recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Michael Courtney** (5. helmikuuta 1945 – 29. joulukuuta 2003) oli Apostolinen nuniatuuri Burundiin ja Eanach Dúinin arkkipiispa.

Michael Aidan Courtney syntyi Summerhillissä, Nenaghissa, Tipperaryn kreivikunnassa. 

Hän meni Clonfert-seminaariin ja hänet vihittiin papiksi 9. maaliskuuta 1968. Hän astui Pyhän istuimen diplomaattiseen palvelukseen vuonna 1980 ja työskenteli Etelä-Afrikan, Senegalin, Intian, Jugoslavian, Kuuban, Egyptin nuniatuurin palvelukissa. Hänet nimitettiin Euroopan neuvoston erityislähettilääksi ja pysyväksi tarkkailijaksi Strasbourgiin.

Paavi Johannes Paavali II nimitti Courtneyn apostoliseksi nuniaatuuriksi Burunndiin ja Eanach Dúinin arkkipiispaksi 18. elokuuta 2000. Hän vastaanotti 12. marraskuuta 2000 Pyhän Marian, Nenaghin Roomankirkon kirkon arvon kardinaali Francis Arinzetä, jumalallisen jumalanpalveluksen seurakunnan kardinaaliprefektiltä

Kuolema ja hautajaiset
----------------------

Joulukuussa 2003, kun hän palasi Bujumburaan pastoraalisista tehtävistä aseistautunut aseryhmä ampui hänen autoonsa, kun hän ajoi Minagon läpi, joka oli noin 30 kilometrin päästsä pääkaupungista Bujumburasta etelään. Arkkipiispa Courtneyyn oli osunut päähän, olkapäähän ja jalkaan ja kuoli verenvuotoon kirurgisessa sairaalassa. Hän oli 58-vuotias. Arkkipiispa Courtneyyn oli ollut keskeinen tekijä edellisen kuukauden aikajan allekirjoittaessa Burundin hallituksen ja tärkeimmän hutu oppositio-ryhmän välisen rauhansopimuksen. Sotilaalliset Hutun ryhmän kansalliset vapautusjoukot, jotka olivat kieltäytyneet allekirjoittamasta sopimusta, ilmoittivat etteivät he olleet murhanneet Courtneytä.

Hautajaisiin osallistui kardinaalit Arinze ja Desmond Connell, arkkipiispa Seán Brady, paavin nuniatuuri Giuseppe Lazzarotto ja muut tunnetut piispat ja papit kaikkialta Irlannista. Irlannin puolustusministeri Michael Smith edusti Irlannin hallitusta hautajaisissa. 

Arkkipiispa Courtney haudattiin Dromineeriin, Tipperaryn kreivikuntaan Lough Dergin rannalle, lähelle hänen kotipaikkaa Nenaghia.

Lähteet
-------

1. ↑  Tributes paid to Archbishop Michael Courtney *News*.  30.12.2003. The Irish Times. Viitattu 4.4.2020. (englanniksi)
2. ↑  Vatican Official Is Killed by Gunmen in Burundi *World News*.  30.12.2003. The New York Times. Viitattu 13.6.2019. (englanniksi)
3. ↑  God's ambassadors *International*.  19.7.2007. The Economist. Viitattu 13.6.2019. (englanniksi)
4. ↑  Burundi rebels threaten Bishop *Africa News*.  31.12.2003. BBC News. Viitattu 13.6.2019. (englanniksi)
5. ↑  Funeral of archbishop takes place in Nenagh *News*.  3.1.2004. The Irish Times. Viitattu 13.6.2019. (englanniksi)
6. ↑  Nenagh and Dromineers fond farewell to beloved Archbishop *Regionals*.  8.1.2004. The Independent. Viitattu 13.6.2019. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Irlanti

 |

 |
**Michael Jai White** (s. 10. marraskuuta 1967 Brooklyn, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja itämaisten taistelulajien taitaja. Hänet tunnetaan sarjakuvasankari Spawnin roolista hahmon nimikkoelokuvassa.

Ura
---

White aloitti näyttelemisen elokuvissa 1980-luvun lopulla elokuvissa *Toxic Avenger II* ja *The Toxic Avenger Part III: The Last Temptation of Toxie*. Hänellä oli sittemmin 1990-luvun alussa sivurooli elokuvissa *Teinimutanttininjakilpikonnat 2: Mönjän salaisuus* ja *Täydellinen sotilas*. White sai lopulta vuonna 1995 ensimmäisen pääroolinsa televisioelokuvassa Tyson, jossa hän esitti raskaansarjan nyrkkeilijää, Mike Tysonia. Kaksi vuotta myöhemmin White nousi julkisuuteen *Spawn*-elokuvan myötä, joka teki hänestä ensimmäisen afroamerikkalaisen näyttelijän, joka on esittänyt supersankaria. White huomioitiin roolistaan Blockbuster Entertainment -ehdokkuudella valkokankaan uutena tulokkaana. Hän esiintyi elokuvan jälkeen vuonna 1999 Jean-Claude Van Dammen kanssa *Täydellisen sotilaan paluussa* ja vuonna 2001 sivuroolissa Steven Seagalin *Exit Woundsissa*.

2000-vuosikymmenellä White teki enemmän televisiorooleja muun muassa *Käytäväpeliä-sarjassa*, *Soul Foodissa*, *CSI: Miamissa* ja *Clubhousessa*. Lisäksi hän teki muutamia äänirooleja animaatiosarjoihin *Static Shock*, *Justice League* ja *Justice League Unlimited*. Vuonna 2006 Whitelle oli päärooli elokuvassa *Teräskehä 2*, jossa hän esitti alkuperäisessä elokuvassa Ving Rhamesin esittämää George Chambersia. Televisioroolien ohella Whitella oli pienirooli elokuvassa *Yön ritari* vuonna 2008, esitettyään rikospomo Gambolia. Sittemmin vuonna 2009 White esiintyi pääosassa tuottamissaan ja käsikirjoittamassaan elokuvissa *Black Dynamite* ja *Blood and Bone*.

Yksityiselämä
-------------

White alkoi harrastamaan kamppailulajeja neljävuotiaana Jujutsulla ja jatkoi myöhemmin seitsemänvuotiaana Shotokan karatella ja Kobudolla, joista saatuaan mustan vyön hän siirtyi kyokushiniin. Hänellä on yhteensä seitsemästä eri kamppailulajista musta vyö. Karaten tyylisuunnista hänellä on 2. danin musta vyö Kyokushinista ja 1. danin musta vyö Gōjū-ryūsta ja Shotokanista. Lisäksi hänellä on musta vyö taekwondossa, kobudossa, tang soo dossa ja wushussa.

Lähteet
-------

1. ↑  Michael Jai White *NNDB* Viitattu 8.10.2011 (englanniksi)
2. ↑  Michael Jai White is first Black comic superhero to star on the movie screen in 'Spawn.' *JET* 22.9.1997 Viitattu 8.10.2011 (englanniksi)
3. ↑  About Us (Arkistoitu – Internet Archive) *victorydojofitness.com* Viitattu 2.9.2014 (englanniksi)
4. ↑  Male Celebs Who Practice Martial Arts.  *JET*, syyskuu, 2001. vsk, s. 38-39.  (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Intiön vesitorni
**Oulun Vesi** on Oulun kaupungin omistama kunnallinen liikelaitos, joka vastaa Oulun vesihuollosta. Laitos vastaa sekä talousveden jakelusta että jätevesien käsittelystä. Kaupungin organisaatiossa Oulun Vedestä vastaa liikelaitosten lautakunta.

Vesilaitos perustettiin vuonna 1902, kun kaupunginvaltuusto hyväksyi suunnitelman, jossa kaupunkiin rakennettaisiin kaksi pientä vesitornia tai pikemminkin vesisäiliötä juomaveden jakeluun ja niihin vedettäisiin juomavesijohto Koskenniskan Kurkelanrantaan rakennettavasta pumppuhuoneesta. Toinen arkkitehti Albertina Östmanin vuonna 1902 suunnittelema vesisäiliö rakennettiin Palokunnan puistoon Pakkahuoneenkadun ja Uusikadun risteykseen ja toinen arkkitehti Viktor Sucksdorffin suunnittelema säiliö Heinätorin puistoon. 

Vesilaitoksen ensimmäinen varsinainen vesitorni rakennettiin Intiönkankaalle. Arkkitehti J.S. Sirénin vuonna 1925 suunnittelema vesitorni otettiin käyttöön vuonna 1927. Vanhalla vesitornilla selvittiin vuoteen 1969 saakka, jolloin otettiin Puolivälinkankaan vesitorni. Uusin vesitorni on vuonna 1993 valmistunut Maikkulan vesitorni, joka on ulkonäöltään hyvin samankaltainen kuin Puolivälinkankaan vesitorni.

Vesilaitoksen nimenä oli perustamisesta aina vuoteen 1946 saakka vesijohtolaitos, vuosina 1946–1993 vesilaitos, vuosina 1993–2000 vesihuoltolaitos ja vuodesta 2000 lähtien Oulun Vesi.

Lähteet
-------

* Manninen, Turo: *Ei vettä rantaa rakkaampaa: Oulun vesilaitos vuosina 1902–2002*. Oulu: Painotalo Suomenmaa, 2002. ISBN 951-9234-97-7.

### Viitteet

1. ↑  Jouni Lähdemäki Oulun Veden johtajaksi (pdf)  25.3.2008. Oulun Vesi. Viitattu 29.1.2008. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Oulun Vesi vuosikertomus 2006 (pdf)  2007. Oulu:  Oulun Vesi. Viitattu 29.1.2008.
3. ↑  Manninen, T. (2002) s. 32–33, 39
4. ↑  Manninen, T. (2002) s. 60
5. ↑  Manninen, T. (2002) s. 202

Aiheesta muualla
----------------

* Oulun Vesi
Michael Buffer vuonna 2007
**Michael Buffer** (s. 2. marraskuuta 1944 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen kehäkuuluttaja. Hänet tunnetaan erityisesti vuonna 1984 lanseeraamastaan lauseesta, jonka hän lausuu suureen ääneen ja viimeistä sanaa venyttäen jokaisen kuuluttamansa nyrkkeilytapahtuman pääottelun alkajaisiksi: *"Let’s get ready to rumble!"* (vapaasti käännettynä *"Rähinä alkakoon!"*). Hän rekisteröi lauseen tavaramerkiksi vuonna 1992 ja on sen jälkeen vuoden 2019 loppuun mennessä tienannut sillä yli 350 miljoonaa euroa lisensioimalla iskulausettaan muun muassa mainoksiin, tietokonepeleihin ja popkappaleisiin.

Buffer aloitti kehäkuuluttajan uransa vuonna 1982 toimittuaan sitä ennen autokauppiaana. Hän on kuuluttanut useimmat merkittävimmistä nyrkkeilyn maailmanmestaruusotteluista 1980-luvulta alkaen, ja kuuluttaa nyrkkeilyn lisäksi showpainiotteluita. Buffer voi tienata yhdestä kuulutuksestaan jopa miljoona dollaria. Hän on esiintynyt roolissa tai itsenään useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten *Rocky Balboa*, *Taistelija*, *Simpsonit*, *South Park*, *Entourage* ja *Kauniit ja rohkeat*.

Buffer selvisi kurkkusyövästä vuonna 2008. Hänen velipuolensa on Ultimate Fighting Championship -kuuluttaja Bruce Buffer ja isoisänsä Johnny Buff, joka voitti nyrkkeilyn kärpässarjan maailmanmestaruuden 1920-luvulla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Michael Buffer Net Worth Celebrity Net Worth. Viitattu 8.7.2012.
2. 1 2  Entinen autokauppias Michael Buffer keksi hakea tavaramerkin viiden sanan lauseelle – tienannut jo yli 350 000 000 euroa *Ilta Sanomat*.  9.12.2019. Viitattu 9.12.2019.
3. ↑  Michael Buffer Internet Movie Databasessa. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**B-tyttöjen SM-sarja** on salibandyn B-tyttöjen korkein sarjataso Suomessa. Sarjan järjestämisestä vastaa Suomen Salibandyliitto. Sarja pelataan yhdessä 10 joukkueen lohkossa yksittäisinä otteluina. Peliaika otteluissa on 3x20 minuuttia tehokasta peliaikaa.

Joukkueet SM-sarjaan selviävät syyskuussa pelattavien SM-karsintojen 10 parasta joukkuetta.

Sarjajärjestelmä
----------------

### Runkosarja

Runkosarja pelataan kaksinkertaisena sarjana, eli jokainen joukkue pelaa kahdeksantoista ottelua. Runkosarjan kuusi parasta etenevät pudotuspeleihin. 7. ja 8. pelaavat pudotuspelikarsinnoissa aluesarjan kahta parasta vastaan.

### Pudotuspelit

Runkosarjan kuusi parasta ja kaksi pudotuspelikarsinnoista tullutta joukkuetta pääsevät pudotuspeleihin. Puolivälierät ja välierät pelataan paras kolmesta ja finaalit paras viidestä. Pronssista pelataan vain yksi ottelu.

Joukkueet 2019–2020
-------------------

  
Josba
ErVi
LASB ed
Northern Stars
TPS
SBS Wirmo
PSS
SSRA
SB-Pro0
Classic

|  |
| --- |
| * **Classic**, Tampere
* **EräViikingit**, Helsinki
* **Josba**, Joensuu
* **LASB ed**, Lahti
* **Northern Stars**, Espoo
* **PSS**, Porvoo
* **SB-Pro**, Nurmijärvi
* **SBS Wirmo**, Mynämäki
* **SSRA**, Oulu
* **TPS**, Turku
 |

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
**France** oli Ranskan laivaston vuonna 1914 valmistunut Courbet-luokan taistelulaiva. Alus valmistui osana vuoden 1911 laivasto-ohjelmaa juuri ennen ensimmäistä maailmansotaa ja se oli sodan ajan Välimerellä valvoen Otrantonsalmen saartoa Adrianmerellä. Alus lähetettiin sisaraluksensa *Jean Bartin* kanssa vuonna 1919 Mustallemerelle tukemaan Venäjän sisällissodan valkoisia. Aluksen miehistö nousi kapinaan huhtikuussa 1919 osittain sotaväsymyksen, kommunismin kannatuksen sekä vaikeiden olosuhteiden vuoksi. Kapinan ja yleisen taistelutahdon heikkouden vuoksi alus palasi vielä kuukauden lopulla Ranskaan. Alus tuhoutui ajettuaan kartoittamaan kariin Ranskan rannikolla vuonna 1922.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Courbet-luokka*
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1. syyskuuta 1910. Alus laskettiin vesille 3. maaliskuuta 1911 ja otettiin palvelukseen 19. marraskuuta 1913.

Palvelus
--------

Alus kuljetti heinäkuussa 1914 presidentti Raymond Poincarén valtiovierailulle Pietariin. Alus määrättiin Ranskaan palattuaan Välimerelle.

Alus ajoi karttaan merkitsemättömälle karille Quiberonin lahdella 26. elokuuta 1922. Alus upposi neljä tuntia myöhemmin. Onnettomuudessa sai surmansa ainoastaan kolme miehistönjäsentä.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Hore, Peter: *Battleships of World War I*. Lontoo, Englanti: Anness Publishing Ltd, 2006. ISBN 1-84476-377-3. (englanniksi)

  

*Courbet*-luokan taistelulaivat

|  |
| --- |
| *Courbet* – *Jean Bart* - *Paris* - *France* |
| Edeltäjä: *Danton*-luokka – Seuraaja: *Bretagne*-luokka |
**Gaius Vibius Volusianus** (k. elokuu 253) oli Rooman keisari vuosina 251–253.

Volusianuksen vanhemmat olivat isä Trebonianus Gallus ja äiti Afinia Gemina Baebiana. Hänellä oli myös sisar, Vibia Galla. Volusianuksen isä Trebonianus Gallus nousi keisariksi vuonna 251, kun edellinen keisari Decius oli kaatunut taistelussa gootteja vastaan. Trebonianus Gallus jakoi aluksi keisariuden Deciuksen pojan Hostilianuksen kanssa, ja Volusianus sai tyytyä *caesarin* (apukeisarin) asemaan. Hostilianus kuoli kuitenkin pian kulkutautiin tai mahdollisesti Galluksen murhauttamana, ja Volusianus ylennettiin keisarin asemaan (*augustus*), isänsä uudeksi kanssahallitsijaksi.

Vuonna 253 Moesia Superiorin maaherra Marcus Aemilius Aemilianus kapinoi keisareita vastaan ja lähti armeijan kanssa kohti Italiaa varmistamaan valtansa. Gallus ja Volusianus kokosivat välittömästi armeijan ja marssivat pohjoiseen tavoitteenaan estää Aemilianuksen pääsyn Italiaan. Gallus lähetti myös käskyn senaattori Publius Licinius Valerianukselle tuoda vahvistuksia Reinin alueen provinsseista. Galluksen armeija liikkui kuitenkin hitaasti ja se oli elokuussa 253 ehtinyt vasta italialaisen Interamnan kaupungin edustalle kun tuli tieto, että Aemilianus oli jo päässyt Italiaan ja eteni nopeasti kohti Roomaa. Kun yhteenotto Galluksen ja Aemilianuksen välillä lähestyi, Galluksen sotilaat tekivät oman tilannearvionsa ja tulivat siihen tulokseen, että on aika vaihtaa puolta. Niinpä he murhasivat Galluksen ja tämän pojan Volusianuksen.

Lähteet
-------

* Arto Kivimäki ja Pekka Tuomisto: *Rooman keisarit*. Karisto, 2005. ISBN 951-23-4546-3.
* Bowman et al.: *The Cambridge Ancient History XII, The Crisis of Empire, A.D. 193–337*. Cambridge University Press, 2005. ISBN 978-0-521-30199-2. (englanniksi)
* R. Scott Moore: Trebonianus Gallus (251-253 A.D.) and Gaius Vibius Volusianus (251-253 A.D.)  1.7.2002. De Imperatoribus Romanis: An Online Encyclopedia of Roman Emperors. Viitattu 17.12.2010. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Cambridge Ancient History, s. 40–41
2. ↑  Moore: *Early Career and Accession*
3. ↑  Rooman keisarit, s. 247
4. ↑  Moore: *Gallus' Reign*

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Volusianus** Wikimedia Commonsissa

* J. J. Mikkola : Keisari Volusianus ja suomalaiset. Oliko Rooman keisari Volusianus tekemisissä suomalaisten kanssa?, Suomen Kuvalehti, 03.03.1928, nro 10, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Hostilianus** | **Rooman keisari**KanssahallitsijaTrebonianus Gallus | Seuraaja:**Aemilianus** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* ISNI
* VIAF

 |

 |
**Michael Cooney** (1967, Lontoo) on englantilainen näytelmäkirjailija, ohjaaja ja tuottaja.

Michael Cooney on tehnyt käsikirjoituksen James Mangoldin vuonna 2003 valmistuneeseen elokuvaan *Identity*. Hänen tunnetuin teatterifarssinsa on vuonna 1996 ensi-illan saanut *Cash On Delivery*, joka tunnetaan suomenkielisillä nimillä *Ilmasta rahaa* ja *Puhtaana käteen*. Lisäksi hän on kirjoittanut isänsä, näytelmäkirjailija Ray Cooneyn kanssa farssin *Voi Veljet! Tom, Dick & Harry*. 

Michael on naimisissa näyttelijä Jessica Collinsin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Voi Veljet! Tom, Dick & Harry.  *Komediateatteri*, 2019, s. 9.
2. ↑  Michael Cooney IMDb. Viitattu 13.10.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**C1-poikien SM-sarja** on Suomen Salibandyliiton järjestämä C1-poikien korkein sarjataso. Sarja pelataan yhdessä 12 joukkueen lohkossa. Ottelut pelataan yksittäisinä.

Sarjajärjestelmä
----------------

Runkosarja pelataan kaksinkertaisena, eli jokainen joukkue pelaa 22 ottelua. Peliaika kaikissa otteluissa on 3 x 20 minuuttia tehokasta peliaikaa. Erätauko kestää 12 minuuttia. Runkosarjan jälkeen 1.-6. sijoittuneet jatkavat pudotuspeleihin, 7.-8. sijoittuneet karsivat pudotuspeleihin pääsystä.

### Pudotuspelit

Runkosarjan 1.-6. sijoittuneet ja kaksi pudotuspelikarsinnoista tulevaa joukkuetta pelaavat pudotuspelit. Joukkueet aloittavat puolivälieristä, joiden voittajat etenevät välieriin. Välierien voittajat kohtaavat finaaleissa ja häviäjät pelaavat pronssiottelun.

Puolivälierät, välierät ja finaalit pelataan paras kolmesta järjestelmällä.

Pudotuspelikarsinnat
--------------------

Pudotuspelikarsinnoissa ratkaistaan viimeiset kaksi SM-sarjan pudotuspelipaikkaa. Karsinnat pelataan kahdessa vaiheessa turnausmuotoisina.

### 1. vaihe

Ensimmäinen vaihe pelataan aluesarjajoukkueiden parhaimmiston kesken 16.-17.3.2019. Joukkueet jaetaan kahteen neljän joukkueen lohkoon, joissa pelataan yksinkertainen sarja. Lohkojen voittajat pelaavat vastakkain pääsystä 2. vaiheeseen.

### 2. vaihe

Toinen vaihe pelataan 23.-24.3.2019. 2. vaiheessa mukana 1. vaiheen voittajan lisäksi 1. divisioonasta 1. ja 2. sekä 1. pudotuspelien voittaja ja SM-sarjasta 7. ja 8.

**Otteluparit:**

(ottelu 1) 1. divarin 1. - 1. vaiheen voittaja  
(ottelu 2) 1. divarin 2. - 1. divarin pudotuspelien voittaja

(ottelu 3) SM-sarjan 7. - ottelun 2 voittaja  

(ottelu 4) SM-sarjan 8. - ottelun 1 voittaja

Otteluiden 3 ja 4 voittajat etenevät SM-sarjan pudotuspeleihin.

Joukkueet 2019–2020
-------------------

  
Classic
ErVi
Indians
LASB ed.
Oilers NG
OLS
Pirkat
PSS
SBS Masku
Steelers
Merikoski SBT
TPS

|  |
| --- |
| * **Classic**, Tampere
* **EräViikingit**, Helsinki
* **PSS**, Porvoo
* **Oilers NG**, Espoo
* **OLS**, Oulu
* **Merikoski SBT**, Oulu
* **Pirkat**, Pirkkala
* **LASB ed.**, Lahti
* **TPS**, Turku
* **Indians**, Espoo
* **Steelers**, Hämeenlinna
* **SBS Masku/SBS Wirmo**, Masku
 |

Lähteet
-------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Volvo C30** on Volvon vuosina 2006–2013 valmistama alemman keskiluokan kolmiovinen hatchback. Sen edeltäjänä voidaan pitää vuosina 1986–1995 valmistettua Volvo 480 -mallia. C30 ei saanut itselleen suoraa seuraajaa, vaan sen ja S40/V50-mallit korvasi viisiovinen Volvo V40.

Volvo C30 (2006–2013)
---------------------

Volvo C30 esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syyskuussa 2006. Auto perustuu Fordin, Volvon ja Mazdan yhteistyössä kehittämälle pohjalevylle rinnakkaismalliensa Volvo S40:n, V50:n ja C70:n tavoin. Volvon mukaan auto oli suunnattu kiireistä kaupunkielämää viettäville nuorekkaille ihmisille. Erikoinen piirre autossa on se, että takana on kolmen istuttavan istuimen sijasta kaksi erillistä istuinta. Lasinen takaluukun kansi on muotoilun piirteenä viittaus historiallisiin Volvo P1800ES- ja 480-malleihin.

Vuoden 2009 Euro NCAP -kolaritestistä C30 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.

Bensiinimoottoreiksi oli aluksi tarjolla nelisylinteriset 1,6 (100 hv) ja 1,8 (125 hv) sekä viisisylinteriset 2,4i (170 hv) ja 2,5-litrainen (220 hv) T5. Dieselvaihtoehtoina olivat 1,6D- (109 hv), 2,0D- (136 hv) ja 2,4 D5 (180 hv) -moottorit. Lisäksi saatavana oli flexifuel-versio 1,8F (125 hv), joka toimii sekä etanolilla että bensiinillä. D5:n sai ainoastaan viisiportaisella automaattivaihteistolla varustettuna. T5-malli oli muotoilultaan muita urheilullisempi. 

Volvo C30 T5Tammikuussa 2008 T5:n teho nousi 230 hevosvoimaan ja 2,4-litrainen D5-diesel tuli saataville manuaalivaihteisena. Samaan aikaan esiteltiin kuusiportainen *Powershift*-kaksoiskytkinvaihteisto, jonka sai ainoastaan 2,0 litran dieseliin. Volvo lupasi polttoaineenkulutuksen olevan kahdeksan prosenttia perinteistä automaattia alhaisempi.

Facelift-mallin Volvo C30.Seuraavan vuoden tammikuussa valikoima täydentyi toisella flexifuel-moottorilla, 2,0F:llä (145 hv). Marraskuussa poistui sekä 1,8 litran bensiinimoottori että sen flexifuel-versio.

Huhtikuussa 2010 dieselvalikoima täydentyi 1,6-litraisella D2- (114 hv) sekä 2,0-litraisilla D3- (150 hv) ja D4 (177 hv) -moottoreilla. Samalla karsittiin 2,4 litran bensiinimoottori ja 2,0D. Heti toukokuussa mallistosta poistui myös D5 ja syyskuussa 1,6D. Lokakuussa poistui vielä 1,6-litrainen bensiinimoottori, mutta uutuutena oli uusi 1,6-litrainen (115 hv) diesel.

Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2009 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut C30, joka ehti markkinoille seuraavana vuonna. Samaan aikaan uudistui myös C70. Muutokset kohdistuivat lähinnä keulaan, johon tuli uudenlainen ilme.

Lähteet
-------

1. ↑  Volvo C30 Autotalli.com. Viitattu 29.8.2015.
2. ↑  Volvo C30 2009 Euro NCAP. Viitattu 29.8.2015. (englanniksi)
3. ↑  Autoesittely Volvo C30 2008–2009 Autotalli.com. Viitattu 29.8.2015.
4. ↑  Autoesittely Volvo C30 2012 Autotalli.com. Viitattu 29.8.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Volvo C30** Wikimedia Commonsissa
**P22 SM-sarja** (joskus myös **Nuorten SM-sarja**) on salibandyn alle 22-vuotiaiden poikien korkein sarjataso. Sarjan järjestämisestä vastaa Suomen Salibandyliitto. Sarja pelataan yhdessä 14 joukkueen lohkossa yksittäisinä otteluina. Peliaika otteluissa on 3×20 minuuttia.

Toisin kuin muissa junioreiden SM-sarjoissa, P21-ikäluokassa SM-sarjaan ei tarvitse joka vuosi karsia, vaan sarjapaikka on periytyvä.

Sarjajärjestelmä
----------------

### Runkosarja

Runkosarja pelataan kaksinkertaisena, eli ottelumäärä runkosarjassa on 22. Jos varsinainen peliaika päättyy tasan, pelataan viiden minuutin jatkoaika. Tarvittaessa jatkoajan jälkeen pelataan rangaistuslaukauskilpailu. 

Runkosarjan 8 parasta jatkavat puolivälieriin. Viimeinen tippuu 1. divisioonaan ja 10. sekä 11. karsivat paikastaan SM-karsinnoissa. 

### Pudotuspelit

Puolivälierissä runkosarjan 1. saa valita vastustajan sijoilta 7.-8. Runkosarjan 2. saa valita vastustajan sijoilta 6.-8. Runkosarjan 3. valitsee vastustajan sijoilta 5.-8. ja runkosarjan 4. saa vastaansa valitsematta jääneen joukkueen. Puolivälierien voittajat etenevät välieriin. 

Välierien häviäjät pelaavat pronssiottelussa ja voittajat finaaleissa. Puolivälierät, välierät ja finaalit pelataan paras viidestä. Pronssinsta pelataan vain yksi ottelu. 

Pudotuspeleissä ja SM-karsinnoissa jatkoaika kestää 20 minuuttia. 

### SM-karsinnat

SM-karsinnat pelataan paras kolmesta ottelusarjoina. Otteluparit ovat SM-sarjan 10. vastaan I-divisioonan 3. ja I-divisioonan 2. vastaan SM-sarjan 11. Otteluparien voittajat pelaavat kaudella 2019-2020 SM-sarjassa ja häviäjät 1. divisioonassa.

Joukkueet 2021–2022
-------------------

  
Classic
Steelers
TPS
**PK-SEUTU**
Happee
SPV
LASB
Nokian KrP
OLS
Karhut
  
ErVi
Tiikerit
Hawks
Oilers
00Indians

| **Joukkue** | Kunta | Kotihalli |
| --- | --- | --- |
| **SPV** | Seinäjoki | Seinäjoen Uimahalli-Urheilutalo |
| **TPS** | Turku | Leaf Areena |
| **Classic** | Tampere | Spiral-halli |
| **Oilers** | Espoo | Tapiolan urheiluhalli |
| **Indians** | Espoo | Tapiolan urheiluhalli |
| **Happee** | Jyväskylä | Palokan koulukeskus |
| **EräViikingit** | Helsinki | Mosahalli |
| **Hawks** | Helsinki | Arena Center Myllypuro |
| **Tiikerit** | Vantaa | Trio Sport Center |
| **Nokian KrP** | Nokia | Raholan Liikuntakeskus |
| **LASB** | Lahti | Heinishalli |
| **Steelers** | Hämeenlinna | Iittala-halli |
| **OLS** | Oulu | Kastellin monitoimitalo |
| **Karhut** | Pori | Porin urheilutalo |

Katso myös
----------

* A-poikien I-divisioona
* B-poikien SM-sarja
* B-poikien 1. divisioona
* C1-poikien SM-sarja
* C1-poikien 1. divisioona
* C2-poikien SM-sarja

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
*
Élie Cartan vuonna 1904.
**Élie-Joseph Cartan** (9. huhtikuuta 1869 Dolomieu – 6. toukokuuta 1951 Pariisi) oli ranskalainen matemaatikko, joka tutki Lien ryhmiä.

Cartan oli köyhästä perheestä, mutta poikkeuksellisen lahjakkuutensa takia sai valtion stipendejä ja pääsi opiskelemaan École Normale Supérieureen. Samaan aikaan kun hän teki siellä väitöskirjaansa, Sophus Lie oli vierailevana tutkijana Pariisissa. Cartanin panos Lien algebroiden määrittelemisessä oli merkittävä.

Cartanista tuli lehtori Montpellierin yliopistoon, missä hän jatkoi Lien algebrojen tutkimista- Vuonna 1896 hän siirtyi Lyonin yliopistoon, jossa hän keskittyi lineaarialgebraan. Vuonna 1912 hän palasi Pariisiin, Sorbonnen yliopistoon, missä hän kehitti spinorit. Cartan valittiin Ranskan tiedeakatemiaan vuonna 1931 ja Royal Societyn ulkomaiseksi jäseneksi vuonna 1947.

Cartanin artikkelit differentiaaliyhtälöistä ovat innovatiivisia. Viimeisinä vuosinaan hän tutki lähinnä differentiaaligeometriaa.

Vaikka Cartan oli teoreetikko, hänellä oli kyky selittää monimutkaisia asioita tavalliselle opiskelijalle ymmärrettävästi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Élie-Joseph Cartan *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 31.12.2019.
2. 1 2  J. J. O’Connor & E. F. Robertson: Cartan *MacTutor*.  Arkistoitu 7.8.2012. Viitattu 30.10.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Ritarikunnan tunnuksia
**Elisabetin ritarikunta**, virallisesti **Itävallan keisarillinen Elisabetin ritarikunta**, (saks. *Kaiserlich österreichischer Elisabeth-Orden*) oli Itävalta-Unkarissa jaettava ritarikunta, joka perustettiin 17. syyskuuta 1898 keisari Frans Joosef I:n käskystä. Virallisesti ritarikunnan nimi tulee keskiaikaisesta pyhästä Elisabetista, mutta ritarikunnan perustamisella keisari halusi myös kunnioittaa vastikään salamurhattua vaimoaan Elisabetia. Ritarikunta lakkautettiin vuonna 1919.

Hallitseva monarkki jakoi kunnianosoitusta naisille, jotka olivat ansioituneet ammattinsa tai uskontonsa saralla tai hyväntekeväisyydessä. Ensimmäisen maailmansodan loppua kohden ritarikuntaan lisättiin yksi luokka lisää, jota jaettiin sotatoimiin ja lääkintätoimintaan osallistuneille naisille. Saajan sosiaaliluokalla tai uskonnolla ei ollut väliä.

Kunnianosoitusta jaettiin neljässä luokassa:

* suurristi
* I luokka
* II luokka
* mitali

Lähteet
-------

1. 1 2  The Imperial Austrian Order of Elizabeth *Tallinn Museum of Orders of Knighthood*.  25.7.2018. Viitattu 10.3.2023. (englanniksi)
2. 1 2  ODM of the Austro-Hungarian Empire: Order of Elisabeth *medals.org.uk*.  2023. Viitattu 10.3.2023. (englanniksi)
3. ↑  Order of Elisabeth, II Class Cross *Medalbook*. Viitattu 10.3.2023. (englanniksi)
**Kavoúri** (kreik. Καβούρι), antiikin **Zoster** (m.kreik. Ζωστήρ, *Zōstēr*), on niemi Attikan niemimaan lounaisrannikolla Kreikassa. Se sijaitsee jotakuinkin Pireuksen ja Soúnion (antiikin Sunion) niemen puolessa välissä. Nykyisin sillä sijaitsee Vouliagménin kaupunki, ja sen alue kuuluu Vári-Voúla-Vouliagménin kuntaan.

Megálo Kavoúrin niemeä.
Kavoúrin niemi on Ymittós-vuoren (Hymettos) jatke, joka työntyy Saroninlahteen. Niemellä on kolme kärkeä, joista läntinen tunnetaan nimellä Megálo Kavoúri ("Suuri Kavoúri") ja keskimmäinen nimellä Mikró Kavoúri ("Pieni Kavoúri"). Antiikin aikana nimi Zoster viittasi ilmeisesti lähinnä jälkimmäiseen, joka on niemenkärjistä uloin. Sillä sijaitsee nykyisin Vouliagménin Laimóksen kaupunginosa. Sen itäpuolelle muodostuu lahti, jonka rannalla on Vouliagménin keskusta. Saroninlahdessa niemenkärjen edustalla sijaitsee pieni Flévesin saari.

Kreikkalaisessa mytologiassa Zoster oli paikka, jossa Leto alkoi hellittää vyötään valmistautuessaan synnyttämään Apollonin, mikä tapahtui myöhemmin Deloksella. Antiikin aikana niemi oli Halai Aiksonideen demoksen aluetta. Siellä oli Athenelle, Apollonille, Artemiille ja Letolle omistettu alttari sekä Apollon Zosterin temppeli, jonka varhaisin vaihe on ajoitettu noin vuoteen 500 eaa. Arkeologisissa kaivauksissa on löydetty myös varhaisen helladisen kauden asutuksen jäänteitä sekä linnoitteita Ptolemaios II:n ja Khremonideen sodan ajalta vuosilta 267–261 eaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "Zoster", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Zoster cape (Attica) 6 Kavouri - Ζωστήρ *ToposText*. Viitattu 21.1.2019.
**Vieskan Viikko** on vuonna 1993 perustettu kerran viikossa, perjantaisin ilmestyvä ilmaisjakelulehti, jonka jakelualue on Ylivieska, Sievi, Alavieska ja Nivala. Lehti painettiin Alprint-kirjapainossa (sittemmin Pyhäjokiseudun Kirjapaino) Oulaisissa. Lehti lopetti 1997, mutta aloitti uudelleen 2017.

Historia
--------

Lehteä julkaiseva Kustannus Oy Vieskan Viesti perustettiin toukokuussa 1993. Se sekoitettiin aluksi usein Ylivieskassa 1980-luvulla toimineeseen Viikko-Vieska nimiseen ilmaisjakelulehteen. Samankaltainen nimi oli kuitenkin sattumaa. Lehdessä oli keskimäärin neljä työntekijää, päätoimittajana oli aluksi Arja Päivärinta ja toimitusjohtajana Maritta Raudaskoski.

Lehti oli "Märkä Juttu" ja "Möttönen" sarjakuvia sekä "KryptoNiitti"-ristikoita myöten täysin toimituksen itse tuottama. Henkilökunta hoiti itse ensimmäisen vuosikerran jakelunkin. Lehti ilmestyi kerran viikossa torstaisin syyskuuhun 1993, jolloin ilmestymispäivä siirtyi sunnuntaiksi. Lehti oli alueensa edelläkävijä siirtyen hyvin aikaisin täysin digitaaliseen työnkulkuun ja värierotteluun, joka erottui värikkäästä ulkoasusta. Lehdessä kirjoittivat toimituskunnan ja lukijoiden lisäksi lukuisa määrä freelancer-avustajia sekä mm. lehtien Kalajokilaakso ja Jokilaakso entinen päätoimittaja Pauli "Paavali" Isoaho.

Vuoden 1994 alusta lehden ulkoasu uudistettiin ja päätoimittajaksi ryhtyi Rauli Suhonen. Päätoimittaja siirtyi myös toimitusjohtajan tehtäviin tammikuussa 1996. Lehden kustantaja joutui kuitenkin lopettamaan toimintansa tuotannollisista ja taloudellisista syistä elokuussa 1997. Mainostoimisto Viestimix aloitti samaan aikaan Vieskalainen-kaupunkilehden julkaisemisen Ylivieskan alueelle ja osa työntekijöistä siirtyi suoraan tekemään uutta lehteä.

Vuonna 2017 lehteä aloitti kustantamaan uudelleen Angelina Trading Oy.

Päätoimittajat
--------------

* Arja Päivärinta 1993
* Rauli Suhonen 1994-1997
* Elina Kytökorpi 2017-

Lehtiä eri vuosilta
-------------------

Vieskan Viikon ulkoasu vaihteli usein, suurimmat ulkoasulliset muutokset olivat vuoden 1994 tammikuussa sekä 1996 elokuussa, jolloin lehti uudistettiin logoa myöten.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Vieskan Viikko-lehden ensimmäinen numero 6.5.1993 | Vieskan Viikko-lehti 23.1.1994 ulkoasu-uudistuksen jälkeen | Vieskan Viikko-lehden viimeinen numero 31.8.1997 | Uuden Vieskan Viikko-lehden ensimmäinen numero 10.2.2017 |

Lähteet
-------

* Lehden vuosikerrat.  *Vieskan Viikko*, 1993-1997, 1-5. vsk.
**Johan Theodor Lindroos** (29. marraskuuta 1867 Bromarf – 5. kesäkuuta 1952) oli suomalainen yritysjohtaja, insinööri ja vuorineuvos. 

Lindroos valmistui diplomi-insinööriksi 1887 ja toimi valmistuttuaan Viipurin kaupungin vesilaitoksen insinöörinä 1890–1899 ja sitten vuoteen 1904 Tornator-yhtiön isännöitsijänä ja Wärtsilä Oy:n toimitusjohtajana 1916–1918 sekä Fennia-Faneri-osakeyhtiön johtokunnan puheenjohtajana 1925–1926. Hänelle myönnettiin vuorineuvoksen arvo vuonna 1942. Lindroos oli Lahden kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1907.

Lindroosin vanhemmat olivat maanviljelijä Carl August Lindroos ja Fredrika Charlotta Wicktröm ja puoliso vuodesta 1894 Agneta Cecilia Bredenberg. Heidän poikansa oli vuorineuvos Torsten Lindroos.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Aikalaiskirja. Henkilötietoja nykypolven suomalaisista*, s. 281. Helsinki: Tietosanakirja-Osakeyhtiö, 1920.
2. ↑  Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 7.6.1952, s. 2.
3. 1 2  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 5, p. 676


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Viesti miljardien vuosien takaa** (engl. *River Out of Eden*) on tieteen popularisoija Richard Dawkinsin evoluutiota käsittelevä kirja, joka ilmestyi vuonna 1995. Teos kertoo darwinistisesta evoluutiosta, eli siitä miten luonnonvalinta on ohjannut ikivanhaa geenien keskeytymätöntä virtaa ja miten tämä on johtanut nykyiseen elämän monimuotoisuuteen. Teos sisältää myös lainauksia Dawkinsin aikaisemmista kirjoituksista.

Teos on julkaistu 26 maassa ilmestyvässä Tieteen huiput -sarjassa, jossa merkittävät tutkijat kertovat tieteenalojensa uusista saavutuksista lyhyesti ja kansantajuisesti. Dawkinsin kirjoittamista teoksista se on siten lyhyin. Kirjan kuvitti Dawkinsin puoliso Lalla Ward ja suomeksi sen käänsi Risto Varteva.

Luvut
-----

Teos koostuu viidestä luvusta, alkusanoista ja hakemistosta. 

Ensimmäisessä luvussa *Digitaalivirta* valotetaan tietä myöhemmille kertomalla geenien keskeytymättömästä virrasta läpi geologisten aikajaksojen. 

Toinen luku *Juurille Afrikkaan* käsittelee sitä miten ihmisten historiaa pystytään jäljittämään geenien avulla aina lähimpiin yhteisiin esi-isiin saakka. Toisessa luvussa keskitytään myös Raamatusta tuttuun tarinaan ihmisten esiäiti Eevasta, eli äitilinjan tutkimukseen. 

Kolmas luku *Hiljaa hyvä tulee* selittää miten evoluution päämekanismi luonnonvalinta on ainoa vaihtoehto, mikä voi luoda luonnossa havaittavaa elämän monimuotoisuutta ja monimutkaisuutta. 

Neljäs luku ,*Jumalan hyötyfunktio*, keskittyy käsittelemään elämän "hyötyfunktiota", geenien toimintaa ja sitä miten itsekkäästi ne ajavat omaa etuaan jatkaakseen DNA:n säilymistä. Neljännessä luvussa selitetään myös miten tarkoituksenmukaisuuden näkeminen monimuotoisessa elämässä on tyypillinen harha. 

Kirjan viimeinen eli viides luku *Monistumispommi* kertoo elämän kehittymisen merkkipaaluista Maassa ja spekuloi miten vastaava prosessi voisi tapahtua kaukana avaruudessa.

Tiedot
------

* Ilmestynyt vuonna 1995 Tieteen huiput -sarjassa
* Suomennos Risto Varteva
* Kustantaja WSOY
* ISBN 951-0-20552-4
* Alkuteos River out of Eden, New York: Basic Books 1995, ISBN 0-465-06990-8

Aiheesta muualla
----------------

* Arvostelu Yliopisto-lehdessä
**Élise Bussaglia** (s. 24. syyskuuta 1985 Sedan) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Bussaglia on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa MM-kilpailujen 2019 päättyessä 192 maaottelua ja tehnyt niissä 30 maalia. Hän on edustanut maajoukkuetta MM-kilpailuissa 2011, olympialaisissa 2012, MM-kilpailuissa 2015 ja MM-kilpailuissa 2019, joista kahdessa ensiksi mainitussa Ranska sijoittui neljänneksi. MM-kilpailuissa 2011 hän teki puolivälieräottelussa Englantia vastaan Ranskan ainoan maalin. Bussaglia on pelannut myös vuosien 2005, 2009, 2013 ja 2017 EM-kilpailuissa.

Seuratasolla Bussaglia edustaa Dijonia. Hänen aiempia seurojaan ovat muun muassa CNFE Clairefontaine (2002–2004), FCF Juvisy (2004–2007), Montpellier HSC (2007–2009), Paris Saint-Germain (2009–2012), Olympique Lyonnais (2012–2015), saksalainen VfL Wolfsburg (2015–2017) ja espanjalainen FC Barcelona (2017–2018). Hän on voittanut Ranskan mestaruuden vuosina 2006, 2013, 2014 ja 2015 sekä Saksan mestaruuden vuonna 2017.

Lähteet
-------

* Élise Bussaglia  23.7.2013. UEFA. Viitattu 23.7.2013. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Joueuse - Élise Bussaglia Ranskan jalkapalloliitto.  Arkistoitu 24.6.2019. Viitattu 8.7.2019. (ranskaksi)
2. ↑  Élise Bussaglia FIFA.  Arkistoitu 23.6.2015. Viitattu 29.6.2015. (englanniksi)
3. ↑
4. ↑

  

Ranskan joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2011
1 Deville |
2 Renard |
3 Boulleau |
4 Georges |
5 Meilleroux |
6 Soubeyrand |
7 Franco |
8 Bompastor |
9 Le Sommer |
10 Abily |
11 Lepailleur |
12 Thomis |
13 Pizzala |
14 Nécib |
15 Bussaglia |
16 Sapowicz |
17 Thiney |
18 Delie |
19 Brétigny |
20 Viguieri |
21 Philippe |
Valmentaja Bini

Ranskan joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2013
1 Deville |
2 Renard |
3 Boulleau |
4 Georges |
5 Meilleroux |
6 Soubeyrand |
7 Franco |
8 Bussaglia |
9 Le Sommer |
10 Henry |
11 Soyer |
12 Thomis |
13 Catala |
14 Nécib |
15 Houara |
16 Bouhaddi |
17 Thiney |
18 Delie |
19 Brétigny |
20 Asseyi |
21 Benameur |
22 Delannoy |
23 Abily |
Valmentaja Bini

Ranskan joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2015
1 Deville |
2 Renard |
3 Boulleau |
4 Georges |
5 Delannoy |
6 Henry |
7 Dali |
8 Houara |
9 Le Sommer |
10 Abily |
11 Lavogez |
12 Thomis |
13 Diani |
14 Nécib |
15 Bussaglia |
16 Bouhaddi |
17 Thiney |
18 Delie |
19 Mbock Bathy |
20 Butel |
21 Gérard |
22 Majri |
23 Hamraoui |
Valmentaja Bergeroo

Ranskan joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2017
1 Philippe |
2 Périsset |
3 Renard |
4 Georges |
5 Toletti |
6 Henry |
7 Le Bihan |
8 Houara-d'Hommeaux |
9 Le Sommer |
10 Abily |
11 Lavogez |
12 Thomis |
13 Catala |
14 Tounkara |
15 Bussaglia |
16 Bouhaddi |
17 Thiney |
18 Delie |
19 Mbock Bathy |
20 Diani |
21 Gérard |
22 Karchaoui |
23 Geyoro |
Valmentaja Echouafni

Ranskan joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2019
1 Durand |
2 Périsset |
3 Renard |
4 Torrent |
5 Tounkara |
6 Henry |
7 Karchaoui |
8 Geyoro |
9 Le Sommer |
10 Majri |
11 Diani |
12 Laurent |
13 Gauvin |
14 Bilbault |
15 Bussaglia |
16 Bouhaddi |
17 Thiney |
18 Asseyi |
19 Mbock Bathy |
20 Cascarino |
21 Peyraud-Magnin |
22 Debever |
23 Clémaron |
Valmentaja Diacre
E. I. du Pont
**Éleuthère Irénée du Pont de Nemours** (24. kesäkuuta 1771 – 31. lokakuuta 1834) oli ranskalais-yhdysvaltalainen kemisti ja teollisuusmies, joka perusti ruutitehtaasta alkunsa saaneen kemianteollisuusyrityksen E. I. du Pont de Nemours and Company. Siitä lähtien Du Pontin perhe on ollut yksi Pohjois-Amerikan rikkaimmista ja vaikutusvaltaisimmista suvuista.

Elämä ja ura
------------

Du Pont syntyi Pariisissa talousvirkamies Pierre Samuel du Pontin poikana. Vuonna 1784 kuningas Ludvig XVI aateloi hänen isänsä, jonka sukunimen jatkoksi tuli de Nemours. Poika varttui perheen maatilalla Égrevillen lähellä nykyisessä Seine-et-Marnen departementissa, menestyi koulussa ja tunsi jo nuorena kiinnostusta räjähteisiin.

Syksyllä 1785 du Pont aloitti opinnot Pariisin Collège Royalissa, ja kahta vuotta myöhemmin perhetuttava Antoine Lavoisier otti hänet valtion ruutivirastoon harjoittelijaksi. Sen jälkeen du Pont työskenteli hetken valtion ruutitehtaassa Essonnessa. Vuonna 1791 du Pont avioitui ja alkoi auttaa perheensä omistamassa kustantamossa Pariisissa, joka julkaisi tasavaltalaista sanomalehteä. Du Pont oli jäsenenä vallankumousta suunnittelevassa kansalliskaartissa ja tuki jakobiinejä. Vallankumouksen alettua hän ja hänen isänsä kuitenkin vastustivat kuninkaan mestausta ja jäivät maltillisine mielipiteineen vähemmistöön. He alkoivat suunnitella lähtöä siirtolaisiksi hiljattain itsenäistyneisiin Yhdysvaltoihin ja laittoivat kustantamonsa myyntiin.

Du Pont lähti isänsä ja veljensä perheen kanssa laivalla kohti Amerikkaa. He rantautuivat Rhode Islandille uuden vuosisadan alkuhetkillä 1. tammikuuta 1800, ja nuoren Du Pontin vaimo ja lapset seurasivat pian perässä. Du Pont perusti ruutitehtaan nimeltä Eleutherian Mills Delawaren osavaltion Brandywine Creekiin huomattuaan amerikkalaisen ruudin huonolaatuiseksi. Pian du Pont oli Yhdysvaltain armeijan, turkisyhtiöiden ja muiden ruutia tarvitsevien tärkein toimittaja, ja Brandywine Creekiin perustettiin lisäksi villa- ja puuvillakehräämöt sekä nahkurinverstas.

Du Pont oli 32 vuotta perustamansa E.I. du Pont de Nemours and Companyn johdossa. Hän kuoli 1834.

Lähteet
-------

1. 1 2  du Pont, Éleuthère Irénée (Arkistoitu – Internet Archive), Business Leader Profiles for Students, The Gale Group, Inc. 2002. Vaatii HighBeam-tilauksen. Viitattu 28.11.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Punainen käyrä on hypotrokoidi. Pienempi musta ympyrä vierii isomman sinisen ympyrän sisäpuolella (mitat ovat *R* = 5, *r* = 3, *d* = 5).
**Hypotrokoidi** on käyrä, jonka pienempi ympyrä (säteeltään *r*) piirtää vieriessään isomman ympyrän (säteeltään *R*) sisällä ja piirtävän pisteen ollessa etäisyyden *d* päässä pienemmän ympyrän keskipisteestä.

Parametriesitys hypotrokoidille on:

{\displaystyle x(\theta )=(R-r)\cos \theta +d\cos \left({R-r \over r}\theta \right)}
{\displaystyle y(\theta )=(R-r)\sin \theta -d\sin \left({R-r \over r}\theta \right).}
Polaariesitys hypotrokoidille on:

{\displaystyle r(\theta )^{2}=(R-r)^{2}+2d(R-r)\cos \left({R \over r}\theta \right)+d^{2},}
Erikoistapauksia ovat Hyposykloidi jossa *d* = *r* ja Ellipsi jossa *R*=2*r*. 

ellipsi (piirretty punaisella) voi olla myös hypotrokoidin erikoistapaus, kun R = 2r. Tässä kuvassa R = 10, r = 5, d = 1.
Valolelu spirografi piirtää hyposykloidin ja Epitrokoidin muotoisia valojuovia

Katso myös
----------

* Epitrokoidi
* Sykloidi
* Episykloidi
* Hyposykloidi
* Spirografi

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hypotrokoidi**.
* Flash Animation of Hypocycloid
* Hypotrochoid from Visual Dictionary of Special Plane Curves, Xah Lee
* Interactive hypotrochoide animation (Arkistoitu – Internet Archive)
**Vierumäki Floorball Cup** (VFC) on helsinkiläisen salibandyseuran Tapanilan Erän järjestämä salibandyturnaus tytöille. Turnausta järjestämässä ovat myös yhteistyökumppanit Vierumäki sekä opiskelijat Haaga-Helian ammattikorkeakoulun liikunnan ja vapaa-ajan koulutusohjelmasta. Opiskelijat ovat mukana vahvasti projektin suunnittelussa ja toteutuksessa. 

Turnaus pelataan Suomen Urheiluopistolla Vierumäellä, jossa puitteet tapahtumalle on mitä parhaimmat. Pelikentät, majoitukset, ruokailut ja kaikki muu oheistoiminta on lähellä. Majoitusta löytyy myös kannustusjoukoille. Turnauksen järjestämisen taustalla oli ajatus Suomen ensimmäisestä vain tytöille suunnatusta kaudenpäätöstapahtumasta. Erilaiseksi turnauksen tekee myös monipuolinen oheistoiminta ja Suomen Urheiluopisto, jossa kaikki palvelut ovat käden ulottuvilla. 

Ensimmäinen tytöille suunnattu Vierumäki Floorball Cup järjestettiin Suomen Urheiluopistolla 15.-17.5.2015. Tällöin mukana oli 20 F-, E- ja D-ikäistä tyttöjoukkuetta ympäri Suomen. D-tyttöjen sarjan voittajaksi selviytyi Lohjan salibandy (LoSB) ja toisen sijan jakoivat Mynämäen SBS Wirmo ja Steelers Hämeenlinnasta. E-tyttöjen sarjan voittaja oli SBS Wirmo, toiseksi ylsi Pornaisten Light Iron ja kolmanneksi sijoittui LoSB. Turnaukseen osallistui myös kolme F-tyttöjoukkuetta. He saivat turnauksesta arvokasta pelikokemusta ja heidät kaikki palkittiin. Turnauksen ohella järjestettiin muuta oheistoimintaa, joista suosituimpia olivat vesidisko, melonta sekä kaupunkisota. 

Positiivista palautetta kerännyt turnaus saa jatkoa. Vuonna 2016 Vierumäki Floorball Cup on enemmän kuin turnaus. Kevään tapahtuma-ajankohta on 6.-8.5.2015 eli äitienpäiväviikonloppu. Tapahtumajärjestelyissä ja oheistoiminnoissa on huomioitu pelaajien lisäksi äidit, kannustusjoukot sekä muut perheenjäsenet.
Nyrkkeilijöiden harjoittelussaan käyttämä hyppynaru
Lapsia hyppäämässä narua Buenos Airesissa
**Hyppynaru** on **naruhyppelyn** väline, jota käytetään leikkimiseen, kuntoiluun tai kilpailemiseen. Naruhyppelyä pidetään hyödyllisenä ja monipuolisena liikuntamuotona, ja se on aina ollut suosittu lasten leikki.

Naruhyppelyn harrastusmuodot
----------------------------

Nyrkkeilijät ovat perinteisesti käyttäneet hyppynarua paljon harjoittelussaan niin lämmittelyyn kuin rytmitajun kehittämiseksikin. Myös lapset ovat aina harrastaneet naruhyppelyä eri tavoin leikeissään. Naruhyppelyssä järjestetään myös kansainvälisiä mestaruuskilpailuja, kuten maailman- ja Euroopan-mestaruuskilpailuja.

Terveysvaikutukset
------------------

Naruhyppely voi parantaa yleiskuntoa, motoriikkaa, rytmitajua, alaselän lihasten kuntoa ja jalkojen kimmoisuutta, sekä tehostaa imunestekiertoa jaloista. Tehokas naruhyppely kohentaa myös aerobista kuntoa. Naruhyppelyllä voidaan lisäksi auttaa naisten lantiolihasten heikkoudesta johtuvia oireita.

Tekniikat
---------

Naruhyppelytekniikoita on useita erilaisia, esimerkiksi tasajalkaa, yhdellä jalalla tai vuorojaloin hyppiminen, erilaiset narun pyöritystavat, sekä narun kanssa eri tavoin liikkuminen. Lasten naruhyppelyleikkien variaatioita ovat muun muassa *kissanviikset*, *koulu* tai *ruotsalainen hyppely*.

Katso myös
----------

* Hyppynaruloru

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mikko Penttilä: Hyvää oloa – naruhyppelystä! *Yle Akuutti*.  15.1.2002. Viitattu 20.5.2012.
2. 1 2  Lapsi oppii naruhyppelyä *Yle Olotila*.  15.4.2009. Viitattu 20.5.2012.
3. ↑  Past Events *Euroopan naruhyppelyjärjestö (ERSO)*.  Arkistoitu 4.7.2012. Viitattu 20.5.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hyppynaru**.
* Samuli Vasala: Juoksukoulu: Näin saat kimmoisan askeleen ("Nyrkkeilijätkin sen tietävät: hyppynarulla hyppely kehittää parhaiten jalkaterien ja pohkeiden lihaksia") *Elixir.fi*. Viitattu 20.5.2012.
* Hyppynarujuoksun MM-Kilpailut 2013 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Paul Erik Silfverhjelm** (20. toukokuuta 1805 Oulu – 16. lokakuuta 1881 Siuntio) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri ja vapaaherra.

Silfverhjelmin vanhemmat olivat eversti, vapaaherra Carl Göran Silfverhjelm ja vapaaherratar Ulrika Gustava Lovisin ja puoliso vuodesta 1836 Eudoxia Dmitrijevna Shirjajeva. Myös hänen veljestään Gustaf Adolfista tuli kenraalimajuri. Paul Erik Silfverhjelm tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1821 ja määrättiin sieltä vuonna 1826 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen Tarton ratsujääkärirykmenttiin. Luutnantiksi hänet ylennettiin 1828. Silfverhjelm osallistui Venäjän–Turkin sotaan 1828–1829 ja marraskuun kansannousun kukistamiseen Puolassa 1831–1833. Kinburnin rakuunarykmenttiin Siperiaan hänet siirrettiin 1833 ja ylennettiin alikapteeniksi 1834 sekä määrättiin rakuunarykmentin komentajan adjutantiksi.

Itä-Siperian kenraalikuvernöörin adjutantiksi Silfverhjelm siirrettiin 1835. Vuonna 1837 hänet komennettiin Irkutskin ja Jenisein alueen kenraalikuvernöörin adjutantiksi, kapteeniksi hän yleni seuraavana vuonna. Everstiluutnantiksi ylennettynä Silfverhjelmistä tuli Irkutskin sotakomissariaatin päällikkö 1842. Hänet ylennettiin everstiksi 1847 ja kenraalimajuriksi 1858. Silfverhjelm sai eron sotakomissariaatin päällikön tehtävästä 1859 ja sotapalveluksesta huhtikuussa 1861.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Paul Erik Silfverhjelm *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 25.4.2020)