recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Akatuin vankilan portti vuoden 1907 tienoilla.
**Nertšinskin pakkotyövankila** (ven. Не́рчинская ка́торга, *Nertšinskaja katorga*) oli Venäjällä nykyisessä Taka-Baikalian aluepiirissä 1700-luvulta 1900-luvun alkuun saakka toiminut rangaistuslaitos.

Tsaariperheen omistaman Nertšinskin vuorityöpiirikunnan alueella toiminut vankila syntyi 1700-luvun alussa. Vankeja käytettiin työvoimana hopea-, lyijy- ja kultakaivoksissa, valimoissa, viina- ja suolatehtaissa sekä erilaisissa rakennus- ja aputöissä. Tehdashallinnon yhteyteen kuulunut vankilajärjestelmä siirrettiin vuonna 1869 Venäjän sisäministeriön alaisuuteen.

Pakkotyövankilan hallinto toimi Aleksandrovski Zavodissa ja Tšitassa. Kaivosten ja tehtaiden yhteyteen rakennetut vankilat oli jaettu Algatšin, Zerentuin ja Karan vankilapiireihin. Algatšin yhteyteen kuuluivat mm. Akatuin ja Pokrovskajan vankilat nykyisessä Aleksandrovski Zavodin piirissä. Nykyisten Kalgan ja Nertšinski Zavodin piirien alueella sijaitsivat Zerentuin yhteydessä toimineet Kadajan, Kutomaran ja Maltsevskajan vankilat. Karan vankilapiiri käsitti pohjoisempana nykyisessä Sretenskin piirissä sijaitsevat Kara-joen kultaesiintymät.

Nertšinskin pakkotyövankila oli Venäjän tärkein rangaistusvankien karkotuspaikka. Se oli tunnettu epäinhimillisistä oloistaan ja kesäisin tapahtuneista vankien joukkopaoista. Tavallisten rikollisten lisäksi sinne lähetettiin poliittisia vankeja. Ensimmäisiä olivat vuonna 1826 saapuneet dekabristit. Heitä seurasivat Puolan vuosien 1830–1831 kapinalliset. Vuonna 1850 vankilaan saapui Mihail Petraševski tovereineen ja vuonna 1862 runoilija ja vallankumouksellinen Mihail Mihailov. Vuonna 1864 Nertšinskin kaivoksille lähetettiin kaksi tuhatta Puolan vuosien 1863–1864 kapinaan osallistunutta. Samana vuonna seudulle karkotettiin Nikolai Tšernyševski. Vuosikymmenen lopussa sinne saapui Nikolai Išutin ja 1870-luvun alussa joukko Sergei Netšajevin kannattajia. Suurin osa narodnikeista kärsi rangaistustaan Karassa. Vuosien 1905–1907 vallankumouksen jälkeen poliittisten vankien määrä lisääntyi huomattavasti. Heistä tunnetuimpia olivat sosialistivallankumoukselliset Grigori Geršuni, Proš Prošjan, Jegor Sozonov ja Marija Spiridonova. Karkotettujen joukossa olivat Venäjän valtakunnanduuman bolševikkiryhmän edustajat Vasili Serov ja Aleksandr Važganov sekä myöhempi neuvostojohtaja Jemeljan Jaroslavski.

Venäjän väliaikainen hallitus vapautti poliittiset vangit helmikuun vallankumouksen jälkeen. Samalla armahdettiin myös tavalliset rikolliset. Nertšinskin pakkotyövankila lopetti toimintansa maaliskuussa 1918.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Entsiklopedija Zabaikalja *ez.chita.ru*. Viitattu 1.7.2010. (venäjäksi)
2. 1 2 3  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 17*, s. 516. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1974.
3. ↑  Nertšinskaja katorga 1900–1917: Karta Nertšinskoi katorgi *memo.ru*.  Arkistoitu 31.10.2011. Viitattu 1.7.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Nertšinskaja katorga 1900–1917 (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Leguellec kilpailemassa Vancouverin talviolympialaisissa 2010
**Jean-Philippe Leguellec** (s. 31. heinäkuuta 1985 Kingston, Ontario) on kanadalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä.

Leguellec aloitti kilpailemisen vuonna 1999 ja liittyi maajoukkueeseen vuonna 2003. Hän sai huomattavaa menestystä nuorten MM-kilpailuista Haute Mauriennesta vuonna 2004 voittaessaan kultaa pikakilpailussa sekä hopeaa takaa-ajossa ja viestissä. Hän sai nuorten MM-kilpailuissa lisäksi pronssia viestissä Kontiolahdella 2005 ja pikakilpailussa Presque Islessa 2006.

Leguellec osallistui Torinon olympialaisissa 2006 kahdelle matkalle, 20 kilometrin henkilökohtaiseen kilpailuun ja 10 kilometrin sprinttiin. Vuoden 2010 talviolympialaisissa Vancouverissa hän sijoittui sprintissä kuudenneksi. Vancouverin olympialaisten takaa-ajokilpailussa toimitsijat päästivät hänet vahingossa matkaan puoli minuuttia liian aikaisin, ja tuo aika lisättiin hänen loppuaikaansa; vaikka hän tuli maaliin viidentenä, putosi hän lisäyksen jälkeen lopputuloksissa 11:nneksi. Nové Měston MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui normaalimatkalla kymmenenneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui sprintissä viidenneksi, mikä on hänen paras sijoituksensa arvokilpailujen henkilökohtaisilla matkoilla, ja yhteislähtökilpailussa kymmenenneksi.

Leguellecin paras maailmancup-kausi on ollut 2009–2010, jolloin hänen sijoituksensa lopullisissa pisteissä oli 30:s. Kaudella 2008–2009 hän sijoittui ensimmäistä kertaa kymmenen parhaan joukkoon: kahdeksanneksi Hochfilzenin ja seitsemänneksi Antholz-Anterselvan takaa-ajokilpailuissa. Hän saavutti ensimmäisen maailmancup-voittonsa Östersundin sprinttikilpailussa kaudella 2012–2013. Sitä ennen hänen paras maailmancup-sijoituksensa oli Vancouverin olympialaisten kuutostila.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jean Philippe Leguellec *biathlonresults.com*. Viitattu 25.2.2014. (englanniksi)
2. ↑  Kevin McGran: Official's gaffes cost biathlete Le Guellec  17.2.2010. Toronto Star.  Arkistoitu 20.2.2010. Viitattu 2.7.2010. (englanniksi)
**Sun Ribo** (kiin.: 孙日波; pinyin: *Sūn Rìbō*; s. 18. joulukuuta 1976 Liaoning, Kiina) on kiinalainen ampumahiihtäjä ja MM-mitalisti.

Sun aloitti ampumahiihdon harrastamisen vuonna 1992 ja osallistui MM-kilpailuihin ensimmäisen kerran Anterselvassa 1995. 

Sun hiihti toisen osuuden Kiinan viestijoukkueessa, joka sijoittui seitsemänneksi Naganon olympialaisissa 1998. Neljä vuotta myöhemmin hän oli viidestoista Salt Lake Cityn olympialaisten 15 kilometrin kilpailussa. Hanti Mansijskin MM-kilpailuissa 2003 hän oli kahdestoista 7,5 kilometrin sprinttikilpailussa.

Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2005 Sun saavutti hopeaa normaalimatkalla, 15 kilometrillä. Hän ampui sakkominuutin kummaltakin pystypaikalta häviten 30,2 sekuntia yhden ohilaukauksen ampuneelle Andrea Henkelille. Pronssimitalisti – niin ikään yhden sakon ampunut – Linda Tjørhom jäi Sunille 4,1 sekuntia. Samoissa kilpailuissa Sun oli lisäksi viidestoista yhteislähtökilpailussa.

Arvokilpailuja lukuun ottamatta Sunin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on ollut neljästoista tila.

Lähteet
-------

* Sun Ribo Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU).  (englanniksi)
Frobergerin sävellyksen autettiset nuotit (päivätty 1649).
**Johann Jakob Froberger** (1616-1667) oli saksalainen säveltäjä. Hän oli Girolamo Frescobaldin oppilas, ja toi saksalaiseen musiikkiin italialaisia ja ranskalaisia tyylivirikkeitä urku- ja klaveeriteoksillaan, kuten toccatoilla, canzonoilla ja ricercareilla. Hän toimi Wienissä ja Württembergissä.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Johann Jakob Froberger**.
1. 1 2 3  *Media Musiikki*. Helsinki: Tammi, 1983. ISBN 951-30-5436-5.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Jackie Selebi** (7. maaliskuuta 1950 Johannesburg – 23. tammikuuta 2015) oli eteläafrikkalainen poliisikomentaja ja kansainvälisen rikospoliisijärjestön Interpolin johtaja 2004–2008. Hänet tuomittiin 2. heinäkuuta 2010 korruptiosta. Hän sai 15 vuoden tuomion, mikä on suositeltu vähimmäisrangaistus kokeneiden poliisien korruptiotapauksissa. Selebi oli oikeuden mukaan ottanut vuosina 2000–2005 lahjuksia huumerikollisilta yli 120 000 euron arvosta. Hänet erotettiin virasta vuonna 2008.

Selebi toimi myös Etelä-Afrikan edustajana YK:ssa ja oli maan entisen presidentin Thabo Mbekin läheinen liittolainen.

Hänet oli kuitenkin laskettu terveydellisin perustein ehdonalaiseen heinäkuussa 2012.

Selebillä oli todettu munuaisten vajaatoiminta, kohonnut verenpaine ja diabetes, ja hän kuoli sydänkohtaukseen tammikuussa 2015.

Lähteet
-------

1. ↑  Jackie Selebi dies *SABC*.  23.1.2015.  Arkistoitu 28.1.2015. Viitattu 24.1.2015. (englanniksi)
2. ↑  Jackie Selebi Interpol.  Arkistoitu 12.1.2015. Viitattu 24.1.2015. (englanniksi)
3. ↑  HS: Interpolin ex-johtaja tuomittiin huumelahjuksista Etelä-Afrikassa
4. ↑  BBC News: South Africa ex-police chief Selebi jailed for 15 years (viitattu 3.8.2010)
5. ↑  Yle: Interpolin ex-johtaja 15 vuodeksi vankilaan (viitattu 3.8.2010)
6. ↑
7. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Susanna Dickinson
**Susanna Wilkerson Dickinson** (1814 – 7. lokakuuta 1883) oli eräs Alamon taistelussa hengissä selvinneistä. Vuonna 1836 Texasin tasavallassa käyty taistelu vaati vähintään 189 Alamon puolustajan hengen, heidän joukossaan Susannan aviomies Almaron Dickinson. Meksikolaisten joukkoja johtanut generalissimus Santa Anna vangitutti Dickinsonin ja hänen pienen tyttärensä Angelinan. Genaralissimus olisi halunnut adoptoida tytön ja kouluttaa tästä hienon naisen, mutta Dickinson kieltäytyi ehdotuksesta jyrkästi.

Muutaman päivä kuluttua Santa Anna antoi Dickinsonille ja hänen tyttärelleen vapautensa. Kahden tiedustelijan saattamina he ratsastivat Gonzalesin kylään, jonne oli kokoontunut texasilaisia vapaustaistelijoita. Dickinsonista tuli tärkeä silminnäkijä taistelulle ja hänen kertomuksiaan on käytetty monen kirjan lähdetietoina.

Lähteet
-------

* Davis, William C.: *Three Roads to the Alamo*. Harper Perennial, 1999. ISBN 978-0060930943. (englanniksi)
* Donovan, James: *The Blood of Heroes*. Back Bay Book, 2013. ISBN 978-0316053730. (englanniksi)
* Todish, Tim J. & Terry S.: *Alamo Sourcebook 1836*. Eakin Press, 1998. ISBN 978-1571681522. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Todish 1998, s. 24.
2. ↑  Donovan 2013, s. 300.
3. ↑  Davis 1999, s. 712.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
| "Big When I Was Little"Eliza Doolittle |
| --- |
| Singlen "Big When I Was Little" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Julkaistu | 28. heinäkuuta 2013 |
|  Formaatti | digitaalinen lataus |
|  Tyylilaji | Pop |
|  Kesto | 03.52 |
|  Levy-yhtiö | Parlophone |
| Eliza Doolittlen muut singlet |
| "You & Me"2013 | "Big When I Was Little"2013 |  |

**Big When I Was Little** on brittiläisen laulaja-lauluntekijä Eliza Doolittlen kappale. Kappale julkaistiin Isossa-Britanniassa singlenä 28. heinäkuuta 2013 hänen toiselta studioalbumiltaan. Kappale on päässyt listoille Belgiassa.

Musiikkivideo
-------------

Kappaleelle tehty musiikkivideo julkaistiin ensimmäisenä YouTubessa 16. kesäkuuta 2013.

Kappalelista
------------

* 1. "Big When I Was Little" - 3:52
* 2. "You and Me" (Piano Version) - 4:00

Listasijoitukset
----------------

* Belgia (Ultratip Flanderi) – 58

Lähteet
-------

1. ↑  Eliza Doolittle - Big When I Was Little *youtube.com*.
2. ↑  Ultratop.be – Eliza Doolittle – Big When I Was Little *ultratop.be*.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Big When I Was Little
**Marko Juhani Lampisuo** (s. 8. huhtikuuta 1970 Turku) on suomalainen kuvataiteilija, joka tekee videotaidetta, taidegrafiikkaa ja tilateoksia. 

Lampisuon teokset käsittelevät ympäristöä ja estetiikkaa, miehen ja perheen elämää sekä rock-maailman kliseitä. Videoteokset *Stereo-Ateena* (2005), *Poriutuminen* (2006) ja *Eräänlainen puutarha* (2009) pohjautuivat päiväkirjateksteihin. Videoiden aiheet ovat toistuneet myös grafiikantöissä, joissa Lampisuo käyttää valokuvapohjaista heliogravyyritekniikkaa, ja muokkaa kuparisia painolaattoja mekaanisesti.

Marko Lampisuo valmistui Tampereen ammattikorkeakoulun Taiteen ja viestinnän osastolta kuvataiteilijaksi (AMK) vuonna 2003. Aiemmin hän on suorittanut kuvataiteilijan opinnot Tampereen taiteen ja viestinnän oppilaitoksessa (1996) ja piirtäjä-artesaanin opinnot Pirkanmaan käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksessa (1992).

Lampisuon ensiesiintyminen kuvataiteilijana tapahtui vuonna 1995 Helsingin Taidehallin Nuorten näyttelyssä. Yksityisnäyttelyitä Lampisuo on pitänyt Galleria Rajatilassa Tampereella, Titanik-galleriassa Turussa, Galleria 3h+k:ssa, Galleria K:ssa Huittisissa ja Galleria Huudossa Helsingissä.

Lampisuon teoksia on ollut esillä kansainvälisissä näyttelyissä ja videotaidefestivaaleilla useissa maissa kuten Yhdysvalloissa ja Euroopan maissa. Hänen teoksiaan on hankittu useisiin kotimaisiin ja ruotsalaisiin kokoelmiin. Taiteellisen työnsä ohessa Lampisuo on toiminut taidevedostajana Grafiikanpaja Himmelblaussa. Hän on Muu ry:n ja AV-arkki ry:n jäsen ja Rajataide ry:n ja Galleria Rajatilan perustajajäsen.

Lähteet
-------

* Av-arkki - suomalaisen mediataiteen levityskeskus. Lampisuo Marko. Taiteilija ja teokset.[vanhentunut linkki]
* Galleria Huuto Uudenmaankatu. Lampisuo Marko. *Eräänlainen puutarha* 25.8.-12.9.2009.
* Grafiikanpaja Himmelblau. Lampisuo Marko, taiteilijaesittely.[vanhentunut linkki]
* Itu - videotaiteen tuotantoprojekti. MUU ry. (Arkistoitu – Internet Archive)
* Suomen kuvataiteilijat. Verkkomatrikkeli. Lampisuo Marko.

### Viitteet

1. ↑  Lampisuo Marko (käsikirjoitus, kuvaus, leikkaus). *Stereo-Ateena - Stereo-Athens*. Videoteos. Tuottaja: Tuuli Penttinen-Lampisuo. Ensiesitys: Galleria K, Huittinen 2005.
2. ↑  Lampisuo Marko (käsikirjoitus, kuvaus, kertoja). *Poriutuminen - Porification*. Videoteos. Itu - videotaiteen tuotantoprojekti. Tuottaja: Tuuli Penttinen-Lampisuo. Tuotanto: MUU ry. Yhteistyössä: YLE Yhteistuotannot ja Satakunnan taidetoimikunta. Levitys: Av-arkki. Ensiesitys: Rauman taidemuseo 2006.
3. ↑  Lampisuo Marko (käsikirjoitus, kuvaus, leikkaus, kertoja). *Eräänlainen puutarha - A Sort of Garden*. Videoteos. Tuottaja: Tuuli Penttinen-Lampisuo. Ensiesitys: Honkahovi, Mänttä 2009.
4. 1 2 3  Suomen kuvataiteilijat. Verkkomatrikkeli. Viitattu 7.3.2011.
5. ↑  Lampisuo Marko. *Eräänlainen puutarha* -näyttely. Galleria Huuto, Uudenmaankatu, Helsinki 28.5.–12.9.2010.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Kerttu Rytkönen** (1. kesäkuuta 1895 Pielavesi – 22. huhtikuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti ja yksi Suomen ensimmäisitä naisarkkitehdeistä. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopiossa vuonna 1914 ja valmistui arkkitehdiksi 1921.

Rytkönen suunnitteli Helsingin Kaivopuistossa Kalliolinnantie 4:ssä sijainneen Salus-sairaalan. Uusklassillista tyyliä edustanut rakennus valmistui vuonna 1929. Salus-sairaalan perustajat ja omistajat olivat Kettu Rytkösen sairaanhoitajasisaret Ida ja Maria Rytkönen. He olivat perustaneet yksityisen sairaskodin Helsinkiin vuonna 1901. Vuonna 1920 he perustivat Salus-sairaalan, joka oli erikoistunut naistentauteihin ja synnytyksiin mutta myös muita potilaita hoidettiin siellä.

Salus-sairaalan rakennus vuonna 2001.
Ida Rytkönen ja Maria Rytkösen perilliset lahjoittivat sairaalan rakennuksineen vuonna 1944 Wihurin rahastolle. Sairaalatoiminta rakennuksessa jatkui vuoteen 1983 saakka, ja sen jälkeen rakennuksessa toimi vielä sydän- ja verisuonitautien perustutkimukseen erikoistunut Wihurin tutkimuslaitos vuoteen 2013 saakka. Tämän jälkeen rakennus peruskorjattiin, ja nykyisin siinä toimii Jenny ja Antti Wihurin rahasto sekä eräitä muita järjestöjä.

Lähteet
-------

1. ↑  Arkkitehti Kerttu Rytkönen, Helsingin Sanomat Kuolleita 14.5.1991
2. 1 2  Musiikkia muun muassa-blogi 28.2.2015 : Antti Wihuri ja Wihurin säätiö
3. 1 2  Wihurin Salus-talo
**Urko Vera Mateos** (s. 14. toukokuuta 1987 Barakaldo, Vizcayan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa pelaavaa bilbaolaista Athleticia.

Ura
---

Vera edusti juniorina Santutxua, Athleticia ja Lezamaa. Ensiesiintymisensä aikuisten sarjoissa hän teki Espanjan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Tercera Divisiónissa pelanneessa Santutxussa kaudella 2006–2007, ja tämän jälkeen hän kiersi läpi useita baskiseuroja.

Kauden 2010–2011 Vera aloitti Segunda División B:n Lemonassa, jossa hän kiinnitti pääsarjaseurojen huomion. Tammikuussa 2011 hän johti Segunda B:n kakkoslohkon maalitilastoa 13 maalillaan. Kuun lopulla hän siirtyi juniorinakin edustamaansa Baskimaan suurseuraan Athleticiin, jonka kanssa hän teki 2,5-vuotisen sopimuksen. Vera rekisteröitiin seuran B-joukkueeseen, mutta hän sai pian vastuuta myös Joaquín Caparrósin valmentamassa edustusjoukkueessa. Hän debytoi Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa 5. helmikuuta 2011 ottelussa Sportingia vastaan ja teki ensimmäisen maalinsa kolmannessa ottelussaan 14. maaliskuuta 2011 Getafea vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Player Athletic Club. Viitattu 15.3.2011. (englanniksi)
2. ↑  Urko Vera ya es del Athletic  26.1.2011. Marca. Viitattu 15.3.2011. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Urko Veran esittely Athleticin sivustolla (englanniksi)
* Urko Veran esittely BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
**Mauri Eivola** (s. 15. maaliskuuta 1963 Turku) on suomalainen, 192 senttimetriä pitkä jääkiekkohyökkääjä, joka pelasi SM-liigassa 1980-luvulla. Hän edusti Suomea kahdeksassa B-maaottelussa ja viidessä nuorten maaottelussa. Buffalo Sabres varasi hänet NHL:ään varausnumerolla 101 vuonna 1981. Samana vuonna varattiin viisi muutakin TPS:n junioripelaajaa: Hannu Virta, Jali Wahlsten, Heikki Leime, Teppo Virta ja Kari Kanervo.

Eivola lähti 18-vuotiaana Yhdysvaltoihin ja pelasi yhden kauden Niagara Fallsissa ja Rochesterissa. Kaudella 1982–1983 hän pelasi SM-liigaa TPS:n joukkueessa 11 ottelun verran mutta keräsi tilastoihinsa vain kuusi jäähyminuuttia eikä yhtään tehopisteitä. Kaudeksi 1983–1984 hän siirtyi I-divisioonaan Turun Toverien joukkueeseen mutta molemmat polvikierukat loukkaantuivat leikkauskuntoon ja Eivolan peliuraan tuli tauko.

Syksyllä 1985 Eivola pelasi viiden ottelun verran II-divisioonaa Turun Kisa-Veikkojen joukkueessa. Sitten Eivolan pelioikeudet omistanut TPS vuokrasi hänet I-divisioonajoukkue SaPKo:on valmistaakseen häntä palaamaan liigajäille. Eivola pelasi SaPKo:ssa viisi ottelua ja keräsi seitsemän tehopistettä, mutta Kiekkoreipas teki protestin Eivolan siirrosta ja tämä joutui jättämään savonlinnalaisjoukkueen. Vuodenvaihteessa 1985–1986 TPS vuokrasi Eivolan SM-liigajoukkue Jokereihin. Heti ensimmäisessä Helsingin-ottelussaan Eivola teki avausmaalin mutta jälleen hänen uransa uudessa seurassa jäi viiden ottelun mittaiseksi, kun hän loukkaantumisten vuoksi putosi vaihtopelaajaksi.

Syksyllä 1986 Eivola palasi SM-liigaan TPS:n joukkueessa. Ensimmäisessä kotiottelussa Tapparaa vastaan Eivola oli joukkueensa ykköstähti. Kauden aikana hän pysyi vakiokokoonpanossa ja keräsi 37 ottelussa tehopisteinä 9 maalia ja 12 syöttöä. Jäähyherkkyys näkyi tilastoissa 87 jäähyminuuttina. Kevään 1987 pudotuspeleissä hän teki viidessä ottelussa kaksi maalia ja antoi kaksi maalisyöttöä. Kaudella 1987–1988 Eivola teki 31 ottelussa 8 maalia ja antoi 15 maalisyöttöä. Jäähyjä kertyi 46 minuuttia. Tuolloin TPS jäi ensi kertaa liigahistoriansa aikana pudotuspelien ulkopuolelle. Kaudella 1988–1989 Eivola edusti SM-liigassa Porin Ässiä ja kokosi 35 ottelussa tehopisteet 10+15. Jäähyminuutteja kertyi 47. Tämä jäi Eivolan viimeiseksi liigakaudeksi. Kaikkiaan hän pelasi SM-liigassa 119 runkosarjaottelua, joissa saaliina oli 28 maalia, 43 maalisyöttöä sekä 200 jäähyminuuttia. Pudotuspeleissä hän oli mukana vain keväällä 1987 ja kokosi neljän tehopisteen lisäksi neljä jäähyminuuttia.

Lähteet
-------

* Honkavaara, Aarne: *Jääkiekkokirja 1989–1990*. , 1989.
* Torvinen, Jukka (vt. päätoim.): *Jääkiekkokirja 2007–2008*. Egmont Kustannus Oy Ab, 2007. ISBN 952-469-617-7.
* Jalo, Juha-Pekka: "Maven" tarina kuin suoraan Dynastiasta.  *Kiekkolehti*, syksy 1986.

### Viitteet

1. 1 2 3  Jääkiekkokirja 2007–2008, s. 296
2. 1 2 3 4  Jääkiekkokirja 1989–1990, s. 242
3. ↑  Jääkiekkokirja 2007–2008, s. 113
4. 1 2 3 4  Kiekkolehti 1986
**Horst Weigang** (s. 30. syyskuuta 1940 Bielawa) on saksalainen entinen jalkapalloilija. Hänen tyttärensä, Birte Weigang, oli olympiavoittaja uinnissa..

Ura
---

Weigang aloitti jalkapallon vuonna 1952 Medizin Leipzig Mittessä. Kahden vuoden jälkeen hän siirtyi SC Lok Leipzigiin, jossa hän pelasi vuoteen 1960 asti. Kauden 1961–1962 Weigang edusti SC Turbine Erfurtia, mutta palasi pian Leipzigiin SC Rotation Leipzigiin, eli 1. FC Lokomotive Leipzigiin. Hän pelasi seurassa vuoteen 1967 saakka, jonka jälkeen hän siirtyi FC Rot-Weiß Erfurtiin. Jalkapallouransa Weigang lopetti kuusi vuotta myöhemmin, eli vuonna 1973. Pääsarjatasolla Weigang pelasi 234 ottelua, mutta ei voittanut yhtään mestaruutta. Sen sijaan hänet valittiin vuonna 1965 DDR:n vuoden jalkapalloilijaksi.

Urbanczyk pelasi DDR:n jalkapallomaajoukkueessa kaksitoista ottelua. Hän oli myös mukana olympiapronssia vuonna 1964 voittaneessa joukkueessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Birte Weigang *Sports-Reference*.  Arkistoitu 22.5.2009. Viitattu 17.7.2010. (englanniksi)
2. 1 2  Leske, Hans: *Enzyklopädie des DDR-Fussballs*, s. 515. Göttingen: Verlag die Werkstatt, 2007. ISBN 978-3-89533-556-3. (saksaksi)

Saksan demokraattisen tasavallan vuoden jalkapalloilija
1963: Kaiser • 1964: Urbanczyk • 1965: Weigang • 1966: Nöldner • 1967: Erler • 1968: Bransch • 1969: Vogel • 1970: R. Ducke • 1971: P. Ducke • 1972: Croy • 1973: Kreische • 1974: Bransch • 1975: Pommerenke • 1976: Croy • 1977: Dörner • 1978: Croy • 1979: Streich • 1980: Grapenthin • 1981: Grapenthin • 1982: Schnuphase • 1983: Streich • 1984: Dörner • 1985: Dörner • 1986: Müller • 1987: Müller • 1988: Thom • 1989: Trautmann • 1990: Kirsten • 1991: Gütschow



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Jay Montgomery Garner** (s. 15. huhtikuuta 1938 Arcadia, Florida, Yhdysvallat) on eläköitynyt Yhdysvaltain maavoimien kenraaliluutnantti. Hän toimi lyhyen ajan Irakin jälleenrakennus- ja humanitaarisen avun viraston johtajana vuoden 2003 Irakin miehityksen jälkeen. Diplomaatti L. Paul Bremer korvasi Garnerin perustaen Koalition väliaikaisen hallinnon.

Lähteet
-------

1. ↑  Occupying Iraq: A History of the Coalition Provisional Authority; Liberate and Leave: Fatal Flaws in the Early Strategy for Postwar Iraq *Foreign Affairs*. Viitattu 2010. (englanniksi)

Irakin vaakunaIrakin pääministerit
Abdulkarim Qasim | Ahmad Hasan al-Bakr | Tahir Yahya | Arif Abdulrazzaq | Abdulrahman al-Bazzaz | Naji Talib | Abdulrahman Arif | Tahir Yahya | Abdulrazzaq al-Nayif | Ahmad Hasan al-Bakr | Saddam Hussein | Sa’dun Hammadi | Muhammad Hamza al-Zubaidi | Ahmad Husain Khudair al-Samarra’i | Saddam Hussein  

Vuodesta 2004  

Ayad Allawi | Ibrahim al-Ja’fari | Nuri al-Maliki | Haider al-Abadi | Adil Abdul-Mahdi | Mustafa Al-Kadhimi | Mohammed Shia al-Sudani



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Mikael "Mikko" Sundström** (10. syyskuuta 1957 – 23. tammikuuta 2001) oli suomalainen autourheilija, joka voitti urallaan viisi rallin Suomen mestaruutta. Sundström kuoli sairauskohtaukseen 43-vuotiaana.

Ura
---

B-ryhmän Peugeot 205 Turbo 16 E2.
Sundströmin ura alkoi kartingista, jossa hän voitti kolme Suomen mestaruutta. Kartinguran jälkeen Sundström nousi nopeaan tahtiin kotimaisen ralliautoilun huipulle, ja ensimmäisen Suomen-mestaruutensa hän voitti kaudella 1980 Ford Escort RS 2000:lla. Sundström oli 1980-luvulla menestyksekäs Suomessa ajetuissa rallikilpailuissa saavuttaen A-ryhmän Suomen-mestaruuden vuosina 1983, 1987, 1988 ja 1989.

Vaikka Sundström ei tavoitellut kiihkeästi kansainvälistä ralliuraa tai paikkaa tehdastallissa, hän osallistui kuitenkin 28 MM-ralliin. Paras sijoitus rallin MM-tasolla oli neljäs sija RAC-rallissa 1986 B-ryhmän Peugeot 205 Turbo 16 E2 -autolla, joka ilman Juha Kankkusen eduksi tehtyä tallimääräystä olisi ollut kolmas sija. Neljänneksi Sundström sijoittui myös rallin MM-sarjan kauden 1992 Uuden-Seelannin rallissa Lancia Delta Integralella.

Sundström osallistui Iso-Britannian rallisarjaan kausilla 1984–1986. Hänen parhaaksi loppusijoituksekseen jäi viides sija kaudella 1986, jolloin Sundström voitti myös sarjaan kuuluneen Skotlannin rallin.

Kausilla 1987–1993 Sundström ajoi pääasiassa Mazdan ralliautoilla. Kaudella 1990 hän saavutti kaksi voittoa rallin EM-sarjassa voittaen Hankirallin ja Tšekissä ajetun Barum-rallin. Kausilla 1987, 1991 ja 1993 Sundström voitti rallin EM-sarjaan kuuluneen Arctic Rallyn.

Sundströmin pitkäaikaisia kartanlukijoita olivat Voitto Silander, Juha Repo ja Jakke Honkanen.

Mikael Sundström tunnettiin taitavana autojen rakentajana ja virittäjänä. Hän perusti myös ralliautoja rakentaneen yhtiön, joka teki autoja muun muassa Mazdalle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Saammeko esitellä – Mikael "Mikko" Sundström.  *Spoori*, 2001, nro 2, s. 11. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 26.7.2010. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Voittajat kautta aikojen *Ralli SM*. Viitattu 16.4.2023.
3. 1 2 3  Penttinen, Antti: Moninkertainen rallimestari osasi rakentaa autot itse *Helsingin Sanomat*.  31.1.2001. Viitattu 16.4.2023.
4. 1 2 3  Mikael Sundström *eWRC-results.com*. Viitattu 16.4.2023. (englanniksi)
5. ↑  Mikael Sundström RallyBase. Viitattu 26.7.2010. (englanniksi)
6. ↑  Lyttinen, Tero: Mikael Sundström kuollut  24.1.2001. Ralli.net.  Arkistoitu 22.12.2007. Viitattu 26.7.2010.
Sahar Delijani
**Sahar Delijani** (pers. ‏سحر دلیجانی‎; s. 1983) on iranilainen kirjailija, jonka esikoisnovelli *Jakarandapuun lapset* on julkaistu yli 75 maassa ja käännetty 30 kielelle. 

Sahar Delijani syntyi Evinin vankilassa Teheranissa, sillä hänen molemmat vanhempansa pidätettiin vasemmistolaisina poliittisina aktivisteina, jotka taistelivat vastikään perustettua islamilaista hallintoa vastaan.  Delijan äiti vietti kaksi ja puoli vuotta vankilassa ja isä neljä vuotta. Hänen setänsä, isänsä nuorempi veli, oli tuhansien poliittisten vankien joukossa, jotka teloitettiin ja haudattiin joukkohautoihin vuonna 1988.  Delijani, hänen vanhempi veljensä ja serkkunsa olivat heidän isovanhempiensa ja tätinsä kasvattamia kunnes vanhemmat vapautuivat. Tämä toimi inspiraationa Delijaniin esikoisnovellille, joka sijoittuu vuosien 1983 ja 2011 väliselle ajalle. 

12-vuotias Delijani ja hänen perheensä muuttivat Pohjois-Kaliforniaan vuonna 1996. Vuonna 2002 hän opiskeli Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä ja sai BA-tutkinnon kirjallisuudessa. Vuonna 2006 valmistuttuaan hän muutti Torinoon Italiaan jossa hän asui yli 10 vuotta. Nykyään hän asuu Kaliforniassa työskennellen toisen novellinsa parissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Sahar Delijani Official Page Simon & Schuster simonandschuster.com.
2. ↑  Barnett: Sahar Delijani: I had to tell my family's story of the Iranian executions. *The Guardian*.  July 6, 2013. Viitattu July 6, 2013.
3. ↑  The Bloody Red Summer of 1988 pbs.org.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Moshe Safdie, 2004
**Moshe Safdie**, CC, (s. 14. heinäkuuta 1938) on israelilaissyntyinen kanadalainen arkkitehti. Safdie syntyi Haifan kaupungissa Palestiinan brittiläisellä mandaattialueella. Hän muutti perheensä mukana Kanadan Montrealiin viidentoista vuoden ikäisenä.

Hänen ensimmäisiä töitään oli Habitat 67 -asuinrakennus Montrealin maailmannäyttelyä varten. Safdien suunnittelema hotellikasino ja viihdekeskus Marina Bay Sands Singaporessa avattiin vuonna 2010. Safdie suunnitteli keskukseen myös tieteen ja taiteen museon. Safdien viimeisimpiä suunnittelutöitä on myös Arkansasin Bentonvilleen nouseva museo Crystal Bridges Museum of American Art.

* Marina Bay Sands, SingaporeMarina Bay Sands, Singapore
* Habitat 67, Montréalin maailmannäyttelyHabitat 67, Montréalin maailmannäyttely
* Jewel Changi AirportJewel Changi Airport

Lähteet
-------

1. ↑  Ainutlaatuinen taiteen ja tieteen museo valmistuu Singaporeen *Helsingin Sanomat*.  29.12.2010. Viitattu 14.4.2011.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Moshe Safdie**.
* Moshe Safdie and Associates

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ICIA (Israel)
* Museum of Modern Art
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Structurae
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Kallistrat Žakov.
**Kallistrat Falalejevitš Žakov** (ven. Каллистра́т Фалале́евич Жа́ков, 30. syyskuuta (J: 18. syyskuuta) 1866 nykyään Syktyvkariin kuuluva Davponin kylä – 20. tammikuuta 1926 Riika) oli komilaissyntyinen venäläinen kirjailija ja filosofi.

Kallistrat Žakov syntyi puusepän perheeseen. Totman opettajaseminaarista valmistuttuaan hän opiskeli Vologdan reaaliopistossa ja Pietarin metsäinstituutissa. Vuonna 1896 hän pääsi Kiovan yliopistoon. Vuonna 1899 hän siirtyi Pietarin yliopiston historiallis-kielitieteelliseen tiedekuntaan, josta valmistuttuaan hän työskenteli yliopiston opettajana. Vuosina 1908–1917 Žakov opetti Pietarin psykoneurologisessa instituutissa ja vuonna 1911 hänestä tuli professori. Vuodesta 1917 lähtien hän asui Pihkovassa, Tartossa ja Riiassa.

Žakov tunnetaan hänen "limitismiksi" kutsumansa filosofisen teorian kehittelijänä. Hän kirjoitti myös useita komien kansanperinteeseen löyhästi perustuvia teoksia. Kirjailijan merkittävin luomus on omaelämänkerrallinen kertomus *Skvoz stroi žizni* ("Elämän rakenteen läpi", 1914). Hänen kaunokirjallisista teoksistaan tunnetuin on historiallisaiheinen kertova runoelma *Biarmija* ("Biarmia", 1916).

Lähteet
-------

1. 1 2  Traditsionnaja kultura komi-zyrjan: Kallistrat Žakov *foto11.com*. Viitattu 15.4.2011. (venäjäksi)
2. ↑  *Istorija komi literatury, tom 2*, s. 84–90. Syktyvkar: Komi knižnoje izdatelstvo, 1980.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Andria Apakidze** (georg. ანდრია აფაქიძე, 3. syyskuuta 1914 – 25. marraskuuta 2005) oli georgialainen arkeologi ja historioitsija, joka erikoistui muinaisen Georgian tutkimukseen. Hänet tunnettiin useiden laajalti luettujen arkeologiaa käsittelevien teosten kirjoittajana.

Apakidze johti Armazin, Tsitsamurin ja Sarkinen (1936) sekä Pitsundan (1952–1974) ja Mtskhetan (vuodesta 1975) laajamittaisia kaivauksia. Hän johti Simon Džanašian Georgian museota vuosina 1943–1952, kunnes hänestä tuli Georgian tiedeakatemian historiainstituutin arkeologisen osaston päällikkö. 1. huhtikuuta 1994 lähtien hän johti Mtskhetan arkeologista instituuttia.

Lähteet
-------

1. ↑  Andrya Apakidze Georgian Academy of Sciences.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Johannes Baptista Rietstap
**Johannes Baptista Rietstap** (12. toukokuuta 1828 Rotterdam – 24. joulukuuta 1891 Haag) oli hollantilainen heraldikko, sukututkija ja pikakirjoittaja. Hänen laatimastaan kirjasta *Armorial général* tuli heraldiikan standarditeoksia.

Rietstap työskenteli aluksi kirjakaupassa, sitten toimittajana *Nieuwe Rotterdamsche Courant* -lehdessä. Toimittajan työ oli kuitenkin terveysongelmien takia hankalaa, ja Rietstap siirtyi vuonna 1850 pikakirjoittajaksi Hollannin parlamenttiin. 1860-luvun lopussa Rietstap laati saksalaisesta Gabelsbergerin pikakirjoitusjärjestelmästä hollanninkielisen version, joka ei kuitenkaan saavuttanut merkittävää suosiota. Rietstap teki pitkän uran pikakirjoittajana, ja jäi eläkkeelle vuonna 1890, vain vuotta ennen kuolemaansa.

Rietstapin suurimmat saavutukset ovat heraldiikassa, ja häntä pidetään modernin heraldiikan perustajana Hollannissa. Hän julkaisi vuonna 1856 teoksen *Handboek der wapenkunde*, ja vuonna 1861 teoksen *Armorial général*, joka sisälsi kuvaukset 46 000 eurooppalaisesta sukuvaakunasta. Toinen painos julkaistiin kaksiosaisena vuosina 1884 ja 1887. Tämän lisäksi Rietstap julkaisi muitakin sukututkimukseen ja heraldiikkaan liittyviä kirjoja ja lehtiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Drie, Rob van: Rietstap, Johannes Baptista (1828–1891) *Instituut voor Nederlandse Geschiedenis*. Viitattu 21.7.2010.
2. ↑  Johnen, Christian: *Allgemeine Geschichte der Kurzschrift*, s. 232. 4. painos. Berliini: H. Apitz, 1940.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Christian Selin** (s. 16. tammikuuta 1976 Lohja) on suomalainen urheilutoimittaja ja entinen ammattilaistason maantiepyöräilijä.

Selin toimii selostajana ja asiantuntija-kommentaattorina Eurosportilla. Hän on selostanut hiihtokilpailuja sekä ollut usein kommentoimassa isänsä Peter Selinin selostamilla pyöräilyn Ranskan ympäriajon etapeilla. Christian on ollut isänsä selostajaparina myös joissain yksipäiväisissä maantiepyöräilyn klassikkoajoissa sekä muissa ympäriajoissa. Kilpailutaustansa ansiosta Selinillä on vahva osaaminen pyöräilyn taktisesta puolesta. Hän on toiminut Eurosportilla selostajana vuodesta 2003 lähtien. Christian Selin on selostanut maastohiihtoa yhdessä Marjut Roligin kanssa. Selin selosti Urheilukanavalla joitakin yksittäisiä kotimaisia kisoja 2000-luvun alussa.

Selin ajoi ammattilaisena Belgiassa eri talleissa vuosina 1997–2002, mutta ei saavuttanut lajin terävintä huippua. Hän ei osallistunut kertaakaan suureen ympäriajoon eli Giroon, Touriin tai Vueltaan. Hän voitti Suomen mestaruuden maantieajossa 2001, maantieaika-ajossa 1995 ja 2000, kortteliajossa 1996 sekä ratapyöräilyn joukkuetakaa-ajossa Jukka Heinikaisen kanssa 1996. Ratapyöräilyn Pohjoismaiden mestaruuskilpailussa hän kuului Suomen hopeajoukkueeseen joukkuetakaa-ajossa Helsingissä 1995.

Lähteet
-------

1. ↑  Christian Selin procyclingstats.com. Viitattu 15.7.2021. (englanniksi)
2. ↑  Selostajaesittelyssä Christian Selin  6.3.2015. eurosport.fi. Viitattu 15.7.2021.
3. ↑  Christian Selin cyclingarchives.com. Viitattu 15.7.2021. (englanniksi)
**Tiffany Haddish** (s. 3. joulukuuta 1979) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko. Hänet tunnetaan muun muassa roolistaan elokuvassa *Girls Trip* (2017).

Elämä ja ura
------------

Haddish syntyi Los Angelesissa etiopianjuutalaistaustaiselle isälle ja afroamerikkalaiselle äidille. Isä poistui kuvioista pian Haddishin syntymän jälkeen. Haddish kasvoi South Centralin kaupunginosassa. Hänen ollessaan 9-vuotias hänen äitinsä sai vakavan aivovamman autokolarissa, minkä jälkeen hän joutui huolehtimaan sisaruksistaan. 12-vuotiaana hänet sijoitettiin sijaiskotiin, ja 15-vuotiaana hän asettui asumaan sisaruksiensa kanssa isoäitinsä luokse.

Haddish aloitti uransa stand up -koomikkona. Hän on kertonut asuneensa uransa alkuvaiheessa autossaan. Saatuaan huomiota esiinnyttyään *Who’s Got Jokes?* -ohjelmassa vuonna 2006 hän alkoi tehdä myös näyttelijänrooleja.

Vuonna 2016 Haddish näytteli elokuvassa *Keanu*. Hän teki läpimurtoroolinsa vuoden 2017 elokuvassa *Girls Strip,* josta hän sai muun muassa BET Awards -palkinnon. Marraskuussa 2017 Haddish juonsi ensimmäisenä afroamerikkalaisena naiskoomikkona *Saturday Night Live* -ohjelmaa, mistä hänelle myönnettiin Emmy-palkinto. Hän julkaisi omaelämäkerrallisen kirjan *The Last Black Unicorn* vuonna 2017, joka oli Grammy-palkinnon ehdokkaana. Vuonna 2018 hän alkoi näyttelemään *The Last O.G.* -televisiosarjassa.

Osittainen filmografia
----------------------

### Elokuva

* *Mitäs me spartalaiset* (2008)
* *Keanu* (2016)
* *Girls Trip* (2017)
* *Uncle Drew* (2018)
* *Night School* (2018)
* *Lego elokuva 2* (2019)
* *Lemmikkien salainen elämä 2* (2019)
* *The Kitchen* (2019)
* *Angry Birds -elokuva 2* (2019)
* *Bad Trip* (2020)
* *Like a Boss* (2020)

### Televisio

* *Real Husbands of Hollywood* (2013–2014)
* *If Loving You Is Wrong* (2014–2015)
* *The Carmichael Show* (2015–2017)
* *Legends of Chamberlain Heights* (2016–2017)
* *Saturday Night Live* (2017)
* *The Last O.G.* (2018–)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Tiffany Haddish | Biography, Career, & Facts *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 10.4.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3  Tiffany Haddish *Biography*. Viitattu 10.4.2019. (englanniksi)
3. ↑  Everything You Need To Know About Tiffany Haddish *Complex*. Viitattu 17.7.2019. (englanniksi)
4. 1 2  'I Was Basically a 10-Year-Old Mom': Inside Tiffany Haddish's Inspirational Journey from Foster Care Kid to Carmichael Show Star *PEOPLE.com*. Viitattu 11.4.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Karen M. Strassman** on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan animen dubbauksista, erityisesti Fantinen roolista *Immortal Grand Prixissa*.

Ura
---

Strassman opiskeli näyttelemistä Pariisiissa, Ranskassa Le Conservatoire National D'Art Dramatiquessa. Valmistumisensa jälkeen hän teki useimmiten äänityötä toimien muun muassa kuuluttajana Air Francelle ja Disneyland Resort Parisille, sekä kertojaäänenä Louvren ja Musée d'Orsayn äänikiertueilla. Strassman muun muassa dubbasi Meg Ryanin äänen ranskaksi erilaisissa pienissä projekteissa. Samaan aikaan hän teki myös pieniä näytelmärooleja ranskalaisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten *Haute tension*, *Classe mannequin* ja *Les Nouvelles aventures de Chastity Blade*.

Muutettuaan takaisin Yhdysvaltoihin Strassman jatkoi työskentelyään mainosten ja dokumenttien parissa, sekä päätyi vuodesta 2002 lähtien dubbaamaan animea englanniksi. Lisäksi hän tekee myös eri kuuluisuuksien imitointia pieniin projekteihin, kuten mainoksiin ja puhuviin leluihin. Strassmanin ranskan taidosta on ollut hyötyä työssään, sillä hän kykenee käyttämään sitä aksenttina eri rooleissa tai puhumaan pelkästään ranskaksi. Strassman muun muassa oli radiopuhelimesta kuuluvana ranskalaisnaisen äänenä televisiosarjassa *Lost*. Ranskan lisäksi hän kykenee luomaan useita eurooppalaisia aksentteja. Strassman opettaa myös ääninäyttelemistä Los Angelesissa.

Lähteet
-------

1. ↑  (en) Internet Movie DatabaseView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2  TV.com (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 22.3.2009 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Karen Strassman Anime News Networkissa (englanniksi)
* Karen Strassman CrystalAcidsissa (englanniksi)
* Kirsty Pape CrystalAcidsissa (englanniksi)
* Mia Bradly CrystalAcidsissa (englanniksi)
Arthur Stille 1896.
Arthur Stillen hauta Norra kyrkogårdenissa Lundissa
**Arthur Gustaf Henrik Stille** (16. heinäkuuta 1863, Osby, Ruotsi – 1922), oli ruotsalainen historian professori Lundissa vuodesta 1908.

Hän oli aikanaan Ruotsin tunnetuin sotahistorioitsija, joka erityisesti tutki Skånen sotia 1600-luvulla ja 1700-luvun alussa. Stille otti huomioon maaston merkityksen sodankäyntiin ja laati tällä tavalla uusia näkökulmia historiaan. Hän oli myös luomassa Karolinska Förbundetin, ja laati aikanaan uudenaikaisen tutkimuksen Kaarle XII:sta ja hänen sotaretkistä.

Arthur Stille oli poliittiselta näkökannalta konservatiivi ja melko sosialistivastainen.

Lähteet
-------

1. ↑  *Nordisk familjebok,* Stockholm 1917.
2. 1 2  *Svensk uppslagsbok,* osa 26, Malmö 1935.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Ruotsi
* Alankomaat
* Vatikaani
	+ 2

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee poliitikkoa. Samannimisestä maahockeyn pelaajasta kertoo erillinen artikkeli.*
**Walter Rutherford Peterson, Jr.** (19. syyskuuta 1922 – 2. kesäkuuta 2011) oli yhdysvaltalainen kiinteistönvälittäjä, kasvattaja ja republikaanipoliitikko Peterboroughista, New Hampshiresta. Hän palveli New Hampshiren edustajainhuoneessa ja kaksi kautta New Hampshiren kuvernöörinä.

Kuolema
-------

Maaliskuussa 2011 Petersonilla todettiin keuhkosyöpä. Hän kuoli 2. kesäkuuta 2011.

Lähteet
-------

1. ↑  Pindell, James: Fmr Gov Walter Peterson has lung cancer *politicalscoop.wmur.com*.  7.3.2011.  Arkistoitu 18.7.2011. Viitattu 3.6.2011. (englanniksi)
2. ↑  Former NH Gov. Walter Peterson Dies *wmur.com*.  2.6.2011. Viitattu 3.6.2011. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**John W. King** | **New Hampshiren kuvernööri**1969–1973 | Seuraaja:**Meldrim Thomson, Jr.** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Rževin piiri Tverin alueen kartalla.
**Rževin piiri** (ven. Рже́вский райо́н, *Rževski raion*) on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen eteläosassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 2 747 neliökilometriä ja asukkaita on 12 800 henkeä (vuonna 2009).

Piirin hallinnollinen keskus on Rževin kaupunki, joka ei kuuluu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Rževin piiriin kuuluu 8 maalaiskuntaa:

* Horoševo (ven. Хорошево)
* Itomlja (ven. Итомля)
* Jesinka (ven. Есинка)
* Medvedevo (ven. Медведево)
* Pobeda (ven. Победа)
* Šolohovo (ven. Шолохово)
* Tšertolino (ven. Чертолино)
* Uspenskoje (ven. Успенское)

Piirin kautta kulkevat Moskovan ja Riian sekä Toržokin ja Vjazman väliset rautatiet sekä Moskovasta Latvian rajalle suuntautuva M9-valtatie. Huomattavin joki on Volga. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä pellavan ja viljan viljelyyn.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 24.12.2009. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rževin piiri**.
* Rževin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Rževin piiri Tverin alue -tietosanakirjassa (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Tverin alueen piirit ja *kaupunkipiirit*
Andreapol • Bežetsk • Belyi • Bologoje • Firovo • Kalinin • Kaljazin • Kašin • Kesova Gora • *Kimry* • Kimry • Konakovo • Krasnyi Holm • Kuvšinovo • Lesnoje • Lihoslavl • Maksatiha • Molokovo • Nelidovo • Olenino • Seližarovo • Ostaškov • Peno • Rameški • *Ržev* • Ržev • Sandovo • Sonkovo • Spirovo • Staritsa • Toropets • Udomlja • *Toržok* • Toržok • *Tver* • Vesjegonsk • *Vyšni Volotšok* • Vyšni Volotšok • Zapadnaja Dvina • Žarkovski • Zubtsov
**Emelie Mathilda Viktoria Lundberg** (s. 10. maaliskuuta 1993 Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän pelaa nykyisin Damallsvenskan-joukkue Eskilstuna Unitedin paidassa. Lundberg voitti kesäolympialaisissa 2016 jalkapallon naisten turnauksessa hopeaa Ruotsin joukkueessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Sweden - E. Lundberg - Profile with news, career statistics and history - Soccerway *int.soccerway.com*. Viitattu 15.4.2019.
2. ↑  Emelie Lundberg | everysport.com *www.everysport.com*.  Arkistoitu 15.4.2019. Viitattu 15.4.2019.
3. ↑  Spelarstatistik - Svensk fotboll *www.svenskfotboll.se*. Viitattu 15.4.2019. (ruotsiksi)[vanhentunut linkki]
4. ↑  Emelie Lundberg - Sveriges Olympiska Kommitté *sok.se*. Viitattu 15.4.2019. (ruotsiksi)



Ruotsin joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2017
1 Lindahl |
2 Andersson |
3 Sembrant |
4 Berglund |
5 Fischer |
6 Eriksson |
7 Dahlkvist |
8 Schelin |
9 Asllani |
10 Spetsmark |
11 Blackstenius |
12 Carlén |
13 Johansson |
14 Folkesson |
15 Samuelsson |
16 Glas |
17 Seger |
18 Rolfö |
19 Hammarlund |
20 Larsson |
21 Lundberg |
22 Schough |
23 Rubensson |
Valmentaja Sundhage
**Jura Tarvasaho** (1946 – 1. huhtikuuta 2010) oli suomalainen radiotoimittaja ja Yleisradion Kainuun Radion entinen päällikkö Kajaanissa. Tarvasaho toimi Ylen palveluksessa vuodesta 1966 alkaen, jolloin aloitti toimittajana ja teki muun muassa Yleisradion ajankohtaistoimituksen toimittajana töitä Helsingissä. YLE Kajaanin toimituksen ohjelmapäälliköksi hän eteni vuonna 1969, toimituksen esimieheksi vuonna 1972 ja vastaavaksi tuottajaksi vuonna 1985. Hän oli merkittävä tekijä myös itäyhteistyössä ja oli erityisen hyvin perehtynyt Kostamuksen asioihin. Maakuntaradion päälliköksi Tarvasaho nimitettiin vuonna 1996. Eläkkeelle Tarvasaho siirtyi 1. huhtikuuta 2009. Tarvasahon ohjelmiin Kainuun Radiossa lukeutui *Suora linja*, joka tunnettiin myöhemmin myös nimellä *Kainuun Radion Vartti*. Ohjelma lopetettiin vuodenvaihteessa 2008–2009. Viimeisimpiä merkittäviä Tarvasahon toimittamia ohjelmia olivat Kajaanin paperitehtaan lopettamiseen liittyvät uutisoinnit syksyllä 2008. 

Tarvasahon paikan Kainuun Radion päällikkönä otti Jukka Rossi Ylen Oulu Radiosta. Tarvasaho oli Kajaanin lyseon oppilas. Tarvasaholle myönnettiin 6. joulukuuta 2003 Suomen Leijonan ansioristi.

Jura Tarvasaho kuoli vakavaan sairauteen 1. huhtikuuta 2010.

Lähteet
-------

* Viimeinen työpäivä, YLE Kainuun Radio 31.3.2009[vanhentunut linkki]
* Tarvasahon toimittama TV-juttu Lepakon ensisuojasta Salmisaaressa Helsingissä 23.10.1968

### Viitteet

1. 1 2  Partanen, Katimari: Jura Tarvasaho on kuollut *kainuunsanomat.fi*.  6.4.2010.  Arkistoitu 9.4.2010. Viitattu 6.4.2010.