recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kristian Johnsson** (11. syyskuuta 1761 Turku – 28. huhtikuuta 1835 Pori) oli suomalainen tuomari ja Porin pormestari.

Johnssonin vanhemmat olivat Turun tuomiokapitulin notaari Kristian Hellsteen, vuodesta 1749 Johnsson (1720–1767) ja Ingrid Kristina Brander. Hän kävi Porin triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1777. Johnsson suoritti tuomarintutkinnon 1781 ja hän oli Turun hovioikeudessa auskultanttina. 

Johnsson oli Hämeenlinnan vt. pormestarina ajoittain vuodesta 1784 alkaen. Hän toimi maanjako-oikeuden puheenjohtajana ja hänestä tuli Porin kämnerinoikeuden esimies 1787, Porin läänin jalkaväkirykmentin varasotatuomari 1793 ja sotatuomari 1804. Johnsson jäi sotavangiksi Suomen sodan aikana 1808 ja hän erosi Ruotsin palveluksesta 1812. Johnsson sai hovioikeudenasessorin arvonimen 1804 ja Porin pormestarina hän oli vuodesta 1812 alkaen. Johnsson pidätettiin virantoimituksesta kahdeksi vuodeksi 1828 ja hän sai eron pormestarin virasta omasta pyynnöstään 1831.

Kristian Johnsson oli naimisissa vuodesta 1788 Johanna Margareta Weissmannin (k. 1856) kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Kristian Johnsson. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 3.9.2020.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
Turham Bey Universal Studiosin postihuonevirkailijoiden kanssa.
**Turhan Gilbert Selahattin Sahultavy** eli **Turhan Bey** (30. maaliskuuta 1922 Wien – 30. syyskuuta 2012 Wien) oli itävaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi Hollywoodissa 1940-luvulla. Hänen isänsä Prens Lutfullah oli turkkilainen ja äitinsä tšekkiläinen.

Bey muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1930 ja opiskeli Pasadena Playhousessa Kaliforniassa. Hänen ensimmäinen elokuvaesiintymisensä on vuodelta 1941. 

Beyllä oli rooli muun muassa elokuvissa *Ali Baba ja 40 rosvoa* (1944), *Yö paratiisissa* (1946), *Aaveitten talo* (1948), *Casanovan seikkailut* (1948) ja *Laulu Intiasta* (1949). Hän oli usein María Montezin vastanäyttelijänä.

Beyn ura hiipui 1950-luvun alussa, mutta hän nautti pienen renessanssin 1990-luvulla. Hän esiintyi kahdessa *Babylon 5* -tieteissarjan jaksossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Hevesi, Dennis: Turhan Bey, Actor With Continental Charm, Dies at 90 *The New York Times*.  11.10.2012. Viitattu 26.10.2012. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |

 |
Lahden Lasitehdas, lasinleikkaussali 1949
**Lahden Lasitehdas Oy**, myöhemmin Pilkington Lahden Lasitehdas Oy, on 1923 perustettu ja vielä toistaiseksi Pilkington-yhtymän tytäryhtiönä toimiva alun perin Torsten Kindbergin perustama suomalainen lasitehdas, joka valmistaa tasolasia ikkunateollisuuden raaka-aineeksi. Tehdas sijaitsee Okeroisissa. Vuonna 2011 yrityksessä työskenteli noin 30 henkilöä.

Pilkington sulki tehtaan ja tuotanto päättyi toukokuun 2012 lopussa. Se oli viimeinen tasolasia valmistava yritys Suomessa. Emoyhtiö NSG perustelee päätöstä konserninlaajuisilla yritysjärjestelyillä ja myös markkinatilanteella. Tehdas oli suljettuna jo vuonna 2009 ja pelkästään välitti muualta tullutta lasia kevääseen 2011 saakka, jolloin tuotantoa suunniteltiin käynnistettäväksi uudestaan vuodenvaihteessa 2011-2012, ja kunnostyöt aloitettiin.

Pilkingtonilla on Suomessa muita tehtaita ja niissä työntekijöitä 1100.

Albert ja Torsten Kindbergillä oli Espoossa Espoon lasitehdas, mutta se paloi vuonna 1922, ja he siirtyivät Lahteen Lahden Saha Oy:n vanhaan selluloosatehtaaseen. Tuotanto alkoi 1923.

Okeroisten tehdas vihittiin 1969. Silloin veto tehtiin pystysyynnassa, mutta vaakavetoon eli float-menetelmään siirryttiin 1987. Pilkington osti puolet tehtaan osakkeista 1977, valtiolta sen osuuden 1988 ja loput 1994, jolloin se omisti koko tehtaan. Japanilainen Nippon Sheet Glass osti Pilkingtonin 2006. Konserni toimii 29 maassa ja työntekijöitä on 28 500.

Yrityksen tytäryhtiö oli Oy Autolasi, joka valmisti autojen tuulilaseja ja suoralaminoitua lasia. Se siirtyi yhdessä emoyhtiön kanssa Pilkingtonille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jarmo Aaltonen, Ikkunalasin valmistus loppuu Suomesta, HS 23.2.2012 s.B4
2. ↑  Lasinvalmistus alkaa uudelleen Lahdessa[vanhentunut linkki] YLE Uutiset, 10.5.2011
3. ↑  Lahden kulttuurisyksy (Arkistoitu – Internet Archive) viitattu 23.2.2012
4. ↑  Tekniikka ja talous[vanhentunut linkki] viitattu 23.2.2012
5. ↑  Facta 2001 WSOY 1984 9. osa, palsta 543
6. ↑  Jorma Paavolainen, (Arkistoitu – Internet Archive) Elinkeinoelämän Keskusarkisto Elka (doc)

Aiheesta muualla
----------------

* Annala, Vilho: *Suomen lasiteollisuus vuodesta 1681 nykyaikaan. II osa. Kehitys vuoden 1809 jälkeen. Toinen nide*, s. 706–721. Helsinki: Suomen lasiteollisuusliitto, 1948.
* Aimo Löfberg ja Maarit Niiniluoto: *50 vuotta lasia Lahdesta : Lahden lasitehdas, Borup & K:ni 1923-1973.* Lahti 1973.
**Pentti Otsamo** (s. 25. lokakuuta 1967 Oulu) on suomalainen sarjakuvantekijä, joka on tullut tunnetuksi arkielämän kuvaajana. Otsamo asuu Maaningalla.

Otsamo on koulutukseltaan taiteen maisteri Taideteollisesta korkeakoulusta.

Otsamo voitti Suomen sarjakuvaseuran myöntämän Puupäähatun jo uransa alkuvaiheissa. Vuonna 1995 julkaistu varhaistuotannon kokoava *Pölykapseli* toimi lähtölaukauksena pitkälle ja hallitulle uralle maan kärkipiirtäjien joukossa. Arkielämän kuvaukset saavat välillä hyvinkin absurdeja käänteitä, mutta tyyli pysyy samana.

Kuudennen divisioonan jalkapalloa aidoimmillaan albumissa FC Palloseura 3: Veskari ohrapellossa, Sammakko 2005.
Puupään jälkeen Otsamo on tullut tunnetuksi muun muassa Pauli Kallion kanssa tekemästä *FC Palloseurasta*. Kuudennessa divisioonassa pelaavan joukkueen edesottamuksia on tallennettu jo kolmen albumin verran. Otsamoa on julkaistu myös paljon ulkomailla, ainakin saksaksi, englanniksi, ranskaksi ja ruotsiksi. Esimerkiksi albumi *Pieni olento* julkaistiin englanniksi nimellä *The Fall of Homunculus* jo vuonna 1998, siis ennen suomenkielistä versiota. Vuonna 2008 Otsamo ja Kallio toteuttivat elämäkerrallisen sarjakuva-albumin kielentutkija M. A. Castrénin matkoista Venäjälle.

Otsamon tyyli on varsin lämminhenkinen, jopa hellä. Ligne claire -koulukunnan edustajana kuvat ovat varsin selkeitä ja helposti hahmotettavissa. Tarinat tukevat hyvin piirrostyyliä tai toisin päin ja kokonaisuudesta tulee hallittu.

Teoksia
-------

* Pölykapseli. Suuri Kurpitsa 1995.
* FC Palloseura 1: Nurmikenttien kutsu (käsikirjoitus Pauli Kallio). Otava 1998.
* FC Palloseura 2: Kenelle pillit soivat (käsikirjoitus Pauli Kallio). Jalava 1999.
* Pieni olento. Otava 1999.
* Haukotuksia. Suuri Kurpitsa 1999.
* Väliaikatietoja. Otava 2003.
* FC Palloseura 3: Veskari ohrapellossa (käsikirjoitus Pauli Kallio). Sammakko 2005.
* M. A. Castren ja Siperian kielioppi (käsikirjoitus Pauli Kallio). Otava 2008.
* *Kahvitauko*. Helsinki: Like, 2012. ISBN 978-952-01-0703-1.
* *Välittäjä – Kauppa-Lopo kaukana, kaukana Kuopiosta.* Suuri Kurpitsa, 2021. ISBN 978-952-7160-48-0
* *Tapio Tomsten: Työmiehen päiväkirja 2018–2022*. Sarjakuvat ilmestyneet Tekijä-lehdessä 2018–2022. Helsinki: Suuri Kurpitsa, 2023. ISBN 978-952-7160-63-3.

Lähteet
-------

1. 1 2  Otsamo, Pentti *Kirjasampo.fi*. Viitattu 19.8.2023.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Gustaf Fredrik Laurell** (29. joulukuuta 1802 – 1. tammikuuta 1885 Helsinki) oli suomalainen vuorihallituksen intendentti ja vuorineuvos.

Laurellin vanhemmat olivat Kuopion lääninlasaretin lääkäri, asessori Axel Fredrik Laurell (1766–1823) ja Gustava Sofia Tigerstedt. Hän kävi Kuopion triviaalikoulua ja Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1818. Laurell valmistui Turun akatemiasta filosofian kandidaatiksi 1822 ja filosofian maisteriksi 1823 sekä suoritti tuomarintutkinnon 1823 ja vuoritutkinnon 1825. 

Laurellista tuli vuori-intendentinkonttorin ylimääräinen vuorikadetti 1825, vt. ylimasuunimestari 1827, vakinainen ylimasuunimesteri 1831, vuorimestari 1840, vuorineuvos 1856 ja vuorihallituksen intendentti vuonna 1858. Hän johti vuorihallitusta vuoteen 1868 saakka ja oli samalla jäsenenä manufaktuurijohtokunnassa.

Gustaf Fredrik Laurellin veli oli teologian professori Axel Adolf Laurell.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Gustaf Fredrik Laurell. Verkkojulkaisu 2005 <>. Luettu 29.10.2017.
2. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Axel Adolf Laurell. Verkkojulkaisu 2005 <>. Luettu 29.10.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Gustaf Fredrik Laurellin elämäkerta SKS Biografiakeskuksen Talouselämän vaikuttajat-verkkojulkaisussa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
Johan Reinhold Taube (1861)
**Johan Reinhold Taube** (26. tammikuuta 1823 Tenhola – 11. toukokuuta 1898 Tenhola) oli suomalainen juristi ja moninkertainen valtiopäivämies.

Tauben vanhemmat olivat majuri Johan Reinhold Taube vanhempi ja Ottiliana Lovisa von Kraemer. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1856 oli Alexandra Saltzman (k. 1867) ja toinen vuodesta 1873 Ida Alexandra Amnorin (k. 1909). Taube valmistui hovioikeuden auskultantiksi 1846 ja palveli kopistina senaatissa 1850-1858, kunnes siirtyi viljelemään sukutilaansa Tenholan Prästkullaa. Taube oli Tammikuun valiokunnan jäsen 1862 ja edusti sukuaan aatelissäädyssä valtiopäivillä 1863–1864, 1867, 1872, 1877–1878, 1882, 1885, 1888, 1891, 1894 ja 1897, joilla hän kuului aateliston suomenmieliseen vähemmistöön. Vuoden 1863 valtiopäivillä hän puolsi Erik Klamin suomen kielen oikeuksia koskenutta anomusta, vuonna 1885 hän kannatti mahdollisimman laajaa äänioikeutta. Taube toimi useiden valtionkomiteoiden jäsenenä, 1880 hän sai kamarineuvoksen arvon ja 1885 hovimestarin arvon.

Taubella oli samanniminen poika, Johan Reinhold Taube, joka oli upseeri, tilanomistaja ja valtiopäivämies.

Lähteet
-------

1. 1 2  Heikinheimo, Ilmari (toim.): *Suomen elämäkerrasto*, s. 752. Helsinki: WSOY, 1955.
2. ↑  Kotivuori, Yrjö: Johan Reinhold Taube. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Viitattu 6.5.2014.
3. ↑  Dödsfall.  *Hangö*, 27.4.1915, nro 48, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 27.5.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Museovirasto: Prästkullan kartano
**Jari Heino** (s. 1963) on suomalainen basisti. Heino on opiskellut Oulunkylän Pop & Jazz -opistossa 1978-1982. Hän on työskennellyt freelancemuusikkona ja tehnyt studio- ja livetöitä lukuisille artisteille Suomessa. Heinon bassonsoittoa voi kuulla monilla suomalaisilla levyillä eri genreissä, kuten popissa, rockissa, iskelmässä ja jazzissa.

Heino on soittanut muun muassa Mambassa, Maarit ja Sami Hurmerinnan, Tapani Kansan ja Jarmo Nikun yhtyeissä sekä Kirkan albumilla *Surun pyyhit silmistäni*, Kari Tapion *Myrskyn jälkeen* ja Jari Sillanpään albumilla *Jari Sillanpää*  Jari Heino on myös Tommi Rautiaisen London Allstars -yhtyeen jäsen. 

Heinon ura studiomuusikkona on ollut pitkä ja menestyksekäs. Hän esiintyy yli 1500 äänilevyraidalla ja hän on tehnyt yhteistyötä monien tunnettujen artistien kanssa. Hän on esiintynyt monissa TV-orkestereissa ja lukuisilla suomalaisilla musiikkifestivaaleilla sekä konserteissa.

Heino on arvostettu basisti Suomessa, ja hänen monipuolinen työnsä studiomuusikkona on ollut merkittävä osa suomalaista musiikkikulttuuria.

Lähteet
-------

* Pale Saarinen (2017) Jari Heino – All Around -muusikko keikoilla ja studiossa Noise.fi
* Jari Heino *Kitaransoiton kehittäjä Juha Björninen* (wordpress.com)
* Jari Heino Discography (124 sivua) Discogs

### Viitteet

1. ↑  Kokoonpano *Angelfire*. Viitattu 4.5.2023.
2. ↑  Yhteisistä levytyssessioista *Juha Björninen*. Viitattu 4.5.2023.
**Nils Magnus Tolpo** (2. joulukuuta 1770 Köyliö – 17. kesäkuuta 1853 Tammela) oli suomalainen kirkkoherra ja teologian tohtori.

Henkilöhistoria
---------------

Tolpon vanhemmat olivat Pirkkalan kirkkoherra Mårten Tolpo (1726–1805) ja Eva Katarina Belin. Hän kävi Porin triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1787. Tolpo valmistui Turun akatemiasta filosofian maisteirksi 1792 ja hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1801. Hänestä tuli teologian tohtori 1831 ja riemumaisteri 1844.

Tolposta tuli Turun akatemian psykologian dosentti vuonna 1795 ja metafysiikan dosentti vuonna 1799. Hän toimi logiikan ja metafysiikan vt. professorina 1804 ja 1805 sekä oli samalla Turun tuomiokapitulin amanuenssina vuodesta 1795, varanotaarina vuodesta 1802 ja notaarina vuodesta 1804. Vuonna 1809 Tolposta tuli Tammelan kirkkoherra ja vuonna 1811 lääninrovasti ja Hämeenlinnan koulujen tarkastaja. Hän laati vuonna 1807 Turun hiippakunnan ensimmäisen matrikkelin ja julkaisi muutamia suomenkielisiä kirjoja. Hän vastusti kirjoituksellaan Åbo Tidningar lehdessä J. V. Snellmanin kansallisuusohjelmaa ja sai sen ansiosta osakseen pilkkanimen.

Teoksia
-------

* *Åbo stifts matrikel* ; Utgifven af Nils M. Tolpo, consistorii notarie. Åbo, tryckt hos J. C. Frenckell, 1807
* *Muistutuxia Herran Jesuxen pyhästä ehtollisesta jotka muutaman ulkomaan opettajan kirjoitusten johdosta suomexi kirjoitti yxi Jumalan sanan palvelia Hämeesä N.M.T*. Hjelt, Turku 1832
* *Dokt. Lutheruksen Vähän katekismuksen yksikertainen selitys jonga kirjoitti yksi Jumalan sanan palvelija Hämeesä*. Nordensvan, Hämeenlinna 1848

Lähteet
-------

1. 1 2  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Nils Magnus Tolpo. Verkkojulkaisu 2005 <>. Luettu 23.9.2017.
2. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 8, palsta 1499


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |

 |
**Leo Kanutus Rajama** (sukunimi vuoteen 1927 *Granqvist*, 10. heinäkuuta 1899 Viipuri – 12. toukokuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen kuvataiteilija.

Leo Rajaman vanhemmat olivat Viipurin poliisilaitoksen vahtimestari Emil Granqvist ja Anna Granskog. Hän opiskeli Viipurin taiteenystävien piirustuskoulussa 1915–1922 ja teki opintomatkan Pariisiin 1935. Hän osallistui muun muassa Helsingin Taidehallin avajaisnäyttelyyn 1928, Viipurin Taidehallin avajaisnäyttelyyn 1930, Suomen Taideakatemian näyttelyihin 1938 ja 1953 sekä Suomen Taideyhdistyksen 100-vuotisnäyttelyyn 1946. Rajama kuului Viipurin Taiteilijaseuran perustajajäseniin ja hänestä tuli seuran kunniajäsen 1979.

Leo Rajaman tytär on kuvataiteilija Marjatta Sarasalo ja tyttärenpoika ympäristötaiteilija Sami Sarasalo.

Teoksia
-------

* *Viipurin torilla* : vesiväri- ja guassiteos. 1937–1963
* *Kaupunkinäkymä* : vesivärityö. 1948

Palkinnot
---------

* I palkinto Viipurin Taiteilijaseuran maalauskilpailussa 1970

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomen Kuvataiteilijamatrikkeli : Leo Rajama
2. ↑  Kansallisgalleria - Taidekokoelmat : Leo Rajama
3. 1 2  Leo Rajama (1899-1985), Kaakkuri - Kaakkois-Suomen taidemuseoiden tiedotuslehti 2005 (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Leo Rajama
**Josef Österbladh** (29. toukokuuta 1845 Alavieska – 15. elokuuta 1913 Helsinki) oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies.

Josef Österbladhin vanhemmat olivat lääninrovasti Wilhelm Österbladh ja Agatha Schroderus ja puoliso vuodesta 1869 Maria Magdalena Schroderus. Österbladh tuli ylioppilaaksi 1863 ja suoritti teologisen erotutkinnon ja vihittiin papiksi 1867. Varapastorin arvon hän sai 1876. Österbladh oli ensin Pyhäjoen kirkkoherran apulainen ja sitten Siikajoen kirkkoherran apulainen 1868 ja Lumijoen kappalainen 1871, astuen virkaan 1873. Piippolan kirkkoherra hänestä tuli 1883, mihin virkaan hän astui 1884, ja lääninrovasti 1886. Österbladh tuli Lapinlahden kirkkoherraksi 1894. Hän oli kirkolliskokousedustaja 1886 ja pappissäädyssä valtiopäivämies 1885.

Historioitsija, arkistonhoitaja Kaarlo Österbladh oli Josef Österbladhin poika.

Lähteet
-------

1. 1 2  Österbladh, Josef. Suomen papisto 1800–1920 -verkkojulkaisu. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2017. Viitattu 6.1.2021.
2. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Österbladh Kaarlo Viitattu 6.1.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen pappissäädyn valtiopäivämiehet 1885 |
| --- |
|  |
| Arkkipiispa: Torsten Thure Renvall |
|  |
| Edustajat | 

|  |  |
| --- | --- |
| Piispat | 
* Alopaeus
* G. Johansson

 |
|  |
| Turun arkkihiippakunta | 
* Böök
* Cederberg
* Dahlberg
* Donner
* Forsman
* Geitlin
* Grönberg
* Hjelt
* J. Johansson
* Nyholm
* Rosengren
* Sahlberg
* Stenbäck
* Törnudd

 |
|  |
| Porvoon hiippakunta | 
* Fredrikson
* Gummerus
* Järvinen
* Lilius
* Lindelöf
* Lyra
* Nordström
* Petterson
* Walle
* Westerlund

 |
|  |
| Kuopion hiippakunta | 
* Calamnius
* Forsman
* Järnefelt
* Lindstedt
* Perander
* Schroderus
* Österbladh

 |
|  |
| Yliopisto | 
* Danielson
* Runeberg

 |

 |

 |
**Deniz Aytekin** (s. 21. heinäkuuta 1978 Nürnberg, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloerotuomari. Hän on toiminut kansainvälisenä tuomarina vuodesta 2011 alkaen.

Ura
---

Aytekin tuomaroi ensimmäisen ottelunsa Saksan korkeimmalla sarjatasolla Bundesliigassa 27. syyskuuta 2008, joka pelattiin Hertha Berlinin ja FC Energie Cottbusin välillä.

1. huhtikuuta 2011 Aytekin oli tuomitsemassa pääsarjaottelua FC St. Paulin ja FC Schalke 04:n välillä, kunnes hänen avustava linjatuomarinsa Thorsten Schiffner tuomitsi kotijoukkue St. Paulin hyökkäyksen paitsioksi 89. peliminuutilla. Tästä tuohtuneena yksi kotijoukkueen kannattajista heitti Schiffneriä muovisella oluttuopilla. Tämän jälkeen Aytekin tuomitsi ottelun päättyneeksi hylkäyksellä vierasjoukkue Schalken voittoon numeroin 2–0. Lisäksi St. Pauli joutui rangaistuksena pelaamaan seuraavan kotiottelunsa tyhjille katsomoille.

Lähteet
-------

1. ↑  Becherwurf am Millerntor! Der DFB ermittelt Kicker. Viitattu 12.12.2013. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Deniz Aytekinin esittely WorldReferee.com-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Foch** (runkonumero R99) oli Ranskan laivaston Clemenceau-luokan lentotukialus, joka oli nimetty Ranskan marsalkka Ferdinand Fochin mukaan.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Clemenceau-luokka*
Alus tilattiin Chateliers de l’Atlantiquelta Brestistä, missä köli laskettiin helmikuussa 1957. Alus laskettiin vesille kahdesti. Ensin heinäkuussa 1959 Chantiers de l’Atlantiquelta, joka valmisti aluksen rungon hangaariin saakka sekä moottorit ja toisen kerran 28. heinäkuuta 1960 Arsenal de Brestistä, jossa alus varustettiin palveluskelpoiseksi. Alus valmistui 15. heinäkuuta 1963.

Palvelus
--------

Vuonna 2000 alus myytiin 37 palvelusvuoden jälkeen Brasilialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä *NAe São Paulo*. Talvella 2017 aluksen ylläpito todettiin kuitenkin taloudellisesti kannattamattomaksi, joten se päätettiin poistaa palveluksesta.

Alus myytiin turkkilaiselle Sök Deni̇zci̇li̇k Ti̇c Şti̇lle romutettavaksi 10,5 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla. Alusta ei kuitenkaan viety Turkkiin, joka kielsi sen vastaanottamisen, vaan se oli hinattava takaisin Brasiliaan Gibraltarilta. Laivasto kielsi aluksen viemisen satamaan, koska se vuosi ja oli vaarassa upota. Alus vietti 3 kuukautta merellä, jonka jälkeen tehtiin päätös sen upottamisesta. Alus upotettiin 3. helmikuuta 2023 Atlantiin 350 kilometriä Brasilian rannikosta. Meren syvyys alueella on 5 000 metriä.

Foch populaarikultturissa
-------------------------

* Tom Clancyn romaanissa *Myrsky nousee* (alkuteos *Red Storm Rising*) *Foch* osallistuu Atlantin taisteluihin ja vaurioituu uppoamiskuntoon kolmesta venäläisohjuksesta.
* Elokuvassa *Purppuravyöhyke* (1995) *Foch* on alku- ja loppukohtausten uutissähkeiden lähetyspaikkana.

* Fochia tankataan merellä. Vierellä tankkialus Meuse.*Fochia* tankataan merellä. Vierellä tankkialus *Meuse*.
* NAe São Paulo*NAe São Paulo*

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner 1995, s. 103.
2. ↑  Desmobilização do NAe "São Paulo" *defesaaereanaval.com.br*. Viitattu 26.4.2017. (portugaliksi)
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **FS Foch** Wikimedia Commonsissa

*Clemenceau*-luokan lentotukialukset

|  |
| --- |
| *Clemenceau* – *Foch* |
| Edeltäjä: PA 28 – Seuraaja: *Charles de Gaulle* |
**Anders Wilhelm Tennberg** (25. helmikuuta 1794 Kangasala – 16. toukokuuta 1856 Tampere) oli suomalainen Tampereella vaikuttanut apteekkari.

Tennbergin vanhemmat olivat Kangasalan kirkkoherra Johan Tennberg (1749–1809) ja ja hänen toinen puolisonsa Magdalena Catharina Pipping (k. 1822). Tennberg meni apteekkialalle ja hän tuli 1819 Helsingistä proviisoriksi apteekkari Johan Henrik Långhjelmin apteekkiin Tampereelle. Tennberg jatkoi omistajana apteekin toimintaa vuodesta 1821 alkaen. Apteekkitalo sijaitsi Kirkkokadun ja Puutarhakadun kulmassa ja sen yhteydessä oli apteekkari Långhjelmin perustama, Tammerkosken rantaan ulottunut puutarha, josta Tampereen Puutarhakatu on saanut nimensä. Vuonna 1831 Tennberg perusti Tammerkosken rantaan pellavaöljyä tuottaneen öljypuristamon ja hän perusti myös Tampereen ensimmäisen puiston istutettuaan vaahteroita Tampereen vanhan kirkon ympäristöön. Tennberg toimi myös 1829 valmistuneen Tampereen vanhan kirkon kellotapulin rakennustöiden urakoitsijana. Vuonna 1854 Tennberg perusti vielä Tampereen ensimmäisen oluttehtaan Kortelahden ja Mustalahden väliseen niemeen. Tämä Mustanlahden oluttehdas toimi aina vuoteen 1904 saakka, jolloin tehdas siirrettiin Amuriin jossa se toimi vuoteen 1925 saakka. Tennberg oli Tampereen kaupunginvanhimpana ja kuului vaivaishoidon hallitukseen.

Tennberg kuoli toukokuussa 1856. Hänet on haudattu Pyynikin kirkkopuistoon Tampereella. Tennbergin kuoltua hänen apteekkinsa liiketoiminnan osti vuonna 1858 Gustaf Adolf Serlachius, joka oli tullut proviisoriksi Tennbergin apteekkiin vuonna 1854. Tennbergin apteekin tontti ja öljypuristamo siirtyi myöhemmin paperitehtailija Frans von Frenckellin omistukseen.

Tennberg oli naimisissa 1822–1829 Johanna Ulrika Nymanin (1803–1829) kanssa ja 1831–1846 Sofia Lovisa Liljebrunnín (1808–1846) kanssa. Hänellä oli neljä lasta ensimmäisestä avioliitosta ja kuusi lasta toisesta avioliitosta. Tennbergin poikia ensimmäisestä avioliitosta olivat varatuomari, tilanomistaja Karl Johan Vilhelm Tennberg (1825–1872) ja proviisori August Emil Fritiof Tennberg (1827–1862).  Tennbergin veljiä olivat luutnantti, Puumalan nimismies Johan Adolf Tennberg (1783–1861) ja hovioikeudenneuvos Joakim Isak Tennberg (1802–1868).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pyynikin kirkkopuisto : Apteekkari Anders Wilhelm Tennberg 25.2.1794 - 16.5.1856
2. ↑  BeerFinland.com : Tampereen oluttehtaat : Mustalahden Oluttehdas ja Mustanlahden Mietojuomatehdas Oy
3. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Karl Johan Vilhelm Tennberg. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 15.8.2021.
4. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: August Emil Fritiof Tennberg. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 15.8.2021.
5. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Johan Adolf Tennberg. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 15.8.2021.
6. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Joakim Isak Tennberg. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 15.8.2021.
**Käsipallo** oli näytöslajina **Helsingin olympialaisissa 1952**.

Kisojen ainoassa ottelussa Ruotsi voitti Tanskan 19–11. 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | Ruotsi
* Rune Nilsson
* Rolf Zachariassen
* Sven Schönberger
* Åke Norén
* Hans Olsson
* Lars Olsson
* Olle Juthage
* Sten Åkerstedt
* Stig Nilsson
* Evert Sjunnesson
* Rune Lindqvist

 | Tanska
* Skjold Björn
* Gustav Wolder
* Poul Winge
* Jörgen Larsen
* Erik Christensen
* Viggo Larsen
* Jörgen Tillegren
* Mogens Nielsen
* Svend Aage Madsen
* Poul Rask
* Erik Eigaard

 |

Lähteet
-------

* Otava: Fokus Urheilu 2

  

KäsipalloKäsipallo olympialaisissa
1896–1932 •
1936 •
1948 •
1952 (*Näytöslaji*) •
1956–1968 •
1972 •
1976 •
1980 •
1984 •
1988 •
1992 •
1996 •
2000 •
2004 •
2008 •
2012 •
2016 •
2020 •
*2024*

Kesäolympialaisten 1952 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Jalkapallo | Koripallo | Käsipallo (*Näytöslaji*) | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Pesäpallo (*Näytöslaji*) | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Soutu | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
Simon Critchley vuonna 2008.
**Simon Critchley** (s. 27. helmikuuta 1960 Hertfordshire, Englanti) on brittiläissyntyinen Yhdysvalloissa asuva filosofi. Hän opettaa New School for Social Researchissa. Critchley on valmistunut Essexin yliopistosta ja opiskellut myös Nizzan yliopistossa.

Critchleyn mukaan filosofia ei enää antiikin tapaan lähde liikkeelle ihmettelystä vaan pettymyksestä: pettymyksestä ihmisen rajoittuneisuuteen ja erityisesti uskonnollisesta ja poliittisesta pettymyksestä. Nykyiset poliittiset projektit hän jakaa kolmeen: ensinnäkin militaristinen uusliberalismi, jota edustavat Yhdysvaltojen ja useimpien Euroopan maiden poliittiset valtapuolueet, toiseksi uusleninismi, kuten al-Qaidan tapaiset ääri-islamilaiset liikkeet, ja kolmanneksi uusanarkistiset liikkeet, kuten prekariaattiliikkeet. Itseään hän pitää uusanarkistina, joka hänen mukaansa eroaa muista väkivallattomuutensa takia.

Teos *Infinitely Demanding* on systemaattinen katsaus hänen ajatteluunsa. Se on käännetty viidelle kielelle.

Cratchley on vieraillut Suomessa kesäkuussa 2009.

Teokset
-------

* Things Merely Are, 2005
* Infinitely Demanding, Verso, 2007
* The Book of Dead Philosophers, Granta, 2008
* Bowie, Aula & Co, 2016, suomentanut Anna Tuomikoski

DVD
---

* Laura Hanna: Democracy and Disappointment: On the Politic of Resistance – Alain Badiou and Simon Citchley in Conversation. Microcinema International, Yhdysvallat.

Lähteet
-------

1. ↑  Simon Critchley The European Graduate
School. Viitattu 14.2.2021. (englanniksi)
2. ↑  Kurki, Janne: Amerikkalainen anarkistifilosofi puolustaa pätkätyöläisiä.  *Helsingin Sanomat*, 11.6.2009, s. C2. Artikkelin verkkoversio.
3. ↑  Badioun ja Simon Citchleyn keskustelutilaisuuden esittely


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Kreikka
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* ORCID

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Maria Anna Schicklgruber** (1. heinäkuuta 1796 Strones, Itävalta – 7. tammikuuta 1847 Klein-Motten, Itävalta) oli Adolf Hitlerin isoäiti. 

Maria Anna syntyi 11-lapsiseen katolilaiseen perheeseen pienessä maalaiskylässä Stronesissa, Itävallan Waldviertelissä 1795. Hänen elämästään ei tiedetä juuri muuta, kuin mitä kirkonkirjoista tai julkisista arkistoista käy ilmi. Maria Annan ollessa 26-vuotias hänen äitinsä Theresia kuoli 1821. Hän sai tuolloin 74,25 guldenin perinnön, jonka jätti orposäätiön haltuun kasvamaan korkoa. Hän nosti rahan vasta 1838 ja se oli kasvanut 165 guldeniin. Suhteutettuna ajan hintoihin summa oli varsin kohtuullinen.

Maria Anna synnytti ensimmäisen ja ainoaksi jääneen lapsensa 41-vuotiaana Stronesissa 1837. Hän ei ollut naimisissa ja hakiessaan syntymätodistusta lapselleen hän kieltäytyi mainitsemasta isän nimeä Döllersheimin seurakunnan, johon Strones kuului, papille. Poika kirjattiin aviottomaksi lapseksi nimellä Aloysius ja sai äitinsä sukunimen Schicklgruber. 

Jälkikäteen isäksi merkitty kiertelevä myllärin apulainen Johann Georg Hiedler meni naimisiin Maria Annan kanssa viisi vuotta Aloisin syntymän jälkeen, mutta ei eläessään tunnustanut Aloisia pojakseen. Tuntemattomaksi jääneestä syystä Alois asuikin kasvattivanhempien, Johann Georgin veljen Johann Nepomuk Hüttlerin luona.

Viisi vuotta kestänyt avioliitto päättyi Maria Annan kuolemaan Stronesin naapurikylässä Klein-Mottenissa, jossa vähävarainen pariskunta asui sukulaistensa Sillipien luona. Maria Annan kuoleman jälkeen Johann Georg ilmeisesti jatkoi kulkurin elämäänsä, kuollen itsekin viisi vuotta myöhemmin.

Hitlerin isoisän henkilöllisyydestä on käyty keskustelua aina siitä saakka, kun Hitler tuli julkisuuteen 1920-luvun alussa.

Huomautukset
------------

1. ↑  Monissa lähteissä hänen syntymäajakseen on merkitty 15. huhtikuuta 1795. Roman Sandgruberin mukaan tämä tieto on kuitenkin virheellinen ja johtuu siitä, että hänet on, osittain nimien samankaltaisuuden vuoksi, sekoitettu vanhempaan sisareensa Anna Maria ("Annamirl" Schicklgruberiin, joka syntyi 15. huhtikuuta 1795.

Katso myös
----------

* Adolf Hitlerin suku
* Leopold Frankenberger

Lähteet
-------

1. 1 2  Roman Sandgruber: "Taakkana maalaistausta", *Alois Hitler – diktaattorin isä*, s. 26–27. Suomentanut Sirpa Hietanen. Minerva Kustannus, 2022. ISBN 978-952-375-424-9.
2. 1 2 3 4   Werner Maser: *Adolf Hitler*, s. 11-14. Kirjayhtymä, 1973. ISBN 951-26-0950-9.
| Maahockeyolympialaisissa 2024 |
| --- |
| Turnaus |
| Miehet  Naiset |
| Kokoonpanot |
| Miehet  Naiset |
| 

---

|  |  |
| --- | --- |
| < 2020 | 2028 > |

 |

**Maahockeyssa** kilpaillaan **Pariisin 2024 kesäolympialaisissa** 25:tta kertaa. Olympialaisissa on omat turnaukset naisille sekä miehille ja turnaukset pelataan 27. heinäkuuta – 9. elokuuta 2024. Kumpaankin turnaukseen osallistuu 12 joukkuetta ja ottelut pelataan Stade Olympique Yves-du-Manoirissa.

Mitaliyhteenveto
----------------

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Miehet*tiedot* |  |  |  |
| Naiset*tiedot* |  |  |  |

Lähteet
-------

1. ↑

MaahockeyMaahockey olympialaisissa
1896–1904 •
1908 •
1912 •
1920 •
1924 •
1928 •
1932 •
1936 •
1948 •
1952 •
1956 •
1960 •
1964 •
1968 •
1972 •
1976 •
1980 •
1984 •
1988 •
1992 •
1996 •
2000 •
2004 •
2008 •
2012 •
2016 •
2020 •
*2024*

Kesäolympialaisten 2024 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Breakdance | Golf | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Kiipeily | Koripallo | Käsipallo | Lainelautailu | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Pöytätennis | Ratsastus | Rugby | Rullalautailu | Soutu | Sulkapallo | Taekwondo | Taitouinti | Tennis | Triathlon | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
| Rugbyolympialaisissa 2024 |
| --- |
| Turnaus |
| Miehet  Naiset |
| Kokoonpanot |
| Miehet  Naiset |
| 

---

|  |  |
| --- | --- |
| < 2020 | 2028 > |

 |

**Rugbyssa** kilpaillaan **Pariisin 2024 kesäolympialaisissa** 7. kerran olympialaisten historiassa. Turnaus pelataan Stade de Francella 24.–30. heinäkuuta 2024, ja kumpaankin turnaukseen osallistuu 12 joukkuetta. Rugby pelataan rugby-7-muodossa.

Mitaliyhteenveto
----------------

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Miehet*tiedot* |  |  |  |
| Naiset*tiedot* |  |  |  |

Lähteet
-------

1. ↑  Rugby *paris2024.org*.  (englanniksi)

RugbyRugby olympialaisissa
1896 •
1900 •
1904 •
1908 •
1912 •
1920 •
1924 •
1928–2012 •
2016 •
2020 •
*2024*

Kesäolympialaisten 2024 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Breakdance | Golf | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Kiipeily | Koripallo | Käsipallo | Lainelautailu | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Pöytätennis | Ratsastus | Rugby | Rullalautailu | Soutu | Sulkapallo | Taekwondo | Taitouinti | Tennis | Triathlon | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
**Oskar August Heikel** (28. marraskuuta 1844 Raahe – 23. joulukuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori.

Heikelin vanhemmat olivat Uudenkaarlepyyn pitäjänapulainen, varapastori August Heikel (1816–1866) ja vapaaherratar Aurora Emilia von Knorring (k. 1904). Hän pääsi ylioppilaaksi 1863 Vaasan kymnaasista ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1869, lääketieteen kandidaatiksi 1871 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1875.

Heikel oli yksityislääkärinä Helsingissä ja toimi ajoittain myös sairaala- ja vankilalääkärinä. Hän sai professorin arvon 1908.

Heikel oli naimisissa vuodesta 1881 vapaaherratar Maria Matilda von Kothenin kanssa. Heikelin veljiä olivat Vaasan kirkkoherra Joel August Heikel (1851–1918), Helsingin yliopiston kreikkalaisen kirjallisuuden professori Ivar August Heikel (1861–1952) ja metsäneuvos, Vaasan läänin maaherra Theodor August Heikel (1863–1936).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. 1 2  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: August Heikel. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 14.5.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Riddu Riđđu -festivaalin alueet vuonna 2019  
Kuva: Ørjan Marakatt Bertelsen
Vajas-yhteyeen joikkaaja Ánde Somby festivaalissa vuonna 2007
Mari Boine festivaalissa vuonna 2006

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Riddu Riđđu**.
**Riddu Riđđu Festivála** on vuosittainen musiikki- ja kulttuurifestivaali, jota pidetään Tromssan läänin Kaivuonon Olmavankassa. Festivaalin järjestänä toimii Riddu Riđđu Searvi ja tavoitteina ovat saamelaisten ja muiden alkuperäiskansojen kulttuurin ja -identiteetin edistäminen ja kehittäminen. Tästä syystä festivaalin esiintyjät tulevatkin usein muualta kuin pohjois-Norjasta. 

Festivaalia järjesttiin 17. kertaa vuonna 2008. Festivaaliohjelmistoon kuuluvat muun muassa konsertit, teatteriesitykset, seminaarit, kurssit, lasten festivaali, näyttelyt ja nuorisoleiri. 

Riddu Riđđu -festivaalissa soittaneisiin muusikkoihin kuuluvat muun muassa Mari Boine, Amoc, Ingor Ánte Áilo Gaup, Gåte, Wimme Saari, Saikho Namtchylak, Chirgilchin, Adjágas, Huun-Huur-Tu ja Transjoik.

Aiheesta muualla
----------------

* Riddu Riđđu Festivála
* Myspace
Rattigan vuonna 1973.
**Terence Mervyn Rattigan** (10. kesäkuuta 1911 – 30. marraskuuta 1977) oli brittiläinen näytelmäkirjailija. Hän oli yksi suosituimmista 1900-luvun puolivälin brittiläisistä näytelmäkirjailijoista. Hänen näytelmänsä käsittelevät usein ylemmän keskiluokan elämää. Hänen tunnettuihin näytelmiinsä kuuluvat muun muassa *The Winslow Boy* (1946, elokuvana *Tapaus Winslow* 1948), *The Browning Version* (1948, elokuvana *Miehen varjo* 1951), *The Deep Blue Sea* (1952, elokuvana *Syvänsininen meri* 2011) ja *Separate Tables* (1954, elokuvana *Eri pöydissä* 1958).

Rattigan oli homoseksuaali. Hän sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsenyyden 1958 huolimatta hänen seksuaalisuutensa herättämistä huolenaiheista, mutta hänet lyötiin ritariksi vasta 1971.

Katso myös
----------

* Ross (näytelmä)

Lähteet
-------

1. ↑  Terence Rattigan Elonetissä.
2. ↑  Hastings, Chris: How playwright Terence Rattigan was branded a 'homo' and had his knighthood downgraded due to civil servants' disapproval of his sexuality *Dailymail.co.uk*.  30.6.2913. Viitattu 19.11.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Terence Rattigan** Wikimedia Commonsissa

* Terence Rattigan -verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive) Terencerattigan.co.uk (englanniksi)
* University of Bristol: Theatre Archive Bris.ac.uk (englanniksi)
* Terence Rattigan plays: timeline and synopsis Telegraph.co.uk (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Terence Rattigan
**Berndt Johan Ahnger** (3. kesäkuuta 1840 Rautalampi – 4. heinäkuuta 1890 Porvoon pitäjä) oli suomalainen varatuomari, joka työskenteli Suomen senaatin virkamiehenä muun muassa kauppa- ja teollisuustoimikunnassa. Hän kuoli heinäkuussa 1890 kesähuvilallaan Porvoon maalaiskunnassa.

Ahnger esitti Joasin roolin Aleksis Kiven näytelmän *Lea* kantaesityksessä, joka nähtiin Helsingin Nya Teaternissa 10. toukokuuta 1869. Ensi-iltaa on myöhemmin pidetty suomenkielisen ammattiteatterin syntyhetkenä. Jari Halosen elokuvassa *Aleksis Kiven elämä* Ahngeria näytteli Esa Valkiala.

Berndt Ahngerin puoliso oli kirjailija Mina Ahnger.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899. Helsingin yliopisto. Viitattu 16.10.2015.
2. ↑  Aleksis Kivi näytelmäkirjailijana. Aleksis Kivi – kansalliskirjailija.  Arkistoitu 13.7.2015. Viitattu 16.10.2015.
3. ↑  *Aleksis Kiven elämä* Elonetissä. Viitattu 16.10.2015.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Erik Anders Crohns, professori ja Helsingin kirkkoherra
**Erik Anders Crohns** (25. marraskuuta 1785 Kitee – 18. tammikuuta 1865 Helsingin pitäjä) oli suomalainen kirkkoherra ja professori.

Crohnsin vanhemmat olivat Kiteen nimismies, luutnantti Per Johan Crohns (k. 1805) ja Anna Maria Andersin. Hänet nimitettiin alaikäisenä Karjalan jääkäriosaston varusmestariksi 1795 ja hän sai eron tästä toimesta 1805. Crohns kävi Kuopion triviaalikoulua ja Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1808. Crohns valmistui Turun akatemiasta filosofian kandidaatiksi 1812 ja filosofian maisteriksi 1815. Hänet vihittiin papiksi Porvoon hiippakuntaan 1818. Crohns keräsi A. I. Arwidssonin kanssa kansanrunoutta Pohjois-Savossa vuonna 1819. Hänestä tuli teologian kunniatohtori 1840.

Crohns oli Haapaniemen topografikunnan (Haminan kadettikoulun) opettajana vuodesta 1813 ja pastorina vuodesta 1821. Hänestä tuli Helsingin kirkkoherra 1824 ja lääninrovasti 1825. Crohns jäi virkavapaalle 1855. Hän sai professorin arvonimen 1817.

Crohns oli naimisissa 1820–1838 Eva Sofia Möllerin (k. 1838) ja vuodesta 1842 Josabet Natalia Weidemanin (k. 1914) kanssa. Hänen poikiaan olivat Muhoksen Koivikon maanviljelyskoulun johtaja Alexander Crohns (1827–1900), metsänhoitaja Karl Erik Crohns (1831–1885) ja pankinjohtaja Pehr Niklas Crohns (1833–1901).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Erik Anders Crohns. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 14.5.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Pateniemen Vesa** on Oulussa, aiemmin Haukiputaan kunnassa, Pateniemen kylässä toimiva urheiluseura. Se on perustettu vuonna 1921. Aluksi seura toimi paikallisen työväenyhdistyksen alaisuudessa, ja yhdistysrekisteriin se hyväksyttiin vuotta myöhemmin.

Vesan alkuperäisiä lajeja olivat hiihto, yleisurheilu ja voimistelu, mutta myös paini tuli mukaan hyvin pian toiminnan alettua. Lapuan liike lakkautti 1930-luvun alkuvuosina seuran toiminnan laittomana, mutta toiminta aloitettiin uudelleen sotien jälkeen yli kymmenen vuotta tauon jälkeen.

Lentopallosta tuli seuran päälaji 1950-luvun alkupuolella, ja kun Vesan lajivalikoimaan tulivat vuonna 1955 lisäksi myös jalkapallo ja jääpallo, alkoi seuran toiminta keskittyä yhä enenevissä määrin palloilulajien ympärille. Jalkapallossa seura nousi parhaimmillaan Kakkoseen vuonna 1980. Lentopallossa seuran naisten edustusjoukkue voitti Työväen Urheiluliiton mestaruuden vuonna 1953. Jääpallossa miehet olivat parhaimmillaan kaudella 1967-1968, jolloin seura pääsi karsimaan pääsystä Mestaruussarjaan, mutta nousu jäi kuitenkin niukasti saavuttamatta.

Lähteet
-------

1. ↑  Purkki - purkautuneet yhdistykset, rekisteröity 15.5.1922 nimellä Pateniemen Työväen Voimistelu- ja Urheiluseura Vesa, kotipaikka Haukipudas
2. ↑  Yhdistysrekisteri: Seura rekisteröity 17.5.1930 nimellä Pateniemen Voimistelu- ja Urheiluseura Wesa r.y. kotipaikka Haukipudas, uudelleen rekisteröinti 23.5.1945 nimellä Voimistelu- ja urheiluseura Patenniemen Wesa r.y. kotipaikka Oulu (Pateniemen alue liitettiin Ouluun 1. tammikuuta 1965, koko Haukipudas 2013)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Fredrik Wilhelm Radloff** (19. syyskuuta 1765 Mouhijärvi – 14. huhtikuuta 1838 Norrtälje, Ruotsi) oli suomalainen lääkäri, biologi ja talousmies.

Fredrik Radloffin isä oli paroni Sven Cederströmin kokkimestari Gottfried Ernest Radlof ja äiti Helena Saulin. Perhe muutti Ruotsiin, ja Fredrik kävi Tukholman saksalaista koulua. 1782 hän meni opiskelemaan lääketiedettä Uppsalan yliopiston, missä hän sai kuusi vuotta myöhemmin 1788 lääketieteen tohtorin oppiarvon. Valmistuttuaan Radloff toimi Norrtäljessä, kunnes hänet 1789 nimitettiin Ahvenanmaan piirilääkäriksi, jota virkaa hän hoiti kymmenen vuotta. 1799 hänet nimitettiin Roslagenin lääninlääkäriksi, ja 1805 hän muutti Turkuun. Samana vuonna hän sai professorin arvonimen ja hänestä tuli Ruotsin tiedeakatemian jäsen 1804.

Turussa Radloff toimi 1805–1813 Suomen Talousseuran 1. sihteerinä. Hänet komennettiin Saksaan tutustumaan metsänhoitoon ja puiden istuttamiseen. Hän palasi 1806 Turkuun, jossa hänet nimitettiin Turun Akatemian kasvitieteen demonstraattoriksi ja lääketieteen apulaiseksi. Venäjän keisarin Aleksanteri I:n vieraillessa Turussa 1809 Radloff lahjoitti hänelle teoksensa *Muthmassungen über den Ursprung dess Finnischen Volk*. Keisari nimitti hänet Suomen hallituskonseljin kansliatoimikunnan esittelijäsihteeriksi 1810. Radloff kuitenkin sairastui ja joutui eroamaan tehtävästä syyskuussa 1811. Parin vuoden päästä hän luopui myös Talousseuran sihteerin toimesta. Hän muutti 1813 Ruotsiin.

Vuonna 1795 Radloff julkaisi omakustanteena kirjoituksensa Ahvenanmaan luonnosta ja asukkaista *Beskrifning öfwer Åland*. Radloff toimitti Turussa asuessaan Åbo Tidning-lehteä 1808–1813.

Radloff on haudattu Norrtäljen hautausmaalle.

Julkaisut
---------

* *Beskrifning öfver Åland : af Fredric Wilhelm Radloff, med. doct. och provincial-medicus på Åland*, 1795
* *Beskrifning öfver norra delen af Stockholms län*, 1804–1805
* *Hortus Academiae Aboensis 4*, 1807
* *Hortus Academiae Aboensis 5*, 1807
* *Muthmassungen über den Ursprung : des finnischen Volks*, 1809. – Näköispainos: Mariehamn: Stiftelsen Ålands vänner 1998 ISBN 952-91-0118-X

Lähteet
-------

* Lehikoinen, Esa; Lemmetyinen, Risto; Vuorisalo, Timo & Kivistö, Sari: *Suomen lintutieteen synty – Turun Akatemian aika*. Turku: Faros, 2009. ISBN 978-952-5710-04-5

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Fredrik Vilhelm Radloff. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 15.5.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Gustaf Leopold Söderström** (3. huhtikuuta 1831 Uusikaupunki – 20. huhtikuuta 1912 Porvoo) oli suomalainen kirjakauppias, kirjankustantaja ja valtiopäivämies. 

Söderströmin vanhemmat olivat tullinhoitaja Olof Söderström ja Henriette Fredrika Carolina Wittfooth ja puoliso vuodesta 1857 Hilda Eugenia Winter (k. 1920). Kirjankustantaja Werner Söderström oli heidän poikansa. Leopold Söderström tuli ylioppilaaksi 1851 ja omisti kirjakaupan Porvoossa 1853–1896 ja kirjapainon 1860–1888. Hän oli kirjankustantaja ja *Borgåbladet*-lehden perustajia 1861. Söderström harjoitti myös sekatavarakauppaa, laivanvarustusta ja vientikauppaa. Hän oli Porvoon kaupunginvaltuuston jäsen 1875–1910, toimien valtuuston puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana, samoin kuin kaupungin rahatoimikamarin puheenjohtaja 1876–1878 ja Alankomaiden varakonsuli. Söderström oli porvarissäädyssä Porvoon edustaja valtiopäivillä 1885.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Gustaf Leopold Söderström. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 18.11.2020.
2. ↑  Kuka kukin oli Viitattu 18.11.2020.
3. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 339–340. Helsinki: Otava, 1921.
**Gustaf Fritiof (F. G.) Utter** (26. heinäkuuta 1831 Hämeenlinna – 29. marraskuuta 1910 Helsinki) oli suomalainen juristi, pormestari ja valtiopäivämies. 

Utterin vanhemmat olivat lääninsihteeri, laamanni Otto Gustaf Utter ja Margareta Sofia Ekelund ja puoliso vuodesta 1863 Adamina Augusta Lagermarck (k. 1920). Utter tuli ylioppilaaksi 1848 ja suoritti tuomarintutkinnon 1851 ja kameraalitutkinnon 1853. Varatuomarin arvon Utter sai 1855. Valmistuttuaan hänestä tuli Turun hovioikeuden ylimääräinen notaari 1852 ja senaatin oikeusosaston ylimääräinen kopisti ja talousosaston ylimääräinen kamarikirjuri 1853, kanslisti 1857, kirjaaja 1858 ja ylimääräinen viskaali ja notaari 1859. Helsingin kämnerinoikeuden puheenjohtajaksi Utter tuli 1863 ja Haminan pormestariksi 1865, mistä tehtävästä hänet erotettiin 1867. Sittemmin Utter toimi asianajajana Helsingissä. Valtiopäivillä hän edusti Haminaa porvarissäädyssä 1867, mutta jättäytyi pois istunnoista jo huhtikuussa 1867.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Gustaf Fritiof Utter Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 24.11.2020.
2. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 349–350. Helsinki: Otava, 1921.