recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eugene Katchalov** (s. 21. helmikuuta 1981 Kiova, Ukraina) on ukrainalaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Katchalov varttui Brooklynissa, New Yorkissa ja valmistui liiketalouden alalta New Yorkin yliopistosta.

Pokeriura
---------

Katchalovin pokeriuran ensimmäinen iso turnausvoitto oli kesäkuussa 2007 Bellagio Cupin 5 000 dollarin no limit hold'em turnauksen ykköstila, josta hän ansaitsi 118 785 dollaria. Uran toistaiseksi suurin voitto tuli joulukuussa 2007, jolloin Katchalov voitti World Poker Tourin Doyle Brunson Five Diamond World Poker Classic -turnauksen. Voitostaan hän ansaitsi 2 482 605 dollaria. Internetissä Katchalov voitti marraskuussa 2007 Full Tilt Pokerin Sunday $750,000-guaranteed -turnauksen .

Tammikuussa 2011 Katchalov voitti PCA-turnaussarjan 100 000 dollarin sisäänoston high roller -turnauksen. Sen ykköspalkinto oli 1,5 miljoonaa dollaria. Kesäkuussa 2011 hän voitti ensimmäisen WSOP-rannekkeensa olemalla ykkönen 1 500 dollarin seven card stud -turnauksessa.

Kesäkuussa 2011 Katchalovin pokeriuran turnausansiot ylittivät 6,3 miljoonaa dollaria.Hän on pokeriturnauksissa eniten ansainnut ukrainalaissyntyinen pelaaja.

Katchalov edustaa nettipokerihuone PokerStarsia.

Lähteet
-------

1. ↑   : Eugene Katchalov WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 5. kesäkuuta 2011.
2. 1 2   : Eugene Katchalov bio CardPlayer.com. Viitattu 22. tammikuuta 2008.
3. ↑   : Eugene Katchalov stats The Hendon Mob. Viitattu 5. kesäkuuta 2011.
4. ↑  Ukraine All Time Money List
5. ↑  Team PokerStars signs Eugene Katchalov *pokerstarsblog.com*.  23.3.2011. PokerStars blog.  Arkistoitu 26.3.2011. Viitattu 5.6.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Eugene Katchalov The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
**Iván Markovits** (2. kesäkuuta 1838 Kremnica – 5. huhtikuuta 1893 Budapest) oli unkarilainen pikakirjoittaja, joka laati saksalaisesta Gabelsbergerin pikakirjoitusjärjestelmästä unkarinkielisen version.

Markovits opiskeli oikeustiedettä, mutta päätyi pikakirjoitusalalle. Hän julkaisi Gabelsbergerin järjestelmästä sovituksen unkarin kielelle vuonna 1863, ensin itävaltalaisessa pikakirjoituslehdessä, ja vuotta myöhemmin kirjamuodossa. Vuodesta 1865 lähtien Markovits työskenteli Unkarin valtiopäivien pikakirjoitustoimistossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Johnen, Christian: *Markovits, Iván*. Teoksessa *Allgemeine Deutsche Biographie, osa 52*, s. 211–212. Leipzig: Duncker & Humblot, 1906.  Artikkelin verkkoversio (saksaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Robert Meltzerin suunnittelema Nobelin tehtaan työläisten kerhotalo Pietarissa.
**Robert Friedrich Meltzer** (ven. Рома́н Фёдорович Ме́льцер, *Roman Fjodorovitš Meltser*; 1860 Pietari – 1943) oli saksalaissyntyinen venäläinen arkkitehti, taiteilija ja huonekalusuunnittelija.

Robert Meltzer valmistui Pietarin taideakatemiasta vuonna 1888. Hänet tunnetaan parhaiten jugend-ajan arkkitehtina. Meltzerin töitä Pietarissa ovat Nobelin tehtaan rakennukset ja asuintalot, tehtaan työläisten kerhotalo ja Nobelin kaupunkitalo, arkkitehdin oma talo Kivisaarella, ruhtinas Viktor Kotšubein ja Vasili Brandtin kaupunkitalot, suuriruhtinas Mihail Aleksandrovitšin palatsi sekä ortopedisen ja psykoneurologisen instituutin rakennukset. Keisarillisena hoviarkkitehtina hän suunnitteli Pietarin, Tsarskoje selon ja Pietarhovin palatsien sisätiloja. Vuonna 1918 Meltzer muutti Saksaan ja vuodesta 1921 lähtien hän asui Yhdysvalloissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Entsiklopedija Sankt-Peterburga: R.-F. Meltser *encspb.ru*. Viitattu 20.10.2009. (venäjäksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |

 |
Erwin Rösener
**Erwin Rösener** (2. helmikuuta 1902 – 4. syyskuuta 1946) oli SS-kenraali (*SS-Obergruppenführer*), joka järjesti Sloveniassa siviilien joukkoteloituksia. Hänet tuomittiin Nürnbergin oikeudenkäynneissä kuolemansa jälkeen sotarikoksista.

Rösener syntyi Schwertessä, pohjois-Westfalenissa. Hän liittyi natsipuolueeseen ja SA:n ruskeapaitoihin 6. marraskuuta 1926.  Rösener anoi Waffen-SS:n jäsenyyttä lokakuussa 1929 ja hakemus hyväksyttiin 1930. Hänet ylennettiin vuosien 1930-1944 välillä 11 kertaa ja hänestä tuli SS-Obergruppenführer ja Waffen-SS- ja poliisijoukkojen kenraali. Rösener oli myös *Freundeskreis der Wirtshaft* (suom. *talouden ystäväpiiri*) -ryhmän jäsen. Ryhmä koostui saksalaisista teollisuusmiehistä, joiden tarkoitus oli kerätä varoja "Kolmannen valtakunnan" rotututkimuksiin. Rösener kuului SS-joukkojen komentaja Heinrich Himmlerin lähipiiriin ja sodan lopussa raportoikin suoraan hänelle.

Vuoden 1941 lopusta sodan loppuun SS-joukkojen komentaja Himmler järjesti Rösenerin SS-divisioona Alpenlandiin, jonka alueeseen Slovenia kuului. Lokakuusta 1944 sodan loppuun Rösener oli partisaanivastaisten toimien päällikkönä Ljubljanassa.  Hän järjesti siviilien, panttivankien ja sotavankien teloituksia, ja nämä teot johtivat myöhemmin sotarikollisten tuomitsemiseen Nürnbergissä. Rösener työskenteli yhdessä Leon Rupnikin ja piispa Gregorij Rožmanin kanssa partisaanien vastaissa taisteluissa ja antoi määräyksen Slovenian natsimielisten kodinturvajoukkojen perustamiseen 24. syyskuuta 1943.

Rösener pakeni Itävaltaan sodan lopussa, mutta britit pidättivät hänet ja luovuttivat hänet Jugoslaviaan. Hän joutui oikeuteen yhdessä Leon Rupnikin, Gregorij Rožmanin ja monen muun kanssa, ja tuomittiin kuolemaan 30. elokuuta 1946. Rösener hirtettiin 4. syyskuuta 1946  ja haudattiin merkitsemättömään hautaan Ljubljanan Žalen hautausmaalle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  SS-Obergruppenführer & general der Polizei Axis Biographical Research -sivusto. Viitattu 4.1.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Erwin Rösener
**Klaus Urbanczyk** (s. 4. kesäkuuta 1940 Halle) on saksalainen entinen jalkapalloilija.

Ura
---

Urbanczyk edusti BSG Turbine Hallen juniorijoukkueita vuosina 1948–1954. Vuonna 1954 hän siirtyi SC Chemie Hallen juniorijoukkueisiin, joista hänet nostettiin kaudeksi 1959–1960 seuran edustusjoukkueeseen. Urbanczyk pelasi seurassa aina vuoteen 1972 saakka, jolloin hän lopetti ammattilaisjalkapallon. Urbanczyk pelasi seurassa 250 DDR-Oberliga-ottelua, jonka lisäksi hän voitti FDGB-Pokalin vuonna 1962.

Urbanczyk pelasi DDR:n jalkapallomaajoukkueessa 34 ottelua. Hän oli myös mukana olympiapronssia vuonna 1964 voittaneessa joukkueessa.

Pelaajauransa jälkeen Urbanczyk on toiminut useiden joukkueiden valmentajana. Hän voitti valmentajana muun muassa kaksi DDR:n cup-mestaruutta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Leske, Hans: *Enzyklopädie des DDR-Fussballs*, s. 501. Göttingen: Verlag die Werkstatt, 2007. ISBN 978-3-89533-556-3. (saksaksi)

Saksan demokraattisen tasavallan vuoden jalkapalloilija
1963: Kaiser • 1964: Urbanczyk • 1965: Weigang • 1966: Nöldner • 1967: Erler • 1968: Bransch • 1969: Vogel • 1970: R. Ducke • 1971: P. Ducke • 1972: Croy • 1973: Kreische • 1974: Bransch • 1975: Pommerenke • 1976: Croy • 1977: Dörner • 1978: Croy • 1979: Streich • 1980: Grapenthin • 1981: Grapenthin • 1982: Schnuphase • 1983: Streich • 1984: Dörner • 1985: Dörner • 1986: Müller • 1987: Müller • 1988: Thom • 1989: Trautmann • 1990: Kirsten • 1991: Gütschow



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Alice Lyly** (o.s. **Jacobsson**; 11. syyskuuta 1899 Riika – 22. lokakuuta 1976) oli suomalainen näyttelijä. Hän teki pitkän uran Oulun Näyttämöllä näyttelijänä, ohjaajana ja teatterinjohtajana. Lisäksi hän näytteli sivuosia useissa suomalaisissa elokuvissa vuosina 1946–1962.

Elämä ja ura
------------

Alice Lylyn vanhemmat olivat liikkeenharjoittaja Georg Jacobsson ja Dorothea Sarin. Oppikoulun jälkeen Lyly opiskeli teatteritaidetta Kaarola Avellanin, Olga Salon ja Annikki Uimosen opastuksella. Vuosina 1925–1931 hän teki useita opintomatkoja Ruotsiin. Alice Lyly avioitui lehtori Erkki Lylyn kanssa 1923, liitto päättyi puolison kuolemaan 1944.

Uransa alussa Alice Lyly näytteli useissa teattereissa: Jyväskylän Teatteri 1918–1919, Oulun Teatteri 1919–1922 ja Joensuun Teatteri 1922–1923. Vuonna 1931 hän siirtyi Oulun Näyttämölle, jossa hän näytteli vuoteen 1947. Vuosina 1947–1949 Lyly toimi samaisessa teatterissa johtajana ja vuodesta 1949 näyttelijä-ohjaajana.

Alice Lylyn näyttämötehtäviä olivat muun muassa Kristiina (kappaleessa *Kunnian vuoksi*), Kirsti (*Elinan surma*), Katri (*Daniel Hjort*), Theresa (*Onni alkaa huomenna*) ja Lihava Sohvi (*Nuori mylläri*). Artturi Järviluoman menestysnäytelmässä *Pohjalaisia* hän tulkitsi Liisan, Maijan ja Kaisan roolit. Lylyn teatteriohjauksiin kuuluivat muun muassa Serpin epookkikomedia *Katupeilin takana*, Hella Wuolijoen talonpoikaisdraama *Niskavuoren nuori emäntä* sekä *Maan jumala*, *Conwayn perhe*, *Älkää surko* ja *Nuori mylläri*.

Teatteriuransa ohella Lyly näytteli useissa elokuvissa, yleensä sivuosia täti- ja rouvarooleissa. Vuonna 1946 hänellä oli sivuosa vallensmanskana Valentin Vaalan elokuvassa *Loviisa – Niskavuoren nuori emäntä*. Vuosina 1955–1962 hänellä oli yksitoista elokuvatehtävää, kuten kotiapulainen Tekla Matti Kassilan komediassa *Isän vanha ja uusi* (1955) ja Martan osa Vaalan värillisessä Aleksis Kivi -filmatisoinnissa *Nummisuutarit* (1957). Lylyn elokuvaura päättyi tarkemmin nimeämättömään sivuosaan Ossi Skurnikin elokuvassa *Tie pimeään* (1962).

Filmografia
-----------

* Loviisa – Niskavuoren nuori emäntä (1946)
* Pekka ja Pätkä pahassa pulassa (1955)
* Isän vanha ja uusi (1955)
* Lain mukaan (1956)
* Nummisuutarit (1957)
* Verta käsissämme (1958)
* Pieni luutatyttö (1958)
* Pekka ja Pätkä miljonääreinä (1958)
* Taas tapaamme Suomisen perheen (1959)
* Pekka ja Pätkä mestarimaalareina (1959)
* Isaskar Keturin ihmeelliset seikkailut (1960)
* Tie pimeään (1962)

Lähteet ja viitteet
-------------------

* Teatterin maailma - Maamme teatterit ja niiden taiteilijat, Kustannusosakeyhtiö Tammi 1950

1. 1 2 3  Teatterin maailma, sivu 197

Aiheesta muualla
----------------

* Alice Lyly Elonetissä.
* Oulun kaupunginteatteri (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
**Eberhard Vogel** (s. 8. huhtikuuta 1943 Altenhein) on saksalainen entinen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.

Ura
---

Vogel aloitti jalkapallon BSG Traktor Niederwiesassa. Hän edusti seuran juniorijoukkueita vuoteen 1959 asti, jonka jälkeen hän siirtyi SC Motor Karl-Marx-Stadtiin, joka myöhemmin yhdistyi FC Karl-Marx-Stadtiksi. Vogel nousi ajan myötä seuran edustusjoukkueeseen, jossa hän pelasi vuoteen 1970 asti voittaen DDR-Oberligan vuonna 1967. Tämän jälkeen Vogel siirtyi FC Carl Zeiss Jenaan, jossa hän voitti kaksi FDGB-Pokalia. Vuonna 1982 Vogel lopetti uransa pelattuaan historian eniten Oberliga-otteluita.

Maajoukkueessa Vogel pelasi 74 ottelua. Hän oli mukana vuosien 1964 ja 1972 olympiapronssia voittaneissa joukkueissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Leske, Hans: *Enzyklopädie des DDR-Fussballs*, s. 507. Göttingen: Verlag die Werkstatt, 2007. ISBN 978-3-89533-556-3. (saksaksi)

Saksan demokraattisen tasavallan vuoden jalkapalloilija
1963: Kaiser • 1964: Urbanczyk • 1965: Weigang • 1966: Nöldner • 1967: Erler • 1968: Bransch • 1969: Vogel • 1970: R. Ducke • 1971: P. Ducke • 1972: Croy • 1973: Kreische • 1974: Bransch • 1975: Pommerenke • 1976: Croy • 1977: Dörner • 1978: Croy • 1979: Streich • 1980: Grapenthin • 1981: Grapenthin • 1982: Schnuphase • 1983: Streich • 1984: Dörner • 1985: Dörner • 1986: Müller • 1987: Müller • 1988: Thom • 1989: Trautmann • 1990: Kirsten • 1991: Gütschow



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Birgitte Husebye** (s. 25. lokakuuta 1973) on norjalainen suunnistaja. Seuratasolla hän edustaa Fredrikstad SK:ta.

Invernessin MM-kilpailuissa 1999 Husebye voitti kultaa viestissä joukkuetovereinaan Elisabeth Ingvaldsen, Hanne Sandstad ja Hanne Staff. Hän voitti myös viestikultaa Truskavetsin EM-kilpailuissa vuotta myöhemmin.

Tampereen MM-kilpailuissa 2001 Husebye voitti viestistä pronssia. Samana vuonna Akitan World Gameseissa hän voitti henkilökohtaisella matkalla pronssia ja sekaviestissä kultaa.

Sümegin EM-kilpailuissa Husebye voitti kultaa viestistä ja pronssia keskimatkalta ja pitkältä matkalta. Rapperswil-Jonan MM-kilpailuissa 2003 ja Västeråsin MM-kilpailuissa 2004 hän voitti viestipronssia. Västeråsissa hän saavutti myös parhaan henkilökohtaisen MM-kisasijoituksensa sijoituttuaan pitkällä matkalla viidenneksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Park World Tour: Birgitte N. Husebye Park World Tour. Viitattu 18.5.2009. (englanniksi)
2. 1 2 3  World Orienteering Championships IOF.  Arkistoitu 18.8.2007. Viitattu 18.5.2009. (englanniksi)
3. 1 2  EM 1962-2008: mitalistit ja suomalaisten sijoitukset SSL. Viitattu 18.5.2009. [vanhentunut linkki]
4. ↑  2001 World Games, Akita, Japan orienteering.asn.au.  Arkistoitu 8.3.2011. Viitattu 18.5.2009. (englanniksi)
5. ↑  Norway won the relay IOF.  Arkistoitu 12.8.2009. Viitattu 18.5.2009. (englanniksi)
**Five** (tyyliteltynä **FIVE**) on Ayumi Hamasakin toinen minialbumi, joka julkaistiin 31. elokuuta 2011. Albumi julkaistiin kolmessa eri muodossa; CD+DVD, CD, sekä rajoitetussa CD-muodossa. Rajoitettu CD sisältää pääsykortin lataamaan pelihahmoasun PlayStation 3-pelille *Tales of Xillia*. CD+DVD-version 1. painos sisältää sarjanumeron nettisivulle joka sisältää making of-materiaalia *Ayumi Hamasaki Countdown Live 2010-2011 A: Do It Again*-tapahtumasta.
Monet ovat ihmetelleet, miksi levyn nimi on *Five* vain sen takia että levy sisältää viisi kappaletta. *Sweet*-lehden haastattelussa Hamasaki paljasti että levyn nimessä on piilotettu sana, joka on 'H♡PE', jonka Hamasakin fanit päättelivät. He arvelivat ettei levyn nimi ollut *Five* vain viiden kappaleen takia, vaan koska levy julkaistiin viisi kuukautta myöhemmin katastrofaalisesta maanjäristyksestä ja tsunamista Japanissa maaliskuussa.

Kappaleet
---------

### CD

1. progress – 5.02
2. ANother song – 5.18 (feat. URATA NAOYA)
3. Why... – 3.55 (feat. JUNO)
4. beloved – 5.17
5. BRILLANTE – 5.53  (CD+DVD-versio sisältää piilotetun kappaleen *Why... feat. URATA NAOYA*)

### CD Only-bonuskappale

1. beloved (Orchestra Version)

### DVD

1. progress (video clip)
2. ANother song feat. URATA NAOYA (video clip)
3. Why... feat. JUNO (video clip)
4. beloved (video clip)
5. BRILLANTE (video clip)
6. progress (making clip)
7. ANother song feat. URATA NAOYA (making clip)
8. Why... feat. JUNO (making clip)
9. beloved (making clip)
10. BRILLANTE (making clip)

Katso myös
----------

* Ayumi Hamasakin diskografia

Lähteet
-------

1. ↑  Five *Spotify*. Viitattu 8.10.2023.
**Anton von Leinner** (9. maaliskuuta 1813 Graz – 26. maaliskuuta 1895 Gleisdorf) oli itävaltalainen upseeri ja pikakirjoittaja, joka laati saksalaisesta Gabelsbergerin pikakirjoitusjärjestelmästä ensimmäisen italiankielisen version.

Leinner julkaisi järjestelmän vuonna 1858 teoksessa *Nuova stenografia italiana od il sistema di Gabelsberger adattato alla lingua italiana*. Järjestelmän sovitus italian kielelle ei kuitenkaan ollut täysin onnistunut, eikä se levinnyt käyttöön.

Lähteet
-------

1. 1 2  Leinner, Anton von *Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950*. Viitattu 18.7.2010.
2. ↑  Paganini, Paolo A.: Le scritture veloci in Italia. Due secoli di lotte, sacrifici e conquiste, e poi lo Stato ci mise una pietra sopra.  *Civiltà della scrittura*, 2008, nro 12. Artikkelin verkkoversio. [vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Dubbie Bowie
**Russell "Dubbie" Bowie** (24. elokuuta 1880 Montreal, Quebec – 8. huhtikuuta 1959) oli kanadalainen jääkiekkoilija, jota yleisesti pidetään yhtenä parhaista NHL -liigaa edeltävän ajan pelaajista urheilumuodon historiassa. 

Bowie pelasi hyökkääjänä lukuisissa Montrealin amatöörijoukkueissa jo 1890-luvulla teini-ikäisenä ja sekä Montreal Victorias -seurassa Kanadan amatöörikiekkoliiga CAHL:ssa että itäisen Kanadan amatöörisarja ECAHA:ssa vuodesta 1896 vuoteen 1908. Hän saavutti maalikuninkuuden viidesti ja viimeisteli ennennäkemättömät 234 osumaa 80 virallisessa liigapelissä. Bowie pelasi Victoriasin Stanley Cupin voittajajoukkueessa 1898. Etevänä mailankäsittelijänä, nimenomaan epätavallisen lyhyen mailan käyttäjänä, tunnettu Dubbie Bowie on valittu moniin 1900-luvun alkupuolen tähdistöjoukkueisiin ja parhaiden hyökkääjien gallerioihin.

20. helmikuuta 1901 Bowie teki Montreal Victoriasin paidassa seitsemän maalia yhdessä ottelussa ja kaksi viikkoa myöhemmin kuusi maalia ottelussa Montreal Shamrocksia vastaan. Kauden päättyessä hän oli viimeistellyt 24 maalia, 14 enemmän kuin toiseksi paras. Uran keskiarvoksi muodostui melkein kolme maalia ottelua kohden ja aikuisten pääsarjatasolla saavutusta pystyi uhkaamaan vain Frank McGee.

Hänet otettiin Hockey Hall of Fameen ensimmäisessä pelaajaryhmässä, kun kunniagalleria muodostettiin vuonna 1947.

Lähteet
-------

* Charles Coleman, *Trail of the Stanley Cup* Vol I. National Hockey League, 1966

### Viitteet

1. ↑  Cyclone Always All-Star timber.  *The Leader-Post*, 27.2.1947, s. 19. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 1.2.2014.  (englanniksi)
2. ↑  Pick Eddie Shore and Six Others To National Hockey Hall of Fame.  *Lewiston Daily Sun*, 26.2.1947, s. 9. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 1.2.2014.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Esittely Legends of Hockeyssa
**Erik Ersberg** (s. 8. maaliskuuta 1982 Sala, Ruotsi) on ruotsalainen entinen jääkiekkomaalivahti. Hänellä on 53 NHL-ottelun kokemus Los Angeles Kingsistä.

Ura
---

Ersberg on Sala HK:n kasvatti, mutta pelasi junioriuransa loppuun Vasterås HK:ssa. Hän pelasi Västeråsissa myös ensimmäiset miesten pelinsä. Ersberg oli nostamassa joukkuetta I-divisioonasta HockeyAllsvenskaniin keväällä 2002. Hän kantoi Västeråsin vastuuta sarjassa seuraavat kolme kautta. 

Ersberg siirtyi kaudeksi 2005–2006 Elitserien-joukkue HV71:een. Hän pelasi yhteensä kymmenen ottelua ollessaan vielä kakkosmaalivahtina Stefan Liville. Kaudella 2006–2007 Ersbergistä tuli HV71:n ykkösmaalivahti. Hän torjui 41 ottelussa ja oli ehdolla vuoden tulokkaaksi. Tittelin vei kuitenkin Djurgårdenin hyökkääjä Patric Hörnqvist, mutta siitä huolimatta Ersberg palkittiin kauden parhaana maalivahtina Honken Trophyllä.

Hyvät otteet poikivat NHL-varaamattomalle Ersbergille sopimuksen Los Angeles Kingsiin. Hän torjui kaudella 2007–2008 14 NHL-ottelussa, mutta pelasi vielä ison osan kaudestaan farmijoukkue Manchester Monarchsissa. Ersberg debytoi NHL:ssä 23. helmikuuta 2008 Chicago Blackhawksia vastaan, kun ykkösmaalivahti Dan Cloutier vaihdettiin Kingsin ollessa 5–1 -tappiolla. Ottelu päättyi lopulta Blackhawksin 6–5 -jatkoaikavoittoon. Seuraavina kausina Ersberg toimi Kingsin kakkosmaalivahtina.

Ersberg aloitti kauden 2010–2011 Monarchsissa, sillä Kingsin kolmosmaalivahti Jonathan Bernier nousi hänen ohitseen joukkueen kakkosmaalivahdiksi. Ersberg ehti pelata Monarchsissa vain kaksi ottelua, kunnes hän jätti Kingsin ja siirtyi kaksi päivää myöhemmin loppukauden kattavalla sopimuksella KHL-joukkue Salavat Julajev Ufaan lokakuussa 2010. Ersberg nousi Ufan ykkösmaalivahdiksi ja auttoi joukkueen voittamaan KHL:n mestaruuden, Gagarin Cupin. Hänet valittiin kauden päätteeksi KHL:n tähdistökentälliseen. Seuraava kausi oli vaikeampi, vaikka Ersbergin torjuntaprosentti olikin vielä hyvä 92,1. Ufan seurajohto ilmoitti Ersbergille, että hän jäisi kolmosmaalivahdiksi, jos hän jatkaisi vielä joukkueessa. Osapuolet irtisanoivat tämän jälkeen sopimuksen, ja Ersberg siirtyi KHL:n liittyneeseen ukrainalaisjoukkue Donbass Donetskiin.

Maajoukkue
----------

Ersbergillä on yhteensä kahdeksan ottelun kokemus Ruotsin A-maajoukkueesta. Hän debytoi maajoukkueessa kaudella 2006–2007 syksyn 2006 Karjala-turnauksessa. Ersberg kuului Ruotsin maalivahtiosastoon vuoden 2007 MM-kilpailuissa. Hän pääsi pelaamaan niissä yhden jatkolohko-ottelun 7. toukokuuta 2007 Venäjää vastaan. Ottelu päättyi kisojen isäntämaa Venäjän 2–4 -voittoon.

Lähteet
-------

* Erik Ersberg The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Erik Ersberg Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
* Erik Ersberg Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi)
* Erik Ersberg *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
* Erik Ersberg Jatkoaika.comissa (Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Pettersson, Robert: Ersberg stannar i KHL *Hockeysverige.se*.  21.5.2012. NewsMe. Viitattu 25.5.2012. (ruotsiksi)
**John Ponce** (*John Punch*, *Johannes Poncius*) (1603 Corkin kreivikunta, Irlanti – 1661 Pariisi, Ranska) oli irlantilainen fransiskaanien sääntökuntaan kuulunut filosofi ja teologi. Ponce muutti nuorella iällä Belgiaan ja liittyi irlantilaisiin fransiskaaneihin Leuvenissa. Hän opiskeli filosofiaa Kölnissä, Louvainissa ja Roomassa. Valmistuttuaan hän opetti Roomassa, Lyonissa ja Pariisissa.

Ajattelultaan Ponce oli skotisti. Hän sanoi hyväksyvänsä kaikki Duns Scotuksen johtopäätökset, vaikkakaan ei hyväksynyt kaikkia hänen todistuksiaan. Ponce auttoi Luke Waddingia Scotuksen teosten toimittamisessa. Ponce tunnetaan muun muassa Occamin partaveitsen klassisesta muotoilusta *entia non sunt multiplicanda praeter necessitatem* ("asioita ei tulisi monistaa tarpeettomasti").

Teokset
-------

* *Cursus philosophiae* (Rooma, 1643)
* *Appendix apologeticus* – vastine Bartholomew Mastriuksen *Cursus philosophiae* -kritiikkiin (Rooma, 1645)
* *Integer cursus theologiae* (Pariisi, 1652)
* *Judicium doctrinæ SS. Augustini et Thomae* (Pariisi, 1657)
* *Commentarii theologici in quatuor libros sententiarum* – teos josta Hugo von Hurter käytti nimitystä *opus rarissimum* (Pariisi, 1661)
* *Deplorabilis populi Hibernici pro religione, rege et libertate status* (Pariisi, 1651)
* *Scotus Hiberniae restitutus* – vastine Angelus a S. Franciscolle (Pariisi, 1660)

Lähteet
-------

1. ↑  Crombie, A. C.: *Medieval and Early Modern Science II*, s. 30. Harvard University Press, 1959.

Aiheesta muualla
----------------

* Cleary, Gregory: John Ponce *Catholic Encyclopedia*.  1911. New York:  Robert Appleton Company.  (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Irlanti

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:John Ponce
**Edvard Janzon** (15. syyskuuta 1937 Helsinki – 6. elokuuta 2009 Helsinki), lempinimeltään *Eddu* tai *Eddi* (ruotsia puhuville) oli suomalainen slangikirjailija.

Janzon oli erikoistunut Helsingissä noin vuosina 1940-1960 puhuttuun slangiin ja kirjoitti siitä ja sillä ns. "Valkan trilogian" (katso alla), joka perustuu pääasiassa kirjailijan omiin nuoruusvuosien kokemuksiin Vallilassa ja Kumpulassa. Kolmen kirjansa lisäksi Janzon kirjoitti kymmeniä slangipakinoita, enimmäkseen *Tsilari*-lehdessä, joka on Stadin slangi ry:n perinnekulttuurijulkaisu. Janzonilla oli Tsilarissa myös jonkun aikaa oma palsta: "Eddun boksi".

Tunnettu slangintutkija ja suomen kielen professori (emeritus) Heikki Paunonen keräsi Janzonilta suuren määrän sanoja ja lauseita suureen slangisanakirjaansa. Paunosen mielestä Janzon oli "viimeisiä suuria slangintaitajia".

Valkan trilogia
---------------

* *Rundi stadis välil snadis* (Gummerus, 1997) ISBN 951-20-5231-8
* *Palsa kanis, litski kalis* (Gummerus, 2002) ISBN 951-20-6092-2
* *Villi Vallila* (Kesuura, 2006) ISBN 951-812-112-5

Muuta kirjallisuutta
--------------------

* Paunonen, Heikki & Paunonen, Marjatta: *Tsennaaks Stadii, bonjaaks slangii: Stadin slangin suursanakirja*. Helsinki: WSOY, 2000. ISBN 951-0-23239-4.

Lähteet
-------

1. ↑  *Tsilari 4/09 sivu 12*


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |

 |
Rəşid Behbudov azerbaidžanilaisessa postimerkissä.
**Rəşid Məcid oğlu Behbudov** (ven. Рашид Маджид оглы Бе́йбутов, *Rašid Madžid ogly Beibutov*; 14. joulukuuta 1915 Tbilisi – 9. kesäkuuta 1989 Moskova) oli azerbaidžanilainen neuvostolaulaja (lyyrinen tenori).

Rəşid Behbudov aloitti uransa Tbilisissä azerikansanlaulujen esittäjänä. Vuosina 1933–1944 hän toimi Jerevanin ja vuosina 1944–1956 Bakun filharmonian solistina, vuosina 1957–1959 Azerbaidžanin konserttiyhtyeen taiteellisena johtajana ja vuodesta 1966 perustamansa Azerbaidžanin lauluteatterin johtajana. Hänet tunnetaan myös venäläisiä, iranilaisia, turkkilaisia, arabialaisia ja intialaisia lauluja esittäneenä viihdetaiteilijana, joka konsertoi usein Neuvostoliiton ulkopuolella. Ajoittain hän esiintyi Axundoville nimetyn Azerbaidžanin ooppera- ja balettiteatterin näytelmissä. Behbudovin parhaita rooleja ovat Balaş Fikrət Əmirovin oopperassa *Sevil* sekä Əsgər Üzeyir Hacıbəyovin musiikkikomediassa *Arşın Mal Alan*, jonka filmatisoinnista hän sai Stalin-palkinnon vuonna 1946.

Vuonna 1959 Behbudoville myönnettiin Neuvostoliiton kansantaiteilijan ja vuonna 1980 sosialistisen työn sankarin arvonimet. Hänet on palkittu Työn punaisen lipun kunniamerkillä. Laulaja toimi Neuvostoliiton korkeimman neuvoston edustajana.

Kirjallisuutta
--------------

* Abasova, E.G. *Rašid Beibutov*. Baku, 1965.

Lähteet
-------

1. ↑  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 3*, s. 90–91. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1970.
2. ↑  *Muzykalnyi entsiklopeditšeski slovar*, s. 91. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1990. ISBN 5-85270-033-9.
3. ↑  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 3*, s. 91. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1970.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola
	+ 2

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Attiyat Al-Abnudi** (muita kirjoitusmuotoja **Atteyat Al Abnoudy**, **Attiyat El-Abnoudi**, s. 1939, Al Simbillaween) on egyptiläinen dokumenttielokuvaohjaaja. Monet hänen elokuvistaan käsittelevät naisia, erityisesti *Bihar al-Attash* (1981), *Al-Ahlam al-Mumkinna* (1982), *Rawya* (1994), *Nisa' Mas'ulat* (1995) ja *Ayam al-Dimuqratiyya* ("Demokratian päivät", 1996). 

Attiyat Al-Abnudi on ollut naimisissa tunnetuin runoilijan Abdel Rahman el-Abnudin kanssa ja julkaisi suhteesta vuonna 1999 muistelmateoksen *Ayyam Lam Takun Ma'ahu* ("Päivät ilman häntä").

Lähteet
-------

1. 1 2  Arab Women by First Name - All Dubai College.  Arkistoitu 14.6.2006. Viitattu 27.5.2009. (englanniksi)
2. ↑  Diana Digges: Making movies, marking time *dwc.hct.ac.ae*. Viitattu 27.5.2009. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Mona Anis: Time for forgiveness?  13.-19.5.1999. Al-Ahram.  Arkistoitu 20.10.2007. Viitattu 27.5.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Attiyat Al-Abnudi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
**Michael Ray "Mike" Barrowman** (s. 4. joulukuuta 1968 Asunción, Paraguay) on yhdysvaltalainen entinen uimari ja olympiavoittaja. Barrowman voitti Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 kultaa 200 metrin rintauinnista. Hänen voittoaikansa 2.10,16 oli uusi maailmanennätys, ja se säilyi voimassa yli kymmenen vuotta. Kaiken kaikkiaan Barrowman teki kuusi maailmanennätystä 200 metrin rintauinnissa kolmen vuoden aikana.

Barrowman voitti myös 200 metrin rintauinnin maailmanmestaruuden pitkillä radoilla Perthissä 1991. Hän toimii nykyään uintivalmentajana Caymansaarilla. Barrowman on 180 senttimetriä pitkä ja painoi uintiurallaan 75 kilogrammaa.

Barrowman valittiin *Swimming World Magazine* -lehden äänestyksessä maailman Vuoden miesuimariksi vuosina 1989 ja 1990. Uintiurallaan hän voitti myös yhden hopean Pan-Amerikan kisoista sekä neljä kultaa Tyynenmeren uintimestaruuskilpailuista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mike Barrowman Biography and Statistics Sports Reference LLC.  Arkistoitu 19.5.2011. Viitattu 1.6.2009. (englanniksi)

Miesten 200 metrin rintauinnin olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1908: Frederick Holman |
1912: Walter Bathe |
1920: Håkan Malmrot |
1924: Robert Skelton |
1928: Yoshiyuki Tsuruta |
1932: Yoshiyuki Tsuruta |
1936: Tetsuo Hamuro |
1948: Joseph Verdeur |
1952: John Davies |
1956: Masaru Furukawa |
1960: William Mulliken |
1964: Ian O’Brien |
1968: Felipe Muñoz |
1972: John Hencken |
1976: David Wilkie |
1980: Robertas Žulpa |
1984: Victor Davis |
1988: József Szabó |
1992: Mike Barrowman |
1996: Norbert Rózsa |
2000: Domenico Fioravanti |
2004: Kōsuke Kitajima |
2008: Kōsuke Kitajima |
2012: Dániel Gyurta |
2016: Dmitrij Balandin |
2020: Izaac Stubblety-Cook |
**Juliet Campbell** (s. 17. maaliskuuta 1970, Kingston, Jamaika) on jamaikalainen entinen pikajuoksija, jonka päämatka oli 200 metrin juoksu.

Campbell karsiutui Barcelonan olympialaisissa 1992 400 metrin juoksun toisissa alkuerissä ajalla 52,12. Seuraavana vuonna hän voitti matkan NCAA-mestaruuden. Stuttgartin MM-kisoissa hän oli 400 metrin henkilökohtaisessa kilpailussa seitsemäs ajalla 51,40. Hän oli samoissa kisoissa mukana Jamaikan viestijoukkueissa, jotka sijoittuivat 4 x 400 metrin viestijuoksussa neljänneksi ja voittivat 4 x 100 metrin viestijuoksussa MM-pronssia. Atlantan olympialaisissa 1996 hän karsiutui 400 metrin välierissä ja oli 4 x 400 metrin viestissä neljäs. Kauden lopussa hän juoksi GP-finaalissa 400 metrillä viidenneksi ajalla 50,72.

Campbell karsiutui Ateenan MM-kisoissa 1997 200 metrin välierissä ajalla 22,94. Seuraavana vuonna hän voitti Keski-Amerikan mestaruuskisoissa hopeaa 200 metrillä sekä Kansainyhteisön kisoissa hopeaa 200 metrillä ja 4 x 100 metrin viestissä. Maebashin sisäratojen MM-kisoissa 1999 hän sijoittui 200 metrillä viidenneksi ja myöhemmin samana vuonna Sevillan ulkoratojen MM-kisoissa matkan kahdeksanneksi ajalla 22,64. Kauden lopussa hän juoksi GP-finaalissa seitsemänneksi. Campbell karsiutui seuraavana vuonna Sydneyn olympialaisissa alkuerissä. Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 2001 hän voitti kultaa 200 metrin henkilökohtaisessa kisassa ajalla 22,64 ja oli mukana Jamaikan joukkueessa, joka voitti viestissä MM-hopeaa. Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa hän sijoittui 200 metrillä neljänneksi ja oli voittamassa MM-pronssia 4 x 100 metrin viestissä. Kauden lopussa hän juoksi GP-finaalissa kolmanneksi.

Campbell voitti 2002 Manchesterin Kansainyhteisön kisoissa hopeaa 200 metrillä ajalla 22,54. Seuraavana vuonna hän voitti MM-pronssia Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa. Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 hän karsiutui alkuerissä.

Ennätykset
----------

* 200 metrin juoksu: 22,50 (1999)
* 300 metrin juoksu: 36,59 (1992)
* 400 metrin juoksu: 50,11 (1993)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Juliet Campbell Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Justin Sanders Mapp** (s. 18. lokakuuta 1984 Brandon, Mississippi, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitalinkki. Hän edustaa Major League Soccerin Montreal Impactia.

Seurajoukkueura
---------------

Mapp valmistui Yhdysvaltain jalkapalloliiton IMG Soccer Academystä vuonna 2001 ja teki Project-40-kehityssopimuksen ammattilaisliiga Major League Soccerin kanssa. D.C. United varasi hänet numerolla neljä vuoden 2002 MLS SuperDraft -varaustilaisuudessa. Tulokaskaudellaan hän pelasi kolmessa ottelussa yhteensä vain 28 minuuttia.

Ennen kautta 2003 Mapp siirtyi Chicago Fireen vaihdossa Dima Kovalenkoon, missä hänestä tuli tärkeä osa joukkuetta. Hän voitti Chicagossa Lamar Hunt U.S. Open Cupin ja MLS Supporters’ Shieldin kaudella 2003. Toinen U.S. Open Cupin voitto seurasi kaudella 2006, jolloin hänet valittiin myös MLS Best XI -tähdistöjoukkueeseen. Runsaan seitsemän kauden aikana Chicagossa hän pelasi 174 MLS:n runkosarjaottelua, joissa hän teki 14 maalia ja antoi 36 maalisyöttöä.

Heinäkuussa 2010 Mapp myytiin tulokasjoukkue Philadelphia Unionille, jossa hän vietti puolitoista kautta. Kaudella 2011 hän pelasi 29 ottelussa ja oli auttamassa joukkueen pudotuspeleihin. Marraskuussa 2011 järjestetyssä MLS Expansion Draft -varaustilaisuudessa Mappin oikeudet siirtyivät kaudeksi 2012 liigaan liittyneelle Montreal Impactille.

Maajoukkueura
-------------

Mapp pelasi useita otteluita Yhdysvaltain nuorisomaajoukkueissa ja osallistui alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuihin vuonna 2001 ja alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuihin vuonna 2003. Jälkimmäisessä turnauksessa hän teki Yhdysvaltain voittomaalin neljännesvälieräottelussa Norsunluurannikkoa vastaan.

Yhdysvaltain A-maajoukkueessa Mapp debytoi 12. lokakuuta 2005 ottelussa Panamaa vastaan. Hän kuului vuoden 2007 CONCACAF Gold Cupin voittaneeseen Yhdysvaltain joukkueeseen ja pelasi myöhemmin samana vuonna myös Copa Américassa.

Saavutukset
-----------

* CONCACAF Gold Cup: 2007
* MLS Supporters’ Shield: 2003
* Lamar Hunt U.S. Open Cup: 2003, 2006
* MLS Best XI: 2006

Lähteet
-------

1. 1 2  Justin Mapp Major League Soccer.  Arkistoitu 2.9.2010. Viitattu 27.7.2010. (englanniksi)
2. ↑  Union Acquire Midfielder Justin Mapp  26.7.2010. Philadelphia Union.  Arkistoitu 30.10.2010. Viitattu 27.7.2010. (englanniksi)
3. ↑  Ching, Mapp headline Montreal expansion draft picks  23.11.2011. Major League Soccer.  Arkistoitu 30.11.2011. Viitattu 23.11.2011. (englanniksi)
4. ↑  FIFA Player Statistics FIFA.  Arkistoitu 24.5.2012. Viitattu 27.7.2010. (englanniksi)
5. ↑  CONCACAF Championship, Gold Cup 2007 – Full Details RSSSF. Viitattu 27.7.2010. (englanniksi)
6. ↑  Copa América 2007 RSSSF. Viitattu 27.7.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Justin Mapp** Wikimedia Commonsissa

* Justin Mappin esittely Montreal Impactin sivustolla (englanniksi)
* Justin Mappin esittely Major League Soccerin sivustolla (englanniksi)
* Justin Mappin esittely U.S. Soccerin sivustolla (englanniksi)
**Lief Newby Fitzroy Crozier** (11. kesäkuuta 1846 – 25. helmikuuta 1901) (Tunnettiin myös nimellä: **L.N.F. Crozier**) oli kanadanirlantilainen Kanadan armeijan upseeri ja Kanadan ratsupoliisin ylivalvoja. Hänet muistetaan parhaiten roolistaan Saskatchewanin kapinan kukistamisessa vuonna 1885, kapinassa Louis Rielin johtamat métisit taistelivat Kanadan hallituksen joukkoja vastaan nykyisen Saskatchewanin provinssin alueella.

Crozier syntyi 11. kesäkuuta 1846 Newryn kaupungissa, Irlannissa. Muutettuaan Kanadaan hän aloitti opinnot Kingstonissa, Ontariossa sijaitsevassa Royal Military Collegessa.

Ura
---

Crozier palveli Kanadan armeijassa ja saavutti majurin arvon. Hän liittyi vuonna 1873 Kanadan ratsupoliisiin. Hänet nimitettiin samana vuonna tarkastajaksi. Hän havaitsi toimessaan First Nations -intiaanien kärsimykset ja ennen kaikkea biisonin lähes sukupuuttoon kuolemisen aiheuttamat ongelmat. Vuonna 1884 hänet ylennettiin Fort Carlton ratsupoliisin ylivalvojaksi. Crozier varoitti varakuvernööri Edgar Dewdneytä hallituksen toimien aiheuttavan rauhattomuutta tai jopa kansannousun hallitusta vastaan. Hän pelkäsi Redjoen kapinan tapahtumien uusiutumista ja uskoi métisien kapinan antavan kipinän myös intiaanien kapinoimiselle samaan aikaan, hän pyysi vahvistusjoukkoja lähetettäväksi alueelle.

Duck Laken taistelu
Crozier halusi välttää asellista yhteenottoa ja yritti neuvotella Louis Rielin kanssa, mutta neuvottelut päättyivät umpikujaan. 25. maaliskuuta 1885 Crozier sai tiedon, jonka mukaan métisit aikoisivat vallata paikallisen kauppiaan puodin, hän lähetti joukko-osaston täydentämään omia varastojaan ennen valtauksen suorittamista. He eivät tienneet että puoti oli jo vallattu ja tämän havaittuaan palasivat takaisin Fort Carltoniin. Crozier päätti lähettää noin 90 miehen vahvuisen osaston mukanaan seven-pounder kanuuna. Joukko kohtasi seuraavana päivänä Gabriel Dumontin johtaman joukon, johon kuului noin 150–200 métisiä. Osapuolet lähettivät neuvottelijoita mutta tämä kohtaaminen johti laukaustenvaihtoon josta Duck Laken taistelu sai alkunsa. Ratsupoliisin hävittyä ja paettua taistelusta tahrasi heidän mainettaan. Crozier ei osallistunut merkittävässä määrin Saskatchewanin kapinan myöhempiin vaiheisiin. 

Hänen toimintansa kapinan aikana hankaloitti ylenemistä urallaan ratsupoliisissa, mutta tästä huolimatta hänet ylennettiin assistant commissioneriksi 1. huhtikuuta, virassa jossa hän toimi vuoteen 1886 saakka jolloin hän erosi ratsupoliisista, Kanadan pääministerin John A. Macdonaldin nimitettyä hänen virkaansa siiviilihenkilön. Myöhempinä vuosina hän toimi kauppiaana ja pankkiirina Oklahoma Territoryssä. Hän kuoli sydänkohtaukseen 25. helmikuuta 1901 Cushingissa, Oklahomassa. Hänet on haudattu Bellevillen kaupunkiin Ontariossa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lief Newry Fitzroy Crozier (englanniksi)
2. ↑  The North-West Rebellion (Arkistoitu – Internet Archive) North-West Mounted Police. Luettu:05-06-2009 (englanniksi)
Julius Caesaria esittävä piirros 1850-luvun lopulta.
**Julius Caesar** (25. maaliskuuta 1830 Godalming, Surrey – 6. maaliskuuta 1878 Godalming) oli englantilainen kriketinpelaaja, joka pelasi 194 first-class -krikettiottelua vuosina 1849–1867.

Julius Caesar syntyi 25. maaliskuuta 1830 Benjamin Caesarille ja hänen vaimolleen Annelle (o.s. Bowler), joilla oli kaikkiaan seitsemän lasta. Julius kasvoi Godalmingissa, Englannissa.

Krikettiuransa aikana Caesar oli muun muassa mukana ensimmäisessä Britteinsaarilta merentakaisella pelikiertueella käyneessä joukkueessa. Ensimmäisen kerran hän edusti Englantia 1853. 

8. ja 9. elokuuta 1850 käytiin suurta ennakkohuomiota kerännyt ja kuriositeettiarvonsa takia luultavasti Julius Caesarin uran parhaiten muistettu ottelu: hän ja hänen yksitoista sukulaistaan pelasivat paikallisia amatöörejä vastaan. Ottelua mainostettiin nimellä "Kaksitoista Caesaria sekä Godalming & Districtin yksitoista herrasmiestä" (engl. *Twelve Caesars and Eleven Gentlemen of Godalming and District*). Nimellä viitattiin Suetoniuksen tunnettuun teokseen, joka kertoo Rooman kahdentoista keisarin elämästä. Ennen viimeistä sisävuoroa Caesarit olivat ulkovuorossaan onnistuneet rajoittamaan Herrasmiehet 42 juoksuun, joten he olisivat tarvinneet ainoastaan 71 juoksua ottelun voittamiseen. Caesarit onnistuivat kuitenkin saamaan vain 54 ja hävisivät näin 16 juoksulla.

Caesar kuoli asuntoonsa 6. maaliskuuta 1878. Tätä ennen hän oli joutunut vararikkoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Julius Caesar CricketArchive. Viitattu 3.2.2008. (englanniksi)
2. 1 2 3  Julius Caesar *Cricinfo.com*.  2008. Viitattu 3.2.2008. (englanniksi)
3. 1 2  Eleven Gentlemen of Godalming and District v Twelve Caesars at Godalming, 8-9 Aug 1850 *Cricinfo.com*. Viitattu 3.2.2008. (englanniksi)
**Baciro Dabo** (12. maaliskuuta 1958 – 5. kesäkuuta 2009) oli guineabissaulainen poliitikko, entinen ministeri ja presidentti João Bernardo Vieiran liittolainen. Vieira murhattiin maaliskuussa 2009, ja kesäkuuksi määrättiin uuden presidentin vaalit, joihin Dabo osallistui vahvimpana ehdokkaana. Hän oli Guinean ja Kap Verden itsenäisyyspuolueen (PAIGC) jäsen, mutta kampanjoi sitoutumattomana ehdokkaana.

Kuolema
-------

Armeijan sotilaat tunkeutuivat 5. kesäkuuta 2009 Dabon kotiin ja ampuivat tämän. Hänen murhansa saattoi johtua armeijan johdon pelosta joutua syytteeseen Vieiran murhasta, jos Dabo olisi tullut valituksi. Armeijan edustajat syyttivät Daboa kuulumisesta vallankaappausta suunnittelevaan ryhmään poliitikkoja, joista useat eliminoitiin tai vangittiin samalla, joukossa Vieiran hallituksen entinen puolustusministeri Hélder Proença.

Lähteet
-------

1. 1 2  BBC News: Bissau military kills politicians 5.6.2009, haettu 6.6.2009


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Henrik Uno Albert Salminen** (29. maaliskuuta 1905 Vårdö – 20. kesäkuuta 1991) oli suomenruotsalainen Ahvenanmaalta kotoisin ollut kirjailija.

Salmisen vanhemmat olivat pienviljelijä Hindrik Albin Salminen ja Erika Maria Eriksson. Hänen sisaruksiaan olivat kirjailijat Sally Salminen ja Aili Nordgren sekä runoilija Runar Salminen.

Uno Salminen lähti 15-vuotiaana merille ja aloitti kirjoittamisen vasta päästyään eläkkeelle. Hänen teoksissaan kuvataankin realistisesti nuoren Erik Sundblomin elämää merimiehenä.

Teoksia
-------

* *Till sjöss*. Schildt, Helsingfors 1977
* *För om masten*. Schildt, Helsingfors 1978
* *På bryggan*. Schildt, Helsingfors 1979

Lähteet
-------

* Ahvenanmaalaisia kirjailijoita - Uno Salminen
* Suomen kirjailijat tietokanta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Compuline.fi: Ralf Nordgren (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |

 |
Kip Carpenter
**Kip Carpenter** (s. 30. huhtikuuta 1979 Kalamazoo, Michigan) on yhdysvaltalainen pikaluistelija, joka aloitti uransa kaukalopikaluistelijana, mutta vaihtoi lajia vuonna 1998.

Arvokilpailut
-------------

### Talviolympialaiset

Carpenter on saavuttanut uransa ainoan arvokisamitalin 2002 Salt Lake Cityn olympialaisten 500 metrillä, jossa hän sijoittui pronssille Casey FitzRandolphin ja Hiroyasu Shimizun jälkeen. Samoissa olympialaisissa Carpenter sijoittui neljänneksi 1 000 metrillä, jääden pronssimitalisti Joey Cheekistä 0,28 sekuntia. 2006 Torinon olympialaisten 500 metrillä Carpenter oli vasta 26:s.

### Pikaluistelun matkakohtaiset MM-kilpailut

Carpenterin uran ensimmäiset arvokilpailut olivat pikaluistelun matkakohtaiset maailmanmestaruuskilpailut Naganossa vuonna 2000, jossa hän sijoittui 500 metrillä kolmanneksitoista. 2001 Salt Lake Cityssä hän paransi 500 metrillä sijoitustaan yhdellä pykälällä, sijoittuen kahdenneksitoista. Berliinissä 2003 järjestetyissä MM-kilpailuissa Carpenter osallistui 500 metrille, sijoittuen kahdeksanneksi, sekä 1 000 metrille, jossa sijoitus oli neljästoista. 2004 Etelä-Korean Soulissa hän sijoittui 500 metrillä seitsemänneksi ja 1 000 metrillä kuudenneksi sekä 2005 Inzellissä Saksassa 500 metrillä kahdeksanneksi. Salt Lake Cityssä 2007 hän oli 1 000 metrillä seitsemäs sekä Naganossa 2008 500 metrillä kymmenes ja 1 000 metrillä kahdeksas.

### Sprinttereiden MM-kilpailut

Carpenter osallistui ensimmäisiin pikaluistelun sprinttimaailmanmestaruuskilpailuihinsa Norjan Hamarissa 2002, jossa sijoittui seitsemänneksi. Seuraavana vuonna hän oli Calgaryssä järjestetyissä MM-kilpailuissa kahdeksas. 2004 Naganossa Carpenter ylsi uransa parhaaseen sprinttereiden MM-kilpailu sijoitukseensa, sijoittuen parhaana yhdysvaltalaisena viidenneksi. Kaksissa seuraavissa kisoissa Carpenterin sjoitukset olivat vaatimattomia: 18:s. Salt Lake Cityssä 2005, sekä 30:s. Heerenveenissä 2006. 2007 Hamarissa hän ylsi kymmenen parhaan joukkoon, sijoittuen kahdeksanneksi. Heerenveenin MM-kilpailuissa 2008 Carpenterin suoritus hylättiin ensimmäisellä 500 metrin matkalla.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 500 m: 34,67 s (9. maaliskuuta 2007, Salt Lake City)
* 1 000 m: 1.07,89 min (16. helmikuuta 2002, Salt Lake City)
* 1 500 m: 1.50,48 min (26. lokakuuta 2007, Salt Lake City)
* 3 000 m: 4.55,29 min (16. tammikuuta 1994, Milwaukee)

Lähteet
-------

* Kip Carpenter Skateresults.com -tietokannassa (englanniksi)
* Ennätykset sskating.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Speed Skating World Single Distance Championships 2007 at Salt Lake City (usa) Men: 1000 m *sports123.com*. Viitattu 11.1.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Aljošino** (ven. Алёшино, karjalaksi *Ol’oššova*) on kylä ja maalaiskunta Tverin alueen Rameškin piirissä Venäjällä. Aljošinon kylä sijaitsee 25 kilometriä Rameškista itään Iljinon, Builovon ja Kiveritšin välisen maantien varrella. Kylässä on asukkaita 195 ja kunnassa 1 167 henkeä (vuonna 2008).*lähde?*

Aljošinon kunta sijaitsee Bežetskin ylängön etelärinteellä Rameškin piirin keskiosassa. Se muodostettiin vuonna 2005 Aljošinon, Dijevon ja Pustoramenkan kyläkunnista. Nykyään kuntaan kuuluu 46 kylää. Pohjoisessa se rajoittuu Bežetskin piirin Žitištšin kuntaan, idässä Kiveritšin, kaakossa Ilgoštšin, etelässä Vednojen, lounaassa Zastolbjen, lännessä Nekrasovon ja luoteessa Zaklinjen kuntiin. Kunnan pinta-ala on 302,2 neliökilometriä. Pohjoisesta etelään sen jakaa Medveditsajokeen laskeva Ivitsa.

1200–1300-luvuilla seutu kuului Novgorodin feodaalitasavallan Bežetskin ylängön Kamenskin staniin. Vuonna 1393 se liitettiin Moskovan suuriruhtinaskuntaan. 1500–1600-luvuilla seutu autioitui nälänhädän ja vihollisen hävitysten takia ja sinne muutti karjalaisia Ruotsin valloittamasta Käkisalmen läänistä. 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa suurin osa nykyisen kunnan kylistä kuului Bežetskin kihlakunnan Aljošinon volostiin. Volostista ja sen asukkaista käytettiin karjalankielistä nimitystä *Alovońe*. Vuosina 1937–1939 alue kuului Kalininin alueen Karjalaiseen kansalliseen piirikuntaan.

Vuonna 1859 kuntaan kuuluvissa kylissä oli 6 400 asukasta. Suurimmillaan, yli 10 000, väestö oli ennen toista maailmansotaa. Sodassa kylien asukkaista menehtyi 1105 henkeä. Kansallisuudeltaan kuntalaiset ovat venäläisiä ja karjalaisia. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan venäläisiä oli 1288 ja karjalaisia 1130.

Seudun pääelinkeino on maatalous. Kunnan alueella toimii neljä maatalousyritystä, joiden keskuspaikat ovat Aljošinossa, Dijevossa, Pustoramenkassa ja Ustjugissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Virtaranta, Pertti: *Tverinkarjalaisista nimistä*, s. 97. Helsinki: Suomalais-ugrilainen Seura, 1992. ISBN 951-9403-44-2.