recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**USS Constitution** on Yhdysvaltain laivaston puurunkoinen kolmimastoinen 44-tykkinen fregatti. Alus on yksi kuudesta Yhdysvaltain kongressin 27. maaliskuuta 1794 hyväksymästä fregatista. Alus on maailman vanhin "täydessä palveluksessa" oleva sota-alus. Britannian kuninkaallisella laivastolla nimellisesti palveluksessa oleva *HMS Victory* on kuitenkin *Constitutionia* vanhempi. *Victory* on kuitenkin pysyvästi sijoitettu kuivatelakalle, eikä se ole purjehduskelpoinen.

Valmistus
---------

Joshua Humphreyn suunnittelema alus tilattiin Edmund Harttilta Bostonista Massachusettsista, missä valmistuksesta vastasivat George Claghorn ja Samuel Nicholson. Se laskettiin vesille 21. lokakuuta 1797 ja nimettiin kunnianosoituksena Yhdysvaltain perustuslaille. Alus valmistui 23. heinäkuuta 1798 ensimmäisenä päällikkönään Samuel Nicholson.

Aluksen kolme mastoa keulamasto, isomasto ja mesaanimasto ovat korkeudeltaan 60, 67 ja 52,6 metriä. Mastojen kokonaispurjepinta-ala on 3 968 neliömetriä.

Palvelus
--------

*Constitution* osallistui 1798-1800 Yhdysvaltain ja Ranskan väliseen ns. "kvasisotaan", ensimmäiseen barbareskisotaan (1801-1805) ja vuoden 1812 sotaan.

Yhdysvaltain sisällissodassa alus oli Pohjoisvaltioiden koululaivana sijoitettuna Yhdysvaltain laivastoakatemiaan. Myöhemmin aluksesta tehtiin kelluva kasarmi ja poistettiin laivaston vahvuudesta.

Alus nimettiin 1. joulukuuta 1917 *USS Old Constitutioniksi,* sillä nimi haluttiin vapauttaa uudelle taisteluristeilijä *USS Constitutionille*, mutta sen tilaus peruttiin Washingtonin laivastosopimuksen seurauksena kesken rakennustöiden. Alkuperäinen *Constitution* sai nimensä takaisin 24. heinäkuuta 1925. Alus restauroitiin 1925 ja palautettiin 1935 nimelliseen palvelukseen. Myöhemmin alusta on korjattu 1970- ja 1990-luvuilla. Se jatkaa palveluksessa laivaston PR-tehtävissä. Vuodesta 2007 vuoteen 2010 *Constitution* oli telakalla korjattavana, jolloin vanhoja muutoksia purettiin ja alusta palautettiin kohti alkuperäistä asuaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  DANFS (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **USS Constitution**.
* Historic Naval Ships Association - USS Constitution (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Herman Wilhelm Bissenin *Nanna* vuodelta 1857.
**Nanna Nepsdóttir** on jumalatar skandinaavisessa mytologiassa. Nannan kuvaus vaihtelee eri lähteissä, mutta yleensä hänet yhdistetään Balderiin, joka lukeutuu aasajumaliin.

1200-luvulta peräisin olevassa Proosa-Eddassa Nanna on Balderin vaimo, ja pariskunnalla on poika nimeltään Forseti. Balderin kuoleman jälkeen Nanna kuolee suruun. Nannan ruumis laitetaan samaan veneeseen Balderin ruumiin kanssa, ja heidät sytytetään tuleen ja työnnetään merelle. Tuonpuoleisessa Helheimissa Balder ja Nanna tapaavat taas toisensa. Yrittäessään herättää Balderin takaisin henkiin Hermod ratsastaa Helheimiin, ja kun Nanna saa toivoa siitä, että voi herätä henkiin, hän antaa Hermodille lahjoja vietäväksi Frigg-, Fulla- ja muille jumalattarille, joiden nimiä ei mainita. Nanna mainitaan usein myös skaldien runoissa. Suulliseen perimätietoon pohjautuvassa Runo-Eddassa esiintyy myös Nanna, joka saattaa olla sama henkilö kuin Balderin vaimo.

Saxo Grammaticuksen 1100-luvun työssään *Gesta Danorumissa* Nanna on ihminen, kuningas Gevarin tytär ja sekä puolijumala Balderin että Hödrin rakkauden kohde. Hödr ei ole jumala, vaan ihminen. Balder ja Hödr taistelevat usein Nannasta. Nanna on kuitenkin kiinnostunut vain Hödristä ja menee hänen kanssaan naimisiin. Balder sen sijaan kuihtuu pois Nannasta näkemienstä painajaisten vuoksi.

500- tai 600-luvulta peräisin olevan Setren kamman riimukirjoitukessa saatetaan viitata Nannaan.

Etymologia
----------

*Nanna*-nimen etymologiasta kiistellään, ja tutkijat ovat myös väitelleet Nannan yhteyksistä muiden kulttuurien samannimisten jumalten kanssa. Jotkin tutkijat ovat esittäneet *Nanna*-nimen tulevan äitiä tarkoittavasta jokeltelusanasta *nanna*. Tutkija Jan de Vries yhdistää nimen kantaan \**nanþ*-, joka tarkoittaa 'uskalias'. Tutkija John Lindowin teorian mukaan muinaisnorjan kielessä on voinut olla samanlainen substantiivi, joka tarkoittaa 'nainen'. Tutkija John McKinnell on todennut, että äitiä merkitsevä ja \**nanþ*-johdos eivät ehkä ole selviä huomauttaen, että nanna on joskus voinut tarkoittaa 'hän, joka voimaannuttaa'.

Lähteet
-------

1. ↑  Jokeltelusanaetymologialle: Simek (2007:227), Orchard (1997:117) ja Lindow (2001:236). Jan de Vriesin teorialle Simek (2007:227). John Lindowin teorialle Lindow (2001:236).
2. ↑  McKinnell (2005:144).
**Siniša Skelin** (s. 14. heinäkuuta 1974 Split) on kroatialainen soudun olympia- ja MM-mitalisti. Hän edusti splitiläistä *HVK Gusar*-seuraa.

Skelin kuului Kroatian perämiehettömään neloseen, joka sijoittui seitsemänneksi Atlantan olympialaisissa 1996. Hän sai olympiapronssia kahdeksikossa Sydneyssä 2000. Hän saavutti veljensä Nikša Skelinin kanssa hopeaa perämiehettömässä kaksikossa Ateenan olympialaisissa 2004. He sijoittuivat samassa luokassa 12:nneksi Pekingissä 2008.

Skelin saavutti MM-hopeaa perämiehellisessä nelosessa Kölnissä 1998 ja kahdeksikossa Luzernissa 2001. Hän sai perämiehettömässä kaksikossa MM-pronssia Sevillassa 2002 ja hopeaa Milanossa 2003 sekä sijoittui kuudenneksi Gifussa 2005.

Skelin voitti maailmancupin kilpailun perämiehellisessä nelosessa Luzernissa 1998 ja Wienissä 1999, kahdeksikossa Münchenissä 2000 ja 2001 sekä perämiehettömässä kaksikossa Münchenissä 2002, Milanossa 2003, Poznańissa 2004, Etonissa 2005 ja Münchenissä 2008.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Siniša Skelin *sports-reference.com*.  Arkistoitu 12.11.2012. Viitattu 1.8.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3  Sinisa Skelin *worldrowing.com*. Viitattu 1.8.2015. (englanniksi)
**Sinkkifluoridi** (ZnF2) on epäorgaaninen sinkki- ja fluoridi-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää metallien päällystämiseen sinkillä ja eräiden lasilaatujen valmistamiseen.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa sinkkifluoridi on värittömiä kiteitä. Muista sinkin halogenideista poiketen sinkkifluoridi liukenee veteen vain hieman ja paremmin kuumaan kuin viileään veteen. Paremmin yhdiste liukenee ammoniakkiin ja happamiin liuoksiin. Kidevedettömän muodon lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen tetrahydraatti (ZnF2·4H2O). Kidevesi poistuu kuumennettaessa yhdistettä alennetussa paineessa noin 200 °C:n lämpötilaan.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Sinkkifluoridia voidaan saada tetrahydraattina liuottamalla sinkkioksidia tai sinkkikarbonaattia vetyfluoridin vesiliukseen ja haihduttamalla vesi pois tai saostamalla sinkkisulfaatin vesiliuoksesta natriumfluoridin avulla. Vedettömän sinkkifluoridin valmistukseen voidaan käyttää muita tapoja esimerkiksi sinkkioksidin ja fosforitrifluoridin välistä reaktiota.

Sinkkifluoridia voidaan käyttää lasitteiden ja emalien valmistuksessa sekä taittokyvyltään voimakkaiden lasilaatujen ja optisten kuitujen valmistuksessa. Metalliteollisuudessa yhdistettä käytetään fluksina ja lisäaineena galvaanisissa kylvyissä pinnoitettaessa metalleja elektrolyyttisesti sinkillä. Muita käyttökohteita ovat puun suojaaminen lahoamista vastaan ja orgaanisissa synteeseissä mietona fluoraavana reagenssina esimerkiksi korvaamaan klooriatomeita fluoriatomeilla ja syklisaatioreaktioiden katalyyttinä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 223. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. 1 2  William M. Haynes, David R. Lide, Thomas J. Bruno: *CRC Handbook of Chemistry and Physics*, s. 4.100. 93rd Edition. CRC Press, 2012. ISBN 978-1439880494. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 3.8.2014). (englanniksi)
3. 1 2 3  Charles B. Lindahl & Tariq Mahmood: *Fluorine Compounds, Inorganic, Zinc, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 3.8.2014
4. 1 2 3  Dieter M. M. Rohe, Rüdiger Winter Battersby & Hans Uwe Wolf: *Zinc Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2014. Viitattu 3.8.2014
**Sinkkikarbonaatti** (ZnCO3) on sinkki- ja karbonaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa pigmenttinä, kumien täyteaineena ja muiden sinkkiyhdisteiden valmistuksessa. Luonnossa sinkkikarbonaattia esiintyy sinkkisälpämineraalissa.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa sinkkikarbonaatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee helposti happoihin ja ammoniakkiliuoksiin. Kuumennettaessa se hajoaa sinkkioksidiksi vapauttaen hiilidioksidia.

ZnCO3 → ZnO + CO2

Valmistus ja käyttö
-------------------

Sinkkikarbonaattia voidaan valmistaa johtamalla liukoisen sinkkisuolan vesiliuokseen vetykarbonaattisuolaa, esimerkiksi natriumvetykarbonaattia, jolloin veteen liukenematon sinkkikarbonaatti saostuu. Toinen tapa on johtaa hiilidioksidia sinkkioksidin vesisuspensioon.

ZnSO4 + NaHCO3 → ZnCO3 + NaHSO4
ZnO + CO2 → ZnCO3
Sinkkikarbonaattia voidaan käyttää valkoisena pigmenttinä esimerkiksi maaleissa. Sitä lisätään myös kumeihin ja muoveihin täyteaineeksi ja käytetään keraamien ja muiden sinkkiyhdisteiden esimerkiksi sinkkikloridin valmistamiseen. Muita käyttökohteita ovat elektrolyyttinen sinkitys ja sinkkisalvojen valmistus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 371. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 1196. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
Otto Binswanger
**Otto Ludwig Binswanger** (14. lokakuuta 1852 Münsterlingen – 15. heinäkuuta 1929 Kreuzlingen) oli sveitsiläinen neurologi ja psykiatri.

Binswangerin isä Ludwig Binswanger vanhempi (1820–1880) sai lääketieteellisen sekä filosofisen koulutuksen ja perusti yksityisen mielisairaiden hoitolaitoksen Kreuzlingeniin vuonna 1857. Binswangerin veli oli hoitokodin johdossa isäänsä seurannut Robert Binswanger (1850–1910). Yksi Binswangerin veljenpojista oli psykiatri Ludwig Binswanger nuorempi (1881–1966). Binswanger opiskeli lääketiedettä Heidelbergissä, Strasbourgissa ja Zürichissä. Työskenneltyään vanhempana avustajana Breslaun patologian instituutissa hän hyväksyi vuonna 1880 Carl Westphalin tarjouksen työpaikasta Berliinin Charité-sairaalasta. 30-vuotiaana Binswanger sai nimityksen psykiatrian professoriksi ja mielisairaiden hoitolaitoksen johtajaksi Jenaan, jossa hän työskenteli, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1919. Eläkkeelle jäätyään Binswanger palasi Kreuzlingeniin, jossa hän kuoli 76-vuotiaana heinäkuussa 1929.

Binswangerin erikoistumisalat ja tieteellinen näkökulma olivat laajat. Hän pyrki patologisen histologian tutkimuksessa määrittämään samankaltaisuuksia ja eroavaisuuksia progressiivisen paralyysin ja muiden orgaanisen aivo-oireyhtymän tyyppien välillä. Vuonna 1894 Binswanger kuvasi uuden neuropatologisen oireiston, josta hän käytti nimitystä "encephalitis subcorticalis chronica progressiva". Myöhemmin sairaus nimettiin hänen mukaansa Binswangerin taudiksi. Binswangerin epilepsiaa käsitellyt oppikirja *Die Epilepsie* (1899) pääsi standarditekstin asemaan. Hänen tutkimuksensa heikkohermoisuudesta (1896) ja hysteriasta (1904) tulivat yhtä tunnetuiksi kuin hänen neuropatologinen työnsä. Vuonna 1904 Binswanger laati Ernst Siemerlingin kanssa psykiatrian alan oppikirjan *Lehrbuch der Psychiatrie*.

Binswangerin tunnettujen potilaiden joukossa olivat filosofi Friedrich Nietzsche sekä kirjailijat Hans Fallada ja Johannes R. Becher. Binswangerilla oli myös monia opiskelijoita, joista tuli tunnettuja tutkijoita; näiden joukossa oli psykiatri, neuroanatomisti Korbinian Brodmann. Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue poisti aikoinaan Binswangerin juutalaisen taustan johdosta tämän muistolaatan Jenasta, johon se asetettiin sitten takaisin vuonna 2012.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Paul Hoff, Otto Binswanger (1852–1929) American Journal of Psychiatry 1.4.2002, viitattu 10.5.2023
2. 1 2  Binswanger, Otto Ludwig Biographical Archive of Psychiatry, viitattu 10.5.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Otto Bartning
**Otto Bartning** (1883–1959) oli saksalainen arkkitehti. Hänen suunnittelemansa Klevessä sijaitseva Wylenberg-talo ja Sternkirche-kirkkosuunnitelma edustavat saksalaista ekspressionismia, mutta myöhemmin Bartning suunnitteli etupäässä funktionalistisia rakennuksia. Hänet muistetaan varsinkin protestanttikirkkojen rakentajana 1920- ja 1930-luvulla. Bartning oli kirkkoarkkitehtuurissa vuodesta 1928 tapahtuneen uudistuksen aloittaja.

Lähteet
-------

1. ↑  Factum, osa 1 vuodelta 2003, s. 209
2. ↑  Otavan Iso Tietosanakirja, osa 1 vuodelta 1960, s. 1055
3. ↑  Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 360


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Structurae

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
| "All Blues"Miles Davis |
| --- |
| Kappaleen "All Blues" kansikuva |
| Vuoden 1961 vinyylisinglen keskiö |
| Kappaleen tiedot |
|  Albumilta | *Kind of Blue* |
|  Julkaistu | 1959 |
|  Tyylilaji | Jazz |
|  Kesto | 11.35 |
|  Levy-yhtiö | Columbia/Legacy |
| '**Kind of Bluen'** muut kappaleet |
| "Blue in Green"{{{nroe}}} | "**All Blues**"{{{nrot}}} | "Flamenco Sketches"{{{nros}}} |

"**All Blues**" on Miles Davisin säveltämä jazzstandardi vuoden 1959 albumilta *Kind of Blue* ja yksi Davisin tunnetuimmista sävellyksistä. Kappale perustuu 12 tahdin blueskaavaan 6/8-tahtilajissa.

Alkuperäinen ja tunnetuin versio *Kind of Blue* -albumilla on soitettu rauhallisella tempolla. Davisin silloiseen kvintettiin kuuluivat trumpetistin itsensä lisäksi saksofonistit Cannonball Adderley ja John Coltrane, basisti Paul Chambers ja rumpali Jimmy Cobb. Kappale otettiin myös kvintetin konserttirepertuaariin, ja yhtye soitti sitä ainakin kesällä 1959. Vuonna 1965 Davis nauhoitti kappaleesta nopeamman version, jolla soittivat Wayne Shorter, Herbie Hancock, Ron Carter ja Tony Williams. Davisin lisäksi muun muassa Oscar Peterson, Freddie Hubbard, Milt Jackson, Tal Farlow, Bill Mays ja Al Grey ovat nauhoittaneet kappaleen. Kappale on säilyttänyt suosionsa vuosien kuluessa ja sen ovat 2000-luvullakin äänittäneet lukuisat artistit.

Lähteet
-------

1. ↑  Thomas Ward: All Blues *Allmusic*. Viitattu 30.8.2010. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Sandra Burlingame: All Blues *JazzStandards.com*. Viitattu 30.8.2010. (englanniksi)
3. ↑  Lewis Porter: *John Coltrane: His life and music*, s. 164. University of Michigan Press, 2000. ISBN 047208643X. (englanniksi)
**H.263** on videokoodekki, jonka ITU-T kehitti vuosina 1995-1996. Sen alkuperäinen käyttötarkoitus oli toimia pienen bittivirran videokonferenssien pakkausmenetelmänä. H.263 on osa H.26X-standardiperhettä. H.263 on parannettu versio aiemmasta H.261-standardista ja H.264/AVC:n edeltäjä.

Alkujaan koodekki suunniteltiin käytettäväksi piirikytkentäisissä videokonferensseissa ja kuvapuheluissa (H.324-järjestelmät), mutta se otettiin käyttöön myös IP-pohjaisissa (H.323), ISDN-pohjaisissa (H.320), RTSP- (streamaus) ja SIP-videokonferenssijärjestelmissä.

Koodekin voi purkaa libavcodec-kirjastolla, joka on ilmaisen LGPL-lisenssin alainen. Libavcodec on osa ffmpeg:iä, jota käyttävät mm. ffdshow, VLC media player ja MPlayer.

H.263 on saanut uutta suosiota eri videopalveluiden ja mobiililaitteiden koodekkina, sillä se ei vaadi järjestelmältä yhtä paljon tehoa kuin AVC. Koodekki on käytössä mm. Flash-videoissa, joita käyttävät Googlen YouTube ja sen mobiiliversio, Google Video ja MySpace. Myös RealVideon koodekki perustui H.263:een aina versioon 7 asti.
**Oksasaha** on saha, joka on tarkoitettu elävän puun oksien karsimiseen. Elävässä puussa voi olla kuolleita oksia, jotka halutaan karsia korkealta. Aikanaan sahattu oksantynkä peittyy uusien vuosikasvainten alle, ja puun pinnasta tulee oksaton siltä kohdalta. Oksia joudutaan poistamaan myös, jos ne haittaavat esimerkiksi koskettamalla sähkölinjaan tai rakennuksiin. Oksien poistamista käytetään myös arvopuiden, kuten visakoivun, laadun parannukseen.

Oksasahan muotoilu on tarkoitettu ylöspäin suuntautuvaan sahaukseen. Sellaisessa se toimiikin parhaiten. Jatkovarren avulla sillä voi ylettyä lähes viiden metrin korkeuteen. Joidenkin mallien muoto sopii sahaamiseen maan rajasta tai tuuhean pensaan sahaamiseen. Osa oksasahoista on sähkökäytttöisiä. Näissä sähkökäyttöisissä sahoissa on monesti ketjujarru ja takapotkusuoja. Puutarhanhoidossa jäykkäteräinen oksasaha on velttoteräistä parempi. Jos oksa on matalalla sahaajan ulottuvilla, vaihtoehtoinen väline on voimasakset.

Lähteet
-------

1. ↑  Oksasahat *taloon.com*.  2004-2023. Viitattu 11.2.2023.
**Oksana Ivanivna Žolnovytš** (ukr. Оксана Іванівна Жолнович; s. 21. helmikuuta 1971) on ukrainalainen poliitikko, joka on toiminut Ukrainan sosiaaliministerinä helmikuusta 2022 lähtien.

Žolnovytš syntyi Lvivissä. Hän opiskeli oikeustiedettä Lvivin yliopistossa ja valmistui vuonna 2001. Vuosina 2001–2002 hän toimi opettajana Stryin maatalaousoppilaitoksessa. Vuosina 2001–2005 hän suoritti jatko-opintoja Lvivin yliopiston työ-, maatalous- ja ympäristöoikeuden laitoksella; vuonna 2008 hän väitteli oikeustieteiden kandidaatiksi. Vuosina 2005–2009 hän toimi Lvivin yliopiston työ-, maatalous- ja ympäristöoikeuden laitoksella assistenttina. Vuonna 2009 hänestä tuli laillistettu asianajaja. Vuosina 2010–2016 hän toimi dosenttina Lvivin yliopiston työ-, maatalous- ja ympäristöoikeuden laitoksella ja vuosina 2016–2019 sosiaalioikeuden laitoksella. Vuoden 2014 parlamenttivaaleissa hän oli ehdolla Ukrainan parlamenttiin eli Verh’ovna Radaan Syla ljudei -puolueen listan 8:ntena, muttei tullut valituksi. Vuoden 2015 paikallisvaaleissa hän pyrki myös Lvivin pormestariksi, Lvivin kaupunginvaltuustoon sekä Lvivin aluevaltuustoon, muttei tullut valituksi. Vuosina 2017–2019 hän toimi Lvivin liikuntatieteellisen valtionyliopiston rehtorin avustajana. Vuosina 2019–2020 hän toimi Ukrainan sosiaaliministerin neuvonantajana. Vuosina 2020–2022 hän toimi Ukrainan presidentinkanslian sosiaali- ja terveyspoliittisen osaston johtajana. Heinäkuussa 2022 hänet nimitettiin Ukrainan sosiaaliministeriksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Жолнович Оксана Іванівна *kmu.gov.ua*.  Arkistoitu 22.2.2023. Viitattu 22.2.2023. (ukrainaksi)
2. ↑  Жолнович Оксана Іванівна *LB.ua*.  Arkistoitu 22.2.2023. Viitattu 22.2.2023. (ukrainaksi)
3. ↑  Жолнович Оксана Іванівна *ПолітХаб*.  Arkistoitu 22.2.2023. Viitattu 22.2.2023. (ukrainaksi)
**Patuxent** on Chesapeakenlahden sivujoki Yhdysvaltain Marylandin osavaltiossa. Se on keskeisen Marylandin pääjoista keskimmäinen Potomacin ja Patapscon välissä. Patuxentin 2 479 neliökilometrin valuma-alueella asui vuonna 2000 590 800 ihmistä ja väestönkasvu oli suurta. Patuxent on Marylandin rajojen sisäpuolella kokonaan sijaitsevista joista pisin.

