recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Jens Schjørring
**Jens Nicolai Ludvig Schjørring** (16. syyskuuta 1825 Vandborg, Tanska − 14. maaliskuuta 1900) oli tanskalainen luterilainen pappi ja virsirunoilija. 

Schjørring tuli ylioppilaaksi 1844 Aalborgin Katedraalikoulusta. Hän opiskeli teologiaa Kööpenhaminassa ja toimi pappina Boeslundessa ja Lyderskevissä. Stevnsin saarella. Hän sairastui jä häntä hoiti palvelustyttö Maria. He rakastuivat, solmivat avioliiton mutta joutuivat muuttamaan pois, koska heidän avioliittoaan pidettiin sopimattomana säätyeron takia. Hän hoiti useita virkoja ja lopulta hänestä tuli kirkkoherra Ryslingessä sekä Ørslevissä. Hän oli myös kiinnostunut kansanopetuksesta, toimi kansanopiston johtajana sekä kuoronjohtajana.

Hän julkaisi 1878 hautajaispuheita "Minde om Mænd og Kvinder i Vest­jylland’ ja 1899 saarnakokoelman. Maria-vaimonsa muistokirjoituksessa hän kuvailee tunnetuimman virtensä "Kærlighed fra Gud" syntyä, joka alkuaan on ollut Marielle osoitettu rakkausruno.

Schjørring tunnetaan ennen muuta laulun "Kærlighed fra Gud" kirjoittajana. Se on vuodelta 1854. Se julkaistiin 1857 painettuna ja se on julkaistu useissa tanskalaisissa laulu- ja virsikokoelmissa. Se on myös Tanskan kirkon virsikirjassa. Se on suosittu häävirsi myös Norjassa, jossa se vuonna 2001 julkaistun tutkimuksen mukaan oli Norjan kirkon virsikirjan toiseksi suosituin virsi.

Virsi on käännetty ruotsiksi ensimmäisen kerran vuonna 1900 ja se on julkaistu useissa vapaiden kirkkojen laulukirjoissa. Ruotsin kirkon virsikirjaan se tuli 1986 ja se on virsi 29 "Kärlek från vår Gud". Virren suomenkielinen teksti "Hyvyys Herramme vuotaa luoksemme" on Anna-Maija Raittilan 1998 tekemä käännös. Virrestä on toinen suomenkielinen teksti Pelastusarmeijan laulukirjassa vuodelta 1990, laulu 320, "Taivaanrakkaus, armon runsaus lähteen lailla kumpuilee."

Toinen Schjørringin laulu vuodelta 1866 tunnetaan suomennoksena. Se on *Siionin kannel -kokoelman laulu 167 ja Hengellisen laulukirjan* laulu 170 "Milloinkaan ei Herran kansa". Siitä on myös toinen käännös *Hengellisiä lauluja ja virsiä* -kokoelmassa numero 111 "Eipä koskaan Herran kansa".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken*
Band 1 Psalmerna 1- 204 av den ekumeniska psalmboksdelen.*, s. 107. Wessmans musikförlag AB Visby, 2014. ISBN 978-91-8771-034-6. (ruotsiksi)*
2. 1 2  Biografi Schjørring, Jens Nicolai Ludvig *dendanskesalmebogonline.dk*. Viitattu 16.2.2022. (tanskaksi)
3. ↑  Sigvard Tveit: *De høyest verdsatte salmerne i Norge*, s. 263. Dejlig er jorden. Psalmernas roll i nutida nordisk kultur- och samhällsliv. Abo Akademis förlag, 2001. ISBN 951-765-060-4. (norjaksi)
4. ↑  *Pelastusarmeijan laulukirja*. Suomen pelastusarmeija. Päämaja, 1990.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja

 |

 |
**Pont-à-Marcq** on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 16 kilometriä Lillen kaupungista kaakkoon.

Kunta sijaitsee Lillen ja Douain kaupunkien välisen tien puolivälissä, ja on ollut täten strategisesti tärkeällä paikalla. Vuonna 1304 se konkretisoitui Lilleen johtavalla tiellä Mons-en-Pévèlen taistelun aikana. Ranskan suuren vallankumouksen aikana vuosina 1792–1793 Lilleä piirittäneet itävaltalaisjoukot leiriytyivät Pont-à-Marcqiin ja tekivät siellä lukuisia teloituksia. Tuolloin kirkko toimi varuskuntana ja se kärsi suuria vahinkoja. Uusi kirkko rakennettiin vuonna 1842. Toisen maailmansodan aikana syyskuussa 1944 vetäytyvät saksalaisjoukot asettivat kaupunkiin puolustuslinjan jossa oli panssarivaunuja ja 135 tykkiä, ja jotka antautuivat vasta kovien taistelujen jälkeen.

Tunnettuja kuntalaisia
----------------------

* Philippe-Laurent Roland (1746-1816), kuvanveistäjä

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 1.7.2022. (ranskaksi)
2. ↑  Historique Ville de Pont-à-Marcq. Viitattu 1.7.2022. (ranskaksi)
3. ↑  Lille Métropole > Arenberg Porte du Hainaut Tour de France 2022. Viitattu 1.7.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pont-à-Marcq** Wikimedia Commonsissa
Näkymä Aninkaistenmäeltä alamäkeen
**Aninkaistenmäki** (ruots. *Aningaisbacken*) on Turun keskustassa, VI kaupunginosassa sijaitseva mäki. Se on yksi Turun seitsemästä kukkulasta. Aninkaistenmäki on vilkas liikenteen solmukohta. Aninkaistenkatu on kaupungin sisääntuloväylä, joka kulkee Aurajoelta Turun linja-autoasemalle. Aninkaistensilta on rautatien ylittävä silta, joka on osa valtatie 9:ää.

Aninkaisten kylä liittyi kiinteämmäksi osaksi Turkua 1414, kun hallitsija Eerik Pommerilainen kehotti kirjeitse Turun päättäjiä rakentamaan Aurajoen yli sillan, joka palvelisi torielämää. Silta valmistui todennäköisesti seuraavana vuonna. Vielä 1600-luvun alkupuolelle asti kylä oli lähes täysin maatalousvaltainen. Hiljalleen paikalle alkoi tulla mökkiasutusta. Väestö oli vähävaraista: siihen kuului leskiä, laivamiehiä, lammaspaimenia ja myllynpitäjiä. Sekava yhdyskunta aiheutti viranomaisille päänvaivaa, kun rakennusjärjestystä ei ollut. Vuonna 1653 annetun määräyksen perusteella useita taloryhmiä purettiin. Aninkaisten asukasmäärä oli tuolloin noin 150. 1800-luvulle tultaessa se oli 881 ja Turun palon aattona 1 873 asukasta.

Turun palo vuonna 1827 alkoi Aninkaistenmäellä sijainneesta puutalosta. Aninkaistenmäen nimi viittaa kylännimeen Aninkainen. Nimi on mainittu jo vuonna 1363 sen aikaisessa muodossaan henkilönnimessä Peter aff Anynghos.

Turun konserttitalo, Puutori ja Turun ammatti-instituutin Aninkaisten koulutalo sijaitsevat Aninkaistenmäellä.

