recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lauren Child** on palkittu englantilainen lastenkirjailija ja kuvittaja. Kuvituksessaan hän käyttää monia tekniikoita, muun muassa valokuvia, tietokonetta, kollaaseja ja niin edelleen. Lauren Child tunnetaan ehkä parhaiten hänen luomistaan Samu & Salla -hahmoista (engl. Charlie & Lola).

Astrid Lindgrenin *Peppi Pitkätossun* uusi kuvitus on Childin käsialaa. Suomessa se on julkaistu Kristiina Rikmanin uuden käännöksen kera vuonna 2007. *Ilta-Sanomien* artikkelissa haastatellut lapset pitivät Childin perinteistä irtautuvaa kuvitusta outona tai vieraana.

Suomessa julkaistuja kirjoja
----------------------------

* *En kyllä ikinä syö tomaattia!* (Pieni Karhu)
* *Minua ei nukuta enkä ikinä mene nukkumaan* (Pieni Karhu)
* *Miten satujen susista selvitään* (Pieni Karhu)

Lähteet
-------

1. ↑  Lapset tyrmäävät uuden Peppi Pitkätossun *Ilta-Sanomat*.  14.11.2007. Viitattu 29.8.2009. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Lauren Childin viralliset kotisivut
* Sisarukset Samu & Salla Pieni Karhu -kustantamon sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Reino Kalervo Kuusi** (18. lokakuuta 1908 Tampere – 13. toukokuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen lähetystöneuvos ja ulkoministeriön arkistonhoitaja.

Kuusen vanhemmat olivat professori Eino Akseli Kuusi (Granfelt) ja Hanna Bergman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1927 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1932 ja filosofian maisteriksi 1942.

Kuusi toimi Oulun maakunta-arkiston arkistonhoitajana 1935–1936, valtionarkiston
nuorempana amanuenssina 1936–1937, Hämeenlinnan maakunta-arkiston arkistonhoitajana 1937–1946 ja ulkoasiainministeriön arkistonhoitajana vuodesta 1946. Hän oli lisäksi Hämeenlinnan kauppakoulun tuntiopettajana 1943–1946 ja Valtion terveydenhuolto-oppilaitoksen sosiaalipolitiikan opettajana 1948–1950. 

Kuusi oli Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsenenä 1946 ja Hämeenlinnan historiallisen seuran puheenjohtajana vuodesta 1938.

Reino Kuusi oli naimisissa vuodesta 1935 voimistelunopettaja Kaisa Maria Enäjärven (Eklund) kanssa.

Julkaisuja
----------

* *Anniskeluyhtiöiden voittovarakysymys säätyvaltiopäivien aikana*. Vammala 1935
* *Huomioita August Edvard Granfeltin suhteesta raittiuskysymykseen*. Suomen akateeminen raittiusliitto, Helsinki 1941
* *Yhteiskuntaopin oppikirja : kouluja ja itseopiskelijoita varten*. WSOY 1944, 5. painos 1957

Toimitustöitä
-------------

* Eino Kuusi : *Sosiaalinen kysymys ja sosiaalinen liike kautta aikojen* ; täydentänyt ja toimittanut Reino Kuusi. Sivistys ja tiede 111. WSOY 1939
* *Kansalaistiedon peruskirja* ; toim. Reino Kuusi ; kirjoittajat Jaakko Enäjärvi ym. WSOY 1956

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolleita: Lähetystöneuvos Reino Kuusi.  *Helsingin Sanomat*, 21.5.1988, s. A 18. Lehti HS Aikakoneessa (tilaajille). Viitattu 16.10.2020.
2. 1 2 3 4 5  Kuka kukin on 1954
Suojavarustus har­joi­tuk­ses­sa jos­sa har­joi­tel­laan toi­mia suu- ja sork­ka­tau­din va­ral­ta.ABC-suojapuku (ABC = ydin- (*atomic*), biologinen (*biological*) ja kemiallinen (*chemical*) suojaus).
**Suojavaatetus** on vaatetusta, joka suojaa kemialliselta, mekaaniselta tai fysikaaliselta vaaralta tai haitalta. Suojavaatetus voi suojata esimerkiksi kuumuudelta, tulelta, kemikaaleilta, kylmältä tai sateelta. Sen tarkoitus voi olla myös lisätä näkyvyyttä.

Suojavaatestandardeja julkaisee Suomessa SFS. Euroopassa myytävien suojavaatteiden tulee olla EN-standardien mukaan hyväksyttyjä. Vain vähäiseltä vaaralta suojaavan suojavaatteen valmistaja tai maahantuoja voi itse CE-merkitä. Luokan II ja III mukaiset suojavaatteet pitää olla tyyppitarkastettu, jotta valmistaja tai maahantuoja saa myydä niitä tyyppitarkastettuna ja hyväksyttyinä henkilönsuojaimina. Suojavaatetuksesta pitää löytyä kiinteä merkintä, jossa on CE-merkintä ja vaatimusstandardin numero sekä sen tunnuskuva.

Suojavaatteiden standardit kuuluvat SFS-ICS-ryhmään 13.340.10. Suomen Standardisoimisliitto SFS ry:n SFS-käsikirja 166:een on koottu tiivistelmiä suojavaatteiden standardeista.

Katso myös
----------

* Suojakäsine

== Lähteet 

1. ↑  Suojavaatetus *Työterveyslaitos*.  Arkistoitu 2.8.2020. Viitattu 3.8.2020.

}}

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Suojavaatetus** Wikimedia Commonsissa

* Henkilönsuojaimet *Turvallisuus- ja kemikaalivirasto (Tukes)*. Viitattu 3.8.2020.
* Usein kysyttyä henkilönsuojaimista *Turvallisuus- ja kemikaalivirasto (Tukes)*. Viitattu 3.8.2020.
* Suojainasiantuntija® *Työterveyslaitos*. Viitattu 28.2.2024.
Agenor Gołuchowski vanhempi.
**Agenor Romuald Gołuchowski** (8. helmikuuta 1812 Skała, Galitsia – 3. elokuuta 1875 Lemberg) oli puolalaissyntyinen itävaltalainen valtiomies, joka toimi Itävallan sisäministerinä vuosina 1859–1860. Hän pääasiassa laati niin sanotun lokakuun diplomin, joka merkitsi keskitetyn hallitusvallan ja absolutismin ajan päättymistä Itävallassa.

Gołuchowski palveli aluksi Galitsian paikallishallinnossa ja toimi Galitsian kuvernöörinä vuosina 1849–1859. Hänestä tuli sisäministeri elokuussa 1859. Ministerinä Gołuchowski pyrki edistämään federalismia muun muassa vahvistamalla Galitsian autonomian ja tekemällä puolasta yhden valtakunnan virallisista kielistä. Hänen merkittävin saavutuksensa oli vuonna 1860 annettu lokakuun diplomi, jonka nojalla valtakunnan eri osat saivat kukin omat maapäivänsä. Tämä muutti Itävallan federalistiseksi valtioksi. Gołuchowski joutui kuitenkin jättämään ministerin tehtävät jo saman vuoden joulukuussa ja vetäytyi hieman myöhemmin kokonaan politiikasta. Lokakuun diplomin sisältöön oltiin tyytymättömiä useilla tahoilla ja keisari Frans Joosef päätti korvata sen jo seuraavan vuoden helmikuussa helmikuun patenttina tunnetulla uudella perustuslailla, joka palautti maan keskusjohtoisemmaksi ja jolla valtakunnalle luotiin yhteinen kaksikamarinen parlamentti. Gołuchowski oli vuodesta 1861 parlamentin ylähuoneen jäsenenä. Hän toimi uudelleen Galitsian kuvernöörinä 1866–1868 ja 1871–1875 ja sai alueen puolalaiset yhteistyöhön Habsburgien monarkian kanssa tekemällä myönnytyksiä puolalaiselle nationalismille.

Agenor Gołuchowskin samanniminen poika toimi myöhemmin Itävalta-Unkarin ulkoministerinä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Agenor Romuald, Count Gołuchowski (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 16.7.2013.
2. 1 2 3  *Nordisk familjebok*, (1908), s. 1453 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 16.7.2013.
3. ↑  Austria (Constitutional experimentation, 1860–67) (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 17.7.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Agenor Gołuchowski (vanhempi)** Wikimedia Commonsissa

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Rudolf von Auerswald vuonna 1862.
**Rudolf Ludwig Cäsar von Auerswald** (1. syyskuuta 1795 Königsberg – 14. tammikuuta 1866 Berliini) oli saksalainen valtiomies, joka toimi Preussin pääministerinä vallankumousvuoden aikana kesäkuusta syyskuuhun 1848.

Auerswald palveli vuosina 1812–1820 upseerina Preussin armeijassa ja viljeli sen jälkeen suurtilaansa Itä-Preussissa. Hän oli 1824–1834 Heiligenbeilin piirin maaneuvos (*landrat*), 1838–1842 Königsbergin ylipormestari ja 1842–1848 hallintojohtaja (*regierungspräsident*) Trierissä, minkä ohella hän kuului Itä-Preussin maakuntapäivien ritarihuoneeseen. Vuoden 1848 maaliskuun vallankumouksen jälkeen liberaalina pidetty Auerswald nimitettiin Itä-Preussin ylipresidentiksi (*oberpräsident*). Hänet valittiin myös edustajaksi Preussin kansalliskokoukseen ja hän oli kesäkuusta syyskuuhun 1848 maan pää- ja ulkoministerinä. Vallankumousta seuranneen konservatiivisen reaktion vuosina hän oli maapäivien edustajainhuoneen liberaaliin opposition johdossa ja kuului lyhytaikaiseen Erfurtin liiton parlamenttiin.

Auerswald palasi Preussin hallitukseen, kun sijaishallitsijaksi tullut hänen lapsuudenystävänsä, prinssi Vilhelm nimitti hänet vuonna 1858 Karl Anton von Hohenzollern-Sigmaringenin hallitukseen salkuttomaksi ministeriksi. Prinssihallitsija Vilhelmin tuki teki Auerswaldista hallituksen vahvan miehen ja hän yritti uudistaa Preussin sotavoimia. Hallituksen kaaduttua maaliskuussa 1862 Auerswald vetäytyi julkisesta elämästä.

Rudolf von Auerswaldin veli oli Frankfurtin kansalliskokouksen edustajana toiminut kenraalimajuri Hans von Auerswald, jonka vallankumoukselliset surmasivat syyskuussa 1848.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Heinz Gollwitzer: Auerswald, Rudolf Ludwig Cäsar (saksaksi) *Neue Deutsche Biographie* (1953) Deutsche Biographie. Viitattu 9.12.2017.
2. 1 2 3 4  *Nordisk familjebok* (1904), s. 389 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 9.12.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Your Finnish Friends ry** (lyh. **YFF**) on vuonna 2022 perustettu suomalainen hyväntekeväisyysjärjestö, joka avustaa Ukrainan sodassa taistelevia suomalaisvapaaehtoisia ja Ukrainan asevoimia. YFF ry lähettää hankinnat Suomesta suoraan Ukrainaan eikä käytä toiminnassaan välikäsiä.

Historia
--------

Your Finnish Friends ry:n perustamiskokous pidettiin 23. maaliskuuta 2022 ja yhdistyksen puheenjohtajaksi valittiin Kasper Kannosto. Yhdistyksen ensimmäinen avustuskuljetus lähti Ukrainana maaliskuussa 2022 ja se sisälsi mm. vaatteita, taisteluliivejä, retkeily- ja ensiaputarvikkeita ja viestintävälineitä.

Lokakuussa 2023 Your Finnish Friends ry:n puheenjohtaja Kasper Kannosto vaati Ukrainassa taisteleville suomalaisille veteraanistatusta. Hänen mukaansa tämä edesauttaisi mm. Ukrainasta palaavien kuntoutukseen pääsyä.

Marraskuussa 2023 Your Finnish Friends ry ja Ukrainalaisten yhdistys Suomessa toivat Helsingin Kansalaistorille näytille Ukrainassa tuhotun venäläispanssarivaunun. Venäjän Helsingin-suurlähetystö lähetti tankkitempauksen johdosta Suomen ulkoministeriölle nootin, jossa se "ilmaisi tuohtumuksensa" näyttelyyn liittyen. Myös venäläismedia *RIA Novostin* haastattelema diplomaattilähde kutsui tankin esillepanoa "pyhäinhäväistykselliseksi toimeksi", joka "sytyttää vihaa Venäjää vastaan". YFF ry:n ja ukrainalaisyhdistyksen marras-joulukuussa 2023 järjestämä "tankkikeräys" keräsi noin 21 300 euroa ensiavun ja evakuoinnin tarpeisiin Ukrainaan.

Toiminta
--------

YFF kerää lahjoituksia tilisiirroilla sekä MobilePay- ja PayPal-lahjoituksin. Lisäksi järjestö myy erilaisia tukituotteita, kuten YFF-logolla varustettuja paitoja, pipoja ja huppareita.

Ensimmäisen toimintavuotensa, vuoden 2022, aikana yhdistys keräsi lahjoituksia noin 29 500 euron edestä ja teki hankintoja Ukrainaan 23 600 eurolla. Suurimpana hankintana oli 5000 euron arvoinen lava-auto.

Lähteet
-------

1. ↑  Your Finnish Friends ry - Yleiskuva | Suomen Asiakastieto Oy *www.asiakastieto.fi*. Viitattu 24.2.2024.
2. ↑  Tietoa meistä *Your Finnish Friends*. Viitattu 24.2.2024.
3. ↑  Tilinpäätös 2022, Your Finnish Friends ry *issuu.com*.  16.6.2023. Viitattu 24.2.2024.
4. ↑  Ukrainassa taisteleville suomalaisille veteraanistatus, vaatii YFF:n Kasper Kannosto *www.iltalehti.fi*. Viitattu 24.2.2024.
5. ↑  Tuhottu venäläinen tankki tuodaan Helsingin paraatipaikalle – tällainen se on *Ilta-Sanomat*.  16.11.2023. Viitattu 24.2.2024.
6. ↑  Venäjä tuohtui panssarivaunusta Helsingissä – toiset kärräävät tankin luo kukkia ja toiset niitä sieltä pois *Yle Uutiset*.  22.11.2023. Viitattu 24.2.2024.
7. ↑  Ulkoministeriö on vastaanottanut Venäjän nootin: "Venäjä ilmaisi tuohtumuksensa panssarivaunusta" *Yle Uutiset*.  22.11.2023. Viitattu 24.2.2024.
8. ↑  [ Ukrainalaisten yhdistys Suomessa ry Twitterissä: "#Tankkikeräys on päättynyt.

17.11. - 12.12.2023 välisenä aikana keräsimme 21 354€ ensiavun ja evakuoinnin tarpeisiin Ukrainaan."] *twitter.com*.  20.12.2023. Viitattu 24.2.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Your Finnish Friends ry:n tilinpäätös 2022
* Your Finnish Friends ry:n puheenjohtaja Kasper Kannosto Ylen A-Studiossa 19.2.2024
**Uudenseelanninperhoslepakko** (*Chalinolobus tuberculatus*) on aitolepakkoihin kuuluva lepakkolaji, joka on Uuden-Seelannin kotoperäinen nisäkäs. Se on äärimmäisen uhanalainen, ja sitä uhkaavat vieraslajit sekä elinympäristöjen häviäminen sekä pirstaloituminen. Sitä tavataan pääsääntöisesti vain Uuden-Seelannin alkuperäisissä lauhkeissa metsissä.

Levinneisyysalue ja elinympäristö
---------------------------------

Uudenseelanninperhoslepakko on Uuden-Seelannin kotoperäinen nisäkäslaji, jota tavataan Pohjois- ja Eteläsaarella sekä Stewartinsaarella. Sen pääasiallinen elinympäristö on alkuperäiset lauhkeat metsät. Pesäkoloja on löytynyt kuitenkin myös kalkkikivikallioista, luolista, rakennuksista sekä vieraslajeista, kuten salavista, montereynsypresseistä ja montereynmännyistä. Yksilöitä tavataan satunnaisesti myös maatalousalueilla.

Käyttäytyminen
--------------

Uudenseelanninperhoslepakot ovat varsin liikkuvia lepakoita, ja yhdyskunnan elinpiiri voi olla yli 150 neliökilometriä. Uudenseelanninperhoslepakot nukkuvat joko yksinään tai pienissä ryhmissä puiden koloissa. Naaraat ovat koiraita todennäköisimmin pienissä ryhmissä. Uudenseelanninperhoslepakot saalistavat lentäviä hyönteisiä. Naaraan uskotaan synnyttävän vuosittain yhden poikasen.

Kanta ja uhat
-------------

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee uudenseelanninperhoslepakon äärimmäisen uhanalaiseksi, ja sen populaatiokoon on arveltu pienentyneet 1980-luvun puolivälistä 2020-luvun alkuun yli 80 prosentilla. Laji onkin harvinainen tai jopa hävinnyt monilta elinalueilta, joissa sitä aikaisemmin tavattiin yleisesti.

Uudenseelanninperhoslepakon suurimmat uhat ovat vieraslajit sekä elinympäristöjen häviäminen ja heikkeneminen. Vieraslajeista kärpät, rotat ja kissat saalistavat lepakoita, ja jotkut vieraslajit puolestaan ovat sen kilpailijoita. Erityisesti Pohjoissaarella metsäkato ja metsien sirpaloituminen ovat jatkuva ongelma.

Lähteet
-------

* Alexander, Jane: Ecology of long-tailed bats Chalinolobus tuberculatus (Forster, 1844) in the Waitakere Ranges: implications for monitoring (thesis)  2001. Lincoln Universit. Viitattu 29.3.2021. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6 7  O’Donnell, C: *Chalinolobus tuberculatus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2021-1*.  2021. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 29.3.2021. (englanniksi)
2. ↑  Uudenseelanninperhoslepakko – *Chalinolobus tuberculatus* *laji.fi*. Viitattu 2.4.2021.
3. ↑  Alexander, s. 11.
4. ↑  Alexander, s. 13.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Chalinolobus tuberculatus | 
* Wikidata: Q587667
* Wikispecies: Chalinolobus tuberculatus
* ARKive: chalinolobus-tuberculatus
* BOLD: 30426
* CoL: THFQ
* EoL: 327200
* GBIF: 2432286
* iNaturalist: 40550
* IRMNG: 10710257
* ITIS: 631941
* IUCN: 4425
* MSW: 13802183
* NCBI: 143942
* NZOR: 9f35787b-522b-45de-84ce-e36a0b516e5c

 |
|  |
| Vespertilio tuberculatus | 
* Wikidata: Q109647670
* CoL: 7FR4K
* GBIF: 7573328
* ITIS: 946993

 |

 |
**Kaarlo Iivari Junnelius** (25. huhtikuuta 1881 Oulu – 9. helmikuuta 1950 Oulu) oli suomalainen insinööri, kauppias, toimitusjohtaja, rehtori ja kunnallispoliitikko.

Kaarlo Junneliuksen vanhemmat olivat merikapteeni Albert Adrian Junnelius ja Maria Carolina Junnelius (o.s. Virkkula). Isänsä opissa Kaarlo Junnelius oppi kaupanteon alkeet.

Junnelius tuli ylioppilaaksi Oulun Lyseosta ja valmistui diplomi-insinööriksi 1903. Hän opetti Oulun teollisuuskoulussa vuodesta 1905 ja toimi sen rehtorina 1927–1948. Junnelius toimi myös mm. Kempeleen tiilitehtaan teknillisenä johtajana (1907–1910), Oulun Puhelin Osakeyhtiön toimitusjohtajana (1916–1920)  sekä Ab Uleå Oy:n osastonjohtajan ja osastopäällikön tehtävissä (1920–1930). Hän oli useaan otteeseen Oulun kaupunginvaltuuston jäsen (1917–1920, 1925–1930, 1934). Oulun vt. kaupunginjohtajana Junnelius toimi 1930–1931.

Kirjallista tuotantoa
---------------------

Junnelius on kirjoittanut mm. teokset

* Oulun kaupungin säästöpankki historia 1896-1935, myös ruots.
* Oulun kaupungin sähkölaitos historia 1889- 1939, Oulu 1939
* Oulun teknillisen seuran toimintaa 1909-1934
* Oulun teknillisen seuran uraauurtavaa toimintaa
* Oulun teknillisen seuran 25-vuotisjuhlajulkaisu, Oulu 1935

Lähteet
-------

1. 1 2  JUNNELIUS Kaarlo Iivari. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
2. ↑  Manninen, Turo: *Oulun puhelinlaitos 1882-1982*. Oulu: Oulun Puhelin Osakeyhtiö, 1982. ISBN 951-99418-8-6.
3. ↑  Manninen, Turo: *Oulun kaupungin historia VI*. Oulu: Oulun kaupunki, 1995. ISBN 951-9234-48-9.
4. ↑  Oulun kaupunginjohtajat (Arkistoitu – Internet Archive)
5. 1 2 3 4  Lapin Tutkimusseura: *Pohjois-Suomen Bibliografia II*. Kirjapaino Osakeyhtiö Kaleva, 1974. ISBN 951-9327-01-0.  Verkkoversio (suomeksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuka kukin oli Wikiaineisto

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Oulun vaakuna | Edeltäjä:**–** | **Oulun kaupunginjohtaja**1930–1931 | Seuraaja:**Heikki Karjalainen** |

Oulun kaupunginjohtajat
Kaarlo I. Junnelius (vt.) 1930–1931 |
Heikki Karjalainen 1931–1938 |
Eino Jalmari Leino 1938–1961 |
Arvo Heino 1961–1974  

Ilmo Paananen 1974–1990 |
Risto Parjanne 1991–1999 |
Kari Nenonen 1999–2006 |
Matti Pennanen 2006–2017 |
Päivi Laajala 2017–2023 | 
Seppo Määttä 2023–



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Matti Antila vuonna 1979.
**Matti Tapio Antila** (8. kesäkuuta 1926 Riihimäki – 7. lokakuuta 2015 Mietoinen) oli suomalainen elintarviketutkija. Hän oli Helsingin yliopiston meijeriopin (maitoteknologian) professori vuosina 1964–1989 ja johti monia elintarviketieteen tutkimus- ja kehittämisprojekteja. Antilan veli oli professori Veijo Antila.

Antila valmistui ylioppilaaksi Hyvinkään yhteiskoulusta vuonna 1945. Hän opiskeli Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisessä tiedekunnassa pääaineenaan meijerioppi. Antila valmistui maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi vuonna 1949. Lisensiaatiksi hän valmistui vuonna 1955 ja väitteli samana vuonna tohtoriksi. Hänen väitöskirjansa käsitteli emmentaljuuston propionibakteereita. Antila tutki erityisesti maidon rasvan ominaisuuksia ja maidon mikrobiologiaa ja merkitystä ihmisen ravitsemuksessa. Hän julkaisi noin 400 tieteellistä ja muuta julkaisua elintarvike- ja ravitsemustieteen alalta ja toimi muun muassa Valtion ravitsemusneuvottelukunnan puheenjohtajana (1977–1983) ja Lääkintöhallituksen asiantuntijana (1977–1989).

Vuosina 1949–1950 Antila työskenteli Jokioisissa Valtion maitotalouskoelaitoksessa juustonvalmistuksen assistenttina ja maitotalousopiston opettajana, minkä jälkeen hän toimi vuodet 1951–1952 Osuusliike Elannon meijeriagronomina. Vuosina 1957–1962 Antila oli Raision Tehtaat Oy:n tuotteiden kehittämisosaston ja keskuslaboratorion esimies. Vuosina 1951–1958 hän toimi Helsingin yliopiston maitotalouslaitoksen assistenttina ja vuosina 1959–1964 maitotaloustieteiden dosenttina. Hän oli myös Turun yliopiston elintarvikekemian dosentti vuosina 1960–1967. Vuosina 1962–1964 Antila oli ensin meijeriopin virkaa toimittava ja vuosina 1964–1989 vakituinen professori.

Vuosina 1971–1973 ja 1977–1986 Antila oli Mietoisten kunnanvaltuuston puheenjohtaja.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus. *Helsingin Sanomat* 31.10.2015, s. C 27.
2. ↑  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 62. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
3. ↑  Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesluettelo 1918–2000 Helsingin yliopisto. Viitattu 28.5.2014.
4. ↑  *Facta 2001*, 1. osa, p. 562. WSOY 1981.
5. 1 2 3 4 5  Mantere-Alhonen, Säde: / Antila, Matti (1926–2015). *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  6.9.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 29.5.2014.
6. 1 2  *Kuka kukin on 1978*, s. 51. Helsinki: Otava. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Matti Antilan muistokirjoitus *Helsingin Sanomissa*.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Evert Viktor Sellgren** (26. joulukuuta 1864 Vihti – 30. joulukuuta 1936 Viipuri) oli suomalainen kauppaneuvos ja viipurilaisen *Itä-Suomen Rautakauppa Oy*:n toimitusjohtaja.

Sellgrenin vanhemmat olivat maanviljelijä August Sellgren ja Amanda Kristiina Hilden. Sellgren oli naimisissa vuodesta 1895 Elin Irene Wiklundin kanssa. Hän kävi 1886 kauppaopiston ja toimi sitten *Itä-Suomen Rakennusaineiden Kaupan* johtajana 1890–1915. Kun tästä liikkeestä muodostettiin osakeyhtiö *Itä-Suomen Rautakauppa Oy* Sellgrenistä tuli uuden yhtiön toimitusjohtaja vuodesta 1915 alkaen. Sellgren perusti myös 1917 *Viipurin Sementtivalimo Oy*:n ja oli vuodesta 1917 alkaen sen sekä *Säiniön Tiilitehdas ja Saha Oy*:n toimitusjohtajana. 

Oman yritystoimensa ohella Sellgren oli muun muassa Suomen Maanviljelijäin Kauppa Oy:n johtokunnan jäsenenä 1899–1926 ja Pohjoismaiden Yhdyspankin hallintoneuvoston jäsenenä 1919–1930. Hän oli Viipurin kaupunginvaltuuston jäsenenä 1902–1922 ja Saksan konsulina 1924–1931. Sellgren sai kauppaneuvoksen arvon 1919.

Sellgren rakennutti vuonna 1912 arkkitehti Uno Ullbergin suunnitteleman jugendtyylisen huvilan Viipurinlahdella sijaitsevalle Venäjänsaarelle. Huvila oli Suomen sisällissodan alkuvaiheissa tammikuussa 1918 Viipurista paenneiden 565 valkokaartilaisen eli niin sanottujen venäjänsaarelaisten majapaikkana heidän ollessaan saarroksissa. He murtautuivat 27. tammikuuta Kämärän aseman kautta Antreaan valkoisten pääjoukkojen yhteyteen. Huvilan läheisyyteen pystytettiin 1920-luvulla valkoisten sotamuistomerkki. Sekä huvila että sotamuistomerkki ovat säilyneet nykypäiviin. 

Villa Sellgrenin rakennukset ovat nykyisin venäläisen Sever-nimisen yhtiön omaisuutta. Yhtiön omistuksessa oleva maa-alue käsittää koko Venäjänsaaren ja merkittävän osan viereistä Lihaniemeä, yhteensä 108 hehtaaria. Yhtiö kuului Putinin vanhalle ystävälle, vuonna 2015 kuolleelle Oleg Rudnoville, ja nykyisin sen arvellaan olevan presidentti Vladimir Putinin käytössä.

Lähteet
-------

1. ↑  Tanja Hellsten: Kauppaneuvos Evert Viktor Sellgren (1864–1936). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 11.2.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. 1 2 3 4  Aikalaiskirja 1934 (Projekt Runeberg)
3. 1 2  Venäläiskanava: Kauppaneuvos Sellgrenin jugend-huvila Viipurinlahdella on nykyään yksi Putinin lomapaikoista. Iltalehti 30.8.2017.
4. ↑  Suomen Sotahistoriallinen Seura : Sotahistorialliset kohteet : Kauppaneuvos Sellgrenin huvila Venäjänsaari
5. ↑  Metsätalousinsinööri Olavi Hytönen: Mistä Vapaussota alkoi? Esitelmä Ruutiukkojen lounastilaisuudessa 5.11.2007 (Tampereen Suomalainen Klubi) (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Huvila Sellgrenin piirustuksia Viipurin maistraatin arkistossa (Finna)
Suvun vaakuna
**Djäkn, Jakob Abrahamssonin suku** on keskiaikainen rälssisuku, joka luultavasti on tullut Suomeen Baltiasta. Ensimmäinen kirjallinen maininta on Tallinnassa vuonna 1344 mainittu "Domherr Abraham", joka on mahdollisesti suvun kantaisä Abraham. Suomessa mainitaan 1300-luvun loppupuolella Abrahamin pojat Jakob ja Mårten.

Suvun edustajia
---------------

Jakob Abrahamsson eli Jeppe Djäkn mainitaan ensimmäistä kertaa vuonna 1377, jolloin hän oli voutina Turun linnassa. Hänet nimitettiin 29. elokuuta 1386 Suomen laamanniksi. Kuningas Albrekt antoi 21. kesäkuuta 1387 hänelle tehtäväksi huolehtia Bo Joninpoika Gripin aikaisemmista lääneistä. Djäkn piti läänit Suomessa ja hallitsi myöhemmin myös Östhammarin linnaa ja lääniä. Hänet mainitaan 17. kesäkuuta 1395 yhtenä kuningattaren miehistä kuningas Albrektin vapautumisen*selvennä* yhteydessä. Hän asui vuonna 1398 ilmeisesti Lyypekissä, missä hän laati testamenttinsa. 

Mårten Abrahamsson mainitaan vuonna 1379 Kemiön pitäjässä Varsinais-Suomessa. Hän oli voutina Satakunnassa vuonna 1391. Hän oli hengissä vielä vuonna 1423, ja hänen mainitaan olleen silloin asemies. Abrahamsson oli naimisissa Ragnhild Olofsdotterin kanssa, joka oli Olof Jönssonin eli Olof Tawastin tytär. Abrahamssonilla oli kolme tytärtä ja kaksi poikaa.

Lähteet
-------

* Anthony, Eric (1957). Wernstedt Folke. red. Djäkn, Jakob Abrahamssons ätt. Äldre svenska frälsesläkter: ättartavlor. Bd 1. H. 2. Stockholm:*lähde tarkemmin?*

### Viitteet

1. ↑  84 (Frälsesläkter i Finland intill stora ofreden) *runeberg.org*.  1909. Viitattu 11.1.2019. (ruotsiksi)
2. ↑  archive.org: Biografinen nimikirja: Elämäkertoja Suomen entisiltä ja nykyajoilta *archive.org*. Viitattu 31.3.2019.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Djäkn, Jakob Abrahamssons ätt
Jalasjärven aikuiskoulutuskeskus JAKK:n päärakennus Jalasjärvellä.
**JAKK** oli Jalasjärven kunnan omistama valtakunnallinen aikuiskoulutuskeskus, joka perustettiin vuonna 1959. 1960-luvun lopussa tapahtui erikoistuminen autoalalle. Vuosien kuluessa kurssit ja koulutusalat lisääntyivät. Kurssikeskus JAKKista tuli vuonna 1971, ammatilliseksi aikuiskoulutuskeskukseksi se muuttui vuonna 1991.

Laajimmillaan JAKKilla oli Jalasjärven lisäksi toimintaa 10 paikkakunnalla: Seinäjoella, Kuopiossa, Vantaalla, Jyväskylässä, Hollolassa, Oulussa, Porissa, Tampereella, Turussa ja Vaasassa. Koulutusaloja olivat autoala, kuljetus-logistiikka, maarakennus, taloushallinto/liiketoiminta, metalli- ja muovitekniikka sekä rakentaminen. Laajentumisen taustalla oli kuljetus-logistiika-alan kasvaneet koulutukset.

Vuonna 2009 opetusministeriö alkoi periä takaisin JAKKille vuodesta 2005 myönnettyjä rahoituksia epäselvyyksien vuoksi. Epäselvyydet painottuivat kuljetus-logistiikka-alan oppisopimuksiin ja niihin liittyviin ammattipätevyyskoulutuksiin sekä Jalasjärven kunnan oman henkilökunnan oppisopimuskoulutuksiin. Takaisin perittävä summa kasvoi lopuksi n. 35 miljoonaan euroon. Asiasta jätettiin poliisille tutkintapyyntö vuonna 2011, mutta varsinainen poliisitutkinta alkoi vasta 2013. Silloin korkein hallinto-oikeus linjasi, että ministeriön Jalasjärven kunnalle tekemä 35 miljoonan euron takaisinmaksuvaatimus oli perusteltu ja voitiin panna täytäntöön. Jalasjärven kunta omisti JAKK-liikelaitoksen ja oli näin vastuussa sille maksetuista tuista. 

Seinäjoen koulutuskuntayhtymä Sedu ja Jalasjärven kunta allekirjoittivat 16. kesäkuuta 2014 aiesopimuksen, jonka perusteella JAKKin toiminnat yhdistettiin Seinäjoen koulutuskuntayhtymään (Sedu) 1. tammikuuta 2016. JAKKin hallinnoima koulutustoiminta päättyi siten 31. joulukuuta 2015. JAKKin takaisin perittävien valtionosuuksien vuoksi vuonna 2013 kriisikunnaksi muuttunut Jalasjärven kunta liitettiin Kurikan kaupunkiin 1. tammikuuta 2016.

Vuonna 2017 Etelä-Pohjanmaan käräjäoikeus tuomitsi Jalasjärven ammatillisen aikuiskoulutuskeskuksen entisen rehtorin yhden vuoden ja kuuden kuukauden, kuljetus- ja logistiikka-alan johtajan yhden vuoden ja kolmen kuukauden sekä Edian koulutusjohtajan yhden vuoden ja kolmen kuukauden pituiseen ehdolliseen vankeusrangaistukseen törkeistä avustuspetoksista. Jalasjärven kunnan koulutuksiin liittyen Jalasjärven entinen kunnanjohtaja tuomittiin yhden vuoden ja neljän kuukauden pituiseen ehdolliseen vankeusrangaistukseen törkeästä avustuspetoksesta ja törkeästä virka-aseman väärinkäytöstä.

Vuonna 2019 Vaasan hovioikeus korotti Jalasjärven entisen kunnanjohtajan ja Edian koulutusjohtajan rangaistuksia niin, että vankeus muuttuu ehdollisesta ehdottomaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Minna Salomäenpää: KHO: Jalasjärvi joutuu maksamaan lähes 35 miljoonaa euroa Yle.fi 8.5.2013. Viitattu 13.7.2022.
2. ↑  Minna Salomäenpää: Hovioikeus korotti JAKK-tuomioita – kahdelle ehdotonta vankeutta Yle.fi 31.1.2019. Viitattu 13.7.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* JAKKin virallinen sivusto (arkistoitu)
**Lauri Saarnio** (vuoteen 1914 **Bredström**; 13. huhtikuuta 1898 Turku – 4. joulukuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen psykiatri ja Turun yliopiston professori.

Henkilöhistoria
---------------

Saarnion vanhemmat olivat kirjeenkantaja Gustaf Erhard Bredström ja Hilda Maria Martin ja puoliso vuodesta 1925 Augusta Katharina Wedekind. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun suomalaisesta lyseosta 1918 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1922 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1927 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1938.

Saarnio oli Pitkäniemen sairaalan 4. alilääkärinä 1927–1928, Harjavallan ja Kiukaisten kunnanlääkärinä 1928–1930 sekä Harjavallan piirisairaalassa lääkärinä 1928–1931 ja ylilääkärinä 1933–1939. Hän oli Porin kaupungin psykiatrisen huoltotoimiston lääkärinä 1937–1939 ja Lapinlahden sairaalassa apulaislääkärinä 1931–1933 ja apulaisylilääkärinä 1941–1943. Saarnio toimi lääkintöhallituksen mielisairaanhoito-osaston lääkintöneuvoksena 1943–1947 ja Halikon piirisairaalan ylilääkärinä 1947–1951. Hän oli Turun yliopiston mielitautiopin ja neurologian vt. professori 1950–1951 ja professori 1952–1963.

Teoksia
-------

* *Untersuchungen über den Cholesterinstoffwechsel bei der Melancholie*. Väitöskirja. 1938

Lähteet
-------

1. ↑  Lauri Saarnion muistokirjoitus. *Helsingin Sanomat* 10.12.1978, s. 14. (Maksullinen lähde.)
2. 1 2  *Kuka kukin on 1954*, s. 741. Projekt Runeberg.
3. ↑  Kirpilä, Juhani – Motti, Sisko – Oksa, Anna-Marja (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 554–555. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.
4. ↑  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 630. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
5. ↑  Psykiatria. (Arkistoitu – Internet Archive) Turun yliopisto / Lääketieteellinen tiedekunta.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Alankomaat

 |

 |
**Kajaanin Harrastajateatteri** on kainuulainen harrastajateatteri. Sen ympärivuotinen toiminta alkoi vuonna 2002, jolloin teatterin avajaisnäytös *Nimeni on Isbjörg. Olen leijona* (kirj. Vigdís Grímsdóttir) sai ensi-iltansa. 

Kajaanin Harrastajateatteri tuottaa korkeatasoista*kenen mukaan?* taiteellista teatteria, koulutusta, tapahtumia ja kesäteatteria. Lisäksi se toteuttaa soveltavan taiteen projekteja erityisryhmien, kuten pitkäaikaistyöttömien kanssa. Ensi-iltoja teatterilla on vuosittain 2–3, joista valtaosa on uusia kotimaisia kantaesityksiä. Henkilöjäseniä teatterilla on noin 200. 

Teatterin kotinäyttämönä toimii Kajaanin Raatihuoneentorin kupeessa sijaitseva Generaattorin esittävän taiteen tila. Kesäisin Kajaanin Harrastajateatteri on tuottanut kesäteatteria Kajaanin kaupunginteatterin pienen näyttämön *Sissilinnan* takapihalle. Vuosina 2014-2017 Kajaanin Harrastajateatteri tuotti kesäteatteriesitykset *Risto Räppääjä ja Pakastaja-Elvi* (2014), *Ella ja Paterock* (2015), *7 juippia* (2016) ja *Ruunajaiset* (2017) Kajaanissa Teppanakeskuksen pihalle.

Kajaanin Harrastajateatterin hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2023 alkaen on Heli Heikkinen.

Aiheesta muualla
----------------

* Kajaanin Harrastajateatteri
**Serhi Volodymyrovytš Lovotškin** (ukr. Сергій Володимирович Льовочкін; s. 17. kesäkuuta 1972) on ukrainalainen poliitikko ja kansanedustaja, joka edusti Opposition ohjelma – Elämän puolesta -puoluetta. Lovotškin pakeni Ukrainasta Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022.

Lovotškin syntyi Kiovassa. Hän opiskeli vuosina 1989–1993 Kiovan taloustieteen valtionyliopistossa (nykyinen Kiovan kansallinen taloustieteen yliopisto) kirjanpitoa ja suoritti siellä vuosina 1993–1997 tieteiden kandidaatin tutkinnon; hänen väitöskirjansa aiheena oli Yhdysvaltain valtionvelka. Vuosina 1999–2002 hän suoritti Ukrainan ulkomaankaupan akatemiassa maisterintutkinnon pääaineenaan kansainvälinen oikeus. Vuonna 2004 hän väitteli tohtoriksi Kiovan kansallisessa taloustieteen yliopistossa.

Vuoden 1998 parlamenttivaaleissa Lovotškin pyrki Ukrainan parlamenttiin Verh’ovna Radaan 46. vaalipiiristä (Donetskin alue), muttei tullut valituksi. Vuosina 1999–2002 hän toimi presidentti Leonid Kutšman avustajana ja neuvonantajana. Vuosina 2002–2005 hän toimi Kutšman ensimmäisenä avustajana. Oranssin vallankumouksen jälkeen hän toimi Verh’ovna Radan puhemiehen Volodymyr Lytvynin avustajana. Vuoden 2006 parlamenttivaaleissa Lovotškin pyrki Verh’ovna Radaan Ukrainan kansanpuolueen listan 13. ehdokkaana, muttei tullut valituksi. Myöhemmin samana vuonna hänet nimitettiin pääministerin kansliapäälliköksi. Vuoden 2007 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Verh’ovna Radaan alueiden puolueen listan 46. ehdokkaana. Hän toimi puolueen parlamenttiryhmän varapuheenjohtajana.

Vuosina 2010–2014 hän toimi presidentti Viktor Janukovytšin presidentinhallinnon johtajana ja helmikuussa 2014 hänet nimitettiin presidentin neuvonantajaksi. Hän perusti Ukrainan kehityksen puolueen, joka liittyi osaksi oppositioblokkia, jonka listalta hänet valittiin Verh’ovna Radaan vuoden 2014 parlamenttivaaleissa listan 12. sitoutumattomana ehdokkaana. Hän toimi oppositioblokin parlamenttiryhmän varapuheenjohtajana. Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa hänet valittiin parlamenttiin Opposition ohjelma – Elämän puolesta -puolueen listan 5. ehdokkaana. Hän toimi puolueen puoluehallituksen puheenjohtajana.

Vuonna 2022 Lovotškin poistui Ukrainasta siskonsa, kansanedustaja Julija Lovotškinan kanssa muutama päivä ennen Venäjän täysmittaista hyökkäystä. Hän palasi Ukrainaan ja osallistui parlamentin täysistuntoihin heinäkuussa 2022, mutta lähti taas ulkomaille. Maaliskuussa 2023 hänet erotettiin parlamentin kansallisen turvallisuuden valiokunnasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Льовочкін Сергій Володимирович *LB.ua*.  Arkistoitu 19.2.2024. Viitattu 19.2.2024. (ukrainaksi)
2. 1 2 3 4  Льовочкін Сергій Володимирович *ПолітХаб*.  Arkistoitu 19.2.2024. Viitattu 19.2.2024. (ukrainaksi)
3. ↑  Drabkina, Jelyzaveta: Львочкіна виключили з Комітету з питань нацбезпеки *РБК-Україна*.  21.3.2023.  Arkistoitu 19.2.2024. Viitattu 19.2.2024. (ukrainaksi)
**Erik Rosenlew** (6. heinäkuuta 1877 Pori – 7. lokakuuta 1952 Pori) oli suomalainen vuorineuvos ja W. Rosenlew & Co Ab:n johtaja.

Rosenlewin vanhemmat olivat kauppaneuvos Fredrik Wilhelm Rosenlew ja Emma Karolina Björkman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1896 (Nya svenska lärovärket i Helsingfors) ja opiskeli Helsingin yliopistossa kemiaa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1902 ja filosofian maisteriksi 1907. Hän opiskeli myös Zürichissä 1902–1903.

Erik Rosenlew toimi Helsingin yliopiston kemiallisen laboratorion ylimääräisenä assistenttina 1904–1906 ja vt. laboraattorina 1906–1908. Hän oli W. Rosenlew & Co Ab:n johtajana vuodesta 1910 alkaen, yhtiön johtokunnan jäsenenä vuodesta 1907 ja johtokunnan varapuheenjohtajana vuodesta 1916. Hän sai vuorineuvoksen arvon 1929.

Rosenlew oli naimisissa vuodesta 1902 Karin Matilda von Frenckellin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  ROSENLEW Erik. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
2. 1 2 3  Aikalaiskirja 1934 (Projekt Runeberg)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Tšekin presidentinvaali 2013** järjestettiin Tšekissä 11.–12. tammikuuta 2013. Kukaan ehdokkaista ei saanut äänten enemmistöä, joten vaalien toinen kierros järjestettiin 25.–26. tammikuuta. Tšekit pääsivät perustuslain muutoksen myötä valitsemaan uuden presidentin väistyvän Václav Klausin tilalle suoralla vaalilla. Aiemmin presidentin oli valinnut maan parlamentti. Klausin seuraajiksi olivat vahvimmin ehdolla muun muassa maan entiset pääministerit Miloš Zeman sekä Jan Fischer, jotka suhtautuvat suhteiden tiivistämiseen Euroopan unioniin Klausia suopeammin.

Vaalin ensimmäisellä kierroksella kukaan ehdokkaista ei saanut vaadittavaa enemmistöä. Toiselle kierrokselle pääsivät ulkoministeri Karel Schwarzenberg ja entinen pääministeri Miloš Zeman. Sosiaalidemokraatteja edustanut entinen pääministeri Zeman voitti presidentinvaalin toisen kierroksen keräten 55 prosenttia äänistä. Konservatiiveja edustaneen ulkoministeri Schwarzenbergin äänisaalis jäi 45 prosenttiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Mehtonen, Jenni: Tshekit pääsevät ensimmäistä kertaa äänestämään presidentistä  11.1.2013. Yle Uutiset. Viitattu 11.1.2013.
2. ↑  Schwarzenbergin prinssi nousi Tšekin presidentinvaalien yllättäjäksi  12.1.2013. Helsingin Sanomat. Viitattu 15.1.2013.
3. ↑  Nurminen, Jussi: Ex-kommunisti rökitti punk-ruhtinaan Tshekin presidentinvaaleissa  26.1.2013. Yle Uutiset. Viitattu 27.1.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tšekin presidentinvaali 2013** Wikimedia Commonsissa
**Lorenz "Lore" Backman** (s. 18. heinäkuuta 1972) on suomalainen näyttelijä, juontaja ja muusikko. Juontotehtävissä hänet tunnettaneen parhaiten televisiosta toisena MTV3-kanavan viihdesarja *Huuman* juontajista vuosina 2005–2009. Viimeisimpänä Alfa-tv:lle tuotetussa *Seniorielämää-*sarjassa 2018. Hän on myös juontajana Radio Novan ohjelmassa *Ile & Lore*. Tätä ennen hän juonsi Yle TV2:lla sarjaa *Umpimähkä* vuonna 2004. Näyttelijänä hän on esiintynyt muun muassa miespääosassa *Sydän kierroksella* -sarjassa. Hän on myös kokeellisen teatteriryhmän Circus Maximuksen jäsen. Muusikkona hän on toiminut Astro-yhtyeensä kanssa vuodesta 2006 alkaen. Astro julkaisi ensimmäisen singlensä 3. maaliskuuta 2008. Maaliskuusta 2010 Lorenz Backman on juontanut *Biisikärpänen*-viihdeohjelmaa MTV3:lla ja maaliskuusta 2012 alkaen Nelosella *Mitä tuli tehtyä* -viihdeohjelmaa. Toukokuussa 2012 hän alkoi juontaa yhdessä golfopettaja Riku Aarnion kanssa TV5:llä *Pallon viemää* -lifestyleohjelmaa. Elokuussa 2012 hän alkoi juontaa yhdessä vaimonsa Niina Backmanin kanssa Radio Novalla *Backman vs. Backman* -parisuhdeohjelmaa. Syksyllä 2012 hän aloitti myös kykyjenetsintäohjelma *Talentin* juontamisen yhdessä Sebastian Rejmanin kanssa. Backman näytteli vuonna 2016 valmistuneessa elokuvassa *Teit meistä kauniin* Sipe Santapukin isää Ristoa. 

Backman valmistui teatteritaiteen maisteriksi Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitokselta vuonna 1999.

Yksityiselämä
-------------

Backman on naimisissa juontaja, näyttelijä Niina Backmanin (o.s. Herala) kanssa. Pariskunnalla on kaksi yhteistä lasta, huhtikuussa 2008 syntynyt tytär sekä kesäkuussa 2010 syntynyt poika. Perheeseen kuuluu myös vuonna 2004 syntynyt tytär Niina Backmanin edellisestä liitosta Wallu Valpion kanssa.

Lorenz Backmanin veli on Oliver Backman (s. 1975), joka on esiintynyt MTV3:n *Uniikki*-ohjelmassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Paljon onnea! Lorenz Backman täytti 45 vuotta – Niina julkaisi söpön onnittelukuvan *mtv.fi*.  18.7.2017. Viitattu 18.7.2017. [vanhentunut linkki]
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Uutinen  3.3.2008. Ilta-Sanomat. Viitattu 3.3.2008. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lorenz Backman**.
* Backmanin profiili juontajat.fi:n tietokannassa
* Lorenz Backman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
Lorenzin attraktori arvoilla *a* = 10, *b* = 28 ja *c* = 8/3
**Lorenzin yhtälöt** ovat yksinkertainen kolmen kytketyn differentiaaliyhtälön ryhmä, jonka kehitti yhdysvaltalainen meteorologi Edward Lorenz vuonna 1963 tutkiessaan yksinkertaista mallia ilmakehän konvektiovirtauksista. Lorenzin yhtälöt ovat

{\displaystyle {\begin{cases}{\dot {x}}=a(y-x)\\{\dot {y}}=x(b-z)-y\\{\dot {z}}=xy-cz,\end{cases}}}
jossa *a* on Prandtlin luku ja *b* on Rayleighin luku ({\displaystyle a,b,c>0}). Historialliseksi Lorenzin yhtälöt muodostuivat, kun havaittiin, että yhtälöitä käsittelevästä tietokonesimulaatioista saatiin jatkuvasti toisistaan poikkeavia tuloksia. Tämän ilmiön syyksi osoittautui, että mielivaltaisen pieni muutos yhtälönratkaisun alkuarvoissa johti täysin erilaiseen lopputulokseen. Osoittautui myös, että tätä alkuarvoherkkyyttä ei ole yhtälöiden yksinkertaisuudesta huolimatta mahdollista hävittää systeemistä mitenkään, vaan se on niille tyypillinen, "sisäänrakennettu" ominaisuus. Lorenzin yhtälöt ovat ensimmäinen tunnistettu tapaus kaoottisesta dynamiikasta. Lorenzin yhtälöiden kuvaaja, **Lorenzin attraktori** on muodostunut yhdeksi kaaosteorian symboleista.

Lorenzin mallin simulaatio parametreilla a = 10, b = 30 ja c = 3 alkutilasta (1, 1, 1).
Lorenzin mallin simulaatio parametreilla a = 10, b = 30 ja c = 3 alkutilasta (1, 1, 1).
Yhtälöiden luonteen tunnistaminen oli tavallaan takaisku, sillä tutkimuksen tarkoituksena oli laatia pitkän aikavälin sääennustuksia ja tämän tavoitteen yhtälöiden käyttäytyminen osoitti periaatteessakin mahdottomaksi, sillä säämallin ratkaisemiseen vaadittavia mittauksia ei ole mahdollista suorittaa äärettömällä tarkkuudella. Myös alkuarvoherkän systeemin numeerinen laskenta on ongelmallista, sillä tietokone ei voi käsitellä muita kuin äärellisen pituisia desimaalilukuja.

Katso myös
----------

* Rösslerin yhtälöt
* Hénonin-Heilesin systeemi

Lähteet
-------

1. ↑  Lorenz attractor *grace.umd.edu*.  10.12.1995. Viitattu 10.10.2023. (englanniksi)
2. ↑  Kaaos ja epälineaarisuus *salserver.org.aalto.fi*.  4.7.2002. Viitattu 10.10.2023. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lorenzin yhtälöt**.
* Johdatus Lorenzin yhtälöihin (englanniksi)
Kreivi de Montmorin.
**Armand Marc de Montmorin de Saint-Hérem** (1745 – 2. syyskuuta 1792 Pariisi) oli ranskalainen kreivi ja diplomaatti, joka toimi Ranskan ulkoministerinä vuosina 1787–1791, *ancien régimen* ja Ranskan vallankumouksen taitekohdassa.

Montmorin kuului vanhaan aatelissukuun. Hän oli kuningas Ludvig XVI:n nuoruudenystävä. Ludvigin noustua valtaistuimelle vuonna 1774 Montmorin nimitettiin Ranskan suurlähettilääksi Madridiin, mistä hän siirtyi myöhemmin Bretagnen kuvernööriksi. Montmorin oli edustajana vuoden 1787 notaabelikokouksessa. Hänet nimitettiin ulkoministeriksi helmikuussa 1787 Charles Gravier de Vergennesin seuraajana. Montmorin tuki valtiovarainministeri Jacques Neckerin pyrkimyksiä säätyjen yleiskokouksen koollekutsumiseksi. Ludvig XVI erotti Montmorinin hetkellisesti ulkoministerin tehtävästä heinäkuussa 1789 (ns. sadan tunnin ministeriö), mutta nimitti hänet pian takaisin. Vallankumouksen jälkeen Montmorin pysyi kuninkaan liittolaisena ja auttoi muun muassa houkuttelemaan Honoré Mirabeaun hovin puolelle.

Montmorin laati huhtikuussa 1791 ulkovalloille annetun julistuksen, jossa Ludvig XVI:n vakuutettiin olevan edelleen päätöksentekijänä itsenäinen. Montmorinin asema vaikeutui kuninkaan epäonnistuneen pakoyrityksen jälkeen ja hän erosi marraskuussa 1791, mutta pysytteli sen jälkeenkin hovin neuvonantajana. Hänet vangittiin monarkian kumoamisen jälkeen elokuussa 1792 ja vangittiin Pariisin Abbayen vankilaan. Hänet surmattiin siellä niin sanottujen syyskuun murhien yhteydessä muutamaa viikkoa myöhemmin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Montmorin de Saint Hérem, Armand Marc, Comte de (englanniksi) *Encyclopædia Britannica* (1911), Wikisource. Viitattu 23.12.2018.
2. 1 2 3 4  *Nordisk familjebok* (1913), s. 1032–1033 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 12.12.2018.
3. 1 2 3  Colin Jones: *The Longman Companion to the French Revolution*, s. 374. Longman, Lontoo/New York 1988.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Jussi Heikki Pesonen** (s. 24. marraskuuta 1960 Helsinki) on suomalainen diplomi-insinööri, joka on toiminut metsäteollisuusyhtiö UPM:n toimitusjohtajana.

Ura
---

Pesonen on valmistunut prosessitekniikan diplomi-insinööriksi Oulun yliopistosta vuonna 1988. Hän aloitti UPM:n palveluksessa vuonna 1987. Pesonen on toiminut UPM:n johtotehtävissä neljällä eri tehdaspaikkakunnalla. Vuosina 1998–2000 hän oli Kaukaan tehtaanjohtajana ja 2000–2001 Shottonin paperitehtaan johtajana Isossa-Britanniassa. Hän on toiminut myös yhtiön sanomalehtipaperit-tuoteryhmän ja paperitoimialojen johtajana. Vuosina 2001–2004 Pesonen toimi UPM:n operatiivisista toiminnoista vastaavana varatoimitusjohtajana ja yhtiön toimitusjohtajaksi hänet valittiin tammikuussa 2004. Jussi Pesonen on ilmoittanut siirtyvänsä eläkkeelle vuoden 2024 aikana.

Pesosen johdolla UPM on määritellyt strategiaansa uudelleen paperin kulutuksen supistuessa Euroopassa. Pesosen aikana toiminta on laajentanut perinteisen eurooppalaisen kotimarkkinan ulkopuolelle ja yhtiön aseman vahvistunut itsekiinnittyvissä tarroissa, sellussa, energialiiketoiminnoissa ja biopolttoaineissa puupohjainen uusiutuva diesel mukaan lukien.

Jussi Pesonen on Euroopan paperiteollisuusjärjestö CEPI:n (Confederation of European Paper Industries) hallituksen jäsen. Aiemmin hän on toiminut mm. Metsäteollisuus ry:n hallituksen puheenjohtajana vuosina 2006–2008 ja 2014–2017, Keskinäinen Eläkevakuutusyhtiö Ilmarisen hallituksen puheenjohtajana vuosina 2012–2015, Keskuskauppakamarin ja Kansainvälisen kauppakamarin Suomen osaston (ICC Finland) hallitusten puheenjohtajana vuosina 2017–2021 ja Maailman kestävän kehityksen yritysneuvoston WBCSD:n (World Business Council for Sustainable Development) Forest Solutions Groupin toisena puheenjohtajana vuosina 2014–2015.

Metsäteollisuuden etujärjestöjen johtajana Pesonen on korostanut teollisuudenalan hyvää ympäristösuorituskykyä sekä tulevaisuudenmahdollisuuksia osana biotalouden kehitystä.

Jussi Pesosen isä oli teollisuusneuvos Jori Pesonen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Toimitusjohtaja UPM.  Arkistoitu 5.10.2013. Viitattu 4.5.2023.
2. 1 2  UPM:n Julma-Jussin omatunto on puhdas  12.5.2006. Talouselämä.  Arkistoitu 30.9.2011. Viitattu 4.10.2013.
3. ↑  Pantsu, Pekka: Tällainen on UPM:n seuraava toimitusjohtaja: Juve-fani ja viiden kielen ihmemies *Yle Uutiset*.  24.10.2023. Viitattu 19.12.2024.
4. ↑  UPM:n toimitusjohtaja Jussi Pesonen siirtyy eläkkeelle vuoden 2024 aikana *UPM*.  18.10.2022. Viitattu 4.5.2023.
5. ↑  Vieraana UPM:n toimitusjohtaja Jussi Pesonen  13.8.2013. Ylen Aamu-tv. Viitattu 4.10.2013.
6. ↑  Toimitusjohtaja UPM. Viitattu 30.3.2022.
7. ↑  Jussi Pesonen: Jori Pesonen 1925–2020  30.3.2020. Helsingin Sanomat. Viitattu 21.7.2023.