recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Fabrizio Mori** (s. 28. kesäkuuta 1969 Livorno) on entinen italialainen 400 metrin aitajuoksija, lajin maailmanmestari.

Mori sijoittui Atlantan olympialaisissa 1996 kuudenneksi ajalla 48,41. Ateenan MM-kilpailuissa 1997 hän oli neljäs juostuaan ajan 48,05, jolla jäi pronssimitalista 0,17 sekunnin päähän. Hän kuului myös Italian 4 × 400 metrin viestijoukkueeseen, joka sijoittui kahdeksanneksi. Budapestin EM-kilpailuissa 1998 hän saavutti aitajuoksussa pronssia ajalla 48,71 .

Mori voitti 400 metrin aitajuoksun maailmanmestaruuden Sevillassa 1999. Hänen voittoaikansa oli 47,72 ja hän kukisti hopeamitalisti Stéphane Diaganan 0,4 sekunnilla. Sydneyn olympialaisissa hän sijoittui seitsemänneksi. Edmontonin MM-kilpailuissa 2001 Mori sijoittui toiseksi ennätyksellään 47,54. Hän hävisi kilpailun voittaneelle Felix Sánchezille viisi sadasosasekuntia. Münchenin EM-kilpailuissa 2002 hän oli neljäs.

Mori voitti kolme kertaa 400 metrin aitajuoksun Euroopan cupissa. Hän paransi matkan Italian ennätystä yhteensä viisi kertaa. Hän on pituudeltaan 175 cm ja painoi aktiivivuosinaan 68 kg.

Lähteet
-------

* Fabrizio Mori Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Athletics World Championships 1997 at Athînai (gre) Men: 400 m Hurdles Sports123 (englanniksi)
2. ↑  Athletics World Championships 1997 at Athînai (gre) Men: 4 x 400 m Relay Sports123 (englanniksi)
3. ↑  Athletics European Championships 1998 at Budapest (hun) Men: 400 m Hurdles Sports123 (englanniksi)
4. ↑  Athletics World Championships 1999 at Sevilla (spa) Men: 400 m Hurdles Sports123 (englanniksi)
5. ↑  Athletics World Championships 2001 at Edmonton (can) Men: 400 m Hurdles Sports123 (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Shō Sakurai vuonna 2019.
**Shō Sakurai** (jap. 櫻井 翔, *Sakurai Shō*; s. 25. tammikuuta 1982 Minato, Tokio) on japanilainen laulaja ja näyttelijä. Sakurai kuuluu Arashi-yhtyeeseen.

Sakurai liittyi Johnny & Associates -idolitehtaan jäseneksi vuonna 1995 ja Arashiin hänet valittiin vuonna 1999. Musiikkiuransa lisäksi hän on näytellyt elokuvissa, muun muassa päähenkilönä *Hachimitsu to Clover* -elokuvassa, draamasarjoissa ja mainoksissa. Hän on toiminut myös radiojuontajana. Arashin esittämiin kappaleisiin Sakurai on kirjoittanut rap-osioita.

Lähteet
-------

1. 1 2  櫻井翔 Tower Records Japan Inc.. Viitattu 22.7.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Tampereen palvelualan ammattiopisto (TPA)** on Tampereen Kaakinmaalla sijaitseva toisen asteen ammatillinen oppilaitos, joka kuuluu SASKY koulutuskuntayhtymään. Oppilaitoksen toiminta alkoi Tampereen talouskouluna vuonna 1892 ja se on Suomen vanhin alan oppilaitos. Vuonna 1984 oppilaitoksen nimi muutettiin Tampereen kotitalousoppilaitokseksi ja vuonna 2009 nykyiseen muotoon Tampereen palvelualan ammattiopistoksi. Osaksi SASKY koulutuskuntayhtymää oppilaitos yhdistyi vuoden 2017 alussa.

Oppilaitos antaa koulutusta matkailu-, ravitsemis- ja talousalalla sekä sosiaali-, terveys- ja liikunta-alalla sekä ammatilliseen peruskoulutukseen valmentavaa koulutusta (VALMA). Oppilaitokseen haetaan yhteishaussa, myös suorahaku oppilaitokseen on mahdollinen.

Koulutusalat ja tutkinnot
-------------------------

* Hotelli-, ravintola- ja catering-alan perustutkinto (kokki, tarjoilija)
* Kotityö- ja puhdistuspalvelujen perustutkinto (toimitilahuoltaja, kodinhuoltaja)
* Sosiaali- ja terveysalan perustutkinto (lähihoitaja)
* Liiketoiminnan perustutkinto (merkonomi)
* Tieto- ja viestintätekniikan perustutkinto (datanomi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tampereen palvelualan ammattiopisto (Arkistoitu – Internet Archive)
**Veristen saappaiden kukkula** (*La Collina degli stivali*) on italialainen Giuseppe Colizzin käsikirjoittama ja ohjaama spagettiwestern-komedia vuodelta 1968. Sen pääosia näyttelevät Terence Hill, Bud Spencer ja Woody Strode.

Elokuva on viimeinen kolmen lännenkomedian trilogiassa, jonka ensimmäinen osa on *Luoja armahtaa, minä en* ja toinen *Tappava hymy*.

Vastaanotto
-----------

*Veristen saappaiden kukkula* oli vuonna 1972 Suomen elokuvateattereissa 120 684 katsojallaan 17:nneksi katsotuin elokuva.

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 Bello Romano antaa elokuvan VHS-julkaisulle kaksi tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota "keskinkertainen".

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen katsotuimmat elokuvat vuonna 1972, Elokuvauutiset 2008. Viitattu 16.9.2015.
2. ↑  Lehtinen, Roope: Romano, Bello: "Veristen saappaiden kukkula", *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Boot Hill (film)
Teppanalan rukoushuone.**Teppanala** on Imatran 12. kaupunginosa. Teppanala kuuluu postinumeroalueeseen 55610 Imatra. Teppanala sijaitsee Vuoksen itäpuolella, noin 2 kilometriä Imatran keskustasta kaakkoon. Teppanalan kaupunginosa muodostuu entisestä Teppanalan kylästä. Alueella on paljon asuintaloja. Suurin työllistäjä on Ovako Imatran terästehdas, joka työllistää noin 600 henkilöä. Ovako Imatra on Kaakkois-Suomen suurin metallialan yritys ja Imatran kolmanneksi suurin työnantaja.

Teppanalaa rajaa pohjoisessa Rajapatsas ja Savikanta, etelässä Jakola, idässä Karhusuo ja Salo-Peltola sekä lännessä Vuoksi, (Meltola).

Palvelut
--------

Teppanalassa on kolme suurta myymälää, joista kaikista löytyy kahvila-ravintola. Lisäksi Rajapatsaan palvelut löytyvät läheltä. Rajapatsaalla on mm. S-market, R-kioski, pankkiautomaatti, huoltoasema, ravintola ja muutamia erikoisliikkeitä. Imatran keskustasta löytyy suuri osa Imatran palveluista ja erikoisliikkeistä, nekin palvelut löytyvät varsin läheltä.

Julkinen liikenne
-----------------

Linja 3 Jakola-Huhtanen kulkee Teppanalan läpi. Linja 3 on päälinja, ja se kulkee reitillä: (Pelkola)-Jakola-Teppanala-Rajapatsas-Keskusta-Mansikkala-Sienimäki-Neitsytniemi-Vuoksenniska-Rautio-Huhtanen.

Linja 3 Huhtanen-Jakola kulkee reitillä: Huhtanen-Rautio-Vuoksenniska-Neitsytniemi-Sienimäki-Mansikkala-Keskusta-Rajapatsas-Teppanala-Jakola-(Pelkola).

Linja 3 kulkee arkisin puolen tunnin välein klo 8–16:n välillä.

Liikenne
--------

Teppanalan länsiosan halki kulkee Kantatie 62, joka johtaa Mikkelistä Imatran rajanylityspaikalle. Tieltä on liittymä moottoritielle Valtatie 6, jonka kanssa sillä on yhteinen 8 km:n pituinen moottoritieosuus. Teppanalasta Imatran keskustaan ja myös muihin palvelukeskittymiin pääväyliä pitkin on hyvät liikenneyhteydet, ja koko matkalla on kevyen liikenteen väylä.

Junaliikenne
------------

Teppanalan länsiosassa, lähellä Vuoksea kulkee Pietariin johtava rautatie. Teppanalan kohdalla rata kulkee samassa linjassa kantatien 62 kanssa. Rautatietä pitkin kulkee tavaraliikennettä Venäjälle. Henkilöliikenneyhteys Imatralta Pietariin on suunnitteilla.
kuvamontaasi Tepoztlánista.
**Tepoztlán** on kaupunki Meksikossa. Se sijaitsee Morelosin osavaltiossa 90 kilometrin päässä pääkaupunki Méxicosta etelään ja 18 kilometrin päässä Cuernavacasta pohjoiseen. 1920-luvun loppupuolen Tepoztlániin, silloiseen pieneen kylään, ei vielä johtanut maantietä. Kylä oli osa muinaista maailmaa, jossa ei vielä tunnettu pyörää, kunnes kylään johtava maantie rakennettiin presidentti Lázaro Cárdenasin hallituskaudella 1930-luvun lopulla. Vielä vuonna 1960 kyläläisten pihoissa saattoi nähdä temascaleja, saunan tyyppisiä hikoilumajoja. Nykyisin tuon pikkukaupungin pihoja halkovat vesijohdot ja temascalit ovat mennyttä aikaa. Elokuva *7 rohkeata miestä* filmattiin Tepoztlánissa vuonna 1960.

Tepoztlán oli asteekkien aikoina pyhiinvaelluspaikka
----------------------------------------------------

Kylän ääreltä nousevan, neljäsataa metriä korkean, hyvin jyrkkäseinämäisen vuoren huipulla, sijaitsi aikoinaan humaltumisen tärkeä alttari, josta on vielä joitakin vähäisiä raunioita jäljellä. Vuoren huipulle johtaa jyrkkä polku, joka päättyy jyrkkiin tikkaisiin ja lukittavaan luukkuun. Polulla varoitetaan humalaisia polun vaaroista.

Amerikkalainen Stuart Chase kirjoitti Meksikoa käsittelevässä kirjassaan kyläläisten elämästä
---------------------------------------------------------------------------------------------

Stuart Chasen tekemä ja Diego Riveran kuvittama vuonna 1931 ilmestynyt teos, *Mexico a Study of two Americas*, teki kylästä kuuluisan. Kuvittaessaan Chasen teosta, Diego Rivera kuvasi myös taakkoja kantavia intiaaneja. Incorborated Labour Bureaun johtaja, Stuart Chase, ihmettelee teoksensa sivuilla, miten silloisella, pörssiromahduksesta aiheutuneella maailmanlaajuisella pula-ajalla, ei tuntunut olevan mitään vaikutusta kyläläisten elämään. Tepotzlánin tultua suuren yleisön tietoisuuteen, on se ollut monen sosiologisen tutkimuksen kohde. Amerikkalainen sosiologi Oscar Lewis kirjoitti seudun asukkaita koskevista tutkimuksistaan suurta kuuluisuutta saaneita teoksia 1940-luvulla. Se ei ollut kaikkien kyläläisten mieleen.

Stuart Chase ja Aldous Huxleyn kiistat
--------------------------------------

Chasen mielestä viisitoistatuhatta kuorma-autoa olisi riittänyt lopettamaan ihmisten suurimittaisen käytön kantojuhtina, joka vielä tuolloin oli melko yleistä. Huxley, joka oli vuonna 1932 lukenut Chasen teoksen, oli pessimisti. Hän oli sitä mieltä, että uusien Fordien laivastot kyllä siirtäisivät kuormat pois intiaanien selästä, mutta toisivat tullessaan muita ongelmia. 

Chase oli suuresti kiinnostunut Meksikosta, jossa tavara vielä tuolloin paljolti siirtyi intiaanikantajien selässä.

Lähteet
-------

* Chase, Stuart; Mexico a Study of two Americas. New York 1931.
* Huxley, Aldous; Beyond the Mexique Bay. Edinburgh 1934.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tepoztlán** Wikimedia Commonsissa
**Nikolai Laine (Gippijev)** (27. toukokuuta 1920 Repola – 18. helmikuuta 1984) oli Neuvostoliitossa asunut suomeksi ja venäjäksi kirjoittanut vienankarjalainen kirjailija.

Laine alkoi kirjoittaa runoja jo kouluaikana, ja niitä julkaistiin pioneerien Kipinä-lehdessä ja nuorisoliiton Nuori kaarti -lehdessä. Laineen ensimmäinen karjalankielinen runokokoelma *Huondes (Huominen)* ilmestyi 1939 hänen opiskellessaan Petroskoin kasvatusopillisen korkeakoulun kielen ja kirjallisuuden osastolla. Toisen maailmansodan aikana Laine toimi sotakirjeenvaihtajana ja kirjoitti rintamalehtiin. 

Sodan jälkeen Laine oli Punalippu-lehden toimittajana ja varapäätoimittajana. Laine toimi vuosina 1978–1984 Karjalan kirjailijaliiton puheenjohtajana. Hän suomensi myös muun muassa ukrainalaisen Taras Ševtšenkon ja venäläisen Nikolai Nekrasovin runoja sekä käänsi Kalevalan venäjäksi.

Teokset
-------

* *Huondes*, 1939
* *Lieksan lauluja*, 1958
* *Me kommunistit*, 1962
* *Rakotulilla*, 1965
* *Punaiset pihlajantertut*, 1967
* *Neljä vuosikymmentä*, 1977
* *Karjalan kertojat*, toimittajana, 1979
* *Tuulinen ilta*, 1981
* *Hyökyaallon harjalla*, 2006

Lähteet
-------

* suomenkieliset kirjailijat: Nikolai Laine (Gippijev) (1920–1984) (Archive.org)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Nikolai Mikluho-Maklai.
**Nikolai Nikolajevitš Mikluho-Maklai** (ven. Никола́й Никола́евич Миклу́хо-Макла́й, 17. heinäkuuta (J: 5. heinäkuuta) 1846 Novgorodin läänin Borovitšin kihlakunnan Roždestvenskojen kylä – 14. huhtikuuta (J: 2. huhtikuuta) 1888 Pietari) oli venäläinen tutkimusmatkailija ja kansatieteilijä.

Elämä
-----

Nikolai Mikluho-Maklain isä toimi insinöörinä. Vuonna 1863 Mikluho-Maklai pääsi opiskelemaan Pietarin yliopistoon, josta hänet seuraavana vuonna erotettiin opiskelijaliikkeeseen osallistumisen takia. Mikluho-Maklai jatkoi luonnontieteen opintojaan Saksassa ja osallistui eläintieteellisiin tutkimusmatkoihin Kanariansaarille, Marokkoon ja Punaisellemerelle. 1870–1880-luvuilla hän tutki Uuden-Guinean, Malakan niemimaan, Filippiinien, Indonesian, Mikronesian ja Melanesian kansoja. Mikluho-Maklai pyrki torjumaan aikansa eurooppalaiset käsitykset alueen alkuasukasväestön rodullisesta alemmuudesta ja puolusti heidän oikeuksiaan siirtomaavaltaa vastaan. Vuonna 1886 hän palasi Australiasta Pietariin, jossa hän pian kuoli sairauksien murtamana. Mikluho-Maklain matkapäiväkirjat julkaistiin vuonna 1923. Hänen kokoelmiaan säilytetään Pietari Suuren antropologian ja etnografian museossa Pietarissa. Hänen mukaansa on nimetty osa Uuden Guinean koillisrannikkoa sekä Venäjän tiedeakatemian kansatieteen laitos.

Lähteet
-------

1. ↑  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 16*, s. 219. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1974.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
	+ 2
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Australia
* Deutsche Biographie
* Trove
	+ 2

 |
|  |
| Muut | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine
* SNAC
* IdRef

 |

 |
FSM 126p
**Fabryka Samochodów Małolitrażowych** (FSM) oli puolalainen pienten autojen valmistaja. FSM:n tehdas sijaitsi Bielsko-Białassa, Puolan eteläisessä osassa. FSM oli merkkinä olemassa vuodesta 1972 vuoteen 1991, jolloin Fiat otti tehtaan hallintaansa, siitä eteenpäin tehdas on ollut *Fiat Puola*. 

Tehdas on valmistanut Fiatin mallia 126p, joka tunnettiin Suomessa lempinimellä käppänä, mikä kuvaa autoa perin hyvin, sillä auto oli hyvin pienikokoinen - Fiat 600:n seuraaja. Lisäksi tehdas valmisti 1980-luvun alkuun asti Syrenaa, joka oli alun perin toisen puolalaisen tehtaan, FSO:n tuote. Kun tehdas siirtyi Fiatille, siellä käytiin valmistamaan Fiat Cinquecentoa (=500) ja myöhemmin tämän seuraajaa Fiat Seicentoa (=600). Uusin malli tuotannossa on Fiat Panda. Fiat 126p:n valmistus lopetettiin vuonna 2000, jolloin auto oli jo auttamattomasti vanhentunut. 126p oli FSM:n selkeästi merkittävin tuote, sillä sitä sai kaikista helpoiten kommunistisessa Puolassa. Toisaalta 126p oli huono perheauto, se oli ahdas, meluisa, hankala ajaa ja hidas.

Kaikki Cinquecentot, Seicentot ja uudet Pandat on valmistettu Puolassa kaikille markkinoille. Suomeen ei ole tuotu Cinquecentoa eikä Seicentoa. Muiden mallien (Syrena ja 126p) vienti rajoittui entisiin SEV-maihin.

Katso myös
----------

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fabryka Samochodów Małolitrażowych**.
* Puolan autoteollisuus
**Georg Bernhard Tintner** (22. toukokuuta 1917 Wien – 2. lokakuuta 1999 Halifax) oli itävaltalaissyntyinen kapellimestari. Hän alkoi opiskella pianonsoittoa kuusivuotiaana ja säveltää pian sen jälkeen. 9–13-vuotiaana hän kuului Wienin poikakuoroon. 13-vuotiaana hän meni Wienin valtionakatemiaan, jossa häntä opettivat Felix Weingartner ja Josef Marx. Hän suoritti sävellysdiplomin vuonna 1935 ja orkesterinjohtodiplomin 1937.

Tintner pääsi avustavaksi kapellimestariksi Wienin Volksoperiin 19-vuotiaana. Vuonna 1938 hän pakeni Anschlussia. Lopulta hän saapui Uuteen-Seelantiin. Sieltä hän siirtyi Australiaan, jossa toimi kapellimestarina oopperassa. Vuosina 1966–1967 Tintner työskenteli Kapkaupungissa kunnallisorkesterin musiikillisena johtajana. Sieltä hän siirtyi Lontooseen ja Sadler's Welssiin kolmeksi vuodeksi. Kapellimestari palasi Australiaan vuonna 1971 ja siirtyi Kanadaan 1987. Hän pääsi työskentelemään kaikkien australialaisten oopperoiden kanssa. Kanadassa hän toimi Symphony Nova Scotian musiikillisena johtajana ja johti maan jokaista suurta orkesteria.

Tintner piti mestarikursseja Tšekissä. Hän sai kunnianosoituksia ja palkintoja sekä Itävallalta että Kanadalta. Hän kuului Order of Canadaan, ja hänestä myös tehtiin Hongkongin esittävien taiteiden akatemian jäsen. Hän sai kunniatohtorin arvot Dalhousien ja St. Francis Xavierin yliopistoilta. Hän oli aktiivinen vierailevana kapellimestarina kuolemaansa saakka.

Tintner levytti eri orkesterien johtajana Naxokselle kaikki Anton Brucknerin sinfoniat. Hänen omien sävellystensä joukkoon lukeutuvat *The Ellipse* jousikvartetille ja korkealle lauluäänelle, sonaatti viululle ja pianolle, soolopianomusiikkia, jousitrio, kuoro- ja orkesterimusiikkia sekä lukuisia lauluja. Naxos on levyttänyt hänen sävellyksiään.

Tintner oli pitkään sosialisti, pasifisti ja vegaani.

Vaimonsa Tanyan mukaan Tintner hyppäsi parvekkeelta kärsittyään syövästä. Hän kuoli sairaalassa. Hän oli taistellut sairauttaan vastaan kuusi vuotta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  The Canadian Encyclopedia
2. 1 2 3 4 5  Naxos.com
3. ↑  International Vegetarian Union
4. ↑  Wife says symphony conductor took his own life
5. ↑  Georg Tintner: in the shadow of music


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Prinsessa Lalla Salma** (arab. سلمى بناني‎) (s. 10. toukokuuta 1978) on Marokon kuninkaan Muhammad VI:n puoliso. Pari on ollut naimisissa vuodesta 2002 lähtien. *Lalla* on Pohjois-Afrikassa yleisesti käytetty titteli, jolla osoitetaan kunnioitusta itseään vanhempia tai aatelissukuisia naisia kohtaan.

Tausta
------

Lalla Salma, synnyinnimeltään **Salma Bennani**, syntyi vuonna 1978 Fèsin kaupungissa. Hänen isänsä oli ammatiltaan opettaja. Äiti kuoli Salman ollessa 3-vuotias.. Salma kasvoi kuitenkin Rabatissa, Qbibatin kaupunginosassa isoäitinsä luona.

Salma on opiskellut tietojenkäsittelytieteitä l'Ecole Nationale Supérieure d'Informatique et d'Analyse des Systèmes -yliopistossa ja valmistui luokkansa priimuksena vuonna 2000.

Avioliitto ja lapset
--------------------

Salma ja prinssi Muhammad tapasivat ensimmäistä kertaa vuonna 1999. Pari meni naimisiin 21. maaliskuuta 2002.

Perinteistä poiketen Lalla Salma on ollut näkyvästi esillä. Perinteisesti Marokon kuninkaan puoliso on ollut hyvin näkymätön hahmo, jonka kuvia tai joskus jopa nimeä ei ole tuotu julkisuuteen..

Vuonna 2018 espanjalaislehdistön lähteiden mukaan Lalla Salma olisi eronnut puolisostaan. Prinsessa oli vetäytynyt julkisuudesta jo vuoden 2017 puolella, mutta Marokon hovi kiisti väitteet minkäänlaisesta erosta.

Lalla Salma on prinsessana nostanut esille mm. naisten kouluttautumismahdollisuuksia ja Afrikan HIV/AIDS-tilanteen. Lisäksi hän on perustanut syöpätutkimusta tukevan säätiön ja toiminut WHO:n hyväntahdonlähettiläänä  Prinsessa on myös hyvin maanläheinen: hän on miehensä tavoin ottanut yhteiskuvia ohikulkijoiden kanssa ja nostanut esille maan köyhien ongelmia.

Kunnianosoituksia
-----------------

* Isabella Katolilaisen ritarikunta (Espanja, 2005)

Lähteet
-------

1. ↑  Hargraves, Orin: *Culture Shock! Morocco*, s. 72. Marshall Cavendish Edition, 2009. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
2. 1 2 3  Mohammed VI & Salma  21.3.2002. nettroyal.nl.  Arkistoitu 2.2.2009. Viitattu 22.4.2020. (englanniksi)
3. 1 2  Hemidach, Amjad: Eight Key Characteristics About Princess Lalla Salma *Morocco World News*.  9.6.2019. Viitattu 22.4.2020. (englanniksi)
4. ↑  Flantzer, Susan: Princess Lalla Salma of Morocco *Unofficial Royalty*.  2020. Viitattu 22.4.2020. (englanniksi)
5. 1 2  Elser, Daniela: A 'ghost princess': The mystery of Moroccan king's missing wife *NZ Herald*.  6.10.2019. Viitattu 22.4.2020. (englanniksi)
6. ↑  Barger, Brittani: What’s next for Princess Lalla Salma after rumoured divorce from the Moroccan King? *Royal Center*.  14.4.2018. Viitattu 22.4.2020. (englanniksi)
7. ↑  King of Morocco responds first time to ‘missing’ princess Lalla Salma *The Afrinik News*.  22.6.2019. Viitattu 22.4.2020. (englanniksi)
8. ↑  III. Otras disposiciones (pdf) *Boletín Oficial del Estado*.  15.1.2005. Viitattu 20.4.2023. (espanjaksi)
**Kalannin työväentalo**, myös **Voiton talo**, sijaitsee Uudenkaupungin Kalannin taajamassa. Kalanti oli vuoteen 1936 nimeltään Uusikirkko Tl. Talon omistaa Kalannin Työväenyhdistys Voitto ry.

Historia
--------

Työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906, ja talo rakennettiin vuonna 1908.Talon tontin vuokrasi ja rakennutti talon omiin nimiinsä yhdistyksen varapuheenjohtaja O. Suominen. Myöhemmin hän myi talon yhdistykselle. Talo on peruskorjattu vuonna 1994

Rakennus
--------

Alkuperäinen talo oli suorakaiteen muotoinen. Toisessa päässä oli näyttämö, keskellä sali ja toisessa päässä keittiö ja eteinen. Vuosina 1922–1923 taloa laajennettiin. Koko alkuperäinen osa muutettiin saliksi ja uusi osa sijoitettiin talon toiselle pitkälle sivulle.
Lämmitysjärjestelmänä ovat sähköpatterit, puun poltolla toimiva ilmanpuhallin, katon säteilylämmittimet ja salissa kaksi ilmalämpöpumppua.

Talon käyttö
------------

Talon käyttö on ympärivuotista. Oman toiminnan ohella tiloja myös vuokrataan. Talolla on pidetty häitä, syntymäpäiviä ja muita juhlia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kalannin työväentalo (Voiton talo) Seurantalot.fi. Viitattu 25.1.2023.
2. 1 2  *SDP:n työväentalot. Selvitys 31.12.2018*. TSL, 2018.
3. 1 2  Willner, Margareta: *Varsinais-Suomen työväentalot*. Suomentanut Riitta Munter. Turun kaupungin historiallinen museo, 1978. ISBN 951-9125-19-1.
**Salvatore Ferragamo** (5. kesäkuuta 1898 Bonito, Italian kuningaskunta – 7. elokuuta 1960 Firenze, Italia) oli italialainen jalkinesuunnittelija. Hän avasi ensimmäisen suutariverstaansa 13-vuotiaana vuonna 1912, missä hän teki naisille mittatilauskenkiä. 16-vuotiaana hän muutti Yhdysvaltoihin, ensin Bostoniin ja myöhemmin Santa Barbaraan Kaliforniaan. Samoihin aikoihin myös filmiteollisuus kasvoi Hollywoodissa. Ferragamo onnistui mallistollaan saamaan kuuluisuutta, ja hänestä tuli filmitähtien suosima kenkäsuunnittelija. Vuonna 1927 hän muutti takaisin Italiaan, Firenzeen. Siellä hän jatkoi kenkien tekoa Hollywoodin filmitähdille. Ferragamon asiakkaina olivat filmitähdet kuten Marilyn Monroe ja Sophia Loren. Vuonna 1938 hän osti Firenzestä palatsi Palazzo Spini Feronin, jossa on nykyään hänen nimeään kantava museo. Vuonna 1947 hän sai työstään Neiman Marcus Fashion Award -palkinnon.

Aiheesta muualla
----------------

* Salvatore Ferragamo
* Museo Milavida (Arkistoitu – Internet Archive)

Lähteet
-------

1. ↑  www.ferragamo.com[vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Yle

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Lehden etusivu vuodelta 1883.
**Sporten** oli Helsingissä vuosina 1881–1895 ilmestynyt ruotsinkielinen urheilulehti.

Alaotsikolla *Tidning för manlig idrott* ilmestynyt *Sporten* oli Suomen ensimmäinen urheilulehti. Ruotsinkieliselle sivistyneistölle tarkoitettu julkaisu keskittyi varsinkin metsästykseen, kalastukseen, purjehdukseen, voimisteluun ja hevosurheiluun. Tulosten ja suoritustapojen lisäksi *Sporten* esitteli kilpailuvälineitä sekä julkaisi kuvia ja ilmoituksia. Lehden toimittajina työskentelivät aluksi M. B. Mexmontan ja sittemmin Alexander Hintze, jota seurasi vuonna 1893 John Linsén. Levikki kohosi noin 800 kappaleeseen, mutta laski sitten nopeasti Linsénin vähennettyä metsästyksen ja purjehduksen osuutta. Aluksi kerran ja Linsénin aikana kahdesti kuukaudessa ilmestynyt lehti jouduttiin lopettamaan taloudellisista syistä keväällä 1895. Osasyynä sen vaikeuksiin oli ruotsalaisen *Tidning för idrott* -lehden leviäminen Suomeen.

Lähteet
-------

1. ↑  *Suomen lehdistön historia 9. Aikakauslehdistön historia: Erikoisaikakauslehdet*, s. 221–223. Kuopio: Kustannuskiila, 1991. ISBN 951-657-326-6.

Aiheesta muualla
----------------

* *Sporten* digitoituna kansalliskirjastossa
**Georg Taleš** (30. toukokuuta 1912 Pietari – 30. lokakuuta 1997 Tallinna) oli virolainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan baritoni.

Taleš asui vuodesta 1913 Virossa. Hän opiskeli laulamista yksityisesti Varvara Malaman johdolla vuosina 1934–1937. Vuosina 1937–1938 hän suoritti opintoja Tallinnan konservatoriossa, ja vuosina 1939–1940 häntä opetti Ludmilla Hellat-Lemba sekä vuosina 1940–1941 Aleksander Arder. Lisäksi Taleš opiskeli vuosina 1938–1939 Milanossa stipendin turvin. Hän työskenteli 1930-luvulla oopperasolistina Milanossa ja operettisolistina Tallinnassa ennen uraansa Estonia-teatterin solistina (1938–1970). Taleš esiintyi myös konserttilaulajana ja toimi opetustehtävissä. Hänet nähtiin Tallinnfilmin elokuvassa *Metskapten* (1971).

Taleš sai kansainvälisessä laulajien kilpailussa Wienissä pronssimitalin vuonna 1937. Vuonna 1950 hänet nimitettiin Viron sosialistisen neuvostotasavallan ansioituneeksi taiteilijaksi, ja vuonna 1951 hänelle myönnettiin Stalin-palkinto. Taleš oli naimisissa Veera Neluksen kanssa, ja Veera Taleš on hänen tyttärensä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Taleš, Georg Eesti Teatriliit


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Desmetyyliprodiini** eli **MPPP** on opioidijohdannainen lääkeaine, jolla on kipua lievittävä vaikutus.

Desmetyyliprodiinin syntetisoivat ensimmäisen kerran Hoffman-LaRochen tutkijat Albert Ziering ja John Lee vuonna 1947. He huomasivat aineen vaikuttavan morfiinin tavoin rotilla. Ziering yritti kehittää synteettisen särkylääkkeen, jolla olisi morfiinia pienempi riippuvuuspotentiaali. Desmetyyliprodiini on johdettu edelleen petidiinistä, ja on petidiiniä voimakkaampi. Sitä ei ole kuitenkaan koskaan markkinoitu lääkekäyttöön. Kyseisen tutkimuksen yhteydessä kehitettiin myös desmetyyliprodiinille hyvin läheistä sukua oleva lääkeaine prodiini.

Vuonna 1976 23-vuotias kemian opiskelija Barry Kidston yritti kehittää laillisen viihdekäyttöhuumeen. Hän löysi desmetyyliprodiinista sen kehittäneiden tutkijoiden kirjoittaman artikkelin ja päätteli voivansa käyttää kyseistä kemikaalia tähän tarkoitukseen. Desmetyyliprodiinilla on petidiinin kaltainen vaikutus, mutta sitä ei vielä tuohon aikaan ollut kontrolloitu lailla. Kidston onnistui syntetisoimaan desmetyyliprodiinia ja käytti sitä useita kuukausia säännöllisesti. Hänelle kuitenkin kehittyi äkillisesti Parkinsonin taudin kaltaisia oireita, ja hän joutui sairaalahoitoon.

Lääkärit eivät osanneet selittää oireiden syytä, koska Parkinsonin tautia esiintyy harvoin näin nuorilla potilailla. Kidstonia lääkittiin L-dopalla, ja tämä tuntui helpottavan oireita. Myöhemmin kävi kuitenkin ilmi, että Kidstonin oireet johtuivat hänen valmistamansa desmetyyliprodiinin synteesin yhteydessä siihen jääneestä epäpuhtaudesta MPTP:stä, joka on neurotoksiini. Valmistaessaan ainetta Kidston ei ollut ottanut huomioon sitä, että prosessissa käytettyjen kemikaalien lämpötila ei saa nousta yli 30 °C:n. Hän käytti korkeampaa lämpötilaa, joka oli syynä MPTP:n muodostumiseen.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Desmethylprodine
**Johan Alfred Jacobsson** (27. lokakuuta 1841 Turku – 15. helmikuuta 1931) oli suomalainen puutavara-alan liikemies, lahjoittaja, valtiopäivämies.

Jacobssonin vanhemmat olivat kauppalaivuri Johan Jacobsson ja Charlotta Albertina Myhrberg. Hän kävi yläalkeiskoulun ja kauppakoulun sekä teki vielä vuonna 1870 opintomatkan Englantiin, Ranskaan ja Saksaan. Jacobsson perusti 1870 oman puutavaraliikkeen Turkuun. Hän toimi vuodesta 1881 *Akaan Höyrysaha Oy*:n toimitusjohtajana ja vuodesta 1888 *Vartsalan Höyrysaha Oy*:n toimitusjohtajana. Jacobsson oli Kemi Oy:n johtokunnan jäsen, Merivakuutus Oy Tritonin johtokunnan puheenjohtaja, Turun Osakepankin hallintoneuvoston jäsen sekä Åbo Akademin hallituksen jäsen.

Jacobsson oli Turun edustaja porvarissäädyssä valtiopäivillä 1899. Hän oli Turun kaupunginvaltuuston jäsen 1879–1903 ja rahatoimikamarin jäsen 1885–1890. Jacobsson toimi lisäksi Ruotsin varakonsulina Turussa 1890–1918. Hän lahjoitti biologisen museon Turun kaupungille 1902–1906 sekä teki lukuisia lahjoituksia Åbo Akademille. Jacobssonin kodin irtaimistosta on muodostettu Ett Hem -niminen kotimuseo empiretyyliseen puupientaloon Turun Piispankadulla.

Alfred Jacobsson oli naimisissa vuodesta 1877 Helene Kumlinin kanssa.

Lähteet
-------

* Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961

### Viitteet

1. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 147–148. Helsinki: Otava, 1921.

Aiheesta muualla
----------------

* Alfred ja Helene Jacobssonin kodista muodostettu Ett Hem-kotimuseo (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
A. J. Keene: *Derbyn silkkikehräämö*
**Alfred John Keene** (1864–1930) oli englantilainen taidemaalari, joka eli ja työskenteli Derbyssä.

Alfred John Keene oli Keenen perheen viidestä pojasta toiseksi nuorin. Poikien isoisä oli muuttanut Derbyyn Frost & Stevensonin silkkikehräämön johtajaksi. Poikien isä Richard Keene opiskeli painotekniikkaa, ja hän perusti oman kirjapaino-, kustannus- ja kirjakauppayrityksen, joka alkoi myöhemmin julkaista viikoittain ilmestyvää Derby Telegraph -lehteä. Perheeseen syntyi 17 vuoden aikana viisi poikaa ja neljä tytärtä.

Julkaisu- ja painotoiminnan ohella perheen isä kiinnostui valokuvauksesta. Hän kiersi Derbyshireä ottamassa maisemakuvia ja myi vedoksia niistä liikkeessään. Hän avasi myös muotokuvastudion ja kävi tilauksesta ottamassa valokuvia myös Derbyshiren ulkopuolella. Vanhin pojista, Richard Keene junior, ryhtyi myös valokuvaajaksi ja avasi oman studion. Myös kolmanneksi vanhin poika Charles Barrow Keene oli palkittu valokuvauksen harrastaja.

Alfred John Keenen lisäksi hänen vanhin veljensä William Caxton Keene (1855-1910) maalasi akvarelleja. Hän opiskeli taidetta Lontoossa ja maalaamisen lisäksi teki taidegrafiikkaa. Isän kuoleman jälkeen Charles Barrow Keene ja Alfred John Keene jatkoivat perheyrityksen toimintaa.

Alfred John Keene oli yksi Derby Sketching Clubin perustajajäsenistä.Hän maalasi monia akvarelleja Derbyn maisemista ja rakennuksista. Myöhemmin Alfred E. Goodey keräsi hänen Derby-aiheisia maalauksiaan ja lahjoitti kokoelman Derbyn kaupunginmuseolle.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alfred John Keene**.
1. 1 2 3  Brett Payne: Richard Keene (1825-1894), Richard Keene Junior (1852-1899) and Charles Barrow Keene (1863-1937) *Derbyshire Photographers' Profiles* (englanniksi)
2. ↑  Derby Sketching Club (Arkistoitu – Internet Archive) Derby Sketching Club
3. ↑  *Goodey's Derby: paintings and drawings in the collection of Derby Museum and Art Gallery*. Breedon Books Pub. 2003 Google Books


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Europeana

 |

 |
Kukkulan itäreunaa.
**Windmill Hill** on kivikautinen ympyräkaivanto ja arkeologinen löytöpaikka Länsi-Englannissa. Se liittyy neoliittiseen maanviljelykulttuuriin, ja voi olla joko markkina- tai rituaalipaikka.

Windmill Hill on osa samaa Unescon maailmanperintökohdetta kuin läheiset Avebury ja Stonehenge.

Kaivannossa on kolme sisäkkäistä samankeskistä, mutta katkeilevaa ympyränmuoroista kaivantoa. Kohteesta on löytynyt suuri määrä eläinten luita, mikä voi viitata ruokajuhliin, uhrimenoihin tai eläinmarkkinoihin, tai mahdollisesti näiden yhdistelmään.

Koiran, sian, vuohen ja nautaeläinten luiden lisäksi paikalta on löytynyt pirstaleita yli 1 300 astiasta ja yli 95 000 piikiviesinettä. Ne on ajoitettu jaksolle 3600–3000 eaa. Osa esineistä on valmistettu raaka-aineista, jotka on tuotu yli sadan kilometrin päästä.

Windmill Hillin kulttuuri
-------------------------

Kukkulaa tutki ensimmäisenä 1920-luvulla Alexander Keiller. Hän oli auto-onnettomuudessa 1929, ja hänen tuloksiaan julkaisi Stuart Piggott, joka määritteli löytöjen perustella niin sanotun Windmill Hillin kulttuurin. Nykyisin käsite on jäänyt pois käytöstä.

Lähteet
-------

1. ↑  Stonehenge, Avebury and Associated Sites Unesco
2. ↑  History and Research English Heritage. Viitattu 3.2.2013.
3. 1 2  Great Sites: Windmill Hill *British Archaeology*.  2002. Viitattu 3.2.2013.
4. ↑  Windmill Hill Culture ("the term Windmill Hill Culture itself is now almost obsolete") *The Concise Oxford Dictionary of Archaeology*.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 3.2.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Windmill Hill** Wikimedia Commonsissa

*
**Klemens Murańka** (s. 31. elokuuta 1994 Zakopane) on puolalainen mäkihyppääjä. Hän edustaa seuratasolla TS Wisla Zakopanea.

Murańka osallistui ensimmäiseen mäkihypyn maailmancupin osakilpailuunsa vuonna 2011 Zakopanessa. Ensimmäiset maailmancuppisteensä hän sai oltuaan 21:s Lahdessa käydyssä osakilpailussa 2012. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan seitsemäs Engelbergissä joulukuussa 2013. Parhaimmillaan hän on ollut neljäs Willingenissä tammikuussa 2021.

Murańka on saavuttanut nuorten MM-kilpailuissa kolme hopeamitalia: joukkuekilpailussa Erzurumissa 2012 sekä henkilökohtaisessa ja joukkuekilpailussa Liberecissä 2013. Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla hän sai kultaa joukkuekilpailussa Liberecissä 2011. Aikuisten tasolla hänellä on joukkuekilpailun pronssi Falunin MM-kilpailuista 2015.

Continental Cupissa hän on voittanut kaksi osakilpailua (tilanne 21.12.2013).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Klemens Murańka Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola

 |

 |
**Suuri magnetoresistanssi** (*GMR*) on ilmiö, joka perustuu eri suuntiin magnetoitujen ferromagneettisten metallien ja ei-ferromagneettisten metallien kerrosten vuorotteluun. Ilmiössä hyödynnetään elektronien spin-ominaisuutta.

Spiniltään magneettisen johtimen magneettikentän kanssa yhdensuuntaiset elektronit siroavat eri tavalla kuin elektronit, joiden spin on vastakkainen. Kumman tyyppiset elektronit siroavat enemmän, riippuu johteen materiaalista. Suuressa magnetoresistanssissa hyödynnetään ohuita eri suuntaan magnetoituja ferromagneettisia kerroksia, joiden väleissä on ei-ferromagneettisia metallikerroksia. Rakenne on yksinkertaisimmillaan kaksi vastakkaisiin suuntiin magnetoitua ferromagneettista kerrosta (1,3), joiden välissä on ei-ferromagneettinen kerros (2). Rakenteen ainutlaatuisuus perustuu siihen, että spiniltään tietyn tyyppiset elektronit siroavat ensimmäisessä (1) ja toisen tyyppiset kolmannessa (3) kerroksessa. Näin ollen resistanssi kasvaa hyvin suureksi. Tämän ilmiön Albert Fert huomasi työryhmänsä kanssa 1988. Saman ilmiön havaitsi Peter Grünberg oman työryhmänsä kanssa samoihin aikoihin Fertin työryhmästä riippumatta. Kummatkin käyttivät ferromagneettisena metallina (1,3) rautaa ja ei-ferromagneettisena metallina (2) kromia. Albert Fertin työryhmän havaitsema rakenteen tuottama resistanssin kasvu oli voimakkaampi (n. 50 %), sillä he käyttivät useampia kerroksia kuin Peter Grünbergin työryhmä (n. 10 %). Molempien töiden fysikaalinen perusta oli kuitenkin sama. Sekä Fert että Grünberg saivat tutkimuksistaan Nobelin fysiikanpalkinnon 2007.

Suuri magnetoresistanssi on mahdollistanut muun muassa kiintolevyjen fyysisen koon pienentämisen. Ilmiötä hyödynnetään kovalevyjen lukupäissä: Osa ferromagneettisista kerroksista on pysyvästi tietynsuuntaisesti magnetoituja. Joidenkin kerrosten magnetoitumissuuntaa kovalevyn magneettisuus kuitenkin muuttaa ja silloin myös lukupään läpi kulkevan sähkövirran resistanssi muuttuu. Informaatio luetaan siis resistanssin vaihtelun perusteella.

Lähteet
-------

* The Nobel Prize in Physics 2007 (PDF) *nobelprize.org*. The Nobel Foundation. Viitattu 12.10.2007. (englanniksi)
**Synja** (ven. ja komiksi Сы́ня) on maaseututaajama ja maalaiskunta Komin tasavallan Petšoran piirissä Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Bolšaja Synja -jokea 48 kilometriä Petšorasta koilliseen. Taajaman kautta kulkee Kotlasin ja Vorkutan välinen rautatie, josta haarautuu sivurata Usinskiin. Asukkaita on 600 henkeä (vuonna 2007).

Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1940 rakennetusta rautatieasemasta, jonka yhteyteen perustettiin 12 vuoden ajan toiminut naisten vankisiirtola. Vuonna 1973 perustettu kovennetun kurin vankileiri on sittemmin lakkautettu. Usinskin sivurata valmistui vuonna 1979. Seudulla harjoitetaan maakaasun tuotantoa.

Lähteet
-------

1. ↑  L.M. Beznosikova, Je.A. Aibabina, R.I. Kosnyreva: *Komi-russki slovar = Komi-rotš kyvtšukör*, s. 798. Syktyvkar: Komi knižnoje izdatelstvo, 2000. ISBN 5-7555-0679-5.
2. 1 2  Synja Petšoran piirin sivustolla *pechoraonline.ru*. Viitattu 14.5.2011. (venäjäksi)
3. ↑  Tšislennost postojannogo naselenija selskih naseljonnyh punktov Respubliki Komi na 1 janvarja 2007 goda *komi.gks.ru*. Viitattu 14.5.2011. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
4. ↑  *Gde ty živjoš: Gipermedia entsiklopedija (CD-rom)*. Syktyvkar: Institut jazyka, literatury i istorii Komi nautšnogo tsentra Uralskogo otdelenija RAN, Ministerstvo kultury i natsionalnoi politiki Respubliki Komi, 2006.
**Thomas Sydney Battersby** (18. marraskuuta 1887 Platt Bridge – 3. syyskuuta 1974 Sydney, Australia) oli brittiläinen uimari, joka sai vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa hopeaa 1 500 metrin vapaauinnissa ajalla 22.51,2. Lisäksi hän sai vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa pronssia 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä.

Battersby teki vuonna 1908 maailmanennätyksen 440 jaardin vapaauinnissa ajalla 5.26,4. Frank Beaurepaire rikkoi ennätyksen kaksi vuotta myöhemmin. Vuonna 1909 Battersby rikkoi Otto Scheffin mailin vapaauinnin maailmanennätyksen. Hänen aikansa 24.01,4 oli minuutin ja 23 sekuntia parempi kuin Scheffin vanha aika. George Hodson rikkoi ennätyksen lopulta vuonna 1912. Battersby paransi myös vuonna 1911 Henry Taylorin 400 metrin vapaauinnin maailmanennätystä 10,4 sekunnilla aikaan 5.26,4. Ennätys rikottiin heti seuraavana vuonna, kun John Hatfield ui 5.21,6.

Lähteet
-------

1. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 16. Otava, 1970.
2. ↑  Sydney Battersby Biography and Olympic Results | Olympics at Sports-Reference.com (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 371. Otava, 1970.
**Anders Victor Lång** (10. heinäkuuta 1872 Sipoo − 22. syyskuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen liikemies ja tilanomistaja.

Sipoossa syntynyt Lång muutti 1890-luvulla Helsinkiin, jossa hän opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa. Vuonna 1903 Lång perusti Eteläesplanadilla toimineen hautaustoimiston, jota hän hoiti kuolemaansa saakka. Lång oli mukana Arbetets Vänner -yhdistyksen toiminnassa ja osallistui Helsingin kunnalliselämään eri lautakuntien jäsenenä. Vuonna 1932 hänelle myönnettiin taloustirehtöörin arvonimi.

Lång omisti Malmilla sijainneen Filippus-nimisen maatilan, joka myöhemmin on tunnettu nimellä Lonki. Hänen harrastuksiinsa kuului muun muassa raviurheilu. Lång oli perustamassa Suomen Raviurheilun Ystävät -yhdistystä ja johti 1920-luvulla Käpylän raviradan rakennustöitä. Hän osallistui myös itse vuosien 1929 ja 1931 kuninkuuskilpailuihin oriilla Kasper.

Långin mukaan on nimetty Malmilla ja Pukinmäessä virtaava Longinoja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kuolleita.  *Helsingin Sanomat*, 23.9.1936, s. 8. Kansalliskirjasto. Viitattu 8.3.2022.
2. ↑  Aalto, Jouni (toim.): *Kaikkien aikojen Kuninkuusravit*, s. 110, 112. Espoo: Suomen Hevosurheilulehti, 2006. ISBN 951-95441-9-4.
3. ↑  Kuulin radiosta Långin ojasta. Nyt kiinostuin mistä tämä nimi tulee? *Kysy kirjastonhoitajalta*.  1.4.2010. Kirjastot.fi. Viitattu 8.3.2022.
**Meimi Sevander** (ven. Мейми Оскаровна (Осиповна) Сева́ндер, *Meimi Oskarovna (Osipovna) Sevander*, engl. *Mayme Sevander*; 23. heinäkuuta 1923 Brule, Wisconsin – 22. huhtikuuta 2003 Uumaja) oli petroskoilainen opettaja ja kirjailija.

Syntyperältään amerikansuomalaisen Meimi Sevanderin perhe muutti Neuvostoliittoon vuonna 1934. Hänen isänsä Oscar Corgan menehtyi Stalinin vainoissa vuonna 1937.. Meimi valmistui vuonna 1948 Karjalais-suomalaisen SNT:n ja vuonna 1953 Leningradin pedagogisesta instituutista englannin kielen opettajaksi. Hän työskenteli opettajana aluksi koulussa ja vuosina 1955–1989 Karjalan pedagogisessa instituutissa. Vuosina 1962–1972 hän toimi instituutin englannin kielen laitoksen johtajana ja vuosina 1965–1967 ja 1972–1985 vieraiden kielten tiedekunnan dekaanina. Vuonna 1970 Sevander sai dosentin arvon. Hän on laatinut suomen kielen aapisen ja oppikirjan sekä englannin kielen didaktisia apuneuvoja.

Sevander toimi aktiivisesti Neuvostoliitto–Suomi-ystävyysseurassa sekä Petroskoin ystävyyskaupunkitoiminnassa varsinkin Duluthin kaupungin kanssa. Vuonna 1992 hän muutti asumaan Wisconsiniin. Hän on kirjoittanut useita Neuvostoliittoon muuttaneiden amerikansuomalaisten kohtaloita käsitteleviä teoksia. Hänen puolisonsa oli Kuuno Sevanderin poika Milton.

Teoksia
-------

* & Laurie Hertzel: *They took my father: a story of idealism and betrayal*. Duluth, Minn.: Pfeifer-Hamilton, 1992?
* *Red exodus: Finnish-American emigration to Russia*. S.l.: OSCAT, 1993.
* *Of Soviet bondage: sequel to "Red exodus"*. Duluth, Minn.: OSCAT: Brooks Anderson, distr. cop. 1996.
* *Vaeltajat*. Turku: Siirtolaisuusinstituutti, 2000.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Karelija: entsiklopedija, tom 3*, s. 69. Petrozavodsk: Petropress, 2011. ISBN 978-5-8430-0127-8.
2. ↑  Star Tribune obituaries: Mayme Sevander, historian of Midwestern Finns in U.S.S.R. *startribune.com*. Viitattu 13.8.2012. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Honkanen, Kaarina: Neljä sukupolvea Sevandereita (Archive.org Julkaisija = Sisuradio) *sverigesradio.se*.  20.3.2008.  Arkistoitu 18.8.2016. Viitattu 1.8.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
**Unterlangenegg** on kunta Sveitsissä Thunin hallintoalueella Bernin kantonissa. Kunnan pinta-ala on 6,8 neliökilometriä, ja vuonna 2020 siellä arvioitiin olevan 1 018 asukasta.

Historia
--------

Unterlangenegg mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1308 nimellä *Langonegg*. 

Keskiajalla maa ja hajallaan olevat osat olivat osa *Herrschaft* ja Heimbergia*selvennä*. 1200-luvulla Kyburgin kreivit omistivat *Herrschaftin*. 11. marraskuuta 1382 Kyburgin Rudolf II yritti epäonnistunutta hyökkäystä Solothurniin. Burgdorferkrieg oli Sveitsin vanha valaliitto. Sodan aikana Bern valloitti monet Kyburgin maista ja pakotti heidät tekemään epäedullisen rauhan. Osana rauhansopimusta Bern osti vuonna 1384 Heimbergin maat, mukaan lukien Unterlangenegg. Se määrättiin Bernin Steffisburgin Thunin piirikuntaan.

Kunta oli alun perin osa Steffisburgin seurakuntaa. 1700-luvulla anabaptistit alkoivat asettua Zulgin laaksoon. Heidän uskonsa uhkasi sveitsiläistä reformoidun Bernin uskoa, joten vuonna 1693 he rakensivat suuren seurakunnan kirkon Schwarzeneggin kylään joka levittäytyi yli laakson.  Kirkko auttoi Schwarzeneggia kasvamaan paikalliseksi keskukseksi, mutta siitä ei koskaan tullut kuntaa, ja nykyään se on jaettu Unterlangenegg ja Oberlangenegg kesken.

Väestö
------

Unterlangeneggissa oli vuonna 2019 1 008 asukasta. Vuonna 2000 väestöstä suurin osa (908 tai 98,0%) puhui äidinkielenään saksaa; lisäksi puhuttiin serbokroaattia, arabiaa, ranskaa ja italiaa.

Lähteet
-------

* Unterlangenegg kunnalinen kotisivu Viitattu 15.5.2021

### Viitteet

1. ↑  Switzerland: Bern citypopulation.de. Viitattu 17.3.2021.
Thomas Edwin Mostyn ateljeessaan.
Thomas Edwin Mostyn: Silver and Gold, maalattu vuonna 1918.
Thomas Edwin Mostyn: Turhamaisuus, maalattu vuonna 1904.
**Thomas Edwin Mostyn**  (1864 Liverpool - 1930 Manchester) oli englantilainen taidemaalari. Hänet tunnetaan suuren yleisön parissa erityisesti hänen romanttisista puutarhamaalauksistaan, mutta hänen tyylinsä on niin monipuolinen, että on välillä vaikeaa uskoa, että sama tekijä on luonut kaikki teokset.

Elämäkertaa
-----------

Mostyn syntyi Liverpoolissa, mutta varttui Manchesterissa. Hän opiskeli Manchesterin taideakatemiassa ja piti ensimmäisen näyttelynsä vuonna kotikaupungissaan vuonna 1880. Royal Art Academyssä hänen töitään oli esillä ensikertaa vuonna 1893. 

Ensimmäisillä töillään Mostyn halusi kiinnittää yleisön huomion työväenluokan heikkoon asemaan. Tähän hän oli saanut vaikutteita opettajaltaan Sir Hubert von Herkominilta. 1890-luvulla hän siirtyi maalaamaan uskonnollisia aiheita. Hän sai töistään hyvää palautetta, sanottiin että hän harvoja nykyaikaisia maalareita, jotka maalaavat uskonnollisia aiheita vilpittömästi. 

1910-luvulla Mostynin tyyli alkoi muuttua. Hän alkoi maalata ihmisiä hienoissa puutarhoissa, mikä ennakoi hänen tulevia puutarhamaalauksiaan. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Mostyn muutti Devoniin, missä hän alkoi maalata puutarhamaalauksiaan, joista hänet tunnetaan nykyään parhaiten. Näissä töissä hän on hylännyt realismin, luonto ja rakennukset on idealisoitu ja kuvissa on vahva luonnon voiman tuntu. Väriä hän käytti useita kerroksia ja ne olivat kirkkaita. Hän levitti ne kankaalle palettiveitsellään.

Mostyn kieltäytyi noudattamasta aikansa ajatussuuntauksia ja muoteja. Hän ei halunnut asettaa itseään mihinkään tiettyyn muottiin tai valitsemaan suosittuja ja muodikkaita aiheita. Hänen mukaansa jokainen hetki oli ainutlaatuinen ja jos sen maalaa, se tulee tehdä yksilöllisesti. 

1920-luvulla Mostyn piti useita omia näyttelyitä. Hän jatkoi oman tyylinsä etsimistä kuolemaansa saakka. Elämänsä loppupuolella Mostyn oli Royal Cambrian Academyn, Royal West of Englandin ja Royal Institute of Painters in Oil-Coloursin jäsen. Hänen töitään oli esillä Pariisin salongissa sekä Pittsburgissa. 

Mostynin taideteosten hinnat ovat viime aikoina vaihdelleet paljon. Vuonna 1998 hänen työstään maksettiin huutokaupassa 63 059 Yhdysvaltain dollaria, mutta huomattavasti pienempiäkin summia on maksettu.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. 1 2 3 4 5

Aiheesta muualla
----------------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |