recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Zorja** (ukr. Зоря; 'Tähti') oli Lvivissä kaksi kertaa kuukaudessa ilmestynyt ukrainalainen kirjallinen ja tieteellinen aikakauskirja. Sitä julkaisi vuosina 1880–1885 kielitieteilijä Omelian Partytskyi ja vuosina 1885–1897 Ševtšenkon tieteellinen seura. Lehdessä alettiin vuonna 1891 käyttää foneettista oikeinkirjoitusta. Kirjoittajat olivat sekä Itävallan että Venäjän hallitsemalta Ukrainan alueelta. Aikansa merkittävimpiin kuuluneen aikakauskirjan kirjoituksissa käsiteltiin historiallisia, kansatieteellisiä ja taloudellisia aiheita, mutta se julkaisi myös elämäkertoja ja muistelmia. Zorjan päätoimittajina olivat Partytsky vuoteen 1885, Omelian Kalytovskyi, Oleksandr Borkovskyi 1886, 1888–1889, 1897, Hryhori Tsehlynskyi 1887–1888, Petro Skobelskyi 1889–1890, V. Tysovskyi 1890–1891 ja Vasyl Lukytš 1890–1897. Vuodesta 1885 toimitussihteernä oli Ivan Franko. Zorjan seuraaja oli *Literaturno-naukovyi vistnyk*. Lehden kirjoituksista on julkaistu sisällysluettelo vuonna 1988.

Kirjoittajia
------------

Ivan Franko, Myh’ailo Hruševskyi, V. Kotsovskyi, Ahatanhel Krymskyi, Omelian Ohonovskyi, Kyrylo Studynskyi, Vasyl Štšurat, Kornylo Zaklynskyi, Orest Levytskyi, Omelian Kalytovskyi, Isydor Šaranevytš, Danylo Lepkyi, Oleksandr Konyskyi ja Borys Poznanskyi.

Muita saman nimisiä julkaisuja
------------------------------

Saman nimisiä ukrainalaisia kirjallisuus- ja muita lehtiä on ilmestynyt aikojen kuluessa Ukrainassa, Venäjällä ja Brasiliassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Zorja (Lviv) *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1993. Viitattu 30.4.2022. (englanniksi)
2. ↑  Encyclopedia of Ukraine De Gruyters. 876-877 (pdf)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Internet Encyclopedia of Ukraine

 |

 |
Kartta Ridda-sodan taisteluista
**Yamaman taistelu** oli vuonna 633 käyty taistelu Yamaman alueella (nykyisen Saudi-Arabian itäosassa). Taistelu oli osa profeetta Muhammedin kuoleman jälkeen muslimien ja beduiinien välillä syttyneitä Ridda-sotia. Taistelu päättyi muslimien voittoon.

Yamaman taistelu on merkittävässä roolissa islamin historiassa, sillä perimätiedon mukaan Koraani päätettiin taistelun jälkeen koota ensimmäistä kertaa kirjoitettuun muotoon. Perimätiedon mukaan taistelussa kuoli lukuisia hafizeja, eli Koraanin ulkoaosaajia, ja muslimien keskuudessa syntyi pelko siitä, että osa Koraanin osista voisi unohtua, ellei Koraania kirjattaisi pian kokonaan ylös.

Historiatieteen näkemyksiä
--------------------------

Nykyaikaisessa historiantutkimuksessa tarinan todenperäisyyttä on epäilty, koska perimätiedon mukana kulkeneissa listoissa taistelussa kuolleista muslimeista ei ole mukana nykyaikana tunnettuja hafizeja. Islamin tutkimuksen professori Jaakko Hämeen-Anttilan mukaan kuitenkin jo yhden taitavan hafizin kuolema olisi voinut saada muslimit kokoamaan Koraania muistiin. 

Tarinat Ridda-sodista on myös kokonaisuudessaan asetettu kyseenalaisiksi, ja niitä on pidetty arabien myöhemmin luomana tarinaperinteenä. Orientalisti K-H Ohlig on muiden ohella huomauttanut niitä koskevien lähdetietojen myöhäisyydestä.

Katso myös
----------

* Koraani#Koraanin ensimmäinen kokoaminen
* Muhammedin historiallisuus

Lähteet
-------

* Hämeen-Anttila, Jaakko: Johdatus Koraaniin. Gaudeamus, 1997. s. 76–77.
* Ohlig, Karl-Heinz & Puin, Gerd-R. (toim.): *The Hidden Origins of Islam*. Amherst, New York: Prometheus Books, 2010. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
Näyttelijä-laulaja David Hasselhoff oli roastattavana vuonna 2010 Comedy Central Roastissa.
**Roast** on yhdysvaltalaisperäinen komediatapahtuma, jossa roastin kohteena oleva päähenkilö istutetaan yleisön eteen kuuntelemaan itseensä kohdistuvia herjoja ja pilkantekoa. Roastaajina toimii yleensä joukko koomikoita ja kohteen ystäviä, mutta roastaajina saattavat yhtä hyvin toimia myös julkisuudesta tutut henkilöt. Roastin kohteeksi valitaan usein paljon eri yhteyksissä esillä ollut julkisuuden henkilö, koska hänen elämänsä ja taustansa ovat myös suurelle yleisölle tuttuja. Roast on pohjimmiltaan hyväntahtoinen tapahtuma, jonka tarkoitus on yhtä paljon kunnioittaa kohdetta kuin irvaillakin hänelle.

Roastin avaa seremoniamestari eli *roastmaster* esittelemällä roastauksen kohteen yleisölle. Tämän jälkeen roastaajat vuorollaan herjaavat kohdetta ja myös toisiaan usein hyvin räävittömin sanamuodoin ja henkilökohtaisuuksiin mennen. Lopuksi kohde itse pitää puolustuspuheenvuoron, jossa hän samalla saa tilaisuuden pilkata roastaajiaan.

Roastien historia ulottuu 1920-luvun New York Friar's Clubille, jossa roasteja alettiin järjestää säännöllisesti. Dean Martin toi roastit yleiseen suosioon Yhdysvalloissa 1960- ja 1970-luvuilla. Nykyisin tunnetuimpiin roasteihin kuuluvat televisioidut Comedy Central -kanavan roastit. Comedy Central Roasteissa kohdehenkilöinä ovat olleet Drew Carey, Jerry Stiller, Rob Reiner, Hugh Hefner, Chevy Chase, Denis Leary, Jeff Foxworthy, Pamela Anderson, William Shatner, Flavor Flav, Bob Saget, Larry the Cable Guy, Joan Rivers, David Hasselhoff, Donald Trump, Charlie Sheen, Roseanne Barr, Bruce Willis, James Franco ja Justin Bieber. Suomessa näitä roasteja on esittänyt televisiokanava Jim.

Suomessa roast on varsin tuore ilmiö ja sen perinnettä on alkanut vaalia helsinkiläinen ohjelmaravintola Apollo Live Club, jonka järjestämiin iltoihin on valittu kohdehenkilöiksi Sakari Kuosmanen, Esko Eerikäinen, Anu Saagim, Frederik ja Teuvo Hakkarainen. Tämän lisäksi stand up -ohjelmatoimisto Suomen Komiikkateollisuus on järjestänyt roasteja jossa kohdehenkilöinä ovat olleet Janne Kataja ja Matti Nykänen.

