recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Suomen Muinaismuistoyhdistys** on alansa tieteellistä julkaisu- ja valistustoimintaa harjoittava yhdistys. Sääntöjensä mukaan sen tarkoitus on "edistää Suomen maan ja kansan sekä Suomen suvun ja sen asuma-alueiden [...] muinaisuutta valaisevia muinaistieteellisiä, kansatieteellisiä, taidehistoriallisia ja kulttuurihistoriallisia tutkimuksia, levittää tietoja oman maan muinaisjäännöksistä ja osaltaan vaikuttaa niiden suojelemiseen sekä herättää ja pitää vireillä kansan harrastusta muinaismuistoihinsa."

Vuonna 1870 perustettiin Suomen Muinaismuisto-Yhtiö, ja alkujaan sen tavoitteena oli luoda edellytykset antikvaaristen muistomerkkien suojelulle ja muinaistutkimuksen käynnistämiselle sekä herättää kansan kiinnostus muinaismuistoja kohtaan. Yhdistyksen perustamisen aloitteentekijä oli J. R. Aspelin, ja kaikki sen 22 perustajajäsentä olivat alle 30-vuotiaita. Ensimmäiseksi puheenjohtajaksi kutsuttiin kirjailija Zachris Topelius, jonka katsottiin antavan yhdistykselle tarvittavaa arvovaltaa.

Perustajat murehtivat Suomen vanhojen linnojen ja kirkkojen huonoa kuntoa, ja yhdistyksellä oli merkittävä vaikutus lainsäädännön kehittämisessä ja hallinnon luomisessa. Ensimmäiseksi valtionarkeologiksi valittiin yhdistyksen sihteerinä toiminut J. R. Aspelin.

Vuosina 1871–1901 yhdistys järjesti kahdeksan Suomen eri alueille suuntautunutta taidehistoriallista retkikuntaa, joilla rekisteröitiin taiteellisesti ja taidehistoriallisesti arvokasta ja mielenkiintoista aineistoa. Retkikuntiin kuului piirtäjinä nuoria taiteilijoita ja arkkitehteja, ja niitä johti useimmiten Emil Nervander. Tuloksena oli yli 3 000 piirrosta, akvarellia ja valokuvaa kirkoista, linnanraunioista, kartanoista ja esineistä. Viimeinen retkikunta käytti enimmäkseen kameraa. Retkikuntien työn tuloksia säilytetään Kansallismuseossa.

Muinaistieteellisen toimikunnan perustamisen jälkeen Muinaismuistoyhdistyksen tehtäviksi jäivät erityisesti tieteellinen julkaisutoiminta ja valistustoiminta.

Yhdistyksen puheenjohtajat
--------------------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Zachris Topelius 1870–1875, 1878–1879
* Wilhelm Lagus 1875–1878
* K. E. F. Ignatius 1879–1885
* J. R. Aspelin 1885–1915
* Hjalmar Appelgren-Kivalo 1915, 1918–1919
* Theodor Schwindt 1916–1917
* Axel Olai Heikel 1917–1918
* Alfred Hackman 1919–1920
* Juhani Rinne 1920–1921
 | * Kustavi Grotenfelt 1921–1922
* U. T. Sirelius 1922–1923, 1924–1929
* Julius Ailio 1923–1924
* Björn Cederhvarf 1929–1930
* A. M. Tallgren 1930–1942
* Aarne Äyräpää 1942–1945
* Kustaa Vilkuna 1945–1962
* Ella Kivikoski 1962–1968
* Lars Pettersson 1968–1973
 | * Carl Fredrik Meinander 1973–1976
* Henrik Lilius 1977–1984
* Juhani U. E. Lehtonen 1984–1991
* Torsten Edgren 1991–1998
* Teppo Korhonen 1998–2004
* Helena Edgren 2004–2010
* Mika Lavento 2010–2016
* Pia Olsson 2016–2021
* Elina Räsänen 2021–
 |

Lähde

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen muinaismuistoyhdistys ry:n säännöt Muinaismuistoyhdistys.  Arkistoitu 18.1.2015. Viitattu 18.1.2015.
2. 1 2 3 4  Historia: Puheenjohtajat Muinaismuistoyhdistys.  Arkistoitu 18.1.2015. Viitattu 18.1.2015.
3. ↑  Yhdistyksen entiset toimihenkilöt Suomen muinaismuistoyhdistys. Viitattu 19.2.2022.
**Ho Iat-seng** (kiin.: 賀一誠; Jyutping: *Ho6 Jat1-sing4*; s. 12. kesäkuuta 1957, Portugalin Macao) on macaolainen poliitikko, joka on toiminut Macaon hallintojohtajana vuodesta 2019 lähtien.

Tausta ja yksityiselämä
-----------------------

Hon suku on alkujaan Zhejiangista. Ho on syntyjään macaolainen, mutta on opiskellut Zhejiangin yliopistossa, Manner-Kiinan puolella, josta hän valmistui sähköinsinööriksi vuonna 1992. Lisäksi hän on opiskellut taloustiedettä. Hänen isänsä, Ho Tin, on tunnettu macaolainen teollisuusvaikuttaja.

Poliittinen ura
---------------

Ho valittiin vuoden 2009 vaaleissa Macaon lainsäädäntöneuvoston; samana vuonna hänet valittiin sen varapuhemieheksi. Vuonna 2013 hänet valittiin lainsäädäntöneuvoston puhemieheksi. Vuosina 2001–2019 hän toimi myös Kiinan kansankongressin pysyvän komitean jäsenenä.

Asettuessaan ehdolle kaupungin hallintojohtajaksi Hota pidettiin vahvimpana ehdokkaana. Hän sanoi pyrkivänsä monipuolistamaan Macaon uhkapelaamiseen nojaavaa taloutta, mikäli tulee valituksi. Ho valittiin Macaon hallintojohtajaksi 25. elokuuta 2019 pidetyssä vaalissa; aiemmin samana vuonna hän oli eronnut viroistaan lainsäädäntöneuvostossa ja kansankongressissa. Kiinan pääministeri Li Keqiang nimitti hänet virkaansa 4. syyskuuta, ja virallisesti hän aloitti virassa 20. joulukuuta.

Ho on sanonut, että Macao on hyvä esimerkkitapaus Kiinan jälleenyhdistymisestä, ja että kaupungissa on otolliset valmiudet kehittää yksi maa, kaksi järjestelmää -politiikkaa. Näillä viitataan siihen, että Macaolla ei ole niin paljon demokratiaa vaativia mielenosoituksia kuin Hongkongissa, minkä vuoksi Kiina katsoo Macaon olevan ns. mallierityishallintoalue.

Lähteet
-------

1. ↑  告示 AVISO [Macaon lainsäädäntöneuvostovaalien 2009 ehdokaslista] (PDF) (sivu 62)  15. heinäkuuta 2009. Macaon hallitus.  Arkistoitu 6.8.2009. Viitattu 26. joulukuuta 2021. (kiinaksi) (portugaliksi)
2. 1 2  Jeff Pao: Industrialist Ho Iat-seng eyes top Macau post *Asia Times*.  18.6.2019. Viitattu 26.12.2021. (englanniksi)
3. ↑  Ho Iat Seng  2021. Portal do Governo da RAE de Macau. Viitattu 26.12.2021. (portugaliksi)
4. 1 2  賀一誠 Macaon hallitus. Viitattu 26. joulukuuta 2021. (kiinaksi)
5. ↑  Exclusive: Protest-free Macau to win financial policy rewards from China *Reuters*.  12.12.2019. Viitattu 26.12.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Erilaisia "Hullunkuriset perheet" -pelin pelinkortteja eri aikakausilta
**Hullunkuriset perheet** (engl. Happy Families) on korttipeli, jossa pyritään keräämään neljän samanarvoisen kortin nippuja. Peliä voidaan pelata myös Musta Pekka-pelikorteilla tai tavanomaisella korttipakalla.

Suomessa peliä markkinoitiin jo vuonna 1907. Poika Vesanto on kuvittanut version korteista. *Hullunkuriset perheet* -pelikortteja on myynyt muun muassa Tactic.

Aki Månsson on tehnyt pelistä version *Ei niin hullunkuriset perheet.* Pelistä on tehty myös versio "Tavalliset perheet", jossa on moninaisia perheitä.

Peli-idea
---------

Pelissä on kaksi tai enemmän pelaajia. Kortit jaetaan pelaajille tasan. Pelin tavoitteena on kerätä neljän samanarvoisen kortin nippuja (perheitä), ja pelin voittaa eniten nippuja (perheitä) kerännyt. 

Pelaajat pyytävät vuorotellen jotain tiettyä korttia toiselta palaajalta täydentääkseen omaa nippuaan. Jos pyydetty kortti löytyy pelaajalta, pyytäjä saa sen. Pyytäjä jatkaa kunnes pyydettyä korttia ei löydy – tällöin vuoro siirtyy eteenpäin. Kun pelaajalla on kokonainen nippu kädessään, hän laittaa nipun eteensä.

Lähteet
-------

1. ↑  Mikko Saari: Korttipeliopas; e-kirjan sivu 187; Painava sana Oy
2. 1 2  Hullunkuriset perheet; Korttipeliopas.fi
3. ↑  Osuuskunnan paperikaupan mainos.  *Suur-Savo*, 13.12.1907, nro 143, s. 4. Kansalliskirjasto. Viitattu 24.9.2016.
4. ↑  Poika Vesanto – tuntematon taituri; Taidelaari.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Hullunkuriset perheet; Tactic.fi
6. ↑  Aki Månsson, CV
7. ↑  Sateenkaariperheet päivähoidossa ja koulussa, sivu 18; Sateenkaariperheet.fi (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Hullunkurisia perheitä; Lelumuseo hevosenkenkä (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kysy.fi: Osaatteko kertoa mitään Mustapekka-pelin historiasta? (Arkistoitu – Internet Archive)
**Keski-Suomen viestipataljoona** (lyhenne KSVP) on ollut Suomen puolustusvoimien viestijoukkojen koulutusjoukko-osasto Keuruun varuskunnassa, missä toimi samanaikaisesti myös Keski-Suomen pioneeripataljoona. Keski-Suomen viestipataljoona muodostui 1976, kun alkujaan Hämeenlinnan varuskunnassa toiminut 4. erillinen viestikomppania ja Keuruulle perustettu 5. erillinen viestikomppania yhdistettiin. Vuodesta 1992 KSVP ja pioneeripataljoona muodostivat Keski-Suomen rykmentin.

Vuodesta 1961 Kouvolassa ja 1979 Mikkelissä toimineen 3. erillisen viestikomppanian toiminnot siirrettiin myös Keski-Suomen Viestipataljoonaan sen toiminnan lakattua 1997.

Keski-Suomen viestipataljoonassa koulutettiin sotilaita radiosähkötykseen, radiolinkkeihin sekä puhelinjärjestelmiin liittyen. Alan aliupseerikoulutus toteutettiin Riihimäellä ja upseerikoulutus Haminassa.

Siirryttäessä maanpuolustusalueisiin siirrettiin Keski-Suomen viestipataljoona Karjalan prikaatin osaksi 1. heinäkuuta 1998, ja sen nimi muutettiin Itä-Suomen viestipataljoonaksi.

Suomen puolustusvoimien rauhanajan viestijoukot toisen maailmansodan jälkeen
**1. Erillinen Viestikomppania** (1952 Riihimäki, 1953 Oulu) | **2. Erillinen Viestikomppania** (1952 Riihimäki, 1961 4. Erillinen Viestikomppania Riihimäki) | **2. Erillinen Viestikomppania (uusi)** (1961 Riihimäki, 1963–1994 Turku) | **3. Erillinen Viestikomppania** (1961 Kouvola, 1979–1997 Mikkeli) | **4. Erillinen Viestikomppania** (Hämeenlinna, 1976 Keuruu Keski-Suomen Viestipataljoona) | **5. Erillinen Viestikomppania** (Keuruu, 1976 Keski-Suomen Viestipataljoona) | **Etelä-Suomen Viestipataljoona** (1985 Riihimäki) | **Ilmavoimien Viestipataljoona** | **Itä-Suomen Viestipataljoona** (1988) Valkeala, 1976–1988 Keski-Suomen Viestipataljoona) | **Keski-Suomen Viestipataljoona** (1976 Keuruu, 1998 Valkeala Itä-Suomen Viestipataljoona | **Panssariprikaatin Viestikomppania** (1967 Hämeenlinna) | **Panssariprikaatin Viestipataljoona** (1988 Hämeenlinna) | **Pohjois-Suomen Viestipataljoona (1989 Oulu, Kajaani)**| **Reserviupseerikoulun viestikomppania** (Hamina) | **Sähköteknillinen koulu** (1948, Riihimäki) | **Viesti- ja Sähkötekninen Koulu** (2003, Riihimäki, **Viestikoulu**, 2009 Riihimäki), | **Viestikoulu** (1976, Riihimäki) | **Viestirykmentti**
Mme. d'Esperance (1909) 
Kuvasarja Mme. d'Esperancen materialisoimasta hengestä. (1909)
**Madame d'Esperance** (oikealta nimeltään **Elizabeth Jane Puttock**, 20. marraskuuta 1848 – 20. heinäkuuta 1919) oli englantilainen spiritisti ja meedio. Hänet tunnustettiin laajasti huijariksi.

Elämä
-----

Elisabeth Puttock syntyi vuonna 1848 merimies George Puttockille ja tämän vaimolleen Elizabeth Jane Toveylle. Elisabeth väitti kasvaessaan asuneensa kummitus-talossa, jossa hän alkoi ensimmäisen kerran näkemään ilmestyksiä ja näkyjä.

Vierailu Suomessa
-----------------

Mme. d'Esperance vieraili Suomessa loppuvuodesta 1893. Hän järjesti Helsingissä kaksitoista seanssia. Kaikki näistä olivat yksityisiä ja vain pienelle spiritualismista "aidosti" kiinnostuneille avoimia. Osallistujat istuivat seanssien ajan pimeässä, piirissä ja lauloivat hiljaa virsiä henkien materialisaatiota helpottaakseen. Seanssisarjan päätteeksi nousi kohu, sillä Mme. d'Esperancen kerrotaan dematerialisoinneen oman alaruumiinsa niin että vain hänen vatsansa ja päänsä olivat enää näkyvillä.

Kirjallisuutta
--------------

* Marjo Kaartinen: *Spiritistinen Istunto* (SKS 2020)
* Parapsykologian instituutti: Mme. d'Esperance - Osittaisen katoamisen tapaus - parapsykologian juuret 1800-luvulla

Lähteet
-------

* Kaartinen, Marjo (2020): *Spiritistinen istunto*. (ISBN 978-951-858-131-7. ISSN 2323-7392.)
* Mahlamäki, Tiina ja Kokkinen Nina (2020): Moderni Esoteerisuus ja Okkultismi Suomessa
**Demokritoksen ja Epikuroksen luonnonfilosofian ero** (saks. *Differenz der demokritischen und epikureischen Naturphilosophie*) on Karl Marxin väitöskirja, joka valmistui vuonna 1841. Marx vertailee siinä teoksen nimen mukaisesti kahden antiikin kreikkalaisen filosofin, Demokritoksen ja Epikuroksen, luonnonfilosofisia näkemyksiä. Tarkastelun kohteena on erityisesti atomioppi.

Väitöskirja koostuu kahdesta osasta. Ensimmäinen osa käsittelee Demokritoksen ja Epikuroksen näkemysten välisiä suhteita yleisellä tasolla. Johdannossa Marx esittää erääksi kysymykseksi sen, miksi Aristoteleen jälkeiset koulukunnat, erityisesti epikurolaisuus ja stoalaisuus, palasivat monessa suhteessa varhaisempaan filosofiaan: luonnonfilosofiassa esisokraattiselle pohjalle (epikurolaiset Demokritoksen ja stoalaiset Herakleitoksen ajatuksiin), ja etiikassa sokraattisiin kouluihin (kyreneläiseen ja kyyniseen filosofiaan, vastaavasti).

Toinen osa puolestaan käsittelee yksityiskohtaisempia kysymyksiä, joita ovat muun muassa kysymykset atomien deklinaatiosta ja ominaisuuksista, käsitteet *atomoi arkhai* ja *atoma stoikheia*, aika, sekä meteorit.

Eräänä keskeisenä lähteenään Marx on käyttänyt Diogenes Laertioksen teosta *Merkittävien filosofien elämät ja opit*; muita lähteitä ovat muun muassa Plutarkhos (esim. teos *Epikuroksen mukaan on mahdotonta elää edes mukavasti*), Lucretius (teos *Maailmankaikkeudesta*) ja Cicero (teos *Jumalten luonteesta*).

Lähteet
-------

1. ↑  Marx, Karl: Diogenes Laertius, Book Ten *Notebooks on Epicurean Philosophy: First Notebook*.
2. ↑  Marx, Karl: Plutarch, That Epicurus actually makes a Pleasant Life Impossible *Notebooks on Epicurean Philosophy: Third Notebook*.
3. ↑  Marx, Karl: Lucretius, On the Nature of Things *Notebooks on Epicurean Philosohy: Sixth Notebook*.
4. ↑  Marx, Karl: Cicero, On the Nature of the Gods *Notebooks on Epicurean Philosophy: Seventh Notebook*.

Kirjallisuutta
--------------

* Marx, Karl: *Demokritoksen ja Epikuroksen luonnonfilosofian ero*. Suomennos, johdantoluku ja selitykset: Jukka Heiskanen. SoPhi 97. Jyväskylä, Helsinki: Minerva, Jyväskylän yliopisto, Karl Marx -seura, 2005. ISBN 952-5591-02-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Marx, Karl: *The Difference Between the Democritean and Epicurean Philosophy of Nature* Karl Marx Internet Archive. (englanniksi)
* Nemo, Santeri: Tuhotun luonnon luonto ja sattuman kauppa. *Kritiikki* 3/2010.
* Uusi Karl Marx -suomennos. Jyväskylän yliopisto 2005.
**Francisco "Chico" de Paula Cândido Xavier** (2. huhtikuuta 1910 – 30. kesäkuuta 2002) oli brasilialainen meedio. Hän tuli tunnetuksi muun muassa automaattikirjoituksesta. Hän esimerkiksi kirjoitti lukuisia runoja, jotka hänen sanotaan ottaneen vastaan kuolleilta brasilialaisilta runoilijoilta. Hän myös ennakoi kuolevansa juhlapäivänä. Lopulta hän kuolikin sydänvaivoihin samana päivänä, kun Brasilian jalkapallomaajoukkue voitti maailmanmestaruuden. 

Minasgeraisilainen Xavier näki lapsena näkyjä ja kuuli ääniä. Hänen ajateltiin olevan paholaisen riivaama, ja papin apua kokeiltiinkin. Yliluonnolliset kokemukset kuitenkin jatkuivat. Xavier alkoi tutkia Allan Kardec’n opetuksia ja päätti omistaa elämänsä työlle meediona. Hän kirjoitti lukuisia teoksia. Enemmistö niistä käsittelee hengellisiä aiheita, mutta Xavier julkaisi myös muita teoksia, jotka hänen on väitetty saaneen henkimaailmasta. Kirjoja on myyty arvioidut 50 miljoonaa kappaletta.

Xavier nousi keskeiseksi hahmoksi maansa laajoissa spiritistisissä piireissä. Hänen henkioppaansa nimi oli Emmanuel. Arvostelijat pitivät häntä epileptikkona, mutta hänen lääkärinsä kiisti väitteen. Vuonna 1979 Xavierin väitettiin saaneen yliluonnollisin keinoin todistuksen murhan uhrilta. Todistus hyväksyttiin oikeudessa, ja sen pohjalta alun perin murhaajana pidetty henkilö vapautettiin.

Lähteet
-------

* Obituary: Chico Xavier. *The Guardian*. (englanniksi)
* Chico Xavier, the pope of Spiritism. *Brazzil.com*. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Martha Mendonça: Chico Xavier e a alma do Brasil *Época Magazine*.  26.2.2010.  Arkistoitu 3.11.2012. Viitattu 31.8.2022. (portugaliksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Chico Xavier** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
"Sahafunktion" (sininen käyrä) Fourier’n sarja (punainen käyrä) muodostaa sitä tarkemman approksimaation itse funktiosta, mitä useampi termi otetaan huomioon. Tässä on kuvattu sarjakehitelmän viiden ensimmäisen termin muodostamat osasummat. Itse sarja on täsmälleen identtinen kuvattavan funktion kanssa, jos funktio on riittävän sileä. Kohtiin, jotka eivät täytä sileysvaatimuksia, jää aina Gibbs-ilmiöksi kutsuttua pientä oskillaatiota. Esimerkiksi kuvan funktion epäjatkuvuuskohdat ovat tällaisia pisteitä.
**Fourier’n sarja** on tapa esittää jaksollinen funktio trigonometristen sini- ja kosinifunktioiden avulla äärettömänä summana eli sarjakehitelmänä. Ranskalainen matemaatikko ja fyysikko Joseph Fourier kehitti sarjat tutkiessaan lämmönjohtumisen teoriaa 1800-luvun alkupuolella.

Fourier’n sarja on määritelty Eulerin lausetta hyväksikäyttäen kompleksilukujen eksponenttifunktion avulla:

f(x)=\sum \_{{n=-\infty }}^{{\infty }}F\_{n}\,e^{{inx}}.
Missä *Fn* on Fourier’n kerroin. Kerroin saadaan vastaavasta funktiosta *f(x)* integroimalla:

F\_{n}={\frac {1}{2\pi }}\int \_{{-\pi }}^{\pi }f(x)\,e^{{-inx}}\,dx.
Joskus Fourier’n sarja on annettu suoraan trigonometrisina funktioina. Merkintä on pidempi, mutta se saattaa olla joskus havainnollisempi.

f(t)={\frac {a\_{0}}{2}}+\sum \_{{n=1}}^{{\infty }}a\_{n}\cos(n\omega t)+\sum \_{{n=1}}^{{\infty }}b\_{n}\sin(n\omega t),\;\omega ={\frac {2\pi }{T}}.
Tässä esiintyvät kertoimet *an* ja *bn* saadaan integraaleista:

a\_{n}={\frac {2}{T}}\int \_{{d}}^{{d+T}}f(t)\cos(n\omega t)dt\; ja
b\_{n}={\frac {2}{T}}\int \_{{d}}^{{d+T}}f(t)\sin(n\omega t)dt
Kertoimia a\_{n} kutsutaan sarjan parillisiksi ja b\_{n} parittomiksi kertoimiksi. Nimitys tulee siitä, että *parillisilla funktioilla* (joilla f(-x)=f(x)\,) ainoastaan kertoimet a\_{n}\neq 0, kun taas *parittomilla funktioilla* (joilla vastaavasti f(-x)=-f(x)\,) vain kertoimet b\_{n}\neq 0. Parilliset ja parittomat funktiot ovat kuvaajiltaan symmetrisiä tai antisymmetrisiä y-akselin suhteen eikä nimityksellä ole suoraa yhteyttä esimerkiksi lukujen parillisuuteen.

Fourier’n sarjoja esiintyy fysiikassa erittäin monenlaisissa yhteyksissä. Niitä käytetään apuna esimerkiksi röntgenkristallografiassa, optiikassa, akustiikassa, kvanttikenttäteoriassa ja signaalinkäsittelyssä. Myös eräiden osittaisdifferentiaaliyhtälöiden ratkaisut ovat Fourier’n sarjoja. Fourier’n sarjan kaltaisia sarjoja voidaan rakentaa sinin ja kosinin johdannaisten lisäksi myös muiden ortogonaalisten funktiojoukkojen avulla.

Katso myös
----------

* Fourier’n muunnos

Lähteet
-------

1. ↑  Adams, Robert A.: "9.9", *Calculus: A Complete Course*, s. 529. Pearson: Adisson Wesley, 6. painos.
2. ↑  Adams, Robert A.: "9.9", *Calculus: A Complete Course*, s. 530. Pearson: Adisson Wesley, 6. painos.

Kirjallisuutta
--------------

* Oppenheim, Alan V.; Willsky Alan S.; with Nawab, Syed Hamid: *Signals and Systems*, s. 1–957. Prentice-Hall Signal Processing Series, 1997 (1983). ISBN 0-13-651175-9.
Henrik IV luovuttaa vallan pojalleen Henrik V:lle.
**Henrik V** (11. elokuuta 1086 – 23. toukokuuta 1125) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari 1111–1125. Hän pakotti isänsä Henrik IV:n luopumaan vallasta ja varmisti valintansa kuninkaaksi. Hänet kruunattiin keisariksi vuonna 1111.

Vaikka paavi aluksi tuki Henrikin valtaanpääsyä, tämä jatkoi investituurariitaa paavia vastaan. Henrik miehitti Italian kahdesti (vuosina 1110 ja 1116) ja asetti vuonna 1118 vastapaaviksi Gregorius VIII:n. Henrik onnistui lopulta turvaamaan kompromissin (Wormsin konkordaatti, 1122), jonka mukaan paavi antoi piispoille näiden hengellisen ja keisari maallisen vallan.

Vuonna 1114 Henrik V nai nuoren Matildan, Englannin kuninkaan Henrik I:n tyttären. Avioliitossa ei syntynyt lapsia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Henry V *Encyclopædia Britannica*.  2017. Encyclopædia Britannica, Inc. Viitattu 20.7.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Henrik V** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Henrik IV** | **Pyhän saksalais-roomalaisen valtakunnan hallitsija** 1111–1125 | Seuraaja:**Lothar II Saksilainen** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Kreikka
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Deutsche Biographie
* Trove

 |

 |
The Onionin Broadwayn toimitus
**The Onion** on yhdysvaltalainen, 1988 perustettu uutisorganisaatio, joka käsittelee ajankohtaisia uutisia ja teemoja satiirin kautta. Uutisoidut tapahtumat voivat olla sekä todellisia että fiktiivisiä.

The Onion on julkaissut vuodesta 1996 lähtien "uutissivustoa" *Onion News Network*, joka käsittelee satiirina kansainvälisiä, kansallisia ja paikallisia uutisia. Uutissatiiria levitetään myös oman Youtube-kanavan kautta. The Onion oli alun perin painettu viikkolehti, jota alettiin julkaista 1988. Lehden levikki oli jopa 400 000 kpl. 
Painetun lehden toimittaminen loppui vuonna 2013.

The Onion kuuluu G/O Media -ryhmään, joka julkaisee mm. myös Gizmodo, Kotaku, Jalopnik, Deadspin, Jezebel, The Root, The A.V. Club, The Takeout, The Inventory ja Quartz -sivustoja.

Fakta ja fiktio sekoittuvat
---------------------------

The Onion tuottaa uutissatiirinsa usein todentuntuisina ja todenmukaisissa ympäristöissä. Kymmenet uutistuottajat ympäri maailman ovatkin erehtyneet julkaisemaan tai siteeraamaan The Onionin fiktiivisiä uutisia todellisina.  

Vuonna 2012 The Onion valitsi Kim Jong-unin seksikkäimmäksi elossa olevaksi mieheksi.
Kiinan kommunistisen puolueen virallinen äänenkannattaja Kansan päivälehti julkaisi uutisen omalla englanninkielisellä sivustollaan ja lisäsi siihen 55 valokuvan slideshow'n Kimistä.

Lähteet
-------

1. ↑  Rob Gourse: The Onion: An interview with 'America's Finest News Source' *Wikinews*.  25.11.2007. Viitattu 23.12.2011. (englanniksi)
2. ↑  Steve Johnson: Blooming Onion *Chicago Tribune*.  10.1.2011. Viitattu 23.12.2011. (englanniksi)
3. ↑  Harry McGracken: Onion Sports Network *The Times*.  16.8.2011.  Arkistoitu 23.12.2011. Viitattu 23.12.2011. (englanniksi)
4. ↑
5. ↑  Liesl Schillinger: Award-Winning Local Journalists Reflect Own Self-Hatred Back on Nightmarish World\* *Wired*.  2004. Viitattu 23.12.2011. (englanniksi)
6. ↑  Jon Bershad: FoxNation.com Reposts Anti-Obama Article From The Onion, Doesn’t Mention It’s A Joke *MediaIte*.  26.11.2011. Viitattu 23.12.2011. (englanniksi)
7. ↑  Joe Pompeo | The Cutline: New York Times falls for Onion spoof *Yahoo News*.  25.4.2011. Viitattu 23.12.2011. (englanniksi)
8. ↑  Kim Jong-Un Named The Onion's Sexiest Man Alive For 2012 [UPDATE] *The Onion*.  14.11.2012. Viitattu 15.5.2023. (englanniksi)
9. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* The Onion -uutissivut
* Virallinen Youtube-kanava
**Seitsemännessä taivaassa** (suomeksi myös **Taivaan tähden**, *For Heaven’s Sake*) on vuonna 1926 valmistunut yhdysvaltalainen mykkäelokuva, jonka ohjasi Sam Taylor. Pääosissa olivat Harold Lloyd ja Jobyna Ralston. Elokuva on yksi Lloydin tuottoisimmista ja *Seitsemännessä taivaassa* on mykkäelokuvien kulta-ajan kahdenneksitoista menestyksekkäin elokuva.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
J. Harold Manners on miljonääri ja naistenmies, joka sattumalta joutuu köyhien asuttamaan kaupunginosaan. Siellä hän tietämättään tulee antaneeksi eräälle miehelle tarpeeksi rahaa, ja mies aloittaa uskonnollisen lähetystyön. Kun Manners kuulee, että hänen nimissään on aloitettu lähetystyö, hän päättää mennä miehen luo ja vaatia nimensä vetämistä pois. Manners kun ei usko olevansa mitenkään osallisena koko touhussa. Kuitenkin paikan päällä hän ihastuu Hope-nimiseen tyttöön, joka työskentelee Veli Paulin lähetysasemalla. Saadakseen Hopen huomion itseensä Manners lähtee kaupungille, mutta lopputuloksena saa peräänsä vihaisen väkijoukon.

Lopulta Manners voittaa tytön luottamuksen ja menee naimisiin hänen kanssaan. Kuitenkaan kaikki Mannersin ystävät eivät katso hyvällä hänen rakastumistaan köyhään tyttöön.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Harold Lloyd  | … |  J. Harold Manners
  |
|  Jobyna Ralston  | … |  Hope
  |
|  Noah Young  | … |  kovanaama
  |
|  Jim Mason  | … |  gangsteri
  |
|  Paul Weigel  | … |  Veli Paul 
  |
|  Robert Dudley  | … |  Mannersin sihteeri
  |
|  Oscar Smith  | … |  Mannersin autonkuljettaja
  |
|  Dick Rush  | … |  poliisi
  |

Aiheesta muualla
----------------

* Mykkäelokuvasivusto
**Plus-miinus-tilastolla** (+/−) tarkoitetaan jääkiekossa tehtyjen ja päästettyjen maalien erotusta pelaajan ollessa kentällä.

Jos pelaaja on kentällä, kun joku oman joukkueen jäsenistä tekee maalin, pelaajan plus–miinus-luku nousee yhdellä pluspisteellä. Vastaavasti pelaajalle kirjataan yksi miinuspiste, kun vastustaja tekee maalin. Ylivoimalla tai rangaistuslaukauksilla tehdyt sekä alivoimalla päästetyt maalit eivät kuitenkaan vaikuta lukuarvoon.

Ottelun alussa kaikilla pelaajilla +/− on 0. Lukuarvo voi olla positiivinen, nolla tai negatiivinen.

NHL:n ennätyksiä
----------------

**Top 3: Kaudella**

* Bobby Orr, 1970–1971 (+124)
* Larry Robinson, 1976–1977 (+120)
* Wayne Gretzky, 1984–1985 (+98)

**Top 3: Uran aikana**

* Larry Robinson (+730)
* Bobby Orr (+597)
* Ray Bourque (+528)

**Top 3: Kauden alhaisin**

* Bill Mikkelson, 1974–1975 (−82)
* Jack Lynch, 1974–1975 (−69)
* Greg Joly, 1974–1975 (−68)

Katso myös
----------

* NHL Plus/Minus Award

Lähteet
-------

1. ↑  Just how "horse shit" is the NHL’s official plus-minus stat? Viitattu 23.10.2013. [vanhentunut linkki] (Archive.today-arkisto)
2. ↑  The Definition and Purpose of the Plus/Minus Statistic in Hockey Viitattu 23.10.2013. (artikkeli päivitetty 4.10.2019, uusi linkki haettu 11.4.2022)
**Tommy Cash** (oik. Tomas Tammemets, s. 18. marraskuuta 1991 Tallinna) on virolainen rap-muusikko. Hänen lyriikkansa ja videotaiteensa ovat usein valtavirran vastaisia ja provokatiivisia. Neuvostoliiton hajoamisen vuonna syntynyttä Tommy Cashia on luonnehdittu myös postsovjeettiseksi rap-artistiksi.

Ura
---

Tommy Cash varttui Põhja-Tallinnan Koplissa, jonka asukkaat ovat pääasiassa venäjänkielistä työväestöä. Hänen äitinsä oli ukrainalainen. Alkuun häntä kiinnosti tanssitaide, kunnes hän suuntautui musiikkiin. Perusopintojen jälkeen Tommy Cash kävi taidekoulua jonkin aikaa, mutta jätti sen kesken. Hänen esikoisalbuminsa *Euroz Dollaz Yeniz* näki päivänvalon vuonna 2014 ja sai suosiota Baltian ja Itä-Euroopan underground-piireissä. Vuonna 2016 Tommy Cash tuotti musiikkivideon "Winaloto"-singleensä, joka sai myös laajempaa huomiota. Tommy Cashin toinen studioalbumi, *¥€$*, julkaistiin vuonna 2018.

Vuonna 2019 Tommy Cash järjesti Tallinnassa taidenäyttelyn yhdysvaltalaisen muotisuunnittelija Rick Owensin kanssa. Tommy Cash ja Käärijä julkaisivat 2023 musiikkikappaleen ja -videon "It’s Crazy It’s Party".

Lähteet
-------

1. 1 2  Tommy Cash : Biography (html) *Last.fm*. Viitattu 21.9.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Siltanen, Vesa: It’s crazy, it’s party! – Käärijä julkaisi uuden singlen yhdessä Tommy Cashin kanssa (html) *Soundi*.  15.9.2023. Pop Media Oy. Viitattu 21.9.2023. (suomeksi)
3. 1 2  Naylor, Aliide: tommy cash's new collaboration with rick owens is as horrifying as it is fascinating (html) *i-D*.  30.5.2019. VICE MEDIA GROUP. Viitattu 21.9.2023. (englanniksi)
4. ↑  Greenwood, Douglas: Aesthetic : Tommy Cash (html) *Crack Magazine*. Viitattu 21.9.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* College Times: Tommy Cash - The Maker Of The World's Weirdest Music Videos


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**QBZ-95** (lyh. sanoista ***q**īngwǔqi **b**ùqiāng **z**ìdòng* – kevyt, kivääri, automaattinen, kiin.: 轻武器—步枪—自动) tai **Type 95** on kiinalaisen Norincon valmistama bullpup-tyyppinen rynnäkkökivääri. Ase on Kiinan Kansan vapautusarmeijan palveluskivääri ja sitä käytetään useissa aseistetuissa joukoissa, kuten viranomaisorganisaatioissa, Kiinassa sekä muissa maissa. Aseperhettä on valmistettu vuodesta 1995. Sen seuraaja armeijan palveluksessa on QBZ-191, joka tulee korvaamaan QBZ-95:n tulevaisuudessa.

Suunnittelu
-----------

QBZ-95 on Kansan vapautusarmeijan palveluksessa Type 81:n ja sen variaatioiden seuraaja. Palveluskivääriksi asetta alettiin valmistaa vuonna 1995.

Type 95 -aseperheeseen kuuluu lukuisia eri versioita. Kaikille aseille yhteistä on laukaisukoneisto, joka sijaitsee liipaisimen takana (bullpup). Toimintaperiaate on lyhyt kaasumäntä. Runko on polymeeriä. Tavallisen QBZ-95 -rynnäkkökiväärin lisäksi siitä on muita kivääri- karbiini- ja konekiväärimalleja. Standardipatruuna on kiinalainen 5,8×42 mm DPB87. Aseeseen voidaan kiinnittää lisävarusteita, kuten pistin tai kranaatinheitin. Ulkomaiden markkinoille suunnattu mallisarja on QBZ-97, joka käyttää länsimaista 5,56×45 mm NATO -patruunaa ja Stanag-lippaita. Kiina on myynyt aseita useille maille Aasiassa ja Afrikassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kyle Mizokami: China's QBZ-95-1 Assault Rifle: A Killer Gun Like No Other or a Joke? *The National Interest*.  21.9.2019. Viitattu 25.1.2024. (englanniksi)
2. 1 2  Eric Sof: QBZ-95: An Overview of China’s Indigenous Assault Rifle *Spec Ops Magazine*.  13.4.2023. Viitattu 25.1.2024. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:QBZ-95
**Eva Sybille Haule-Frimpong** (s. 16. heinäkuuta 1954 Stuttgart Saksan liittotasavalta) on saksalainen RAF-terroristijärjestön kolmannen sukupolven jäsen. Haule vangittiin elokuussa 1986. Hän sai elinkautistuomion murhista ja terroriteoista. Haulen tuomion vähimmäisaika päättyi elokuussa 2007, jolloin hänet vapautettiin 21 vankilassa istutun vuoden jälkeen.

Haule aloitti toiminnan terrorijärjestössä 1984. 5. marraskuuta 1984 Haule teki iskun asekauppaan, josta vietiin aseita ja ammuksia. Samana vuonna 18. joulukuuta Haulen on väitetty osallistuneen pommi-iskuun Naton ylläpitämää koulua vastaan. Haulen on väitetty ajaneen räjähtein lastatun auton koulun ulkopuolelle. Isku kuitenkin epäonnistui teknisten ongelmien vuoksi, ja pommit saatiin puretuksi.

Haule osallistui 1. helmikuuta 1985 Ernst Zimmermanin murhaan. Zimmerman oli MTU Aero Engines -yhtiön johtokunnan puheenjohtaja.

Haule osallistui yhdessä Birgit Hogefeldin kanssa 8. elokuuta 1985 Edward Pimentalin kidnappaamiseen ja murhaan. Motiivina oli surmatun henkilöllisyyspaperit, joilla terroristijärjestö onnistui soluttautumaan murhayötä seuraavana päivänä sisään Frankfurtin lähistöllä sijainneeseen Yhdysvaltain lentotukikohtaan. Haule on myös yhdistetty kyseiseen pommi-iskuun lentotukikohtaa vastaan, jossa kuoli kaksi yhdysvaltalaista henkilöä ja kaksikymmentä loukkaantui.

Eva Haule vangittiin Rüsselsheimin kaupungissa 2. elokuuta 1986. Häntä syytettiin epäonnistuneesta pommi-iskusta, terrorijärjestöön kuulumisesta, ryöstöstä ja asiakirjojen väärentämisestä. Haule tuomittiin 28. kesäkuuta 1988 15 vuoden vankeuteen. Eva Haulen oli määrä vapautua vankilasta jo 2001, mutta häntä vastaan nostettiin uusia syytteitä uusien todisteiden valossa Pimentalin murhasta ja lentotukikohtaa vastaan tehdystä pommi-iskusta.

Lähteet
-------

1. ↑  cnn.com

Aiheesta muualla
----------------

* IS: Toinenkin RAF-terroristi saattaa vapautua

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Eva Haule
Nykyiset sillat, 1950 rakennettu silta oikealla ja 2007 valmistunut silta vasemmalla.
**Tacoma Narrows Bridge** on kaksi rinnakkaista Tacoman kapeikon yli johtavaa riippusiltaa Washingtonin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vanhempi nykyisistä silloista, ikäjärjestyksessä toinen, rakennettiin vuonna 1950. Lisääntyneen liikenteen takia se sai vuonna 2007 rinnalleen toisen riippusillan, jolle siirrettiin itään (Tacomaan) suuntautuva liikenne, vuoden 1950 sillan jäädessä länteen suuntautuvalle liikenteelle.

Ensimmäinen riippusilta kapeikkoon valmistui kuitenkin jo vuonna 1940.

Ensimmäinen Tacoman silta
-------------------------

*Galloping Gertien* sortuminen 1940.
Ensimmäinen Tacoma Narrows Bridge, pilkkanimeltään "Galloping Gertie" (’Laukkaava Gertie’) avattiin 1. heinäkuuta 1940, mutta se sortui dramaattisesti 7. marraskuuta vain neljä kuukautta avajaisten jälkeen.

### Teknisiä tietoja

Silta oli 1 646 metriä pitkä ja sen jänneväli oli 853 metriä. Se oli aikanaan maailman kolmanneksi suurin riippusilta Golden Gaten ja George Washington Bridgen jälkeen. Sillan rakennuskustannukset olivat 6 000 000 dollaria. Silta oli tavattoman heikko ja sen aerodynamiikassa oli ratkaisevia virheitä. Siltakannen leveys oli 11,9 metriä. Kansirakenteiden rakennekorkeus oli vain 1,3 metriä. Pylonien korkeus vedenpinnasta oli 137 metriä ja siltakannen korkeus vedenpinnasta oli 66 metriä.

### Huojuminen

Jo alussa Tacoman sillan kansi huojui tuulessa silmin nähtävästi, ja siksi silta sai pilkkanimen Galloping Gertie. Kerrotaan, että osa siltaa rakentaneista työmiehistä tuli merisairaaksi. Sillan valmistuttua seikkailunhaluiset tulivat ajamaan sillalla sen huojunnan takia.

### Sortuminen

Aamupäivällä 7. marraskuuta 1940 tuulen nopeus oli noin 20 m/s. Siltakansi huojui tavallista voimakkaammin ja siksi väkeä tuli katsomaan sitä. Lopulta kello 11 maissa riipputankojen ja kansirakenteiden kiinnitys petti ja sen seurauksena pääjänteen rakenne sortui veteen. Henkilövahingoilta vältyttiin, sillä silta oli suljettu liikenteeltä. Onnettomuudessa menehtyi ainoastaan *Tacoma News Tribune* -lehden paikalle tulleen toimittajan Leonard Coatsworthin koira Tobby.

Romahtaneen sillan tilalle rakennettiin uusi vuonna 1950. Se oli suunniteltu aerodynaamisesti tukevammaksi, ja sai nimen *Sturdy Gertie* ("Tukeva Gertie"). Sen rinnalle on rakennettu 2007 vielä uusi silta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Virola, Juhani: Kolme Tacoman siltaa.  *Tierakennusmestari*, 2002, nro 2, s. 54–57. Artikkelin verkkoversio (PDF).  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Tieteen kuvalehti Historia 17/2013, s. 10.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tacoma Narrows Bridge** Wikimedia Commonsissa

* Tacoma Narrows Bridgen romahdus YouTubessa
**Ağdam** (ven. Агда́м, *Agdam*) on kaupunki Azerbaidžanissa. Se sijaitsee Karabahvuorten juurella 362 kilometriä Bakusta länteen. Kaupunki on virallisesti Ağdamin piirin keskus. Vuodesta 1993 lähtien se oli armenialaisten miehittämä.

Ağdam on perustettu 1700-luvun puolessavälissä. Vuonna 1828 siitä tuli kaupunki. Neuvostoaikana siellä oli rautatieasema, elintarvike- ja metalliteollisuutta, keskiasteen oppilaitoksia ja teatteri. Asukkaita oli vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan 28 000 henkeä.

Ağdamin moskeija.
Armenialaiset valtasivat Ağdamin Vuoristo-Karabahin sodan aikana heinäkuussa 1993. Väestön paettua kaupunki ryöstettiin ja tuhottiin järjestelmällisesti. Sen harvoja säilyneitä rakennuksia on vuosina 1868–1870 rakennettu moskeija.

Myöhemmin Ağdam oli lähes asumaton rauniokaupunki. Se kuului kansainvälisesti tunnustamattoman Vuoristo-Karabahin tasavallan luomaan puskurivyöhykkeeseen. Marraskuussa 2010 tasavallan hallitus nimesi Ağdamin *Aknaksi* ja liitti sen osaksi Askeranin kaupunkia. Vuonna 2010 siellä oli noin 360 asukasta. Ağdam luovutettiin takaisin Azerbaidžanille vuoden 2020 sodan jälkeen 20. marraskuuta.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 1*, s. 177. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1970.
2. ↑  World Gazetteer: Azerbaijan: largest cities and towns and statistics of their population *world-gazetteer.com*. Viitattu 5.3.2011. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. 1 2  Azerb.com: Agdam (Aghdam) *azerb.com*. Viitattu 5.3.2011. (englanniksi)
4. ↑  Armenia Today: Agdam pereimenovan v Akna *armtoday.info*.  Arkistoitu 6.1.2019. Viitattu 5.3.2011. (venäjäksi)
5. ↑  Azerbaidžan otti haltuunsa Armenian luovuttaman Kalbajarin alueen *Yle uutiset*. Yleisradio. Viitattu 25.11.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ağdam** Wikimedia Commonsissa
**Aura** on suomalainen olutmerkki, joka tuotiin markkinoille vuonna 1885. Olut oli alun perin turkulaisen vuonna 1884 perustetun Auran panimon lagertyyppinen tuote, ja sitä valmistettiin Turussa. Auran Panimo myytiin vuonna 1971 Hartwallille. Linnankadulla sijaitseva panimorakennus myytiin Turun kaupungille vuonna 1974, ja vuoteen 1977 mennessä kaikki toiminnat olivat siirtyneet Hartwallin uuteen panimoon Kaarinaan. Kaarinan panimon toiminta lakkautettiin vuonna 1995, ja samalla päättyi Aura-oluen valmistus.

Suosituimmillaan olut oli 1960–1970-luvuilla, mutta ennen lopettamispäätöstä vuonna 1994 sen markkinaosuus oli enää noin prosentti. Vuonna 2004 Hartwall aloitti Auran valmistuksen uudelleen tarkoituksenaan vahvistaa markkina-asemaansa Lounais-Suomessa. Uusi Aura pohjautuu vanhaan reseptiin, mutta sen katkeroa on hieman laskettu. Panimoravintola Koulu ja Hartwall toivat markkinoille Auran päivänä 2011 tavallista vahvemman Juhla-Auran.

Aura-tuotteet
-------------

Piispanristin panimon AuraEdestä.Takaa.Aura-olutpullo vuodelta 1995.
### Hartwall Aura-tuotteet

* Hartwall Aura (4,5 %)
* Hartwall Aura (5,2 %)
* Hartwall Aura Bock (6,5 %)
* Hartwall Aura Kuningasolut (5 %)
* Hartwall Aura Pils (5 %)
* Hartwall Aura Tumma (5,2 %)

### Vanhat Aura-tuotteet

* Aura III (4,5 %)
* Aura IVA (5,2 %)
* Aura IVB (6,5 %)

Lähteet
-------

1. 1 2  Möttönen, Heikki: Nostalginen Turku: Auran kultaiset kuohut *Aamuset*.  22.4.2016. TS-yhtymä.  Arkistoitu 18.9.2016. Viitattu 29.7.2016.
2. ↑  Enkvist, Liisa: Hartwall tuo Aura-oluen takaisin markkinoille *Turun Sanomat*.  28.4.2004. Viitattu 29.7.2016.
3. ↑  Aura *www.hartwall.fi*. Hartwall Oy. Viitattu 15.1.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Henrik Swanljung: "Aura maistuu, jano haihtuu". Teoksessa Kupila, Sanna: *Sisua, siloa ja sinappia: merkkituotteita Turusta*, s. 196–206. Turku: Turun maakuntamuseo, 2004. ISBN 951-595-090-2.
Graffiti, 2009
**Allghoi khorkhoi** (mong. олгой-хорхой, ***olgoï-khorkhoï***) eli **kuolemankäärme** on tappajamato, joka paikallisten tarujen mukaan elää Gobin autiomaassa, Etelä-Mongoliassa. Mongolian aikaisempi kommunistihallinto piti maan suljettuna tutkimusretkikunnilta ja kielsi taruolentona pitämänsä tappajamadon etsimisen. Madon nimi tarkoittaa suolimatoa. 

Ensimmäinen englanninkielinen maininta madosta on eläintieteilijä Roy Chapman Andrewsin vuonna 1926 julkaistussa kirjassa  *On the Trail of Ancient Man*, joka sisältää havaintoja hänen laajasta tieteellisestä tutkimusretkestään Mongoliaan. Ensimmäinen väitetty havainto on 1920-luvulta, jonka jälkeen on tullut useita satoja havaintokertomuksia. Eläintä kuvaillaan puolitoistametriseksi ja puna- ja tummatäpläiseksi. Sen kummassakin päässä on lonkeroita, mutta siltä puuttuvat ilmeisesti sekä silmät että suu. 

Olento oleilee suurimman osan ajasta aavikon hiekassa, mutta kuuman kauden koittaessa se saattaa nousta maanpinnalle. Väitetään, että ihmisen tai eläimen tullessa kohdalle mato ponkaisee hiekasta ja tappaa tämän. Väitetään myös, että allghoi khorkhoi on mieltynyt ihmislihan makuun, mutta pystyy kukistamaan autiomaan suurimmankin eläimen, kamelin. Mato väijyy usein lähellä ihmisten telttamajoja eli jurttia. Erityisesti sitä houkuttaa keltainen väri. Tarina kertoo pojasta, joka leikki keltaisella lelulaatikolla kotijurtan vieressä. Tappajamato hiipi laatikkoon, ja kun poika kosketti sitä, se tappoi hänet. Pojan vanhemmat seurasivat käärmemäisiä jälkiä hiekassa ruumiin luota, mutta saivat myös surmansa, eikä heidän ruumiitaan koskaan löydetty.*lähde?* Allghoi khorkhoin tappamistavasta ollaan erimielisiä. Joidenkin mielestä sillä on myrkkyä ja sähkölataus ruumiissaan, toiset sanovat sen ruiskuttavan keltaista, tappavaa happoa.

Aavikko- ja aroalueelta Dalanzadgadin seudulta on myös otettu kuvia eläimistä, joiden kuolinsyystä ei ole tietoa. Eläintieteilijät eivät kuitenkaan usko, että voi olla olemassa mato, joka ei kuivu aavikon kuumuudessa ja toisaalta palellu öiden kylmyydessä. He uskovat, että kyseessä voisi olla Afrikassa tavattavien kobralajien kaltainen käärme, joka pystyy sylkemään myrkkyä monen metrin päähän. Monet hiekassa elävät käärmeet ovat pienisuisia ja -silmäisiä, joten ne voivat äkkiä katsottuna näyttää suuttomilta ja silmättömiltä. On kuitenkin epätodennäköistä, että käärme pystyisi antamaan sähköiskuja hiekan alta.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Allghoi Khorkhoi**.
* Tieteen Kuvalehti 13/1997, s. 63: artikkeli *Mongolian kuolemankäärme*

### Viitteet

1. ↑  Daniel Harris: The Mongolian death worm  26.6.2007. unexplained-mysteries.com. Viitattu 8.10.2018. (englanniksi)
2. ↑  Brian Dunning: Olgoi-Khorkhoi: The Mongolian Death Worm (Skeptoid Podcast #344)  8.1.2013. Sceptoid.com. Viitattu 8.10.2018. (englanniksi)
**Braniewon piirikunta** (puol. *powiat braniewski*) on yksi Warmia-Masurian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 41 034. Piirikunnan ainoa kaupunkikunta on hallintokeskus Braniewo. Kuusi maalaiskuntaa ovat Braniewo, Frombork, Lelkowo, Pieniężno, Płoskinia sekä Wilczęta ja niissä on kylien lisäksi kaksi kaupunkia; Frombork ja Pieniężno.

Braniewon piirikunnalla on pohjoisessa yhteistä rajaa Venäjän kanssa.

Braniewon piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 19,2 prosenttia. Luku on huomattavan suuri sekä Warmia-Masurian voivodikunnan että koko Puolan työttömyyslukuihin verrattuna.

Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Braniewon piirikunnassa arvioitiin olevan 41 034 asukasta, joista 50,1 prosenttia naispuolisia ja 49,9 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 61 288 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 27 304 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 17,1 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 63,1 prosenttia ja eläkeikäisten 19,8 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,4 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 376 lasta. Väestönlaskennassa 2011 puolalaisten lisäksi ainoa vähintään prosentin väestöstä muodostava ryhmä olivat ukrainalaiset, joita oli yhteensä 1 841 eli 4,2 prosenttia piirikunnan koko väestöstä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Powiat braniewski w liczbach *Polska w liczbach*. Viitattu 10.10.2020. (puolaksi)
2. ↑  Wręczenie sztandaru 4 Warmińsko-Mazurskiej Brygadzie Obrony Terytorialnej Braniewon piirikunta. Viitattu 10.10.2020. (puolaksi)
3. ↑  Territorial units (Territorial units layout-pudotusvalikosta valittaessa vaihtoehto "Administrative units", sitten alle avautuvasta luettelosta kohta "Warmińsko-Mazurskie") Puolan tilastokeskus. Viitattu 10.10.2020. (puolaksi, englanniksi)
4. ↑  Powiat Braniewski Braniewon piirikunta. Viitattu 10.10.2020. (puolaksi)
5. 1 2  Mniejszości narodowe i etniczne oraz społeczność posługująca się językiem kaszubskim wg powiatów w 2011 r. Puolan sisäministeriö. Viitattu 10.10.2020. (puolaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Warmia-Masurian piirikunnat |
| --- |
|  |
| Kaupunkipiirikunnat | 
* Olsztyn (hallintokeskus)
* Elbląg

 |
|  |
| Piirikunnat | 
* Bartoszyce
* Braniewo
* Działdowo
* Elbląg
* Ełk
* Giżycko
* Gołdap
* Iława
* Kętrzyn
* Lidzbark
* Mrągowo
* Nidzica
* Nowe Miasto
* Olecko
* Olsztyn
* Ostróda
* Pisz
* Szczytno
* Węgorzewo

 |

 |
**Kirja A & Ö** oli Yleisradion TV1:ssä nähty kirjallisuusohjelma. Ohjelmasarja alkoi 1999, ja sen aiheena olivat ajankohtaiset kirjat ja kirjailijat. Vuonna 1999-2000 sitä toimittivat ja juonsivat kirjailija Kreetta Onkeli ja Markku Soikkeli. YLEn vaatimuksesta toimittajat vaihdettiin keväällä 2000 kirjailija-toimittaja Tuula-Liina Varikseen. Sarja päättyi elokuussa 2005.

Ohjelmassa Variksen vieraina ja keskustelukumppaneina ovat esiintyneet muiden muassa Tommy Tabermann, Matti Yrjänä Joensuu, Orvokki Autio, Pirjo Hassinen, Pekka Kejonen, Yrsa Stenius, Harri Tapper ja Matti Klinge. Tavallisesti vieras esitteli ohjelman lopussa viisi suosikkikirjaansa. Lisäksi ohjelmassa kokoontui säännöllisesti lukupiiri keskustelemaan ajankohtaisesta kirjasta. Lukupiiriin kuuluivat muiden muassa Claes Andersson, Anna-Leena Härkönen ja Jarkko Martikainen.

Kesällä 2005 ohjelma nähtiin nimellä *Kesäkirja A & Ö*. Tuotantokauden ohjelmat kuvattiin Helsingissä kirjailijatalo Villa Kivessä.

Ohjelman on tuottanut Ikoni & Indeksi. *Kirja A & Ö*:n tekijät, sen toimittaja Tuula-Liina Varis sekä tuottajat Marketta Mattila ja Raisa Rauhamaa, saivat vuonna 2005 Suomen Kirjainstituutin säätiön *Kirja kirjasta* -palkinnon. Palkinnon arvo on 3 000 euroa.

Aiheesta muualla
----------------

* Ikoni & Indeksi: Kirja A & Ö (Arkistoitu – Internet Archive).
* Markku Soikkeli: Miten kirjan käy televisiossa?
Wallace Beery
**Wallace Beery** (1. huhtikuuta 1885 Kansas City, Missouri – 15. huhtikuuta 1949 Beverly Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.

Ura
---

Wallace Beery aloitti elokuvauransa 1910-luvun alussa mykkäelokuvissa. Hän ehti näytellä pitkälti yli 200 elokuvassa 36-vuotisen uransa aikana. Hänen uransa tunnetuimpia elokuvia ovat muun muassa *Kadonnut maailma* (The Lost World, 1925), *Mestari* (The Champ, 1932), *Grand Hotel* (Grand Hotel, 1934) ja ehkä hänen tunnetuin elokuvansa *Aarresaari* (Treasure Island, 1934). Hän sai parhaan miespääosan Oscar-palkinnon roolistaan elokuvassa *Mestari* (The Champ, 1932). Hän on saanut myös urastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.

Yksityiselämä
-------------

Hän oli naimisissa Gloria Swansonin (vuodet 1916–1919, avioliitto päättyi avioeroon) ja Rita Gilmanin (vuodet 1924–1930, avioliitto päättyi avioeroon) kanssa. Hänellä oli Ritan kanssa yksi tytär. Hän kuoli sydänsairauteen 64-vuotiaana.

Filmografia
-----------

*Pääartikkeli: Wallace Beeryn filmografia*

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wallace Beery**.
* Wallace Beery Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Wallace Beery NNDB:ssä

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Ritarikunnan tunnuksia
**Burkina Fason kansallinen ritarikunta** (ransk. *Ordre national du Burkina Faso*) on Burkina Fasossa jaettava, maan korkea-arvoisin, kunnianosoitus, joka perustettiin 6. elokuuta 1993. Se korvasi Ylä-Voltan kansallisen ritarikunnan, vallankumouksen soihdun ritarikunnan ja Nahourin tähden ritarikunnan. Burkina Fason peresidentti, joka kantaa ritarikunnan ketjua virkansa puolesta, on ritarikunnan suurmestari.

Kunnianosoitusta jaetaan tunnustuksena sekä sotilaille että siviileille poikkeuksellisista ansioista kansakunnan hyväksi. Ritariksi nimitetyillä henkilöillä tulee olla takanaan vähintään 15-vuotinen ansiokas ura. Ylennyksien pakollinen aikaväli on kirjattu ritarikunnan sääntöihin, mutta tästä voidaan poiketa esim. maan ollessa sotatilassa tai muiden painavien syiden takia.

Kunniamerkkiä jaetaan viidessä luokassa:

* suurristi
* suurupseeri
* komentaja
* upseeri
* ritari

Lähteet
-------

1. ↑  DES DECORATIONS ETRANGERES *semon.fr*.  2023. Viitattu 7.10.2023. (ranskaksi)
2. 1 2  National Order, Collar *Medalbook*. Viitattu 7.10.2023. (englanniksi)
3. ↑  ODM of Burkina Faso: National Order *medals.org.uk*.  2023. Viitattu 7.10.2023. (englanniksi)