recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Alpay Özalan
**Alpay Özalan** (s. 29. toukokuuta 1973 Izmir Turkki) on pelaajauransa jo lopettanut turkkilainen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja. Pelipaikaltaan Özalan oli keskuspuolustaja.

Seurajoukkueura
---------------

Pelaajauransa aikana Özalan edusti Altay SK:ta (23 ottelua, 1 maali), Beşiktaş JK:ta (148 ottelua, 9 maalia), Fenerbahçea (29 ottelua, 3 maalia), Aston Villaa (57 ottelua, 1 maali), Incheon United FC:tä (8 ottelua), Urawa Red Diamondsia (13 ottelua) ja 1. FC Kölniä (48 ottelua, 1 maali).

Maajoukkueura
-------------

Turkin jalkapallomaajoukkueessa Özalan pelasi vuosina 1995–2005 kaikkiaan 90 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Hän oli mukana Turkin joukkueessa myös vuoden 2002 MM-kisoissa sekä vuoden 1996 ja vuoden 2000 EM-kisoissa. 2002 MM-kisoissa hänet myös valittiin mukaan turnauksen tähdistöjoukkueeseen.

Valmennusura
------------

Pelaajauransa jälkeen hän on keskittynyt valmentamiseen ja kuuluu Siirtspor SK:n valmennusryhmään.

Lähteet
-------

1. ↑  Mamrud, Roberto: Turkey - Record International Players  10.1.2019. RSSSF. Viitattu 24.5.2019. (englanniksi)

Turkin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2000
1 Rüştü |
2 Tayfur |
3 Ogün |
4 Fatih |
5 Alpay |
6 Arif |
7 Okan |
8 Tugay |
9 Hakan Şükür |
10 Sergen |
11 Tayfun |
12 Ömer |
13 Osman |
14 Suat |
15 Izzet |
16 Ergün |
17 Oktay |
18 Ayhan |
19 Abdullah |
20 Hakan Ünsal |
21 Fevzi |
22 Ümit Davala |
Valmentaja Denizli

Turkin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Rüştü |
2 Emre Aşık |
3 Bülent |
4 Fatih |
5 Alpay |
6 Arif |
7 Okan |
8 Tugay |
9 Hakan Şükür |
10 Baştürk |
11 Hasan Şaş |
12 Ömer |
13 Izzet |
14 Tayfur |
15 Nihat |
16 Ümit Özat |
17 İlhan |
18 Ergün |
19 Abdullah |
20 Hakan Ünsal |
21 Emre Belözoğlu |
22 Ümit Davala |
23 Zafer |
Valmentaja Güneş


Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Alpay Özalan
Aleksandr Grin vuonna 1910.
**Aleksandr Stepanovitš Grin**, oikealta sukunimeltään **Grinevski** (ven. Алекса́ндр Степа́нович Грин, Грине́вский; 23. elokuuta (J: 11. elokuuta) 1880 Slobodskoi, Vjatkan kuvernementti – 8. heinäkuuta 1932 Staryi Krym) oli venäläinen kirjailija.

Aleksandr Grin syntyi Vjatkan lääniin karkotetun puolalaisen virkailijan perheeseen. Koulun jälkeen hän matkusti Odessaan ja kierteli eri puolilla Venäjää. Hän työskenteli matruusina, kalastajana, kullankaivajana ja palveli sotilaana. Armeijassa Grin liittyi sosialistivallankumouksellisiin. Hän levitti vallankumouksellista propagandaa Sevastopolin varuskunnassa, joutui vankilaan ja karkotettiin kahdesti. Vapauduttuaan vuonna 1912 hän asettui Pietariin. Vuonna 1920 Grin kutsuttiin puna-armeijaan, jossa hän sairastui lavantautiin. Maksim Gorki pelasti Pietariin rahattomana ja sairaana joutuneen kirjailijan. Vuonna 1924 Grin muutti Krimille, jossa hän asui Feodosijassa ja Staryi Krymissä. Griniä syytettiin hänen kuolemansa jälkeen kosmopolitismista.

Grinin ensimmäinen kertomuskokoelma ilmestyi vuonna 1908. Hänen luomansa mielikuvitusmaailma *Grinlandia* on täynnä sadunomaisuutta ja uskoa ihmisen hyvyyteen. Kirjailijan romanttiset ja eksoottiset seikkailukertomukset olivat yleisön suosiossa mutta joutuivat pian kirjallisuuskritiikin hampaisiin ja julkaisukieltoon 1941. Vuodesta 1956 lähtien niitä julkaistiin jälleen miljoonapainoksina. Yksi tunnetuimmista teoksista on vuonna 1923 ilmestynyt pienoisromaani *Punaiset purjeet* (*Alyje parusa*), jossa keskeisenä on usko ihmisessä olevan hyvän voittoon.

Suomennettu teos
----------------

* *Punaiset purjeet*. Suomentanut Ulla-Liisa Heino. Helsinki: Kansankulttuuri, 1980. ISBN 951-615-285-6.  Kansankulttuurin nuorten kirjasto

Lähteet
-------

1. ↑  *Russkije pisateli, XX vek. Biobibliografitšeski slovar. Tšast 1*, s. 165–166. Moskva: Prosveštšenije, 1998. ISBN 5-09-006993-X.
2. 1 2  Risto Rantala ja Kaarina Turtia (toim.): "Grin, Aleksandr", *Otavan kirjallisuustieto*, s. 257. Helsinki: Otava, 1990. ISBN 951-1-09209-X.
3. ↑  Kasack, Wolfgang: *Entsiklopeditšeski slovar russkoi literatury s 1917 goda*, s. 239. London: Overseas Publications Interchange, 1988. ISBN 0-903868-73-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aleksandr Grin** Wikimedia Commonsissa

* Grinlandia – Aleksandr Grinistä kertova sivusto (venäjäksi)
* Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Aleksandr Grin (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
	+ 3
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat
	+ 2
* Puola
* Venäjä

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Aleksandr Dvornikov** (s. 22. elokuuta 1961) on venäläinen kenraali, joka on johtanut vuodesta 2016 alkaen Venäjän eteläistä sotilaspiiriä. Hänen vastuualueeseensa kuuluvat Venäjän tukikohdat miehitetyllä Krimillä sekä Georgian Etelä-Ossetian ja Abhasian separatistialueilla. Huhtikuussa 2022 Dvornikov nimitettiin Venäjän joukkojen komentajaksi hyökkäyksessä Ukrainaan.

Dvornikovin sotilasura alkoi Neuvostoliiton armeijassa vuonna 1978. Vuonna 2000 hän komensi Venäjän motorisoitua kivääridivisioonaa Tšetšenian pääkaupungissa Groznyissa. Vuonna 2015 Dvornikov nimitettiin Venäjän joukkojen komentajaksi Syyrian sodassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Dvornikov,Aleksandr Dvornikov *Warheroes ru*. Viitattu 15.4.2022. (venäjäksi)
2. 1 2  Joonas Lehtonen: Venäjän joukkoja Ukrainassa komentaa nyt "Syyrian teurastaja" – tällainen on pelätty kenraali Aleksandr Dvornikov *Iltalehti*. Viitattu 14.4.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* What to know about Russia’s new top commander in Ukraine Washington Post

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Puola

 |

 |
**Vartiamäki** (ven. Вартемя́ги, *Vartemjagi*) on kylä Karjalankannaksen eteläosassa Leningradin alueen Seuloskoin piirin Ohalatvan kunnassa Ohtajoen rannalla. Asukkaita on 900 henkeä (vuonna 2007).

Vartiamäki mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Tuolloin se kuului Pähkinälinnan läänin Korpiselän pogostaan. Nimi perustunee Venäjän ja Ruotsin välisellä Pähkinäsaaren rauhan rajalla sijainneeseen vartiopaikkaan.

Vuosina 1628–1656 Vartiamäessä sijaitsi Korpiselän luterilaisen seurakunnan kirkko. 1900-luvun alkuun saakka kylässä asui venäläisten lisäksi myös inkerinsuomalaisia, jotka kuuluivat Toksovan seurakuntaan.

Vuosina 1743–1917 Vartiamäen kartano kuului Šuvalovin kreivisuvulle. Vuosina 1826–1840 Šuvalovit rakennuttivat kylään arkkitehti Viscontin suunnitteleman ortodoksikirkon, joka nykyään kuuluu pyhän Johanneksen nunnaluostarille.

Lähteet
-------

1. ↑  *Venäjän federaation paikannimiä*, s. 270. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2006. ISBN 952-5446-18-2. Teoksen verkkoversio (viitattu 9.10.2015).
2. ↑  Seuloskoin piirin väestö *vsevinfo.ru*. Viitattu 13.9.2008. (venäjäksi)
3. ↑  Mustonen, Juuso (toim.): *Inkerin suomalaiset seurakunnat*, s. 32. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1931.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vartiamäki**.
* Vartiamäen kylä Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
* Vartiamäen kartano Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
**Alkydi** on maalin sideaineena käytettävä polyesteri, jota on funktionalisoitu rasvahapoilla. Sana *alkydi*, alun perin *alcid*, on yhdistelmä sanoista *alcohol* (alkoholi) ja *acid* (happo). Sitä ei pidä sekoittaa alkyyliin.

Alkydit valmistetaan polymeroimalla polyolia ja dikarboksyylihappoanhydridiä. Funktionalisoimalla polyesteri edelleen rasvahapolla saadaan hartsi, joka muodostaa joustavan pinnoitteen. Käyttämällä tyydyttymättömiä rasvahappoja ja kobolttikatalyyttiä alkydimaali kovettuu ilmassa, koska happi reagoi rasvahapon alkeeniryhmän kanssa, muodostaa lipidiperoksideja ja siten ristisilloittaa rasvahapot toisiinsa kiinni. Rasvahappojen määrästä riippuu, kuinka helposti maali kovettuu: vähärasvahappoiset maalit kovettuvat vasta kuumennettaessa, joten niitä käytetään vain teollisuudessa, kun taas pitemmälle funktionalisoituja, helposti ilmassa kovettuvia maaleja myydään kuluttajille.

Korkeampilaatuisia alkydejä valmistetaan sekoittamalla polyoli, dianhydridi ja rasvahappo ja kuumentaa reaktioseosta kunnes sen viskositeetti on riittävä. Edullisempia alkydeitä saadaan ensin transesteröimällä suoraan triglyseridejä (rasvoja) polyolin kanssa ja lisäämällä sitten anhydridi. Tavallisimpia happoanhydrejä ovat ftaalianhydridi ja maleiinianhydridi ja polyoleja trimetylolipropaani, glyseroli ja pentaerytritoli. Rasvoja tai rasvahappoja saadaan esim. pellavaöljystä.

Vesiohenteista lateksimaalia ei kannata yrittää sävyttää alkydimaalilla, se ei sekoitu eikä muuta väriä.
**Igor Vladimirovitš Kanygin** (ven. Игорь Владимирович Каныгин, s. 6. kesäkuuta 1956 Vitsebsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen kreikkalais-roomalaisen painin olympiamitalisti, kaksinkertainen maailmanmestari ja nelinkertainen Euroopan-mestari, joka aktiiviurallaan edusti Neuvostoliittoa. Hän edusti seuratasolla Dynamo Vitebskiä ja häntä valmensi Vladimir Isapolski.

Kanygin saavutti 90 kg:n painoluokassa olympiahopeaa Moskovassa 1980 hävittyään ratkaisuottelussa unkarilaiselle Norbert Növényille. Neuvostoliiton boikotoitua Los Angelesin olympialaisia 1984 hän voitti samana vuonna 90 kg:n sarjan Ystävyyden kisoissa.

Kanygin voitti 90 kg:n maailmanmestaruuden 1981 ja 1983 sekä saavutti MM-hopeaa 1985 ja MM-pronssia 1986. Hän voitti 90-kiloisten Euroopan-mestaruuden 1980, 1982, 1983 ja 
1985 sekä sai EM-hopeaa 1984. 100 kg:n painoluokassa hän oli EM-kilpailuissa viides 1987.

Kanygin voitti painin maailmancupin 90 kg:n sarjassa 1982 ja 100-kiloisissa 1986. Hän voitti "supermaailmanmestaruuden" 90-kiloisissa 1985. Hän voitti Neuvostoliiton-mestaruuden 90 kg:n painoluokassa 1980, 1982 ja 1984 sekä 100-kiloisissa 1987.

Kanygin lopetti uransa, kun häntä ei valittu Soulin olympialaisiin 1988. Aktiiviuransa jälkeen hän on toiminut painivalmentajana Valko-Venäjällä ja Tanskassa. Hänen mukaansa nimetty painiturnaus on järjestetty Vitsebskissä vuodesta 1995 lähtien.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Igor Kanygin *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Kanygin, Igor (RUS) International Wrestling Database. Viitattu 10.5.2021. (englanniksi)
**Juho Helomaa**, sukunimi vuoteen 1906 *Hellman* (7. syyskuuta 1842 Rauman maalaiskunta – 24. helmikuuta 1917 Rauma) oli suomalainen kiertokoulunopettaja ja kansanrunoilija.

Kulamaan Helkkilässä syntyneen Helomaan vanhemmat olivat maanviljelijä Emanuel Hellman ja Liisa Hellman. Hän opetteli lukemaan ja kirjoittamaan omin päin veljiensä Kustaan ja Samulin kanssa. Vuonna 1863 Juho Helomaa kävi Turussa kolme kuulkautta Bell-Lancaster-koulua josta valmistuttiin lukkareiksi ja lastenopettajiksi. Hän toimi sitten syksystä 1863 alkaen kiertokoulunopettajana Taivassalon Taipaleen kylässä kunnes siirtyi 1866 opettajaksi Loimaalle. Syksyllä 1874 hän opiskeli pari kuukautta Jyväskylän opettajaseminaarissa.

Helomaa siirtyi 1875 kiertokoulunopettajaksi Perniöön jossa hän sitten oli opettajana vuoteen 1905 saakka jolloin hän jäi eläkkeelle. Helomaalla oli vuosina 1882–1904 Laaksola-niminen palstatila Ervelän Tuomolassa. Viimeiset vuotensa Helomaa asui vaimonsa kanssa Raumalla. Vuonna 1909 hän julkaisi kirjan *Muistelmia Rauman kaupungin muinaisista ja nykyisistä oloista* ja huolehti itse kirjan myynnistä. Helomaa oli ottanut osaa raittiusliikkeen toimintaan 1880- ja 1890-luvuilla ja toiminut runonlausujana raittiusjuhlissa. Hänen runojaan julkaistiin myös painettuina runovihkoina joita Helomaa myi lausuntamatkoillaan.

Juho Helomaa oli naimisissa vuodesta 1872 kaupanhoitaja Natalia Karoliina Sundbergin (1844–1925) kanssa. Heillä oli kolme lasta.

Teoksia
-------

Nimellä *Juho Hellman*:

* *Raittiutta runoissa : raittiuskokouksissa lausuttavaksi ja kotona luettavaksi 2, Pilarunoja*. Turun piiritoimikunta, Turku 1891
* *Uskonnollisia Veisuja*. 1892
* *Isänmaallisia lauluja nuorisolle*. G. W. Wilén, Turku 1892
* *Lempilauluja nuorisolle*. 1895
* *Kiehkura kertomarunoja lausuttaviksi raittiuden seurain kokouksissa y. m*. P. Warén, Pori 1896

Nimellä *Juho Helomaa*:

* *Muistelmia Rauman kaupungin muinaisista ja nykyisistä oloista*. Tekijä, Rauma 1909, 2. korj. painos Tekijän perikunta, Rauma 1931

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hannes Helomaan muistelmat vanhemmistaan Juho Ja Natalia Helomaasta, kirjoitettu 1939, Helkkilän Hellman-suvun kotisivut
2. ↑  Opettaja Juho Helomaa, Länsi-Suomi 27.02.1917, nro 23, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Opettaja Juho Helomaa, Kylväjä 08.03.1917, nro 10, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Aiheesta muualla
----------------

* Juho Helomaan merkintöjä Raamattuunsa 1900-1912, Helkkilän Hellman-suvun kotisivut
* Jouko Helomaa : Juho Hellmanin asuinkiinteistö Laaksola Perniössä, Helkkilän Hellman-suvun kotisivut
**Igor Martínez Caseras** (s. 19. heinäkuuta 1989 Vitoria-Gasteiz, Álavan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edusti Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa bilbaolaista Athleticia ja toisella sarjatasolla muita joukkueita. Hän oli pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura
---------------

Martínez on vitorialaisen Alavésin kasvatti. Hän pelasi seuran edustusjoukkueessa Espanjan toiseksi ja kolmanneksi korkeimmilla sarjatasoilla kolmen kauden ajan vuosina 2007–2010.

Toukokuussa 2010 Martínez siirtyi bilbaolaiseen Athleticiin, jonka kanssa hän teki kolmevuotisen sopimuksen. Hänet rekisteröitiin seuran B-joukkueeseen, mutta hän otti osaa edustusjoukkueen harjoituskaudella kesällä 2010. Virallisen debyyttinsä edustusjoukkueessa ja Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa hän teki ottelussa Sportingia vastaan 18. syyskuuta 2010.

Maajoukkueura
-------------

Martínez kutsuttiin Espanjan alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen lokakuussa 2010. Aikaisemmin hän on kuulunut alle 19-vuotiaiden maajoukkueeseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Igor: "Tendré que trabajar duro"  26.5.2010. Athletic Club. Viitattu 10.10.2010. (espanjaksi)
2. ↑  {{Transfermarkt|60779]]
3. ↑  Igor Martínez, el primer fichaje del Athletic se despide del Alavés  27.5.2010. Deia.  Arkistoitu 28.8.2011. Viitattu 10.10.2010. (espanjaksi)
4. ↑  Player Athletic Club. Viitattu 10.10.2010. (englanniksi)
5. ↑  Dani Pacheco e Igor Martínez sutituyen a Diego Capel en la Sub-21  7.10.2010. RFEF.  Arkistoitu 28.9.2011. Viitattu 10.10.2010. (espanjaksi)
6. ↑  Cambios en la convocatoria del XXXIV Torneo Internacional Sub. 19  11.2.2008. RFEF.  Arkistoitu 23.12.2009. Viitattu 10.10.2010. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Igor Martínezin esittely Athletic Clubin sivustolla (englanniksi)
**Alkuräjähdyksen graafinen aikajana** näyttää graafisesti ennustettujen tapahtumien etenemisen alkuräjähdyksen jälkeen. 

Aikajana on logaritminen, mikä näyttää tapahtumien ajankohdat muodossa {\displaystyle 10\*\log \_{10}} sekuntia. Esimerkiksi yksi mikrosekunti on ilmaistu muodossa {\displaystyle 10\*\log \_{10}0,000001=10\*(-6)=-60}. Muuttaaksesi logaritmisessa asteikossa ilmoitetun ajan sekunneiksi, käytä apuna kaavaa: {\displaystyle 10^{\frac {x}{10}}\,}. Sijoita x:n kohdalle asteikolla annettu luku, jonka haluat muuttaa sekunneiksi. Asteikolla yksi askel (esimerkiksi 0→ 10 tai -10→ 0) on aina kymmenen kertaa suurempi kuin edellinen askel. 

Esim. {\displaystyle 10^{\frac {0}{10}}=1\,} → {\displaystyle 10^{\frac {10}{10}}=10\,}

Katso myös
----------

* Alkuräjähdyksen aikajana

Lähteet
-------

* Fred Adams ja Grag Laughlin: *Maailmankaikkeuden elämäkerta – Ikuisuuden fysiikkaa*. alkuperäinen nimi: The Five ags of the Universe – Inside the Physics of Eternity. Suomentanut J. Pekka Mäkelä. Jyväskylä: Like kustannus, 1999. ISBN 952-471-018-8.
**Igor Nikolajevitš Panarin** (ven. И́горь Никола́евич Пана́рин, s. 30. lokakuuta 1958) on venäläinen professori ja politiikan tutkija. Panarin on toiminut Venäjän hallituksen luottamustehtävissä kehittämässä maan informaatiopuolustusta. Hän on Venäjän johtavia informaatio- ja hybridisodan tutkijoita. Panarin on julkaissut 15 kirjaa aiheesta. 

Panarin valmistui Neuvostoliiton valtiollisen turvallisuuskomitean (KGB) viestitoiminta-akatemian psykologian laitokselta ja jatkoi 1991 hallituksen viesti- ja informaatioviraston (FAPSI) palveluksessa, tehtävänään informaatiovirtojen strateginen analyysi. Panarin on väitellyt kaksi kertaa, psykologian alalta venäläisen upseerin psyyken mahdollisuuksista ja politiikan alalta Venäjän kansallisen turvallisuuden informaatiopsykologisesta hallinnasta. Hän on ollut aktiivisesti kehittämässä Venäjän strategista informaatiopuolustusta. Panarin on toiminut lukuisissa Venäjän hallituksen luottamustehtävissä, esimerkiksi johtamassa Venäjän avaruusvirasto Roskosmoksen ja Venäjän johtaman Euraasian puolustusliittouman ODKB:n yhteiskuntasuhteita ja esiintyy aktiivisesti Venäjän tiedotusvälineissä. Panarin on julkaissut lukuisia teoksia informaatiosodasta ja opettanut useissa Venäjän yliopistoissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Кто такой Игорь Панарин *Коммерсантъ*.  25.4.2006. Viitattu 3.3.2019 (venäjäksi).

Aiheesta muualla
----------------

* Hybridisodat - Igor Panarin *Kunnaskerho*. Viitattu 3.3.2019. [vanhentunut linkki]
* Leonard, Tom: US will collapse and break up, Russian analyst predicts *The Telegraph*.  25.11.2008. Viitattu 3.3.2019 (englanniksi).
* Smith, Sarah: Russia had a plan, and they told us in 1998 *Medium.com*.  14.9.2017. Viitattu 3.3.2019 (englanniksi).

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Puola

 |

 |
**Dong Fang Hong 2** oli Kiinan kansantasavallan televisiolähetyksiä välittävä geosynkroonisen kiertoradan tietoliikennesatelliittien perhe, jonka toiminta alkoi 8. huhtikuuta 1984.

Satelliitit kehitti Chinese Academy of Space Technology. Satelliitit olivat sylinterimäisiä, korkeus 8,5 metriä ja halkaisija 2,1 metriä, samanlaisia kuin esimerkiksi Hughesin tietoliikennesatelliitit vastaavana aikana. Satelliitti painoi 440 kg. Satelliittien suunniteltu elinikä oli 4,5 vuotta, todellinen ilmeisesti paljon pitempi. Dong Fang Hong 2 A-satelliitin antenni oli paraboloidi, antenni oli suunnattava. Satelliitin sähkötehon tuotti 24 000 aurinkokennoa.  Satelliittien asemat olivat 87.5, 110,5 ja 98 itäistä pituutta. Ne välittivät TV-ohjelmia kaikkialle Kiinaan ja sen naapurimaihin. Neljännen satelliitin laukaisu epäonnistui.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* About Qi Faren, the chief designer of the satellite. (Arkistoitu – Internet Archive)
* About Peng Shoucheng "director designer of antenna, transponder and tracking subsystem of Dongfanghong-2A satellite" (Arkistoitu – Internet Archive)
* DFH-2 article at *Encyclopedia Astronautica*
**Snowdrop** on Ubisoftin käyttämä pelimoottori, joka on "syntynyt" Ubisoftin ostaessa Massive Entertainmentin vuonna 2008. Tämän jälkeen moottoria on kehitetty hiljaisuudessa, kunnes siitä saatiin viitteitä vuonna 2013 ja moottoria esiteltiin vuonna 2014 Game Developers Conferencessa näytetyllä videolla.

Pelimoottorin kehityksessä rajattiin pois tuki tietyille alustoille: näiden tukeminen olisi vaatinut moottorin ominaisuuksien karsimista. Pelimoottoria suunniteltiin seuraavan sukupolven laitteille: kehittäjät ennakoivat seuraavan konsolisukupolven ominaisuuksia ja kehittivät näille. Ubisoftilla oli myös ennestään aiemman sukupolven laitteilla toimivia pelimoottoreita.
Moottorin ytimessä on "solmupohjainen järjestelmä" (engl. *node-based*), jossa yhdistetään eri järjestelmät kuten renderöinti, tekoäly, tehtävien skriptit ja käyttöliittymä.

Pelimoottoria on käytetty vuonna 2016 julkaistussa pelissä *Tom Clancy’s The Division* ja sen seuraajassa *Tom Clancy’s The Division 2*. Moottoria on käytetty myös peleissä *Mario + Rabbids: Kingdom Battle* ja *South Park: The Fractured But Whole* ja siihen on tehty merkittäviä päivityksi ja parannuksia *Avatar: Frontiers of Pandora* -peliä varten.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bryan Wirtz: Snowdrop Game Engine: What You Need To Know About Ubisoft’s Secret Weapon *gamedesigning.org*. Viitattu 31.3.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Brian Crecente: Here's The Division's amazing game engine in action *polygon.com*.  19.3.2014. Viitattu 31.3.2022. (englanniksi)
3. ↑  Otto Kratky: New Avatar: Frontiers of Pandora trailer details upgrades to Snowdrop engine *digitaltrends.com*.  24.6.2021. Viitattu 31.3.2022. (englanniksi)
**Alkulukuserkuiksi** kutsutaan sellaisia kahta alkulukua, joiden erotus on 4. Ensimmäiset alkulukuserkkuparit ovat (3, 7), (7, 11), (13, 17), (19, 23), (37, 41), (43, 47), (67, 71), (79, 83), (97, 101) ja (103, 107).

Vastaavasti on myös olemassa alkulukupareja, joiden erotus on 2 (alkulukupari) tai 6 (engl. *sexy primes*). Jos sama luku kuuluu sekä alkulukupariin että alkulukuserkkupariin, nämä yhdessä muodostavat alkuluku­kolmikon.

Ominaisuuksia
-------------

7 on ainoa alkuluku, joka esiintyy kahdessa alkulukuserkkuparissa. Yksi luvuista *n*, *n*+4, *n*+8 on aina jaollinen 3:lla, joten *n* = 3 on ainoa tapaus, jossa kaikki kolme lukua ovat alkulukuja.

Suurin tunnettu alkulukuserkkupari on muotoa (*p*, *p* + 4), missä

*p* = (311778476 · 587502 · 9001# · (587502 · 9001# + 1) + 210)·(587502 · 9001# − 1)/35 + 1.
Tässä 9001# on 9001 pienimmän alkuluvun tulo. Sen löysi Ken Davis vuonna 2009 ja siinä on 11 594 numeroa.

Suurin tunnettu alkulukuserkkuehdokas on

474435381 · 298394 − 1
474435381 · 298394 − 5.
Siinä on 29 629 numeroa ja sen löysivät Angel, Jobling and Augustin. Ensimmäinen luvuista on todistetusti alkuluku, mutta toista ei ole pystytty vielä todistamaan alkuluvuksi.

Lähteet
-------

1. ↑  A087679 OEIS-tietokannassa
2. ↑  474435381 · 298394 − 1. Prime pages. Viitattu 24.9.2013.
**Igor Matovič** (s. 11. toukokuuta 1973 Trnava, Tšekkoslovakia) on slovakialainen poliitikko, joka toimi Slovakian pääministerinä vuosina 2020–2021. Hän oli ennen poliittista uraansa liikemies.

Maaliskuussa 2021 Matovič joutui eroamaan virastaan tilattuaan venäläistä Sputnik V -koronavirusrokotetta. Matovičia oltiin jo aiemmin kritisoitu koronaepidemian huonosta hoitamisesta. Uudeksi pääministeriksi nousi Matovičin hallituksessa talousministerinä toiminut Eduard Heger. Matovič jatkaa Hegerin hallituksen talousministerinä.

Matovič perusti Tavalliset ihmiset -puolueen vuonna 2010. Puolue tunnetaan erityisesti korruptiota vastustavasta linjastaan. Hän nousi heti puolueen perustamisvuonna Slovakian parlamenttiin.

Matovič tunnetaan politiikassa provokatiivisesta ja poliittisesti epäkorrektista esiintymisestään. Vuonna 2010 tukeakseen kansanedustajien rikosoikeudellista koskemattomuutta rajoittavaa kansanäänestystä hän pysäköi autonsa tahallisesti keskelle kävelykatua Bratislavassa. Kun poliisit ja hinausauto tulivat paikalle, Matovič todisti olevansa kansanedustaja, siksi hänet Slovakian sen hetkisen lain mukaan jätetettiin rankaisematta. Vuonna 2012 Matovič teki julkisesti valheenpaljastuskokeen todistaakseen, että hän ei ole ottanut lahjuksia vastaan. Matovič kehotti samalla myös muita parlamentin jäseniä tekemään saman kokeen. Suurin osa parlamentin jäsenistä kuitenkin kieltäytyi ja piti Matovičin ehdotusta loukkaavana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Slovakia's Matovic: Europe's Mr Ordinary prepares for power *bbc.com*. Viitattu 25.3.2020. (englanniksi)
2. ↑  Slovakia president appoints centre-right coalition government *theguardian.com*. Viitattu 25.3.2020. (englanniksi)
3. ↑  Slovakian presidentin "koronamuoti" lyö ällikällä *is.fi*.
4. ↑  Parkkari, Jani: Slovakiassa astui virkaan uusi pääministeri – edeltäjä joutui eroamaan ostettuaan Venäjältä koronarokotetta *Yle.fi*.  1.4.2021. Viitattu 1.4.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Slovakian pääministerit |
| --- |
|  |
| Ensimmäinen tasavalta | 
* J. Tiso
* Tuka
* S. Tiso

 | Slovakian vaakuna |
|  |
| Sosialistinen tasavalta | 
* Colotka
* Knotek
* Hrivnák
* Čič
* Mečiar
* Čarnogurský
* Mečiar

 |
|  |
| Slovakian tasavalta | 
* Mečiar
* Moravčík
* Mečiar
* Dzurinda
* Fico
* Radičová
* Fico
* Pellegrini
* Matovič
* Heger
* Ódor

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |

 |
**Sanniquellie** (tunnetaan myös nimillä **Sangbui**, **Sanokole** tai **Sanokwele**) on pieni kaupunki Liberian keskisen alueen pohjoisosassa. Kaupunki on aluehallinnollinen keskus ja sen väkiluku vuonna 2008 oli vajaat 12000.

Maantiede
---------

Sanniquellie sijaitsee pääkaupunki Monroviasta ja Norsunluurannikolta tulevien teiden risteyksen tuntumassa.

Talous ja palvelut
------------------

Sanniquellie on paikallisten maataloustuotteiden sekä norsunluukäsitöiden kauppapaikka. Kaupungissa kaupattavista maataloustuotteista merkittävimpiä ovat riisi, maniokki, palmuöljy sekä palmunytimet. Myös timanttikaivostoiminta on ollut tärkeää alueen taloudelle.

Sanniquelliessa on toisen asteen oppilaitoksia sekä sairaala.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Sanniquellie (Liberia) *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 23.5.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sanniquellie** Wikimedia Commonsissa
Autostrada A3 kulkee Napolista Italian mantereen lounaiskärkeen.
**Autostrada A3** on Italian eteläosassa sijaitseva noin 500 kilometrin mittainen moottoritie, joka kulkee Napolista Salernoon ja edelleen Reggio Calabriaan Italian "saappaankärjessä". Se kulkee kolmen hallinnollisen alueen läpi: Campanian (171 km), Basilicatan (30 km) ja Calabrian (293,9 km).

Vuosikymmeniä keskeneräisenä ollut tie ei monilta osuuksiltaan täytä moottoritien vaatimuksia, ja sen kunnossapito­toimenpiteitä on arvosteltu ammatti­taidottomiksi. Siksi A3-tiestä on muodostunut eräänlainen vertauskuva eteläisen Italian takapajuisuudesta ja taloudellisista ongelmista. Euroopan unioni kieltäytyy luokittelemasta tietä moottoritieksi.

A3-tien rakentaminen alkoi jo 1960-luvulla. Rakennustöitä ovat viivästyttäneet osaamaton työnjohto, työn heikko laatu, korruptio ja mafian valta alueella. Tien pohjoinen puolikas on Camorra-järjestön ja eteläinen osa ’Ndrangheta-järjestön aluetta. "Ikuisesti keskeneräiseen tiehen" on investoitu miljardeja euroja.

Historiaa
---------

A3-tien pohjoisin osuus Napolista Pompejiin valmistui jo vuonna 1929. Jatko-osuus Salernoon saakka valmistui 1961. Vuonna 1964 Italian hallitus teki päätöksen rakentaa moottoritie, joka yhdistäisi syrjäisen ja maastoltaan vaikean Calabrian ja samalla myös Sisilian saaren tehokkaasti muuhun Italiaan. Tie valmistui 1974, muttei täyttänyt läheskään samoja vaatimuksia kuin Italian muut moottoritiet. Jatkuvat ruuhkat haittasivat tien käyttäjiä etenkin kesäisin. Vuonna 1993 ilmoitettiin, että tie valmistuisi moottoritie­tasoisena 2003, mutta suunnitelmat ovat jatkuvasti pitkittyneet. EU on tutkinut tien rakennus­projekteihin liittyviä taloudellisia väärinkäytöksiä ja määräsi myöntämistä tuistaan yli 300 miljoonaa euroa palautettaviksi vuonna 2012.

Tien parantaminen moottoritie­tasoiseksi on monin paikoin vaatinut uuden moottoritien rakentamisen alkuperäisen A3-tien viereen. Elokuussa 2014 ilmoitettiin, että 88 prosenttia tiestä on parannettu moottoritie­tasoiseksi. Toukokuussa 2015 Italian pääministeri Matteo Renzi ilmoitti, että viimeinenkin osuus tiestä valmistuisi viimeistään vuonna 2016. Hänen mukaansa työhön on komennettu noin 3 000 työntekijää ja työn jatkuvan keskeytyksettä seitsemänä päivänä viikossa. Lupaukseen ei kuitenkaan täysin uskota.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nurminen, Jussi: "Ikuinen rakennustyömaa" valmistuu ehkä pian tai sitten ei – moottoritietä rakennettu Italiassa jo puoli vuosisataa, Yle Uutiset 20.5.2015.
2. ↑  Waterfield, Bruno & Squires, Nick: Italy Repays €307m to EU after Road Project Mafia Corruption, The Telegraph 5.7.2012. Viitattu 20.5.2015

Aiheesta muualla
----------------

* Autostrade.it

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Autostrada A3 (Italy)
Kirkon raunioita Dongolassa.
**Dongola** on muinainen kaupunki Niilin itärannalla nykyisessä Sudanissa. Erotuksena 1800-luvun alussa perustetusta uudesta Dongolan kaupungista siitä käytetään nimitystä "Vanha Dongola".

Dongola oli samannimisen Nubian alueen, keskiaikaisen Mukurran kuningaskunnan ja sitä seuranneen Dongolan muslimiruhtinaskunnan pääkaupunki. Dongolan ruhtinaskunta oli 1500-luvulta 1800-luvun alkuun saakka Sennarin vasallivaltio. Egyptiläiset valtasivat alueen vuonna 1820.

Kaupunki mainitaan ensimmäisen kerran 600-luvulla. 900–1200-luvuilla se oli kaupan ja käsityöammattien keskus, jossa asui kymmeniä tuhansia ihmisiä. Dongolasta on säilynyt linnoituksen, freskoin koristeltujen kirkkojen ja asuintalojen jäännöksiä. Puolalainen arkeologiryhmä jatkaa lähellä sijainneen pyhän kolminaisuuden luostarin kaivauksia.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Afrika: entsiklopeditšeski slovar, tom 2*, s. 481. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1987.
2. ↑  Clammer, Paul: *Sudan: The Bradt Travel Guide, second edition*, s. 132. Chalfont St Peter: Bradt Travel Guides, 2009. ISBN 978-1-84162-206-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dongola (muinainen kaupunki)** Wikimedia Commonsissa
Alkuruoka
**Alkuruoka** eli **alkupalat** on aterian ensimmäinen, ennen pääruokaa tarjottava ruokalaji. Se on kevyt ja tavallisesti kylmä, mutta voi olla joskus myös lämmin ruoka. Tyypillinen alkuruoka on esimerkiksi kalaa, täytetyt kananmunat, katkaravut, leikkeleet, mätiä, salaatit tai vihannekset. Keitto on usein päivällisen alkuruokana. Alkuruokaa tarjotaan yleensä pieni annos, jolla herätellään ruokahalua valmistauduttaessa lämpimän pääruokalajin nauttimiseen.

Historia
--------

Alkuruoka on konseptina esiintynyt lähes jokaisessa sivilisaatiossa kautta aikojen. Yksi ensimmäisistä kirjoitetuista maininnoista alkuruoasta on 300-luvun alkupuolelta ennen ajanlaskun alkua. Ateenalaisten kerrottiin valmistavan buffet-tyylisiä alkupalapöytiä juhliinsa.

Euroopassa keskiajalla juhlissa asetettiin tarjolle useampi ruokalaji samaan aikaan. Palvelijat kantoivat pöytään sitä, mitä juhlija valitsi. Ruokaisa keitto tarjoiltiin yhdessä suuressa kulhossa, josta vieraat söivät jokainen omalla lusikallaan.

Viimeistään 1700-luvulle tultaessa ruoka jaoteltiin kolmeen ryhmään: alkuruokaan, pääruokaan ja jälkiruokaan. Alkuruokana suosittua oli keitot ja kala tai jokin muu kevyt ruoka. Alkuruokaa seuranneessa pääruoassa tarjoiltiin kontrastina isoja paloja lihaa.

1800-luvulla tarjoilut olivat erillisellä sivupöydällä, josta ne tarjoiltiin vieraille. Syötävän määrä oli pienempi, mutta lajivalikoima suurempi. Keitto oli nyt erityisen suosittu alkuruoka, sillä se sammutti pahimman nälän, jotta väki jaksoi hyvillä mielin istua pääruoankin läpi.

Sanan englanninkielinen termi "appetizers" keksittiin lähes yhtä aikaa Amerikassa, sekä Englannissa 1860-luvulla. Se oli maailmanlaajuinen vastine Ranskan "hors d'oeuvre":lle. Hienostuneeseen ateriaan saattoi 1890-luvulla sisältyä sekä Englannin appetizers, että Ranskan hors d'oeuvre.

Lähteet
-------

1. ↑  Turtia, Kaarina: *Gastronomian sanakirja*, s. 24. Helsinki: Otava, 2009. ISBN 978-951-1-18546-8.
2. ↑  Alkuruoat  2019. Kesko.  Arkistoitu 26.6.2019. Viitattu 26.6.2019.
3. 1 2  The History Of The "Appetizer" *Stonewood Grill & Tavern*. Viitattu 4.7.2022.
4. 1 2 3  Denis Wallis, Yki Hytönen, Ilona Sevelius, Aila Malkki, Sirkka Salonen, Tuulikki Valta: *Tieto on valttia*, s. 133. Helsinki: Valitut palat, 1996. 58149295. ISBN 951-584-117-8, 978-951-584-117-9. Teoksen verkkoversio (viitattu 7.7.2022).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alkuruoka** Wikimedia Commonsissa
**Tuttiritari** on näyttelijä Jukka Leistin luoma ja näyttelemä satuhahmo. Ensiesiintymisen tuttiritari sai *Huvitutti*-ohjelmassa, jossa sitä esitettiin vuosina 1998–2003. Myöhemmin hahmo on esiintynyt omassa *Tuttiritari*-ohjelmassaan, jota esitettiin ensimmäisen kerran vuonna 2007.

Tuttiritarista on tehty myös näytelmä. *Tuttiritari ja lohikäärmeen salaisuus* on Jukka Leistin käsikirjoittama kotimainen seikkailumusikaali. Lisäksi hän on tehnyt näytelmän laulujen sanat ja sävellykset. Näytelmän ensi-ilta oli 8. helmikuuta 2017 Tampereen Teatterissa.

Rooleissa
---------

* Jukka Leisti - Tuttiritari
* Liisa Peltonen - Prinsessa Esmeralda
* Pentti Helin - Kuningas
* Mikko Rantaniva - Robin Huttunen
* Eeva-Riitta Salo - Haltijakummi
* Aapo Valinen - Vartija
* Ville Mononen - Ritari Percival
* Janne Lonka - Ritari Lancelot
* Jaakko Väisänen - Kokki
* Esa Lavikka - Seppä
* Heli Pitkänen, Milja Leppänen & Pirjo Lammi - Hovinaiset

Lähteet
-------

1. ↑  Jukka Leisti Tuttiritarina Ylen Elävässä arkistossa
2. ↑  Tampereen Teatteri (Arkistoitu – Internet Archive)
**Tuukka Kiviranta** (s. 31. lokakuuta 1984) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hän on edustanut koko pääsarjauransa ajan Seinäjoen Peliveljiä. Kaudella 2011–2012 hän voitti ensimmäisen Suomen mestaruutensa ollen pudotuspelien pistepörssin ykkönen.

Kiviranta on voittanut liigassa kolme kultaa kultaa (2012, 2013, 2015), yhden hopean (2011) ja neljä pronssia (2009, 2010, 2017, 2019).

Ammatiltaan Kiviranta on valokuvaaja.

Ura
---

Kiviranta aloitti pääsarjauransa 2004 SPV:ssä. Hän on pelannut 380 Salibandyliigan ottelua tehden niissä 191+123=314 tehopistettä. Kiviranta on voittanut liigassa kultaa (2012), (2013), (2015) ja hopeaa (2011) ja pronssia (2009, 2010, 2017 ja 2019). Kiviranta tunnetaan vahvana pudotuspelipelaajana, koska hänellä on ollut tapana äityä hurjaan vireeseen keväisin pudotuspeleissä. Kiviranta on tehnyt 113 pelaamassaan play off -ottelussa 70+39=109 tehopistettä. Keväällä 2012 hän johti SPV:n ensimmäiseen mestaruuteen ja voitti pudotuspelien pistepörssin iskemällä 11 ottelussa tehot 17+8=25.

Kiviranta on pelannut 14 maaottelua teholukemin 3+2=5.

Seinäjoen Peliveljet on jäädyttänyt Kivirannan pelinumeron 84.

Lähteet
-------

1. ↑  Palomäki, Ilkka: 18 vuoden kirous ohi - SPV vei mestaruuden!  15.4.2012. YLE Urheilu. Viitattu 16.4.2012.
2. 1 2  Runkosarjan tilastot  15.6.2012. Salibandyliiga.  Arkistoitu 25.1.2013. Viitattu 26.12.2012.
3. ↑  HARRASTUKSESTA TULI TYÖ – TUUKKA KIVIRANNALLE KUVAAMINEN ON INTOHIMO *perintaritari.com*.
4. ↑  Play offsien tilastot  15.6.2012. Salibandyliiga. Viitattu 26.12.2012.
5. ↑  Tatu Väänänen vuoden pelaaja – tässä ovat salibandykauden parhaat  31.5.2012. Pääkallo.fi. Viitattu 26.12.2012.
6. ↑  Maajoukkueen pelaajatilastot  7.1.2013. Salibandyliiga.  Arkistoitu 30.1.2013. Viitattu 28.1.2013.
7. ↑  Titaaneille kunniaa – SPV jäädyttää Kivirannan ja Kohosen pelinumerot *Miesten edustusjoukkue - Seinäjoen Peliveljet*. Viitattu 2.1.2022.
**Tutuki** on polynesialaisen Te Vaka -yhtyeen vuonna 2004 julkaisema etnisen musiikin albumi. Se on yhtyeen neljäs. Sitä edelsi *Nukukehe* (2002) ja seurasi *Olatia* (2007).

Te Vaka esiintyi toukokuussa 2002 AIDS-konferenssillä Fidžillä. Levy onkin omistettu AIDSin parissa töitä tekeville ihmisille. Ainoa kappale, jonka sanoitukset suoranaisesti käsittelevät AID:ia, on "Tauale Mataku". 

Vaikka Te Vaka suosii levyillään tokelaun kieltä, *Tutukilla* kuullaan lisäksi englantia kappaleilla "Tauale Mataku" ja "Tamahana". Näistä jälkimmäinen on kirjoitettu elokuvaa *The Legend of Johnny Lingo* varten. 

*Tutukille* myönnettiin vuonna 2004 Tyynenmeren parhaan musiikkialbumin palkinto.

Kappaleet
---------

1. Samulai – 5.24
2. Tauale Mataku – 4.11
3. Lakilua – 2.52
4. Tutuki – 3.06
5. Tamahana – 3.59
6. Te Kaiga – 4.31
7. Magalogalo – 3.05
8. Uluhina – 3.23
9. Aivoli Taoa – 4.47
10. Oku Tupuga – 0.43
11. Manu Samoa – 3.32
12. Te Lalama – 2.57
13. Iuliana – 4.12
14. Tofa E – 4.06

Aiheesta muualla
----------------

* Albumin arvostelu yhtyeen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| "Tutti Frutti"Little Richard |
| --- |
| Singlen "Tutti Frutti" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Julkaistu | 1955 |
|  Formaatti | 7″ vinyyli |
|  Tyylilaji | rock and roll |
|  Levy-yhtiö | Specialty |
| Little Richardin muut singlet |
| "Always"1954 | "Tutti Frutti"1955 | "Long Tall Sally"1956 |

**Tutti Frutti** on laulaja-pianisti Little Richardin säveltämä ja levyttämä rock and roll -kappale, joka julkaistiin vuonna 1955. Richard kirjoitti kappaleen levytetyn version sanat yhdessä Dorothy LaBostrien kanssa. Kappaleen tuotti Robert "Bumps" Blackwell, ja Specialty Records julkaisi sen singlenä joulukuussa 1955.

"Tutti Fruttia" on kutsuttu kaikkien aikojen rocklevytykseksi sekä kappaleeksi, jossa tiivistyy rock and rollin perusolemus.

Historia
--------

Little Richard oli esittänyt "Tutti Fruttia" vuosien ajan mutta ei ollut ajatellut levyttävänsä sitä. Alkuperäiset sanat olivat hyvin rivot ja kertoivat suorasukaisesti anaaliseksistä. Tuottaja Bumps Blackwell kiinnostui kappaleesta ja päätti antaa Richardin levyttää sen. Blackwell pyysi lauluntekijä Dorothy LaBostrieta siistimään kappaleen sanat singleversiota varten. LaBostrie kirjoitti uuden sanoituksen studiossa, ja kappale saatiin levytettyä kolmella otolla. Kappale alkaa räväkällä karjaisulla "Awopbopaloopbop-alopbamboom!" ja jatkuu kiihkeänä äkkinäiseen loppuunsa saakka.

"Tutti Frutti" nousi ilmestyttyään Yhdysvaltain singlelistan sijalle 17 ja R&B-listan sijalle 2. R&B-listalla se pysyi 22 viikon ajan. Single myi 200 000 kappaletta puolessatoista viikossa. Vuoteen 1968 mennessä sitä oli myyty jo yli kolme miljoonaa kappaletta.

Kappaleesta tekivät pian sen ilmestymisen jälkeen omat listoilla menestyneet versionsa myös Elvis Presley ja Pat Boone. Moni tunnettu rocklaulaja on kertonut kappaleen olleen heille nuorena merkittävä vaikuttaja.

Kunnianosoitukset
-----------------

*Rolling Stone* -lehti sijoitti "Tutti Fruttin" kaikkien aikojen parhaiden laulujen listallaan sijalle 43. Yhdysvaltain kongressin kirjasto lisäsi "Tutti Fruttin" kansalliseen rekisteriinsä vuonna 2009. Se kuvaili kappaletta käänteentekeväksi Yhdysvaltain musiikissa ja sanoi kappaleen yhdistäneen R&B:tä, bluesia, boogie woogieta ja gospelia tavalla, joka oli läpimurto rock and rolliksi kutsuttuun uuteen rohkeaan, pelottavaan ja räväkkään maailmaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  43. Little Richard, 'Tutti-Frutti' *Rolling Stone*.  7.4.2011.  Arkistoitu 23.12.2016. Viitattu 6.4.2018.
2. 1 2 3 4  Cary O’Dell: "Tutti Frutti"—Little Richard (1955) Library of Congress. Viitattu 6.4.2018.
3. 1 2  Hepworth, David: *Uncommon People: The Rise and Fall of the Rock Stars*, s. 4–6. Bantam Press, 2017. ISBN 9780593077627.
**Energy Future Holdings**  on sähköntuotanto ja jakeluyritys Teksasissa Dallasissa Yhdysvalloissa.

Omistukset
----------

Energy Future Holdings omistaa Yhdysvalloissa energiayritykset TXU Energy, Oncor ja Luminant. Vuonna 2007 45 mrd. $:n kauppa oli aikanaan historian suurin yksityinen yrityksen velkaosto (a $45 billion deal that was the largest leveraged buyout in history at the time), jonka tekivät kolme investointirahoittajayritystä: Kohlberg Kravis Roberts, TPG Capital (ennen: Texas Pacific Group) ja Goldman Sachs.

Historia
--------

Energy Future Holdings, ennen TXU Corporation (TXU), perustettiin Texasin sähköntuotantoon 1882.*lähde?* Vuonna 1912 TXU:n edeltäjä, Texas Power & Light Company syntyi 13 sähköyrityksen sulautumisesta.

Tuulivoima ja ydinvoima
-----------------------

Uusi yritys mainosti strategiakseen hiilivoimaa korvaamaan tuulivoiman ja ydinvoiman. Energy Future Holdings haki ja sai ydinenergialuvan ennen Subprime-kriisiä. Se on ainoa tai harvoja haettuja lupia Tšernobylin ydinonnettomuuden jälkeen Yhdysvalloissa. Omistajista ainakin Goldman Sachs oli rahoitusvaikeuksissa Subrime -kriisissä 2008. Subprime kriisin yksi syy oli, että investointipankit mukaan lukien ainakin Goldman Sachs myönsivät roskalainoja huomioimatta talousriskejä. Se johti 30-lukua vastaavaan maailmanlaajuiseen lamaan. Amerikkalaisilla yrityksellä on vastuu ydinonnettomuuden ympäristö- ja talousriskeistä koko ydinvoimalan toiminnan ajan.*lähde?*

Suomi
-----

Kemijoki Oy (Rovakaira Oy, Rovaniemen Energia, Koillis-Lapin Sähkö Oy, Tornionlaakson Sähkö Oy, Muonion Sähkö osuuskunta ja Enontekiön Sähkö Oy) myi 350 GWh Pohjois-Suomen vesivoiman tuotantokapasiteettia yhdysvaltalaiselle TXU Nordic Energy:lle 1.11.2001. TXU:n tiedotteen mukaan sillä oli jo aiemmin yhteisomistusta suomalaisen PVO:n kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑   TXU Parent Posts $3.3 Billion Loss for the Quarter, NYT Times August 18, 2008
2. ↑  Yrityksen omat historiasivut
3. ↑   TXU Energy News Release 2.11.2001
**Tuukka Huumonen** (s. 6. lokakuuta 1990 Lahti) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa Mestisjoukkue Jukureissa.

Ura
---

Huumonen pelasi juniorina Lahden Reipas -joukkueessa, joka on Pelicansin juniorikiekko-organisaatio. Kaudella 2008–2009 hän teki debyyttinsä Pelicansin A-junioreissa ja pelasi seuraavat kolme kautta nuorten SM-liigaa Pelicansin riveissä. Kaudella 2011–2012 Tuukka siirtyi Peliittoihin pelaamaan Mestistä ja pelasi kaudella 15 ottelua, pelaten myös yhden SM-liiga-ottelun.
Kaudella 2012–2013 hän lähti hakemaan lisää peliaikaa RoKiin. Kausi oli Tuukan kannalta onnistunut ja hän olikin koko joukkueen kulmakiviä. Huumonen oli tilastojen kannalta ylivoimaisestikin Suomi-sarjan paras maalivahti niin alkusarjassa kuin ylemmässä jatkosarjassa. Hän hallitsi myös Mestis-karsintojen maalivahtitilastoja.

Pelityyli
---------

Huumonen on maalillaan varma ja hyvin rauhallinen maalivahti. Nopeasti liikkuva Huumonen myös sijoittuu hyvin. Pystyy pitämään tasonsa ottelusta toiseen.

Lähteet
-------

* Tuukka Huumonen *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
* Tuukka Huumonen Jatkoaika.comissa (Internet Archive)

 (Arkistoitu – Internet Archive)
**884 Naval Air Squadron** (**884 NAS**) oli Britannian kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue.

Palvelus
--------

Laivue perustettiin 1. marraskuuta 1941 RNAS Donibristlessä kalustonaan kuusi Fulmar II:a. Laivue oli tarkoitus liittää saattuetukialus *HMS Biterille*. Laivue oli aluksi koulutettavana Turnhousessa liitettynä RAF:n 14. lentoryhmään, mistä se siirrettiin 23. heinäkuuta 1942 *HMS Victoriousille* suojaamaan Maltalle matkaavaa saattuetta.

Laivueen palattua kotimaahan se siirrettiin 21. elokuuta maihin Lee-on-Solentiin ja edelleen liitettynä 14. ryhmään 25. syyskuuta Skeabraeen. Laivue palasi 22. lokakuuta *Victoriousille* lähteäkseen Pohjois-Afrikan maihinnousuun. Laivueen palattua kotimaahan se siirrettiin maihin, jossa se palveli hävittäjälaivueena. Laivue lakkautettiin 20. heinäkuuta 1943 Machrihanishissa.

Laivueen uudelleen perustamisesta tehtiin esitys vuoden 1945 lopulla, jolloin sen kalustoksi esitettiin 21 Supermarine Seafirea. Laivue oli tarkoitus liittää Brittiläisen Tyynenmeren laivaston 22. tukialuslentorykmenttiin, mutta ajatuksesta luovuttiin sodan päättyessä.

### Komentajat

Laivueenkomentajina olivat:

* N. G. Hallet 1. marraskuuta 1941 - 20. maaliskuuta 1943
* T. B. Winstanley 20. maaliskuuta - 20. heinäkuuta 1943

Lähteet
-------

* Sturtivant, Ray & Ballance, Theo: *The Squadrons of the Fleet Air Arm*. Tornbridge, Kent: An Air-Britain Publication, 1994. ISBN 0-85130-223-8. (englanniksi)
* Finnis, Bill: *The History of the Fleet Air Arm from Kites to Carriers*. Shrewsbury: Airlife Publishing Ltd, 2000. ISBN 1-84037-182-X. (englanniksi)
* Wragg, David: *Fleet Air Arm Handbook 1939-1945*. Gloucestershire: Sutton Publishing Ltd, 2001. ISBN 0-7509-3430-1. (englanniksi)
* Taylor, H. A.: *Fairey Aircraft since 1915*. England: Naval Institute Press, 1988. ISBN 0-87021-208-7. (englanniksi)
* Polmar, Norman: *Aircraft Carriers - A History of Carrier Aviation and its Influence on World Events Vol. 1, 1909-1945*. Dulles, Virginia: Potomac Bools Inc, 2006. ISBN 1-57488-663-0. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Sturtivant, Ray & Ballance, Theo s. 308
**Ensio Tiira** (1929–1981) oli suomalainen merimies ja muukalaislegioonalainen, joka selviytyi hengissä ajelehdittuaan 32 vuorokautta lautalla Intian valtamerellä vuonna 1953.

Tiira liittyi muukalaislegioonaan vuonna 1952. Hän pakeni 23. helmikuuta 1953 yhdessä ruotsalaisen Fred Ericssonin kanssa *Skaubryn*-nimiseltä laivalta, joka kuljetti Tiiran sotilasyksikköä sotatoimialueelle Indokiinaan. Laivalta lähtiessään kaksikolla oli varusteinaan kahdet pelastusliivit, pullollinen viiniä, ruokaa, muovipussi, peili, kaksi melaa, kampa, taskulamppu ja kaksi linkkuveistä.

Kaksikko lähti pakomatkalleen Sumatran saaren lähettyviltä. Heillä oli näköyhteys Sumatran kärkeen mutta merivirrat veivät lautan kauemmas merelle. Ruoka loppui heiltä jo matkan toisen päivän iltana. Sen jälkeen he yrittivät pysytellä hengissä pyydystäen vedessä olevia kaloja ja äyriäisiä ja keräämällä sadevettä juomapulloon. Suurimman osan ajastaan he käyttivät riidellen suunnasta ja tähyillen laivoja.

Matkan kahdeksantenatoista päivänä Fred Ericsson kuoli kuumuuteen, nälkään ja janoon. Tiira säilytti hänen ruumiistaan mahdollisimman kauan lautalla, sillä ennen Ericssonin kuolemaa he olivat tehneet sopimuksen, että jos toinen heistä kuolisi, jäljelle jäänyt hautaisi hänen ruumiinsa päästyään maihin. Kaksi päivää myöhemmin ruumis alkoi mädätä, ja matkan 25. päivänä Tiira joutui pudottamaan ruumiin veteen ja se joutui haiden syömäksi.

Tiira oli kuolemaisillaan nälkään ja janoon, kun englantilainen *Alendi Hill* -niminen laiva löysi hänet 27. maaliskuuta 1953. Normaalipainoltaan 57-kiloinen Tiira oli kuihtunut 25,2-kiloiseksi. Aluksi Tiira eli pelkällä vedellä, maidolla ja munanmurusilla. Ensimmäisen ateriansa, kulhollisen keittoa, hän nautti 1. huhtikuuta 1953 Singaporen sairaalassa. Toukokuussa hän matkusti takaisin Suomeen *Wiima*-nimisellä laivalla.

Ensio Tiira kirjoitti kokemuksistaan kirjan nimeltä *Epätoivon lautta*, joka ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1954 kustannusosakeyhtiö Tammen kustantamana. *Epätoivon lautta* on saavuttanut menestystä monilla kielillä, esimerkiksi englanniksi, espanjaksi, saksaksi ja italiaksi. Radioteatteri on tehnyt kirjasta 23-osaisen luentasarjan. Se esitettiin Radio Suomessa vuonna 2006 ja uusintana yleisön pyynnöstä kesällä 2007.

Ensio Tiira kuoli Ruotsissa 1981.

Lähteet
-------

* Tiira, Ensio: *Epätoivon lautta*. Helsinki: Tammi, 1954.

Aiheesta muualla
----------------

* Noyce, They Survived, Heinemann, London 1962
* Tiira, Ensio 1957. Raft of Despair; London: Hutchinson
* YLEn elävä arkisto – Palkkasoturin pakomatka

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |