recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nozomi Yamago** (jap. 山郷 のぞみ, *Yamago Nozomi*; s. 16. tammikuuta 1975 Saitama) on japanilainen entinen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Yamago debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1997. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1999, 2003, 2007, 2011 ja kesäolympialaisissa 2004. Hän on pelannut 96 maaottelua.

Lähteet
-------

1. ↑  Japanin jalkapalloliitto(japaniksi)

Japanin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 1999
1 Onodera |
2 Yamaki |
3 Nagadome |
4 Nakachi |
5 Sakai |
6 Nishina |
7 Tōmei |
8 Hara |
9 Uchiyama |
10 Sawa |
11 Ōtake |
12 Isozaki |
13 Yanagita |
14 Mitsui |
15 Isaka |
16 Kobayashi |
17 Ōmatsu |
18 Yamago |
19 Andō |
20 Nishigai |
Valmentaja Miyauchi

Japanin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2003
1 Yamago |
2 Ōbe |
3 Isozaki |
4 Yamagishi |
5 Sakai |
6 Kobayashi |
7 Kawakami |
8 Miyamoto |
9 Arakawa |
10 Sawa |
11 Ōtani |
12 Onodera |
13 Nakachi |
14 Yano |
15 Miyazaki |
16 Yamamoto |
17 Yanagita |
18 Maruyama |
19 Sudō |
20 Miyama |
Valmentaja Ueda

Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 2004
1 Yamago |
2 Yano |
3 Isozaki |
4 Ōbe |
5 Kawakami |
6 Sakai |
7 Yamamoto |
8 Miyamoto |
9 Arakawa |
10 Sawa |
11 Ōtani |
12 Yamagishi |
13 Shimokozuru |
14 Maruyama |
15 Yanagita |
16 Kobayashi |
17 Andō |
18 Onodera |
Valmentaja Ueda

Japanin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2007
1 Fukomoto |
2 Isozaki |
3 Kinga |
4 Yano |
5 Yanagita |
6 Hara |
7 Miyamoto |
8 Sakai |
9 Arakawa |
10 Sawa |
11 Ōtani |
12 Yamago |
13 Andō |
14 Toyoda |
15 Iwashimizu |
16 Miyama |
17 Nagasato |
18 Ōno |
19 Sakaguchi |
20 Utsugi |
21 Amano |
Valmentaja Ōhashi

Japanin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2011
1 Yamago |
2 Kinga |
3 Iwashimizu |
4 Kumagai |
5 Yano |
6 Sakaguchi |
7 Andō |
8 Miyama |
9 Kawasumi |
10 Sawa |
11 Ōno |
12 Fukumoto |
13 Utsugi |
14 Kamionobe |
15 Sameshima |
16 Tanaka |
17 Ōgimi |
18 Maruyama |
19 Takase |
20 Iwabuchi |
21 Kaihori |
Valmentaja Sasaki
**Nozu Michitsura** (jap. 野津 道貫; 15. joulukuuta 1841 – 18. lokakuuta 1908) oli japanilainen marsalkka. Hän johti joukkoja esimerkiksi ensimmäisessä Kiinan–Japanin sodassa ja Venäjän–Japanin sodassa.

Elämäkerta
----------

Nozu Michitsura syntyi Japanin Kagoshimassa (tuolloinen Satsuman han) 15. joulukuuta 1841. Hänen isänsä oli Kagoshima-klaanin samurai. Meiji-restauraation aikaisen Boshin-sodanaikana Nozu otti osaa taisteluihin shōgunin joukkoja vastaan. Sodan jälkeen hän liittyi uuteen Japanin armeijaan ja komensi 2. jalkaväkiprikaatia Satsuman kapinan aikana vuonna 1877.

1870- ja 1880-luvuilla Nozu vieraili Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Nozun tehtävänään oli tutkia paikkallisten asevoimien toimintaa. Hänen palatessaan Japaniin Nozusta tuli Hiroshiman alueen päällikkö, sekä Japanin armeijan 5. divisioonan komentaja. Hän komensi joukkoja ensimmäisen Kiinan–Japanin sodan aikana ja oli huomattavassa roolissa esimerkiksi Pjongjangin taistelussa kiinalaisista saadussa voitossa. Sodan aikana hänestä tuli myös Japanin 1. armeijan komentaja sen aikaisemman komentaja marsalkka Yamagata Aritomon sairastuttua. Maaliskuussa 1895 Nozu sai ylennyksen kenraaliksi. Sodan jälkeen hänellä oli useita komentotehtäviä. Hän komensi esimerkiksi Japanin keisarillisen kaartin divisioona ja toimi asevoimien koulutuksen päätarkastajana.

Venäjän–Japanin sodan sytyttyä vuonna 1904 Nozu komensi Japanin 4. armeijaa. Hän johti joukkojensa maihinnousua mantereella ja otti osaa taisteluihin Liaoyangissa, Shahossa ja Mukdenissa. Menestys toi Nozulle sodan jälkeen vuonna 1906 ylennyksen kenttämarsalkaksi. Vuonna 1907 hän sai markiisin (*koshaku*) aatelisarvon. Nozu kuoli 18. lokakuuta 1908.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Nozu, Michitsura *Portraits of Modern Japanese Historical Figures*. National Diet Library, Japan. Viitattu 28.7.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Rotem Kowner: *Historical Dictionary of the Russo–Japanese War*, s. 268. The Scarecrow Press, 2006. ISBN 978-0-8108-4927-3. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Japani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |

 |
Noël Leslie
**Lucy Noël Martha Leslie, Rothesin kreivitär** (25. joulukuuta 1878 – 12. syyskuuta 1956) oli 19. Rothesin jaarlin vaimo. He menivät naimisiin 19. huhtikuuta 1900.

Elämäkerta
----------

Leslie syntyi Kensingtonissä, Lontoossa. Noëlle, kuten hän kirjoitti nimensä, oli Thomas ja Clementina Dyer-Edwardesin ainoa lapsi.

Lordi ja Lady Rothesilla oli kaksi lasta:

* Malcolm George Dyer-Edwardes Leslie, Lordi Leslie (myöhemmin 20. Rothesin jaarli) (1902–1975), meni naimisiin Beryl Violet Dugdalen, kapteeni James Lionel Dugdalen and Maud Violet Woodroffen tyttären kanssa 17. heinäkuuta, 1926 ja saivat lapsia.
* *The Honourable* John Wayland Leslie (1909–1991)

Noëlle Rothes muistetaan parhaiten RMS Titanicin turman selviytyjänä. Hän astui laivaan yhdessä vanhempiensa, Thomas ja Clementina Dyer-Edwardesin, serkun, Gladys Cherryn, ja palvelijattaren Roberta Maionin kanssa. Hänen vanhempansa poistuivat laivasta Cherbourgissa, kun muut jatkoivat matkalla New Yorkiin ja mahdollisesti Vancouveriin. 

Kreivitär, hänen serkkunsa ja palvelijatar pelastautuivat pelastusveneeseen 8. Veneestä vastuussa ollut merimies laittoi johtajataitoisen Rothesin vastuuseen veneen peräsimestä. Myöhemmin tämä siirtyi lohduttamaan vasta naimisiin mennyttä espanjalaista naista, jonka mies oli jäänyt uppoavaan laivaan. Tällä paikalla Rothes pysyi, kunnes vene saapui RMS Carpathian luo. Carpathialla Rothes omistautui hoitamaan pelastuneita kolmannen luokan naisia ja lapsia. Hän ja pelastusveneestä 8 vastannut merimies pysyivät yhteydessä turman jälkeenkin.

Kun hänen miehensä kuoli maaliskuussa 1927, Lady Rothes meni uudelleen naimisiin 22. joulukuuta 1927 eversti Claud Macfien kanssa. Kreivitär Rothes säilytti arvonimensä. Pariskunnalla ei ollut lapsia. Rothes kuoli Hovessa, Sussexissa 12. syyskuuta 1956 kärsittyään jonkin aikaa sydänsairaudesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Lehrer, Stanley; McMillan, Beverly (1998). *Titanic: fortune & fate: catalogue from the Mariners' Museum Exhibition*. New York: Simon & Schuster, 96. ISBN 0-684-85710-3.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Noël Leslie, Countess of Rothes
**Pelengana** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Ségoun piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen varrella viitisen kilometriä Ségoun keskustasta itään. Kunnassa on 56 300 asukasta (vuonna 2009).

Pelenganan kunta rajoittuu pohjoisessa Ségoun piirin Baguindadougoun ja Markalan, idässä Togoun ja Boussinin, etelässä Cinzanan ja Sakoïban sekä lännessä Ségoun ja Diganidougoun kuntiin. Kuntaan kuuluu 28 kylää.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit ja pienimuotoinen kaupankäynti. Pelenganan kautta kulkee Ségoun ja Moptin välinen maantie RN6.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Ségou) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 5.12.2014. (ranskaksi)
2. ↑  Mali - Région de Ségou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 5.12.2014. (ranskaksi)
3. 1 2  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Pelengana 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 5.12.2014. (ranskaksi)
Paolino VassalloPaolino Vassallo
**Paolino Vassallo** (24. heinäkuuta 1856 Cospicua – 20. tai 30. tammikuuta 1923 Valletta) oli maltalainen säveltäjä ja kapellimestari.

Vassallo aloitti musiikinopintonsa kotimaassaan, jossa soitti varhaisina vuosinaan viulua. Vuonna 1875 hän lähti Pariisiin, jossa vietti vuosikymmenen. Siellä hän opiskeli Ernest Guiraud'n ja Jules Massenet'n johdolla. Hän ystävystyi Ambroise Thomasin sekä Charles Gounod'n kanssa ja oli Guiraud'n oppilaana Claude Debussyn luokkatoveri. Pariisissa viettämiensä vuosien aikana Vassallo toimi Opéra-Comiquen orkesterin ensiviulistina ja myös johti sitä moneen otteeseen kapellimestarina. Palattuaan kotimaahansa Vassallo perusti menestyneen musiikki-instituutin. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Domenico Anastasi, Giuseppe Caruana ja Carlo Diacono. Vassallo työskenteli Maltalla myös kapellimestarina Mdinan ja Pyhän Johanneksen tuomiokirkoissa (Valletta). Tänä aikana hän loi monia hengellisiä teoksia, kuten requiemin ja messuja.

Vassallo oli varhaisin maltalaissäveltäjä, joka tietoisesti pyrki irtautumaan Italian hallitsevasta asemasta Maltan musiikkielämässä. Massenet'n vaikutus on selvä Vassallon kolmessa oopperassa. Näistä *Amor Fatale* kantaesitettiin vuonna 1898 ja *Frazir* 1905. Edith Cavellin kohtalosta Vassallo sävelsi kolmenäytöksisen oopperan, joka esitettiin Maltalla vuonna 1927 ja jonka kolmas näytös on sittemmin kadonnut. Vassallo sävelsi myös kevyempää musiikkia, kuten valsseja ja lauluja. Vassallon teoksia on levytetty, ja niitä ovat esittäneet Christopher Muscatin johtamat Maltan filharmonikot.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Paolino Vassallo Requiem Survey
2. ↑  Edith Cavell: Appeal to find missing third act of opera BBC
3. ↑  Paolino Vassallo's legacy Times of Malta


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Folke Johan Gottfrid Gräsbeck** (s. 6. lokakuuta 1956 Turku) on suomalainen pianisti.

Gräsbeck opiskeli pianonsoittoa Turun konservatoriossa Tarmo Huovisen oppilaana 1962–1974 ja Sibelius-Akatemiassa Erik T. Tawaststjernan johdolla 1983–1987. Hän on tehnyt useita opintomatkoja Lontooseen, ja opiskellut siellä Maria Curcio-Diamondin johdolla.

Gräsbeck on toiminut Sibelius-Akatemiassa säestäjänä vuodesta 1983 ja säestyksen lehtorina vuodesta 1985. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 2008 tutkielmalla *Piano Sibeliuksen nuoruustuotannossa*.

Vuonna 1973 Gräsbeck sai ensimmäisen palkinnon Maj Lind -pianokilpailussa. Hänet tunnetaan ahkerana soolokonsertoijana ja säestäjänä. Hän on ollut myös orkesterisolistina useissa Euroopan maissa, esiintynyt Helsingin juhlaviikkojen järjestämissä konserteissa vuodesta 1971 ja toiminut Virossa järjestetyn kulttuurifestivaalin Festum Finnicumin taiteellisena johtajana 1994–1995. Sibelius Korppoossa -festivaalin taiteellinen johtaja hän on ollut vuodesta 2002 lähtien.

Gräsbeck on esiintynyt sellisti Munir Bakiehin kanssa nimellä *Duo Finlandia* ja esittänyt Beethovenin tuotannon sellolle ja pianolle kokonaisuudessaan Suomessa ja ulkomailla. Lisäksi hän esiintyy lukuisilla levyillä, muun muassa Bluebell-yhtiön julkaisemilla Dmitri Šostakovitš -levyillä ja BIS-levy-yhtiön kokonaislevytyksellä Jean Sibeliuksen nuoruudentuotannosta.

Folke Gräsbeckin isä oli säveltäjä Gottfrid Gräsbeck. Hänen veljensä on viulisti Manfred Gräsbeck ja hänen siskonsa oli sopraanolaulaja Yvonne Gräsbeck. Hänen vaimonsa on kanteletaiteilija ja laulaja Suvi Lehtonen-Gräsbeck.

Lähteet
-------

1. ↑  *Kuka kukin on 2007*, s. 144. Otava 2006. ISBN 951-1-20606-0
2. ↑  Haapakoski, Martti – Heino, Anni – Huttunen, Matti – Lampila, Hannu-Ilari – Maasalo, Katri: *Suomen musiikin historia: Esittävä säveltaide*, s. 13–14. Helsinki: WSOY, 2002. ISBN 951-0-23564-4.
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Folke Gräsbeckin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
* Gräsbeck, Folke hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Sergei Vsevolodovitš Belavenets** (18. heinäkuuta 1910 – 7. maaliskuuta 1942)  oli neuvostoliittolainen šakinpelaaja.

Belavenets jakoi Moskovan mestaruusturnauksen voiton Vladimir Alatortsevin kanssa 1932 ja 1937. Vuonna 1938 hän jakoi Moskovan mestaruuden Vasili Smyslovin kanssa.  Hän voitti Venäjän mestaruuden 1934 .

1939 Belavenets osallistui Neuvostoliiton mestaruusturnaukseen ja sijoittui kolmanneksi. Se on hänen merkittävin šakillinen saavutuksensa.

Belavenets osallistui toiseen maailmansotaan Neuvostoliiton armeijassa. Hän kaatui saksalaisia vastaan käydyssä taistelussa Novgorodissa maaliskuussa 1942. 

Belavenets julkaisi šakkilehdissä *Shahmaty v SSSR* ja *64* loppupelianalyysejä ja monia muita artikkeleita. Ne on hänen kuolemansa jälkeen koonnut ja luetteloinut hänen tyttärensä **Ljudmila** (s. 1940), joka on myöskin vahva šakinpelaaja. Ljudmila Belevenets on lähišakissa *naisten kansainvälinen mestari* (1977) ja kirješakissa *kansainvälinen mestari* (1979). Ljudmila piti hallussaan naisten kirjesakin maailmanmestaruutta 1984-1992.

Pelejä
------

Belavenetsin merkittävimpiä pelejä on voitto Vjatšeslav Ragozinista Neuvostoliiton mestaruusturnauksessa 1935. 

* Sergei Belavenets vs. Viacheslav Ragozin, Neuvostoliiton mestaruus, Leningrad (1935)

Vuonna 1939 hän kukisti suurmestari Salomon Flohrin Leningradin turnauksessa.

* Sergei Belavenets vs. Salomon Flohr, Leningrad (1939)

Lähteet
-------

1. 1 2 3   Sergei Belavenetsin pelaajaprofiili Chessgames.com:issa (englanniksi) Viitattu 21.8.2012
2. 1 2 3  Whyld, Kenneth & Hooper David: *The Oxford Companion to Chess*, s. 27. Oxford: Oxford University Press, 1984. ISBN 0-15-217540-8.
3. 1 2   Ljudmila Belavenetsin pelaajaprofiili Chessgames.com:issa (englanniksi) Viitattu 21.8.2012
4. ↑  Sergei Belavenets vs. Vjatšeslav Ragozin, Neuvostoliiton mestaruusturnaus, Leningrad (1935) Chessgames.com:issa (englanniksi) Viitattu 21.8.2012
5. ↑  Sergei Belavenets vs. Salomon Flohr, Leningrad (1939) Chessgames.com:issa (englanniksi) Viitattu 21.8.2012


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |

 |
**Tyrodiza** (m.kreik. Τυρόδιζα, myös *Tyrodizai*, Τυρόδιζαι, *Tyroriza*, Τυρόριζα) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Propontisessa Traakiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan nykyisen Şarköyn kaupungin paikalle Tekirdağin maakunnassa.

Tyrodiza sijaitsi Propontiin pohjoisrannikolla. Siitä länteen sijaitsivat Paktye, Kallipolis ja Krithote, ja itään Neapolis ja Serreion Teikhos. Tyrodizan kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu yli 500 neliökilometriä.

Tyrodizan historiasta tiedetään vain vähän. 400-luvun eaa. alun persialaissotien aikaan se mainitaan Kserkseen armeijan huoltopisteenä. Kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että se kuului klassisella kaudella Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 452/451–445/444 eaa. sekä vielä 425/424 eaa. Herodotoksen mukaan kaupunki kuului Perinthokselle, mikä voi tarkoittaa joko sen olleen Perinthoksen perustama siirtokunta tai sen alainen polis. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Tyrodizēnos* (Τυροδιζηνός).

Tyrodizan katsotaan yleensä olleen sama paikka kuin *Teiristasis* (Τειρίστασις) tai *Tiristasis* (Τιρίστασις), jonka Pseudo-Skylaks mainitsee Traakian kaupunkien joukossa. Keskiajalla sen nimi oli *Peristasis*. Ateenalainen kenraali Diopeithes toteutti kyseisessä kaupungissa sekä Krobylessä *andrapodismoksen* vuonna 341 eaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "T(e)iristasis; 681. Tyrodiza", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*, s. 914, 922–923. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Tiristasis/Tyrodiza *Pleiades*. Viitattu 1.11.2021.
3. ↑  Tiristasis (Thrace) 9 Şarköy - Τιρίστασις *ToposText*. Viitattu 1.11.2021.
4. 1 2  "52 A3 Tiristasis/Tyrodiza", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
5. 1 2  Herodotos: *Historiateos* 7.25.
**Armas Pasanen**, lempinimeltään **Tyrnävän peilipoika** (23. toukokuuta 1894 Tyrnävä – 16. marraskuuta 1937 Tyrnävä) oli suomalainen selvänäkijä, joka väitti näkevänsä tulevia tai menneitä tapahtumia peiliin katsomalla. Hänen väitetyt lahjansa olivat tulleet ilmi eräänä lapsuuden uudenvuodenaattona. Armaksen kotitaloon oli kokoontunut oman väen lisäksi naapureita vastaanottamaan uuttavuotta. Oli myös katsottu peilistä tulevia. Pieni Armas-poika oli nähnyt siinä suunnilleen ikäisensä tytön, tulevan puolisonsa. Myöhemmin aikuisena miehenä hän selvitteli peiliin katsomalla muun muassa rikoksia, jopa murhia. Tavanomaisesti häneltä oli kyselty esimerkiksi kadonneiden sormusten, kellojen sekä kotieläinten perään. Jotkut olivat pyytäneet häntä katsomaan tulevaa puolisoa. 

Pasaselta pyydettiin apua vuonna 1934 tapahtuneen kaupanhoitaja Martta Saxin murhan selvittämisessä. Sax oli Limingan osuuskaupan Kempeleen myymälän hoitaja, joka joutui ryöstömurhan uhriksi. Pasanen antoikin poliisille murhaajan tuntomerkit, mutta perimätiedon mukaan häntä uhkailtiin tämän jälkeen ja vaadittiin vaikenemaan asiasta. 

Pasanen ei koskaan halunnut opettaa taitojaan muille vaan piti niitä Jumalan antamina syntymälahjoina. Hän ei myöskään pyrkinyt ansaitsemaan rahaa taidoillaan vaan peri korkeintaan nimellisen pienen palkkion. Kyläyhteisö suhtautui Pasasen toimintaan pääosin myönteisesti, vaikka jotkut uskoivat hänen saaneen selvänäkijän taitonsa paholaiselta eksyttyään lapsena kerran metsään. Hänellä oli aluksi vastustajia paikallisen papiston piirissä, mutta myöhemmin papitkin alkoivat suhtautua hänen toimintaansa myönteisesti.

Tyrnävän peilipojasta kirjoitettuun aineistoon voi tutustua Tyrnävän esinemuseossa. 

Pasanen kuoli vuonna 1937 syöpään.

Peilistä ennustaminen
---------------------

Erityisesti nuoret odottivat katsoessaan uudenvuodenyönä "onnenpeilistä" merkkejä tulevasta puolisosta. Rauhallisen huoneen pöydälle mieluummin mustalle liinalle, tai jos mahdollista kuolinliinalle, oli asetettu vastakkain kaksi peiliä, jotka muodostivat päättymättömän peilikäytävän. Peilien molemmille puolille sytytettiin kynttilät. Voitiin myös laittaa toiselle puolelle viinilasi ja toiselle vesilasi. Siitä, kumman puolelta sulhanen tuli esille, voitiin päätellä, oliko hän juoppo.

Lähteet
-------

* Internetartikkeli Lakeuden kulttuuripolku, Tyrnävän kulttuuripolku (Arkistoitu – Internet Archive)
* Vilkuna, Kustaa: *Vuotuinen ajantieto: Vanhoista merkkipäivistä sekä kansanomaisesta talous- ja sääkalenterista enteineen*. 24. painos (1. laitos 1950). Helsingissä: Otava, 2007. ISBN 951-1-12544-3.

### Viitteet

1. ↑  Vilhelm Turpeinen : Modernia shamanismia Tyrnävällä, Ostrobotnia-lehti 2/2010 (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Tyrnävän kultturipolku (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Vilkuna 1998, 18–20.

Aiheesta muualla
----------------

* Kalle Väänänen : Tyrnävän kaukonäkijän puheilla, Suomen Kuvalehti, 16.10.1937, nro 42, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Tyrone Nelson** (s. 16. heinäkuuta 1985 Brenham, Texas) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan iso laitahyökkääjä tai sentteri. Hän on pelannut muun muassa Suomen pääsarjassa, Turkissa ja Libanonissa.

Ura
---

Nelson viimeisteli yliopistouransa New Mexico Statessa keväällä 2007. Kauden 2009–2010 Nelson pelasi Turkin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla tupla-tupla-keskiarvolla. Marraskuussa 2010 hän siirtyi Turkista suomalaiseen Namika Lahteen jossa ei kuitenkaan pelannut Korisliigaa palattuaan Yhdysvaltoihin vanhempiensa kuoltua auto-onnettomuudessa. Nelson pelasi Turkin toiseksi korkeimman sarjatason lisäksi myös kaksi kautta Libanonissa. Syksyllä 2016 hän pelasi Bahrainissa ja loukkaantuneen pelaajan korvaajana Uruguayssa. Tammikuussa 2017 Nelson siirtyi Suomeen, pääsarjajoukkue Tampereen Pyrintöön. Hän pelasi Pyrinnössä kevätkaudella 2017 runkosarjassa 11,0 pisteen ja 7,8 levypallon ottelukohtaisilla keskiarvoilla päättäen runkosarjansa kolmeen tupla-tuplaan. Enemmistön levypalloistaan (4,1/ottelu) Nelson otti hyökkäyspäässä. Pyrintö eteni viimeisenä joukkueena Korisliigan pudotuspeleihin mutta putosi heti puolivälierissä Salon Vilppaalle.

Nelson on valmentaja Ilkka Palviaisen mukaan hyvä levypallopelaaja. Myös Nelsonin kahden pisteen heittojen heittotarkkuus on ollut tämän uralla keskimääräistä parempi.

Lähteet
-------

* Tyrone Nelson Suomen Koripalloliitto
* Tyrone Nelson College Stats College Basketball at Sports-Reference.com (englanniksi)
* Profiili New Mexico State University Athletics (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  New Mexico State University Athletics
2. ↑  College Basketball at Sports-Reference.com
3. ↑
4. ↑
5. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑
7. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
8. ↑  Tyrone Nelson – Suomen Koripalloliitto

Aiheesta muualla
----------------

* Tyrone Nelson Basketball Profile eurobasket.com (englanniksi)
Tyrrell 025
**Tyrrell 025** oli Harvey Postlethwaiten suunnittelema auto, jolla Tyrrell-talli kilpaili Formula 1 -kaudella 1997. Sitä ajoivat Mika Salo, joka oli tallissa kolmatta kautta, ja Jos Verstappen, joka siirtyi talliin Footworkilta.

025 oli kehitetty versio edeltäneen kauden 024-autosta. Siinä oli Fordin V8-moottorit vanhojen Yamaha V10:n sijasta luotettavuuden lisäämiseksi. Tämän takia autossa ei kuitenkaan ollut niin paljon tehoa, kuin muiden V10:jä käyttäneiden autoissa.

Kausi oli tallille melkoinen pettymys. Auton rungon tasapaino oli hyvä, kuljettajat olivat nopeita ja taktiikat hyviä, mutta koska muiden autot olivat myös hyviä, joutui Tyrrell taistelemaan Minardi-tallin kanssa. Turhautumista tuotti se tosiasia, että autojen raaka nopeus oli lähempänä kärkiautojen nopeutta kuin kaudella 1996, mutta silti autot olivat kauempana kärkeä niin lähtöruuduissa kuin lopputuloksissakin.

Ainoat pisteet, jotka kauden aika saavutti, tulivat Salon viidennestä sijasta Monacon Grand Prix'sta, huolimatta siitä, että hänen etusiipensä oli vaurioitunut. Nämä jäivät Tyrrellin viimeisiksi pisteiksi, sillä Ken Tyrrell myi tallinsa ennen kautta 1998.

Talli sijoittui valmistajien MM-sarjassa kymmenenneksi kahdella MM-pisteellä.

Teknisiä tietoja
----------------

* moottori: Ford ED4 ja ED5 75° V8:t
* vaihdelaatikko: Tyrrell 6-vaihteinen, puoliautomaattinen
* polttoaine: Elf
* renkaat: Goodyear

Saavutukset
-----------

* kilpailuja: 17
* voittoja: 0
* paalupaikkoja: 0
* nopeimpia kierroksia: 0

Formula 1 -tulokset
-------------------

| Vuosi | Talli | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1997 | Tyrrell | Ford V8 | **G** |  | AUS | BRA | ARG | SMR | MON | ESP | CAN | FRA | GBR | GER | HUN | BEL | ITA | AUT | LUX | JPN | EUR | **2** | **10.** |
| Jos Verstappen | Kesk. | 15 | Kesk. | 10 | 8 | 11 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 10 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 12 | Kesk. | 13 | 16 |
| Mika Salo | Kesk. | 13 | 8 | 9 | 5 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 13 | 11 | Kesk. | Kesk. | 10 | Kesk. | 12 |

|  |  |
| --- | --- |
| Yhdistynyt kuningaskunta Tyrrell Racing |  |
| **Formula 1 -autot:** 001 | 002 | 003 | 004 | 005 | 006 | 007 | P34 | 008 | 009 | 010 | 011 | 012 | 013 | 014 | 015 | DG016 | 017 | 017B | 018 | 019 | 020 | 020B | 020C | 021 | 022 | 023 | 024 | 025 | 026 |

Autot, jotka kilpailivat Formula 1 -kaudella 1997

* Williams FW19
* Ferrari F310B
* Benetton B197
* McLaren MP4/12
* Jordan 197
* Prost JS45
* Sauber C16
* Arrows A18
* Stewart SF01
* Tyrrell 025
* Minardi M197
* Lola T97/30
**Raussila** on Kouvolan kylä entisen Elimäen kunnan alueella. Se on yksi Kouvolan eteläisimpiä kyliä.
Raussilassa toimii muun muassa Kuntoutumiskoti Raussilan Risteys Oy, Tilatuote Kujala Oy ja Moottorikelkkakerho Lumikissat ry. Raussilan postinumeroalueen (47150 Raussila) väkiluku oli 144 vuonna 2020.

Raussilassa on ollut ennen kauppa, pankki, posti ja koulu. Koululla (nyk. kylätalo) järjestetään vieläkin toimintaa. Kylätaloa on myös remontoitu. 
Raussilasta on 13 kilometriä Elimäen kirkonkylälle ja 9 kilometriä Ruotsinkylään.

Historiaa
---------

Raussilan kylän tonttimaat ovat sijainneet Elimäen itäosassa, Tallusjoen varressa, peltojen ympäröimillä kumpareilla. Vanhimman, alkuperäisen tonttimaan sijaintia ei voida varmuudella paikantaa historiallisen lähdemateriaalin avulla.

Varhaisin maininta Raussilan kylästä on vuodelta 1460, jolloin Elimäen "kalakäräjillä" määritettiin rajat Raussilan kylän ja Antti Kirvesmiehen välille. Raussilassa oli jo vuonna 1539 16 taloa, ja taloluku kasvoi 22:n 1500-luvun loppuun mennessä. Kylä oli Rahikkalan jälkeen Elimäen toiseksi suurin kylä.

Vanhan kylän alue on edelleen rakennettu ja asuttu. Kylätonteilla on maatilojen talouskeskuksia asuin- ja piharakennuksineen. Rakennuskanta on väljästi sijoittunutta, joten rakennusten välissä ja piha-alueilla on saattanut säilyä myös aikaisempien asutusvaiheiden jäännöksiä.

Raussilasta paloi vuonna 2010 seuratalo. 2011 paloi koulun ulkorakennus jossa oli mm. teknisentyön luokat.

Lähteet
-------

1. ↑  Paavo (Postinumeroalueittainen avoin tieto)[vanhentunut linkki]
Trizónia  
ΤριζόνιαTrizónian saari.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
38°22′1″N, 22°4′22″E, DorídaFokis, Keski-KreikkaKreikka |
| Vesialue | 
Korintinlahti |
| Pinta-ala | 
2,5 km² |

Väestö| Asukasluku | 
64 |
| Kieli | 
kreikka |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Trizónia** (kreik. Τριζόνια) on Kreikan saari, joka sijaitsee Korintinlahdessa Keski-Kreikan etelärannikolla Glyfádan, Chánian ja Spilián kylien edustalla. Se on Korintinlahden suurin saari. Saaren pinta-ala on 2,5 neliökilometriä ja asukasluku 64 (2011). Hallinnollisesti Trizónia kuuluu Dorídan kuntaan, Fokiin alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen.

Trizónian saari (korostettuna) Peloponnesokselta nähtynä.
Trizónian kylä sijaitsee luonnonsatamalahdessa saaren itärannikolla. Saaren erottaa mantereesta noin 480 metriä leveä salmi. Mantereella sijaitsevat Chánia ja Spiliá kuuluvat saaren kanssa samaan Trizónian kyläyhdyskuntaan (Τοπική Κοινότητα Τριζονίων, *Topikí Koinótita Trizoníon*).

Lähteet
-------

1. 1 2  Απογραφή Πληθυσμού – Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Trizónia** Wikimedia Commonsissa
Tereukselle esitellään hänen poikansa Ityksen pää. Rubensin maalaus vuosilta 1636–1638.
**Tereus** (m.kreik. Τηρεύς) oli kreikkalaisessa mytologiassa Traakian kuningas ja Areen poika. Hänen puolisonsa oli Prokne, Pandion I:n tytär, jonka tämä oli antanut Tereukselle vaimoksi kiitokseksi hänen avustaan sodassa Thebaa vastaan. Heillä oli poika, Itys.

Tereus kuitenkin himoitsi vaimonsa sisarta, Filomelaa, jonka hän pahoinpiteli ja raiskasi. Estääkseen tätä kertomasta tapahtuneesta kenellekään Tereus leikkasi Filomelan kielen poikki ja piti tätä vankinaan. Proknelle hän kertoi Filomelan kuolleen. Vuoden kuluttua Filomela sai kuitenkin ajatuksen ja kutoi kankaan, jossa hän kertoi tapahtuneen ja sai sen toimitettua sisarelleen. Kostoksi sisarensa kohtelusta Prokne tappoi poikansa Ityksen ja syötti tämän ruumiin miehelleen. Kun Tereus sai tietää, mitä oli tapahtunut, hän alkoi jahdata sisaruksia kirves aseenaan, mutta tällöin jumalat muuttivat kaikki kolme linnuiksi: Tereuksesta tuli harjalintu, Proknesta satakieli, joka laulaa suruisasti poikansa kuolemaa, ja Filomelasta pääskynen, joka kielensä menettäneenä ei pysty laulamaan vaan ainoastaan sirkuttamaan.[1] Roomalaisten runoilijoiden aikana sisarusten lajit vaihtuivat, ja Proknen kerrottiin muuttuneen pääskyseksi ja Filomelan satakieleksi. Samoin Tereuksen ase muuttui miekaksi, jota verrattiin satakielen nokkaan.[2]

Lähteet
-------

1. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.14.8 (engl. käännös)
2. ↑  Ovidius, *Muodonmuutoksia* vi.412–674 (engl.käännös)
**Vuoden 1772 hallitusmuoto** oli Ruotsin valtion yksinvaltainen hallitusmuoto, jonka Ruotsin kuningas Kustaa III esitteli ja säädyt yksimielisesti huutoäänestyksellä hyväksyivät 21. elokuuta 1772. Hallitusmuoto siirsi valtaa säädyiltä kuninkaalle ja päätti siten yli puoli vuosisataa kestäneen parlamentaarisen aikakauden. Hallitusmuodon voimaansaattamista on pidetty verettömänä vallankaappauksena. Vuoden 1789 yhdistys- ja vakuuskirja sinetöi kuninkaan yksinvaltiuden. Hallitusmuoto oli voimassa Ruotsissa vuoteen 1809 asti, jolloin Ruotsin kuninkaaksi valittiin ranskalainen Jean-Baptiste Bernadotte. Sen sijaan Suomessa vuoden 1772 hallitusmuoto oli voimassa aina vuoteen 1919 asti, jolloin itsenäiselle Suomelle saatiin oma hallitusmuoto. Vuoden 1772 hallitusmuoto sekä yhdistys- ja vakuuskirja olivat voimassa koko Suomen suuriruhtinaskunnan olemassaolon ajan, koska ne tukivat Venäjän keisarin yksinvaltaista hallintotapaa.

Lähteet
-------

* Zetterberg, Seppo (päätoimittaja): "Vuoden 1772 hallitusmuoto", *Suomen historian pikkujättiläinen*, s. 313-333. Porvoo: WSOY, 1987. ISBN 951-0-1-14253-0.
* Historiallisia dokumentteja: Kuninkaallisen Maj:tin ja Waltakunnan Säätyjen wahwistama Hallitusmuoto, Annettu Tukholmassa 21 p:nä Elokuuta 1772 *histdoc.net*.

### Viitteet

1. ↑  Suomen historian pikkujättiläinen 1987, 313
2. ↑  Suomen historian pikkujättiläinen 1987, 327-328
Kardinaali Luigi Macchi ilmoittaa Pius X:n valinnan paaviksi.
**Vuoden 1903 konklaavi** eli paavin valitseva kardinaalien kokous pidettiin 31. heinäkuuta - 4. elokuuta 1903 Sikstuksen kappelissa Vatikaanissa. Konklaavissa valittiin seuraaja neljännesvuosisadan eli kolmanneksi pisimpään hallinneelle paaville Leo XIII:lle. Kokoukseen osallistui 62 kardinaalia.

Pääehdokkaaksi nousi kardinaalivaltiosihteeri Mariano Rampolla. Konklaavien suljetussa tilassa pitämisen ja ulkopuolisilta tietojen saamisen vuoksi tarkat äänimäärät eivät ole selvillä, mutta tietojen mukaan Rampolla sai kahden ensimmäisen äänestyskierroksen aikana enemmistön äänistä. Ennen kolmannen äänestyksen aloittamista Krakovan kardinaaliarkkipiispa esitti keisari Frans Joosef I:n nimissä keisarin tahdon, jonka mukaan Rampollaa ei pitäisi valita paaviksi. Kyseessä oli katolisen kirkon *veto exclusionis*, katolisille valtioille myönnetty epävirallinen veto-oikeus estää epämieluisien kardinaalien valitseminen paaviksi. Virallisesti veto-oikeutta ei koskaan ollut myönnetty, mutta koko paaviuden historiassa kardinaalit olivat aina hyväksyneet veto-oikeuden käytön. Kardinaalit esittivät vastalauseensa, mutta tästä huolimatta Rampollan saamat äänimäärät laskivat ja seitsemännellä äänestyskierroksella Giuseppe Sarto valittiin paaviksi ja hän otti nimekseen Pius X.

Lähteet
-------

* Simo Heininen: *Ihmistä suurempi: paaviuden historia*. Edita, 2004. ISBN 951-37-4184-2.

Paavillinen tunnusPaavin valinneet konklaavit 1900-luvulla
1903 · 1914 · 1922 · 1939 · 1958 · 1963 · 1978 (ensimmäisen kerran) · 1978 (toisen kerran)
Vuoden 1703 myrskyä esittävä piirros 1700-luvulta.
**Vuoden 1703 suuri myrsky** oli synoptisen kokoluokan sääilmiöihin lukeutuva ekstratrooppinen sykloni, joka aiheutti tuhoa Keski- ja Etelä-Englannissa 7. joulukuuta 1703. Juliaanisen kalenterin mukaan päivä oli 26. marraskuuta. Myrskyn voimakkuudeksi on arvioitu Saffirin–Simpsonin hurrikaaniasteikolla luokka 2 (43–49 m/s).

Myrsky vaurioitti Lontoon rakennuksia. Westminster Abbeyn katto tuhoutui, ja kuningatar Anna piiloutui St Jamesin palatsin kellariin. Satoja laivoja ja veneitä törmäsi toisiinsa London Bridgen itäpuolella. Yksi Essexin rannikolla ollut alus seilasi Göteborgiin ennen kuin se pääsi palaamaan takaisin Englantiin. Tuulimyllyjä syttyi palamaan, koska niiden siivekkeet pyörivät liian nopeasti.

Myrskyssä kuoli arvioiden mukaan 8 000 ihmistä. Osa kuolleista oli sotalaivojen miehistöä, jotka olivat paluumatkalla Espanjan perimyssodasta. Itä-Anglian yliopiston ilmastontutkimusyksikön perustaja Hubert Lamb arvioi vuonna 1991, että myrskyssä kuoli 10 000 kuninkaallisen laivaston sotilasta.

Aikalaiset pitivät myrskyä merkkinä Jumalan vihasta, ja papit puhuivat siitä saarnoissaan vielä 50 vuoden päästäkin. Daniel Defoe tallensi silminnäkijöiden kertomuksia teokseensa *The Storm* (ei suomennettu). Hän uskoi Jumalan olleen tyytymätön Englannin heikkoon sotamenestykseen Espanjaa ja Ranskaa vastaan. Defoe laati tuulen voimakkuuden luokitteluun perustuvan asteikon sata vuotta ennen Francis Beaufortia. Hän teki Bernoullin lakiin liittyviä havaintoja: rakennukset, joihin tuuli osui suoraan, näyttivät selviävän pienemmillä vaurioilla kuin niiden takana olleet rakennukset.

Vuoden 1703 myrskystä uutisoitiin laajasti senaikaisessa lehdistössä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Great Storm of 1703 *squaducation.com*. Viitattu 6.3.2021. (englanniksi)
2. 1 2  In 1703, Britain was struck by possibly its worst ever storm *BBC*.  1.3.2018. Viitattu 6.3.2021. (englanniksi)
3. ↑  Great British Storms: British storms captured in literature and some that shaped weather forecasting as we know today *Weather Club / Royal Meteorological Society*.  20.11.2013. Viitattu 6.3.2021. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Defoe, Daniel: *The Storm or, a Collection of the most Remarkable Casualties and Disasters which Happen'd in the Late Dreadful Tempest, both by Sea and Land*. G. Sawbridge, 1704. Teoksen verkkoversio.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Ruotsin **hallitusmuoto vuodelta 1634** oli perustuslaki, joka määritteli eri valtioelinten aseman ja tehtävät. Se oli Ruotsin ensimmäinen perustuslaki, vaikkakin vuoden 1617 valtiopäiväjärjestys sisälsi perustuslaillisia määräyksiä. Hallitusmuoto valmisteltiin kuningas Kustaa II Aadolfin aikana, mutta vahvistettiin vasta kuninkaan kuoleman 1632 jälkeen. 

Valtiopäivät hyväksyivät hallitusmuodon 29. kesäkuuta 1634. Keskeisten valtioelinten tehtävät määriteltiin hallitusmuodossa niin kuin ne käytännössä olivat 1610- ja 1620-luvuilla toimineetkin. Ruotsin valtaneuvosto jäi kuitenkin johtavien virkamiesten varjoon. Valtaa jaettiin maaherrojen johtamiin lääneihin, joita oli Ruotsin puolella 11 ja Suomessa 5. Hallitusmuoto määritteli myös hovioikeuksien aseman. Perustuslain pääsuunnittelija oli kansleri Axel Oxenstierna. Oxenstiernan näkemyksen mukaisesti hallitusmuotoon sisältyy määräys, että kuningas hallitsee maata säätyjen tukemana. Hän pyrki koko uransa ajan tehostamaan ja yhtenäistämään Ruotsin hallintoa.

Oxenstierna oli vahvassa asemassa vuosien ajan myös kuninkaan kuoltua, sillä kruununperijä kuningatar Kristiina oli alaikäinen ja hänen puolestaan asioista päätti Oxenstiernan johtama holhoojahallitus. Siihen kuuluivat valtakunnankansleri Oxenstierna, valtakunnandrotsi (vastuullaan oikeusistuinten toiminta), kamarimestari (valtion kassan ja verojen keräämisen asiat), valtakunnanmarski (armeijan johtaminen) ja valtakunnanamiraali (laivasto).

Kristiinan hallituskauden jälkeen hallitusmuoto korvattiin vuoden 1660 lailla, vaikkakin seuraava hallitusmuoto säädettiin vasta vuonna 1719. Kuninkaan itsevaltiuden aikana vuodesta 1680 kuningas hallitusmuotoa ei noudatettu, sillä kuningas saattoi hallita maata säädyistä riippumatta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Halila, Aimo: *Suomi suurvalta-aikana*, s. 16. Teoksessa Suomen historia. Osa 3: Suurvalta-aika. Päätoim. Yrjö Blomstedt. Espoo: Weilin & Göös, 1985. ISBN 951-35-2492-2.
2. 1 2  Kaisu-Maija Nenonen & Ilkka Teerijoki: *Historian suursanakirja*, s. 592. WSOY, 1998. ISBN 951-0-22044-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Hallitusmuoto, *Nordisk familjebok* (2. laitos, 1915)
**Vuoden 1907 herrasmiessopimus** oli Yhdysvaltojen ja Japanin välinen epävirallinen sopimus, jonka mukaan Yhdysvallat ei tulisi asettamaan rajoituksia japanilaisten maahanmuutolle, eikä Japani tulisi sallimaan Yhdysvaltoihin suuntautunutta maahanmuuttoa. Sopimuksen tavoitteena oli lieventää maiden välisiä jännitteitä. Herrasmiessopimus päättyi, kun Yhdysvalloissa tuli vuonna 1924 voimaan maahanmuuttolaki, joka kielsi kaikkien aasialaisten maahanmuuton Yhdysvaltoihin.

Japanin voitettua Venäjän–Japanin sodan, Japani vaati tasavertaista kohtelua, mikä johti kuuteen noottiin Yhdysvaltojen ja Japanin välillä vuoden 1907 lopulta vuoden 1908 alkuun. 

Sopimusta edelsi Kaliforniassa syntynyt japanilaisvastaisuus. Vuonna 1906 San Franciscon koululautakunta oli asettanut säännöksen, jonka mukaan japanilaista alkuperää olevien lasten tuli käydä koulua omissa oppilaitoksissaan. Tuohon aikaan japanilaista alkuperää olevat henkilöt muodostivat noin yhden prosentin Kalifornian väestöstä. Useat heistä olivat saapuneet vuonna 1894 solmitun sopimuksen, joka takasi vapaan maahanmuuton Japanista, seurauksena.

Vuoden 1907 sopimuksessa Japani sitoutui olemaan myöntämättä passeja Yhdysvaltoihin pyrkiville henkilöille. Vastavuoroisesti Yhdysvallat lupautui hyväksymään jo maassa oleskelevat japanilaiset ja sallimaan heidän sukulaistensa maahanmuuton. Yhdysvallat myös lupautui lopettamaan japanilaisten lasten syrjinnän kalifornialaisissa kouluissa. 

Japanin hallitus halusi säilyttää japanilaisten maineen maailman silmissä. Japani ei halunnut Yhdysvaltojen hyväksyvän japanilaisia syrjivää lainsäädäntöä, kuten oli tapahtunut vuonna 1882 hyväksytyllä kiinalaisten maahanmuuton kieltäneen lain kohdalla. Yhdysvaltain presidentti Theodore Roosevelt, joka suhtautui suopeasti Japaniin, hyväksyi sopimuksen vaihtoehtona jäykemmälle lainsäädännölle.

Japanin hallitus jatkoi passien myöntämistä Havaijin territorioon, josta siirtolaiset saattoivat helposti siirtyä Yhdysvaltain mantereelle.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Gentlemen's Agreement of 1907
*Tämä artikkeli käsittelee 1920-luvun komiteaa. Vuonna 1945 toiminutta samannimistä komiteaa käsittelee artikkeli Hornborgin komitea.*
**Hornborgin komitea** eli **ensimmäinen puolustusrevisioni** oli vuosina 1923–1926 toiminut suomalainen komitea, joka selvitti Suomen maanpuolustuksen vastaista järjestämistä.

Komitean asettaminen ja tehtävänanto
------------------------------------

Valtioneuvosto asetti komitean 26. marraskuuta 1923 "*tutkimaan maan nykyisen puolustusjärjestelyn tarkoituksenmukaisuutta sekä tekemään ehdotuksensa sen uudelleenjärjestelystä, mikäli aihetta siihen katsottaisiin olevan, ollen komitean Valtioneuvoston päätöksen mukaisesti tehtävää suorittaessaan otettava huomioon niin hyvin maan taloudellinen kantokyky kuin sotilaalliset näkökohdat*".

Komitean kokoonpano
-------------------

Komitean puheenjohtajana toimi Eirik Hornborg. Hänen lisäkseen komiteaan kuuluivat sotilasjäseninä kenraaliluutnantti Martin Wetzer, eversti Lauri Malmberg, everstiluutnantti Harald Öhquist sekä majuri Armas-Eino Martola ja heidän lisäkseen viisi siviilijäsentä. Malmbergin korvasi kesäkuussa 1924 majuri Leonard Grandell ja Öhquistin saman vuoden lokakuussa Erik Heinrichs. Komitean sihteerinä toimi Lasse Leander, jonka sijaisena oli syksyllä 1924 Into Auer.

Tilannekuva ja keskeiset suositukset
------------------------------------

Hornborgin komitea jätti mietintönsä 21. tammikuuta 1926. Komitean mukaan Suomen puolueettomuutta voivat loukata kaikki Itämerellä sotaa käyvät valtiot. Suomen itsenäisyyden voivat vaarantaa ainoastaan Venäjän tekemät puolueettomuuden loukkaukset. Puolustuslaitoksen tarkoitus on olemassaolollaan "ehkäistä sotia syttymästä".

Komitea kiinnitti huomiota kahteen pääongelmaan: yllättäviltä hyökkäyksiltä suojautumiseen ja ylijohdon käytössä sodan syttyessä olevien divisioonien määrään. Komitea edellytti riittävän vahvoja suojajoukkoja varmistamaan liikekannallepanoa ja joukkojen siirtoja ("ylösmarssia") sotatoimialueelle. Kenttäarmeija käsittäisi sen esityksen mukaan mobilisoidut kantajoukot, suojeluskuntien muodostamat joukot sekä kolmantena elementtinä viisi nostoväkidivisioonaa sekä täydennysjoukkoja. 

Kun yleisesikunnan suunnitelma suuntasi Kannakselle kuusi divisioonaa ja Laatokan Karjalaan yhden, puolustusrevisionin ehdotus sisälsi Kannakselle kahdeksan ja Laatokan Karjalaan kaksi sekä ylijohdon reserviksi kolme, siis yhteensä yhdeksän divisioonaa.

Lähteet
-------

* Kronlund, Jarl: "Puolustusrevisioni määrittää tehtävät", *Suomen puolustuslaitos 1918-1939: puolustusvoimien rauhan ajan historia*, s. 286-287. Helsinki: WSOY, 1988. ISBN 951-0-14799-0.
* Turpeinen, Tapio: *Tapaus Into Auer: jääkäriliikkeen viimeinen näytös*. Helsinki: Tammi, 1995. ISBN 951-31-0488-5.

### Viitteet

1. 1 2  Kronlund 1988, 286
2. ↑  Turpeinen 1995, 73
3. ↑  Kronlund 1988, 287
**Armenter "Bo Carter" Chatmon** (30. kesäkuuta 1892 Bolton, Mississippi – 21. syyskuuta 1964 Memphis, Tennessee) oli yhdysvaltalainen blues-muusikko. Hän oli yksi Mississippi Sheiksin jäsenistä. Yhtyeessä soittivat myös hänen veljensä Lonnie (viulu) ja Sam Chatmon (basso). Mississippi Sheiks oli eräs 1920-luvun lopun ja 1930-luvun alun suosituimmista kielisoitinyhtyeistä Yhdysvalloissa.

Chatmon tunnetaan seksuaalisia kielikuvia sisältäneistä levytyksistään kuten "Banana in Your Fruit Basket", "Pin in Your Cushion" ja "Your Biscuits Are Big Enough for Me". Suurin osa Chatmonin omista levytyksistä on sooloesityksiä, joissa hän laulaa ja säestää itseään kitaralla. Hän oli ensimmäinen joka levytti bluesklassikko "Corrine, Corrinan" (vuonna 1928).

Lähteet
-------

1. ↑  Joslyn Layne: Mississippi Sheiks Biography *allmusic.com*. Allmusic. Viitattu 18.5.2012.
2. ↑  Jim O'Neal: Bo Carter Biography *allmusic.com*. Allmusic. Viitattu 18.5.2012.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Bo Hamburger** (s. 24. toukokuuta 1970 Frederiksberg) on entinen tanskalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 1991–2006.

Hamburger saavutti hopeaa vuoden 1997 maantiepyöräilyn MM-kilpailujen maantieajossa San Sebastiánissa. Hän sai saman ajan kuin kilpailun voittanut Laurent Brochard. Seuraavana vuonna hän voitti La Flèche Wallonne -klassikon kuuden sekunnin erolla Frank Vandenbrouckeen. Ranskan ympäriajossa hän voitti 1994 kahdeksannen etapin ja piti vuonna 1998 kokonaiskilpailun johtajan maillot jaune -paitaa kolmannen etapin jälkeen.

Hamburger jäi kiinni EPO-hormonin käytöstä vuonna 2001, mutta sai vapauttavan tuomion, koska B-näytteessä arvot olivat sallitun puolella, vaikkakin keskiarvoa korkeammat. Marraskuussa 2007 julkaistussa elämäkerrassaan *Den største pris - en cykelrytters bekendelser* hän myönsi käyttäneensä EPOa vuosina 1995–1997.

Saavutuksia
-----------

1991
Maantiepyöräilyn MM-kilpailut, maantieajossa 15.
1992
Lombardian ympäriajo, kahdeksas
1994
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 20. nuorten kilpailussa kolmas, voitto etapilla 8, kolmas etapilla 21
Hofbräu cup, mäkikilpailun voitto
Leeds Classic, kolmas
1995
Tanskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, voitto etapilla 3 a
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 17. nuorten kilpailussa toinen
Katalonian ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides
1996
Espanjan ympäriajo, toinen etapilla 18
Katalonian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 13.
1997
Katalonian ympäriajo, voitto etapilla 7
Maantiepyöräilyn MM-kilpailut, maantieajossa hopeaa
1998
La Flèche Wallonne, voitto
Baskimaan ympäriajo, voitto etapilla 2
Vuelta a la Comunidad Valenciana, kokonaiskilpailussa toinen, voitto etapilla 2
Välimeren ajo, kokonaiskilpailussa toinen
Critérium International, kokonaiskilpailussa kolmas
Amstel Gold Race, viides
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 15.
2000
Tanskan mestaruus, maantieajo
Pariisi–Nizza-ajo, voitto etapilla 4
Rheinland-Pfalz Rundfahrt, voitto etapilla 4
Grand Prix de Fourmies, kolmas
Maantiepyöräilyn MM-kilpailut, maantieajossa kuudes
2004
Giro della Liguria, voitto etapilla 2

Lähteet
-------

* Esittely www.cyclingarchives.com-sivustolla (englanniksi)
* Saavutukset trap-friis.dk-sivustolla (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Road Cycling World Championships 1997 at San Sebastián (spa) Men: Road Race Sports123.com (englanniksi)
2. ↑  Road Cycling Men: La Flèche Wallonne (bel) 1998 Sports123.com (englanniksi)
3. ↑  Road Cycling Men: Tour de France Stages Sports123.com
4. ↑  Bo Hamburger: Jeg tog epo *Politiken.dk*.  7.11.2007.  Arkistoitu 7.11.2007. Viitattu 21.1.2009.
**Bo "Bosse" Althoff** (17. syyskuuta 1944 Mellerud, Dalsland - 15. marraskuuta 2022) oli pikajuoksija 1960-luvulla ja tuli tunnetuksi Suomi-Ruotsi -maaotteluissa "Suomen tappajana". Ammatiltaan Althoff oli lääkäri, joka erikoistui ortopediaan ja työskenteli työuransa Örebrossa.

Bosse Althoff nousi Ruotsin kansalliseen tietoisuuteen vuonna 1960 juostuaan 16-vuotiaana 400 metriä aikaan 50,0. Tällöin hän saikin lehdistössä lempinimen kotiseutunsa mukaan "Mellerudin pikajuna". Hän kilpaili ensimmäisen kerran Suomi-Ruotsi -maaottelussa kaudella 1962, jolloin Owe Jonsson otti voitot niin 100 kuin 200 metrillä Althoffin ollessa 200 metrillä 2. Saman syksyn EM-kisoissa Althoff oli mukana 4 x 400 metrin viestissä Ruotsin avaajana. Ruotsalaisnelikko menestyikin hyvin, sillä se jäi vain 0,7 sekuntia pronssimitalista.

Seuraavina kausina Althoff nousi Ruotsin kansalliseen kärkeen 100, 200 ja 400 metrilä. Han saavutti Ruotsin mestaruuden 100 metrillä kaudella 1965, 200 metrillä kausilla 1964-1966, 400 metrillä 1964-67 sekä oli mukana Örgryte IS:n joukkueessa, joka voitti 4x400 metrin Ruotsin seurajoukkuemestaruuden kaudella 1967. Näin hänelle kerti kaikkiaan kahdeksan henkilökohtaista ja yksi Ruotsin viestimestaruus. Maaotteluita Althoffin uralle kertyi kaikkiaan 22. Hänestä tuli tunnettu kilpailija Suomi-Ruotsi -maaotteluissa. Erityisesti vuoden 1965 maaottelusta muodostui hänen triumfinsa, sillä hän voitti 100 ja 200 metrin juoksut ja sijoittui 400 metrillä 2:ksi maanmiehensä Bengt-Göran Fernströmin voittaessa. Althoff oli mukana 4 x 100 metrin voittaneessa ruotsalaisjoukkueessa ja myös niukasti suomalaisille hävinneessä 4 x 400 metrin joukkueessa. Näin Althoff oli keskeisesti vaikuttamassa siihen, että Ruotsi saavutti maaotteluvoiton Suomesta sitten vuoden 1953. Ruotsalaislehdistö alkoi käyttää tämän jälkeen Althoffista nimitystä "Suomen tappaja".

Bosse Althof kilpaili vielä kaudella 1967, ja hän oli voittamassa Suomi-Ruotsi -maaottelun 200 ja 400 metriä. Näin Althoffin ura jäi varsin lyhyeksi eli hän lopetti urheilu-uransa 23-vuotiaana keskittyen lääkärin ammattiinsa.

Urheilu-uransa jälkeen hän muutti lääkäriksi Örebron kaupunkiin, jossa hän toimi ortopedian ja oli ortopediklinikan ylilääkärinä Örebron yliopistollisessa sairaalassa (USÖ). Örebrossa ollessaan hän toimi paikallisten urheiluseurojen BK Forwardin ja Örebro SK:n seuralääkärinä.
Eläköidyttyään hän palasi synnyinseudulleen Dalslandiin, jossa hän kuoli 78-vuotiaana marraskuussa 2022.

Lähteet
-------

1. ↑  Nr. 227 - Bo Althoff  30.8.2017. Friidrottens Stora - Grabbar & Tjejer. Viitattu 11.5.2023. (ruotsiksi)
2. 1 2 3  Bosse Althoff har gått bort  22.11.2022. Örgryte IS. Viitattu 11.5.2023. (ruotsiksi)
3. ↑  Jonas Hedman: Det äldsta rekordet fyller 50 – fantastisk tid i München 1972  10.9.2022. friidrottaren.com. Viitattu 11.5.2023. (ruotsiksi)
4. ↑  Hopeinen amuletti kiidätti Althoffin neljästi voittoon.  *Helsingin Sanomat*, 6.9.1965, s. 16. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 11.8.2019.