recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Djelfan maakunta** (arab. ولاية الجلفة‎, *Wilāya al-Jalfa*) eli wilaya on hallintoalue Algerian pohjoisessa keskiosassa. Sen keskus on Djelfan kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 32 256,35 neliökilometriä. Asukkaita on 1 508 500 henkeä (vuonna 2018, arvio).

Vuonna 1974 perustettu maakunta rajoittuu pohjoisessa Tissemsiltin ja Médéan, idässä M’Silan ja Ouled Djellalin, etelässä Ouarglan ja Ghardaïan sekä lännessä Laghouatin ja Tiaretin maakuntiin. Pohjoisessa ovat Ain Ousseraksi kutsuttu ylätasanko sekä Zahrez Cherguin ja Zahrez Gherbin suolajärvien täyttämä vajoama. Keskiosassa sijaitsee Ouled Naïlin vuorijono, joka kohoaa 1 613 metrin korkeuteen. Etelässä on Saharan reuna-alue. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kalkkikivi, dolomiitti, savi, kipsi, hiekkakivi, hiekka, kivisuola ja tuffi. Vuotuinen sademäärä on 200–500 millimetriä pohjoisessa ja alle 200 millimetriä etelässä. Vesistöjä ovat Ourakin ja Touilin vadit maakunnan pohjoisosassa.

Maakunta jakautuu hallinnollisesti 12 piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 36 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Aïn El Ibel, Aïn Oussera, Birine, Charef, Dar Chioukh, Djelfa, El Idrissia, Faidh El Botma, Had Sahary, Hassi Bahbah, Messaad ja Sidi Ladjel.

Djelfan kautta kulkevat maantiet RN1 ja RN46. Maakunnassa harjoitetaan karjanhoitoa ja maanviljelyä sekä tuotetaan espartohöyhenheinää. Elintarvike-, rakennustarvike- ja muu teollisuus on vähäistä. Djelfassa toimii Ziane Achourin yliopisto.

Nähtävyyksiä ovat kalliopiirrokset, roomalaisen Castellum Dimmidin rauniot Messaadissa, kuumat lähteet ja suolajärvet. Hotelleja on Djelfassa ja Aïn Ousserassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Monographie Wilaya de Laghouat *Aniref*. Viitattu 7.6.2023.

AlgeriaAlgerian maakunnat

* Adrar
* Aïn Defla
* Aïn Témouchent
* Alger
* Annaba
* Batna
* Béchar
* Béjaïa
* Béni Abbès
* Biskra
* Blida
* Bordj Badji Mokhtar
* Bordj Bou Arreridj
* Bouira
* Boumerdès
* Chlef
* Constantine
* Djanet
* Djelfa
* El Bayadh
* El Meghaïer
* El Meniaa
* El Oued
* El Tarf
* Ghardaïa
* Guelma
* Illizi
* In Guezzam
* In Salah
* Jijel
* Khenchela
* Laghouat
* Mascara
* Médéa
* Mila
* Mostaganem
* M’Sila
* Naâma
* Oran
* Ouargla
* Ouled Djellal
* Oum el Bouaghi
* Relizane
* Saïda
* Sétif
* Sidi Bel Abbès
* Skikda
* Souk Ahras
* Tamanrasset
* Tébessa
* Tiaret
* Timimoun
* Tindouf
* Tipaza
* Tissemsilt
* Tizi Ouzou
* Tlemcen
* Touggourt
**Viktor Vasiljevitš Žluktov** (ven. Виктор Васильевич Жлуктов, s. 26. tammikuuta 1954) on venäläinen, Neuvostoliittoa edustanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän voitti Neuvostoliiton maajoukkueessa olympiakultaa Innsbruckissa 1976, Kanada-cupin 1981 ja viisi maailmanmestaruutta. Hän pelasi myös Kanada-cupissa 1976, jossa hän oli pistepörssin ykkönen, sekä saavutti yhden olympiahopean, yhden MM-hopean ja yhden MM-pronssin. Hän voitti alle 20-vuotiaiden epävirallisen maailmanmestaruuden vuonna 1974 ja alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 1973.

Žluktov pelasi armeijan joukkueessa TsSKA Moskovassa Neuvostoliiton mestaruussarjassa 456 ottelua ja Neuvostoliiton maajoukkueessa 196 maaottelua, joissa hän teki 79 maalia vuosina 1975–1985.

Saavutukset
-----------

* jääkiekon olympiakulta 1976 Innsbruckin talvikisoissa, olympiahopea 1980 Lake Placidin talvikisoissa.
* viisi jääkiekon maailmanmestaruutta vuosina 1978, 1979, 1981, 1982, 1983,
* Kanada-cupin pistepörssin voittaja 1976

Lähteet
-------

1. 1 2  Viktor Zhluktov *Eliteprospects*. Viitattu 17.2.2021. (englanniksi)
Särkitunturi

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
tunturi (en)View and modify data on Wikidata  |
| Sijainti | 
Muonio, Suomi |
| Korkeus merenpinnasta | 
492 m |

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
67° 52′ P, 23° 57′ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

Jerisjärvi Särkitunturilta nähtynä
**Särkitunturi** on Muonion kunnassa sijaitseva 492 metriä korkea tunturi noin 10 kilometriä Olokselta kaakkoon. Sen huipun tuntumasta kulkee hiihtolatu ja moottorikelkkareitti ja lisäksi siellä on taukopaikka. Ylempänä tunturissa havupuusto loppuu ja alkaa tunturikoivikko, joka ulottuu huipulle asti.

Särkitunturi on helposti saavutettava retkipaikka. Kesäreitti tunturiin lähtee Särkijärven näköalapaikkaa vastapäätä Rovaniementien varresta. Tunturin päällä on lampi. Huipulla olleet puuvaja ja wc on purettu. Puolivälissä on polttopuilla varustettu Särkivaaran kota, wc ja lampi. Huom! Google Maps antaa ohjeen tulla Särkitunturiin Nivungintien kautta. Tämä reittiohje on virheellinen, Särkitunturiin lähtevän polun lähtöpiste on Rovaniementie 1513:ssa oleva pysäköintipaikka. 

Tunturin päältä avautuva näköala Pallaksen suuntaan on valittu Suomen kansallismaisemaksi*lähde?*. 

Särkitunturin nimi tulee pohjoissaamen sanasta sarrit, joka tarkoittaa mustikkaa.

Lähteet
-------

* Särkitunturi, postimerkkimaisema. Web Archive (Muonion kunta 2015).
**Paavo Olavi Airola** (1918–1983) oli amerikansuomalainen ravitsemusasiantuntija, luontaislääkinnän ja luomuruoan intoilija sekä kirjailija.
Airola syntyi Baltimoressa suomalaissiirtolaisten perheessä. Perhe päätti kuitenkin lähteä Neuvostoliittoon rakentamaan kommunismia ja asettui Petroskoihin Paavon ollessa vasta 3-vuotias. Vuonna 1938 hänet pidätettiin puhdistuksien aikana, mutta vankileiristä hän onnistui kuitenkin karkaamaan rajan yli Suomeen, mistä hän pakeni toisen maailmansodan jälkeen Ruotsiin, ja sieltä jälleen Kanadan kautta Yhdysvaltoihin.

Airola on kirjoittanut toista kymmentä kirjaa, niistä kahdesta tuli kansainvälisiä menestysteoksia: *How to get well (Voi hyvin)* ja *Are you confused? (Oletko ymmällä?)*. Kirjoissaan Airola suositteli pääosin terveellistä ravitsemusta ja luomuruokaa. Hänen mielestään se on terveydeksi ja monien tautien, kuten niveltulehduksen ja syövän, vasta-aine. Virallisissa lääketieteen piireissä kasvoi kuitenkin epäily Airolaa kohtaan. Esimerkiksi
oli havaittu, että monesta tittelistä huolimatta Airolan todellinen koulutus oli outo ja tuntematon. Useita erehdyksiä ja virheitä on kulkenut hänellä kirjasta kirjaan ja monia lääketieteen periaatteita oli sivuutettu.

Airola menehtyi 64-vuotiaana sydänkohtaukseen.

Teokset
-------

Suomenkielisiä käännöksiä:

* *Terveyden salaisuuksia Europasta (Health secrets from Europe)*, 1978.
* *Oletko ymmällä? (Are you confused?)*, 1981.
* *Valkosipulin ihme (The miracle of garlic)*, 1981
* *Joka naisen kirja: kokonaisvaltaisen hoitosuunnan käsikirja*, 1982.
* *Alhainen verensokeri, hypoglykemia: parempi hoitomenetelmä*, 1983.
* *Voi hyvin: luonnonlääketieteen käsikirja (How to get well)*, 1988.

Lähteet
-------

* *Entinen petroskoilainen opetti maailmalle luomuruokaa 1970-luvulla*. Karjalan Sanomat, 22.06.2011

### Viitteet

1. ↑   Forester, J. Darlene. "The Legacy of Paavo Airola"


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |

 |
**Paavo Vilho Harve**, vuoteen 1931 **Heinonen** (8. helmikuuta 1907 Helsinki – 26. marraskuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja, opettaja ja virkamies, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Harven vanhemmat olivat insinööri Vilho Heinonen ja kätilö Maria Siltanen ja puoliso vuodesta 1943 Marja-Liisa Pentikäinen. Harve tuli ylioppilaaksi vuonna 1927 ja valmistui Helsingin yliopistosta metsänhoitajaksi vuonna 1931 ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi vuonna 1941. Hän työskenteli ensin assistenttina yliopistossa ja Metsätieteellisessä tutkimuslaitoksessa. Talvisotaan ja jatkosotaan osallistunut Harve toimi sotien jälkeen kansanhuoltoministeriön toimistopäällikkönä, samoin kuin asiantuntijana valtiovarainministeriössä. Helsingin kaupunginmetsänhoitaja Harve oli 1952–1972. Hän toimi myös Helsingin yliopiston opettajana 1947–1959, samoin kuin monissa asiantuntija- ja luottamustehtävissä. Metsäneuvoksen arvonimen yli satavuotiaaksi elänyt Harve sai vuonna 1970. Sotilasarvoltaan Harve oli reservin kapteeni.

Julkaisuja
----------

* *Vuoden 1935 metsätulojen verotusperusteista*, 1936
* *Sahapuiden ja paperipuiden hinnoista maan eri osissa hakkuukautena 1935–36*, 1937
* *Poltto- ja ainespuun hinnat: hintapäätösten selityksiä*, 1945, Paavo Turja, Paavo Harve
* *Puunjalostusteollisuutta ja puutavarakauppaa harjoittavien yhtiöiden maan hankinta Suomessa*, 1947, Paavo Harve, Olavi Linnamies, Erkki Kalela, Vilho Lihtonen, Esko Kangas

Lähteet
-------

1. 1 2  Paavo Harve *Biografiasampo*. Viitattu 15.5.2022.
2. ↑  Syntymäpäiviä. Metsänhoitaja Paavo Harve 60-vuotias.  *Uusi Suomi*, 8.2.1967, nro 37, s. 12. Kansalliskirjasto. Viitattu 15.5.2022.
*Tämä artikkeli kertoo suomalaisesta yritysjohtajasta. Muita samannimisiä on sivulla Paavo Heinonen (täsmennyssivu).*
**Paavo Aulis Heinonen** (4. joulukuuta 1911 Koski Hl – 14. huhtikuuta 1999 Lahti) oli suomalainen liha-alan kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai talousneuvoksen ja kauppaneuvoksen arvonimet.

Heinosen vanhemmat olivat maanviljelijä Vihtori Heinonen ja Johanna Myllynpäälystä ja puoliso vuodesta 1943 Kerttu Maria Laukkarinen. Heinonen kävi kansakoulun. Hän oli Veljekset Heinosen perustajia ja kauppias Lahdessa 1930–1940, hankintapäällikkö 1940–1944, osto- ja myyntipäällikkö 1944–1960 ja Lihaliike Heinonen ja kumppanien omistaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1960. Heinonen oli myös Lihan Vienti Oy:n perustajaosakas 1946–1962, Suoli ja Elin Oy:n perustajaosakas, Heinosen Hallien osakas 1955–1960 ja Heinosen Kulman osakas 1955–1960. Hänellä oli lisäksi lihakauppa-alan ja muita luottamustoimia. Sotilasarvoltaan Heinonen oli reservin korpraali. Hän sai talousneuvoksen arvonimen 1965 ja kauppaneuvoksen arvonimen 1970.

Lähteet
-------

1. 1 2  Paavo Heinonen *Biografiasampo*. Viitattu 29.10.2022.
2. ↑  Kuollut. Paavo Heinonen.  *Etelä-Suomen Sanomat*, 1.5.1999, nro 118, s. 38. Kansalliskirjasto. Viitattu 29.10.2022.
Erilaisia Maan kiertoratoja samassa mittakaavassa; syaani edustaa matalaa Maan kiertorataa.
**Matala Maan kiertorata** (**LEO**, lyhenne sanoista *low Earth orbit*) on satelliitin kiertorata, jossa kiertolainen on säteilyvyöhykkeiden alapuolella, tyypillisesti 150–900 kilometrin korkeudella. 

Tällaiset radat olivat avaruusajan alussa yleisiä. Korkeammat kiertoradat vaativat monivaiheisempia ja raskaampia kantoraketteja kuin 1950-luvulla oli käytössä. 

Nykyään matalat kiertoradat ovat lähinnä kaukokartoitussatelliittien, etenkin tiedustelusatelliittien ja avaruusasemien sijoituspaikkoja. 

Alle 200 kilometrin lentokorkeudella satelliitin rata supistuu yläilmakehän ilmanvastuksen takia ja satelliitti putoaa muutamassa kuukaudessa ilmakehään ja palaa siellä. Vakoilusatelliitit pystyvät rakettimoottoreillaan ylläpitämään näinkin matalan kiertoradan. Kaukokartoituksen tapauksessa rata on polaarinen, tyypillisesti aurinkosynkroninen kiertorata. 

Ekvatoriaaliset matalat radat ovat vasta suunnitteilla. Muun muassa Malesia tutkii niiden käyttömahdollisuuksia.

Katso myös
----------

* Luettelo kiertoradoista
**Matadi–Kinshasa-rautatie** kulkee Kongon demokraattisessa tasavallassa Bas-Kongon provinssissa. Rautatie alkaa Matadin satamasta ja päättyy maan pääkaupunkiin Kinshasaan. Rata rakennettiin 1890–1898 ja sen pituus on 366 kilometriä. Liikenteestä radalla huolehtii ONATRA.

Historiaa
---------

1880-luvulla tutkimusmatkat ja maan hyväksikäytön Kongon alueella pani toimeen Kongon vapaavaltio, joka hyötyi Kongo-joen tarjoamista vesireiteistä. Mutta Matadin ja Kinshasan välillä joki ei ollut kulkukelpoinen Livingstonen putousten vuoksi. Tavaroiden kuljetus tapahtui kantamalla, mikä ei ollut kovinkaan tehokasta, ja johti helposti kantajien kuolemaan. Siksi tälle reitille päätettiin rakentaa nopeasti rautatie.

Compagnie du Congo pour le Commerce et l'Industrie -yhtiö (CCCI) perustettiin 31. heinäkuuta 1887. Samana päivänä perustettiin myös rautatieyhtiö Compagnie du Chemin de Fer du Congo (CCFC). Rautatien rakentamista johti Albert Thys, jonka mukaan nimettiin myös yksi asema, Thysville. Rautatien toteuttaminen vaati 1 932 ihmisen hengen. Heistä 1 800 oli mustaihoisia ja 132 valkoisia.

Vaikeimmat kohdat rautatien rakentamisessa olivat radan johtaminen ylös Kongo-joen laaksosta, M'pozo-joen kanjonin ylittäminen ja kulku Monts de Cristalia pitkin. Pakkotyöstä ratatyömaalla on kerrottu Joseph Conradin romaanissa *Pimeyden sydän*, jossa hän kuvaa tapahtumia, joita hän näki työskennellessään Kongon vapaavaltiossa.

Rautatien rakentaminen alkoi 1890 ja rata valmistui 1898. Radan muutostyöt tehtiin vuosina 1923–1931. Silloin ratatyömaalla työskenteli kymmeniätuhansia työntekijöitä, rangaistusvankeja ja pakkotyöhön otettuja. Kaikkiaan 7 000 ihmistä menetti henkensä näinä vuosina.

Rautatien rakentamisessa ilmenneistä teknisistä ja taloudellisista vaikeuksista huolimatta se osoittautui pian kannattavaksi, pääasiassa norsunluun ja kumin kuljettamisesta saatujen tulojen vuoksi.

Teknisiä tietoja
----------------

|   | 1898–1932 | 1932– |
| --- | --- | --- |
| Raideleveys | 762 mm | 1067 mm |
| Kiskot | 21,5 kg/m | 33,4 kg/m |
| Pituus | 400 km | 366 km |
| Suurin nousu | 45 promillea | 17 promillea |
| Pienin säde | 50 m | 250 m |
Jäähdytin näkyy moottorin edessä kun etupuskuri on poistettu
Jäähdytysnestettä
**Nestejäähdytys** on tavanomaisin menetelmä polttomoottorin tuottaman liikalämmön pois johtamiseen. Nestejäähdytys tunnetaan myös vesijäähdytyksenä, vaikka pelkkää vettä käytetään jäähdytysnesteenä harvoin. Ilmajäähdytykseen verrattuna nestejäähdytys vaatii moottoriin erinäisiä muutoksia, kuten vesipumpun, jäähdyttimen ja jäähdytysnestekanavat.

Toiminta
--------

Nestejäähdytystä varten moottorin sisällä on jäähdytysnestekanavat. Moottorin ollessa kylmä kanavissa oleva neste ei kierrä, mutta moottorin lämmettyä termostaatti (venttiili) avautuu ja päästää nesteen kiertämään jäähdyttimelle. Jäähdyttimessä neste luovuttaa lämpönsä metalliripoihin, joista se siirtyy jäähdyttimen läpi kulkevaan ilmavirtaan. Ilmavirta on joko ajoviiman aiheuttama, tai tarvittaessa puhaltimella luotu. Jäähdyttimen läpi kuljettuaan jäähtynyt neste kiertää takaisin moottoriin, yleensä nesteen kierrosta vastaa pumppu, mutta on myös vapaakiertoisia järjestelmiä.

Henkilöautoissa jäähdytysneste kiertää myös lämmityslaitteen läpi, jossa on jäähdytintä vastaava rakenne. Lämmityslaitteen kennon läpi puhallettu ilma lämmittää ohjaamoa.

Koska jäähdytysjärjestelmän paine on normaalia ilmanpainetta korkeampi, voi jäähdytysnesteen lämpötila olla yli 100 °C astetta, tämän vuoksi jäähdytysnesteen täyttökorkkia avatessa tulee noudattaa varovaisuutta.

Lähteet
-------

1. ↑  *TM Autosanasto*, s. 62,122. Yhtyneet kuvalehdet oy, 1998. ISBN 951-9435-88-3.
2. ↑  *TM Autosanasto*, s. 103. Yhtyneet kuvalehdet oy, 1998. ISBN 951-9435-88-3.
Nestevetysäiliö.
**Nestevety** on nestemäistä vetyä.

Sen yleisin käyttökohde on avaruustoiminta, jossa sitä käytetään rakettien polttoaineena. Nestevedystä käytetään lyhennettä **LH2** tai **LH2**. Lyhenne tulee siitä, että neste on englanniksi liquid ja vapaa vety on tavallisesti molekulaarisessa H2 muodossa mistä nimen H2-osa.

NTP-olosuhteissa vety on kaasuna, joten se tulee paineistaa ja jäähdyttää hyvin alhaiseen lämpötilaan, jotta se voidaan puristaa nesteeksi. 101,3325 kPa paineessa vety kiehuu 20,28 K (−252,87 °C) lämpötilassa.

Käyttö
------

### Raketti

Ennen nestevedyn polttamista jäähdytetään yleensä moottorin suutinta, tavallisesti nestehapella. Tuloksena oleva savukaasu on varsin puhdasta vettä, jossa on aavistus otsonia ja vetyperoksidia.

Vedyn massaenergiatiheys on käytettävissä olevista polttoaineista parhaimpia, 143 MJ/kg. Tämä on noin 40 prosenttia parempi kuin muilla rakettipolttoaineilla. Nestevedyn tiheys on 70,8 kg/m³ 20 K lämpötilassa.

Vedyn tilavuusenergiatiheys taas on varsin huono. Nestevedyn varastointi vie enemmän tilaa kuin vastaavan energian varastointi jollain muulla polttoaineella. Esimerkiksi yhden bensiinilitran energiamäärää vastaa neljä litraa nestevetyä.

Nestevedyn säilyttämiseen tarvitaan monimutkainen säilytysjärjestelmä matalan lämpötilan vuoksi. Vetyä on myös vaikea saada pysymään astiassa sillä se vuotaa seinämien läpi. Vety myös heikentää säiliön rakennetta niin kutsutun vetyhaurastumisen seurauksena. Tämän seurauksena ballistisissa ohjuksissa on siirrytty kiinteisiin polttoaineisiin, koska ne säilyvät jopa vuosia ampumavalmiina.
**Nestane** (m.kreik. Νεστάνη, *Nestanē*) eli **Nostia** (Νοστία) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Arkadiassa Kreikassa. Se sijaitsi lähellä nykyisen Trípolin kunnan Nestánin kylää.

Maantiede
---------

Nestane sijaitsi Peloponnesoksen niemimaan koillisissa keskiosissa noin kuusi kilometriä itään Mantineiasta. Nestanen akropoliina eli yläkaupunkina ja linnavuorena toimi Argon pedion -nimisen tasangon laidalla ollut kukkula, joka yhdistyi sen idänpuoleiseen vuoreen matalamman, noin 350 metriä pitkän harjanteen välityksellä. Kukkula ja harjanne sijaitsevat heti nykyisen Nestánin kylän pohjoispuolella. Nestanen kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.

Vanha lähdekaivorakennus Nestánissa, mahdollisesti paikalla, johon Filippos II oli leiriytynyt vuonna 338 eaa.

Historia
--------

Nestanen historiasta ei tiedetä paljoakaan. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Ainakin klassisen kauden loppupuolella 300-luvun eaa. puolivälissä Nestane vaikuttaa olleen Mantineian alaisuudessa ollut polis. Muulloin se vaikuttaa olleen Mantineiaan kuulunut kylä. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Nestanios* (Νεστάνιος). Pausanias sanoo Filippos II:n leiriytyneen sotajoukkoineen Nestaneen, mikä liittyy vuoden 338 eaa. tapahtumiin, ja että paikalla ollut lähde tunnettiin edelleen nimellä Filippion tämän vuoksi.

Nykyinen Nestánin kylä, aiempi Tsipianá, on ottanut nimensä antiikin aikaisesta kaupungista vuonna 1927.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Nestanen arkeologisen kohteen koko on noin 160 × 40 metriä. Akropolis on ollut linnoitettu noin vuodesta 370 eaa. lähtien. Paikalta on löydetty joitakin rakennusten jäänteitä sekä klassiselle ja hellenistiselle kaudelle ajoittuja keramiikan osia. Alakaupunki tai -kylä sijaitsi oletettavasti akropoliin itäpuolisella harjanteella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pausanias: *Kreikan kuvaus* 8.7.4 (kreik.) (engl. käännös).
2. ↑  Stefanos Byzantionlainen: *Ethnika* 478.7.
3. 1 2 3 4 5 6  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "281. Mantineia; 284. Nestane", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*, s. 518, 523. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
4. 1 2  Nestane *Pleiades*. Viitattu 1.11.2021.
5. ↑  Nestane (Arkadia) 5 Nestani - Νεστάνη *ToposText*. Viitattu 1.11.2021.
6. 1 2 3  "58 C2 Nestane", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
7. ↑  Smith, William: "Mantineia", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
8. ↑  Tsipiana – Nestani *Name Changes of Settlements in Greece*. Institute for Neohellenic Research. Viitattu 1.11.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nestane** Wikimedia Commonsissa
**Nestea** on Nestlén jäätee-merkki. Nesteata myydään sekä pikateejauheena että juomana tölkeissä ja pulloissa.

Tuotemerkin hallinta
--------------------

Aiemmin merkkiä hallinnoi Nestlén Yhdysvaltain-juomaosasto ja vuonna 2001 perustettu Coca-Colan ja Nestlén omistama yhteisyritys Beverage Partners Worldwide (BPW). Nestlé ja Coca-Cola lopettivat yhteistyön tammikuussa 2018. Coca-Colalle jäi lisenssi Nestean valmistukseen ja jakeluun Kanadassa, Espanjassa, Portugalissa, Andorrassa, Romaniassa, Unkarissa ja Bulgariassa. Jäljelle jääneitä Euroopan markkinoita hallinnoi Nestle Waters. Syksyllä 2019 Nestlé solmi Yhdysvaltojen markkinoita koskevan lisenssisopimuksen New Age Beverages Corporationin kanssa.

Historia
--------

Nestlé haki vuonna 1943 patenttia Nescafé-pikakahville. Hakemuksessa oli mainittu, että samaa menetelmää käytettäisiin myös pikateejauheen valmistamiseen. Nestea-pikateejauhetta Nestlé alkoi valmistaa vuonna 1947. Samoihin aikoihin Nestean kanssa alettiin valmistaa myös Nescaféta. Yhdysvalloissa ihmiset käyttivät Nestea-jauhetta jääteen valmistukseen. Resepti saatiin muutettua vuonna 1956 sellaiseksi, että jauhe liukeni suoraan kylmään veteen.

Vuonna 1968 Yhdysvalloissa alettiin tekemään alumiinitölkkeihin purkitettua jääteetä. Neljässä vuodessa siitä tuli yksi johtavista jääteemerkeistä. Nykyisin jääteetä myydään maailmanlaajuisesti monilla eri makuvaihtoehdoilla.

Nestlé hankkii Nestean valmistuksessa käytetyt teenlehdet Intiasta Nilgirien alueen yksityisiltä teenviljelijöiltä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  "Fancy a steaming hot cup of…*Nestea?*" *Nestlé*. Viitattu 28.7.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  Frequently Asked Questions – Bottled Iced Tea *Nestlé*.  Arkistoitu 28.7.2020. Viitattu 28.7.2020. (englanniksi)
3. ↑  Switzerland: Nestle and Coca Cola to end Nestea joint venture *Gama*.  15.3.2017. Viitattu 28.7.2020. (englanniksi)
4. ↑  Nestlé and The Coca-Cola Company ending their Beverage Partners Worldwide joint venture *Nestlé*.  3.3.2017. Viitattu 28.7.2020. (englanniksi)
5. ↑  New Age Expands Partnership with Nestle S.A. to Relaunch Nestea Powdered Tea in the United States *GlobeNewswire*.  17.10.2019. Viitattu 28.7.2020. (englanniksi)
6. ↑  Premium Flash Brewed Tea with No Preservatives *New Age Beverages Corporation*. Viitattu 28.7.2020. (englanniksi)
7. ↑  Nestea *Nestlé*. Viitattu 28.7.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nestea** Wikimedia Commonsissa
**Yitzhak Yosef** (s. 16. tammikuuta 1952) on israelilainen rabbi, joka on vuodesta 2013 lähtien toiminut Israelin päärabbinaatin toisena johtavana rabbina.

Tausta ja yksityiselämä
-----------------------

Yosef syntyi Jerusalemissa vuonna 1952. Hänen isänsä, Ovadia Yosef, on myös toiminut aikaisemmin Israelin päärabbinaatin johtavana rabbina. 12-vuotiaana hän alkoi opiskella Porat Yosef -ješivassa.

Kun Yosefin isä kuoli, hän jätti testamentissaan lähes koko omaisuutensa pojalleen Moshelle sivuuttaen tämän 10 muuta sisarusta. Hän myös kirjoitti testamenttiinsa, ettei sitä tulisi kyseenalaistaa.

Yosef on naimisissa. Parilla on viisi lasta.

Rabbina
-------

Yosef nimitettiin rabbiksi ja tuomariksi vuonna 1980. Hän oli jo 1970-luvun puolella perustanut isänsä kanssa Hazon Ovadia -kollelin, jossa hän toimi paitsi opettajana myös johtajana. Vuonna 1992 Yosef laajensi Hazon Ovadiania myös ješivaksi ja avasi sen sekä pojille että tytöille vahvistaakseen sefardijuutalaisten asemaa suhteessa aškenaseihin.

### Päärabbinaatin johtavana rabbina

Yosef valittiin päärabbiksi yhdessä David Laun kanssa heinäkuussa 2013. Hän edustaa sefardijuutalaisia.

Elokuussa 2013 Yosef antoi julkilausuman, jonka mukaan vanhemmilla on uskonnollinen velvollisuus rokottaa lapsensa poliota vastaan.

### Kritiikkiä ja kiistanalaisuuksia

Päärabbinaatin kaksi johtavaa rabbia lasketaan Israelissa valtion viranhaltijoiksi, ja valtio myös maksaa heidän palkkansa. Näin ollen rabbien oletetaan olevan poliittisesti sitoutumattomia, vaikkakin Yosef on usein ottanut kantaa jopa melko kipeisinkiin kysymyksiin.

Yosef on herättänyt myös kritiikkiä. Häntä on arvosteltu mm. juutalaisuuteen kääntyviä ja sekulaareja israelilaisia vastustavista lausunnoistaan. Yosef on sanonut myös, että Israelin puolustusvoimien sotilaiden tulee tappaa vihollinen kaikissa tilanteissa, myös mikäli tämä on jo nujerrettu, vaikka tämä on mm. kansainvälisen oikeuden vastaista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Yitzhak Yosef *Jewish Virtual Library*.  2022. Viitattu 24.11.2022. (englanniksi)
2. ↑  Former Chief Rabbi Ovadia Yosef leaves inheritance to son Moshe *The Jerusalem Post*.  1.6.2014. Viitattu 24.11.2022. (englanniksi)
3. ↑  Israel's New Chief Rabbis Are Chosen: Sephardi Rabbi Yitzhak Yosef and Ashkenazi Rabbi David Lau *Haaretz*. Viitattu 24.11.2022. (englanniksi)
4. ↑  Chief rabbi calls for government to change immigration law to keep non-Jews out *Times of Israel*.  21.11.2022. Viitattu 24.11.2022. (englanniksi)
5. ↑  Yitzhak Yosef has no business being chief rabbi of Israel - opinion *The Jerusalem Post*.  8.7.2021. Viitattu 24.11.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
**Yiridougou** on maalaiskunta Sikasson alueen Bougounin piirissä Malissa. Sen keskuskylä Ouroumpana sijaitsee 95 kilometriä Bougounista kaakkoon. Kunnassa on 9 500 ja keskuskylässä 1 100 asukasta (vuonna 2009).

Yiridougoun kunta rajoittuu pohjoisessa Bougounin piirin Définan ja Bladié-Tièmalan, lännessä Garalon ja etelässä Sibirilan sekä idässä Kolondiéban piirin N’Golodianan, Kolondiéban ja Farakon kuntiin. Itärajalla virtaa Bagoén sivujoki Banifing.

Kuntaan kuuluu 16 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita ja fulbeja. Uskontoja ovat islam ja animismi.

Yiridougoun liikenneyhteydet ovat heikot. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kaupankäynti. Tärkeimmät viiljelykasvit ovat puuvilla, maissi, hirssi ja durra. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat ja vuohet. Kunnasta muutetaan ansiotöihin Norsunluurannikolle.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 12.6.2018.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 12.6.2018.
3. 1 2  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Yiridougou 2006-2010 *aec.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 13.6.2010. Viitattu 12.6.2018.
4. 1 2  Escot, Fabrice & Touré, Laurence: Recherche sur le «paradoxe de Sikasso» *miselimali.org*.  2016. Viitattu 12.6.2018.
**Opiskelijan syndrooma** viittaa ilmiöön, jossa useat ihmiset aloittavat tehtävän suorittamisen vasta viimeisellä mahdollisella hetkellä ennen aikarajaa. 

Opiskelijan syndrooma on eräs laiskottelun muoto, johon kuitenkin sisältyy suunnitelma hyvin aikein. Opiskelija tai joukko opiskelijoita voivat esimerkiksi kysyä projektin takarajan jatkamista. Tätä puolustetaan sillä, että projekti onnistuu paremmin, jos ryhmällä on enemmän aikaa; opiskelijat siis pyytävät takarajan jatkamista hyvin aikein. Todellisuudessa suurimmalla osalla opiskelijoista on muita tehtäviä tai tapahtumia, jotka vievät sen ajan, jonka he ajattelivat käyttää esseen tai projektin kehittämiseen.

Lopuksi opiskelijat huomaavat päätyneensä samaan tilanteeseen kuin aiemmin: he toivovat, että heillä olisi enemmän aikaa, kun uusi, viivästetty takaraja lähestyy. Opiskelijan syndroomaa puolustetaan usein tavallisten ihmisten ymmärryksellä ihmisen muistin toiminnasta. Tiedetään, että henkilön lyhyt muisti heikentyy ajan kuluessa, joten opiskelu viimeisellä mahdollisellä hetkellä mahdollistaa suuremman asiamäärän muistamisen koetilanteessa, vaikkakin 'ahtaminen' vahingoittaa pitkällä aikavälillä muistamista ja on huomattavasti heikompi opiskelutapa verrattuna opiskelun levittämiseen pidemmälle aikavälille.

Katso myös
----------

* Parkinsonin laki

Lähteet
-------

1. ↑  Goldratt, Eliyahu (1997). *Critical Chain*. The North River Press, 124. ISBN 0884291536.
**Salatut elämät: Siljan jenkkivuosi** on toinen *Salatut elämät* -kirja. Kirjan on kirjoittanut Katri Manninen, ja se julkaistiin vuonna 2001. Tarinan päähenkilö on Silja Salin, joka lähtee vaihto-oppilaaksi Yhdysvaltoihin. Kirja on kirjoitettu Siljan näkökulmasta.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Kirja alkaa Siljan istuessa lentokoneessa matkalla kohti Amerikkaa, jonne hän on menossa vaihto-oppilaaksi. Kirja alkaa siis hetkistä, joita ei ole näytetty sarjassa. Siljan perhe Amerikassa on erilainen kuin Suomessa, he asuvat maatilalla ja ovat mormoneja, mikä osaltaan kauhistuttaa Siljaa. Heti tavatessaan vaihtariveljensä Mattin, Silja ihastuu häneen. Silja rohkenee suutelemaan Mattia, joka kuitenkin ajattelee, että he ovat kuin sisaruksia eikä välillään saa olla suurempia tunteita. Silja elättelee toiveita Mattin suhteen, mutta on aikeissa luovuttaa saadessaan tietää Mattin seurustelevan amerikkalaisen Faithin kanssa. Sillä välin Silja tutustuu paremmin perheeseen, hoitaa myös naapurin lasta ja käy ratsastamassa. Mattin ja Siljan välit alkavat kulttuurieroista ja Faithista huolimatta lämmetä. Matt päättää erota Faithista. Myöhemmin Matt kertoo Siljalle rakastavansa Siljaa ja Silja tuntee samoin Mattia kohtaan. Matt pyytää Siljaa menemään kanssaan naimisiin, mutta Silja kieltäytyy. Lyhyen ajan kuluttua, Silja kuitenkin suostuu Mattin kosintaan ja he karkaavat yhdessä Nebraskaan mennäkseen naimisiin. Matkalla Nebraskaan Silja alkaa huomata merkkejä siitä, että on mahdollisesti raskaana. Heidän mentyään naimisiin, Silja tekee raskaustestin ja kertoo Mattille olevansa raskaana. Silja ja Matt muuttavat yhdessä pieneen mökkiin tilalle, josta Matt on saanut töitä. Siljan vanhempien saatua tietää Siljan naimisiinmenosta, he saapuvat Amerikkaan hakeakseen Siljan kotiin. Silja ei halua lähteä, mutta lopulta suostuu lähtemään alle viikon reissulle Suomeen käydäkseen Sofian, kummityttönsä, ristiäisissä. Suomessa Siljaa odottaa muutama yllätys, muun muassa tieto siitä, ettei Sofia ole isänsä Jukan, vaan veljensä Aleksin lapsi. Kirjan lopussa on tekstin muodossa Siljan viimeinen kohtaus sarjassa, jossa Silja kertoo Jukalle odottavansa lasta. Sen jälkeen Silja lähteekin lentokoneella takaisin Amerikkaan, Mattin luo.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**
**Pitäjänkäynti** oli Ruotsissa ja Suomessa varattomien koululaisten (teinien) ja ylioppilaiden tapa tehdä avunkeruumatkoja seurakuntiin. Käytäntö alkoi jo keskiajalla, mutta siinä ilmeni niin paljon epäkohtia, että Ruotsin hallitus kielsi sen 1780. Siitä huolimatta tapa jatkui 1800-luvulle saakka. Avunkeruualueet jaettiin opiskelevan nuorison kesken ja kerääjiä kehotettiin käyttäytymään siivosti. Käytäntö kuitenkin häiritsi maalaisväestön rauhallista eloa, mutta maan hallitus sieti tapaa vuosisatoja välttämättömänä pahana. Pitäjänkäynnin vähentämiseksi Ruotsissa otettiin 1624 käyttöön teinirahat, joka oli maanomistajilta kannettu vero. Teinirahat lakkautettiin Ruotsissa 1835 ja Suomessa 1865.

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965, hakusana pitäjänkäynti.
2. ↑  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966, hakusana pitäjänkäynti.
3. ↑  *Tietosanakirja,* Tietosanakirja-osakeyhtiö 1909–1919, hakusana pitäjänkäynti.
4. ↑  *Uusi tietosanakirja,* hakusana teinirahat.
Selma Burke ateljeessaan.
**Selma Hortense Burke** (31. joulukuuta 1900 Mooresville – 29. elokuuta 1995 New Hope) oli yhdysvaltalainen, taustaltaan afroamerikkalainen kuvanveistäjä.  

Burke syntyi kymmenenlapsisen perheen seitsemänneksi lapseksi. Isä työskenterli metodistipappina ja hankki lisäansioita rautateiltä ja risteilyaluksilta. Burke muovaili savesta pieniä hahmoja jo pikkulapsena ja havaittuaan tyttärensä lahjat, isä kannusti häntä taideopintoihin. Burke opiskeli kuitenkin ensin sairaanhoitajaksi ja valmistui vuonna 1924. 

Burke muutti New Yorkiin 1920-luvulla ja sai töitä Otis-hissiyhtiön perijättäjären, Amelia Waringin, hoitajana. Waring auttoi Burkea tämän pyrkimyksissä päästä New Yorkin taidemaailmaan. Burke liikkui piireissä, joita kutsutaan Harlemin renessanssiksi. Heihin kuului kirjailijoita ja kuvataiteilijoita ja Burkella oli romanssi kirjailija Claude McKayn kanssa. Pariskunta ei avioutunut ja suhde oli lyhyt ja myrskyisä. Waringin kuoltua Burke omistautui pelkästään taiteelle. 

Kuvanveistoa Burke opiskeli Sarah Lawrence Collegessa ja ansaitsi opiskelurahat taidemallina. Hän matkusti kahdesti Eurooppaan ja opiskeli Henri Matissen ja Aristide Maillolin oppilaana Pariisissa. Nousevaa kansallissosialismismia pelästynyt Burke palasi New Yorkiin ja työskenteli nuorten taideopettajana. Vuonna 1940 hän avasi nimeään kantaneen kuvanveistokoulun New Yorkiin ja valmistui taiteen maisteriksi. Hän liittyi ensimmäisenä naisena merivoimiin vuonna 1942.  

Ollessaan merivoimissa Burke sai tilauksen. Hänen piti tehdä muotokuva Franklin D. Rooseveltista. Burken valmistama pronssimuotokuva on esikuva nykyään kolikoissa olevalle muotokuvalle. Lisäksi hän veisti myös Duke Ellingtonin , Mary McLeod Bethunen ja Calvin Coolidgen muotokuvat. 

Avioliiton Burke solmi vuonna 1949 arkkitehti Herbert Kobben kanssa. He muuttivat New Hopeen, Pennsylvaniaan. Mies kuoli vuonna 1955. Burke jäi asumaan New Hopeen loppuiäkseen. Hän työskenteli nimeään kantaneessa taidekeskuksessa vuoteen 1981 saakka. Viimeisen teoksensa Martin Luther Kingiä esittävän patsaan hän sai valmiiksi vuonna 1980. 

Presidentti Jimmy Carter antoi Burkelle tämän elämäntyöstä tunnustuspalkinnon vuonna 1979 ja hänelle myönnettiin Spelman Collegen ja Livingston kollegen kunniatohtorin arvonimet.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* NARA
* SNAC

 |

 |
**Selma Evelina Tötterman** (6. heinäkuuta 1853 Lammi – 1. kesäkuuta 1902 Reposaari) oli suomalainen näyttelijä. Hän kuului SuomalaisenTeatterin varhaisimpiin näyttelijöihin.

Elämä ja ura
------------

Selma Töttermanin vanhemmat olivat kauppias Erik Wilhelm Tötterman ja Selma Olivia Breitholtz. Selma Töttermanin ensimmäinen aviopuoliso oli mikkeliläinen kauppias Karl Axel Lindström (1850–1892). Pariskunta avioitui elokuussa 1878, ja liitosta syntyi tytär Helmi Lindström (1879–1907). Töttermanin toinen puoliso oli Robert Georg Jankowsky.*lähde?*

Tötterman suoritti näyttämöopintoja Kaarola Avellanin johdolla. Hän liittyi Suomalaiseen Teatteriin heinäkuussa 1872. Ura jäi lyhyeksi, sillä hän lopetti jo vuonna 1876. Alkuun hänen ilmaisuaan hankaloitti ujous. Oskari Vilho listasi kesällä 1874 näyttelijöiden heikkouksia: Töttermania hän piti kelvollisena, mutta liialliseen tunteiluun taipuvaisena. Töttermanin vahvimpia näyttämötaiteellisia tehtäviä olivat Jane (*Maria Tudor*) ja Regissa (*Sven Dyringin koti*).

Lähteet
-------

* Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, Kustannusliike Opas, Viipuri 1930
* Koski, Pirkko: Näyttelijänä Suomessa, WSOY 2013, ISBN 978-951-0-39549-3 Suomen näyttelijäliiton satavuotisjuhlakirja.

### Viitteet

1. 1 2  Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, s. 334 ja 335
2. ↑  Näyttelijänä Suomessa, s. 75 ja 105

Aiheesta muualla
----------------

* Aspelin-Haapkylä, Eliel: *Suomalaisen teatterin historia: Puhenäyttämön alkuvuodet ja Suomalainen Ooppera, 1872–79*, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1907
Sellosali sijaitsee kauppakeskus Sellossa.
**Sellosali** on kauppakeskus Sellossa Espoon Leppävaarassa sijaitseva 400-paikkainen konserttisali. Siellä järjestetään noin 250 tapahtumaa vuodessa. Sellosalissa järjestetään klassisen ja kevyen musiikin konsertteja, pienimuotoisten oopperoiden esityksiä, tanssiteoksia, teatteria sekä lastenkulttuuritapahtumia. Sellosalin varusteisiin kuuluvat Steinway- ja Yamaha-flyygelit sekä Clementi-fortepiano vuodelta 1828 Samassa rakennuksessa sijaitsevat myös musiikkiopisto Juvenalian ja Espoon kaupunginkirjaston toimipisteet.

Sellosalissa pidetään klassisen musiikin konserttien ohella myös muun muassa April Jazz -festivaalin ja Helsinki Guitar Festivalin tilaisuuksia. Salissa esiintyneisiin ulkomaisiin nimiin kuuluvat pianisti Brad Mehldau (2016), saksofonisti David Murray sekä laulajat Dianne Reeves (2017) ja Tasha Taylor (2017).

Lähteet
-------

1. ↑  Info *Sellosali-sivusto*. Espoon kaupunki. Viitattu 12.1.2018.
2. ↑  Sellosalin soittimet *Sellosali-sivusto*. Espoon kaupunki. Viitattu 12.1.2018.
3. ↑  Jazzpianisti Brad Mehldau Suomeen *Helsingin Sanomat*.  9.11.2015. Viitattu 11.1.2018.  (Tilaajille.)
4. ↑  Hauru, Jukka: Lopullinen totuus David Murraysta *Helsingin Sanomat*.  29.10.2013. Viitattu 12.1.2018.  (Tilaajille.)
5. ↑  Uusitorppa, Harri: Laulaja Dianne Reevesin sydämellisyys sulatti April Jazzissa huhtikuun lumen rippeet *Helsingin Sanomat*.  29.4.2017. Viitattu 12.1.2018.  (Tilaajille.)
6. ↑  Avola, Pertti: 12.4.2017 *Helsingin Sanomat*.  12.4.2017. Viitattu 12.1.2018.  (Tilaajille.)
*Vihreän parran ilmiö* on valinnan muoto, jossa yksilöt, joilla on ainutlaatuisia havaittavissa olevia ominaisuuksia tuottavat geenit, valitsevat yksilöitä, joilla on samanlainen piirre ja siten sama geeni. Tässä kuvassa yksilöt selektiivisesti yhdistyvät samaan väriin kuuluvien yksilöilöiden kanssa.
**Vihreän parran ilmiö** viittaa geeniin tai joukkoon geenejä, joka antaa näkyvän "merkin", kuten esimerkiksi vaalean ihon tai vihreän parran, tai jonkin muun silmiinpistävän ominaisuuden ja jolla on taipumus käyttäytyä erityisen altruistisesti toisia silmiinpistävän merkin kantajia kohtaan. On kuitenkin epätodennäköistä, että sama geeni tuottaisi altruismille sekä oikean merkin että oikean toiminnon. Vihreän parran kaltainen täysin mielivaltainen "merkki" on vain yksi tapa, jolla geeni voi "tunnistaa" toisessa yksilössä olevat kopionsa. Teoriassa tällainen kaksivaikutteinen geeni menestyisi populaatiossa hyvin.

Geenillä olisi siis kolme vaikutusta fenotyyppiin: (1) havaittava "merkki" - kuten hypoteettinen vihreä parta; (2) tämän merkin havaitseminen toisissa; (3) valikoiva altruistisuus saman "merkin" omaavia kohtaan. 

Idean vihreän parran geenistä esitti William D. Hamilton vuonna 1964 julkaistussa merkittävässä artikkelissaan *The genetical evolution of social behaviour (I and II)* ja sen nimesi kansantajuistamisen professori Richard Dawkins kirjassaan *Geenin itsekkyys* (*The Selfish Gene*, 1976). Vihreän parran ilmiö pysyi teoreettisena aina kunnes ensimmäinen vihreän parran geeni löydettiin tulimuurahaisista vuonna 1998.

Lähteet
-------

1. 1 2  Karala, Maija: Termien viidakossa *Erään planeetan ihmeitä*.  10.9.2011. Viitattu 15.8.2018.
2. ↑  Selfish genes: a green beard in the red fire ant Viitattu 24.7.2009 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Hamilton, W.D. (1964). The genetical evolution of social behaviour I and II. Journal of Theoretical Biology, 7, 1-16 and 17-52. pubmed I pubmed II
* Gestational drive and the green-bearded placenta
* An Interview With Richard Dawkins
Viiniviljelmiä Minhon vihreän viinin alueella, Portugalissa.
**Vihreä viini** (port. *vinho verde*) on Luoteis-Portugalissa valmistettava viinityyppi. Yleisin ja tunnetuin vihreistä viineistä on valkoviini, mutta Portugalissa valmistetaan myös vihreää puna- ja roséviiniä.

Vihreät viinit ovat maultaan kevyitä, pehmeän happoisia ja usein hieman poreilevia, väriltään hieman keltaiseen tai vihreään vivahtavia. Ne nautitaan nuorina, yleensä noin vuoden ikäisinä ja tarjoillaan erittäin kylminä. Alkoholipitoisuus on alhaisempi kuin viinien yleisesti. Vihreä viini sopii erityisen hyvin salaattien ja muiden kevyiden ruokien kanssa sekä seurustelujuomaksi. 

Nimensä vihreä viini on saanut siitä, että rypäleet poimitaan hieman raakoina. Portugalinkielinen nimi, *vinho verde*, tarkoittaakin suomeksi sekä vihreää että raakaa viiniä. 

Vuodesta 1908 vihreän viinin valmistus on lain nojalla rajoitettu luoteiseen Portugaliin. Viinialue ulottuu Porton kaupungin eteläpuolelta ylös pohjoiseen Minho-jokeen asti. Comissão de Viticultura da Região dos Vinhos Verdes ("Vihreän viinin alueen viinikomissio") valvoo vihreän viinin tuottamisen alueellisia rajoja, laatuvaatimuksia ja viinin ominaispiirteitä sekä kauppasäädöksiä. Aidon vihreän viinin tunnistaa viinipullon Denominação de Origem -tarrasta.

Vihreän viinin alueella viininviljelyllä on pitkät perinteet. Jo 1100-luvulla viinistä tuli tärkeä alueen vientituote, ja se olikin ensimmäinen Euroopan markkinoille myyty portugalilainen viini.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vihreä viini** Wikimedia Commonsissa
**Valtioneuvoston turvallisuus- ja puolustuspoliittinen selonteko 2012** on eduskunnan puolustusvaliokunnan käsittelemä ja eduskunnan hyväksymä asiakirja, jolla ohjataan myös puolustusvoimien kehitystä vuosiksi 2012–2017. Selontekomenettelyssä selonteon laativat yhdessä puolustusministeriö ja ulkoasiainministeriö.

Selonteko käsittää laajasti myös siviilikriisinhallinnan, minkä vuoksi se on myös laajahkosti turvallisuuspoliittinen selonteko, vaikka tarkoitukseltaan se tähtää puolustusvoimien hankintojen, puolustusbudjettien ja puolustuspolitiikan hyväksyttämiseen budjettikautta pidemmälle aikavälille.

20.12.2012 julkaistu selontekoasiakirja korvaa aikaisemmat, vuonna 2009, 2004 ja 1995 julkaistut selonteot.

Katso myös
----------

* Suomen puolustuspolitiikka
* Puolustusvoimauudistus

Lisää aiheesta
--------------

* Suomen turvallisuus- ja puolustuspoliittiikka: Valtioneuvoston selonteko 2012 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Suomen turvallisuus- ja puolustuspoliittiikka: Valtioneuvoston selonteko 2009[vanhentunut linkki]
Sigurd Frosteruksen suunnittelema huvila valmistui 1913.
Huvila mantereelta päin.
**Villa Frosterus** on Espoon Soukan Soukanniemellä sijaitseva kaksikerroksinen huvila. Vuonna 1913 valmistuneen huvilan suunnitteli ja rakennutti arkkitehti Sigurd Frosterus. Kauniaisten kaupunki hankki huvilan ja sen ympäröimän Soukanniemen kuuden hehtaarin alueen vuonna 1989, ja alue on nykyisin kauniaislaisten virkistysalue.

Taustaa ja huvilaelämää
-----------------------

Huvilan lähellä on Keisarin kivi.
Soukanniemellä sijaitsi 1880-luvulla rakennettu suuri huvila Stora villan. Sitä kutsuttiin myös nimellä amiraalin huvila suomalaisen sotilaan ja Venäjän laivaston amiraalin Oscar von Kraemerin mukaan. Hänen toimiessaan Venäjän keisarin kenraaliadjutanttina keisari Aleksanteri III seurueineen vieraili Soukanniemellä 20. kesäkuuta – 2. heinäkuuta 1883. Vierailun muistona on lähistöllä kallioon hakattu muistokirjoitus. 

Amiraalin tytär Emmy avioitui Sigurd Frosteruksen kanssa, joka puratti vanhan huvilan. Sen paikalla on nykyisin pallokenttä. Valmistuneen uuden huvilan Lilla villanin eli Pienen huvilan alueella oli rantasauna, joka oli aikaisemmin todennäköisesti kalastajamökki. 

Frosterukset asuivat ajan tapaan huvilalla kesäkuusta syyskuuhun. Rakennuksen toisessa kerroksessa on Sigurd Frosteruksen arkkitehdin työhuone. Alueen myivät Kauniaisten kaupungille Sigurd Frosteruksen tyttäret.

Lähteet
-------

1. 1 2  Palmgren, Clara ja Brandt-Vahtola, Catharina: Villa Frosterus, Kauniaisten kesäparatiisi Soukanniemellä *KaunisGrani*.  19.8.2013. Kauniaisten Paikallislehti Oy. Viitattu 15.3.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Virkistysalue Soukanniemessä *Kauniainen*. Viitattu 15.3.2020.
Viktor Zolotov
**Viktor Vasiljevitš Zolotov** (ven. Ви́ктор Васи́льевич Зо́лотов; s. 27. tammikuuta 1954 Leningrad) on venäläinen turvallisuusviranomainen. Hän on Venäjän kansalliskaartin (Rosgvardija) johtaja ja Venäjän federaation turvallisuusneuvoston jäsen.

Zolotov työskenteli 1990-luvulla Anatoli Sobtšakin, Vladimir Putinin ja Boris Jeltsinin henkivartijana. Vietettyään vuosia yksityisten turvallisuusyhtiöiden palveluksessa hän palasi vuonna 1999 Venäjän turvallisuuspalveluun. Vuoteen 2013 Zolotov johti Putinin turvallisuuspalvelua. Vuonna 2013 hän sai nimityksen sisäministeriön sisäisestä turvallisuudesta vastanneiden joukkojen varapääkomentajaksi. Vuonna 2014 hänestä tuli niiden komentaja. Vuonna 2016 Zolotov sai nimityksen kansalliskaartin johtoon ja turvallisuusneuvoston pysyväksi jäseneksi.

Zolotov kuului vuosien ajan Putinin hallinnon lähimpään sisäpiiriin. Hänen on katsottu edistävän hallinnon sisällä kovakätistä linjaa, johon on kuulunut opposition toiminnan estäminen ja radikaalimmin länsimaita vastaan asettuva politiikka. Aleksei Navalnyin väitteen mukaan Zolotov oli yksi Boris Nemtsovin salamurhasta ja rikoksen peittelystä vastuussa olleista viranomaisista. Zolotov itse uhkasi Navalnyita syyskuussa 2018 väkivallalla. Yhdysvallat asetti henkilökohtaiset pakotteet Zolotovia vastaan vuonna 2018 ja Kanada vuonna 2019. Myös Euroopan unioni kohdisti häneen henkilökohtaisia pakotteita vuonna 2021.

Maaliskuussa 2022 Zolotov totesi Venäjän suurhyökkäyksen Ukrainassa edenneen toivottua hitaammalla tavalla. Hän syytti asiasta "siviilien takana piilottelevia äärioikeistolaisia ukrainalaisjoukkoja". Zolotovilla ei ole sotilaskoulutusta. Hän on harrastanut Putinin kanssa nyrkkeilyä ja judoa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Zolotov Viktor Spisok Putina
2. 1 2  Marine Strauss: EU imposes sanctions on four Russians over Navalny jailing  2.3.2021. Reuters.  (englanniksi)
3. ↑  Elias Kaskela: Putinin läheinen liittolainen: Venäjä edennyt Ukrainassa odotettua hitaammin *Ilta-Sanomat*.  14.3.2022.
4. ↑  Joonas Lehtonen: Tässä on Putinin sisäpiiri, joka päättää sodasta *Iltalehti, iltalehti.fi*.  4.3.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Ahuitzotl *Codex Mendozassa*
**Ahuitzotl** oli asteekkien kahdeksas hallitsija (*tlatoani*) vuosina 1486–1502. Hän nousi hallitsijaksi veljensä Tizocin kuoltua. Ahuitzotl oli julma ja tehokas sotapäällikkö, jonka onnistui tukahduttaa asteekkien valloittamien alueiden kapinat ja laajentaa Asteekkivaltakuntaa kauas etenkin länteen ja etelään. Voittojensa kunniaksi Ahuitzotl järjesti vuonna 1487 Tenochtitlánin suuren pyramidin uusimman rakennusvaiheen vihkiäiset, joiden aikana uhrattiin valtavat määrät sotavankeja kauhistuneiden ulkomaisten lähettiläiden edessä. Valloittaessaan asteekkien alle uusia alueita Ahuitzotl toteutti julmia kansanmurhia. Hän myös rakennutti paljon.

Ahuitzotlin valloitukset kartassa keltaisella

Lähteet
-------

1. ↑  Townsend, Richard F.: *The Aztecs*, s. 101–110. Thames & Hudson, 2009. ISBN 978-0-500-28791-0.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Tizoc** | **Asteekkien hallitsija**(1486–1502) | Seuraaja:**Montezuma II** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |

 |