recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Mary Lou McDonald
**Mary Lou McDonald** (s. 1969) on irlantilainen poliitikko, joka on Sinn Féin -puolueen johtaja vuodesta 2018 lähtien. McDonald on Irlannin parlamentin alahuoneen jäsen vuodesta 2011. Aiemmin hän on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä.

Helmikuussa 2020 pidettyjen Irlannin tasavallan parlamenttivaalien tulos oli historiallinen, sillä vasemmistolainen ja kansallismielinen Sinn Féin sai valeissa eniten ääniä. Mary Lou McDonaldin johtama Sinn Féin on ollut aiemmin Irlannin tasavaltalaisarmeijan IRA:n poliittinen siipi ja sen takia muiden puolueiden hylkimä. Keskustaoikeistolaiset Fine Gael ja Fianna Fáil ovat hallinneet Irlantia vuodesta 1922 saakka vuorotellen.

Lähteet
-------

1. ↑  Annamari Sipilä: Brexitin sivutuote voi olla Irlannin saaren yhdistyminen: Sinn Féin -puolueen johtajan Mary Lou McDonaldin mukaan siihen pitää alkaa jo valmistautua *Helsingin Sanomat*.  22.4.2019. Viitattu 22.4.2019.
2. ↑  Irlannin vaaleissa historiallinen tulos: nationalistipuolue Sinn Féin nousi ensimmäistä kertaa suosituimmaksi puolueeksi *Yle Uutiset*. Viitattu 18.2.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mary Lou McDonald** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Puola

 |

 |
**Staša Gejo** (s. 25. marraskuuta 1997) on serbialainen kiipeilijä, joka on erikoistunut boulderointiin. Hän on sijoittunut kolmanneksi boulderoinnin maailmancupin osakilpailussa vuosina 2019, 2021 ja 2023. Maailmanmestaruuspronssi boulderoinnissa hänellä on vuosilta 2018 ja 2021. Vuonna 2017 hän voitti Euroopan-mestaruuden boulderoinnissa ja oli yhdistetyssä kiipeilyssä kolmas.

Vuosina 2015 ja 2016 Gejo voitti nuorten Euroopan-mestaruuden omassa ikäluokassaan boulderoinnissa. Vuonna 2014 hän oli toinen ja vuonna 2013 kolmas. Vuonna 2012 hän oli omassa ikäluokassaan lead-kiipeilyn EM-kisoissa toinen.

Gejo aloitti kiipeilyn nuorena, sillä hänen vanhempansa ovat myös kiipeilijöitä.

Gejo on kertonut sairastaneensa syömishäiriötä ja kamppailleensa kehonkuvansa kanssa.

* Gejo maailmancupissa vuonna 2015Gejo maailmancupissa vuonna 2015
* Janja Garnbret (vas.) ja Stasa Gejo maailmancupissa vuonna 2017Janja Garnbret (vas.) ja Stasa Gejo maailmancupissa vuonna 2017
* Gejo maailmankupissa vuonna 2017Gejo maailmankupissa vuonna 2017
* Gejo MM-kisojen finaalissa vuonna 2018Gejo MM-kisojen finaalissa vuonna 2018

Lähteet
-------

1. 1 2  STASA GEJO *IFSC*. Viitattu 6.4.2024.
2. 1 2 3  Stasa Gejo: Stasa Gejo About *gejostasa.com*. Viitattu 6.4.2024.
3. ↑  Stasa Gejo: Stasa Gejon Instagram postaus *instagram.com*.  25.9.2021. Viitattu 6.4.2024.
4. ↑  Stasa Gejo: Stasa Gejon Instagram postaus *instagram.com*.  28.9.2021. Viitattu 6.4.2024.
**Viialankulman työväentalo** oli entisen Rengon kunnan Viialankulman kylässä sijainnut työväentalo. Se siirrettiin sittemmin vuonna 1915 Lopen Vojakkalaan ja purettiin 1978.

Historiaa
---------

Viialankulman työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906 tai 1907. Talo valmistui jo tammikuussa 1908 Rengon ensimmäisenä työväentalona. Yhdistys oli kuitenkin alusta asti vaikeuksissa muun muassa syrjäisen sijaintinsa takia. Toiminta oli pysähdyksissä vuodesta 1909 eteenpäin. Vuonna 1913 yhdistystä koetettiin herättää henkiin, mutta turhaan. Lisäksi yhdistyksen varoja oli kadonnut alusta asti: rahastonhoitaja oli laittanut niitä omiin taskuihinsa. Vuonna 1913 pidetyssä kokouksessa talo päätettiin myydä Hämeen sosialidemokraattiselle piirikunnalle. Se taas myi talon edelleen Lopelle, Vojakkalan työväenyhdistykselle, joka siirsi sen vuonna 1915 uudelle paikalle.

Lähteet
-------

1. ↑  Kivisalo, Väinö: *Työväenliike Etelä-Hämeessä 1906–1931*. Hämeen eteläinen sos.dem. piiritoimikunta, 1931.
2. ↑  Lindholm, Toivo J.: *Työväenyhdistystoimintaa Rengossa 1906–1987*. Rengon työväenyhdistys ry, 1987.
**Vuolijoen työväentalo** oli Hauhon kunnan (vuodesta 2009 lähtien osa Hämeenlinnaa) Vuolijoen kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Vuolijoen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1917. Kansanedustaja Väinö Vuolijoki lahjoitti yhdistykselle tontin, ja sille rakennetun työväentalon vihkiäisiä vietettiin kesäkuussa 1926. Ohjelmassa oli päiväjuhla puheineen ja urheilukilpailuineen sekä iltajuhla, jossa muun muassa esitettiin näytelmä *Miksi Saara nauroi*. Iltajuhlassa oli yleisöä lähes 200 henkeä.

Vuonna 1931 yhdistyksen jäsenluku oli 12. Seuraavana vuoden keväällä talolla pidettiin piiritoimikunnan järjestämiä luento- ja opastuskursseja, joilla oli 19 osallistujaa. Kurssien päättäjäisissä, jotka pidettiin 29.5. oli ohjelmassa muun muassa laulua, lausuntaa, puhe, kurssilaisten esittämä näytelmä sekä lopuksi tanssia. Talon tai yhdistyksen myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kivisalo, Väinö: *Työväenliike Etelä-Hämeessä 1906–1931*. Hämeen eteläinen sos.dem. piiritoimikunta, 1931.
2. ↑  Hämeen Kansa *digi.kansalliskirjasto.fi*.  29.6.1926, no 69. Viitattu 30.11.2022.
3. ↑  Matti Turkia (toim.): SDP:n puoluetilasto 1929–1931  1932. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 30.11.2022.
4. ↑  Hämeen Kansa *digi.kansalliskirjasto.fi*.  26.5.1932, no 96. Viitattu 30.11.2022.
**Raimo Otto Sarajärvi** (s. 2. kesäkuuta 1966 Rovaniemi) on suomalainen kiinteistösijoittaja ja jalkapallovaikuttaja. Hän on toiminut Veikkausliiga-seura SJK:n puheenjohtajana ja pääomistajana vuodesta 2009.

Ura
---

Rovaniemeltä kotoisin oleva Sarajärvi valmistui kauppatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1990. Opiskeluaikoina hän työskenteli pankissa, mutta aloitti työt kiinteistövälitysyhtiö SKV:llä vuonna 1989. Vuonna 1995 Sarajärvestä tuli SKV:n useiden alueyhtiöiden toimitusjohtaja. Hänestä tuli myös yrityksen osakas.

Sarajärvi työskenteli SKV:llä aina vuoteen 2008 saakka, jolloin hän myi omistuksensa. Hän perusti vuonna 2009 franchising-periaattella toimivan Kotijoukkue-kiinteistönvälitysketjun. Lisäksi hän on jatkanut toimintaansa kiinteistösijoittajana. Sarajärvi on mm. seinäjokelaisen Gapcon-kiinteistösijoitusyhtiön puheenjohtaja ja omistaa kauppakeskuksia, toimistoja ja asuntoja ympäri Suomen.

Sarajärvi on toiminut 2000-luvulla HJK:n osaomistajana ja hallituksen jäsenenä, mutta hän erosi hallituksesta vuonna 2013. SJK:hon Sarajärvi tuli mukaan kaksi vuotta seuran perustamisen jälkeen vuonna 2009 ja on toiminut seuran puheenjohtajana siitä lähtien. Hän on ollut rakennuttamassa uutta Wallsport Areena -jalkapallohallia, jonka SJK osti vuonna 2013 sekä OmaSp Stadionia, joka valmistui vuonna 2016.

Yksityiselämä
-------------

Sarajärvi on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta, joista toinen on jalkapalloilija Jesse Sarajärvi.

Lähteet
-------

1. ↑  Raimo Otto Sarajärvi verokoneessa *verokone.hs.fi*. Viitattu 2.4.2024.
2. 1 2 3  Emil Elo: Poikkeuksellinen urheilumesenaatti on SJK:n mestaruuden takapiru *Tärkeimmät talousuutiset | Kauppalehti*.  2.4.2024. Viitattu 2.4.2024.
3. 1 2 3  Tanja Vasama HS: Kiinteistömiljonääri Raimo Sarajärvi paljastaa, miten menestys rakennetaan *Helsingin Sanomat*.  9.4.2016. Viitattu 2.4.2024.
4. 1 2  Pirkko Tammilehto: Raimo Sarajärvi on rakentanut Pohjanmaalle yhteisön, joka imee alueen silmäätekevät – "Joillekin on vaikeaa, että asioista päätetään täällä eikä kunnantalolla" *Tärkeimmät talousuutiset | Kauppalehti*.  2.4.2024. Viitattu 2.4.2024.
5. ↑  SJK-pomo vetäytyy HJK:n hallituksesta – jatkaa vähemmistöosakkaana *mtvuutiset.fi*.  30.9.2013. Viitattu 2.4.2024.
6. ↑  SJK hankki oman areenan *Yle Uutiset*.  1.3.2013. Viitattu 2.4.2024.
7. ↑  Antti Virolainen: On se komia! Seinäjoen uusi stadion onnenpotku Suomen futiskulttuurille – katso minidokumentti! *Ilta-Sanomat*.  16.6.2016. Viitattu 2.4.2024.
8. ↑  Mikko Pajala HS: SJK-puheenjohtajan poika Jesse Sarajärvi jättää jalkapallokentät: taustalla aivolisäkkeestä löydetty kasvain *Helsingin Sanomat*.  8.1.2020. Viitattu 2.4.2024.
**Jenny Nowak** (s. 20. elokuuta 2002) on saksalainen yhdistetyn hiihtäjä ja mäkihyppääjä. 

Nowak oli mukana Lahden nuorten MM-kilpailussa 2019 naisten mäkihypyn joukkuekilpailussa hopeaa voittaneessa joukkueessa.

Yhdistetyssä hän on saavuttanut nuorten MM-kilpailuissa kultaa henkilökohtaisessa ja hopeaa joukkuekilpailussa 2020 sekä kultaa joukkuekilpailussa 2022. Nuorten olympialaisissa hän sai henkilökohtaisessa kilpailussa pronssia 2020. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti sekajoukkuekilpailussa hopeaa ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 11:nneksi. 

Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli yhdeksäs kaudella 2021–2022. Ensimmäisen maailmancupin palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Schonachissa helmikuussa 2023. Kauden 2022–2023 kokonaiscupissa hän sijoittui kahdeksanneksi ja kaudella 2023–2024 seitsemänneksi. Nowak on voittanut naisten yhdistetyn Alpen Cupin.

Novak aloitti yhdistetyn harjoittelemisen vuonna 2009.

Lähteet
-------

1. ↑  Kansainvälinen hiihtoliitto: Viralliset tulokset *medias2.fis-ski.com*. Viitattu 5.3.2019.
2. ↑  Jenny Nowak Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
3. 1 2  Jenny Nowak Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
4. 1 2  Kansainvälinen hiihtoliitto: Ladies in the Spotlight: Jenny Nowak (GER) *fis-ski.com*.  28.5.2018. Viitattu 5.3.2019.
Elihu Vedder, *Plejadit*, 1885.
**Plejadit** (m.kreik. Πλειάδες, *Pleiades*), Artemiin seuralaiset, olivat kreikkalaisessa mytologiassa seitsemän titaani Atlaksen ja merinymfi Pleionen tytärtä, jotka olivat syntyneet Kyllene-vuorella. Isänsä mukaan heitä kutsuttiin myös **atlantideiksi**. He olivat Kalypson, Hyaan, hyadien ja hesperidien sisaria. Plejadit olivat nymfejä Artemiin kulkueessa.

Nimen alkuperästä ei ole täyttä varmuutta. Alun perin heidän nimensä miellettiin johtuvat heidän äitinsä nimestä *Pleione*, mutta muun muassa Vergilius yhdisti heidän nimensä kreikan kielen verbiin πλεîν 'purjehtia', koska plejadien tähtikuvio on näkyvissä öisin Välimerellä toukokuun puolestavälistä aina marraskuun alkuun, mikä sattumoisin oli myös antiikin ajan purjehduskausi.

Seitsemän sisarta
-----------------

Useat miespuoliset Olympoksen jumala, muiden muassa Zeus, Poseidon ja Ares, antautuivat lemmenleikkeihin seitsemän taivaallisen sisarensa kanssa, ja näiden suhteiden seurauksena syntyi jälkeläisiä:

1. Maia, vanhin plejadeista, sai Hermeen suhteesta Zeuksen kanssa.
2. Elektra sai Zeuksen kanssa Dardanoksen ja Iasionin.
3. Taygete oli Lakedaimonin äiti ja isä oli Zeus
4. Alkyone ja Poseidon saivat Hyrieuksen
5. Kelaino ja Poseiden saivat Lykoksen ja Eurypyloksen
6. Sterope (tai Asterope) ja Ares saivat Oinomaoksen
7. Merope, nuorin plejadeista, nai kuolevaisen Sisyfoksen, ja tullen itsekin siten kuolevaiseksi hiipui pois. Hän synnytti Sisyfokselle useita poikia.

Meropea lukuun ottamatta plejadit seurustelivat jumalien kanssa.

Mytologia
---------

Sen jälkeen kun Atlas joutui kannattelemaan taivasta hartioillaan, Orion alkoi tavoitella kaikkia plejadeja ja Zeus muutti heidät ensin kyyhkysiksi ja sittemmin tähdiksi tyynnytelläkseen heidän isäänsä. Orionin tähdistön sanotaan edelleen jahtaavan heitä läpi öisen taivaan.

Plejadien tähtikuviossa vain kuusi tähdistä loistaa kirkkaana, ja seitsemäs, Merope, loistaa himmeästi häpeillessään ikuisesti suhdettaan kuolevaisen kanssa. Myytistä riippuen himmeän tähden kerrotaan olevan myös Elektra, joka suree Dardanoksen jälkeläisten kukistumista Troijan valtauksen yhteydessä.

Tarinassa, jossa plejadit muuttuvat tähdiksi, kerrotaan, että kaikki seitsemän surmasivat itsensä, koska he olivat suruissaan isänsä kohtalosta tai sisarustensa hyadien menettämisestä. Zeus muutti sisaret kuolemattomiksi asettamalla heidät taivaalle plejadeina tunnetun tähtikuvion muotoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Hyginus, *Astronomica* ii.7 (engl. käännös).
2. 1 2 3  Hyginus, *Astronomica* ii.21 (engl. käännös).
**Rimmin työväentalo** on entisen Kalvolan kunnan (vuodesta 2009 lähtien osa Hämeenlinnaa) Rimmin kylässä sijaitseva entinen työväentalo.

Historiaa
---------

Rimmin työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907. Perustavassa kokouksessa yhdistykseen liittyi runsaat 20 henkeä. Alkuvaiheessa toiminta oli hankalaa, ja kokouksiakin jouduttiin perumaan osallistujien vähyyden vuoksi.

Yhdistys rakensi talon vuosien 1928-1929 aikana Renkajärven rannalle. Tontti saatiin lahjoituksena, ja suuri osa rakennustöistä tehtiin talkoilla. Rakennushanketta varten oli otettava velkaa, mutta se oli vuoteen 1942 mennessä lähes kokonaan maksettu.

Kalvolan työväenyhdistysten jäsenmäärät laskivat 1960–1970-luvuilla, ja ne alkoivat suunnitella yhdistymistä. Vuonna 1984 Iittalan, Taljalan ja Kutilan työväenyhdistykset yhdistyivät Kalvolan Sosialidemokraatit ry:ksi. Rimmin työväenyhdistys jäi yhdistymisen ulkopuolelle. Pian talon ylläpito kävi yhdistykselle ylivoimaiseksi, ja vuonna 1997 yhdistys lakkautettiin ja sen talo sekä maksamattomat sähkölaskut siirrettiin Etelä-Hämeen Sosialidemokraattiselle piirille. Yhdistyksen harvat jäljellä olleet jäsenet siirtyivät Kalvolan Sosialidemokraatteihin.

Vuonna 1999 talo myytiin yksityisomistukseen, ja siitä kunnostettiin arkkitehti Tuula Hellsténin suunnitelmien mukaan kesäasunto. Talon ulkomuoto ja osin sisätilatkin säilytettiin. Vuonna 2014 talo oli edelleen tässä käytössä.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talon valmistuttua vuonna 1929 siellä järjestettiin arpajaiset ja juhlat. Ohjelmassa oli arpojen myynnin lisäksi muun muassa keilausta ja tikanheittoa, puhe, kilpailuja ja tanssit. Talolla toimi sotien jälkeen jonkin aikaa urheiluseura Rimmin Ote, mutta sen toiminta ei ollut pitkäaikaista. Vuonna 1997 talolla pidettiin yhdistyksen viimeinen kokous.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Syrjänen, Heikki: *Elämässä mukana. Kalvolan Sosialidemokraattien 100-vuotishistoriikki*. Kalvolan Sosialidemokraatit ry, 2000. ISBN 952-91-3095-3.
2. ↑  Renkajärven suojeluyhdistys ry: Rimmilä uusimmassa Avotakassa *renkajarvi.blogspot.com*. Viitattu 13.12.2022.
Lasten oma Aarrearkku -lehti perustettiin vuonna 2003 tammikuussa, tueksi seurakuntien kerhotoimintaan. Lehti sisälsi kaksikymmentä A5 kokoista sivua opettavaisia pieniä kertomuksia lapsille, monipuolisia tehtäviä, käsinukkenäytelmiä, leikki-ideoita, lasten omia tarinoita, uusia lasten lauluja, sekä sarjakuvan jatkokertomuksena. Lehti ilmestyi neljä kertaa vuodessa ja sen painosmäärä oli 2000 kpl/nro.

Lasten oma Aarrearkku -lehden päätoimittajana ja perustajana toimi Merja Hautanen, yhdessä työryhmän kanssa. Työryhmän jäsenet: Tellervo ja Eero Ketola, Marita Hietala (ulkoasu), Maire Hautanen ja Riitta Mäki.

Avustajaryhmä: Katriina Kuokkanen (kuvitus), Pentti Miettinen, Outi Rossi, Jukka Pohjanheimo, Marjut Pikkumäki, Pirjo Kähärä ja Leena Laulumaa. 

Kustantaja ja painopaikka: Kyröprint

Vuonna 2006 tammikuussa, Lasten oma Aarrearkku -lehden yksityinen toimitus lakkautettiin ja sen julkaisemista jatkettiin Suomen Helluntaikansa ry:n toimittaman Ristin Kansa -lehden välissä, lapsille suunnattuna liitteenä, ilmestyen kerran kuukaudessa. Vuodesta 2011 alkaen, lasten liitteen päätoimittajana on toiminut Arja Lehmuskoski.
**Ylimaan taistelu** 7.–10. lokakuuta 1944 käyty Lapin sodan taistelu.

Kiimingistä edennyt kenraalimajuri Ruben Laguksen johtama panssaridivisioona kohtasi Puolangalta edenneen eversti Albert Puroman johtaman 6. divisioonan Pudasjärvellä. Nämä joukot koostettiin yhteen *ryhmä Lagukseksi*, jolle ylipäällikkö Mannerheim antoi käskyn jatkaa etenemistä kohti Rovaniemeä. Etujoukoksi muodostettiin taisteluosasto Hynninen.

Ensimmäinen taistelukosketus saksalaisiin saatiin jo 2.10. Varsinaiset taistelut alkoivat 7.10. kun taisteluosasto Hynninen koukkasi Portimojärven länsipuolelta saksalaisten selustaan. Tien suunnasta hyökkäsi viides jääkäripataljoona. Saarrosyrityksistä huolimatta eversti Emil Schulerin johtaman vuoristojääkärirykmentti 218:n onnistui jatkaa vetäytymistään. Saksalaiset onnistuivat puolustukselle suotuisassa maastossa aiheuttamaan aktiivisesti hyökkääville suomalaisjoukoille tappioita ja estämään saarrosyritykset.

Ranuan Palovaaraan on pystytetty taistelun muistomerkki. Muistomerkin on suunnitellut professori Ensio Seppänen ja se paljastettiin 29. elokuuta 1982. Muistomerkissä lukee: *"Ylimaa 7. – 9.10.1944. Näillä kankailla taistelivat jääkäriprikaatin miehet saksalaisen vuoristoarmeijan osastoja vastaan."* Muistomerkin lähimaastossa on myös retkeilyreitti *"Taisteluiden polku"*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Kalle Tapio: Lapin sota 1944-1945: Muita taisteluja (swf) (s.4) *Aseseura*.  2004. aseseura.fi.  Arkistoitu 12.6.2004. Viitattu 26.1.2014.
2. ↑  Lapin sota - Ylimaan taistelut 7. – 9.10.1944 *Tammenlehvän perinneliitto*.  24.4.2009. www.tammenlehva.fi.  Arkistoitu 2.2.2014. Viitattu 26.1.2014.
Cyrus Ingerson Scofield vuonna 1920.
**Cyrus Ingerson Scofield** (19. elokuuta 1843 Lenaween piirikunta, Michigan – 24. heinäkuuta 1921 New York City) oli yhdysvaltalainen juristi ja poliitikko, ja myöhemmällä urallaan vaikutusvaltainen teologi ja uskonnollinen kirjailija. Scofield on tunnettu teoksesta *Scofield Reference Bible*. Scofieldin kirjoitukset aiheuttivat dispensationalismin suuren suosion joidenkin yhdysvaltalaisten kirkkojen piirissä. Vaikka Scofield seurasi John Nelson Darbyn kehittämää dispensationalismia, Charles Ryrien mukaan hän sai paljon vaikutteita Isaac Wattsilta.

Elämä
-----

Yhdysvaltain sisällissodan alkaessa Scofield oli vierailulla sisarensa luona Wilsonin piirikunnassa Tennesseessä. Toukokuussa 1861 hän liittyi Konfederaation armeijaan. Heinäkuussa 1862 Scofield pyysi vapautusta palveluksesta, koska oli kotoisin Michiganista, alaikäinen ja huonossa kunnossa. Hän sai virallisesti kotiutuksensa 26. syyskuuta 1862. Noin vuonna 1865 hän muutti St. Louisiin asumaan toisen sisarensa ja tämän aviomiehen luokse. Scofield työskenteli St. Louisin verotuslautakunnan toimistossa ja aloitti kouluttautumisen lakimiehen ammattiin. Vuonna 1869 Scofield perheineen muutti Kansasin Atchisoniin. Scofield pätevöityi asianajajaksi Kansasissa ja työskenteli jonkin aikaa lakitoimistossa. Scofield valittiin Kansasin lainsäätäjäksi 1871–1872 Atchisonin ja Nemahan piirikuntien edustajana. Hänet nimitettiin Kansasin Yhdysvaltain piirisyyttäjäksi 1873, mutta saman vuoden joulukuussa Scofield erosi virasta sekaannuttuaan poliittiseen skandaaliin ja lahjuksiin. Vuoteen 1877 mennessä Scofield oli eronnut vaimostaan ja palannut St. Louisiin. 1870-luvun lopulla hän oli osallisena väärennösjutussa, josta hän sai mahdollisesti vankilatuomion.

Noin vuonna 1879 hän tuli uskoon ja osallistui fundamentalisti Dwight L. Moodyn evankeliointityöhön. Scofield omaksui dispensationaalisen teologian James H. Brookesin oppilaana. Scofieldistä tuli texasilaisen kongregationaalisen kirkon pastori, ja hän käytti aikansa kirjoittamiseen ja saarnaamiseen. Hän luennoi Yhdysvalloissa ja Euroopassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Scofield, Cyrus Ingerson (1843–1921) *Handbook of Texas Online*.  1995. Viitattu 2.4.2024. (englanniksi)
2. ↑  The Life and Legacy of C.I. Scofield *Israel My Glory*.  15.9.2021. Viitattu 25.12.2023. (englanniksi)
3. ↑  The Life Story of C. I. Scofield *Dispensational Publishing*. Viitattu 25.12.2023. (englanniksi)
4. ↑  Ryrie, Charles C. (2007). *Dispensationalism* (in en). Moody Publishers. ISBN 978-0-8024-2189-0.
5. ↑  Scofield, C[yrus I[ngerson] (1843-1921). History of Missiology] *bu.edu*. Viitattu 25.12.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
	+ 2
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Tipuna** (ven. Дибуны́, *Dibuny*) on historiallinen kaupunginosa Pietarin Kurortin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Roslivajärveen laskevan Mustajoen varrella 24 kilometriä Pietarin keskustasta luoteeseen. Tipunan aseman kautta kulkee Pietarin ja Viipurin välinen rautatie.

Paikkakunnan nimitys perustuu ’suota, hetteikköä’ tarkoittavaan venäjän kielen murresanaan. 1700-luvulla sieltä kerättiin suomalmia lähellä sijainneeseen rautatehtaaseen. 1800–1900-lukujen vaihteessa Tipunaan syntyi huvila-asutusta. Vuonna 1942 seudulle rakennettiin linnoituslaitteita. Vuonna 1954 paikkakunta liitettiin Raavskin taajamaan (ven. Pesotšnyi).

Lähteet
-------

1. ↑  *Venäjän federaation paikannimiä*, s. 49. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2006. ISBN 952-5446-18-2. Teoksen verkkoversio (viitattu 9.10.2015).
2. 1 2  Entsiklopedija Sankt-Peterburga *encspb.ru*. Viitattu 8.4.2010. (venäjäksi)
3. 1 2  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 188. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.
**Taljalan työväentalo Huvimäki** on entisen Kalvolan kunnan (vuodesta 2009 lähtien osa Hämeenlinnaa) Taljalan kylässä sijaitseva entinen työväentalo.

Historiaa
---------

Taljalan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907. Perustavassa kokouksessa läsnä oli yli sata henkeä, joista 58 liittyi yhdistykseen. Alkuun yhdistys vuokrasi kolmen huoneen taloa. Taloon kuului myös pakarihuone, jota yhdistyksen jäsenet saivat käyttää leipomiseen. Oman talon yhdistys rakensi vuosien 1909–1910 aikana, ja se oli Kalvolan ensimmäinen työväentalo. Rakennushanketta rahoitettiin lainaamalla muilta työväenyhdistyksiltä sekä yhdeltä yksityishenkilöltä.

Talo oli valmis keväällä 1910; ensimmäinen kokous pidettiin 10.4. ja muutamaa viikkoa myöhemmin kunnallisjärjestön vappujuhla pidettiin Taljalan työväentalolla.

Sisällissodan aikaan talo takavarikoitiin ja siellä ollut yhdistyksen omaisuus vietiin. Sitä yritettiin saada takaisin lehti-ilmoituksen avulla sekä vierailemalla henkilökohtaisesti suojeluskunnan esikunnassa. Ensimmäinen kokous takavarikosta vapautuneella talolla päästiin pitämään kesällä 1919. Samana vuonna pidettiin myös kuusi muuta kokousta sekä seitsemät iltamat. Yhdistyksen toiminnasta olivat tuossa vaiheessa vastuussa sen naisjäsenet, jotka täyttivät kaikki yhdistyksen toimihenkilöpaikat miesten kaaduttua sodassa tai jouduttua vankilaan.

1970-luvulle tultaessa yhdistyksen jäsenmäärä oli pienentynyt ja varainhankinta oli vaikeaa. Iittalan työväenyhdistys maksoi pitkään Taljalan työväentalon sähkölaskut. Lopulta vuoden 1984 alusta kaikki Kalvolan työväenyhdistykset Rimmin työväenyhdistystä lukuun ottamatta yhdistyivät yhdeksi, Kalvolan Sosialidemokraatit ry -nimiseksi yhdistykseksi. Uusi yhdistys antoi Taljalan työväentalon Taljalan kylätoimikunnan käyttöön. Talon myöhemmästä käytöstä ei ole tietoa, mutta se oli ilmeisesti vuonna 2019 vielä pystyssä.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talolla pidettiin muun muassa kokouksia ja iltamia. Sotien jälkeen perustettiin työväenyhdistyksen alaosastoksi urheiluseura Taljalan Veikot, mutta pian muodostui työväen kyläseuraksi itsenäinen Taljalan Tahto. Yhdistys alkoi tukea Tahtoa antamalla talonsa ilmaiseksi käyttöön harjoituksia varten.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Syrjänen, Heikki: *Elämässä mukana. Kalvolan Sosialidemokraattien 100-vuotishistoriikki*. Kalvolan Sosialidemokraatit ry, 2000. ISBN 952-91-3095-3.
2. ↑  Hämeen Liitto: Kanta-Hämeen maakunnallisesti arvokkaat rakennetut kulttuuriympäristöt *hameenliitto.fi*.  Arkistoitu 7.12.2022. Viitattu 13.12.2022.
**AAA-luokan peli** on epävirallinen termi, jolla tarkoitetaan tarkoitetaan suuren kokoluokan ja budjetin videopelejä, jotka ovat usein isojen ja tunnettujen pelitalojen valmistamia. Tarkkaa määritelmää sille mitkä videopelit tulkitaan AAA-luokan videopeleiksi ei ole. AAA-luokan pelin vastakohta on indie-peli, eli pienemmän budjetin videopeli.

Myös termiä AAAA-peli on käytetty, mutta se ei ole vakiintunut videopeliyhteisön keskuudessa.

Historia
--------

Termiä AAA-luokan videopeli alettiin käyttämään jo 1990-luvulla ja se on vakiinnuttanut asemansa videopeliyhteisössä. Yksi ensimmäisistä AAA-luokan videopeleistä oli Squaresoft-pelitalon videopeli Final Fantasy VII (1997), minkä tuotannon on arvioitu kustantaneen 45 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.

Lähteet
-------

1. ↑  Arm Ltd: What are AAA Games? *Arm | The Architecture for the Digital World*. Viitattu 14.2.2024. (englanniksi)
2. ↑  Muropaketin toimitus: AAA-pelit ovat niin eilistä, Microsoft siirtyi AAAA-peleihin *Muropaketti.com*.  19.3.2012. Viitattu 14.2.2024.
3. ↑  AAA Games: A Comprehensive Guide *Gameopedia*.  15.12.2021. Viitattu 14.2.2024. (englanniksi)
4. ↑  AAA Games: A Comprehensive Guide *Gameopedia*.  15.12.2021. Viitattu 14.2.2024. (englanniksi)
5. ↑  Scott Baird: How Much Final Fantasy 7 Cost To Make *ScreenRant*.  19.8.2021. Viitattu 14.2.2024. (englanniksi)
**Avoin standardi** (engl. *open standard*) on standardi, joka on avoimesti kenen tahansa saatavilla ja hyödynnettävissä. Edellytyksenä on myös käyttää avointa lisenssiä, syrjimättömyys ja laajennettavuus. Tyypillisesti kehitykseen pääsee myös vapaasti osallistumaan.

Esimerkkejä avoimista standardeista:

* OpenDocument (ISO/IEC 26300)
* PDF (ISO 32000-1:2008)
* Ogg
* WebM
* FLAC
* Vorbis

Määritelmä
----------

Avoimelle standardille on useita määritelmiä. Keskeisiä tekijöitä useimissa ovat standardin avoin saatavuus, avoin lisenssi, laajennettavuus, avoin kehitysprosessi ja läpinäkyvyys kehitystyössä sekä yhteistyö standardia hyödyntävien toimijoiden kanssa. Standardi ei saisi suosia tai syrjiä ketään standardia hyödyntävää toimijaa.

Katso myös
----------

* Avoin protokolla
* Avoin tiedostomuoto
* Avoin sisältö

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. 1 2 3  What are open standards? *opensource.com*. Viitattu 18.3.2022. (englanniksi)
2. ↑  Definition of "Open Standards" *ITU*. Viitattu 18.3.2022. (englanniksi)
3. 1 2  W3C and Open Standard *www.w3.org*. Viitattu 18.3.2022.
4. ↑
5. ↑  Bruce Perens: Open Standards: Principles and Practice *perens.com*.  Arkistoitu 1.1.2006.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Avoin standardi**.
* COSS - Avoimet standardit
**Ilmestyskirjaluola** (kreik. Σπήλαιο της Αποκάλυψης, *Spílaio tis Apokálypsis*) on luola ja pyhiinvaelluskohde Pátmoksen saarella Kreikassa. Sen yhteydessä toimii ortodoksinen luostari. Luola on perimätiedon mukaan paikka, jossa evankelista Johannes asui ollessaan Pátmoksella vankina, ja jossa hän sai ilmestyksensä, jotka muodostavat Ilmestyskirjan.

Ilmestyskirjaluola.
Johanneksen uskotaan olleen Pátmoksella noin vuosina 95–96. Pyhiinvaelluspaikka ja luostari on myöhemmin rakennettu perimätiedon mukaiselle Johanneksen asuinluolan paikalle. Ilmestyskirjaluola sijaitsee Skálan ja Chóran kylien puolessavälissä ylös Chóraan johtavan tien varressa. Matkaa Skálaan on noin 1,5 kilometriä ja Chóraan noin 1,6 kilometriä. Ylhäällä Chórassa on Pátmoksen tunnettu ja suurempi Johannes Teologin luostari, jota ei tule sekoittaa Johanneksen ilmestysten paikkaan. Kun Johannes Teologin luostaria alun perin suunniteltiin vuonna 1088, sitä oltiin rakentamassa Ilmestyskirjaluolan paikalle. Luostarin rakennuttaja Johannes Khristodoulos kuitenkin päätti rakentaa saaren pääluostarin suojaisempaan paikkaan ylös. Samassa yhteydessä luola suljettiin osaksi pienemmän luostarin kappelia.

Ilmestyskirjaluola on osa kyseistä luostarirakennuksen kappelitilaa. Osa kappelin seinistä ja katosta on alkuperäistä luonnonkalliota. Kallioseinässä on pyöreä kolo, johon Johanneksen sanotaan lepuuttaneen päätään. Se on aidattu ja ympäröity hopeisella kehyksellä. Sen vieressä on toinen kolo, josta Johanneksen kerrotaan ottaneen kiinni kädellä hänen noustessaan ylös lepopaikaltaan.

Luola on vuodesta 1999 osa Unescon maailmanperintökohdetta nimeltä Pátmoksen Chóran kylä, Johannes Teologin luostari ja Ilmestyskirjaluola. Luostarin yhteydessä on myös kaksi muuta kirkkoa, jotka on omistettu Pyhälle Artemiokselle ja Pyhälle Nikolaokselle, sekä tavanomaiset luostaritilat munkkien huoneineen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Cave of the Apocalypse *Sacred Destinations*.  Arkistoitu 4.3.2015. Viitattu 9.3.2015.
2. 1 2 3 4  Monastery of the Revelation *PatmosIsland.com*. Viitattu 9.3.2015.
3. ↑  The Historic Centre (Chorá) with the Monastery of Saint-John the Theologian and the Cave of the Apocalypse on the Island of Pátmos UNESCO World Heritage Centre. Viitattu 27.4.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ilmestyskirjaluola** Wikimedia Commonsissa
**Suuri Saatana** (persiaksi **شيطان بزرگ** *Shaytan Bozorg*, arabiaksi **الشيطان الأكبر** *Al-Shaytan Al-Akbar*) on nimitys, jota Iranin poliittinen johto käyttää Yhdysvalloista. Ajatollah Khomeini on käyttänyt termejä Iblis ja Shaitan, jotka kumpikin ovat islamilaisia termejä Saatanalle.

Alkuperä
--------

Vuonna 1948 islamilainen ideologi Sayyid Qutb lähti Egyptin hallituksen toimeksiannosta Yhdysvaltoihin kahdeksi ja puoleksi vuodeksi tutkimaan paikallista koulutusjärjestelmää. Palattuaan hän kirjoitti halveksivaan sävyyn Yhdysvalloista ja länsimaisesta kulttuurista yleensä. Hän piti näkemäänsä elämäntapaa moraalittomana ja huomioi erityisesti tanssi-illat, "joissa molemmat sukupuolet tapaavat, seurustelevat ja koskettelevat." Islamilaiseen elämään tottuneena hän piti tätä kauhistuttavana ja siveettömänä, ja hänen näkökulmastaan ihmisten käytöksen aiheuttajana oli Saatana. Häneltä ajatellaan olevan peräisin ajatus Yhdysvalloista Saatanan valtakuntana*lähde?*.

Islamilainen vallankumous
-------------------------

Ajatollah Khomeinin kerrotaan sanoneen 5. marraskuuta 1979: "*Amerikka on suuri Saatana, haavoitettu käärme.*" Iranin vallankumouksen aikana ja sen jälkeen samankaltaisia nimityksiä käytettiin länsimaista ja jossain määrin Neuvostoliitosta, jota kutsuttiin *Vähäisemmäksi Saatanaksi*. Israelia kuvataan nykyään joskus termillä *Pieni Saatana*. 

Termiä käytettiin laajasti islamilaisen vallankumouksen aikana ja sen jälkeen, mutta sen käyttö jatkuu yhä joissain Iranin poliittisissa piireissä. Mielenosoituksissa termin ohessa käytetään usein huutoa *Marg bar Amrika!* ("Kuolema Amerikalle").

Lähteet
-------

1. ↑  Isra Lehtinen: Islamilaisia sanoja Annur – Islamilainen lehti.  Arkistoitu 10.10.2006. Viitattu 13.2.2007.
2. ↑  Daniel Engber: What’s the Muslim Satan Like?  14.12.2005. Slate Magazine. Viitattu 13.2.2007. (englanniksi)
3. ↑  Robert Irwin: Is this the man who inspired Bin Laden?  1.11.2001. The Guardian. Viitattu 13.2.2007. (englanniksi)
4. ↑  Luke Loboda: The Thought of Sayyid Qutb: Radical Islam's Philosophical Foundations Ashbrook Publications. Viitattu 14.2.2007. (englanniksi)
5. ↑  Joan Levinstein: Ayatullah Khomeini Time.  Arkistoitu 23.11.2008. Viitattu 14.2.2007. (englanniksi)
6. ↑  Mark J. Roberts: Iran and the "Great Satan"  Syksy 1995. Joint Force Quarterly.  Arkistoitu 28.6.2012. Viitattu 14.2.2007. (englanniksi)
**Donald Peter "Pete" Turner** (30. toukokuuta 1934 Albany, New York – 18. syyskuuta 2017 Wainscott, New York) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja, jota pidetään yhtenä ensimmäisistä värivalokuvauksen suurista mestareista. Hänen värikylläiset ja pelkistetyt, realismista etäisyyttä ottavat valokuvansa eri puolilta maailmaa olivat usein kuvauksen jälkeisen jälkikäsittelyn tulosta aikana, jolloin se ei ollut vielä yhtä tavallista kuin nykyään. Niiden tekomenetelminä olivat muun muassa suodattimet, jäljennöskuvaus ja päällekkäisvalotus. Pete Turnerin valokuvat tulivat tunnetuiksi myös levynkansista, etenkin Creed Taylorin tuottamista jazzalbumeista kuten Oliver Nelsonin *The Blues and the Abstract Truth* (1961), Antonio Carlos Jobimin *Wave* (1967) ja Milt Jacksonin *Sunflowers* (1972). Vuonna 2006 yli 80 Turnerin levynkantta koottiin kirjaksi *The Color of Jazz*.

Elämä ja ura
------------

Pete Turner varttui New Yorkin Albanyssä kiertue-elämää viettäneen orkesterinjohtajan poikana. Hän opiskeli valokuvausta Rochester Institute of Technologyssä ja palveli sitten armeijan taistelukuvauskeskuksessa Queensissä, jossa hän toimi laboratoriopäällikkönä ja sai tuntumaa erilaisiin värikuvausprosesseihin. Vapauduttuaan hän ryhtyi freelance-valokuvaajaksi ja sai kuukauden mittaisen toimeksiannon Airstream-matkailuvaunuyhtiöltä seurata 43 vaunun karavaanin matkaa Etelä-Afrikasta mantereen poikki Egyptiin. Värikylläiset Afrikan-kuvat poikivat toimeksiantoja muun muassa *Esquire*- ja *Sports Illustrated* -lehdiltä, mainostoimistoilta ja elokuvayhtiöiltä. Hän toimi stillkuvaajana muun muassa elokuvien *Kleopatra* (1963) ja *Liskojen yö* (1964) kuvauksissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Sandomir, Richard: Pete Turner, Whose Color Photography Could Alter Reality, Dies at 83 *The New York Times*.  22.9.2017. Viitattu 19.10.2017.
2. ↑  Myers, Marc: Pete Turner (1934-2017) (Turnerin haastattelu vuodelta 2009) *All About Jazz*.  21.9.2017. Viitattu 19.10.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Pete Turnerin verkkosivusto
* Pete Turner International Centre of Photographyn sivustolla

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* Photographers' Identities
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Alina Baraz** (s. 24. syyskuuta 1993) on yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä.

Nuoruus
-------

Baraz syntyi Clevelandissa, Ohiossa ja kasvoi venäläis-ukrainalaisten maahanmuuttajien perheessä. Baraz kasvoi klassisen musiikin parissa ja teini-ikäisenä hän kiinnostui pop- ja R&B-musiikista. Hän aloitti nuorena laulamisen gospelikuorossa, ja 19-vuotiaana hän muutti Los Angelesiin jatkamaan musiikki-uraansa.

Ura
---

Baraz alkoi tekemään vuonna 2013 yhteistyötä tanskalaisen tuottajan Galimatiasin kanssa. He tekivät yhdessä EP-levyn nimeltään *Urban Flora*, joka julkaistiin Ultra Musicin kautta vuonna 2015. Se sijoittui Billboard 200 -listalla sijalle 111. Vuonna 2016 Baraz allekirjoitti levytyssopimuksen itsenäisen levy-yhtiön Mom + Pop Musicin kanssa ja julkaisi vinyylipainoksen *Urban Florasta*.

Baraz teki yhteistyössä Khalidin kanssa singlen "Electric" vuonna 2017. Barazin ensimmäinen soolo-EP, *The Color of You*, julkaistiin vuonna 2018. Barazin esikoisalbumi, *It Was Divine*, julkaistiin huhtikuussa 2020. Albumilla oli mukana muun muassa 6lack ja Nas.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *It Was Divine* (2020)

### Ep:t

* *Urban Flora* (Galimatiasin kanssa, 2015)
* *The Color of You* (2018)
* *Sunbeam* (2021)
* *Moongate* (2021)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kellman, Andy: Alina Baraz - Biography *AllMusic*. Viitattu 1.4.2021. (englanniksi)
2. ↑  Alina Baraz Signs to Mom + Pop and Releases Urban Flora on Vinyl *Mom + Pop Music*.  Arkistoitu 2.12.2018. Viitattu 1.4.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Igor Spasovhodski** (ven. Игорь Спасовходский, s. 1. elokuuta 1979) on venäläinen kolmiloikkaaja.

Spasovhodski karsiutui loppukilpailusta vuoden 2000 Gentin sisäratojen EM-kilpailuissa ja Sydneyn olympialaisissa. Seuraavana vuonna hän voitti hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa tuloksella 17,08 metriä ja pronssia Edmontonin MM-kilpailuissa tuloksella 17,44 metriä. Spasovhodski oli seitsemäs Wienin sisäratojen EM-kilpailuissa 2002 tuloksella 16,52 metriä, mutta karsiutui saman vuoden Münchenin EM-kilpailuissa ja seuraavan vuoden Pariisin MM-kilpailuissa.

Spasovhodski voitti kultaa Madridin sisäratojen EM-kilpailuissa 2005 tuloksella 17,20 metriä, mutta karsiutui saman vuoden Helsingin MM-kilpailuissa. Seuraavana vuonna hän sijoittui viidenneksi Moskovan sisäratojen MM-kilpailuissa tuloksella 17,25 metriä.

Spasovhodski oli yhdeksäs Pekingin olympialaisissa 2008 tuloksella 16,79 metriä. Seuraavana vuonna hän voitti pronssia Torinon sisäratojen EM-kilpailuissa tuloksella 17,15 metriä ja sijoittui seitsemänneksi Berliinin MM-kilpailuissa tuloksella 16,91 metriä. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 Spasovhodski oli kahdeksas tuloksella 16,42 metriä.

Spasovhodskin ennätys on 17,44 metriä, jonka hän hyppäsi Edmontonissa 6. elokuuta 2001. Sisäradoilla hän on hypännyt 17,31 metriä Moskovassa 11. maaliskuuta 2006.

Lähteet
-------

* Igor Spasovhodski Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
* Igor Spasovhodski Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Yleiskuva Treptower Park -puistosta.
Mausoleumi ja muistomerkin pääveistos läheltä.
Punalippuja esittävät suuret graniittiveistokset.
**Treptower Parkin neuvostomonumentti** on suurin kolmesta Berliinissä sijaitsevasta muistomerkistä, jotka on pystytetty kaupungin toisen maailmansodan loppuvaiheessa vallanneiden puna-armeijan sotilaiden kunniaksi. Se sijaitsee Treptower Park -puistossa Alt-Treptowin kaupunginosassa kaupungin keskustan kaakkoispuolella.

Kokonaisuus käsittää mausoleumin, kunniahautausmaan ja lukuisia veistoksia. Kyseessä on koko Saksan suurin neuvostosotilaiden hautausmaa. Mausoleumin katolle sijoitettu pääveistos esittää lasta käsivarsillaan kantavaa sotilasta, jonka toisessa kädessä oleva miekka on murskannut hakaristin. Alueelle johtaa portti puiston kahden puolen olevilta kaduilta, Puschkinalleelta ja Am Treptower Parkilta. Hautausmaan esipihalla on graniittisia veistoksia, jotka esittävät muun muassa valtavia lippuja. Muistomerkki kattaa 9,3 hehtaarin alueen, ja sinne on haudattu yli 7 000 puna-armeijan sotilasta.

Saksan itäistä miehitysvyöhykettä hallinoinnut neuvostoliittolainen sotilashallinto julisti syksyllä 1946 kilpailun suuresta hautamuistomerkistä, jonka keskeisenä teemana olisi natsismista saavutettu voitto. Muistomerkin suunnittelivat lopulta yhdessä arkkitehti Jakov Belopolski, kuvanveistäjä Jevgeni Vutšetitš, taidemaalari Aleksandr Gorpenko ja insinööri Sarra Valerius. Muistomerkki rakennettiin vuosina 1947–1949 ja avattiin voitonpäivänä 8. toukokuuta 1949.

Lähteet
-------

1. ↑  Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: *Taide & Arkkitehtuuri: Berliini* (suom. Pirkko Roinila), s. 329. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos Kunst & Architektur Berlin.
2. 1 2  Sowjetisches Ehrenmal Treptower Park (englanniksi) Berlin.de. Viitattu 1.8.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Treptower Parkin neuvostomonumentti** Wikimedia Commonsissa
**Benjamin Smith Barton** (10. helmikuuta 1766 Lancaster, Pennsylvania – 19. joulukuuta 1815 New York, New York) oli yhdysvaltalainen kasvitieteilijä ja lääkäri.

Hän opiskeli aluksi Philadelphiassa, mutta 1786 hän lähti Edinburghiin ja Lontooseen opiskelemaan lääketiedettä. Hän opiskeli myös Göttingenissä, missä hänelle myönnettiin lääketieteen tohtorin arvo 1789. Barton palasi Yhdysvaltoihin 1789 ja sai lääkärin sekä luonnonhistorian ja kasvitieteen professorin viran Pennsylvanian yliopistosta. Hän on tunnettu erityisesti ensimmäisestä yhdysvaltalaisesta kasvikirjasta, *Elements of Botany* (1804). Muita hänen teoksiaan ovat muun muassa *On the Fascinating Quality Ascribed to the Rattlesnake* (1796), *New Views of the Origin of Tribes in the United States* (1797) ja *Collections Toward a Materia Medica of the United States* (1798). Hän toimitti erästä ensimmäisistä yhdysvaltalaisista tieteellisistä julkaisuista, *Philadelphia Medical and Physical Journal* vuosina 1805-1808.

Barton toimi lääkärinä Pennsylvania Hospitalissa Philadelphiassa 1798–1815. Hän oli Amerikan filosofisen seuran varapresidentti 1802–1815.

Bartonin oli tarkoitus osallistua  Lewisin ja Clarkin tutkimusretkelle Yhdysvaltain tuolloin vielä tuntemattomiin länsiosiin, mutta hän luopui matkasta ja opetti Lewisin keräämään, kuivaamaan ja varastoimaan kasvinäytteitä. Lewisin ja Clarkin palattua matkaltaan he toivat useimmat näytteet Bartonille analysoitavaksi, mutta Barton kuoli tuberkuloosiin 1815.

Barton tutki myös lintuja ja nimesi muun muassa amerikanviirupöllön.

Bartonin nimeämien kasvien tieteellisissä nimissä käytetään nimen jälkeen liitettävää auktorilyhennettä **Barton**.

Lähteet
-------

* Elämäkerta (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Barton, Benjamin Smith (1766-1815) *International Plant Names Index – IPNI*. Viitattu 6.10.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Blixa Bargeld
**Blixa Bargeld**, oikealta nimeltään **Christian Emmerich** (s. 12. tammikuuta 1959 Länsi-Berliini, Saksa) on saksalainen muusikko ja näyttelijä. Parhaiten hänet tunnetaan yhtyeiden Einstürzende Neubauten ja Nick Cave and the Bad Seeds jäsenenä.

Bargeldin pääprojekti on aina ollut hänen vuonna 1980 perustamansa yhtye Einstürzende Neubauten, jota pidetään industrial-musiikin uranuurtajana*lähde?*. Orkesteri toimii edelleen*milloin?* aktiivisesti. 

Blixa Bargeld oli Bad Seedsin perustajajäseniä yhdessä Mick Harveyn ja Barry Adamsonin kanssa. Hän toimi yhtyeen kitaristina ja taustalaulajana 1984–2003. Yksi Caven suurimpia hittejä on "Weeping Song", joka on Nick Caven ja Blixa Bargeldin duetto. Vuonna 2003 Bargeld jätti Bad Seedsin keskittyäkseen muihin projekteihin.*lähde?*

Aiheesta muualla
----------------

* Blixa Bargeldin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Einstürzende Neubautenin viralliset sivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
	+ 2
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Aleksander Zniszczoł vuonna 2017.
**Aleksander Zniszczoł** (s. 8. maaliskuuta 1994 Cieszyn, Puola) on puolalainen mäkihyppääjä, joka edustaa KS Wisła Ustronianka -seuraa.

Mäkihypyn maailmancupissa Zniszczoł kilpaili ensimmäisen kerran Oberstdorfissa joulukuussa 2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Zakopanessa tammikuussa 2012 oltuaan yhdeksäs. Hän on sijoittunut kuudenneksi Nižni Tagilissa joulukuussa 2020. Hän saavutti ensimmäisen maailmancupin palkintopallisijansa sijoittuessaan kolmanneksi Lahden toisessa kilpailussa maaliskuussa 2024. Kolme viikkoa myöhemmin hän sijoittui Planican päätösosakilpailussa kolmanneksi. Joukkuekilpailussa hän sijoittui Puolan joukkueen mukana kolmanneksi Lahdessa maaliskuussa 2012.

Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2011 Zniszczoł voitti kultaa joukkuekisassa Puolan joukkueessa. Nuorten MM-kilpailuissa Erzurumissa 2012 hän saavutti hopeaa henkilökohtaisessa kilpailussa sekä joukkuemäessä. Myös vuonna 2013 Liberecissä hän saavutti joukkuemäen hopeaa. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän oli normaalimäessä 20:s, suurmäessä 23:s ja joukkuemäessä neljäs. Kulmin lentomäen MM-kilpailuissa 2024 hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 12:nneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Aleksander Zniszczoł Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola

 |

 |
**Pentti Juhani (Jussi) Ylätalo** (11. huhtikuuta 1936 Sippola – 2. lokakuuta 1997 Ruovesi) oli suomalainen kuvataiteilija ja vasemmistolainen pilapiirtäjä.

Myllykoskella nuoruutensa viettänyt Ylätalo työskenteli siellä muun muassa rakennuksilla, levytehtaalla, autokorjaamossa ja kilpimaalaamossa kunnes ryhtyi vapaaksi taiteilijaksi 1960.

Vuonna 1971 Tammi julkaisi kokoelman *Mustat kuvat*, Jussi Ylätalon hirtehisiä välähdyksiä sodan kauhuista ja vallankäytön vääristymistä. Hänen piirroksiaan on julkaistu muun muassa Ylioppilaslehdessä, Terässä, Vapaassa Ajattelijassa sekä eri ammattiliittojen lehdissä.

Ylätalo palkittiin diplomilla yhdessä taiteilija Rauni Liukon kanssa Moskovassa kansainvälisessä taidenäyttelyssä vuonna 1973. Ylätalo asui tuolloin Helsingissä.

Teoksia ja teoskuvituksia
-------------------------

* *Mustat kuvat*, Helsinki: Tammi 1971.
* *Risteilevät jokokset: runoja ja kertomuksia*. Sallan kirjoittajat, toim. Eero Väänänen, kansi ja kuvitus Jussi Ylätalo. Salla: Sallan kirjoittajat 1976. ISBN 951-99099-3-1

Lähteet
-------

* Järvi, Olavi: *Parhaat pilapiirtäjämme*, s. 171. Helsinki: Tammi, 1979. ISBN 951-30-4434-3.

### Viitteet

1. ↑  Kimmo Sundström: Jussi Ylätalo on poissa, Vapaa Ajattelija, 1997, No 5, sivu 27  30.10.1997. Vapaa-ajattelijain liitto ry.. Viitattu 23.10.2023.
2. ↑  Jussi Ylätalo, hautakuva albumissa: Ruoveden hautausmaa osasto 05 (vaatii kirjautumisen) *suomenkirkkojajahautausmaita.fi*. Viitattu 24.3.2024.
3. ↑  Helsingin Sanomat, julkaistu 11.5.1973
**Neptuno** (**Nuestra Señora del Carmen**) oli Espanjan laivaston vuonna 1740 palvelukseen otettu kaksikantinen 64-tykkinen linjalaiva.

Hankinta
--------

Sodan uhka pakotti 1740 Espanjan laivaston lisäämään linjalaivojensa määrää. Alusten valmistuksen hitaudesta johtuen päätettiin ostaa neljä riittävän suurta kauppalaivaa tai kaapparia, jotka voitaisiin varustaa 60-66 tykkisiksi linjalaivoiksi. Näiden lisäksi ostettiin kaksi pienempää alusta, *Halcón* ja *Poder*. Kaikki ostetut alukset oli valmistettu 1736-1737.

Cádizissa Espanjan laivasto osti 22. marraskuuta 1740 Genovassa vuonna 1737 valmistetun aluksen, joka muokattiin marraskuussa Carracassa laivastolle linjalaivaksi ja nimettiin *Neptunoksi*.

Palvelus
--------

Alus liitettiin 1741 Ferrolissa Juan José Navarron laivueeseen päällikkönään Juan María Delfino. Alus osallistui 22. helmikuuta 1744 Cape Sicién taisteluun päällikkönään Enrique Olivares ja 18. maaliskuuta 1748 Britannian kuninkaallisen laivaston kontra-amiraalia Thomas Coatesin laivasto-osastoa vastaan käytyyn kahakkaan. Sotatoimien päätyttyä alus palautettiin 1748 Cádizissa omistajilleen.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Winfield et al 2023 s. 184


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:***Brillante*** | **Espanjan laivaston linjalaivat** | Seuraaja:**Conquistador-luokka** |