Maantiede
---------

Patuxentin alkulähde sijaitsee 185 kilometrin päässä Chesapeakenlahdelta Marylandin kukkuloilla Piedmontissa lähellä neljän piirikunnan rajaa: Howardin, Frederickin, Montgomeryn ja Carrollin. Alkulähde sijautsee vain kilometrin päässä Patapscojoen alkulähteestä Parr’s Springistä. Patuxent virtaa kaakkoon Baltimoren ja Washingtonin väliin jäävän kaupunkialueen poikki. Joki laajenee pujehduskelpoiseksi vuorovesiestuaariksi Queen Annen sataman lähistöllä Prince Georgen piirikunnassa Bowien kaakkoispuolella ja yhtyy Chesapeakenlahteen 84 kilometriä sen jälkeen. Joen estuaari on enimmillään 3,7 kilometriä leveä. Chesapeaken estuaarin syvin kohta (40 metriä) sijaitsee Patuxentin alajuoksulla.

Patuxent rajaa länsipuolellaan Montgomeryn, Prince Georgen, Charlesin ja Saint Maryn piirikuntaa ja itäpuolellaan Howardin, Anne Arundelin ja Calvertin piirikuntaa. Joen kolme suurinta haaraa ovat Little Patuxent, Middle Patuxent ja joen läntinen haara. Middle Patuxent virtaa Little Patuxentiin Savagessa ja yhtyy päähaaraan aivan Bowien kaakkoispuolella. Middle Patuxent on 38,5 kilometriä pitkä ja virtaa Howardin piirikunnan keskellä. Little Patuxent on 61 kilometriä pitkä ja virtaa Howardin piirikunnan koillis- ja kaakkoisosan ja läntisen Anne Arundelin piirikunnan läpi.

Lähteet
-------

1. ↑  U.S. Geological Survey. National Hydrography Dataset high-resolution flowline data. The National Map, viitattu 1.4.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Patuxent** Wikimedia Commonsissa
**Aninkaisten Kiinteistövälitys Oy** on vuonna 1964 perustettu valtakunnallinen kiinteistönvälitysketju. Sen liiketoiminta perustuu osittain franchising-yrittäjyyteen. Yrityksessä työskentelee noin 70 työntekijää 15 asuntomyymälässä.

Aninkaisten Kiinteistövälitys Oy:n pääkonttori sijaitsee Turussa, jossa työskentelee noin 20 välittäjää. Emoyhtiön toimipisteiden lisäksi on valtakunnallisesti toistakymmentä franchising-periaatteella toimivaa toimipistettä.

Historia
--------

Tyyne Blomberg perusti Aninkaisten kiinteistövälityksen vuonna 1964. Yrityksen ensimmäinen nimi oli Aninkaisten välitys. Nimi vaihdettiin, koska se aiheutti väärinkäsityksiä toimialasta. Aninkaisten Kiinteistövälitys on Turun vanhin yksityinen kiinteistönvälitystoimisto.

Vuonna 1998 Aninkaisten kiinteistövälityksessä aloittanut Jethro Rostedt osti yrityksen vuonna 2004. Rostedt oli Aninkaisen toiminnassa mukana 2021 saakka.

Yritys lisäsi vuonna 2008 välittäjiensä määrää 13 välittäjästä 19:ään ja avasi uuden toimipisteen Martinkadulle. Asuntojen myynti supistui koko Suomessa, mutta Aninkaisten Kiinteistövälitys pyrki lisäämään toimeksiantoja muun muassa rakentamalla perinteisen asuntokaupan rinnalle toimintaa nettiin nimelle Aninkainen Plus, johon koottiin paikallisia asuntoalan palveluyrityksiä.

Vuonna 2012 yrityksen liikevaihto liikevaihto kasvoi 26 prosenttia ja oli 2,1 miljoonaa euroa. Yritys avasi toimiston Tampereelle.

Seuraavana vuonna 2013 Aninkaisten Kiinteistövälitys Oy avasi toimiston kauppakeskus Myyrmannissa. Aiemmin yritys oli välittänyt pääkaupunkiseudulla toimitiloja, mutta tällöin mukaan tuli myös asunnonvälitys.

Lähteet
-------

1. 1 2  Aninkaisten Kiinteistövälitys yrittäjäksi Aninkaisten Kiinteistövälitys. Viitattu 9.8.2016.
2. 1 2  Aninkaisten Kiinteistövälitys Oy Taloussanomat.  Arkistoitu 24.12.2014. Viitattu 15.8.2016.
3. ↑  Jethro Rostedt tienasi huijaamalla pikkuveljensä hanttihommiin  2.10.2015. Iltalehti. Viitattu 9.8.2016.
4. 1 2  Aninkaisten Kiinteistövälitys kasvattaa välittäjäkaartiaan  3.12.2008. Turun Sanomat. Viitattu 9.8.2016.
5. ↑  Harma, Olli: *Myyntitykki kertoo*, s. 39–442. Talentum, 2015. ISBN 978-952-14-2595-0. *lähde tarkemmin?*
6. ↑  Jethro Rostedt oli lähellä kaupata asuntojen sijaan kuukautiskipulääkkeitä *Helsingin Sanomat*.  30.12.2014. Helsingin Sanomat. Viitattu 15.8.2016.
7. ↑  Jethro Rostedtin bisnekset puhkesivat kukkaan  19.6.2013. Kauppalehti. Viitattu 9.8.2016.
8. ↑  Jethro Rostedt laajentaa bisneksiään Vantaalle  8.8.2013. Web Archive:  Vantaan Sanomat.  Arkistoitu 20.8.2016. Viitattu 10.3.2023.
9. ↑  Jethro Rostedt: Kaikilla itseään kunnioittavilla turkulaisilla yrittäjillä on oltava toimisto Tampereella  16.3.2012. Web Archive:  Tamperelainen.  Arkistoitu 10.8.2016. Viitattu 10.3.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Aninkaisten Kiinteistövälityksen www-sivut
**Anissa Pounds** (s. 1992) on suomalainen koripalloilija. Hänen pituutensa on 174 senttimetriä ja hän pelaa takamiehenä.

Pounds pelasi ensimmäisen ottelunsa naisten Korisliigassa Peli-Karhujen joukkueessa kaudella 2008–2009. Hän edusti joukkuetta myös seuraavat neljä kautta, ja hänet valittiin liigan kehittyneimmäksi pelaajaksi kaudella 2011–2012 ja parhaaksi kuudenneksi pelaajaksi kaudella 2012–2013. Hän voitti ensimmäisen Suomen-mestaruutensa kaudella 2010–2011 ja toisen kaudella 2017–2018 palattuaan seuraan yhdeksi kaudeksi. Kolmannen mestaruutensa hän voitti kaudella 2020–2021 jälleen Peli-Karhujen joukkueessa. Suomen cupin hän voitti kaudella 2009–2010.

Pounds pelasi kaudet 2013–2017 Yhdysvalloissa Arkansas Tech Universityn joukkueessa. Vuonna 2018 hän siirtyi espanjalaisseura Maristas Coruñaan ja vuonna 2019 saksalaisseura Bergische Löweniin, josta hän lähti kesken kauden Belgian pääsarjassa pelaavaan Pepinsteriin. Huhtikuussa 2020 hän solmi jatkosopimuksen Pepinsterin kanssa. Joulukuussa 2020 hän palasi Peli-Karhuihin belgialaisseuran keskeytettyä kautensa koronavirustilanteen vuoksi. Poundskin sairasteli vuoden 2020 lopulla koronavirustartunnan seurauksena.

Pounds on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa 14 ottelua vuodesta 2016 alkaen. Naisten haastajamaajoukkueessa hän on pelannut kahdeksan ottelua, joista kuusi vuoden 2013 universiadeissa.

Anissa Poundsin isä Larry Pounds, sisko Dionne Pounds ja veli Michael Pounds ovat myös koripalloilijoita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Anissa Pounds (Liiga) *Basket.fi*. Suomen Koripalloliitto ry.. Viitattu 23.4.2020.
2. 1 2  Kaarto, Antti: Koripalloilija Anissa Pounds jättää Espanjan ja lähtee Saksan kakkosliigaan *Kymen Sanomat*.  1.8.2019. Viitattu 23.4.2020.
3. ↑  Karttunen, Anu: Kotkassa juhlitaan jälleen! PeKan mestaruusjuna saapui maaliin  25.4.2021. Yle. Viitattu 25.4.2021.
4. 1 2 3  Niemeläinen, Jonne: Anissa Poundsin ura jatkuu Belgiassa – "On helpottunut fiilis"  23.4.2020. Yle. Viitattu 23.4.2020.
5. ↑  Anissa Pounds palaa Peli-Karhuihin *Basket.fi*.  8.12.2020. Viitattu 22.4.2021.
6. ↑  Krautsuk, Satu: Koronavirus vei Anissa Poundsilta juoksukyvyn – 4 kuukautta myöhemmin hän voitti SM-kultaa: "Olen tosi kiitollinen"  26.4.2021. Yle. Viitattu 26.4.2021.
7. ↑  Anissa Pounds (Maajoukkue) *Basket.fi*. Suomen Koripalloliitto ry.. Viitattu 23.4.2020.
8. ↑  Miettinen, Ville: KTP-legenda Larry Pounds juhli Catzin kultaa  25.4.2012. Yle. Viitattu 23.4.2020.
**Mummypowder** on suomalainen nelihenkinen vaihtoehtoista englanninkielistä kitararockia soittava yhtye, jonka keulahahmo ja sen ainoa alkuperäisjäsen on laulaja, kitaristi ja laulunkirjoittaja Janne Lehtinen.

Historia
--------

Mummypowder perustettiin Helsingissä vuonna 1996. Yhtye solmi levytyssopimuksen Straightedge Recordsin kanssa vuonna 1997. Mummypowder soitti kymmenennen konserttinsa New Yorkin CBGB's-klubilla ja heti seuraavan South By Southwest -rockfestivaaleilla Austinissa, Yhdysvalloissa.

Vuonna 1999 Mummypowder julkaisi debyyttialbuminsa *The Heavyweight Champions*, joka oli arvostelumenestys*lähde?*. Yhtye kutistui yksimiehiseksi vuonna 2001, ja toinen albumi *V. Strange* (2003) oli kansitaidetta myöten miltei kokonaan Janne Lehtisen tuotos. Levy oli niin ikään arvostelumenestys joidenkin kriitikoiden nimetessä sen jopa vuoden levyksi*lähde?*.

Yhtyeen *Consternation! Uproar!*-albumilta (2004) ensimmäisenä julkaistun singlen *Don't Hold Your Breath* videota esitettiin MTVllä. Pääosin animaation keinoin toteutettu video oli Onni Tappolan ja Janne Lehtisen yhteistyötä. *Don't Hold Your Breath* soi vuoden 2004 loppupuoliskolla radioissa ja televisiossa liki kuusisataa kertaa*lähde?*.

Toukokuussa 2006 Mummypowderin "Consternation! Uproar!" -albumi julkaistiin Japanissa Super-Sonic -levy-yhtiöllä. Yhtye teki albumin julkaisun yhteydessä pienimuotoisen kiertueen Tokiossa*lähde?*.

Jäsenet
-------

### Nykyiset jäsenet

* Janne Lehtinen – laulu, kitara, sävellys ja sanoitus (1996–)

* Aleksi Mänttäri – basso (2001–)

* Staffan Turbanov (oik. Johan Turbanov) – kitara (2003–)

* Roope Palomäki – rummut (2005–)

### Entiset jäsenet

* Tero Karhu – basso (1996–2001)

* Aleksi Pahkala – kitara (1998–2001)

* Janne Nissilä – rummut (1996–2001)

* Heikki Tikka – rummut (2001–2005)

* Ville Alajuuma – koskettimet (2001–2002)

Julkaisut
---------

### Albumit

* *The Heavyweight Champions* (28. huhtikuuta 1999)
* *V. Strange* (16. toukokuuta 2003)
* *Consternation! Uproar!* (23. huhtikuuta 2004)
* *Consternation! Uproar!* (Japan edition) (10. toukokuuta 2006)

### Singlet

* *I Think I'm Pregnant-EP* (14. maaliskuuta 1998)
* *Blackout-day* (11. kesäkuuta 1999)
* *Trying to Ride a Donkey* (16. toukokuuta 2003)
* *Don't Hold Your Breath* (26. helmikuuta 2004)
* *No-one There to Entertain You* (20. syyskuuta 2004)

### Musiikkivideot

* *Blackout-day* (1999)
* *Trying to Ride a Donkey* (2003)
* *Don't Hold Your Breath* (2004)

Aiheesta muualla
----------------

* Official Mummypowder Website
* Mummypowder Myspacessa (englanniksi)
**Youssef ibn Tachfine** oli Marrakechin kalifi 1061-1106 ja Almoravidien dynastian luoja.

Tulevan kalifin serkku, Almoravidien berberiheimon päällikkö Abe Bekr oli laajentanut heimonsa aluetta, vuoteen 1042 siitä oli tullut varteenotettava mahti läntisen Saharan politiikassa ja vuoteen 1059 mennessä se oli ottanut valtaansa eteläisen Marokon ja perustanut Marrakechin kaupungin. Vuonna 1060 Abu Bekr siirtyi etelään kukistamaan autiomaakapinaa ja nimitti sijaisekseen serkkunsa Youssef ibn Tachfinen.

Youssef ibn Tachfine valloitti vuosina 1061-69 Keski-Marokon ja Länsi-Algerian heimomaat ja vuosina 1070-82 hän keskitti voimansa Algerian läntisten osien valloittamiseen sekä tämän jälkeen Pohjois-Marokon kukistamiseen. Espanjassa hän alisti valtaansa kaikki pienet muslimiruhtinaskunnat.

Abu Bkrin kuoltua vuonna 1087 Youssef ibn Tachfinesta tuli yksi maailman mahtavimmista muslimimonarkeista, jonka kuoleman jälkeen kalifina seurasi hänen poikansa Ali ibn Yusuf.

Lähteet
-------

* Rogerson, B.: *Matkaopas historiaan*. Pohjois-Afrikka. Suomi: Oy UNIpress Ab, 2006. ISBN 951-579-089-1.

### Viitteet

1. ↑  Rogerson, s.192
2. ↑  Rogerson, s.193
3. ↑  Rogerson, s.194
4. ↑  Rogerson, s.196
**Reijo Paavilainen** (s. 11. marraskuuta 1946 Eura) on suomalainen kuvanveistäjä ja mitalien muotoilija. Hänet tunnetaan parhaiten Suomen Pankille suunnitelluista juhlarahoista. Hän on myös suunnitellut seinäveistoksen tasavallan presidentin virka-asuntoon Mäntyniemeen. Hän asuu Pyhärannassa.

Suunnittelutöitä
----------------

Kalevalan 150-vuotisjuhlien kunniaksi lyöty juhlaraha
Paavilainen suunnitteli ensimmäisen juhlarahansa vuonna 1985 Kalevalan juhlavuoden kunniaksi. Juhlarahan tilaaja oli Suomen Pankki ja raha lyötiin Suomen Rahapajassa. Raha valittiin vuonna 1987 kansainvälisessa numismaattisessa kilpailussa Washingtonissa vuoden kauneimmaksi metallirahaksi.  Tämän juhlarahan jälkeen Paavilainen on vuoden 2011 alkuun mennessä suunnitellut sekä Suomen markkamääräisiä että euromääräisiä juhlarahoja enemmän kuin kukaan muu muotoilija.

Paavilainen on kahdesti voittanut amerikkalaisen World Coin News -lehden kansainvälisen kilpailun. Vuonna 1992 voittoisa oli hänen sotainvalidien juhlarahansa ja vuonna 1994 yleisurheilun EM-kisojen juhlarahansa. 

Juhlarahojen ohella Paavilainen on suunnitellut mitaleja eri tilaajille vuoteen 1996 mennessä yhteensä 50 kappaletta. Mitalit voidaan jakaa aiheeltaan ja muotokieleltään kolmeen ryhmään. Ensimmäinen on laaja ryhmä urheilumitaleja. Toisen ryhmän muodostavat muut 1980-luvun, muodoltaan suorakulmaiset ja rakenteellista sommittelua ilmentävät mitalit. 1990-luvun kaarevaa ja aaltoilevaa muotokieltä hyödyntävät mitalit voidaan nähdä kolmantena mitalien ryhmänä. 

### Kuvia julkisista töistä

* Muuttunut maisema, yhdessä Ossi Somman ja Pertti Mäkisen kanssa, 1983, Lapua.*Muuttunut maisema*, yhdessä Ossi Somman ja Pertti Mäkisen kanssa, 1983, Lapua.
* Päivänkierto, yhdessä Ossi Somman ja Pertti Mäkisen kanssa, 1990, Pori.*Päivänkierto*, yhdessä Ossi Somman ja Pertti Mäkisen kanssa, 1990, Pori.

Yksityiselämä
-------------

Paavilaisen avopuoliso on kuvataiteilija Eija Suneli. Hänellä on kaksi lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *Reijo Paavilainen - Kuvanveistäjä*. Porin taidemuseon julkaisuja 35. Painohäme Oy, 1996.
2. ↑  Juhlarahat Suomen Rahapaja.  Arkistoitu 4.6.2010. Viitattu 13.1.2011.
3. ↑  Paavilainen, Reijo: Reijo Paavilainen CV *Kuvataiteilijamatrikkeli*. Viitattu 30.8.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Paavilainen Suomen Taiteilijaseuran sivuilla
* Paavilaisesta kertovan kirjan esittely (Arkistoitu – Internet Archive)
* Neljä videota Reijo Paavilaisesta työstämässä veistoksiaan:  (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kaksi Reijo Paavilaisen haastattelunauhoitetta:  (Arkistoitu – Internet Archive)
**Daddy Nostalgie** on Bertrand Tavernierin ohjaama ranskalainen draamaelokuva vuodelta 1990. Tavernier laati myös käsikirjoituksen yhdessä entisen vaimonsa Colo Tavernier O’Haganin kanssa. Elokuvan pääosia näyttelevät Dirk Bogarde ensimmäisessä elokuvaroolissaan yli kymmeneen vuoteen, ranskalainen teatterinäyttelijä Odette Laure ja heidän tyttärenään Jane Birkin.

Juoni
-----

Pienimuotoisessa kolmen henkilöhahmon kamarielokuvassa noin 40-vuotias eronnut elokuvakäsikirjoittaja (Birkin) matkustaa Pariisista Etelä-Ranskaan muutamaksi viikoksi tapaamaan vanhempiaan kuultuaan isänsä olevan toipumassa vaikeasta sydänleikkauksesta. Elokuva on käsikirjoittaja Colo Tavernierille omakohtainen, jopa omaelämäkerrallinen: tarinassa isä on irlantilainen, äiti baski, kuten hänelläkin. Isä on brittiläisen pidättyväinen gentleman, äiti on vanhemmiten omien murheidensa ja pelkojensa ahdistama. Aikuinen tytär saa pitkien keskustelujen myötä lopultakin yhteyden isäänsä ennen kuin on liian myöhäistä.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Dirk Bogarde  | … |  Daddy
  |
|  Jane Birkin  | … |  Caroline
  |
|  Odette Laure  | … |  Miche
  |
|  Emmanuelle Bataille  | … |  Juliette
  |
|  Charlotte Kady  | … |  Barbara
  |

Tuotanto
--------

Elokuvassa toistuu ikivihreä jazzstandardi "These Foolish Things", ja sillä nimellä elokuvaa esitettiin Britanniassa.

Vastaanotto
-----------

Odette Laure oli naissivuosastaan César-palkintoehdokkaana, ja elokuva oli mukana Cannesin elokuvajuhlien kilpailusarjassa. *Helsingin Sanomien* Helena Ylänen kirjoitti Cannesista toukokuussa 1990 *Daddy Nostalgien* olevan todellinen onnenkantamoinen, Tavernierin vapautunein työ: "Tuntuu, että kaikki elokuvaa tehneet ovat todella tarvinneet sitä, se ei ole vain kunnianhimoinen työ, se on sydänääniä." Elokuva on Yläsen mukaan tehty kurinalaisesti improvisoiden ja tuntuu juuri kuvaushetkessä eletyltä. Yhdysvaltalaisen Roger Ebertin mielestä *Daddy Nostalgie* on yhdellä tasolla sydäntä lämmittävä, toisella tasolla viisas ja kitkerä. *Video-oppaassa* vuodelta 1994 Bello Romano luonnehti elokuvaa hyvin aikuiseksi, herkäksi ja melankoliseksi perhedraamaksi ja antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä.

Lähteet
-------

1. ↑  Ylänen, Helena: Dirk Bogarde palaa elokuvaan 12 vuoden jälkeen. Ranskalainen oppitunti aikuisille lapsille.  *Helsingin Sanomat*, 22.12.1990, s. 49. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. 1 2  Ylänen, Helena: Nykynaisen Isä, äiti ja minä.  *Helsingin Sanomat*, 15.5.1990, s. 58. Näköislehden aukeama (tilaajille).
3. 1 2  Ebert, Roger: Daddy Nostalgia (1991) *rogerebert.com*.  10.5.1991. Viitattu 31.5.2019.
4. ↑  Romano, Bello: "Daddy Nostalgie", *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
**Yleisradion kokeilustudio** oli vuodesta 1972 noin vuosituhannen vaihteeseen Ylessä toiminut elektroakustisen musiikin koulutus-, tutkimus- ja tuotantoyksikkö.

Kokeilustudio oli osa Yleisradion ammattiopiston lähinnä yhtiön omiin tarpeisiin järjestämää musiikkiteknologian koulutusta. Uuden Radiotalon valmistuttua vuosina 1979–1989 kokeilustudiossa järjestettiin kuitenkin koulutusta myös taidemusiikin säveltäjille ja muille kiinnostuneille. Käytännönläheisen koulutuksen oppiaineina olivat muun muassa studiotekniikka,
tietokonemusiikin äänisynteesi ja analogisynteesi. Kokeilustudion opettajina toimivat Andrew Bentley, Pekka Sirén ja Jussi Liimatainen. Jarmo Sermilä toimi studion johtajana vuodesta 1976.

1970-luvun puolivälissä kokeilustudio sai käyttöönsä Erkki Kurenniemen suunnitteleman ja rakentaman Dimi-6000-musiikkitietokoneen, jota käyttivät muiden muassa Pekka Sirén, Otto Romanowski, Joe Davidow, Jukka Ruohomäki ja Marja Vesterinen. Myöhemmin Yle lahjoitti koneen Helsingin yliopistolle. Vuonna 2012 Yle lahjoitti kokeilustudiossa 30 vuotta käytetyn analogisen Serge-modulaarisyntetisaattorin Sibelius-Akatemialle.

Palkittuja teoksia
------------------

Kokeilustudiossa tuotettuja ääniteoksia on palkittu kansainvälisissä kilpailussa kuten Prix Italia (Magnus Lindberg 1986, Kaija Saariaho 1987 ja Olli Kortekangas 1989), Unesco Rostrum (Jukka Tiensuu) ja Ars Electronica Prix Futura (Saariaho).

Levytyksiä
----------

Vuonna 1973 kokeilustudiossa tehtiin albumi *Ode to Marilyn*. Kokeilustudiossa tehtyä musiikkia julkaistiin myös vuonna 1978 albumilla *Suomalaista elektroakustista musiikkia* (Fennica Nova FENO 5), joka sisältää Sermilän, Herman Rechbergerin, Jukka Ruohomäen, Osmo Lindemanin, Antero Honkasen, Otto Romanowskin ja Paavo Heinisen musiikkia. Osa levyn äänitystyöstä tehtiin Helsingin yliopiston musiikkitieteen laitoksen studiossa, EMS-tietokonemusiikkistudiossa Tukholmassa, Lindemanin omassa kotistudiossa ja Finnvox-levytysstudiossa. Myös Åke Anderssonin ja Antero Honkasen albumi *Reidarin sähköiset kuvat* (Love Records LRLP 218, 1977) tehtiin Ylen kokeilustudiossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Eskola, Kuisma: *Suomalainen musiikkiteknologia:*
oppimateriaalit ja kouluttautuminen äänituotannon alalle*, s. 7. Sibelius-Akatemia, musiikkiteknologian osasto, 2010. Tutkielma verkossa (pdf) (viitattu 16.3.2015).*
2. ↑  Suomalaisen elektroakustisen musiikin varhaisvaiheita (Arkistoitu – Internet Archive), Johdatus elektroakustiseen musiikkiin, luento 9, Helsingin yliopiston musiikkitieteen laitos, viitattu 16.3.2015.
3. ↑  DIMI-6000: An Early Musical Microcomputer by Erkki Kurenniemi, helda.helsinki.fi, päiväyksetön, viitattu 16.3.2015.
4. ↑  Serge muutti Sibelius-Akatemiaan, Yle 15.3.2012, päivitetty 27.03.2012, viitattu 16.3.2015.
5. ↑  Bentley, Andrew: Composing with computers in Finland in the 1990s (Arkistoitu – Internet Archive), Nordic Sounds 4/1994, viitattu 16.3.2015.
6. ↑  Various ‎– Suomalaista Elektroakustista Musiikkia - Finnish Electro-Acoustic Music, Discogs.com. Viitattu 16.3.2015.
7. ↑  Åke Andersson / Antero Honkanen ‎– Reidarin Sähköiset Kuvat, Discogs.com. Viitattu 16.3.2015.
Osa artikkelisarjaa
 **Perunalajikkeet** 

keitettävyyden mukaan 

* Kiinteämaltoiset perunat
* Jauhoiset kiinteämaltoiset perunat
* Yleisperunat
* Jauhoiset yleisperunat
* Jauhoiset perunat

tuleentumisen mukaan 

* Varhaisperunat
	+ Kevätperunat
* Melko varhaiset perunat
	+ Kesäperunat
* Melko myöhäiset perunat
	+ Syysperunat
* Myöhäiset perunat
	+ Talviperunat

käyttötarkoituksen mukaan 

* Ruokaperunat
	+ Varhaisperunat
	+ Muut ruokaperunat
* Ruokateollisuusperunat
* Tärkkelysperunat

valmistuksen mukaan 

* Salaattiperunat
* Keittoperunat
* Paistosperunat
* Soseperunat

viljelytavan mukaan 

* Tavanomaisesti viljellyt perunat
* luomuperunat

 

malline: näytä • keskustele • muokkaa

**Yleisperunat** ovat perunoita, joiden tärkkelyspitoisuus on keskinkertainen verrattuna kiinteämaltoisiin ja jauhoisiin perunoihin. Ne pysyvät kohtalaisen hyvin koossa keitettäessä, paremmin kuin jauhoiset perunat.

Yleisperunoita Suomessa ovat Asterix (Pohjoisen Kantaperuna), Bellona (Ravintoraisio), Idole (Kesko/Agrico), Matilda (Kesko/Svalöf Weibull ja Sabina (Kesko/Svalöf Weibull). Yleisperunoiden pakkauksissa olevan täplän väri vähittäiskaupassa on keltainen. Muita yleisperunoita ovat aikainen talviperuna Sabina.

Kotimaista yleisperunaa.

Aiheesta muualla
----------------

* Paavon Perunasivu

Suomen yleisperunaperunalajikkeet

* Asterix (1990)
* Bellona
* Idole
* Matilda
* Sabina
**Yleistuki** (engl. *Universal Credit*) on Britannian sosiaaliturvamalli. Mallin on tarkoitus yksinkertaistaa työikäisten tukijärjestelmiä ja kannustaa töihin. Malliin on yhdistetty työttömyysturva (Job Seekers Allowance JSA), asumisen tuet (Housing Benefit), osa työkyvyttömien tuista (Income-related Employment and Support Allowance ESA), hyvin rajattu toimeentulotuki (Income Support) sekä työssäkäyvien pienituloisten ja lapsiperheiden verohelpotuksia (Child Tax Credit ja Working Tax Credit).

Järjestelmän toteutuksessa on ollut suuria ongelmia. Alun perin toteuttamisen kustannusarvio oli noin miljardi puntaa, mutta lopulta kustannukset nousivat noin 12 miljardiin puntaan. Alun perin järjestelmän piiriin piti siirtyä kolme miljoonaa nykyisten sosiaalitukien saajaa vuonna 2017, mutta nyt lopullista järjestelmän valmistumista on lykätty vuoteen 2023.

National Audit Officen mukaan ei ole todisteita että malli auttaisi työllistymisessä. Lopulta järjestelmän odotetaan maksavan valtiolle enemmän kuin sen korvaamat tukijärjestelmät.

Myös tukien saamisen viive on aiheuttanut ongelmia. Tuen hakemisesta sen saamiseen kestää vähintään kuusi viikkoa. Osa malliin siirretyistä ihmisistä on joutunut odottamaan tukia jopa kahdeksan kuukautta. Alueilla joilla malli on otettu käyttöön on laskettu jopa 52% enemmän kävijöitä ruokajonoissa.

Yleistuki maksataan kotitalouskohtaisesti. Tuki maksetaan aina yhdelle tilille, jolloin parisuhteen toinen osapuoli voi tulla taloudellisesti riippuvaiseksi. Tämä voi vaikeuttaa esimerkiksi väkivaltaisesta parisuhteesta lähtemistä.

Suomessa ainakin kokoomus, kristillisdemokraatit ja SDP ovat ehdottaneet yleistukea muistuttavia sosiaaliturvamalleja. Helmikuussa 2018 myös OECD ehdotti Suomelle Britannian kaltaista yleistukea, johon yhdistettäisiin työttömyysturva, yleinen asumistuki, toimeentulotuki ja kotihoidontuki.

Lähteet
-------

1. ↑  Universal Credit introduced *Gov.uk*.  5.10.2010. Viitattu 26.6.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Alaja, Anni: Miten Universal Credit -yleistuki muuttaisi suomalaista sosiaaliturvaa?  2.7.2018. TYJ. Viitattu 26.6.2023.
3. ↑  Universal credit rollout delayed yet again  16 .10.2018. BBC News.
4. 1 2   Universal Credit 'could cost more than current benefits system  15.6.2018. BBC.  Arkistoitu .
5. ↑  Carl Packman: Universal Credit: the problem of delay in benefit payments  Kesäkuu 2014. Trades Union Congress (TUC).  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 27.10.2018.
6. ↑  People with 'nowhere else to turn' fuel rise in food bank use – study *theguardian.com*.  24.4.2018.  Arkistoitu.   *The Guardian*
7. ↑  Suomeenkin kaavaillusta yleistuesta tuli Britanniassa köyhäinloukku, joka leikkasi yli kolmen miljoonan perheen tuloja – "Älkää vain kopioiko sitä Suomeen" *Helsingin Sanomat*.  31.10.2018. Viitattu 31.10.2018.
Solikamskin piiri Permin aluepiirin kartalla.
**Solikamskin piiri** (ven. Солика́мский райо́н, *Solikamski raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1924 perustetun piirin pinta-ala on 5 421 neliökilometriä. Asukkaita on 17 700 henkeä (vuonna 2009).

Solikamskin piiri sijaitsee Permin aluepiirin pohjoisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Tšerdynin ja Krasnovišerskinin piireihin, kaakossa Aleksandrovskin piiriin, etelässä Usoljen piiriin ja Bereznikin kaupunkiin sekä lännessä Permin Komin Kosan piiriin. Noin 80 % pinta-alasta on metsää. Hyötykaivannaisia ovat öljy ja kaliumin suolat. Suurin joki on Kama.

Piiriin kuuluu 7 maalaiskuntaa: Basim, Kasib, Krasnyi Bereg, Polovodovo, Rodniki, Tjulkino ja Tohtujevo. Hallinnollinen keskus on Solikamskin kaupunki, joka ei kuulu piirin yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Asutuskeskuksia on yhteensä 63.

Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista 89,8 % on venäläisiä, 1,8 % komipermjakkeja ja 1,6 % ukrainalaisia. Kaupunkiväestöä ei ole.

Piirin kautta kulkevat Tšerdyniin ja Krasnovišerskiin johtavat maantiet sekä Solikamskin ja Tšusovoin välinen rautatie. Tärkein elinkeino on maatalous, joka on erikoistunut maidon tuotantoon. Lisäksi harjoitetaan puunhankintaa.

Piirissä toimii ammattikoulu, lasten taide- ja musiikkikoulut, kirjastolaitos sekä kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia. Paikallislehtenä ilmestyy *Solikamski rabotši* ("Solikamskin työläinen").

Seudulla on useita arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiin kuuluvat Gorodištšen, Verh-Borovajan ja Verh-Usolkan kylien kirkot.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Entsiklopedija Permi: Solikamski munitsipalnyi raion *enc.permkultura.ru*.  Arkistoitu 31.3.2012. Viitattu 12.2.2010. (venäjäksi)
2. 1 2  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 12.2.2010. (venäjäksi)
3. ↑  Permski regionalnyi server: Solikamski munitsipalnyi raion *perm.ru*.  Arkistoitu 22.12.2008. Viitattu 12.2.2010. (venäjäksi)

Permin aluepiirin piirit ja *kaupunkipiirikunnat*
Aleksandrovsk • Barda • *Berezniki* • Berjozovka • Bolšaja Sosnova • Dobrjanka • Gainy • Gornozavodsk • Gremjatšinsk • Gubaha • Iljinski • Jelovo • Jurla • Jusva • Karagai • Kišert • Kizel • Kosa • Kotšovo • Krasnokamsk • Krasnovišersk • Kudymkar • *Kudymkar* • Kujeda • Kungur • *Kungur* • Lysva • Nytva • Ohansk • Oktjabrski • Orda • Osa • Otšor • Perm • *Perm* • Siva • Solikamsk • *Solikamsk* • Suksun • Tšaikovski • Tšastyje • Tšerdyn • Tšernuška • Tšusovoi • Uinskoje • Usolje • Vereštšagino • *Zvjozdnyi*
Sisäänkäynti kylpylähotelli Rauhalahteen Kuopiossa.
Rauhalahti on luonnonläheinen kylpylähotelli Kuopion Rauhalahden kaupunginosassa.
**Rauhalahti** on vuonna 1981 avattu kylpylähotelli  Kuopiossa Rauhalahden kaupunginosassa. Kylpylähotellin katuosoite on Katiskaniementie 8. Kylpylähotellin omistaa Solaris-konserni, joka hallitsee myös kylpylähotelli Summasaarta Saarijärvellä.

Hotellin ja keskustan väliä ajaa Vilkun linja 7. Kylpylähotellin lähistöllä Katiskaniemessä on vierasvenelaituri ja muutaman sadan metrin päässä etelässä pitkään Kuopion kaupungin omistuksessa ollut Rauhalahden leirintäalue (Matkailukeskus Rauhalahti), ja kesäisin alueella esiintyi 2010–2017 myös Kuopion uusi kesäteatteri. Noin 600 metrin päässä kylpylähotellista sijaitsee ravintola-korpimökki Jätkänkämppä, jossa toimii muun muassa "mualiman suurin savusauna".

Lähteet
-------

1. ↑  Anna Laukkanen: Rauhalahden kylpylähotelliin tulossa laajennus  31.5.2011. Savon Sanomat, savonsanomat.fi. Viitattu 12.8.2016.
2. 1 2  Kuopion karttapalvelu (Aluejaot-kohdasta tehdään valinta *Kaupunginosat*) Kuopion kaupunki, kuopio.fi. Viitattu 12.8.2016.
3. ↑  Keijo Salokangas: Kylpylähotelli Rauhalahti vaihtaa toimitusjohtajaa  1.9.2015. yle.fi. Viitattu 12.8.2016.
4. ↑  Arkistoitu kopioJätkänkämppä. Activities / Health & wellness lonelyplanet.com.  Arkistoitu 28.8.2016. Viitattu 12.8.2016. (englanniksi)
5. ↑  Jätkänkämppä Lumberjack Lodge & Smoke Sauna, Kuopio (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kylpylähotelli Rauhalanden kotisivut (rauhalahti.fi)
**Mumunin kulttuuri** oli Koreassa pronssikaudella vallinnut kulttuuri. Aikakauden varhainen vaihe oli noin 1500–850 eaa. keskivaihe noin 850–550 eaa. ja myöhäinen vaihe noin 550–300 eaa. Tällä aikakaudella tehtiin tikareita, vihreästä laavakivestä tehtiin ornamenttimaisia koristeita ja keramiikka-astiat poltettiin punaisiksi.

Tämän kulttuurin aikakaudella asutuksen muoto ja yhteiskuntajärjestelmä muuttui merkittävästi. Kauden keskivaiheen alussa asutus siirtyi aivan lähelle jokien rantaa.

Aikakauden loppuvaiheessa rakennettiin megaliittimaisia hautapaikkoja.

Katso myös
----------

* Jeulmunin keraaminen kulttuuri

Lähteet
-------

1. ↑  Martin T. Blade, Min-Jung Ko: Craft Production and Social Change in Mumun Pottery Period Korea *Project Muse*. Academia. Viitattu 22.1.2015. (englanniksi)
2. ↑  J. Rachel Lee: Social Change in Mumun Pottery Period  27.5.2013. Dissertation Rewievs. Viitattu 22.1.2015. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Martin T. Bale: Excavations of Large-scale Megalithic Burial in Yulha-ri, Gimhae-si, Gyeonsang Nam-do Early Korea Project, Korea Institute, Harvard University. Viitattu 22.1.2015. (englanniksi)