recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bring You Home** on irlantilaisen laulajan, Ronan Keatingin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 5. kesäkuuta, 2006 suuressa osassa maailmaa ja sen tuotti suurimmaksi osaksi Mark Taylor. Albumi sai arvosteluja laidasta laitaan ja saavutti kolmossijan Britannian albumilistalla.

Julkaisut
---------

Ensimmäinen single oli "All Over Again", duetto Kate Rusbyn kanssa, joka julkaistiin vain Britanniassa ja Irlannissa 29. toukokuuta, 2006. Britannian listalla se meni kuudenneksi. Muualla maailmassa julkaistiin Goo Goo Dolls -cover "Iris", johon kuvattiin video Dubaissa. 14. elokuuta, 2006 sama kappale julkaistiin myös Britteinsaarilla, missä se meni sijalle 15 ollen näin Ronan Keatingin heikoimmin menestynyt single. James Masterson kirjoitti uk.launch-sivustolla epäilevänsä laulun olevan kirottu, sillä alkuperäinen versio jäi sijalle 26 heinäkuussa 1999, vaikka kappale olikin suuri radiohitti ympäri maailmaa. Kolmas single "This I Promise You" julkaistiin ainoastaan digitaalisessa muodossa joulukuussa 2006, mutta siihenkin kuvattiin musiikkivideo.

Levytys
-------

Ronan Keating levytti albumia yhteensä 18 kuukauden aikana kotistudiossaan. Joissain kappaleissa onkin vaikutteita tästä ympäristöstä. "Bring You Home" on laulu hänen lapsilleen, "This I Promise You" kertoo naimisiinmenosta ja "Superman" on laulu hänen vaimolleen. Albumilla on myös useita cover-versioita, joita ovat alkuperäisine esittäjineen: "Friends In Time" (Golden Horde), "All Over Again" (Neil McCoy), "Iris" (Goo Goo Dolls), "To Be Loved" (Westlife) ja "Hello Again" (Neil Diamond). Suuren covereiden lukumäärän epäillään johtuvan edellisen albumin, *Turn It On* (2003), heikosta myynnistä. Ronan sanoikin promootion yhteydessä useaan otteeseen tämän albumin olevan paluu hänen juurilleen ja siihen mitä hän tekee parhaiten. Hieman rokahtavamman edeltäjän sijaan *Bring You Home* sisältää yhtä poikkeusta, dance-vaikutteista "Back In The Backseat" -kappaletta, lukuun ottamatta pelkkiä ballaadeja ja hidastempoisia pop-biisejä.

Kappaleet
---------

1. Friends in Time – 5:44
2. This I Promise You – 3:55
3. All Over Again – 4:31 (feat. Kate Rusby)
4. Iris – 4:08
5. To Be Loved – 3:04
6. Superman – 4:19
7. It's So Easy Lovin' You – 4:08
8. Back in the Backseat – 3:39
9. Bring You Home – 3:16
10. Hello Again – 4:02
11. Just When I'd Given Up Dreaming – 4:17
12. We Just Need Time – 3:56

UK & Irlannin painos
1. 
2. So Far Away – 3:55 (Britannian ja Irlannin painokset)

Italian painos
1. 
2. All Over Again (Alternative Version, feat. Rita Comisi)

Portugalin painos
1. 
2. All Over Again (Alternative Version, feat. Rita Guerra)

Arvostelut
----------

* AllMusic: 2.5/5 tähteä

Listasijoitukset
----------------

| Maa | Korkeinsijoitus |
| --- | --- |
| Sveitsi | 3 |
| UK | 3 |
| Australia | 6 |
| Saksa | 7 |
| Uusi-Seelanti | 7 |
| Itävalta | 10 |
| Irlanti | 16 |
|

Lähteet
-------

1. ↑  uk-launch 20. elokuuta, 2006  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  AllMusic review (englanniksi)
**Brinsley Schwarz** oli englantilainen pub rock -yhtye, joka toimi vuosina 1969–1975.

Yhtye otti nimensä kitaristinsa Brinsley Schwarzin nimestä. Yhtyeen kappaleista suurimman osan teki laulaja ja basisti Nick Lowe. Yhtyeeseen kuuluivat lisäksi kosketinsoittaja Bob Andrews ja rumpali Billy Rankin sekä vuodesta 1971 alkaen kitaristi ja laulaja Ian Gomm.

Alkuaikoinaan Brinsley Schwarz esitti neopsykedeelistä folkrockia mutta vaihtoi country rock -tyyliseen rockiin, jota englantilainen lehdistö alkoi kutsua "pub rockiksi". Yhtye kiersi Englannin pubeja ahkerasti vuosina 1971–1974. Brinsley Schwarz ei koskaan noussut suursuosioon, mutta se sai hyviä arvosteluja ja pienen mutta uskollisen kulttiyleisön.

Yhtyeen hajottua vuonna 1975 Schwarz ja Andrews liittyivät Graham Parkerin taustayhtyeeseen The Rumouriin, Gomm aloitti soolouran, Rankin soitti Terraplanessa ja Big Jim Sullivan’s Tigerissä, ja Lowesta tuli menestyksekäs sooloartisti ja tuottaja.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Brinsley Schwarz* (1970)
* *Despite It All* (1970)
* *Silver Pistol* (1972)
* *Nervous on the Road* (1972)
* *Please Don't Ever Change* (1973)
* *The New Favourites of... Brinsley Schwarz* (1974)

### Kokoelmat

* Original Golden Greats (1974)
* 15 Thoughts of Brinsley Schwarz (1978)
* Surrender to the Rhythm (1991)
* Nervous On The Road/The New Favourites Of... Brinsley Schwarz (1995)
* Hen's Teeth (1998)
* Rarities (2000)
* What IS So Funny About Peace Love & Understanding?(2001)
* Cruel to Be Kind(2004)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Stephen Thomas Erlewine: Brinsley Schwarz artist biography *AllMusic*. Viitattu 29.1.2019.
Krasnokamenskin piiri Taka-Baikalian aluepiirin kartalla.
**Krasnokamenskin piiri** (ven. Краснокаменский район, *Krasnokamenski raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1977 perustetun piirin pinta-ala on 5 300 neliökilometriä. Asukkaita on 66 900 henkeä (vuonna 2009).

Krasnokamenskin piirin sijaitsee Taka-Baikalian kaakkoisosassa. Lounaassa se rajoittuu Zabaikalskin piiriin, luoteessa Borzjan ja Aleksandrovski Zavodin piireihin sekä koillisessa Priargunskin piiriin. Kaakossa Argun-joki erottaa sen Kiinasta.

Piirin hallinnollinen keskus on Krasnokamenskin kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu 9 maalaiskuntaa: Armogoitui (keskuspaikka Kovyli), Bogdanovka, Jubileinyi, Kailastui, Kaptsegaitui, Margutsek, Soktui-Milozan, Sredneargunsk ja Tselinnyi. Asutuskeskuksia on yhteensä 16.

Krasnokamenskiin johtaa Tšitan ja Kiinan väliseltä rautatieltä Haranorin asemalla haarautuva sivurata. Matkaa aluepiirin pääkaupunkiin on rautateitse 560 kilometriä.

Pääelinkeinoja ovat kaivosteollisuus sekä maatalous, joka tuottaa viljaa, vihanneksia, maitoa, lihaa ja villaa. Lisäksi on pienimuotoista elintarviketeollisuutta.

