recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Museorakennus.
**Historiallinen museo** (ruots. *Historiska museet*) on Tukholman Östermalmilla toimiva Ruotsin valtion museo, joka esittelee nykyisen Ruotsin alueelta tehtyjä arkeologisia löytöjä sekä ruotsalaista kirkkotaidetta. Se on Ruotsin suurimpia museoita. Museon kokoelmat käsittävät yli kymmenen miljoonaa esinettä ja ne kuuluvat Pohjois-Euroopan suurimpiin kulttuurihistoriallisiin kokoelmiin.

Historiallisen museon kokoelmat olivat alkuaan osa Ruotsin kansallismuseota, mutta vuonna 1929 niille päätettiin rakentaa oma museo Östermalmille. Museorakennus sijaitsee Narvavägenin ja Linnégatanin kulmassa entisessä kasarmikorttelissa Ruotsin museoviraston vieressä. Bengt Romaren ja Georg Schermanin suunnittelema museorakennus rakennettiin 1935–1940. Rakennuksen tyyli yhdistelee funktionalismia ja kansallisromantiikkaa. Kulmatorni on viittaus Ruotsin keskiaikaisiin linnoihin. Narvavägenin puoleinen julkisivu koristeltiin 1950-luvulla Bror Marklundin tekemillä koristeveistoksilla. Museorakennuksen keskus on keskiaikasali, jossa esitellään Ruotsin kirkkojen aarteita. Kellarikerrokseen rakennettiin kultaesineitä sisältävä kultahuone (*Guldrummet*) vuonna 1996.

Lähteet
-------

1. ↑  Om museet (ruotsiksi) Historiska museet Viitattu 29.9.2014.
2. ↑  Sök isamlingarna (ruotsiksi) Historiska museet Viitattu 29.9.2014.
3. 1 2  Om museiebyggnaden (ruotsiksi) Historiska museet Viitattu 29.9.2014.
4. ↑  Fredric Bedoire: *Stockholms byggnader: Arkitektur och stadsbild*, s. 188–189. Norstedts, Tukholma 2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Historiallinen museo (Tukholma)** Wikimedia Commonsissa

* Museon kotisivu (ruotsiksi)
**La historia me absolverá** ("Historia on minut vapauttava") on puhe, jonka kuubalainen vallankumouksellinen Fidel Castro piti oikeudenkäynnissään 16. lokakuuta 1953. Castro oli joutunut oikeuden eteen, koska hän oli heinäkuussa johtanut hyökkäystä Moncadan kasarmille.

Neljä tuntia kestäneessä espanjankielisessä puheessaan Castro tuomitsi jyrkästi Kuuban presidentin Fulgencio Batistan ja puolusti omia vallankumouksellisia tekojaan. Puheen lopussa hän sanoi: "Tuomitkaa minut. Sillä ei ole väliä. Historia tulee armahtamaan minut". Seuraavana päivänä Castro tuomittiin 15 vuodeksi vankeuteen, mutta hänet armahdettiin jo vuonna 1955 yleisen armahduksen yhteydessä. Castro kokosi pian uuden kapinallisjoukon, joka lopulta syöksi Batistan vallasta vuonna 1959.

Aiheesta muualla
----------------

* Puheen teksti

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:History Will Absolve Me
Danilo I, 1800-luvun alkupuolella tehty piirros.
**Danilo I** (*Danilo Nikola Petrović*; n. 1670 – 11. tammikuuta 1735) oli Montenegroa vuosina 1696–1735 hallinnut ruhtinaspiispa. Hän oli ensimmäinen hallitsija Petrović-Njegošin suvusta, joka sen jälkeen hallitsi maata yli 200 vuotta.

Danilo sai vuonna 1696 ruhtinaspiispan (*vladika*) aseman, johon sisältyi oikeus nimetä oma seuraajansa sukulaistensa joukosta, mikä varmisti hallitsijuuden periytymisen suvussa. Danilon hallitsijakauden merkittäviä tapahtumia Montenegrossa olivat ruhtinaskunnan muslimiväestön joukkomurha jouluaattona 1702, maahan tunkeutuneen turkkilaisen armeijan lyöminen Tzarevlatzin taistelussa vuonna 1712 sekä Cetinjen kaupungin päätyminen turkkilaisten käsiin ja siitä seurannut Cetinjen luostarin hävitys vuonna 1714. Danilo loi läheiset suhteet Venäjään vieraillessaan vuonna 1715 Pietari Suuren luona, ja onnistui Venäjän tuella osittain korjaamaan Montenegron sodissa kärsimät takaiskut. Danilo I:tä seurasi hallitsijana hänen veljenpoikansa Sava II.

Lähteet
-------

1. 1 2  Danilo I (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 27.5.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kroatia
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**International Photography Hall of Fame and Museum** (**IPHF**) on St. Louisin Grand Centerissa sijaitseva valokuvaukseen keskittyvä museo, joka ylläpitää valokuvauksen kunniagalleriaa.

Historia
--------

International Photography Hall of Fame and Museumin taustalla oli Professional Photographers of American perustaman Photographic Art and Science Foundationin projekti, jonka tarkoituksena oli luoda kunniagalleria merkittäville valokuvaajille ja keksijöille. Museolla ei alkuun ollut mitään toimitiloja, jossa se olisi voinut esitellä kunniagalleriaan valittuja tai säätiön kokoelmia. Säätiön kokoelmat kuitenkin kasvoivat, kun monet lahjoittivat sille antiikkisia kameroitaan. Museo avasi ovensa 1977 Santa Barbarassa Kaliforniassa Brooks-instituutissa.

Museo toimi Santa Barbarassa vuoteen 1983, jolloin se muutti Oklahoma Cityyn. Siellä museon toimitilat olivat tiederakennuksessa, mutta kun rakennus päätettiin omistaa kokonaan tieteelle, valokuvamuseo joutui etsimään uudet tilat. Museota ajateltiin siirrettäväksi muun muassa Rochesteriin ja Miamiin, mutta se sai uuden kotinsa St. Louisista, kun museon johtaja John Nagel oli tavannut Grand Centerin johtajan Vincent Schoemehlin. Uusi museo avattiin lokakuussa 2013, ja sitä varten jouduttiin kuukausien ajan keräämään varoja ja rakentamaan uusia tiloja.

Lähteet
-------

1. ↑  IPHF Leadership Photographic Art & Science Foundation.  Arkistoitu 25.3.2014. Viitattu 30.3.2014. (englanniksi)
2. 1 2  Mission & History Photographic Art & Science Foundation.  Arkistoitu 25.3.2014. Viitattu 30.3.2014. (englanniksi)
3. ↑  International Photography Hall of Fame finds a St. Louis home  29.9.2013. stltoday.com. Viitattu 30.3.2014. (englanniksi)
4. ↑  Russell, Stafane: The Arts: International Photography Hall of Fame and Museum in Grand Centere St. Louis Magazine.. Viitattu 30.3.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Museon kotisivut (englanniksi)
Histiaiotis ja muut antiikin Thessalian ja keskisen Kreikan alueet kartalla.
**Histiaiotis** (m.kreik. Ἱστιαιῶτις, *Histiaiōtis*) eli **Hestiaiotis** (Ἑστιαιῶτις, *Hestiaiōtis*) (lat. *Histiaeotis/Hestiaeotis*) oli antiikin aikainen Thessalian maakunnan osa Kreikassa. Se käsitti Ylemmän Thessalian pohjoisosan.

Maantiede ja historia
---------------------

Histiaiotis oli yksi Thessalian neljästä tetrarkiasta eli heimoyhteisöstä Thessaliotiin, Pelasgiotiin ja Fthiotiin ohella. Se ulottui pohjoisessa Olympos-vuoren soliin ja lännessä Pindos-vuoristoon. Alueen etelärajana voidaan pitää Peneios-jokea.

Strabonin mukaan Histiaiotis tunnettiin jossakin vaiheessa myös nimellä *Doris*. Herodotoksen mukaan doorilaiset olisivat asuneet alun perin tällä seudulla Ossa- ja Olympos-vuorten juurella ennen siirtymistään myöhemmin Doriina tunnetulle alueelle. Nimen *Histiaiotis* alueen kerrotaan saaneen samannimisestä alueesta Euboialla, josta perrhaibit ajoivat asukkaat Thessaliaan. Näin nimi olisi sukua Euboian pohjoisosan Histiaian kaupungin nimelle. Tämä selitys on kuitenkin voinut syntyä myöhemmin pelkästään nimien perusteella.

Histiaiotiin alueeseen kuului Perrhaibia, jossa asui perrhaibien heimo. Perrhaibit mainitaan jo Homeroksella, mutta heidän alueestaan ei koskaan tullut yhtä Thessalian tetrarkioista. Perrhaibit asuttivat alun perin mahdollisesti koko Histiaiotista, mutta Thesprotiasta Epeiroksesta tulleiden thessalialaisten vallattua alueen perrhaibit siirtyivät seudun vuoristoisempaan osaan. Homeros mainitsee myös toisen alueella asuneen varhaisen heimon nimeltä *Aithikes*.

Nykyinen Trípolin kunnan osa Estiaiótidan kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, on nimetty antiikin aikaisen alueen mukaan.

### Polikset

Histiaioitiin poliksia eli kaupunkivaltioita olivat:

 
* Azoros
* Dolikhe
* Ereikinion
* Faloria
* Falanna
* Farkadon
* Gomfoi
* Gonnos
* Khyretiai
* Malloia
* Metropolis
* Mondaia
* Mylai
* Oksynion
* Oloosson
* Orthe
* Pelinnaion
* Pythion
* Trikka

 
### Muut kaupungit

Muiksi kaupungeiksi tai asutuksiksi mainitaan muun muassa:

 
* Aiginion
* Elone
* Erition
* Faistos
* Feka
* Ithome
* Lapathos
* Limnaia
* Oikhalia
* Pialia
* Silana

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Smith, William: "Thessalia", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Herodotos: *Historiateos* 1.56; Strabon: *Geografia* 9.
3. ↑  Homeros: *Ilias* 2.744; Strabon: *Geografia* 7.
4. ↑  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
**Danilo Türk** (s. 19. helmikuuta 1952, Maribor) on slovenialainen kansainvälisen oikeuden professori ja diplomaatti, joka valittiin maan presidentiksi marraskuun 2007 vaaleissa.

Türk aloitti uransa 1978 Ljubljanan yliopistossa opettamalla kansainvälistä oikeutta. Hän oli laitoksen johdossa 1983–1992. Hän on ollut tutkijana Oslossa Ihmisoikeusinstituutissa ja luennoinut Firenzessä, Université Panthéon-Assas, Paris II:ssa, Grazin yliopistossa sekä Yhdysvalloissa Buffalossa, Columbiassa, Iowassa ja Harvardissa.

Türk valittiin vuonna 1981 YK:n kehitysoikeuksien työryhmän varapuheenjohtajaksi. Hän oli Slovenian YK-suurlähettiläs 1992–2000 ja Kofi Annanin varapääsihteeri vuoteen 2005. Häntä pidettiin myös ehdokkaana Annanin seuraajaksi YK:n pääsihteerinä.

Slovenian politiikassa Türk on kokematon. Häntä pyysivät ehdokkaakseen useat puolueet, mutta hän suostui sosiaalidemokraattien ehdotukseen. Sosiaalidemokraattien lisäksi häntä tukivat Zares ja eläkeläisten puolue DeSUS sekä parlamentin ulkopuolelta kristillissosialistit ja demokraatit.

Türk sai ensimmäiselle kierroksella 24,5 prosenttia äänistä ja voitti toisen vasemmiston ehdokkaan vain muutamalla sadalla äänellä. Häntä vastassa oli vaalin ennakkosuosikki Lojze Peterle. Toisella kierroksella Türk sai lähes 70 prosenttia äänistä.

Lähteet
-------

* Danilo Turk selvä suosikki presidentiksi[vanhentunut linkki], Kaleva Plus, 9.11.2007
* Slovenian Mr. Ahtisaari Danilo Türk presidentinvaalien ennakkosuosikki[vanhentunut linkki], TS, 9.11.2007 1:32:01
* UN.int

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Danilo Türk** Wikimedia Commonsissa

* prof. dr. Danilo Türk, univ. dipl. prav.
* (Arkistoitu – Internet Archive)

Slovenian presidentin lippuSlovenian presidentit
Milan Kučan (1991–2002) | Janez Drnovšek (2002–2007) | Danilo Türk (2007–2012) | Borut Pahor (2012–2022) | Nataša Pirc Musar (alkaen 23. joulukuuta 2022)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |

 |
Joseph L. Hogg
**Joseph Lewis Hogg** (13. syyskuuta 1806 – 16. toukokuuta 1862) oli poliitikko Teksasista. Hänen poikansa oli Teksasin kuvernööri Jim Hogg.

Hogg syntyi Morgan County, Georgiassa ja muutti perheensä mukana Alabamaan vuonna 1818. Hän opiskeli lakia. Vuonna 1839 hän muutti Texasiin, minne perusti lakifirman. Hänet valittiin Texasin kongressiin, missä palveli vuosina 1843–1844. Hän puolusti Yhdysvaltain laajenemista, ja hänet valittiin Texasin senaattiin vuonna 1846. Meksikon ja Yhdysvaltain sodan sytyttyä hän erosi tästä tehtävästä ja värväytyi Texas Mounted Volunteersiin joka oli mukana Monterreyn taistelussa. Hänet valittiin Texasin valtiokonventtiin vuonna 1860, ja hän äänesti unionista eroamisen puolesta.

Hoggin erottua tehtävästä hänestä tuli kapteeni kolmannessa Texasin ratsuväessä. Texasin kuvernööri Edvard Clark nimitti hänet everstiksi.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Kalanan kultakaivos** sijaitsee Malissa Sikasson alueen Yanfolilan piirin Gouandiakan kunnassa.

Neuvostoliiton tuella rakennettu Kalana oli Malin ensimmäinen teollinen kultakaivos. Se avattiin vuonna 1985 ja suljettiin vuonna 1991. Valtionyhtiö Sogemorkin hoitama kaivos tuotti parhaimmillaan 500 kiloa kultaa vuodessa. 

Vuonna 2004 kaivostoimintaa jatkoi uusi yhtiö Somika, josta 80 % kuului brittiläiselle Avnel Gold Miningille ja 20 % Malin valtiolle. Vuonna 2017 Avnelin osti Caymansaarille rekisteröity Endeavour Mining, joka sulki tunnelikaivoksen ja ryhtyi valmistelemaan sen muuttamista avolouhokseksi.. 

Kalanan kultavarat ovat 56,7 tonnia ja suunniteltu vuosituotanto noin 3 000–4 000 kiloa. Malmin rikastus tulee perustumaan syanidiliuotukseen. Uuden kaivoksen rakentamisen odotetaan alkavan vuonna 2019.

Lähistöllä sijaitsee vuonna 2012 avattu Kodiéranin kultakaivos.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mining Technology: Kalana Gold Mine *mining-technology.com*.  Arkistoitu 30.3.2018. Viitattu 29.3.2018.
2. 1 2 3 4  Chambre des Mines du Mali: Les 9 mines d’or en phase d’exploitation *chambredesminesdumali.org*.  Arkistoitu 27.3.2018. Viitattu 29.3.2018.
3. ↑  Endeavour Completes the Avnel Acquisition and Launches Kalana Project Optimization Activities *endeavourmining.com*.  18.9.2017.  Arkistoitu 30.3.2018. Viitattu 29.3.2018.
4. ↑  Endeavour Mining: Kalana Project *endeavourmining.com*.  Arkistoitu 30.3.2018. Viitattu 29.3.2018.
Bendix G-15.
**Bendix G-15** oli Bendix-yhtiön valmistama tietokone, joka julkaistiin vuonna 1956. Tietokonetta on sanottu ensimmäiseksi minitietokoneeksi.
Tietokone oli tarkoitettu yhden henkilön käytettäväksi ja painotti "helppokäyttöisyyttä". Tietokone oli ehkä ensimmäinen "henkilökohtaiseksi" kutsuttava tietokone koska yksi henkilö riitti käyttämään sitä.
Tietokoneen pääsuunnittelija oli Harry Huskey, joka suunnitteli sen Berkeleyn yliopistossa ja perusti sen Alan Turingin suunnittelemaan Automatic Computing Engine -tietokoneeseen. Huskey työskenteli Turingin kanssa vuoden National Physical Laboratoriesissa Britanniassa.

Tietokone painoi 438 kilogrammaa ja maksoi 49 000 dollarista 60 000 dollariin riippuen konfiguraatiosta. Tietokone käytti rumpumuistia. Tietokoneessa oli 180 elektroniputkipakettia (450 putkea) ja 300 germanium-diodia. Rumpumuistiin mahtuu 2 160 sanaa, jotka ovat 29-bittisiä.

Yli 300 kappaletta G-15:sta myytiin. Tietokoneesta tehtiin myöhemmin transistoriversio Bendix G-20. Bendix myi tietokoneosastonsa Control Data Corporationille vuonna 1963.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Harry Huskey Designs the Bendix G-15, the First Mini-Computer *historyofinformation.com*. Viitattu 30.8.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Harry D. Huskey Computer History Museum. Viitattu 30.8.2021. (englanniksi)
Organisaation jäsenmaat.
The **International Renewable Energy Agency** (**IRENA**) on kansainvälinen hallitusten muodostama organisaatio, joka pyrkii edistämään uusiutuvaa energiaa maailmassa. IRENA perustettiin 26. tammikuuta 2009. Perustajina oli 75 valtiota. Viisi kuukautta perustamisen jälkeen IRENAn jäsenvaltioiden määrä oli kasvanut jo 136:een. Viraston toiminta käynnistyy vähitellen vuoteen 2010 mennessä. Vuoden 2009 budjetti on 25 miljoonaa euroa.

IRENAn idean takana on Eurosolarin pääjohtaja ja europarlamentin jäsen Hermann Scheer, joka on ajanut projektia eteenpäin jo 1990-luvulta lähtien.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  United States Joins the International Renewable Energy Agency  8.7.2009. U.S. Department of Energy.  Arkistoitu 12.7.2009. Viitattu 18.7.2009. (englanniksi)
3. ↑  International Renewable Energy Agency launches today
4. ↑  Breakthrough: IRENA is to be founded in early 2009
5. ↑  Time for an International Renewable Energy Agency? (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Wolfgang Roth: Irena für die Umwelt  26.1.2009. sueddeutsche.de.  Arkistoitu 2.3.2009. Viitattu 18.7.2009. (saksaksi)
**Shelburnenterrieri** (*Shelburne Terrier*) on sukupuuttoon kuollut yhdysvaltalainen koirarotu.

Ulkonäkö
--------

Shelburnenterrieri oli pieni, lyhytpäinen ja lyhytraajainen koira, joka painoi noin 5,5 kg.

Alkuperä
--------

Rotu on saanut nimensä kehittäjänsä J. Watson Webbin kotipaikkakunnan, Vermontin Shelburnen, mukaan. Se jalostettiin kaivamaan ja pidättelemään riistaa pienissä tunneleissa eikä sitä ollut tarkoitettu metsästämään ajokoirien rinnalla. Havaittuaan, että Amerikassa ketunkolot olivat yleensä pienempiä kuin Euroopassa Webb päätti jalostaa pienikokoisemman terrierin. Hän aloitti jalostusohjelmansa vuonna 1911 Englannista tuodulla sealyhaminterrierinartulla, jonka hän astutti karkeakarvaisella kettuterrierillä. Jalostukseen käytettiin lisäksi norfolkinterrieriurosta ja valkoista länsiylämaanterrierinarttua. Kantaa kehitettiin edelleen risteyttämällä siihen aina silloin tällöin lisää sealyhaminterrieriä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 217. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
**Bene Menashe** tai **Bnei Menashe** on nimitys pääosin Intian Mizoramin ja Manipurin osavaltioissa asuneelle ryhmälle, joka uskoo polveutuvansa israeliiteista, tarkemmin manassen heimosta. Sittemmin he ovat käyneet läpi virallisen juutalaisuuteen kääntymisen prosessin ja osa on myös muuttanut Israeliin. Ryhmän väitteet manassen heimosta polveutumisesta ovat kuitenkin kiistanalaisia.

Historia
--------

Juutalaisuuteen kääntyminen alkoi Mizoramissa ja Manipurissa 1950-luvulla ja kääntyneet olivat pääosin chinejä, kukeja ja mizoja. Liikkeen synty liittyy alueen siirtomaahistoriaan ja kristityistä lähetyssaarnaajista saatuihin kokemuksiin. Käännynnäisten itsensä mukaan he polveutuvat nimensä mukaisesti manassen heimosta ja he eivät täten näe itseään varsinaisina käännynnäisinä. Useimpien tutkijoiden mukaan näin ei kuitenkaan ole. Ryhmän väitteet ovat kuitenkin saaneet jonkin verran tukea Israelissa. Sefardijuutalainen rabbi Shlomo Amar tunnusti heidät yhdeksi "kadonneista heimoista".

Israelissa ryhmän asiaa on ajanut myös Shavei Israel niminen järjestö. Järjestön mukaan Bene Menashe käsittää noin 7 000 henkilöä Mizoramissa ja Manipurissa, sekä noin 4 000 Israeliin muuttanutta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 03 Ba-Blo*, s. 340. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. ↑  Bnei Menashe Shavei Israel.  Arkistoitu 18.9.2020. Viitattu 10.9.2020. (englanniksi)
**Kalambon vesiputous** on Kalambo-joessa oleva vesiputous Tansanian ja Sambian rajalla vähän ennen kuin Kalambo-joki laskee Tanganjikajärveen. Kalambon vesiputousta kutsutaan Afrikan toiseksi korkeimmaksi vapaasti putoavaksi vesiputoukseksi. Vesiputouksessa on vain yksi putous, jonka korkeus on 221 metriä. Veden virtaama on suurimmillaan touko–kesäkuussa, mutta virtaaman suuruus riippuu siitä, paljonko tammi–huhtikuussa olleena sadekautena seudulle on satanut vettä. Touko–kesäkuun jälkeen vuoden edetessä veden virtaama pienenee ja loka–marraskuussa putous ei välttämättä ole kovin näyttävä.

Kalambon vesiputouksen ympäristö on myös arkeologisesti merkittävää seutua ja vesiputouksen yläpuolelta aivan joen varresta on löydetty kivikauden sekä varhaisen rautakauden esineitä ja jäänteitä. Vanhimmat työkalut ja jäänteet saattavat olla jopa yli 300000 vuotta vanhoja. Alueelta on myös havaittu merkkejä varhaisesta tulen käytöstä ja toistaiseksi löydetyt merkit ovat varhaisimmat merkit tulen käytöstä Saharan eteläpuoleisessa Afrikassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kalambo Falls *Tanzania Tourism*.  Arkistoitu 22.1.2022. Viitattu 24.2.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Zambia Tourism: The Kalambo Falls (englanniksi)
Richard Knill Freemanin piirtämä Derbyn kaupunginmuseo ja kirjasto.
**Richard Knill Freeman** (1840−1904) oli brittiläinen arkkitehti, joka on piirtänyt monia Pohjois-Englannin julkisia rakennuksia.

Hän aloitti uransa Derbyssä 1860-luvun alussa ja muutti myöhemmin Boltoniin. Freeman sai monia tilauksia voittamalla arkktehtuurikilpailuja. Hän sai toteuttaa Derbyn kaupunginmuseon ja kirjaston, jotka valmistuivat 1879. Niiden jälkeen hänen maineensa kasvoi ja tilauksia alkoi tulla. Manchesterin hiippakunta myönsi hänelle virallisen aseman, ja Freemanista tuli kirkkoarkkitehtuurin arvostettu asiantuntija.

Freemanin tyyli on lähinnä uusgotiikkaa. Kaikkiaan Freeman työsti noin 140 rakennusta, joista 65 oli uustuotantoa ja loput vanhojen muutostöitä.

Freeman oli Manchesterin arkkitehtiseuran jäsen ja toimi seuran puheenjohtana vuosina 1890-1891.

Lähteet
-------

1. ↑  Knill Freeman, Richard (1838-1904) Archiseek
2. ↑  Richard Knill Freeman DSA Architect Biography Report, Dictionary of Scottish Architects
3. ↑  David French Richard Knill Freeman (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Manchester Society of Architects


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay

 |
|  |
| Henkilöt | 
* EUTA

 |

 |
**Radio 3** on venäläinen kaupallinen paikallisradioasema Petropavlovsk-Kamtšatskissa, Kamtšatkan aluepiirissä. Asema lähettää ympäri vuorokauden musiikkia ja uutisia ULA- (104,5 MHz) ja keskiaalloilla (1 233 kHz).

Onnettomuusuutisointi
---------------------

Tunnetuksi radio tuli elokuussa 2005, kun sen uutispäällikkö Guzel Lapytova kertoi lähetyksessä tiedon Venäjän laivaston AS-28 Priz -sukellusveneen uppoamisesta seitsemän miehistönjäsenen kanssa Berežovajan poukamaan. Lapytovan mukaan itkuinen nainen oli soittanut toimitukseen ja kertonut saaneensa tiedon sotilashenkilöltä. Lapytova työskenteli myös Kamtšatkan STS-televisiolle ja uutistoimisto Interfaxille. 

Tieto levisi nopeasti Venäjän tiedotusvälineissä ja muutaman tunnin kuluttua Venäjän asevoimat Moskovassa ja Vladivostokissa vahvistivat tapahtuneen. Venäjän Tyynenmeren laivasto oli jo yrittänyt pelastaa minisukellusvenettä, mutta se ei ollut siihen mennessä vielä onnistunut. Tieto varmistui siten, että RIA Novostin Oksana Guseva onnistui saamaan puhelimeen Kaakkois-Venäjällä komentavan kontra-amiraali Viktor Gavrikovin, jonka ääni oli kysymyksen selvittyä muuttunut ja hän oli sulkenut puhelimen.

Asian julkistamisen jälkeen Venäjän laivasto vastasi myöntävästi brittien ja yhdysvaltalaisten avuntarjouksiin. Brittien Scorpio-45-aluksella ja yhdysvaltalaisten kahdella Super Scorpio -aluksella minisukellusvene saatiin lopulta pintaan. Miehistön jäsenet pelastuivat, mutta joutuivat sairaalaan tarkkailuun ja pääsivät 18. elokuuta 2005 Moskovan alueelle parantolaan. Heille myönnettiin myös mitali urhoollisuudestaan.

Aiheesta muualla
----------------

* Radio 3

*
Sheldon Keefe vuonna 2018.
**Sheldon Keefe** (s. 17. syyskuuta 1980) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija ja nykyinen jääkiekkovalmentaja.

Pelaajaura
----------

Tampa Bay Lightning varasi Keefen vuoden 1999 NHL-varaustilaisuudessa toisella kierroksella 47. pelaajana. Keefe oli pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Kausien 2000-2005 aikana Keefe pelasi urallaan 125 NHL-runkosarjaottelua.

Valmentajaura
-------------

Kausina 2012-2015 Keefe toimi OHL-liigassa Sault Ste. Marie Greyhoundsin päävalmentajana. Kaudella 2014-2015 Keefe palkittiin OHL:n parhaana valmentajana. Kesäkuussa 2015 Toronto Maple Leafsin organisaatio palkkasi Keefen AHL-joukkueensa Toronto Marliesin päävalmentajaksi. Kaudella 2017-2018 Marlies voitti historiansa ensimmäisen Calder Cupin. Marraskuussa 2019 Keefe nostettiin Toronto Maple Leafsin päävalmentajaksi potkut saaneen Mike Babcockin paikalle.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Sheldon Keefe
Bendlerblockin eteläfasadi.
Bendlerblockin piha, jossa osa salaliittolaisista teloitettiin 1944.
**Bendlerblock** on rakennuskompleksi Berliinissä. Se sijaitsee Stauffenbergstraßen varrella, Tiergartenin puistosta etelään. Bendlerblock pystytettiin vuosina 1911–1914 Saksan valtakunnan laivaston toimistoa varten. Weimarin tasavallan aikana se toimi Reichswehrin päämajana. Nykyisin rakennus on Saksan puolustusministeriön käytössä.

Bendlerblockin ohi kulkeva katu oli nimetty Bendlerstraßeksi vuodesta 1837 alkaen. Se kantoi nimeään Berliinin päämuurarin ja kaupunginvaltuuston jäsenen Johann Christoph Bendlerin (1789–1873) muistoksi. Se muutettiin Stauffenbergstraßeksi 20. heinäkuuta 1955, päivänä jolloin Bundeswehr perustettiin.

Samana päivänä 11 vuotta aiemmin heinäkuun 20. päivän salaliiton jäsen Claus von Stauffenberg yritti pommiattentaattia Adolf Hitleriä vastaan. Salaliittolaiset pitivät päämajaansa Bendlerblockissa. Vallankaappausyritys epäonnistui ja useita salaliittoon osallistuneita upseereita teloitettiin rakennuksen pihalla heinäkuun 20. ja 21. välisenä yönä. Toisen maailmansodan lopulla Berliinin taistelun aikana rakennus toimi Berliinin puolustusalueen komentajan kenraali Helmuth Weidlingin päämajana, kunnes hän antautui puna-armeijalle aamulla 2. toukokuuta 1945.

Salaliittolaisten pidätykseen osallistuneita SS-miehiä Bendlerblockissa heinäkuussa 1944. Kuvassa keskellä todennäköisesti majuri Otto Ernst Remer.
Suurin osa Bendlerblockista toimii nykyään Saksan liittotasavallan puolustusministeriön lisätoimistona. Pihalla on muistomerkki, joka on omistettu kansallissosialistista puoluetta vastaan taistelleille saksalaisille. Rakennuksen itäsiipi, jossa muun muassa Stauffenbergin työhuone sijaitsi, muodostaa yhdessä eräiden muiden berliiniläisten kohteiden kanssa saksalaisen vastarinnan museon (*Gedenkstätte Deutscher Widerstand*).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bendlerblock** Wikimedia Commonsissa

* Gedenkstätte Deutscher Widerstand (saksaksi) (englanniksi)
Joos van Cleven *Salvator Mundi* -maalaus noin vuodelta 1516.
**Salvator mundi** (suom. 'maailman pelastaja') on kristillinen kuva-aihe, joka esittää Jeesusta toinen käsi kohotettuna siunaukseen ja toinen käsi kannattelemassa valtakunnanomenaa. Valtakunnonomena symboloi maapalloa, ja asetelma itsessään sisältää viittauksen eskatologiaan.*lähde?*

Kuva-aiheen tekivät suosituiksi 1400-luvulla renessanssimaalarit Jan van Eyck, Hans Memling sekä Albrecht Dürer. Samasta kuva-aiheesta on lukuisia Tizianin nimissä tehtyjä versioita, kuten Eremitaašissa sijaitseva *Salvator Mundi*.*lähde?*

Esimerkkejä
-----------

* Carlo Crivelli, Cristo benedicente (noin 1472).Carlo Crivelli, *Cristo benedicente* (noin 1472).
* Leonardo da Vinci, Salvator Mundi (noin 1500).Leonardo da Vinci, *Salvator Mundi* (noin 1500).
* Andrea Previtali, Salvator Mundi (1519).Andrea Previtali, *Salvator Mundi* (1519).
* Tizian, Salvator Mundi (1570), Eremitaaši.Tizian, *Salvator Mundi* (1570), Eremitaaši.
* Tuntemattoman taiteilijan Salvator Mundi 1500-luvun jälkipuoliskolta.Tuntemattoman taiteilijan *Salvator Mundi* 1500-luvun jälkipuoliskolta.
* Salvator Mundi australialaisen kirkon lasimaalauksessa.*Salvator Mundi* australialaisen kirkon lasimaalauksessa.
* Michele Coltellini, Dio Padre Benedicente 1500-luvun alusta.Michele Coltellini, *Dio Padre Benedicente* 1500-luvun alusta.
* Gian Giacomo Caprottin Salvator Mundi -aiheinen maalaus 1500-luvulta.Gian Giacomo Caprottin *Salvator Mundi* -aiheinen maalaus 1500-luvulta.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Salvator Mundi
**Rudolf Vrba** (Walter Rosenberg, 11. syyskuuta 1924 – 26. maaliskuuta 2006) oli slovakialainen kemisti, joka karkasi Auschwitzin keskitysleiristä ja varoitti Unkarin juutalaisia heitä uhkaavasta tuhosta.

Vrba syntyi Topoľčanyssä, silloisessa Tšekkoslovakiassa, ja hänen alkuperäinen nimensä oli Walter Rosenberg. Vuonna 1942 hänet määrättiin karkotettavaksi Puolaan. Rosenberg yritti paeta Englantiin, jäi kiinni Unkarin rajalla, ja hänet kuljetettiin kahden kokoamisleirin kautta Auschwitziin. Hän joutui leirillä töihin siivoamaan ruumisvaunuja ja lajittelemaan surmattujen omaisuutta.

Rosenberg karkasi leiriltä Alfréd Wetzler -nimisen toverinsa kanssa ja käveli Slovakian rajalle. Siellä heitä kuulusteltiin erikseen tarinan uskottavuuden varmistamiseksi. Haastatteluista syntyi 40-sivuinen raportti. Unkarin juutalaisyhteisö ei jakanut sitä omille jäsenilleen, mistä Vrba oli katkera loppuikänsä. Raportti päätyi kuitenkin Sveitsiin ja sieltä brittiläiseen ja amerikkalaiseen lehdistöön.

Rosenberg sai Slovakiassa uudet henkilöpaperit nimellä Rudolf Vrba. Hän opiskeli kemistiksi, asui Israelissa, Britanniassa ja Kanadassa. Vrban ja Wetzlerin raportti oli tärkeä todiste Nürnbergin oikeudenkäynneissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Rudolf Vrba *Holokaust Memorial Day Trust*. Viitattu 22.8.2020.
2. ↑  Ruth Linn: Rudolf Vrba Obituary *The Guardian*.  2006. Viitattu 22.8.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Vrban ja Wetzlerin raportti (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
	+ 3
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* IdRef

 |

 |
Rudolph Dirks vuonna 1914.
**Rudolph Dirks** (26. helmikuuta 1877 Heide, Saksa – 20. huhtikuuta 1968 New York, Yhdysvallat) oli saksalaissyntyinen yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä, joka loi strippisarjakuvan *Kissalan pojat* (*Katzenjammer Kids*).

Dirksin perhe muutti Chicagoon hänen ollessaan seitsemänvuotias ja kymmenen vuotta myöhemmin New Yorkiin. Dirks työskenteli piirtäjänä William Randolph Hearstin julkaisemassa *New York Journalissa*. Hän loi *Kissalan pojat* vuonna 1897, innoittajanaan saksalaisen Wilhelm Buschin kuvakirja *Max ja Moritz*. Dirks piirsi sarjaa vuoteen 1912, jolloin hän menetti oikeudet siihen siirtyessään kilpailevaan *New York Worldiin*. Hän kuitenkin tosiasiassa jatkoi sarjan piirtämistä uudella nimellä *Hans and Fritz*, minkä hän muutti ensimmäisen maailmansodan aikana saksalaisvastaisen mielialan vuoksi muotoon *The Captain and the Kids*. Samaan aikaan Harold Knerr jatkoi alkuperäisten *Kissalan poikien* piirtämistä. Dirks siirtyi myöhemmin tekemään maisema- ja merimaalauksia, mutta hänen poikansa John jatkoi *The Captain and the Kids* -stripin piirtämistä vielä isänsä kuoleman jälkeenkin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rudolph Dirks (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 4.1.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Gennarbyviken** on merenlahdesta patoamalla muodostettu järvi Hankoniemen länsipuolella lounaisella Uudellamaalla. Se sijaitsee pääosin Raaseporin eteläosassa ja pieneltä osin myös Hangon alueella. Järven pinta-ala on 10,8 neliökilometriä.

Gennarbyviken padottiin vuonna 1957 Stagsundin kohdalta teollisuuden raakaveden tarvetta varten. Sen vesi on nykyään makeaa (suolapitoisuus alittaa 0,5 promillea).

Gennarbyviken on lounais–koillissuuntaisesti pitkänomainen, etäisyys järven etelärannan sulkuportilta pohjoisrannalle on runsaat viisitoista kilometriä. Gennarbyvikenin vesitilavuus on 79 838 000 kuutiometriä.

Altaan pinta on suunnilleen merenpinnan tasossa ja suurin syvyys on noin 34–35 metriä, joten altaan kryptodepressio on suomalaisittain huomattavan syvä. Syvin kohta sijaitsee järven eteläosan sulkuportin lähellä. Järven keskiosan Krokbyströmmen on matalaa, siitä pohjoiseen allas jälleen syvenee, ja pohjoisosan syvin kohta on 25 metriä.

Gennarbyvikenissä on 28 saarta, joista kuusi on yli hehtaarin laajuisia ja kaksi alle aarin laajuisia. Järven eteläosassa sijaitsee noin viidentoista hehtaarin laajuinen Storholmen, jonka tuntumassa on useiden pienempien saarten rykelmä, suurimpana noin kolmen hehtaarin laajuinen Hopaholmen. Storholmen lähisaarineen on luonnonsuojelualuetta. Järven keskivaiheilla sijaitsee Krokbyholmen ja lounaisosan Tronsbölevikenissä Furuholmen.

Gennarbyvikenissä pesii muun muassa tukkasotka, telkkä, silkkiuikku, sinisorsa, nokikana ja kaulushaikara. Se on myös kaakkurien tärkeä ruokailualue.

Gennarbyvikenin läheisyydessä sijaitsee useita pieniä ja pienehköjä järviä, kuten Gennarbyträsket koillisessa ja Grabbskog Storträsket idässä. Gennarbyvikenin ja Grabbskog Storträsketin välissä sijaitsee luonnonsuojelualue.

Gennarbyviken kuuluu Bengtsårin rannikkoalueeseen (92.111), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Eteläisen saaristomeren päävesistössä (92).

Lähteet
-------

1. 1 2  Kansalaisen Karttapaikka Maanmittauslaitos. Viitattu 20.7.2012.
2. 1 2 3 4 5  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 23.5.2021.
3. 1 2  OIVA – Ympäristö- ja paikkatietopalvelu (edellyttää rekisteröitymisen) Ympäristöhallinto. Viitattu 20.7.2012.
4. 1 2 3  Uudenmaan ympäristökeskuksen vesienhoidon pintavesien toimenpideohjelmaehdotus: Luonnos *syke.fi*.  29.10.2008. Viitattu 20.7.2012. [vanhentunut linkki]
5. 1 2 3 4 5  Gennarbyviken, vakavesi, Raasepori
6. ↑  Lintuvesiä suojeltu Tammisaaressa  17.12.2007. Uudenmaan ympäristökeskus. Viitattu 20.7.2012.
7. ↑  Bengtsårin rannikkoalue (92.111). Järviwiki. Viitattu 23.5.2021.
**Sports Tracker** on suomalainen älypuhelimille tarkoitettu kuntoilusovellus, joka mittaa kuljetun reitin GPS:n avulla. Se kehitettiin alun perin Nokian puhelimille, mutta Nokian luovuttua kehitystyöstä kolme entistä nokialaista jatkoi kehitystyötä, ja nykyään Sports Tracking Technologies Ltd. vastaa sovelluksen kehittämisestä. Sovelluksen omistaa Amer Sports.

Ominaisuudet
------------

Sports Tracker mittaa harjoituksen aikana kuljetun reitin puhelimen GPS:n avulla ja muodostaa siitä nopeus -ja korkeusgraafit. Mikäli käyttäjällä on Sports Tracker -sykevyö, häneltä mitataan myös syketiedot. Harjoituksia voi myös valokuvata ja jakaa Facebookiin tai Twitteriin. Harjoituksen aikana voi myös kuunnella musiikkia, ja Sports Tracker antaa myös äänipalautetta harjoituksesta.

Myynti Amer Sportsille
----------------------

Suomalainen urheiluvälinekonserni Amer Sports osti Sports Trackerin toukokuussa 2015. Palvelu jatkaa edelleen samalla nimellä ilman suurempia muutoksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Sports Tracker Google Play. Viitattu 17.8.2014.
2. ↑  Introducing Sports Tracker Sports Tracker Blog.  Arkistoitu 19.8.2014. Viitattu 17.8.2014. (englanniksi)
3. ↑  Sports Tracker joins Amer Sports *sports-tracker.com*.  Arkistoitu 5.5.2015. Viitattu 4.5.2015. (englanniksi)
**Oleg Agathonovitš Fabergé** (1. heinäkuuta 1923 Pietari – 5. toukokuuta 1993 Helsinki) oli kuuluisan venäläisen kultaseppä Carl Fabergén pojanpoika.

Hänen isänsä Agathon Fabergé oli Carl Fabergén toiseksi vanhin lapsi. Hän oli naimisissa Maria Aleksejevnan, o.s. Borzova, kanssa. Perhe pakeni Neuvostoliitosta vuonna 1927 Olegin ollessa nelivuotias. He saapuivat 11. marraskuuta Terijoelle. Fabergén suku oli hyvin vaikutusvaltainen Venäjällä ja heillä oli kontakteja Pietarissa, muun muassa Suomen lähetystöön. Perhetuttu Eduard Kärkkäinen oli tullut perhettä vastaan Terijoelle. Kärkkäinen onnistui saamaan heille Nansen-passit. Kärkkäinen vei heidät Viipurin kautta Helsinkiin. Kun perhe saapui Helsinkiin, he majoittuivat ensin hotelli Seurahuoneelle. 

Perhe osti vuonna 1928 talon Kulosaaresta, osoitteesta Vanha Kelkkamäki 9. Agathonin ystävä Karl Fazer oli jo esitellyt Kulosaaren huviloita hänelle vuosisadan alussa. Talo oli kuitenkin remontissa, ja perhe asui jonkin aikaa Kulosaaren Rantahotellissa. Kun remontti saatiin päätökseen vuonna 1929, perheen hotellielämä oli vihdoinkin ohi. 

Oleg Fabergé kävi koulunsa Helsingin Saksalaisessa koulussa. Hän puhui venäjää, saksaa, englantia, ranskaa ja suomea. Isä Agathon ja äiti Maria eivät oppineet suomea. Agathon piti Nansen-passin aina kuolemaansa asti vuoteen 1951. Isänsä kuoleman jälkeen Fabergé ja hänen äitinsä ottivat Suomen kansalaisuuden.

Oleg Fabergé oli naimisissa suomalaisen Sirkka-Liisa Korckmanin kanssa.

Lähteet
-------

* Oleg A. Fabergé: *Muistikuvia*. Gummerus, 1990. ISBN 951-30-9468-5.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |
**Väinö Veli Pertti Niemistö** (8. huhtikuuta 1931 Helsinki – 11. tammikuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen juristi, yritysjohtaja ja taiteen mesenaatti, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Niemistön vanhemmat olivat toimitusjohtaja, diplomi-insinööri Väinö Niemistö ja Elma Kolehmainen ja puoliso vuodesta 1960 Henna Sinikka Seppälä. Sijoittaja Kari Niemistö on heidän poikansa. Pertti Niemistö tuli ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta normaalilyseosta 1950 ja valmistui lainopin kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1957. Varatuomarin arvon hän sai 1960. Niemistö oli Suomen Vakuutusyhtiöiden Keskusliiton lakimies ja hallituksen sihteeri 1959–1961 ja appensa perustaman Hämeen Peruna Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja 1961–1984. Hänellä oli myös useita liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Niemistö oli reservin kapteeni (1984). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1981. Taiteen mesenaattina tunnettu Niemistö perusti vaimonsa kanssa Henna ja Pertti Niemistön kuvataidesäätiö Ars Fennican vuonna 1990.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jaakko Numminen: Niemistö, Pertti (1931–1999) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu. Studia Biographica 4*.  3.4.2006. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 5.12.2022.
2. 1 2  Pertti Niemistö *Biografiasampo*. Viitattu 5.12.2022.
3. ↑  Ihmiset. Kuolleet. Kauppaneuvos, varatuomari Pertti Niemistö. Ars Fennican perustaja ja taide-elämän mesenaatti. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  12.1.1991. Viitattu 4.12.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Ole Theodor Moe** (2. toukokuuta 1863 Åmot, Østerdalen, Norja – 8. syyskuuta 1922 Oslo) oli norjalainen opettaja, luterilainen pappi ja virsirunoilija.

Moe valmistui ylioppilaaksi 1888 ja teologian kandidaatiksi 1893. Hän toimi opettajana Kristianiassa (Oslossa) ja Bærumissa. Vuodesta 1897 alkaen hän toimi pappina mm. Ålesundissa, Rødenesissa vuodesta 1905 ja Aremarkissa vuodesta 1915 sekä vuosina 1902-07 Kristianian Kaupunkilähetyksen palveluksessa. 1919 hän sai halvauskohtauksen ja joutui luopumaan papin viran hoidosta.

Moen aloitteesta alkoi 1906 kansainvälisen Sinisen ristin toiminta Norjassa. 1915 hän sai apurahan, jotta hän voisi tutkia vanhempaa norjalaista virsirunoutta. Hän käänsikin latinan- ja englanninkielisiä virsiä norjaksi ja julkaisi virsihistoriallisia tutkimuksia niin lehdissä kuin kirnoina.1907 hän julkaisi runokokoelman *Hvile paa veien* .Moen kuoltua hänen leskenä julkaisi Moen runoja ja käännöksiä antologiassa *Salmer og sange* 1923.

Hänen kirjoittamista virsistään tunnetaan yleisesti vain yksi, virsi "Jesus, det eneste," vuodelta 1904. Virren sävelmänä on Caroline W. Sørlie n. 1910 kirjoittama sävelmä.

**Moen virsi Jesus, det eneste suomenkielisissä virsi-ja laulukirjoissa**

Suomen ev. lut. kirkon virsikirja

* 318 Jeesus, sä ainoa Suom. Aune Krohn 1928, uud. Anna-Maija Raittila 1986.)

Ruotsin kirkon virsikirja

* 650 Oi, Jeesus, ainoa / Jesus, det eneste (suom. Aune Krohn viim. 1951 uud. Anna-Maija Raittila 1968, 2000, Niilo Rauhala 2001)

Seurakunta laulaa

* 351 Jeesus,sä ainoa (Suom. Aune Krohn uud. Anna-Maija Raittila)

Hengellinen laulukirja

* 56 Jeesus, Sä ainoa

Hengellisiä lauluja ja virsiä

* 320 Jeesus, sä ainoisin

Siionin kannel

* 292 Jeesus, sä ainoa (uud. Anna-Maija Raittila 1968)

Lähteet
-------

1. ↑  Ole Theodor Moe (1863-1922) 7.4.2020.  (norjaksi)
2. ↑  Moe, Ole Theodor *dendanskesalmebogonline.dk*. Viitattu 7.4.2020. (tanskaksi)
3. ↑  *Seurakunta laulaa*. Kirjatoimi ISBN 952-629-430-8, 2001.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |
**Gennadi Aleksejevitš Vavilov** (ven. Геннадий Алексеевич Вавилов; s. 7. toukokuuta 1932 Abdulino) on venäläinen säveltäjä.

Vavilovin opettajiin kuuluivat Jevgeni Messner, Jevgeni Golubev ja Orest Jevlahov. Hän valmistui Leningradin konservatoriosta vuonna 1966 ja suoritti opintoja myös Moskovassa. Vuodesta 1966 lähtien hän on asunut ja työskennellyt Petroskoissa. Vavilovin tuotannon joukossa on pianomusiikkia, kuten 16 sonaattia, 14 sarjaa ja miniatyyrejä. Vavilov on musiikissaan hyödyntänyt karjalaisia ja suomalaisia kansanomaisia aineksia.

Vavilovilla on Karjalan kansantaiteilijan arvo. Hän on toiminut professorina Petroskoin Glazunov-valtionkonservatoriossa.

Kostamuksessa avattiin vuodenvaihteessa 2000–2001 Vavilovin mukaan nimetty musiikkikoulu. Vuodesta 2002 lähtien Kostomuskhassa on kahden vuoden välein järjestetty Vavilovin mukaan nimetty kansainvälinen pianokilpailu.

Lähteet
-------

1. ↑  Геннадий Алексеевич Вавилов Национальная библиотека Республики Карелия
2. 1 2 3  Vavilov G. Children's Corner for piano Compozitor, Saint Petersburg
3. ↑  09.01.2001 - Press-Service of the Government RK Informs (Arkistoitu – Internet Archive) The Official Karelia
4. ↑  VII International open competition of pianists of the Barents-region named after Gennady Vavilov The Petrozavodsk State Glazunov Conservatoire


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Sportteliksi** eli virkasivutuloksi kutsutaan rahapalkkiota, jonka virkamies tai muuta julkista tehtävää hoitava saa asiakkaaltaan tekemiensä virkatoimien perusteella.

Sportteleista on Suomessa pääosin luovuttu, mutta esimerkiksi haaste- ja ulosottomiehet saavat edelleenkin tehtyihin toimenpiteisiin perustuvaa palkkaa, jonka kuitenkin maksaa valtio työnantajana, joka taas perii asiakkailta käsittely- tms. maksuja. Käräjäoikeuden määräämät kaupanvahvistajat saavat edelleenkin palkkionsa suoraan asiakkailtaan, joten siltä osin kyse on edelleen perinteisestä sporttelista. Myös kunnaneläinlääkärit toimivat sporttelipalkalla; heillä on eläinlääkintähuoltolain nojalla oikeus saada palkkio hoitamansa eläimen omistajalta.

Aiemmin esimerkiksi kihlakunnantuomarit perivät tuomioistumen asiakkalta sportteleita mm. pöytäkirjoista, lainhuudoista ja muista toimituskirjoista. Sporttelia kutsuttiin lunastukseksi, jonka termin voi löytää säännönmukaisesti vanhojen viranomaispäätösten ja toimituskirjojen kansisivun vasemmasta alalaidasta, varustettuna markkamäärällä. Koko kihlakunnanoikeuksia ylläpitäneiden tuomiokuntien toiminta henkilökunnan palkkoineen ja tilavuokrineen rahoitettiin sporttelituloilla. Myös ainakin Turun yliopistossa opintokokonaisuuksien loppumerkinnöistä maksettiin sportteli, mikä muodosti merkittävän osan oppiaineen assistentin ja pienen osan professorin palkasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Castrén, Jalmari et al. (toim.): *Tietosanakirja*. 10. osa (Työehtosopimus–Öölanti), palsta 1329. Helsinki: Tietosanakirja Oy, 1919. Teoksen verkkoversio (viitattu 23.3.2014).
2. ↑  Soikkanen, Timo: "Sellaista oli opiskelu kun tiedekunta oli nuori", *Opiskelu yliopistossa*, s. 93. Turku: Suomen Yliopistopaino Oy, 2013. ISBN 978-952-93-3215-1.
Natriumkloridin vesiliuoksen tiheyden riippuvuus natriumkloridin mooliosuudesta liuoksessa
**Mooliosuus** kuvaa seoksen komponentin ainemäärän suhdetta koko seoksen ainemäärään. Kaikkien seoksen komponenttien mooliosuuksien summa on 1. IUPAC suosittelee mooliosuuden tunnuksena kaasuseoksille kirjainta y ja muille seoksille kirjainta x. Mooliosuuden tunnuksena käytetään usein myös kreikkalaisten aakkosten kirjainta χ. Komponentille i määritellään mooliosuus seuraavasti:

{\displaystyle x\_{i}={\frac {n\_{i}}{n\_{kok}}}}
Seoksen komponenttien mooliosuuksilla on merkittävä vaikutus seoksen fysikaalisiin ja kemiallisiin ominaisuuksiin ja se on tärkeä suure erityisesti fysikaalisessa kemiassa. Mooliosuuksista riippuvia ominaisuuksia ovat muun muassa aktiivisuus, höyrynpaine, lämmönjohtavuus, tiheys, pintajännitys sekä partiaaliset moolisuureet.

Lähteet
-------

1. ↑  Amount fraction, x (y for gaseous mixtures) *IUPAC GoldBook*. IUPAC. Viitattu 6.12.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3  Steven S. Zumdahl, Susan A. Zumdahl: *Chemistry*, s. 201. 8. painos. Brooks Cole. ISBN 978-0-495-82992-8. (englanniksi)
3. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 254. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 6.12.2015). (englanniksi)
4. ↑  Stanley I. Sandler: *Thermodynamics, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2006. Viitattu 6.12.2015
5. ↑  Ulfert Onken, Kai Fisher, Jürgen Rarey & Michael Kleiber: *Estimation of Physical Properties, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2008. Viitattu 6.12.2015