tajunnan tarroja, Moderna Museet : Tukholma, 1977
* Performance, aktio, happening : jälkiä katoavasta taiteesta. Toim Erkki Anttonen ; Julkaisija Helsingin yliopiston taidehistorian laitos 1995 ISBN 951-45-6933-4

Aiheesta muualla
----------------

* Video: "Record Singers: ¾ - Johdanto ryhmän esitystaiteelliseen toimintaan". (2012)

Lähteet
-------

1. ↑  Opetusministeriö (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Avanto Festivals
3. ↑  Kuvataiteen keskusarkisto (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Kuvataideakatemia pdf
Kiiviköynnöksen (*Actinidia deliciosa*) ja japaninlaikkuköynnöksen (*Actinidia arguta*) hedelmiä.
'Red Passion'
**Kiivi** on yleisnimi laikkuköynnösten sukuun kuuluvien kasvien hedelmälle. Yleisin kiivi on kiiviköynnöksen (*Actinidia deliciosa*) hedelmä, joka on hieman kananmunaa suurempi ruskea, sisältä vihreä hedelmä. On olemassa myös sisältä keltainen lajike. Se on soikea, ja sitä ympäröi ohut karvainen kuori. Erittäin makea hedelmäliha on helakanvihreä lukuun ottamatta ydinosaa, jossa se on kellertävän valkoista. Siemenet ovat pieniä ja hennosti purppuranvärisiä, ja ne ympäröivät valkeaa hedelmälihaa.

Historia
--------

Kiivi on alkujaan lähtöisin Kiinasta. Sieltä kasvin siemenet toi vuonna 1906 Uuteen-Seelantiin Isabel Fraser, joka Wanganui Girls' Collegen rehtorin ominaisuudessa kävi tutustumassa kiinalaiseen koululaitokseen. Siemenet istutti puutarhuri Alexander Allison, ja vasta 1910 köynnöksistä saatiin ensimmäiset hedelmät. Hayward Wright kehitti 1930-luvulla *Hayward*-lajikkeen, jonka pohjalta vähitellen alkoi lajin kaupallinen tuotanto 1940-luvulla. Uudesta-Seelannista hedelmät tuotiin Eurooppaan, missä niitä on saanut vasta 1970-luvulta lähtien. Nimi juontaa juurensa Uuden-Seelannin kansallislintuun kiiviin. Hedelmän pinta muistuttaa linnun höyheniä. Hedelmä tunnettiin Suomessa ennen myös nimellä *kiinankarviainen* (käännetty vanhasta englanninkielisestä nimestä *Chinese gooseberry*).

Luokittelu
----------

Laikkuköynnöksiin kuuluu 94 lajia, joista seitsemää viljellään niiden hedelmien takia.

Ravintosisältö
--------------

Kiivi sisältää runsaasti C-vitamiinia; yhdestä hedelmästä saa vitamiinia riittävän päiväannoksen. Kiivi on myös hyvä K-vitamiinin ja kohtalaisen hyvä E-vitamiinin lähde. Kivennäisaineista kiivissä on merkittävinä pitoisuuksina kaliumia ja kuparia. *lähde?* Runsaan ravintokuitupitoisuuden takia kiivillä saattaa olla laksatiivisia vaikutuksia. Kiivi sisältää myös runsaasti allergeeneja. Jotkut koivuallergikot voivat koivun lisäksi saada oireita muun muassa kiiveistä.

Ravintoarvot / 100 g| Energiaa | 48 kcal |
| Proteiinia | 0,7 g |
| Rasvaa | 0,8 g |
| Vettä | 83,5 g |
| A-vitamiinia | 3,4 mg |
| C-vitamiinia | 61,6 mg |
| E-vitamiinia | < 0,1 mg |
| Kaliumia | 266,5 mg |
| Magnesiumia | 12,4 mg |

Tuotanto
--------

| Kiivien tuotanto 2021 (tonnia) |
| --- |
| 1 |  Kiina | 2 380 788 |
| 2 |  Uusi-Seelanti | 628 496 |
| 3 |  Italia | 416 060 |
| 4 |  Kreikka | 313 390 |
| 5 |  Iran | 294 263 |
| 6 |  Chile | 139 560 |
| 7 |  Turkki | 86 362 |
| 8 |  Portugali | 55 460 |
| 9 |  Ranska | 46 030 |
| 10 | Muut | 106 690 |
|  | **Yhteensä** | **4 467 099** |

Lähteet
-------

1. ↑  C-vitamiini *Helsingin yliopisto, Kemian laitos*. Viitattu 5.12.2010.
2. ↑  Elintarvike - Fineli *fineli.fi*. Viitattu 22.1.2019.
3. ↑  Kiivi *Terveyskirjasto.fi*. Viitattu 2.11.2013. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Miksi kiiviä kannattaa popsia *kuntoplus.fi*. Viitattu 12.4.2019.
5. ↑  Crops and livestock products *fao.org*. Viitattu 21.5.2023.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kiivi (hedelmä)**.
Fineli: Kiivin ravintosisältö
**Touba** on kunta ja aliprefektuuri sekä Touban departementin ja Bafingin alueen hallinnollinen keskus Norsunluurannikon länsiosassa. Se sijaitsee lähellä Guinean rajaa 680 kilometriä Abidjanista luoteeseen ja 175 kilometriä Séguélasta länteen. Kunnassa on 26 300 ja aliprefektuurissa 33 200 asukasta (vuonna 2014, väestönlaskenta).

Touba oli ennen siirtomaa-aikaa tärkeä kolapähkinöiden kauppapaikka. Vuonna 1910 siitä tuli hallintopiirin keskus, mutta vuonna 1921 se liitettiin Odiennén piiriin.

Touban departementtiin kuuluvat Diomanin, Foungbesson, Guintéguélan ja Touban aliprefektuurit. Kuntia ovat Guintéguéla ja Touba.

Touban kautta kulkee Manin ja Odiennén välinen maantie A7. Seudun pääelinkeino on maatalous. Aikaisemmin siellä viljeltiin puuvillaa, mutta nykyään kaupunkia ympäröivät munuaispuuplantaasit. Nähtävyyksiä ovat lähistöllä sijaitsevat Godufun ja Zaalan danikylät omaperäisine kulttuuriperinteineen ja vuorimaisemineen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Résultats RGPH 2014: Population communale résidente au 15 mail 2014 *Institut national de la statistique*. Viitattu 6.2.2022.
2. 1 2  Répertoire des localités: Région du Bafing *Institut national de la statistique*. Viitattu 6.2.2022.
3. 1 2  Daddieh, Cyril K.: *Historical Dictionary of Cote d'Ivoire, third edition*, s. 455. London: Rowman & Littlefield, 2016. ISBN 978-0-8108-7186-1.
4. ↑  Instruments de recherche en ligne *Archives nationales d’outre-mer*. Viitattu 6.2.2022.
5. 1 2  Sykes, Tom: *Ivory Coast: The Bradt Travel Guide*, s. 187–189. Chalfont St Peter: Bradt Travel Guides, 2016. ISBN 978-1-78477-004-4.
**Kōhei Horikoshi** (jap. 堀越 耕平, s. 20. marraskuuta 1986) on japanilainen mangataiteilija.

Hänet tunnetaan parhaiten supersankariaiheisen *My Hero Academia* -mangasarjan kirjoittajana ja kuvittajana. Sarja on julkaistu Shūeishan shōnen manga -lehdessä *Weekly Shōnen Jump*. Toho High Schoolista ja Nagoyan taideyliopistosta valmistunut Horikoshi on kotoisin Aichin prefektuurista. Hän oli entinen Yasuki Tanakan assistentti, joka loi mangasarjat *Summer Time Rendering*, *Hitomi no Catoblepas* ja *Kagijin*. Horikoshi kertoi, että hänen suosikkimangasarjansa lapsena olivat *Dragon Ball*, *One Piece* ja *Naruto*. Hän sai vaikutteita myös manga-artisti Yuko Osadasta. Horikoshi on myös amerikkalaisten supersankarisarjakuvien fani, joista hän eniten fanittaa Marvel Comicsia, joka oli yksi tärkeimmistä inspiraatioista *My Hero Academiaan*.

