recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Marttisen miehillä** tarkoitetaan suomalaisten asekätkijöiden ryhmää, joka pakeni Suomesta Ruotsin kautta Yhdysvaltoihin ja liittyi aikanaan Yhdysvaltain armeijaan. Ryhmää kutsutaan "Marttisen miehiksi" johtajansa, Mannerheim-ristin ritarin sekä Suomen ja myöhemmin myös Yhdysvaltain armeijan everstin Alpo Marttisen mukaan. Viimeinen elossa ollut ryhmän jäsen Antero Aakkula kuoli 11. joulukuuta 2006.

Pako Ruotsiin
-------------

Asekätkentä eli Päämajan organisoima aseiden ja materiaalin hajavarastointi mahdollista sissisotaa varten alkoi paljastua kevään 1945 kuluessa. Keskeistä oli Oulussa tapahtunut kuljetusorganisaatioon kuuluneen miehen tekemä ilmianto valtiolliselle poliisille eli ns. Punaiselle Valpolle. 8. toukokuuta annettiin Oulun sotilaspiirin 2. ye-upseeria Aito Keravuorta koskeva etsintäkuulutus. Asekätkentäoperaation johtoon kuulunut Usko Sakari Haahti antoi Keravuorelle käskyn poistua maasta, minkä tämä 12. toukokuuta tekikin suunnaten kalastajaveneen viemänä Ruotsiin. Rantautuminen tapahtui Piitimessä. Keravuoren maasta poistumisen tarkoitus oli rajata paljastunut asekätkentä yhden sijaiskärsijän vastuulle.

Tämä ei kuitenkaan onnistunut, pidätyksiä seurasi ja asekätkentäorganisaation avainhenkilöille annettiin eri keinoin kehotuksia poistua maasta. Osa ehdittiin pidättää ja heidän pakomatkaansa sisältyikin esimerkiksi karkaamisia vankikuljetuksista. 

Lauri Törni ei varsinaisesti kuulunut Marttisen miehiin, vaan liittyi USA:n merijalkaväkeen alkuperäisen kokoonpanon jälkeen, eikä hänellä ollut yhteyttä varsinaiseen asekätkentään.*lähde tarkemmin?* Hänet yleensä mainitaan kuitenkin samaan joukkoon kuuluvaksi.

Yhdysvaltain armeijassa palvelleet Marttisen miehet
---------------------------------------------------

### Everstit

* Alpo K. Marttinen
* Antero Aakkula
* Paavo Kairinen
* Aito Keravuori
* Kalle Keränen
* Erkki Lahdenperä
* Eino Lassila

### Everstiluutnantit

* Olavi Alakulppi
* Antero Havola
* Erik Patojärvi
* Arvo Vikström

### Majurit

* Pauli Nysten
* Lauri Törni

### Kapteenit

* Juho Anttila
* Onni Sinkko
* Sulo Uitto
* Toivo Saastamoinen

### Kersantti

* Vesa Järvinen

### Korpraali

* Olavi Pihala

Lähteet
-------

* Kairinen, Paavo: *Marttisen miehet: asekätkijäveljet*. Porvoo, Helsinki, Juva: WSOY, 1987. ISBN 951-0-14664-1.

### Viitteet

1. ↑  Kairinen 1987, 20-22
2. ↑  Kairinen 1987
3. ↑  Tapio Sadeoja: Asekätkijät. (Suomalaiset upseerit Yhdysvaltain armeijassa) *Uusi manner, uusi armeija*, 2016. vsk, s. 60.  Ilta-Sanomat Historia. 030114-1601.

Aiheesta muualla
----------------

* Marttinens män hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
**Veera Antsalo** (s. 1975 Helsinki) on suomalainen runoilija ja prosaisti.

Antsalo on opiskellut Helsingin yliopiston humanistisessa tiedekunnassa sekä Kriittisessä korkeakoulussa.

Antsalon esikoisrunokokoelma *Sähkökatkoksen aikaan* (2012) oli ehdolla Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon ja Tanssiva karhu -palkinnon saajaksi. Toinen kokoelma *Pölyn historia* (2015) oli Toisinkoinen-palkintoehdokas. Kolmas runokokoelma, *Imago*, ilmestyi vuonna 2018 ja oli Runeberg-palkintoehdokkaana. Antsalon esikoisromaani, *Fernanda* ilmestyi vuonna 2021.

Antsalon runoudessa on kerronnallisuudella keskeinen asema, kirjoittaa Anna Tomi arvioidessaan *Pölyn historiaa*. Hän olisi toivonut teokseen enemmän terävyyttä: "kontrasteista olisi voinut tiristää enemmän volyymiä" mutta pitää sitä esikoista onnistuneempana, kokonaisuus on tasapainoinen.

Teokset
-------

Runoa
* *Sähkökatkoksen aikaan*. Helsinki: Teos, 2012. ISBN 978-951-851-439-1.
* *Pölyn historia*. Helsinki: Teos, 2015. ISBN 978-951-851-643-2.
* *Imago: runoelma*. Helsinki: Teos, 2018. ISBN 978-951-851-831-3.
* *Nimettömästä*. Helsinki: Teos, 2024. ISBN 978-952-363-405-3.

Proosaa
* *Fernanda*. Helsinki: Teos, 2021. ISBN 978-952-363-048-2.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Antsalo, Veera *Kirjasampo*. Viitattu 30.10.2021.
2. ↑  Valtonen, Anni: Runoistaan kiitetyn Veera Antsalon ensimmäinen romaani rikkoo muotoa ja vaatii lukijalta antautumista tajunnanvirralle *Helsingin Sanomat*.  17.9.2021. Viitattu 30.10.2021.
3. ↑  Tomi, Anna: Nykyisyyden monet ajat.  *Parnasso*, 2015, nro 3, s. 64.  Otavamedia.

Aiheesta muualla
----------------

* Veera Antsalo Teos-kustantamon verkkosivuilla

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Pro Evolution Soccer** on Konamin kehittämä jalkapallovideopelien sarja. Ensimmäiset versiot on julkaistu pelkästään Japanissa nimellä *Winning Eleven*. Sarja on kasvanut todella suosituksi, ja nykyisin se on saatavissa sekä tietokoneelle että konsoleille. *Pro Evolution Soccerin* pääkilpailija oli EA Sportsin *FIFA*-sarja. 

Ensimmäinen sarjan peli, joka julkaistiin Japanin ulkopuolella oli nimeltään *ISS Pro* (1997). Se julkaistiin vain PlayStationille. PlayStationille julkaistiin vielä samaan sarjaan kuuluvat *ISS Pro 98*, *ISS Pro Evolution* ja *ISS Pro Evolution 2*.

Vuonna 2000 pelisarjan nimeksi tuli Euroopassa *Pro Evolution Soccer*, kun ensimmäinen versio PlayStation 2:lle julkaistiin. Ensimmäinen myös Windowsille julkaistu oli vuonna 2003 julkaistu *Pro Evolution Soccer 3*. Seuraavana vuonna julkaistiin *Pro Evolution Soccer 4*, jossa myös moninpeli Internetin välityksellä tuli mahdolliseksi.

*Pro Evolution Soccer 5* julkaistiin lokakuussa 2005. Pelistä julkaistiin versiot PlayStation 2:lle, Xboxille, Windowsille sekä PlayStation Portablelle. 

*Pro Evolution Soccer 5*:n PlayStation 2 -versio, kentällä Portugali ja Tanska.
Konami julkaisi *Pro Evolution Soccer 6*:n PlayStation 2-, Xbox 360- ja Windows-versiot lokakuussa 2006.

*Pro Evolution Soccer 2008* julkaistiin PlayStation 2:lle, Playstation 3:lle, PlayStation Portablelle ja Xbox 360:lle sekä Windowsille lokakuussa 2007. Maaliskuussa 2008 peli julkaistiin myös Wiille.

*Pro Evolution Soccer 2009* julkaistiin lokakuussa 2008.

Videopelit
----------

| Julkaisu | Nimi |
| --- | --- |
| 1997 | *ISS Pro* |
| 1998 | *ISS Pro 98* |
| 1999 | *ISS Pro Evolution* |
| 2001 | *ISS Pro Evolution 2* |
| *Pro Evolution Soccer* |
| 2002 | *Pro Evolution Soccer 2* |
| 2003 | *Pro Evolution Soccer 3* |
| 2004 | *Pro Evolution Soccer 4* |
| 2005 | *Pro Evolution Soccer 5* |
| 2006 | *Pro Evolution Soccer 6*  |
| 2007 | *Pro Evolution Soccer 2008* |
| 2008 | *Pro Evolution Soccer 2009* |
| 2009 | *Pro Evolution Soccer 2010* |
| 2010 | *Pro Evolution Soccer 2011* |
| 2011 | *Pro Evolution Soccer 2012* |
| 2012 | *Pro Evolution Soccer 2013* |
| 2013 | *Pro Evolution Soccer 2014* |
| 2014 | *Pro Evolution Soccer 2015* |
| 2015 | *Pro Evolution Soccer 2016* |
| 2016 | *Pro Evolution Soccer 2017* |
| 2017 | *Pro Evolution Soccer 2018* |
| 2018 | *Pro Evolution Soccer 2019* |
| 2019 | *eFootball PES 2020* |
| 2020 | *eFootball PES 2021 Season Update* |

Lähteet
-------

1. ↑  Mäkijärvi, Esa: Pro Evolution Soccer 6 arvostelu *Konsolifin*.  15.11.2006. Viitattu 20.12.2008. [vanhentunut linkki][vanhentunut linkki]
2. ↑  Uusi Pro Evolution Soccer on täällä. Pelaajalehti.fi.  Arkistoitu 27.9.2007.
3. ↑  Xbox.com Pro Evolution Soccer 2009 Xbox.com. Viitattu 20.12.2008. [vanhentunut linkki]
**Charlotte Kool** (s. 6. toukokuuta 1999 Blaricum, Pohjois-Hollanti) on alankomaalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Team DSM:ssä vuonna 2022 ja edustaa edelleen samaa joukkuetta, nimeltään nyt Team dsm-firmenich PostNLx.

Kool voitti vuonna 2023 UCI Women's World Touriin kuuluneen etappikilpailu RideLondon Classiquen 11 sekunnin erolla Chloe Dygertiin.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

2021
Baloise Ladies Tour, 2a. etapin voitto
GP d'Isbergues, voitto
GP du Morbihan, toinen
2022
GP Eco-Struct, voitto
Giro Donne, 2. ja 4. etapilla toinen, 1. etapilla kolmas
Holland Ladies Tour, 3. etapin voitto
2023
UAE Tour, pistekilpailun sekä 1. ja 4. etapin voitto
Scheldeprijs, toinen
La Vuelta Femenina, 2. etapin voitto, 3. etapilla toinen
ZLM Omloop der Kempen Ladies, voitto
RideLondon Classique, kokonais- ja pistekilpailun sekä 1. ja 3. etapin voitto
Baloise Ladies Tour, prologin, 1. 2. ja 3a. etapin voitto
Tour de France Femmes, 6. etapilla toinen, 1. etapilla kolmas
Holland Ladies Tour, prologin ja 3. etapin voitto
2024
Classic Brugge–De Panne, toinen
Gent–Wevelgem, neljäs
Scheldeprijs, toinen

Lähteet
-------

1. 1 2  Charlotte Kool *procyclingstats.com*. Viitattu 8.4.2024. (englanniksi)
2. 1 2  Charlotte Kool *cyclingarchives.com*. Viitattu 8.4.2024. (englanniksi)
3. ↑  2023 » RideLondon Classique (2.WWT) *= procyclingstats.com*. Viitattu 8.4.2024. (englanniksi)
**Henri Tapani Kapulainen** (s. 27. huhtikuuta 1947 Lahti) on suomalainen käsikirjoittaja, näyttelijä, näytelmäkirjailija ja suomentaja.

Kapulainen on käsikirjoittanut muun muassa Jukka Sipilän ohjaaman televisioelokuvan *Hiekkakuningas* (1971). Tämän lisäksi hän on näytellyt muun muassa Anssi Mänttärin elokuvissa ja esittänyt Jean Sibeliusta Jaakko Pakkasvirran elokuvassa *Runoilija ja muusa* (1978). 1980–90-lukujen taitteessa Kapulaisella oli Kolmoskanavalla oma sketsiohjelma Kapulaisia.

Vuonna 2009 Helsingin Kaupunginteatterissa esitettiin Kapulaisen käsikirjoittama *Valtakunnan häirikkö*, joka oli poliittinen satiiri Veikko Vennamosta.

Kapulaisen näytelmäsuomennoksia ovat muiden muassa Marie Jonesin *Kiviä taskussa*, Neil Simonin *Juoruja* ja Marc Camolettin *Pyjama kuudelle*/*Ranskalainen pyjama*.

Kapulainen on ollut vuodesta 1970 naimisissa näyttelijä Leena Uotilan kanssa. Heillä on kaksi lasta, joista Arttu Kapulainen on myös näyttelijä. Vuonna 1967 sekä Kapulainen että Uotila olivat perustamassa Ryhmäteatteria.

Lähteet
-------

1. ↑  *Teatterit ja teatterintekijät 2005*, s. 278. Helsinki: Like, 2005. ISBN 952-471-629-1.
2. ↑  Mäkelä, Olli: Henri Kapulainen *Näytelmät.fi*. Viitattu 27.9.2015.
3. ↑  Aunila, Seija: Hiekkakuningas kuvasi yhden menehtymistä ja toisen menestymistä *Elävä arkisto*.  13.6.2008. Yle. Viitattu 27.9.2015.
4. ↑  Kapulaisia *Muistikuvaputki*. Yle. Viitattu 27.9.2015.
5. ↑  Mäkelä, Martti: Valtakunnan häirikkö *Skenet.fi*.  26.8.2009. Helsingin kulttuurikeskus. Viitattu 27.9.2015.
6. ↑  Henri Kapulainen *Ilona-esitystietokanta*. Viitattu 27.9.2015.
7. ↑  *Kuka kukin on 2015*, s. 962. Helsinki: Otava. ISBN 978-951-1-28228-0.
8. ↑  Ryhmäteatteri täyttää 40 vuotta (Arkistoitu sivu) *HS.fi*.  24.1.2007. Viitattu 27.9.2015.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Almu** (vanhassa suomessa **almusa***lähde?*) on varsinkin uskonnollisissa yhteyksissä käytetty termi, jolla tarkoitetaan lähimmäisten auttamista jonkin ruumiillisen laupeudentyön, tavallisesti rahalahjoituksen avulla. Monet uskonnot kehottavat tunnustajiaan antamaan köyhille almuja tai katsovat sen suorastaan uskonnolliseksi velvollisuudeksi.

Katolisen uskon mukaan "almujen antaminen köyhille on todistus veljellisestä rakkaudesta ja Jumalalle mieluinen oikeudenmukainen teko". Kristityt voivat myös almujen antamisen avulla auttaa kiirastulessa olevia sieluja pääsemään taivaaseen.

Almujen antaminen, samoin kuin paasto ja rukous, on tapa tehdä parannusta. Kaikki ne ilmentävät kääntymystä suhteessa omaan itseen, Jumalaan ja lähimmäiseen. Varsinkin ne liittyvät katumuksen harjoittamiseen adventin ja paaston ajalla sekä perjantaisin, jolloin kirkko muistelee Kristuksen kärsimystä ja kuolemaa.

Almujen antaminen uskonnollisena velvollisuutena on myös yksi islamin viidestä peruspilarista. Koska niiden antamisesta on tarkat ohjeet, niiden suorittaminen on rinnastettavissa veroihin, ja niitä tarkoittava termi zakat onkin toisinaan suomennettu *almuveroksi*.

Katso myös
----------

* Almujenjakaja

Lähteet
-------

1. ↑  Katolisen kirkon katekismus, 2447
2. ↑  Katolisen kirkon katekismus, 2462
3. ↑  Katolisen kirkon katekismus, 1032
4. ↑  Katolisen kirkon katekismus, 1434

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Almu**.
* Almu islamissa
Eräs näkemys chupacabrasta.
**Chupacabra** on olento, jonka kerrotaan elävän Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikan pohjoisosassa. Sen espanjankielinen nimi on **El Chupacabra**, mikä tarkoittaa "vuohenimijää". Nimi johtuu sen väitetystä tavasta hyökätä kotieläinten, varsinkin vuohien, kimppuun ja imeä niiden veret viimeistä pisaraa myöten.

Chupacabra on verrattain uusi ilmestys, sillä ensimmäinen kirjattu havainto siitä on vasta keväältä 1995. Tuolloin Puerto Ricosta löytyi kuolleita kissoja, kalkkunoita, koiria, lehmiä, hevosia ja varsinkin vuohia, jotka oli tapettu oudolla tavalla. Ne oli nyljetty ja niillä oli terävien hampaiden jäljet kaulassa tai rinnassa. Toisen version mukaan kuolleita vuohia löytyi aluksi varsinkin Meksikosta, ja puremajäljet olivat niskassa. Kummankin tarinan mukaan eläimissä ei ollut jäljellä lainkaan verta. Joulukuuhun mennessä väitetty vuohenimijä oli tappanut jo yli 1 000 eläintä, ja karjankasvattajat olivat peloissaan. Yhä useammat ilmoittivat nähneensä hirviön. Vuoden 1996 alussa chupacabra-havainnoista kerrottiin jo Meksikossa ja Yhdysvalloissa latinalaisamerikkalaisväestön asuttamilla alueilla. 2000-luvulle mennessä tapettuja kotieläimiä oli löydetty jo tuhansia, myös Miamissa, Nicaraguassa ja Chilessä.

Yleisimpien havaintojen mukaan chupacabra on apinaa muistuttava, 1–1,5 metriä pitkä peto, jolla on mustanharmaa turkki, suuret ja soikeat punaiset silmät ja pitkät torahampaat. Joidenkin silminnäkijöiden mukaan sillä olisi kuitenkin paljas, sininen iho, selässä piikkejä ja lepakkomaiset siivet ja se kävelisi kahdella jalalla. Kolmannen kuvauksen mukaan se näyttää pantterilta, jolla on pitkä ja käärmemäinen kieli. Chupacabran kerrotaan liikkuvan yliluonnollisen nopein ja äänettömin askelin ja sen väitetään löyhkäävän rikinkatkua, joka lamauttaa saaliseläimet.

Olennon alkuperästä on erilaisia teorioita. Yliluonnollisiin asioihin uskovat väittävät sen olevan paholainen tai avaruusolento, toisten mukaan se on karannut jostakin laboratoriosta. Jotkut ovat arvelleet, että kyseessä voisi olla *Desmodus draculae* -jättivampyyri, joka nykytietojen mukaan kuoli sukupuuttoon muutama tuhat vuotta sitten. Tiedeyhteisö on sitä mieltä, että väitetty eläin on vain olematon, paniikin synnyttämä taruolento. Viranomaisten mukaan kotieläinten kuolemat ja raatelut selittyvät villikoirien tai muualta peräisin olevien, luontoon päästettyjen vieraiden petoeläinten saalistuksella.

Lähteet
-------

* Tieteen Kuvalehti 11/1997, s. 62: artikkeli *Outo hirviö ahdistelee kotieläimiä Puerto Ricossa*
* Unknownexplorers.com - Chupacabra (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Kaaro, Jani: *Kaiken oudon ensyklopedia*, s. 83–84. Helsinki: BTJ Finland, 2009. ISBN 978-951-692-731-5.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Chupacabra** Wikimedia Commonsissa
**Express** on suomalainen popyhtye, joka on perustettu vuonna 1967. Yhtye on toiminut tauotta perustamisestaan asti ja alkuperäisjäsenistä ovat mukana Junnu Sippola ja Unski Kaikkonen ja 37 poissaolovuoden jälkeen kansanedustaja Lyly Rajala. Yhtye keikkailee vielä vuonna 2010 ja onkin The Boysin jälkeen Suomen vanhin yhtäjaksoisesti toiminut popyhtye.

Historiaa
---------

Yhtye perustettiin syksyllä 1967, kun Blackbirds-ryhmään liittyivät kosketinsoittaja Unski Kaikkonen ja basisti Hura Huttunen. Entisiä Blackbirdsejä uudessa olivat Junnu Sippola, Lyly Rajala sekä solisti Aimo Jaara. 

Alkuaikoina Bändin kokoonpano oli jatkuvasti muutoksille altis. 1970 yhtye voitti levy-yhtiö EMI:n järjestämän popbändien suomenmestaruuskisan. Tuolloin yhtyeen solistiksi oli tullut Pertti Fält ja rumpaliksi Kari Peuhkurinen. Kisapalkintona yhtye sai tehdä ensilevytyksensä - kaksi laulua kokoelma-LP:lle Ilmansuunnat. 

Hieman myöhemmin miehistö muuttui taas. Kitaristiksi tuli Bachelors-yhtyeessä vaikuttanut Sepa Niemi ja rumpaliksi Tapu Mylly. Sepalla oli biisinikkarin vikaa ja hänen kynäilemänsä Anna, anna -humppa toikin Expressille hitin ja valtakunnallista näkyvyyttä. Single keikkui parhaimmillaan Yleisradion Jokamiehen listan kolmosena. Vuonna 1974 Express julkaisi ensimmäisen pitkän levynsä, jossa yhtyeen omia sävellyksiä oli puolet.

Yhtyeen riveissä on ehtinyt soittaa melkoinen joukko muusikoita. Alkuperäisjäsenistä ovat mukana Junnu Sippola ja Unski Kaikkonen ja 37 poissaolovuoden jälkeen Lyly Rajala. Pitkäaikaisina jäseninä ovat vaikuttaneet mm. Risto Järvenpää, Ari Mustonen, Sepa Niemi, Harri Sarkkinen, Jouni Kesti, Aimo Suomela. Express keikkaillee edelleen. Junnun, Unskin ja Lylyn lisäksi kokoonpanoon kuuluvat Markku Keskinarkaus, joka on ollut bändissä jo yli 30 vuotta sekä uusimpana tulokkaana kitaristi Timo Niemelä vuodesta 2010.
Junnu on kirjoittelemassa varsinaista Express Storya. Valmistuu pikkuhilijaa.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Express*  (1974)

### Muut albumit

* *Ilmansuunnat*  (1970, kokoelma, kappaleet "Voi taivas" ja "Don’t Let Me Be Misunderstood")
* *Express XXX*  (1997, kokoelma)
* *Anna, Anna (remix)*  (1984, EP)
* *Back to Sixties*  (1999, kokoelma, kappaleet "Keep on Running" ja "Unchained Melody")

### Singlet

* "Anna, Anna" (1972)
* "Ai, Ai, Ai" (1974)
* "Jolaladiduu" (1975)
* "Kylmäkkö Kyllikin kylmä kylki" (1978)
* "Land of 1000 Dances" (1990)
* "Kourallinen hiekkaa" (1995)

Lähteet
-------

* Expressyhtye.fi (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 2.3 2009

Aiheesta muualla
----------------

* Populaarimusiikin museo (Arkistoitu – Internet Archive)
* Yhtyeen viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Anders Åslund Torontossa vuonna 2019
**Anders Åslund** (s. 1952) on ruotsalainen taloustieteilijä ja diplomaatti. Hän on johtava Venäjän, Ukrainan ja Itä-Euroopan talouspolitiikkojen asiantuntija.

Åslund sai filosofian tohtorin oppiarvon Oxfordin yliopistosta. Hän on muun muassa toiminut *Senior Fellow'n* asemassa Atlantic Councilin Euraasia-keskuksessa ja opettanut Georgetownin yliopistossa. Tukholman kauppakorkeakoulussa Åslund pääsi professoriksi. Hän on ollut myös taloudellisena neuvonantajana eri hallitusten palveluksessa muun muassa Venäjällä ja Ukrainassa. Åslund on sekä kirjoittanut että toimittanut lukuisia kirjoja, joiden joukossa ovat olleet *Ukraine: What Went Wrong and How to Fix It* (2015) ja *Russia's Crony Capitalism: The Path from Market Economy to Kleptocracy* (2019). Kirjoja on käännetty lukuisille vieraille kielille.

Åslund on ollut Ruotsin palveluksessa diplomaattisissa tehtävissä Kuwaitissa, Puolassa, Genevessä ja Moskovassa. Hän on tehnyt yhteistyötä Frivärld-ajatushautomon (Stockholm Free World Forum) kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Åslund, Anders 1952- WorldCat Identities
2. 1 2 3 4  Anders Åslund Atlantic Council
3. 1 2  Anders Åslund Frivärld


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee yhdysvaltalaista poliitikkoa. Australialaisesta lastenkirjailijasta kertoo Bob Graham.*
Bob Graham
**Daniel Robert "Bob" Graham** (9. marraskuuta 1936 Coral Gables, Florida – 16. huhtikuuta 2024) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Floridan 38. kuvernöörinä vuosina 1979–1986 ja istui Yhdysvaltain senaatissa 1987–2005. Hän pyrki puolueensa presidenttiehdokkaaksi vuoden 2004 presidentinvaaleissa, mutta ei tullut valituksi.

Yksityiselämä
-------------

Graham syntyi Floridassa. Hänen isänsä oli poliitikko Ernest R. Graham. Grahamin puoliso on Adele Khoury Graham, ja heillä on neljä tytärtä.*lähde?*

Ura
---

Graham opiskeli Miami High Schoolin jälkeen politiikan tutkimusta Floridan yliopistossa ja oikeustiedettä Harvardissa. Hän aloitti poliittisen uransa vuonna 1966 tultuaan valituksi Floridan edustajainhuoneeseen. Hänet valittiin sinne jälleen vuonna 1968. Vuonna 1970 ja uudelleen vuonna 1974 hänet valittiin Floridan senaattiin.*lähde?*

Lokakuussa 2003 Graham ilmoitti, ettei pyri Yhdysvaltojen presidentiksi, ja marraskuussa, että ei pyri edes uudelle kaudelle senaattiin. Hän on Floridan yliopiston kunniatohtori. Hänen kirkkokuntansa on United Church of Christ.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Graham, Daniel Robert (Bob) (1936-) *Biographical Directory of the United States Congress*. Viitattu 2.7.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Museum of Florida History: Florida Governors' Portraits - Daniel Robert Graham (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Doriath** on kuvitteellinen *sindar*-haltioiden maa J. R. R. Tolkienin kirjassa *Silmarillion*. Sitä kutsuttiin nimellä Aidattu Maa, koska sen kuningatar, Melian, kohotti suojaavan kilven, jonka läpi ei päässyt muuten kuin kuningas Elu Thingolin luvalla. 

Doriath oli metsäinen valtakunta lähellä Sirion-jokea ja sen alueella oli kolme metsää: Neldoreth (Taur-na-Neldor), Nivrim ja Region, päämetsä. Myös Brethilin ja Nan Elmothin metsät kuuluivat Doriathiin, mutta ne olivat suojaavan kilven ulkopuolella. Doriathin Elu Thingol, Sindarin Korkea Kuningas, katsoi koko Beleriandin omaksi maakseen, Gelionista Belegaeriin.

Haltioiden matkan aikana *vanyar* ja *noldor* ohittivat sen paikan ja heidät vietiin veden yli Tol Eressëaan, kun *teleri* saapuivat. Heidän kuninkaansa Elwë katosi Nan Elmothiin, ja kun Ulmo palasi hakemaan heitä, osa heistä jäi paikalleen. Heitä alettiin nimittää nimellä Sindar tai harmaahaltiat, ja kun Thingol palasi, hän ryhtyi heidän kuninkaakseen, ja hallitsi Doriathista. 

Doriathin nimi oli aluksi **Eglador** (Anteeksiannon maa tai Haltioiden maa), mutta Puiden Vuosien viimeisenä vuonna Melkorin örkit alkoivat lisääntyä Beleriandissa, Melian kohotti kilpensä, sulkien sisäänsä Neldorethin, Regionin ja Nivrimin metsät. Thingol kutsui kaikki Sindar-haltiat Doriathiin, mutta moni jäi Erämaahan. Beleriandin ensimmäisen taistelun jälkeen moni Laiquendi siirtyi Doriathiin.

Eöl mustahaltia osti Nan Emrothin Thingolilta, maksaen siitä Anglachel-miekan. Belegostin ja Nogrodin kääpiöt tekivät sopimuksen, jonka mukaan he rakensivat Menegrothin salit, joista tuli Thingolin pääkaupunki.

Kun *noldor* palasivat Keski-maahan Ensimmäisen Ajan alussa, Thingol ei päästänyt heitä Doriathiin, paitsi Finarfinin jälkeläiset, koska nämä olivat hänelle sukua hänen veljensä, Olwën, kautta. 

Kun myöhemmin ihmiset saapuivat Beleriandiin, heiltäkin kiellettiin pääsy Doriathiin, mutta Finrodin pyynnöstä Haladin sai asua Brethilissä. Beren, Barahirin poika, pääsi Melianin kilven läpi, kuten Melian oli ennustanut, ja saapui Neldorethiin. Siellä Thingolin tytär, Lúthien, rakastui tähän. Silmarilin palautuksen jälkeen suuri hukka Carcharoth saavutti myös kilven, mutta Thingol, Beren ja Thingolin kapteenit Beleg ja Mablung metsästivät ja tappoivat pedon.
Túrin lähetettiin Doriathiin, jotta hän eläisi siihen ikään, että voisi lähteä Keski-Maasta. Myöhemmin hänen äitinsä ja sisarensa, Morwen ja Nienor, asuivat siellä, ennen katoamistaan.
Húrin toi Nargothrondin aarteet Doriathiin, kun Finrodin valtakunta oli kaatunut, ja Thingol yhdisti Berenin ja Lúthienin Silmarilin Nauglamiriin, kääpiöiden valmistamaan kaulakoruun. Kääpiöt hyökkäsivät Thingolin kimppuun, surmaten tämän, ja varastivat kaulakorun Doriathin ensimmäisen ryöstön aikana. Tämän takia Melian lähti ja niin kilpi haipui.

Doriathin elvytti vähäksi aikaa Dior, Berenin ja Lúthienin poika, mutta hänet tappoivat Fëanorin pojat. Myöhemmin Doriath pysyi autiona, kunnes se upposi muun Beleriandin mukana.
**Brian Mariano** (s. 22. tammikuuta 1985 Curaçao) on curaçaolaissyntyinen pikajuoksija, joka on edustanut Alankomaiden Antillien lakkauttamisen jälkeen (10. lokakuuta 2010) Alankomaita.

Mariano karsiutui 100 metrin välierissä Grosseton alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2004. Hän kuului Alankomaiden Antillien joukkueeseen, joka voitti kultaa 4 × 100 metrin viestissä Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa Cartagenassa 2006. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän karsiutui 60 metrin välierissä.

Mariano sijoittui Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 60 metrillä kuudenneksi. Hän juoksi avausosuuden Alankomaiden pikaviestijoukkueessa, joka voitti Euroopan-mestaruuden Helsingissä 2012 maansa silloisella ennätyksellä 38,34. Lontoon olympialaisissa joukkue sijoittui kuudenneksi.

Mariano tuomittiin helmikuussa 2013 puoleksi vuodeksi vankilaan huumausainerikoksesta. Hänen laukustaan oli löytynyt Curaçaon lentokentällä 1. joulukuuta 2012 750 grammaa kokaiinia hänen ollessaan lähdössä lennolle Amsterdamiin. Tuomioon kuului kolme vuotta ehdollista vankeutta.

Marino antoi positiivisen dopingnäytteen helmikuussa 2016 ja sai neljän vuoden kilpailukiellon.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **100 m** | 10,23 | El Paso | 10. huhtikuuta 2010 |
| **200 m** | 20,81 | El Paso | 10. huhtikuuta 2010 |
|

### Sisäradat

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **50 m** | 5,79+ | Liévin | 14. helmikuuta 2012 |
| **60 m** | 6,60 | Gent | 14. helmikuuta 2010 |
| **200 m** | 21,82 | Albuquerque | 16. tammikuuta 2010 |

Lähteet
-------

1. ↑  Brian Mariano *Olympedia*. Viitattu 5.4.2024. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Brian Mariano Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu). Viitattu 5.2.2013. (englanniksi)
3. ↑  Laaksonen, Antti: Pikajuoksun EM-kultamitalisti vankilaan - laukussa 750 grammaa kokaiinia *Yle Urheilu*.  5.2.2013. Viitattu 5.2.2013.
4. ↑  IAAF Newsletter 175. (pdf) 28.7.2016


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Kenraali Henry Chauvel saapui Damaskokseen 2. lokakuuta 1918.
**Damaskoksen valtaus** tapahtui 1. lokakuuta 1918 osana ensimmäistä maailmansotaa, kun kenraali Edmund Allenbyn komentamat Egyptian Expeditionary Forcen joukot sekä arabijoukot saapuivat Damaskokseen perääntyvien turkkilais- ja saksalaisjoukkojen hylättyä kaupungin. Ennen vetäytymistään Damaskoksesta saksalaiset räjäyttivät kaupungin ammus- ja polttoainevarastot. Lokakuun aikana britti- ja arabijoukot jahtasivat vetääntyviä turkkilaisarmeijoita pohjoiseen, kunnes nämä onnistuivat muodostamaan pitävän puolustuslinjan.

Lähteet
-------

1. ↑  Korda, Michael: *Hero: The Life and Legend of Lawrence of Arabia*, s. 439–487. Harper, 2010. ISBN 978-0-06-171261-6. (englanniksi)
2. ↑  Anderson, Scott: *Lawrence in Arabia: War, Deceit, Imperial Folly and the Making of the Modern Middle East*, s. 457–483. Doubleday, 2013. ISBN 978-0-385-53293-8. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Damaskoksen valtaus (1918)** Wikimedia Commonsissa
**Guiscard** on kunta Pohjois-Ranskassa Oisen departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 35 kilometriä Compiègnen kaupungista koilliseen.

Château de Magny 1600-luvun lopulla (linnaa ei ole enää olemassa)
Saint-Quentinin kirkko on peräisin pääasiassa 1100- ja 1500-luvuilta. Kirkon vanhin osa on 1100-luvun jälkipuoliskolla rakennettu romaaninen laiva.

Kunta oli varhaisella keskiajalla Noyonin piispan omistuksessa, joka antoi sen Magnyn herrojen hallintaan. He olivat Noyonin piispan vasalleja. Kunta tunnettiin tuolloin nimellä Magny. Vuosina 1337–1453 käydyssä satavuotisessa sodassa Magny ja sen linna kärsivät englantilaisten ja burgundialaisten ryöstelyissä. 1500- ja 1600-luvuilla alue kärsi erilaisista konflikteista, kuten sodasta espanjalaisia vastaan sekä frondesta. 1600-luvun loppu ja 1700-luku olivat kehityksen ja vaurauden aikaa. Tuolloin se kaupungistui ja sai upean Château de Magnyn puistoineen. Vuonna 1699 Chevreusen herttua myi Magnyn maat kreivi Louis de Guiscardille. Ranskan kuningas Ludvig XIV perusti Guiscardin markiisaatin vuonna 1705, josta kunta sai nimensä noin sata vuotta myöhemmin. Ensimmäisessä maailmansodassa kunta kärsi paljon tuhoa.

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 8.4.2024. (ranskaksi)
2. ↑  Patrimoine Mairie de Guiscard. Viitattu 8.4.2024. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Guiscard** Wikimedia Commonsissa
Myllytullin koulu Oulussa.

**Koulu** on usein valtiollinen instituutio, jonka tehtävänä on järjestää virallista, tutkintoihin johtavaa koulutusta. Koulunkäynti perustuu Suomessa oppivelvollisuuteen, johon liittyy perustuslain takaama oikeus ilmaiseen peruskoulutukseen ja jatkokoulutukseen varallisuuden estämättä. Oppivelvollisuusiän ylittäneiden osalta puhutaan yleensä oppilaitoksesta.

Suomen sana koulu tulee latinan ja ruotsin kautta kreikan sanasta *skhole*. Kreikan sana merkitsi vapaiden miesten vapaa-aikaa, joutenoloa, jota he käyttivät henkiseen ja ruumiilliseen itsensä kehittämiseen.

Koulua voidaan pitää instituutiona, jonka tehtävä on alun perin ollut ratkaista sosiaalistumisen ongelma. Nykyisin koululle sälytetään muitakin kasvatuksellisia ongelmia, kuten syrjäytyminen, huumeiden käyttö ja niin edespäin.. koulu keksittiin jo monta tuhatta vuotta sitten

Suomen koulutusjärjestelmä
--------------------------

Suomen koulujärjestelmä.
*Pääartikkeli: Koulutus Suomessa*
Suomen koulujärjestelmä jakautuu peruskouluun (kaikille yhteinen), toiseen asteeseen (lukiot ja ammattioppilaitokset) sekä korkea-asteeseen (yliopistot ja ammattikorkeakoulut). Näiden rinnalla toimii aikuis- ja täydennyskoulutusta antavia yksiköitä, joista osa on yksityisiä. Myös peruskoulun ja toisen asteen oppilaitoksen ylläpitäjä voi olla yksityinen. Oppivelvollisuuden voi suorittaa myös peruskoulua korvaavassa koulussa kuten steinerkoulussa, mutta tämä on harvinaista.

Koulut voidaan toisaalta jakaa niiden tarkoituksen mukaan perustaitoja tarjoaviksi, yleissivistäviksi, ammatillisiksi, erikoissivistäviksi tai tieteellisiksi. Kouluksi kutsutaan myös esikoulua. Peruskoulussa noudatetaan opetussuunnitelmaa, joka voi hieman vaihdella riippuen esimerkiksi omasta äidinkielestä.

Katso myös
----------

* Päiväkoti
* Kouluvalinta
* Kansainvälinen koulu

Lähteet
-------

1. ↑  Hellström, Martti: *Sata sanaa opetuksesta - Keskeisten käsitteiden käsikirja*, s. 105. Jyväskylä: PS-kustannus, 2008. ISBN 978-952-451-194-0.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Koulu**.

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta ***Koulu***. 

* Opetushallituksen sivut
**Aoulef** (arab. أولف‎) on kaupunki ja piirikunnan keskus Adrarin maakunnassa Algeriassa. Se sijaitsee Tidikeltin keidasalueella 260 kilometriä Adrarista kaakkoon. Aoulefin kunnassa oli arviolta 29 800 asukasta vuonna 2021.

Aoulefin kunnan pinta-ala on 3 020 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Tamektenin, idässä Titin, etelässä Akablin ja lännessä Regganen kuntiin.

Tademaïtin tasangon reunalla sijaitseva Aoulef koostui historiallisesti useasta linnoitetusta kylästä eli *ksarista*, joista vanhin on Chorfa. Nykyään sen osia ovat Aoulef-Chorfan lisäksi Tamekten lännessä ja Aloulef el-Arab etelässä. Aoulef oli aiemmin Tidikeltin suurin asutus, mutta nykyään sen on ohittanut liikenneyhteyksiltään parempi öljykaupunki In Salah.

Perinteisiä elinkeinoja ovat foggara-keinokastelujärjestelmään perustuva maanviljely sekä Maghrebin ja Sudanin välinen kaupankäynti. Puutarhaviljelmät tuottavat taateleita, sinimailasta, hirssiä, vihanneksia ja hedelmiä. 1970-luvulta lähtien kehitettiin varsinkin tomaattien ja vesimelonien tuotantoa vientiin. Karavaanikaupan lakattua Aoulefin taloutta on elvyttänyt Regganeen johtava maantie.

Lähteet
-------

1. 1 2  Monographie Wilaya d’Adrar *Aniref*. Viitattu 17.4.2024.
2. 1 2  *Encyclopédie berbère VI*, s. 805–807. Aix-en-Provence: Édisud, 1989. ISBN 2-85744-324-2.
**Keltainen neliö vasemmalla** tai **T-muotoinen sommittelu** on taiteilija Ahti Lavosen (1928–1970) maalaus vuodelta 1967. Se on maalattu sekatekniikalla kankaalle ja on kooltaan 190 x 190 cm. Ateneumin taidemuseo osti maalauksen kokoelmiinsa vuonna 1970.

Lavonen haki tuolloin töissään järjestystä, ja maalaus onkin jaettu kolmeen osaan: yksi osa on epätasaisen keltainen, muut valkoisia. Maalaus edustaa eräänlaista synteesiä materiaalitutkimuksen ja konstruktivistisen kaipuun välillä. Hän oli aiemmin pyrkinyt rauhaan ja tasapainoon, jolloin hän päätyi materiaaliestetiikkaan. Nyt hän haki visuaalista järjestystä, mikä näkyy tässäkin maalauksessa.

Lavonen seurasi tiiviisti länsimaisen modernin taiteen ilmiöitä. Hän päätyi abstraktiin taiteeseen vuonna 1960 nähtyään Venetsian biennaalin ja hänen tuotantonsa ilmensi modernissa taiteessa tapahtuneita uusia askelia noina aikoina.

Lähteet
-------

* Timo Huusko: Ahti Lavonen: Keltainen neliö vasemmalla. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s. 128.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: T- muotoinen sommittelu (Keltainen neliö vasemmalla). [vanhentunut linkki]
Honoré d'Urfé
**Honoré d'Urfé** (s. 11. helmikuuta 1567 Marseille, Ranska – 1. kesäkuuta 1625 Villefranche-sur-Mer, Ranska) oli ranskalainen barokkityyliä edustava kirjailija. Hänen merkityksensä on Ranskassa yhtä suuri kuin Walter Scottin ja Charles Dickensin oli Viktorian ajan Englannissa. Hän ihannoi yksinkertaisia tapoja, paratiisillista viattomuutta ja idylliä. 

D'Urfen vanhemmat menivät naimisiin vuonna 1554, ja saivat kaksitoista lasta. Vaikka perhe kuului aatelistoon, he olivat vähävaraisia ja hän liittyi 13-vuotiaana Maltan ritarikuntaan. Vanhempiensa toivomuksesta hän kuitenkin palasi perheen Château de la Bastie d'Urfé -linnaan ja meni jesuiittojen kouluun. Kaksikymmenvuotiaana veljensä kanssa hän liittyi Ranskan uskonsotien aikana katollisten joukkoihin. Hän jäi kahdesti vangiksi, Feursissa sekä Montbrisonissa. Henrik IV:n voiton jälkeen hän asui Savoijissa ja veljensä vaimon Diane de Châteaumorandin kanssa vuonna 1600. Hän kuoli sairastuttuaan Villefranche-sur-Merissä 1. kesäkuuta 1625.

*L'Astrée*
----------

D'Urfén tunnetuin teos on viisiosainen paimenromaani *L'Astrée*, joka oli aikanaan ihailtu teos. Ranskassa se perusti niin sanotun presiöösin kirjallisuuden. *Astréen* esikuvina ovat olleet espanjalainen ja italialainen paimenrunous, lähimpänä Jorge de Montemayorin *Diane*, mutta d'Urgé valitsi kertomilleen tapahtumille näennäishistoriallisen kehyksen, merovingien ajan, ja pyrki luomaan hivenen realismia niihin rakkaudenkuvailuihin, jotka täyttävät aikakauden romaanit. Romaanin teki suosituksi myös Ranskan ulkopuolella sen henkilöhahmojen puheessaan käyttämä tunteellinen, koristeellinen tyyli, keskustelujen hienostunut kohteliaisuus.

Lähteet
-------

1. 1 2  Honoré d’, Marqui Urfé Biography *eNotes.com*.  Arkistoitu 2.8.2018. Viitattu 1.8.2018 (englanniksi) .
2. ↑  Honoré d'Urfé *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 1.8.2018 (englanniksi) .
3. 1 2  WSOY Iso tietosanakirja 10, s. 43, WSOY 1997 ISBN 951-0-20163-4
4. ↑  Urfé, Honoré d’, Nordisk familjebok 30. 1920 (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Honoré d'Urfé (1567–1625) Biography *Kalliope*. Viitattu 1.8.2018 (englanniksi) .
* Presiöösi Tyyli *Koppa*.  15.4.2008. Jyväskylän yliopisto. Viitattu 1.8.2018.
* Kirjallisuudentutkimus:presiöösi *Tieteen termipankki*. Viitattu 1.8.2018.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Erich Auerbach** (9. marraskuuta 1892 Berliini – 13. lokakuuta 1957 Wallingford, Connecticut, Yhdysvallat) oli saksalainen filologi ja kirjallisuuskriitikko. Hänen tunnetuin teoksensa on *Mimesis*, joka ilmestyi ensimmäisen kerran saksaksi vuonna 1946.

Auerbach oli juutalainen. Hän sai klassisen saksalaisen filologian koulutuksen ja hänestä tuli, yhdessä Leo Spitzerin kanssa, yksi sen tunnetuimmista oppilaista. Ensimmäiseen maailmansodan jälkeen hän suoritti tohtorintutkinnon vuonna 1921 Greifswaldin yliopistossa (väitöskirja *Zur Technik der Frührenaissancenovelle in Italien und Frankreich*).

Vuonna 1929 Auerbach nimitettiin Marburgin yliopiston romaanisen filologian professoriksi. Hän tutki muun muassa Dantea. Kansallissosialismin nousun takia hän joutui jättämään virkansa 1935. Eläessään maanpakolaisena Turkissa hän hankki asunnon Istanbulista ja kirjoitti *Mimesiksen*, jota yleisesti pidetään hänen suurtyönään.

Auerbach muutti Yhdysvaltoihin 1947 ja opetti siellä Pennsylvanian osavaltionyliopistossa. Hänestä tuli romaanisen filologian professori Yalen yliopistoon vuonna 1950. Hän säilytti viran kuolemaansa 1957 asti.

Lähteet
-------

1. ↑  Krystal, Arthur: The Book of Books: Erich Auerbach and the making of "Mimesis." *Tne New Yorker*.  9.12.2013. Viitattu 4.12.2016. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Naseby** oli Englannin laivaston vuonna 1655 vesillelaskettu 60-tykkinen linjalaiva.

Valmistus
---------

Alus tilattiin 3. heinäkuuta 1654 Woolwichin telakalta, jossa rakennustöistä vastasivat Phineas Pett ja Peter Pett. Se laskettiin vesille 12. huhtikuuta 1655.

Palvelus
--------

Alus otettiin palvelukseen 1656 merikenraalien Robert Blaken ja Edward Montagun lippulaivana päällikkönään Roger Cuttance. Oltuaan vuodet 1657–1658 erillisaluksena ilman lippulaiva statusta se vietti pääosan vuodesta 1658 reservissä. Vuoden lopulla Cuttance palautti aluksen palvelukseen Montagun lippulaivana. Alus oli 1659 Gibraltarinsalmessa ja kuljetti toukokuussa 1560 Kaarle II:n sekä Montagun ja Pepyn Scheveningenistä Englantiin.

Kuningasvallan palauttamisen yhteydessä aluksen nimeksi tuli 23. toukokuuta 1660 *HMS Royal Charles*. Vuodet 1660-1661 aluksen päällikkönä oli edelleen Cuttance ja se oli Sandwichin jaarlin lippulaivana. Alus osallistui 31. heinäkuuta 1661 Algerin hyökkäykseen. Sen päälliköksi tuli 14. marraskuuta Robert Clerke aluksen jatkaessa palvelustaan Välimerellä Sandwichin jaarlin lippulaivana.

Van Minderhoutin maalaus Lowestoftin taistelusta
Aluksen päälliköksi tuli 18. maaliskuuta 1662 jälleen Cuttance, joka jäi tehtävästä 20. kesäkuuta. Alus oli 30. marraskuuta 1664 Yorkin herttuan lippulaivana päällikkönään Sir William Penn (kuollut 31. heinäkuuta 1665) ja 3. kesäkuuta 1665 Lowestoftin taistelussa punaisen laivueen keskimmäisessä osastossa. John Harman oli lippukapteenina 26. maaliskuuta – 10. kesäkuuta 1665. Aluksen päällikkönä oli 20. helmikuuta 1666 Sir John Kempthorne, joka viipyi aluksella 9. kesäkuuta saakka. Alus oli Albemarlen lippulaivana punaisen laivueen etuosastossa 1.–4. kesäkuuta neljän päivän taistelussa, jossa aluksen miehistöstä sai surmansa 32 ja haavoittui 55.

John Hubbard vastaanotti 12. kesäkuuta aluksen päällikön tehtävät ja luopui niistä 4. joulukuuta. Alus oli ruhtinas Rupertin ja Albemarlen herttuan lippulaivana. Pyhän Jaakonpäivän taistelussa 25. kesäkuuta alus oli punaisen laivueen keskimmäisessä osastossa. Alus makasi palveluksesta poistettuna Gillinghamin edustalla, kun Alankomaiden laivasto valtasi sen hyökätessään Medwayhin 12. kesäkuuta 1667. Alus kuljetettiin sotasaaliina Rotterdamiin, missä se asetettiin näytteille. Alus romutettiin 1673 Hellvoetsluisissa.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Naseby (1655)**.
* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1603–1714 – Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2009. ISBN 978-1-84832-040-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Winfield, Rif s. 5–6
2. 1 2 3 4  Winfield, Rif s. 6
**Danny ja suuri fasaanijahti** (tv-esityksessä **Danny maailmanmestari**) on Gavin Millarin ohjaama brittiläinen lasten televisioelokuva vuodelta 1989. Sen pääosia näyttelevät Jeremy Irons, hänen poikansa Samuel Irons ja Samuelin isoisä, Jeremy Ironsin appi Cyril Cusack. Värielokuva perustuu Roald Dahlin lastenkirjaan, joka on julkaistu suomeksi nimillä *Me salamestarit* (suom. Eeva Heikkinen) ja *Iskä ja Danny maailmanmestari* (suom. Päivi Heininen).

Juoni
-----

Kymmenvuotias Danny elää kaksistaan isänsä kanssa ja auttaa häntä pienen autokorjaamon pidossa Englannin maaseudulla 1950-luvun keskivaiheilla. Paikallinen tilanomistaja (Robbie Coltrane) kaavailee seudulle uutta asuinaluetta ja haluaisi ostaa myös autokorjaamon tontteineen. Asioita pahentaa Dannyn isän öisin harrastama fasaanien salametsästys.

Vastaanotto
-----------

*Helsingin Sanomien* Petri Kemppinen kehui elokuvan tilanteiden kehittelyä loppua kohti niin taitavaksi, että ne pelottavat ihan oikeasti. *Video-oppaassa* vuodelta 1994 Markku Salmi luonnehti *Dannya* nautittavaksi koko perheen tv-elokuvaksi ja antoi sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "erinomainen".

Lähteet
-------

1. 1 2  Kemppinen, Petri: Scolan Perhe ja muita filmivaihtoehtoja koko perheelle. Kolme sukupolvea Ironseja yhdessä filmissä.  *Helsingin Sanomat*, 27.9.1992, s. 80. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. 1 2  Uusitorppa, Harri: Videot: Danny ja suuri fasaanijahti.  *Helsingin Sanomat*, 10.12.1996, s. 32. Näköislehden aukeama (tilaajille).
3. 1 2  *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
Seivästön nykyinen vuonna 1955 rakennettu majakka
**Seivästön (Stirsudden) majakka** sijaitsee Karjalan kannaksella Suomenlahden rannalla entisen Kuolemajärven kunnan alueella. Alkuperäinen kahdeksankulmainen 14 metriä korkea valkoinen majakka rakennettiin vuonna 1873. Aikaisemmin Seivästössä sijaitsi puinen tunnusmajakka ainakin jo vuonna 1831. Seivästön valomajakan valon korkeus merenpinnasta oli 35 metriä ja majakan tunnuksena oli kaksi välähdystä 20 sekunnin välein.

Majakka sai suomalaisen miehityksen vuonna 1919 ja sinne vedettiin sähkövirta vuonna 1934. Majakan läheisyydessä sijaitsi 1920-luvulla rakennettu Seivästön rannikkopatteri, jonka aseistuksena oli kaksi kappaletta 152/45 C -rannikkotykkiä. Majakka räjäytettiin talvisodan alkaessa 1939. Neuvostoliitto rakennutti paikalle vuonna 1955 uuden punavalkoraitaisen 28 metriä korkean betonimajakan, jonka tunnuksena on kaksi välähdystä 15 sekunnin välein. Majakan siipi­rakennuksessa on nykyisin majoitustiloja ja museo.

Majakalta on osallistuttu kansainväliseen majakka- ja majakkalaivaviikonloppuun 2002.

Kirjallisuutta
--------------

* Raili Taberman : *Seivästö: meri, mäki, majakka*. Seivästö-säätiö, Pirkkala 1999 ISBN 9529113293

Lähteet
-------

1. 1 2  Seivästön kylä, Seivästösäätiön sivusto
2. ↑  Suomen Sotahistoriallinen Seura ry : Sotahistorialliset kohteet : Seivästö
3. ↑  Lighthouses of Russia: Vyborg Area: Stirsudden (Mys Seyveste), Russ Rowlett: The Lighthouse Directory. University of North Carolina at Chapel Hill

Aiheesta muualla
----------------

* Seivästön majakka, valokuva 1920- tai 1930-luvulta, Museovirasto, Historian kuvakokoelma, Karjalan Liiton kokoelma (Finna)
* Seivästön majakka Kuolemajärvellä, Etelä-Karjalan museo, DigiCarelica
**Alex** on Alexander Stubbin sekä Karo Hämäläisen kirjoittama ja Otavan kustantama muistelmateos, joka käsittelee Stubbin elämää vuoteen 2017 saakka. Se julkaistiin elokuussa 2017.

Taustaa
-------

Hämäläinen ja Stubb tekivät teoksen yhteistyössä. Hämäläinen haastatteli Stubbia 50 tunnin verran. Näiden keskusteluiden pohjalta Hämäläinen luonnosteli kirjan rakenteen ja pääteemat, jonka jälkeen Stubb puolestaan muokkasi tekstiä eteenpäin.

Vastaanotto
-----------

Kirjaa myytiin julkaisuvuotenaan 2017 14 300 kappaletta. Kirja oli ehdolla Tietokirjallisuuden Finlandia-palkinnon saajaksi.

Helsingin Sanomien politiikan toimittaja Marko Junkkari kirjoitti kirja-arvostelussaan, että teoksessa "kuulee Stubbin äänen ja kieli on rentoa, sujuvaa ja eläväistä". Junkkarin mukaan teos noudattaa "klassista Antiikin Kreikan tragedian kaavaa", jossa "päähenkilöllä on poikkeuksellisia kykyjä, mutta siitä huolimatta hän joutuu toivottomaan tilanteeseen".

Ulkoministeri Timo Soini kirjoitti *Alexin* olleen "kelpo teos". Hän kuvaili teosta "helppolukuiseksi", "hyväntuuliseksi" ja "itseironiseksi".

Lähteet
-------

1. ↑  Alex *Otava*. Viitattu 27.1.2024.
2. 1 2  Kirja-arvostelu | Alexander Stubb vetosi Petteri Orpoon, ettei häntä kammettaisi pois kokoomuksen johdosta – toisin kävi, kertovat Stubbin muistelmat *Helsingin Sanomat*.  24.8.2017. Viitattu 27.1.2024.
3. ↑  MYYDYIMMÄT TIETOKIRJAT VUONNA 2017 (ei pokkareita) Suomen Kustannusyhdistys. Viitattu 27.1.2024.
4. ↑  STT: Alexander Stubbin kirja on ehdolla Tieto-Finlandian saajaksi *Ilta-Sanomat*.  6.11.2017. Viitattu 27.1.2024.
5. ↑  Sami Lindfors: Timo Soinilta suorastaan tunteikas arvio Alexander "Tuppin" kirjasta –"Alex on jäänyt Jeesukselle toiseksi" *Ilta-Sanomat*.  27.8.2017. Viitattu 27.1.2024.
Koskensaaren naulatehdas
**Koskensaaren naulatehdas** sijaitsee Keski-Suomessa Petäjäveden kunnan Kintauden kylässä Koskensaaressa. Se on Keski-Suomen vanhin yhtäjaksoisesti toiminut teollisuuslaitos. Tehdas sai alkunsa Koskensaarella 1850–1897 toimineesta rautaruukista.

Tehtaan historia alkoi 1840-luvulla Pengerkoskeen perustetusta rautahytistä joka siirrettiin 1850 Kintauden kylän Koskensaareen. Naulojen valmistus aloitettiin 1860. Ruukin raudanvalmistus päättyi 1897. 1900-luvun alussa Koskensaarella toimi naulatehtaan lisäksi saha, laatikkotehdas, puusepänverstas sekä terva- ja tärpättitehdas.

Naulatehdas kuuluu nykyisin toimitusjohtaja Kari Kivilahden (1938–2019) perikunnan omistamaan Helsingin Rauta Oy:öön, joka on Suomen suurin kuparin ja messingin tukkuliike. Koskensaarella valmistetaan pääasiassa erikoisnauloja kotimaan markkinoille. Vuonna 2001 valmistui tehtaalle kuumasinkityslaitos. Tuolloin naulojen ja lankojen vuosituotanto oli noin 10 000 tonnia.

Koskensaaren omisti 1800-luvulla muun muassa paikallinen merkkihenkilö, Jyväskylän lyseon ensimmäinen rehtori Gottlieb Pesonius.

Lähteet
-------

* Petäjäveden kulttuuriympäristö
* Itätuonti painaa kotimaista naulaa, Taloussanomat 20.3.2001

### Viitteet

1. ↑  Kuolinilmoitus *Helsingin Sanomissa*, ks. kuvakaappaus artikkelissa Turunen, Petri: Helsingin Sanomissa julkaistiin Kari Kivilahden koskettava kuolinilmoitus – puolisolta kauniit jäähyväiset.  *Ilta-Sanomat*, 28.4.2019. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 11.9.2021.
2. ↑  Jaakkonen, Pasi: Jäljelle jääneestä omaisuudesta syntyi lihava perintö­riita – Näin liike­mies Kari Kivilahden miljoonat karttuivat.  *Ilta-Sanomat*, 20.12.2019. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 11.9.2021.
3. ↑  Helsingin Rauta Oy *tietopalvelu.ytj.fi*. Viitattu 11.9.2021.
4. ↑  Aikamasiini, Jkl.fi viitattu 21.11.2011

Aiheesta muualla
----------------

* Koskensaaren Oy/Helsingin Rauta Oy:n yhtiöhistoriaa Pörssitiedon nettisivulla