Paikallislehtenä ilmestyy *Slava trudu* ("Kunnia työlle"). Krasnokamenskissa on radio- ja TV-asema. Arkeologisiin muistomerkkeihin kuuluu Liao-dynastian aikana rakennettu ns. Tšingis-kaanin valli.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 24.12.2009. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Krasnokamenskin kaupungin ja piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Krasnokamenskin piiri Taka-Baikalian tietosanakirjassa (venäjäksi)

Taka-Baikalian piirit ja *kaupunkipiirit*
Aginskoje¹ • 
*Aginskoje*¹ • 
Akša • 
Aleksandrovski Zavod • 
Balei • 
Borzja • 
Duldurga¹ • 
Gazimurski Zavod • 
*Gornyi* • 
Hilok • 
Kalar • 
Kalga • 
Karymskoje • 
Krasnokamensk • 
Krasnyi Tšikoi • 
Kyra • 
Mogoitui¹ • 
Mogotša • 
Nertšinsk • 
Nertšinski Zavod • 
Olovjannaja • 
Onon • 
Petrovsk-Zabaikalski • 
*Petrovsk-Zabaikalski* • 
Priargunsk • 
Šelopugino • 
Šilka • 
Sretensk • 
Tšernyševsk • 
Tšita • 
*Tšita* • 
Tungir–Oljokma • 
Tungokotšen • 
Uljoty • 
Zabaikalsk

¹= kuuluu Agan Burjatian piirikuntaan
**Krasnoje Sormovo** (ven. ОАО "Завод "Красное Сормово" ") on Venäjän Nižni Novgorodissa sijaitseva telakka, joka tunnettiin aikaisemmin nimellä **Tehdas N:o 112**. Alun perin yritys perustettiin 1849 valtiontilauksia varten. Yritys on valmistanut jokipursia, aluksia ja myös sukellusveneitä. Nykyisen osakeyhtiömuotonsa se sai 1994, kun valtionyhtiöitä yksityistettiin ajan talouspolitiikan hengessä markkinatalouden muodostamiseksi. 

Raketa-luokan kantosiipialus, jollaisia on Suomen sisävesilläkin käytetty 1962-1983 ja 2005-
Toisen maailmansodan aikana konepaja valmisti mm. ensimmäisiä T-34/76-panssarivaunuja. Sittemmin telakka on valmistanut hinaajia ja Volgoneft-luokan jokitankkialuksia.

Yhtiö tekee laivanrunkoja, asennustöitä, työstötöitä ja valimotöitä. Lisätoimintoina siihen liittyvät kunnostus- ja koneenrakennustyöt, kaasuenergialaitos ja kuljetusvälineiden rakentaminen. 

Merkittävimpiä tuotteita ovat kuljetuskyvyltään 5 500 tn merijokitankkialukset ja 6000 tn:n kuivarahtialukset. Yhtiö suunnittelee valmistavansa tutkimus- ja tuotantoporauslauttoja sekä niiden tukialuksia.

Katso myös
----------

* Projekti 340 -luokan kantosiipialukset
* Volgoneft-luokan jokitankkialukset
* Projekti RST 22 -luokan jokitankkialukset
* SFAT

Aiheesta muualla
----------------

* ОАО "Завод Красное Сормово" Yhtiön sivut (venäjäksi)
**Krasnokamensk** (ven. Краснока́менск) on kaupunki Taka-Baikalian aluepiirissä Kaakkois-Siperiassa lähellä Kiinan rajaa noin 535 km Tšitasta kaakkoon. Sen asukasluku on 55 666 (2010), ja se on piirikunnan kaupungeista toiseksi suurin Tšitan jälkeen.

Krasnokamensk perustettiin 1968 ja siitä tuli kaupunki 1969. Se tunnetaan parhaiten uraanikaivoksestaan, joka on Venäjän suurin. Kaupunki oli kaivostuotannon strategisen merkityksen vuoksi pitkään suljettu.*lähde?* Kaivostoiminta on myös johtanut ympäristötuhoihin.

Oligarkki Mihail Hodorkovskin vankilavuodet kaupungin lähellä toivat paikkakunnalle ulkomaisia lehtimiehiä ja turisteja.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 29.7.2014. (venäjäksi)

vaakunaTaka-Baikalian aluepiirin kaupungit
lippulippu
**Pääkaupunki: Tšita**  

Balei | Borzja | Hilok | Krasnokamensk | Mogotša | Nertšinsk | Petrovsk-Zabaikalski | Šilka | Sretensk
**Erik Johan Frosterus** (3. tammikuuta 1776 Kärsämäki – 17. kesäkuuta 1826 Ilmajoki) oli suomalainen kirkkoherra ja rovasti. Frosterus valmistui ylioppilaaksi vuonna 1794 ja teologian dosentiksi vuonna 1799. Frosterus toimi Turun akatemian kirjaston ylimääräisenä amanuenssina vuonna 1801 ja hänet vihittiin papiksi samana vuonna. Forsterus toimi Turun akatemiassa vuosina 1802–1807 ja hänet nimitettiin teologian professoriksi 1803. Vuodesta 1807 lähtien Frosterus toimi Ilmajoen seurakunnan kirkkoherrana ja toimi tehtävässä aina kuolemaansa saakka. Hän sai rovastin arvonimen vuonna 1815 ja hänet nimitettiin lääninrovastiksi 1819.

Frosterus oli vuoden 1822 katekismuskomitean jäsen.

Varhainen elämä ja koulutus
---------------------------

Frosterus syntyi Kärsämäellä 1776, missä hänen isänsä oli tuolloin kappalaisena. Maisteriksi valmistumisensa jälkeen Frosterus tuli vuonna 1798 valittua teologian dosentiksi Turun yliopistoon ja hoito neljän vuoden ajan professorinvirkaa. Frosterus julkaisi vuonna 1799 teologian väitöskirjan, josta ilmeni hänen neologinen ja rationalistinen käsityskantansa.

Ura Ilmajoen kirkkoherrana
--------------------------

Frosterus nimitettiin 31-vuotiaana Ilmajoen kirkkoherraksi. Ilmajoelta käsin Frosterus julkiasi mm. Suomen Talousseuran palkitsemia kilpakirjoituksia sekä vihkosen sukunsa vaiheista.

Seurakunnan höltynyt siveellinen tila pakotti Frosteruksen paneutumaan esipaimenen tehtäväänsä. Frosterus ryhtyi parantamaan seurakuntansa kirkollista järjestystä. Frosterus sakotti torppariväestöön kuuluvia pareja mm. ennenaikaisesta maakaamisesta sekä erityisesti juoppoutta ja salakapakointia vastaan. Frosterus tunnetiin tarkkana kunniastaan ja palkkasaataviensa perimisestä.

Frosterus oli aikansa vauraimpia pappeja ja oli hyvin kiinnostunut erityisesti maataloudesta. Frosterus toimi 15 vuotta Ilmajoen Maamiesseuran sihteerinä ja Suomen Talousseuran kirjeenvaihtjaana. Frosterus nimitettiin vuonna 1819 Vaasan ylärovastikunnan lääninrovastiksi ja vuonna 1822 katekismuskomitean jäsneksi. Frosterus sai Talousseuralta ja hallitukselta kunniamerkkejä.

Frosteruksen aikakaudella Ilmajoen seurakunta järjestäytyi uuden hallinnon puitteissa ja lukutaidon kehittämiseksi tehtiin kovasti työtä. Kirkkoherran hengellinen vaikutus jäi kuitenkin vähäiseksi.

Yksityiselämä
-------------

Frosteruksen vanhemmat olivat kirkkoherra Johan Frosterus ja Maria Westzynthius. Hänen veljiään olivat Vaasan ja Mustasaaren kirkkoherra, professori, teologian tohtori Benjamin Frosterus sekä Kuopion piispa Robert Frosterus. Frosteruksen puoliso oli vuodesta 1804 Johanna Elisabet Kreander ja vuodesta 1811 Margareta Helena Franzén.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Frosterus, Erik Johan *Suomen papisto 1800–1920*.  11.1.2017. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 19.4.2023.
2. 1 2 3 4 5  Alanen, Aulis J.: *Ilmajoki: vuoden 1809 jälkeen*, s. 776–777. Tiennäyttäjänä maakunnalle maamiesseura-aikana. Ilmajoki: Ilmajoen historiatoimikunta, 1953.
*Tämä artikkeli kertoo itävaltalaisesta bullion-kolikosta, 'Wiener Philharmoniker' voi tarkoittaa myös Wienin filharmonikot-sinfoniaorkesteria.*
Kultainen Philharmoniker-kolikko
**Wiener Philharmoniker** on Itävallan rahapajan (Münze Österreich AG) lyömä bullion-kolikko. Kolikko on nimetty Wienin filharmonikot-sinfoniaorkesterin mukaan ja siitä lyödään kultaista,platinaista ja hopeista versiota. Kultakolikko laskettiin liikkeelle 1989. Kolikon tunnus- eli kruunapuolella on kuvattu Wienin Musikverein-konserttisalin urut, ja taustapuolelle on kuvattu orkesterin soittimia. Toisin kuin esimerkiksi krugerrandi, se ei ole kultaseosta vaan puhdasta 24 karaatin kultaa. Kolikon nimellisarvo oli alkujaan 2000 Itävallan šillinkiä, Itävallan siirryttyä euroon sen nimellisarvoksi määriteltiin €100. Ensimmäinen kolikko oli yhden unssin (31.103 grammaa) painoinen mutta siitä on lyöty myös pienempiä versioita aina 1/24-unssin kokoon asti. Vuonna 2008 laskettiin liikkeelle hopeinen kolikko, nimellisarvoltaan 1.5 euroa, ja 2016 platinakolikko. Kolikot ovat laillinen maksuväline Itävallassa, mutta muiden bullion-kolikoiden tapaan niiden todellinen arvo on niiden sisältämän metallin myyntihinta.

Philharmoniker on yksi maailman suosituimmista sijoituskolikoista: Kultainen Philharmoniker on useina vuosina ollut maailman eniten myyty kultainen bullion-kolikko, ja hopeista kolikkoa on myyty joka vuosi useita miljoonia.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Vienna Philharmonic Silver 1 oz Coin The Austrian Mint. Viitattu 21.12.2019.
2. 1 2  The Vienna Philharmonic Gold 1 oz Coin The Austrian Mint. Viitattu 21.12.2019.
**Ruukkupaavalinkukat** (*Saintpaulia* Ionantha-ryhmä) ovat huonekasveiksi jalostettuja paavalinkukkalajikkeita, jotka tunnetaan lyhyesti **paavalinkukkana** tai **saintpauliana**. Kasvit kuuluvat uusimman taksonomian mukaan samaan sukuun soilikkien kanssa.

Ruukkupaavalinkukat on ryhmän nimen mukaisesti jalostettu alun perin orvokkipaavalinkukasta eli usambaranpaavalinkukasta (*Saintpaulia ionantha* eli *Streptocarpus ionanthus*), joka on kotoisin Kenian ja Tansanian vuorilta. Kaikkiaan lajikeryhmään kuuluu yli 4000 viljelylajiketta. Lajikkeita erotetaan kasvin kokoluokan ja kukinnon värityksen mukaan. Kukat ovat yleisimmin muodoltaan orvokkimaiset, tähtimäiset tai kellomaiset. Eri lajikkeilla voi olla ei-kerrottuja, puolikerrottuja tai kerrottuja kukkia. Lehdet ovat yleensä tummanvihreitä, mutta joillain lajikkeilla muunkin vihreitä.

Lähteet
-------

* Suomen Lajitietokeskus: Ruukkupaavalinkukat – *Saintpaulia* Ionantha-Ryhmä (sivun nimen lähde.)

### Viitteet

1. ↑  Stenman, K. & Wennström, A. 2008: Huonekasvit. Gummerus Kustannus Oy. ISBN 978-951-20-7448-8.
2. ↑  Kekkilän kasvikirjasto: Saintpaulia

Aiheesta muualla
----------------

* Meillä kotona: Paavalinkukan hoito
* Puutarha.net: Saintpaulia eli paavalinkukka
* YLE: Saintpaulia on mainettaan monipuolisempi kukka
**Nets Denmark A/S, Suomen sivuliike** (ent. Nets Oy ja **Luottokunta Oy**, ruots. *Kreditlaget Ab*) on osakeyhtiö, jonka tuotteita ovat erilaiset korttimaksamisen palvelut. Yritys tarjoaa maksamisen ohjelmistoja pankeille, kaupoille ja yrityksille. Nets on osa tanskalaista Nets A/S -konsernia, jolla on toimintaa 12 maassa. Suomessa toimi aikaisemmin myös Nets Finland Oy, joka on keskittynyt maksupäätemyyntiin. Yhtiö työllistää kuudessa maassa noin 2 500 henkilöä. Nets Denmark A/S omistaa myös suomalaisen verkkomaksamiseen keskittyvästä yrityksen Paytrail.

Historia Luottokuntana
----------------------

*Pääartikkeli: Luottokunta (osuuskunta)*
Luottokunta perustettiin 1965 osuuskuntamuotoiseksi yhtiöksi. Se tarjosi maksamiseen liittyviä palveluita jäsenyrityksilleen ja kuluttajille vuosikymmenten ajan. 

Luottokunta muutti nimensä *Suomen Luotto-osuuskunnaksi* ja myi koko liiketoimintansa (*Luottokunta Oy*) tanskalaiselle Nets Holdingille vuonna 2012. Luottokunta Oy:n nimeksi tuli 14. tammikuuta 2013 alkaen *Nets Oy*..

Palvelut
--------

Nets tarjoaa pankeille maksukorttien liikkeellelasku-, hallinnointi- ja prosessointipalveluja. Korttimaksuja vastaanottaville kauppiaille tarjotaan maksutapahtumien välitys- ja tilityspalveluja, maksupääteohjelmistoja sekä etä- ja itsepalvelumyynnin palveluja. Yritysasiakkaita autetaan muuttamaan prosessinsa paperittomaksi tarjoamalla sähköisiä sanomanvälitys-, raportointi- ja laskutuspalveluja.

Muutokset liiketoiminnoissa
---------------------------

### Prepaid-liiketoiminta

Nets tiedotti joulukuussa 2013 solmineensa sopimuksen, jonka perusteella se myy niin sanotun prepaid-liiketoimintansa Edenredille. Kaupan myötä Lounasseteli-, Virikeseteli-, Lounaskortti- ja Virikekortti-liiketoiminnat siirtyvät ostajayhtiön haltuun. Kaupan oli tarkoitus olla loppuun saatettu tammikuun 2014 alussa.

### Business Eurocard

Tammikuussa 2014 Nets ilmoitti sopineensa ruotsalaisen SEB Card -yhtiön kanssa Business Eurocard -liiketoimintaryhmän myynnistä. Kauppa saadaan yhtiön arvioiden mukaan valmiiksi huhtikuun 2014 alkuun mennessä. SEB Card on ruotsalaisen Skandinaviska Enskilda Bankenin tytäryhtiö.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ismo Virta: *Suomen suurimmat yritykset*, Talouselämä 20/2014, sivu 44–45.
2. 1 2  Nets yksinkertaistaa konsernirakennettaan *Etusivu*. Viitattu 5.3.2018. (tanskaksi)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Kokko, Outi: Tanskalainen Nets ostaa Luottokunnan *taloussanomat.fi*.  14.8.2012. Sanoma Media Finland. Viitattu 15.2.2014.
5. ↑  Henkilöstömäärä. Nats.
6. 1 2  Nets myy Suomen prepaid-liiketoimintansa Edenredille (lehdistötiedote)  9.12.2013. Nets.  Arkistoitu 22.2.2014. Viitattu 15.2.2014.
7. ↑  News *investor.nets.eu*. Viitattu 5.3.2018. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
8. ↑  Suomen Luotto-osuuskunnan historia Suomen Luotto-osuuskunta. Viitattu 15.2.2014.
9. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
10. ↑  Nets myy Suomen Business Eurocard –liiketoimintansa SEB:lle (Lehdistötiedote)  15.1.2014. Nets Oy.  Arkistoitu 22.2.2014. Viitattu 15.2.2014.
Krasnojarskin pato 10 ruplan setelissä
Krasnojarskin padon laivahissi
**Krasnojarskin vesivoimalaitos** (ven. Красноярская гидроэлектростанция) on suuri vesivoimalaitos Siperiassa Krasnojarskin aluepiirissä varta vasten perustetun Divnogorskin kaupungin läheisyydessä Krasnojarskin pohjoispuolella. Vesivoimalaa varten Jenisei padottiin vuosien 1956–1963 välillä. Elokuussa 1959 padon kohdalle heitettiin suuri kivi, johon oli hakattu teksti "Alistu, Jenisei". Voimalaitos on valmistunut ennen vielä suurempaa, ylempänä Jeniseillä sijaitsevaa Sajano-Šušenskajan voimalaitosta, jossa tapahtui 75 henkeä vaatinut onnettomuus vuonna 2009.

Krasnojarskin voimalaitosta ohittamaan on rakennettu laivahissi, joten se ei estä vesiliikennettä joella. Voimalaitoksen teho on 6 000 megawattia. Padon korkeus on 120 metriä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nikolai Mihailov: "Voimalaitos Jeniseillä", *Siperia*, s. 54. suomennos Matti Pykälä. Tammi, 1967.
2. ↑  Anastasia Lyrchikova and Alfred Kueppers: Russia dam disaster blamed on Chubais, five others  3.10.2009. Reuters.  Arkistoitu 8.8.2014. Viitattu 6.8.2014 (englanniksi).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Krasnojarskin vesivoimalaitos** Wikimedia Commonsissa
Albatros D.II
**Wiener Neustädter Flugzeugwerke** oli itävaltalainen lentokonetehdas. Se toimi etenkin natsi-Saksan aikana Messerschmitt Bf 109 -hävittäjiä valmistavana tehtaana.

Historia
--------

Tehdas perustettiin vuonna 1915 Wiener Neustadtiin Wienin lähelle, missä se rakensi Itävalta-Unkarille Albatros D.II ja Albatros D.III sotilaslentokoneita. 

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Steyr Daimler Puch otti tehtaan haltuunsa ja alkoi tehdä siellä autojen koreja. Vuonna 1933 tämä tuotanto siirtyi Steyrin tehtaille, mistä johtuen tehdashallit olivat tyhjät vuoteen 1935 asti. Vuonna 1935 perustettiin kuitenkin yhtiö nimeltään *Wiener Neustädter Flughafenbetriebs GmbH* ja lentokoneiden tuotantoa aloiteltiin uudestaan. 

Maaliskuussa vuonna 1938 Itävalta liitettiin osaksi Saksaa. Tässä vaiheessa tehtaan nimi oli Wiener Neustädter Flugzeugwerke GmbH (WNF). Hermann Göring oli itse organisoimassa Itävallan ilmailuteollisuutta. Tehtaasta tuli emätehdas, ja muita tehtaita perustettiin sen alaisuuteen.

Vuodesta 1939 vuoteen 1945 tehdas toimitti 8 545 kappaletta Messerschmitt Bf 109 -hävittäjiä muun muassa Saksaan ja Suomen ilmavoimille. Tehdas oli Yhdysvaltain ilmavoimien (USAAF) pääkohteita Itävallassa – sitä pommitettiin 29 kertaa. Kaupungin 4 000 talosta säästyi vaurioitta pommituksissa vain 18. Teollinen toiminta hajautettiin eri paikkoihin.

Päätehdas oli vuoteen 1989 asti raunioina, minkä jälkeen alueelle on tullut yrityksiä.

Tehtaat
-------

Tehtaiden sijoittelu 

* **Werk I**: Wiener Neustadt, Wienerstraße (etelään nykyisestä lentokentästä, jossa toimii muun muassa Diamond Aircraft Industries). Tehdas I kokoonpani Me 109 -hävittäjät.
* **Werk II**: Wiener Neustadt, Pottendorfer Straße. Moottoritehdas.
* **Werk III**: Fischamend
* **Werk IV**: Obergrafendorf
* **Werk V**: Klagenfurt

Omia lentokoneita
-----------------

* Wiener Neustädter Wn 11
* Wiener Neustädter Wn 16

Aiheesta muualla
----------------

* Wernfried Haberfellner: *Die Wiener Neustädter Flugzeugwerke. Entstehung, Aufbau und Niedergang eines Flugzeugwerkes* Weishaupt, H (1999), ISBN 3-7059-0000-5
Piirin vaakuna.**Krasnooktjabrskin piiri** (ven. Краснооктябрьский район, *Krasnooktjabrski raion*; tataariksi Кызыл Октябрь районы, *Qızıl Oktəber rayonı*; suomeksi "Punaisen lokakuun piiri") on kunnallinen itsehallintoalue Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 886,2 neliökilometriä. Asukkaita on 12 800 henkeä (vuonna 2010).

Sijainti
--------

Krasnooktjabrskin piiri Nižni Novgorodin alueen kartalla. Krasnooktjabrskin piiri sijaitsee Nižni Novgorodin alueen kaakkoisosassa. Se rajoittuu lounaassa Bolšoje Boldinon, lännessä Gaginon, pohjoisessa Sergatšin, koillisessa Pylnan ja kaakossa Setšenovon piireihin sekä etelässä Mordvan tasavaltaan.

Piiriin kuuluu 12 maalaiskuntaa: Bolšoje Rybuškino, Jendovištši, Ketšasovo, Kljutšištši, Maresjevo, Medjany, Pošatovo, Salgan, Sarga, Semjonovka, Tšembilei ja Urazovka. Hallinnollinen keskus on Urazovkan kylä, josta on 175 kilometriä alueen pääkaupunkiin Nižni Novgorodiin. Asutuskeskuksia on yhteensä 41.

Väestö
------

Piirin väestöstä suuri osa on tataareja. Heidän lisäkseen piirissä asuu mm. venäläisiä ja mordvalaisia. Tärkein uskonto on islam. Moskeijoita on 21 ja kirkkoja yksi.

Pääelinkeino on maanviljely. Piirissä toimii 21 maatalousyritystä ja 49 yksityisviljelijää. Lisäksi on pienimuotoista elintarviketeollisuutta ja kalankasvatuslaitos.

Piirissä on 12 lastentarhaa, 18 koulua, 29 kerhotaloa ja piirisairaala. Paikallislehtenä ilmestyy *Selskije vesti* ("Maaseudun sanomat").

Nähtävyyksiin kuuluu Medjanyn kylään vuosina 1992–1994 rakennettu erikoinen moskeija, jonka yhteydessä toimii Nižni Novgorodin seudun tataareista kertova museo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nižegorodskaja gosudarstvennaja oblastnaja teleradiokompanija: Urazovka *nntv.nnov.ru*. Viitattu 9.6.2010. (venäjäksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Pravitelstvo Nižegorodskoi oblasti: Krasnooktjabrski raion: Doklad glavy administratsii... (1. Pojasnitelnaja zapiska) *government.nnov.ru*. Viitattu 9.6.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Pravitelstvo Nižegorodskoi oblasti: Administrativno-territorialnyje obrazovanija – vnutrigorodskije raiony gorodov oblastnogo znatšenija, goroda raionnogo znatšenija, rabotšije i kurortnyje posjolki, selsovety *government.nnov.ru*. Viitattu 9.6.2010. (venäjäksi)
4. ↑  Pravitelstvo Nižegorodskoi oblasti: Petšatnyje sredstva massovoi informatsii *government.nnov.ru*. Viitattu 9.6.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Krasnooktjabrskin piiri** Wikimedia Commonsissa
Krasnoarmeiskojen piiri Tšuvassian kartalla.
**Krasnoarmeiskojen piiri** (ven. Красноарме́йский райо́н, *Krasnoarmeiski raion*, tšuvassiksi Красноармейски районӗ, *Krasnoarmeiski raionĕ*) on paikallinen itsehallintoalue Tšuvassian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1935 perustetun piirin pinta-ala on 456 neliökilometriä ja asukkaita on 16 600 henkeä (vuonna 2007).

Piiri sijaitsee Tšuvassian pohjoisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Tšeboksaryn piiriin, koillisessa Tsivilskin piiriin, etelässä Kanašin ja Vurnaryn piireihin sekä lännessä Alikovon ja Morgaušin piireihin. Hallinnollinen keskus Krasnoarmeiskojen kylä. Piiriin kuuluu 9 maalaiskuntaa.

Seutu kuuluu Tšuvassian tasankoon. Huomattavimmat joet ovat Bolšoi Tsivil sivujokineen sekä etelärajaa pitkin virtaava Sorma. Alueella sijaitsee Kjulhiri-järvi. Pinta-alasta 80 % on maatalousmaata ja 9 % metsää.

Krasnoarmeiskojesta on maantieyhteys Tšeboksaryn ja Tsivilskiin. Piirin itäosan halki kulkee Tšeboksaryn ja Kanašin välinen rautatie.

Väestöstä 98 % on tšuvasseja.

Tärkein elinkeino on maatalous, joka on keskittynyt viljan, vihannesten, perunan ja humalan viljelyyn sekä maidon ja lihan tuotantoon ja mehiläistenhoitoon. Teollisuus on vähäistä. Piirissä on meijeri, leipomo, rehutehdas ym.

Piirilehtenä ilmestyy tšuvassin- ja venäjänkielinen *Jal purnăçĕ – Selskaja žizn*.

Aiheesta muualla
----------------

* Krasnoarmeiskojen piiri Tšuvassian tasavallan sivustolla (venäjäksi)

Tšuvassian piirit ja *kaupunkipiirit*
*Alatyr* •
Alatyr •
Alikovo •
Batyrevo •
Ibresi •
Jadrin •
Jaltšiki •
Jantikovo •
*Kanaš* •
Kanaš •
Komsomolskoje •
Kozlovka •
Krasnoarmeiskoje •
Krasnyje Tšetai •
Mariinski Posad •
Morgauši •
*Novotšeboksarsk* •
Poretskoje •
Šemurša •
*Šumerlja* •
Šumerlja •
*Tšeboksary* •
Tšeboksary •
Tsivilsk •
Urmary •
Vurnary
**Kun isolla kengällä astuu, jää iso jälki: Kahdeksantoista näkökulmaa poliisin työhön** on poliisiammattikorkeakoulun valintakoekirja. Se ilmestyi 2014, ja vuonna 2020 ilmestyi kirjan neljäs, uusittu laitos. Kirjan on toimittanut Poliisiammattikorkeakoulun lehtori Marko Vesterbacka. Kirja sisältää poliisin työstä 18 artikkelia, joiden perusteella valintakokeessa on kirjoitettava essee.

Kirjan neljännen laitoksen artikkeleista on vaihtunut noin puolet. Neljäs laitos julkaistaan myös äänikirjana, mikä on saanut julkaisijat muistamaan vanhat vitsit poliisin luku- ja kirjoitustaidosta. Niiden mukaan poliisipartiosta toinen osaa lukea ja toinen kirjoittaa. Verkossa se julkaistaan pdf-versiona. Tammikuussa 2020 ilmestyvä laitos tulee käyttöön 28.1.–10.3.2020 järjestettävällä hakujaksolla.

Kirja on julkaistu myös ruotsiksi nimellä *Lämnar man stora spår efter sig*.

Neljännen laitoksen alkusanoissa Marko Vesterbacka toteaa, että kirjaa voi lukea sellainenkin, jolla poliisin ammatti ei ole haaveissa vaan joka on muuten vain kiinnostunut ammatista.

Kirjoittajat työskentelevät eri tehtävissä poliisin palveluksessa. Kirjan aloittaa Saara Asmundelan kirjoitus "Kääntäjästä konstaapeliksi – Akateemisena ammatinvaihtajana poliisissa". Hänen puheestaan Helsingin yliopiston käännöstieteen laitoksen syyskauden avajaisissa kymmenen vuotta aikaisemmin on peräisin kirjan otsikko. Asmundelan isoisältä peräisin oleva sananlasku tarkoittaa, että teoilla on aina seuraukset. Kului neljä vuotta, ja Asmundela puki Poliisikoulussa poliisin haalareita jalkaan. Sitä oli edeltänyt naisten vapaaehtoinen asepalvelus, jossa ajatus poliisiksi ryhtymisestä heräsi.

Mikko Karppi on kirjailija, mutta poliisina hän työskentelee talousrikostutkijana ja kertoo kirjassa siitä työstään otsikkona "Rikos ei kannata". Hän päätyi ammattiin isänsä ehdotuksesta ja teki asepalveluksen aikaiset valinnat sitä silmällä pitäen. Hän kertoo olevansa rihymies eli hän jäljittää rikoshyötyä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Marcus Ziemann: Poliisiammattikorkeakoulun valintakoekirjasta tehdään äänikirja *yle.fi, uutiset*.  4.1.2020. Viitattu 4.1.2020.
2. ↑  Valintakoemateriaalit ja -ohjeet *Poliisiammattikorkeakoulu*.  Arkistoitu 4.1.2020. Viitattu 4.1.2020.
3. ↑  Material och anvisningar för urvalsprovet *Polisyrkeshögskolan*.  Arkistoitu 28.1.2020. Viitattu 7.1.2020.
4. ↑  Vesterbacka, s. 7
5. ↑  Vesterback s. 9–16
6. ↑  Vesterbacka s. 125–143
**Netivot** on kaupunki Israelin eteläisellä hallintoalueella. Netivot perustettiin vuonna 1956 ja vuoden 2018 lopussa sen asukasluku oli 35 631. Kaupunki on Yisrael Abuhatzeiran hauta ja siten myös tärkeä pyhiinvaelluspaikka.

Historia
--------

Baba Salin muistojuhlallisuuksia vuoden 1980 paikkeilla.
Netivot perustettiin vuonna 1956 ja sen alkuperäinen nimi oli *Azzatah*. Perustaminen liittyi Israelin politiikkaan, jolla maan väestöä pyrittiin asuttamaan tasaisemmin eri puolille maata. Samaan tapaan perustettiin läheiset Sederot ja Ofakim, joiden läheisyydestä Netivotin kasvuvauhti toisaalta kärsi. Vuonna 1957 kaupungissa asui 1 231 asukasta ja vuonna 1968 yhteensä 4 830. Uusien asukkaiden suuri valtaosa tuli Pohjois-Afrikasta ja etenkin Marokosta ja Tunisiasta. Muuttajien joukossa oli esimerkiksi Marokon arvostettuimpiin rabbeihin kuulunut Yisrael Abuhatzeira (Baba Sali). Hänen hautansa Netivotissa on nykyisin pyhiinvaelluspaikka. Paikalla käy vuosittain jopa 600 000 sefardijuutalaista. Netivot sai kaupungin aseman vuonna 2000. Koska Netivot sijaitsee lähellä Gazan vastaista rajaa, sinne on ammuttu ajoittain esimerkiksi Kassam-raketteja.

Väestö
------

Netivotin asukasluku vuoden 2018 lopussa oli 35 631. Monet heistä ovat muuttaneet kaupunkiin verrattain hiljattain. Paikallisessa teollisuudessa ja palveluissa työskentelyn ohella monet paikalliset käyvät töissä lähellä sijaitsevissa isommissa kaupungeissa, kuten Beersebassa, Askalonissa ja Kiryat Gatissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 15 Nat-Per*, s. 113. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. 1 2  Mike Arkus: Netivot — The Varanasi of Israel: Israel’s Fraught Border With Gaza on the Looney Front, Part 2 *HuffPost*. Viitattu 13.7.2018.
3. ↑  List of localities, in Alphabetical order (pdf) Central Bureau of Statistics. Viitattu 16.5.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Netivot** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin kotisivut
Sture Appelberg
**Sture Wilhelm Sigurd Appelberg** (11. syyskuuta 1885 Eskilstuna − 26. heinäkuuta 1947 Tukholma) oli ruotsalainen kirjailija ja lehtimies. 

Hänestä tuli aliluutnantti Norrlannin tykistörykmentissä 1907. Vuodesta 1914 Appelberg oli lehtimiehenä *Stockholms-Tidningenissä*. Kun Suomen sisällissota alkoi, hänestä tuli kapteeni Suomen tykistössä. Hän ansaitsi kolmannen ja neljännen luokan vapaudenristin. 

Kun hän tuli kotiin, Appelbergistä tehtiin toimistosihteeri *Veckojournalenissa*. Vuonna 1919 hänestä tuli lehtimies *Dagens Nyheterissä*, vuonna 1926 toimiston johtaja *Stockholms Dagbladissa* ja 1930 *Stockholms-Tidningenissä*.

Hän kirjoitti myös dekkareita. Näiden päähenkilö oli Sigurd Williams.

Teokset
-------

* *Obligationsmysteriet* (1931)
* *Hjärnhjälmen* (1932)
* *De döda skeppens vik* (1933)
* *Slottet Hakensteins hemlighet* (1934)
* *Utpressaren i Rasteburgt* (1935)
* *Sju dubbla W* (1940)
* *Sex droppar blod* (1941)
* *Bovar och bovtrick* (1944)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ruotsi

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Stuorra-Jovnna Jomppanen** (1794 – 1874) oli saamelainen Utsjoella asunut peuranpyytäjä, kalastaja ja suullisen kertomaperinteen taitaja. Stuorra-Jovnnan tarinat ovat säilyneet Tenojokilaakson suullisessa kansanperinteessä sekä Suomen että Norjan puolella, ja hyvää tarinoiden kertojaa voidaan nykyisinkin verrata Stuorra-Jovnnaan tai arvella hänen olevan Stuorra-Jovnnalle sukua.

Stuorra-Jovnna -kertomuksiin kuuluu usein mukaan liioittelu, jopa valehtelukin, ja niissä on mukana huumoria.

Norjan puolella Goalsenjunis-tunturin rinteessä sijaitsee vanha suurikokoinen *Stuorra-Jovnnan mänty*. Stuorra-Jovnnan kerrotaan tehneen sen oksista hirsiä ja oksien oksista venelautoja.

Kirjallisuutta
--------------

* Marjut Huuskonen : *Stuorra-Jovnnan ladut. Tenonsaamelaisten ympäristökertomusten maailmat*, Turun yliopiston väitöskirja. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 986. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2004

Lähteet
-------

* Stuorra-Jovnna Jomppasen elämäkertatiivistelmä Kansallisbiografiassa
* Marjut Huuskonen : Stuorra-Jovnnan jäljillä, Lectio praecursoria Turun yliopistossa maailman ympäristöpäivänä 5.6.2004, Elore 2/2004

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Stupidity** on brittiläisen rhythm and blues -yhtye Dr. Feelgoodin live-albumi, joka on ilmestynyt vuonna 1976. Yhtye on itse tuottanut albumin. Levy-yhtiö on United Artists Records.

Levyn ensimmäisen puoliskon konserttipaikka on Sheffield City Hall ja päivämäärä 23. toukokuuta 1975. Äänityksen on tehnyt Vic Maile The Manor Mobilella.

Toisen levypuoliskon konserttipaikka on Southend Kursaal ja päivämäärä 8. marraskuuta 1975. Äänityksen on tehnyt Maile The Island Mobilella.

Miksauksen ovat tehneet Dr. Feelgood ja Vic Maile Wembleyn De Lane Lea -studioilla elokuussa 1976.

Levykannen on suunnitellut Paul Henry ja valokuvat on ottanut Chris Horler. Värierottelun on tehnyt T.A. Pix Associates. Levykannen kuvassa ovat Dr. Feelgoodin kitaristi ja säveltäjä/sanoittaja Wilko Johnson sekä laulaja Lee Brilleaux.

*Stupidity* oli Britannian albumilistan ensimmäisenä viikon ajan lokakuussa 1976.

Kappaleet
---------

A-puoliSheffield Side
1. I’m Talking About You (Chuck Berry) – 1:52
2. Twenty Yards Behind (Wilko Johnson) – 1:50
3. Stupidity (Solomon Burke) – 2:00
4. All Through the City (Wilko Johnson) – 2:44
5. I’m a Man (Ellis McDaniel) – 5:05
6. Walking the Dog (Rufus Thomas) – 3:05
7. She Does It Right (Wilko Johnson) – 2:58

Kappaleiden julkaisijat ovat Jewel Music Pub. Co. Ltd. (1, 5); United Artists Music Ltd. (2, 4, 7); Carlin Music Corp. (3) ja Warner Brothers Music Ltd. (6).
B-puoliSouthend Side
1. Going Back Home (Wilko Johnson – Mick Green) – 2:55
2. I Don’t Mind (Wilko Johnson) – 2:44
3. Back in the Night (Wilko Johnson) – 3:04
4. I’m a Hog for You (Jerry Leiber / Mike Stoller) – 3:15
5. Checkin’ Up on My Baby (Sonny Boy Williamson) – 3:47
6. Roxette (Wilko Johnson) – 3:00

Kappaleiden julkaisijat ovat United Artists Music Ltd. / Warner Brothers Music Ltd. (1); United Artists Music Ltd. (2, 3, 6); Carlin Music Corp. (4) ja Jewel Music Pub. Co. Ltd. (5).
Kappaleiden vaihtoehtoisina niminä on käytetty seuraavia: "Talking About You", "20 Yards Behind", "I'm a Hog For You Baby" ja "Checking Up on My Baby".

Dr. Feelgood
------------

* Wilko Johnson – kitara ja laulu
* Lee Brilleaux – laulu ja slide-kitara
* John B. Sparks – basso
* The Big Figure – rummut ja taustalaulu

Levykannen valokuvien ja kuulohavainnon perusteella Brilleaux soittaa myös huuliharppua.

Lähteet
-------

* Dr. Feelgood LP *Stupidity* (United Arists Records UAS 29990, 1976)

### Viitteet

1. ↑  stupidity | full Official Chart History | Official Charts Company *www.officialcharts.com*. Viitattu 24.1.2021. (englanniksi)
**Prix Europa** on Saksassa vuosittain järjestettävä media-alan festivaali ja kilpailu, jossa jaetaan samannimisiä palkintoja parhaille televisio-, radio- ja verkkosisältötuotannoille. Festivaali pidetään lokakuun kolmannella viikolla Berliinissä ja Potsdamissa ja sen isäntänä toimii radio- ja televisioyhtiö Rundfunk Berlin-Brandenburg (RBB).

Festivaalin kilpailusarjoissa jaetaan vuosittain 13 kuvanveistäjä Anthon Hoornwegin suunnittelemaa Minotaurus-härän päätä esittävää palkintoveistosta ja niiden ohessa 6 000 euron rahapalkintoja.

Vuonna 2014 tapahtuman esivalintatuomaristo sai arvioitavakseen 650 tuotantoa 35 maasta. Kilpailuun valittiin 210 tuotantoa.

Historiaa
---------

Vuonna 1997 kaksi kilpailua päätettiin yhdistää: vuodesta 1969 järjestetty Prix Futura Berlin ja vuonna 1987 aloitettu Prix Europa. Jälkimmäinen otettiin myös uuden kilpailun nimeksi.

Prix Europan perustivat 1987 Euroopan neuvosto ja Euroopan Kulttuurisäätiö. Nyt festivaalin järjestäjätahoja on noin 25 ja niihin kuuluvat Euroopan parlamentti, Euroopan yleisradiounioni (EBU), Euroopan televisiokulttuurin allianssi (EATC) sekä monet eurooppalaiset yleisradioyhtiöt kuten Yleisradio sekä Ruotsin SR ja SVT.

Kilpailun televisiosarjoja ovat fiktio, dokumentit ja ajankohtaisohjelmat sekä radiosarjoja kuunnelmat, featuret ja musiikkiohjelmat. Vuonna 2000 alankomaalainen monikulttuurisuutta televisio-ohjelmissa edistävä Prix Iris -kilpailu liitettiin Prix Europaan nimellä *Prix Europa Iris*. Vuonna 2001 kilpailuohjelmaan otettiin mukaan uusmedian kilpailusarja *Prix Europa Exploration*.

Suomalaisia palkittuja
----------------------

Yleisradion on voittanut kuunnelmillaan useita Prix Europa -tunnustuksia, kuten *Pimeän nimi* vuonna 2014, *Wunderbar* vuonna 2013 ja *Varjoinen talo* vuonna 2010.

Katso myös
----------

* Prix Italia

Lähteet
-------

1. ↑  Kasvot Syyrian sodalle ja Pimeän nimi palkittiin Prix Europa -festivaaleilla, Yleisradio 24.10.2014, viitattu 15.11.2014.
2. 1 2  Prix Europa Iris, NTR. Viitattu 15.11.2014.
3. ↑  Sampsa Oinaala: Kansainvälisesti palkittua radiodraamaa *Helsingin Sanomat*.  5.4.2018. Viitattu 5.4.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Prix Europa -verkkosivusto

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Prix Europa
|  |
| --- |
| Pristinamysiini |
| Pristinamysiini |
| Pristinamysiini |
| **Systemaattinen (IUPAC) nimi** |
|  ? |
| **Tunnisteet** |
| CAS-numero | 270076-60-3 |
| ATC-koodi | J01FG01 |
| PubChem | 11979535 |
| DrugBank | DB13704 |
| **Kemialliset tiedot** |
| Kaava |  ? |
| Moolimassa |  ? |
| **Fysikaaliset tiedot** |
| Liukoisuus veteen | Ei liukene veteen |
| **Farmakokineettiset tiedot** |
| Hyötyosuus |  ? |
| Metabolia |  ? |
| Puoliintumisaika | 1,3–2,0 h |
| Ekskreetio | ulosteiden mukana |
| **Terapeuttiset näkökohdat** |
| Raskauskategoria | ? |
| Reseptiluokitus | 
 |
| Antotapa | oraalinen |

**Pristinamysiini** on seos makrolidi- ja peptidijohdannaisiin kuuluvia orgaanisia yhdisteitä. Sitä käytetään lääketieteessä antibioottina.

Ominaisuudet ja käyttö
----------------------

Pristinamysiiniä tuottaa aktinobakteereihin kuuluva laji *Streptomyces pristinaespiralis*. Seoksessa on useita komponentteja, joista tärkeimmät ovat pristinamysiini IA ja pristinamysiini IIA. Näistä pristinamysiini IA on peptidimakrolidi ja pristinamysiini IIA on monityydyttymätön makrolidi, joka on osa myös virginiamysiiniä. Pristinamysiinin antibioottiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se sitoutuu bakteerien ribosomiin. Seoksen kaikki komponentit estävät proteiinisynteesiä. Pristinamysiini II sitoutuu ensin 30S-alayksikköön ja muuttaa ribosomin konformaatiota siten, että pristinamysiini I:n sitoutuminen tehostuu. Lääkeaine tehoaa pääasiallisesti grampositiivisiin bakteereihin, muun muassa eräisiin MRSA-kantoihin. Suurin osa gramnegatiivisista bakteereista on pristinamysiinille vastustuskykyisiä, koska se ei kulkeudu niiden soluseinän läpi, mutta esimerkiksi mykoplasmat ovat sille alttiita. Seosta käytetään keuhkokuumeen, keuhkoputkentulehduksen, poskiontelon tulehduksen ja vaikeiden ihoinfektioiden hoitoon. Pristinamysiini annostellaan tablettina. Pristinamysiinistä on kehitetty puolisynteettiset johdannaiset kinupristiini ja dalfopristiini.

Haittavaikutukset
-----------------

Suurin osa pristinamysiinin aiheuttamista haittavaikutuksista on lieviä. Niistä tavallisimpia ovat vatsakipu, ripuli ja ihottuma.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  M. Lindsay Grayson (päätoim.): *Kucers' The Use of Antibiotics*, s. 1386–1390. CRC Press, 2017. ISBN 9781498747967. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 31.3.2020). (englanniksi)
2. ↑  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 1331. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
3. ↑  Edmund M. Wise Jr.: *Peptides, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000.
4. ↑  Axel Kleemann: *Antiinfectives for Systemic Use, 1. Antibacterials, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2016. (englanniksi)
5. 1 2  Roger G. Finch, David Greenwood, Richard J. Whitley, S. Ragnar Norrby: *Antibiotic and Chemotherapy*, s. 336. Elsevier, 2010. ISBN 978-0-7020-4765-7 (eBook). Kirja Googlen teoshaussa (Hardcover ISBN 9th ed.) (viitattu 31.3.2020). (englanniksi)
**Yleisurheilun Euroopan cup 1965** oli ensimmäinen eurooppalaisten maajoukkueiden välinen Euroopan cup. Miehet ja naiset kilpailivat omissa kilpailuissaan. Loppukilpailuihin pääsi mukaan kuusi maata. Loppukilpailut käytiin Länsi-Saksassa; miesten loppukilpailu 11.–12. syyskuuta Stuttgartissa ja naisten loppukilpailu 19. syyskuuta Kasselissa. Neuvostoliitto voitti molemmat loppukilpailut.

Miesten välierät kilpailtiin Oslossa, Roomassa ja Zagrebissa sekä naisten välierät Constantassa, Fontainebleaussa ja Leipzigissa, ja jokaisesta niistä pääsi kaksi joukkuetta loppukilpailuun. Miesten kilpailussa käytiin myös Enschedessa ja Wienissä alkuerät, joihin molempiin osallistui neljä maata ja joista vain voittajat pääsivät välieriin kuudentoista sinne suoraan päässeen maan seuraksi.

Loppukilpailut
--------------

### Miehet

Miehet kilpailivat 20 lajissa. Neuvostoliitto saavutti yhdeksän lajivoittoa, Länsi-Saksa viisi, Puola kolme, Itä-Saksa kaksi ja Ranska yhden.

#### Loppupisteet


| Sija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Neuvostoliitto | 86 |
| 2 |  Länsi-Saksa | 85 |
| 3 |  Puola | 69 |
| 4 |  Itä-Saksa | 69 |
| 5 |  Ranska | 60 |
| 6 |  Yhdistynyt kuningaskunta | 48 |

### Naiset

Naiset kilpailivat 11 lajissa. Neuvostoliitto saavutti kuusi lajivoittoa, Puola kolme sekä Itä-Saksa ja Unkari yhden.

#### Loppupisteet


| Sija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Neuvostoliitto | 56 |
| 2 |  Itä-Saksa | 42 |
| 3 |  Puola | 38 |
| 4 |  Länsi-Saksa | 37 |
| 5 |  Unkari | 32 |
| 6 |  Alankomaat | 26 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Laitinen, Esa: *Suomen yleisurheilun tilasto-osa*, s. 285. , 1987.
2. 1 2 3  Laitinen, Esa: *Suomen yleisurheilun tilasto-osa*, s. 307. , 1987.
3. 1 2  European Cup A Final and Super League (Men) *Gbrathletics*. Athletics Weekly. Viitattu 14.4.2020. (englanniksi)
4. 1 2  European Cup A Final and Super League (Women) *Gbrathletics*. Athletics Weekly. Viitattu 14.4.2020. (englanniksi)
5. ↑  European Cup Semi-Finals *Gbrathletics*. Athletics Weekly. Viitattu 14.4.2020. (englanniksi)
6. ↑  European Cup Preliminary Round *Gbrathletics*. Athletics Weekly. Viitattu 14.4.2020. (englanniksi)
Walter Gieseking
**Walter Wilhelm Gieseking** (5. marraskuuta 1895 Lyon – 26. lokakuuta 1956 Lontoo) oli ranskalais-saksalainen pianisti ja säveltäjä.

Walter Gieseking syntyi Ranskan Lyonissa, jossa hänen isänsä toimi lääkärinä, ja asui lapsuusvuosinaan Ranskan ja Italian Rivieralla, josta perhe vuonna 1911 muutti Hannoveriin Saksaan.

Häntä luonnehdittiin intuitiiviseksi ja luonnolliseksi soittajaksi. Erään tarinan mukaan Giesekingin ei tarvinnut juuri harjoitella soittimella. Hän vain omaksui sävellyksen partituurista. Giesekingin tavan uppoutua tuntikausiksi hiljaiseen mietiskelyyn ja mielikuvaharjoitteluun on kerrottu turhauttaneen hänen vaimoaan.

Nuori Walter Gieseking oli pitkälti itseoppinut soittaja ennen kuin kirjautui Hampurin konservatorioon. Toisen maailmansodan aikana Gieseking jäi Saksaan. Hän esiintyi myös miehitetyssä Ranskassa, ja tämä poiki yhteistoimintasyytöksiä ja epäilyjä natsisympatioista. Konsertteja Yhdysvalloissa peruttiin tämän vuoksi. Lopulta hänen maineensa kuitenkin puhdistettiin.

Laajan ohjelmiston omanneen Walter Giesekingin kenties tunnetuin äänite on Claude Debussyn pianomusiikin kokonaislevytys. Erityisesti tämän preludien tallenne luetaan 1900-luvun pianotaiteen suuriin saavutuksiin.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Walter Hasenclever vuonna 1917.
**Walter Hasenclever** (1890–1940) oli saksalainen, lyriikkaa ja ekspressionistisia näytelmiä kirjoittanut kirjailija, vasemmistolainen pasifisti. Hasenclever oli yksi lyyrikoista, joiden lyriikassa ekspressionismi saavutti huippunsa lyriikan osalta. Tämä tapahtui vuoden 1912 tienoilla. Hasencleverin tyyli ainakin hänen näytelmiensä osalta ilmentää ekspressionistista dynaamisuutta; hänen näytelmissään esiintyy paljon äärimmäisen lyhyitä ja iskeviä vuorosanoja. Niistä merkittävästi herätti huomiota jo vuodelta 1914 oleva *Der Sohn*, mutta parhaiksi katsotaan näytelmät *Antigone* (1917) ja *Die Menschen* (1918). Muita ovat *Jenseits* (1920) ja *Gobseck* (1921), joka on esitetty myös suomeksi. Hän kirjoitti myös arvostettuja komedioita: *Ein besserer Herr* (1927, suomeksi esitetty nimellä *Parempi herra*), *Ehen werden im Himmel geschlossen* (1928, suomeksi nimellä *Avioliitot solmitaan taivaassa*), *Napoleon greift ein* (1930, suomeksi *Napoleon astuu esiin*) ja *Münchhausen* (1947). Hän kuoli emigranttina.

Lähteet
-------

1. ↑  *Spectrum tietokeskus, osa 14. Pienhakusanat ja hakemisto*, s. 443. Helsinki: WSOY, 1981. ISBN 951-0-07253-2.
2. 1 2  *Otavan iso tietosanakirja, osa 3*, s. 437. Helsinki: Otava, 1962.
3. ↑  Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 1009
4. ↑  Iso tietosanakirja, osa 4 (1932), s. 457


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Walter Hekster** (29. maaliskuuta 1937 Amsterdam – 31. joulukuuta 2012) oli alankomaalainen säveltäjä ja klarinetisti.

Hekster valmistui vuonna 1961 Amsterdamin konservatoriosta, jossa oli opiskellut sävellystä Ernest W. Mulderin ja klarinetinsoittoa Bram de Wilden johdolla. Samana vuonna hän pääsi stipendillä opiskelemaan Yalen yliopistoon. Häntä opettivat Mel Powell ja vuonna 1966 Roger Sessions. Hän osallistui Berkshire Music Festival Tanglewoodiin, jossa eräitä hänen teoksistaan esitettiin. Hekster toimi vuosina 1962–1965 connecticutilaisen sinfoniaorkesterin klarinetistina ja esiintyi laajalti muissakin kokoonpanoissa. Tämän jälkeen Hekster toimi vuoteen 1971 saakka Brandonin yliopiston klarinetti- ja sävellysopettajana Kanadassa. Hän myös johti Brandonin yliopiston kamariorkesteria, piti workshopeja Hofstran yliopistossa Long Islandilla ja opetti Alankomaiden konservatorioissa.

Hekster järjesti itse monien teostensa kantaesitykset nykymusiikkitilaisuuksissa Enschedessä. Hänen omien teostensa konsertteja järjestettiin myös Amsterdamissa, Arnhemissa ja Groningenissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hekster, Walter Donemus


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |