recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lääninlampurit** olivat Ruotsissa, ja siis myös nykyisen Suomen alueella, vuosina 1739–1766 toimivia maatalousneuvojia, joiden erityistehtävänä oli lammastalouden ja erityisesti hienovillaisten ulkomaisten lammasrotujen kasvatuksen edistäminen raaka-aineen tuottamiseksi villamanufaktuureille.

Toiminnan alku
--------------

Jonas Alström (myöhemmin aateloituna Alströmer) perusti vuonna 1724 Ruotsiin Alingsåsin villamanufaktuurin. Vuonna 1727 hän sai käyttöönsä Alingsåsin läheltä Höjentorpin kuninkaankartanon, johon hän perusti ulkomaisten esikuvien mukaisen lammastarhan. Hän palkkasi kartanoon saksalaisen opettajan opettamaan Skaraborgin läänin nuorukaisille lammastaloutta. Opetus- ja neuvontatoimintaa pyrittiin edelleen laajentamaan valtakunnalliseksi ehdottamalla valtiopäivillä 1734, että kuhunkin lääniin tulisi lammastalouden neuvoja, lääninlampuri. Valtiopäivät hyväksyi ehdotuksen vuonna 1739 talouskomission lisäselvitysten perusteella.

Suomalaiset lääninlampurit
--------------------------

Suomessa toimi lääninlampuri kolmessa läänissä: Pohjanmaan, Turun ja Porin sekä Uudenmaan ja Hämeen läänissä. Pohjanmaan läänissä toimi koko lääninlampurien toiminta-ajan Johan David Cneiff ja Uudenmaan ja Hämeen läänissä Anders Nathanael Wetterstrahl. Turun ja Porin läänissä toimi aluksi Matthias Samstedt, mutta hän joutui eroamaan viran huonon hoidon vuoksi vuonna 1751, minkä jälkeen hänen seuraajakseen tuli Pehr Adrian Gadd. Gaddin siirryttyä talousopin professoriksi vuonna 1761 hänen tilalleen tuli Carl Barck.

Toiminnan lopettaminen
----------------------

Lääninlampurilaitos oli osa hattupuolueen ajamaa teollisuuspolitiikkaa, jolla tuettiin kotimaista tuotantoa merkantilistisessa hengessä. Kun myssypuolueen kannatus kasvoi niin, että se sai enemmistön kaikissa säädyissä vuoden 1765 valtiopäivillä, puolue alkoi ajaa alas elinkeinoelämän tukia. Tässä yhteydessä lakkautettiin myös lääninlampurilaitos vuonna 1766. Lääninlampurit Cneiff, Wetterstrahl ja Barck elivät loppuikänsä virkojensa lakkauttamispalkalla.

Lähteet
-------

* Niemelä, Jari: *Lääninlampurit, Suomen ensimmäiset maatalousneuvojat*. s 88–120. julkaisussa Turun Historiallinen Arkisto 44, Turun Historiallinen Yhdistys, 1989 Turku.
**Juha Heikki "Pupu" Salonen** (s. 16. lokakuuta 1961 Loimaa) on suomalainen judon Euroopan mestari ja MM-mitalisti.

Salonen sai alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa pronssia yli 95 kg:n sarjassa Edinburghissa 1979 ja Lissabonissa 1980. Maastrichtin MM-kilpailuissa 1981 hän hävisi yli 95 kg:n painoluokan avausottelussaan kaikkien aikojen parhaaksi judokaksi sanotulle Yasuhiro Yamashitalle. Voitettuaan kaksi keräilyottelua hän selviytyi pronssiotteluun, jossa kukisti korealaisen Yong-Chol Chon saatuaan tämän pitävään sidontaan seitsemän sekuntia ennen ottelun loppua. Salonen oli aloittanut judoharrastuksen vain viisi vuotta aiemmin.

Salonen voitti 1983 British Openin yli 95-kiloisten sarjan. Saman vuoden Pariisin EM-kilpailuissa hän sai pronssia avoimessa luokassa. Loppuottelusta hän putosi tuomariäänestyksellä belgialaista Robert van de Wallea vastaan. Los Angelesin olympialaisissa 1984 hän sijoittui avoimessa luokassa jaetulle 11. sijalle. Hamarin EM-kilpailuissa 1985 hän sai pronssia yli 95 kg:n sarjassa. Opiskelijoiden MM-kilpailuissa São Paulossa 1986 hän oli avoimessa luokassa toinen. Soulin olympialaisissa 1988 hän sijoittui yli 95 kg:n sarjassa kahden otteluvoiton myötä seitsemänneksi.

Salonen voitti avoimen luokan Euroopan-mestaruuden Helsingissä 1989. Barcelonan MM-kilpailuissa 1991 hän sijoittui yli 95 kg:n sarjassa viidenneksi. Samassa kaupungissa järjestetyissä olympialaisissa 1992 hän oli raskaassa sarjassa jaetulla 21. sijalla.

Salonen edusti seuratasolla helsinkiläistä Chikaraa. Hän voitti Suomen-mestaruuden yli 95 kg:n sarjassa 1980, 1981, 1983, 1984, 1985, 1988, 1991 ja 1993. SM-hopeaa hän sai samassa painoluokassa 1979, 1982, 1989 ja 1992 sekä yli 100 kg;n sarjassa 2001. SM-pronssia hän saavutti yli 95-kiloisissa 1978.

Lähteet
-------

* Marttila, Jouko: *Joustavan tien kulkijat – Puoli vuosisataa suomalaista judoa*. Suomen Judoliitto ry, 2008. ISBN 978-952-92-4641-0.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Juha Salonen *sports-reference.com*.  Arkistoitu 17.12.2012. Viitattu 28.8.2010. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Juha Salonen *judoinside.com*. Viitattu 28.8.2010. (englanniksi)
3. ↑  Marttila 2008, s. 65
4. ↑  Marttila 2008, s. 75
5. ↑  Marttila 2008, s. 78
6. ↑  Marttila 2008, s. 127–146
**Ivaskansaari**, joka tunnettiin myös nimellä Ivaskensaari, oli kylä ja saarimainen niemeke Vpl Pyhäjärvellä. Kylä sijaitsi Pyhäjärven keskellä olevasta suuresta niemestä, "hevosenkengän" keskiosasta, pistävän niemekkeen alueella. Niemekkeen yhdisti mantereeseen kapea ja pitkä kannas, jolle oli rakennettu tie. Itse niemeke oli keskikohdastaan noin 400 metriä leveä ja luode-kaakko suunnassa noin 800-900 metriä pitkä. Pituussuunnassa sen äärimmäinen kärki luoteessa oli nimeltään Paakelinniemi, ja lounaispuolella äärimmäisenä kärkenä oli Savottaniemi. Ivaskensaaren kylässä oli ennen toista maailmansotaa kaksi tilaa, joista varsinainen Ivaskensaaren tila sijaitsi niemekkeessä ja Sumpulan tila mantereen puolella. Molemmat kuuluivat pitäjän huomattavimpiin maanviljelystiloihin. 

Ivaskensaaren niemekkeen "kainalossa", kannaksen pohjoispuolella, sijaitsi kaksi pientä saarta, Ristisaari ja Suosaari. Lähimpiä kyliä mantereella olivat Orola ja Larjava. Järven vastarannalla läheisin kylä oli Haapaniemi, johon oli vesiteitse matkaa noin 1,2 kilometriä. Pyhäjärvellä tuottoisaa nuottakalastusta harjoitettiin myös Ivaskensaaressa. Niemekkeen itäpuolella sijaitsi ns. Saarenrannan apaja, ja niemekkeen lounaispuolella tunnettiin Savottaniemen apaja.

Lähteet
-------

1. ↑  Wiika, Impi 1950: Vpl. Pyhäjärvi. Kappale kannakselaisvaiheita, s. 445
2. ↑  Wiika, Impi 1950: Vpl. Pyhäjärvi. Kappale kannakselaisvaiheita, s. 273.
**Opera Limited** on norjalainen ohjelmistoyritys, joka on tullut tunnetuksi Opera-nimisestä verkkoselaimestaan.

Historia
--------

Alun perin Opera Software aloitti toimintansa tietoliikenneyritys Telenorin tutkimusprojektina vuonna 1994. Jon Stephenson von Tetzchner ja Geir Ivarsøy perustivat Opera Softwaren itsenäisenä yrityksenä 20. elokuuta 1995. Ensimmäinen julkinen versio Opera-selaimesta, 2.1, julkaistiin Windowsille vuonna 1997.

Opera Software laski osakkeensa liikkeelle helmikuussa 2004 ja listautui Oslon pörssiin 11. marraskuuta 2004.

Opera Mini esiteltiin elokuussa 2005 Java ME -pohjaisen www-selaimen matkapuhelimille. Sitä markkinoitiin mobiiliverkko-operaattoreille, joka mahdollisesti tarkoittaa sitä, että yritys on suuntautumassa liikevaihdonnalliseen liiketoimintaan. Tällöin Opera Software ei olisi niin riippuvainen mainospohjaisista ja ilmaiseksi jaeltavista internetohjelmista.

Opera Software tiedotti 20. syyskuuta 2005, että se poistaisi mainokset selaimestaan mutta jättäisi sen käytön yhä ilmaiseksi. Vaikka Operan lataus ja käyttö oli ollut aiemmin ilmaista, siinä oli mainospalkki niin kauan, kunnes käyttäjä hankki selaimelle lisenssin. Palkki poistettiin, jotta selain houkuttelisi enemmän käyttäjiä. Opera Software kuitenkin laskuttaa useissa matkapuhelimissa käytettävän Opera Mobilen käytöstä.

Opera ilmoitti 10. toukokuuta 2006, että se ryhtyy yhteistyöhön Nintendon kanssa kehittääkseen www-selaimen Nintendon pelikonsolille Wiille. Aikaisemmin helmikuussa Opera Software oli jo ilmoittanut tuovansa Nintendo DS:lle Operan selaimen, jolle sittemmin annettiin nimeksi Nintendo DS Browser. Wiin Opera-selaimen betaversio julkaistiin 22. joulukuuta 2006.

Helmikuussa 2016 kiinalainen sijoitusrahasto Golden Brick Silk Road osti Opera Softwaren 1,2 miljardilla dollarilla eli noin miljardilla eurolla. Kiinalaisyhtiön tarjous on 53 prosenttia korkeampi kuin Operan pörssikurssi helmikuun 4. päivänä.

Opera listautui Nasdaqiin heinäkuussa 2018 keräten listautumisannissa noin 115 miljoonaa dollaria.

Lähteet
-------

* Opera Software – Milestones (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Have WAP but want WEB? Introducing Opera Mini™ for mobile phones www.opera.com (englanniksi) Luettu 30. tammikuuta 2007
2. ↑  Feel Free: Opera Eliminates Ad Banner and Licensing Fee www.opera.com (englanniksi) Luettu 30. tammikuuta 2007
3. ↑  Buy Opera www.opera.com (englanniksi) Luettu 30. tammikuuta 2007
4. ↑  A Web Revolution in the Living room: Opera partners with Nintendo to put browser on the Wii™ game console www.opera.com (englanniksi) Luettu 30. tammikuuta 2007
5. 1 2  Opera-selain myytiin Kiinaan *Tivi*. Viitattu 10.2.2016.
6. ↑  Shankland, Stephen: Opera browser raises $115 million in initial public offering *CNET*.  27.7.2018. Viitattu 23.10.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Opera Software (suomeksi)
**Peter Herresthal** (s. 1970) on norjalainen viulisti.

Herresthal tunnetaan työstään nykyohjelmiston parissa. Hän on soittanut muun muassa säveltäjän itsensä johtamana Thomas Adèsin konserton *Concentric Paths*. Muita säveltäjiä, joiden teoksia viululle ja orkesterille hän on solistina tulkinnut, ovat olleet Per Nørgård, Arne Nordheim, Ørjan Matre, Henri Dutilleux, Harrison Birtwistle, Olav Anton Thommessen, Henrik Hellstenius ja Jon Øivind Ness. Kapellimestareita, joiden kanssa Herresthal on esiintynyt, ovat olleet muiden muassa Andrew Manze, Martyn Brabbins, Anu Tali ja Sakari Oramo.

Herresthal on tehnyt levytyksiä BIS- ja Simax-yhtiöille. Hän levytti Oslon filharmonikkojen kanssa Kaija Saariahon *Graal théâtren*, minkä lisäksi hän on levyttänyt Nordheimin, Nessin, Eivind Buenen ja Rolf Wallinin teoksia. Herresthalin instrumentti on milanolainen GB Guadagnini -viulu vuodelta 1753. Hän on saanut muiden muassa Spellemann-palkintoja.

Herresthal on opettanut professorina Norjan valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa ja toiminut vierailevana professorina Royal College of Musicissa, Lontoossa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Peter Herresthal Grappa
2. 1 2 3  Peter Herresthal (Arkistoitu – Internet Archive) Musiikin Aika

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Frekventatiivi** on verbijohdos, jolla ilmaistaan jonkin tekemisen olevan toistuvaa tai ajoittaista sekä vähemmän huolellista kuin kantaverbillä. Sillä voidaan osoittaa myös tekemisen sattumanvaraisuutta ja leikillisyyttä.

Esimerkkejä suomen kielen frekventatiivista ovat esimerkiksi laulaa-verbin *lauleskella* ja tavata-verbin *tapailla*. Toisinaan suomen kielessä jonkin kantaverbin frekventatiivi tarkoittaa tyystin eri asiaa kuin kantaverbi, kuten esimerkiksi *palaa-palella* ja *raataa-raadella* (ellei *raadella* ole pikemminkin sanasta *raato*).

Suomen lisäksi frekventatiivi on käytössä muun muassa latinassa. Esimerkiksi moderni englannin kieli sen sijaan ei tuota enää uusia frekventatiiviverbejä.

Lähteet
-------

1. ↑  Frekventatiivi *Iso suomen kielioppi*. Kotimaisten kielten tutkimuskeskus. Viitattu 1.2.2021.
2. ↑  Joki, Leena: Fiilistellen *Kielikello*.  2010. Viitattu 1.2.2021.
3. ↑  Erkki Itkonen (toim.): *Suomen sanojen alkuperä*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1992–2000. ISBN 951-717-692-9.
4. ↑  Definition of frequentative *Dictionary.com*. Viitattu 1.2.2021. (englanniksi)
Carl Pippingin maalaus *Freihaus am Naschmarkt* vuodelta 1916.
**Freihaus auf der Wieden** oli Wienin 4. kaupunginosassa Wiedenissä sijainnut freihaus eli verovapaa kaupunkikiinteistö.

Freihausin rakentaminen alkoi 1600-luvulla ja sen omistamiseen liittyi kaksi erioikeutta: verovapaus ja autonominen hallinto. Starhembergin valtakunnankreivi Conrad Balthasar sai 1643 keisari Ferdinand III:lta tulevan freihausin ydinalueen ja hankki pian keisarilta lupakirjan, jolla hänelle ja hänen perillisilleen myönnettiin verovapaus ja oikeus hallita itsenäisesti freihausiin kuuluvien rakennusten asukkaita. Rakennuskompleksia ja maa-aluetta laajennettiin myöhemmin ja vasta 1665 se saavutti lopullisen kokonsa. Samoihin aikoihin valmistuivat Freihausin ytimen muodostaneet linna ja suuri kappeli (Rosalienkapelle). Lisäksi alueella oli asuntoja, toreja, käsityöläispajoja ja jopa teatteri, viinitupa, hedelmätarha ja hevostalli. Freihaus paloi Wienin toisessa turkkilaispiirityksessä 1683 ja uudestaan vuonna 1759, mutta rakennettiin aina uudestaan. Vasta 1900-luvulla freihausin aluetta alettiin pienentää pala palalta siten, että lopulta 1968 ainoa jäljellä oleva rakennus oli vain pieni kappeli (ei Rosalienkapelle).

Freihausin teatterissa sai 30. syyskuuta 1791 ensi-iltansa Mozartin Taikahuilu.

Aiheesta muualla
----------------

* Freihausviertel
**Castle Hillin kapina** oli irlantilaisten nationalistien kapina Castle Hillsissä Australiassa lähellä Sydneytä vuonna 1804. Kapina kukistettiin armeijan voimin. Kapinan jälkeen irlantilaiset tulivat tunnetuksi Australiassa ongelmien aiheuttajina.

Tausta
------

Paikalliset irlantilaiset olivat suuttuneet paikallisen pastori Samuel Marsdenin toimista, joka oli tunnettu hänen vihastaan katolilaisuutta ja irlantilaisia nationalisteja vastaan. Hän toimi Uuden Etelä-Walesin politiikassa ja oli alueen rikkain mies. Vuonna 1800 hän tuomitsi kaksi irlantilaista piiskarangaistukseen, vaikka näyttöä heitä vastaan ei oikeudessa juuri ollut. Rangaistuksen väkivaltaisuus herätti irlantilaisten vihan arsdenia vastaan.

Kapina
------

Tilanne kärjistyi ja vuonna 1804 300 irlantilaista kokoontui Castle Hillille tarkoituksenaan synnyttää kapina koko siirtokunnassa. Kapinaa johtivat Irlannin vuoden 1798 kapinan veteraanit. Sotilaat hälytettiin paikalle kun tieto kapinasta saatiin. Kapinoitsijoilla oli vain muutamia pyssyjä ja enimmäkseen he olivat aseistautuneet talikoilla, kivillä ja sauvoilla. Sotilaat avasivat tulen kapinoitsijoita vastaan ja kuusi heistä kuoli heti. Muut pakenivat ja osa osa tapettiin pakomatkalla. Kuusi kapinan johtajaa hirtettiin ja muut saivat lievempiä rangaistuksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Cameron Riley: The 1804 Australian Rebellion and Battle of Vinegar Hill *hawkesburyhistory.org.au*.  Arkistoitu 19.8.2006. Viitattu 24.11.2010. (englanniksi)
2. 1 2  Richard Nile, Christian Clerk: *Cultural Atlas of Australia, New Zealand and South Pacific*, s. 155. New York: Facts On File, 1996. ISBN 978-081-603-083-5.
**Castilla** oli Espanjan laivaston vuonna 1881 vesillelaskettu Aragón-luokan risteilijä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Aragón-luokka*
Alus tilattiin tammikuussa 1869 La Carracan telakalta Cadizista, missä köli laskettiin vielä samana vuonna toukokuussa. Alus laskettiin vesille elokuussa 1881 ja otettiin palvelukseen seuraavana vuonna.

Palvelus
--------

Alus liitettiin palvelukseen otettaessa koulutuslaivueeseen, missä tehtävässä se vieraili useissa Välimeren satamissa. Vuonna 1890 alus lähetettiin Filippiineille täydentämään Aasian laivuetta. Filippiinien kapinan 1896-1897 kahden ensimmäisen vuoden aikana alus esti aseiden salakuljetusta ja tuki maajoukkojen taistelua Caviten provinssissa Luzonilla.

Espanjan-Yhdysvaltain sodan alettua huhtikuussa 1898 alus kuului kontra-amiraali Patricio Montojo y Pasarónin laivueeseen Manilanlahdella.

Taistelussa alukseen osui viisi kahdeksan ja kuuden tuuman kranaattia, kaksitoista viiden tuuman ja noin 33 pienempää kranaattia. Osumien seurauksena alus upposi ja 23-25 miestä sai surmansa ja noin 80 haavoittui.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Spanish cruiser Castilla

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  spanamwar.com

*Aragón*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *Aragón* - *Navarra* - *Castilla* |
| Edeltäjä: *Maria de Molina* – Seuraaja: Velasco-luokka |
**Castilla** (runkonumero L52) on Espanjan laivaston vuonna 1999 vesillelaskettu Galicia-luokan maihinnousualus.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Galicia-luokka*
Alus tilattiin vuonna 1991 Empresa Nacional Bazánilta Ferrolista, missä köli laskettiin toukokuussa 1997. Alus laskettiin vesille 14. kesäkuuta 1999 ja otettiin palvelukseen 29. kesäkuuta 2000.

Palvelus
--------

Alus oli 28. lokakuuta 2004 Cap-Haïtieniessa Haitissa, missä se laski maihin merijalkaväkeä.

Alus osallistui lippulaivana Naton harjoitukseen operation Loyal Mariner 2005. Espanja lähetti syyskuussa 2005 aluksen New Orleansiin Naton operaatioon, jossa avustettiin hurrikaani Katrinan uhreiksi joutuneita. Alus osallistui lippulaivana Naton harjoitukseen operaatio Brilliant Mariner 2006:een sekä operaatio Steadfast Jackpot 2006:een.

### Operación Hispaniola

Haitilla tapahtui 12. tammikuuta 2010 voimakas magnitudin 7 maanjäristys. Espanjan hallitus ilmoitti 19. tammikuuta toimittavansa alueelle kenttäsairaalan, 50 hengen lääkintäosaston ja 450 sotilasta. Avun toimittavalla *Castillalla* oli lisäksi kolme helikopteria sekä veneitä. Alus lähti Rotasta 22. tammikuuta Petit-Goâveen Haitille mukanaan 423 sotilasta ja neljä helikopteria.

Alus saapui 1. helmikuuta San Juaniin Puerto Ricoon vastaanottaakseen lisää avustusmateriaalia. Alus saapui 4. helmikuuta Petit-Goâveen ja seuraavana päivänä aloitettiin maihinnousualuksen lastin siirto maihin. Aluksen odotettiin pysyvän alueella kolme kuukautta.

Alus lähetettiin 10. toukokuuta avustamaan moottorijahti *Sagamaria*, jolla oli miehistönjäsen loukkaantunut. Loukkaantunut siirrettiin *Castillalle*, jossa ensiaputoimet aloitettiin. Loukkaantunut siirrettiin Azoreille saamaan jatkohoitoa.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Spanish ship Castilla (L52)

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Castilla
**Lair** on Factor 5:n kehittämä ja Sony Computer Entertainmentin julkaisema toimintapeli. Peli on julkaistu vuonna 2007 PlayStation 3:lle.

Kehitys
-------

Pelin kehitys oli noin 25 miljoonan dollarin projekti. Projekti vei aikaa kolme vuotta.

Pelin kehittämiseen käytetyt vanhat työkalut hylättiin ja päätettiin tehdä alusta alkaen uudestaan. Työkalujen kehittäminen samaan aikaan uuden alustan opettelussa oli yksi virheistä joita kehityksen aikana tehtiin. Kehityksen aikana oli ongelmia pelin kuvataajuuden kanssa, joka ei ollut riittävä. Pelissä käytettiin 30 asteen näkökenttää, joka oli ollut käytössä yhtiön aiemmassa *Star Wars: Rogue Squadron* pelissä, kun taas ensimmäisen persoonan ammuntapelit käyttivät 90 asteen näköaluetta.

Liikeohjauksen lisääminen peliin aloitettiin kun PlayStation 3:n Sixaxis-ohjain esiteltiin. Liikeohjauksen toteutus oli yksi erimielisyyksien kohde kehityksen aikana.

Lähellä PlayStation 3:n julkaisua valmiita läpipelattavia tasoja ei ollut montaa ja tasojen tekemiseen käytettävät työkalut eivät olleet toimivia. Kiireisen aikataulun lisäksi peliin haluttiin tukea uusille ominaisuuksille.

Vaihtoehtoinen ohjaus peliin julkaistiin päivityksenä seitsemän kuukautta julkaisun jälkeen.

Vastaanotto
-----------

Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 4.5/10.

Ääninäyttelijät
---------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Robert Clotworthy  | … |  Loden
  |
|  John Cygan  | … |  Koba Kai
  |
|  Danilo Di Julio  | … |  The Prophet
  |
|  Robin Atkin Downes  | … |  Rohn
  |
|  Crispin Freeman  | … |  Koba Kai / Wingman #3
  |
|  Will Gardner  | … |  Jevon
  |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Matt Paprocki: Lair: What went wrong  17.1.2018. Polygon. Viitattu 14.5.2019. (englanniksi)
2. ↑  Kevin VanOrd: Lair Review  31.8.2007. GameSpot. Viitattu 14.5.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Lair* MobyGamesissa (englanniksi)
* *Lair* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Imanol Arias**, oik. **Manuel María Arias Domínguez**, (s. 26. huhtikuuta 1956 Riaño, Espanja) on espanjalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja.

Arias aloitti uransa matkustelevassa teatteriseurueessa Espanjan Baskimaassa. Hän teki ensiesiintymisensä televisiossa vuonna 1976 ja elokuvissa Humberto Solásin *Ceciliassa* (1982). Vuonna 1987 Arias voitti palkinnon San Sebastiánin elokuvajuhlilla tulkinnastaan elokuvassa *Kansan sankari*.

Vuodesta 1976 lähtien Arias on esiintynyt noin 70 elokuvassa ja TV-sarjassa. Vuonna 1996 hän ohjasi elokuvan *Un Asunto Privado*, joka on jäänyt toistaiseksi hänen ainoaksi elokuvaohjaustyökseen.

Arias näyttelee televisiosarjassa *Francon aika – näin sen koimme* keskiluokkaisen perheen isää.

Arias on kansallinen UNICEFin hyvän tahdon lähettiläs.

Lähteet
-------

1. ↑  Goodwill Ambassadors & Advocates Unicef. Viitattu 4.12.2014. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo henkilöstä. Islamin käsitteestä kerrotaan artikkelissa Islamin uskonkappaleet.*
Iman (2009)
**Iman Abdulmajid** (somaliksi *Iimaan Cabdimajiid*) eli **Iman** (s. 25. heinäkuuta 1955 Mogadishu) on somalialais-yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä. 

Iman opiskeli Egyptissä ja myöhemmin Nairobin yliopistossa Keniassa ja hän puhuu sujuvasti viittä eri kieltä: somaliaa, arabiaa, italiaa, ranskaa ja englantia .

Iman on Yhdysvaltain ja Somalian kansalainen. Ensimmäisen kerran Iman meni naimisiin Somaliassa 18-vuotiaana, mutta liitto päättyi eroon noin vuotta myöhemmin. Yhdysvaltoihin asetuttuaan hän meni naimisiin koripalloilija Spencer Haywoodin kanssa vuonna 1977. Tytär Zulekha Haywood syntyi vuonna 1978, mutta pari otti avioeron 1987. Vuodesta 1992 lähtien hän oli naimisissa David Bowien kanssa, jonka kanssa hänellä on vuonna 2000 syntynyt tytär Alexandria Zahra Jones. Iman ja hänen perheensä asuvat Manhattanilla sekä Lontoossa.

Iman on Iman Cosmeticsin toimitusjohtaja. Hän on näyttelijänurallaan esittänyt muun muassa Martia-nimistä muodonmuuttajaa vuoden 1991 elokuvassa *Star Trek VI – Tuntematon maa*. Iman on myös esittänyt Michael Jacksonin musiikkivideolla "Remember the Time" Egyptin kuningatar Nefertitiä.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Iman. Fashion Model Directory. Retrieved on 2012-05-09.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Iman** Wikimedia Commonsissa

* Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kaukaista räjähdystä muistuttavia ääni-ilmiöitä** kuullaan toisinaan eri puolilla maapalloa, lähinnä rannikkoalueilla. Ilmiö tunnetaan lukuisilla paikallisilla tai yleisimmillä nimityksillä. Ilmiö on *Brontidi* italiaksi ja *Uminari* japaniksi, englanniksi nimityksiä ovat esimerkiksi *mistpouffer* ("sumuposahtaja") ja *fog gun* ("sumutykki"). Äänet muistuttavat ukkosta, räjähdystä tai tykinlaukausta, ukkoseen ne eivät kuitenkaan liity. Osa havainnoista ei ole "aitoja". Ääniä voivat nykyisin aiheuttaa esimerkiksi yliäänikoneet, mutta nämä ääni-ilmiöt on tunnettu jo kauan ennen lentokoneita, jo esimerkiksi intiaanien mytologiassa. Eräs tunnettu havaintopaikka on Moodus-niminen kaupunki Yhdysvaltojen Connecticutissa. Siellä ilmiölle on oma paikallinen nimityksensä, Moodus Noises ("Moodus-äänet"). Kaupunki on saanut nimensä intiaanikielestä, jossa "Machimoodus" tarkoittaa äänten paikkaa. Kalliovuorilla kuultavia laukausta muistuttavia ääniä kutsutaan Kalliovuorten kanuunoiksi.

Ilmiölle on annettu useita mytologisia ja tieteellisiä selityksiä. Ilmiön alkuperä on tieteellisessä mielessä epävarma. Samaan aikaan äänten kanssa on rekisteröity erittäin heikkoja maanjäristyksiä, niin heikkoja, ettei ihminen voi mitenkään havaita niitä. Nämä maanjäristykset ovat kuitenkin niin heikkoja, että ne eivät luultavasti aiheuta ääntä, vaan niillä ja äänillä on sama alkuperä. Erään teorian mukaan äänet johtuvat merenpohjasta purkautuvasta kaasusta.

Lähteitä
--------

* www.curbstone.org
* www.lewis-clark.org/content/content-article.asp?ArticleID=1217 (Arkistoitu – Internet Archive)
*
**Amfiaraionin teatteri** oli antiikin aikainen kreikkalainen teatteri Amfiaraionin pyhäkköalueella lähellä Oroposta itäisessä Attikassa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat pyhäkköalueen arkeologisella alueella nykyisessä Oropóksen kunnassa.

Amfiaraionin teatterin kunnostettu *proskenion*.
Teatteri rakennettiin hellenistisellä kaudella noin vuonna 200 eaa. Se sijaitsi rotkoon rakennetun pyhäkköalueen pohjoisrinteessä Amfiaraionin stoan länsipään pohjoispuolella. Teatteria käytettiin pyhäkköalueella joka neljäs vuosi vietyissä Amfiaraia-juhlissa. Rakennus säilyi käytössä roomalaiselle kaudelle saakka, jolloin siihen tehtiin vielä muutoksia.

Teatteri oli tyypillinen puolikaarenmuotoinen kreikkalainen teatterirakennus, jonka keskiössä oli pyöreä näyttämö (*orkhestra*). Katsomon eturivissä oli viisi marmorista selkänojalla varustettua kunniaistuinta. Muutoin katsomon istuimet on todennäköisesti ollut tehty puusta. Näyttämörakennus (*skene*) oli kaksikerroksinen. Siihen liittyi *proskenion*, jossa oli kahdeksan doorilaista pylvästä ja joka on nykyisin kunnostettu. Sen arkkitraaviin oli kirjoitettu omistuskirjoitus Amfiaraokselle. Roomalaisella kaudella teatterin *parodoi*-sisäänkäynnit varustettiin joonialaisin pylväin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Amphiaraion, Theater *Perseus*. Viitattu 31.10.2016.
2. ↑  Amphiaraion *Perseus*. Viitattu 31.10.2016.
**Amfikaia** (m.kreik. Ἀμφίκαια) eli **Amfikleia** (Ἀμφίκλεια) (lat. *Amphicaea/Amphiclea*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Fokiin maakunnassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Amfíkleia-Eláteia kunnan alueella nykyisen Amfíkleian kylän (aiemmin Dadí) paikalla.

Amfikaia sijaitsi noin 60 stadioninmittaa eli 10,5 kilometriä Lilaiasta ja noin 15 stadioninmittaa eli 2,6 kilometriä Tithronionista. Persialaiset tuhosivat kaupungin persialaissotien aikaan 480–479 eaa. Amfikaia saattoi olla kaupungin vanhempi nimi, ja vielä Herodotos viittaa kaupunkiin tällä nimellä, mutta paikka tunnettiin nimellä Amfikleia viimeistään sen jälkeen, kun kaupunki rakennettiin sodan jälkeen uudelleen. Jossain välissä kaupunkia kutsuttiin myös nimellä *Ofiteia* (Ὀφιτεία).

Pausaniaan mukaan Amfikaiassa oli Dionysokselle omistettu pyhäkkö. Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä *Amfikaieus* (Ἀμφικαιεύς) ja *Amfikleieus* (Ἀμφικλειεύς).

Lähteet
-------

1. ↑  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "172 Amphikaia", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2 3  Smith, William: "Amphicaea", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Amphikaia *Pleiades*. Viitattu 1.11.2017.
4. ↑  Dadi – Amfikleia *Name Changes of Settlements in Greece*. Institute for Neohellenic Research. Viitattu 1.11.2017.
**Amfiaraionin stoa** eli *Koimētērion* (m.kreik. Κοιμητήριον) tai *Enkoimētērion* (Ἐγκοιμητήριον) oli antiikin aikainen stoa eli pylväshalli ja enkoimeterion Amfiaraionin pyhäkköalueella lähellä Oroposta itäisessä Attikassa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat pyhäkköalueen arkeologisella alueella nykyisessä Oropóksen kunnassa.

Historia
--------

Stoa rakennettiin mahdollisesti klassisen kauden lopulla noin vuonna 360–358 eaa. Sen lahjoittajaksi arvellaan Amyntas IV:ttä. Toisaalta se voi olla thebalaisten tai oroposlaisten itsensä rakennuttama. Stoaa käytettiin osana Amfiaraoksen kulttiin liittyneitä ennustus- ja parantolatoimintoja. Paikalle saapuneet pyhiinvaeltajat ja potilaat nukkuivat stoassa toivoen saavansa yön aikana enneunia, jotka edesauttaisivat parantumista. Nukkumiseen viittaa myös rakennuksen toinen nimi *(En)koimētērion*, jota käytettiin vastaavista rakennuksista myös muun muassa Asklepieioneissa. Rakennus korvasi todennäköisesti varhaisemman pylväshallin, joka oli sijainnut sen luoteispuolella myöhemmän votiivipatsasrivin paikalla.

Amfiaraionin stoan raunioita.
Rakennukseen tehtiin myöhemmin muutoksia ja lisäyksiä, ja se kunnostettiin todennäköisesti roomalaisella kaudella. Rakennuksen arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1884–1887.

Rakennus
--------

Stoa oli rakennettu pyhäkköalueen pohjoisrinteeseen Amfiaraionin teatterin kaakkoispuolelle. Se oli sijoitettu rinteen suuntaisesti eli suunnilleen koillis-lounaissuuntaisesti ja sen julkisivu oli kaakkoon. Rakennuksen pituus oli noin 108,8 metriä ja leveys noin 11,1 metriä. Stylobaatin pituus oli noin 110,2 metriä ja leveys noin 11,5 metriä. Stoan julkisivussa oli joko 39 tai 41 doorilaista pylvästä. Rakennuksen sisällä kattoa tuki 17 joonialaista pylvästä, jotka jakoivat stoan kahteen laivaan. Stoan kummassakin päässä oli noin 10 x 5,5 metrin kokoinen huone. Kumpikin huoneista oli erotettu muusta tilasta kahdella pylväällä sekä jonkinlaisella sermillä. Rakennuksen pitkän sisäpuolisen seinän vierustalla oli kiviset penkit ilmeisesti nukkumista varten. Erilliset huoneet oli mahdollisesti varattu naispuolisten pyhiinvaeltajien nukkumapaikoiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Amphiaraion, Stoa *Perseus*. Viitattu 31.10.2016.
2. 1 2 3 4 5  Coulton, J. J.: The Stoa at the Amphiaraion, Oropos.  *The Annual of the British School at Athens*, 1968, 63. vsk, s. 147–183. Artikkelin verkkoversio.  Artikkelin toinen verkkoversio
3. 1 2  Amphiareion at Oropos Classics and Ancient History. University of Warwick. Viitattu 31.10.2016.
4. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: κοιμητήριον *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
Ajzenberg-Selove vuonna 2008.
**Fay Ajzenberg-Selove** (13. helmikuuta 1926 Saksa – 8. elokuuta 2012 Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen ydinfyysikko.

Ajzenberg-Selove syntyi Berliinissä aškenasijuutalaiseen perheeseen. Perhe muutti Pariisiin, ja Natsi-Saksan joukkojen miehitettyä Ranskan vuonna 1940 perhe muutti useiden maiden kautta New Yorkiin Yhdysvaltoihin. Hän opiskeli Michiganin yliopistossa ja Wisconsinin yliopistossa.

Ajzenberg-Selovelle myönnettiin ansioistaan tieteen parissa National Medal of Science -palkinto vuonna 2007.

Ajzenberg-Selove julkaisi myös muistelmakirjan *A Matter of Choices: Memoirs of a Female Physicist*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Fay Ajzenberg-Selove | Jewish Women's Archive *jwa.org*. Viitattu 7.3.2020.
2. ↑  Fay Ajzenberg-Selove.  *Physics Today*, 13.2.2018. doi:10.1063/PT.6.6.20180213a. Artikkelin verkkoversio.  EN
3. 1 2  The National Medal of Science 50th Anniversary | National Science Foundation *www.nsf.gov*. Viitattu 7.3.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Karjalan yhteiskoulu**, alun perin **Viipurin Uusi Yhteiskoulu**, oli 1900-luvun alkupuolella Viipurissa ja 1940-luvulta 1980-luvulle Helsingissä toiminut oppikoulu.

Koulun perustivat Viipuriin vuonna 1905 opettajapariskunta Otto ja Naimi Rosendahl. Vuonna 1912, jolloin oppilaita oli jo noin 250, koulu sai oman koulurakennuksen Myllyaukion varrelle Allan Schulmanin ja Bernhard Fraserin suunnittelemana. Talvisota ajoi koulun evakkoon Helsinkiin Arkadian yhteislyseolta vuokrattuihin tiloihin. Suomalaisten vallattua Viipurin takaisin koulu palasi kotikaupunkiinsa, mutta joutui jatkosodan ajaksi vetäytymään Simpeleelle ja sotien jälkeen jälleen Helsinkiin samoihin Arkadian yhteislyseon tiloihin, jolloin sen nimeksi tuli Karjalan Yhteiskoulu.

1940-luvun lopulla Karjalan yhteiskoulua kävi lähes 400 oppilasta. Oma, yli 140 000 kuutiometrin koulurakennus valmistui 1955 Ruskeasuolle arkkitehti Toivo Löyskän piirtämänä ja yli 800 oppilaalle mitoitettuna. Sitä laajennettiin vuonna 1963 lisärakennuksella.

Koulussa oli suurimmillaan 1960-luvun taitteessa lähes tuhat oppilasta. Peruskoulujärjestelmään siirryttäessä Karjalan yhteiskoulun keskikoulu muuttui korvaavaksi kouluksi, jona se toimi 1980-luvun alkuun asti. Koulu jatkoi vielä yksityisenä lukiona vuoteen 1986, jolloin se yhdistettiin Töölön yhteiskouluun. Se oli Suomen ensimmäinen taloustietopainotteinen lukio.

Rehtorit
--------

* 1905–1911 Otto Rosendahl
* 1911–1912 Yrjö Rosendahl
* 1912–1914 Einar Fieandt
* 1914–1915 Ville Koistinen
* 1915–1919 Kaaperi Kivialho
* 1919–1924 Frans Petter Oinonen
* 1924–1928 Yrjö Paasivirta
* 1928–1942 Herman Suominen
* 1942–1950 Aukusti Kupiainen
* 1950–1973 Matti Kohvakka
* 1973–1986 Anna-Liisa Mikkeli.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lewing, Harry: *Karjalan Yhteiskoulu*. Suomi,  1964.  Elokuva Elävä muisti -sivustolla.
2. 1 2  Viipurin uusi yhteiskoulu 1906–1940, Karjalan yhteiskoulu (Helsinki) 1940–1986 *Suomen yksityisten oppikoulujen digitaalinen matrikkeli*. Viitattu 18.2.2019.

Kirjallisuutta
--------------

* Kohvakka, Matti E. ym. (1965): *Karjalan yhteiskoulu - Viipurin uusi yhteiskoulu 1905–1965*.
* Fontell, Heikki ym. (1995): *Meijä koulu Viipuris*. Jyväskylä: Viipurin uuden ja Karjalan yhteiskoulun seniorit. ISBN 952-90-6572-8.
**Karjalohjan työväentalo** on Särkijärven kylässä Karjalohjalla Lohjan kaupungissa sijaitseva työväentalo.

Historiaa
---------

Karjalohjan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Vuonna 1907 yhdistyksessä oli 32 jäsentä, 24 miestä ja 8 naista. Yhdistys asetti vuonna 1907 rakennustoimikunnan, joka aloitti heti tontin etsinnän työväentaloa varten. Maaliskuussa 1909 ostettiin tontti Särkijärven rannalta 400 markalla. Tämän jälkeen ostettiin osa Varppulan talon vanhasta asuinrakennuksesta työväentalon tarpeiksi. Myös hirsiä hankittiin talon rakennuspuiksi. Yhdistyksen rahat hupenivat näihin ostoihin, ja lisäksi piti ottaa lainaa paikalliselta torpparilta ja Karjalohjan Säästöpankilta. Yhdistys oli saanut lainat maksetuiksi vuonna 1917. Työväentalon rakennustyöt aloitettiin vuonna 1909, ja samana vuonna pidettiin jo ensimmäiset arpajaiset omassa talossa. Talon vihkiäiset olivat lokakuussa 1909.

Vuonna 1917 Hangossa maihin nousseita saksalaissotilaita majoitettiin työväentalossa. Talo saatiin takaisin yhdistyksen haltuun toukokuussa 1919 huonossa kunnossa. Kirjasto oli hävinnyt, ja irtaimisto oli rikki. Yhdistyksen lippu oli kadonnut, eikä sitä saatu koskaan takaisin. Talon korjaus aloitettiin vuonna 1920. Vuonna 1931 työväentalon ovia ja ikkunoita tervattiin. Viranomaiset saivat tekijät heti kiinni, ja heidät tuomittiin maksamaan sakkoja ja korvauksia työväenyhdistykselle. Tämä oli harvinaista lapualaisvuosina.

Rakennus
--------

Työväentalo on voitu pitää hyvässä kunnossa enimmäkseen arpajaistuotoilla. Vuonna 1980 työväentaloa uudistettiin. Siihen rakennettiin uusi ravintolaosa ja nykyaikaiset saniteettitilat.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Työväentalolla järjestettiin ensimmäinen vappujuhla jo valmistumisvuonna 1909. Myös hyvin menestyneitä iltamia järjestettiin. Aluksi humalaiset aiheuttivat iltamissa häiriöitä. Nimismies kielsikin työväentalolla iltamat ja ohjelmalliset viikkokokoukset. Lähettyvillä toimi viinakauppiaita ja pontikkatehtailijoita, joita onnistuttiin saamaan syytteeseen laittomasta toiminnasta. Työväentalosta ei haluttu roskaväen metelöimispaikkaa.

Työväentalon tärkein tapahtuma on ollut jokavuotinen arpajaisjuhla. Sitä on vietetty talon pihapiirissä. Ohjelmassa on ollut kilpailuja, pelejä ja poliittinen tilannekatsaus. Juhla on kerännyt aina suuren joukon väkeä. Vaikka rahoilla olisi ollut tarvetta omaankin käyttöön, lahjoitettiin vuonna 1922 tuotoista 20 prosenttia varattomille kansakoululaisille ja vuonna 1929 osa tuotoista Särkijärven kansakoulun vähävaraisten oppilaiden vaatetukseen. Talo on edelleen käytössä, ja sitä vuokrataan erilaisiin tapahtumiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hurri, Olavi & Marttala-Hurri, Vuokko: *Työn ja aatteen talot. Työväentalojen historiaa Uudellamaalla*, s. 168. Helsinki: Uudenmaan Sosialidemokraattinen Piiri ry, 1997. ISBN 952-90-8468-4.
2. ↑  Seurantalot Karjalohjan työväentalo *seurantalot.fi*. Viitattu 29.12.2022.
**Openworld** eli **Openworld Adventure Network** on Suomessa vuonna 2000 perustettu matkailuun, ulkoilmaelämään, kiipeilyyn, retkikuntiin ja kestävään kehitykseen keskittynyt yhteisö ja verkkolehti.

Kierrettyään Lähi-idän alueella yhteisön perustajajäsenet Juha Viitala ja Kalle Viira halusivat keväällä 1997  perustaa yhteisön helpottamaan omatoimimatkailua ja yleensä maailman avartamista. Myöhemmin mukaan on matkailun ja kulttuurivaihdon lisäksi tullut ulkoilmaelämään ja muun muassa kiipeilyyn liittyviä teemoja.

Openworld Adventure Networkin julkinen käynnistys tapahtui vuonna 2001, kun perustajakaksikko kiersi maailman ympäri vuodessa ja raportoi matkan tapahtumia MTV3 Internetissä. Sivusto oli yksi ensimmäisistä matkablogeista. Vuonna 2006 avautui Openworld.fi-sivusto, joka matkailun lisäksi käsittelee muun muassa kiipeilyä, retkeilyä, retkikuntia ja seikkailu-urheiluun liittyviä asioita.

Openworld-yhteisö on järjestänyt matkavalokuvanäyttelyjä, seikkailumatkoja, kursseja , retkiä ja tapahtumia. Vuonna 2008 Openworld Adventure Network toi Yhdysvalloista Reel Rock Tourin Suomeen.

Katso myös
----------

* Reel Rock Tour

Lähteet
-------

1. ↑  Openworld (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Sivuston esittely (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Mtv:ssä ollut blogi (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Image[vanhentunut linkki]
5. ↑  Outdoornet.fi[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Openworldin matkailua, retkeilyä, retkikuntia ja seikkailua käsittelevä sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
* Openworldin ohjelmatuotantoa
* Painotettu haku (Arkistoitu – Internet Archive)
* ReelRockTour.com
**Hampstead** on Joel Hopkinsin ohjaama ja Robert Festingerin käsikirjoittama brittiläinen romanttinen draamakomedia vuodelta 2017. Sen pääosia näyttelevät Diane Keaton ja Brendan Gleeson. Tarina perustuu löyhästi tositapaukseen, 1990-luvun taitteessa Hampstead Heath -puistossa vuosia laittomasti asuneeseen irlantilaiseen Harry Hallowesiin.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Lontoon Hampsteadissä asuva amerikkalainen rouva Emily (Keaton) on ajautunut taloudellisiin vaikeuksiin brittiyläluokkaan kuuluneen kevytmielisen miehensä kuoltua. Aikansa kuluksi Emily kiikaroi viereistä Hampstead Heath -puistoa talonsa ullakolta ja huomaa lammikkoa peseytymispaikkanaan käyttävän laitapuolen kulkijan (Gleeson), joka on rakentanut metsään laittoman hökkelin. He tutustuvat, ja vaatimattomasti ja luonnonmukaisesti elävä mies tekee Emilyyn vaikutuksen. Nainen alkaa vastustaa viranomaisia, jotka yrittävät häätää miehen puistosta.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Arvioita
--------

*Turun Sanomien* Päivi Valotien mielestä *Hampstead* on herttainen ja melko verkkainen ikäihmisten romanttinen komedia. "Suloisena hattarana ja varttuneiden satuna, jossa prinsessa ja kerjäläispoika kohtaavat, elokuva onnistuukin ihan hyvin. Mitään sen enempää ei kannata odottaa."  Film-O-Holic.com-elokuvasivuston Juha Rosenqvistin mielestä sujuvaan romanttiseen tarinaan on lomitettu mukaan useitakin yhteiskunnallisestikin tärkeitä teemoja, joiden myötä elokuvaan on saatu Hollywood-rutiinituotantoja enemmän sisältöä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rosenqvist, Juha: Leski ja erakko *film-o-holic.com*.  11.8.201. Viitattu 28.4.2019.
2. 1 2  Valotie, Päivi: Elokuva-arvio: Kypsän iän ystävyyttä ja romantiikkaa *Turun Sanomat*.  11.8.2017.  Arkistoitu 28.4.2019. Viitattu 21.4.2019.
**Gorodenka oja** (vir. *Gorodenka oja*) on Virossa Itä-Virumaalla Alutagusen kunnassa virtaava pieni joki. Joki yhtyy Narvanjokeen sen vasemmalta puolelta 19 kilometriä Peipsijärven luusuasta.

Ojan kulku
----------

Oja on 18,5 kilometriä pitkä metsäoja ja se virtaa kohti itää. Se kulkee ojitetulla metsäalueella suoraksi kaivettuna ja perattuna. Siitä huolimatta oja virtaa kalliopaljastumien kohdalla paikoitellen kalliopintaisia virtapaikkoja pitkin. Puolivälissä se saavuttaa Puhatu soon sekä Kasesoon ja Laukasoon, joiden välistä se kulkee. Soiden jälkeen se jatkaa lähteen Kuningakülaan. Ojan suu on kuin Narvanjoen sivulahti.

Valuma-alue
-----------

Oja kerää vetensä valuma-alueelta, joka on pinta-alaltaan 120 neliökilometriä suuri. Ojan valuma-alue sijaitsee Alutagusen alangolla. Sen pääuoma alkaa Nurkjärvestä, jolla on itsellään pieniä tulo-ojia lähiympäristöstään Kuremäen Puhatussa. Yhdellä ojalla on lampikin: Puujala järv. Järven laskuoja on Puhatu oja ja se seuraa Puhatu soon reunaa kaakkoon päin. Etelässä siihen yhtyy lännestä Paeoja, ja siitä alaspäin noin 3–4 kilometriä, tulee ojaan pohjoiselta Puhatu soolta suojärvien kautta kaivettu purkuoja. Suon isompia järviä ovat Martiska järv, Koproni järv ja Puhatu järv. Pian tämän jälkeen luontainen metsäoja muuttuu suoraksi kaivannoksi, jota kutsutaan Gorodenka ojaksi. Siihen yhtyy lännestä Dobrina kanal. Gorodenkan ojan eteläpuolelle jää Laukasoo ja pohjoispuolelle suuri Puhatu soostik.

Huomautuksia
------------

1. 1 2  Teksti on osittain käännös vironkielisestä artikkelista et:Gorodenka oja, ja nämä asia on tarkistamatta muista lähteistä. Viitattu 9.11.2019

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Keskkonnaregister: Gorodenka oja (VEE1062800) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 7.11.2019. (viroksi)
2. 1 2 3 4 5  Annov, Merle & Kurrel, Kadri & Lepik, Leida: *Eesti teedeatlas*, s. 46. Tallinna: Regio, 2014. ISBN 978-9949-520-16-9. toimitus (viitattu 8.7.2018). (viroksi),(englanniksi)
Gornozavodskin piiri Permin aluepiirin kartalla.
**Gornozavodskin piiri** (ven. Горнозаво́дский райо́н, *Gornozavodski raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1965 perustetun piirin pinta-ala on 7 057 neliökilometriä. Asukkaita on 27 500 henkeä (vuonna 2009).

Gornozavodskin piiri sijaitsee Permin aluepiirin itäosassa. Etelässä se rajoittuu Lysvan, lännessä Tšusovoin, Gremjatšinskin ja Kizelin piireihin sekä idässä Sverdlovskin alueeseen. Pinta-alasta yli 85 % on metsää. Hyötykaivannaisia ovat kromiitti, kvartsiitti, marmori, tulenkestävä savi, lasihiekka, rautamalmi, kulta ja uvaroviitti. Piirin alueella sijaitsee osa Basegin luonnonpuistosta.

Piiriin kuuluu Gornozavodskin kaupunki sekä kuusi maalaiskuntaa: Biser, Kusje-Aleksandrovski, Medvedka, Pašija, Sarany ja Tjoplaja Gora. Hallinnollinen keskus on Gornozavodsk. Asutuskeskuksia on yhteensä 19.

Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 88,4 % venäläisiä, 4,9 % tataareja ja 1,7 % ukrainalaisia.

Piirin kautta kulkee Permin ja Sverdlovin alueen välinen maantie sekä Permin ja Nižni Tagilin välinen rautatie. Talous perustuu puunhankintaan ja kaivosteollisuuteen.

Piirissä toimii ammattikoulu, lasten ja nuorten luomistyön keskus, lasten musiikki- ja taidekoulut, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia, kirjastolaitos ja kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy *Novosti* ("Uutiset"). 

Seudulla on kivi-, pronssi- ja rautakautisia arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiin kuuluvat entisten metallitehtaiden rakennukset.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Entsiklopedija Permi: Gornozavodski munitsipalnyi raion *enc.permkultura.ru*.  Arkistoitu 31.3.2012. Viitattu 18.2.2010. (venäjäksi)
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 18.2.2010. (venäjäksi)

Permin aluepiirin piirit ja *kaupunkipiirikunnat*
Aleksandrovsk • Barda • *Berezniki* • Berjozovka • Bolšaja Sosnova • Dobrjanka • Gainy • Gornozavodsk • Gremjatšinsk • Gubaha • Iljinski • Jelovo • Jurla • Jusva • Karagai • Kišert • Kizel • Kosa • Kotšovo • Krasnokamsk • Krasnovišersk • Kudymkar • *Kudymkar* • Kujeda • Kungur • *Kungur* • Lysva • Nytva • Ohansk • Oktjabrski • Orda • Osa • Otšor • Perm • *Perm* • Siva • Solikamsk • *Solikamsk* • Suksun • Tšaikovski • Tšastyje • Tšerdyn • Tšernuška • Tšusovoi • Uinskoje • Usolje • Vereštšagino • *Zvjozdnyi*
**Goryō** (jap. 御霊) on nimitys japanilaisessa kansanperinteessä esiintyville pahantahtoisille kummituksille.

Japanin Heian-kaudella goryōt olivat poliittisen salajuonittelun tuloksena kuolleiden ylimystön jäsenten kummituksia, jotka aiheuttivat esimerkiksi luonnonkatastrofeja, tauteja ja sotia. Goryōn henkilöllisyys saatettiin päätellä selvänäkemisellä tai nekromantialla. Goryōt saatettiin lepyttää korottamalla nämä jumaluuden asemaan (*goryō-shin* eli "goryō-henget"). Myöhemmin heräsi uskomus, että kenestä tahansa saattoi tulla kuolemansa jälkeen goryō mikäli henkilö näin kuolemansa hetkellä toivoi tai jos hän kuoli tapaturmaisesti tai muuten epätavallisissa olosuhteissa. Goryōiden aiheuttamien onnettomuuksien välttämiseksi syntyi useita eri tapoja, joita olivat esimerkiksi nenbutsu, shugendō ja in’yō-taikuus. Eri tavat johdettiin buddhalaisuudesta, šintolaisuudesta ja taolaisuudesta. Goryōihin liittyvät uskomuset elävät edelleen etenkin Japanin maaseudulla, jossa ennenaikaisesti kuolleiden henkien lepyttelemiseksi pidetään muistotilaisuuksia.

Lähteet
-------

1. ↑  *Britannica Encyclopedia of World Religions*, s. 385. Encyclopædia Britannica, 2006. ISBN 978-1-59339-491-2. (englanniksi)