Lähteet
-------

1. ↑  Kōhei HORIKOSHI *animenewsnetwork.com*. Viitattu 19.9.2023. (englanniksi)
2. ↑  Deb Aoki: Interview: My Hero Academia Creator Kohei Horikoshi *animenewsnetwork.com*.  24.8.2018. Viitattu 19.9.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Brais Méndez Portela** (s. 7. tammikuuta 1997 Mos, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Sociedadia ja on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura
---------------

Méndez liittyi galicilaisseura Celta Vigon junioriakatemiaan vuonna 2012. 7. syyskuuta 2014 hän teki ensiesiintymisensä seuran reservijoukkueessa maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä ottelussa Real Murciaa vastaan.

4. syyskuuta 2016 Méndez teki ensimmäisen maalinsa ammattilaisurallaan 3–1-voittoon päättyneessä ottelussa CD Palenciaa vastaan. 21. elokuuta 2017, vietettyään koko harjoituskauden edustusjoukkueen mukana, hän solmi vuoteen 2021 ulottuvan sopimuksen seuran kanssa.

21. syyskuuta 2017 Méndez pelasi ensimmäisen ottelunsa seuran edustusjoukkueessa kotitasapelissä Getafea vastaan. Ensimmäisen maalinsa edustusjoukkueessa hän teki 31. maaliskuuta 2018 ottelussa Athletic Bilbaota vastaan.

Maajoukkueura
-------------

Méndez sai ensimmäisen kutsunsa Espanjan maajoukkueeseen 8. marraskuuta 2018, kun hänet nimettiin miehistöön Kroatiaa ja Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan pelattaviin maaotteluihin. Ensiesiintymisensä maajoukkeessa hän teki 18. marraskuuta 2018 Las Palmasissa pelatussa ystävyysottelussa Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan, jossa hän viimeisteli myös ottelun ainoan maalin.

Lähteet
-------

1. ↑  Brais Méndez, la zurda de oro de A Madroa Canteira Celeste. Viitattu 25.11.2018. (espanjaksi)
2. ↑  Al Celta B le basta con un gol La Voz de Galicia. Viitattu Viitattu 25.11.2018. (espanjaksi)
3. ↑  El Celta B logra en Palencia el primer triunfo de la temporada Faro de Vigo. Viitattu 25.11.2018. (espanjaksi)
4. ↑  Brais Méndez amplía cuatro años su contrato con el Celta AS. Viitattu 25.11.2018. (espanjaksi)
5. ↑  Ángel se cuela en la fiesta de Maxi Marca. Viitattu 25.11.2018. (espanjaksi)
6. ↑  Al Athletic le sobró el añadido Marca. Viitattu 25.11.2018. (espanjaksi)
7. ↑  Spain edge Bosnia to end 2018 Marca. Viitattu 25.11.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Brais Méndezin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
* Brais Méndezin tilastot Soccerway-sivustolla (englanniksi)

Real Sociedad – Primera División
1 Remiro |
2 Sola |
3 Zubimendi |
4 Illarramendi |
5 Zubeldia |
6 Elustondo |
7 Barrenetxea |
8 Merino |
9 Fernández |
10 Oyarzabal |
11 Cho |
12 Muñoz |
13 Zubiaurre |
14 Kubo |
15 Rico |
16 Guevara |
17 Navarro |
18 Gorosabel |
19 Sørloth |
20 Pacheco |
21 Silva |
22 Turrientes |
23 Méndez |
24 Le Normand |
25 Sadiq |
Valmentaja Alguacil
**Kuusamon hirvenpää** on Pohjois-Pohjanmaalla Kuusamossa vuonna 2023 löytynyt reikäaseen kappale, jonka päässä sijaitsee hirvenpään muotoon veistetty koriste. Näitä hirvenpääaseeksi kutsuttuja esinelöytöjä on tehty verrattain vähän, mikä nostaa löydön tieteellistä arvoa. Sitä on verrattu Säkkijärven hirvenpäähän ja Huittisten hirvenpäähän. Esine on luetteloitu Museoviraston kokoelmiin tunnuksella KM 45024.

Kuvaus
------

Esine on veistetty plastiseen kivilajiin, hiottu ja koristeltu naarmuttamalla, tikkaamalla tai hiomalla. Hirvenpää on sijainnut kirveen hamarapuolella ja kirveen terä on katkennut varttamisreiän kohdalta ja kadonnut. Kappale painaa 319 grammaa, se on 17,3 senttimetriä pitkä, ja 3,2–5,3 senttimetriä paksu. Se on alustavasti arvioitu samanaikaiseksi Säkkijärven hirvenpään kanssa, joka muistuttaa sitä suuresti sekä motiivin että työn jäljen perusteella. Vaikka Kuusamon hirvenpään kivilaji on vielä määrittämättä, arvellaan sen valmistuspaikaksi Aunuksen Karjala, missä Säkkijärven hirvenpääkin olisi valmistettu. Ajoitus on vielä väljästi 2000–1000 eaa. eli kivikauden loppupuolelta.

Hirvenpään yksityiskohtia ovat esimerkiksi hirvenpään muoto, silmäkuopat, korvanlehdet, suuaukon reikä ja sierainaukon kuopanteet. Korvien välistä turpaan on uurrettu kolme rinnakkaista viivaa, kaulanpuolelle ja korviin uurrettu kuusenhavukuviot ja sekä sierainaukosta korviin että leuan alla on tikatut pisterivit. Reikäkirveen varttamiseen tehty reikä on suhteellisen pieni.

Historiaa
---------

Hirvenpääesineen löysivät Raimo ja Pirkko Virpi omalta kesämökiltään kaivaessaan maata maakiven ympäriltä toukokuussa 2023. He ilmoittivat löydöstään Pohjois-Pohjanmaan museolle, joka toimitti esineen Museoviraston haltuun. Esine on vuonna 2023 saanut suuren mediahuomion ja se asetetaan aluksi näyttelyyn 16. kesäkuuta avautuvaan Metsien kuninkaalliset -näyttelyyn Hämeen linnaan, joka päättyy 31. tammikuuta 2024.

Katso myös
----------

* hirvenpääsauva

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kuusamosta löytynyt kivikautinen hirvenpääkirves – yksi merkittävimmistä esihistoriallisista löydöistä Suomen alueella *museovirasto.fi*.  8.6.2023. Helsinki:  Museovirasto. Viitattu 12.6.2023.
2. 1 2 3  Degerman, Risto: Mökkirannasta paljastui kivien perkaamisen yhteydessä kivikautinen harvinaisuus – hirvenpäätä muistuttava kirves on säilynyt poikkeuksellisen hyvin *yle.fi*.  9.6.2023. Helsinki:  Yleisradio. Viitattu 12.6.2023.
3. 1 2 3  Härkönen, Anne: Kuusamolaisesta mökki­rannasta löytyi kivi­kautinen hirven­pääkirves *hs.fi*.  9.6.2023. Helsinki:  Helsingin Sanomat. Viitattu 12.6.2023.
4. 1 2  Hirvenpääkirves (Museovirtaston valokuvia) *museovirasto.kuvat.fi*.  2023. Helsinki:  Museovirasto. Viitattu 12.6.2023.
**Lamposaaren työväentalo** sijaitsee vuokratontilla Lappeenrannan kaupungin Lamposaaressa. Lamposaareen on säännöllinen lauttayhteys. Pihapiirissä on myös tanssilava.

Lamposaaren tanssilava.

Rakennus
--------

Työväentalo on valmistunut vuonna 1910, ja sitä on laajennettu vuonna 1920. Rakentaminen on rahoitettu osittain omalla rahalla ja osittain velkarahalla.

Talo on hirsirunkoinen ja vuorattu laudoilla. Talo on maalattu punaiseksi. Alkuperäinen pärekate on muutettu vuonna 1958 peltikatteeksi. Sisäkatto on pahvitettu, ja sisäseinillä on paneeli ja pahvi. Nämä on uusittu vuonna 1958. Talossa on uunilämmitys. Talossa ei ole vesijohtoa, viemäriä eikä wc:tä.

Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, kaksi eteistä, kahden huoneen ja keittiön asunto. Salissa on ruokailutilat noin sadalle hengelle. Näyttämöllä on alkuperäiset kulissit. Vuonna 1920 rakennetussa lisäsiivessä on maskeeraushuone ja kamari. Keittiössä on kylmätilat, kaasuliesi ja puuhella sekä kahvin- ja vedenkeittimet, mikroaaltouuni ja astiasto. Juokseva kylmä vesi tulee porakaivosta. Ulkorakennuksessa on käymälät ja puuliiteri. Tanssilavalla on esiintymislava orkesterille ja irrotettavat muovisermit ikkuna-aukoissa. Ulkona on grillikatos ja kioski.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja ja urheiluharjoituksia.(1982) Oman toiminnan lisäksi taloa vuokrataan ulkopuolisille juhliin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Leskelä, Anssi: *SDP:n työväentalot*. Työväen Sivistysliitto, 2018.
2. 1 2 3 4  Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
*Pimeä metsä* newyorkilaisen Siena Collegen opiskelijoiden toteuttamana 2009.
**Pimeä metsä** (*Into the Woods*) on James Lapinen librettoon perustuva, Stephen Sondheimin säveltämä ja sanoittama musikaali, joka tuli ensi-iltaan New Yorkin Broadwayllä 1987. Sitä ennen se kantaesitettiin San Diegon Old Globe Theaterissa edellisenä vuonna. Se sai Tony-palkinnot parhaasta käsikirjoituksesta, musiikista ja naisroolista musikaalissa (Joanna Gleason).

Tarina sekoittaa ja yhdistelee monia Grimmin veljesten satuja, etenkin *Punahilkkaa, Tuhkimoa, Tähkäpäätä* sekä *Jaakkoa ja pavunvartta*. Lapine ja Sondheim sanovat saaneensa innoitusta teokseen myös Bruno Bettelheimin tietoteoksesta *Satujen lumous: Merkitys ja arvo* (1975).

Tuotantoja
----------

Musikaalia on esitetty erityisesti englanninkielisinä versioina (*Into the Woods*) eri puolilla maailmaa. Musikaali toteutettiin Turun kaupunginteatterissa vuonna 2003 nimellä *Pimeä metsä* Mikko Koivusalon suomentamana ja Tiina Brännaren ohjaamana. Rooleissa nähtiin muiden muassa Sinikka Sokka (noita), Jaana Järvinen (äiti), Anu Hälvä (Tuhkimo), Kirsi Tarvainen (leipurin vaimo) ja Juha-Pekka Mikkola (Jaakko). Tammikuussa 2012 *Pimeän metsän* toteutti Tiirismaan lukio Lahdessa. Vuonna 2023 Lapin ylioppilasteatteri toteutti ja tuuotti Pimeä Metsä -musikaalin Rovaniemellä Kulttuuritalo Wiljamissa.

Musikaalista julkaistuja tallenteita
------------------------------------

RCA julkaisi vuoden 1987 alkuperäisen Broadway-tuotannon musiikkialbumina 1990 ja vuoden 1991 Lontoon-tuotannon vuonna 1991. Vuoden 1991 Broadway-tuotanto tallennettiin DVD-levylle, jonka julkaisi Image Entertainment. Vuoden 2002 uusintatuotannosta Broadwayllä julkaisi musiikkialbumin Nonesuch-levymerkki samana vuonna.

Vuonna 2014 sai ensi-iltansa musikaalin elokuvasovitus *Into the Woods*, jonka ohjasi Rob Marshall James Lapinen käsikirjoituksesta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Into the Woods (Arkistoitu – Internet Archive), Drama for Students, 2009 Cengage Learning. Vaatii HighBeam-tilauksen. Viitattu 29.11.2015.
2. ↑  Kajava, Jukka: *Kirves mummon mökissä – Turun kaupunginteatterin aikuismusikaali vie satujen piilotajuntaan.* Helsingin Sanomat. 14.9.2003.
3. ↑  Pimeä metsä, Ilona-esitystietokanta, Teatterin tiedotuskeskus, viitattu 14.4.2015.
4. ↑  Huimaavan upea musikaali Lahden Broadwaylla, Lahen uutiset, vuodatus.net 14.1.2012, viitattu 15.4.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pimeä metsä** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Into the Woods
**Megáli Préspa** (kreik. Μεγάλη Πρέσπα) eli *Suuri Préspa(järvi)* tai vain **Préspa** (kreik. Πρέσπα, alb. *Liqeni i Prespës*, mak. Преспанско Езеро) on Préspajärviin kuuluva järvi Albanian, Kreikan ja Pohjois-Makedonian rajalla. Sen pinta-ala on noin 273 neliökilometriä.

Megáli Préspa -järveä ja Golem Gradin saari.
Suurin osa järvestä on Pohjois-Makedonian alueella ja toiseksi suurin osa Albanian alueella. Pohjois-Makedoniassa se on maan toiseksi suurin järvi Ohridjärven jälkeen. Kreikan alueella järvestä on noin 39,4 neliökilometriä, mikä tekee siitä maan seitsemänneksi suurimman luonnonjärven. Järvi sijaitsee noin 855 metrin korkeudella merenpinnasta ja sen suurin syvyys on 55 metriä. Megáli Préspa on vuorten ympäröimä. Sen itäpuolella sijaitsee Baba- eli Varnoúntas-vuori. Järvessä sijaitsevat pienet saaret Golem Grad ("Suuri kaupunki", Pohjois-Makedoniassa) ja Maligrad ("Pieni kaupunki", Albaniassa).

Megáli Préspan eteläpuolella sijaitsee Mikrí Préspa eli Pieni Préspajärvi. Järvet erottaa noin kilometrin levyinen kannas. Kreikan alueella järvet sijaitsevat niistä nimensä saaneessa Préspeen kunnassa Flórinan alueyksikön alueella Länsi-Makedoniassa. Järven Kreikan-puoleisella rannalla sijaitsevat Psarádesin ja Laimósin kylät.

Järvien alue on kehittynyt turisti- ja luontokohteeksi 1970-luvun jälkeen. Tätä ennen alue oli suljettua raja-aluetta.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Prespa Lakes *Greece Travel Secrets*. Viitattu 19.9.2016.
2. 1 2 3  Small and Big Prespa *Visit Greece*.  Arkistoitu 14.9.2016. Viitattu 19.9.2016.
3. 1 2 3  Prespa Lake *Exploring Macedonia*. Viitattu 19.9.2016.
4. ↑  Lake Prespa *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 19.9.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Megáli Préspa** Wikimedia Commonsissa
Urho Kähkönen esittelee kuivaneulatyötään konstellaationa purkinkansille Kajaanin taidemuseossa 3.2.2019
**Urho Kähkönen** (s. 23. tammikuuta 1967 Kuhmo) on suomalainen kuvataiteilija, joka käyttää monenlaista tekniikkaa, kuten kuvataidetta, videotaidetta, veistostaidetta ja erilaisia sekatekniikoita sekä yhteisöteoksia. Hän on toiminut erilaisissa työtehtävissä Etelä-Suomessa. Hän on suorittanut tutkinnon Turun taiteen ja viestinnän oppilaitoksen elokuva- ja videoilmaisun nelivuotisella linjalla 1999.

Kähkönen palasi synnyintilalleen Kuhmon Kuusamonkylään vuonna 2008 vapaaksi taiteilijaksi, ja hän työskentelee myös opettajana kansalaisopistossa. Kähkönen on hyvin tuottelias ja arvostettu. Hän on ollut mukana useissa kutsunäyttelyissä, myös ulkomailla, ja yksityisnäyttelyitä on hänellä ollut yli 20. Hänellä on alkuvuodesta oma näyttely Kajaanin taidemuseossa alkuvuodesta 2019. Hänen mottonaan on pyrkimys valoon, koska kokee nykyajassa paljon pimeitä piirteitä. Myös Kähkösen kotimaisemia pidetään merkittävänä taiteellisena ympäristötekona.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) Pieni taidegalleria
2. 1 2  Seppo Turunen: Maailma tarvitsee valoa!.  *Kainuun Sanomat*, 13.12.2018, s. 14-15.
3. ↑  Sanna Kähkönen: Onko tässä pääsiäisen värikkäin puu? Munatalkoot rikkoivat hoivakotien rutiinin *Yle Uutiset*.  1.4.2018. Viitattu 17.12.2018.
4. ↑   Kuvataiteilijamatrikkeli
5. ↑  Tanja Nuotio: Katso kuvat: Näistä maisemistaUrho Kähkönen palkittiinArkistoitu kopio *Kainuun Sanomat*.  3.10.2015.  Arkistoitu 18.12.2018. Viitattu 17.12.2018.

Lähes valmis Kallio-maalaus Suomen taiteilija seuran residenssissä Marbellassa syyskuussa 2019

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* 
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
Toinen kahdesta kunniatemppelistä vuonna 1936.
Temppelin perustuksia vuonna 2015 kuvattuna.
**Ehrentempel** eli **kunniatemppelit** olivat kaksi Münchenin Königsplatz-aukion itälaidalla vuosina 1935–1947 sijainnutta hautamuistomerkkiä, joihin oli haudattu vuoden 1923 epäonnistuneessa oluttupavallankaappauksessa surmansa saaneet 16 kansallissosialistisen puolueen (NSDAP) "marttyyriä".

Kunniatemppelit suunnitteli arkkitehti Paul Ludwig Troost osaksi Königsplatzin itäreunalle rakennettua edustusrakennusten kokonaisuutta. Natsipuolueen johtaja Adolf Hitler tilasi suunnitelman Troostilta jo vuonna 1931, mutta se voitiin toteuttaa vasta natsien noustua Saksassa valtaan pari vuotta myöhemmin. Weimarin tasavallan viranomaiset eivät vuonna 1923 olleet sallineet edes vallankaappausyrityksessä kuolleiden hautaamista yhteishautaan. Kunniatemppelit vihittiin vallankaappausyrityksen 12-vuotispäivänä 9. marraskuuta 1935. Ne sijaitsivat symmetrisesti Königsplatzille johtavan kadun molemmin puolin, myöhemmin valmistuneiden kahden puolueen virastotalon välissä ja samalla vanhan puoluetalon Braunes Hausin vieressä. Temppeleiden tieltä purettiin Königsplartzin vanhimmat rakennukset, muun muassa arkkitehti Karl von Fischerin kotitalo.

Vainajat olivat temppeleissä suurissa valurautaisissa sarkofagimaisissa arkuissa, jotka oli sijoitettu pylväiden ympäröimään avoimeen atrium-tilaan. Kansallissosialistisen opin mukaan kunniatemppeleihin haudatut marttyyrit vartioivat maanpäällisestä haudastaan Saksan kansaa. Königsplatzilla järjestettiin vuosittain puolueen uusien jäsenten valatilaisuuksia, joissa marttyyrivainajat olivat mukana "veritodistajina".

Toisen maailmansodan jälkeen amerikkalaisten miehitysjoukkojen komentaja kenraali Dwight Eisenhower määräsi kesäkuussa 1945 poistamaan natsi-ideologiaan liittyneen muistomerkin. Vainajat siirrettiin takaisin alkuperäisiin hautoihinsa ja rauta-arkut sekä soihtumaljat sulatettiin, jotta niistä ei tulisi natsien pyhäinjäännöksiä. Itse temppelit tuhottiin viimein tammikuussa 1947 räjäyttämällä, vaikka myös niiden uusiokäyttöä oli harkittu. Temppeleiden sokkelit ovat edelleen näkyvissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Eero Kuparinen: "Tavoitteena loistava menneisyys – klassismi Hitlerin Saksassa", s. 197–200, 203 teoksessa *Kivettyneet ihanteet? Klassismin nousu maailmansotien välisessä Euroopassa* (toim. Marja Härmänmaa & Timo Vihavainen). Atena, Jyväskylä 2000.
2. ↑  Ehrentempel (saksaksi) Münchens Denkmäler. Viitattu 9.4.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ehrentempel** Wikimedia Commonsissa
**Filopappoksen muistomerkki** (kreik. Μνημείο Φιλοπάππου, *Mnimeío Filopáppou*) eli *Filopappoksen monumentti* on Gaius Julius Philopappuksen eli Filopappoksen hautamuistomerkki, joka sijaitsee siitä nimensä saaneen Filopáppou-kukkulan eli Muusien kukkulan korkeimmalla kohdalla Ateenan eteläosassa.

Filopappoksen muistomerkin rauniot.
Filopappos oli Kommagenen prinssi ja aikansa merkittävimpiä Rooman valtakunnassa eläneitä kreikkalaisia, joka hoiti merkittäviä tehtäviä keisari Trajanuksen aikana. Hänen kuoltuaan noin vuonna 114–116 ateenalaiset antoivat pystyttää hänen hautamuistomerkkinsä Muusien kukkulalle. Muistomerkki valmistui vuonna 119.

Muistomerkki oli 9,8 metriä korkea ja 9,3 metriä leveä. Se oli tehty Pentelikon-vuoren valkoisesta marmorista ja rakennettu 3,08 metriä korkealle kiviselle jalustalle. Rakennelman sisällä oli Filopappoksen hautakammio. Muistomerkin julkisivu oli Akropoliille päin. Hautamuistomerkki sijaitsi poikkeuksellisesti Ateenan kaupungin alueen sisäpuolella. Tämä seikka sekä muistomerkin suuri koko antavat olettaa, että Filopappos oli merkittävä hyväntekijä Ateenan kaupungille.

Muistomerkki säilyi lähes sellaisenaan 1400-luvulle saakka, jolloin Cyriacus Anconalainen (Ciriaco de' Pizzicolli) vieraili paikalla ja teki muistiinpanoja sen piirtokirjoituksista. Nykyisin muistomerkki on raunioitunut. Siitä on jäljellä osa, jossa on syvennykset Filopappoksen sekä tämän isoisän Antiokhos IV:n patsaille. Patsaiden alla on friisi, joka kuvaa Filopappoksen tuloa Ateenaan Rooman konsulina vuonna 109.

Muistomerkin alueella suoritettiin arkeologisia tutkimuksia vuonna 1898 ja se kunnostettiin seuraavana vuonna. Alueella on suoritettu kaivauksia myös muun muassa 1940-luvulla.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Philopappos Monument *The Ancient City of Athens*. Viitattu 9.3.2015.
2. 1 2  Philopappos Hill *A View on Cities*.  Arkistoitu 26.2.2015. Viitattu 9.3.2015.
3. 1 2 3  Philopappos Monument *Welcome to Athens*. Viitattu 9.3.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Filopappoksen muistomerkki** Wikimedia Commonsissa
Jerome Frank vuonna 1939
**Jerome Frank** (10. syyskuuta 1889, New York City, New York – 13. tammikuuta 1957, New Haven, Conneticut) oli yhdysvaltalainen oikeustieteilijä. Akateemisen uransa ohella hän toimi Yhdysvaltain arvopaperi- ja pörssikomission pääjohtajana sekä Yhdysvaltain toisen tuomiopiirin vetoomustuomioistuimen tuomarina.

Frank oli yksi amerikkalaisen oikeusrealismin jyrkimpiä edustajia, ja hän myös sovelsi psykoanalyysia oikeudelliseen ratkaisutoimintaan. Frank kiisti kokonaan yksittäistä oikeusratkaisua edeltävien ja tuomaria velvoittavien oikeussääntöjen olemassaolon. Hänen mukaansa oikeus on tilannesidonnainen ilmiö, joka koostuu yksittäisistä ratkaisuista abstraktien sääntöjen sijaan, eikä siitä voida puhua yli-individuaalisena normijärjestelmänä yleispätevässä mielessä. Oikeudellinen ratkaisu syntyy, kun tuomari reagoi jutussa esitettyihin tosiseikkoihin määrätyllä tavalla, mihin vaikuttavat tuomarin yksilölliset ratkaisumotiivit, kuten ideologiset preferenssit, torjunnan kohteet ja suoranaiset ennakkoluulot. Frankin psykoanalyyttisen tulkinnan mukaan juristien oikeusvarmuuden kaipuu ja usko tuomarin erehtymättömyyteen oikeusriidan ratkaisijana ovat osoitus juristikunnan henkisestä kypsymättömyydestä ja lapsenomaisesti auktoriteetin kaipuusta.

Lähteet
-------

* Laakso, Seppo: *Lainopin teoreettiset lähtökohdat*. Tampere: Tampereen yliopisto, 2012.
* Siltala, Raimo: *Oikeudellisen ajattelun perusteet - Pääsykoekirja 2/2010*. Turku: Turun yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta, 2010.

### Viitteet

1. ↑  Laakso 2012, s. 73
2. ↑  Siltala 2010, s. 111


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |