recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli kuvaa Yhdysvaltain laivaston San Antonio -luokan maihinnousualusta. Muita samoin nimettyjä aluksia on täsmennyssivulla.*

**USS New Orleans** (runkonumero LPD-18) on Yhdysvaltain laivaston vuonna 2007 valmistunut San Antonio -luokan maihinnousualus.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: San Antonio -luokka*
Alus tilattiin 1998 New Orleansista Louisianasta Northrop Grummanin Avondale Divisionilta, missä köli laskettiin 14. lokakuuta 2002. Alus kastettiin 20. marraskuuta kumminaan aiempi Joint Chiefs of Staff kenraali Henry H. Sheltonin puoliso Carolyn Shelton ja laskettiin vesille 11. joulukuuta.

Valmistajan koeajot alkoivat 23. lokakuuta 2006 Meksikonlahdella. Alus lähti 5. maaliskuuta 2007 telakalta ylös Mississippiä New Orleansiin, missä se otettiin palvelukseen 10. maaliskuuta.

Palvelus
--------

Alus lähti 3. huhtikuuta Naval Support Activity New Orleansista neitsytmatkalleen uuteen kotisatamaansa San Diegoon, jonne se saapui 3. toukokuuta.

Alus törmäsi 20. maaliskuuta 2009 sukellusvene *USS Hartfordin* kanssa Hormuzinsalmessa, minkä seurauksena mereen pääsi öljyä ja viisitoista miehistönjäsentä loukkaantui.

Alus lähti 15. lokakuuta 2009 San Diegosta Saseboon Japaniin. Se oli 21.-28. lokakuuta Pearl Harborissa ja Okinawalla 13. -15. sekä 28.-29. marraskuuta. Alus saapui 1. joulukuuta uuteen kotisatamaansa Saseboon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  uscarriers.net
2. ↑  Press Release *web.archive.org*.  23.3.2009. Viitattu 6.6.2022.
**USS New York** (runkonumero LPD-21) on Yhdysvaltain laivaston San Antonio -luokan maihinnousualus.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: San Antonio -luokka*
Pian 11. syyskuuta 2001 tapahtuneen World Trade Centerin terrori-iskujen jälkeen New Yorkin kuvernööri George E. Pataki kirjoitti laivastonministeri Gordon Englandille kirjeen, missä hän pyysi laivastoa varaamaan nimen *USS New York* terrorisminvastaisen sodan pinta-alukselle terrori-iskun uhrien muistoksi. Kirjeessä kuvernööri sanoi ymmärtävänsä että osavaltioiden nimet on varattu sukellusveneille, mutta pyysi poikkeusta nimenkäyttöön pinta-aluksella. Pyyntö hyväksyttiin 28. elokuuta 2002.

Alus tilattiin New Orleansista Louisianasta Northrop Grumman Shipbuildingilta, missä köli laskettiin 10. syyskuuta 2004. Alus kastettiin 1. maaliskuuta 2008 kumminaan apulaislaivastoministeri Gordon Englandin puoliso Dotty England ja otettiin palvelukseen 7. marraskuuta 2009 Manhattanin laiturissa 88 ensimmäisenä päällikkönään F. Curtis Jones. Aluksen valmistuksessa käytettiin 24 tonnia World Trade Centerin raunioista kerättyä terästä.

Palvelus
--------

Aluksen kotisatamana on Norfolkin laivastotukikohta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  uscarriers.net
*Tämä artikkeli kuvaa Yhdysvaltain laivaston Montgomery-luokan panssarikansiristeilijää. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**USS Montgomery** (runkonumero C-9) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1891 vesille laskettu Montgomery-luokan panssarikansiristeilijä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Montgomery-luokka*
Alus tilattiin Columbia Iron Worksiltä Baltimoresta Marylandistä, missä köli laskettiin helmikuussa 1890. Alus laskettiin vesille 5. joulukuuta 1891 kumminaan neiti sophia Smith ja otettiin palvelukseen 21. kesäkuuta 1894 Norfolkin laivastontelakalla päällikkönään Charles W. Davis.

Palvelus
--------

Alus liitettiin palvelukseen otettaessa Pohjois-Atlantin laivueeseen ja palveli Yhdysvaltain itärannikolla ja Karibianmerellä. Espanjan–Yhdysvaltain sodassa alus risteili huhtikuussa 1898 lähellä Kuubaa ja Haitia ja toukokuussa se liittyi Havannaa piirittävään laivastoon. Alus valtasi 5. toukokuuta kaksi alusta, *Lorenzon* ja *Frasquiton*. Alus myös tulitti viikkoa myöhemmin espanjalaisten hallussa pitämiä linnakkeita.

Huhtikuussa 1899 alus siirrettiin Etelä-Atlantin laivueeseen, jolloin se operoi pitkin Etelä-Amerikan Atlantin puoleista rannikkoa ennen paluutaan Yhdysvaltoihin. Alus poistettiin palveluksesta 15. syyskuuta 1900 New Yorkissa.

Alus palautettiin palvelukseen 15. toukokuuta 1902, jolloin se liitettiin Pohjois-Atlantin laivueen Karibian-divisioonaan. Alus oli Länsi-Intian saaristossa, kunnes se poistettiin palveluksesta 15. syyskuuta 1904 Philadelphiassa.

Alus palautettiin palvelukseen 2. tammikuuta 1908, ja se operoi 5. laivastoalueella torpedoiden koealuksena. Vuosina 1914–1918 alus kuului Maryland Naval Militiaan. Alus nimettiin 14. maaliskuuta 1918 uudelleen *USS Annistoniksi* ja se liitettiin Yhdysvaltain laivaston partio-osaston 2. divisioonaan valvomaan merialuetta ja suojaamaan saattueita Atlantin rannikolla ja Karibianmerellä. Alus poistettiin palveluksesta 16. toukokuuta 1918 Charlestonissa Etelä-Carolinassa. Alus poistettiin 25. elokuuta 1919 alusluettelosta ja myytiin 14. marraskuuta.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 153
2. 1 2 3 4 5  history.navy.mil

*Montgomery*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *USS Montgomery* - *USS Detroit* - *USS Marblehead* |
| Edeltäjä: Cincinnati-luokka – Seuraaja: Columbia-luokka |
**Inga Jasinskaja-Lahti** (s. 1971) on suomalainen sosiaalipsykologi. Hän työskentelee sosiaalipsykologian professorina Helsingin yliopiston Valtioteteellisessä tiedekunnassa. Jasinskaja-Lahti on erikoistunut tutkimaan ryhmien välisiä suhteita. Hänen pääasiallisena tutkimuskohteenaan ovat eri sosiaalisten ja kulttuuristen ryhmien välisten suhteiden dynamiikka sekä ryhmien välisen vuorovaikutuksen poliittiset ja sosiaaliset seuraukset ja suhteiden positiivisen kehityksen tukeminen.*lähde?*

Koulutus ja tehtävät
--------------------

Jasinskaja-Lahti opiskeli Helsingin yliopistossa, josta hän valmistui psykologian maisteriksi vuonna 1995 ja myöhemmin vuonna 2000 sosiaalitieteiden tohtoriksi. Vuonna 2003 hän sai sosiaalipsykologian dosentin arvonimen. Jasinskaja-Lahti nimitettiin Helsingin yliopiston sosiaalipsykologian professoriksi vuonna 2012. Jasinskaja-Lahti on Suomen Etnisten suhteiden neuvottelukunnan asiantuntijajäsen. Hän toimi myös kaksi kautta valtakunnallisen yhdenvertaisuus- ja tasa-arvolautakunnan jäsenenä vuoteen 2019 asti.*lähde?*

Tutkimus
--------

Jasinskaja-Lahden tutkimuksen ytimessä ovat sosiaaliset identiteetit ja identiteettineuvottelut, ryhmien väliset asenteet, emootiot, stereotypiat, ennakkoluulot ja syrjintä, ryhmien välinen kontakti sekä tosielämässä että verkossa, mukaan lukien virtuaalitodellisuudessa, maahanmuuttajien akkulturaatio ja kotoutuminen sekä ennakkoluuloja vähentävät interventiot. 

Jasinskaja-Lahti johtaa ESSO-tutkimusryhmää [3], joka on moninainen, kansainvälinen ja tuottelias tiedeyhteisö, joka työskentelee ryhmien välisten suhteiden parissa Helsingin yliopistossa. 

Jasinskaja-Lahti toimii useiden kansallisten ja kansainvälisten tutkimushankkeiden vetäjänä ja on kirjoittajana yli sadassa julkaisussa. (Julkaisuja: )

Jasinskaja-Lahti on toiminut kansainvälisen Journal of Community and Social Psychology and The International Journal of Intercultural Relations -lehden apulaistoimittajana sekä ollut useiden muiden lehtien toimituskunnassa.

Julkaisuja
----------

* Jasinskaja-Lahti, I. Liebkind, K. & Solheim, E. (2009). To Identify or Not To Identify? National Disidentification as an Alternative Reaction to Perceived Ethnic Discrimination. *Applied Psychology: An International Review, 58*(1), 105-128.
* Jasinskaja-Lahti, I. Celikkol, G. Renvik, T. A. Eskelinen, V. Vetik, R. & Sam, D. (2018). When Psychological Contract Is Violated: Revisiting the Rejection-Disidentification Model of Immigrant Integration. *Journal of Social and Political Psychology,6*(2), 484-510*.*
* Jasinskaja-Lahti, I. Renvik, T.A. Van der Noll, J. Rohmann, A. & Verkuyten, M. (2020). Dual citizenship and perceived loyalty of immigrants. *Group Processes and Intergroup Relations, 23*(7), 996-1013*.*
* Lisää julkaisuja:

Lähteet
-------

1. ↑  Jasinskaja-Lahti, Inga, 1971- *Finto*. Viitattu 15.4.2023.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Google Scholar
* ORCID
* Scopus

 |

 |
**Tarinaniskennän SM-kilpailu** järjestetään Kärsämäellä Elämäntarinafestivaalin yhteydessä. Kilpailun tavoitteena innostaa tavallisia ihmisiä kertomaan ja kuuntelemaan tarinoita, lisätä kansallisen tarinankerrontaperinteen arvostusta, nostaa tarinan kertominen tavallisen ihmisen estraditaiteeksi sekä tarinoita median, koulutuksen ja tutkimuksen käyttöön.

Tapahtuma
---------

Tarinaniskennän SM-kilpailu on kaikille avoin. Kilpailussa kerrotaan enintään 7 minuutin omakohtainen tarina, itse koettu tai perheessä /suvussa tapahtunut tositarina, jota ei ole aikaisemmin julkaistu tai esitetty julkisesti. Kilpailussa edellytetään perinteistä tarinankerrontaa ilman rooliasuja tai muuta rekvisiittaa. Kärsämäellä järjestettävään kisaan valikoidaan osallistujat aluekarsinnoista, joita järjestetään ympäri Suomea. Myös ruotsinsuomalaiset lähettävät kisaan oman edustajansa.

Historia
--------

Suomen Elämäntarinayhdistys on järjestänyt Tarinaniskennän SM-kilpailuja vuodesta 2002 alkaen. Kilpailun idea syntyi yhdistyksen vuosina 1999-2001 järjestämistä Tarinakaraoke-tilaisuuksista, joissa osallistujat saivat vapaasti kertoa oman tarinansa ja jotka olivat erittäin suosittuja.

Tarinaniskennän Suomen mestarit
-------------------------------

* 2011 Sirkka Huhtahaara, Jyväskylä
* 2010 Jari Rossi, Muonio
* 2009 Kari Krapu, Nivala
* 2008 Ahti Räisänen, Jyväskylä
* 2007 Aune Aho, Haaparanta
* 2006 Mauno Kentta, Helsinki
* 2005 Janne Ruha, Ristijärvi
* 2004 Janne Kumpulainen, Pyhäjärvi
* 2003 Aune Aho, Haaparanta
* 2002 Aune Aho, Haaparanta

Tarinaniskennän SM-kilpailu 2010
--------------------------------

Tarinaniskennän Suomen mestaruuden voitti muoniolainen Jari Rossi. Toiseksi kisassa tuli Sirkka Huhtahaara ja kolmanneksi Tapio Aarre-Ahtio. Yleisön suosikki kisassa oli Kari Krapu.

Lähteet
-------

* Suomen Elämäntarinayhdistyksen verkkosivut
* Kärsämäen Kesän verkkosivut[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. 1 2 3  Kärsämäen Kesä  2010. Kärsämäki:  Kärsämäen Kesä.  Arkistoitu 26.4.2010. Viitattu 23.7.2010.
2. ↑  Kärsämäen Kesä  2010. Kärsämäki:  Kärsämäen Kesä.  Arkistoitu 26.4.2010. Viitattu 23.7.2010.
3. ↑  Kärsämäen Kesä  2010. Kärsämäki:  Kärsämäen Kesä.  Arkistoitu 26.4.2010. Viitattu 23.7.2010.
4. ↑  Kärsämäen Kesä  2010. Kärsämäki:  Kärsämäen Kesä. Viitattu 23.7.2010. [vanhentunut linkki]
**Voikkaan lakko 1904** vaikutti merkittävällä tavalla Kymenlaaksossa Viipuria myöten työväenliikkeen järjestäytymiseen.

Syy
---

Voikkaan paperitehtaan työnjohtaja Schmitz oli käyttäytynyt epäkunnioittavasti tehtaan naistyöntekijöitä kohtaan, minkä vuoksi työntekijät poistivat hänet tehtaalta. Työntekijöiden mukaan salimestari Schmitz oli ahdistellut työntekijöitä sekä kuvaillut heille, mitä vastustelusta seuraa. Työntekijöiden mukaan Schmitz oli ollut pahimmillaan huhtikuun ja kesäkuun välillä, ja hänen toiminnastaan valitti 20 naistyöntekijää. Vaatimukseen Schmitzin erottamisesta tehtaanjohto vastasi, ettei se ole mahdollista, koska vuorineuvos Elving on matkoilla.

Lopulta tehtaan johto vastasi toimenpiteeseen erottamalla yli kymmenen miestyöntekijää ja noin kymmenen naistyöntekijää.

Työntekijä Alma Peltonen ja Schmitz erosivat Kymi-yhtiön palveluksesta.

Lakko
-----

Voikkaan työnväenyhdistys järjesti ensimmäistä kertaa julkisen keskustelun 21. syyskuuta 1904 Schmitzin liittyen. 

Erottamisten seurauksena koko tehdas meni lakkoon vaatien työsuhteiden palauttamista ja salimestari Schmitzin erottamista. Poliisit hajottivat lakkolaisten kokouksia ja vangitsivat työväenyhdistyksen puheenjohtajan, Frans Tilan, sekä yhdistyksen rahastonhoitajan. Tilalle langetettiin vankeustuomio sosialistisesta kiihotuksesta.

Syntyneessä keskustelussa suomettarelainen Viipurin yhdessä sitä radikaalimman Wiipurin Sanomien kanssa vastustivat lakkolaisten vaatimuksia, minkä vuoksi Viipurin työnväenyhdistyksen naiset lähtivät osoittamaan sanomalehdelle mieltä päätyen sen toimitukseen. Konttorihenkilökunnan avuksi tuli konttoriin toimittajia, jotka vaativat mielenosoittajia poistumaan uhaten poliisilla. Tuloksena monet vaihtoivat Wiipurin Sanomista Työmieheen.

Lakon syiden selvittelyyn osallistui Suomen ensimmäinen ammattien naistarkastaja Vera Hjelt, joka puolusti lähinnä Kymi-yhtiön näkökantoja, mitä lakkolaiset ja heidän eivät pitäneet hyvänä, koska hän naisena puolusti siveettömäksi epäiltyä. Aura Kiiskisen mukaan Hjelt olisi jopa kysynyt, että onko työläisnaisten siveellisyys niin korkea, että siitä kannattaa tehdä niin suurta kysymystä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kiiskinen, Aura: *Vuosikymmenien takaa*, s. 62. Petroskoi: Karjalan autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan valtion kustannusliike, 1957.

Aiheesta muualla
----------------

* Voikan lakko (Internet Archivesta, tallennettu 11.10.2009
**Tarja Kallio-Tamminen** (s. Hyvinkää) on suomalainen filosofian tutkija ja opettaja. Hän on julkaissut vuonna 2007 kvanttimekaniikan tulkintaa käsittelevän väitöskirjansa pohjalta teoksen *Kvanttilainen todellisuus: Fysiikka ja filosofia maailmankuvan muokkaajina*, ja on vuonna 2008 perustetun Physics Foundations Societyn perustajajäsen. Seuran tavoitteena on kehittää fysiikan yhtenäisteoria Tuomo Suntolan dynaamisen universumin teorian pohjalta.

Kallio-Tamminen tuli ylioppilaaksi Hyvinkään yhteiskoulusta vuonna 1974. Hän suoritti Helsingin yliopistossa luonnontieteiden kandidaatin tutkinnon vuonna 1979 ja filosofian kandidaatin (pääaine hiukkasfysiikka) vuonna 1983. Filosofian lisensiaatiksi (pääaine teoreettinen filosofia) hän valmistui vuonna 1994.

Kallio-Tamminen toimi muun muassa fysiikan ja filosofian opettajana Luumäellä vuosina 1983–1988 ja pääkaupunkiseudun työväenopistoissa vuosina 1990–1996. Hän vaikutti Vihreän Sivistysliiton opintokeskuksen perustamiseen ja toimi erilaisissa hanke- ja opetustehtävissä sekä liiton puheenjohtajana vuosina 1994–1997.

Vuodesta 1999 Kallio-Tamminen toimi tutkijana Suomen akatemian Nykyajan teologia ja länsimaisen todellisuus- ja historiakäsityksen muutos -hankkeessa. Hän toimi vuosina 2003-2005 teoreettisen filosofian opettajana tietoisuudentutkimukseen keskittyvässä opinto-ohjelmassa Skövden yliopistossa Ruotsissa. Vuodesta 2010 hän on toiminut joogafilosofian ja EEG-ohjatun meditaation opettajana toiminimellä KalpaTaru.

Kallio-Tammisen puoliso oli vuonna 2020 edesmennyt kulttuuriantropologi Tapio Tamminen.

Lähteet
-------

1. ↑  Physics Foundations Society *physicsfoundations.org*. Viitattu 21.1.2022.
2. 1 2 3  Väitöstiivistelmät vk 24/04 Kallio-Tamminen Tarja: Filosofia: *Quantum Metaphysics. The Role of Human Beings within the Paradigms of Classical and Quantum Physics*  3.5.2004. Helsingin yliopisto.  Arkistoitu 20.7.2011. Viitattu 9.2.2007.
3. ↑  KalpaTaru | Koulutus- ja asiantuntijapalvelut *kalpataru.fi*.  Arkistoitu 6.12.2021. Viitattu 13.2.2022.
4. ↑  LinkedIn: Tarja Kallio-Tamminen *fi.linkedin.com*. Viitattu 13.2.2022. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Vehkakoski, Vellamo: Tapio Tamminen: Maajussi, maailmankansalainen ja Ruotsin kansankodin tuulettaja.  *Yliopisto*, 2016, nro 7, s. 34.

Teoksia
-------

* *Quantum Metaphysics: The Role of Human Beings within the Paradigms of Classical and Quantum Physics*. Academic Dissertation, University of Helsinki. Oitmäki: Tarja Kallio-Tamminen, 2004. ISBN 952-10-1927-1. Teoksen verkkoversio. (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
* *Kvanttilainen todellisuus: Fysiikka ja filosofia maailmankuvan muokkaajina*. Pohjautuu tekijän Helsingin yliopistossa 2004 hyväksyttyyn väitöskirjaan Quantum metaphysics. Helsinki: Yliopistopaino, 2006. ISBN 951-570-625-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Kallio-Tamminen, Tarja: Havaitsijan asema kvanttimekaniikan kööpenhaminalaisessa tulkinnassa.  *Tieteessä tapahtuu*, 2000, nro 5.
* Lampinen, Ahti: Kvanttifysiikka haastaa arkitotuuksia.  *Helsingin sanomat*, 19.2.2008. Artikkelin verkkoversio.
**Yrjö Eugen Kivivirta** (2. elokuuta 1906 Fiskars – 1994) oli suomalainen mäkihyppääjä.

Kivivirta sijoittui Lahden MM-kisoissa 1926 mäkihypyssä parhaana suomalaishyppääjänä viidenneksi. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1931 ja saavutti SM-hopeaa vuonna 1926. Puijon kilpailun hän voitti vuosina 1929 ja 1933. Salpausselän Kisoissa hän sijoittui toiseksi vuonna 1923 ja kolmanneksi vuonna 1927. 

Yhdistetyssä hän saavutti SM-hopeaa vuonna 1926 ja SM-pronssia vuonna 1927. Hänen poikansa Klaus Kivivirta (s. 1931) kilpaili mäkihyppääjänä 1950-luvulla.

Seuransa Fiskars IF:n hiihto- ja mäkivalmentajana Kivivirta toimi vuodesta 1933 ja hoiti 15 vuotta mäkimestarin tehtäviä. Ensimmäisen luokan mäkituomari hän oli vuodesta 1938. Seuran johtokuntaan hän kuului vuosina 1946–1953. Kivivirta harrasti lenkkeilyä. Hän oli ammatiltaan maalari ja hänen kotikuntansa oli Pohja.

Lähteet
-------

* Arponen, Antti O.; Hannus, Matti; Honkavaara, Aarne; Leinonen, Kimmo; Mäki-Kuutti, Tarmo; Raatikainen, Voitto; & Raevuori, Antero: *Talviurheilun tähdet*, s. 229. WSOY, 1986. ISBN 951-0-13095-8.

### Viitteet

1. ↑  Döda, Yrjö Eugen Kivivirta, Västra Nyland, 1994, No 260, sivu 3, julkaistu 8.11.1994
2. 1 2  Arponen, ym. s. 229
3. ↑  Urheilumme kasvot Osa 1, Kivivirta, Yrjö Eugen, sivu 756. Vastaavat toimittajat Risto Rantala, Markku Siukonen, Seppo Tukiainen, Oy Scandia Kirjat Ab, Keuruu 1979
Lomatyttö Liberiasta.
**Lomat** (myös *loomat, logomat, tomat*) ovat mandelaista loman kieltä puhuva kansa Liberiassa ja Guineassa. Heitä on arvioitu olevan 320 000 henkeä, joista lähes kaksi kolmasosaa asuu Liberiassa.

Lomat asuvat Liberian luoteisosassa Lofan piirikunnassa ja Guinean kaakkoisosassa Macentan prefektuurissa. He jakautuvat useisiin alaryhmiin, joista bundeja pidetään usein omana kansanaan. Kieleltään ja kulttuuriltaan lomat ovat lähellä bandeja. Loman kieltä varten laadittiin 1930-luvulla omaperäinen tavukirjoitus, mutta nykyään käytetään latinalaista kirjaimistoa.

Kansan pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, maniokki, fonio, maissi, durra, bataatti ja maapähkinä. Lisäksi harjoitetaan keräilyä ja karjanhoitoa. Käsityöammatteja ovat kutominen, punonta, savenvalanta, metallin käsittely ja puunleikkaus. Pienet kylät koostuvat pyöreistä palmunlehdillä katetuista asumuksista, joiden keskellä on suuri kokoustalo. Ruokavalio koostuu etupäässä maustetuista puuroista ja vihanneskeitoista. Nykyaikainen vaatetus on lainattu mandinkoilta ja Liberian afroamerikkalaisilta.

Patrilineaariset suurperheet muodostavat eksogamisia sukuyhteisöjä. Avioliitto on patrilokaalinen ja polygynia on yleistä. Vaikutusvaltaisilla salaseuroilla on ankarat initiaatioriitit. Suurin osa lomista harjoittaa perinteistä uskontoa. Liberiassa noin viidesosa on kristittyjä ja Guineassa pieni osa sunnimuslimeja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Narody i religii mira: Entsiklopedija*, s. 294–295. Moskva: Bolšaja Rossijskaja entsiklopedija, 1999. ISBN 5-85270-155-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lomat** Wikimedia Commonsissa
**Peter Paltchik** (hepr. ‏פיטר פלצ'יק‎; s. 4. tammikuuta 1992) on israelilainen judon Euroopan-mestari ja olympiamitalisti.

Paltchik voitti Euroopan-mestaruuden alle 100 kg:n painoluokassa Prahassa 2020 kukistettuaan loppuottelussa Venäjän Arman Adamianin. Hän saavutti pronssia alle 100 kg:n sarjassa Tel Avivin EM-kilpailuissa 2018. Hän sijoittui samassa painoluokassa seitsemänneksi Varsovan EM-kilpailuissa 2017. Hän saavutti alle 20-vuotiaiden EM-hopeaa 90 kg:n sarjassa 2011.

Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Paltchik oli mukana Israelin judojoukkueessa, joka voitti sekajoukkuekilpailun pronssia. Hän osallistui myös alle 100 kg:n sarjaan, jossa hän sijoittui seitsemänneksi. Sofian EM-kilpailuissa 2022 hän oli alle 100 kg:n sarjassa seitsemäs. Saman vuoden Taškentin MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia sekajoukkuekilpailussa. Dohan MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti alle 100-kiloisissa pronssia.

Paltchik on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa kuusi turnausvoittoa, kaksi kakkossijaa ja kymmenen kolmossijaa. Maailmancupeissa / Continental Open -kilpailuissa hän on ollut neljä kertaa kolmas. Hän on voittanut aikuisten sarjassa neljä Israelin-mestaruutta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  PETER PALTCHIK JUDOKA *judoinside.com*. Viitattu 13.5.2023. (englanniksi)
2. ↑  PALTCHIK Peter Tokyo 2020.  Arkistoitu 31.7.2021. Viitattu 2.8.2021. (englanniksi)
**Kyproksen turkkilaiset** ovat nimensä mukaisesti Kyproksella asuvia turkkilaisia. Suurin osa heistä asuu saaren pohjoisosat käsittävässä Pohjois-Kyproksen tasavallassa, jota ei ole kansainvälisesti tunnustanut itsenäiseksi valtioksi mikään muu maa kuin Turkki.

Historia
--------

Kyproksen turkkilainen nainen valokuvassa vuodelta 1878.
Kyproksen turkkilaisten historia ulottuu vuoteen 1571, jolloin Ottomaanien valtakunta valloitti Kyproksen sitä aiemmin hallinneelta Venetsialta. Valloituksen jälkeen saaren noin 200 000:n ortodoksisen asukkaan joukkoon muutti noin 65 000 muslimia. Ottomaanien valtakausi päättyi kun saari ensin vuokrattiin Britannialle vuonna 1878 ja liitettiin siihen kokonaan vuonna 1914. Kruununsiirtomaa siitä tuli vuonna 1925. Brittien valtakaudella Kyproksen turkkilaisten sosiaalinen ja taloudellinen asema yhteiskunnassa heikkeni, mikä puolestaan johti suureen muuttoaaltoon pois saarelta.

Kyproksen poliittinen tilanne horjui 1950- ja 1960-luvuilla, jolloin sattui useita yhteenottoja kreikkalaisten ja turkkilaisten välillä. Kyproksen itsenäistyessä vuonna 1960 turkkilaiset muodostivat noin 18 % saaren väestöstä. 

Vuonna 1963 puhkesi väkivaltaisuuksia ja kreikkalaiset puolisotilaalliset joukot alkoivat hyökkäillä turkkilaisia vastaan. Turkkilaiset eristäytyivät tästä syystä valtiosta muodostaen käytännössä itsenäisiä yhteisöjä. 

Vuonna 1974 tapahtunut vallankaappaus ja Kreikan sotilasjuntan aikeet liittää maa Kreikkaan laukaisi Turkin hyökkäyksen saarelle. 

Turkkilaisten miehittämä alue muodostaa nykyisen Pohjois-Kyproksen tasavallan. Sittemmin tasavaltaan on tullut suuria määriä turkkilaisia Turkin mannermaalta ja alkuperäiset Kyproksen turkkilaiset muodostavat vain noin 50 % tasavallan väestöstä.

Kyproksen turkkilaisten kokonaismäärästä on kiistelty sen poliittisten vaikutusten takia. Kyproksen turkkilaisia asuu merkittäviä määriä myös Kyproksen ulkopuolella. Arviot heidän kokonaismäärästään vaihtelevat 500 000:sta turkkilaisesta Kyproksella samaan lukuun koko maailmassa.

Kulttuuri
---------

Kyproksen turkkilaisia mielenosoituksessa Lontoossa.
Kyproksen turkkilaiset ovat uskonnoltaan sunnimuslimeja, mutta uskonnon harjoitus on ollut perinteisesti sekulaaria Turkin esimerkin mukaisesti. Julkiseen uskonnon harjoittamiseen suhtaudutaan kuitenkin huomattavasti sallivammin kuin Turkin mannermaalla. Kyproksen turkkilaiset saattavat esimerkiksi käyttää huntuja julkisissa tiloissa. Kyproksen turkkilaisen kulttuurin ilmentymiä ovat muun muassa perinteiset puukaiverrukset, koruompelu ja silkkikäärintätyöt. Kyproksen turkkilaiseen kirjallisuuteen ovat vaikuttaneet erityisen voimakkaasti lähihistorian konfliktit.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jeffrey E. Cole: *Ethnic groups of Europe : an encyclopedia*, s. 95–98. ABC-CLIO, 2011. ISBN 978-1-59884-302-6. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kyproksenturkkilaiset** Wikimedia Commonsissa
**Kypärämäen työväentalo** on Jyväskylässä Kypärämäen kaupunginosassa sijaitseva työväentalo, joka on rakennushistoriallisesti arvokas. Työväentalon omistaa Kypärämäen työväenyhdistys. Talo edustaa kaupunkimaista rakentamista ja kuvastaa niitä muutoksia, joita kaupunkimiljöö aiheuttaa arvomaailmaan. Tiloja vuokraa Kypärämäen työväenyhdistys.

Historia
--------

Kypärämäen työväenyhdistys on perustettu 1950 Kypärämäen asuinalueelle, joka on rakentunut 1940-luvulla. Talon urakoitsija oli Nygren ja alun perin sitä rakennettiin Kypärämäen Urheilutalo Osakeyhtiön nimissä. Mukana oli Jyväskylän työväenyhdistys. Tontti on vuokrattu Jyväskylän kaupungilta vuonna 1951 ja aluetta on saatu lisää vuonna 1961. Talon ensimmäinen vaihe valmistui 1958. Aluksi talo oli lähes pelkästään liiketalo. Vuokralaisina oli mm. kaupungin kirjasto, päiväkoti, posti, parturi-kampaamo, osuusliike Mäki-Matin myymälä ja kioski. Työväenyhdistyksellä oli kellarissa n. 15 neliön suuruinen huone. Vuonna 1961 työväentaloa laajennettiin. Toinen vaihe valmistui vuonna 1962.

Rakennus
--------

Rakennus on kolmikerroksinen betonirunkoinen liike- ja toimitalo, jossa on peltikatto.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talossa on liiketiloja ja viiden huoneen järjestötilat ja isännöitsijän asunto. Työväentalo sijaitsee Kypärämäen keskustassa ja se on ollut monien siinä olevien palvelujen ansiosta Kypärämäen keskus. Nykyään talossa toimii mm. seurakunnan perhekerhot.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Andersson, Päivi: *Työväentalot Keski-Suomessa, inventointi*. Museoviraston raportti. julkaisematon, 1979. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Kypärämäen työväentalo *Yhdistystori.fi*.  [vanhentunut linkki]
*Tämä artikkeli käsittelee kypärää heraldisessa mielessä. Kypärä on alun perin suojavaruste.*

**Kypärä** on heraldiikassa kilven yläpuolelle sijoitettava elementti. Sen kertoo vaakunasta yhteiskunnallisen säädyn. Katolinen papisto ei vaakunassaan käytä kypärää, vaan erityisiä kirkollisia päähineitä.

Kypärätyypit
------------

Kalterikypärä kaulakorun kera
Ikäjärjestyksessä kypäriä on kolmea tyyppiä: patakypärä, pistokypärä ja kalterikypärä. Ensimmäinen on varsinainen taisteluissa käytetty kypärä kahden muun ollessa turnajaisajan kypäriä. Suomen heraldiikassa pistokypärä tarkoittaa aina porvarisvaakunaa ja sitä kutsutaan myös vanhentuneella nimellä suljettu kypärä. Aatelisvaakunassa voi olla pistokypärä tai kalterikypärä, useimmiten jälkimmäinen eron tekemiseksi porvarisvaakunaan. Patakypärää suvaitaan lähinnä vain niissä vaakunoissa, jotka ovat alun perinkin varhaiskeskiajalta. Kypärän väriä ei yleensä mainita vaakunaselityksessä, vaan se on sinertävä tai hopeanharmaa. Kypärä on *heraldisoitu* eli selkiytetty pienistä yksityiskohdista.

Lisävarusteet
-------------

lakipunos
Pistokypärä ja musta-kultainen kypäränpeite
Kypärän tärkeimmät lisävarusteet ovat kypäränpeite ja kypäränkoriste sekä lakipunos. Kypäränpeite on perua ristiretkiltä, jossa sillä suojauduttiin auringolta. Se pyrkii toistamaan vaakunan päävärejä, yleensä siten, että metalli on vuoripuolella. Lakipunos noudattaa yleensä kypäränpeitteen värejä ja sijoitetaan peitteen ja kypäränkoristeen väliin. Lakipunoksessa on yleensä viisi tai seitsemän kierrosta.

Kypäränkoriste on perua etupäässä turnajaisten ajalta, joskin yksinkertaisia pelkoa herättäviä koristeita on saattanut esiintyä jo taistelukentillä. Kypäränkoristeet noudattavat heraldisia sääntöjä soveltaen ja esimerkiksi luonnonväri on yleisempää kuin kilvessä. Kypäränkoriste voi tuoda uuden aiheen vaakunaan taikka toistaa kilven aihetta. 

Niin sanottuun täydelliseen vaakunaan kuuluvat kilpi, kypärä, kypäränpeite, lakipunos ja kypäränkoriste. Näiden lisäksi aatelisvaakunoissa saattaa esiintyä arvokruunuja, kaulakoruja ja joskus jopa kunniamerkkejä kypärään liitettynä. 

Suomen ritarihuoneen aatelissukujen sukuvaakunoissa on aina kalterikypärä, kaksi vapaaherroilla ja kolme kreivillisillä suvuilla, sekä kaulariipus.

Ei kypärää?
-----------

Joskus etenkin tasavaltaisten valtioiden vaakunasta kypärä saattaa kokonaan puuttua kuten myös kypäränpeite ja lakipunos. Kypäränkoriste voi silti esiintyä ja joskus myös lakipunoskin. Joskus esiintyy pelkkä lakipunos ja kruunu. Tällaisia käytäntöjä pidetään jossain määrin rappiollisena heraldiikkana.

Lähteet
-------

* Ruotsalaiset kirkolliset vaakunat. Viitattu 18.6.2020. (ruotsiksi)

Vaakunan osat
 Kilpi 
 (Tinktuurit) 
 Kilven jako 
 Kilven- 
 kannattaja 
 Kilven- 
 kannattaja 
 Sotahuuto
 Kypäränkoriste 
 Lakipunos 
 Kypäränpeite 
 Kypärä 
 Arvokruunu 
 Postamentti 
 Kunniamerkki 
 Airut- 
 kuviot 
 Yleis- 
 kuviot 
 Tunnuslause 
 *(oikea)* 
 *(vasen)* 
Esimerkkivaakuna
**M/S TransWood** (IMO 9232785) on ruotsalaisen Rederi AB Transatlanticin omistukseen rekisteröity ro-lo-alus (ro-ro- ja lo-lo-aluksen yhdistelmä). Alus on rakennettu vuonna 2002 Stocznia Gdynia, S.A. -nimisellä telakalla, Gdyniassa, Puolassa. *TransWood* on rekisteröity Ruotsin lipun alle ja sen kotisatama on Skärhamn. 

TransWoodin sisaraluksia ovat M/S TransPine, M/S Finnfighter ja M/S Oranjeborg.

Käyttöhistoria
--------------

Alun perin laivan tilasi suomalainen Palkkiyhtymä. Ennen aluksen luovutusta ruotsalainen B&N kuitenkin osti sen. Luovutus uudelle omistajalle tapahtui toukokuun alussa vuonna 2002. Samalla alus rekisteröitiin Ruotsin lipun alle nimellä *Finnwood*. Kotisatamaksi tuli Skärhamn. Pian luovutuksen jälkeen Finnwood lähti ensimmäiselle matkalleen Suomesta kohti Yhdysvaltoja.

30. kesäkuuta 2003 B&N Finnwood Ltd. osti laivan ja vuokrasi sen B&N Nordsjöfrakt Ab:lle. Kotisatama säilyi Ruotsissa huolimatta uuden omistajan olleen rekisteröitynä Gibraltarille. Vuonna 2005 Finnwood rekisteröitiin Rederi AB Transatlanticin omistukseen. Vuoden 2006 alussa Finnwood oli 1,5 kuukautta Blohm + Vossin telakalla Hampurissa, Saksassa pidennettävänä. 5. elokuuta 2008 alus sai nimen *TransWood*.

Lähteet
-------

1. ↑  M/S Finnwood Schiffe in Hamburg. Viitattu 15.10.2008. (saksaksi)
2. 1 2  Transwood (IMO: 9232785) Vesseltracker.com. Viitattu 15.10.2008. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  M/S FINNWOOD Fakta om Fartyg. Viitattu 15.10.2008. (ruotsiksi)
4. 1 2  TransWood Rederi AB Transatlantic. Viitattu 15.10.2008. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Registry > Company Info > Rederi AB Transatlantic > General Det Norske Veritas.  Arkistoitu 14.7.2014. Viitattu 15.10.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Fakta om Fartyg – M/S Finnwood (ruotsiksi)
* Transatlantic: TransWood[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Rakuunamäki
**Lappeenrannan varuskunta** on varuskunta Lappeenrannan kaupungissa. Se sijaitsee Leirin ja Lentokentän kaupunginosissa ja jakautuu Rakuunamäen, Sairaalanmäen ja Leirikentän alueisiin.

Varuskunnassa toimii Suomen maavoimien joukko-osasto ja puolustushaarakoulu Maasotakoulu. Varuskunnan päällikkö on Maasotakoulun johtaja. Maasotakoulun ohella varuskuntaan kuuluvat myös Sotilaslääketieteen keskuksen alainen Lappeenrannan terveysasema, Leijona Cateringin Rakuuna-varuskuntaravintola, Puolustusvoimien johtamisjärjestelmäkeskuksen Kouvolan johtamisjärjestelmäyksikön Lappeenrannan alayksikkö ja Puolustushallinnon rakennuslaitoksen Lappeenrannan toimipiste.

Ennen nykyistä toimintaansa varuskunnassa on koulutettu ratsuväkeä ja tykistöä sekä ali-, toimi- ja opistoupseereita. Varuskunnan entisiä joukko-osastoja ovat muun muassa Uudenmaan rakuunarykmentti, Karjalan tykistörykmentti ja Maanpuolustusopisto edeltäjineen.

Lappeenrannan historia leiri- ja varuskuntakaupunkina ulottuu 1600-luvulle. Varuskunta sekä läheiset Lappeenrannan linnoitus ja Lappeenrannan reservikomppanian alue muodostavat Lappeenrannan linnoitus- ja varuskuntakaupungin valtakunnallisesti merkittävän rakennetun kulttuuriympäristön. Nykyisen varuskunnan rakentaminen aloitettiin vuonna 1889, jolloin perustettiin Suomen rakuunarykmentti. Tältä ajalta ovat peräisin muun muassa Sebastian Gripenbergin suunnittelemat Rakuunamäen kolmikerroksiset tiili
kasarmit, upseerikerho ja upseerien asuinrakennukset sekä Sairaalanmäen sotilassairaala. Leirikentän alueen, jonne varuskunnan toiminta nykyään enemmän keskittyy, vanhimmat rakennukset ovat 1930-luvulta, ja ne suunnitteli Ragnar Ypyä.

Varuskuntaan liittyvät Laukkaradan harjoitusalue Mattilan ja Mäntylän kaupunginosien länsipuolella sekä Taipalsaaren harjoitus- ja ampuma-alue ja Merenlahden harjoitusalue naapurikunta Taipalsaarella.

Lähteet
-------

* Immonen, Olli: *Lappeenrannan varuskuntahistoria*. Lappeenranta: Karjalan Kirjapaino, 1992. ISBN 951-95990-5-3. Teoksen verkkoversio.

### Viitteet

1. ↑  Lappeenrannan karttapalvelu Lappeenrannan kaupunki. Viitattu 4.1.2015.
2. ↑  Immonen 1992, 328–336.
3. ↑  Lappeenrannan linnoitus- ja varuskuntakaupunki Museovirasto. Viitattu 4.1.2015.
4. ↑  Räätäri, Ansa: Harjoitus tekee mestarin Taipalsaaren ampuma-alueella.  *Maasoturi*, 2011, 33. vsk, nro 2/2011, s. 30–31.  Maasotakoulu. Artikkelin verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lappeenrannan varuskunta** Wikimedia Commonsissa

* Maasotakoulu Puolustusvoimien sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Lappohja** (ruots. *Lappvik*) on Hankoon kuuluva taajama. Asukkaita on noin 475. Taajamassa on kaksikielinen peruskoulu. Lappohjassa sijaitsee myös hiekkaranta. Lappohjan muihin palveluihin kuuluvat kirjasto, nuorisotalo, kaksikielinen päiväkoti sekä neuvola.

Historia
--------

Ensimmäinen kirjallinen maininta Lappohjasta on vuodelta 1549, mutta sen historia ulottuu paljon kauemmas menneisyyteen. Vuonna 1549 alueella asui viisi talonpoikaisperhettä, jotka saivat elantonsa kalastuksesta. 1647 maanmittari Hans Hansson piirsi Lappohjasta ensimmäisen kartan. Suomen suuriruhtinaskunnan aikaan keisari vieraili usein alueen lähistöllä. Lappohja tuhoutui suurelta osin suomalaisten ja neuvostoliittolaisten taistellessa Hangosta vuonna 1941.
Lappohja kuului Tenholaan, kunnes se vuoden 1977 alussa liitettiin Hankoon. Vuosina 1940-1941 se kuului Neuvostoliiton hallussa olleeseen Hangon vuokra-alueeseen.

Lappohjan nimestä
-----------------

Vanhat kirjoitusmuodot: *Lapuik* (1549), *Lappevick* (1552), *Lapvik* (1850) ja suomennos *Lappohja* (1950). Ruotsinkielinen kylännimi perustuu lahden nimeen. Lahti ei kuitenkaan ole sijainnut Hankoniemen itärannalla kuten nykyinen Lappohjan taajama, vaan niemimaan länsirannalla lähellä nykyistä Lappvikin kartanoa. Maankohoamisesta päätellen nimi on voitu antaa yli tuhat vuotta sitten, joten lahden alkuperäinen nimi ei voi olla alkuaan ruotsia. Nimen alkuosa *Lapp*- viittaa kosketuksiin lappalaisten kanssa. Lappalaisiksi on kutsuttu etnisten saamelaisten lisäksi niitä, joilla oli samanlaisia elinkeinoja ja asumismuotoja. Nykyinen suomenkielinen nimi *Lappohja* on käännös nimestä *Lappvik* (pohja = lahden pohjukka, perukka).

Liikenneyhteydet
----------------

Lappohjaan pääsee Helsingistä Hankoon kulkevilla vakio- ja pikavuoroilla. Karjaan rautatieasemalta lähtee taajamajuna Hankoon, joka pysähtyy Lappohjan seisakkeella. Taajamajunien lähtöajat on suunniteltu Karjaalle saapuvien kaukojunien aikataulujen mukaan, joten niistä voi vaihtaa näppärästi taajamajunaan ja toisinpäin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Taajamat väkiluvun ja väestöntiheyden mukaan 31.12.2016 *pxdata.stat.fi*. Tilastokeskus. Viitattu 10.10.2017.
2. ↑  Lappohjan perustiedot *lappohja.surfnet.fi*.  Arkistoitu 6.9.2017.
3. ↑  Suomenkieliset koulut *www.hanko.fi*.
4. ↑  Lappohjan uimaranta *www.hanko.fi*. Viitattu 6.9.2017.
5. ↑  Lappohjan sivukirjasto *www.hanko.fi*. Viitattu 6.9.2017.
6. ↑  Lappohjan nuorisotalo *www.hanko.fi*. Viitattu 6.9.2017.
7. ↑  Lappohjan päiväkoti *www.hanko.fi*. Viitattu 6.9.2017.
8. ↑  Lappohjan terveysasema *www.hanko.fi*. Viitattu 6.9.2017.
9. ↑  Digitoidun asiakirjan katselu *astia.narc.fi*. Viitattu 2.7.2021.
10. ↑  Lappohjan historia *lappohja.surfnet.fi*.  Arkistoitu 6.9.2017.
11. ↑  Sirkka Paikkala ym.: *Suomalainen paikannimikirja*, s. 221. Jyväskylä: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2007. ISBN 978-951-593-976-0. suomi
12. ↑  Lappohja Rautatieasema *www.vr.fi*. Viitattu 7.9.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Lappohjan kylä- ja omakotiyhdistyksen kotisivut
**Francesco Allegrini da Gubbio** (s. 1587, Gubbio – k. 1663, Rooma) oli barokkiajan italialainen taidemaalari. Hän oli Giuseppe Cesarin (joka on tunnettu myös nimellä Cavaliere D'Arpino) oppilas. Allegrini maalasi muun muassa Gubbion Madonna de' Bianchin kirkon ja katedraalin freskot. Hänen freskojaan on myös Savonassa. Rooman Palazzo Colonnassa hän maalasi Clauden maisemakuvien ihmishahmot. Francesco Allegrini da Gubbion poika Flaminio oli myös taidemaalari.

Lähteet
-------

* Biographical catalogue of the principal Italian painters, by a lady M. Farquhar ed. by R.O. Wornum s. 5

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Victoria
* RKD Artists
* Städel
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Francesc Arnau Grabulosa** (23. maaliskuuta 1975 Les Planes d'Hostoles, Gironan maakunta, Espanja – 22. toukokuuta 2021) oli espanjalainen jalkapallomaalivahti.

Ura
---

Arnau oli Barcelonan junioriakatemian kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 9. marraskuuta 1996 kotiottelussa Atlético Madridia vastaan. Viiden kauden aikana Barcelonassa Arnau toimi joukkueen varamaalivahtina, Ruud Hespin ja myöhemmin Pepe Reinan toimittua ykkösmaalivahtina.

Kaudeksi 2001–2002 Arnau siirtyi Málagaan, mutta rooli jäi hyvin pieneksi kahden ensimmäisen kauden aikana, kun hän joutui taas jäämään joukkueen varamaalivahdiksi. Vuonna 2003 Pedro Contrerasin siirryttyä Real Betisiin, Arnaulle avautui tilaisuus nousta joukkueen ykkösmaalivahdiksi. Hän toimi joukkueen kiistattomana ykkösmaalivahtina vuoteen 2007 asti, kunnes Iñaki Goitia syrjäytti hänet. Kaudella 2008–2009 Arnau pelasi alkukauden ottelut, kunnes Goitia jälleen nousi hänen ohitseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Muere Francesc Arnau, ex portero del Barça (espanjaksi)
Stadin Ratikoiden museoraitiovaunu Helsingissä.
**Museoraitiovaunu** on raitiovaunu, joka on poistettu säännöllisestä linjaliikenteestä ja jota säilytetään sekä liikennöidään tarkoituksena säilyttää ja esitellä joukkoliikenteen historiaa. 

Raitiovaunuliikenteen säilyttäneissä kaupungeissa museoraitiovaunuilla usein liikennöidään kaupungin raitiotieverkolla. Paikkakunnilla ja alueilla, joilta raitiovaunuliikenne on lakkautettu tai vanhojen raitiovaunujen liikennöinti on teknisten muutosten takia mahdotonta, museoraitiovaunuille on voitu rakentaa museoraitiotie. Museoraitiotie toimii usein kokeiluna, jolla selvitetään raitiovaunuliikenteen palauttamista.

Helsingissä yksityinen yhtiö Oy Stadin Ratikat Ab on järjestänyt elokuusta 2009 alkaen säännöllistä museoliikennettä entisöidyillä museovaunuilla sekä myös tilausliikennettä. Kaupungissa on myös raitioliikennemuseo. Turussa on säilynyt useita museoraitiovaunuja, ja kaupunkiin on ehdotettu museoraitiotietä välille Satama–Martinsilta–Kauppatori.

Pohjoismaissa museoraitiovaunuilla liikennöidään Göteborgin, Norrköpingin ja Trondheimin normaalin liikenteen raitioteillä. Tukholmassa, Malmössä, Malmköpingissä, Bergenissä, Vinterbrossa Oslon eteläpuolella sekä Skjoldenæsholmissa Tanskassa on museoraitiotie. Useimmilla Euroopan raitioteillä on museoraitiovaunuja joilla liikennöidään tilauksesta tai säännöllisesti.

Eniten museoraitioteitä on Yhdysvalloissa, koska siellä hyvin monista kaupungeista on lakkautettu raitiotiet. Lisäksi New Orleansin ja San Franciscon raitiotieliikenne perustuu museoraitiovaunuihin, jotka hoitavat suuren osan liikenteestä.

Aiheesta muualla
----------------

* Helsingin museoraitiovaunut Suomen Raitiotieseuran sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Turun museoraitiovaunut Suomen Raitiotieseuran sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ruotsin raitiotieseura, Tukholman, Malmön ja Malmköpingin museoraitiotiet
* Oslon Vognhall 5 sekä Vinterbron museoraitiotie (Arkistoitu – Internet Archive)
* Skjoldenæsholmin museoraitiotie Tanskassa
* Apta Heritage Trolley - sivusto
* Stadin ratikat

Raideliikenne

|  |  |
| --- | --- |
| Rautatieliikenne | 
* rautatie
* juna
* rautatieasema
* rautatieliikennepaikka
* rautatiekalusto

 |
| Metroliikenne | 
* metro
* metroasema

 |
| Raitioliikenne | 
* raitiovaunu
* duoraitiovaunu
* pikaraitiotie
* museoraitiotie

 |
| Turvalaitteet | 
* asetinlaite
* kampiasetinlaite
* kankiasetinlaite
* opastin
* releasetinlaite
* tietokoneasetinlaite
* varmistuslukko- ja opastinturvalaitos

 |
| Raideleveys | 
* kapea
* normaali
* leveä

 |
| Suomessa | 
* rautatieliikenne
* rataverkko
* raitioliikenne
* lähijunaliikenne
* metroliikenne
* kapearaiteiset rautatiet
* yritykset: VR
* Fenniarail
* Operail

 |
**Tuomo Manninen** (s. 1962 Jyväskylä) on suomalainen valokuvaaja. Hän asuu ja työskentelee Helsingissä.

Manninen on kuvannut ryhmämuotokuvia vuodesta 1995 lähtien ympäri maailmaa. Hänen kansainvälinen läpimurtonsa tapahtui Venetsian biennaalissa 2001.*selvennä* Tämän jälkeen Mannisen näyttelyitä on ollut ympäri maailmaa, muun muassa Rencontres d’Arles -valokuvafestivaaleilla 2007.

Ryhmämuotokuvien näyttelyn *Me/We* 2008 esittelyssä todetaan: "Mannisen ryhmämuotokuvat risteilevät dokumentaation ja dramatisoinnin välimaastossa, huolelliset sommitelmat yhdistyvät hetken tallentamiseen. Ryhmä muovaa ja rakentaa jokaisen yksilön identiteettiä, mutta samalla se häivyttää eritteleviä yksilöllisiä piirteitä. Manninen osoittaa, että merkityksellisyydestään huolimatta ryhmä ei voi koskaan lopullisesti määrittää ihmistä."

Aiheesta muualla
----------------

* Tuomo Mannisen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* Photographers' Identities
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Larry King Live** oli yhdysvaltalainen keskusteluohjelma, jota juonsi Larry King. Ohjelmaa esitettiin CNN-uutiskanavalla ja sen ensimmäinen lähetys nähtiin vuonna 1985. Sen katsojaluvut ylittivät miljoonan katsojan määrän illassa.

Tausta
------

Ohjelma kuvattiin CNN:n Los Angelesin studioilla, mutta joskus ohjelmaa lähetettiin CNN:n New Yorkin tai Washington D.C.:n studioilta. Eräs Kingin tunnuksista oli perinteinen RCA:n (Radio Corporation of America) mikrofoni pöydällä. Mikrofoni oli kuitenkin vain osa lavasteita, todellisuudessa King ja hänen vieraansa käyttivät pukuun kiinnitettäviä pieniä mikrofoneja.

Vieraat
-------

Joka ilta King haastatteli yhtä tai useampaa tunnettua henkilöä, yleensä julkisuuden henkilöitä, poliitikkoja tai talouselämän vaikuttajia. Tunnin mittainen ohjelma esitettiin eräillä alueilla kolme kertaa päivässä, ja sen pystyi näkemään maailmanlaajuisesti CNN International –kanavalla.

Haastattelutyyli
----------------

Jotkut ovat syyttäneet Kingiä liian "lepsuista" kysymyksistä. Kun King oli vieraana Late Night with Conan O'Brienissä, hän sanoi hyvän haastattelun salaisuuden olevan se, että saa haastateltavan puhumaan itsestään, jotta juontaja voi jäädä sivuosaan. Washington Postin haastattelussa vuonna 1996 King kertoi toisinaan lipsauttavansa kovia kysymyksiä pehmeiden väliin. King suosii haastatteluissaan lyhyitä, yhden lauseen kysymyksiä. King on myös sanonut, että hän koettaa valmistautua ohjelmaa varten mahdollisimman vähän.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Larry King Liven kotisivu (englanniksi)
* *Larry King Live* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
*
**Francesc Cambó i Batlle** (2. syyskuuta 1876 – 30. huhtikuuta 1947) oli katalonialainen konservatiivipoliitikko ja *Lliga Regionalista* -puolueen perustaja. Hän oli Espanjan yleisten töiden ministeri vuonna 1918 ja valtiovarainministeri 1921–1922.

Cambó tuli keskiluokkaisesta perheestä. Hän valmistui Barcelonan yliopistosta sekä filosofiasta että oikeustieteestä. Hän osallistui katalonialaismieliseen opiskelijaliikkeeseen, lähti siitä politiikkaan, tuli valituksi kaupunginvaltuustoon ja parlamenttiin.

Enric Prat de la Riban kuoltua 1917 Cambó valittiin puolueen johtajaksi. Kun maa liukui diktatuuriin vuonna 1923, Cambó vastusti näkyvästi Primo de Riveran hallintoa ja julkaisi useita kirjoja. Vuonna 1931 hän muutti ulkomaille, asui ensin Sveitsissä, toisen maailmansodan aikana Yhdysvalloissa ja viimeiset vuotensa Argentiinassa. Hän käytti omaisuutensa katalonialaisen kulttuurin tukemiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Francesc Cambó Biografias y Vidas. Viitattu 23.3.2014.
2. 1 2  Francesc Cambó i Batlle Gran Enciclopèdia Catalana. Viitattu 23.3.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Turbo Outrun** (myös **Turbo Out Run**) on Sega AM2:n kehittämä ja Segan julkaisema ajopeli. Peli julkaistiin kolikkopelinä vuonna 1989 ja sen jälkeen käännökset useille muille alustoille.

Peli on seuraaja *Out Run* -pelille.

Pelin idea
----------

Pelissä pelaaja ajaa Ferrari F40- urheiluautolla kilpaa tietokoneen ohjaamaa Porsche 959-autoa ja aikarajaa vastaan halki Yhdysvaltojen eri osavaltioiden. Kilpailu alkaa pelissä New Yorkista ja päättyy Los Angelesiin, mikäli pelaaja ehtii kullakin tasolla tarkistuspisteelle ennen ajan loppumista. Ajo-osiot on jaettu neljään eri kappaleeseen, joissa kussakin on neljä tasoa. Pelaajan kyydissä on myös hänen tyttöystävänsä, joka menee Porschella ajavan kilpailijan kyytiin, jos tämä ehtii kappaleen lopussa olevalle tarkistuspisteelle ennen pelaajaa. Pelaaja voi kuitenkin saada hänet takaisin omaan autoonsa voittamalla Porschen seuraavan kappaleen lopussa. Saapumalla kappaleen loppuun ennen Porschea pelaaja saa myös 1 000 000 lisäpisteen bonuksen.

Erot alkuperäiseen Out Runiin
-----------------------------

Jatko-osassa oli joitakin eroja ensimmäiseen Out Runiin verrattuna. Pelaaja ajaa pelissä edelleen Ferrarilla, mutta Testarossan sijasta autona on avokattoinen F40, johon liittyi myös pelin muistetuin ominaisuus: pelaaja pystyi halutessaan käyttämään turboa, joka tilapäisesti lisäsi auton huippunopeutta. Turboa ei kuitenkaan voinut käyttää pelissä rajattomasti, sillä liikakäyttö johti ylikuumenemiseen, jolloin turbo oli tilapäisesti poissa käytöstä.

Alkuperäisen Out Runin haarautuvat tiet eivät päätyneet jatko-osaan, vaan ajettu reitti oli aina sama.

Ajo-osiot oli jaettu pelissä neljään kappaleeseen, joiden välillä autoon oli mahdollista laittaa yksi kolmesta viritysosasta: korkeatehoisempi moottori, erikoisturbo ja parempipitoiset renkaat.

Musiikki
--------

Jeroen Tel palkittiin ECTS-messuilla Commodore 64 -version musiikista.

Vastaanotto
-----------

Pelin Amiga-versio on saanut *Amiga Format* -lehden arvostelussa arvosanaksi 70%.

Pelin Commodore 64 -versio on saanut *Zzap!64* -lehden arvostelussa arvosanaksi 97%.

Lähteet
-------

1. ↑  Turbo Out Run review Amiga Magazine Rack. Viitattu 10.6.2019. (englanniksi)
2. ↑  Turbo Out Run review Amiga Magazine Rack. Viitattu 10.6.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Turbo Out Run* MobyGamesissa (englanniksi)
* *Turbo Out Run* Killer List of Videogamesissä (englanniksi)
* *Turbo Out Run* Hall of Light -sivustolla (englanniksi)
* *Turbo OutRun* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)