recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Roberto Jiménez Gago**, yleensä vain **Roberto** (s. 10. helmikuuta 1986 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapallomaalivahti. Hän on edustanut Espanjassa useita seuroja kuten Atlético Madridia, Zaragozaa, Espanyolia ja Málagaa. Portugalissa hän on edustanut Benficaa ja Kreikassa Olympiakosta. Vuonna 2019 hän siirtyi Englantiin West Ham Unitedin joukkueeseen ja lähti sieltä tammikuussa 2020 lainalle espanjalaisseura Deportivo Alavésiin.

Ura
---

Roberto on Atlético Madridin junioriakatemian kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 22. joulukuuta 2005 ottelussa Osasunaa vastaan. Kauden 2007–2008 hän pelasi lainalla maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneessa Gimnàsticissa, jossa hän toimi joukkueen ykkösmaalivahtina.

Heinäkuussa 2008 Roberto siirtyi Recreativoon osana vaihtokauppaa, jossa Florent Sinama-Pongolle matkasi Madridiin. Atléticolle jäi kuitenkin takaisinosto-oikeus Robertosta. Kaudella 2008–2009 hän ei pelannut yhtään pääsarjaottelua, tilille kertyi vain cup-otteluita.

13. heinäkuuta 2009 Roberto palasi Atléticoon, joka maksoi kasvatistaan 1,25 miljoonaa euroa. Sopimus oli pituudeltaan kolmivuotinen. Tammikuussa 2010 seura päätti lainata vähälle peliajalle jääneen maalivahdin Zaragozaan.

Kesällä 2010 hän siirtyi portugalilaisseura Benficaan 8,5 miljoonan euron siirtokorvauksella. Roberto edusti joukkuetta yhden kauden ajan pelaten 25 ottelua, minkä jälkeen hän palasi takaisin Espanjaan. Zaragoza maksoi Robertosta portugalilaisseuralle 8,6 miljoonan euron siirtokorvauksen.

Roberto on pelannut Espanjan eri juniorimaajoukkueissa vajaat 20 maaottelua.

Lähteet
-------

1. ↑  El Atlético de Madrid traspasa a Roberto Jiménez al Recreativo Atlético Madrid. Viitattu 1.8.2009. (espanjaksi)
2. ↑  Roberto Jiménez acompañará a Sergio Asenjo Marca. Viitattu 1.8.2009. (espanjaksi)
3. ↑  Roberto se incorpora al Real Zaragoza (Arkistoitu – Internet Archive) realzaragoza.com. Viitattu 26.1.2010. (espanjaksi)
4. ↑  El Benfica confirma la contratación de Roberto por 8,5 millones Marca. Viitattu 27.6.2010.
5. ↑  Roberto Jiménez Gago Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Roberton tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)

  

Espanjan alle 21-vuotiaiden joukkue – Jalkapallon alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut 2009
1 Jiménez |
2 Torres |
3 Monreal |
4 J. García |
5 Torrejón |
6 Martínez |
7 Sisi |
8 R. García |
9 Bojan |
10 Jurado |
11 Granero |
12 Azpilicueta |
13 Asenjo |
14 Sánchez |
15 Flores |
16 Marcano |
17 Capel |
18 Suárez |
19 Xisco |
20 Pereira |
21 López |
22 León |
23 Adán |
Valmentaja López Caro
**Kallon työväentalo** sijaitsee Kittilässä Kallon kylässä Kolari–Kittilä-tien varrella noin 40 kilometriä Kittilästä lounaaseen. Talon omistaa SKP:n Kallon osasto.

Rakennus
--------

Kallon työväentalo on rakennettu vuonna 1957. Sen huoneistoala on 200 m². Rakennus on yksikerroksinen, harjakattoinen puurakenteinen talo. Talossa on sali ja pieni näyttämö. Alkuperäiseen rakennussuunnitelmaan sisältyi myös ravintolaosa, mutta sitä ei koskaan toteutettu.

Talon huopakate muutettiin 1980-luvun alussa galvanoiduksi peltikatteeksi. Vuonna 1996 korjattiin talon savupiippu. Talossa on sähkö, mutta ei muita mukavuuksia. Varat korjauksiin on saatu keräyksillä, ja työt on tehty talkoilla.

Talon käyttö
------------

Alkuaankin talon rajoittui pääasiassa kesäkäyttöön. Käyttökertoja oli 3–4 vuodessa. Ulkopuolisena käyttäjänä oli muun muassa koulu, joka sittemmin lakkautettiin. Tiloja vuokrataan edelleen.

Lähteet
-------

1. ↑  Yrityshaku *kauppalehti.fi*. Viitattu 15.10.2022.
2. 1 2  *Lapin työväentalot. Peruskartoitus 1997*, s. 50. Kansantalojen Lapin Piirijärjestö ry, 1997.
3. ↑  Seurantalo *seurantalot.fi*. Viitattu 15.10.2022.
**Roberto Ferrari** (s. 9. maaliskuuta 1983 Gavardo) on italialainen maantiepyöräilijä, ajajatyypiltään kirimies. Hän aloitti ammattilaisuransa Tenax-joukkueessa 2007, edusti LPR Brakes -tallia 2008–2009, De Rosa - Stac Plastic -joukkuetta 2010, Androni Giocattoli -tallia 2011–2012 sekä vuodesta 2013 Lampre / UAE Team Emirates -tallia uransa loppuun, vuoteen 2019 saakka.

Ferrari voitti Italian ympäriajossa 2012 Montecatini Termeen päättyneen 11. etapin massakirin jälkeen. Saman kilpailun kolmannella etapilla hän oli aiheuttanut joukkokolarin vaihdettuaan ajolinjaansa loppukirin aikana.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Cyclingbase, Cycling Archives, Pro Cycling Stats

2006
Giro del Friuli Venezia Giulia, 2. etapin voitto
Trofeo Città di Brescia Memorial Rino Fiori, voitto
GP Città di Felino, voitto
2008
Tour ivoirien de la Paix, prologin voitto
2009
Marco Pantani Memorial, voitto
2010
GP Lugano, voitto
Giro del Friuli, voitto
Brixia Tour, 5. etapin voitto
2011
Tour de San Luis, 1. ja 3. etapin voitto
Italian ympäriajo, 6. etapilla kolmas
2012
Tour de Taiwan, 5. etapin voitto
Route Adélie, voitto
Flèche d'Emeraude, voitto
Italian ympäriajo, 11. etapin voitto, 18. etapilla kolmas
2014
Italian ympäriajo, pistekilpailussa kolmas
Espanjan ympäriajo, 2. etapilla kolmas
2015
GP Bruno Beghelli, kolmas
2016
GP Lugano, kolmas
2017
Italian ympäriajo, 2. etapilla toinen

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Roberto Ferrari *cyclingbase.com*.  Arkistoitu 6.2.2017. Viitattu 5.2.2017. (englanniksi)
2. 1 2  Roberto Ferrari *cyclingarchives.com*. Viitattu 14.1.2018. (englanniksi)
3. ↑  Ferrari sprints to Giro stage 11 win in Montecatini Terme *cyclingnews.com*.  16.5.2012. Viitattu 17.5.2012. (englanniksi)
4. ↑  Goss wins crash-marred sprint in Horsens *cyclingnews.com*.  7.5.2012. Viitattu 17.5.2012. (englanniksi)
5. ↑  Roberto Ferrari *procyclingstats.com*. Viitattu 22.1.2019. (englanniksi)
**Sulpicia** (31 eaa.– 14 jaa.) oli Augustuksen aikana elänyt roomalainen runoilija. Hänen enonsa oli merkittävä kirjallisuuden mesenaatti Marcus Valerius Messalla Corvinus.

Sulpicia oli itsenäinen ja sivistynyt nainen, joka kuvasi runoissaan avoimesti elämäänsä ja rakkauden tunteitaan. Hänen runonsa ovat mahdollisesti ainoita antiikin ajalta nykypäiviin säilyneitä naisen rakkausrunoja. Tosin häneltäkin on säilynyt vain kuusi runoa, joissa on yhteensä 40 säettä. Niissä kuvataan intohimoista rakkautta Cerinthukseksi kutsuttua miestä kohtaan. Runot ovat säilyneet Tibulluksen Elegisten runojen kolmannessa osassa (Corpus Tibullianum III 13–18). Osa tutkijoista on kyseenalaistanut Sulpician osuuden runojen kirjoittajana, koska ne ovat naisen kirjoittamaksi varsin uskallettuja.

Toisen Sulpicia-nimisen runoilijan tiedetään eläneen keisari Domitianuksen aikana.

Lähteet
-------

1. ↑  Marcus Valerius Messalla Corvinus. Britannica.com.
2. ↑  Vallejo, Irene: *Papyrus : Kirjan katkeamaton tarina*, s. 550–555. Suomentanut Taina Helkamo. Helsinki: Kustantamo S&S, 2021. ISBN 978-951-52-5194-7.
3. ↑  ЭСБЕ/Сульпиция. Encyclopedic Dictionary of Brockhaus and Efron. Ru.wikisource. Viitattu 30.6.2023.(venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Sulpician runoja. The Latin Library.
* Tibullus Book III. The Latin Library.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
	+ 2
* ISNI
* VIAF
	+ 2
	+ 3
	+ 4
	+ 5
	+ 6
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Kreikka
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Precision Time Protocol** (PTP) on protokolla kellonajan synkronoimiseen lähiverkossa. PTP on IEEE:n standardi **IEEE-1588**. PTP kykenee synkronoimaan kellot parempaan kuin 100 nanosekunnin tarkkuuteen verkossa, joka on nimenomaan suunniteltu sitä varten.

Standardi IEEE 1588-2002 on julkaistu vuonna 2002. PTP pääsee parempaan tarkkuuteen kuin NTP, joka on suunniteltu toimimaan suuremmissa verkoissa kuten Internetissä. PTP:n kohteisiin kuuluvat hajautetut mittaus- ja ohjausjärjestelmät, jotka ovat suhteellisen paikallisia, joka on tyypillistä teollisuusautomaatiossa ja testaus- ja mittausympäristöissä.
PTP:tä voidaan käyttää lähiverkoissa, jotka tukevat multicast-viestintää (mukaanlukien Ethernet).
PTP:llä synkronointi tapahtuu *pääkellon* ja *asiakaskellon* välisellä pakettiliikenteellä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Precision Time Protocol (PTP/IEEE-1588) (PDF) *endruntechnologies.com*. Viitattu 8.10.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  John Eidson: IEEE-1588 Standard for a Precision Clock Synchronization Protocol for Networked Measurement and Control Systems (PDF) *nist.gov*.  10.10.2005. Viitattu 8.10.2022. (englanniksi)
3. ↑  Precision Time Protocol *juniper.net*.  16.9.2022. Viitattu 8.10.2022. (englanniksi)
**Preben Elkjær Larsen** (s. 11. syyskuuta 1957 Kööpenhamina) on entinen tanskalainen jalkapalloilija. Hän on yksi Tanskan jalkapallon suurista pelaajista.

Ura
---

Elkjær ura alkoi tanskalaisessa Vanløse IF:ssä vuonna 1976. Ura alkoi nousujohteisena ja 19-vuotias Elkjær pääsi tekemään ensiesiintymisensä maajoukkueessa Suomea vastaan Helsingissä. Preben teki Tanskan molemmat maalit Tanskan voittaessa 2–1. Vuonna 1977 Preben siirtyi saksalaiseen FC Kölniin, jossa hän pelasi kaksi vuotta voittaen Bundesliigan kerran ja Saksan cupin kahdesti. Vuonna 1978 Elkjær siirtyi belgialaiseen KSC Lokereniin, jossa viihtyi vuodet 1978–1984. Pelattuaan vuosia Belgiassa hän siirtyi italialaiseen Hellas Veronaan. Italiassa Elkjær pelasi vuodet 1984–1988 tehden tasaisesti maaleja. Vuonna 1985 hän auttoi joukkuettaan voittamaan scudetton eli Serie A:n mestaruuden. Vuonna 1988 Elkjær siirtyi Veljeen, jossa päätti uransa vuonna 1990.

Maajoukkueura
-------------

Elkjær jatkoi pelaamista maajoukkueessa aina vuoteen 1988. Hän esiintyi maajoukkueessa 69 kertaa tehden 38 maalia. Hän pelasi kolmesti arvokisoissa. Jalkapallon MM-kisoissa vuonna 1986 ja jalkapallon EM-kisoissa vuosina 1984 ja 1988.

Peliuran jälkeen
----------------

Pelaajauransa jälkeen Elkjær toimi lyhyen aikaa tanskalaisseura Silkeborgin päävalmentajana. Valmennuspestinsä jälkeen hän toimi jonkin aikaa tanskalaisen tv-kanava *TVS*:n palveluksessa, mutta kanava lopetti toimintansa vain vuoden jälkeen. Sittemmin hän on toiminut Tanskan TV3+ -kanavan Mestarien liiga -lähetysten kommentaattorina yhdessä Brian Laudrupin ja Peter Schmeichelin kanssa.

Meriitit
--------

* Saksan cup (2): 1977, 1978
* Saksan mestaruus: 1978
* Italian mestaruus: 1985

* Tanskan vuoden pelaaja: 1984
* EM-puolivälierät: 1984

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Morten Olsen** | **Tanskan vuoden paras pelaaja**1984 | Seuraaja:**Michael Laudrup** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Frank Petersen** | **Silkeborg IF:n päävalmentaja**1995–1996 | Seuraaja:**Sepp Piontek** |

Lähteet
-------

* Goal-lehti

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Preben Elkjær Larsen**.
**Nordic Trophy** oli vuosina 2006–2009 pelattu epävirallinen Suomen ja Ruotsin seurajoukkueiden mestaruusturnaus jääkiekossa.

Vuonna 2006 kaikki 8 joukkuetta (4 Suomesta ja 4 Ruotsista) pelasivat yksinkertaisen runkosarjan, jonka kaksi parasta pelasivat finaalin runkosarjan voittajan kotikentällä. Vuodeksi 2007 järjestelmä kuitenkin muuttui siten, että pelataan muitakin sijoitusotteluita kuin finaali ja nämä ottelut pelattiin Helsingin jäähallissa. Runkosarjan kaksi parasta pääsivät finaaliin ja neljä huonointa pelaavat pääsystä sijoitusotteluissa, joissa ratkottiin sijat 5-6 ja 7-8. Vuonna 2007 pelattiin myös pronssiottelu. Vuonna 2006 turnauksen voitti Färjestads BK, joka voitti finaalissa Oulun Kärpät 5-1. Mestari sai myös 60 000 euron rahallisen palkinnon. Kolmanneksi selviytyi runkosarjan sijoituksen perusteella Djurgårdens IF. Turnauksen muista suomalaisjoukkueista TPS oli viides, Tappara kuudes ja HIFK kahdeksas. Vuonna 2007 turnauksen voitti Kärpät, joka kukisti finaalissa Frölunda HC:n lukemin 5-2. Finaalin kaikkien maalien tekijä oli suomalainen pelaaja. Muista suomalaisjoukkueista Tappara oli neljäs, TPS viides ja HIFK jäi toista kertaa peräkkäin turnauksen viimeiseksi. Vuonna 2007 turnaus järjestettiin ensimmäistä kertaa myös junioreille. Kaudella 2008 mukaan tuli yksi joukkue lisää sekä Ruotsista, että Suomesta. Nämä joukkueet olivat HV71 Jönköpingistä ja Helsingin Jokerit. Vuonna 2008 turnauksen ratkaisuottelut pelattiin Linköpingissä. Vuonna 2009 ruotsalaiset ja suomalaiset seurat ratkaisevat mestarit keskenään.

Nordic Trophy laajeni European Trophyksi, jota pelattiin vuosina 2010–2013.

Mestarit
--------

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **Vuosi** | **Mestari** | **Finalisti** | **Tulos** | **Kolmas** |
| 2006 | Ruotsi Färjestads BK | Suomi Kärpät | 5-1 | Ruotsi Djurgårdens IF |
| 2007 | Suomi Kärpät | Ruotsi Frölunda HC | 5-2 | Ruotsi Färjestads BK |
| 2008 | Ruotsi Linköpings HC | Ruotsi Frölunda HC | 5-4 ja. | Suomi HIFK |
| 2009 | Ruotsi Djurgårdens IFSuomi Tappara | Ruotsi Linköpings HCSuomi HIFK | 4-12-0 | Ruotsi HV71Suomi Lukko |

Katso myös
----------

* Pohjola Cup
**Helsinki–Tallinna Race** on Suomen suurin avomeripurjehduskilpailu, joka purjehditaan vuosittain elokuun puolivälissä Helsingistä Tallinnaan. Kilpailu purjehditaan yöpurjehduksena, joten kilpailijoilta vaaditaan taitoja erityisesti pimeässä ja usein kevyessä tuulessa purjehtimisesta. Veneet jaetaan nykyisin 10 eri luokkaan: Business LYS, LYS 1, 2, 3 ja 4-6 sekä Arvio LYS, ORC Club 1, 2 ja 3, IRC. Lisäksi on laskettu yksityyppiveneille omat tulokset LYS-luokkien sisällä.

Historiaa
---------

Koivusaaren Pursiseura järjesti Helsinki–Tallinna Racen ensimmäisen kerran vuonna 1993.

Nykyisyys
---------

Kilpailuun osallistuu vuosittain lähes 200 venettä ja n. tuhat purjehtijaa useista eri maista. Vuonna 2007 matkaan lähti ennätykselliset 198 venettä. Kilpailun tuotosta suuri osa on jo vuodesta 1996 lahjoitettu Tallinnan lastensairaalalle.

Reitti
------

Lähtölinja sijaitsee Helsingin edustalla ja maali Piritan edustalla. Rata on pääpiirteissään seuraava: Helsingin kasuuni jätetään oikealle ja Tallinnan matala vasemmalle. Matkan pituus on n. 42 mpk ja ORC Club- ja IRC-luokissa n. 47 mpk.

### Reittiennätykset

**2 h 44 min** kilpailun yhteydessä järjestäjien kellottama aika Formula-28 katamaraanille, 
kipparina J-P Kiiski miehistö Chrisse Björkbom, Ville Väresmaa ja Kim Öhman.

Yksirunkoisten ennätys on 100-jalkaisen SuperMaxin SWE 11000 CapGeminin hallussa: **4 h 6 min 30 s**. Kipparina oli Bertil Södergren.

Aiheesta muualla
----------------

* Helsinki–Tallinna Race, kilpailun järjestäjän sivusto.
Manitoba Hydron vesivoimalaitos Pine Falssissa
**Pine Falls** on kylä Manitoban provinssissa Kanadassa Winnipegjärven itäpuolella Winnipegjoen varrella. Kylässä sijaitsee Pine Fallsin voimalaitos, joka on viimeinen Winnipegjoen voimalaitoksista ennen Winnipegjärveä. Kylä sijaitsee 13 kilometrin päässä Winnipegjärven itärannalta ja noin 115 kilometrin päässä Winnipegistä. Kylään johtaa vain tavaraliikenteessä käytettävä rautatie Winnipegistä, jolla liikennettä hoitaa Central Manitoba Railway.

Voimalaitos
-----------

Pine Fallsin voimalaitospadon rakentaminen aloitettiin 1949 ja saatiin päätökseen 1952. Voimalaitoksen ja patoaltaan kustannukset olivat 23,5 miljoonaa Kanadan dollaria. Voimalaitoksen teho on 88 megawattia ja keskimääräinen sähköntuotanto noin 620 miljoonaa kilowattituntia. Voimalaitoksen putouskorkeus on 11,3 metriä. Patoaltaan pinta-ala on yhdeksän neliökilometriä. Manitoba Hydron omistama voimalaitos tuottaa sähköä kylässä sijaitsevalle Manitoba Paper Companyn paperitehtaalle.

Lähteet
-------

1. ↑  Pine Falls Generating Station Manitoba Hydro. Viitattu 20.4.2008. (englanniksi)
**Innova Länsi-Suomen aikuiskoulutuskeskus** oli Rauman ja Laitilan alueella toimiva aikuiskoulutuskeskus. Se yhdistyi vuoden 2010 alussa Porin ja Rauman ammattiopistojen sekä Porin aikuiskoulutuskeskuksen kanssa Länsirannikon Koulutus Oy:ksi.

Historia
--------

Rauma-Repolan konepajakoulu perustettiin vuonna 1956 ja muuttui vuonna 1974 Rauma-Repola Oy:n ammattikouluksi. Koulutus siirtyi myöhemmin telakan organisaatioon ja muutti nimensä vuonna 1984 teollisuusoppilaitokseksi. Viimeisin fuusio ennen Innovaa tapahtui vuonna 1992, jolloin koulun nimeksi tuli Finnyards Oy koulutuskeskus. Sen omistajiin lukeutuivat Rauma Oy, Hollming Oy sekä Suomen valtio.*lähde?*

Laitilan Ammattikurssikeskuksen toiminta alkoi Laitilassa vuonna 1959 ja oli ensin liitettynä Vakka-Suomen ammattikouluun. Syyskuussa 1970 keskuksen henkilökunta kaksinkertaistui ja sen tilalle perustettiin Ammattikasvatushallituksen päätöksellä Laitilan Ammatillinen Kurssikeskus. Vuonna 1991 kurssikeskus muuttui aikuiskoulutuskeskukseksi ja muutti nimensä Laitilan Ammatilliseksi Aikuiskoulutuskeskukseksi.*lähde?*

Finnyards Oy koulutuskeskus ja Laitilan Ammatillinen Aikuiskoulutuskeskus yhdistyivät vuonna 1998 Innova Länsi-Suomen aikuiskoulutuskeskukseksi tehden uudesta aikuiskoulutuskeskuksesta alueen suurimman. Innovan omistajana oli Laitilan ja Rauman muodostama kuntayhtymä.*lähde?*

Työelämäpalvelut ja tuotekehitys
--------------------------------

Innova tarjosi työlämäpalveluita ja tuotekehitystä kolmen erikoisosaston voimin. Innova Elepro perustettiin vuonna 2000 ja se erikoistui sähkö- ja elektroniikkateollisuuden henkilöstön käytännönläheiseen koulutukseen. Innova Elepro toimii Rauman Kaivopuiston Teknologiakylässä.

Innova Lasepro perustettiin vuonna 2006 ja se tarjosi teollisuusyritysten käyttöön modernia laserhitsausteknologiaa ja siihen liittyvää osaamista. Innova Lasepro toimi Laitilassa. Kauppa- ja teollisuusministeriö tunnusti Pätevöintilaitoksen vuonna 2004. Pätevöintilaitos tarjoaa yrityksille ja niiden työntekijöille hitsaukseen ja painelaitteisiin liittyviä pätevöintikokeita. Pätevöintilaitos toimi Raumalla.

Lähteet
-------

1. ↑  Winnonan esittely (pdf) *pori.fi*.  11.10.2010.  Arkistoitu 12.3.2016. Viitattu 11.3.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* WinNovan verkkosivut
Länsi-Uuden-Guinean sijainti kartalla.
**Länsi-Uusi-Guinea** (indonesiaksi *Irian Barat*) on Indonesiaan kuuluva alue, joka muodostuu Uuden-Guinean saaren läntisestä puoliskosta ja muutamista pienemmistä lähisaarista. Uuden-Guinean saaren itäpuoliskolla on Papua-Uuden-Guinean valtio. Hallinnollisesti Länsi-Uusi-Guinea jakautuu nykyään Papuan ja Länsi-Papuan provinsseihin. Alueella on itsenäistymistä ajavia ryhmiä.

Länsi-Uuden-Guinean pinta-ala on 420 540 neliökilometriä.

Väestö
------

  Papuan provinssi
  Länsi-Papuan provinssi
Länsi-Uuden-Guinean alkuperäisväestö on pääosin melanesialaista ja jakautunut satoihin eri kieliä puhuviin heimoihin. Indonesian hallituksen siirtolaisuusohjelma on kuitenkin viimeisen 30 vuoden aikana*milloin?* tuonut Länsi-Uuteen-Guineaan satojatuhansia uudisasukkaita Indonesian muista osista. 

Vuonna 2005 Länsi-Uuden-Guinean asukasluku oli 2 647 000. Kuten joissakin muissakin Indonesian itäisissä osissa ja Papua-Uudessa-Guineassa, väestön valtauskonto on kristinusko. Vuonna 2000 54 prosenttia länsipapualaisista piti itseään protestantteina ja 24 prosenttia katolilaisina. Muslimeja oli 21 prosenttia ja alle yksi prosentti ilmoitti olevansa buddhalaisia tai hinduja. Suurten maailmanuskontojen rinnalla harjoitetaan kuitenkin yleisesti myös animismia.

Historia
--------

Länsi-Uuden-Guinean kirjoitettu historia alkaa pääosin eurooppalaisten tulosta, joskin jo vanhoista indonesialaisista lähteistä löytyy mainintoja yhteyksistä alueelle. Espanjalaiset, portugalilaiset ja alankomaiset vierailivat Länsi-Uuden-Guinean rannikolla 1500-luvulta lähtien. Alankomaat perusti alueelle ensimmäisen pysyvän tukikohdan vuonna 1828 ja julisti alueen siirtomaakseen.

1930-luvulla syntyivät ensimmäiset papualaiset kansallistunteen ilmaukset. Toisen maailmansodan yhteydessä Japani miehitti vuonna 1942 Länsi-Uuden-Guinean pohjoisrannikon (ks. Uuden-Guinean sotaretki). Alue säilyi sodan jälkeen Alankomaiden hallinnassa, kunnes sen hallinto elokuussa vuonna 1962 siirrettiin Indonesian ja Alankomaiden välisellä sopimuksella väliaikaisesti 12 kuukaudeksi YK:lle. Marraskuussa 1962 Länsi-Irianin nimellä tunnetulle alueelle lähetettiin YK:n rauhanturvajoukko (UNSF). Vuonna 1963 alue liitettiin Indonesiaan.

Alueella toimi myös itsenäisyysliike, joka julisti alueen itsenäiseksi Länsi-Papuan tasavallaksi, mutta se kukistettiin.

Lähteet
-------

1. ↑  New Guinea *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 22.7.2018. (englanniksi)
2. ↑  Käki, Matti & Kojo, Pauli & Räty, Ritva: *Mitä Missä Milloin 1967. Kansalaisen vuosikirja*, s. 108. Otava, 1966.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Länsi-Uusi-Guinea** Wikimedia Commonsissa

* Free West Papuan sivut
* PapuaWeb (Arkistoitu – Internet Archive)
HSC Baltic Jet lähdössä Helsingistä Tallinnaan kesällä 2005
**Nordic Jet Line** oli Tallinnassa kotipaikkaansa pitäneen norjalaisvarustamon AS Nordic Jetlinen kauppanimi. Suomessa toiminnasta vastasi Nordic Jetline Finland Oy, joka oli aloittanut toimintansa vuonna 1997. Varustamo operoi väliä Helsinki–Tallinna kahdella nopealla katamaraanialuksella. 

Nordic Jet Line lopetti liikennöinnin Helsinki–Tallinna-välillä ja siirsi molemmat katamaraaninsa pois Suomenlahdelta vuonna 2008.. Ensin *Nordic Jet* sai nimen *[[HSC Ceuta Jet*  ja lähti sitten kesällä 2008 Suomenlahdelta kohti Espanjan ja Marokon välistä liikennetyösarkaa. Myöhemmin samana syksynä myös toinen katamaraani, *Baltic Jet*, lähetettiin samoille leveyksille uudella nimellään *HSC Algeciras Jet*. 

Alukset menivät Nordic Jet Linen kanssa samaan konserniin kuuluneen FRS Iberian liikenteeseen. Molemmat alukset saivat Kyproksen lipun. 

Nordic Jetlinen omistajana ovat nykyään FRS ja Euro Work. Yritys operoi tällä hetkellä Ålandstrafikenille Ahvenanmaan reittiliikenteessä nimellä Nordic Coast Line. Ahvenanmaan maakunnan hallitus omistaa operoitavat alukset.

Operoitavat linjat ovat:

* Långnäs–Kökar–Galtby
* Hummelvik–Torsholma
* Åva–Vuosnainen

Reitit
------

* Helsinki-Tallinna

### Alukset

* Nordic Jet 1998-2008 (nyk. **Ceuta Jet**
* Baltic Jet 1999-2008 (nyk. **Algeciras Jet**)

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nordic Jet Line**.
* Nordic Jet Line (kotisivu)
* Helsinki - Tallinna laivaliikenne kootusti
* FRS Iberian kotisivut (englanniksi)
**Veikkausvoittovarojen edunvälittäjät** (aiemmin Veikkauksen edunsaajat ja Veikkauksen edunvälittäjät) on rekisteröimätön verkosto, joka vaikuttaa suomalaisen rahapelien yksinoikeusjärjestelmän säilyttämisen ja sen mahdollistaman rahoituksen puolesta. Siihen kuuluu edustajia liikunnan, nuorisotyön, taiteen ja tieteen, sosiaali- ja terveysalan sekä hevosurheilun järjestöistä.

Veikkausvoittovarojen edunvälittäjien verkosto laajeni vuoden 2017 alusta, kun rahapeliyhtiöt yhdistyivät ja uusi Veikkaus aloitti toimintansa. Verkostoon liittyivät tässä vaiheessa entiset RAY:n ja Fintoton edunsaajat. 

Veikkauksen vuosittainen tuotto on merkittävä näille edunsaajajärjestöille ja sitä kautta koko suomalaiselle yhteiskunnalle. 

Verkostoon kuuluvat Suomen Akatemia, Suomen Hippos ry, SOSTE Suomen sosiaali ja terveys ry, Kulttuuri- ja taidealan keskusjärjestö KULTA ry, Tieteellisten seurain valtuuskunta, Suomen Olympiakomitea ry, Suomen Nuorisoyhteistyö – Allianssi ry, .

Verkosto linjaa yhteisiä kannanottoja sekä järjestää yhteisiä vaikuttamisoperaatioita ja tilaisuuksia. *Veikkauksen edunvälittäjillä on myös yhteinen EU-hanke, jolla vaikutetaan Suomen rahapelimonopolin säilyttämisen puolesta Euroopan unionissa.*

Verkoston puheenjohtajana toimii Rosa Meriläinen Kulttuuri- ja taidealan keskusjärjestö KULTAsta ja varapuheenjohtajana Ilmari Nalbantoglu Olympiakomiteasta. EU-hankejohtajana toimii Petri Lahesmaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Veikkauksen edunsaajat - The Beneficiaries of Finnish Lottery  27.2.2013. EU:n avoimuusrekisteri. Viitattu 13.9.2013.
2. 1 2  Tero Hakola: Veikkauksen edunsaajille lobbari, SLU:n ehdokas jäi yllättäen valitsematta.  2.6.2012. Helsingin Sanomat.  Arkistoitu 3.12.2013. Viitattu 13.9.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Opetus- ja kulttuuriministeriön linjaus veikkausvoittovarojen käytöstä (Arkistoitu – Internet Archive)
**Nordisk Film A/S** (aiemmalta nimeltään *Nordisk Films Kompagni af*) on vuonna 1906 Tanskassa perustettu elokuvayhtiö. Nordisk Film on osa Egmont-konsernia, joka on Euroopan johtavia mediayhtiöitä. Egmont on kaupallinen säätiö, jonka voitosta jaetaan vuosittain 13 miljoonaa euroa erityisesti lasten ja nuorten sosiaalisia ja terveydellisiä oloja tukeviin hankkeisiin. Lisäksi tukea suunnataan taiteeseen, kulttuuriin ja tutkimukseen.

Nordisk Film on maailman vanhimpia elokuvayhtiöitä. Yhtiön palveluksessa oli 1 900 ihmistä. Nykyään Nordisk Film on Pohjoismaiden johtavia viihdeyrityksiä, jonka toiminta kattaa elokuvien ja tv-sarjojen kehittelyn, tuotannon ja jakelun, tietokonepelien tuotannon ja jakelun, gift card -liiketoimintaa sekä digitaalista mainontaa. Nordisk Filmillä on Sonyn PlayStationin levitysoikeudet, ja yhtiö omistaa elokuvateattereita Tanskassa, Ruotsissa ja Norjassa.

Logo vuosina 2006–2020.
Suomessa Nordisk Film on suurin kotimaisen elokuvan levittäjä, jonka elokuvalevityksen johtana toimii Katarina Nyman. Yhtiö on osakas Solar Films -elokuvatuotantoyhtiössä. Se myöntää vuosittain tunnustuspalkinnon pohjoismaista elokuvaa edistäneelle elokuvalle tai tekijäryhmälle. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1996.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Company Overview of Nordisk Film A/S (myös muut välilehdet) bloomberg.com. Viitattu 21.2.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  About us Nordisk Film A/S, nordiskfilm.com.  Arkistoitu 10.12.2017. Viitattu 21.2.2018.
3. ↑  The Egmont Foundation *www.egmont.com*. Viitattu 28.1.2022.
4. ↑  About *www.nordiskfilm.com*. Viitattu 28.1.2022.
5. ↑  Nordisk Film -palkinto *Nordisk Film Finland*. Viitattu 9.5.2022. (englanniksi)

Kirjallisuutta
--------------

* Thorsen, Isak: *Nordisk Films Kompagni 1906–1924 : The Rise and Fall of the Polar Bear.* London : John Libbey, 2017. ISBN 9780-86196-731-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Nordisk Filmin suomenkieliset kotisivut
* Nordisk Film Elonetissä
**Kesäkirja** (ruots. *Sommarboken*) on Tove Janssonin kirjoittama romaani. Ruotsinkielinen alkuteos julkaistiin vuonna 1972 ja Kristiina Kivivuoren suomennos seuraavana vuonna. Kirja kertoo Sophia-tytön, isän ja isoäidin kesänvietosta Suomenlahden saarella.

*Kesäkirja* on käännetyimpiä suomalaisia teoksia, sillä se on käännetty jo 26 kielelle. Sen pohjalta on myös luotu teatterinäytelmä Lontoossa vuonna 2014.

Yleisen käsityksen mukaan *Kesäkirjan* Sophia-tyttö perustuu Tove Janssonin veljentyttäreen Sophia Janssoniin ja isoäiti on Tove Janssonin äiti Signe Hammarsten-Jansson ("Ham"). Tove Jansson kirjoitti kirjan hieman äitinsä kuoleman jälkeen. Sophia Janssonin arvion mukaan noin kolmasosa kirjan sisällöstä perustuu häntä itseään koskeviin tositapahtumiin, kolmasosa Toven ja Hamin yhteisiin muistoihin ja loppuosa on puhdasta fiktiota.

Lähteet
-------

1. ↑  HS:n kulttuuritoimitus suosittelee: Kirja-, elokuva- ja menovinkit kylmään kesään *Helsingin Sanomat*.  25.6.2014. Viitattu 30.6.2014.
2. ↑  Juhani Karila: Suomi panostaa kirjavientiin *Helsingin Sanomat*.  29.4.2013.  "Käännetyin kotimainen teos on Kalevala yli 60 käännöksellä, kertoo FILI. Sen jälkeen tulevat Oksasen Puhdistus (41 maahan), Mika Waltarin Sinuhe, egyptiläinen (36), Arto Paasilinnan Jäniksen vuosi (28) ja Tove Janssonin Sommarboken (Kesäkirja) (26)." Viitattu 30.6.2014.
3. ↑  Tove Janssonin rakastettu Kesäkirja esitetään näytelmänä Lontoossa  4.6.2014. Suomen suurlähetystö, Lontoo. Viitattu 30.6.2014.
4. ↑  Anna Dunér: Trygghet och katastrof – Tove Jansson 100 år (ruotsiksi) Signum 2014. Viitattu 9.11.2014.
**Muchingan maakunta** (Muchinga Province) on yksi Sambian maakunnista. Maakunta sijaitsee Sambian koillisosissa ja sen itäpuolella on Itäinen maakunta, lounaispuolella Keskinen maakunta, länsipuolella Luapulan maakunta ja luoteispuolella Pohjoinen maakunta. Pohjoisessa Muchingan maakunta rajautuu myös Tansanian rajaan ja idässä Malawin rajaan. Muchingan maakunta on lounaasta koilliseen hieman pitkulainen ja sijaitsee Muchingavuorten alueella niiden molemmin puolin. Maakunta on myös nimetty Muchingavuorten mukaan.

Muchingan maakunta perustettiin marraskuussa 2011 ja sen hallinnollinen keskus on Chinsali. Maakunta jakautuu kahdeksaan piiriin, joita ovat Chinsali, Isoka, Kanchibiya, Lavushimanda, Mafinga, Mpika, Nakonde ja Shiwang’andu.

Lähteet
-------

1. 1 2  Districts *Muchinga Province Provincial Administration*. Viitattu 3.3.2022. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Muchingan maakunta**.
Sambian maakunnat

* Copperbelt
* Eteläinen
* Itäinen
* Keskinen
* Luapula
* Luoteinen
* Lusaka
* Läntinen
* Muchinga
* Pohjoinen
Sovintovaara**Sovintovaara** on noin 320 m korkea vaara Inarin kunnan Koppelon kylässä Ukonjärven etelärannalla noin 10 km Ivalosta pohjoiseen.

Vaaran laella sijaitsee vuonna 1985 rakennettu, vuoteen 2016 asti kesäisin auki ollut näköalakahvila sekä Inarijärven elämästä kertonut ulko- ja sisänäyttely. Kahvion terassilta avautui upeat näkymät Inarijärvelle sekä Suomen että Venäjän tuntureille. Kahvila ja näyttely suljettiin 15.7.2016 vähäisen kävijämäärän vuoksi. Alue on siirtynyt yksityiskäyttöön.

Lisäksi alueen parkkipaikalla on nähtävänä vanha rynnäkkötykki Ps. 531-25 "Kyllikki", ilmatorjuntatykki 8,8 cm Flak 18 sekä Muddusjärvestä nostettu Junkers Ju 52 pyrstö, jotka kuuluvat Lapin Sotahistorialliselle Seuralle. 

Paikalle on kilometrin mittainen alppimainen tie, joka on suljettu puomilla.

Näkymä kahvion terassilta Inarijärvelle
Sovintovaara on vanha käräjäpäikka ja siitä juontuu vaaran nimi. Täyssinän rauhan (1595) raja on kulkenut Sovintovaaran kautta. Vaaran laella sijaitsee myös useamman operaattorin gsm-tukiasema.

Lähteet
-------

1. ↑  Sovintovaara, Paikkatietoikkunan korkeuskäyrät
2. ↑  Sovintovaaran Huippu *www.facebook.com*. Viitattu 30.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Sovintovaaran Huippu (Arkistoitu – Internet Archive)
**Mu isamaa on minu arm** (suom. *Isänmaani on rakkauteni*) on virolaisen Lydia Koidulan runo, joka ilmestyi vuonna 1866 julkaistussa runokokoelmassa *Emmajöe Öpik* (suom. *Emajoen satakieli*). Hilkka Norkamo on kääntänyt runon suomeksi nimellä *Oi sinä armas isänmaa*. Aleksander Kunileid sävelsi runon lauluksi, joka esitettiin ensimmäisen kerran Viron laulujuhlien perinteen aloittaneilla Tarton laulujuhilla vuonna 1869.

Laulujuhlien olennaiseksi osaksi on noussut runon myöhempi laulusovitus, jonka sävelsi Gustav Ernesaks vuonna 1944. Sävelmä esitettiin laulujuhlilla ensimmäisen kerran vuonna 1947, ja myöhemmin se on usein laulettu juhlien viimeisenä kappaleena. Sävelmästä kasvoi Viron epävirallinen kansallislaulu neuvostomiehityksen aikana, kun miehittäjät kielsivät Viron varsinaisen kansallislaulun *Mu isamaa, mu õnn ja rõõm* (suom. *Isänmaani, onneni ja riemuni*) esittämisen. Ernesaksin sävelmää on esitetty myös viralliseksi Viron kansallislauluksi, vaikka säveltäjä itse tiettävästi vastusti ehdotusta.

Katso myös
----------

* Laulava vallankumous

Lähteet
-------

1. ↑  Laitinen, Kai: "Kirjallisuus vuoteen 1940", *Viro. Historia, kansa, kulttuuri*, s. 226–237. Zetterberg, Seppo (toim.). Jyväskylä: Gummerus, 1995. ISBN 951-717-806-9.
2. ↑  Oi sinä armas isänmaa *Finna*. Kansalliskirjasto. Viitattu 27.12.2022.
3. ↑  Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen *Estofilia*. Suomen suurlähetystö Tallinnassa. Viitattu 20.9.2019.
4. ↑  Kaus, Jan: *Virolaisen kirjallisuuden maailma*, s. 58. Suomentanut Vanhanen, Jouko. Tallinna: Viron Instituutti, 2011. ISBN 978-9949-9160-3-0. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 20.9.2019).
5. ↑  Sarasmo, Antti: Laulussa on voimaa! – Tänään alkavat laulu- ja tanssijuhlat ovat virolaisen kulttuurin ytimessä *The Baltic Guide*.  4.7.2019. Guide Marketing. Viitattu 20.9.2019.
6. ↑  Sulbi, Raul: Koorijuht: Ernesaks ei tahtnud Mu isamaad hümniks.  *Postimees*, 6.3.2009. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 20.9.2019.  (viroksi)
Inuksuk Grönlannissa.
Inuksuk Nunavutin lipussa.
**Inuksuk** (inuitiksi monikossa **inuksuit**) tarkoittaa Pohjois-Amerikan pohjoisosien ja Grönlannin kansojen rakentamia kiviröykkiöitä. Inuksukeilla oli alun perin useita tarkoituksia. Sittemmin niistä on tullut myös yksi pohjoisten kansojen symboleista.

Pohjois-Amerikan pohjoisosien kansat ovat rakentaneet inuksukeja jo esihistorialliselta ajalta lähtien. Esimerkiksi Baffininsaarella joitakin inuksukeja on rakennettu 2 400- tai 1 800-luvuille ennen ajanlaskun alkua ajoitettujen arkeologisten paikkojen yhteyteen. Niitä rakennuttivat inuitit, inupiatit, kalaalliitit ja yupikit.

Inuksukeja rakennettiin esimerkiksi osoittamaan metsästys- ja kalastusalueita, karibulaumojen sijaintia tai leiripaikkoja. Inuksukin yhteyteen saatettiin tehdä myös esimerkiksi ruoka- tai esinekätkö. Joihinkin inuksukeihin on tulkittu liittyvän myös uskonnollisia piirteitä ja palvontaa. Muodoltaan ne ovat yksinkertaisimmillaan vain kivikasoja, samaan tapaan kuin Suomessa merenkulkijoille rakennetut kummelit. Inusukien muoto riippuu huomattavasti lähialueella saatavilla olevista kivistä.

Inuksukin erityistyyliksi erotetaan kuitenkin niin sanottu ihmisten muotoinen inuksuk, *inunnguaq*, vaikkakin jo sana inuksuk tarkoittaa suomeksi ihmisen näköistä.

Inuksukista on tullut nykyisin Amerikan pohjoisten alueiden kansojen symboli. Inuksuk esiintyy esimerkiksi Nunavutin ja Nunatsiavutin lipuissa. Vancouverin talviolympialaisten tunnus 2010 oli *inunnguaq*. Monet inuitit yhdistävät kivikasat esi-isiinsä, ja niitä mainitaan esimerkiksi matkalauluissa (*aya-yait*).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Norman Hallendy: Inuksuk (Inukshuk) *The Canadian Encyclopedia*. Viitattu 8.10.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Rani-Henrik Andersson, Riku Hämäläinen ja Saara Kekki: *Intiaanikulttuurien käsikirja: Kulttuurin, historian ja politiikan sanastoa*, s. 54. Gaudeamus Helsinki University Press, 2013. ISBN 978-952-495-284-2.
**Emina Jahović** (kyr. serb. Емина Јаховић; avionimi **Emina Sandal**, tunnettu Turkissa nimellä **Emina Türkcan**; 15. tammikuuta 1982 Novi Pazar, Serbian sosialistinen tasavalta) on serbialais-turkkilainen muusikko, näyttelijä ja malli. Jahović on yksi Balkanin alueen suosituimmista pop-laulajista, joka nousi kuuluisuuteen esiinnyttyään menestyksekkäästi useilla musiikkifestivaaleilla.

Jahović julkaisi esikoisalbuminsa *Osmi Dan* vuonna 2001. Vuonna 2008 hän julkaisi englanninkielisen kappaleen *Exhale*, joka nousi suosituksi Balkanin lisäksi muualla Euroopassa ja Amerikassa. Jahovićin suosio kasvoi entisestään vuonna 2009 julkaistun kolmannen albumin *Vilan* myötä. Levyn singlejulkaisu *Med* valittiin tuolloin Balkanin populaarimusiikin palkintogaalassa vuoden kappaleeksi. Vuosina 2010–2011 Jahović näytteli suositussa turkkilaisessa saippuasarjassa *Lale Devri*, jota on esitetty yli 30 maassa.

Jahovićilla on Serbian ja Turkin kaksoiskansalaisuus. Hän oli kymmenen vuotta naimisissa turkkilaisen laulajan Mustafa Sandalin kanssa ja sai tämän kanssa kaksi kaksi lasta. Avioliitto päättyi eroon 2018.

Jahovićin veli Mirsad Türkcan on ensimmäinen NBA:ssa pelannut turkkilainen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Turkish singer signs hefty divorce settlement with Serbian ex-wife  7.6.2018. Hurriyet Daily News. Viitattu 29.4.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  Emina Jahović biography *Famous Peoples*. Viitattu 20.4.2019. (englanniksi)
3. ↑  Emina Jahović *Discogs*. Viitattu 20.4.2019. (englanniksi)
4. ↑  Stankovic, Vladimir: Mirsad Turkcan, the King of rebounds *Euroleague.net*.  3.3.2014. EuroLeague. Viitattu 20.4.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Emina Jahović** Wikimedia Commonsissa

* Virallinen kotisivu

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Raatihuoneentori
Raatihuoneentori
**Raatihuoneentori** (vir. *Raekoja plats*) on tori Tallinnan vanhassakaupungissa. Kesäisin alueella pidetään ulkoilmakonsertteja, markkinoita ja juhlitaan vanhan kaupungin päivää sekä keskiajan päivää. Talvella alueella pidetään joulumarkkinat. Kuuluisimmat rakennukset torin laidalla ovat Raatihuone ja Raadinapteekki.

Historiaa
---------

Ensimmäinen maininta Raatihuoneentorista on vuodelta 1313, jolloin paikkaa kutsuttiin nimellä Forum. Vuonna 1371 se tunnettiin nimellä Market ja 1442 nimellä Vana Turg. Nykyisen nimensä se sai vuonna 1923. Legendan mukaan Raatihuoneentorilla sijaitsi maailman ensimmäinen joulukuusi vuonna 1441. Torilla on suoritettu myös ainakin yksi mestaus.

Lähteet
-------

1. ↑  Tallinnan Raatihuoneentori *Visitestonia*. Viitattu 7.12.2016.
2. 1 2  Raatihuoneentori *visittallinn*. Viitattu 7.12.2016.
3. ↑  Vanhankaupungin Raatihuoneentori *tallinnaa.com*.  27.7.2016. Viitattu 7.12.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Raatihuoneentori (Tallinna)** Wikimedia Commonsissa
Japanin Itsepuolustusvoimien Type 87 -ilmatorjuntapanssarivaunu näyttelyssä.
**Type 87 AWSP** (*Automatic Western Self-Propelled*) on japanilainen ilmatorjuntapanssarivaunu. Se esiteltiin ensimmäisen kerran vuonna 1987, josta vaunun nimikin juontuu. Se kehitettiin paikallisiin tarpeisiin korvaamaan amerikkalaisvalmisteinen M42 Duster. Vaunun pääaseet ovat kaksi 35 mm Oerlikon KDA -ilmatorjuntakanuunaa. Asejärjestelmän maalinosoitus toimii tutkaohjatusti. Tämän miehistöltään kolmijäsenisen ja 36 000 kg:n painoisen vaunutyypin valmistaja on Mitsubishi Heavy Industries.

Tämän ilmatorjuntapanssarivaunutyypin alustana toimii Type 74. Type 87 -vaunun esikuvana on ollut saksalainen Flakpanzer Gepard.

Lähteet
-------

* McNab, Chris: *Military Vehicles - 300 of the world's most effective military vehicles*, 2003, Lewis International Inc. & Amber Books Ltd. (englanniksi) ISBN 1-930983-20-4 (s. 235)
* Trewhitt, Philip: *Panssarivaunut ja panssaroidut ajoneuvot*, Karisto Oy, Hämeenlinna, 2009, suom. Petri Kortesuo ISBN 978-951-23-5145-9 (s. 92)

### Viitteet

1. ↑  McNab: s. 235
2. ↑  Trewhitt: s. 92

Aiheesta muualla
----------------

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Type 87 (panssarivaunu)**.
* (Luettu 4.10.2013)
* (Luettu 5.10.2013)
**Artemiin temppeli** eli **Artemision** (m.kreik. Ἀρτεμίσιον) (usein "Joonialainen temppeli") oli antiikin aikainen Artemis-jumalattarelle omistettu kreikkalainen temppeli Syrakusassa Sisiliassa nykyisessä Italiassa. Se sijaitsi Ortygian eteläosissa saaren korkeimmalla kohdalla. Temppelin rauniot sijaitsevat lähellä nykyistä Piazza del Duomo -aukiota eli Katedraalin aukiota ja Syrakusan katedraalia.

Ennallistusmalli temppelistä.
Temppelin rakentaminen aloitettiin arkaaisella kaudella 500-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla, mutta se vaikuttaa jääneen keskeneräiseksi sen jälkeen, kun valta kaupungissa vaihtui. Temppeli edusti joonialaista tyyliä, ja oli koko Sisilian ainoa tunnettu tämän tyylisuunnan temppeli. Se oli rakennettu heti Athenen temppelin pohjoispuolelle samaan linjaan sen kanssa.

Temppelin pituus oli noin 59 metriä ja leveys noin 25 metriä. Siinä oli lyhyillä sivuilla kuusi ja pitkillä sivuilla 14 tai 16 pylvästä. Temppelin itäpäässä oli pronaos ja länsipäässä opisthodomos. Rakennus sai arkkitehtuuriinsa selvästi vaikutteita Efesoksen Artemiin temppelistä ja ilmeisesti myös Samoksen Heraionista.

Myöhemmin temppelin paikalla sijaitsi Madonna della Misericordian kirkko, myöhemmältä nimeltään San Sebastianellon kirkko. Alueen arkeologisia tutkimuksia on suoritettu ennen kaikkea kirkon purkamisen jälkeen. Temppelistä itsestään on säilynyt vain sen perustukset. Jäänteet löysi Paolo Orsi vuonna 1910. Vuoden 2005 jälkeen paikalle rakennettiin arkkitehti Vincenzo Latinan suunnittelema paviljonkitila, jonka sisällä temppelin rauniot ovat.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "SYRACUSE (Siracusa) Sicily", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3 4  Artemision *Secret Siracusa*. Viitattu 22.10.2018.
3. ↑  The Artemision of Syracuse *Algila*. Viitattu 22.10.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Artemiin temppeli** Wikimedia Commonsissa
Pénna  
Πέννα

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
40°18′42″N, 23°57′50″E, AristotélisChalkidikí, Keski-MakedoniaKreikka |
| Saariryhmä | 
Drénian saaret |
| Vesialue | 
Singitikóslahti |
| Merialue | 
Egeanmeri, Välimeri |
| Pinta-ala | 
0,098 km² |

Väestö| Asukasluku | 
0 |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Pénna** (kreik. Πέννα) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Áthoksen niemimaan länsirannikolla sen ja Sithonían niemimaan välisessä Singitikóslahdessa. Saaren pinta-ala on noin 0,098 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Pénna kuuluu Aristotéliin kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen.

Pénna sijaitsee Drénian ja Ammoulianín saarten itäpuolella ja luetaan kuuluvaksi Drénian saariin (myös Gaïdouronísia) muutamien ympärillä olevien pienempien kalliosaarten ohella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Δρένια *Δήμος Αριστοτέλη*. Viitattu 9.9.2019.
**Ptolemaios Aloroslainen** (m.kreik. Πτολεμαίος ὁ Ἀλωρίτης, *Ptolemaios ho Alōritēs*; kuoli 365 eaa.) oli makedonialainen ylimys, joka oli kotoisin Aloroksesta. Hän oli Makedonian hallitsija ja ehkä kuningas vuosina 367–365 eaa. 

Ptolemaios oli ehkä aikaisemman kuninkaan Amyntas II:n poika, mutta tämä on epävarmaa. Ptolemaios oli naimisissa Amyntas III:n ja tämän vaimon Eurydiken tyttären kanssa. Amyntaan kuoleman jälkeen tämän poika Aleksanteri II nousi valtaistuimelle. Aleksanteri joutui salamurhan uhriksi noin vuonna 367 eaa. Ptolemaiosta pidettiin syyllisenä tähän murhaan. Aleksanterin veli Perdikkas II oli alaikäinen ja Ptolemaioksesta tuli nuoren kuninkaan holhooja tai hallitsija. Ptolemaios saattoi myös julistaa itsensä kuninkaaksi, mutta tästä ei ole varmuutta. Vuonna 365 eaa. Ptolemaios joutui itse salamurhan uhriksi. Tällä kertaa murhan takana oli Perdikkas II. Jos Ptolemaios oli toiminut hallitsijana Perdikkaan ollessa alaikäinen niin on mahdollista että Perdikkaasta oli vuonna 365 eaa. tullut täysi-ikäinen. Saatuaan vallan käsiinsä Perdikkas olisi antanut murhata Ptolemaioksen.

Lähteet
-------

1. ↑  Borza, Eugene N.: *In the shadow of Olympus: the emergence of Macedon*, s. 190–195. Princeton University Press, 1992. ISBN 9780691008806.
**Type 97 Chi-Ha** oli Keisarillisen Japanin armeijan panssarivaunu, jota käytettiin Kiinan-Japanin sodassa
ja toisessa maailmansodassa. Se oli laajimmin tuotettu japanilainen panssarivaunu, mutta ohuen panssarin, suhteellisen pienen pääaseistuksen ja alitehoisen moottorin takia vähemmän tehokas kuin liittoutuneiden panssarivaunut.

Historia ja kehitys
-------------------

Japanin armeija alkoi kehittää jalkaväen tueksi Type 89 Chi-Ron korvaavaa panssarivaunua, kun sen huomattiin olevan liian hidas 
pysyäkseen muiden ajoneuvojen mukana. Jalkaväen komentajat pyysivät mallia, jonka huippunopeus on 35 km/h ja jossa on vähintään 47 mm tykki.
Type 97 Chi-Ha oli tarkoitettu neljän miehen versioksi Type 95 Ha-Go -panssarivaunusta kahden miehen tykkitornilla, paksummalla panssarilla ja paremmalla suorituskyvyllä.

Lähteet
-------

1. ↑  Japan's Type 97 Chi-Ha, 2597 Medium Tank (Chi-Ha) WWII Vehicles. Viitattu 18.1.2013.
2. ↑  HistoryofWar.org
3. ↑  Zaloga, Japanese Tanks 1939-45

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Type 97 Chi-Ha** Wikimedia Commonsissa
**Raastuvankokous** oli Ruotsissa ja sitä myötä myös Suomessa keskiaikaisissa kaupunkilaeissa määrätty kokous, jossa kaupungin porvarit, myöhemmin äänivaltaiset asukkaat, päättivät pormestarin johtamina asioistansa. Jo 1600-luvulla sen olennaisin tehtävä oli luottamusmiesten valitseminen. Jos kaupungissa ei ollut valtuusmiehiä, pidettiin määräasioiden käsittelyä varten raastuvanoikeus kesä- tai joulukuussa ja muulloinkin, jos maistraatti katsoi raastuvankokouksen tarpeelliseksi tai kuvernööri päätti, että oli pidettävä raastuvankokous. Kaupungeissa, joissa oli valtuusmiehet, järjestettiin raastuvankokous, jossa valittiin kaupunginvaltuusmiehet, taksoitus- ja tarkastuslautakuntien jäsenet ja tilintarkastajat sekä määrättiin kerrallaan vähintään kolme- ja enintään viisivuotiseksi määräajaksi, kuinka suuri tulojen osa pidettiin vastaavana yhtä veroäyriä. Poikkeustapauksissa muutenkin voitiin järjestää raastuvankokouksia. Ajan myötä raastuvankokouksen merkitys pieneni. Vuoden 1917 kaupunkien kunnallislaissa määrättiin, että raastuvankokous pidettäisiin enää vain pormestarin, neuvosmiehen ja maistraatinsihteerin valitsemiseksi. Suomessa raastuvankokous lakkautettiin vuonna 1927.

Lähteet
-------

1. ↑  Factum, osa 6, s. 145
2. ↑  Koululaisen uusi tietosanakirja, osa 6, palsta 130
3. 1 2 3  Kodin suuri tietosanakirja, osa 11, s. 192
4. ↑  Iso musta tietosanakirja, osa 7, palstat 1346–1347
5. ↑  1930-luvun Iso tietosanakirja, osa 10, palsta 900
**Persiantasku** (*Oenanthe chrysopygia*) on kivitaskun Keski-Aasiassa elävä sukulainen. Laji erotettiin punaperätaskusta (*Oenanthe xanthoprymna*) vuonna 2003.

Tuntomerkit
-----------

Linnun pituus on noin 14,5 cm ja siipien kärkiväli noin 26 cm. Höyhenpuvultaan se muistuttaa punaperätaskua, mutta on väritykseltään himmeämpi, eikä sillä ole mustaa naamassa eikä kurkussa. Naaras on koirasta hieman himmeämpi.

Esiintyminen
------------

Persiantasku elää Kaukasukselta Afganistaniin ja Länsi-Pakistaniin. Pääosa kannasta elää entisen Neuvostoliiton alueella. Laji on muuttolintu, joka talvehtii Punaisenmeren rannikoilla sekä Eritreassa ja Sudanissa, eikä sitä ei ole tavattu Suomessa.

Elinympäristö
-------------

Persiantasku asuu vuoristojen karuilla, paljailla kivikko- ja kalliorinteillä aina neljän kilometrin korkeuteen saakka. Talvehtimisseuduilla se viihtyy kuivilla pensaikkoisilla seuduilla.

Lisääntyminen
-------------

Persiantasku tekee pesänsä maakoloon, kiven alle, rakennuksen onkaloon, tai joskus vanhaan mehiläissyöjän pesään. Naaras munii neljästä kuuteen munaa, joita se hautoo 13 päivää. Molemmat emot ruokkivat ja hoitavat poikasia. Pesii tavallisesti kahdesti kesän aikana. Pesintä tunnetaan puutteellisesti.

Ravinto
-------

Laji on pääasiassa hyönteissyöjä, jolle kelpaavat myös muut selkärangattomat.

Lähteet
-------

* Cramp, Stanley (päätoim.) 1988: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa, V. – Oxford University Press. Hongkong. ISBN 0-19-857508-4

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Oenanthe chrysopygia* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 13.2.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Oriental BirdImages (Kuva) (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q769528
* Wikispecies: Oenanthe chrysopygia
* ARKive: oenanthe-chrysopygia
* BirdLife: 22734803
* CoL: 48X6F
* BOW: retwhe2
* eBird: retwhe2
* Euring: 11521
* GBIF: 5788868
* ITIS: 916352
* IUCN: 22734803
* NCBI: 391719
* Xeno-canto: Oenanthe-chrysopygia

 |

 |