Lähteet
-------

1. ↑  1414 - Silloin tällöin *Punainen Turku -sivusto*. Viitattu 27.4.2018.
2. ↑  Rinne, Toivo: Aninkaistenmäki.  *Suomen Turku*, 1959 N:o 1.  Turkuseura.
3. ↑  Turku- keskiajan kaupunki - Kotimaisten kielten keskus. Viitattu 22.12.2017.
4. ↑  Etymologia: Turun Aninkaistenmäki Kotimaisten kielten keskus. Viitattu 22.12.2017.
Peter Cornelius
**Carl August Peter Cornelius** (24. joulukuuta 1824 - 26. lokakuuta 1874) oli saksalainen säveltäjä, runoilija, kirjailija ja kääntäjä. Hän syntyi ja kuoli Mainzin kaupungissa, Saksassa.

Nuoruus ja nuori aikuisuus
--------------------------

Jo nuorella iällä Cornelius soitti viulua ja sävelsi liedejä. Hän aloitti sävellysopinnot Heinrich Esserin johdolla vuonna 1841. Cornelius asui Peter von Corneliuksen luona Berliinissä vuodesta 1844 vuoteen 1852. Tänä aikana hän tapasi vaikutusvaltaisia henkilöitä kuten Alexander von Humboldtin, Grimmin veljekset, Fridrich Rückertin ja Felix Mendelssohnin. Viimeisinä Berliinin-vuosinaan Cornelius kirjoitti musiikkikritiikkejä useille berliiniläislehdille ja ystävystyi Joseph von Eichendorffin, Paul Heysen ja Hans von Bülowin kanssa.

Aikuisuus
---------

Corneliuksen ensimmäiset oikeat sävellykset, joukossa ooppera Der Barbier von Bagdad syntyivät vuosina 1852-1858, jolloin hän asusti Weimarissa. Tänä aikana hän tutustui Franz Lisztiin, jonka ympärille kasvoi sävellystyön opiskelijoista ja nuorista säveltäjistä ns. *Uusi saksalainen koulukunta*. Liszt ylisti Corneliusta suureksi kyvyksi, mutta oli pettynyt saadessaan kuulla, että hänen oppilaansa ensimmäinen suuri sävellystyö tulisi olemaan komedia. Suuri säveltäjä kuitenkin lopulta oli erittäin mielissään lopputuloksesta ja toimi oopperan skandaalinkäryisen kantaesityksen ohjaajana ja kapellimestarina. Tämän jälkimainingeissa niin Cornelius kuin kapellimestarin työstään eroamaan joutunut Liszt jättivät Weimarin pölyt taakseen. Cornelius muutti Wieniin, jossa hän viihtyi viisi vuotta. Wienissä hän tapasi ja tutustui Richard Wagneriin, jonka neuvosta hän 1864 muutti Müncheniin, jossa lopulta meni naimisiin ja sai lapsia.

Huolimatta ystävyydestään Wagneriin ja Franz Lisztiin, Corneliuksen suhde *uuteen saksalaiseen koulukuntaan* (johon hän kuului) ei ollut ongelmaton. Hän ei tullut Wagnerin ja von Bülowin seuraksi Tristanin ja Isolden ensi-iltaan, ilmoittaen syyksi oman oopperansa Der Cidin ensiesityksen. Hänen kolmas ja viimeinen oopperansa, skandinaavisiin Edda-taruihin pohjautuva Gunlöd, jäi kesken säveltäjän kuollessa sokeritautiin 1874. Se sai kantaesityksensä lopulta vuonna 1891.

Oopperat
--------

* *Der Barbier von Bagdad* (1858)
* *Der Cid* (1865)
* *Gunlöd* (1891)

Aiheesta muualla
----------------

* Vapaasti käytettävissä olevia Corneliuksen partituureja Mutopia Project

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Akira Kōno** (jap. 河野 昭, *Kōno Akira*, 11. syyskuuta 1929 Uwajima, Gunman prefektuuri – 25. joulukuuta 1995) oli japanilainen telinevoimistelija, olympiamitalisti ja MM-mitalisti.

Akira Kōno saavutti joukkuehopeaa kaksissa olympialaisissa eli Melbournessa 1956 ja Melbournessa 1960. Lisäksi hän oli mukana hopeaa Moskovan MM-kisoissa vuonna 1958.

Kōno opiskeli Japanin liikuntatieteellisessä yliopistossa (engl. Nippon Sport Science University), josta hän valmistui 1951. Sen jälkeen hän toimi yliopistossa assistenttina. Telinevoimistelu-uralla ensimmäiset huippusaavutukset olivat hevosvoimistelun Japanin mestaruuden vuosina 1952 ja 1953. Kōno esiintyi ensimmäisen Japanin maajoukkueessa vuoden 1954 MM-kisoissa Roomassa, joissa Japanin joukkue sijoittui hopealle. Henkilökohtaisessa 12-ottelussa Kōnon sijoitus oli 11. toiseksi parhaana japanilaisena. Kōno kuului vuoden 1956 Melbournen olympialaisten Japanin maajoukkueeseen, joka sai Neuvostoliiton jälkeen hopeaa. Henkilökohtaisesti hän sijoittui 12-ottelussa 16.:ksi. Seuraavana vuonna 1957 Kōno oli jälleen kolmannen kerran Japanin mestari hevosella. Vuosi 1958 oli Kōnon kansainvälisen uran päätepiste. Hän saavutti jälleen hopeaa Japanin joukkueessa Moskovan vuoden 1958 MM-kisoissa. Henkilökohtaisessa moni-ottelussa hän oli 9. ja lempitelineellään hevosella neljäs.

Urheilu-uransa jälkeen hän jatkoi yliopistouraansa. Hänet nimitettiin vuonna 1964 Ehimen yliopiston kasvatustieteellisen tiedekunnan apulaisprofessoriksi. Yliopistouran rinnalla hän toimi myös voimistelutuomarina ja Japanin urheilun järjestötoiminnassa sekä urheilun järjestötoiminnassa Ehimen prefektuurissa. Vuonna 1974 hänet nimitettiin yliopiston professoriksi, ja vuonna 1985 hänet valittiin Japanin voimisteluliiton puheenjohtajaksi. Tehtävissään hän oli aina kuolemaansa eli vuoteen 1995 asti.

Lähteet
-------

1. ↑  Akira Kono *sports-reference.com*.  18.7.2013. Bio, Stats and Results] Olympics at Sports-Reference.com.  Arkistoitu 15.3.2009. Viitattu 14.1.2017. (englanniksi)
2. ↑  Gymn Forum: World Championships Results *gymn-forum.net*. GYM World - World Championships. Viitattu 14.1.2017. (englanniksi)
3. ↑  河野 昭 こうの あき ら １９２９～１９９５ *i-manabi.jp*. i-manabi.jp. Viitattu 14.1.2017. (japaniksi)
**Pentti "Tolppa" Hermanni Toivola** (7. tammikuuta 1945 Seinäjoki – 2. tammikuuta 2012 Seinäjoki) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija.

Toivola aloitti vuonna 1962 uransa Seinäjoen Palloseurassa. Hän pelasi useita vuosia myös maajoukkueessa. Toivola siirtyi Mikkeliin vuonna 1969. Toivola voitti Suomen Cupin Mikkelin Palloilijoiden paidassa vuosina 1970 ja 1971. Lisäksi vuonna 1971 hän voitti Mestaruussarjan maalipörssin 17 maalillaan.

Toivola pelasi vuodet 1973–1977 Seinäjoen Palloseurassa ja voitti neljänä vuonna joukkueensa maalipörssin. Sitten hän siirtyi Seinäjoen Sisuun.

Toivola pelasi myös jääpalloa SePS:n ja MP:n riveissä. Lisäksi hän pelasi kolme A- ja yhden B-maaottelun..

Toivola ehti urallaan yhtenä harvoista voittaa maalikuninkuuden sekä jalkapallon että jääpallon pääsarjatasolla.

Ammatiltaan Toivola oli palomies.

Toivola menehtyi 2. tammikuuta 2012 Seinäjoen terveyskeskuksessa sairastettuaan vakavaa syöpää.

Lähteet
-------

* Vuorinen, Juha & Kasila, Markku: *Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006*, s. 361. Jyväskylä: Gummerus, 2007. ISBN 978-952-99075-9-5.

### Viitteet

1. ↑  Pentti Toivola kuollut  3.1.2012. futisforum2.org. Viitattu 4.1.2012. (englanniksi)
2. ↑  Finland - Premier Division All-Time Topscorers  18.12.2008. RSSSF. Viitattu 23.4.2009. (englanniksi)
3. ↑  Suomen maajoukkuepelaajat (RFT) Suomen jääpalloliitto. Viitattu 23.4.2009.
4. ↑  Maalikuningas kuoli syöpään  7.1.2012. Iltalehti. Viitattu 9.1.2012. (englanniksi)
5. ↑  Pentti Toivola kuollut  03.01.2012. futisforum2.org. Viitattu 4.1.2012. (englanniksi)
**Kaarina Iltanen** (s. 6. heinäkuuta 1941 Hyvinkää) on suomalainen markkinoinnin ja mainonnan kouluttaja ja oppikirjojen tekijä. Hänet palkittiin 1994 Mainonnan monitaho -palkinnolla.

Iltanen kirjoitti ylioppilaaksi Hyvinkään yhteiskoulussa 1961, valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1974, kauppatieteiden kandidaatiksi samasta opiskelupaikasta 1979 ja vielä kauppatieteiden maisteriksi.

Työuransa Iltanen aloitti Erva-Latvala Oy -nimisessä mainostoimistossa yhteyspäällikkönä 1964–1974. Seuraavassa työpaikassaan hän palveli pitkään eri tehtävissä. Hän aloitti Markkinointi-instituutissa koulutusosaston päällikkönä 1974–1984, jatkoi sitten koulutusosaston johtajana 1984–1989 ja toimi lopuksi koulutuskeskuksen johtajana 1989–1999.

Teoksia
-------

* Iltanen, Kaarina ja Mannermaa, Kari (1982). *Markkinointi. Mainonta : myynnin edistäminen ja suhdetoiminta.* WSOY.
* Iltanen, Kaarina (1986). *Kansainvälinen markkinointi*. WSOY.
* Iltanen, Kaarina (1988). *Hyvä palvelu : yleisjakson palvelutoiminnot*. Weilin + Göös.
* Iltanen, Kaarina (2000). Mainonnan suunnittelu. 7. uud. laitos Helsinki: WSOY.
* Anttila, Mai & Iltanen, Kaarina (2001). *Markkinointi*. 5. uud. p. Helsinki: WSOY.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Ekonomimatrikkeli 2001*, s. 286. Helsinki: Suomen Ekonomiliitto, 2001. ISBN 951-8968-27-6.
2. ↑  Äänestä Mainonnan Monitaho 2014[vanhentunut linkki], Markkinointi-instituutti 9.9.2014, viitattu 2.12.2014.
Paul Gauguinin Pont-Avenin mylly (1894)
**Pont-Avenin koulukunta** (ransk. *École de Pont-Aven*, bretoniksi *Skol Pont Aven*) oli Pont-Avenin kylässä ja sen lähialueilla Ranskan Bretagnessa toiminut taidemaalarien ryhmä, jonka johtohahmoja olivat Paul Gauguin, Émile Bernard ja Paul Sérusier. Ryhmä toimi 1880-luvun lopulta 1890-luvun alkuun. 

Paul Gauguin vieraili Pont-Avenissa ensimmäisen kerran vuonna 1886, ja toisella vierailukerralla vuonna 1888 hänen ympärilleen alkoi kerääntyä muita taiteilijoita. Pont-Avenin koulukunnan töille olivat tyypillistä puhtaat värit ja symbolistiset motiivit, jotka Gauguinin ja Bernardin myötä kehittyi edelleen syntetismin suuntaan. Muita ryhmään kuuluvia taiteilijoita olivat esimerkiksi Maurice Denis, Charles Laval, Charles Filiger, Émile Schuffenecker ja Meyer de Haan. *lähde?*

Pont-Avenin koulukunnasta erkani myöhemmin erikseen Nabis-ryhmä (ransk. *Les Nabis*).

Lähteet
-------

1. ↑  Taidehistoria:nabis-ryhmä – Tieteen termipankki *tieteentermipankki.fi*. Viitattu 14.9.2019.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pont-Avenin koulukunta**.
* Musée de Pont-Avenin verkkosivut
Pont Saint-Michel
**Pont Saint-Michel** ("Pyhän Mikaelin silta") on Pariisin keskustassa sijaitseva silta, joka ylittää Seinejoen eteläisen haaran Île de la Citén saaren kohdalla. Sillan pohjoispää on Île de la Citéllä Pariisin oikeuspalatsin vieressä ja eteläpää Place Saint-Michel -aukion kohdalla, josta myös Boulevard Saint-Michel alkaa. Samassa katulinjassa Île de la Citén pohjoispuolella on Pont au Change -silta. Siltoja yhdistää saaren poikki kulkeva katu Boulevard du Palais.

Pont Saint-Michelin pituus on 63 metriä ja leveys 30 metriä. Se on kolmiaukkoinen holvisilta. Sillan suunnittelivat insinöörit Vaudrey ja de Lagalisserie vuonna 1857 Ranskan keisari Napoleon III:n pyynnöstä. Holvikaarien väliin on kaiverrettu samanlaiset Napoleon III:een viittaavat suuret N-kirjaimet kuin Pont au Changella. Paikalla on ollut monta siltaa ennen nykyisen rakentamista. Niistä ensimmäinen rakennettiin vuosina 1378–1387.

Sillan lähellä Île de la Citén puoleisella rannalla on vuoden 1961 Pariisin verilöylyssä surmansa saaneiden muistolaatta. Muistolaatan paljastaminen vuonna 2001 herätti kiistoja Ranskassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Le pont Saint Michel - Paris 1e , 5e et 6e (ranskaksi) Paris1900. Viitattu 17.11.2020.
2. ↑  Paris marks Algerian protest 'massacre' (englanniksi) BBC 17.10.2001. Viitattu 17.11.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pont Saint-Michel** Wikimedia Commonsissa
Pont au Change
**Pont au Change** on Pariisin keskustassa sijaitseva silta, joka ylittää Seinejoen pohjoisen haaran Île de la Citén saaren kohdalla. Sillan eteläpää on Île de la Citéllä Conciergerien vieressä ja pohjoispää Place du Châtelet -aukion kohdalla. Samassa katulinjassa Île de la Citén eteläpuolella on Pont Saint-Michel -silta. Siltoja yhdistää saaren poikki kulkeva katu Boulevard du Palais.

Pont au Changen pituus on 103 metriä. Se on kolmiaukkoinen holvisilta. Sillan suunnittelivat insinöörit Vaudrey ja Lagalisserie vuonna 1858. Holvikaarien väliin kaiverretut suuret N-kirjaimet viittaavat silloiseen Ranskan keisariin Napoleon III:een. Paikalla on ollut silta jo 800-luvulta alkaen. Sillan nimi ("vaihtosilta") viittaa rahanvaihtajiin, jotka toimivat vanhalla sillalla vuodesta 1141. Sitä ennen silta tunnettiin nimellä *Grand-Pont* ("iso silta"). Sillan pohjoispäässä oli 1100-luvulta vuoteen 1802 Île de la Citéä suojannut linnoitus Grand Châtelet. Saaren eteläpuolella olivat vastaavasti Petit-Pont ("pieni silta") ja Petit Châtelet. Alkuperäinen silta tuhoutui tulipalossa vuonna 1621.

Lähteet
-------

1. 1 2  Le pont au Change - Paris 1e (ranskaksi) Paris1900. Viitattu 15.11.2020.
2. ↑  La place du Châtelet dans les années 1900 - Paris 1e et 4e: Le Grand Châtelet (ranskaksi) Paris1900. Viitattu 18.11.2020.
3. ↑  Le pont Saint Michel - Paris 1e , 5e et 6e (ranskaksi) Paris1900. Viitattu 18.11.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pont au Change** Wikimedia Commonsissa
**Lännen Suometar** oli Oregonin Astoriassa vuosina 1922–1946 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti.

Michiganin Hancockissa toiminut Suomi-Synodin kustannusliike perusti *Lännen Suomettaren* Hancockissa ilmestyneen *Amerikan Suomettaren* sisarlehdeksi. Kahdesti viikossa ilmestyneen lehden toimittajana ja liikkeenhoitajana työskenteli J. L. Ollila. Lännen Kustannusliikkeen toimitalo paloi joulukuussa 1922 sattuneessa Astorian suuressa tulipalossa, ja 1920-luvun lopussa kannattamaton lehti annettiin yksityisten tahojen julkaistavaksi. Kaikkiaan *Lännen Suometar* tuotti synodille lähes 50 000 dollarin tappiot. Vuonna 1946 lehti myytiin silloiselle vuokralaiselle Oke Zatterlowille, joka muutti sen nimeksi *Lännen Uutiset* (myöhemmin *Columbia Press*).

Lähteet
-------

1. ↑  Halkola, David T.: "Finnish-Language Newspapers in the United States", *The Finns in North America: A Social Symposium*, s. 81–82. Jalkanen, Ralph J. (ed.). Hancock: Michigan State University Press for Suomi College, 1969.
2. ↑  Nevan, Gary: Local newspaper has Finnish roots.  *North Coast Senior*, Nov. 2015. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 23.12.2015.
Bernhard Kohl 2008
**Bernhard Kohl** (s. 4. tammikuuta 1982 Wolkersdorf im Weinviertel, Ala-Itävalta) on itävaltalainen entinen maantiepyöräilijä. Hän oli hyvä mäkiajaja.

Kohl aloitti ammattilaisuransa vuonna 2005 edustaen ensimmäiset kaksi vuotta T-Mobile-tallia. Hän sijoittui Dauphiné Libérén kokonaiskilpailussa kolmanneksi 2006. Samana vuonna hän voitti Itävallan maantieajomestaruuden.

Kohl siirtyi Gerolsteiner-joukkueeseen vuonna 2007, jolloin hän sijoittui Ranskan ympäriajon nuorten kilpailussa neljänneksi. Ranskan ympäriajossa 2008 hän sijoittui Hautacamiin päättyneellä, vuoristossa ajetulla kymmenennellä etapilla neljänneksi. 15. osuuden loppunousussa hän oli paras kokonaiskilpailun kärkiajajista sijoittuen etapilla viidenneksi. Tämän myötä hän nousi yhteistilanteessa toiseksi ja siirtyi mäkikilpailun kärkeen. Hän piti mäkipaidan hallussaan maaliin saakka ja sijoittui kokonaiskilpailussa lopulta kolmanneksi.

Gerolsteinerin manageri Hans-Michael Holzer ilmoitti 13. lokakuuta 2008 Kohlin kertoneen hänelle, että hänen on ilmoitettu jääneen Ranskan ympäriajon aikana kiinni EPO CERA -hormonin käytöstä. Pari päivää myöhemmin Kohl itse tunnusti sortuneensa kiellettyjen aineiden käyttöön nopeuttaakseen palautumistaan kesäkuussa sattuneesta kaatumisesta. Marraskuussa 2008 hän sai kahden vuoden kilpailukiellon sekä menetti Ranskan ympäriajon mäkikilpailun voiton että kokonaiskilpailun kolmannen sijan. Kohl ilmoitti seuraavana vuonna lopettavansa maantiepyöräilyn, koska hänen mukaan menestyminen maailman huipulla ei olisi mahdollista ilman dopingia.

Lähteet
-------

* Bernhard Kohl trap-friis.dk-tietokannassa (englanniksi)
* Bernhard Kohl cyclingarchives.com-tietokannassa (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Itävaltalainen pyöräilijä Bernhard Kohl kärähti dopingista Yle 13.10.2008
2. ↑  Pyöräilijä Kohlilta itkuinen dopingtunnustus  15.10.2008. mtv3.fi. Viitattu 26.10.2008.
3. ↑  Kohlille veridopingista kahden vuoden kilpailukielto *hs.fi*.  24.11.2008. Helsingin Sanomat.  Arkistoitu 3.12.2008. Viitattu 25.11.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (saksaksi)
**Randa Cemil Markos** (s. 10. elokuuta 1985 Bagdad, Irak) on kanadalainen korsisarjan vapaaottelija. Hän on voittanut Provincial FC:n korsisarjan mestaruuden 2014, jonka jälkeen Markos otteli UFC:ssä vuosina 2014–2021.

Varhaiselämä
------------

Markos syntyi Irakissa, josta hän joutui muuttamaan pois 3-vuotiaana Irakin–Iranin sodan vuoksi. Markosin perhe muutti Ontarioon, Kanadaan 1988, jossa hän alkoi harrastamaan painia.

Markos valmistui farmasian apulaiseksi TriOS Collegesta. Hän työskenteli sen jälkeen farmaseuttiteknikkona Windsorissa.

Vapaaottelu
-----------

Markos aloitti ammattilaisuransa marraskuussa 2012 Yhdysvalloissa, kun hän kohtasi voitokkaasti IFL-organisaation ottelussa Allanna Jonesin. Kamppailu päättyi Markosin voittoon käsilukolla kolmannessa erässä. Hän voitti myös maaliskuussa 2013 käydyn ottelun Wreck MMA:ssa Ashley Nicholsia vastaan käsilukolla ensimmäisessä erässä.

### PFC:n korsisarjan mestaruus (2014)

Markos otteli seuraavaksi lokakuussa 2013 kanadalaisessa Provincial Fighting Championshipsin ensimmäisessä tapahtumassa, jossa hän kothasi Kara Kirshin. Markos voitti kamppailun tuomariäänin.

Tammikuussa 2014 Markos kohtasi Justine Kishin RFA:ssa, jolle hän hävisi tuomariäänin. Maaliskuussa Markos otteli Provincialin toisessa tapahtumassa, jossa hän pääsi ottelemaan korsisarjan mestaruudesta Lynnell Housea vastaan. Ottelu käytiin *PFC 2: Fight Night* -tapahtumassa, Londonissa. Markos voitti mestaruuden käsilukolla, kun ottelua oli käyty kaksi minuuttia.

Saavutukset
-----------

Provincial FC
* Korsisarjan mestaruus (kerran)

UFC
* Illan kamppailu (kerran, vs. Jessica Penne)
* Illan suoritus (kolmesti, vs. Angela Hill)

Muualla
-------

Markos on pelattavana hahmona vapaaottelupeleissä *EA Sports UFC 2* (2016), *EA Sports UFC 3* (2018) ja *EA Sports UFC 4* (2020).

Lähteet
-------

1. ↑  Randa Markos *mma-core* Viitattu 16.4.2022 (englanniksi)
2. ↑  Inside the cage and out, Iraqi refugee Randa Markos knows not to give up the fight *espn.com* 19.3.2019 Viitattu 18.4.2022 (englanniksi)
3. ↑  Markos working towards UFC title shot in 2015 *sportsnet.ca* 2.1.2015 Viitattu 18.4.2022 (englanniksi)
4. ↑  Randa Markos wins inaugural PFC title *thelondoner.ca* 9.3.2014 Viitattu 18.4.2022 (englanniksi)
5. ↑  UFC 3 Women's Strawweight Fighter Roster and Rating *ea.com* Viitattu 16.4.2022 (englanniksi)
**Sokerideittailu** eli **sugardating** on suhde, jossa vanhempi ja varakkaampi osapuoli sponsoroi nuorempaa seuralaistaan. Yleensä kyse on vanhemman miehen (sugar daddy) ja nuoremman naisen (sugar babe) välisestä suhteesta, jossa mies tukee naista taloudellisesti. Kyse voi olla esimerkiksi puhelinlaskun tai vuokran maksamisesta, yhteisestä lomamatkasta tai lahjojen antamisesta.  Myös vanhemman naisen (sugar mama) ja nuoremman miehen (toy boy) sekä sugardaddyn ja toy boyn väliset suhteet ovat yleisiä. Sokerideittailua on kutsuttu myös "prostituution harmaaksi alueeksi", sillä joissakin tapauksissa seksin myyminen on osa sokerideittailua. Ylen MOT:n ja A-Studion vuonna 2018 tekemän selvityksen mukaan sokerideittailun ohessa käydään usein avointa seksikauppaa.

Pohjoismaissa sokerideittailu on ollut erityisen suosittua Tanskassa, jossa sokerideittisivustoilla on ainakin 45 000 jäsentä. Britanniassa ja Yhdysvalloissa sokerideittailu on ollut opiskelijoiden keino ansaita lisärahaa, sillä lukukausimaksut ovat näissä maissa hyvin korkeat.  Sokerideittailu on kasvava ilmiö myös Suomessa.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑
Ruotsalainen rekisterikilpi
Ruotsin **rekisterikilpijärjestelmä** on valtakunnallinen. Se koostuu tällä formaatista ABC 123. Vuodesta 2019 lähtien viimeinen merkki voi olla myös kirjain. Tätä formaattia käytetään suurimmassa osassa kilpityyppejä. Kaupallisen liikenteen autot käyttävät samaa formaattia kuin henkilöautot. Kilvissä ei käytetä kirjaimia I, Q, V, Å, Ä ja Ö.
91 kirjainyhdistelmää on kielletty, mm. APA (apina), DUM (tyhmä), FEG (pelkuri), FEL (väärä), FUL (ruma), GAY, SEX, ja XXL. Myös WTC 911 on kielletty. 
Rekisterikilvissä ei käytetä enää validaatiotarraa.

Kilpityypit
-----------

### Jälleenmyyjäkilpi

Jälleenmyyjäkilpi on normaali kilpi vihreällä pohjalla. 

### Diplomaattikilvet

Diplomaattikilvissä on mustat merkit sinisellä pohjalla. Niiden formaatti on AB 123 C. Ensimmäiset kaksi kirjainta kertovat suurlähetystön. Kirjaimet on järjestetty ranskankielisen aakkosjärjestyksen mukaan. 

### Taksi

Taksikilpi on normaali kilpi keltaisella pohjalla.

### Vientikilpi

Vientikilvissä on valkoiset merkit punaisella pohjalla. Ne rekisteröidään normaaliin formaattiin. 

### Armeija

Armeijan kilvissä on kuusi numeroa.

Historia
--------

### 1906-1972

Ennen vuotta 1972 kilvissä oli yksi tai kaksi kirjainta ja viisi numeroa. Kirjain/-met muodosti(vat) aluetunnuksen. Alueet olivat samat kuin Ruotsin läänit. 

#### Aluetunnukset

A, AA, AB - Tukholman kaupunki

B, BA, BB - Tukholman lääni,

C - Uppsalan lääni

D - Södermanlandin lääni

E, EA - Itä-Götanmaan lääni

F, FA - Jönköpingin lääni

G - Kronobergin lääni

H - Kalmarin lääni

I - Gotlannin lääni

K - Blekingen lääni

L, LA - Kristianstadin lääni

M, MA, MB - Malmöhusin lääni

N - Hallannin lääni

O, OA, OB - Göteborgin ja Bohusin lääni

P, PA - Älvsborgin lääni

R - Skaraborgin lääni

S, SA - Värmlannin lääni

T, TA - Örebron lääni

U, UA - Västmanlandin lääni

W, WA - Kopparbergin lääni

X, XA - Gävleborgin lääni

Y - Västernorrlandin lääni

Z - Jämtlandin lääni

AC, AD - Västerbottenin lääni

BD - Norrbottenin lääni

### 1972-

Vuonna 1972 siirryttiin nykyiseen formaatiin ABC 123. Kirjain I korvattiin sopivammalla J:llä. Tyyliä on vuosien saatossa muutettu useasti.
Cook vuonna 2019.
Cook kilpailemassa W Seriesissä vuonna 2021.
**Sabré Cook** (s. 21. toukokuuta 1994 Grand Junction, Colorado, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen autourheilija.

Cook aloitti kartingin harrastamisen kahdeksanvuotiaana ja osallistui ensimmäiseen kilpailuun kymmenvuotiaana. Hän osallistui vuonna 2017 SCCA National Championship Runoffs -kilpailuun ja ajoi vuonna 2018 osittaiset kaudet USF2000 Championship -sarjassa ja Yhdysvaltain Formula 4 -mestaruussarjassa. Vuonna 2019 Cook liittyi uuteen W Series -sarjaan. Hän sijoittui sarjassa esikoiskaudellaan kahdenneksitoista ja oli siten viimeinen kuljettaja, joka varmisti tulosten perusteella itselleen sarjapaikan seuraavaksi kaudeksi. Kausi 2020 jäi koronaviruspandemian vuoksi ajamatta, mutta Cook oli jälleen mukana kaudella 2021. Hän ei päässyt kauden aikana kertaakaan pisteille ja jäi sarjan viimeiseksi.

Kaudeksi 2023 Cook sai paikan Porsche Deluxe Carrera Cup North America -sarjasta voitettuaan naiskuljettajille järjestetyn koetilaisuuden.

Autourheilu-uransa ohella Cook opiskeli mekaanisen suunnittelun yliopistotutkinnon. W Seriesissä kilpaillessaan hän oli samalla Renault’n F1-tallissa jousituksen suunnitteluinsinöörinä. Hän on kertonut yhdeksi haaveekseen kisainsinöörinä työskentelemisen Formula 1 -sarjassa.

W Series -tulokset
------------------

**Lihavointi** tarkoittaa paalupaikkaa, *kursivointi* kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.


| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | Hitech GP | HOC13 | ZOL15 | MIS8 | NOR7 | ASS13 | BRH9 |  |  | **12** | **12.** |
| 2021 | Bunker Racing | RBR14 | RBR13 | SIL13 | HUN14 | SPA11 | ZAN14 | COA11 | COA13 | **0** | **20.** |

Lähteet
-------

1. ↑  Sabré Cook - Career and Success Speedsport Magazine. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Sabré Cook W Series.  Arkistoitu 5.4.2019. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)
3. ↑  Mazda Motorsports SCCA Runoff Preview  28.9.2017. Irvine:  Mazda USA. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)
4. ↑  Martin, David: Sabré Cook Joins Team Benik For Cooper Tires USF2000 Powered by Mazda Season Opener This Weekend  6.3.2018. Racing News Worldwide. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)
5. ↑  F4 U.S. grid grows for penultimate weekend at NJMP  13.9.2018. Racer. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)
6. ↑  Sabré Cook Motorsport Stats. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)
7. 1 2  Jongkind, Sarah Grace: Sabré Cook interview - Part 1  9.1.2020. WS Reveals.  Arkistoitu 1.1.2021. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)
8. ↑  Dagys, John: Cook in Porsche Deluxe Female Driver Development Program  1.3.2023. Sportscar 365. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sabré Cook** Wikimedia Commonsissa

* Sabré Cookin kotisivut (englanniksi)
**Helmiorneero** (*Margarornis squamiger*) on Etelä-Amerikassa tavattava orneeroihin kuuluva varpuslintu.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Kooltaan helmiorneero on noin 16 cm. Selästään, siivistään ja pyrstöstään laji on väriltään syvän kastanjanruskea. Pää on tummemman ruskea. Silmien yläpuolella on valkea silmäkulmajuova ja myös kurkku on väriltään valkoinen. Pyrstö on melko pitkä ja jotkin höyhenistä ovat teräväkärkiset. Vatsa on väriltään oliivinruskea ja siinä on valkoisia täpliä. Rakenteeltaan helmiorneero muistuttaa kipuajia. Ulkonäöltään helmiorneero muistuttaa tähtiorneeroa (*Margarornis stellatus*), mutta elää korkeammalla vuoristossa kuin se.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Helmiorneeroa tavataan alueelta, joka ulottuu Venezuelasta Peruun ja lisäksi Argentiinasta. Linnun elinympäristöä ovat lämpimähköt korkealla sijaitsevat vuoristometsät, metsien reunat sekä Polylepis-puita kasvavat metsiköt puurajan yläpuolella. Lajia tavataan useimmiten metsissä, jotka sijaitsevat 1 500–3 000 metrin korkeudella merenpinnasta.

Elintavat
---------

Helmiorneerot kiipeilevät puiden rungoilla kipuajien tavoin ja hyppivät oksistoissa etsiessään ravintoa. Laji viihtyy erityisesti paikoissa, joissa päällyskasveja ja sammalta on runsaasti. Lajia tavataan yksin pareittain tai pieninä ryhminä. Helmiorneerot liikkuvat hyvin usein sekaparvissa, joissa on useita eri lintulajeja. Lajin pesimäkausi kestää tammikuusta syyskuuhun. Helmiorneeron pesä on sammalista tehty pallo, johon kuljetaan pesän sivusta.

Lähteet
-------

1. ↑  BirdLife International: *Margarornis squamiger* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 29.1.2014. (englanniksi)
2. ↑  Margarornis squamiger ITIS. Viitattu 27.8.2009.
3. 1 2 3  Steven L. Hilty, Bill Brown, William L. Brown: *A guide to the birds of Colombia*, s. 367. Princeton University Press, 1986. ISBN 978-0691083728. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 27.8.2009). (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1030323
* Wikispecies: Margarornis squamiger
* Avibase: CDBA9E0C95EC562D
* BirdLife: 22702729
* CoL: 3Y4V8
* BOW: peatre1
* eBird: peatre1
* EoL: 917797
* GBIF: 2485847
* iNaturalist: 10907
* IRMNG: 11423757
* ITIS: 560997
* IUCN: 22702729
* NCBI: 183167
* Neotropical: peatre1
* Xeno-canto: Margarornis-squamiger

 |

 |
Michael Irvin vuonna 2007.
**Michael Jerome Irvin** (s. 5. maaliskuuta 1966 Fort Lauderdale, Florida) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän pelasi koko 11-vuotisen ammattilaisuransa ajan NFL-liigan Dallas Cowboysissa.

NFL-ura
-------

Dallas Cowboys varasi Miamin yliopistossa pelanneen Irvinin vuoden 1988 NFL:n varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella, 11. pelaajana. Hän voitti seurassa kolme Super Bowlia, sekä tuli valituksi viidesti NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin. Hän joutui lopettamaan uransa kauteen 1999 loukkaantumisen seurauksena.

Irvin valittiin vuonna 2007 amerikkalaisen jalkapallon Hall of Fameen.

Muuta
-----

Irvin on toiminut vuodesta 2009 asiantuntijana NFL:n omalla televisiokanavalla NFL Networkilla. Hänellä on myös ollut pieni rooli useissa elokuvissa sekä televisio-ohjelmissa, kuten vuonna 2005 julkaistussa, Adam Sandlerin tähdittämässä elokuvassa Luunmurskaajat.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Michael Irvin *Pro-Football-Reference.com*. Viitattu 31.7.2014. (englanniksi)
2. ↑  Irvin Makes Retirement Official *CBS News*.  10.7.2000. Viitattu 1.8.2014. (englanniksi)
3. ↑  Michael Irvin *NFL.com/NFLNetwork*. Viitattu 1.8.2014. (englanniksi)
4. ↑  Michael Irvin Filmography *Starpulse.com*.  Arkistoitu 8.8.2014. Viitattu 1.8.2014. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Setrak Sarkissian** (arab. ستراك سركسيان‎; 1936 Beirut – 21. helmikuuta 2017) oli armenialaista syntyperää ollut libanonilainen darbukansoittaja.

Sarkissian aloitti musiikin harrastamisen varhaisella iällä ja pääsi nuorena aikuisena paikalliseen konservatorioon. Häntä innoitti hänen vanhemman veljensä tablansoitto kotona ja sukujuhlissa. Sarkissian ei aina saanut perheensä tukea osakseen, koska muusikon ammatti ei nauttinut korkeaa sosiaalista statusta. Vuonna 1958 Sarkissian aloitti kiertämisen tanssija Nadia Gamalin kanssa. Kaksikko esiintyi yhdessä vuoteen 1962 saakka. Sarkissianin muiden yhteistyökumppaneiden joukossa olivat laulajat Samira Tewfik, Fairuz, Mohammed Abdel Wahab, Farid al-Atraš, Sabah Fakhri, Abdel Halim Hafez, Fayza Ahmed, Warda Al-Jazairia, Sabah ja Majida El Roumi. Tanssijoista hänen kanssaan esiintyivät Nadia Gamalin lisäksi muiden muassa Taheyya Kariokka, Samia Gamal, Fifi Abdou, Nagwa Fouad ja Soheir Zaki.

Sarkissian sai lukuisia palkintoja Lähi-idässä ja Euroopassa ansioistaan sekä perinteisen että modernin arabimusiikin parissa. Hänen soitossaan oli myös perinteisen armenialaisen musiikin aineksia. Katolikos Aram I antoi Sarkissianille Mesrop Maštots -mitalin 6. marraskuuta 2009. Presidentti Michel Aoun myönsi hänelle postuumisti presidentillisen hopeisen kunniamerkin. Sarkissian julkaisi monia omia albumeitaan. Hänen sävellyksiään ja sovituksiaan julkaistiin kymmenillä levytyksillä ja lisäksi elokuvien soundtrackeilla. Sarkissian asui perinteisesti armeenien asuttamassa Bourj Hammoudin kaupungissa ja sekä opetti että kiersi esiintymässä kansainvälisesti.

Sarkissianilla oli kolme tytärtä ja poika Elian Sarkissian, josta myös tuli lyömäsoittaja.

Lähteet
-------

1. ↑  Search Bibliotheek Wetteren
2. 1 2 3 4 5  Setrak Sarkissian The Darbukka Legend Alpoupen
3. 1 2 3  Setrak Sarkissian Azad-Hye


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Ordan piiri Permin aluepiirin kartalla.
**Ordan piiri** (ven. Ординский район, *Ordinski raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1924 perustetun piirin pinta-ala on 1 418 neliökilometriä. Asukkaita on 16 100 henkeä (vuonna 2009).

Ordan piiri sijaitsee Permin aluepiirin kaakkoisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Kungurin, idässä Suksunin, kaakossa Oktjabrskin ja etelässä Uinskojen piireihin. Seutu kuuluu Kungurin metsäaroalueeseen. Hyötykaivannaisia ovat öljy, kaasu, seleniitti, kalsiitti, kipsi ja rakennuskivi. Suurin joki on Sylvan sivujoki Iren.

Piiriin kuuluu viisi maalaiskuntaa: Ašap, Karjevo, Krasnyi Jasyl, Medjanka ja Orda. Hallinnollinen keskus on Ordan kylä. Asutuskeskuksia on yhteensä 46.

Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 80,5 % venäläisiä ja 16,9 % tataareja. Kaupunkiväestöä ei ole.

Piirin kautta kulkevat Uinskojen ja Kungurin sekä Oktjabrskin ja Kungurin väliset asfaltoidut maantiet. Seudulla on kaivos-, puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. Lukoil-Perm poraa öljyä ja kaasua. Maatalous on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan viljelyyn.

Piirissä toimii ammattikoulu, käsityöoppilaitos, lasten taidekoulu, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia, kirjastolaitos ja kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy *Vernyi put* ("Oikea tie").

Seudulla on arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiin kuuluvat maalaiskylien ortodoksiset kirkot sekä Ašapin ja Ordan kauppiaskartanot.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Entsiklopedija Permi: Ordinski munitsipalnyi raion *enc.permkultura.ru*. Viitattu 1.3.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
2. 1 2  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 1.3.2010. (venäjäksi)
3. 1 2  Permski regionalnyi server: Ordinski munitsipalnyi raion *perm.ru*.  Arkistoitu 22.12.2008. Viitattu 1.3.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ordan piiri** Wikimedia Commonsissa

Permin aluepiirin piirit ja *kaupunkipiirikunnat*
Aleksandrovsk • Barda • *Berezniki* • Berjozovka • Bolšaja Sosnova • Dobrjanka • Gainy • Gornozavodsk • Gremjatšinsk • Gubaha • Iljinski • Jelovo • Jurla • Jusva • Karagai • Kišert • Kizel • Kosa • Kotšovo • Krasnokamsk • Krasnovišersk • Kudymkar • *Kudymkar* • Kujeda • Kungur • *Kungur* • Lysva • Nytva • Ohansk • Oktjabrski • Orda • Osa • Otšor • Perm • *Perm* • Siva • Solikamsk • *Solikamsk* • Suksun • Tšaikovski • Tšastyje • Tšerdyn • Tšernuška • Tšusovoi • Uinskoje • Usolje • Vereštšagino • *Zvjozdnyi*
**Orchomenós** (kreik. Ορχομενός) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Trípolin kuntaan, Arkadian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Aiemmin kylä kuului Levídin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Trípolin kunnan Levídin kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 15 (vuonna 2011).

Antiikin Orkhomenoksen teatterin rauniot nykyisen kylän lähellä.
Orchomenós sijaitsee noin 30 kilometriä pohjoiseen Trípolin kaupungista. Se on rakennettu vuoristoon noin 730 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä on ottanut nimensä antiikin ajan Orkhomenoksen kaupungista, joka sijaitsi kukkulalla nykyisen kylän pohjoispuolella. Sen arkeologinen alue, mukaan lukien agoran ja teatterin jäänteet, ovat kylän merkittävin nähtävyys.

Orchomenós muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Ορχομενού, *Topikí Koinótita Orchomenoú*), johon kuuluu varsinaisen Orchomenóksen kylän lisäksi kylä Roússis. Koko yhdyskunnan väkiluku on 17.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Ορχομενός *Buk.gr*. Viitattu 4.9.2017.
3. ↑  Ancient Orchomenos - Arcadia *Dodeka Travel*. Viitattu 4.9.2017.
**Rakkaudenhauta** tarkoittaa yleensä yksityistä naisen hautaa, joka on sijoitettu varsinaisen hautausmaan ulkopuolelle. Nykypäivän Suomessa tällainen on varsin harvinaista, joitakin hautoja kuitenkin on. 

Eräs tunnetuimpia rakkaudenhautoja on Karjalan kannaksella Vammelsuussa sijaitseva hauta. Kirjassa **Karjala - muistojen maa** haudan sanotaan olleen ennen talvisotaa Kannaksen valokuvatuin kohde. Tapio Rautavaaran levyttämä, Toivo Kärjen säveltämä ja Orvokki Idän eli Reino Helismaan sanoittama **Rakkauden hauta** -laulelmafoksi kertoo tästä "rikkaan miehen" luomasta muistomerkistä.

Vuonna 2008 hautakivenä toimiva luonnonkivi oli edelleen paikallaan, samoin tekstit olivat vielä luettavissa, joskin kiveen kiinnitetty naisen muotokuva on kadonnut. Vuoden 2015 tienoilla luonnonkiven päälle pystytettiin alkuperäisen patsaan näköispatsas.

Toinen merkittävä rakkaushauta sijaitsee Sääksjärven rannalla Hyvinkään ja Nurmijärven rajalla. Sinne on haudattu Kytäjän kartanon entisen omistajan tytär. 

Sääksjärven rakkaudenhauta

Lähteet
-------

* Nurmijärven kotiseutumuseo*lähde tarkemmin?*
* 

### Viitteet

1. ↑  Willimiehen jäljillä-blogi 24.9.2017 : Vammelsuu / Rakkauden hauta
**Ultra** oli suomalainen anarkistinen underground-lehti, jota ilmestyi neljä numeroa vuosina 1968–1970. Sitä on luonnehdittu aikansa näyttävimmäksi ja turkulaisen *Aamuruskon* ohella merkittävimmäksi suomalaiseksi underground-lehdeksi. Lehden päätoimittajana toimi Timo Larmela ja se painettiin vapaaehtoisvoimin perustetussa Demo ry:n painossa, siinä missä muut tuon ajan underground-lehdet olivat käsin monistettuja. Lehden taitto oli varsin vapaamuotoinen ja se sisälsi runsaan kuvituksen. *Ultran* artikkelit käsittelivät muun muassa anarkismia, Yhdysvaltain mustien kansalaisoikeuksia, beat-runoutta ja psykedeelisiä huumeita. Viranomaiset takavarikoivat suurimman osan lehden ensimmäisen numeron painoksesta sillä verukkeella, että siinä ei ollut lainmukaisesti ilmoitettu painopaikkaa. Julkaisijaksi oli ilmoitettu Risto Koivisto ja "H"-production. Lehden toinen numero sisälsi luettelon huoltopoliisin käyttämien autojen rekisterinumeroista ja tuntomerkeistä varoituksena "pilvenpolttajille".

*Ultran* painosmäärä oli muutamia tuhansia ja sitä myytiin yhden markan kappalehintaan erilaisissa tapahtumissa. Lehti joutui toistuvasti vaikeuksiin viranomaisten kanssa pornografisen tai poliisia halventavan sisältönsä vuoksi. Vaikutteensa *Ultra* sai pääasiassa Yhdysvalloista ja sikäläisistä underground-lehdistä. *Ultran* ilmestymisen lakkaamiseen vaikutti se, että 1970-luvun alussa taistolaisuus ajoi Suomessa nuorison muut uusvasemmistolaiset suuntaukset marginaaliin. Myös *Ultran* viimeiseksi jäänyt numero alkoi liputtaa marxismi-leninismin puolesta ja sisälsi muun muassa runsaasti Lenin-sitaatteja. Viimeinenkin numero sisälsi tosin myös ohjeet hasiksen valmistukseen ja kärpässienen huumekäyttöön.

Lähteet
-------

1. 1 2  Juuso Paaso: *Jee, suuri pulunhuijaus*, s. 15–16. Zäp Books, Helsinki 2015.
2. ↑  Pia Sellge: Psykedeelikulttuurin virtauksia Suomessa 1960-luvulta nykypäivään (Arkistoitu – Internet Archive) Kandidaatintutkielma, Helsingin yliopisto 2008. Viitattu 12.5.2016.
3. ↑  Jukka Lindfors: Helsingin underground Yle 22.2.2007. Viitattu 12.5.2016.

Kirjallisuutta
--------------

* Jukka Lindfors & Markku Salo: *Ensimmäinen aalto: Helsingin underground 1967–1970*. Kustannus Oy Odessa 1988.

Aiheesta muualla
----------------

* Ultran ensimmäinen numero digitoituna Oranssi ry
* Ultran viimeinen numero digitoituna
**S/S Eira** oli suomalainen rahtilaiva, joka sai pohjakosketuksen ja upposi Hankoniemen edustalla 9. joulukuuta 1969.

Helsinkiläisen Etelä-Suomen Laiva Oy:n omistama *Eira* oli tulossa kalkkikivilastissa Gotlannista Koverhariin, kun se sai pohjakosketuksen Hankoniemen edustalla Ajaxin poijun luona. Laivalla olleet matkustajat ja osa miehistöä siirtyivät paikalle tulleeseen pelastusristeilijä *Russaröön,* mutta jotkut miehistön jäsenet laivan yliperämiehen johdolla jäivät vielä alukseen yrittämään sen pelastamista. Laivaa lähdettiin hinaamaan, mutta sen raskas lasti ja alukseen sisään virrannut vesi tekivät pian hinauksen mahdottomaksi, ja lopulta hinausvaijerikin katkesi. *Eira* upposi sitten noin 50 metrin syvyyteen Ajaxin ja Längdenin välille.

Vuonna 1984 *Eiran* hylystä alettiin poistaa sinne jäänyttä 10 tonnin öljyerää. Suurin osa öljystä oli nähtävästi kuitenkin valunut mereen jo uppoamisen yhteydessä, sillä puhdistustyössä kerättiin lopulta vain pieniä määriä öljyä talteen.

S/S *Eira* oli rakennettu vuonna 1953 Blainvillessa Ranskassa. Alus oli aluksi nimeltään *Théodore Laurent,* kunnes se ostettiin vuonna 1965 Suomeen. Sen vetoisuus oli 3 863 brt, suurin kulkunopeus 12 solmua, pituus 116,6 metriä, leveys 15 metriä ja syväys 6,5 metriä. Laivan voimanlähteenä oli kaksi höyrykonetta joiden yhteisteho oli 2160 hevosvoimaa.

Lähteet
-------

* Hylyt.net: S/S Eira
* Suomen kauppalaivastotietokanta
* Finnairin sukeltajat: S/S Eira (Arkistoitu – Internet Archive)
**S/S Jatuli** oli Neste Oy:n vuoteen 1982 asti omistama säiliöalus. Laiva oli aikanaan vetoisuudeltaan Suomen suurin kauppa-alus. Alus rakennettiin vuonna 1971 Malmössä ja Suomessa liikennöidessään sen kotipaikka oli Naantali.

Historia
--------

Aluksen tilasi alun perin norjalainen Kb Noralliance A/S Co. Malmössä sijaitsevalta telakalta.*lähde?* Tilaus kuitenkin siirrettiin brightonilaisen John Hudson Fuel & Shipping Ltd nimiin, jonka alaisuudessa laiva liikennöi viisi vuotta nimellä *Hudson Friendship*. Vuonna 1976 alus myytiin norjalaiselle A/S Trajan yhtiölle, joka nimesi aluksen *Gordianiksi*. Vuonna 1979 laiva myytiin jälleen eteenpäin, ja uusi omistaja Neste Oy nimesi aluksen *Jatuliksi*. Nesteen käytössä alus oli vuoteen 1982 asti, jolloin se myytiin St. Tobias Shipping Co. -yhtiölle, joka siirsi aluksen liikennöimään Liberian lipun alle nimellä *St. Tobias*. 

Aluksen ollessa raakaöljylastissa matkalla Khargin saarelta Ubeen siihen osui 11. syyskuuta 1984 irakilaisten laukaisema Exocet-ohjus 50 merimailia Khargin saaresta etelään (28°25′N, 50°25′E). Alus selvisi matkasta suunniteltuun määränpäähänsä, mutta se todettiin korjauskelvottomaksi. Alus myytiin romutettavaksi, ja Dalian romutti aluksen 31. joulukuuta alkaen.

Lähteet
-------

* Suomen kauppalaivastotietokanta

### Viitteet

1. ↑  aukevisser.nl (Arkistoitu – Internet Archive)
**S/S Helsingfors** oli Helsingfors Ångfartygs Aktiebolagetin omistama suomalainen yhdistetty rahti- ja matkustajalaiva, joka ajoi karille ja upposi Bengtskärin lähellä 1. tammikuuta 1905, jolloin kuusi miehistön jäsentä menehtyi. Tapaus antoi alkusysäyksen Bengtskärin majakan rakentamiselle.

*Helsingfors* oli matkalla Lyypekistä Helsinkiin lastinaan kaoliinia ja jonkin verran kiinanposliinia. Alus sai määräyksen poiketa Hangossa, mutta matkalla sinne se ajoi sumun ja myrskyn vallitessa karille Örön ja Bengtskärin välillä Bengtskärin luoteispuolella. Hangosta paikalle lähetetty pelastusalus *Protector* ajoi sekin karille lähestyessään S/S *Helsingforsia* mutta onnistui seuraavana päivänä irrottautumaan karilta ja siirtymään *Helsingforsin* viereen. *Helsingfors* oli kuitenkin tässä vaiheessa jo kallistunut, ja pian se kääntyi ympäri. Tällöin viisi miehistön jäsentä jäi loukkuun laivan sisällä ja kuudes hukkui meren pinnalla. *Helsingforsin* upottua osa sen kansirakenteista ja rikistä jäi veden pinnan yläpuolelle, ja laivan miehistön jäseniä kiipesi sinne turvaan. 

*Helsingforsin* hylyn jäänteet makaavat sorapohjalla 13 metrin syvyydessä höyrypannujen ylimpien osien ulottuessa 8 metrin syvyyteen. *Helsingforsin* uppoaminen vauhditti Bengtskärin majakan rakennushanketta, ja majakka valmistuikin sinne vuonna 1906.

S/S *Helsingfors* oli rakennettu vuonna 1902 Antwerpenissä Chantier Naval Auversiosin telakalla. Sen vetoisuus oli 437 nrt, pituus 63 metriä, leveys 9,12 metriä ja höyrykoneen teho 800 ihv.

Lähteet
-------

* Hylyt.net: S/S Helsingfors