recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pontrieux** (bretoniksi *Pontrev*) on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Englannin kanaaliin laskevan Trieuxjoen varrella.

Historia
--------

Kaupunki alkoi muodostua 1400-luvulla, jolloin nykyisen kaupungin paikalle Trieuxjoen varrelle tuli asutusta. Joen yli rakennettiin silta, josta tuli tärkeä maantieyhteys Trégorin ja Goëlon historiallisten maakuntien välille. Lisäksi jokea pitkin oli laivayhteys merelle. Näin syntyi alkujaan Pont-Trieux'n kaupunki. Siitä muodostui ihanteellinen kauppapaikka, ja josta tuli myös Guingampin kaupungin satama.

Vuonna 1840 joen alajuoksulle rakennettiin uusi silta Pont de Lézardrieux. Tämän jälkeen kaupungin kautta kulkeminen ei ollut enää välttämätöntä. Rautatie rakennettiin kaupunkiin 1800-luvun lopulla, mikä johti teollisuuden kehitykseen. Erityisesti puu-, pahvi- ja pellavateollisuuteen perustuvat tuotteet kulkivat kaupungin sataman kautta ympäri Eurooppaa tanskalaisten ja englantilaisten kuunareiden rahtina.

Nähtävyydet
-----------

Kaupunkia kutsutaan Trégorin pieneksi "Venetsiaksi". Sen nähtävyyksiä ovat 1500-luvulta peräisin oleva talo, jota kutsutaan nimellä "Tour Eiffel", 1700-luvulta peräisin oleva suihkulähde Fontaine de Pontrieux sekä viisikymmentä pesulaa joen varrella.

  

* Tour EiffelTour Eiffel
* Fontaine de PontrieuxFontaine de Pontrieux
* Jokivarren pesuloitaJokivarren pesuloita

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. 1 2 3  Pontrieux, The little "Venice" of Trégor Official website of tourism in Brittany. Viitattu 13.12.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pontrieux** Wikimedia Commonsissa
**Apollonin temppeli** oli antiikin aikainen Apollon-jumalalle omistettu kreikkalainen temppeli Aiginan kaupungissa Aiginan saarella Kreikassa. Sen arkeologinen kohde, joka tunnetaan myös nimellä **Kolóna** (Κολώνα, "Pylväs"), sijaitsee nykyisen Aíginan kaupungin luoteispuolella.

Apollonin temppelin pylväs eli *Kolóna*.
Temppeli rakennettiin arkaaisella kaudella noin vuonna 520–500 eaa. Samalla paikalla on ollut jo aiemmin jonkinlainen varhaisempi pyhäkkö. Arkaainen temppeli oli omistettu Apollonille, jota kutsuttiin myös Apollon Delfinokseksi. Jumalan kunniaksi järjestettiin vuosittain Delfinion-kuussa kilpailut, joihin kuului juoksu vesiruukkuja kantaen. Roomalaisella kaudella temppelin paikalla oli linnoitus.

Temppeli sijaitsee pienellä kukkulalla antiikin Aiginan kaupungin arkeologisella alueella. Paikka on ollut kaupungin akropolis eli linnavuori jo mykeneläisellä ajalla. Temppeli edusti doorilaista tyyliä. Siinä oli 11 pylvästä pitkillä sivuilla ja kuusi pylvästä lyhyillä sivuilla, eli yhteensä 30 pylvästä. Temppelissä oli pronaos, naos eli cella sekä opisthodomos. Temppeli oli tehty paikallisesta huokoisesta hiekkakivestä. Päätykolmiot oli koristeltu paroslaisesta marmorista tehdyillä veistoksilla, jotka esittivät muun muassa amatsonomakhiaa. Temppelin eteläpuolella oli jonkinlainen porttirakennelma, kun taas pohjoispuolelta on löydetty muun muassa esihistoriallisen ajan hautoja.

Temppelistä on säilynyt vain yksi pylväs, josta paikka on saanut nykyisen nimensä. Pylväs oli osa temppelin takaosan opisthodomosta, ja sen säilyneen osan korkeus on noin kahdeksan metriä. Pylvään yläosa, mukaan lukien osa arkkitraavista, oli paikallaan ainakin vielä vuonna 1765. Kokonainen toinen pylväs oli pystyssä vielä vuonna 1802, jolloin se kaatui myrskyssä.

Temppelin raunioiden lähellä sijaitsee Aíginan arkeologinen museo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Apollo Temple *Greeka.com*. Viitattu 13.3.2017.
2. ↑  Aegina City *Perseus*. Viitattu 13.3.2017.
3. 1 2 3  Kolona Hill *Discover Aegina*.  Arkistoitu 16.10.2018. Viitattu 13.3.2017.
4. 1 2  Hill of Kolona with museum *Aegina Greece*. Viitattu 13.3.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Apollonin temppeli** Wikimedia Commonsissa
**MHPArena** on jalkapallo- ja yleisurheilustadion Stuttgartissa Saksassa. Vuoteen 1993 nimenä oli *Neckarstadion*, mutta nimi vaihtui kaupunginvaltuuston päätöksellä Gottlieb-Daimler-Stadioniksi edesmenneen paikallisen teollisuusmiehen Gottlieb Daimlerin mukaan. Vuodesta 2008 vuoteen 2023 nimenä oli *Mercedes-Benz Arena*. Stadionin kapasiteetti on 60 449 katsojaa.

Saksalaisen arkkitehti Paul Bonatzin suunnittelema stadion valmistui vuonna 1933 nimellä *Adolf-Hitler-Kampfbahn*. Ensimmäinen siellä pidetty tapahtuma oli voimistelufestivaali vielä samana vuonna. Toisen maailmansodan jälkeen stadion toimi lähinnä amerikkalaisten miehitysjoukkojen käytössä baseball-otteluiden tapahtumapaikkana nimillä *Century Stadium* ja *Kampfbahn*. Nimi *Neckarstadion* otettiin käyttöön vuonna 1949.

Nykyään stadion toimii jalkapallojoukkue VfB Stuttgartin kotistadionina ja siellä järjestetään myös muita suuria urheilutapahtumia, kuten Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut vuonna 1986 ja Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut vuonna 1993. Se on ollut myös jalkapallon MM-kilpailuiden näyttämönä vuosina 1974 ja 2006. Vuonna 2006 stadionilla pelattiin kuusi ottelua. Neljä alkusarjaottelua, yksi ensimmäisen pudotuspelikierroksen ottelu ja pronssiottelu.

Stadion on ollut pitkään Berliinin ja Münchenin olympiastadionien ohella Saksan suurten yleisurheilutapahtumien näyttämönä ja teknisen kehityksen tienavaajana. Muun muassa Saksan ensimmäinen synteettinen juoksurata ja värillinen jättinäyttö asennettiin juuri Stuttgartin stadionille. Myös viimeisimmät suuret yleisurheilutapahtumat on järjestetty juuri Stuttgartissa.

Gottlieb-Daimler-Stadion avoimien ovien päivänä 15. tammikuuta 2006.

Lähteet
-------

* MHPArena viralliset kotisivut

Bundesliigan stadionit
Allianz Arena • BayArena • Borussia-Park • Deutsche Bank Park • Europa-Park Stadion • Merck-Stadion am Böllenfalltor • Mewa Arena • MHPArena • PreZero Arena • Red Bull Arena • RheinEnergieStadion • Signal Iduna Park • Stadion An der Alten Försterei • Voith-Arena • Volkswagen Arena • Vonovia Ruhrstadion • Wohninvest Weserstadion • WWK Arena
**Koskisen** on vuonna 1909 perustettu, kansainvälisesti toimiva suomalainen puutuoteyhtiö. Koskisen Oyj (KOSKI) on listattu Nasdaq Helsingin päälistalla. 

Koskisen valmistaa ja markkinoi puutuoteteollisuuden tuotteita muun muassa rakennus-, huonekalu- ja kuljetusvälineteollisuudelle. Koskisen liiketoiminta-alueet ovat levyteollisuus ja sahateollisuus. Puunhankinta- ja bioenergiatoiminnot ovat osa Sahateollisuus-liiketoimintaa.

Levyteollisuus-liiketoiminta valmistaa koivuvaneria, ohutvaneria ja -viilua sekä lastulevyä Suomen ainoassa lastulevytehtaassa. Sahateollisuus-liiketoiminta valmistaa vakiosahatavaraa sekä mitallistettua ja lujuuslajiteltua sahatavaraa kuusesta ja männystä.

Koskisen vaneri- ja lastulevytehdas sekä saha sijaitsevat Järvelässä, ohutvaneri- ja viilutehdas Hirvensalmella sekä kevyiden hyötyajoneuvojen sisustusratkaisuja Kore-brändin alla valmistava tuotantoyksikkö Toporówissa Puolassa.

Konserni työllistää noin 900 henkilöä. Sen liikevaihto vuonna 2022 oli noin 318 miljoonaa euroa.

Koskisen uuden Järvelässä sijaitsevan sahan tuotanto käynnistyi heinäkuussa 2023. Uusi saha on yhtiön historian suurin investointi, noin 50 miljoonaa euroa. Ensivaiheessa uusi saha kasvattaa tuotantokapasiteettia nykyisestä 300 000 kuutiometristä 400 000 kuutiometriin havusahatavaraa.

Koskisen perusti sittemmin teollisuusneuvoksen arvonimen saanut Kalle Koskinen vuonna 1909.

Yritys nousi julkisuuteen, kun 1987 paljastui, että sahan tulipalon yhteydessä vuonna 1976 Järvelän maaperään ja pohjaveteen pääsi kloorifenolia sisältävää Ky-5-valmistetta, jota käytettiin sahatavaran sinistymisenestoon. Koskisen aloitti kloorifenoleilla saastuneen pohjaveden puhdistuksen vapaaehtoisesti vuonna 2012. Vuosina 2012–2014 puhdistustyössä tehtiin läpimurto; Koskisen Oy:n ja Pöyry Finland Oy:n kehittämällä menetelmällä on puhdistettu laskennallisesti jo noin 90 prosenttia alueen pohjavedestä. 

Puhdistustoimintaa jatketaan, jotta loputkin pohjavedestä saadaan puhdistettua. Vuonna 2023 puhdistuksen suunnittelu ja tutkimukset ovat keskittyneet mahdollisiin maaperään jääneiden päästöjen etsintään. Asiasta annettiin KHOn päätös 2008, jonka mukaan saastuminen tutkitaan. Yritystä syytettiin rikoksesta, mutta oikeuden päätöksen mukaan saastuminen johtui tulipalosta.

Vuoden 2016 lopussa Markku Koskisen tilalle toimitusjohtajaksi palkattiin Jukka-Pekka Pahta.

Lähteet
-------

1. ↑  Kalle Koskinen *Biografiasampo*. Viitattu 24.1.2022.
2. 1 2 3  Kaksi suurta jalostaa Päijät-Hämeen puuta *Itä-Häme*.  4.12.2017.  Arkistoitu 30.1.2018. Viitattu 29.1.2018.
3. ↑
4. ↑  Markku Koskinen: Potkut tulivat täysin yllättäen *Maaseudun Tulevaisuus*.  11.10.2016.  Arkistoitu 30.1.2018. Viitattu 29.1.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto
**Oili Sainila** (s. 1948 Liminka) on suomalainen runoilija ja prosaisti. Hän on asunut Ilmajoella, Rovaniemellä, Iissä ja vuodesta 1976 Tampereella. Sainila valmistui äidinkielen ja kirjallisuuden opettajaksi suorittaen HuK-tutkinnon Turun yliopistossa 1970, FK-tutkinnon Oulun yliopistossa 1978 ja opetusharjoittelun Oulun normaalilyseossa 1974.

Tampereella Sainila opetti äidinkieltä ja kirjallisuutta Kaukajärven ja Klassillisen yläasteen kouluissa sekä vuodesta 1990 Klassillisessa lukiossa. Työn ohessa hän toimi useita vuosia Tampereen yläasteiden äidinkielen ohjaavana opettajana ja yliopiston opettajankoulutuslaitoksen kenttäharjoittelun ohjaajana. Hän jäi eläkkeelle Tampereen klassillisen lukion lehtorin virasta vuonna 2012.

1980-luvulla Sainila vastasi kouluhallituksen Kaukajärven yläasteella johtaman kokeilutoiminnan äidinkielen opetuksen raportoinnista. Tämän lisäksi hän kokosi ja laati koko maan äidinkielen kokeiluaineiston pohjalta kouluhallituksen *Eriyttämiskokeilu peruskoulun yläasteella* -julkaisun äidinkielen osuuden vuonna 1985.

Oili Sainilan kirjoitusharrastuksen käännekohtana oli kunniamaininta Pirkanmaan kirjoituskilpailun lyriikkasarjassa vuonna 2014. Tämän jälkeen hän osallistui mm. Tampereen seudun työväenopiston Viita-akatemian kolmivuotiseen kirjoittajakouluun. Esikoisrunoelma *Limmi* ilmestyi Sanasadon julkaisemana 2018, niin kuin myös vuonna 2019 valmistunut runokokoelma *Maisema on kirjoittanut minut*. 

Ensimmäisen proosateoksen, fiktiivisen sukuromaanin *Matala maa, korkealla taivas* (Seutu Kustannus 2020) perustana on sukututkimustieto, jota Sainila keräsi ja kirjoitti omasta sukuhaarastaan yhdessä sukututkijoiden LT Aira Hotin ja erityisnuoriso-ohjaaja Mikko Roivaisen kanssa toimittamaansa kirjaan Siikasavon Roivaiset – Siikajokilaakson ja Oulun seudun Roivaisten sukuhaara. Sukukirjan kustansi ja julkaisi Roivainen-Roivas-Roivanen -sukuseura ry. vuonna 2016.

*Down Memory Lane: Collected Poems* -teokseensa (Seutu Kustannus 2021) Oili Sainila kokosi kahden alkuperäisrunon lisäksi tekstejä aiemmin julkaistuista runokirjoistaan. Runot tulkitsi englanniksi kääntäjä, FL Sirkka-Liisa Leinonen.
**Justin Ress** (s. 3. elokuuta 1997) on yhdysvaltalainen selkäuinnin maailmanmestari

Ress sijoittui 50 metrin selkäuinnissa kuudenneksi Budapestin MM-kilpailuissa 2017. Hän saavutti saman vuoden Taipein universiadeissa kultaa 100 metrin selkäuinnissa sekä 4 × 100 metrin vapaa- ja sekauintiviesteissä. Lisäksi hän sai hopeaa 50 metrin selkäuinnissa. Napolin universiadeissa 2019 hän saavutti kultaa 50 metrin selkäuinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä pronssia 100 metrin selkäuinnissa.

Ress voitti Budapestissa 2022 maailmanmestaruuden 50 metrin selkäuinnissa ajalla 24,12 ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Fukuokan MM-kilpailuissa hän saavutti kultaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä ja hopeaa 50 metrin selkäuinnissa.

Ressin 50 metrin altaan ennätys 50 metrin selkäuinnissa on 23,92 (Greensboro 2022), 100 metrin selkäuinnissa 52,73 (Greensboro 2022) ja 100 metrin vapaauinnissa 48,14 (Indianapolis 2023) sekä 25 metrin altaan ennätys 50 metrin selkäuinnissa 23,02 (Eindhoven 2021), 100 metrin selkäuinnissa 50,38 (Napoli 2021) ja 100 metrin vapaauinnissa 45,70 (Eindhoven 2021).

Lähteet
-------

1. ↑  Justin Ress *usaswimming.org*.  Arkistoitu 3.7.2022. Viitattu 3.7.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Justin Ress *fina.org*. Viitattu 23.8.2023. (englanniksi)
3. ↑  Ress, Justin A. Personal bests *swimrankings.net*. Viitattu 3.7.2022. (englanniksi)
**Anet** on kunta Ranskassa Eure-et-Loirin departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee 80 kilometriä Pariisista länteen Eurejoen varrella.

Nähtävyyksiä
------------

Kunnan nähtävyyksiä on muun muassa linna Château d’Anet. Nykymuotoisen linnan rakennutti Diane de Poitiers, joka oli Normandian suursenesalkki Louis de Brézén leski. Linnan suunnitteli arkkitehti Philibert Delorme. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1547 ja rakennustyöt kestivät viisi vuotta. Diane de Poitiers kuoli Anet’ssa vuonna 1566, jolloin hänen tyttärensä Louise de Brézé rakennutti linnan lähelle hautakappelin hänen muistolleen. 1600-luvulla linna siirtyi Vendômen herttuoiden haltuun. Linnaan tehtiin silloin suuria muutoksia. Linnan pääportaikko rakennettiin uudestaan arkkitehti Claude Desgotsin suunnitelmien mukaan vuonna 1680. Samaan aikaan kaivettiin maisema-arkkitehti André Le Nôtren suunnittelema kanava. 1700-luvulla Mainen herttuatar ja Penthièvren herttua pitivät linnassa suuria juhlia. Linnan omaisuus takavarikoitiin ja myytiin Ranskan suuren vallankumouksen aikaan 1700-luvun lopulla. Vuonna 1840 linna palautettiin suvulle, joka sen yhä omistaa. Linna on avoinna yleisölle viikonloppuisin sesonkiaikaan.

* Château d’AnetChâteau d’Anet
* KappeliKappeli
* Diane de Poitiers’n hautaDiane de Poitiers’n hauta

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. ↑  Tour de France 2018

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Anet** Wikimedia Commonsissa

* Château d’Anet’n kotisivut (ranskaksi)
**Merja Mähkä** (s. 1977) on sijoittaja, tietokirjailija, yrittäjä, kolumnisti, sijoitusbloggaaja, somevaikuttaja ja podcastaaja. Mähkä tunnetaan erityisesti kolumneistaan ja Sijoituskaverit-podcastistaan, jota hän hostaa sijoittaja Julia Thurénin kanssa. Sijoituskaverit on erityisesti rahaan ja sijoittamiseen keskittyvä podcast.

Mähkän missiona on saada kaikki naiset ryhtymään sijoittajiksi.

Ura
---

Mähkä on työskennellyt uransa alussa toimittajana Iltalehdellä ja Ilta-Sanomilla.

Merja Mähkä on toiminut kolumnistina Helsingin Sanomille ja Iltalehdelle. Mähkän kolumnit käsittelevät ensisijaisesti kansantajuisia sijoitusvinkkejä sekä auttavat ymmärtämään maailmantaloutta ja rohkaisevat madaltamaan kynnystä aloittaa sijoittamaan ilman isoja alkupääomia.

Mähkä on viestintätoimistoyrittäjä, jonka lisäksi hän on työskennellyt viestintäkonsulttina Ellun Kanat Oy:ssä.

Tausta
------

Merja Mähkä on syntynyt vuonna 1977. Mähkä on lapsena asunut Keikyässä, ja valmistunut ylioppilaaksi Kiikan lukiosta vuonna 1996.  Nykyään Mähkä asuu puolisonsa ja lastensa kanssa Helsingissä.

Mähkä on koulutukseltaan sosiaalitieteiden, median ja viestinnän maisteri, hän on opiskellut Helsingin yliopistossa 1996-2005.

Teokset
-------

### Tietokirjat

* *Ihanasti hukassa ja miten sieltä pääsee pois*, 2012 Tammi ISBN 978-951-31-6684-7
* *Mitä tapahtuu huomenna viestinnälle*, osa 2, 2015 Ellun Kanat ISBN
* *Sijoittajaksi 7 päivässä*, 2019 Alma Talent (kirjoitettu yhdessä Unna Lehtipuun kanssa) ISBN 9789521436406
* *Rahastokirja vasta-alkajille (ja niille jotka haluavat päästä sijoittamisessa helpolla)*, 2021 ISBN 9789521445088

Lähteet
-------

1. 1 2  Hanna Pihlajamäki: Merja Mähkä, 42, irtisanoutui hyväpalkkaisesta työstä ja alkoi sijoittaa: "16 vuoden kuluttua olen miljonääri"– Yksi asia on hänelle äärimmäinen lottovoitto *Aamulehti*.  28.11.2019. Viitattu 21.4.2022.
2. ↑  Merja Mähkä *Helsingin Sanomat*. Viitattu 21.4.2022.
3. ↑  Merja Mähkä | Iltalehti *www.iltalehti.fi*. Viitattu 21.4.2022.
4. ↑  LinkedIn *linkedin.com*. Viitattu 21.4.2022.
5. ↑  Linkedin *linkedin.com*. Viitattu 21.4.2022.
Esimerkki Beer Pong -pöydän asettelusta
**Beer Pong** on juomapeli, jossa pelaajat koettavat heittää pöytätennispalloja pelipöydän toiseen päähän ryhmiteltyihin kilpailevan joukkueen olutmukeihin. Yleensä pelissä on kaksi kahden pelaajan joukkuetta. Joukkueet ryhmittyvät pöydän vastakkaisiin päihin. Virallisia sääntöjä ei ole, joten pelitapa saattaa vaihdella seurueen koosta ja mieltymyksistä riippuen.

Kun pallo laskeutuu mukiin suoraan ilmasta, tulee puolustavan joukkueen juoda kyseinen muki tyhjäksi ja poistaa se pöydältä. Mikäli heitto menee mukiin pompun kautta, pitää vastustajien juoda ja poistaa kaksi mukia. Pomppivan pallon saa vastustaja kuitenkin yrittää torjua kädellään. Joukkue, joka ensimmäisenä menettää kaikki mukinsa, on hävinnyt pelin.

Mukit eivät ole yleensä kovin täynnä ja niissä voi olla muutakin juomista kuin olutta. Usein pöydällä on myös vesimukit, joissa pallot voidaan puhdistaa heittojen jälkeen.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Beer pong**.
* Beer Pong (arkistoitu sivu) Shotti.fi
**Dreux** on kunta Ranskassa Eure-et-Loirin departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee 80 kilometriä Pariisista länteen Blaisejoen varrella.

Nähtävyyksiä
------------

Kuninkaallinen kappeli Chapelle royale de Dreux puistoineen on yksi kaupungin tärkeimmistä nähtävyyksistä. Se rakennettiin vuonna 1816. Kappeli on Orléansin suvun sukuhauta, jonne on haudattu muun muassa Ranskan kuningas Ludvig Filip I.

Taide- ja historiamuseo *Musée d'art et d'histoire* sijaitsee vuonna 1895 rakennetussa uusromanttisessa kappelissa. Kappeli muutettiin museoksi vuonna 1950. Taidemuseon tunnetuin teos on Claude Monet’n *Étude de glycine*.

Dreux’n kellotorni (*Beffroi de Dreux*) on rakennettu vuosina 1512–1537. Entisen kaupungintalon ja siihen liittyvän kellotornin suunnittelivat kolme arkkitehtia, joista viimeisimpänä paikalliseen Métezeaun arkkitehtisukuun kuulunut Clément Métezeau. Entinen kaupungintalo symboloi Dreuxin porvarillisen kaupungin vapautta, joka on peräisin frankkien kuninkaan Ludvig VI:n hallinnolta.

Ruoka
-----

Paikallinen erikoisuus on pehmeä lehmänmaitojuusto Feuille de Dreux (Dreux’n lehti), jonka päällä on kastanjanlehti.

Tunnettuja kuntalaisia
----------------------

* Jean de Rotrou (1609–1655), runoilija
* Jacques Oudin (1908–1985), immunologi
* Catherine Corsini (s. 1956), elokuvaohjaaja
* Yann Beuron (s. 1969), tenori
* Patrick Vieira (s. 1976), jalkapalloilija
* Amélie Perrin (s. 1980), yleisurheilija
* Siraba Dembélé (s. 1986), käsipalloilija
* Yannick Lesourd (s. 1988), yleisurheilija

  

* Chapelle royale Saint-LouisChapelle royale Saint-Louis
* Taide- ja historiamuseoTaide- ja historiamuseo
* Étude de glycine 1919-1920Étude de glycine 1919-1920
* KellotorniKellotorni

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. 1 2 3 4 5  Tour de France 2018

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dreux** Wikimedia Commonsissa
**K. A. (Kaarlo Artturi) Pinomaa** (12. elokuuta 1917 Ristiina – 10. toukokuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.

Pinomaa pääsi ylioppilaaksi 1937 Viipurin klassillisesta lyseosta. Hän osallistui talvisotaan ja jatkosotaan yleten kapteeniksi. Sotien jälkeen Pinomaa valmistui Teknillisestä korkeakoulusta diplomiarkkitehdiksi vuonna 1946. Pinomaa asui perheineen Ruotsissa 1946–1952 toimien Tukholmassa HSB:n talotehtaiden arkkitehtitoimiston päällikkönä, perehtyi teolliseen asuntorakentamseen ja oli kahden ruotsalaisen arkkitehtitoimiston osakkaana 1948–1952.

Palattuaan Suomeen 1952 Pinomaa perusti oman arkkitehtitoimiston joka toimi aina vuoteen 1983 saakka. Toimisto suunnitteli pankeille asuntosäästökohteita muun muassa Helsingin seudulle ja Kuopioon. Pinomaa oli myös mukana kehittämässä teollista elementtituotantoa ja aluerakentamista ja hän oli muun muassa Sileävalukerhon jäsen.

Rakennuksia
-----------

* Asunto Oy Uudenkaupungintie 4 rivitalo, Munkkiniemi, Helsinki 1957
* Kuopion Ympäristön Säästöpankin liiketalo, Puijonkatu 26-28, Kuopio 1963
* As. Oy Poutapolku, 3 pistetaloa, Tapiola, Espoo 1956
* Seitsemän omakotitaloa Mäntyviita ja Kimmeltie, Tapiola, Espoo 1954-55
* Kolme omakotitaloa, Kimmeltie, Tapiola, Espoo 1954

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pinomaan muistokirjoitus (Helsingin Sanomat muistot)
2. ↑  Helsingin kaupunginmuseo : Munkkiniemen rakennusinventointi 2003-2005
3. ↑  Asemakaavan muutoksen selostus Puijonkatu 26, Kuopion kaupunki, Kaupunkiympäristön suunnittelupalvelut, Asemakaavoitus 25.5.2012 (Arkistoitu – Internet Archive)
4. 1 2 3  Itäkartano, Asemakaavan muutoksen selostus, 11.10.2006, Asianumero 6638/503/2001


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Marja Aarnipuro** (s. 8. kesäkuuta 1960 Haukipudas) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän on työskennellyt vuodesta 2011 *Apu* -lehden päätoimittajana ja julkaissut tietokirjat *Rintasyöpävuosi* (Teos 2011) ja samaa aihetta jatkavat *Rintasyövän jälkeen* (Teos 2014) ja *Rintasyöpämatka* (Docendo 2018). Kesäkuussa 2017 häneltä ilmestyi esikoisdekkari *Maakellarin salaisuus (CrimeTime)*. Tämän jälkeen hänen kirjoittamassaan Kaarina Riikonen ratkaisee -dekkarisarjassa ovat ilmestyneet seuraavat teokset: *Ikäneidon testamentti (CrimeTime 2018), Syöpälääkärin kuolema (CrimeTime 2019), Ottopojan kohtalo (CrimeTime 2020), Surmamäen kirous (CrimeTime 2021) ja Luolamiehen mysteeri (CrimeTime 2023).*

Haukiputaalta kotoisin oleva Aarnipuro opiskeli valtio-oppia Helsingin yliopistossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kytölä, Laura: 60-vuotias | Päätoimittaja Marja Aarnipuro ei löytänyt hyvää kirjaa rintasyövästä, joten hän päätti kirjoittaa sen itse *Helsingin Sanomat*.  7.6.2020. Viitattu 7.7.2020.
2. 1 2  Marja Aarnipuro Teos.  Arkistoitu 10.5.2020. Viitattu 14.6.2017.
3. ↑  Rintasyöpämatka *docendo.fi*. Viitattu 7.7.2020.
4. ↑  Merilä, Sari: Apu-lehden päätoimittaja Marja Aarnipurosta dekkarikirjailija *Somero-lehti*.  21.4.2017. Viitattu 14.6.2017.
**Sarlat-la-Canéda** on kunta Lounais-Ranskassa Dordognen departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se on entisen Périgord noir -provinssin pääkaupunki.

Sarlat-la-Canéda on historiallinen kaupunki, jonka vanha keskusta kapeine kujineen on yhtenäinen ja hyvin säilynyt. Rakennukset ja lukuisat muistomerkit ovat peräisin pääasiassa keskiajalta 1200-luvulta aina renessanssin alkuun 1500-luvulle saakka. Suuri kunnia kaupungin säilymiselle on kulttuuriministeri André Malraux’lla. Hän vieraili kaupungissa ja huomasi että useaa sen arvokasta rakennusta ja monumenttia uhkasi purkaminen. Hän laati vuonna 1964 lain jolla kaupunki suojeltiin.

Nähtävyyksiä
------------

Kaupungissa sanotaan olevan tiheimmin historiallisia muistomerkkejä maailmassa. Tunnetuin rakennus on La Boétien talo, jossa kirjailija Étienne de La Boétie syntyi vuonna 1530. Talo on hänen isänsä rakentama vuonna 1525.

  

* La Boétien syntymäkotiLa Boétien syntymäkoti
* Place de la LibertéPlace de la Liberté

Tunnettuja kuntalaisia
----------------------

* Étienne de La Boétie (1530-1563), kirjailija ja filosofi
* François Fournier-Sarlovèze (1772–1827), Ranskan imperiumin kenraali
* Henry Sanfourche (1775-1841), Ranskan imperiumin eversti.
* Jean Nouvel, arkkitehti

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. 1 2  Tour de France 2017

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sarlat-la-Canéda** Wikimedia Commonsissa
**Inhibiittori** on kemiassa aine, joka hidastaa kemiallista reaktiota ja biokemiassa aine, joka estää entsyymin toiminnan joko kokonaan tai osittain. Inhibiittorin vastakohta on katalyytti.

Inhibiittorit biokemiassa
-------------------------

Kompetitiivinen inhibitio, jossa substraatti (S) ja inhibiittori (I) kilpailevat kiinnittymisestä entsyymin aktiiviseen kohtaanInhibiittorit voivat pysäyttää reaktion kulun kolmella eri tavalla: 

1. Inhibiittori voi kiinnittyä entsyymin aktiiviseen kohtaan, jolloin substraatti ei pääse kiinnittymään. Esimerkiksi antibiootit kiinnittyvät bakteerien aineenvaihdunnassa toimivien entsyymien aktiiviseen kohtaan, jolloin bakteerit kuolevat.
2. Jotkin inhibiittorit muuttavat entsyymimolekyylin muotoa, jolloin substraatti ei pysty kiinnittymään sen aktiiviseen kohtaan. Syanidi, tietyt hermokaasut (esimerkiksi organofosfaatit) ja arsenikki estävät tällä tavalla joidenkin elämän kannalta välttämättömien reaktioiden tapahtumisen soluissa ja ovat sen takia tappavan myrkyllisiä.
3. Soluissa on luonnollisia inhibiittoreita. Kun entsyymireaktion lopputuotetta on riittävästi, voi lopputuote estää entsyymin tuotannon solussa toimimalla luonnollisena inhibiittorina. Näin solussa tapahtuvien kemiallisten reaktioiden tasapaino säilyy.

### Palautumaton ja palautuva inhibitio

Inhibitio voi olla joko palautuvaa tai palautumatonta eli reversiibeliä tai irreversiibeliä.

Palautumaton inhibiittori sitoutuu entsyymin tiukasti joko kovalenttisesti tai ei-kovalenttisesti hyvin pitkäksi aikaa. Tällaiset inhibiittorit saattavat pysyvästi estää entsyymin toiminnan. Esimerkiksi itsemurhainhibiittorit sitoutuvat entsyymiin palautumattomasti siten, että ne muuttuvat sitouduttuaan hyvin reaktiivisiksi yhdisteiksi.

Palautuva inhibiittori puolestaan sitoutuu entsyymin vain lyhyeksi aikaa. Palautuva inhibitio voidaan jakaa nonkompetitiiviseen inhibitioon tai kompetitiiviseen inhibitioon. Nonkompetitiivisessa inhibitiossa substraatti ja inhibiittori sitoutuvat eri kohtiin entsyymiä, jolloin ne voivat olla sitoutuneena entsyymiin samanaikaisesti. Nonkompetitiivinen inhibitio vaikuttaa itse katalyysireaktioon, eikä sen vaikutusta voida pienentää substraatin konsentraatiota lisäämällä toisin kuin kompetitiivisessa inhibitiossa. Kompetitiivisessa inhibitiossa sekä substraatti että inhibiittori pyrkivät kiinnittymään samaan kohtaan entsyymiä. Ne siis kilpailevat kiinnittymisestä entsyymin aktiiviseen kohtaan, mikä myös hidastaa katalyysireaktiota pienentämällä katalyysiin osallistuvien entsyymien määrää. Muun muassa katalyysireaktion lopputuote voi toimia kompetitiivisena inhibiittorina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  solunetti: Entsyymi-inhibiittorit *www.solunetti.fi*. Viitattu 25.8.2023.
2. ↑  Happonen, Holopainen, Sotkas, Tenhunen, Tihtarinen-Ulmanen, Venäläinen: *Bios 2 – Solu ja perinnöllisyys*, s. 68. Helsinki: WSOY, 2008. ISBN 978-951-0-34308-1.
3. 1 2  Honkakoski, Paavo: [ LM19a: Syventävää tietoa inhibition mekanismeista ja transporttereiden kineettisten arvojen
määrityksestä] *fortis.fi*.  8.8.2017.  Arkistoitu 25.8.2023. Viitattu 25.8.2023.
**Uranet** on Suomessa kehitetty digitaalinen alusta verkkovalmennuspalveluiden, kuten esimerkiksi verkkokurssien tuottamiseen digipalveluna. Uranet poikkeaa muista verkkovalmennusympäristöistä siten, että siinä on opettajalta-opettajalle toiminto. Se mahdollistaa digipalvelun siirtämisen organisaatiosta toiseen. Uranet on suunniteltu toimimaan samalla tavalla kuin Netflix tai Spotify, joissa teknologia on maksutonta ja ainoa kustannus on sisältöjen käyttö.

Uranet-digialusta on perustettu vuonna 2018 Suomessa Matkailudiili -hankkeen yhteydessä. Vuonna 2019 joulukuussa Uranetissa oli 500 käyttäjätunnusta yli 50:stä organisaatiosta.*lähde?*

15. helmikuuta 2021 Uranetiin integroitiin älykkäät ominaisuudet, jotka toimivat älyavaimilla. Niiden avulla Uranetissa toimivat verkkovalmennuspalvelut muuttuvat älykkäiksi palveluiksi, jossa älykäs palvelu ymmärtää eri palvelun käyttötarkoituksen, verkostot, sisällöt, valmentajat ja käyttökohteet riippumatta siitä missä palveluita käytetään. Yksi älyavain on 9-18 merkkiä pitkä koodi, joka voi sisältää esimerkiksi verkokurssin tai kokonaisen koulutusohjelman. Koodien avulla voidaan palveluita missä ja koska tahansa käyttöön ilman, että pitäisi tehdä verkkovalmennuspalveluita uudestaan, koska älyavaimiin rakennettu äly ymmärtää käyttötarkoituksen. Älykkäät palvelut ensi esitellään Hyvinkään Yritysvoimalan webinaarissa

Lähteet
-------

1. ↑  Osaamisen kehittäminen ja tunnistaminen digipalveluna – Uranet *www.digitaleducationservices.fi*. Viitattu 14.2.2020.
2. ↑  Tuomo Ryynänen: Spotifyn henkeä opetukseen? *Haaga-Helia eSignals*. Viitattu 14.2.2020.
3. ↑  Smartkeys – Intelligent learning *smartkeys.fi*.  Arkistoitu 22.4.2021. Viitattu 29.3.2021.
4. ↑  Webinaari: Älykästä valmennusta verkossa ke 14.4. klo 9.00 - 10.00 *YritysVoimala*.  12.3.2021. Viitattu 29.3.2021.
**Nuits-Saint-Georges** on kunta itäisessä Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella.

Kunta kuuluu Burgundin tunnettuun Côte de Nuitsin viinialueeseen, ja on Burgundin viinialueiden läpi kulkevan viinitien Route des Grands Crusin varrella.

Nähtävyyksiä
------------

Kunnan nähtävyyksiä on 1600-luvulla perustettu sairaala *Hospices de Nuits-Saint-Georges*. Sairaalassa on yhä aktiivista toimintaa, ja siellä on vuonna 1813 vuonna toimintansa aloittanut apteekki. Sairaalassa järjestetään vuosittain maaliskuun viimeisenä sunnuntaina viinihuutokauppa. Muita kunnan nähtävyyksiä ovat 1200-luvulta peräisin oleva Saint-Symphorien -kirkko ja 1600-luvulta oleva kellotapuli (*Beffroi de Nuits saint Georges*).

Tunnettuja kuntalaisia
----------------------

* François Thurot (1727-1760) kaappari

  

* Hospices de Nuits-Saint-GeorgesHospices de Nuits-Saint-Georges
* Saint-Symphorien -kirkkoSaint-Symphorien -kirkko
* KellotapuliKellotapuli

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. 1 2 3  Tour de France 2017

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nuits-Saint-Georges** Wikimedia Commonsissa
Kangasalan Prisman edustalla sijaitseva, kesällä 2015 valmistunut pienehkö kaksilaiturinen Vatialan joukkoliikenneterminaali. Se on runkolinja 6:n päätepysäkki.
Idyllisiä näkymiä Männistöntiellä.
**Vatiala** on kaupunginosa 2 Kangasalan kaupungissa, Tampereen rajalla, seitsemän kilometriä Kangasalan keskustasta länteen vanhan valtatie 12:n varrella.

Pääasiassa Tampereen puolella sijaitseva Kaukajärvi ulottuu itäpäästään Vatialaan ja siihen liittyy Pitkäjärvi Sillansalmen erottamana.

Alue on muuten tyypillistä pientaloaluetta, mutta koska se sijaitsee vanhalla soranottoalueella, osittain vallitsevan maisemakuvan muodostavat sorakuopat, joiden ympärille talot on rakennettu. Sorakuopille johti Tampereen puolella sijainneelta Vatialan rautatieasemalta 1990-luvulla purettu pistoraide.

Vatialassa Kangasalantien varrella on myös pienteollisuutta. Vatialassa toimi vuosina 1950–1982 Tampereen ilmatorjuntapatteristo (TamItPsto). Vuonna 1940 perustetussa varuskunnassa toimi aiemmin puolustusvoimien lentovarustevarikko.

Vatialan itäpäässä, oikeastaan Nattarin alueella, sijaitsee Tampereen seurakuntien omistama Vatialan hautausmaa. Hautausmaan itäpuolella kulkee uusi moottoriliikennetie, valtatie 12.

Tampereen läheisyys ja sitä kautta helpot työmatkat kaupunkiin ovat osasyynä alueen kasvuun. Toisaalta Vatiala sijaitsee myös luonnon keskellä, esimerkiksi Kaarinanpolku kulkee Vatialankin maastoissa.

Vatialan alueella on monenlaisia palveluja kuten pankki, kauppoja, lounasravintola, pubi, parturi-kampaamo ja kirjasto.

Koulut
------

Vatialan alueella sijaitsee Vatialan koulu (luokat 1–6) sekä Pitkäjärven koulu (luokat 7–9).

Vatialan koulu on rakennettu vuonna 1953. Laajennusosa valmistui vuonna 2006. Syksyllä 2013 otettiin käyttöön siirtokelpoinen opetustila, parakki. Syksyllä 2014 tila oli taas lopussa ja koulu sai käyttöönsä koulun pihassa sijainneen Oravanpesän päiväkodin tilat. Vatialan koulu kärsi tilaongelmien lisäksi pitkään myös pahoista sisäilmaongelmista, jotka on päätetty ratkaista rakentamalla uudet tilat, jotka valmistuvat vuoteen 2020 mennessä.

Pitkäjärven koulu on vuonna 2003 valmistunut moderni yläkoulu. Koulun yhteydessä on myös Pitkäjärven liikuntahalli. Koulussa on luokilla 7–9 noin 400 oppilasta. Tavallisissa luokissa on oppilaita 14–22. Koulussa on myös pienluokkia, jotka on tarkoitettu erityistä tukea tarvitseville oppilaille.

Lähteet
-------

1. ↑  Kangasalan Sanomat: Kangasala sai kaupunginosat *Kangasalan Sanomat*.  24.9.2020. Viitattu 8.10.2020.
2. ↑  Jussi Iltanen: *Radan varrella: Suomen rautatieliikennepaikat* (2. painos), s. 174. Helsinki: Karttakeskus, 2010.
3. ↑  Iltanen 2010, s. 174.

Aiheesta muualla
----------------

* Vatialan Omakotiyhdistys ry:n sivut
**Bratislavan linna** on neliskulmainen, neljän kulmatornin kehystämä vanha linna Slovakian pääkaupungissa Bratislavassa. Se sijaitsee kukkulalla 150 metrin korkeudella merenpinnasta. Linnakukkula on ollut asuttuna kivi- ja pronssikausien vaihteesta saakka. Paikalla oli kelttiläisen kaupungin akropolis, se oli Rooman Limes-rajajärjestelmän osa, suuri slaavilainen linnoitus ja Suur-Määrin poliittinen, sotilaallinen ja taloudellinen keskus. Kivinen linna paikalle rakennettiin vasta 900-luvulla, kun alue oli osa Unkarin kuningaskuntaa. Linna muunnettiin goottilaiseksi anti-hussilaiseksi linnoitukseksi Sigismund Luxemburgilaisen hallinnassa vuonna 1430, siitä tuli renessanssilinna vuonna 1562 ja se rakennettiin uudelleen vuonna 1649 barokkityyliin. Kuningatar Maria Teresian aikana linnasta tuli loistokas kuninkaanlinna. Vuonna 1811 se kuitenkin tuhoutui tulipalossa lähes kokonaan ja jälleenrakennettiin vasta vuosina 1956-1968.

Rakennus on Bratislavan suosituimpia nähtävyyksiä, ja sieltä on hyvät näkoalat sekä Bratislavaan että rajan yli Itävaltaan ja hyvällä säällä Unkariin asti. Linnassa toimii Slovakian kansallismuseo.

Lähteet
-------

* Castles.sk (englanniksi) (slovakiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bratislavan linna** Wikimedia Commonsissa
Kolme kaaviota, joista ensimmäinen kuvaa geeniajurin kopiointia vastinkromosomiin. Aluksi vain toisessa kromosomissa on geeniajuri, lopuksi molemmissa. Toinen kaavio havainnollistaa, kuinka ilman geeniajuria alleelilla on 50 prosentin todennäköisyys levitä jälkeläiselle. Kolmas kaavio kuvaa, kuinka geeniajurin kanssa alleelin perivät lähes kaikki jälkeläiset.Ylempi kuva kuvaa geeniajurin kopiointia vastinkromosomiin. Kuva vasemmassa alakulmassa kuvaa alleelin leviämistä populaatiossa silloin, kun geeniajuria ei käytetä: alleelin perineet hyönteiset ovat kuvassa punaisia. Sen vieressä oleva kuva kuvaa alleelin leviämistä populaatiossa geeniajuria käytettäessä.
**Geeniajuri** eli **vetogeeni** on menetelmä, jonka avulla voidaan muuttaa sitä todennäköisyyttä, jolla alleeli periytyy vanhemmalta jälkeläiselle. Idea esitettiin ensimmäisen kerran 2000-luvun alussa, mutta se ei silloin ollut vielä käyttökelpoinen. DNA-kohdistusmenetelmien kuten CRISPR/cas9:n kehityttyä geeniajureiden käyttö tuli kuitenkin mahdolliseksi. Niitä on testattu vuoteen 2019 mennessä hyönteisillä ja hiirillä, joista hyönteisillä ne ovat toimineet tehokkaimmin.

Geeniajuri tekee itsestään kopion määrättyyn kohtaan. Tyypillisesti se määrätään leikkaamaan vastinkromosomin DNA samasta kohtaa, jossa se itse on. Vastinkromosomiin syntyy silloin DNA-katkos. Katkos täytetään kopioimalla ja siirtämällä sama kohta siitä kromosomista, jossa geeniajuri on. Prosessin aikana geeniajuri kopioituu myös vastinkromosomiin, ja lopuksi molemmat kromosomit sisältävät sekä geeniajurin että halutun DNA-pätkän. Geeniajureiden avulla onkin nopeaa levittää tutkijan DNA:sta osoittama alleeli koko populaatioon.

Geeniajureihin on mahdollista liittää geneettisiä ominaisuuksia, joista ei ole geenin kantajalle haittaa, mutta joista ympäristö voi hyötyä: geeniajuriin voi liittää esimerkiksi viruksia haittaavien vasta-aineiden geenejä, jolloin esimerkiksi denguekuumetta normaalisti levittävät hyttyset lakkaisivatkin kantamasta virusta. Ei ole kuitenkaan varmaa, olisiko menetelmällä mahdollista hävittää tauti kokonaan, vai tulisivatko virukset vain vastustuskykyisiksi vasta-aineelle.

Toisaalta geeniajureilla on mahdollista myös hävittää lajeja liittämällä ajuri esimerkiksi mutaatioon, joka tekee yksilöstä steriilin. Kun luontoon laskettaisiin paljon yksilöitä, joilla mutaatio on, laji häviäisi ajan myötä. Lajin tietoisen hävittämisen vaarana on, että häviäminen vaikuttaa ympäröivän ekosysteemin tasapainoon liian paljon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kornfelft, Torill: *Mammutin paluu*, s. 129–130. Suomentanut Jukka Koskelainen. Minerva Kustannus Oy, 2017. ISBN 978-952-312-502-5.
2. 1 2 3  Wartiovaara, Kimmo: *Ihmiskunnan DNA : Elämän koodin kirjoitus*, s. 129–131. Tallinna: Duodecim, 2022. ISBN 978-952-360-079-9.
**Juhana Vähänen** (s. 1982 Jyväskylä) on suomalainen runoilija ja prosaisti. Vähäsen esikoisteos *Cantorin pölyä* (Savukeidas) julkaistiin vuonna 2005. Toinen runokokoelma *Avaa tule* (Teos) ilmestyi tammikuussa 2008.

Lisäksi Vähäseltä on julkaistu pienoisromaanit *Kakadu* (ntamo 2007) ja *Nilkka* (ntamo 2010). Hänen runojaan on julkaistu muun muassa Books from Finland -lehdessä, Kerberoksessa, Nokturnossa, Nuoressa Voimassa, ruotsalaisessa OEI-runouslehdessä, australialaisessa Otoliths-runouslehdessä, Parnassossa ja Tuli&Savussa.

Vähänen on pitänyt suosittua runoblogiaan, BigSur ja Surreal, jo vuodesta 2003.

Teokset
-------

* *Cantorin pölyä* (Savukeidas 2005)
* *Kakadu* (ntamo 2007)
* *Avaa tule* (Teos, 2008)
* *Nilkka* (ntamo, 2010)
* *Nymfaion*-trilogia (Poesia, 2014)

Aiheesta muualla
----------------

* Juhana Vähänen Teoksen sivuilla[vanhentunut linkki]
* Juhana Vähäsen runoblogi BigSur ja Surreal

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |
**Thiers** on kunta Ranskassa Puy-de-Dômen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 42 kilometriä departementin pääkaupungista Clermont-Ferrandista itään, Durollejoen varrella. Durolle on Allierjoen sivujoki.

Thiers on keskiaikainen kaupunki, joka on jaettu ylä- ja alakaupunkiin. Yläkaupungin kapeiden ja kaltevien katujen varrella on vanhoja keskiaikaisia puutaloja, kuten *Château du Pirou*. Romaaninen Saint-Genès’n kirkko on rakennettu 1000-luvulla. Yläkaupungilta on näkymät Chaîne des Puys’n vulkaanisten kukkuloiden ketjuun sekä Limagne'n tasangolle.

Thiersin kaupungissa on pitkät perinteet puukkojen ja aterimien valmistuksessa. Tehtaat rakennettiin alakaupunkiin Durollejoen varrelle, jonka vesivoimaa ne hyödynsivät. Yhdessä vanhoista tehtaista sijaitsee nykytaiteenmuseo *Creux de l'Enfer*. Kaupungissa järjestetään joka kevät suuret *Coutellia* -veitsimessut.

  

* Château du PirouChâteau du Pirou
* Saint-Genès’n kirkkoSaint-Genès’n kirkko
* Creux de l'Enfer -nykytaiteenmuseoCreux de l'Enfer -nykytaiteenmuseo

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. 1 2  Auvergnen matkailusivut (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Thiers** Wikimedia Commonsissa

* Coutellia
Jason Alexander (2006)
Jason Alexander (seisten) ja Jerry Seinfeld 1992
**Jason Alexander** (s. 23. syyskuuta 1959) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esitti *Seinfeld*-sarjassa Jerryn parasta ystävää Georgea. Jason Alexander syntyi juutalaiseen perheeseen ja kävi juutalaisen koulun. Hän aloitti näyttelemisen jo lukioaikoina ja sai rooleja lähinnä pienistä televisiosarjoista. Samoihin aikoihin hän vaihtoi nimensä Greenspanista Alexanderiksi. Alexander oli hänen isänsä etunimi ja se myös auttoi näyttelemisessä. Koelukijoille soitettiin takaisin aakkosjärjestyksessä, jolloin A:lla alkavat saavat tietää heti, saivatko roolin.

*Seinfeldiin* siirtyminen oli Jasonille helppoa. Vuonna 1989 hän voitti Tony-palkinnon kertojan-roolistaan musikaalissa *Jerome Robbins' Broadway*, Tony-palkintoa voidaan kutsua teatterimaailman Oscariksi. Näin ollen hän etsi uusia haasteita ja *Seinfeld* tarjosi niitä. *Seinfeldin* aikana hän oli Emmy-ehdokas kahdeksan kertaa, mutta ei voittanut kertaakaan.

*Seinfeldin* jälkeen Jason on näytellyt kymmenissä elokuvissa, televisiosarjoissa ja antanut äänensä animaatiohahmoille. Hänellä onkin ollut eniten rooleja *Seinfeldin* näyttelijöistä. Jason on ollut naimisissa vuodesta 1982 Daena E. Titlen kanssa ja heillä on kaksi lasta.

Lähteet
-------

1. ↑  ‘Seinfeld’ Star Jason Alexander Talks Judaism, Show Biz *jewishtimes.com*.  Arkistoitu 10.11.2017. Viitattu 10.11.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Jason Alexander Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet
* Yle

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee alusta. Jähti on myös Perämeren alueella kaljaasista käytetty nimitys.*
**Jähti** on 26. toukokuuta 2007 vesille laskettu purjealus, joka on rakennettu Meri-Lapin Työhönvalmennus -säätiön sekä Rovaniemen Monitoimikeskus -säätiön yhteistyönä. Alus on rakennettu 1850-luvun mallin ja perimätiedon mukaisesti. Valmistuttuaan alusta käytettiin tilausmatkailussa ja koulutuskäytössä.

Aluksen rakentamisessa on apuna käytetty perimätietoutta sekä Kuivaniemen kirkossa ja Iin kotiseutumuseossa esillä olevia vanhoja votiivilaivoja. Aluksen pituus on 22 metriä, leveys 4,95 metriä, syväys 1,5 metriä ja uppouma 30 tonnia. Aluksen purjepinta-ala on 150 neliömetriä, ja alus on myös varustettu 250 hevosvoiman apukoneella. Aluksen matkanopeus on noin 10 – 15 solmua eli 18,5 – 27,7 kilometriä tunnissa. Majoitustiloja aluksella on 15, joista kolme on tarkoitettu miehistölle.

Lähteet
-------

1. ↑  Perämeren Jähti *Visit Meri-Lappi*. Meri-Lapin Matkailu Oy.  Arkistoitu 15.7.2019. Viitattu 15.7.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Perämeren Jähti (Arkistoitu – Internet Archive)
* Meri-Lapin Työhönvalmennus -säätiö: Jähti (Arkistoitu – Internet Archive)
* Jähti-esite (Arkistoitu – Internet Archive)
**Helan går** on suosittu alkujaan ruotsalainen juomalaulu. Laulu lauletaan usein etenkin illanistujaisten, sitsien tai päivällisen ensimmäiselle snapsille, ja sen jälkeen snapsia saa juoda omaan tahtiinsa lisää. Laulun alkuperä on epävarma, koska juomalauluja ei juurikaan huomioida historiallisissa lähteissä. Laulu on kuitenkin ruotsalaisen juomalauluperinteen tunnetuimpia lauluja. Eräs aikainen maininta on vuodelta 1843. 

Useat säveltäjät ovat kirjoittaneet variaatioita sävelmästä, muiden joukossa Franz Lehár.

Vuonna 1959 Belafonte Folk Singers nauhoitti laulun nimellä *Heylan Går* albumilleen *Drinking Songs Around The World*. Instrumentaaliversio laulusta nimellä *Helan* on mukana soittoäänenä joissain Nokian matkapuhelimissa.

Laulua lauletaan myös usein korkeakoulujen sitseillä juomalauluna.

Sanat
-----

Juomalaulun sanat vaihtelevat jonkin verran, koska se kuuluu kansanlaulujen ominaisuuksiin, mutta useissa painetuissa lähteissä sanat menevät näin:

Helan går  

Sjung hopp faderallan lallan lej  

Helan går  

Sjung hopp faderallan lej  

Och den som inte helan tar\*   

Han heller inte halvan får  

Helan går...  

Sjung hopp faderallan lej  

  

 \* (Vanhastaan on laulettu "trår", mutta yleiskielinen "tar" on korvannut sen myöhemmin.)

Lähteet
-------


* Christina Mattsson, *Helan går. 150 visor till skålen,* Atlantis, 2002.
* Christina Mattsson, *Från Helan till lilla Manasse,* Atlantis, 2002.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Helan går
**Maija Terttu Horsmaheimo** (o.s. *Tuomi*; s. 17. huhtikuuta 1938 Kontiolahti) on suomalainen iho- ja sukupuolitautien erikoislääkäri, joka työskenteli pitkään ihotautien professorina Kuopion yliopistossa.

Horsmanheimo tuki ylioppilaaksi Joensuun yhteiskoulusta (1956). Hän opiskeli lääkäriksi Helsingin yliopistossa (LL 1964) ja valmistui sieltä myös lääketieteen tohtoriksi (LKT 1973) sekä pätevöityi iho- ja sukupuolitautien erikoislääkäriksi (1975). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1973) tarkasteli sarkoidoosiin liittyviä lymfosyyttien eli imusolujen muutoksia. Tutkimus oli otsikoitu *Lymphocyte transformation in sarcoidosis*. Horsmanheimo teki opinto- ja tutkimusmatkoja Englantiin (1975) sekä Yhdysvaltoihin (1976–77 ja 1982).

Hän toimi Kuopion korkeakoulun ihotautien professorina vuodesta 1978, vuodesta 1984 laajentuneen Kuopion yliopiston professorina. Hän on tutkinut kliinistä immunologiaa ja ihotauteja. Hän jäi eläkkeelle syyskuussa 2002.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suomen professorit 1640–2007*, Professoriliitto, 2008 (ISBN 978-952-99281-1-8 ja 978-952-99281-2-5, viitattu 20 huhtikuuta 2021), s. 193View and modify data on Wikidata
2. ↑  Maija Horsmaheimo: Lymphocyte transformation in sarcoidosis (väitöskirja / Helsingin yliopisto, ISBN 951-99022-6-0)  1973. Helsinki:  teostiedot via Finna, finna.fi. Viitattu 20.4.2021. (englanniksi)
3. ↑  Facta2001, WSOY 1981, 6. osa, palsta 185
4. ↑  Kolme Maijaa eläkkeelle (Arkistoitu – Internet Archive)
**Life on Mars** on BAFTA- ja Emmy-palkittu brittiläinen tieteis- ja poliisidraamasarja. Suomessa sarjaa esitti Sub 7. huhtikuuta 2008 lähtien. *Life on Marsin* viimeinen jakso "Lopun alku" nähtiin Suomessa 21. heinäkuuta 2008.

*Life on Mars* kertoo rikosylikomisario Sam Tylerista (John Simm), joka loukkaantuu vakavasti auto-onnettomuudessa vuonna 2006, mutta herääkin vuodessa 1973. Siellä hän työskentelee Manchesterin ja Salfordin poliisiaseman rikoskomisariona, rikosylikomisario Gene Huntin (Philip Glenister) alaisuudessa. Tyler kohtaa monia kulttuurillisia eroja, esimerkiksi poliisin työssä. Tyler koettaa selvittää onko hän hullu, kuollut, koomassa vai todellakin matkustanut ajassa taaksepäin.

*Life on Marsin* loputtua Britanniassa huhtikuussa 2007 sarjasta tehtiin spin-off nimeltä *Ashes to Ashes*, joka alkoi BBC Onella helmikuussa 2008 ja Suomessa Subilla 15. syyskuuta 2008. Yhdysvaltalainen ABC-televisiokanava teki *Life on Marsista* yhdysvaltalaisen version, jota esitettiin lokakuusta 2008 lähtien. Ohjelman viimeinen jakso esitettiin 1. huhtikuuta 2009. Suomessa yhdysvaltalaisversio esitettiin Subilla 30. marraskuuta 2010 – 22. maaliskuuta 2011. Venäläisversio *Kuun pimeä puoli* esitettiin Yle Teemalla vuonna 2016 ja toinen kausi Yle Areenassa vuonna 2017.

Musiikki
--------

Ohjelman soundtrack sisältää lukuisia eri 1970-luvun artistien kappaleita. Sarjan tunnuskappale on David Bowien "Life on Mars?". BBC käytti Bowien kappaletta "Space Oddity" sarjan trailereissa. Useissa sarjan jaksoissa Gene Hunt käyttää nimeä "The Gene Genie", joka viittaa Bowien kappaleeseen "The Jean Genie".

Aiheesta muualla
----------------

* Life on Mars *BBC One*.  (englanniksi)
* Savolainen, Jukka L.: Life on Mars – 1. ja 2. tuotantokausi (Life on Mars – Seasons 1 & 2). *Smackthejack.net*.  31.10.2013.  Arkistoitu 25.5.2019.  (englanniksi)
**Paulie** (tunnetaan myös nimellä *Paulie – Puhuva papukaija*) on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1998. Se kertoo 
papukaijasta, joka osaa puhua enemmän kuin olisi välttämättä tarpeen. Puhekyky johdattaa Paulien moniin hankaluuksiin, mutta tämä myös selviää kommelluksista puheen keinoin.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Elokuva alkaa, kun venäläinen Misha Vilyenkov (Tony Shalhoub) pääsee U.S.A.:ssa töihin tutkimuslaitokseen siivoojaksi ja kuulee laulua kellarista. Hän huomaa, että kellarissa surkeassa häkissä on pieni papukaija. Misha ystävystyy Paulie-papukaijan kanssa, ja Paulie alkaa kertoa tarinaa elämästään ja miten päätyi kurjaan häkkiin pimeään kellariin.

Paulien tarina alkaa, kun tämä saapuu Alweatherien perheeseen, jossa linnun omistajaksi tulee pieni Marie-tyttö (Hallie Kate Eisenberg). Mariella on paha änkytysongelma, mutta Paulien avulla tyttö opettelee puhumaan kunnolla. Äidin ja isän mielestä Paulien puhe on Marien mielikuvituksen tuotetta, ja linnusta luovutaan.

Monien eri henkilöiden ja kommelluksien kautta Paulie päätyi tutkimuslaitokseen jossa se lopuksi hylättiin kellarin pimeyteen. Misha vapauttaa Paulien häkistä ja lähtee tämän kanssa etsimään Paulien rakkauden kohdetta: Marie-tyttöstä.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**