recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Charles K. Armstrong** (s. 1962) on yhdysvaltalainen historioitsija ja Korean tutkija.

Armstrong sai humanististen tieteiden kandidaatin arvon Yalen yliopistosta ja humanististen tieteiden maisterin arvon London School of Economicsista. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Chicagon yliopistosta. Armstrongin erikoistumisalueita ovat Korean niemimaan ja Itä-Aasian historiat. Hän on toiminut Yhdysvaltain ja muiden maiden tiedotusvälineissä kommentaattorina Korean niemimaan ja Itä-Aasian asioista sekä Yhdysvaltain suhteista Aasian maihin. Hän on myös julkaissut lukuisia kirjoja.

Tyranny of the Weak ja kohu
---------------------------

Armstrong sai vuonna 2014 American Historical Associationin myöntämän John K. Fairbank -palkinnon kirjastaan *Tyranny of the Weak: North Korea and the World, 1950–1992*.

Vuonna 2016 Korean yliopiston Balázs Szalontai teki Armstrongin kirjasta löytämistään lähteiden vääristelystä ja plagioinnista valituksen Columbian yliopistolle, jossa Armstrong työskenteli Korean tutkimuksen Korea Foundation -professorina. Columbian yliopiston komitea totesi vuonna 2019 lähteitä vääristellyn vähintään 61:ssä eri kohdassa. Armstrongin ilmoitettiin jääneen vapaalle ja jättävän työnsä vuonna 2020. Armstrong oli jo vuonna 2017 palauttanut John K. Fairbank -palkintonsa American Historical Associationille sen löydettyä useita lähdeviitteitä, jotka eivät täyttäneet akateemisia standardeja.

Lähteet
-------

1. ↑  Armstrong, Charles K. Virtual International Authority File, viitattu 14.12.2023
2. 1 2 3  Khadija Hussain, Karen Xia, History professor Charles Armstrong found guilty of plagiarism, to retire in 2020 Columbia Spectator 12.9.2019, viitattu 14.12.2023
3. ↑  Charles K. Armstrong GBH, viitattu 14.12.2023
4. 1 2  2014 Fairbank Prize Returned American Historical Association 29.6.2017, viitattu 14.12.2023
5. 1 2  Colleen Flaherty, Fake Citations Kill a Career Inside Higher Ed 12.9.2019, viitattu 14.12.2023
Andrzej Przewoźnik syyskuussa 2009
**Andrzej Jan Przewoźnik** (13. toukokuuta 1963 Palmiry, Puola – 10. huhtikuuta 2010 Smolenskin lähistö, Venäjä) oli puolalainen historioitsija.

Przewoźnik valmistui Jagellon yliopistosta. Hän oli nuoruudessaan Krakovassa aktiivinen Solidaarisuus-liikkeessä. Vuodesta 1992 Przewoźnik toimi pääsihteerinä Rada Ochrony Pamięci Walk i Męczeństwassa eli Puolan hallituksen toimielimessä, jonka tehtävä on maan sota-aikoihin liittyvien historiallisten kohteiden suojelu. Historioitsijana Przewoźnikin mielenkiinnon kohteisiin kuului Katynin joukkomurha, josta hän teki lukuisia julkaisuja. Hän oli myös historiallisen vuosikirjan *Niepodległość* päätoimittaja.

Przewoźnik kuoli Smolenskin lento-onnettomuudessa 2010. Hänelle myönnettiin vuonna 2010 postuumisti Jälleensyntyneen Puolan ritarikunnan suurristi.

Lähteet
-------

1. ↑  Pożegnanie: Andrzej Przewoźnik (1963-2010) Culture.pl, viitattu 15.12.2023 (puolaksi)
2. 1 2  In memoriam: Andrzej Przewoźnik and Tomasz Merta European Network Remembrance and Solidarity, viitattu 15.12.2023 (englanniksi)
**Epeli Hau'ofa** (1939 Papua-Uusi-Guinea – 11. tammikuuta 2009 Suva, Fidži) oli tongalais-fidžiläinen kirjailija ja antropologi.

Hau'ofa syntyi Papua-Uudessa-Guineassa tongalaisten lähetyssaarnaajien lapsena. Hän kävi koulunsa Papua-Uudessa-Guineassa, Tongalla ja Fidžin Suvassa. Tämän jälkeen hän opiskeli antropologiaa McGillin yliopistossa ja Australian kansallisessa yliopistossa. Hau'ofa väitteli filosofian tohtoriksi sosiaaliantropologiassa Australian kansallisesta yliopistosta. Hänen väitöskirjansa julkaistiin vuonna 1981 nimellä *Mekeo: inequality and ambivalence in a village society*. Hau'ofa aloitti akateemisen uransa Etelä-Tyynenmeren yliopistossa vuonna 1975. Kolme vuotta myöhemmin hänestä tuli Tongan kuningas Taufa'ahau Tupou IV:n yksityinen varasihteeri. Vuodesta 1981 Hau'ofa johti Etelä-Tyynenmeren yliopiston maaseudun kehityksen keskusta. Palattuaan yliopiston pääkampukselle Fidžille hän opetti sosiologiaa. Vuodesta 1997 hän johti Etelä-Tyynenmeren yliopistoon Suvaan perustamaansa Oceania Centre for Arts and Culturea (OCAC). Uransa aikana Hau'ofa opetti myös Papua-Uuden-Guinean yliopistossa ja oli maoritutkimuksen ja antropologian *Visiting Senior Fellow* Aucklandin yliopistossa..

Hau'ofa julkaisi runoutta, romaaneja, novelleja, esseitä ja tietokirjallisuutta. Hän omaksui kirjailijana postmodernistisen tyylin ja tuli tunnetuksi etenkin satiirin ja huumorin käytöstä. Hau'ofan teosten joukossa ovat novellikokoelma *Tales of the Tikongs* (1983), romaani *Kiss in the Nederends* (1987), *Our Crowded Islands*, *Corned Beef and Tapioca* ja kriittisten esseiden kokoelma *Class and Culture in the South Pacific*. Hau'ofa hahmotteli kirjoituksissaan Oseanian uudenlaista ymmärrystä, jossa imperialistinen näkökulma hylättiin. Hän kritisoi myös kristinuskon ja kapitalismin vaikutuksia. Hau'ofa perusti vaimonsa Barbaran kanssa Tongalla kirjallisuuslehden *Faikara*. Hänellä oli myös poika Epeli. Tammikuussa 2009 Hau'ofa kuoli sairaalassa Suvassa sydänvaivoista kärsittyään. Vuonna 2023 Hau'ofalle myönnettiin postuumisti kirjallisuuden kunniatohtorin arvo Aucklandin yliopistosta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hau'ofa, Epeli Global Social Theory, viitattu 15.12.2023 (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7  Posthumous honorary doctorate for visionary scholar ‘Epeli Hau’ofa University of Auckland 18.10.2023, viitattu 15.12.2023 (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6 7 8  Nic Maclellan, Champion of Pacific islands culture and history and mentor to many The Sydney Morning Herald 11.2.2009, viitattu 15.12.2023 (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Japani
* Korea
* Alankomaat
	+ 2

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
George Petean ja Ailyn Pérez *La traviatan* esityksessä Hampurin valtionoopperassa 2013
**George Petean** (s. 1976 Cluj-Napoca) on romanialainen oopperalaulaja, joka on äänialaltaan baritoni.

Petean opiskeli kotikaupunkinsa konservatoriossa pianon- sekä pasuunansoittoa ja sitten Gheorghe Dima -musiikkiakatemiassa laulua. Hänen opettajiinsa kuuluivat Vicente Sardinero ja Giorgio Zancanaro. Petean teki Cluj-Napocassa debyyttinsä Wolfgang Amadeus Mozartin *Don Giovannin* nimiroolissa. Ensimmäisenä kansainvälisenä roolinaan hän tulkitsi Marcellon osan Giacomo Puccinin *La bohèmessa* Teatro dell'Opera di Romassa vuonna 2000. Vuosina 2002–2010 Petean oli Hampurin valtionoopperan vakituinen jäsen.

Petean on esiintynyt muun muassa Covent Gardenissa, Metropolitan-oopperassa, La Scalassa, Wienin valtionoopperassa, Gran Teatre del Liceussa ja Deutsche Oper Berlinissä. Hänen ohjelmistoonsa on kuulunut lukuisia rooleja Giuseppe Verdin oopperoissa, verismin ohjelmistoa sekä bel canto -rooleja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  George Petean: Biographie Ólyrix, viitattu 23.2.2023
2. 1 2 3 4  George Petean Gran Teatre del Liceu, viitattu 23.2.2023
3. 1 2  George Petean (Arkistoitu – Internet Archive) Wiener Staatsoper, viitattu 23.2.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
George Zweig
**George Zweig** (s. 1937) on venäläissyntyinen, suurimman osan elämästään Yhdysvalloissa asunut hiukkasfyysikko. Hän opiskeli ensin matematiikkaa ennen kuin hän syventyi fysiikkaan. Hän on työskennellyt enimmäkseen korkean energian omaavien alkeishiukkasten fysiikan ja kvarkkien tutkimuksen parissa, muun muassa hiukkasfysiikan tutkimuslaitoksessa Cernissä. Hän on ollut myös jonkin verran tekemisissä neurobiologian kanssa. Hän on ollut tekemisissä neurobiologian kanssa. Hän oli pitkään professorin assistanttina Pasadenassa sijainneessa Kalifornian teknologisessa instituutissa. Hän oli jonkin aikaa vierailemassa Madisonissa sijaitsevassa Wisconsin yliopistossa. Hän on ollut ensin jäsenenä ja sittemmin kumppanina Los Alamosin kansallisessa laboratoriossa sekä kumppanina John D. ja Catherine T. MacArthurin säätiössä. Hän on ollut myös jäsenenä kansalisessa akateemisten tieteiden järjestössä.

Lähteet
-------

1. ↑  Panos Charitos: Interwiev with George Zweig *Newsletter of the EP Department*.  13.12.2023. EP Deparment/CERN. Viitattu 24.9.2023. [vanhentunut linkki]
2. ↑  George Zweig, Biography *Physics History Network*. AIP. Viitattu 24.9.2023.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Tieteilijät Muokkaa Wikidatassa | 
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* ORCID
* zbMATH

 |

 |
**Liga Nacional de Fútbol Profesional** eli lyhyemmin **Liga de Fútbol Profesional** (**LFP**, markkinointinimi **La Liga**) on espanjalainen urheiluyhdistys, joka vastaa maan ammattilaisjalkapallosarjojen järjestämisestä ja markkinoinnista. Se perustettiin vuonna 1983.

LFP:n muodostavat 42 jalkapalloseuraa. Ne kilpailevat Primera Divisiónissa (LALIGA EA SPORTS) ja Segunda Divisiónissa (LALIGA HYPERMOTION), jotka ovat samalla maan kaksi korkeinta sarjatasoa. Vuodesta 2008 lähtien sarja on tunnettu sponsoreidensa nimellä Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (2008-2016), Banco Santander (2016-2023) ja EA Sports (2023-2028) kanssa tehtyjen kumppanuussopimusten ansiosta.

Primera Divisiónin otteluita seuraa televisiosta keskimäärin 4,3 miljoonaa ja Segunda Divisiónin otteluita 650 000 espanjalaista jokaisella kierroksella. Latinalaisen Amerikan maissa LFP on seuratuin ulkomaalainen liiga. LFP:n seurojen yhteenlaskettu budjetti on 1,6 miljardia euroa. Epäsuorasti ammattilaisjalkapalloilu työllistää Espanjassa 80 000 henkilöä, mikä muodostaa 2,5 prosenttia palvelualojen bruttokansantuotteesta ja tuottaa vuosittain lähes miljardi euroa valtion kassaan.

LFP:llä on yhteistyösopimus Espanjan kuninkaallisen jalkapalloliiton kanssa, mutta se toimii siitä itsenäisesti. Puheenjohtaja on José Luis Astiazarán, ja hallitukseen kuuluu kerrallaan kuuden Primera- ja Segunda-seuran edustajat. LFP:n päämaja sijaitsee Madridissa. Liiga on eurooppalaisten jalkapallon ammattilaisliigojen yhteistyöjärjestön EFPL:n perustajajäsen.

LFP:n alaisuudessa toimivat myös Campus LFP, joka järjestää kesäkouluja 8–13-vuotiaille lapsille, ja Fundación del Fútbol Profesional -säätiö.

Lähteet
-------

1. ↑  Estatutos sociales LFP.  Arkistoitu 16.9.2009. Viitattu 25.8.2009. (espanjaksi)
2. 1 2  Liga De Fútbol Profesional RFEF.  Arkistoitu 24.5.2013. Viitattu 25.8.2009. (espanjaksi)
3. 1 2  Member Profile EPFL.  Arkistoitu 12.7.2009. Viitattu 25.8.2009. (englanniksi)
4. ↑  Europa Press: LaLiga EA Sports y LaLiga Hypermotion, nuevas denominaciones de Primera y Segunda División en 2023-24 *www.europapress.es*.  3.7.2023. Viitattu 18.12.2023.
5. ↑  Marcas del foro Foro de Marcas Renombradas Españolas. Viitattu 25.8.2009. (espanjaksi)
6. ↑  Campus LFP LFP. Viitattu 25.8.2009. (espanjaksi)[vanhentunut linkki]
7. ↑  Fundación LFP.  Arkistoitu 11.12.2009. Viitattu 25.8.2009. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* LFP:n sivusto (espanjaksi)
* Facebook (espanjaksi, englanniksi)
* Twitter (espanjaksi)

EspanjaEspanjan jalkapallo
Lajiliitto: Espanjan jalkapalloliitto  

Sarjat: Primera División | Naisten mestaruussarja | Segunda División | Primera División RFEF | Segunda División RFEF | Tercera División RFEF | Espanjan jalkapallon aluesarjat   

Cup-kilpailut: Copa del Rey | Copa de la Reina (Espanjan naisten cup)   

Maajoukkueet: Espanjan maajoukkue | Espanjan naisten maajoukkue | Alle 21-vuotiaiden maajoukkue
**Luca Pellegrini** (s. 7. maaliskuuta 1999 Rooma) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitapuolustaja, joka edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Laziota lainalla saman sarjan Juventuksesta.

Pellegrini on Roman kasvatti. Hän siirtyi Juventukseen 22 miljoonan euron siirtosummalla kesäkuussa 2019. Hän on edustanut lainasopimuksilla Serie A:ssa Cagliaria, Genoaa ja Laziota sekä Saksan Bundesliigassa Eintracht Frankfurtia.

Pellegrini on pelannut useissa nuorten maajoukkueissa. Hän pelasi kaksi ottelua alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2016 ja kuusi ottelua alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2019. Hän pelasi toistaiseksi ainoan A-maaottelunsa Italian maajoukkueessa 11. marraskuuta 2020 ystävyysottelussa Viroa vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Luca Pellegrini Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Roma sign Leonardo Spinazzola from Juventus as Luca Pellegrini moves in opposite direction *Sky Sports*.  1.7.2019. Viitattu 28.1.2022. (englanniksi)

Lazio – Serie A
3 Pellegrini |
4 Patric |
5 Vecino |
6 Kamada |
7 Felipe Anderson |
8 Guendouzi |
9 Pedro |
10 Luis Alberto |
13 Romagnoli |
15 Casale |
16 Kamenović |
17 Immobile |
18 Isaksen |
19 Castellanos |
20 Zaccagni |
22 González |
23 Hysaj |
26 Bašić |
29 Lazzari |
32 Cataldi |
33 Sepe |
34 Gila |
35 Mandas |
65 Rovella |
77 Marušić |
87 Lombardi |
94 Provedel |
Valmentaja Sarri
**Venäjän keisarikunnan neljäs valtakunnanduuma** oli vuonna 1912 valittu Venäjän keisarikunnan viimeinen duuma. Sen toiminta päättyi vuoden 1917 helmikuun vallankumoukseen.

Neljäs valtakunnanduuma kokoontui viisille valtiopäiville

* 15.11.1912–25.7.1913
* 15.10.1915–14.6.1914
* 26.7.1914 valtiopäivien ylimääräinen istunto (ensimmäinen maailmansota)
* 27.1.1915–29.1.1915
* 19.7.1915–20.6.1916
* 1.11.1916–25.2.1917

Puhemiehenä toimi koko neljännen duuman ajan oktobristi Mihail Rodzjanko.

Venäjän keisari Nikolai II hajotti neljännen valtakunnanduuman helmikuun vallankumouksen yhteydessä 11. maaliskuuta 1917. Joukko duuman edustajia kuitenkin kokoontui omin päin ja valitsi keskuudestaan puhemies Rodzjankon johtaman duuman väliaikaisen komitean. Se puolestaan asetti pari päivää myöhemmin Venäjän väliaikaisen hallituksen, jonka oli tarkoitus hallita maata perustuslakia säätävän kansalliskokouksen kokoontumiseen saakka. Väliaikainen hallitus ei enää kutsunut duumaa uudelleen koolle ja julisti sen virallisesti lakkautetuksi 20. lokakuuta 1917.

Katso myös
----------

* Edistyksellinen blokki

Lähteet
-------

1. ↑  Stephen Kotkin: *Stalin – Volume I: Paradoxes of Power, 1878–1928*, s. 179, 763. Penguin Books 2014.
Kirkkojärven koulu Espoossa.
**Kirkkojärven koulu** on Espoon keskuksessa sijaitseva peruskoulu. Se valmistui alun perin 1980-luvun alussa, jolloin siellä opiskelivat 1.–6.-luokkalaiset. Koulu purettiin vuonna 2007 ja uusi, entistä isompi koulu valmistui syksyllä 2010. Näyttävä rakennus on herättänyt myös kansainvälistä huomiota. Koulun on suunnitellut Verstas Arkkitehdit vuonna 2006 järjestetyn yleisen arkkitehtuurikilpailun voittajaehdotuksensa pohjalta. 

Kirkkojärven koulun monikulttuurinen oppimiskeskus on yksi Espoon yhdeksästä oppimiskeskuksesta. Koulu on yhtenäiskoulu, eli siellä on oppilaita esiluokasta yhdeksänteen luokkaan. Valmistavaa opetusta annetaan maahanmuuttajataustaisille oppilaille luokkatasoilla 3–6 sekä luokkatasoilla 7–9. Inklusiivinen valmistava opetus jatkuu esiopetusluokasta alkuopetuksen ajan eli siis myös 1. ja 2. luokilla. Luokkatasoilla 7–9 on erityisluokkia yleisopetusluokkien lisäksi. Kirkkojärven koulussa vieraskielisiä oppilaita on 29,7 %.

Lähteet
-------

1. ↑  rakennuslehti.fi Espoon Kirkkojärven koulu sai kansainvälisen arkkitehtuuripalkinnon *Rakennuslehti*.  4.8.2011.
2. ↑  Arkkitehtuurimuseo: Kirkkojärven koulu *Arkkitehtuurimuseo*.  Arkistoitu 11.10.2019. Viitattu 11.10.2019. (englanniksi)
3. ↑  Maahanmuuttajien lapset keskittyvät harvoihin kouluihin – katso koulusi tilanne *yle.fi*. Yle Uutiset. Viitattu 2.12.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Tietoa koulusta Espoon kaupungin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kuvia koulusta arkkitehtitoimiston sivuilla
**Valloittajan moskeija** (turk. *Fatih Camii*) on Istanbulissa sijaitseva moskeija. Moskeijan rakentaminen aloitettiin 1463 sulttaani Mehmed II:n (1432–1481) käskystä kymmenen vuotta sen jälkeen, kun hän oli valloittanut Konstantinopolin. Rakennustyöt kestivät seitsemän vuotta. Moskeijan nimi viittaa Mehmedin lisänimeen *Valloittaja*. Sulttaani Mehmed II on haudattu moskeijaan.

Alun perin moskeijan paikalla sijaitsi kirkko, josta käsin ekumeeninen patriarkka johti ortodoksista kirkkoa. Suleimanin moskeijan valmistumiseen (1557) asti Valloittajan moskeija oli Konstantinopolin suurin moskeija. Alkuperäinen Valloittajan moskeija tuhoutui maanjäristyksessä vuonna 1766, ja uudelleen rakennettu moskeija vihittiin käyttöön 1771.

Minareetteja moskeijassa on alusta alkaen ollut kaksi. Alkuperäisissä minareeteissa oli vain yksi parveke, mutta niihin tehtiin muutoksia 1800-luvulla.

Moskeija on avoinna yleisölle, vaikkakin sen vierailijamäärät ovat melko pienet. Se kerää vapaaehtoista sisäänpääsymaksua.

Galleria
--------

* SisäpihaSisäpiha
* Moskeija sisältäMoskeija sisältä
* Moskeija ilmakuvassaMoskeija ilmakuvassa
* Mehmed II:n hautaMehmed II:n hauta

Lähteet
-------

1. 1 2  Fatih Mosque *Istanbul Tour Studio*.  2023. Viitattu 24.10.2023. (englanniksi)
2. ↑  An intellectual emperor: Ottoman Sultan Mehmed the Conqueror *Anadolu Ajansı*.  3.5.2023. Viitattu 24.10.2023. (englanniksi)
3. 1 2  Fatih Mosque *Istanbul Tourist Information*.  15.12.2011. Viitattu 24.10.2023. (englanniksi)
4. ↑  Fatih Camii *Archnet*.  2023. Viitattu 24.10.2023. (englanniksi)
**Tervolan varikko** (lyhenne **TERV**), oli Tervolassa Lapin maakunnassa sijainnut Puolustusvoimien erikoisvarikko. Varikon päätehtävänä oli mm. ajoneuvo- ja asealan materiaalin kuten telakuorma-autojen huolto- ja korjaamotoiminta sekä varastointi ja logistiikkatoiminnot. Varikko on ollut vuoden 2009 alusta puolustusvoimien strategisen kumppaniyhtiön Millog Oy:n Tervolan toimipiste. Yksikön päällikkönä on Ville Vasankari.

Tervolan varikko perustettiin Puolustusvoimien varikoista viimeisenä vuonna 1988. Varikko toimi kokonsa vuoksi aluksi Pohjois-Suomen sotilasläänin alaisuudessa keskittyen Suomen pohjoisen joukko-osastojen huoltoon ja materiaalin logistiikkaan.

Varikko siirrettiin Puolustusvoimien materiaalilaitoksen alaisuuteen vuoden 1993 alussa laitosta perustettaessa. Yksikössä työskentelee muutamia kymmeniä henkilöitä. Varikon alueella sijaitsee myös nykyisen Logistiikkalaitoksen logistiikkarykmenttisektorin alainen Tervolan varasto(alue).

Yhdysvaltojen kanssa vuonna 2023 solmitun DCA-sopimuksen mukaan Yhdysvallat saa tarvittaessa käyttöönsä Tervolan varastoalueen.

Päälliköt
---------

Varikon viimeisenä päällikkönä toimi everstiluutnantti Mikko Taussi.

Päällikkönä ovat toimineet seuraavat upseerit:

* Majuri Jari Piira 2006
* Everstiluutnantti Raimo Petäsnoro 2002–2006
* Everstiluutnantti Esko Tavia 1999–2001
* Everstiluutnantti/komentaja Jouko Ovaska 1997–1999
* Everstiluutnantti Matti Käpylä 1991–1997
* Everstiluutnantti Kai Tynkkynen 1988–1990
* Majuri Seppo Nieminen 1988

Huutokaupat
-----------

Puolustusvoimien käytöstä poistetun materiaalin huutokauppoja järjestetään varikon alueella lähes vuosittain.

Perinteet ja heraldiikka
------------------------

Varikon vuosipäivään vietetään sen perustamisen vuosipäivän muistoksi 1. huhtikuuta. Sen entisessä joukko-osastotunnuksessa on kaksi ristikkäin olevaa tykinputkea, joiden päällä tykkilaverin pyörä sekä niiden alla varikoille yhtenäinen V-kirjain.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Lakka, Päivi. Toivonen, Terhi. Valta, Laura: DCA-sopimus julki: Nämä 15 aluetta Suomi avaa Yhdysvaltain joukoille – puolustusministeri: "Kriisitilanteissa voidaan ryhtyä tositoimiin" *Yle Uutiset*.  14.12.2023. Viitattu 16.12.2023.
3. ↑
Ram V. Sutar vastaanottamassa Dayawati Modi -palkintoa valtioministeri Mahesh Sharmalta vuonna 2018.
**Ram Vanji Sutar** (s. 19. helmikuuta 1925) on intialainen kuvanveistäjä, joka tunnetaan Yhtenäisyyden patsaan suunnittelijana. Sen lisäksi hän on luonut yli 50 suurta patsasta ja saanut Intian valtiolta Padma Shrin vuonna 1999 ja Padma Bhushanin 2016. Pienempiä veistoksia Sutar on luonut yli 8 000 teosta. Vuonna 2018 hänelle myönnettiin Tagoren palkinto.

Uransa alussa 1950-luvulla Sutar työskenteli Ajantan luolataiteen kunnostajana. Vasta vuonna 1959 hän siirtyi varsinaisesti kuvanveistäjäksi jätettyään edellisen ammattinsa viestintäministeriössä, jossa hän suunnitteli malleja. Kuvanveistäjänä hänen tunnetuimmat työnsä, yhtenäisyyden patsaan lisäksi, ovat lukuisat Mahatma Gandhia esittävät patsaat. Yksi näistä Gandhi-patsaista koristaa Intian parlamenttirakennusta. Hän on omien sanojensa mukaan luonut yli 350 Gandhia esittävää patsasta, joista ensimmäisen hän teki vuonna 1948 maharashtralaiseen kouluun. Eri puolilta maailmaa löytyvistä Gandhi-patsaista valtaosa on hänen tai Gautam Palin tekemiä.

Maailman suurimman patsaan, Yhtenäisyyden patsaan, suunnittelu alkoi vuonna 2010 kun Narendra Modi oli Gujaratin osavaltion pääministeri. Sutar halusi varmistaa, että patsas muistuttaa Vallabhbhai Patelia kasvonpiirteiltään käymällä läpi yli 2 000 valokuvaa.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ram V. Sutar**.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ram Vanji Sutar: Meet the man who built the Statue of Unity *Business Today*.  1.11.2018. Viitattu 13.12.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3  Ram Vanji Sutar: Meet the Noida Sculptor Who Pored Over 2,000 Photos to Design Statue of Unity *News18*.  31.10.2018. Viitattu 13.12.2019. (englanniksi)
3. ↑  All you need to know about Ram Vanji Sutar, sculptor behind the Statue of Unity, 50 other sculptures of politicians *Firstpost*.  31.10.2018. Viitattu 13.12.2019. (englanniksi)
4. 1 2  Dutta, Prabhash K.: Nehru to Modi, Statue of Unity sculptor Ram Sutar impressed them all *India Today*.  31.10.2018. Viitattu 13.12.2019. (englanniksi)
5. ↑  Narayanan, Nyantara: Two Indian sculptors have created most of the Gandhi statues around the world *Scroll*.  2.10.2014. Viitattu 13.12.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Japanilaisten joukkojen lohtunaisiksi kaappaamia kiinalaisia ja malesialaisia tyttöjä Penangissa.
Kartta Japanin miehitysalueista
**Lohtunaiset** olivat naisia ja tyttöjä, jotka Japanin keisarillinen armeija pakotti seksiorjuuteen Japanin miehitysalueilla jo ennen toista maailmansotaa sekä sodan aikana. Termi on suora käännös japaninkielisestä sanasta *ianfu*, joka on kiertoilmaus prostituoidulle. Etelä-Koreassa on keskuskeltu korvaavasta termistä "seksiorja", vaikka lohtunainen-termiä ovat käyttäneet Korean valtionjohto sekä uhrit itse. Arviot naisten määrästä vaihtelevat muutamasta kymmenestä tuhannesta jopa kahteensataan tuhanteen.

Lohtunaisten kohtalo on vielä 2000-luvullakin haitannut Japanin ja sen naapurimaiden suhteita. Joulukuussa 2015 Etelä-Korea ja Japani pääsivät viimein sopimukseen lohtunaisista ja Japani muun muassa pyysi lohtunaisten kohtelua anteeksi ja sitoutui maksamaan elossa oleville lohtunaisille korvauksia. 8. tammikuuta 2021 Etelä-Korea määräsi Japanin maksamaan 100 miljoonaa Etelä-Korean wonia (91 800 Yhdysvaltain dollaria) jokaiselle kahdelletoista vielä elossa olevalle eteläkorealaiselle lohtunaiselle, joita Japanin armeija seksuaalisesti hyväksikäytti toisen maailmansodan aikana. Japani hylkäsi määräyksen 23. tammikuuta.

Lähteet
-------

1. ↑  In Remembrance of Wartime "Comfort Women"
2. ↑  The Scars of War: Vietnam Comfort Women (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  CNN: War and Women: The Vietnam War (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  comfort women | Definition, History, & Facts *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 23.8.2021. (englanniksi)
5. ↑  Korea Herald: Ending the ‘comfort women’ euphemism *The Korea Herald*.  11.7.2012. Viitattu 23.8.2021. (englanniksi)
6. ↑  Japani ja Etelä-Korea sopuun sodanaikaisten bordellien "lohtunaisista"
7. ↑  Japani ja Etelä-Korea sopuun kiistassa lohtunaisista
8. ↑  Shin, Mitch: Conflict Between South Korea and Japan Surges Again With Court’s ‘Comfort Women’ Decision *The Diplomat*.  26.1.2021. Viitattu 13.10.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lohtunaiset** Wikimedia Commonsissa
**Oulunsalon Pallo ry** (**OsPa**) on oululainen jalkapallo- ja futsalseura. Seura on perustettu vuonna 1989.

Oulunsalon Pallon miesten jalkapallojoukkue pelasi kaudella 2023 Kolmosessa. Seura keskittyy toiminnassaan juniorityöhön sekä tytöissä että pojissa. Seuran poikien U17-ryhmä saavutti vuonna 2020 SM-pronssia futsal-liigassa.

Oulunsalon Pallo ry:n tarkoituksena on edistää jäsentensä liikuntaharrastusta, erityisesti jalkapalloilua ja futsalia, tavoitteena fyysisen ja psyykkisen hyvinvoinnin kehittäminen. Seuran arvoja ovat rehellisyys, avoimuus ja läpinäkyvyys. OsPa onkin vakiinnuttanut asemansa Oulun seudulla lähinnä juniorijalkapalloon keskittyvänä kasvattajaseurana.

OsPan kotipaikka on Oulu, Oulunsalon kaupunginosa, jossa on myös seuran kotikenttä Oulunsalon tekonurmi Pitkäkankaan urheilu­keskuksessa. Seuran toimisto sijaitsee Oulunsalon liikuntakeskuksessa, Tuohikuja 6, 90460 Oulunsalo.

Seuran päätapahtuma on vuosittain järjestettävä Kapteeni Cup. OsPa on mukana myös #emmekiusaa-kampanjassa. Lisäksi seura järjestää vuosittain Juhani Pennanen -maalivahtileirin. 

OsPan yhteistyösopimusseuroja on AC Oulu, poikalinjalla Oulun Luistinseura ja tyttölinjalla helmikuusta 2023 lähtien ONS.

Lähteet
-------

1. 1 2  Oulunsalon Pallo
2. ↑  OsPa 2023 Suomen palloliitto
3. ↑  Joukkueet Oulunsalon Pallo ry (OsPa)
4. 1 2 3  Seuran esittely Oulunsalon Pallo ry (OsPa)
5. ↑  Oulunsalon Pallo Suomen palloliitto
HöyryWille
**Katujuna HöyryWille** on Lappeenrannan kaduilla ja satama-alueella kesäisin liikennöivä kulkuneuvo. Kyydin mahdollistavat paikalliset yritykset, yhteisöt ja kaupunki, jotka ovat rahoittamassa Huvisataman ilmaislaitteeita ja junan toimintaa. Höyryjuna ei ole nykyään ilmainen, mutta kioskeista saa lippuja kaupan päälle ostaessaan vohveleita.

Katujuna uudistui vuonna 2009. Uusi katujuna on kaksivaunuinen Saksassa valmistettu ja se kulkee maakaasulla. Junan vaunut on katettu ja niissä on ikkunat, joten kiertoajelulle voi lähteä myös huonommallakin säällä. Vuonna 2010 katujunaan lisättiin laitteet, joiden avulla voi kuunnella reittiselostusta ja kaupungin historiaa. Selostuksia on mahdollista kuunnellä kuudella eri kielellä (suomi, ruotsi, englanti, venäjä, saksa ja ranska). Junan omistaa Lappeenrannan Seudun Yrityspalvelut Oy, joka on yksi Lappeenrannan kaupunkiyhtiöistä.

Kyytiin haluava asiakas voi ostaa lippunsa suoraan kuljettajalta tai hiekkalinnalta. HöyryWille on palvellut jo 11 vuotta kyyditen yhteensä pitkälle yli 200 000 matkustajaa.

Katujunan pysäkit
-----------------

* Hiekkalinna
* Linnoitus
* Scandic Hotel Patria
* Valtakatu (Subwayn kohdalla)
* Kauppatori
* Sokos Hotel Lappee/Galleria
* Liikennepuisto
* Myllysaari
* Satama
* Hiekkalinna

Katso myös
----------

* Poritar
* Potnapekka

Lähteet
-------

1. ↑  | Lappeenrannan uusi katujuna liikenteeseen kesäkuussa. | (Etelä-Saimaa 14.5.2009)[vanhentunut linkki]
2. ↑  | Katujunan kartta ja aikataulut | (Viitattu 24.1.2011) (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Hiekkalinna (Arkistoitu – Internet Archive)
**Verkkolehti** (myös **digilehti** tai **nettilehti**) on lehtijulkaisu, joka välitetään internetin kautta luettavaksi. Se on luonteeltaan hyvin saman tyyppinen kuin tavallinen aikakaus- tai sanomalehti. Lehden sisältö voi olla painetun lehden sisällön kaltainen tai täsmälleen samanlainen. Lehti saattaa kuitenkin poiketa täysin alkuperäisestä painetusta versiosta. Nykyisin on yleistä, että lehdellä on jonkin sortin verkkolehti, joka on tavallisesti maksuton. Verkkosanomalehti sisältää yleensä tuorempaa tietoa kuin painettu sanomalehti. Tietoa myös päivitetään yleensä säännöllisen aikavälein. Verkkolehti voi sisältää linkkejä, videoita ja animaatioita, joten se on sisältömuodoiltaan laajempi kuin painettu. Verkkolehti voi sisältää myös lukijamäärän, keskustelupalstan ja äänestämisen, joka painetussa olisi erittäin vaikeaa, ellei mahdotonta toteuttaa. Lehden lukijalla on myös muotoiluvaihtoehtoja. Lukija voi valita esimerkiksi uutiskriteerit ja määritellä suodattimien avulla eri uutuustyyppien osuudet, kuten kotimaa, urheilu, talous tai kulttuuri.

Julkaisukokonaisuus voi olla myös toimittamaton. Näin ollen se on tietokoneohjelman tekemä yhdistelmä. Tällöin ei ole kyse varsinaisesta verkkolehdestä vaan esimerkiksi RSS-syötteestä.

Katso myös
----------

* Maksumuuri

Lähteet
-------

1. ↑  WSOY Facta - verkkolehti[vanhentunut linkki]
2. ↑  WSOY Facta - verkkolehti[vanhentunut linkki]
Saksalainen krampuskortti 1900-luvun alusta.
**Krampus** on keskieurooppalaisessa kansanperinteessä esiintyvä hahmo, joka on puoliksi vuohi ja puoliksi paholainen. Perinteen mukaan Krampus rankaisee huonosti käyttäytyineitä lapsia jouluna, vastakohtana joulupukin esikuvana toimineelle Pyhälle Nikolaokselle, joka palkitsee kilttejä lapsia lahjoilla. Krampuksenyö (saks. *Krampusnacht*) alkaa joulukuun 5. päivän iltana, jolloin hahmon kerrotaan kulkevan rankaisemassa ilkeitä lapsia. Paikasta riippuen, Krampus kulkee joko yksinään tai yhdessä lapsia palkitsevan Pyhän Nikolaoksen kanssa. Suomalaisessa joulupukissa nämä kaksi hahmoa ovat yhdistyneet. Nimi tulee Krampukselta ja perinteen mukaan joulupukki jakaa sekä lahjoja että vitsoja.

Taustaa
-------

Krampus on yleinen hahmo Alppien ympäristössä Itävallassa, Baijerissa, Kroatiassa, Sloveniassa ja Pohjois-Italiassa sekä Tšekissä ja Unkarissa. Perinteeseen kuuluu muun muassa Krampus-korttien lähettäminen. Useissa Alppikylissä järjestetään myös niin sanottuja krampuksenjuoksuja (saks. *Krampuslauf*), johon osallistuu hahmoksi pukeutuneita nuoria.

Krampuksen alkuperästä ei ole varmaa tietoa, mutta tutkijat arvelevat sen periytyvän jo kristinuskoa edeltävältä ajalta. Skandinaavisen mytologian mukaan Krampus on alamaailman eli Helheimin jumalattaren Helin poika.

Populaarikulttuuri
------------------

Populaarikulttuurissa Krampus esiintyy lukuisissa yhteyksissa. Tunnettuja ovat muun muassa vuonna 2014 julkaistu videopeli *The Binding of Isaac: Rebirth*, Jason Hullin kauhuelokuva *Krampus: The Christmas Devil* vuodelta 2013 sekä Michael Doughertyn kauhukomedia *Krampus* ja Robert Conwayn kauhuelokuva *Krampus: The Reckoning*, jotka molemmat ovat vuodelta 2015.

Katso myös
----------

* Nuuttipukki
* Perchta

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Basu, Tanya: Who Is Krampus? Explaining the Horrific Christmas Devil  19.12.2013. National Geographic. Viitattu 25.12.2016.
2. ↑  Krampus  9.11.2014. Binding of Isaac: Rebirth Wiki. Viitattu 25.12.2016.
3. ↑  Krampus: The Christmas Devil Internet Movie Database. Viitattu 25.12.2016.
4. ↑  Krampus Internet Movie Database. Viitattu 25.12.2016.
5. ↑  Krampus: The Reckoning Internet Movie Database. Viitattu 25.12.2016.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Krampus**.
* AntroBlogi: Joulupukin demoninen apuri. Antro-blogi.
Jishishanin maanjäristyksessä 2023 vaurioituneita rakennuksia
**Jishishanin maanjäristys 2023** oli 18. joulukuuta 2023 juuri ennen vuorokauden vaihtumista Kiinassa sattunut maanjäristys, jonka keskus oli Linxian hui-kansan autonomisen prefektuurin alueella. Eniten vahinkoja kohdistui Gansun maakuntaan kuuluvaan Jishishanin piirikuntaan.

Jishishanin maanjäristyksen voimakkuus oli Kiinan mukaan 6,2 Richterin asteikolla; Yhdysvaltain geologian tutkimuskeskuksen mukaan magnitudi oli 5,9 ja syvyys 10 kilometriä. Kuolonuhreja oli ainakin 117 Gansun maakunnassa ja 31 Qinghain maakunnassa, minkä lisäksi kolme henkilöä oli maanjäristyksen jäljiltä kadoksissa vielä 24. joulukuuta 2023. Loukkaantuneita oli lähes tuhat. Lisäksi yli 14 000 kotia tuhoutui. Jishishanin maanjäristys 2023 oli eniten kuolonuhreja vaatinut maanjäristys Kiinassa sitten Ludianin maanjäristyksen 2014.

Joulukuun 20. päivään mennessä 2023 oli tieto noin kymmenestä jälkijäristyksestä. Myös Xinjiangissa koettiin 19. joulukuuta 2023 maanjäristys, jonka magnitudiksi mitattiin 5,5. Jishishanin maanjäristyksen Gansun maakunnassa tuottamat rahalliset tappiot maatalous- ja kalastuselinkeinoille arvioitiin alustavasti 532 miljoonan yuanin suuruisiksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Liz Lee, Qiaoyi Li, Ryan Woo, Homes collapse as earthquake kills more than 100 in China's rural Gansu Reuters 20.12.2023, viitattu 25.12.2023 (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Frances Mao, Christy Cooney, Gansu earthquake: Over 120 killed in China's deadliest quake in years BBC 20.12.2023, viitattu 25.12.2023 (englanniksi)
3. 1 2  Strong earthquake in northwest China that killed at least 148 causes economic losses worth millions AP News 24.12.2023, viitattu 25.12.2023 (englanniksi)
**Madame Meduusa** on Disneyn vuoden 1977 elokuvassa Pelastuspartio Bernard ja Bianca esiintyvä fiktiivinen hahmo. Madame Meduusalla on punainen hame ja oranssinpunaiset hiukset ja vihreät korvakorut. Madame Meduusa pitää apulaisensa Nupin (eng. Mr. Snoops) kanssa panttilainaamoa New Yorkissa. Madame Meduusalla on kaksi lemmikkikrokotiilia Brutus ja Nero. Madame Meduusan tavoitteena on löytää Paholaisen Silmä -niminen timantti merirosvoluolasta Pirunpoukamassa. Myöhemmin Madame Meduusa kaappasi Penny-nimisen orpotytön etsimään timantin hänelle, koska hän oli ainoa, joka mahtui kulkemaan luolan suuaukosta. Penny myöhemmin onnistui lähettämään viestin pullossa Bernardille ja Biancalle, jotka lähtivät pelastamaan häntä. Madame Meduusa yritti kaikin keinoin estää Pennyä lähtemästä kunnes hän saisi timantin haltuunsa. Bernard ja Bianca avustavat Pennyä löytämään timantin ja pelastuivat vedellä täyttyvästä luolasta viime hetkellä. Saatuaan timantin haltuunsa Madame Meduusa uhkaili Nuppia ja Pennyä aseella ja varoitti heitä seuraamasta häntä. Bernardin ja Biancan ansiosta Penny onnistui nappaamaan teddykarhunsa, jonka sisälle Madame Meduusa oli piilottanut timantin ja yritti paeta Madame Meduusan suokelkalla. Madame Meduusa melkein onnistui saamaan Pennyn kiinni, mutta epäonnistui törmäten takaa-ajon aikana jokilaivaansa, joka upposi ja Meduusa jäi yksin roikkumaan uponneen jokilaivan savupiipusta hiirten ja Pennyn ajaessa suokelkalla pois Pirunpoukamasta ja hänen apulaisensa Nuppi nauroi tämän epäonnistumiselle päästen pakoon jokilaivasta tyhjin käsin ja Madame Meduusa jäi kahden krokotiilinsa armoille. Ei ole tiedossa joutuiko Madame Meduusa krokotiiliensa tappamaksi vai selvisikö hän hengissä. Madame Meduusa esiintyi myös Mikin klubi-sarjassa.

On oletettavaa, että Madame Meduusa on tekojensa takia karkoitettu Isle of the Lostille muiden Disneyn pahisten tavoin.
Masai Ujiri vuonna 2014.
**Masai Ujiri** (7. heinäkuuta 1970) on nigerialainen entinen koripalloilija ja nykyinen NBA-seura Toronto Raptorsin toimitusjohtaja.

Nuoruus
-------

Masai Ujiri on nigerialaisen isän ja kenialaisen äidin poika, jonka takia hänen nimensä on Masai. Hän varttui nuorukaiseksi Zarian kaupungissa Nigerian pohjoisosassa. Masai pelasi muiden nigerialaispoikien tavoin jalkapalloa. 13-vuotiaana hän luki amerikkalaisesta urheilulehdestä NBA:ssa pelaavasta nigerialaisesta Hakeem Olajuwonista, ja sai innostuksen koripalloon, ja halun päästä pelaamaan NBA:han.

Ura koripalloilijana
--------------------

Masain vanhemmat päästävät hänet matkustamaan Yhdysvaltoihin opiskelemaan ja pelaamaan yliopistokoripalloa. NBA:n ovet eivät avautuneet, ja 193-senttinen takamies päättää lähteä etsimään pelipaikkaa Euroopasta. Hän matkustaa ensin Englantiin ja sieltä edelleen Belgiaan. Syksyllä vuonna 2000 hän saapuu Suomeen ja Nokialle. Siellä Masai Ujiri yrittää päästä pelaamaan BC Nokian joukkueeseen. Hän osallistui neljään harjoitukseen ja kahteen harjoituspeliin, jonka jälkeen hän matkusti Tanskaan hakemaan pelipaikkaa. Sitä ei kuitenkaan auennut, ja hän palasi takaisin Nigeriaan, jossa ryhtyi nuorten valmentajaksi.

Kykyjenetsijästä toimitusjohtajaksi
-----------------------------------

Masai Ujiri yritti saada lahjakkaalle nigerialaispelaajalle pelipaikkaa NBA:han. Hän matkusti tämän kanssa Orlando Magicin leirille. Seura kiinnostui Masaista, ja kiinnitti hänet kansainväliseksi kykyjenetsijäksi, tosin ilman palkkaa. Tämän jälkeen hän toimi Denver Nuggetsin kykyjenetsijänä. Vuonna 2008 Toronto Raptors kutsui hänet toimitusjohtajan kakkosmieheksi. Hän kuitenkin palasi Denver Nuggetsiin vuonna 2010 toimitusjohtajaksi, ja vuonna 2013 hänet valittiin NBA:n parhaaksi seurajohtajaksi. Hän on ainoa tämän palkinnon voittanut joka ei ole yhdysvaltalainen. Samana vuonna 2013 hänestä tuli Toronto Raptorsin toimitusjohtaja miljoonasopimuksella. Vuonna 2019 hän voitti NBA-mestaruuden Toronto Raptorsin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kuusela, Matti: Liian huono BC Nokiaan, nyt NBA:n mestari – Masai Ujirin uskomaton tarina, jossa kaksio Ilkantiellä Nokialla on tärkeässä roolissa  14.6.2019. Aamulehti.  Arkistoitu 26.6.2019. Viitattu 26.6.2019.
Champagne vuonna 2017.
**François-Philippe Champagne** (s. 25. kesäkuuta 1970) on kanadalainen liberaalipuolueen poliitikko, joka on toiminut Kanadan ulkoministerinä marraskuusta 2019 alkaen. Hänet valittiin maan parlamentin edustajainhuoneeseen Quebecin Saint-Maurice—Champlainin äänestysalueelta vuoden 2015 vaaleissa. Hän on toiminut aiemmin Justin Trudeaun hallituksen ulkomaankauppaministerinä 2017–2018 ja infrastruktuuriministerinä 2018–2019.

Champagne varttui Quebecin Shawiniganissa ja opiskeli muun muassa Université de Montréalissa. Hän on koulutukseltaan lakimies ja toiminut aiemmin liike-elämässä, muun muassa kansainvälisen sähkötekniikkakonsernin ABB:n ylimmässä johdossa.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Honourable François-Philippe Champagne *Justin Trudeau, Prime Minister of Canada*. Viitattu 11.1.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Biography *francoisphilippechampagne.liberal.ca*. Viitattu 11.1.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **François-Philippe Champagne** Wikimedia Commonsissa
**Osmo Antero Ikäheimo** (s. 7. joulukuuta 1939 Liperi) on suomalainen yrittäjä ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.

Ikäheimon vanmhemmat olivat nimismies Erkki Antero Ikäheimo ja Signe Irene Hyvärinen. Hän avioitui 1967 Irja Tuulikki Huotarin kanssa. Ikäheimo tuli ylioppilaaksi Rovaniemen yhteislyseosta 1959 ja valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Yhteiskunnallisesta korkeakoulusta 1965. Hän oli Rovaniemen kaupunginkanslian harjoittelija 1964, Lapin keskussairaalan rakennustoimikunnan sihteeri 1965 ja Lapin maakuntaliiton Lapin läänin matkailuasiamies 1965–1967. Niilo Tarvajärven ideoiman Joulumaa Oy:n toimitusjohtaja Ikäheimo oli 1967–1970, Oy Pohjoiskalotti – Nordkalotten Ab:n, vuodesta 1980 Oy Pohjoiskalotti Ab, toimitusjohtaja 1970–1991 ja Lapp-Set A. Ikäheimo Ky:n, vuodesta 1984 Lappset Ky ja vuodesta 1991 Lappset Group Oy, yhtiömies 1975–1991, osakas vuodesta 1991, toimitusjohtaja 1991–2001, hallituksen puheenjohtaja 1991–2006 ja hallituksen jäsen 2006–2008. Ikäheimolla on ollut myös useita yhteiskunnallisia, liike-elämän ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Hän oli Ruotsin konsuli Rovaniemellä 1981–2002. Teollisuusneuvoksen arvonimen Ikäheimo sai 2000.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jäntti, Vesa-Pekka: Teollisuusneuvos Antero Ikäheimo (1939–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 30.11.2012. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 29.12.2023.
2. ↑  Joulumaasta Lappsetiin.  *Kaleva*, 6.12.2019, nro 333, s. 47. Kansalliskirjasto. Viitattu 29.12.2023.  (ei-vapaa)
*Tämä artikkeli käsittelee kieliryhmää. Sanan algonkin muista merkityksistä kerrotaan täsmennyssivulla.*
Algonkin-kielten levinneisyys ennen eurooppalaisten saapumista
**Algonkin-kielet** on suuri Pohjois-Amerikan alkuperäiskansojen kieliryhmä. Se kattaa suurimman osan algilaisen kielikunnan kielistä (kielikunnan muut kuin algonkin-kielet ovat wiyot ja yurok). Algonkin-kielten puhujia on itärannikolta Kalliovuorille asti. 

Kaikkien algonkin-kielten edeltäjä, kantakieli, josta kaikki ne polveutuvat, oli kanta-algonkin, jota puhuttiin ainakin 3 000 vuotta sitten. Tieteilijät eivät kuitenkaan ole saavuttaneet yksimielisyyttä siitä, missä tätä kieltä puhuttiin.

Algonkin-kielelle on tunnusomaista monimutkainen polysynteettinen morfologia ja mutkikas verbijärjestelmä. Monet ilmaisut, joista englannin kielessä käytetään useita sanoja, voidaan sanoa yhdellä "sanalla". Esimerkiksi menomineen *enae:ni:hae:w*, "korkeammat voimat kuulevat häntä" tai tasankojen creen *kāstāhikoyahk* "se pelottaa meitä".

Kielet
------

Ryhmään kuuluvat kielet voidaan jakaa karkeasti kolmeen ryhmään: tasankojen algonkin-kieliin, keskiosien algonkin-kieliin ja itäisiin algonkin-kieliin. Nämä jakautuvat edelleen kieliin ja murteisiin. Goddard (1996) ja Mithun (1999) jaottelevat nämä 27 kieleen, SIL Internationalin luokituksessa on 42 algonkin-kieltä.*lähde tarkemmin?*

Tässä jaossa on lueteltu kielet Goddardin ja Mithun mukaan. Monet kielistä ovat kuolleita.

### Tasankojen kielet

1. arapaho
2. mustajalka
3. cheyenne

### Keskiosien kielet

1. cree
2. fox
3. menominee (eli menomimi)
4. miami-illinois, joskus jaettu kahdeksi kieleksi
5. odžibwa
6. potawatomi
7. shawnee

### Itäiset kielet

1. itäiset abenaki-kielet
2. läntiset abenaki-kielet
3. etchemin (kielen olemassaolosta ei varmuutta)
4. lenape eli delawaren kieli
5. loup A (epävarma, luultavasti nipmuckien kieli)
6. loup B (epävarma)
7. mahican
8. maliseet
9. massachusett
10. micmac
11. mohegan-pequot
12. nanticoke
13. narragansett
14. pamlico
15. powhatan
16. quiripi-naugatuck-unquachog
17. shinnecock (epävarma)

Vain itäiset kielet ovat todellinen geneettinen alaryhmä.*lähde?* Tasankojen ja keskiosien kielet ovat ainoastaan alueellisia ryhmiä. Tämä tarkoittaa esimerkiksi sitä, että mustajalka ei ole lähempää sukua cheyennelle kuin se on vaikkapa menomineelle. Viime aikoina tosin Paul Proulx on esittänyt toisenlaisiakin näkemyksiä.*lähde tarkemmin?* Hänen mukaansa keskiosien algonkin-kielet (joihin kuuluvat myös tasankojen kielet) ovat geneettinen alaryhmä ja itäinen ryhmä jakautuu useiksi alaryhmiksi.*lähde?*

Katso myös
----------

* Kanadan subarktisen alueen intiaanit

Lähteet
-------

1. 1 2 3
**Christina Alexandra "Chrystia" Freeland** (s. 8. helmikuuta 1968, Peace River, Alberta, Kanada) on kanadalainen poliitikko, toimittaja ja kirjailija. Hän on toiminut Kanadan ulkoministerinä tammikuusta 2017 lähtien.

Elämä ja ura
------------

Freeland on suorittanut historian ja kirjallisuuden tutkinnon Harvardin yliopistossa ja opiskellut Rhodes-stipendin turvin myös Oxfordin yliopistossa. Hän aloitti journalistisen uransa useiden eri medioiden kirjeenvaihtajana Ukrainassa. Myöhemmin hän toimi useissa johtotehtävissä *Financial Times* -lehdessä, muun muassa lehden Moskovan-toimiston päällikkönä ja koko lehden apulaispäätoimittajana. Freeland on ollut myös *The Globe and Mail* -lehden apulaispäätoimittaja ja Thomson Reuters -mediayhtiön toimitusjohtaja. Hän on kirjoittanut kirjat *Sale of the Century: Russia's Wild Ride from Communism to Capitalism* ja *Plutocrats: The Rise of the New Global Super-Rich*.

Freeland valittiin Kanadan edustajainhuoneeseen Liberaalipuolueen ehdokkaana Toronto Centre -vaapiirin täytevaalissa marraskuussa 2013. Lokakuussa 2015 hänet valittiin uudelleen edustajainhuoneeseen torontolaisesta University-Rosedalen vaalipiiristä. Marraskuusta 2015 lähtien hän toimi ulkomaankauppaministerinä Justin Trudeaun hallituksessa, jolloin hän edisti Kanadan ja EU:n vapaakauppasopimuksen allekirjoittamista.

Tammikuussa 2017 Freeland nimitettiin Kanadan ulkoministeriksi. Tämä herätti huomiota, koska hänet tunnetaan Venäjän arvostelijana, ja Venäjä oli vuonna 2014 kieltänyt häneltä maahantulon. Nimityksen aikaan kohua herätti myös erityisesti Venäjä-mielisten lähteiden levittämä paljastus siitä, että Freelandin ukrainalaissyntyinen isoisä Michael Chomiak oli toiminut toisen maailmansodan aikana Krakovassa julkaistun *Krakivski visti* -lehden päätoimittajana. Paljastusten mukaan saksalaisen sotasensuurin alaisuudessa toiminut ukrainalaismielinen lehti julkaisi sarjan juutalaisvastaisia kirjoituksia kesällä 1943.

Freeland puhuu englantia, ranskaa, ukrainaa, venäjää ja italiaa. Hän asuu puolisonsa ja kolmen lapsensa kanssa Torontossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Honourable Chrystia Freeland (Arkistoitu – Internet Archive) Kanadan pääministerin verkkosivut. Viitattu 8.7.2017.
2. ↑  Biography Chrystia Freelandin kotisivut. Viitattu 8.7.2017.
3. 1 2  Kassam, Ashifa: Canada names Chrystia Freeland, leading Russia critic, as foreign minister *The Guardian* 10.1.2017. Viitattu 8.7.2017.
4. ↑  Fife, Robert: Freeland knew her grandfather was editor of Nazi newspaper *The Globe and Mail*. 7.3.2017. Viitattu 8.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Chrystia Freelandin kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Yeh Chu-lan** (kiin.: 葉菊蘭; pinyin: *Yè Júlán*) on taiwanilainen poliitikko, joka on toiminut muun muassa maansa varapääministerinä sekä Kaohsiungin kaupungin pormestarina. Hän edustaa demokraattista edistyspuoluetta (DPP).

Tausta ja yksityiselämä
-----------------------

Yeh opiskeli oikeustiedettä katolisessa Fu Jen -yliopistossa. Valmistumisen jälkeen hän toimi hetken opettajana kotiseudullaan, mutta päätyi sitten muuttamaan Taipeihin. Hän teki töitä markkinoinnin parissa 17 vuotta ennen kuin lähti mukaan politiikkaan.

Yeh oli naimisissa taiwanilaisen demokratia-aktivistin Cheng Nan-jungin kanssa. Cheng teki polttoitsemurhan vuonna 1989 protestina sananvapauden puolesta. Parilla oli yksi tytär.

Poliittinen ura
---------------

Miehensä itsemurhan jälkeen Yeh päätti lähteä mukaan politiikkaan. Hän on siitä lähtien puolustanut taiwanilaisten ilmaisunvapautta ja kehottanut taiwanilaisia myös käyttämään sitä. Hän on myös kutsunut Kuomintangin totalitaristihallintoa suurimmaksi uhaksi demokratialle..

Yeh valittiin Taiwanin parlamenttiin ensimmäistä kertaa vuonna 1990. Hän nousi hallituksen liikenne- ja viestintäministeriksi vuonna 2000.

Kun Frank Hsieh valittiin Taiwanin presidentiksi vuonna 2005, Yeh nousi Kaohsiungin virkaatekeväksi pormestariksi tämän tilalle.

Yeh nimitettiin Taiwanin presidentin kansliapäälliköksi vuonna 2007.

Vuonna 2017 Yeh valittiin Taiwanin matkailusektorista vastaavan Taiwan Visitors Association -järjestön puheenjohtajaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Chang Ching-ju: Minister of Transportation and CommunicationsYeh Chu-lan  2000. taiwanpanorama.com. Viitattu 8.4.2021.
2. 1 2  Yeh Chu-lan *prabook.com*. Viitattu 8.4.2021. (englanniksi)
3. ↑  Twentieth anniversary of activist's death is marked *www.nylon.org.tw*. Viitattu 8.4.2021.
4. ↑  Taiwan's freedom of speech under threat from China: ex-vice premier | Taiwan News | 2018/04/07 *Taiwan News*. Viitattu 8.4.2021.
5. ↑  3rd Legislators  2021. Legislative Yuan. Viitattu 8.4.2021. (englanniksi)
6. ↑  Yeh Chu-lan sworn in as secretary-general *www.taipeitimes.com*.  21.8.2007. Viitattu 8.4.2021.
7. ↑  Yeh Chu-lan elected head of Taiwan Visitors Association *focustaiwan.tw*. Viitattu 8.4.2021. (kiinaksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |