recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Matti Tolonen** (s. 1941) on lääketieteen tohtori (Turun yliopisto, 1974) ja toiminut työterveysopin professorina Tampereen yliopistossa, asiantuntijalääkärinä sosiaali- ja terveysministeriössä sekä ylilääkärinä lääkintöhallituksessa ja Työterveyslaitoksessa. Hän toimi 1980-luvulla Maailman Terveysjärjestön (WHO) asiantuntijana (temporary adviser) Euroopan aluetoimistossa Kööpenhaminassa ja päämajassa Genevessä.

Hän on toiminut myös käytännön lääkärinä sairaaloissa ja yksityisvastaanotolla sekä työterveyslääkärinä muun muassa Suomen IBM:ssä, Mercantilessa, Fazerilla ja Stockmannilla. Nykyään Tolonen on eläkkeellä ja asuu Espanjassa. 

Tutustuttuaan Kaarlo Jaakkolan ja Antti Arstilan kautta ravintolisien käyttöön Tolonen on 1980-luvun alusta alkaen kehittänyt luonnonmukaisia hoitoja ja ravitsemuslääketiedettä. Tätä kautta nimi "tohtori Tolonen" tuli laajalti tunnetuksi. Hän on kansainvälisten työryhmien jäsenenä julkaissut tutkimuksia tiedelehdissä. Hänet tunnetaan myös esitelmistään ja artikkeleistaan. 

Kesällä 2009 Tolonen toi Suomeen kasvivalmiste berberiinin. Hän on kehittänyt valmisteita ja menetelmiä itsehoitoon. 

Vuonna 2011 Tolonen herätti keskustelua esitettyään kirjassaan epätavanomaisia näkemyksiä kolesterolin merkityksestä.

Teoksia
-------

* *Suuri kolesterolihuijaus. Kolesterolilääkkeiden edut ja haitat*. Readme.fi, 2011. ISBN 978-952-2204-57-8.
* *Näring och mental hälsa*. Facinet Oy, 2008. ISBN 978-952-5428-17-9.
* *Ravitsemus ja mielenterveys*. Karprint Oy, 2008. ISBN 978-952-9748-52-5.
* *Voita masennus luonnollisesti*. Karprint Oy, 2005. ISBN 978-952-9748-50-1.
* *Tohtori Tolosen terveysoppi*. Loimaa: HD-Kustannus, 2005.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tietoa tohtori Tolosesta Tohtori Tolonen.  Arkistoitu 8.7.2018. Viitattu 8.7.2018.
2. ↑  Matti Tolonen 70 vuotta. Ravitsemushoito vei mukanaan  2011. Luontaisterveys.  Arkistoitu 29.10.2019. Viitattu 8.7.2018.
3. ↑  Kolesterolisota!  21.10.2011. Iltalehti. Viitattu 8.7.2018.
**Erkki Matti Vainikainen** (5. kesäkuuta 1925 Viipuri – 8. heinäkuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.

Vainikaisen vanhemmat olivat kirjailija, kaupunginsihteeri Veikko Vainikainen ja Tyyni Vuorensola. Vainikainen opiskeli 1940-luvulla Vapaassa taidekoulussa opettajinaan muun muassa Unto Pusa, Yrjö Verho, Sam Vanni ja Sigrid Schauman. Myöhemmin hän täydensi opintojaan Ranskassa (1952–1954) ja Espanjassa (1985).

Vainikaisen teokset ovat useimmiten voimakasvärisiä figuratiivisia maalauksia, joiden aihemaailma käsittää muun muassa ihmisiä ja kaupunkitiloja, yleensä hyvin elävinä kohtauksina. Tyylisuunnaltaan Vainikainen tunnetaan ehkä parhaiten kubistina ja aiheiltaan "Helsinki-maalarina". Hänen myöhempään tuotantoonsa tulivat mukaan myös abstrakti ekspressionismi ja jossain määrin surrealismikin.

Vainikainen oli myös aktiivinen kirjoittaja. Kaunokirjallisuuden saralla hän sai julkaistuksi jännitysromaanin *Kohtalon monet sormet*, mutta hän kirjoitti myös runoja. Lisäksi hän kirjoitti säännöllisesti taidepoliittisia kannanottoja alan lehtiin ja piti Kuluttaja-lehdessä *Taiteen tarhasta* -kolumnipalstaa. Opettajana Vainikainen toimi Helsingin kaupungin työväenopistossa 17 vuoden ajan. Opetustyönsä tueksi hän kirjoitti kansalais- ja työväenopistojen liiton julkaisusarjassa sekä piirustuksen opaskirjan että akvarellimaaluksen ensimmäisen suomalaisen käsikirjan, jotka kumpikin julkaistiin kaksiosaisina laitoksina.

Vainikaisen puolisoina olivat taidemaalarit Eila Gardemeister ja Kaarina Korja. Vuonna 1982 Vainikainen palkittiin Pro Finlandia -mitalilla.

Kirjallisia teoksia
-------------------

* Vainikainen Matti 1967. *Kohtalon monet sormet* (romaani). Porvoo, Helsinki: WSOY.
* *Piirustus I. Perustietoutta ryhmäopetukseen ja itseopiskelijoille*. 2. uusittu painos (1. painos 1973). Kansalais- ja työväenopistojen liiton opetussuunnitelmia 2. Helsinki: Kansalais- ja työväenopistojen liitto, 1975 (5. painos 1990). ISBN 951-9171-08-8.
* *Piirustus II. Perustietoutta ryhmäopetukseen ja itseopiskelijoille*. Kansalais- ja työväenopistojen liiton opetussuunnitelmia 22. Helsinki: Kansalais- ja työväenopistojen liitto, 1975 (3. painos 1982). ISBN 951-9171-06-1.
* Vainikainen Matti 1981: *Maalauksen opas I–II*. KTOL – Kansalais- ja työväenopistojen liitto ry.

Lähteet
-------

* Matti Vainikainen. Muistokirjoitus (hs.fi)
* Kuvataiteilijamatrikkeli
*Tämä artikkeli kertoo osakeyhtiömuotoisesta kauppaketjusta. ICA on myös Kansainvälinen Osuustoimintaliitto.*
**ICA AB** (*Inköpscentralernas aktiebolag*) on ruotsalainen vuonna 1917 perustettu kauppaketju. Se toimii pääosin Skandinaviassa ja on toiseksi suurin päivittäistavaraketju Pohjoismaissa.*kenen mukaan?* Ketjun myymälöitä on muun muassa Norjassa, Ruotsissa, Tanskassa, Virossa, Latviassa sekä Liettuassa.

Historiaa
---------

Yrityksen perusti Hakon Swenson vuonna 1917. Tavoitteena oli saada useiden itsenäisten kauppiaiden yhteisostoilla aikaan parempia sopimusehtoja tavarantoimittajien kanssa.

ICA nousi osuustoiminnallisen Konsum-ketjun ohi Ruotsin suurimmaksi päivittäistavaraketjuksi 1960-luvun loppupuoliskolla perustamalla rohkeasti uusia liikkeitä. Vuonna 1972 yritys jaettiin kolmeen alueelliseen yksikköön, mutta tämä järjestely purettiin 1990 ja perustettiin emoyhtiö ICA Handlarnas. Samalla tukku- ja vähittäiskauppa eriytettiin omiksi yhtiöikseen, mutta yhdistettiin taas pari vuotta myöhemmin.

1980-luvun lopulla ICA laajeni päivittäistavaroista käyttötavaroihin ostamalla postimyyntiyritys Elloksen sekä naistenvaateketjut Lindexin ja Gulinsin, mutta kaikista näitä luovuttiin viitisen vuotta myöhemmin.

Vuonna 1993 ICA ja suomalainen Kesko kehittivät yhteistyötään ristiinomistuksella, jossa molempien omistukseen tuli muutama prosentti toisen yhtiön osakkeista. Jo sitä aiemmin heillä oli yhteisyrityksiä, kuten Vantaan kahvipaahtimo ja Göteborgissa sijainnut hedelmätuontiyhtiö Viking Fruit.

Vuonna 1998 ICA fuusioitui norjalaisen Hakon Gruppenin kanssa ICA AB:ksi, josta hollantilainen Ahold hankki osake-enemmistön 2004. ICA kokeili pari vuotta yhteistyötä Baltian maissa Suomen Keskon kanssa 2000-luvun puolenvälin tienoilla.

ICA:n kauppabrändit
-------------------

* ICA Supermarket
* ICA Express (pieni myymälä aiemmin Statoil (vuodesta 2016 lähtien Circle K) -polttoainemyymälöiden yhteydessä)
* ICA Nära (lähikauppa)
* ICA STOP
* ICA Kvantum
* ICA Maxi (hypermarketti)
* ICA Metro

Buffé
-----

Buffé on ICA:n kanta-asiakaslehti. Se sisältää enimmäkseen ruokaohjeita. Lehden kanssa toimitetaan myös viimeisimmän kuukauden bonuslaskelma.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Peltola, Heikki: *Palveluloisto ja kiehtomisen aito taito, Kaupan keinot hyperkilpailussa*, s. 199–200. Helsinki: Edita, 2007. ISBN 9789513749422.
2. ↑  Ellos och andra sidoverksamheter *ICA-historien*. ICA. Viitattu 26.6.2018. (ruotsiksi)
3. ↑  Jaakkola, Juha: Keskolle ja ICA:lle yhteisomistus.  *Helsingin Sanomat*, 10.3.1993, s. 28. Näköislehden aukeama (tilaajille).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **ICA** Wikimedia Commonsissa

* ICA.se (ruotsiksi)
* ICA:n historia (ruotsiksi) tai konekäännetty (englanniksi)
**IBM PS/1** oli IBM:n valmistama mikrotietokonemallisto, joka julkaistiin 26. kesäkuuta 1990. Ensimmäisessä mallissa oli valinnaisena kaksi levykeasemaa tai levykeasema sekä 30 megatavun kiintolevy.

PS/1 julkaistiin seuraajaksi IBM PCjr -mallille ja sarjan malleja valmistettiin vuoteen 1994 saakka.
PS/1:n seuraaja oli IBM Aptiva -mallisto.

PS/1 oli suunnattu kotikäyttöön toisin kuin yrityskäyttöön suunnattu IBM PS/2. PS/1 -mallit käyttivät ISA -väylää PS/2:n käyttämän Micro Channel Architecture -väylän (MCA) sijaan. Alkuperäistä PS/1 -mallia 2011 seurasi uudempia malleja, joissa oli Intel 80386 ja Intel 80486 -prosessoreja.

PC DOS 4.0-käyttöjärjestelmän ydinkomponentit oli ensimmäisissä malleissa harvinaislaatuisesti asennettu ROM-muistiin, joka näkyi käyttäjälle D-asemana. Tämä ratkaisu mm. helpotti järjestelmän palauttamista toimintakuntoon monissa vikatilanteissa. Perinteisen DOS-kehotteen sijaan kone käynnistyi "nelikenttävalikkoon", josta pystyi helposti valitsemaan haluamansa perustoiminnon: Tutustuminen (opetusohjelmia), Microsoft Works, Omat ohjelmat (peruskäyttöliittymä, jossa pystyi käynnistämään ohjelmia kiintolevyn hakemistorakenteesta) tai DOS Shell (muistuttaa nyky-Windowsin Resurssienhallintaa). Varhaisten PS/1-mallien mukana toimitettiin myös Windows 3.0-asennuslevykkeet, joilta Windowsin saattoi halutessaan asentaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  IBM PS/1 IBM. Viitattu 11.4.2018.
2. ↑  IBM PS/1 old-computers.com.  Arkistoitu 30.3.2010. Viitattu 11.4.2018.
3. 1 2 3 4  IBM PS/1 Model 2121 *oldcomputer.info*. Viitattu 11.4.2018.
4. ↑   "Original IBM PS/1 Model 2011 w 286 CPU running DOS 4.0 / Windows 3.0". fi-FI

IBM PC

|  |  |
| --- | --- |
| Mallit | 
* IBM PC 5150
* IBM PC/XT
* IBM PCjr
* IBM PC/AT
* IBM PS/2
* IBM PS/1
* IBM Aptiva

 |
| Käyttöjärjestelmät | 
* PC-DOS
* OS/2

 |
| Katso myös | IBM PC -yhteensopiva tietokone |
**Ramat HaSharon** on kaupunki Keski-Israelissa Tel Avivin hallintoalueella. Kaupunki on perustettu alun perin moshavana vuonna 1923 ja vuoden 2017 lopussa sen asukasluku oli 46 019.

Maantiede
---------

Ramat HaSharon sijaitsee Israelin keskiosassa Tel Avivin kaupungin pohjoispuolella. Kaupunki on osa Tel Avivin nykyistä konurbaatiota, eli yhteen kasvanutta kaupunkialuetta. Kaupunkiin hallinnollisesti kuuluvan alueen pinta-ala on 22 km².

Historia
--------

Ramat HaSharon perustettiin vuonna 1923, jolloin nykyisen kaupungin paikalla aloitti toimintansa pääasiassa sitrushedelmiä kasvattanut moshava. Sitrushedelmien viennistä tuli huomattavasti hankalampaa toisen maailmansodan aikana, jolloin paikalliset siirtyivät kasvattamaan kasviksia. Vuonna 1947 kaupungin asukasluku oli 1 150. Israelin itsenäisyyssota alkoi vuonna 1948 ja sodan jälkeen Ramat HaSharoniin perustettiin Israeliin saapuvien juutalaissiirtolaisten väliaikainen sijoitusleiri. Kaupungin asukasluku kasvoi, kun leirin asukkaat alkoivat vähitellen saada vakinaisia asuntoja. Kaupunki menetti pikku hiljaa maaseutuidyllinsä ja nykyisin Ramat HaSharon on osa Tel Avivin suurempaa rakennettua kaupunkialuetta.

Väestö
------

Ramat HaSharonin asukasluku oli Israelin tilastokeskuksen mukaan vuoden 2017 lopussa 46 019. Vuonna 2002 asukasluku oli 35 600, vuonna 1970 17 600 ja vuonna 1858 8 200.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 17 Ra-Sam*, s. 81. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. ↑  List of localities, in Alphabetical order (pdf) Central Bureau of Statistics. Viitattu 16.5.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ramat HaSharon** Wikimedia Commonsissa
**Matti Kristian Timonen** (3. huhtikuuta 1927 Nurmes – 27. kesäkuuta 2008 Kuopio) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Timosen vanhemmat olivat autonasentaja Juho Henrik Timonen ja Anna-Maria Rautiainen ja puoliso vuodesta 1948 Hanna Roth. Timonen kävi kansakoulun ja Helsingin kauppakoulun 1945 ja suoritti useita liikkeenjohdon kursseja. Hän oli Putkola Oy:n tukkumyyjä Iisalmessa 1941–1948 ja sitten pitkään Keskon palveluksessa, Iisalmen konttorin osastopäällikkö 1948–1954, Joensuun konttorin osastopäällikkö 1954–1957, Myllymäen konttorin johtaja Ähtärissä 1957–1961 ja Kuopion konttorin johtaja 1961–1984. Ähtärin kunnanvaltuuston jäsen Timonen oli 1960–1961, Kuopion kaupunginvaltuuston jäsen 1973–1989 ja valtuuston puheenjohtaja 1981–1982 sekä kaupunginhallituksen jäsen 1977–1989 ja sen puheenjohtaja 1985–1989. Hänellä oli lisäksi myös useita liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Timonen oli reservin ylikersantti. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1979.

Lähteet
-------

1. 1 2  Möttönen, Tuomas: Kauppaneuvos Matti Timonen (1927–2008). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 28.11.2022.
2. 1 2  Matti Timonen *Biografiasampo*. Viitattu 28.11.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
**Gujratin taistelu** oli toisen sikhisodan aikana 21. helmikuuta 1849 käyty taistelu Sikhivaltion ja brittien välillä hieman Gujratin kaupungin ulkopuolella nykyisessä Pakistanissa. Taistelu päättyi sikhien tappioon ja lopulta myös sodan päättymiseen brittien voittoon.

Tausta
------

Taistelu maalauksessa.
Britit olivat kärsineet tappion Sikhivaltion joukkoja vastaan toisen sikhisodan Chillianwalan taistelussa 13. tammikuuta 1849. Britit vetäytyivät Hugh Goughin johdolla ja sikhien komentaja Šere Singh sai vahvistuksia. Sikhiarmeija oli nyt kooltaan noin 50 000–60 000 miestä ja heidän mukanaan oli 59 tykkiä. Joukkoihin kuului myös 1 500 afgaaniratsumiestä. Joukkoja oli kuitenkin vaikea huoltaa alueella, joten Šere Singh päätti siirtyä uusiin asemiin Gujratiin Lahoren pohjoispuolella. Tarkoituksena oli iskeä myöhemmin brittien selustaan Chenabjoen yli. Šere Singh johti joukkonsa uusiin asemiin yöllä 11.–13. helmikuuta brittien aluksi huomaamatta.

Britit saivat vahvistuksia Multania piirittäneiden joukkojen yhdistyessä Goughin armeijan kanssa 16. helmikuuta. Brittejä oli nyt 24 000 ja heillä oli 96 tykkiä. Gough oli Chillianwalan tappion jälkeen tarkoitus korvata toisella komentajalla ja hän päätti yrittää ennen seuraajansa saapumista ottaa vielä voiton sikheistä.

Taistelu
--------

Britit aloittivat etenemisen sikhien puolustuslinjoja vastaan Gujratin ulkopuolella aamulla 21. huhtikuuta 1849. Sikhien puolustuslinja nojasi vasemmalla siivellä Chota Karlan kylään ja oikean siiven edustalla oli Bara Karlan kylä. Bara Karlassa oli sikhien tykistöä, jota oli sirtoteltu myös pitkin puolustuslinjaa.

Britit marssivat kohti puolustuslinjaa paraatinomaisesti. Kello 9 aamulla sikhien tykistä alkoi avata tulta brittejä vastaan. Gough pysäytti joukkonsa ja määräsi oman tykistönsä vastaamaan tuleen. Noin kaksi tuntia kestäneen tykistötaistelun jälkeen sikhien tykistö oli voitettu. Brittien etulinja jatkoi etenemistä. Chota Kalrassa ja Bara Karlassa käytiin kiivaita taisteluita sotilaiden vallatessa taloja ovelta ovelle. Sikhien yrittämä vastahyökkäys tyrehtyi brittien tykistön tulitukseen jo joukkojen kokoontuessa. Sikhit alkoivat perääntyä kello 12.30. Aluksi järjestelmällisesti alkanut vetäytyminen muuttui kaookseksi brittien ratsuväen hyökätessä ja sikhit pakenivat taistelukentältä.

Seuraukset
----------

Sikhit olivat menettäneet taistelussa noin 3 100 sotilasta kaatuneina ja suurin piirtein yhtä monta haavoittuneina. Brittien tappiot olivat 5 upseeria ja 91 sotilasta kaatuneina, sekä 24 upseeria ja 646 sotilasta haavoittuneina. Sikheiltä oli vallattu 53 tykkiä. Gough oli korjannut maineensa Chillianwalan tappion jälkeen. Britit käyttivät haavoittuneiden hoidossa ensi kertaa anestesiaa.

Sikhit antautuivat 14. maaliskuuta, mikä päätti toisen sikhisodan. Punjab liitettiin brittien hallitsemaan Intiaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Harold E. Raugh, Jr: *The Victorians at war, 1815–1914: an encyclopedia of British military history*, s. 154-155. ABC-CLIO, 2004. ISBN 1-57607-926-0. (englanniksi)
**Matti Veikko Juhani Tuomala** (s. 1949) on Tampereen yliopiston kansantaloustieteen professori. Hän on erikoistunut julkiseen talouteen, verotukseen sekä tuloeroihin. Tuomala on Helsingin yliopiston kansantaloustieteen dosentti.

Poliittisia näkemyksiä
----------------------

Helsingin Sanomat on luonnehtinut häntä "vasemman laidan verotuntijaksi". Tuomala on vuonna 2009 vaatinut vuoden 1903 SDP:n Forssan ohjelman veroprogressiotavoitteen "henkiinherättämistä", ja vuonna 2006 lisää tulonsiirtoja ja lisää julkisia palveluja sekä vastustanut yleistä tuloveron kevennystä.

Tuomala avasi vuonna 2010 Kalevi Sorsa -säätiön julkaisusarjan kritisoimalla valtiovarainministeri Jyrki Kataisen ja hänen ryhmänsä verolinjauksia "ideologisten amatöörien" uskomuksiksi.

Taloustieteen Tuomala valitsi luettuaan teininä John Kenneth Galbraithin kirjan "Uusi yhteiskunta".

### Keski-ikäisille korkeampi veroprosentti

Tuomala ehdotti marraskuussa 2010, että kaikenikäisille olisi progressiivinen verotus ja keski-ikäisille se olisi vielä kireämpää kuin muille, he siis maksaisivat muita enemmän veroa lisäeurosta. Ikäriippuva verotus koskisi myös pääomatuloja. Tuomala perustelee tätä sillä, että keski-ikäisten tuloerot ovat keskimäärin pienempiä kuin nuorten tai vanhojen, sekä työn tarjonnan hintajoustolla.

Finanssioikeuden professori Esko Linnakangas ei pidä Tuomalan ikäveroehdotusta hyväksyttävänä vaan katsoo, että eri-ikäisten ihmisten pitää itse saada valita elämässään, missä iässä haluavat tehdä työtä, opiskella, perustaa perheen jne. ilman että "verokarhu" ohjaa heitä tässä. Hän myös korostaa, että hyvä verojärjestelmä on yksinkertainen. Helsingin Sanomat pelkää, että ikävero siirtäisi työponnistuksia alhaisemman verotuksen vuosiin ja nuorilla voisi näin koulunkäynti korvautua työnteolla.

Julkaisuja
----------

* *Optimal income tax and redistribution*. Oxford : Clarendon Press, 1990. ISBN 0-19-828605-8
* *Julkistalous*. Helsinki, Gaudeamus, 2009 (uudistettu painos). ISBN 978-952-495-067-1
* *Markkinat, valtio & eriarvoisuus*. Tampere, Vastapaino, 2019. ISBN 978-951-768-701-0

Lähteet
-------

1. 1 2  Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesluettelo
2. ↑  Mieto osinkoverotus saa huutia vasemman laidan verotuntijoilta *Helsingin Sanomat*.  19.12.2009. Viitattu 16.9.2019.
3. ↑  Suomen räikein virhe? "Rikkaimpia suositaan kohtuuttomasti", Uusi Suomi 18.12.2009
4. ↑  Julkinen sektori huono työllistäjä, Palkkatyöläinen, 2006
5. ↑  Impulsseja 1/2010: Thatcheriltä lainattu vero-oppi, Kalevi Sorsa -säätiö, 2010
6. ↑  Laissez faire? (Arkistoitu – Internet Archive), Wilfredo 1/2006 (TaY:n Pareto ry:n lehti)
7. 1 2  "Verotutkija kaavailee nuorille ja vanhoille omia veroasteikkoja", Helsingin Sanomat 22.11.2010, sivu A5

Aiheesta muualla
----------------

* Tuomalan tutkimukset IDEASissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Matti Antero Toivakka** (23. tammikuuta 1930 Mikkeli – 27. kesäkuuta 2021 Mikkeli) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Toivakan vanhemmat olivat toimitusjohtaja Aatu Toivakka ja Amanda Liukkonen ja puoliso vuodesta 1960 Irma Margareta Juutilainen. Toivakka tuli ylioppilaaksi Mikkelin lyseosta 1949 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1954. Hyväksytyn tilimiehen pätevyyden hän sai 1965. Toivakka tuli isänsä omistaman A. Toivakka Oy:n palvelukseen 1954 ja oli yhtiön kaupallinen johtaja 1957–1963, toimitusjohtaja 1963–1992 ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1992. Mikkelin kauppaoppilaitoksen kirjanpidon vanhempana lehtorina hän toimi 1954–1957. Toivakka oli Mikkelin kaupunginvaltuuston jäsen 1961–1980 ja kaupunginhallituksen jäsen 1970–1972 ja hänellä oli myös useita muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Toivakka oli reservin kapteeni (1975). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1981.

Lähteet
-------

1. 1 2  Luoma-aho, Jarmo: Kauppaneuvos Matti Toivakka (1930–2021). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 2.8.2021. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 8.12.2022.
2. 1 2  Muistot. Matti Toivakka 1930–2021. Kauppaneuvos. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  9.7.2021. Viitattu 8.12.2022.
IC4-juna
**IC4** on italialaisen AnsaldoBredan Tanskan rautateille (DSB) valmistama junatyyppi. Junayksiköiden oli määrä aloittaa liikennöinti jo vuonna 2003, mutta vasta kesällä 2007 ensimmäinen yksikkö aloitti kokeellisen paikallisliikenteen ja kolme muuta myöhemmin samana vuonna. Siitä lähtien rautatieyhtiö DSB ja valmistaja AlsandoBreda selvittivät milloin niiden varsinainen käyttö InterCity-junissa voitaisiin aloittaa. Asia riippui Tanskan rautatieviranomaisten hyväksynnästä. Ensimmäinen kaukojunavuoro ajettiin Aalborgista Kööpenhaminaan 7. elokuuta 2008, ja lupa säännölliseen liikenteeseen täysimittaisilla junilla saatiin 9. marraskuuta 2010.

Tekniikka
---------

IC4-yksikössä on neljä vähäpäästöistä, yhteispaineruiskutuksella varustettua dieselmoottoria, yhteisteholtaan 2 240 kW. Ne ovat Ivecon valmistamia iskutilavuudeltaan 20-litraisia V8-moottoreita, joilla junayksikkö saavuttaa 200 km/h huippunopeuden. Junayksikkö käsittää neljä toisiinsa liitettyä vaunua, yhteispituudeltaan 86 metriä. Vaunukorit on tehty alumiinista, yhteispainoltaan 140–160 tonnia ja tarjoten yhteensä 204 istumapaikkaa. Täysimittainen juna koostuu enintään neljästä yhteenkytketystä yksiköstä. Aluksi tekniset ongelmat estivät yksiköiden kytkemisen toisiinsa joten ne liikennöivät jokainen erikseen. Lupa täysimittaisiin juniin saatiin myöhemmin. Koska yhden junayksikön kapasiteetti ei riitä kaukoliikenteen tarpeisiin ajoivat IC4-yksiköt pelkästään paikallisliikenteessä.

Polemiikki
----------

IC4-kaluston hankinta on aiheuttanut Tanskassa poliittista vääntöä hankkeen viivästyessä johtuen valmistajan AnsaldoBredan vaikeuksista toimittaa tilattuja junayksiköitä. Pääsyyksi kuvataan tekniset ongelmat rautatieyhtiö DSB:n valitsemassa sille erikseen huomattavasti muokatussa junatyypissä. Vaikka IC4-yksiköitä on käytettykin säännöllisessä liikenteessä, niissä on edelleen ongelmia jotka toisaalta eivät estä liikennöintiä mutta eivät silti ole hyväksyttävissä. Näitä ovat esimerkiksi pakokaasun hajun tunkeutuminen matkustamoon, vikahälytykset ja muunlaiset tietokoneisiin liittyvät viat.

Lähteet
-------

1. ↑  IC4-tog står bomstille *Jyllands Posten*.  29.2.2008. Viitattu 16.12.2012. (tanskaksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **IC4** Wikimedia Commonsissa
Gabr ’Awnin keidasjärvi.
**Dawadat** ovat kansanryhmä Libyan Fezzanin alueella. He asuivat aikaisemmin Wadi-al-Ajalin keidasryhmän pohjoispuolella sijaitsevien järvien rannoilla. Dawadat asutettiin 1970-luvulla Wadi-al-Ajaliin. Heidän kylänsä ovat nykyään autiona.

Ramla-al-Dawadan hiekka-aavikon keskellä on kymmenkunta pohjaveden ruokkimaa järveä, joissa on paljon soodaa ja muita mineraaleja. Dawadat asuivat Gabr ’Awn (Gaberoun), Mandara ja Truna -järvillä, joissa elää suolalehtijalkainen-niminen äyriäinen. 1960-luvulla dawadoja oli 400–500 henkeä. Ulkopuolisten antama nimitys tarkoittaa "madonsyöjää".

Dawadat puhuvat arabiaa, mutta ovat ulkonäöltään negridejä. Uskonnoltaan he ovat oikeaoppisia muslimeja. Dawadojen alkuperästä ei ole historiallista tai perimätietoa. On arveltu, että he polveutuisivat Fezzanin kantaväestöstä, jonka garamantit ahdistivat autiomaan keskelle.

Dawadojen aineellinen kulttuuri oli hyvin niukkaa. Naiset kalastivat suolalehtijalkaisia, joita syötiin kuivattuina kakkuina. Lisäksi kasvatettiin taatelipalmuja, viljeltiin vähän vihanneksia ja viljaa sekä pidettiin joitakin aaseja, vuohia ja kanoja. Miehet keräsivät järvien rannalle haihtumisen kautta kerääntynyttä soodaa. Tuaregien karavaanit kävivät dawadojen luona kerran vuodessa vaihtamassa soodaa ja äyriäiskakkuja jauhojen ja oliiviöljyn kaltaisiin tarvikkeisiin. Soodaa käytettiin nahan parkitsemiseen ja leivontaan ja äyriäiset tunnettiin Fezzanissa lemmenlääkkeenä.

Dawadat asuivat palmupuusta rakennetuissa majoissa ja pukeutuivat naapureiltaan saamiinsa vaatteisiin. Gabr ’Awnissa ja Mandarassa oli soodalaatoista rakennetut moskeijat. Ainoa käsityöammatti oli erään tiedon mukaan köyden punominen palmupuun kuiduista. Arkeologinen tutkimus on osoittanut, että dawadat tunsivat myös savenvalannan ja että maanviljely on ollut oletettua laajempaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Wellard, James: *Lost Worlds of Africa*, s. 13–36. New York: E. P. Dutton & Co, 1967.
2. 1 2  Desert Migrations: people, environment and culture in the Libyan Sahara.  *Libyan Studies*, 38 (2007), s. 115–156. Artikkelin verkkoversio.
Blue Gene/L.
**IBM Blue Gene** oli IBM:n supertietokone, joka vuonna 2004 ohitti NECin Earth Simulatorin suorituskyvyssä maailman nopeimpana tietokoneena. Tietokone saavutti 70,72 teraflopsia ollessaan beta-vaiheessa.

Tietokone suunniteltiin aiempaa pienempään tilaan ja paremmalla energiatehokkuudella: aiemmalla kehityksellä tilan ja energian tarve olisi kasvanut kestämättömästi ja tietokoneen suunnittelussa oli tavoitteena muuttaa supertietokoneiden ekonomiaa. IBM käytti viisi vuotta ja 100 miljoonaa dollaria kehitystyöhön. Jokainen Blue Genen räkki sisälsi 1 024 kappaletta kahden prosessorin solmua ja 32 prosessoria mahtui yhdelle mikropiirille. IBM Blue Gene/L prototyypin kehitys alkoi vuonna 1999 ja ensimmäinen Blue Gene/L ohitti Earth Simulatorin 29. syyskuuta 2004. Blue Gene/L käytti 131 000 prosessoria ja oli merkittävä myös Linuxin käytössä sekä avoimen lähdekoodin kehityksessä.
Prosessorit perustuivat PowerPC 440GX -suorittimeen.

Blue Gene/P oli toisen sukupolven malli, joka julkaistiin vuonna 2007. Vuonna 2011 julkaistiin Blue Gene/Q.

Lawrence Livermore National Laboratoryn Blue Gene/L pystyi päivitysten jälkeen 478,2 teraflopsin suorituskykyyn ja oli maailman nopein kunnes IBM Roadrunner ohitti sen. Saksassa sijainnut Blue Gene/P oli tätä seuraava 167,3 teraflopsin suorituskyvyllä.

Blue Genen edeltäjä oli shakkitietokone IBM Deep Blue, joka käytti 32 prosessoria.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Blue Gene *ibm.com*. Viitattu 16.2.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Highlights - November 2004 *top500.org*.  "The new #1 is DOE's IBM BlueGene/L beta system currently assembled and tested.." Viitattu 16.2.2022. (englanniksi)
3. ↑  Stephen Shankland: IBM details Blue Gene supercomputer *zdnet.com*.  9.5.2003. Viitattu 16.2.2022. (englanniksi)
4. 1 2  Jonathan Fildes: Supercomputer sets petaflop pace *news.bbc.co.uk*.  9.6.2008. Viitattu 17.2.2022. (englanniksi)
Sri Ramana Maharshi noin vuonna 1940.
**Sri Ramana Maharshi** (30. joulukuuta 1879 – 14. huhtikuuta 1950) oli intialainen henkinen mestari. Hän syntyi tamili hindu bramiini -perheeseen Tiruchuzhissa, Tamil Nadussa. 

Kuusitoistavuotiaana hän lähti Arunachalaan Tiruvannamalaihin, vuorelle jota hindut pitävät pyhänä, ja eli siellä koko loppuelämänsä. Sri Ramanan mukaan hänen opetustensa puhtain muoto oli voimakas hiljaisuus, joka säteili hänen läsnäolostaan ja hiljensi siihen virittyneet mielet. Hän antoi suullista opetusta vain niiden hyödyksi, jotka eivät kyenneet ymmärtämään hänen hiljaisuuttaan. Kun häneltä kysyttiin neuvoa, hän suositteli itsekyselyä nopeimpana tienä mokšaan. Vaikka hänen pääopetuksensa edusti nondualismia, advaita-vedantaa ja jnana-joogaa, hän suositteli myös bhakti-joogaa, ja antoi hyväksyntänsä useille eri tekniikoille.

Lähteet
-------

1. ↑  Talks with Sri Ramana Maharshi
2. ↑  Sri Ramana's approval of other practices

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ramana Maharshi**.
### Englanniksi

* The official Bhagavan Sri Ramana Maharshi website. (englanniksi)
* David Godman - Author - contains many articles and translated works of or about Ramana Maharshi. (englanniksi)
* Kheper article, information on Sri Ramana Maharshi. (englanniksi)
* Bhagavan-Ramana.org Site (Comprehensive, extensively sourced information on Ramana Maharshi). (englanniksi)
* The official Russian Bhagavan Sri Ramana Maharshi website. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
	+ 2
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Matti Mies Tuomi** (18. elokuuta 1925 Hämeenlinna – 30. kesäkuuta 2013 Hämeenlinna) oli suomalainen pikaluistelija, pyöräilijä ja purjelentäjä.

Tuomi sijoittui Oslon 1952 talviolympialaisten pikaluistelukilpailuissa 12:nneksi 5 000 metrillä ja 23:nneksi 10 000 metrillä. MM-kilpailuissa hän sijoittui yhteispisteissä 11:nneksi vuonna 1947.

Tuomi edusti seuratasolla Hämeenlinnan Tarmoa ja purjelentäjänä Hämeenlinnan Ilmailukerhoa. Hän voitti pyöräilyssä Suomen mestaruuden 4 000 metrin takaa-ajossa vuosina 1947 ja 1948 sekä 1 000 metrin aika-ajossa vuonna 1948. Pikaluistelussa hän saavutti SM-hopeaa 5 000 metrillä ja SM-pronssia yhteispisteissä vuonna 1952. Purjelennossa hän saavutti SM-hopeaa vuonna 1969 sekä suoritti Kulta-C:n kahdella timantilla.

Tuomi oli Hämeenlinnan Ilmailukerhon puheenjohtaja vuosina 1962–1970. Ammatiltaan hän oli peruskoulunopettaja.

Matti Tuomen äiti oli hämeenlinnalainen urheiluvaikuttaja Hanna Tuomi ja isä yleisurheilun SM-mitalisti Kaarle Tuomi.

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 342. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.

### Viitteet

1. ↑  Matti Tuomi *Olympedia*. Viitattu 24.4.2022. (englanniksi)
2. ↑  Tuomi, Hanna *Ahveniston hautausmaa*. Viitattu 24.4.2022.
3. ↑  Kaarle Tuomi Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu). Viitattu 24.4.2022.
**Ramachandran-kuvaaja** (eli Ramachandran-diagrammi, phi-psi-kuvaaja tai kiertokulmadiagrammi) kuvaa proteiinin pääketjun φ (phi)-kiertokulmia ψ (psi)-kiertokulmiin nähden. Kuvaajan x-akselilla on φ-kulmat ja y-akselilla ψ-kulmat. Kuvaajan kehitti intialainen Gopalasamudram Narayana Ramachandran.

Ramachandran-kuvaajasta nähdään esimerkiksi proteiinin sisältämiä sekundäärirakenteita, sillä eri sekundäärirakenteet (alfa-kierre ja beta-laskos) sijoittuvat eri kohtiin Ramachandran -kuvaajaa. Kuvaajan avulla voidaan myös arvioida kolmiulotteisesti mallinnetun proteiinimallin onnistuneisuutta. 

Eri aminohapot näkyvät Ramachandran-kuvaajassa eri tavalla rakenne-erojensa vuoksi. Pienimpien aminohappojen glysiinin ja alaniinin lyhyillä sivuketjuilla on suuri kiertymismahdollisuus, ja niiden sijoittuminen Ramachandran kuvaajassa vaihtelee. Proliini taas on konservatiivisin sijoittumisessaan kuvaajaan.

Aiheesta muualla
----------------

* (englanniksi) Uppsalan yliopiston Ramachandran-sivu, jossa voi valmistaa Ramachandran-kuvaajan (Arkistoitu – Internet Archive)
* (englanniksi) Esimerkki Ramachandran-kuvaajasta (Arkistoitu – Internet Archive)
* (englanniksi) Lisätietoa Ramachandran-kuvaajasta
Nuottijulkaisun kansilehti vuodelta 1915
"**Twelfth Street Rag**" on Euday L. Bowmanin säveltämä ragtime-kappale vuodelta 1914. Se oli useiden aikakauden ragtime-pianistien repertuaarissa ja yksi varhaisen jazzin suosituimmista kappaleista. Sen ovat levyttäneet lukuisat jazzartistit, mukaan lukien Louis Armstrong, Fats Waller, Bennie Moten, Duke Ellington, Count Basie ja Lester Young. Pee Wee Huntin Dixieland-versiosta vuodelta 1948 tuli yksi Capitol Recordsin siihen mennessä myydyimmistä äänitteistä.

Alun perin pianoinstrumentaalina julkaistulle kappaleelle tunnetaan kolme eri sanoitusta. Alkuperäiset sanat kirjoitti Jack S. Sumner vuonna 1916. Vuonna 1929 Spencer Williams julkaisi oman, uuden sanoituksensa ja kolmannen version kirjoitti Andy Razaf vuonna 1942.

Lähteet
-------

1. 1 2  Gary Hartman: *The History of Texas Music*, s. 90. Texas A&M University Press, 2008. ISBN 160344002X. (englanniksi)
2. 1 2  Don Tyler: *Music of the Postwar Era*, s. 41. Greenwood Publishing Group, 2008. ISBN 0313341915. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Lisää luettavaa aiheesta **12th Street Rag** on Wikiaineistossa (englanniksi)
Estanislao Esteban Karlic vuonna 2019.
**Estanislao Esteban Karlic** (s. 7. helmikuuta 1926) on argentiinalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja yksi kirkon kardinaaleista. Hänet vihittiin papiksi 8. joulukuuta 1954 ja nimitettiin Córdoban arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Castrumin titulaaripiispaksi 6. kesäkuuta 1977. Piispaksi vihkimisen suoritti 15. elokuuta Raúl Francisco Primatesta, jota avustivat Alfredo Guillermo Disandro ja Cándido Genaro Rubiolo.

Karlic nimitettiin 19. tammikuuta 1983 Paranán koadjuuttoriarkkipiispaksi, ja 1. huhtikuuta 1986 hänestä tuli sen arkkipiispa, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 29. huhtikuuta 2003. Hänet ylennettiin kardinaaliksi 24. marraskuuta 2007, jolloin hänet nimitettiin Beata Maria Vergine Addolorata a piazza Buenos Airesin kardinaalipapiksi. Hän oli kardinaaliksi päästessään yli 80-vuotias, joten hänellä ei ollut alun pitäenkään oikeutta äänestää konklaavissa.

Karlic syntyi kroatialaiseen maahanmuuttajaperheeseen ja opiskeli Córdoban suuressa seminaarissa sekä Paavillisessa gregoriaanisessa yliopistossa. Hän on toiminut suuren seminaarin filosofian jaoksen johdossa ja teologian professorina samassa seminaarissa. Hän on lisäksi ollut muun muassa Argentiinan piispainkonferenssin puheenjohtajana vuosina 1996–1999 ja toisen kauden 1999–2002.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Estanislao Esteban Cardinal Karlic
2. 1 2  The Cardinals of the Holy Roman Church: KARLIC, Estanislao Esteban


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |

 |
**Louis-César-Victor-Maurice, Broglien kuudes herttua** (27. huhtikuuta 1875 Pariisi – 14. heinäkuuta 1960 Neuilly-sur-Seine), oli ranskalainen fyysikko sekä Ranskan akatemian jäsen. 

Hänestä tuli isänsä Victor de Broglien jälkeen kuudes Broglien herttua vuonna 1906. Hänen veljensä, joka oli fyysikko ja Nobelin palkinnon saaja Louis de Broglie seurasi häntä Broglien seitsemäntenä herttuana.

Vuonna 1901 Maurice de Broglie avioitui Pariisissa *Camille Bernou de Rochetailléen* (1888–1966) kanssa. Avioliitosta syntyi vain yksi tytär, joka kuoli jo kuuden vuoden ikäisenä. Näin arvonimi periytyi siis hänen veljelleen.

M. de Broglie valmistui Ranskan kansallisesta merisotakoulusta ja vietti valmistumisensa jälkeen seitsemän vuotta tykkiveneessä palvellen Bizertessä Tunisiassa sekä Välimeren laivastossa. Palveluksensa aikana hän kiinnostui fysiikasta ja aloitti tieteellisen tutkimustyön, joka keskittyi erityisesti sähkömagnetismiin. Hän petti sukunsa toiveet sotilasurasta ja erosi laivastosta vuonna 1904 aloittaakseen tieteellisen uransa. Hän opiskeli Paul Langevin johdolla Collège de Francessa Pariisissa ja väitteli tohtoriksi vuonna 1908.

Broglie saavutti tuloksia röntgendiffraktion sekä spektroskopian tutkimuksessa. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän työskenteli laivaston radioyhteyksien kehittämisen parissa. Sodan jälkeen hän jatkoi työskentelyään kotiin perustetussa tasokkaassa laboratoriossa. Hän ajoittain työskenteli myös nuoremman veljensä Louis de Broglien kanssa. Pikkuveli seurasi hänen fysiikan tutkimuksiaan ja vuonna 1921 he julkaisivat yhteisen tutkimuksenkin. Veljeksistä Louis oli enemmän suuntautunut fysiikan teoriaan, kun taas Maurice oli kokeellisen fysiikan vankkumaton kannattaja ja tekijä.

Maurice de Broglie valittiin Ranskan tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1924 ja vuonna 1934 hänet valittiin istuimelle 35 Ranskan akatemiaan ja hän korvasi edesmenneen *Pierre de La Gorcen*. Hänen suureksi kunniakseen tuli toivottaa tervetulopuheessaan akatemian uudeksi jäseneksi vuonna 1944 valittu pikkuveljensä Louis de Broglie. Tämä oli Ranskan akatemian historiassakin harvinainen tapaus, kaksi veljestä sen jäseninä. Ennen tätä suurta tapahtumaa hänet oli valittu 23. toukokuuta 1940 Royal Society of Londonin jäseneksi.

Aiheesta muualla
----------------

* Ranskan akatemian matrikkeli: Maurice de BROGLIE (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
* Paul Theroff (2005) de Broglie-suku, genealogia

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maurice de Broglie**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Chile
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Filipe Albuquerque vuonna 2016.
**Filipe Miguel Delgadinho Albuquerque** (s. 13. kesäkuuta 1985 Coimbra) on portugalilainen moottoriurheilija. Nykyään hän kilpailee FIA World Endurance Championship -sarjassa.

Ura
---

Albuquerque vuonna 2009.
Albuquerque on kilpaillut aiemmin Espanjan Formula 3 -mestaruussarjassa ja Formula Renault -sarjoissa voittaen kaksi Formula Renault -sarjan mestaruutta vuonna 2006. Samana vuonna hän voitti Red Bull Junior of the Year -palkinnon. Vuonna 2007 Albuquerque kilpaili GP2-sarjassa Arden- ja Racing Engineering -talleissa neljä kilpailua saavuttamatta pisteitä. Alburquerque kilpaili A1 Grand Prix -sarjassa kausina 2007–08 ja 2008–09 edustaen Portugalin joukkuetta. Hän sijoittui sarjan kolmanneksi kaudella 2008–09.

Vuonna 2010 Albuquerque voitti Mestareiden kisan. Hän päihitti finaalissa yhdeksänkertaisen rallin maailman mestarin Sébastien Loebin. Vuonna 2011 Albuquerque kilpaili DTM-sarjassa Team Rosberg-tallissa saavuttaen yhden kakkossijan ja yhdeksän pistettä. Hän jatkoi sarjassa vuonna 2012 saavuttaen 26 pistettä. Vuonna 2014 Albuquerque kilpaili FIA World Endurance Championship -sarjassa, Audin LMP1-luokan autolla.

GP2-tulokset
------------

**Lihavointi** tarkoittaa paalupaikkaa, *kursivointi* kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.


| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | Racing Engineering | BHRFEA  | BHRSPR  | ESPFEA  | ESPSPR  | MONFEA  | FRAFEA  | FRASPR  | GBRFEA15 | GBRSPR14 | EURFEA  | EURSPR  | HUNFEA  | HUNSPR  | TURFEA  | TURSPR  | ITAFEA  | ITASPR  | BELFEA  | BELSPR  |  |  | 0 | 32. |
| Arden International |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | VALSPR10 | VALSPR10 |

Lähteet
-------

1. ↑  Albuquerque takes shock RoC win autosport.com. Viitattu 28.11.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Filipe Albuquerque** Wikimedia Commonsissa

Eurocup Formula Renault -sarjan mestarit

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000: Brasilia Felipe Massa2001: Brasilia Augusto Farfus2002: Ranska Éric Salignon

 | 2003: Argentiina Esteban Guerrieri2004: Yhdysvallat Scott Speed2005: Japani Kamui Kobayashi

 | 2006: Portugali Filipe Albuquerque2007: Uusi-Seelanti Brendon Hartley2008: Suomi Valtteri Bottas

 | 2009: Espanja Albert Costa2010: Viro Kevin Korjus2011: Alankomaat Robin Frijns

 | 2012: Belgia Stoffel Vandoorne2013: Ranska Pierre Gasly2014: Alankomaat Nyck de Vries

 |
André Derain ja de Vlaminck vuonna 1942.
**Maurice de Vlaminck** (4. huhtikuuta 1876 Pariisi – 11. lokakuuta 1958 Rueil-la-Gadelière) oli ranskalainen, flaamilaissyntyinen, ekspressionistinen, itseoppinut taidemaalari ja graafikko. Hän oli yksi fauvismin perustajista, ja kuului aluksi Matissen piirin fauvisteihin. Uransa alkuvaiheessa hän maalasi usein kirpeän puhtailla väreillä maisemia ja Pariisia. 1910-luvulta lähtien hän maalasi rakenteellisesti kiinteämmin kuin aiemmin mutta edelleen iskevästi ja ekspressionistisesti. De Vlaminckin töissä on vaikutteita Vincent van Goghilta ja Paul Cézannelta sekä mustaihoisten taiteesta. Hän kehitti Varsinkin hänen maisemakuvissaan esiintyy romanttista, pateettista luonnonelämystä. Niistä yksi on Ateneumissa. Hän teki myös litografioita ja kirjankuvituksia.

De Vlaminck oli myös runoilija ja romaanikirjailija. Hän julkaisi myös muistelmateoksen *Tournant dangereux* (1929).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Otavan iso tietosanakirja, osa 10 vuodelta 1965, palsta 37
2. 1 2 3  Otavan Iso Fokus, s. 4558
3. ↑  Gummeruksen uusi tietosanakirja, osa 4 vuodelta 1987, s. 2056
4. 1 2  Factum, osa 10 vuodelta 1976, palsta 745
5. ↑  Factum, osa 10 vuodelta 1976, palstat 745 ja 746


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
	+ 2
* Museum of Modern Art
* Musée d'Orsay
* National Gallery of Canada
* Victoria
* RKD Artists
* Te Papa (New Zealand)
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Filip Schwabenilainen keskiaikaisessa käsikirjoituksessa.
**Filip Schwabenilainen** (1177–1208) oli Saksan kuningas ja Schwabenin herttua.

Elämä
-----

Filip oli Fredrik I Barbarossan ja tämän vaimon Beatricen viides ja nuorin poika. Filipin veli oli keisari Henrik VI. Filip nai Bysantin keisari Isaak II Angeloksen tyttären, **Irene Angelinan**, joka oli jäänyt leskeksi. He saivat neljä tytärtä:

* Maria (1196–1235) avioitui Brabantin herttuan Henrik II:n kanssa
* Beatrice (1198–1212) avioitui keisari Otto IV:n kanssa
* Kunigunde (1200–1248) avioitui Böömin kuninkaan Venceslaus I:n kanssa
* Elisabeth (1203–1235) avioitui Kastilian kuninkaan Ferdinand III:n kanssa.

Ura
---

Filip valittiin Würzburgin piispaksi vuonna 1190 tai 1191. Vuonna 1195 Filipistä tuli Toscanan herttua ja vuonna 1196 Schwabenin herttua. Filip valittiin Saksan kuninkaaksi 8. maaliskuuta 1198 ja kruunattiin Mainzissa 8. syyskuuta samana vuonna.

Filip salamurhattiin Bambergissä vuonna 1208. Kaupungin katedraalissa sijaitsevan tuntematonta henkilöä esittävän ratsastajapatsaan on arveltu mahdollisesti esittävän häntä.

Lähteet
-------

1. ↑  The Bamberg Horseman *DW Travel*. Viitattu 5.8.2020. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Filip Schwabenilainen**.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Henrik VI** | **Saksan kuningas** 1198–1208 | Seuraaja:**Otto IV** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
	+ 3
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Datsun Bluebird 310/1200 esillä Oulussa 4.9.1962.
**Nissan Bluebird** on Nissanin vuosina 1957–2001 valmistama henkilöautomalli. Suomeen sitä alettiin tuoda vuonna 1963, tuolloin vielä nimellä **Datsun Bluebird**. Sitä alettiin pitää korkealaatuisena sekä edullisena talviautona, ja se sai nopeasti suosiota osakseen. Ensimmäinen Suomeen tuotu Bluebird-malli oli 310. Sen moottoritilavuus oli 1,3 litraa.

Myöhemmin automalli muuttui yhdysvaltalaisen muotoiluihanteen mukaan aikaisempaa kulmikkaammaksi. Moottorikoot kasvoivat nekin ajan myötä. Viimeisimmät Suomessa myydyt mallit olivat 1,6- sekä 2,0-litraisilla moottorilla varustettuja.

Tuotantosarja 610:n Bluebirdit (Datsun B1800) olivat 1970-luvun puolivälin paikkeilla kohonneet tilojensa puolesta luokkaa ylemmäs. *Violet*- ja *Laurel*-mallinimillä valmistetut autot olivat moottorikooltaan 1,6- ja 1,8-litraiset (160B sekä 180B). Vuosina 1986–1990 Euroopassa myyty Bluebird oli todellisuudessa uudelleenimetty Nissan Violet.

Bluebird-automallilla ei ollut suoranaista edeltäjää. Sen sijaan tätä mallia seurasi Nissan Primera eurooppalaisilla automarkkinoilla.

Sukupolvet
----------

* Datsun 210/211 (1957–1959)
* Datsun Bluebird 310 (1959–1963)
* Datsun Bluebird 410 (1963–1967)
* Datsun Bluebird 510 (1967–1972)
* Datsun Bluebird 610 (1971–1976)
* Datsun Bluebird 810 (1976–1979)
* Datsun Bluebird 910 (1979–1983)
* Nissan Bluebird U11 (1983–1987)
* Nissan Bluebird T12 (1986–1990, vain Euroopassa)
* Nissan Bluebird U12 (1987–1992)
* Nissan Bluebird U13 (1991–1997)
* Nissan Bluebird U14 (1996–2001)

Lähteet
-------

* Käki, Matti; Fast, Irma & Kojo, Pauli: *Mitä-Missä-Milloin (MMM), Kansalaisen Vuosikirja 1966*. Helsinki: Otava, 1965.

### Viitteet

1. ↑  MMM 1966, s. 209.

 *Tämä artikkeli tai sen osa perustuu Autowikin artikkeliin, ja siitä saattavat puuttua lähdemerkinnät tai lähdemerkinnät tarvitsevat tarkistamista. Voit auttaa Wikipediaa etsimällä sopivat lähteet tai tarkistamalla lähteet.*
**Arado Ar 232** oli saksalainen Arado Flugzeugwerken valmistama nelimoottorinen sotilaskuljetuskone. Konetyypissä oli muutamia ajalleen uusia rakenneratkaisuja, kuten kuorman lastaamista ja purkua helpottava runkorakenne, sekä monipyöräinen laskuteline, joka mahdollisti toiminnan heikompilaatuisilta kiitoteiltä. Ar 232:ta valmistettiin kaikkiaan 22 kappaletta, ja koneet olivat varsin aktiivisessa käytössä vuosina 1942–1945, palvellen pääasiassa Luftwaffen KG 200 -erikoisyksikössä.

Historia
--------

Ar 232 kehitettiin yleiskäyttöiseksi kuljetuskoneeksi, jonka monipyöräinen laskuteline mahdollisti liikennöinnin etulinjan lentokentille. Koneen rakenneratkaisuissa kokeiltiin uusia ominaisuuksia, kuten kapselimallista runkoa, joka helpotti kuorman lastaamista ja purkua. Tyypin ensimmäinen, kahdella 1 600-hevosvoimaisella (1 193 kW) BMW 801MA -tähtimoottorilla varustettu prototyyppi teki ensilentonsa kesällä 1941. Tehokkaita BMW 801 -moottoreita tarvittiin kuitenkin enemmän Focke-Wulf Fw 190 -hävittäjän kaltaisissa taistelukoneissa, minkä seurauksena Ar 232 -koneet varustettiin kolmannesta prototyypistä eteenpäin neljällä heikompitehoisella 1 200-hevosvoimaisella (895 kW) BMW Bramo 323 -tähtimoottorilla. Rakenneratkaisut säilyivät samoina 19 valmistetusta Ar 232B -tuotantomallin koneessa, joskin yhdessä koneyksilössä käytettiin Bramo 323 -moottorien sijaan sotasaaliina saatuja ranskalaisia Gnome-Rhòne-moottoreita. Koneista suurin osa sijoitettiin Luftwaffen Kampfgeschwader 200 (KG 200) -erikoisyksikköön, ja niitä käytettiin varsin runsaasti vuosina 1942–1945.

Tekniset tiedot (Ar 232B-0)
---------------------------

*Lähde:* 

**Yleiset ominaisuudet**

* **Miehistö:** 4
* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&023.052000023,52 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&033.050000033,50 m
* **Korkeus:** &&&&&&&&&&&&&&05.07000005,70 m
* **Tyhjäpaino:** &&&&&&&&&&012800.&&&&0012 800 kg
* **Suurin lentoonlähtöpaino:** &&&&&&&&&&021160.&&&&0021 160 kg
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&04.&&&&004 × BMW Bramo 323R-2 Fafnir -yhdeksänsylinteristä tähtimoottoria; &&&&&&&&&&&&0895.&&&&00895 kW (&&&&&&&&&&&01200.&&&&001 200 hv) per moottori

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** &&&&&&&&&&&&0340.&&&&00340 km/h
* **Lentomatka:** &&&&&&&&&&&01335.&&&&001 335 km
* **Lakikorkeus:** &&&&&&&&&&&06900.&&&&006 900 m
* **Nousuaika:** 15 min 48 s 4000 metriin

**Aseistus**  

* 1 × 13 mm MG 13 -konekivääri etuampumossa
* 1 × 20 mm MG 151 -tykki ylätornissa
* 1–2 × 13 mm vapaasti suunnattavaa taakse alaspäin ampuvaa konekivääriä rungon takapäässä

Lähteet
-------

1. 1 2  Chant, Chris: *II maailmansodan lentokoneet*, s. 22. Suomentanut Kortesuo, Petri. Hämeenlinna: Karisto, 2008. ISBN 978-951-23-5025-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Arado Ar 232** Wikimedia Commonsissa