Lähteet
-------

1. ↑  Keskisuomalainen: Matti Nykänen valmistautuu nauramaan itselleen (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Metro: Homojen hiillostuksesta se lähti[vanhentunut linkki]
3. ↑  David Hasselhoff saa kyytiä Jimin roastissa lauantaina 12.3.  7.2.2011. JIM.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 27.6.2012.
4. 1 2  Patrick Bromley: Roast - Definition About.com.  Arkistoitu 15.5.2016. Viitattu 27.6.2012.
5. ↑  Comedy Central Roast. IMDB.
6. ↑  IL-TV: Sakari Kuosmanen Roast
7. ↑
**Porin tekojäärata** on jääpallokenttä ja pikaluistelurata Porissa. Se sijaitsee Isomäen kaupunginosassa Porin urheilukeskuksessa. Tekojääradasta on käytetty myös nimeä *Karhupaana*. Nykyisin nimenä käytetään sponsorin mukaan *Amiko-areenaa*.

Tekojäärata valmistui vuonna 1985 ja se oli valmistuessaan Suomen kolmas iso tekojäärata. Sen jääpallokentän koko on 100 × 67 neliömetriä ja pikaluisteluradan pituus 333,3 metriä. Porin tekojäärataa käyttävät jääpalloseura Narukerä sekä Porin Pyrinnön pikaluistelijat. Kentän pohjoispuolisella sivustalla on katettu ja lämmitetty seisomakatsomo, joka valmistui 1995. Tekojääradalla on myös 2005 valmistunut Narukerän seuratalo. Jääradalla on jäädytysjärjestelmä ja se on valaistu. Aluksi kentän itäreunalla oli kaukalo paljaan taivaan alla, mutta se katettiin harjoitushalliksi vuonna 1990.

Porin tekojääradalla on järjestetty Suomi–Ruotsi-jääpallomaattelu vuosina 1985, 1993 ja 1999 sekä jääpallon Suomen mestaruusloppuottelut vuonna 2005 ja 2023. Lisäksi tekojäällä on pelattu jääpallon nuorten PM- ja MM-kisoja vuosina 2010 ja 2012.

Lähteet
-------

* Jääpallon alle 19-vuotiaiden pohjoismaiden mestaruuskilpailut 2011: Kenttä *u19bandy.com*. Viitattu 10.8.2011. [vanhentunut linkki]

1. 1 2  Narukerä: Tärkeitä ohjeita yleisölle! *porinnarukera.fi*. Viitattu 17.3.2023.
2. ↑  Satakunnan Kansa: Lauantain katsojakapasiteetti vahvistettiin – Tällaisia yleisömääriä finaaleissa on aiemmin nähty *satakunnankansa.fi*. Viitattu 17.3.2023.
**Zosaksen talo** oli antiikin aikainen yksityistalo Dionin kaupungissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Dionin arkeologisella alueella nykyisen Díon kylän lähellä Dío-Ólympoksen kunnassa.

Talosta löydetty todennäköiseen omistajaan viittaavalla kirjoituksella varustettu mosaiikki.
Zosaksen talo oli rakennettu roomalaisella kaudella noin 100- tai 200-luvulla jaa. Se sijaitsee juuri Dionin kaupunginmuurien sisäpuolella kaupungin kaakkoiskulmassa. Heti talon itäpuolella sijaitsee niin kutsuttu Ledan talo.

Talo on koristeltu lukuisilla lattiamosaiikeilla, jotka esittävät geometrisiä kuvioita sekä lintuja. Talo on saanut nimensä siitä, että eräässä mosaiikissa on kirjoitus ΤΩ ΕΥΤΥΧΙ ΖΩΣΑ (*Tō eutykhi Zōsa*, "Onnelliselle Zosakselle"). Talon mosaiikit ovat nykyisin Díon arkeologisessa museossa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dionin esittely (Flash) (Dionin arkeologisen puiston verkkosivut) *Δίον Αρχαιολογικό Πάρκο*. Viitattu 13.3.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zosaksen talo** Wikimedia Commonsissa
**Marmaranmeri** (turk. *Marmara Denizi*, kreik. Προποντίς, *Propontis*) on kokonaan Turkin alueen sisään jäävä sisämeri, joka yhdistää Mustanmeren ja Egeanmeren. Se erottaa Turkin Euroopan ja Aasian puoleiset osat toisistaan.

Maantiede
---------

Dardanellit yhdistävät Marmaranmeren Egeanmereen ja Bosporinsalmi Mustaanmereen. Meren pinta-ala on 11 350 neliökilometriä; se on 280 km lounaasta koilliseen, ja lähes 80 km leveimmältä kohdaltaan.

Meressä sijaitsee monia saariryhmiä. Yksi tunnettu saari on İmralı, jossa PKK:n johtajaa Abdullah Öcalania pidetään vangittuna.

Marmaranmeren pintaveden suolapitoisuus on keskimäärin 22 ‰, mikä on hieman korkeampi kuin Mustallamerellä, mutta vain noin 2/3 valtamerien suolapitoisuudesta. Pohjan lähellä suolapitoisuus on suurempi, keskimäärin 38 ‰, mikä vastaa Välimeren suolapitoisuutta.

Nimi
----

Marmaranmeri on saanut nimensä Marmaran saaren mukaan. Antiikin aikaan sen nimenä oli *Propontis* ("ennen merta"), koska sen kautta kuljettiin Mustallemerelle (*Pontos*).

Kuvia
-----

* Ilmakuva Bosporinsalmesta, taustalla Istanbul.Ilmakuva Bosporinsalmesta, taustalla Istanbul.
* Näkymä Marmaranmerelle Istanbulista.Näkymä Marmaranmerelle Istanbulista.
* Yassıadan saari.Yassıadan saari.
* Näkymä merelle Yeşilköyn saarelta.Näkymä merelle Yeşilköyn saarelta.
* Marmaranmerta Kadıköysta nähtynä.Marmaranmerta Kadıköysta nähtynä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sea of Marmara *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 4.6.2021. (englanniksi)
**The Renegades**, myös The Renegades 1 on brittiläisen The Renegades -yhtyeen toinen studioalbumi vuodelta 1965. Samana vuonna yhtyeeltä julkaistiin sen kolmas albumi edelleen pelkästään nimellä *The Renegades*, joka tunnetaan myös nimellä *The Renegades 2*.

Albumin materiaali on sekä omia sävellyksiä että cover-versioita. Tunnetuimmat omat kappaleet ovat "My Heart Must Do The Crying" ja "Matelot".
Danny teki "My Heart.." -kappaleen suomeksi nimellä "Salattu suru" Renegadesin säestämänä. Agents käytti tätä sanoitusta versiollaan. Topi Sorsakoski teki "Matelot"-kappaleen suomeksi nimellä "Yksinäinen merimies".

Fazer-Finnlevy julkaisi 1990 CD:n, jolla ovat yhtyeen albumit "Cadillac" ja ensimmäinen "The Renegades" -albumi.

"Casting My Spell" laulusta ovat versioita tehneet mm. Marci Lee & Johnny Otis, Talismen jonka versiolla on Jimmy Pagen varhainen sessiotyö, sekä Roy Orbison. "Will You Love Me Tomorrow" on Shirellesin hittikappale. "Tallahassee Lassie" on alun perin Freddy Cannonin esittämä kappale. "Unchain My Heart" on Ray Charlesin ohjelmistosta.
Big Bill Broonzy levytti ensimmäisenä itse "White, Brown and Black"-kappaleen. "I am Hog for You" - kappaleesta ovat versioita tehneet mm. Kinks ja The Coasters.

Kappaleluettelo
---------------

Sävellykset ja sanoitukset Kim Brown, Denys Gibson, Stuart Graham Johnson, Ian Mallet ellei mainittu

1. You Love Me Too 2:02
2. My Heart Must Do The Crying 3:36
3. Tallahassee Lassie (Slay Jr. - Crewe) 2:35
4. More Than Peggy Sue 2:37
5. I’m Hog For You (Leiber-Stoller) 2:15
6. Walk Out On You 1:57
7. Matelot 3:06
8. Unchain My Heart (Jones-James) 2:45
9. Will You Love Me Tomorrow (King-Goffin) 3:30
10. White, Brown and Black (Broonzy) 3:04
11. Casting My Spell (Joe Brown) 2:09
12. Don’t Make A Fool Out Of Me 2:57

Lähteet
-------

1. ↑  Cadillac/The Renegades Fazer Finnlevy SAFCD2054 1990
**Öljeitün mausoleumi** (pers. ‏گنبد سلطانیه‎) on vuosien 1302–1312 valmistunut mausoleumi, johon on haudattu Il-kaani-hallitsija Öljeitü, Soltaniyehin rauniokaupungissa Zanjanin provinssin alueella Iranissa. 

Rakennus on pohjaltaan kahdeksankulmainen ja sen huomattavin piirre on kupoli, joka on 50 metriä korkea ja sisäiseltä halkaisijaltaan 25 metriä. Kupoli lepää ylemmällä terassikatolla ja siinä ei ole ollenkaan tukipilareita, eikä sitä ole erityisesti vahvistettu. Kupolia kannattelevat vahvan ulkoseinän olkakivet. Sitä reunustavat koristeena kahdeksan minareettia.

Il-kaani Öljeitü suunnitteli rakennuksesta Muhammadin seuraajan Ali ibn Abi Talibin ja tämän pojan Hasan ibn Alin pyhäkköä, jonne ruumiit siirrettäisiin Bagdadista. Rakennuksen suunniteltu uskonnollinen merkitys näkyy, sillä rakennuksessa on hautajaiskappeli sekä mihrab, joka osoittaa rukoussuunnan Mekkaan. Rakennuksen käyttötarkoituksen muuttumista heijastaa myös sisäkoristelujen tekeminen kahdessa vaiheessa. Alkujaan sisätilat oli koristeltu vaaleilla kultasävyisillä tiileillä ja tummilla fajanssilaatoilla. Vuonna 1313 rakennus koristeltiin kuitenkin uudelleen. Tällä kertaa käytettiin laastia, johon muodostettiin monia ornamentteja. Todennäköisesti rakennuksen ulkopuolen koristeet eivät ole muuttuneet missään vaiheessa, sillä ylemmällä terassilla on edelleen terrakottaa ja fajanssimosaiikkeja.

Rakennusta ympäröi 18 hehtaarin kiviterassi, joka on tehty linnoituksen muotoon. Tätä ympäröi vielä aikoinaan 30 metriä leveä vallihauta.

Lähteet
-------

* ICOMOS: Advisory Body Evaluation (pdf) (s. 1) *Unesco World Heritage Center*.  4/2005. United Nations. Viitattu 22. lokakuuta 2007. (englanniksi)
* Oljeitu Tomb *ArchNet*.  4/2005.  Arkistoitu 7.5.2008. Viitattu 22. lokakuuta 2007. (englanniksi)
Yamarin on Inhan Tehtaat Oy Ab:n omistama, suunnittelema ja valmistuttama venebrändi. Yamaha Motorin omistama Inhan Tehtaat valmistaa myös Buster-alumiiniveneitä. 

Kaudella 2021 Yamarin-mallistoon kuului 11 eri venemallia: kuusi day cruiser -mallia, kaksi bow rider -mallia sekä kolme console-mallia. Mallisto uudistuu vuosittain. Yamarin-slogan on "Yamarin – Vie elämäsi kesään".

Yamarin-veneet ovat ensirekisteröintitilastossa tällä hetkellä toisena heti Busterin jälkeen. Yamaha nousi Yamarinin vauhdittamana perämoottoreiden markkinajohtajaksi Suomessa vuonna 1977*lähde?*, ja on pitänyt asemansa siitä alkaen.

Yamarin-venemalliston rinnalla aloitettiin syksyllä 2010 alumiinirunkoisten, lasikuitukantisten Yamarin Cross -veneiden valmistus.

Yamarin-veneiden myynnistä ja jälkimarkkinoinnista Suomessa vastaa myynti- ja huoltopisteverkosto, jotka koostuvat pääasiassa yksityisistä yrityksistä. Yamarin-veneiden kokonaismyynnistä noin 70 % myydään vientimaihin. Suurimmat vientimaat ovat Ruotsi, Norja, Saksa ja Venäjä. Kokonaisuudessaan vientimaita on noin kymmenen. Maahantuonnista ulkomailla pääosin vastaa Yamaha Motor Companyn maayhtiöt tai tämän yhteistyökumppanit.

### Historia

Yamarinin perusti Kesko-konsernin rakentamisen ja talotekniikan ketjuun kuuluva Konekesko. Merkki syntyi 1970-luvun alussa, kun silloisessa Keskon urheilujaostossa nähtiin tarve parantaa Yamaha-perämoottoreiden myyntiä. Konekesko ja Yamarin olivat aloittaneet yhteistyön Yamaha Motor Companyn kanssa vuodesta 1966, jolloin Konekesko alkoi maahantuoda Yamaha-perämoottoreita. Tuotenimi Yamarin on johdettu yhdistämällä "Yamaha" ja veneilyalaan viittaava "marine".

Kesko ilmoitti joulukuussa 2016 myyvänsä Yamarin-liiketoiminnan Inhan Tehtaille ja kauppa toteutui 30.6.2017.

Lähteet
-------

1. ↑  Yamarin-veneet *Yamarin*. Viitattu 20.7.2016.
2. ↑  Venerekisteröinnit 1–9/2019. Totalvene.fi.
3. ↑  Yamarin siirtyy Busterin leiriin | www.suomiveneilee.fi *www.suomiveneilee.fi*. Viitattu 4.7.2017.
4. ↑  Keskon ja Yamahan yrityskauppa on toteutettu *kesko.fi*.  Arkistoitu 22.11.2017. Viitattu 4.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Yamarin-veneet *Yamarin*. Viitattu 20.7.2016.
Vesimäkärä Vene 2012 -messuilla.
**Vesimäkärä** on lähinnä nuorisolle tarkoitettu suomalainen kilpavene 1960-luvulta.
Ajatus vesimäkärän kehittämisestä syntyi 1960-luvun alussa Tekniikan Maailma-lehden toimituksessa. Esikuvana oli ruotsalaisen Åke Sundstedtin suunnittelema Speedy-pikavene. Insinööri Kai Osara laati piirustukset ja keväällä 1962 piirustukset julkaistiin. Ensimmäisen kuuden vuoden aikana piirustuksia myytiin 1 500 kappaletta. Aivan yhtä paljon veneitä ei kuitenkaan rakennettu. Moni vesimäkärä jäi vain haaveeksi.

Kilpailutoiminta
----------------

Ensimmäiset kilpailut vesimäkärillä ajettiin Sipoon Spjutsundin salmessa kesällä 1962 Kitöloppet-nimisen moottoriveneregatan yhteydessä. Varsinainen kilpailutoiminta alkoi seuraavana vuonna, jolloin Helsinkiin perustettiin Vesimäkäräkerho, joka myöhemmin sai nimekseen Veneurheilijat ry. Suomen mestaruudesta alettiin kilpailla vuonna 1966. Kitössä vesimäkärillä on kilpailtu paikallisesti aina 2000-luvun puolelle asti.

Kilpailuluokat
--------------

Vesimäkärillä kilpailtiin kolmessa luokassa: JM, AM ja BM.

Lähteet
-------

* Toivonen, Kari: Kun Vesimäkärä oli nuori ja mitä sitten tapahtui.  *Tekniikan Maailma*, 1968, nro 15, s. 22–27.
* Kai Osara, *Uusi jokaisen kilpavene Vesimäkärä*, Tekniikan Maailma, Helsinki 1963

Kirjallisuutta
--------------

* Osara, Kai: Vesimäkärä.  *Tekniikan maailma*, 1962, 18. vsk, nro 4, s. 14–17.
* Osara, Kai: Vesimäkärä.  *Tekniikan maailma*, 1962, 18. vsk, nro 5, s. 29–38.
* Osara, Kai: Vesimäkärä.  *Tekniikan maailma*, 1962, 18. vsk, nro 6, s. 56.

Aiheesta muualla
----------------

* Vesimäkärä-blogi
**Tutkailmavalvonta** on erotuksena aisti-ilmavalvonnasta tutkalla tapahtuvaa ilmavalvontaa.

Tutkailmavalvonnassa voidaan käyttää ulottuvuuden perusteella erityyppisiä tutkia, jotka voivat olla kaukovalvontatutkia, keskivalvontatutkia tai lähivalvontatutkia. Ne voivat olla liikkuvia tai kiinteitä asemia.

Sotilaallisten vaatimustensa vuoksi, tutka-asemien on kestettävä elektroninen sodankäynti ja muodostettava toisiinsa kytketty laaja ja nopeasti mukautuva tutkaverkko.

Kun suurvaltojen on valvottava omia etujaan laajoilla alueilla, joille ei läheskään aina voi omia tutka-asemia rakentaa, on kehittynyt lukuisa joukko lentokoneeseen asennettuja pitkän kantaman tutkia. Sellaisia voi myös nopeasti ottaa käyttöön liittolaismaiden kriiseissä ilmatilannekuvan aikaansaamiseksi.

Tutkavalvonnasta pidemmälle kehittynyt valvonnan muoto on satelliittivalvonta, joka toimii apuna, mutta ei voi täysin kattaa maanpäällisen ilmavalvonnan tarpeita, johon tarvitaan pitkän kantaman tutka, jollaisesta yksi esimerkki on venäläinen, nykyaikainen Voronež.
**The Darling of Paris** (myös *The Hunchback of Notre Dame*) on vuonna 1917 ensi-iltansa saanut J. Gordon Edwardsin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä romanttinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Theda Bara ja Glen White. Elokuvan nykyään oletetaan olevan kadonnut.

*The Darling of Paris* perustuu löyhästi Victor Hugon vuonna 1831 ilmestyneeseen romaaniin *Pariisin Notre-Dame*. Elokuvan käsikirjoituksen laati Adrian Johnson, ja elokuvan tuotti William Fox. *The Darling of Paris* kuvattiin sen tuotanto- ja jakeluyhtiön Fox Film Corporationin studioilla New Jerseyn Fort Leessä.

Elokuva sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 22. tammikuuta vuonna 1917. Myöhemmin *The Darling of Parisia* leikattiin kymmenen minuutin verran, ja kyseinen versio julkaistiin 16. helmikuuta vuonna 1919 Yhdysvalloissa.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Mustalaiset sieppasivat varakkaan Esméralda-nimisen tytön (Theda Bara) jo hänen syntyessään, ja myöhemmin elämässään hänestä tuli "Pariisin kullanmuru". Esméraldaa rakastavat salaa kellonsoittaja ja entinen koukkuselkä Quasimodo (Glen White), Quasimodon häijy kirurgi Claude Frallo (Walter Law) ja samalla tavalla häijy kapteeni Phoebus (Herbert Heyes). Kuitenkin mustalaistanssijana työskentelevä Esméralda väheksyy kellonsoittajaa. Kirurgi tappaa kapteenin ja lavastaa Esméraldan, mutta monien sotkujen kautta Esméralda löytää varakkaan perheensä ja onnellisesti avioituu Quasimodon kanssa.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Theda Bara  | … |  Esméralda
  |
|  Glen White  | … |  Quasimodo
  |
|  Walter Law  | … |  Claude Frollo
  |
|  Herbert Heyes  | … |  kapteeni Phoebus
  |
|  Carey Lee  | … |  Paquette
  |
|  John Webb Dillon  | … |  Clopin Trouillefou
  |
|  Louis Dean  | … |  Pierre Gringoire
  |
|  Alice Gale  | … |  mustalaiskuningatar
  |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  The Darling of Paris *silentera.com*. Silentera.com. Viitattu 27.5.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  THE DARLING OF PARIS (1917) *tcm.com*. TCM.com. Viitattu 27.5.2014. (englanniksi)
3. ↑  The Darling of Paris (1917) *allmovie.com*. Allmovie.com. Viitattu 27.5.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *The Darling of Paris* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *The Darling of Paris* AllMoviessa. (englanniksi)
* *The Darling of Paris* Silent era -sivustolla (englanniksi)
* *The Darling of Paris* TCM Movie Databasessa (englanniksi)
**Vesipaju** (*Salix* 'Aquatica Gigantea', syn. *Salix burjatica* var. *aquatica*) on pajujen (*Salix*) sukuun kuuluva kasvi, joka on hyvin nopeakasvuinen. Nopeakasvuisuutensa vuoksi sen käyttöä energiametsätaloudessa on tutkittu paljon monissa eri maissa, muun muassa Suomessa, Ruotsissa, Irlannissa, Isossa-Britanniassa, Kanadassa, Yhdysvalloissa sekä Uudessa-Seelannissa. Vesipaju sopii hyvin myös korien punontaan tai muihin vastaaviin pajutöihin. Länsi-Euroopassa pajutöihin käytetään yleensä vannepajua (*Salix* × *dasyclados*), jota on tutkittu myös energiakäyttöön.

Vesipaju muistuttaa ulkonäöltään paljolti vannepajua. Vesipajun, kuten myös vannepajun, taksonominen asema on kuitenkin epäselvä. Vesipaju sekä vannepaju kuuluvat kumpikin mahdollisesti samaan siperialaiseen *Salix burjatica* -lajiin, jolloin vesipaju olisi sen muunnos *Salix burjatica* var. *aquatica*. Vesipajun toi markkinoille tanskalainen pajututkija Jensen 1940-luvun lopulla. 1950-luvun alussa vesipaju sai lajikenimen *Salix* 'Aquatica Gigantea' № 56. Vesipajusta on sittemmin kehitetty erilaisia kloonaamalla lisättyjä kantoja. Alkuperäinen vesipaju numero 56 on hedekasvi.

Vesipajun historia Suomessa
---------------------------

Suomeen vesipajun toi Eeva Tapio (o.s. Relander) vierailtuaan vuonna 1948 vesipajuviljelmillä Tanskassa. Vesipajua istutettiin kymmenelle erilliselle Maatalouden tutkimuskeskuksen koealueelle, ja pajuja tutkittiin useissa tutkimuksissa vuosina 1950–1953. Vuonna 1953 Suomeen haettiin Tanskasta lisää vesipajuja, ja niitä istutettiin eri puolille Suomea Metsäntutkimuslaitoksen erilaisia kenttätutkimuksia varten. 1960-luvulla Suomeen tuotiin vesipajun emiyksilö Unkarista. Sen jälkeen vesipajua on tutkittu Suomessa monissa erilaisissa tutkimuksissa seuraavien vuosikymmenten aikana.

Lähteet
-------

* Pohjonen, V. 1987: *Salix* 'Aquatica Gigantea' and *Salix* x *dasyclados* Wimm. in biomass willow research – Vesipaju ja vannepaju energiapajututkimuksissa — *Silva Fennica* 21 (2):109–122:  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Lajitietokeskus: Vesipaju – *Salix dasyclados* 'Aquatica'
**The David Letterman Show** oli yhdysvaltalainen aamuinen keskusteluohjelma, jota juonsi David Letterman. Ohjelmaa esitettiin Yhdysvalloissa NBC-kanavalla heinäkuusta lokakuuhun 1980. Ohjelma oli kriitikoiden kehuma, ja se voittikin kaksi Emmy-palkintoa. NBC:n mielestä se kuitenkin keräsi liian vähän katsojia, mikä johti sarjan lopettamiseen.

Sarjan ensimmäiset 30 jaksoa olivat 90-minuuttisia, mutta loput 60 jaksoa oli leikattu tunnin mittaisiksi.

Tausta
------

*The David Letterman Show* oli juontajansa, koomikko David Lettermanin ensimmäinen oma televisio-ohjelma. Noin kahden vuoden kuluttua, vuonna 1982 Lettermanista tuli menestysohjelma *Late Night with David Lettermanin* juontaja. *The David Letterman Show* oli kriitikoiden kehuma, mutta ohjelman ärtyisä ja piikittelevä huumori ei mennyt läpi aamulla televisiota katsoviin, jotka olivat tottuneet perinteisiin keskusteluohjelmiin, saippuasarjoihin ja peliohjelmiin.

Alun perin ohjelman tuottajaksi hankittiin peliohjelmien kehittäjä Bob Stewart, mutta hän lähti ohjelman tuotantotiimistä neljä päivää ennen sen ensiesitystä.

Katso myös
----------

* Late Show with David Letterman
* Stephen Colbert

Lähteet
-------

1. ↑  *Letterman Introduces His Successor on ‘Late Show’* 22.4.2014, New York Times

Aiheesta muualla
----------------

* *The David Letterman Show* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Afrikankarvatonkoira** on afrikkalainen koirarotu, joka saattaa olla kuollut sukupuuttoon.

Ulkonäkö
--------

Afrikankarvattomankoiran korvat ovat pitkät, pystyt ja lepakkomaiset. Kuten usein muillakin karvattomilla koirilla, silläkin esiintyy puutteellista hampaistoa. Desmond Morris epäilee, että Lontoon eläintarhassa olleet yksilöt, joiden perusteella puutteellinen hampaisto huomattiin, eivät edustaneet koko rodun tilannetta – hänestä puutteellisen hampaiston omaava koira ei olisi voinut mitenkään selvitä puolivillinä Afrikan ankaran luonnon keskellä. Hänen mukaansa rodusta saattoi olla jopa erillisiä variaatioita: yhdenlainen vahvalla ja toinen puutteellisella hampaistolla.

Rotu on erään asiantuntijan mukaan karvaton lukuun ottamatta pientä töyhtöä päässä ja hännässä. Varhaisissa valokuvissa esiintyvillä yksilöillä ei kuitenkaan näy minkäänlaista karvoitusta, vaan ne ovat paljaita päätä myöten ja häntäkin on karvaton "rotanhäntä". Samainen asiantuntija mainitsee värityksen olevan hiekka, mutta Hertfordshiren eläintieteellisessä museossa säilytettävä muumioitu yksilö on väriltään tumma pienin vaalein merkein.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Rotu on nopealiikkeinen. Sillä on lyhyt ja terävä haukku. Metsästyksen lisäksi sitä käytetään seurakoirana.

Alkuperä
--------

Afrikankarvatontakoiraa kuvaillaan puolivilliksi: se ei elä karjankasvattajien luona, vaan pikemminkin seuraa heitä. He käyttävät sitä toisinaan metsästykseen. Ensimmäiset kolme Euroopassa tunnettua yksilöä tuotiin Lontoon eläintarhaan vuonna 1833, ja ne nimettiin virheellisesti "egyptinkarvattomiksikoiriksi".

Rotu on erittäin harvinainen, toisten mielestä mahdollisesti sukupuuttoon kuollut. Koska koko Afrikan mantereen laajuista selvitystä ei ole tehty, Desmond Morris kuitenkin uskoo, ettei sukupuutosta voida olla varmoja.

### Etymologia

Rotu tunnetaan toisinaan nimillä afrikanhiekkakoira, zulujenhiekkakoira ja abyssinianhiekkaterreri. Aiemmin sitä kutsuttiin myös egyptinkarvattomaksikoiraksi, mutta tämä aiheutti sekaannusta sukupuuttoon kuolleen samannimisen vaikkakin selkeästi erillisen rodun kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 319. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
**Yamaha YZR-M1** on nelitahtinen ja 1000-kuutioinen ratamoottoripyörä, joka korvasi Yamaha YZR500, kun ratamoottoripyörilyn pääsarja muuttui 500-kuutioisista 990-kuutioisiin. Toisin kuin muut MotoGP valmistajat, kuten Honda ja Ducati, Yamaha on pitänyt pyörämallinsa nimen samana, vaikka pyörää on kehitetty. Esimerkiksi 2012 MotoGP teki uudistuksia sarjaansa siirtymällä 800-kuutioisista pyöristä tuhat kuutioisiin. Pyörällä ajettiin kilpaa ensimmäisen kerran kaudella 2002. Kauteen 2016 mennessä sillä on voitettu viisi valmistajien mestaruutta ja seitsemän kuljettajien maailmanmestaruutta. Valentino Rossi voitti mestaruuden peräkkäisinä vuosina 2004 ja 2005, sekä kausina 2008 ja 2009. Jorge Lorenzo on voittanut pyörällä kolme mestaruutta vuosina 2010, 2012 ja 2015.

2002–2006
---------

YZR-M1:n ensimmäinen versio syntyi 2002, kun MotoGP aloitti toimintansa ratamoottoripyöräilyn pääsarjana korvattuaan 500-kuutioiset. Pyörät muutettiin sääntöjen mukaisesti 990-kuutioisiksi, jonka myötä Yamaha korvasi vanhan Yamaha YZR500 mallin. Avauskaudella Biaggi onnistui ajamaan Yamahalla toiseksi, mutta kokonaisuutena se hävisi Honda RC211V pyörälle, jolla voitettiin lähes kaikki kauden kilpailut. Yamahan heikkoudeksi osoittautui lähinnä tehon puute, eikä pyörä kiihtynyt, kuten kilpailijansa. Se oli silti sarjan toiseksi paras pyörä.

Kaudella 2003 Yamaha koki taantuman edelliseen kauteen nähden. Biaggin siirryttyä Hondalle Yamahan parhaaksi kuljettajaksi nousi Carlos Checa, joka sijoittui MM-pisteissä seitsemänneksi, eikä pyörällä saavutettu yhtään voittoa.

Rossin siirryttyä Yamahalle kaudella 2004 hän oli yksi tärkeistä henkilöistä kehittämässä Yamahalle uutta pyörää testattuaan useita YZR-M1:n moottoreiden prototyyppejä, joista hän valitsi parhaimman. Yamaha sijoittui valmistajien pisteissä toiseksi häviten Hondalle 27 pistettä. YZR-M1:llä saavutettiin yhdeksän voittoa, kun Hondalla seitsemän. YZR-M1 ei kuitenkaan ollut yhtä tasainen mitä Honda ja jäi pisteissä näin toiseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  MotoGP changes for 2012 *motogp.com* 11.12.2009 Viitattu 16.7.2017 (englanniksi)
2. ↑  Yamaha YZR-M1 (Arkistoitu – Internet Archive) *yamaha-racing.com* Viitattu 18.7.2017 (englanniksi)
***Averrhoa bilimbi*** on kasvilaji, joka kuuluu rihlahedelmien (*Averrhoa*) sukuun. Se on pieni puu, jota kasvatetaan tropiikissa hedelmäpuuna. Lajia ja sen hedelmää kutsutaan usein maailmalla *bilimbiksi*. Bilimbi on paremmin tunnetun karambolan (*Averrhoa carambola*) eli tähtihedelmän lähisukulainen. Toisin kuin karambolan viisilohkoiset hedelmät, bilimbin hedelmät ovat poikkileikkauksestaan pyöreitä.

Tuntomerkit
-----------

Hedelmiä.
Bilimbi on pieni, mutta pitkäikäinen puu, joka kasvaa 5–10 metriä korkeaksi. Se muistuttaa paljon toista trooppista hedelmäpuuta, karvaslaipikkaa, joka ei kuitenkaan ole sille sukua. Rungot ovat monihaaraisia ja oksat pystyjä. Lehdet ovat vuorottaisia, parilehdykkäisiä ja 30–60 cm pitkiä. Lehdykät ovat puikeita tai pitkänpyöreitä, pyöreätyvisiä, teräväkärkisiä, 2–10 cm pitkiä ja 1,2–1,25 cm leveitä. Pienet viisiterälehtiset tuoksuvat kukat ovat suoraan rungosta ja vanhoista paksuista oksista tulevissa kukinnoissa. Hedelmät ovat soikean lieriömäisiä ja 4–10 cm pitkiä. Kypsinä ne ovat kellertäviä, vihertäviä tai lähes valkoisia. Hedelmien kuoret ovat hyvin ohuet. Hapan malto on vihreää ja hyytelömäistä. Hedelmissä on muutamia litteitä, 6 mm leveitä siemeniä.

Levinneisyys
------------

Puun uskotaan olevan kotoisin Indonesiasta. Sitä on kasvatettu hedelmäpuuna jo vuosisatoja, ja se on hyvin yleinen sekä puutarhoissa että villiintyneenä suuressa osassa trooppista Aasiaa ja osissa Afrikkaa. 1700- ja 1800-luvuilla sitä alettiin kasvattaa myös trooppisessa Amerikassa ja Australiassa.

Käyttö
------

Bilimbiä käytetään hedelmäpuuna. Hedelmiä syödään harvoin sellaisenaan, mutta niistä tehdään säilykkeitä ja hilloja. Niitä käytetään myös chutneyn ja curryjen valmistuksessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bilimbi Averrhoa bilimbi Purdue University. Viitattu 29.5.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* ITIS: *Averrhoa bilimbi* (englanniksi)
* United States Department of Agriculture (USDA): *Averrhoa bilimbi* (englanniksi)
* Flora of China: *Averrhoa bilimbi* (englanniksi)
* Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: *Averrhoa bilimbi* (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q237465
* Wikispecies: Averrhoa bilimbi
* APDB: 58247
* CoL: K326
* Ecocrop: 482
* EoL: 483572
* EPPO: AVRBI
* FoC: 220001413
* GBIF: 2891640
* GRIN: 6157
* iNaturalist: 319218
* IPNI: 371869-1
* IRMNG: 10203433
* ISC: 8081
* ITIS: 506370
* NCBI: 245205
* NZOR: ca4034af-8f1f-471d-ad21-5a5cdbe423be
* Open Tree of Life: 829006
* PalDat: Averrhoa\_bilimbi
* Plant List: kew-2666745
* PLANTS: AVBI
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:371869-1
* Tropicos: 23700044
* uBio: 477143
* WFO: wfo-0000557404

 |

 |
**Guillermo Stábile** (17. tammikuuta 1905 Buenos Aires, Argentiina – 27. joulukuuta 1966) oli argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Peliuransa jälkeen hän oli myös valmentaja. Stábile oli urallaan kaksissa MM-kilpailuissa, vuoden 1930 kilpailussa pelaajana ja 1958 kilpailuissa valmentajana. Vuoden 1930 kisoissa hän teki kahdeksan maalia ja voitti maalikuninkuuden. Argentiina hävisi finaalissa Uruguaylle. Vuoden 1958 kisoissa Argentiinan menestys jäi vaatimattomaksi, sillä joukkue voitti ainoastaan Pohjois-Irlannin.

Peliura
-------

Stábile aloitti peliuransa vuonna 1920 Huracánissa ja pelasi joukkueessa kymmenen vuotta. Vuonna 1930 hän siirtyi italialaiseen Genoaan. Genoassa Stábile pelasi viisi vuotta ja teki 13 maalia 41 ottelussa. Vuonna 1935 hän siirtyi toiseen italialaisseuraan, Napoliin. Siellä Stábile pelasi kuitenkin vain vuoden verran, kun hän oli koko kauden aikana tehnyt vain kolme maalia. Uransa viimeiset kolme vuotta Stábile pelasi pariisilaisessa Red Starissa. 

Argentiinan maajoukkueessa Stábile ei pelannut neljää ottelua enempää, ja kyseiset ottelut hän pelasi vuoden 1930 MM-kisoissa. Stábilen maalikeskiarvoksi maajoukkueessa jäi siten kaksi maalia ottelua kohden.

Valmennusura
------------

Stábile valmensi lähes täysin samoissa joukkueissa, missä hän pelasikin. Ainoana erona oli se, että hän ei valmentanut Napolissa vaan Racing Clubissa. Argentiinan maajoukkue saavutti Stábilen valmentamana kuusi Copa Américan voittoa.

Argentiinan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1930
1 Bossio
2 Botasso
3 Cherro
4 Chividini
5 Demaría
6 Della Torre
7 J. Evaristo
8 M. Evaristo
9 Ferreira
10 Monti
11 Muttis
12 Orlandini
13 Paternoster
14 Perinetti
15 Peucelle
16 Piaggio
17 Scopelli
18 Spadaro
19 Stábile
20 Suárez
21 Varallo
22 Zumelzú
Valmentaja Olazar & Tramutola

Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen paras maalintekijä
1930: Argentiina Guillermo Stábile • 1934: Tšekkoslovakia Oldřich Nejedlý • 1938: Brasilia Leônidas • 1950: Brasilia Ademir • 1954: Unkari Sándor Kocsis • 1958: Ranska Just Fontaine • 1962: Brasilia Garrincha, Brasilia Vavá, Chile Leonel Sánchez, Jugoslavia Dražan Jerković, Neuvostoliitto Valentin Ivanov, Unkari Flórián Albert • 1966: Portugali Eusébio • 1970: Saksa Gerd Müller • 1974: Puola Grzegorz Lato • 1978: Argentiina Mario Kempes • 1982: Italia Paolo Rossi • 1986: Englanti Gary Lineker • 1990: Italia Salvatore Schillaci • 1994: Venäjä Oleg Salenko, Bulgaria Hristo Stoitškov • 1998: Kroatia Davor Šuker • 2002: Brasilia Ronaldo • 2006: Saksa Miroslav Klose • 2010: Saksa Thomas Müller, Uruguay Diego Forlán, Alankomaat Wesley Sneijder, Espanja David Villa
**Öljyhoito** on yksinkertainen hiushoito, joka voidaan tehdä kotona tai teettää kampaajalla. Öljyhoitoa käytetään yleensä korjaamaan hiusten latvoja, mutta sitä voidaan käyttää myös päänahkaan, jolloin se kosteuttaa päänahkaa ja poistaa hilsettä sekä kutinaa. Hiuksiin levitettynä se palauttaa hiusten joustavuutta ja kiiltoa, kirkastaa niiden väriä ja suojaa niitä kuivumiselta. Vastoin harhakäsityksiä öljyhoito ei rasvoita hiuksia, kunhan öljy pestään huolellisesti pois.

Öljyhoitoon voidaan käyttää erilaisia luonnonöljyjä. Näistä käytetyimpiä ovat mm. vehnänalkio-, oliivi- ja risiiniöljyt. Usein käytetään myös jojobaöljyä. Öljyhoidoissa käytetään myös yleensä E-vitamiinia antamaan hiuksille suojaa ja B5
-provitamiinia kosteuttamaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Palmén, Anna: Kuiville hiuksille öljyhoito *Iltasanomat.fi*.  17.8.2009. Sanoma Media Finland.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 7.7.2014.
2. ↑  Holopainen, Viivi: Päänahkakin tarvitsee hoitoa (PDF) (Julkaistu Ihonaika-lehdessä 4/2006) *Psori.fi*.  2006. Psoriasisliitto ry.  Arkistoitu 8.11.2007. Viitattu 7.7.2014.
**Dorothea Viehmann** (alk. Katharina Dorothea Pierson, 8. marraskuuta 1755 Rengershausen, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta – 17. marraskuuta 1815) oli yksi tärkeimmistä *Grimmin satujen* sepittäjistä.

Elämä
-----

Dorothea Viehmann syntyi kestikievarin pitäjän tyttäreksi Rengershausenissa nykyisen Baunatalin alueella lähellä Kasselia. Hänen isänsä suku polveutui Ranskasta Saksaan 1600-luvun lopulla muuttaneista hugenoteista. Dorothea avioitui vuonna 1777 Nikolaus Viehmannin kanssa ja asettui Niederwehrenin kylään, joka on nykyisin Kasselin kaupunginosa.

Dorothea Viehmann tutustui Grimmin veljeksiin 1813. Hän kertoi veljeksille noin 40 satua, jotka nämä sisällyttivät kuuluisan satukokoelmansa toiseen niteeseen. Viehmannin sadut perustuvat olettavasti tarinoihin, joita hän nuoruudessaan kuuli kestikievarissa matkamiehiltä ja talonpojilta sekä seitsenvuotisen sodan sotilailta. Vaikutteita satuihin lienee periytynyt myös Piersonin ranskalaisperäiseltä suvulta.

Viehmannin kertomia tarinoita ovat muun muassa *Der Teufel mit den drei goldenen Haaren* ja *Die Gänsemagd*.

Viehmann synnyinkoti on suojeltu. Baunatalissa on hänen mukaansa nimetty katu, Dorothea-Viehmann-Straße.<ref name=kaupert>

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Viehmann, Catharina Dorothea, geborene Pierson *deutsche-biographie.de*. Viitattu 21.2.2023. (saksaksi)
2. 1 2  Dorothea-Viehmann-Straße Kaupertmedia. Viitattu 21.2.2023. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Christian Fuchs: Dorothea Viehmann Nee Pierson

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Dorothea Viehmann
**Yamakasi** on parkouria, free runningia ja muunlaisia akrobaattisia harjoituksia yhdistävä ranskalainen ryhmä, jonka katsotaan kehittäneen parkourin.

Nimi *yamakasi* on johdettu lingalan kielestä. Ilmaisu *Ya makási* tarkoittaa suomeksi lähinnä sanapareja "vahva mies, vahva henki", ja siihen sisältyy lajin alkuperäinen ja edelleen voimassa oleva keskeinen tavoite: vahva yksilö on vahva niin ruumiiltaan, hengeltään kuin arvoiltaankin. Termiä *yamakasi* käytetään myös yleisnimenä kuvaamaan erityistä esittämisen muotoa erotuksena edellä mainituista samantapaisista lajeista.

Yleistä
-------

Yamakasin perustivat vuonna 1997 Pariisin lähiöistä kotoisin olevat David Belle, Sébastien Foucan, Yann Hnautra, Charles Perrière, Malik Diouf, Guylain N'Guba-Boyeke, Châu Belle Dinh, Laurent Piemontesi ja Williams Belle. Ryhmä hajosi 1998 David Bellen ja Sébastien Foucanin jätettyä sen erimielisyyksien vuoksi. Vuoden kuluttua Laurent Piemontesi, Châu, Williams ja Yann perustivat ryhmän uudelleen. 

Nykyisin parkourina tunnetun "liikkumisen taiteen" (ransk. *l'art du deplacement*) kehittivät Ranskassa 1980-luvulla nämä yhdeksän nuorta miestä. Ajatuksena on edetä kaupunkimaisessa ympäristössä pisteestä A pisteeseen B niin nopeasti kuin mahdollista, yamakasissa kuitenkin ilman esteettistä painopistettä. Näin ollen yamakasin harjoittaja esittää voltteja ja temppuja, mutta parkouraajat eivät niitä tee. Näillä ja free runningilla on kuitenkin joitakin eroja.

Viitteitä populaarikulttuuriin
------------------------------

Ryhmä on näytellyt kahdessa fiktiivisessä elokuvassa, vuonna 2001 ensi-iltansa saaneessa, Luc Bessonin tuottamassa elokuvassa *Yamakasi* sekä sen vuonna 2004 tehdyssä jatko-osassa *The Great Challenge*. Vuonna 2007 ESPN, Laurent Piemontesi ja Châu Belle Dinh tekivät parkour-raportin Yamakasin jäsenistä.

Lähteet
-------

1. ↑   "" Parkour -virallinen kotisivu englanniksi
Dorothy Granger argentiinalaisessa lehdessä 1934.
**Dorothy Granger** (21. marraskuuta 1912 New London, Ohio, Yhdysvallat – 4. tammikuuta 1995 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. 

Granger tunnettiin parhaiten rooleistaan lyhyissä komediaelokuvissa, esim. Laurelin ja Hardyn, W.C. Fieldsin ja Charley Chasen elokuvissa. Komediaroolien lisäksi hän teki pieniä rooleja myös kokoillan elokuvissa esittäen usein pulleita neitokaisia, esim. elokuvissa *Tyttöjä alle 20:n* (1938) ja *4 lainsuojatonta* (1940). Hänet muistettiin myös Hal Roachin *Boy Friends*-lyhytelokuvasarjasta 1930-luvulla. Granger aloitti näyttelijänuransa 1920-luvun lopulla. 

Myöhemmällä urallaan Granger nähtiin esim. Leon Errolin tuittupäisenä vaimona useissa lyhytelokuvissa 1940-luvulla, ja pienissä sivurooleissa televisiossa ja elokuvissa, kuten *Sadepuun maassa* (1957). Granger oli naimisissa John Hilderin kanssa ja hänen uransa päättyi 1960-luvulla.

Granger menehtyi syöpään 82-vuotiaana vuonna 1995.

Lähteet
-------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Dorothy Granger
Yamaha YM3812
**Yamaha YM3812** tai **OPL2** (OPL-lyhenne tulee englannin sanoista FM Operator Type-L) on Yamahan kehittämä äänipiiri. Piiri on kuulu sen laajasta käytöstä IBM PC -yhteensopivien tietokoneiden äänikorteissa, kuten AdLib ja Sound Blaster. Piiri käyttää FM-synteesiä, jossa yksi kanavan oskillaattori moduloi toista.

Se on alaspäin yhteensopiva *OPL*-piirin, eli Yamaha YM3526:n kanssa. Piirit ovat hyvin samankaltaisia, sillä YM3812:n uusiin ominaisuuksiin kuuluu vain kolme uutta äänimuotoa. OPL2:n päivitettyä versiota, *OPL3* (Yamaha YMF262), käytettiin muun muassa kuulussa Soundblaster 16:ssa. 

Toinen YM3812-piirin lähisukulainen on YM2413 (OPLL), joka lähinnä on karsittu versio piiristä. Siinä on vain yksi vapaasti ohjelmoitava kanava ja loput käyttävät valmiiksi säädettyjä soitinääniä. Tätä piiriä käytettiin kolmannen sukupolven MSX-koneissa (vain Japanissa myyty MSX TurboR), MSX2 koneissa lisävarusteena sekä Sega Master System -konsolin japanilaisessa versiossa.

Piirissä on 244 erilaista vain kirjoitus -rekisteriä. Se kykenee tuottamaa ääntä 9:llä eri kanavalla, joista jokainen koostuvat kahdesta erillisestä oskillaattorista. Jokainen oskillaattori tuottaa siniaaltoja, joita voidaan vielä muokata kolmeksi erilaiseksi äänimuodoksi. Siniaallon negatiivinen osa voidaan mykistää tai kääntää päinvastaiseksi ja piirillä voidaan tuottaa myös valesaha-aaltoja (neljäsosa kohoavaa siniaaltoa). Tämä erikoinen tapa tuottaa äänimuotoja luo piirille sen tunnusomaisen äänen.
**Dorothy Margaret Dorow** (22. elokuuta 1930 Lontoo – 15. huhtikuuta 2017) oli brittiläinen sopraano, joka tuli tunnetuksi tulkinnoillaan 1900-luvun avantgardesäveltäjien teoksista.

Dorow aloitti pianonsoiton 2-vuotiaana ja pääsi 18-vuotiaana täysipäiväiseksi opiskelijaksi Trinity College of Musiciin, jossa opiskeli sävellystä, pianonsoittoa ja laulua. Hän kehitti tekniikkaansa myös Maggie Teyten johdolla ilmeisesti tämän viimeisenä oppilaana. Dorow debytoi Lontoossa vuonna 1958. Hän kantaesitti urallaan muiden muassa Alexander Goehrin, Peter Maxwell Daviesin, Harrison Birtwistlen, Richard Rodney Bennettin, Pierre Boulez'n, György Ligetin, Hans Werner Henzen, Luigi Dallapiccolan, Sylvano Bussottin ja Luigi Nonon teoksia. Dorow loi Hilde Mackin roolin Henzen oopperassa *Elegy for Young Lovers* Glyndebournen oopperafestivaalissa.

Dorow oli vuodesta 1954 naimisissa Daniel Bellin kanssa ja muutti miehensä kanssa Ruotsiin vuonna 1963. Dorowin saama julkisuus väheni Isosta-Britanniasta lähdön ja nuoren perheen tuomien vastuiden myötä. Hän kuitenkin jatkoi laulamista etenkin levytyksillä. Avioliitto päättyi ja Dorow muutti sittemmin Alankomaihin, jossa toimi vuodesta 1977 lauluprofessorina Maastrichtin yliopistossa. Hän joutui luopumaan esiintymisestä vuonna 1986 sairastuttuaan fibromyalgiaan ja muutti vuonna 1992 Cornwalliin. Dorow sai vuonna 1987 Edison-palkinnon Anton Webernin laulujen kokonaislevytyksestä pianisti Rudolf Jansenin kanssa. Muita säveltäjiä, joiden teoksia Dorow levytti, olivat muiden muassa Fartein Valen, Arnold Schönberg, Alban Berg, Benjamin Britten, Gustav Holst, Arthur Bliss ja Arnold Bax.

Dorow kuoli 86-vuotiaana. Hänellä oli tytär ja poika.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Dorothy Dorow, soprano – obituary The Telegraph
2. 1 2 3  Obituary: Dorothy Dorow Dies At 86 OperaWire


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Mohammad Odeh** (arab. محمد عودة‎‎, 16. toukokuuta 1937 Siluan, Palestiinan brittiläinen mandaatti – 3. heinäkuuta 2010 Damaskos, Syyria), tunnetaan nimellä *Abu Daud*, oli Mustan syyskuun taustavaikuttajia ja PLO:n edustaja.*lähde?* Daud oli suunnittelemassa vuonna 1972 Münchenin verilöylyä, jossa 12 israelilaista sai surmansa.*lähde?* Vaikka monia Mustan syyskuun jäseniä kuoli Mossadin salamurhissa, Daudia ei saatu surmattua. Mossad yritti murhata Daudin vuonna 1981 varsovalaisessa hotellissa.*lähde?* Vuonna 1996 hän sai luvan matkustaa Israelin kautta Gazaan, jossa oli PLO:n kokous. Siellä Daud äänesti PLO:n kokouksessa, jossa vaadittiin uutta politiikkaa Israelia vastaan.*lähde?* Daud äänesti Israelin hävittämisen puolesta. Hänen äänensä kuitenkin hävisi.*lähde?*

Daud julkaisi muistelmansa ranskaksi *Palestine : De Jérusalem à Munich* vuonna 1999. Kirjassaan hän kertoi olleensa suunnittelemassa Münchenin iskua. Daudille myönnettiin Palestiinan kulttuuripalkinto, jonka jakaa Ranskassa oleva palestiinalainen kulttuurirahasto. Palkinnon summa oli 10 000 frangia.*lähde?*

Daud asui viimeiset elinvuotensa Damaskoksessa, Syyriassa, jossa hän kuoli sairaalassa. Hän sairasti munuaissairautta.

Lähteet
-------

1. ↑  The World: Abu Daoud--Terror's Advanceman.  *Time*, 24.1.1977. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 3.7.2010.  (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Planner of Munich Olympics attack dies in Syria *MercuryNews.com*.  3.7.2010. San Jose Mercury News. Viitattu 3.7.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. 1 2  Münchenin olympiaiskun suunnittelija kuoli  3.7.2010. YLE Uutiset. Viitattu 3.7.2010.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Chenôve** on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 6 kilometriä Dijonin kaupungista etelään.

Kunta kuuluu Dijonin esikaupunkialueeseen, mutta sillä on oma satojen vuosien taakse ulottuva historia. Kaupungissa on yhä jäljellä vanhakaupunki. Saint-Nazairen kirkko on peräisin 1300-luvulta, ja se on rakennettu merovingiläisten 700-luvulla rakentaman kappelin paikalle. Chenôve lasketaan viinejä tuottavien kuntien joukkoon. Sen alueella on 65 hehtaaria viinitarhoja. Ensimmäiset viiniköynnökset sinne istutettiin jo 700-luvulla. Kaupungissa järjestetään vuosittain syyskuun kolmantena viikonloppuna viinijuhla *Fête de la Pressée*. Juhlien keskipisteenä ovat vanhassa kaupungissa sijaitsevat Burgundin herttuoiden viinipuristimet, joista ensimmäiset kirjalliset tiedot ovat vuodelta 1238.

Liikenne
--------

Dijonin raitiotien linja 2:n päätepysäkki on Chenôvessa.

Tunnettuja kuntalaisia
----------------------

* Henry Bazin (1829-1917), vesi-insinööri

  

* Saint-Nazairen kirkkoSaint-Nazairen kirkko
* ViinipuristamoViinipuristamo
* ViinipuristimetViinipuristimet

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 3.5.2022. (ranskaksi)
2. ↑  Chenôve Echo des communes. Viitattu 3.5.2022. (ranskaksi)
3. ↑  T2. Chenôve Centre <> Dijon Valmy Dijon Metropolitan Area Mobility. Viitattu 3.5.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Chenôve** Wikimedia Commonsissa