recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Guillermo Vilas** (s. 17. elokuuta 1952 Buenos Aires) on entinen argentiinalainen ammattilaistenniksen pelaaja. Vilas on tilastojen perusteella kaikkien aikojen paras sellainen tennispelaaja, joka ei ole koskaan ollut maailmanlistan ykköspelaajana. Vilas oli erikoistunut nimenomaan massakentällä pelaamiseen.

Ura
---

Vilasista tuli ammattilainen vuonna 1969. Hän oli kymmenen parhaan joukossa kahdeksan vuoden ajan (1974–1982). Ensimmäisen voittonsa hän otti kotikaupungissaan Buenos Airesissa järjestetyn tennisturnauksen, jonka finaalissa hän voitti ruotsalaisen Björn Borgin. Vilasin huippuhetkeksi osui vuosi 1977, jolloin hän voitti sekä Yhdysvaltain että Ranskan avoimet sekä 14 muuta ATP-turnausta. Hänen kauden aikana voittamansa 16 turnausta on säilynyt yhden kauden voittoennätyksenä tähän päivään asti. Kaiken lisäksi hän voitti keväästä aina syksyyn asti ennätykselliset 53 peräkkäistä voittoa massakentillä. Ennätys ylitettiin vasta vuonna 2006, kun espanjalainen Rafael Nadal otti ennätyksen haltuunsa huhtikuun lopulla voitettuaan massalla 54 kertaa peräkkäin. Seuraavana vuonna Vilas voitti Australian avoimet ja uusi voittonsa seuraavana vuonna.

Viimeisen turnauksensa Vilas voitti 27. heinäkuuta 1983 Kitzbühelissä Itävallassa. Hän lopetti ammattilaisuransa vuonna 1989.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Guillermo Vilas**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |

 |



1. 1 2  Bud Collins, The Bud Collins History of Tennis, New York, New Chapter Press, 2010, 2e painos (ISBN 978-0-942257-70-0, OCLC 456175786), s. 655View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
**Kurt "Nikkelaj" Nielsen** (2. syyskuuta 1924 – 17. heinäkuuta 1986) oli tanskalainen jalkapallovalmentaja ja hyökkääjä. Hänet muistetaan parhaiten Tanskan maajoukkueen päävalmentajana vuosilta 1975–79.

Ura
---

Nielsen aloitti pelaajauransa Skovshoved IF:ssä, jota edusti juniorivuosista lähes kolmikymppiseksi saakka. Vuonna 1954 hän siirtyi ammattilaiseksi Ranskaan Olympique Marseilleen. Ensimmäisen kautensa Ranskassa hän pelasi lainalla AS Aix-en-Provencessa, mutta peliaika jäi vähäiseksi. Kaudella 1955/56 hän edusti Marseillea vain kolmessa ottelussa. Ammattilaisura tyrehtyi alkuunsa ja Nielsen jättikin pelikentät vuonna 1956.

Pelaajauransa jälkeen Nielsen siirtyi valmentajaksi. Hän aloitti 1959 tanskalaisseura B. 1901:n, jota hän valmensikin aina vuoteen 1975 saakka. Seuraavana vuonna hänestä tuli Tanskan maajoukkueen päävalmentaja. Hän luotsasi Tanskaa 31 maaottelussa. Nielsenin alaisuudessa Tanska voitti 13 kertaa, muttei selvinnyt arvoturnauksiin. Hän jätti tehtävänsä vuonna 1979 ja jatkoi uraansa Herfølge BK:n peräsimessä. Vuonna 1981 hän palasi vielä B. 1901:n valmentajaksi, mutta joutui jättämään tehtävänsä pian terveysongelmien vuoksi. 

Vakavaa astmaa sairastanut Nielsen kuoli 17. heinäkuuta 1986 Nykøbing Falsterissa 61-vuotiaana.

Lähteet
-------

1. ↑  »Nikkelaj« - en skovserdreng

Aiheesta muualla
----------------

* Tanskan maajoukkueen pelaajaprofiili
* Tanskan maajoukkueen valmentajaprofiili

  

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Rudi Strittich** | **Tanskan maajoukkueen päävalmentaja**1976–1979 | Seuraaja:**Sepp Piontek** |
**William G. Lycan** (s. 26. syyskuuta 1945 Milwaukee, Wisconsin) on yhdysvaltalainen filosofi, joka toimii William Rand Kenan Jr. -oppituolin professorina Pohjois-Carolinan yliopistossa vuodesta 1990. Lycan lukeutuu analyyttiseen koulukuntaan, ja hänen erikoisalojaan ovat kielifilosofia, mielenfilosofia, tietoteoria, metafysiikka ja kielitiede.

Lycan opiskeli Amherst Collegessa ja Chicagon yliopistossa. Ennen siirtymistään Pohjois-Carolinaan vuonna 1982 hän opetti Ohion yliopistossa.

Mielenfilosofiassa Lycan on kannattanut Daniel Dennettin versiota funktionalismista, *homunkulaarista funktionalismia*. Tietoteoriassa Lycan on ollut episteemisen minimalismin kriitikko. Lycan on hylännyt David Kellogg Lewisin ajatuksen mahdollisista maailmoista metafyysisesti liioiteltuna, ja on ehdottanut tilalle aktualistista tulkintaa mahdollisista maailmoista johdonmukaisina, maksimaalisesti täydellisinä maailmaa koskevien kuvausten tai väitteiden joukkona, niin että mahdollinen maailma käsitetään täydellisenä kuvauksena siitä millainen maailma voisi olla, ei maailmana joka on kuvauksen kaltainen.

Teoksia
-------

* *Persons, Criteria, and Materialism* (väitöskirja)
* *Logical Form in Natural Language* (Bradford Books / MIT Press, 1984)
* *Knowing Who* (yhdessä Steven Boërin kanssa) (Bradford Books / MIT Press, 1986)
* *Consciousness* (Bradford Books / MIT Press, 1987)
* *Judgement and Justification* (Cambridge University Press, 1988)
* *Modality and Meaning* (Kluwer Academic Publishing, Studies in Linguistics and Philosophy series, 1994)
* *Consciousness and Experience* (Bradford Books / MIT Press, 1996)
* *Philosophy of Language: A Contemporary Introduction* (Routledge Publishers, 1999)
* *Real Conditionals* (Oxford University Press, 2001)

Aiheesta muualla
----------------

* William G. Lycan (Arkistoitu – Internet Archive), Pohjois-Carolinan yliopisto (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* PhilPeople

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:William Lycan
**Ryszard Wieczorek** (s. 25. tammikuuta 1962) on puolalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.

Ura
---

Wieczorek pelasi urallaan hyökkääjänä ja keskikenttäpelaajana Puolan alempien sarjatasojen joukkueissa. Pisimpään hän edusti Odra Wodzisławia, jonka paidassa hän pelasi myös Puolan pääsarjassa. Wieczorek oli mukana joukkueessa, joka teki seurahistorian parhaimman tuloksen sijoittumalla liigassa kolmanneksi kaudella 1996/97. Hän lopetti uransa Odrassa vuonna 1998.

Valmennusuransa Wieczorek aloitti Odran päävalmentajana heinäkuussa 2001. Hän luotsasi seuran UEFA Intertoto Cupiin kahdesti perättäin 2003 ja 2004, mutta seura putosi molemmilla kerroilla jo ensimmäisellä kierroksella. Hän sai potkut joulukuun alussa 2004. Pian potkujensa jälkeen Wieczorekista tuli Korona Kielcen päävalmentaja. Wieczorek teki Koronassa hyvää työtä ja luotsasi seuran sen historian parhaimpaan saavutukseen liigan viidenneksi. Kaudella 2006/07 Wieczorek johdatti Koronan Puolan liigacupin puolivälieriin ja Puolan cupin finaaliin, jossa se hävisi Dyskobolia Grodzisk Wielkopolskille 2–0. Viikko finaalin jälkeen Wieczorek sai potkut seurasta.

Heinäkuussa 2007 Wieczorekin ura jatkui KS Górnik Zabrzen päävalmentajana. Debyyttikausi päättyi sijalle 8. Toisella kaudella menestys ei vastannut odotuksia ja huonojen tulosten vuoksi seura erotti hänet syyskuussa 2008. Marraskuussa hän palasi Odran päävalmentajaksi ja johdatti seuran Puolan liigacupin loppuotteluun 2009. Huono syyskausi toi hänelle potkut seurasta syyskuussa 2009.

Keväällä 2010 Wieczorek valmensi lyhyen aikaa Pias Gliwiceä, muttei onnistunut pelastamaan seuraa putoamiselta liigasta. Syyskuussa 2011 Wieczorek siirtyi alasarjajoukkue Enegetyk ROW Rybnikin valmentajaksi. Hänen johdollaan seura nousi kauden 2012/13 päätteeksi Puolan 1. divisioonaan. Marraskuussa 2013 hän jätti Rybnikin ja palasi KS Górnik Zabrzen valmentajaksi.

Meriitit
--------

* Puolan cup
	+ Hopeaa: 2007
* Puolan liigacup
	+ Hopeaa: 2009

Lähteet
-------

* Ryszard Wieczorek (transfermarkt.de/de)
* Ryszard Wieczorek (90minut.pl)

### Viitteet

1. ↑  Ekstraklasa: Ryszard Wieczorek oficjalnie trenerem Górnika


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Marek KostrzewaAdam Nawałka** | **KS Górnik Zabrzen päävalmentaja**2007–9/200811/2013– | Seuraaja:**Marcin Bochynek–** |
**Karagašit** ovat yksi Astrahanin tataarien etnisistä alaryhmistä. He asuvat Venäjällä Astrahanin alueen Krasnyi Jarin ja Harabalin piireissä. Vuonna 1973 maaseudulla asuvia karagašeja arvioitiin olleen noin 5000 henkeä.

Alkuperältään karagašit ovat Pienestä Nogain ordasta 1700-luvun alkupuolella irtautunut nogairyhmä, jolla on myöhemmin ollut yhteyksiä Jurtovin tataareihin ja kazakeihin. Astrahanin alueen muihin nogailaisperäisiin ryhmiin verrattuna karagašit ovat säilyttäneet suhteellisen hyvin alkuperäisen kielensä ja kulttuurinsa. Tieteellisessä kirjallisuudessa heitä on nimitetty Kundrovin tataareiksi. Nykyään tätä nimitystä käytetään Volodarskin piirin Tuluganovkan kylässä asuvasta Jurtovin tataariryhmästä. Karagašien omakielinen nimitys on *karagač-nugai*.

Karagašin kieli on nogaita, jossa on kazakkilaista vaikutusta. Kieli toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Vuoteen 1962 saakka kouluopetuksen välineenä oli tataarin kieli. Nykyään karagašit käyttävät kirjakielenään venäjää. 1980-luvun lopussa kouluissa alettiin opettaa nogaita.

Lähteet
-------

1. ↑  *Narody Rossii: entsiklopedija*, s. 320. Moskva: Bolšaja Rossijskaja entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-082-7.
2. 1 2  *Jazyki mira: Tjurkskije jazyki*, s. 187. Moskva: Indrik, 1997. ISBN 5-85759-061-2.
3. ↑  *Tatary*, s. 22. Moskva: Nauka, 2001. ISBN 5-02-008724-6.
4. ↑  *Jazyki mira: Tjurkskije jazyki*, s. 187–188. Moskva: Indrik, 1997. ISBN 5-85759-061-2.
Daniel Steibelt
**Daniel Steibelt** (22. lokakuuta 1765 Berliini – 2. lokakuuta 1823 Pietari) oli saksalainen pianisti ja säveltäjä. Steibeltilla ei ollut merkittäviä opettajia, mutta hän oli jo noin 20-vuotiaana vakiinnuttanut asemansa Pariisin musiikkielämässä pianistina ja muun muassa oopperoiden säveltäjänä. Hän vaikutti uransa aikana myös Englannissa, Hollannissa, Prahassa, Berliinissä, Wienissä, jossa hän kilpaili vaatimattomalla menestyksellä Beethovenin kanssa, ja lopulta Pietarissa, jossa hän asui vuodesta 1810 elämänsä loppuun. Pietarissa esitettiin monia Steibeltin säveltämiä oopperoita. Steibelt oli naimisissa englantilaisen tamburiininsoittajan kanssa, joka esiintyi hänen kanssaan yhdessä lähes joka konsertissa. Tälle poikkeukselliselle duokokoonpanolle Steibelt sävelsi erityisiä "bakkanaaleja". Vuoden 1814 jälkeen Steibelt lakkasi esiintymästä ja teki poikkeuksen vain kahdeksannen pianokonserttonsa kantaesityksessä.

Steibelt oli erikoinen persoona, jota monet pitivät ilveilijänä ja huijarina. Hän oli turhamainen ja huonokäytöksinen. Steibelt muun muassa teeskenteli kotimaassaan Saksassa olevansa kielitaidoton ulkomaalainen. Hän velkaantui, syyllistyi petokseen kustantajaansa kohtaan ja lienee kärsinyt jonkinlaisesta kleptomaniasta.

Pianistina Steibeltin aseita olivat aikaansa edellä ollut pedaalinkäyttö ja myrskyisät tremolot. Toisaalta ajan muusikot olivat laajalti yhtä mieltä, että Steibelt ei osannut esittää hitaita osia. Hänen pianosonaateissaan onkin usein vain kaksi nopeaa osaa. Myös Steibeltin vasenta kättä arvosteltiin heikoksi, vaikka hänen soittonsa olikin tulista ja siinä oli omaperäistä lavasäteilyä.

Steibeltin sävellysten taso vaihtelee suuresti, mutta muutamissa niistä on poikkeuksellista mielikuvituksen lentoa. Hänen pianokappaleensa istuvat soittimelle hyvin ja ovat täynnä romanttisia oivalluksia. Steibeltin kahdeksas pianokonsertto (1820, neljä vuotta ennen Beethovenin yhdeksättä sinfoniaa) on Busonin konserton ohella ainoa pianokonsertto, jossa on kuorofinaali.

Lähteet
-------

1. ↑  Harold C. Schonberg: *The Great Pianists*, s. 523. Simon & Schuster, 1987. ISBN 0-671-63837-8. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Harold C. Schonberg: *The Great Pianists*, s. 74-77. Simon & Schuster, 1987. ISBN 0-671-63837-8. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Victoire Sidémého Dzidudu Dogbé Tomegah** (s. 23. joulukuuta 1959) on togolainen poliitikko, joka on toiminut Togon pääministerinä 28. syyskuuta 2020 lähtien. Hän on maan historian ensimmäinen naispääministeri.

Ennen hallituksen päämieheksi tulemista Tomegah Dogbé oli ruohonjuuritason kehitys-, käsityö-, nuoriso- ja nuorisotyöllisyysministeri Komi Sélom Klassoun hallituksessa ja presidentti Faure Essozimna Gnassingbenin kabinettijohtaja.

Ura
---

Vuonna 2008 tasavallan presidentti Faure Essozimna Gnassingbé ja pääministeri Gilbert Houngbo pyysivät Dogbé Tomégahia hallinnoimaan kehitysyhteistyöstä vastaavan pääministerin edustajan salkkua. Dogbé Tomégah suostui ja aloitti tehtävssä. Ennen tätä, hän oli työskennellyt Yhdistyneiden Kansakuntien kehitysohjelman toimistossa. 

Vuonna 2010 presidentti Faure Gnassingben uudelleenvalinnan jälkeen Tomegah Dogbé nimitettiin ruohonjuuritason kehitys-, nuorisotyö- ja nuorisotyöllisyysministeriksi Gilbert Houngbon toimeksiannosta. Hän säilytti ministeryyden Kwesi Ahoomey-Zunun 1. hallituksessa vuosina 2012--2013 ja Ahoomey-Zunun 2. hallituksessa vuosina 2013--2015. Huhtikuun 2015 presidentinvaalien jälkeen Komi Sélom Klassou korvasi Ahoomey-Zunun pääministerinä 5. kesäkuuta 2015 alkaen. Klaassou perusti oman hallituksensa 28. kesäkuuta 2015, jossa Tomegah Dogbé säilytti edelleen työnsä ministerinä. 

Presidentti Faure Gnassingbe nimitti Tobegah Dogben pääministeriksi 28. syyskuuta 2020 Komi Selom Klassoun eroamisen jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑  Heath-Brown: *The Statesman's Yearbook 2016: The Politics, Cultures and Economies of the World*. Springer, 2017. ISBN 9781349578238. Teoksen verkkoversio. en
2. ↑  Martino: *Worldwide Government Directory with Intergovernmental Organizations 2013*, s. 1505. CQ Press, 2013. ISBN 9781452299372. Teoksen verkkoversio. en
3. ↑  TOGO: Entourage de Faure Gnassingbé *togosite.com*.  5 July 2011.  Arkistoitu 3 maaliskuu 2016. Viitattu 6 November 2017.
4. ↑  "Journée internationale de la jeunesse: Mme Victoire Tomégah-Dogbé invite la jeunesse à prendre", iciLome.com. Luettu 23.4.2021. Archived from the original on 7.11.2017.
Riippunukke esiintyjä Clyde Frog alkuperäisessä esiintymismuodossaan The Clyde Frog Show’ssa 1970-luvulla.
**The Clyde Frog Show** oli Mississippi Public Broadcastingin tuottama 1970-luvun opetukseen tarkoitettu lastenohjelma. Esityksen riippunuket, ja joista kaikista merkittävin ohjelmanimen hahmo **Clyde Frog**, opetti lapsille itsearvoista, tunteista sekä asenteista. Koko ohjelma itsessään sisälsi kymmenen jaksoa. Ohjelman loputtua Clyde Frog kuitenkin jatkoi esiintymistään toisessa MPB:n tuottamassa About Safety nimisessä ohjelmassa, jossa nukkeja käytettiin turvallisuus- ja ensiavun tiedonvälittämiseen. Tämä ohjelma kesti pidempään, saavuttaen 47 jaksoa. Ohjelma oli myös melko menestyksekäs, joten MPB syndikoi ohjelman, ja näin ollen, heidän ohjelmansa oli juurta jaksain nähtävissä koko Yhdysvalloissa.

Clyde Frog:in uskotaan saaneen vaikutteita Muppet Show:n tunnetusta, vuonna 1955 syntyneestä käsinukkehahmosta Kermit the Frog.

South Park -sarjassa
--------------------

Animaatiosarjan South Park päähenkilöihin kuuluva Eric Cartman omistaa vihreän sammakkolelun nimeltä Clyde Frog, jonka sarjan tekijät olivat ottaneet The Clyde Frog Show’sta. Vaikka sarjassa Cartmanilla ei ole varsinaisia ystäviä, on pehmolelu Clyde Frog hänen hyvä, rakastettu, ellei paras ystävänsä.

Jaksossa Die Hippie, Die nähdään osittain erittäin koskettava hetki Cartmanin ja Clyde Frogin välillä, joka havainnollisti Cartmanin läheisyyden sammakkoonsa. Clyde Frog on esiintynyt useassa muussakin jaksossa, kuitenkin Die Hippie, Die jälkeen merkittävin oli kahdentoista tuotantokauden jakso Tonsil Trouble, jossa toinen päähenkilö Kyle Broflovski riitaantuu Cartmanin kanssa ja purkaa raivonsa repäisemällä Clyde Frogin pään irti.

Lähteet
-------

**Yleiset lähteet**

* DVD Movie Reviews - The Clyde Frog Show (1978)[vanhentunut linkki] Lähteistetty 27. toukokuuta 2010. (englanniksi)

**Viitteet**

1. ↑  MPB online - Career education 2006-2007 (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 27. toukokuuta 2010. (englanniksi)
2. 1 2 3  Wikibin - Clyde Frog (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 27. toukokuuta 2010. (englanniksi)
**Michaël Fabre** (arab. مايكل فابري‎, s. 15. heinäkuuta 1984 Draguignan, Var) on ranskalais-algerialainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Ranskan National 2:ssa pelaavaa ÉFC Fréjuta.

Ura
---

Fabre aloitteli ammattilaisuraansa Fiorentinassa, jonne hän siirtyi Bolognan junioreista. Peliaikaa ei kuitenkaan tullut ja Fabre palasi Ranskaan vuonna 2003 allekirjoitettuaan kolmen vuoden sopimuksen Ligue 2:ssa pelanneen Sedanin kanssa. Peliaikaa ei kertynyt kuin viiden ottelun verran kolmen kauden aikana ja hän päätti vaihtaa seuraa. Uusi seura löytyi Ranskan kolmanneksi korkeimmalta sarjatasolta Championnat Nationalista Clermontista, jossa hän nousi heti ykkösvahdin rooliin. Joukkue nousi myös kaudeksi 2007-2008 Ligue 2:een. Fabre on sittemmin pitänyt ykkösvahdin roolinsa.

Kaudeksi 2011–2012 Fabre siirtyi lainalle toiseen Ligue 2:ssa pelanneeseen seuraan RC Lensiin.

### Maajoukkueura

Fabre on pelannut Ranskan alle 15-, 16-, 17-, 18- ja 21-vuotiaiden maajoukkueessa 2000-luvun alussa. Hän on muun muassa voittamassa MM-kultaa Ranskan alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa vuonna 2001.

Huhtikuussa 2010 Fabre kertoi olleensa pettynyt, kun Algerian valmentaja Rabah Saâdane ei valinnut häntä vuoden 2010 MM-kisajoukkueeseen. Sitä ennen Saadane oli kierrellyt pitkin Eurooppaa etsien joukkueelle kolmatta maalivahtia kisoihin. Fabre on siitä huolimatta kertonut olevansa halukas edustamaan isänsä kotimaata tulevaisuudessa.

9. lokakuuta 2011 Fabre oli ensimmäistä kertaa Algerian maajoukkueen mukana Afrikan kisojen karsintaottelussa Keski-Afrikan tasavaltaa vastaan, jossa hän toimi maansa varamaalivahtina.

Yksityiselämä
-------------

Fabre syntyi Draguignanissa, Varissa lähellä välimerta algerialaiselle isälle ja ranskakaiselle äidille. Hänen isänsä Mohamed Belkacem muutti viisivuotiaana isoäitinsä kanssa Oranista Ranskaan, jossa hän tapasi myöhemmin Fabren äidin Veronique Fabren. Pariskunta ei kuitenkaan mennyt naimisiin ja Michaël päätti veljensä tavoin ottaa käyttöön äitinsä sukunimen.

Lähteet
-------

1. ↑  World Cup 2010: Algerian Goalkeeper Michael Fabre Disappointed By Coach Rabah Saadane’s Decision *Goal.com* 24.4.2010 Viitattu 29.5.2010 (englanniksi)
2. ↑  Algérie - Centrafrique / Elim CAN 2012 09-10-2011 *DZfoot* Viitattu 25.10.2011 (ranskaksi)
3. 1 2  Michaël Fabre L'EN, un groupe qui a envie de marquer l’histoire *DZFoot* 2010 Viitattu 17.10.2010 (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Michaël Fabren profiili LFP:ssä (ranskaksi)

Ranskan alle 17-vuotiaiden joukkue – Jalkapallon alle 17-vuotiaiden MM-kilpailut 2001
1 Chaigneau |
2 Debris |
3 Berthod |
4 Colombo |
5 Faty |
6 Maïa |
7 Le Tallec |
8 Yebda |
9 Sinama-Pongolle |
10 Meghni |
11 Ben Saada |
12 Faé |
13 Drouin |
14 Mohellebi |
15 Jacmot |
16 Piètre |
17 Glombard |
18 Fabre |
Valmentaja Jodar
**Jerome Dillon** (s. 16. heinäkuuta 1969) on yhdysvaltalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten Nine Inch Nails -yhtyeen kiertuerumpalina vuosina 1999-2005. Hän soittaa myös kitaraa.

Dillon työskenteli Nine inch nailsin Trent Reznorin kanssa studiossa albumeiden *Things Falling Apart*, *And All That Could Have Been*, *Still* ja *With Teeth* tekovaiheissa. Hän soittaa myös rumpuja *The Fragile* -albumin *We're In This Together* -kappaleessa.

Dillon soitti rumpuja Fragility -kiertueilla (1999-2000) sekä With Teeth -kiertueella (2005-2006) lokakuuhun 2005 asti. 16. syyskuuta 2005 Nine Inch Nailsin esiintyminen keskeytettiin, koska Dillonilla oli rintakipuja ja epäsäännöllisiä sydämen iskuja. Hän soitti vielä seuraavassa konsertissa, mutta kivut jatkuivat, joten hänet korvattiin Alex Carapetiksella ja myöhemmin Josh Freesellä. 28. lokakuuta 2005 Dillon ilmoitti, ettei enää palaa Nine Inch Nailsiin. Syy ei ollut ainoastaan terveysongelmat vaan myös muut erimielisyydet yhtyeen kanssa. Dillonilla on tällä hetkellä sooloprojekti nearLY, joka on julkaissut yhden albumin.

Aiheesta muualla
----------------

* Jerome Dillonin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* nearLYn viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Nine Inch Nailsin viralliset kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**José Manuel Ferreira de Morais** (s. 27. heinäkuuta 1965) on portugalilainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.

Valmennusura
------------

Morais siirtyi valmentajaksi pelaajauransa jälkeen ja toimi aluksi muun muassa Benfican junioreiden valmentajana, josta hän siirtyi myöhemmin tammikuussa 2003 saksalaisen Dresdnerin päävalmentajaksi. Pesti jäi kuitenkin lyhyeksi ja Morais palasi takaisin kotimaahansa. Hän toimi kaudella 2003–2004 Porton apuvalmentajana ja oli voittamassa José Mourinhon kanssa Mestarien liigan lisäksi Portugalin mestaruutta. Samaan aikaan Morais toimi Académico Viseun ja Santa Claran alle 19-vuotiaiden päävalmentajana.

Tammikuussa 2005 Morais sai päävalmennus pestin Ruotsista Assyriskasta. Hän kuitenkin jätti tehtävän kesäkuussa 2005 ja siirtyi kuukausi myöhemmin saudiarabialaiseen Al Hazmin valmentajaksi. Kauden jälkeen Morais palkattiin tunisialaisen Stade Tunisienin päävalmentajaksi kaudeksi 2008–2009. Hän kuitenkin sai potkut kesken kauden ja siirtyi syyskuussa 2008 Jemenin maajoukkueen valmentajaksi. Hän ehti kuitenkin valmentaa vain kaksi kuukautta, kunnes hän palasi takaisin Tunisiaan tällä kertaa Espérancen päävalmentajaksi. Morais kuitenkin erotettiin tehtävästään joukkueen huonojen esitysten vuoksi vaikka se oli sarjassa toisena. Lisäksi hän koki paineet liian suuriksi ja sopi erostaan joukkueen johdon kanssa.

Lokakuussa 2009 Morais nimitettiin italialaisen Interin tekniseksi avustajaksi André Villas Boasin tilalle. Morais jätti tehtävänsä kauden 2009-2010 jälkeen samaan aikaan kun José Mourinhon sopimus päättyi Interin päävalmentajana.

Lähteet
-------

1. ↑  José Morais rescinde com o Esperança de Tunis (Arkistoitu – Internet Archive) *org.rr.pt* 9.3.2009 Viitattu 31.5.2010 (portugaliksi)
2. ↑  Inter bids farewell to Andrè Villas Boas (Arkistoitu – Internet Archive) *inter.it* 14.10.2009 Viitattu 31.5.2010 (englanniksi)
Vladimir Tšelomei ukrainalaisessa postimerkissä (2003).
**Vladimir Nikolajevitš Tšelomei** (ven. Владимир Николаевич Челомей, 30. kesäkuuta 1914 – 8. joulukuuta 1984) oli neuvostoliittolainen raketti-insinööri.

Tausta
------

Tšelomei syntyi Siedlcessä Venäjällä vuonna 1914. Kun hän oli kolmivuotias, perhe joutui pakenemaan Saksan joukkoja Pultavaan.

Tšelomein ollessa 12-vuotias perhe muutti Kiovaan. 

Vuonna 1932 Tšelomei pääsi Kiovan polytekniseen instituuttiin, jossa kunnostautui opinnoissaan. Vuonna 1936 hänen ensimmäinen oppikirjansa, *Vektorianalyysi*, julkaistiin. Hän opiskeli Kiovan yliopistossa paljon matematiikkaa ja lujuusoppia sekä mekaniikkaa. Valmistuttuaan kiitettävin arvosanoin hän jäi instituuttiin tutkijaksi. Hän valmistui tohtoriksi (luonnontieteen kandidaatti) vuonna 1939.

Sota-aika
---------

Suuren isänmaallisen sodan aikana hän toimi Baranovin lentokonemoottorien keskusinstituutissa (TsIAM) Moskovassa. Hän kehitti patopainemoottorin vuonna 1942. 
Kun havaittiin Saksan käyttävän sellaisia moottoreita V-1-ohjuksissaan, Tšelomeista tuli Tehdas N51:n johtaja ja pääsuunnittelija. Sen edellinen johtaja Nikolai Polikarpov oli kuollut lento-onnettomuudessa. Tšelomei sai tehtäväkseen kehittää V-1:n kaltaisen risteilyohjuksen. Joulukuussa 1944 10X-niminen ohjus koelaukaistiin Petljakov Pe-8 ja Tupolev Tu-2 lentokoneista.

OKB-52
------

Vuonna 1952 Tšelomei sai johdettavakseen uuden OKB-52-suunnittelutoimiston. Hän jatkoi tutkimusta myös Moskovan Bauman instituutissa ja väitteli vuonna 1951. Hänestä tuli professori vuonna 1952.

Vuonna 1958 OKB-52 esitti monivaiheista mannertenvälistä ohjusta. UR-200 ei mennyt läpi vaan Mihail Jangelin R-36 valittiin. Tšelomein UR-100 pääsi jatkokehittelyyn.

Avaruusalukset
--------------

Vuonna 1959 Tšelomei nimitettiin ilmailuvälineiden pääsuunnittelijaksi. 

OKB-52 alkoi kehittää avaruusaluksia ja raskasta ohjusta, josta tuli UR-500. 

Vuonna 1962 Tšelomei sai akateemikon arvonimen.

Tšelomeista tuli Sergei Koroljovin kilpailija miehitetyn kuualuksen suunnittelussa. Tšelomei ehdotti pienempää UR-500-rakettia, jolla voisi tehdä kahden hengen miehityksellä Kuun ohilennon. Raketista tuli Proton-kantoraketti.

Kun Hruštšov menetti valtansa, Tšelomein ja Koroljovin Kuu-lentosuunnitelmat yhdistettiin, mutta päälinja oli Koroljovin suunnitelma. 

Tšelomein suunnittelutoimisto suunnitteli Poljot-satelliitit 1960-luvun alussa. 1970-luvulla Tšelomein toimisto suunnitteli Almaz-avaruusaseman, josta tuli perusta Saljut-avaruusasemille.

Muuta
-----

Tšelomei kuoli Moskovassa vuonna 1984.

Hän sai muun muassa seuraavat palkinnot:

* kahdesti sosialistisen työn sankari (1959, 1963)
* valtionpalkinto (1967, 1974, 1982)
* Leninin palkinto (1959)

Aiheesta muualla
----------------

* Elämäkerta-artikkeli (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* zbMATH

 |

 |
**Gérard Buscher** (s. 5. marraskuuta 1960 Alger, Ranskan Algeria) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.

Pelaajaura
----------

Buscher pelasi koko uransa ajan Ranskassa 1970-luvulta 1990-luvun alkuun saakka. Hyökkääjänä pelannut Buscher edusti muun muassa Nicea, Nantesia ja Montpellier’ta.

Valmennusura
------------

Buscher aloitti valmentamisen vuonna 2005 ollessaan Nicen väliaikainen valmentaja kaudella 2004–2005. Kahden kuukauden pestin jälkeen hän siirtyi Nicen reservijoukkueen päävalmentajaksi heinäkuussa 2005.

Toukokuussa 2009 Buscher teki alustavasti kauden mittaisen sopimuksen tunisialaisen CS Hammam-Lifin kanssa. Joukkue sijoittui kauden päätteeksi yhdeksänneksi. Buscher lopulta siirtyi kesäkuussa 2010 CA Bizertinin uudeksi päävalmentajaksi.

Helmikuussa 2010 Buscher allekirjoitti tunisialaisen Stade Tunisienin kanssa sopimuksen, jossa hänen tarkoituksena on toimia 1. heinäkuuta 2010 lähtien junioriseuran teknisenä johtajana.

Buscher erotettiin tehtävästään CA Bizertinin valmentajana elokuussa 2010, joukkueen kärsittyä kaksi tappiota peräkkäin. Hän ehti valmentaa joukkuetta kaksi kuukautta.

Joulukuussa 2010 Buscher palkattiin AS Marsan valmentajaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Gérard Buscher *transfermarkt.de* Viitattu 2.6.2010 (saksaksi)
2. ↑  Gérard Buscher au CAB (Arkistoitu – Internet Archive) *eurosport* 3.6.2010 Viitattu 4.6.2010 (ranskaksi)
3. ↑  Gerard Buscher To Head Stade Tunisien’s Youth Academy *Goal.com* 18.2.2010 Viitattu 2.6.2010 (englanniksi)
4. ↑  Gérard Buscher nouvel entraineur de l'Avenir Sportif Marsa *Kawarji* 14.12.2010 Viitattu 14.12.2010 (ranskaksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Gernot Rohr** | **OGC Nicen päävalmentaja**2005 | Seuraaja:**Frédéric Antonetti** |
E2-reitti kartalla

**Euroopan kaukovaellusreitti E2** on yksi kahdestatoista Euroopan halki kulkevista kaukovaellusreiteistä. Reitti on 5 720 kilometriä pitkä ja kulkee kuuden maan läpi. Se alkaa Isosta-Britanniasta ja päättyy Ranskaan.

Reitti
------

### Iso-Britannia

Iso-Britanniassa reitti alkaa Stanraerin kaupungista, Skotlannista, minkä jälkeen se jakautuu kahteen haaraan. Harwichiin vievä reitti on pituudeltaan 1 351 kilometriä ja Doveriin vievä reitti 1 407 kilometriä.

### Alankomaat

Reitistä noin 130 kilometriä kulkee Alankomaiden alueella. Siellä reitti alkaa Hoek van Hollandista ja päättyy Bergen op Zoomiin.

### Belgia ja Luxemburg

Belgiassa reitti alkaa Oostenden kylästä ja päättyy Saksan, Belgian ja Luxemburgin yhteiselle rajalle Oureniin. Luxemburgissa reitti kulkee 175 kilometrin matkalta. Se alkaa Ourenin kylästä ja päättyy Schengeniin kuntaan.

### Ranska

Ranskassa reittiä kulkee 1 427 kilometriä. Se alkaa Luxemburgin rajalta Apachista ja päättyy Nizzaan.

### Sveitsi

Noin 16 kilometriä reitistä kulkee Sveitsin kautta. Reitti alkaa La Curen kylästä ja päättyy Nyoniin.

Lähteet
-------

1. 1 2  E2 *era-ewv-ferp.org*. European Ramblers Association. Viitattu 11.10.2023. (englanniksi)
2. ↑  E2 in Great Britain *era-ewv-ferp.org*. European Ramblers Association. Viitattu 11.10.2023. (englanniksi)
3. ↑  E2 in Netherlands *era-ewv-ferp.org*. European Ramblers Association. Viitattu 11.10.2023. (englanniksi)
4. ↑  E2 in Luxembourg *era-ewv-ferp.org*. European Ramblers Association. Viitattu 11.10.2023. (englanniksi)
5. ↑  E2 in France *era-ewv-ferp.org*. European Ramblers Association. Viitattu 11.10.2023. (englanniksi)
6. 1 2  E2 in Switzerland *era-ewv-ferp.org*. European Ramblers Association. Viitattu 11.10.2023. (englanniksi)
Antanas Merkysin hautamuistomerkki.
**Antanas Merkys** (1. helmikuuta 1887 Bajorai – 5. maaliskuuta 1955 Vladimirin alue) oli Liettuan viimeinen pääministeri vuosina 1939–1940. Presidentti Antanas Smetonan paettua maasta Merkysistä tuli maan *de facto* presidentti vuonna 1940. Merkys teki yhteistyötä Neuvostoliiton kanssa ja luovutti presidenttiyden Liettuan kansanhallituksen perustaneelle Justas Paleckisille. Merkysin yrittäessä paeta maasta hänet vangittiin ja karkotettiin Venäjän sisäosiin. Hän kuoli karkotettuna vuonna 1955.

Elämäkerta
----------

Merkys opiskeli lakia ja palveli ensimmäisessä maailmansodassa Venäjän armeijassa. Liettuan itsenäistyessä hänestä tuli itsenäistyneen maan puolustusministeri ja myöhemmin hän toimi Liettuan armeijassa. Myöhemmin hän toimi lakimiehenä.

Klaipėdan vallankaappauksen jälkeen Merkysistä tuli Memelin mandaattihallintoalueen komission sihteeri. Vuoden 1926 vallankaappauksen jälkeen hänestä tuli uudelleen puolustusministeri ja vuonna 1927 hänestä tuli Klaipėdan alueen kuvernööri. Saksan vaatimuksesta Merkys luopui kuvernöörin virasta vuonna 1932, jolloin hän palasi uudelleen lakimiehen virkaan. Hän toimi Kaunasin kaupunginjohtajana vuosina 1933–1939. 1936 hänet valittiin Seimasiin ja pääministeri hänestä tuli 17. marraskuuta 1939.

Neuvostoliiton uhkavaatimus ja miehitys
---------------------------------------

14. kesäkuuta 1940 Neuvostoliiton annettua uhkavaatimuksen Liettualle presidentti Antanas Smetona ehdotti aseellista vastarintaa. Merkys ehdotti uhkavaatimuksen hyväksymistä ja halusi luopua pääministerin tehtävistä, mutta päättikin Neuvostoliiton uhan takia pysyä virassaan. Smetona antoi Merkysille presidentin valtuudet paettuaan Saksaan. Päivää Smetonan poistumisen jälkeen Merkys ilmoitti radiossa ottavansa presidentin valtuudet, vaikka se olikin perustuslain vastaista.

17. kesäkuuta 1940 Merkys hyväksyi Neuvostoliiton vaatimukset ja antoi presidentin ja pääministerin valtuudet Justas Paleckisille. 17. heinäkuuta hän yritti perheensä kanssa paeta Ruotsiin, mutta hänet pidätettiin Riiassa. Hän ja hänen perheensä karkotettiin Saratoviin. Vuonna 1954 Merkys vapautettiin, mutta häneltä kiellettiin paluu Liettuaan. Hän eli Vladimirissa kuolemaansa saakka. Merkys kuoli vuonna 1955 67-vuotiaana. Hänen hautaansa ei ole koskaan löydetty ja näin ollen Kaunasissa on ainoastaan muistomerkki hänestä.

Lähteet
-------

* "Antanas Merkys" Seimas (liettuaksi)

Liettuan vaakunaLiettuan presidentit (1918–1940)
Antanas Smetona | Aleksandras Stulginskis | Kazys Grinius | Jonas Staugaitis | Aleksandras Stulginskis | Antanas Smetona | Antanas Merkys | Justas Paleckis

**Huomautukset:**

1. ↑  de facto
2. ↑  presidenttiyttä ei ole tunnustettu



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Anton Ulrik Rönnholm** (8. lokakuuta 1787 Hamina – 6. kesäkuuta 1862 Parikkala) oli suomalainen teologian tohtori ja lääninrovasti.

Ura ja elämä
------------

Rönnholmin vanhemmat olivat Haminan pormestari Karl Fredrik Rönnholm (1740–1816) ja Kristina Bruun. Ylioppilaaksi tulonsa jälkeen hän opiskeli teologiaa Tartossa vuosina 1805–1807. Pappisvihkimyksen hän sai Haminan hiippakunnassa 15. tammikuuta 1810. Teologian tohtoriksi hänet nimitettiin Helsingissä vuonna 1856. Rönnholm toimi vt. lääninrovastina vuodesta 1839 ja vakinaisena vuodesta 1851. Lisäksi hän toimi opetusalalla Haminan ja Savonlinnan piirikoulujen opettajana sekä Viipurin lukion yliopettajana. Haminassa hän työskenteli myös arkkidiakonin apulaisena.

Rönnholm avioitui Anna Henrika Weckrothin kanssa 1821. Liitto päättyi Rönnholmin kuolemaan. Pariskunnalla oli kaksi poikaa, koulutoimen ylihallituksen ylitirehtöörin apulainen FM Anton Rönnholm ja Joroisten kirkkoherra Karl Filip Rönnholm sekä kolme tytärtä, Antoinette, Constance ja Elisabeth Rönnholm, joka jäi aikakirjoihin Suomen ensimmäisenä postineitinä ja koko virkamieskunnan murroksen eräänä aloittajana. Anton Ulrik Rönnholmin vanhempi veli oli lääkintötarkastaja Erik Johan Rönnholm.

Lähteet
-------

* Kotivuori, Yrjö: Anton Ulrik Rönnholm. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
John Jellicoe

**John Rushworth Jellicoe**, **jaarli Jellicoe** (5. joulukuuta 1859 – 20. marraskuuta 1935) oli kuninkaallisen laivaston komentaja ensimmäisen maailmansodan aikana joulukuuhun 1917 ja Uuden-Seelannin kenraalikuvernööri 1920–1924.

Jellicoe syntyi Southamptonissa merenkävijäperheeseen. Hän liittyi laivastoon 1872, osallistui Egyptin sotaan 1882, ylennettiin komentajaksi 1891 ja oli taistelulaiva HMS Victorian försti laivan upotessa suurin menetyksin Välimerellä 1893.

Hänestä tuli kapteeni 1897, jonka jälkeen hän palveli lähinnä Itä-Aasiassa. Hän oli 1900 mukana saattuessa Pekingiin kukistamaan kiinalaisten boksarikapinaa. Vuonna 1901 hänet nimitettiin Amiraliteettiin laivojen tarkastajaksi, jälleen merelle ja vara-amiraaliksi 1907.

John Fisherin alaisuudessa Jellicoe oli vastussa huollosta (*Director of Naval Ordnance*) (1905–1907) ja laivaston ohjaaja (*Controller of the Navy*) (1908–1910). Hän tuki uusien Dreadnought-taistelulaivojen kehittämistä.

Vuonna 1911 hänestä tuli Kotilaivaston (*Home Fleet*) komentajan George Callaghanin kakkosmies, vuonna 1912 toinen merilordi ja juuri maailmansodan syttyessä meriministeri (*First Lords of the Admiralty*) Churchill nimitti hänet *Grand Fleetin* komentajaksi. Jellicoe komensi laivastoa Skagerrakin taistelussa kesäkuussa 1916. Britit kärsivät suuremmat tappiot kuin Saksan *Hochseeflotte* ja Jellicoea arvosteltiin liiasta varovaisuudesta. U-venesodan vuoksi hän otti käyttöön saattuejärjestelmän.

Jellicoesta tuli merivoimien komentaja (*First Sea Lord*) marraskuussa 1916, mutta Lloyd George piti häntä mielikuvituksettomana ja uusi meriministeri Sir Eric Geddes erotti hänet joulukuussa 1917. Häntä seurasi Rosslyn Wemyss, jota pian David Beatty.

Jellicoesta tehtiin varakreivi 1918 ja hän oli Uuden-Seelannin kenraalikuvernöörinä syyskuusta 1920 marraskuuhun 1924. Palattuaan Englantiin 1925 hänestä tehtiin jaarli. Jaarli Jellicoe kuoli marraskuussa 1935.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Te Papa (New Zealand)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Maksim Gennadjevitš Maksimov** (ven. Макси́м Генна́дьевич Макси́мов, 6. syyskuuta 1979 Iževsk, Udmurtia) on venäläinen ampumahiihtäjä, kolminkertainen MM-mitalisti.

Maksimov saavutti monille yllätyksellisesti normaalimatkan MM-pronssia Östersundista 2008. Hän selvitti ampumapaikat ilman sakkominuutteja ja hävisi yhden sakon ampuneelle voittajalle Emil Hegle Svendsenille 34,8 sekuntia - hän hävisi hopeaa voittaneelle Ole Einar Bjørndalenille vain 3,4 sekuntia. Samoissa kisoissa hän sijoittui neljänneksi yhteislähdössä. Hanty-Mansijskissa 2011 hän sai samalla matkalla hopeaa. Viestissä hän hiihti kolmannen osuuden Venäjän hopeajoukkueessa.

MM-kisoja lukuun ottamatta hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on kymmenes sija Östersundin sprinttikilpailussa joulukuussa 2010.

Lähteet
-------

* Maksim Maksimov Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU).  (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat
* Puola

 |

 |
**Dušan Pašek** (7. syyskuuta 1960 Bratislava, Slovakia – 15. maaliskuuta 1998 Bratislava, Slovakia) oli jääkiekkoilija, maailmanmestari ja olympiamitalisti. Slovakialainen keskushyökkääjä edusti kansainvälisellä urallaan Tšekkoslovakiaa. Hän pelasi viidet MM-kilpailut, kahdet olympiakisat ja kolme Kanada-cupia.

Ura
---

Pašek oli bratislavalaisen HC Slovan Bratislavan kasvatti. Hän pelasi kaikki Tšekkoslovakian pääsarjan kautensa siellä, paitsi kauden 1985–1986 Dukla Jihlavan riveissä. Tšekkoslovakian liigassa hän teki yhteensä 329 ottelussa tehot 164+120=284. Kaudella 1986–1987 hän voitti sekä syöttöpörssin että jäähypörssin. Vuonna 1988 hänet valittiin tähdistökentälliseen.

Kauden 1988–1989 Pašek pelasi NHL:ssä, Minnesota North Starsin joukkueessa, joka varasi Pašekin NHL:n varaustilaisuudessa 1982. Hän pelasi 48 ottelua ja teki tehot 4+10=14. Kaudella 1989–90 Pašek pelasi IHL-joukkue Kalamazoo Wingsissä, mutta siirtyi loppukaudesta sveitsiläiseen HC Luganoon, jossa hän voitti mestaruuden.

Pašek palasi kasvattajaseuraansa Slovan Bratislavaan kaudeksi 1990–1991, mutta siirtyi Italiaan 11 ottelun jälkeen. Hän palasi Sveitsiin keväällä 1991 HC Ambrì-Piottaan, missä pelasi vain yhden runkosarjaottelun ennen pudotuspelejä. Pašek siirtyi Italiaan kaudeksi 1991–1992 pelaamaan SHC Fassan riveihin. Pašekin viimeiseksi seuraksi jäi jääkiekon SM-liigajoukkue Kalevan Pallo, missä hän pelasi kymmenen peliä kaudella 1992–1993. Kovin odotuksin KalPaan siirtynyt Pašek osoittautui Kuopiossa pettymykseksi.

Pelaajauran jälkeen Pašek toimi Slovakian jääkiekkoliiton ja HC Slovan Bratislavan puheenjohtajana. Pašek ampui itsensä 15. maaliskuuta 1998 Slovan Bratislavan toimistossa.

Lähteet
-------

* Dusan Pašek European Hockey.net -sivustolla
* Dusan Pašek Hockey Draft Centralissa
**Benjamin "Ben" Tatar** (23. tammikuuta 1930 Pittsburgh, Pennsylvania – 29. marraskuuta 2012 Pittsburgh, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka työskenteli niin elokuva-, televisio-, teatteri- kuin ääninäyttelijänäkin.

Tatar kiinnostui näyttelemisestä ja viihteestä ollessaan opiskelijana Schenley High Schoolissa Pittsburghissa. Hän aloitti näyttelemisen Pittsburgh Playhousessa ja YM&WHA:ssa. Tatar värväytyi Yhdysvaltain maavoimiin Korean sodan aikaan. Sodasta kotiuduttuaan hän kävi Pittsburghin yliopistoa, missä hän opiskeli draamaa ja englannin kieltä. Tatar pääsi stipendin kautta New Yorkin American Theatre Wingiin vuonna 1955.

Tatar aloitti televisiouransa kameran takana muun muassa vastailemalla televisiosarjatähtien ihailijakirjeisiin. Tatarista tuli Jackie Gleasonin henkilökohtainen assistentti, ja vuodesta 1964 Tatar alkoi esiintyä elokuvissa. Tatar työskenteli Espanjassa 1960- ja 1970-luvuilla muun muassa ohjaajana ja ääninäyttelijänä televisiossa ja elokuvissa. Tatar puhui sujuvasti englannin lisäksi myös ranskaa, saksaa, italiaa ja espanjaa.

Vuonna 1981 Tatar muutti New Yorkista takaisin Pittsburghiin huolehtimaan äidistään. Tatar asettui Pittsburghin Highland Parkin kaupunginosaan, missä hän asui yli kolmekymmentä vuotta. Pittsburghiin palattuaan Tatar työskenteli näyttelijänä lähinnä paikallisissa teattereissa, mutta esiintyi myös elokuva- ja televisiotuotannoissa, joita kuvattiin Pittsburghin alueella.

Tatar kirjoitti omaelämäkerran *The Dream Never Dies*, jota ei kuitenkaan koskaan julkaistu. Omaelämäkerrassaan hän kertoo muun muassa uransa alusta, työskentelystään muiden näyttelijöiden kanssa, ääninäyttelytyöstään Espanjassa ja parisuhteestaan Ava Gardnerin kanssa. Näyttelemisen ohella Tatar teki myös ristikoita Dell Publishingille. Tatar kuoli 82-vuotiaana krooniseen keuhkosairauteen Pittsburghin Shadysidessa. Tatar ei elämänsä aikana koskaan avioitunut, ja hänet haudattiin B’nai Israel -hautausmaalle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Obituary: Benjamin Tatar / Actor was Jackie Gleason’s aide, lived with Ava Gardner *post-gazette.com*. Post-gazette.com. Viitattu 8.10.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Benjamin Tatar Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Pinnoitettua lastulevyä.
**Lastulevy** on puisista tai puumaisista lastuista valmistettua levyä, jossa lastut on liitetty toisiinsa liiman (tai muun sideaineen), paineen, ajan ja lämmön avulla. Se on erittäin tiheää, painavaa ja tasaista materiaalia. Sitä käytetään halvempana ja vähemmän kestävänä umpipuun tai vanerin korvikkeena rakentamisessa ja huonekaluteollisuudessa. Lastulevy kestää huonosti vettä, ja kosteus saa sen turpoamaan.

Lastulevyn valmistus alkaa puuosien kuivaamisesta, jonka jälkeen ne lajitellaan koon mukaan. Lastut liitetään toisiinsa lämmössä kovettuvalla liimalla. Lastujen ja liiman sekoitus sirotellaan kerroksittain levyaihioiksi ja puristetaan yhtenäiseksi levyksi kuumapuristimella. Tämän jälkeen levyt jäähdytetään ja reunat sahataan. Lopuksi levyt paloitellaan myyntikokoon, hiotaan ja lajitellaan.

Lastulevyn valmistus alkoi Suomessa vuonna 1956.

Katso myös
----------

* Liimapuu
* MDF-levy
* HDF-levy
* OSB-levy

Lähteet
-------

1. ↑  Metsäteollisuuden tietopalvelu: Vanerit ja muut puulevyt[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lastulevy**.
* Levyteollisuus Metsäteollisuuden tietopalvelussa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Puuinfo: Lastulevy
**Eric Lloyd Wright** (8. marraskuuta 1929 Los Angeles – 13. maaliskuuta 2023) oli yhdysvaltalainen arkkitehti ja kuuluisan arkkitehti Frank Lloyd Wrightin pojanpoika.

Wright syntyi Los Angelesissa Franck Lloyd Wright Jr.:n pojaksi. Hän opiskeli arkkitehdiksi Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa. Vuosina 1948–1956 hän työskenteli isoisänsä ja vuosina 1956–1978 isänsä yrityksessä. Tämän jälkeen hän perusti oman yrityksen *Eric Lloyd Wright Architects and Planners*. Hän osallistui usean isoisänsä suunnitteleman rakennuksen peruskorjaukseen. Hän suunnitteli myös Apulannan rumpalina tunnetulle Sipe Santapukille Heinolaan asuinrakennuksen. Useimmat Wrightin suunnittelemista rakennuksista sijaitsevat Yhdysvalloissa, mutta hän työskenteli myös Japaniin ja Kiinaan sijoittuvissa projekteissa.

Merkittävimmät rakennukset
--------------------------

* Walker Residence, Carmel, Kalifornia
* Gerald B. and Beverley Tonkenin talo, Cincinnati, Ohio
* Monona Terrace, Madison, Wisconsin
* The Wayfarer’s Chapel, Palo Verde, Kalifornia
* First Christian Church, Thousand Oaks, Kalifornia
* The Good Shepherd Church, Des Plaine, Illinois
* The Institute of Mental Physics Joshua Tree, Kalifornia
* Santaranta, yksityinen huvila Heinola, Suomi

Lähteet
-------

* Eric Lloyd Wright
* [vanhentunut linkki]

1. ↑  In Memoriam: Eric Lloyd Wright *Frank Lloyd Wright Building Conservancy*.  27.3.2023. Viitattu 11.10.2023. (englanniksi)
2. ↑  Abel, Judy: The artistry of Eric Lloyd Wright is remembered in Malibu *The Malibu Times*.  23.8.2023. Viitattu 11.10.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Kenneth Hite Ropeconissa 12. elokuuta 2006
**Kenneth Hite** (s. 15. syyskuuta 1965) on yhdysvaltalainen kirjailija, kolumnisti ja roolipelisuunnittelija. Hän on työskennellyt pitkään roolipelialalla ja salaliittoteorioiden asiantuntija.

Henkilöhistoria
---------------

Kenneth Hite syntyi Tulsan kaupungissa, Oklahomassa, ja kävi koulua vuosina 1979–1983 Bishop McGuinness High Schoolissa, Oklahoma Cityssä. Vuonna 1983 hän aloitti opinnot East Central Universityssa ja vuodesta 1988 Chicagon yliopistossa. Hite valmistui kandidaatiksi pääaineenaan kartografiaa ja maisteriksi 1990 pääaineenaan kansainvälinen politiikka. Hän asuu Chicagossa.

Vuodesta 1981 lähtien Hite on kirjoittanut pelejä ja tehnyt sitä työkseen vuodesta 1995 asti. Hän ollut kirjoittamassa ja toimittamassa lukuisia roolipelikirjoja. Merkittävimpiä ovat *GURPS*-lähdekirjat, *Mage: The Ascensionin* lisäosat, Last Unicorn Gamesin *Star Trek RPG*, *Unknown Armies* ja Mongoose Publishingin *RuneQuest* (2006). Hite oli Ropeconin kunniavieraana 2006.

Hite kirjoittaa "Suppressed Transmission" -kolumnia *Pyramid*-lehteen. Hänen aikaisempia kolumnejaan on koottu yhteen kokoelmiksi *Suppressed Transmission: The First Broadcast* ja *Suppressed Transmission 2: The Second Broadcast*, mikä on osoitus hänen kolumniensa arvostuksesta. Lisäksi Hiten kirjoittama "Out of the Box" -kolumni on ilmestynyt *GamingReport*-sivustolla.

Lähteet
-------

* Kenneth Hite (Arkistoitu – Internet Archive) Pen & Paper -tietokannassa.
* Kenneth Hiten blogi.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |