recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Don McGahn
**Donald "Don" McGahn** (s. 16. kesäkuuta 1968 Atlantic City, New Jersey) on yhdysvaltalainen juristi.

McGahn opiskeli Yhdysvaltain laivastoakatemiassa ennen kandidaatin arvon saamista Notre Damen yliopistosta historiassa ja tiedonkäsittelytieteessä. Oikeustieteelliset opintonsa hän suoritti Widenerin ja Georgetownin yliopistossa. Opiskeluaikoinaan McGahn ryhtyi republikaaniksi. Hän toimi sittemmin George W. Bushin ja Donald Trumpin presidentinvaalikampanjoiden juristina. Mueller oli Liittovaltion vaalikomission (Federal Election Commission) puhemies heinäkuusta 2008 saman vuoden loppuun ja pysyi sen jäsenenä vuoteen 2013. Hän toimi Valkoisen talon neuvonantajana, kunnes jätti tämän tehtävän syksyllä 2018. Hän oli tehnyt yhteistyötä erikoissyyttäjä Robert Muellerin kanssa ja luovuttanut tietoja tämän johtamaan tutkintaan Venäjän sekaantumisesta Yhdysvaltain vaaleihin 2016. Muellerin mukaan McGahn esti Trumpin yritykset vaikuttaa tutkimukseen.

McGahn on naimisissa Shannon McGahnin kanssa ja parilla on kaksi poikaa. Hän on poliitikko Joe McGahnin sisaruksenpoika.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  10 Things You Didn't Know About Don McGahn US News
2. ↑  Donald F. McGahn Federal Election Commission
3. 1 2  Former counsel may have saved Trump from himself AP News
4. ↑  Trump: Venäjä-tutkintaan tietoja luovuttanut Valkoisen talon neuvonantaja jättää tehtävänsä MTV Uutiset

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Don McGahn** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Indianapolis Olympians** oli vuosina 1949–1953 toiminut NBA-seura.

Historia
--------

Seura perustettiin vuonna 1949 Indianapolis Jetsin tilalle. Jets kärsi talousongelmista, jolloin Kentuckyn yliopiston entiset pelaajat ostivat seuran. Seura nimettiin Olympiansiksi, sillä Kentuckyn pelaajat olivat voittaneet olympiakultaa Lontoon olympialaisissa. Ensimmäisellä NBA-kaudella seura voitti läntisen divisioonan. Pudotuspeleissä seura eteni divisioonan loppuotteluihin, joissa Anderson Packers voitti seuran otteluvoitoin 2–1. Tammikuussa 1950 yliopistokoripallossa tuli esille sopupeliskandaali, jonka johdosta Olympiansin pelaajat Ralph Beard ja Alex Groza saivat elinikäiset kilpailukiellot NBA:han. Kausina 1950–1953 Olympians eteni aina divisioonansa välieriin, mutta putosi joka kerta jatkosta. Kilpailukieltojen ja loukkaantumisten rasittamana seura lopetti toimintansa vuonna 1953.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bodenhamer, David & Graham Barrows, Robert: *The Encyclopedia of Indianapolis*, s. 306. Indiana University Press, 1994. ISBN 0-253-31222-1. Google Books. (englanniksi)
2. ↑  1949-50 Indianapolis Olympians Roster and Statistics Basketball-Reference. Viitattu 13.2.2011. (englanniksi)
3. ↑  Indianapolis Olympians Franchise Index Basketball-Reference. Viitattu 13.2.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Basketball-Reference (englanniksi)
**Barclay de Tollyn talo** eli "Tarton vino talo" on Tartossa osoitteessa Raekoja plats 18, Kompanii ja Magistri tänavan välissä sijaitseva klassistinen rakennus, jossa on vuodesta 1988 ollut Tarton taidemuseo. Talo on rakennettu 1793 asuintaloksi.

Talossa on Mihhail Barclay de Tollyn muistolaatta, jossa sanotaan virheellisesti, että talossa olisi asunut venäläinen sotapäällikkö ja sotaministeri, Napoleonin sodassa kuuluisuutta saanut Michael Andreas Barclay de Tolly. Talon osti kuitenkin tosiasiassa hänen leskensä Helene Auguste Eleonore von Smitten miehensä kuoleman jälkeen vuonna 1819.

Talossa oli vuodesta 1879 aina 1900-luvun lopulle apteekki. 1900-luvun alussa apteekkarina oli kirjailija Oskar Luts.

Raatihuoneentorin puoleisesta julkisivusta poistettiin vuonna 1897 konsolien tukema parveke. Se palautettiin 1985. Talon joenpuoleinen perustus lepää Tarton kaupunginmuurin päällä, toinen puoli on paalujen varassa. Maaperän painumisen vuoksi vinoon mennyttä taloa on alettu sanoa Tarton Pisan torniksi, joskin sen kallistus on suurempi kuin Pisan tornilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Tartu Kunstimuuseum : Ajalugu *Tartu Kunstimuuseumi veebileht*. Viitattu 2.10.2011.
2. 1 2  "6905 Elamu Tartus Raekoja pl. 18, 1793.a.", Barclay de Tolly maja kultuurimälestiste riiklikus registris
3. ↑  Mihhail Barclay de Tolly mälestustahvel Tartu linna kultuuriväärtusega asjade ja -mälestiste registris
4. 1 2 3  Vino talo Tarton taidemuseon sivulla, viitattu 1.1.2017 (englanniksi)
5. 1 2  Tartu viltune maja (Arkistoitu – Internet Archive) Tartu Linnamuuseumi kodulehel

Aiheesta muualla
----------------

* "6905 Elamu Tartus Raekoja pl. 18, 1793.a.", Barclay de Tolly maja kultuurimälestiste riiklikus registris
* Mihhail Barclay de Tolly mälestustahvel Tartu linna kultuuriväärtusega asjade ja -mälestiste registris
* Tartu viltune maja (Arkistoitu – Internet Archive) Tartu Linnamuuseumi kodulehel
* Tarton taidemuseon historia (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: et:Barclay de Tolly maja
**Barcelona Santsin rautatieasema** (kat. *Estació de Barcelona Sants*) on Barcelonan kaupungin päärautatieasema ja Katalonian raideliikenteen tärkeä solmukohta. Asemaa ylläpitää Espanjan valtiollinen rautatieyhtiö Renfe, joka liikennöi asemalta sekä Rodalies-lähijunia että kaukojunia. Yksi tärkeimmistä yhteyksistä on AVE-suurnopeusjuna Madridiin. Rautatieasema on yhdistetty myös Barcelonan metron linjoihin 3 ja 5. Metrojärjestelmässä asemaa merkitään sen katalaaninkielisellä nimellä Sants Estació. Kokonaisuuteen kuuluu myös linja-autoasema, eli kyseessä on matkakeskus.

Santsin asema rakennettiin nykyisessä asussaan 1970-luvulla ja se on pikkuhiljaa syrjäyttänyt Estació de Françan kaupungin tärkeimpänä asemana. Aseman kaikki laiturit sijaitsevat maan alla. Lippuhallit puolestaan sijaitsevat maanpäällisessä osassa. Rakennuksen ylemmissä kerroksissa toimii neljän tähden hotelli Hotel Barceló Sants.

Lähteet
-------

1. 1 2  Station information Transports Metropolitans de Barcelona. Viitattu 12.7.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Barcelona Sants Trens de Catalunya -sivustolla (katalaaniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Barcelona Santsin rautatieasema**.
**Hunajamelonit** on 1991 perustettu suomalainen yhtye. Yhtyeen ohjelmisto koostui aluksi 1960–70-lukujen käännöskappaleista. Yhtyeen esiintymisasut olivat myös noiden vuosikymmenten tyyliä. Hunajamelonit osallistui rockin SM-kilpailuihin vuonna 1994 sijoittuen neljänneksi. Yhtyeen solisteina toimivat Katja Aakkula, Terhi Lahti ja Anu Raita.

Yhtyeen historia
----------------

Ennen rockin SM-kilpailuihin osallistumista rumpaliksi oli vaihtunut Satu Taalikainen ja kosketinsoittajaksi Satu Eronen. Hanna-Riikka Siitonen oli välillä tuuraamassa laulaja Satu Mattlaria. Nina Tapion ja Hanna-Riikka Siitosen perustettua Taikapeili-yhtyeen Hunajameloneihin tarvittiin taas uusia jäsenia. Satu palasi yhtyeeseen ja uutena jäsenenä mukaan tuli Katja Aakkula. 

Satu Mattlar alkoi kirjoittaa Hunajameloneille omia kappaleita, ja ensimmäinen sigle, "Sankaripoika/Kotimies", ilmestyi Kaos-levymerkillä 1995. Tämän jälkeen yhtye sai radiosoittoa ja alkoi kiertää esiintymässä myös pääkaupunkiseudun ulkopuolella. Ensimmäisen albumin, *Hedelmälihaa*, julkaisi Kaktus Records vuoden 1996 alussa. Levy sisälsi yhtyeen omaa materiaalia sekä cover-kappaleen "Aina vaan sexii" (käännös kappaleesta "I'm So Excited"). "Ei haittaa" -single (säv. Maija Vilkkumaa, san. Maija Vilkkumaa & Paula Herkman) on julkaistu omakustanteena vuonna 2000.

Satu Taalikaisen lähdettyä yhtyeestä opintojen takia, rumpaliksi tuli Johanna Haapiainen. Satu Eronen päätti jäädä lomalle, ja hän kutsui sijaisekseen Maija Vilkkumaan. Myöhemmin Vilkkumaa siirtyi laulajaksi, ja hänen tilalleen koskettimiin tuli Susanna Eronen. Satu Mattlarin jäätyä äitiyslomalle uudeksi laulajaksi tuli Anu Vesterinen. Vuonna 2000 kitaristi Voutilaisen tilalle tuli Reetta Karppinen.
Soolokitaristiksi kiinnitettiin Tuula Mäkiniemi muutamaa vuotta myöhemmin, ja sen jälkeen kokoonpano on pysynyt samana.

Hunajamelonit keikkailee edelleen. Yhtye juhli 25-vuotista taivaltaan Tavastialla 27.10.2016.

Kokoonpanot
-----------

### Alkuperäinen kokoonpano

* Nina Tapio – laulu
* Terhi Väisänen – laulu
* Satu Mattlar – laulu
* Riikka Väyrynen – kosketinsoittimet
* Hannele Voutilainen – kitara
* Paula Ojajärvi – basso
* Marja Viskari – rummut

### Nykyinen kokoonpano

* Katja Aakkula – laulu
* Anu Raita – laulu
* Terhi Lahti – laulu
* Susanna Eronen – kosketinsoittimet
* Tuula Mäkiniemi – kitara
* Reetta Karppinen – kitara
* Paula Herkman – basso
* Johanna Haapiainen – rummut

Aiheesta muualla
----------------

* Hunajamelonit Facebookissa
* Hunajamelonit MySpace-sivulla
**Bernt Fredrik Ulrik Stackelberg** (8. marraskuuta 1782 Artjärvi – 1824 Ostrogožsk, Voronežin kuvernementti, Venäjä) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri ja vapaaherra.

Stackelbergin vanhemmat olivat majuri, tilanomistaja, käskynhaltija, vapaaherra Berndt Magnus Stackelberg ja Ottiliana Ulrika de Geer af Tervik ja puolisot vuodesta 1805 hovineiti, vapaaherratar Fredrika Sofia Carolina von Kaulbars (k. 1806), 1810–1811 (avioero) Margareta Elisabet Heintzius ja sitten kreivitär Eveline Kempski von Rakoczin. Stackelberg opiskeli Haapaniemen sotakoulussa 1797–1801. Jo vuonna 1800 hänet ylennettiin kornetiksi Henkivartioväen kevyeen rakuunarykmenttiin, jossa hän yleni luutnantiksi 1805. Stackelberg erosi rykmentin palveluksesta tammikuun alussa 1808, mutta tuli Suomen sodan alettua eversti C.A. Adlercreutzin ylimääräiseksi prikaatinadjutantiksi Suomeen sijoitetun kenttäarmeijan 2. prikaatiin. Hän joutui venäläisten sotavangiksi Hatanpään kartanossa Messukylässä maaliskuussa 1808, mutta astui seuraavana vuonna Venäjän keisarillisen armeijan palvelukseen. Stackelberg ylennettiin everstiksi Liettuan ulaanirykmentissä, jonka mukana hän taisteli Napoleonin vastaisissa sodissa 1812–1814. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1820 ja määrättiin ratsuväkiprikaatin komentajaksi, missä tehtävässä palveli kuolemaansa saakka.

Stackelberg-suku merkittiin Suomen ritarihuoneeseen tammikuussa 1818 vapaaherrallisena sukuna numero 10. Kenraali Stackelberg omisti Ratulan allodiaalisäterin Artjärvellä 1807–1811.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bernt Fredrik Ulrik Stackelberg *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 25.4.2020)
**Barcelonan metron linja 8** on Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunyan liikennöimä Barcelonan metron linja. Se yhdistää L'Hospitalet de Llobregatin, Cornellà de Llobregatin ja Sant Boin kunnat Barcelonan Sants-Montjuïcin alueella sijaitsevalle Plaça Espanyan asemalle. Linjalla 8 on käytössä sama lippujärjestelmä kuin TMB:n linjoilla ja sitä merkitään metrokartoissa vaaleanpunaisella värillä. Se avattiin metrolinjana vuonna 2003, mutta kyseisellä linjalla kulki nykyistä metroa vastaavia lähijunia jo kauan ennen tätä. Alun perin rataosuus rakennettiin vuonna 1912 ja sillä on edelleen metron lisäksi myös lähijunaliikennettä.

Asemat
------

Asemien yhteydessä näkyvät vaihtomahdollisuudet muihin metrolinjoihin ja Renfen juniin. Myös rakenteilla oleva linja 9 on merkitty.

* Plaça Espanya
* Magòria-La Campana
* Ildefons Cerdà
* Europa-Fira
* Gornal
* Sant Josep
* Avinguda Carrilet
* Almeda
* Cornellà-Riera
* Sant Boi
* Molí Nou-Ciutat Cooperativa

Aiheesta muualla
----------------

* Linja 8 Trens de Catalunya -sivustolla (katalaaniksi)

 Barcelonan metron linjat

|  |  |
| --- | --- |
| Nykyiset linjat | 
* Linja 1
* Linja 2
* Linja 3
* Linja 4
* Linja 5
* Linja 6
* Linja 7
* Linja 8
* Linja 11
* Funicular de Montjuïc

 |
| Rakenteilla | 
* Linja 9
* Linja 10

 |
**Jumalan vihreät laitumet** (*The Green Pastures*) on yhdysvaltalaisen Marc Connellyn näytelmä vuodelta 1930. Se perustuu Roark Bradfordin tarinakokoelmaan *Ol' Man Adam an’ His Chillun* (1928). Näytelmä voitti kotimaassaan Pulitzer-palkinnon ja aiheutti Suomessa 1932–1933 jumalanpilkkakiistan, jossa Isänmaallinen kansanliike vaati Mia Backmanin johtamaa Kansan Näyttämöä lopettamaan näytelmän esittämisen, koska Jumala esitettiin siinä mustaihoisena. Myös 1936 valmistunut elokuvaversio *Vihreät laitumet* kiellettiin aluksi Suomessa ja sai ensi-iltansa vasta 22. helmikuuta 1946.

Juoni
-----

Näytelmä esittää episodeja Vanhasta testamentista afroamerikkalaisen lapsen näkökulmasta Yhdysvaltojen köyhässä etelässä. Pohjanaan käyttämiin Bradfordin tarinoihin verrattuna Connolly laajensi Jumalan roolia näytelmässä. Teoksen musiikkina käytetään monia negrospirituaaleja.

Sovituksia näytelmästä
----------------------

Connolly oli mukana myös 1936 valmistuneen elokuvaversion *Vihreät laitumet* teossa toisena ohjaajana William Keighleyn ohella. Jumalaa esitti Rex Ingram. Elokuva kiellettiin Australiassa, Suomessa ja Unkarissa Jumalaa pilkkaavana. Muissa maissa, etenkin Yhdysvalloissa, valkoihoiset teatteri- ja elokuva-arvostelijat suhtautuivat sekä näytelmään että elokuvaan yleensä myönteisesti, mutta Amerikan mustaihoinen älymystö oli kriittisempi Connellyn aidoksi väittämää kuvaa kohtaan mustien uskonnollisuudesta.

Lähteet
-------

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:The Green Pastures 

1. ↑  Drama, Pulitzer Prizes. Viitattu 11.10.2014.
2. ↑  Sedergren, Jari: Tuhnuleffoja, Sediksen blogi 30.11.2005. Viitattu 8.10.2014.
3. ↑  5.12. Mia Backman, Joulukalenteri 2012, Näyttämötaiteemme uranuurtajia, Teatterimuseo. Viitattu 8.10.2014.
4. ↑  *Jumalan vihreät laitumet* Elonetissä.
5. ↑  Sedergren, Jari: Nuoret vihaiset miehet, Sediksen blogi 21.9.2005. Viitattu 8.10.2014.
6. ↑  Shank, Theodore J. (toim.): *A Digest of 500 Plays*, s. 325. Macmillan, 5. painos 1977. ISBN 0-02-012690-5.

Kirjallisuutta
--------------

* Törmä, Olli: *Mustat pukit vihreillä niityillä – Isänmaallisen kansanliikkeen taistelu Jumalan vihreät laitumet -näytelmän esittämistä vastaan Suomessa v. 1932–33.* Helsingin yliopisto 2009.
* Bradford, Roark: *Ol' Man Adam an' His Chillun*. Harper & Brothers 1928.
* Connelly, Marc (1929). *The Green Pastures, A Fable*. New York: Faffar and Rinehart.
* Connelly, Marc (1968). *Voices Offstage: A Book of Memoirs.*  Chicago: Holt, Rinehart & Winston

Aiheesta muualla
----------------

* *Jumalan vihreät laitumet* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Radiokuunnelma vuodelta 1946 Internet Archivessa (mp3, englanniksi)
| "Hungry Heart"Bruce Springsteen |
| --- |
| Singlen "Hungry Heart" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *The River* |
|  B-puoli | "Held Up Without a Gun" |
|  Äänitetty  | kesäkuu 1979 |
|  Julkaistu | 21. lokakuuta 1980 |
|  Formaatti | 7" |
|  Tekijä(t) | Bruce Springsteen |
|  Tuottaja(t) | Jon LandauBruce SpringsteenSteven Van Zandt |
|  Tyylilaji | rock |
|  Kesto | 03.19 |
|  Levy-yhtiö | Columbia Records |
| Bruce Springsteenin muut singlet |
| "The Promised Land"1978 | "Hungry Heart"1980 | "Fade Away"1981 |

**Hungry Heart** on amerikkalaisen laulaja-lauluntekijä Bruce Springsteenin tekemä ja esittämä kappale hänen viidenneltä studioalbumilta, *The River*. Kappale julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä vuonna 1980 ja siitä tuli Springsteenin ensimmäinen iso hitti *Billboard* Hot 100 -listalla.

Historiaa
---------

Kun Springsteen tapasi Joey Ramonen New Jerseyn Asbury Parkissa, Ramone pyysi Springsteeniä tekemään kappaleen The Ramonesille. Springsteen sävelsi kappaleen "Hungry Heart" sinä iltana, mutta päätti pitää sen itsellään tuottajansa ja managerinsa, Jon Landaun neuvosta. Aiemmin, tarttuvat Springsteenin kappaleet, kuten "Blinded by the Light", "Because the Night" ja "Fire" oltiin annettu muualle ja niistä oli tullut hittejä toisille, eikä Landau halunnut trendin jatkuvan.

"Hungry Heart" ylsi sijalle 5 *Billboard* Hot 100 listalla ja oli hänen suurin hittinsä, kunnes "Dancing in the Dark" ylsi sijalle 2 vuonna 1984.

"Hungry Heart" on ollut monien elokuvien soundtrackissa vuosien varrella, kuten elokuvissa *Kvish L'Lo Motzah* (israelilainen elokuva), *Risky Business*, *Peter's Friends*, *The Wedding Singer*, *The Perfect Storm*, *Warm Bodies*.

Single ei ollut hitti Isossa-Britanniassa. Kun se julkaistiin ensimmäisen kerran, se ylsi vain sijalle 44 UK Singles Chartsilla. Se pärjäsi paremmin, kun se julkaistiin uudelleen yhdessä hänen *Greatest Hits* -albuminsa kanssa. Tällä kertaa se ylsi sijalle 28.

Coverit
-------

Kappaleen ovat levyttäneet myös: Rod Stewart, Jesse Malin, Minnie Driver, Mike Love, Aidan Moffat, Paul Young, Smokie, Lucy Wainwright Roche, Paul Baribeau, Ginger Alford, Sexton Blake, The School, The Chuck Norris Experiment ja Juanes.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Hungry Heart
Linjan 4 laituria Urquinaonan metroasemalla.
**Barcelonan metron linja 4** on Transports Metropolitans de Barcelonan liikennöimä metrolinja Barcelonan kaupungissa Espanjan Kataloniassa. Se koostuu 22 asemasta, jotka palvelevat lähinnä kaupungin pohjoisia osia. Nykyiset pääteasemat ovat Trinitat Nova ja La Pau, mutta linjaa on suunniteltu laajennettavaksi. Linja 4 avattiin vuonna 1973, mutta sen käytössä on myös muutamia 1920-luvun Gran Metro de Barcelona-järjestelmästä peräisin olevia asemia. Linjan avaamisen jälkeen se kulki Jaume I:n ja Joanicin välillä. 1980-luvulta alkaen linja kulki La Pausta aina Badalonan Pep Venturaan saakka, mutta vuonna 2002 se siirrettiin linjan 2 ajettavaksi ja linja lyhennettiin jälleen La Pauhun. Linja merkitään metrokartoissa keltaisella värillä.

Asemat
------

Asemien yhteydessä näkyvät vaihtomahdollisuudet muihin metrolinjoihin, Trambesòs-pikaraitiotiehen ja Renfen juniin. Myös rakennusvaiheessa olevat metrolinjat 9 ja 10 on merkitty.

* Trinitat Nova
* Via Júlia
* Llucmajor
* Maragall
* Guinardó
* Alfons X
* Joanic
* Verdaguer
* Girona
* Passeig de Gràcia
* Urquinaona
* Jaume I
* Barceloneta
* Ciutadella-Vila Olímpica
* Bogatell
* Llacuna
* Poblenou
* Selva de Mar
* El Maresme-Fòrum
* Besòs Mar
* Besòs
* La Pau

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Barcelonan metron linja 4**.
* Linja 4 Trens de Catalunya -sivustolla

  

 Barcelonan metron linjat

|  |  |
| --- | --- |
| Nykyiset linjat | 
* Linja 1
* Linja 2
* Linja 3
* Linja 4
* Linja 5
* Linja 6
* Linja 7
* Linja 8
* Linja 11
* Funicular de Montjuïc

 |
| Rakenteilla | 
* Linja 9
* Linja 10

 |
Akroterion-koriste uusklassista arkkitehtuuria edustavan Ateenan akatemian katolla.
**Akroterion** (m.kreik. ἀκρωτήριον, *akrōtērion*, ’huippu’; lat. *acroterium*) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa päätykolmion kulmissa käytetty koriste, joka on yleensä palmetinmuotoinen, mutta voi esittää myös ihmis- tai eläinfiguuria.

Katon reunoilla akroterion-koristeita vastaavat antefiksit.

Lähteet
-------

1. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: ἀκρωτήριον, τό *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
2. ↑  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Akroterion, antefiksi", *Antiikin käsikirja*, s. 24, 39. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
3. ↑  Taidehistorian sanasto (pdf) Jyväskylän yliopisto. Viitattu 27.11.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **akroterion** Wikimedia Commonsissa
**Katalin Bársony** (s. 1982 Budapest, Unkari) on romanitaustainen unkarilainen elokuvaohjaaja, sosiologi ja romaniaktivisti. Bársony toimii media-alalla toimivan Romedia Foundation -säätiön sekä BAXT Films -elokuvayhtiön johtajana ja on elokuvakuraattorina RomArchive-projektissa. Bársony on valmistunut viestinnän ja käyttäytymistieteiden tohtoriksi Corvinus-yliopistosta Budapestistä ja on Miegunyah-stipendiaatti Melbournen yliopiston Victorian College of the Artsissa. Bársony tunnetaan erityisesti dokumenttielokuvasarjastaan *Mundi Romani* - Maailma romanien silmin (*Mundi Romani - the World through Roma Eyes*), jota tehtiin 2007 - 2011, sekä dokumenttielokuvasta "How Far the Stars", joka kertoo jazzpianisti József Balázsin tarinan. *Mundi Romani* -sarja palkittiin UNESCO-palkinnolla kulttuurien lähentymisestä.

Filmografia
-----------

* 2020 : *The Caravan's Trail*
* 2019 : *How Far the Stars*
* 2016 : *Jazz Way Out*
* 2014 : *3 Brothers*
* 2007 - 2011 : TV series - *Mundi Romani*
* 2011 : *Uprooted - Children’s Perspectives on Europe’s Repatriation Policies*
* 2010 : *"I’m a Roma Woman" campagne vidéo pour les Balkans*
* 2009 : *I’m a Roma Woman" campaign video*
* 2008 : *The Forgotten Story of the Mitrovica Roma*

Lähteet
-------

1. ↑  Katalin Bársony *BED*. Viitattu 3.4.2023. (ranskaksi)
2. 1 2 3  Katalin Bársony *www.romarchive.eu*. Viitattu 3.4.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Europe's Stories: Katalin Bársony (YouTube)
* Empowering Roma and countering stereotypes: Katalin Bársony *ABC Radio National*.  26.10.2013. Viitattu 3.4.2023. (englanniksi)
* Katalin Bársony berättar om världen ur romskt perspektiv *feministisktperspektiv.se*. Viitattu 3.4.2023. (ruotsiksi)
The Federalist -kokoelmateoksen ensimmäinen painos.
***Federalistikirjoitukset*** eli ***Federalist Papers*** on nimitys sarjalle poliittisia esseitä, jotka julkaistiin newyorkilaisissa sanomalehdissä vuosina 1787-1788. Niissä puolustettiin uutta Yhdysvaltain perustuslakia ja liittovaltiojärjestelmää.[1]

Julkaisuhistoria
----------------

*Federalist Papers* -esseet julkaistiin alun perin newyorkilaisissa sanomalehdissä vuosina 1787-88, mutta myöhemmin esseet levisivät kaikkialle Yhdysvaltoihin. Ensimmäiset 77 esseetä on koottu myös kirjaan *The Federalist*, joka julkaistiin toukokuussa 1788. Kirjan julkaisemisen jälkeisenä kesänä newyorkilaisissa sanomalehdissä julkaistiin vielä kahdeksan esseetä lisää.[1]

Kirjoittajat
------------

Kaikki kokoelmaan kuuluneet esseet oli allekirjoitettu salanimellä *Publius*, mutta todellisuudessa esseillä oli kolme eri kirjoittajaa: Alexander Hamilton, James Madison ja John Jay. Salanimen takia historioitsijat kiistelivät pitkään siitä, kuka näistä kolmesta oli kirjoittanut minkäkin esseen. Nykyään historioitsijat ovat kuitenkin melko yksimielisiä siitä, kuka minkäkin esseen on kirjoittanut:[1]

* Alexander Hamilton: esseet 1, 6-9, 11-13, 15-17, 21-36, 59-61, 65-85
* James Madison: esseet 10, 14, 18-20, 37-58, 62-63
* John Jay: esseet 2-5, 64

Lähteet
-------

1. 1 2 3  "Federalist papers." Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica Ultimate Reference Suite. Chicago: Encyclopædia Britannica, 2015.
**Fedayeen Saddam** (arab. فدائيي صدام‎, *Fidā'iyyī Saddām*) oli Saddam Husseinin ajan Irakin puolisotilaallinen järjestö.

Saddam Husseinin vanhin poika Uday Hussein perusti Fedayeen vuonna 1995 ensimmäistä Persianlahden sotaa seuranneen kauppasaarron aikana ja sitä koulutti kenraali Muzahim Sa'b Hassan. Siihen kuului noin 20 000–40 000 jäsentä, jotka olivat pääasiassa huonosti koulutettuja ja ilman raskaita aseita. Nimensä se sai jo 1950-luvulta lähtien Israelia vastaan taistelleilta palestiinalaisilta Fedayeen-taistelijoilta. Nimi tarkoittaa itsensä uhraamaan valmistautunutta.

Fedayeen Saddam oli pääasiassa turvallisuusjärjestö, joka katkoi kielet presidenttiä arvostelleilta ja päät prostituutiosta syytetyiltä naisilta. Monet sen jäsenet oli värvätty kaikista köyhimmiltä alueilta. Uday Hussein käytti joukkoa omiin tarkoituksiinsa, kuten salakuljetukseen, mutta hän menetti järjestön komennon 1996 siirrettyään sille luvattomasti aseita tasavaltalaiskaartilta. Fedayeen-joukkojen tehtävä oli alun perin estää vallankumousyritykset, erityisesti shiialaisten valtaan nouseminen.

Vuoden 2003 Yhdysvaltain invaasion jälkeen, kun Irakin armeija ja tasavaltalaiskaarti romahtivat, juuri Fedayeen johti vastarintaa rintaman taakse jääneillä alueilla huoltokuljetuksia vastaan. Monet käyttivät siviilivaatteita. Käyttivät ambulanssia Fedayeen-joukkojen liikutteluun sodankäynnin kansainvälisten sääntöjen vastaisesti. Pitivät ihmiskilpiä edessään niin liittouman sotilaat eivä ampuisi Fedayeen-joukkoja. Näyttelivät antautuvansa mutta rupesivatkin taistelemaan rivakasti näyttelynsä perään. Virallisesti Fedayeen lakkasi olemasta Bagdadin valtauksen jälkeen tai viimeistään Saddamin vangitsemisen jälkeen, mutta sen jäsenten asema Irakin vastarinnassa on epäselvä. Osa Fedayeen ja tasavaltalaiskaartin upseereista jatkoi sotilasneuvostossa ja myöhemmin sotilasjohtajina ISIS-järjestössä. ISIS:in johto ei kuitenkaan koostunut pelkästään heistä, vaan mukana oli muun muassa tšetšeeneitä ja muita islamilaisia.

Lähteet
-------

* Q&A: What is the Fedayeen Saddam? (New York Times, Archive).
* The Republican Guard: outgunned and outnumbered, but they never surrender. Guardian 23.3.2003.
**Dravo Corporation** oli yhdysvaltalainen laivanrakennusyritys, jolla oli telakat Pennsylvaniassa Pittsburghissa ja Delawaressa Wilmingtonissa. Frank ja Ralph Dravo perustivat vuonna 1891 yhtiön Pittsburghissa ja se kirjautui pörssiin 1936, jolloin siitä tuli julkinen yhtiö. Yhtiö sai 5. maaliskuuta 1942 ensimmäisenä yrityksenä asevoimien "Army-Navy E Awardin" merkittävästä sodanajan tuotannosta. Carmeuse osti yhtiön osake-enemmistön 192 miljoonalla dollarilla vuonna 1998.

Toimipisteet
------------

* Neville Islandin telakka Pittsburghissa, joka avattiin 1919. Telakka valmisti toisen maailmansodan aikana LST:ä, jolloin se työllisti 16 000 henkeä. Telakka suljettiin 1982.
* Wilmingtonin telakka Delawaressa valmisti toisen maailmansodan aikana saattuehävittäjiä työllistäen 10 500 henkeä. Telakka on suljettu.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Dravo Corporation
**Federalist Society for Law and Public Policy Studies** eli **Federalist Society** on yhdysvaltalainen organisaatio, joka kannattaa Yhdysvaltain lain konservatiivista ja libertaristista tulkintaa. Organisaatioon kuuluu oikeustieteiden opiskelijoita ja tutkijoita sekä lakimiehiä. Federalist Societyyn kuului vuonna 2018 sen oman arvion mukaan yli 65 000 jäsentä. Järjestön tulot olivat vuonna 2017 yhteensä noin 20,4 miljoonaa ja menot 18,2 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.

Federalist Societyn perusti vuonna 1982 Steven G. Calabresi, joka tuolloin opiskeli oikeustieteitä Yalen yliopistossa. Myöhemmin organisaation toiminta on laajentunut lähes kaikille Yhdysvaltain oikeustieteitä opettaville yliopistokampuksille. Samalla Federalist Societysta on tullut hyvin vaikutusvaltainen organisaatio. Esimerkiksi Yhdysvaltain korkeimman oikeuden nykyisistä tuomareista ainakin John Roberts, Samuel Alito ja Neil Gorsuch on liitetty organisaatioon.

Lähteet
-------

1. ↑  Montgomery, David: Conquerors of the Courts *Washington Post Magazine*.  2.1.2019. Viitattu 15.10.2020. (englanniksi)
2. ↑  Board of Directors *Federalist Society*. Viitattu 15.10.2020. (englanniksi)
3. 1 2  What the Federalist Society Stands For *The Washington Post*. Viitattu 26.10.2018. (englanniksi)
4. ↑  Our Background *The Federalist Society*. Viitattu 26.10.2018. (englanniksi)
5. ↑
6. ↑  The Federalist Society Majority *The Slate*. Viitattu 26.10.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* The Federalist Society (englanniksi)
**Michael Hegstrand** (12. syyskuuta 1957 – 19. lokakuuta 2003), paremmin tunnettu nimellä **Road Warrior Hawk**, oli yhdysvaltalainen showpainija, joka tuli tunnetuksi legendaariseksi muodostuneesta tag teamista, Legion of Doomista (myös Road Warriors), jonka hän muodosti yhdessä Road Warrior Animalin kanssa.

Ura
---

Suurimman osan urastastaan Hawk vietti Animalin partnerina, ja he voittivatkin lukuisia tag team mestaruuksia lukuisissa eri promootiossa, kuten American Wrestling Associationissa, National Wrestling Alliancessa, World Championship Wrestlingissä ja World Wrestling Federationissa. Legion of Doomista tuli jopa kaikkien aikojen menestyneimmäksi tag teamiksi sanottu joukkue. 

Vuonna 1992 Road Warrior Animalin loukkaannuttua, ja jouduttua joksikin aikaa pois kehistä, Hawk oli soolouralla. Road Warrior Hawk katosi World Wrestling Federationista saman vuoden SummerSlam-PPV'n jälkeen, ja paini mm. New Japan Pro Wrestlingissä. 

Vuonna 1995 Hawk liittyi osaksi World Championship Wrestlingiä, ja myös Animal palasi mukaan kuvioihin Hawkin parina. Tällöin Road Warriorsit syntyivät uudestaan. 

Vuonna 1998 Legion of Doom palasi World Wrestling Federationiin. Tällöin heillä oli myös epävirallinen kolmas jäsen, Droz; joka kutsui itseään Pukeksi. 

Hawk kuitenkin kärsi kuitenkin mm. alkoholiriippuvuudesta, ja vuonna 2001 hän sai diagnoosin sydänvaivoistaan. Sydänongelmat pitivät hänet pois kehästä jonkin aikaa. 

12. toukokuuta 2003 Road Warrior Hawk ja Road Warrior Animal palasivat tiimiksi, tehdessään esiintymisen WWE'n Raw-ohjelmassa. Legion of Doom otteli hallitsevia world tag team mestareita, Kanea ja Rob Van Damia vastaan. Vaikka Hawk ja Animal hävisivätkin kyseisen ottelun, uskottiin Legion of Doomin tekevän uuden tulemisen.

Kuolema
-------

19. lokakuuta 2003 Road Warrior Hawk kuoli aikaisin aamulla sydänkohtaukseen. 

Vuonna 2005 WWE julkaisi "Road Warriors" -DVD:n, joka kertoo tämän legendaarisen joukkueen koko tarinan, alusta loppuun. 

Road Warrior Animal palasi WWE'hen vielä kerran, muodostaakseen joukkueen Heidenreichin kanssa. Heidenreich ja Animal voittivat Smackdown!-ohjelman WWE Tag Team mestaruudet Great American Bash-PPV'ssä, ja Animal omisti voittonsa edesmenneelle joukkuetoverilleen ja ystävälleen, Road Warrior Hawkille.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
CNT/FAI:n lippu.
**Federación Anarquista Ibérica** (lyh. FAI) on vuonna 1927 perustettu espanjalainen anarkistijärjestö. Se toimii läheisessä yhteistyössä anarkosyndikalistisen Confederación Nacional del Trabajo -ammattiliiton kanssa, ja siksi niistä usein käytetään yhteistä lyhennettä CNT/FAI. Järjestön nimessä viitataan Iberian niemimaahan, koska FAI:n toiminnassa ovat aikaisemmin olleet mukana myös portugalilaiset anarkistit. FAI:n jäsenmäärä on salainen.*lähde?*

Historia
--------

Ajatuksen FAI:sta kehitti jo 1920-luvun alussa Brasiliasta karkotettu portugalilainen anarkisti Manuel Joaquim de Sousa. Samaa kieltä puhuvat Portugalin ja Brasilian anarkistit perustivat omia järjestöjään, mutta Portugalin vuoden 1926 sotilasvallankaappauksen jälkeen ne joutuivat siirtämään toimintaansa Espanjan puolelle. FAI:n perustava kokous pidettiin Valenciassa vuonna 1927. Espanjassa järjestö pyrki aluksi vahvistamaan anarkistien asemaa CNT-ammattiliitossa, jonka katsottiin muuttuneen liian myötämieliseksi työnantajia kohtaan, eikä FAI pitänyt liittoa enää työläisten edustajana. FAI pääsi lopulta 1930-luvun alkupuolella CNT:ssä määräävään asemaan, ja seurauksena oli muun muassa maltillisempien jäsenten erottamisia.*lähde?*

Espanjan sisällissodassa 1936–1939 CNT/FAI oli yksi sodan osapuolista. Järjestöt taistelivat tasavaltalaisten rinnalla kenraali Francon fasisteja vastaan. CNT/FAI:n hallussa olivat muun muassa Katalonia ja Barcelona, joissa toimi hetken aikaa anarkistinen yhteiskuntamalli. Tasavaltalaisten häviöön päättyneen sodan jälkeen FAI aloitti julkisen toimintansa uudelleen Espanjan demokratisoitumisen yhteydessä 1970-luvun lopulla.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Rodrigues, Edgar: "Birth of the FAI" *Blackened*.  Arkistoitu 18.3.2014. Viitattu 18.3.2014. (englanniksi)
2. ↑  Newsinger, John: "Orwell and the Spanish Revolution" *International Socialism Journal*.  Arkistoitu 17.10.2018. Viitattu 18.3.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Federación Anarquista Ibérica** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Boomgaard satavuotiaana vuonna 1888.
**Geert Adriaans Boomgaard** (21. syyskuuta 1788 – 3. helmikuuta 1899) oli alankomaalainen mies, jota useimmat tutkijat pitävät historian ensimmäisenä tunnettuna 110 vuoden iän saavuttaneena henkilönä.*lähde?*

Boomgaard syntyi ja kuoli Groningenissa. Hänen isänsä toimi laivan kapteenina ja säilyneiden tietojen mukaan Boomgaard oli samalla alalla. Joidenkin lähteiden mukaan hän oli sotilaana Napoléon Bonaparten armeijassa.*lähde?*

Boomgaard meni 4. maaliskuuta 1818 naimisiin Stijntje Busin ja 17. maaliskuuta 1831 Grietje Abels Jonkerin kanssa. Hän eli 110 vuotta ja 135 päivää.

Tutkijat julkaisivat vuosina 1976–1978 kolme tieteellistä artikkelia Boomgaardista, eikä hänen saavuttamaansa ikää ole asetettu kyseenalaiseksi. Thomas Petersin väitetään eläneen jo Boomgaardia aiemmin yli 110-vuotiaaksi, mutta yleisesti hyväksyttyjä todisteita ei ole.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2  Guerres de 1792-1815 *derniersveterans.free.fr*. Viitattu 21.10.2013.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Alankomaat

 |

 |
**Dražan Jerković** (6. elokuuta 1936 Šibenik – 9. joulukuuta 2008 Zagreb) oli kroatialainen jalkapalloilija.

Jerković menehtyi sydänkohtaukseen 72-vuotiaana vuonna 2008.

Ura pelaajana
-------------

Hyökkääjänä pelannut Jerković aloitti uransa kroatialaisen suurseuran Dinamo Zagrebin juniorijoukkueissa ja pelasi sittemmin 12 kautta (1954–1966) seuran edustusjoukkueessa. Kaikkiaan hän edusti seuraa 315 ottelussa, joissa hän teki 300 maalia. Hän on seuran kaikkien aikojen maalintekijätilastoissa kakkossijalla. Hän voitti seurassa Jugoslavian mestaruuden vuonna 1958 ja cupin vuosina 1960 ja 1965. Lähdettyään Dinamosta hän pelasi vielä yhden kauden belgialaisessa Gantoinessa (nykyinen *KAA Gent*), kunnes joutui lopettamaan uransa polvivamman takia alle kolmekymppisenä.

### Maajoukkueura

Jugoslavian maajoukkueessa Jerković pelasi 1960 EM-kisoissa, joissa joukkue saavutti hopeaa ja Jerković jakoi lopputurnauksen maalikuninkuuden neljän muun pelaajan kanssa kahdella maalillaan. Jerković edusti Jugoslaviaa myös 1962 MM-turnauksessa (4. sija), jossa hän jälleen voitti maalikuninkuuden (4 maalia, jaettu viiden muun pelaajan kanssa).

Pelaajauran jälkeen
-------------------

Vuosina 1990–1992 Jerković toimi Kroatian maajoukkueen ensimmäisenä päävalmentajana maan itsenäistymisen jälkeen. Hän toimi urallaan myös Dinamossa urheilutoiminnallisissa johtotehtävissä ja valmensi NK Dinamo Zagrebia, Austria Klagenfurtia sekä Jugoslavian maajoukkuetta.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. 1 2
3. ↑  Vuoden 1962 jalkapalloilun MM-kisojen maalikuningas kuoli *hs.fi*.  10.12.2008. Helsingin Sanomat.  Arkistoitu 12.12.2008. Viitattu 10.12.2008.
4. ↑  Esittely Dinamo Zagrebin sivuilla (englanniksi)
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Ante Mladinić** | **Jugoslavian jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja**1978 | Seuraaja:**Miljan Miljanić** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:***ei edeltäjää*** | **Kroatian jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja**1990–1991 | Seuraaja:**Stanko Poklepović** |

Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen paras maalintekijä
1930: Argentiina Guillermo Stábile • 1934: Tšekkoslovakia Oldřich Nejedlý • 1938: Brasilia Leônidas • 1950: Brasilia Ademir • 1954: Unkari Sándor Kocsis • 1958: Ranska Just Fontaine • 1962: Brasilia Garrincha, Brasilia Vavá, Chile Leonel Sánchez, Jugoslavia Dražan Jerković, Neuvostoliitto Valentin Ivanov, Unkari Flórián Albert • 1966: Portugali Eusébio • 1970: Saksa Gerd Müller • 1974: Puola Grzegorz Lato • 1978: Argentiina Mario Kempes • 1982: Italia Paolo Rossi • 1986: Englanti Gary Lineker • 1990: Italia Salvatore Schillaci • 1994: Venäjä Oleg Salenko, Bulgaria Hristo Stoitškov • 1998: Kroatia Davor Šuker • 2002: Brasilia Ronaldo • 2006: Saksa Miroslav Klose • 2010: Saksa Thomas Müller, Uruguay Diego Forlán, Alankomaat Wesley Sneijder, Espanja David Villa
Massiivinen työkappale suuritehoisen työkelan sisällä.
Hammaspyörän induktiolämmitys. Kuvassa näkyy suurella taajuudella lämmitetty työkappale, suurella taajuudella lämpeneminen ulottuu vain työkappaleen ulompiin osiin.
**Induktiolämmitys** on resistiivisiin ja magneettisiin tehohäviöihin perustuva tapa kuumentaa magneettisista metalleista muodostuvia kappaleita.

Toiminta
--------

Induktiolämmityksessä käytetään kelaa (ns. työkela), jonka sisälle lämmitettävä kappale (ns. työkappale) sijoitetaan. Työkappale ei kuitenkaan ole kosketuksissa kelaan vaan lämpeneminen perustuu kappaleen sisälle vaihtomagneettikentässä indusoituviin pyörrevirtoihin.

Pyörrevirrat aiheuttavat lämpöhäviöitä kuumennettavan kappaleen heikosti sähköä johtavassa materiaalissa. Lisähäviöitä syntyy siitä, että värähtelevä magneettikenttä magnetoi työkappaletta edestakaisin koska sen sisältämä rauta tai muu magnetoituva aines toimii magneettipiirin osana. Kappaleen lämpeneminen perustuu ensisijaisesti sähköisiin pyörrevirtahäviöihin ja toissijaisesti työkappaleen materiaalissa tapahtuviin magneettisiin hystereesi-häviöihin.

Työkelassa kulkee 5–480 kilohertsin taajuinen sinimuotoinen vaihtojännite, joka saa aikaan pyörrevirrat. Käytettävä taajuus määräytyy työkappaleen materiaalin mukaan, ja myös sen mukaan, kuinka syvälle työkappaleen sisällä lämpenemisen täytyy vaikuttaa. Mitä suurempi taajuus, sitä ohuempi pintakerros työkappaleesta kuumenee.

Induktiolämmitys perustuu työkelan ja tankkikondensaattorin välillä värähtelevään loistehoon joka saattaa nousta useisiin kilovareihin.

Taulukko induktiolämmityksessä käytettävistä taajuuksista*lähde?*| Taajuus (kHz) | Työkappaleen koko |
| --- | --- |
| 5–30 | Paksut materiaalit |
| 100–400 | Pienet työkappaleet tai vain kappaleen kuoreen ulottuva lämpeneminen |
| 480 | Mikroskooppiset kappaleet |
|

Käyttö
------

Induktiolämmitystä käytetään muun muassa sulatuksessa, induktioliesissä, lämpökäsittelyssä ja kappaleen kuumentamisessa ennen karkaisua.

Lähteet
-------

1. ↑  Induction Heating (.html) *richieburnett.co.uk*. Viitattu 4.2.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Induktiolämmitys** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Fender Wide Range** on soitinyhtiö Fenderin vuodesta 1971 lähtien tuottama humbucker-tyyppinen kitaramikrofoni. Sillä pyrittiin murtamaan vakiintunut käsitys Fenderistä "yksikelaisten mikrofonien kitarayhtiönä" ja koetettiin saada jalansijaa humbucker-mikrofonien markkinaosuuksista, jotka olivat tuolloin Gibsonin hallitsemia.

Wide Range sai huomattavaa suosiota, mutta siitä ei koskaan tullut niin laajalti käytettyä ja yleistä kuin Fenderin yksikelaisista mikrofoneista. Sitä käytettiin *Fender Telecaster Custom*, *Fender Telecaster Deluxe* ja *Fender Telecaster Thinline* -kitaroissa. Myös harvinaisempi *Fender Starcaster* varustettiin Wide Rangella. Mikrofonin valmistus lopetettiin 1979, koska edellä mainittujen kitaroiden tuotanto lopetettiin. Kitaroista alettiin kuitenkin 1983 tehdä reissue-malleja, jolloin Wide Rangenkin tuotanto aloitettiin uudestaan.

Alkuperäisten Wide Range-mikrofonien soundia on kuvailtu täyteläiseksi, mutta paljon selvemmäksi ja erottelevemmaksi kuin Gibsonin humbuckerien äänimaailma. Yhdistettynä Telecasterin tallamikin kanssa soundi on pehmeä ja lämmin, mutta myös pureva. Kuuluisia Wide Rangen käyttäjiä ovat muun muassa Keith Richards, Ryan Adams ja Billy Gibbons.

Katso myös
----------

* Sähkökitara
* Fender Telecaster
* Humbucker
* Yksikelainen mikrofoni
* Mikrofoni

Kirjallisuutta
--------------

* Toivanen, Jarmo: *Teknillinen akustiikka, "Mikrofonit"*, s. 186-260. Espoo: Otakustantamo, 1976. ISBN 951-671-123-5.
**Geenin itsekkyys** (engl. *The Selfish Gene*) on Richard Dawkinsin kirjoittama vuonna 1976 ilmestynyt evoluutiota käsittelevä kirja. Kirja rakentuu teorialle, jonka perustan oli esittänyt George C. Williams kirjassaan *Adaptation and Natural Selection* vuonna 1966. Dawkins käyttää termiä "geenin itsekkyys" kuvaamaan geenikeskeistä evoluutionäkemystä vastakäsityksenä eliöön keskittyvälle evoluutionäkemykselle. Geenikeskeisestä näkemyksestä seuraa, että mitä läheisempää sukua kaksi yksilöä ovat toisilleen sitä järkevämpää (geenien tasolla) on käyttäytyä epäitsekkäästi. Tämän vuoksi käsitettä on käytetty erityisesti monien altruismin muotojen selittämisessä.

Kirjassa Dawkins ehdottaa myös termiä *meemi*, joka on vastaava ihmisen kulttuurievoluution yksikkö kuin geeni on eliölajien evoluution yksikkö, tosin hieman eri tavalla. 

Kirjan 30-vuotispainoksen esipuheessa Dawkins sanoi ymmärtävänsä, että kirjan nimi saattaa antaa riittämättömän kuvan sen sisällöstä ja että jälkeenpäin ajatellen hänen olisi pitänyt antaa kirjalle nimeksi *Kuolematon geeni*.

Kimmo Pietiläisen laatima suomennos ilmestyi vuonna 1993 ja se perustuu vuoden 1989 laajennettuun laitokseen.

"Itsekkäät" geenit
------------------

Kuvaillessaan geenejä "itsekkäiksi" Dawkins ei tarkoita että geenien toimintaa ohjaisi jokin motiivi tai tahto, vaan että niiden vaikutuksia voidaan tarkasti kuvata *ikään kuin* näin olisi. Keskeinen teesi on, että eteenpäin siirretyt geenit ovat niitä joiden vaikutukset ajavat niiden omaa etua (eli niiden kopioitumista tulevaisuudessa) eivätkä välttämättä eliön tai varsinkaan suuremman ryhmän etua. Tämä näkemys selittää luonnossa esiintyvän yksilötason altruismin erityisesti sukulaissuhteissa: uhratessaan henkensä suojellakseen sukulaisiaan yksilö ajaa geeniensä etua.

Kirjallisuutta
--------------

* Dawkins, Richard: *Geenin itsekkyys*. (The Selfish Gene, 1976, 1989.) Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki: Art House, 1993. ISBN 951-884-107-1.
* Dawkins, Richard: *The Extended Selfish Gene*. Fourth Edition. Oxford: Oxford University Press, 2016. ISBN 978-0-19-878878-2. (englanniksi)
* Grafen, Alan & Ridley, Mark (toim.): *Richard Dawkins: How a Scientist Changed the Way We Think. Reflections by Scientists, Writers, and Philosophers*. Oxford: Oxford University Press, 2006. ISBN 0-19-929116-0. (englanniksi)
* Sexton, Ed: *Dawkins and the Selfish Gene*. Duxford, Cambridge: Icon Books, 2001. ISBN 1-84046-238-8. (englanniksi)
* Sterelny, Kim: *Dawkins vs. Gould. Survival of the Fittest*. Duxford, Cambridge & New York: Icon & Totem Books, 2001. ISBN 1-84046-249-3. (englanniksi)

Lähteet
-------

1. ↑  Dawkins, Richard: It’s all in the genes (tilaajille) *The Sunday Times*.  12.3.2006. Viitattu 12.11.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ylikoski, Petri: Dawkinsin itsekkäät geenit. *Niin & näin* 3/1994. (PDF)
**Alphonse Massamba-Débat** (1921 – 25. maaliskuuta 1977 Brazzaville) oli vallankaappausjohtaja ja Kongon tasavallan presidentti vuosina 1963–1968.

Massamba-Débatista tuli Kongon pääministeri ja valtionpäämies 16. elokuuta 1963 johdettuaan edellisenä päivänä vasemmistolaista vallankaappausta, joka syöksi antikommunistisen presidentin Fulbert Youloun vallasta ja korvasi presidentin viran väliaikaisesti Kansallisen vallankumousneuvoston puheenjohtajan viralla. Massamba-Débatista tuli virallisesti presidentti 19. joulukuuta 1963 ja hän nimitti Pascal Lissouban uudeksi pääministeriksi.

Massamba-Débat siirsi maan poliittista linjaa selvästi vasemmalle. Hänen perustamastaan puolueesta Mouvement National de la Révolution (MNR) tuli ainoa sallittu puolue. Maa hankki apua Kiinalta ja Neuvostoliitolta, ja kansainvälisillä foorumeilla se äänesti samaan suuntaan muiden afrikkalaisten vasemmistomaiden kanssa. Se tuki myös naapurimaiden vasemmistolaisia sissiliikkeitä.

Äärivasemmistolainen kapteeni Marien Ngouabi kaappasi vallan Massamba-Débatilta 4. syyskuuta 1968 ja pakotti hänet jättämään julkisen elämän. Ngouabista tuli valtionpäämies ja Kongosta tuli kansantasavalta. Kun Ngouabi murhattiin vuonna 1977, Massamba-Débatin väitettiin osallistuneen murhan suunnitteluun, vaikka on luultavaa, että hän ei tiennyt murhasta etukäteen. Hänet vangittiin, tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin 25. maaliskuuta 1977. Hänen maineensa palautettiin 1991.

Lähteet
-------

1. ↑  Congo since independence Encyclopedia Britannica. Viitattu 24.8.2014.
2. ↑  Republic of Congo profile BBC. Viitattu 24.8.2014.
3. ↑  1977: Alphonse Massamba-Débat, Congolese Communist *Executed Today*. Viitattu 24.8.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kongon tasavalta Kongon tasavallan presidentit |
| --- |
|  |
| Kongon tasavalta (1960–1969) | 
* Youlou
* Massamba-Débat
* Ngouabi

 | Kongon tasavallan vaakuna |
|  |
| Kongon kansantasavalta (1969–1992) | 
* Ngouabi
* Yhombi-Opango
* Sassou Nguesso

 |
|  |
| Kongon tasavalta (1992–) | 
* Sassou Nguesso
* Lissouba
* Sassou Nguesso

 |

 |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Igor Vladimirovitš Pavlov** (ven. Игорь Владимирович Павлов, s. 18. heinäkuuta 1979 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen seiväshyppääjä.

Pavlov sijoittui 2003 Universiadeissa toiseksi tuloksella 565. Seuraavana vuonna hän voitti Venäjän sisäratojen mestaruuden ja hyppäsi Euroopan sisäratojen cupissa toiseksi. Budapestin sisäratojen MM-kisoissa hän voitti MM-kultaa tuloksella 580. Myöhemmin samana vuonna hän oli neljäs Ateenan olympialaisissa ja kahdeksas IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Vuonna 2005 Pavlov voitti sisäratojen EM-kultaa Madridissa hypättyään 590. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Venäjän mestaruuden. Helsingin MM-kisoissa hän oli neljäs ja kauden lopussa IAAF:n yleisurheilufinaalissa kolmas.

Pavlov karsiutui Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Venäjän mestaruuden ja sijoittui Euroopan cupin superliigassa neljänneksi. Seuraavana vuonna hän karsiutui Birminghamin sisäratojen EM-kisoissa, mutta voitti Venäjän mestaruuden ja sijoittui Osakan MM-kisoissa neljänneksi. Kauden lopussa hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa kahdeksas. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui yhdeksänneksi. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän karsiutui loppukilpailusta. Pariisin sisäratojen EM-kisoissa 2011 hän oli seitsemäs.

Ennätykset
----------

* Seiväshyppy: ulkona 581 (2007), hallissa 590 (2005)

Lähteet
-------

1. ↑  Igor Pavlov *sports-reference.com*.  Arkistoitu 12.11.2012. Viitattu 15.12.2009. (englanniksi)
2. ↑  Athletics Universiade 2003 at Daegu (sko) Men: Pole Vault *sports123.com*. Viitattu 15.12.2009. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Igor Pavlov Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
4. ↑  Pavlov Igor *eng.rusathletics.com*. Viitattu 15.12.2009. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |