recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli käsittelee biologiaa. Muita merkityksiä on lueteltu erillisellä täsmennyssivulla.*
Heteitä; vaaleanruskeita ponsia valkoisten palhojen päissä
**Hede** on kukkivan kasvin kukan osa, joka tuottaa siitepölyä, ja saman kukan heteet yhdessä muodostavat *hetiön*. Heteet ovat muiden kukkalehtien eli verholehtien, terälehtien ja emien tavoin muuntuneita lehtiä.

Heteen osat ovat varsimainen *palho* ja funktioltaan merkittävämpi *ponsi*, jossa kasvin siitepöly syntyy. Ponnessa tapahtuu meioosi, jonka seurauksena syntyvät siitepölyssä olevat haploidit sukusolut. Heteitä pidetäänkin kasvien koiraspuolisina suvullisen lisääntymisen välineinä. Kasvien naaraspuolinen lisääntymiselin on emi.

Ponsien siitepöly on monien hyönteisten, kuten mehiläisten ravintoa. Hyönteiset ja kolibrit toisaalta myös levittävät siitepölyä ympäristöönsä mettä etsiessään ja auttavat näin kasvia suvunjatkamisessa.

Heteiden lukumäärään perustuu kasvien Linnén luokitus. Se oli ensimmäinen tieteellinen yritys selvittää kasvilajien sukulaisuussuhteita.
Jalkapallokirja 2010.
**Jalkapallokirja** on vuodesta 1933 lähtien ilmestynyt Suomen Palloliiton julkaisema tilasto- ja vuosikirja. Kirjan painosmäärä on ollut 2 500 kappaletta (2008) ja sen vastaavana toimittajana on toiminut 1998 lähtien Heidi Soininen. Monina vuosina apuna on ollut Jussi Eskola.

Vuosittain ilmestyvä noin 500-sivuinen Jalkapallokirja sisältää edellisen kauden tulokset ja tilastot Suomen kansallisista jalkapallosarjoista. Kansainvälisestä jalkapallosta mukana ovat kaikki arvoturnaukset sekä kansainväliset seurajoukkueiden turnaukset. Kirja ei sisällä ulkomaisia kansallisia sarjoja. Suomesta mukana ovat miesten, naisten ja junioreiden sarjat. Kirjassa on myös tulevan kauden sarjaohjelmat. Lisäksi kirja sisältää vanhoja tilastoja, muun muassa Suomen maaottelut sekä maajoukkuepelaajat eri ikäluokissa. Jalkapallokirjassa on myös päivästä päivään -tyyppinen katsaus edellisen vuoden tärkeimpiin jalkapallouutisiin Suomesta ja ulkomailta.

Ensimmäisen, vuonna 1933 ilmestyneen Jalkapallokirjan kokosi tunnettu urheilutoimittaja Hugo Valpas. Hän julkaisi Vaasassa ilmestynyttä kirjaa aina vuoteen 1945*lähde?* saakka. Vuosina 1936–1939*lähde?* kirja ilmestyi nimellä *Pallokirja*. Vuonna 1946 päätoimittajaksi tuli John Gustafsson ja kirjaa alkoi kustantamaan*lähde?* Suomen Palloliitto. Vuosina 1976–2000 Jalkapallokirjan päätoimittajana oli SPL:n tiedotuspäällikkönä pitkään työskennellyt Esko S. Lahtinen.

Jalkapallokirjan lisäksi Suomessa julkaistaan myös muiden palloilulajien vuosikirjoja. Jääpallokirjaa on julkaistu vuodesta 1947 lähtien ja Jääkiekkokirjaa vuodesta 1961. Pentti Salmen toimittama Koripallokirja ilmestyi vuosina 1970–2010.

Lähteet
-------

* Jukka Joutsi:Suomalaisen jalkapalloilun yleisjuttuja menneiltä vuosilta
* Suomen kansallisbibliografia Fennica (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Ostitteko pelaajia OPS-jp:ltä, Markus Kalmari?  24. huhtikuuta 2008. Kaleva. Viitattu 19.5.2012.
2. ↑  Esko "Eko" S. Lahtinen jäi eläkkeelle  11. tammikuuta 2002. Suomen Palloliitto.  Arkistoitu 27.10.2014. Viitattu 19.5.2012.
3. ↑  Finbandy
4. ↑  Korisliiga-historian kaikki pelikaudet tietoineen, pelaajien uratilastot julkaistu  6/2012. Suomen liikunta ja urheilu. Viitattu 19.5.2012. [vanhentunut linkki]
**TNS-hoito** eli **transkutaaninen hermostimulaatio** (engl. *TENS eli Transcutaneous Electrical Nervous Stimulation*) kuuluu kivunhoitoon käytettäviin lääketieteellisiin stimulaatiomenetelmiin.

Menetelmässä kosketushermopäätteitä ärsytetään sähköisesti, jolloin ärsykkeet estävät kipuärsykkeiden etenemisen selkäytimestä aivoihin. Laitteilla voidaan antaa joko nopeafrekvenssistä ärsytystä, joka tuntuu iholla värinänä, tai hidasfrekvenssistä ärsytystä, joka tuntuu kivuttomina lihassupistuksina. Sitä käytetään monien akuuttien ja kroonisten kipujen hoidossa. Kun ärsytys kohdistetaan lihaksen kipeisiin laukaisupisteisiin, lihasten arkuus vähenee.

TNS-hoidon antamiselle on joitakin esteitä, kuten ihotulehdus, avoin ihohaava ja voimakas ihottuma, eikä sitä anneta jos on raskaana tai käyttää sydämen tahdistinta.

Menetelmän vaikutusmekanismista ei ole varmuutta, mutta sen oletetaan vaikuttavan kivunviestintäjärjestelmään selkäytimen tasolla ja keskushermostossa. Vaikutus ilmeisesti kohdistuu myös tahdosta riippumattomaan hermostoon ja vaikuttaa samoihin kohdesoluihin kuin vahvat kipulääkkeet. Sen on osoitettu tehoavan parhaiten nivelrikon, erityisesti polvinivelrikon, kuukautiskipujen, leikkauksen jälkeisen kivun, sepelvaltimotautiin liittyvän kivun, pitkäaikaisen hermoperäisen kivun ja nivelreumaan liittyvän kivun hoidossa, ja se tehoaa suureen osaan potilaita vähintään kohtalaisesti tai hyvin.

TNS on sähköisistä stimulaatiohoidoista tavallisimmin käytetty. Muita käytetään harvoin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Anneli Vainio: TNS-hoito eli transkutaaninen hermostimulaatio *Terveyskirjasto*.  22.1.2009. Duodecim.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 21.4.2009.
2. ↑  Huotari, Ari-Matti: TNS-hoito *Poliklinikka.net*.  2004. Viitattu 21.4.2009. [vanhentunut linkki]
3. 1 2  Olavi Airaksinen: Nivelrikko ja mitä sillä tarkoitetaan *Niveltieto*. Suomen Tekonivelyhdistys ry.  Arkistoitu 22.10.2007. Viitattu 21.4.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **TNS-hoito** Wikimedia Commonsissa
**Kuunari Sylvia** oli vaasalaisen A. A. Levo`n & Co:n omistuksessa ollut puinen höyrykuunari joka ajoi karille 20. marraskuuta 1868 Pyhämaan Sasinpauhan kallioluodolla. Laivalla oli yhdeksän hengen miehistö ja kahdeksan matkustajaa joista onnettomuudessa viisi hukkui ja kolme kuoli kylmyyteen.

Purjeilla ja 36 hevosvoiman höyrykoneella varustettu kuunari Sylvia lähti Tukholmasta 10. marraskuuta 1868 kohti Kristiinankaupunkia ja silloista Nikolainkaupungin nimellä tunnettua Vaasaa. Laivan lastina oli muun muassa puuvillapaaleja, kahvia ja Vaasan VPK:lle menossa ollut paloruisku. Laiva joutui 19. marraskuuta Ahvenanmaan pohjoispuolella lumisateessa kovan pohjoismyrskyn kouriin ja pyrki suojaan Uudenkaupungin satamaan. Matkalla sinne se ajoi kuitenkin karille aamuyöllä 20. marraskuuta Pyhänmaan Sasinpauhan luona. Laiva katkesi kahtia ja menetti mastonsa. Miehistöstä hukkui viisi ja loput selviytyivät kallioluodolle jossa vielä kolme kuoli kylmyyteen. 

Pyhämaan Ihamosta kotoisin torppari Matts Fagerström havaitsi haaksirikkoutuneet luodolla 21. marraskuuta ja pelasti yhdeksän henkiin jäänyttä kuljettaen heidät torppaansa. Pelastuneet kuljetettiin sitten hevosilla Pyhämaan kautta Raumalle.

Pyhämaan uuden kirkon luona paljastettiin 4. marraskuuta 2018 onnettomuudessa menehtyneiden muistolaatta. Messinkinen laatta on kiinnitetty Pyhämaan Sasinpauhalta tuotuun luonnonkiveen ja laatassa on lueteltu onnettomuuden menehtyneiden nimet.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  150 vuotta höyrykuunari Sylvian haaksirikosta Pyhämaan ulkoluodolla, Vakka-Suomen Sanomat 30.10.2018[vanhentunut linkki]
2. ↑  Skeppsbrott, Vasabladet, 28.11.1868 nro 48, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Alfred-luokan linjalaivasta. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Warrior** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1781 vesillelaskettu Alfred-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Alfred-luokka*
Alus tilattiin 13. heinäkuuta 1773 Portsmouthin telakalta, missä köli laskettiin marraskuussa. Alus laskettiin vesille 18. lokakuuta 1781 ja valmistui 16. joulukuuta.

Palvelus
--------

Alus otettiin palvelukseen lokakuussa 1781 päällikkönään Sir James Wallace. Alus lähti 10. tammikuuta 1782 Tuulensuunnansaaristoon, missä se liittyi Rodneyn laivasto-osastoon 28. helmikuuta. Laivaston mukana alus osallistui 9. huhtikuuta Dominican kanaalissa käytyyn kahakkaan, 12. huhtikuuta 1782 Saintesin taisteluun ja 19. huhtikuuta Monan salmessa käytyyn kahakkaan.

Vuonna 1801 alus kuului amiraali Sir Hyde Parkerin johtamaan reserviin Kööpenhaminan taistelussa eikä se siten osallistunut varsinaiseen taisteluun. Vuonna 1805 alus kuului amiraali Robert Calderin laivastoon Finisterren taistelussa. Saman vuoden joulukuussa alus hinasi *HMS Victoryn* Spitheadiin.

Alus poistettiin syyskuussa 1815 palveluksesta Chathamissa, missä siitä tehtiin vastaanottoalus elokuussa 1819. Alus sijoitettiin tilapäiseksi karanteeniksi heinäkuussa 1831, kunnes se siirrettiin joulukuussa 1832 Woolwichiin vastaanottoalukseksi. Alus muutettiin Woolwichissa vankilaivaksi kesäkuusta 1839 helmikuuhun 1840. Aluksen romutus saatiin päätökseen 11. joulukuuta 1857 Woolwichissa.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1714-1792 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2007. ISBN 978-1-84415-700-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Winfield 2007 s. 76

*Alfred*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *HMS Alexander* – *HMS Alfred* – *HMS Warrior* – *HMS Montague* – *HMS Edgar* |
| Edeltäjä: Culloden-luokka *– Seuraaja: Carnatic-luokka* |
**All-Star Superman** on vuosina 2006–2008 ilmestynyt Grant Morrisonin ja Frank Quitelyn tekemä ja DC Comicsin julkaisema 12-osainen sarjakuva, joka seuraa Teräsmiehen viimeistä vuotta altistuttuaan liikaa auringon säteelle, joka on aiheuttanut hänen syöpämäisen sairauden. Solurakenteensa rappeutuessa Teräsmies ottaa tehtäväkseen suorittaa laatimansa tavoitteet ennen kuolemaansa.

Sarjakuva palkittiin muun muassa kahdesti Eisnerilla parhaana uutena sarjakuvana ja parhaana jatkuvana sarjakuvana.

Muissa medioissa
----------------

Warner Bros. Animation tuotti sarjakuvaan perustuvan elokuvan All-Star Superman, jonka käsikirjoituksesta vastasi Dwayne McDuffie. Elokuva ilmestyi suoraan DVD:lle 22. helmikuuta 2011.

Lähteet
-------

1. ↑  2006 Eisner "Alan Moore Back on Top for 2006 Eisner Awards (Arkistoitu – Internet Archive) *Comic-Con* 21.7.2006 Viitattu 28.9.2010 (englanniksi)
2. ↑  Dwayne’s Comic Con News (Arkistoitu – Internet Archive) *dwaynemcduffie.com* 25.7.2010 Viitattu 28.9.2010 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Sampsa Kuukasjärvi: Suvereeni Auringon poika. Kvaak.fi 9.10.2012.
Herakles taistelee Alkyoneuksen (?) kanssa, attikalainen mustakuviokulho, noin 520 eaa.
**Alkyoneus** (m.kreik. Άλκυονεύς) oli kreikkalaisessa mytologiassa gigantti, Gaian ja Uranoksen jälkeläinen. Hän oli kuolematon niin kauan kuin hän pysytteli Pallenessa; maassa, jossa hän oli syntynyt.

Gigantomakhian aikana, kun gigantit yrittivät hyökätä Olympos-vuorelle, Herakles ampui Alkyoneusta nuolillaan, mutta joka kerta, kun gigantti kaatui maahan, hän sai uutta voimaa äidiltään (Gaia, "maa"), ja nousi täydessä kunnossa uudelleen ylös. Pallas Athenen neuvosta Herakles tarttui Alkyoneukseen ja raahasi tämän pois kotimaastaan, jolloin tämä kuoli.

Alkyoneuksen tyttäret heittäytyivät mereen suruissaan isänsä kohtalosta, jolloin Amfitrite pelasti heidän henkensä ja muutti heidät kuningaskalastajiksi, joita kutsuttiin alkyonideiksi heidän isänsä mukaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 1.6.1 (engl. käännös)
2. ↑  Suda, hakusana: Alcyones (engl. käännös[vanhentunut linkki])

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alkyoneus**.
**Kim Tiilikainen** (s. 8. heinäkuuta 1975 Helsinki) on uransa vuonna 2006 lopettanut suomalainen tennispelaaja ja nykyinen valmentaja. Parhaimmillaan hän sijoittui ATP-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 207 maaliskuussa 1999 ja nelinpelissä sijalle 401 kesäkuussa 2001. Hän edusti Suomea Davis Cupissa yhdeksässä maaottelussa vuosina 1995–2003.

Tiilikainen selviytyi Ranskan avoimissa 1996 pääsarjaan karsintojen kautta. Turnauksen ensimmäisellä kierroksella hän hävisi Andrea Gaudenzille lukemin 3–6, 1–6, 1–6.

Tiilikainen toimi Suomen Davis Cup -joukkueen kapteenina vuosina 2008–2012.

Heinäkuussa 2009 Tiilikainen alkoi valmentaa puolalaista Jerzy Janowiczia. Valmennussuhde loppui vuoden 2016 elokuussa. Tiilikainen on valmentanut myös muun muassa Michal Prysieznyä, Jürgen Zoppia, Rudolf Möllekeriä, Chun Hsin Tsengiä ja Stéfanos Tsitsipásia. 

Tiilikainen aloitti tenniksen pelaaminen 5–6-vuotiaana ja pelasi juniorina myös jalkapalloa. Hänet valittiin 15-vuotiaana Tennisliiton tehostetun valmennuksen ryhmään Suomen urheiluopistolle Vierumäelle ja kävi samalla koulua Salpauselän urheilulukiossa. Tiilikainen voitti vuonna 1992 Lissabonissa alle 18-vuotiaiden EM-kisoissa pronssia. 

Tiilikainen asuu ja toimii Puolassa klubivalmentajana Poznánissa. Samassa tenniskeskuksessa hän tapasi puolalaisen Annan vuonna 1996, he avioituivat ja heillä on kaksi jalkapalloilevaa teini-ikäistä poikaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kim Tiilikainen - Profile *atpworldtour.com*. ATP World Tour. Viitattu 3.1.2010. (englanniksi)
2. ↑  Kim Tiilikainen *daviscup.com*. Davis Cup. Viitattu 3.1.2010. (englanniksi)
3. ↑  Roland Garros 1996 *atpworldtour.com*. ATP World Tour. Viitattu 3.1.2010. (englanniksi)
4. ↑  Tiilikainen jatkaa Davis Cup -kapteenina *YLE Urheilu*.  28.10.2009. Yleisradio Oy. Viitattu 3.1.2010.
5. ↑  Tuttu nimi jatkaa Suomen Davis cup-kapteenina iltasanomat.fi. Viitattu 8.9.2012. [vanhentunut linkki]
6. ↑  Kim Tiilikaisen ura lopahti karuun tappioon 16-vuotiaalle "turistille" – josta tuli maailmantähti: "Soitin puolisolleni, että tämä oli nyt tässä" *Ilta-Sanomat*.  1.11.2020. Viitattu 5.11.2020.
**Sabancın keskusmoskeija** (turk. *Sabancı Merkez Camii*) on Adanan kaupungissa sijaitseva, vuosina 1988–1998 rakennettu, Turkin suurimpiin lukeutuva moskeija. Se vihittiin käyttöön 18. joulukuuta 1998. Viimeistely- ja ulkotyöt saatiin valmiiksi joulukuussa 2000.

Pyhäkön rakennuksen ala on ​​6 600 neliömetriä, josta pääosa valtaa 3 600 m2. Pyhäkön sisä- ja ulkoalueella on tilaa yhteensä 28 500 rukoilijalle (toisen lähteen mukaan 20 000 hengelle).*selvennä* Moskeijaan kuuluu kuusi vahvistetusta betonista rakennettua minareettia, joista pyhäkön nurkissa sijaitsevat neljä pääminareettia kohoavat 99 metrin korkeuteen ja edustan kaksi minareettia 75 metrin korkeuteen. Moskeijan keskuskupoli on 32 metriä leveä ja kohoaa lattiatasolta 54 metrin korkeuteen. Pyhäkkö on nimetty Turkin vauraimpiin kuuluvan Sabancı-suvun mukaan. Suvun hallitsema säätiö maksoi puolet suurmoskeijan rakennuskuluista.*selvennä*

Rakennuksen ulkomuoto muistuttaa Istanbulin Sulttaani Ahmedin moskeijaa (Sinistä moskeijaa). Sisustukseen on otettu vaikutteita Edirnen Selimin moskeijasta.

Moskeijan korutekstaukset on taiteillut kalligrafi Huseyin Kutlu. Moskeijan keramiikkalaatoitus on tehty Iznikin tekniikkaa käyttäen. Maalauksen ja laattakuvioiden suunnittelusta vastasi arkkitehti Nakkas M. Semih Irtes. Klassista ottomaanimoskeijoiden tyyliä noudattavat rakenteet on suunnitellut Nihat Kartal käyttäen marmoria; näitä ovat esimerkiksi syvennykset, saarnastuoli, koroketasot, pääsisäänkäynti ja muiden ovien ympäristö. Puuovet on rakentanut Ahmet Yilcay ja lasimaalausten tekijä on Abdulkadir Aydin.

Keskusmoskeijan jumalanpalvelukset lähetetään lähiseudulle 275 moskeijaan, jotka sijaitsevat 60 kilometrin säteellä keskusmoskeijasta.

* Vuonna 1998 valmistunut Sabancın keskusmoskeija on Turkin suurin moskeija.Vuonna 1998 valmistunut Sabancın keskusmoskeija on Turkin suurin moskeija.
* Näkymä keskusmoskeijan pääsisäänkäynnin suunnalta.Näkymä keskusmoskeijan pääsisäänkäynnin suunnalta.
* Keskusmoskeijan pääsisäänkäynti.Keskusmoskeijan pääsisäänkäynti.
* Sisänäkymä suurmoskeijasta.Sisänäkymä suurmoskeijasta.
* Mirhab.Mirhab.
* Sisänäkymä saarnastuolin suuntaan.Sisänäkymä saarnastuolin suuntaan.
* Moskeijan kattokruunu.Moskeijan kattokruunu.
* Pääkupolin koristelua.Pääkupolin koristelua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Arkistoitu kopioSabanci Central Mosque - Adana Sabancı Vakfı, sabancivakfi.org.  Arkistoitu 30.3.2016. Viitattu 19.5.2016. (englanniksi)
2. ↑  Sabancı Central Mosque worldarchitecturemap.org. Viitattu 19.5.2016. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5  Adana`nın tacı: Sabancı Merkez Camii adanadan.biz. Viitattu 19.5.2016. (turkiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sabancın keskusmoskeija** Wikimedia Commonsissa

* Kuvia moskeijasta (englanniksi)
Sabianin valmistama AA-sarjan 10-tuumainen splash-symbaali.
**Sabian** (engl. *Sabian Cymbals*), on kanadalainen symbaaleja ja muita lyömäsoittimia valmistava yritys joka perustettiin vuonna 1981. Nimi Sabian tulee perustajan lasten nimien alkukirjaimista: Sally, Bill ja Andy eli Sa-Bi-An. Nykyään yritystä johtaa perustajan poika Andy Zildjian.

Sabianilla on noin 30 prosenttia Euroopan symbaalimarkkinoista ja 25 prosenttia Amerikassa.*lähde?*

Sabianilla on symbaalisarjoja, kuten HHX, AA, AAX, APX, B8, B8 Pro, HH, XS20, Solar, Signature, käsin tehty Vault ja Neil Peartin Paragon-nimikkosarja.

Kuvia
-----

* Phil Collins Sabianin lautasten äärellä.Phil Collins Sabianin lautasten äärellä.
* Sabianin soittimia Black Metal -orkesteri Cradle of Filthilla (2005). Sabianin soittimia Black Metal -orkesteri Cradle of Filthilla (2005).
* Chicagon sinfoniaorkesterin lyömäsoittajien soittimia.Chicagon sinfoniaorkesterin lyömäsoittajien soittimia.

Katso myös
----------

* Zildjian
* Meinl Percussion
* Paiste

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Company Overview of Sabian Ltd. bloomberg.com. Viitattu 8.7.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sabian** Wikimedia Commonsissa
**Johnny Meeks** (16. huhtikuuta 1937 Gaffney, Etelä-Carolina, Yhdysvallat – 30. heinäkuuta 2015 Jonesboro, Arkansas, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kitaristi.

Meeks aloitti uransa countryn parissa, mutta hän liittyi loppuvuodesta 1956 Gene Vincentin taustayhtyeeseen The Blue Caps, jossa hän korvasi Cliff Gallupin. Meeks soitti Vincentin menestyskappaleella "Lotta Lovin’" sekä oli mukana kirjoittamassa hänen kappalettaan "Say Mama". Blue Caps hajosi loppuvuodesta 1958, minkä jälkeen Meeks perusti Tune Toppers -nimisen yhtyeen ja soitti yökerhoissa Los Angelesin seudulla.

Meeks soitti myös Vincentin comeback-albumilla *I’m Back and I’m Proud* vuonna 1969. Vincentin kanssa tekemänsä yhteistyön lisäksi Meeks toimi sessiomuusikkona Merle Haggardille ja entiselle The Monkees -jäsenelle Michael Nesmithille. Hän kuului entisen yhtyeensä The Blue Capsin kokoonpanoon, joka levytti vuonna 1982 albumin *Blue Caps Unleashed*.

Lähteet
-------

1. ↑  Marshall, Wolf: Fretprints: Johnny Meeks Rock-and-Roll Guitar Pioneer *Vintageguitar.com*. Viitattu 11.1.2023.  (englanniksi)
2. 1 2  Eder, Bruce: John Meeks Biography, Songs & Albums *Allmusic.com*. Viitattu 11.1.2023.  (englanniksi)
3. 1 2 3  Sexton, Paul: Death Of Johnny Meeks, ‘The Guitarist With Three Necks’ *Udiscovermusic.com*.  23.8.2015. Viitattu 11.1.2023.  (englanniksi)
**Abelin ryhmällä** tarkoitetaan kommutatiivista ryhmää. Esimerkiksi kokonaislukujen joukko **Z** on yhteenlaskun suhteen Abelin ryhmä. Sykliset ryhmät ovat aina Abelin ryhmiä.

Abelin ryhmä on saanut nimensä Niels Henrik Abelin mukaan.

Notaatio
--------

Abelin ryhmiä merkitään yleensä kahdella vaihtoehtoisella tavalla – additiivisella tai multiplikatiivisella.

| Tapa | Laskutoimitus | Neutraalialkio | Monikerrat | Käänteisalkio | Suora summa/tulo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Yhteenlasku | *a* + *b* | 0 | *na* | −*a* | *G* ⊕ *H* |
| Kertolasku | *a* \* *b* tai *ab* | *e* tai 1 | *a**n* | *a*−1 | *G* × *H* |

Multiplikatiivinen notaatio on ryhmille tavallisempi kuin additiivinen notaatio, mutta toisaalta additiivinen notaatio on tavallinen moduleille. Kun tutkitaan Abelin ryhmiä sekoittamatta siihen muita struktuureja, voidaan myös käyttää additiivista notaatiota.

Esimerkkejä
-----------

Jokainen syklinen ryhmä *G* on Abelin ryhmä, koska jos *x* ja *y* ovat *G*:n alkioita, on *xy* = *a**m**a**n* = *a**m* + *n* = *a**n* + *m* = *a**n**a**m* = *yx*. Sama voidaan todeta alkion käänteisalkiolle. Erityisesti kokonaisluvut **Z** muodostavat Abelin ryhmän yhteenlaskun suhteen, kuten myös kokonaisluvut modulo n, **Z**/*n***Z**.

Reaaliluvut muodostavat Abelin ryhmän yhteenlaskun suhteen, kuten myös nollasta poikkeavat reaaliluvut kertolaskun suhteen

Jokainen rengas on Abelin ryhmä yhteenlaskun suhteen. Myös kommutatiivisen renkaan kääntyvät alkiot samoin kuin yksiköt muodostavat multiplikatiivisen Abelin ryhmän.

Abelin ryhmän aliryhmä on normaali, joten niille voidaan muodostaa tekijäryhmä. Abelin ryhmän aliryhmät, tekijäryhmät, tulot ja suorat summat ovat Abelin ryhmiä.

Kertolaskutaulut
----------------

Jos halutaan varmistaa, että annettu äärellinen ryhmä on Abelin ryhmä, voidaan muodostaa ryhmän kertolaskutaulu. Olkoon ryhmä *G*= {*g*1 = *e*, *g*2, ... *g**n*} laskutoimituksenaan ⋅. Tällöin taulun alkio kohdassa (*i*,*j*) on tulo *g**i* ⋅ *g**j*. Ryhmä on Abelin ryhmä, jos ja vain jos taulu on symmetrinen päädiagonaalin suhteen. Eli jos taulukkoa ajatellaan matriisina, on tämä matriisi symmetrinen.

Lähteet
-------

1. ↑  Thompson, Jan: *Matematiikan käsikirja*. Helsinki: Tammi, 1994. 186260492. ISBN 951-31-0471-0, 978-951-31-0471-9. Teoksen verkkoversio (viitattu 30.7.2020).
2. ↑  Eric W. Weisstein: Abelian Group *mathworld.wolfram.com*. Viitattu 30.7.2020. (englanniksi)
3. ↑  Matematiikan verkkosanakirja *matematiikkalehtisolmu.fi*. Viitattu 30.7.2020.

Kirjallisuutta
--------------

* Häsä, Jokke & Rämö, Johanna: *Johdatus abstraktiin algebraan*. Helsinki: Gaudeamus, 2015. ISBN 978-952-495-361-0.
**Saksan 21. jalkaväkidivisioona** (saks. *21. Infanterie-Division*) oli Saksa maavoimien yhtymä toisessa maailmansodassa.

Perustaminen
------------

Wehrkreis I muodosti 1. lokakuuta 1934 Elbingissä divisioonan peitenimellä Kommandant von Elbing, jonka nimi vaihdettiin 15. lokakuuta 1935 Saksan irtautuessa Versailles'n rauhan rajoituksista 21. jalkaväkidivisioonaksi. Divisioonan runkona oli Reichswehrin 1. divisioonan Preussin 3. jalkaväkirykmentti.

Historia
--------

Divisioona asetettiin liikekannalle 21. elokuuta 1939 osana ensimmäistä liikekannallepanoryhmää. Se liitettiin pohjoisen armeijaryhmän 3. armeijan XXI armeijakuntaan, jonka mukana se hyökkäsi Itä-Preussista Puolaan. Lokakuussa divisioona oli armeijaryhmän reservinä Puolassa. Marraskuussa divisioona oli armeijaryhmä A:n 12. armeijan III armeikakunnassa Eifelin alueelle keskitettynä. Se hyökkäsi Luxemburgin kautta Ranskaan.

Divisioona siirrettiin Itä-Preussiin, josta se aloitti pohjoisen armeijaryhmän mukana etenemisen Neuvostoliittoon operaatio Barbarossassa 22. kesäkuuta 1941 edeten aina Leningradin alueelle. Se vetäytyi armeijaryhmän mukana Riikaan ja edelleen Itä-Preussiin loppu vuodesta 1944, jolloin se oli liitettynä 3. panssariarmeijaan. Divisioonan pääosa tuhoutui sodan lopulla Mamonovon motissa. Loppuosa kuljetettiin Veikselinhaffin yli Baltijskiin ja Sambian niemimaalle, missä yksikkö hajaantui taisteluissa puna-armeijaa vastaan.

Komentajat
----------

Divisioonankomentajina olivat:

* kenraaliluutnantti Albert Wodrig perustamisesta - 10. marraskuuta 1938
* kenraaliluutnantti Kuno-Hans von Both 10. marraskuuta 1938 - 20. lokakuuta 1939
* kenraaliluutnantti Otto Sponheimer 1. marraskuuta 1939 - huhtikuu 1942
* kenraaliluutnantti Wilhelm Bohnstedt huhtikuu 1942
* kenraaliluutnantti Otto Sponheimer huhtikuu 1942 - 10. tammikuuta 1943
* kenraaliluutnantti Gerhard Matzky 10. tammikuuta - 1. lokakuuta 1943
* eversti Hubertus Lammey 1. lokakuuta - joulukuu 1943
* kenraaliluutnantti Gerhard Matzky joulukuu 1943 - 1. maaliskuuta 1944
* kenraalimajuri Franz Sensfuss 1. -28. maaliskuuta 1944
* kenraaliluutnantti Hermann Foertsch 29. maaliskuuta - 22. elokuuta 1944
* kenraalimajuri Heinrich Goetz 22. elokuuta - 25. syyskuuta 1944
* eversti Hengersdorff 25. syyskuuta - lokakuu 1944
* eversti Scharenberg lokakuu - 12. joulukuuta 1944
* eversti Beyse 12. joulukuuta 1944 - 14. tammikuuta 1945
* kenraalimajuri Heinrich Goetz 12. tammikuuta - 1. huhtikuuta 1945
* kenraalimajuri Karl Koetz 1. huhtikuuta 1945 - antautumiseen

Lähteet
-------

1. ↑  Lexikon der Wehrmacht
**Stig Håkansson**  (19. lokakuuta 1918 – 2000) oli ruotsalainen pituushyppääjä ja pikajuoksija, joka menestyi eritoten 1940-luvulla. Hänen paras saavutuksensa oli vuoden 1946 Oslon EM-kisoissa 4 × 100 metrin viestikulta Ruotsin joukkueessa. Hän menestyi 1960-luvulla curlingissa ja edusti joukkueensa kanssa Ruotsia lajin MM-kisoissa vuonna 1968.

Ura
---

Håkansson aloitti yleisurheilu-uransa 1930-luvun lopulla. Hän voitti Ruotsin pituushyppymestaruuden vuonna 1939. Seuraavana vuonna hän voitti hopeaa niin pituushypyssä kuin 100 metrillä. Håkanssonin huippuvuosi oli 1944, jolloin hän voitti niin pituuden kuin 100 metrin Ruotsin-mestaruudet. Saman vuoden syksynä hän teki myös omat henkilökohtaiset ennätyksensä niin 100 metrillä, 200 metrillä kuin pituudessa. Vuonna 1945 hän voitti 100 metrin ja vuonna 1946 pituuden mestaruuden. Vuosi 1946 oli toisen maailmansodan jälkeen ensimmäinen kansainvälinen kilpailukausi. Silloin järjestettiin Norjassa Oslossa EM-kisat. Niissä Håkansson oli yhdessä Stig Danielssonin, Inge Nilssonin ja Olle Laesskerin kanssa Ruotsin pikaviestijoukkueessa, joka voitti Euroopan-mestaruuden. Lisäksi hän sijoittui niin 100 metrillä kuin pituudessa viidenneksi. Pituudessa maanmies Olle Laessker voitti Oslon EM-kisoissa. Håkansson nimitettiin yleisurheilu-uransa jälkeen yleisurheilun stor grabbiksi numerolla 107.

Yleisurheilu-uransa jälkeen Håkansson pelasi Karlstadissa IF Götassa curlingia, ja hän voitti johtamassaan joukkueessa ensin Ruotsin-mestaruuden ja sijoittui sitten neljänneksi samalla Götan joukkueella vuoden 1968 MM-kisoissa Kanadassa. Hän toimi IF Götan puheenjohtajana 1960-luvulla. Håkanssonin pojat Lars-Eric Håkansson ja Thomas Håkansson edustivat 1970-luvulla Ruotsia curlingin EM-kisoissa.

Parhaat tulokset
----------------

* 100 m: 10,6, 1. lokakuuta 1944, Karlstad
* 200 m: 21,9, 17. syyskuuta 1944, Göteborg
* Pituushyppy: 7,50, 8. lokakuuta 1944, Sigtuna

Lähteet
-------

Asiasta muualla
---------------

* Stig Håkanssonin parhaat kisat
* Yleisurheilun Stora Grabbar & Tjejer (Arkistoitu – Internet Archive)
* Karlstads Curlingklubb (Arkistoitu – Internet Archive)
Käymäjärven kiven merkit Pierre Louis Maupertuis’n piirtämänä vuonna 1737.
**Käymäjärven kivi** on Pohjois-Ruotsin Norrbottenissa Pajalan kunnan Käymäjärven kylällä Vinsavaaran luoteispäässä sijaitseva kivi. Kiven pinnassa on havaittavissa jälkiä, joiden on tulkittu muistuttaneen riimukirjoitusta. Nykytutkimuksen valossa kyseessä on erikoinen luonnonmuodostuma.

Ensimmäiset tiedot kivestä löytyvät Olof Rudbeckin (1630–1702) teoksesta *Atlantica* (1689). Teoksen mukaan kivessä on kolme kruunua ja tulkitsematonta kirjoitusta. Nykyisin kruunuja ei ole havaittavissa. Saamelaiset ja muut paikalliset asukkaat pitivät kiveä viestinä esi-isiltään. 1700-luvulla Maupertuis’n mukaan lappalaiset olivat jopa arvelleet kiven sisältäneen kaiken heiltä puuttuvan tiedon.

Muita kivestä kirjoittaneita tutkijoita ovat Eric Brunnius (1706–83) teoksessaan Tornion kaupungista ja sen lähipitäjistä (*De urbe Torna*, 1731) ja Anders Celsius (1701–1744). Käydessään seudulla astemittausretkellä Celsius ja Pierre Louis Moreau de Maupertuis tutustuivat kiveen 11. huhtikuuta 1737. Celsius, joka oli myös runologi (riimukirjoitusten tutkija), katsoi, että kirjoitus ei ole ainakaan skandinaavista riimukirjoitusta. Molemmat kirjasivat merkit ylös, ja Celsius raportoi löydöstä Royal Societylle ja Maupertuis muun muassa Preussin kuninkaalliselle tiedeakatemialle vuonna 1747. Maupertuisin mukaan eläinten tapaan asuvilla lappalaisilla ei olisi voinut olla mitään muistiinmerkitsemisen arvoista tai taitoa sellaiseen, joten jos uurteet olisivat kirjoitusta, niiden olisi täytynyt olla varhaisemman ja lämpimämmän ilmaston sivilisaation tuotetta.

Vuonna 2018 julkaistussa tutkimuksessa kiven kuviot on osoitettu luonnonmuodostumiksi. Tutkimuksen teki Oulun yliopiston arkeologian ja historian tutkijaryhmä, jota johti arkeologian professori Vesa-Pekka Herva, ja tutkimuksen julkaisi Cambridge Archaeological Journal.

Tutkimuksessaan Herva ym. pitävät historiassa Käymäjärven kivestä käytyä keskustelua osoituksena Lapin eksotisoimisesta ja kolonialisoimisesta. Alueeseen on liitetty odotuksia aarteista, jotka ovat joko materiaalisia tai symbolisia, kuten kivi varhaisimpana tunnettuna merkkinä kirjoitetusta kielestä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Herva, Vesa-Pekka; Ikäheimo, Janne; Enbuske, Matti; Okkonen, Jari: Alternative Pasts and Colonial Engagements in the North: The Materiality and Meanings of the Pajala ‘Runestone’ (Vinsavaara Stone), Northern Sweden.  *Cambridge Archaeological Journal, 1-16*, 2.5.2018.
2. 1 2  Käymäjärven merkillinen kivi (Arkistoitu – Internet Archive) Pekonen, Osmo, Tieteessä tapahtuu 1/2005. (pdf)
3. ↑  Lapinkävijät.fi
4. ↑  Ikivanha Käymäjärven kivimysteeri ratkesi: Sivilisaation alkukodin todisteena pidetyt "riimut" olivatkin luonnon muovaamia kulumia. Iltalehti 2.5.2018

Aiheesta muualla
----------------

* Käymäjärven merkillinen kivi (Osmo Pekonen) -kuvaliite. (Arkistoitu versio Archive.org -palvelussa) *Tieteessä tapahtuu*.  2005.  Arkistoitu 13.8.2006. Viitattu 2.3.2021.
**Heinoo** on kylä Sastamalan kaupungissa Rautaveden länsirannalla Pirkanmaalla. Se oli aikoinaan Karkun kunnan toinen taajama keskustaajaman lisäksi, nykyisin sitä ei lasketa enää taajamaksi. Nykyisin kylässä on noin 300 asukasta.

Heinoo paloi 1881 ja rakennettiin sittemmin uudelleen. Kylää on kutsuttu myös Heinoseksi ja Heinoo on siitä kansanomainen muunnos.*lähde?* Kylässä toimi koulu vuosina 1899–1997. Heinoossa on ollut myös kauppa ja pankki. Kylässä on myös useita eri yhdistysten ylläpitämiä kokoontumistiloja. Heinoossa on myös kesällä 2016 valmistunut beach volley -kenttä.

Heinoossa sijaitsee entinen Heinoon rautatieasema. Sen asemarakennus valmistui Oulun radan pysäkin tyyppipiirustusten mukaan junaliikenteen alkamisen aikoihin vuonna 1895. Rautatieasema alennettiin seisakkeeksi vuonna 1965. Heinoon seisake lakkautettiin vuonna 1983.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kyläkortti - Heinoo Sastamalan kylät. Viitattu 11.11.2015.
2. ↑  *Tämmöstä Sastamalasta*, s. 96. Tyrvään seudun kotiseutuyhdistys ry. 2016.
3. ↑  Jussi Iltanen: *Radan varrella: Suomen rautatieliikennepaikat* (2. painos), s. 122. Helsinki: Karttakeskus, 2010.
**Heinrich Christoph Koch** (10. lokakuuta 1749, Rudolstadt – 19. maaliskuuta 1816, Rudolstadt) oli saksalainen musiikkiteoreetikko, säveltäjä, leksikograafikko ja viulisti. Kochin vuosina 1782–1783 julkaistu teos *Versuch einer Anleitung zur Composition* (eli *Johdattava essee sävellykseen*) käsitteli systemaattisessa muodossa monia klassismin musiikin keskeisiä piirteitä.

Kirjassaan Koch esitteli "perioditeorian", jota pidettiin aikansa syvällisimpänä ja seikkaperäisenä musiikillisten teosten rakennetta käsittelevänä teoksena. Siinä teoksen melodinen aines jaettiin pienempiin jaksoihin, ja näiden lyhyiden jaksojen välisistä suhteista muodostettiin koko teoksen rakenne. Pienimmät musiikilliset ajatukset esitettiin yleensä kahden tai neljän tahdin mittaisissa jaksoissa. Kahdesta tai useammasta jaksosta muodostui periodi, joka päättyi kadenssiin, ja koko teos tai teoksen osa koostui kahdesta tai useammasta peräkkäin esitetystä periodista. Koch vertasi musiikillisen fraasin osia lauseen subjektiin ja predikaattiin ja totesi, että jaksoista ja osista koostuva musiikin rakenne on välttämätön, jotta melodia saataisiin ymmärrettäväksi ja tunteisiin vetoavaksi, samalla tavalla kuin lauseet ja virkkeet tekevät puheen ymmärrettäväksi.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* IdRef

 |

 |
Käynnistysakku
**Käynnistysakku** on akkutyyppi, jonka tarkoituksena on tuottaa lyhyen aikaa suurehko käynnistysvirta polttomoottorin käynnistysmoottorille. Akkujenvalmistajat ilmoittavat EN-kylmäkäynnistysvirran akun teknisissä tiedoissa. Autojen käynnistysakkujen varauskapasiteetti on yleensä 40 Ah - 100 Ah. Kuorma-autojen, maansiirtokoneiden, traktoreiden ja muiden työkoneiden akkujen varaus voi olla samasta yli kaksinkertaiseen.

Akkuja on kahdentyyppisiä; huollettavia ja huoltovapaita. Huollettavaan akkuun pitää lisätä akkuvettä tarvittaessa kannen korkkien kautta, kun taas huoltovapaassa akussa haihtuvuus on saatu niin pieneksi, ettei nestettä tarvitse lisätä. Molemmat akkutyypit tarvitsevat silti sen verran huoltoa, ettei niihin pääsisi kertymään likaa tai valkoista hapettumaa napojen alueelle.

Akun kiinnitys on hyvä tarkastaa säännöllisesti heilauttamalla akkua – akun pitää pysyä tukevasti telineessään, ja myös akunkenkien pitää pysyä tukevasti navoissa. Irrallinen akku moottoritilassa on turvallisuusriski, koska akku voi kaatua ja valuttaa akkuhapot ulos. Pahimmassa tapauksessa akun kaatuessa navat voivat mennä oikosulkuun, jolloin akku voi räjähtää tai sytyttää auton palamaan. Akkua irrotettaessa on irrotettava aina *ensin musta (-) kaapeli ja vasta sen jälkeen punainen (+) kaapeli*. Kiinnitä akun kaapelit päinvastaisessa järjestyksessä (muistisääntö: Vähennä irrottaessa (-), lisää asennettaessa (+)). Varo yhdistämästä napoja (oikosulkuvaara) esim. kiintoavaimella toisiinsa.

Ajon aikana auton akkua ladataan latausgeneraattorilla, jota usein kutsutaan myös laturiksi. Tyhjentynyttä tai vajaata akkua voidaan ladata myös akkulaturilla sähköverkosta.

Akkumerkkejä
------------

* Mbat (Arkistoitu – Internet Archive)
* Glenenergy
* Euroglobe (Arkistoitu – Internet Archive)
* Exide
* Optima
* Energizer
**Han Seung-soo** (hangul: 한승수; hanja: 韓昇洙; uudistettu latinisaatio: *Han Seungsu*) (s. 28. joulukuuta 1936 Chuncheon) on eteläkorealainen poliitikko ja diplomaatti, sekä Etelä-Korean pääministeri helmikuusta 2008 syyskuuhun 2009. Aiemmin hän on toiminut Etelä-Korean ulko-, kauppa-, talous- ja rahaministerinä sekä maan varapääministerinä, ja vuonna 2001 Yhdistyneiden kansakuntien 56. yleiskokouksen puheenjohtajana.

Akateeminen ura
---------------

Han Seung-soo opiskeli valtio-oppia josta suoritti kandidaatintutkinnon 1960 Yonsein yliopistossa ja maisterintutkinnon 1963 Soulin kansallisessa yliopistossa; hän valmistui sittemmin tohtoriksi Yorkin yliopistosta 1968 taloustieteen alalta. Euroopan yhteisö palkitsi hänen tohtorintyönsä, otsikoltaan "The Growth and Function of the European Budget".

Vuosina 1970–1988 hän toimi Soulin yliopistossa taloustieteen professorina, 1986–1987 myös vierailevana professorina Tokiossa. Sen ohella hän oli neuvonantaja YK:n Aasian ja Tyynenmeren alueen talous- ja sosiaalikomissiolle (ESCAP) sekä Maailmanpankille, joista jälkimmäinen lähetti hänet 70-luvun lopulla joksikin aikaa Jordanian hallitukselle konsultiksi.

Poliittinen ura
---------------

Han Seung-soo valittiin Etelä-Korean parlamenttiin 1988, ja hän on edelleen sen jäsen. 1988–1990 hän toimi kauppaministerinä. 1993 hänet asetettiin suurlähettilääksi Yhdysvaltoihin, ennen kuin presidentti Kim Young-sam teki hänestä henkilöstöpäällikkönsä. 1996–1997 Han oli varapääministeri sekä talous- ja rahaministeri. Hänen aikanaan Korean tasavalta liittyi OECD:hen ja Pohjois-Korea lähetti Etelä-Korealle avunpyyntöjä riisitoimituksista.

Huhtikuussa 2001 Han pääsi viimein ulkoministeriksi. Tässä asemassa hän tuli saman vuoden syyskuussa valituksi Yhdistyneiden kansakuntien 56. yleiskokouksen puheenjohtajaksi. Yleiskokouksen puheenjohtajana Han sai kunnian vastaanottaa vuoden 2001 Nobelin rauhanpalkinnon Yhdistyneiden kansakuntien puolesta. Hänen puheenjohtajavuoronsa päättyi syyskuussa 2002. Han luopui jo tätä ennen Etelä-Korean ulkoministerin paikasta, mutta palasi saman vuoden vaaleissa kansalliskokouksen jäseneksi.

Han Seung-soo edustaa Hannara Dang -puoluetta, ja Etelä-Korean presidentinvaalin 2007 voittanut saman puolueen Lee Myung-bak nimitti hänet pääministeriehdokkaakseen tammikuussa 2008. Lee esitti Hanin valintaa pääministeriksi 25. helmikuuta, ja parlamentti hyväksyi valinnan 29. helmikuuta 2008. Han Seung-soo seurasi pääministerinä Han Duck-soota.

Lähteet
-------

1. ↑  Korea Times: Assembly endorses Han as Prime Minister

Aiheesta muualla
----------------

* Korean pääministerin virallinen sivu (englanninkielinen versio)
* YK:n 56. yleiskokous

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Korea

 |

 |
**ArchiLogs** on hirsitalojen suunnittelulaajennus ArchiCAD-ohjelmaan.

Laajennuksen kuvaus
-------------------

ArchiLogs on työväline hirsitalojen suunnittelijoille, markkinoijille ja valmistajille. Suunnittelutyö jatkuu Archicadin omilla mallinnustyökaluille tehdyn talomallin pohjalta. Kun suunnittelutyö on saatu valmiiksi, tekee ArchiLogs mallista määrälaskelmat. Lopuksi hirsitalomallista saadaan tarvittaessa myös työstökoodi CNC-koneelle.

Historia
--------

ArchiLogsin kehitys alkoi Suomessa jo 1990-luvulla. Aluksi laajennus tunnettiin pitkään nimellä M.A.D. Hirret. Kansainvälistymisen takia nimi muutettiin ensin muotoon M.A.D. Logs, ja nykyään maailmanlaajuisesti käytetty nimi on ArchiLogs. ArchiLogsista on myös pelkästään ulkonäköön painottuvalle suunnittelijalle kevyempi ArchiLogs Designer -versio, jolla hirsityksityiskohtien muokkaus onnistuu hyvin, mutta hirsiseinäkuvien teko ei lainkaan.

Alusta asti laajennuksessa on ollut kaksi osaa: itse laajennus, sekä sen käyttämä hirsiobjektikirjasto. Alun perin hirsikirjaston pystyi ostamaan erikseen, mutta nyt ne on liitetty yhdeksi kokonaisuuseksi. 

ArchiLogs on saatavilla suomeksi ja englanniksi. Hirsitalosuunnittelijat ja -valmistajat käyttävät ArchiLogsia jo yli kymmenessä maassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Nordic BIM Group - ArchiLogs *Nordic BIM Group*. Viitattu 8.4.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* ArchiLogsin suomenkieliset kotisivut
* architosh-artikkeli ArchiLogsista
**Syvälampi** on erittäin kirkasvetinen järvi Lohjan länsiosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 17,6 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 16 kilometriä luoteeseen.

Maantiede
---------

Syvälammen pituus lounaasta koilliseen on 800 metriä, leveys kaakosta luoteeseen on 300 metriä. Saaria ei ole. Järven rannalla on muutama pientalo, valuma-alue on pääosin metsää. Syvälammen kaakkoispuolella sijaitsee Sevolampi, jonne etäisyys on 300 metriä. Luoteispuolella on Saarilampi. Syvälammen etelärannalta lähtee laskuoja 350 metrin päähän Heinästöön, joka on parin hehtaarin laajuinen suojärvi. Noin 150 metriä Syvälammen länsipuolitse kulkee Valtatie 1, jonka länsipuolella sijaitsee Kolmpersjärvi.

Syvälammen rannat ovat melko jyrkät. Järvi on niukkaravinteinen ja sen tila on hyvä. Näkösyvyydeksi on mitattu lähes kahdeksan metriä. Syvälammen keskiosasta on mitattu 18 metrin syvänne.

Syvälampi (23.024.1.004) kuuluu Raatinjoen-Myllyojan valuma-alueeseen (23.024), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Lohjanjärven alue (23.02). Raatinjoen-Myllyojan alueen laajimmat vakavedet ovat Valkerpyy, Kirmusjärvi ja Kolmpersjärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Syvälampi, vakavesi, Lohja
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 26.5.2021.
3. 1 2 3  Syvälampi *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 26.5.2021.
4. ↑  Syvälampi. Järviwiki. Viitattu 26.5.2021.
5. ↑  Raatinjoen-Myllyojan valuma-alue (23.024). Järviwiki. Viitattu 26.5.2021.
**36. jalkaväkidivisioona** (saks. *36. Infanterie-Division, 36. Infanteriedivision*) oli natsi-Saksan armeijan maavoimien joukko-osasto, joka taisteli toisessa maailmansodassa.

Divisioona perustettiin Kaiserslauternissa 1. lokakuuta 1936. Se organisoitiin uudelleen motorisoiduksi jalkaväkidivisioonaksi 1. marraskuuta 1940. Kesäkuussa 1943 divisioona organisoitiin jälleen tavalliseksi jalkaväkidivisioonaksi. Se tuhoutui puna-armeijan suurhyökkäyksessä Bobruiskissa heinäkuun alkuun mennessä vuonna 1944. Elokuussa se perustettiin uudelleen 36. krenatööridivisioonana, joka nimettiin 36. kansankrenatööridivisioonaksi lokakuussa. Divisioona antautui yhdysvaltalaisille joukoille toukokuussa 1945.

Yksikön historia
----------------

**36. Infanterie-Division** \* 1. lokakuuta 1936 – 1. marraskuuta 1940
Länsimuuri, syyskuu 1939 – toukokuu 1940
Ranska, toukokuu 1940 – lokakuu 1940
**Komentajat:**
Kenraalieversti Georg Lindemann, syyskuu 1939 – lokakuu 1940
**36. Infanterie-Division (mot)** \* 1. marraskuuta 1940 – kesäkuu 1943
Ranska, lokakuu 1940 – kesäkuu 1941
Itärintama, pohjoinen, kesäkuu 1941 – heinäkuu 1942
Itärintama, keskusta, heinäkuu 1942 – kesäkuu 1943
**Komentajat:**
Kenraaliluutnantti Otto Ottenbacher, lokakuu 1940 – lokakuu 1941
Jalkaväenkenraali Hans Gollnick, kesäkuu 1943 – elokuu 1943
**36. Infanterie-Division** \* kesäkuu 1943 – heinäkuu 1944
Itärintama, kesäkuu 1943 – heinäkuu 1944
**Komentajat:**
Jalkaväenkenraali Hans Gollnick, kesäkuu 1943 – elokuu 1943
Kenraaliluutnantti Rudolf Stegmann, elokuu 1943
Kenraalimajuri Gottfried Fröhlich, elokuu 1943 – syyskuu 1943
Kenraaliluutnantti Rudolf Stegmann, syyskuu 1943 – tammikuu 1944
Kenraalimajuri Horst Kadgien, tammikuu 1944
Kenraaliluutnantti Egon von Neindorff, tammikuu 1944
Kenraalimajuri Alexander Conrady, tammikuu 1944 – heinäkuu 1944
**36. Grenadier-Division** \* 3. elokuuta 1944 – 9. lokakuuta 1944
Ranska, elokuu 1944 – lokakuu 1944
**Komentajat:**
Kenraalimajuri August Wellm, elokuu 1944 – lokakuu 1944
**36. Volksgrenadier-Division** \* 9. lokakuuta 1944 – 8. toukokuuta 1945 
Ranska, lokakuu 1944 – tammikuu 1945
Etelä-Saksa, tammikuu 1945 – toukokuu 1945
**Komentajat:**
Kenraalimajuri August Wellm, lokakuu 1944 – maaliskuu 1945
Kenraalimajuri Helmut Kleikamp, maaliskuu 1945 – toukokuu 1945

Sotarikoksia
------------

* Ryhmä divisioonan sotilaita ampui antautumista ehdottaneen siviilin Altöttingin piiritetyssä kaupungissa keväällä 1945.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saksan 36. jalkaväkidivisioona**.
* Feldgrau.com
* Axishistory.com
* Lexikon der Wehrmacht
**Saksan 18. armeija** (saks. *18. Armee*) oli Saksan maavoimien yhtymä toisessa maailmansodassa.

Perustaminen ja historia
------------------------

Wehrkreis VI perusti armeijan marraskuussa 1939.

Se osallistui 1940 operaatio Keltaisessa armeijaryhmä B:hen liitettynä Alankomaiden, Belgian ja Ranskan valtaukseen. Armeijan joukkoina olivat XXVI ja X armeijakunnat sekä 9. panssaridivisioonan, 208. ja 225. jalkaväkidivisioonat. Se siirrettiin Ranskan antauduttua pohjoiseen armeijaryhmään ryhmitettäessä joukkoja operaatio Barbarossaan. Armeija taisteli itärintaman pohjoisosissa Baltiassa.

Neuvostoliiton 2. Baltian rintama aloitti 19. helmikuuta 1944 hyökkäyksen Holmin ympäristöön ryhmittynyttä Saksan 16. armeijaa vastaan. Neuvostoliiton 22. armeijan hyökkäys menestyi kuluttaen saksalaisten voimia. Saksan 16. ja 18. armeija joutuivat saarroksiin Kuurinmaalle Neuvostoliiton aloitettua kesähyökkäyksen 1944. Armeija oli piiritettynä sodan loppuun saakka, jolloin joukot antautuivat Neuvostoliitolle.

Komentajat
----------

Armeijankomentajina olivat:

* marsalkka Georg von Küchler 5. marraskuuta 1939 - 16. tammikuuta 1942
* kenraalieversti Georg Lindemann 16. tammikuuta 1942 - 29. maaliskuuta 1944
* tykistönkenraali Herbert Loch 29. maaliskuuta - 2. syyskuuta 1944
* jalkaväenkenraali Ehrenfried-Oskar Boege 5. syyskuuta 1944 - 9. toukokuuta 1945

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:18th Army (Wehrmacht)

Lähteet
-------

1. ↑  www.lexikon-der-wehrmacht.de

Saksan toisen maailmansodan armeijat

|  |  |
| --- | --- |
| Armeijat | 1. - 2. - 3. - 4. - 5. - 6. - 7. - 8. - 9. - 10. - 11. - 12. - 14. - 15. - 16. - 17. - 18. - 19. - 20. - 21. - 24. - 25. - Lappland - Ligurien - Ostpreussen - Norwegen |
| Panssariarmeijat | 1. - 2. - 3. - 4. - 5. - 6. - Afrika - Saksalais-italialainen panssariarmeija |
| Laskuvarjoarmeijat | 1. laskuvarjoarmeija |
**Ranneluut**  
*Proksimaalinen:* A=veneluu, B=puolikuuluu, C=kolmioluu, D=herneluu  
*Distaalinen:* E=iso monikulmaluu, F=pieni monikulmaluu, G=isoranneluu, H=hakaluu
**Ranneluut** (*ossa carpi*) muodostavat ranteen luisen osan, joka niveltyy yläpäästään värttinä- ja kyynärluuhun sekä alapäästään kämmenluihin.

Ranneluut ovat kahdessa rivissä. Ranneluiden proksimaalisen rivin luita ovat radiaalisesta ulnaariseen lueteltuina:

* veneluu (*os scaphoideum*)
* puolikuuluu (*os lunatum*)
* kolmioluu (*os triquetrum*)
* herneluu (*os pisiforme*).

Distaalisen rivin luita ovat radiaalisesta ulnaariseen lueteltuina:

* iso monikulmaluu (*os trapezium*)
* pieni monikulmaluu (*os trapezoideum*)
* iso ranneluu (*os capitatum*)
* hakaluu (*os hamatum*).

Ranneluiden lukumäärä vaihtelee eri eläinlajeilla. Ihmisellä ja sialla ovat kaikki kahdeksan ranneluuta, hevosella saattaa puuttua iso monikulmaluu, lihansyöjillä vene- ja puolikuuluu ovat fuusioituneet yhdeksi luuksi. Märehtijöiltä puuttuu veneluu, lisäksi puolikuu- ja kolmioluu ovat fuusioituneet.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hervonen, Antti: *Tuki- ja liikuntaelimistön anatomia*, s. 176–190. Lääketieteellinen oppimateriaalikustantamo, 2004. ISBN 952-9635-01-X.
2. 1 2  *Opas anatomiaan*, s. 93. H. F. Ullmann, 2015. ISBN 978-3-8480-0765-3.
3. 1 2  Suora rannekuva ja sivukuva, luut *Käypä hoito*. Viitattu 17.1.2020.
**2. panssariarmeija** oli Saksan maavoimien toisen maailmansodan aikainen kenttäarmeija. Yhtymä muodostui lokakuussa 1941, kun **2. panssariryhmä** (*Panzergruppe 2*) täydennettiin armeijaksi. Yhtymään kuuluneet joukot osallistuivat Ranskan valtaukseen ja itärintaman taisteluihin.

Panssariryhmä
-------------

Saksan 2. panssariryhmää johti kenraalieversti Heinz Guderian ja myöhemmin Lothar Rendulic. Panssariryhmä muodostettiin marraskuussa 1940 **panssariryhmä Guderianista** (*Panzergruppe Guderian*), joka oli aiemmin muodostettu Saksan XIX Armeijaryhmästä Ranskan valtauksen aikana kesäkuussa 1940. Operaatio Barbarossan aikana kesäkuussa 1941 ryhmä siirrettiin osaksi Keskustan armeijaryhmää ja se ylennettiin 5. lokakuuta panssariarmeijaksi.

Panssariarmeija
---------------

Saksan 2. panssariarmeija osallistui merkittäviin taisteluihin Tulan, Moskovan ja Kiovan ympärillä kärsien raskaita tappioita. Vuosina 1942–43 2. panssariarmeija siirrettiin Jugoslaviaan osaksi Armeijaryhmä F:ää osallistuen partisaanien vastaisiin taisteluihin ja vuonna 1944 Belgradin offensiiviin. Tammikuussa 1945 2. panssariarmeija siirrettiin osaksi Etelän armeijaryhmää ja se osallistui Transdanubianin kukkuloiden taisteluun maaliskuussa 1945 ja myöhemmin toimi itävallassa, jossa se antautui sodan jälkeen.

Komentajat
----------

Panssariarmeijan komentajina olivat:

* Kenraalieversti Heinz Guderian (5. lokakuuta 1941 – 25. joulukuuta 1941)
* Kenraalieversti Rudolf Schmidt (25. joulukuuta 1941 – 10. huhtikuuta 1943)
* Jalkaväkikenraali Heinrich Clößner (11. huhtikuuta 1943 – 6. elokuuta 1943)
* Generalfeldmarschall Walter Model (6. elokuuta 1943 – 14. elokuuta 1943)
* Kenraalieversti Dr Lothar Rendulic (14. elokuuta 1943 – 24. kesäkuuta 1944)
* Jalkaväkikenraali Franz Böhme (24. kesäkuuta 1944 – 17. heinäkuuta 1944)
* Tykistökenraali Maximilian de Angelis (18. heinäkuuta 1944 – 8. toukokuuta 1945)

Saksan toisen maailmansodan armeijat

|  |  |
| --- | --- |
| Armeijat | 1. - 2. - 3. - 4. - 5. - 6. - 7. - 8. - 9. - 10. - 11. - 12. - 14. - 15. - 16. - 17. - 18. - 19. - 20. - 21. - 24. - 25. - Lappland - Ligurien - Ostpreussen - Norwegen |
| Panssariarmeijat | 1. - 2. - 3. - 4. - 5. - 6. - Afrika - Saksalais-italialainen panssariarmeija |
| Laskuvarjoarmeijat | 1. laskuvarjoarmeija |