recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ondřej Moravec** (s. 9. kesäkuuta 1984) on tšekkiläinen ampumahiihtäjä, kolminkertainen olympiamitalisti ja sekaviestin maailmanmestari.

Moravec sijoittui Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 normaalimatkalla 12:nneksi, yhteislähdössä 13:nneksi ja takaa-ajossa 15:nneksi. Nove Meston MM-kilpailuissa 2013 hän saavutti Tšekin sekaviestijoukkueessa pronssia. Normaalimatkalla ja yhteislähtökilpailussa hän sijoittui neljänneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 Moravec voitti takaa-ajossa hopeaa sekä yhteislähdössä pronssia. Hän voitti hopeaa myös sekaviestistä Tšekin joukkueen kanssa. Pikakilpailussa hän oli kahdeksas. Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 Moravec hiihti ankkuriosuuden kultaa voittaneessa Tšekin sekaviestijoukkueessa. Yhteislähtökisasta hän sai hopeaa ja normaalimatkalla pronssia. Pikakilpailussa ja takaa-ajossa hän oli yhdeksäs. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti nolla-ammunnalla hopeaa normaalimatkalla 3,3 sekuntia Lowell Baileylle hävinneenä. Lisäksi hän sijoittui pikakilpailussa ja takaa-ajossa viidenneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui yhteislähdössä 11:nneksi ja normaalimatkalla 12:nneksi. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän saavutti pronssia sekaviestissä ja oli neljästoista yhteislähdössä. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui normaalimatkalla 11:nneksi.

Nuorten MM-kilpailuissa Moravec sai hopeaa normaalimatkalla 2005 sekä pronssia pikakilpailussa ja takaa-ajossa 2002 ja normaalimatkalla ja takaa-ajossa 2003. EM-kilpailujen nuorten sarjassa hän voitti kultaa normaalimatkalla 2003, pikakilpailussa ja takaa-ajossa 2004, takaa-ajossa 2005 sekä sai hopeaa pikakilpailussa 2005. Rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa sekaviestissä ja pronssia takaa-ajokilpailussa 2006, pronssia sekaviestissä 2007, pronssia pikakilpailussa 2010, kultaa pikakilpailussa ja sekaviestissä 2014 sekä kultaa takaa-ajossa ja hopeaa pikakilpailussa ja sekaviestissä 2018. Nuorten sarjassa hän voitti kultaa pikakilpailussa ja takaa-ajossa 2005 sekä hopeaa yhteislähdössä 2004.

Ensimmäisen maailmancupin osakilpailunsa Moravec voitti yhteislähtökilpailuissa Norjan Holmenkollenilla 3. maaliskuuta 2013. Hän on sijoittunut maailmancupin osakilpailussa lisäksi kahdeksan kertaa toiseksi ja kolme kertaa kolmanneksi. Kausi 2014–2015 oli Moravecin paras kokonaismaailmancupissa hänen sijoituttuaan kuudenneksi. Normaalimatkan cupissa hän oli viides kausilla 2012–2013 ja 2017–2018, yhteislähtöcupissa niin ikään viides 2012–2013 ja 2014–2015.

Lähteet
-------

* Ondřej Moravec Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU).  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑
2. ↑  Fourcade sai lopultakin olympiakultaa  10.2.2014. Yle Urheilu. Viitattu 11.2.2014.
3. ↑
4. ↑  Yhdysvaltain Bailey nappasi yllätysmestaruuden MM-ampumahiihdossa *ilkka.fi*.  16.2.2017. Viitattu 18.2.2017.
5. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |

 |
**Kaktiokasvit** (Didiereaceae) on 16-lajinen pieni kasviheimo koppisiemenisten Caryophyllales-lahkossa.

Tuntomerkit
-----------

Kaktiokasvit ovat puuvartisia, usein okaisia ja tavallisesti kausivihantia kasveja, joiden varsi voi olla enemmän tai vähemmän sukkulenttinen. Tavallisesti niissä esiintyy kasvussaan ehkäistyneitä lyhytversoja. CAM-aineenvaihduntaa esiintyy, ja sekundaarisista aineenvaihduntatuotteista tanniinit ovat yleisiä. Kasveissa on myös limatiehyitä. Kasvit ovat kaksikotisia tai toisinaan sekasopuisia siten, että samassa kasvissa on sekä kaksineuvoisia että emikukkia. Kukat sijaitsevat joskus kimppuina. Kukassa on neljä tai viisi kehälehteä, joiden tyvellä kiertää rengasmainen mesiäinen. Heteitä on 5–12 yhtenä kiehkurana ja tyveltään yhteenkasvaneina; niitä voi olla myös paljon (suvussa *Calyptrotheca*). Joskus heteiden sisäpuolellakin on mesirauhasia. Yhdislehtinen sikiäin koostuu useasta emilehdestä, joissa on yksi tai harvemmin kaksi siemenaihetta kussakin. Luotit ovat enemmän tai vähemmän kilpimäisiä ja ripsuisia. Hedelmä on pähkylämäinen, joskus kansikota (suvussa *Calyptrotheca*). Siemenessä on siemenaiheen varresta eli funikuluksesta kehittynyt strofioli tai arillus; perispermi eli ulkovalkuainen enemmän tai vähemmän puuttuu. Kromosomiluku n = 22, 24; usein kasvit ovat polyploideja.

Levinneisyys
------------

Kaktiokasveja esiintyy hajanaisesti eteläisessä ja itäisessä Afrikassa sekä Madagaskarilla.

Luokittelu
----------

Kaktiokasvien heimossa on seitsemän sukua ja 16 lajia. Aikaisemmin heimoon luokiteltiin vain madagaskarilaiset suvut, nyt myös afrikkalaisia sukuja, joita ennen pidettiin portulakkakasveihin (Portulacaceae *sensu lato* eli laajassa mielessä) kuuluvina (vrt. Portulacineae-kladin luokittelu).

### Suvut

Kaktiokasvien suvut:

* *Alluaudia* (Drake) Drake – okiot
* *Alluaudiopsis* Humbert & Choux
* *Calyptrotheca* Gilg
* *Ceraria* H.Pearson & Stephens – vahiot
* *Decarya* Choux
* *Didierea* Baill. – kaktiot
* *Portulacaria* Jacq. – pensasportulakat

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. .

### Viitteet

1. 1 2  Stevens 2001–, Viitattu 3.12.2014
2. ↑
3. ↑  List of Genera in Didiereaceae.

Aiheesta muualla
----------------

* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Didiereaceae
* Suomen Lajitietokeskus: Didiereaceae
* 
* 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q131286
* Wikispecies: Didiereaceae
* APNI: 154178
* CoL: 98Z
* EoL: 2499271
* EPPO: 1DIDF
* FloraBase: 37060
* FoAO2: Didiereaceae
* Fossilworks: 55422
* GBIF: 3231952
* GRIN: 364
* iNaturalist: 71496
* IPNI: 77124912-1
* IRMNG: 114605
* ITIS: 19684
* NCBI: 3584
* NZOR: 71fe2988-348e-4e5f-be34-30a0365041d6
* Open Tree of Life: 63156
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77124912-1
* Tropicos: 42000070
* Watson & Dallwitz: didierea
* WFO: wfo-7000000189

 |

 |
**Claudio Beauvue** (s. 16. huhtikuuta 1988 Saint-Claude, Guadeloupe) on ranskalais-guadeloupelainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Celta de Vigoa. Oikeajalkainen Beauvue on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Beauvue edusti nuorten tasolla FC Nantesia. Hänen ensimmäinen seura aikuisten tasolla oli tuolloin Ligue 2:ssa pelannut Troyes AC, jonka riveissä Beauvue debytoi elokuussa 2007 SC Bastiaa vastaan. Avausmaali syntyi saman vuoden lokakuussa Grenoble Foot 38:a vastaan. Beauvue pelasi vuosina 2007–2012 Troyesin paidassa kaiken kaikkiaan 99 ottelua, joissa syntyi 17 osumaa.

Kauden 2011–2012 Beauvue vietti kokonaan lainalla Ligue 2 -seura LB Châteauroux'ssa, jossa hän teki 37 pelissä kymmenen maalia. Heinäkuussa 2012 Beauvue siirtyi pysyvällä sopimuksella Châteauroux'n riveihin. Hän pelasi syyskauden aikana Ligue 2:ssa 21 ottelua ja teki kuusi osumaa. Tammikuussa 2013 Beauvue siirtyi lainalle Ligue 1 -seura SC Bastiaan. Hän teki pääsarjadebyyttinsä helmikuussa 2013 Evian Thonon Gaillard FC:tä vastaan ja uran ensimmäinen pääsarjaosuma, joka jäi myös kauden ainoaksi, syntyi Olympique Lyonnaisia vastaan maaliskuussa 2013.

Beauvue siirtyi Châteauroux'sta heinäkuussa 2013 Ligue 1:een nousseeseen En Avant de Guingampiin. Ensimmäisellä kaudellaan seurassa hän pelasi Ligue 1:ssä 36 ottelua, joissa syntyi viisi maalia. Tuolla kaudella Beauvue voitti seuran kanssa myös Coupe de Francen. Toisella kaudellaan seurassa Beauvue onnistui erittäin hyvin. Hän teki pelaamassaan 36 ottelussa hienot 17 maalia. Yhteensä Beauvue teki 72 pelaamassaan ottelussa 22 maalia.

Heinäkuussa 2015 Beauvue siirtyi saman sarjan Olympique Lyonnaisiin. Hän pelasi syyskaudella 19 ottelua tehden niissä viisi maalia. Tammikuussa 2016 Beauvue siirtyi espanjalaiseen Celta Vigoon.

### Maajoukkueura

Beauvue pelasi vuonna 2009 kaksi ottelua Guadeloupen paidassa. Hän voi silti edustaa yhä Ranskaa, sillä Beauvuen ottelut Guadeloupen paidassa eivät olleet virallisia FIFA-otteluita.

Lähteet
-------

* Claudio Beauvue Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Roland Carey** (*Henri Louis Roland Carey*, 20. helmikuuta 1933 Lausanne – 17. toukokuuta 2019 Saint-Saphorin) oli sveitsiläissyntyinen elokuvanäyttelijä.

Sveitsin ja Ranskan kansalaisuudet omaava Carey syntyi irlantilais-ranskalaiseen perheeseen. Hän opiskeli Pariisin konservatoriossa ja työskenteli näyttelijänä Pariisin teattereissa. Vuodesta 1951 lähtien hän esitti sivuosia ranskalaisissa elokuvissa ja toimi vuonna 1956 Burt Lancasterin sijaisnäyttelijänä elokuvassa *Trapetsi* (*Trapeze*). 1950-luvun lopussa Carey kokeili onneaan Hollywoodissa, mutta palasi pian Eurooppaan, jossa hän sai pääosan italialaisessa Riccardo Fredan elokuvassa *I giganti della Tessaglia* (1960). Sen jälkeen Carey näytteli italialaisissa peplumfilmeissä, esiintyi muutamissa toimintaelokuvissa taiteilijanimellä *Rod Carter* sekä työskenteli paljon ääninäyttelijänä. 1980-luvun alussa hänet nähtiin myös pornoelokuvissa. Sveitsissä ja Firenzen lähellä asuvan näyttelijän ura jatkui 2000-luvun alkuun saakka.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Wild Eye: Who was… Roland Carey *thewildeye.co.uk*.  13.3.2012. Viitattu 12.12.2014. (englanniksi)
2. ↑  En hommage à Roland Carey *Avis de décès*.  18.10.2019. Hommages.  Arkistoitu 29.12.2019. Viitattu 18.1.2020. (ranskaksi)

Elokuvia
--------

* *I giganti della Tessaglia*, 1960
* *Brenno, il nemico di Roma*, 1963

Aiheesta muualla
----------------

* Roland Carey Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |

 |
**Mother Gothel** on Disneyn vuoden 2010 elokuvassa Kaksin karkuteillä esiintyvä fiktiivinen hahmo, joka perustuu Grimmin veljesten Tähkäpää-tarinassa esiintyvään Gothel-nimiseen naiseen. Mother Gothel on iäkäs noita, joka taikakukan avulla kykeni pitämään itsensä nuorena ja kauniina satojen vuosien ajan. Gothel yritti pitää kukan salaisuuden itsellään mutta myöhemmin viereisen kuningaskunnan kuningatar sairastui vakavasti ja eräs hänen miehistään onnistui löytämään kukan ja kukasta valmistetun juoman avulla kuningatar parantui ja hänen syntymätön lapsensa sai kukan voimat. Gothelin saatua tietää tästä, hän havaitsi lapsen hiusten sisältävän kukan parantavan voiman, jolloin hän varasti lapsen ja piilotti tämän torniin ja kasvatti hänet omana lapsenaan antaen tälle nimeksi Tähkäpää. Gothel kielsi Tähkäpäätä poistumasta tornista ja valehteli tälle maailman olevan julma paikka ja että hän on turvassa tornissa pahoilta ihmisiltä. Myöhemmin Tähkäpään 18-vuotissyntymäpäivillä hän saa houkuteltua Gothelin hakemaan hänelle simpukoita jotta tämä voisi jatkaa maalaustaan tornin seinässä. Samalla Tähkäpää tutustuu Flynn-nimiseen varkaaseen ja karkaa tämän kanssa pois tornista. Gothelin saatua tietää tästä hän lähtee heidän peräänsä. Myöhemmin Gothel lahjoo Flynnin entiset rikostoverit Flynnin kimppuun ja valehtelee Tähkäpäälle Flynnin pettäneen hänet, jolloin Tähkäpää palaa takaisin torniin Gothelin kanssa. Myöhemmin Tähkäpään saatua tietää kuka hän todella on hän kapinoi Gothelia vastaan joka kahlitsee Tähkäpään torniinsa. Flynnin saavuttua pelastamaan Tähkäpäätä, Gothel puukottaa Flynnia kuolettavasti. Gothel antaa vastahakoisesti Tähkäpään parantaa Flynnin, mutta Flynn leikkaakin Tähkäpään hiukset poikki lasinsirpaleella, jolloin ne menettävät taikavoimansa ja Mother Gothel ikääntyy huomattavasti ja putoaa tornin ikkunasta kuolemaansa hajoten tomuksi ennen osumistaan maahan.

Mother Gothel esiintyi myös elokuvan jatko-osassa maalauksessa Tähkäpään makuuhuoneessa ja *Rapunzel's Tangled Adventure* piirrossarjassa Tähkäpään painajaisunissa ja Olipa kerran-sarjan seitsemännellä kaudella. Descendants-romaanissa kerrotaan, että Mother Gothel on herätetty henkiin ja vangittu Isle of the Lostille ja hänellä on Ginny-niminen tytär. Mother Gothel opettaa Dragon Hallin koulussa pahoja tapoja ja erilaisia ilkeyksiä.
**Marsilaiset** ovat Mars-planeetan kuvitteellisia asukkaita. Nykytiedon mukaan Marsissa ei todellisuudessa ole kuvitellun kaltaista elämää.

Elämä Mars-planeetalla
----------------------

Elämästä Marsissa on aiemmin spekuloitu paljon. Muun muassa Percival Lowell (1855–1916) oli vakuuttunut Marsin kanavien olemassaolosta. Kuitenkaan ei ole olemassa mitään merkkejä siitä, että Marsissa olisi koskaan ollut älyllistä elämää.

Tieteiskirjallisuus
-------------------

Marsilaiset ovat olleet varsin suosittuja hahmoja tieteistarinoissa. Niitä ovat kuvanneet muun muassa Edgar Rice Burroughs (Mars-kirjat), H. G. Wells, Kurt Vonnegut ja Ray Bradbury. Wellsin romaanissa *Maailmojen sota* (1898) marsilaiset tekevät hyökkäyksen Maahan. Romaanin pohjalta tehdyssä kuunnelmassaan nuori Orson Welles säikäytti amerikkalaiset radionkuuntelijat vuonna 1938 luulemaan hyökkäystä todeksi.

Viihteessä
----------

DC Comicsin sarjakuvahahmo Metsästäjä Marsista on kuvattu pitkäksi, kaljuksi ja vihreäihoiseksi humanoidiksi. Prätkähiiret ovat samannimisessä sarjassa marsilaisia, jotka tekivät maahan pakkolaskun. Marsilaisia näkyy myös useissa muissa sarjakuvissa, kuten Aku Ankoissa.

Populaarikulttuurissa marsilaiset on usein kuvattu niin sanottuina "pieninä vihreinä miehinä".

Lähteet
-------

* archive.org/details/alerielorvoyaget00lach
* blog.inkyfool.com/2010/09/wladyslaw-lach-szyrma-and-first-martian.html
* askmarsvenus.com/dr-john-gray.php

### Viitteet

1. 1 2 3  Suominen, Pentti: Mars on mysteeri. Punaisen planeetan vihamieliset asukkaat ovat askarruttaneet ihmismieliä vuosisatojen ajan.  *Helsingin Sanomat*, 11.8.1996, s. 54. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. ↑  Maan miehet valloittamassa sodanjumalan planeettaa. Burroughs on avaruusoopperan klassikko.  *Helsingin Sanomat*, 7.7.1974, s. 19. Näköislehden aukeama (tilaajille).
3. ↑  Tulevaisuuden näkijä Wells.  *Helsingin Sanomat*, 3.10.1966, s. 7. Näköislehden aukeama (tilaajille).
**Roland Freisitzer** (s. 16. elokuuta 1973 Wien) on itävaltalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hänen tuotantoonsa kuuluu etenkin orkesteri- ja kamarimusiikkia.

Freisitzer aloitti vakavan opiskelun Wienin musiikin yksityisyliopistossa vuonna 1987 tutustuttuaan musiikkiin jo aiemmin Kapkaupungissa ja Varsovassa. Vuosina 1989–1999 hän suoritti sävellysopintoja myös yksityisesti Alfred Schnittken johdolla Moskovassa ja Avet Terterianin johdolla Jerevanissa sekä Edison Denisovin johdolla Moskovan konservatoriossa, Aleksandr Mnatsakanianin johdolla Pietarin konservatoriossa ja Faradž Karajevin johdolla Bakun musiikkiakatemiassa. Vuonna 1991 osallistui Krzysztof Pendereckin, Marco Stroppan ja Magnus Lindbergin pitämille mestarikursseille.

Freisitzerin teoksia on esitetty, Itävallassa, Saksassa, Alankomaissa, Isossa-Britanniassa, Ruotsissa, Portugalissa, Pohjois-Makedoniassa, Puolassa, Venäjällä ja Azerbaidžanissa. Ensimmäisenä vierailevana kapellimestarina Freisitzer toimi vuosina 1992–1997 Armenian filharmonisessa orkesterissa ja Azerbaidžanin valtion sinfoniaorkesterissa. sekä musiikillisena johtajana vuosina 1994–1999 perustamassaan moskovalaisorkesterissa. Freisitzer perusti Moscow Modern -festivaalin vuonna 1992 ja toimi sen taiteellisena johtajana vuoteen 1994. Vuonna 2001 hän aloitti työskentelyn Universal Edition -kustantajalle. Vuonna 2002 hän perusti Thomas Heinischin ja Alexander Wagendristelin kanssa Ensemble Reconsilin.

ORF (Itävallan radio) julkaisi tammikuussa 2007 Freisitzerin musiikille omistetun muotokuvalevyn. Toukokuussa 2008 Freisitzer oli Johannes Maria Staudin, Olga Neuwirthin ja Kurt Schwertsikin kanssa edustettuna "Musik unserer Zeit" -tapahtumassa Münsterissä. Vuonna 2009 hän sai Itävallan säveltäjille myöntämän valtionstipendin ja tasavallan musiikin Outstanding Artist Awardin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Living Composers Projects: Roland Freisitzer
2. 1 2 3  Ensemble Reconsil Exploring the World: Roland Freisitzer

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Roland Lessing** (s. 14. huhtikuuta 1978 Tartto) on virolainen ampumahiihtäjä. Hän edustaa seuratasolla Elva Skiclubia.

Lessing debytoi ampumahiihdon maailmancupissa vuonna 1998 Breznossa. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan kahdestoista Östersundin pikakilpailussa 2005. Lessingin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on toinen, jonka hän saavutti Pokljukan takaa-ajosta joulukuussa 2009. Tuo sijoitus on myös Lessingin maailmancup-uran ainoa palkintokorokesijoitus. 

Lessing on osallistunut neljiin talviolympialaisiin peräkkäin vuosina 2002-2014. Hänen paras sijoituksensa on 45. vuoden 2002 kisoista Salt Lake Citystä. Hän on myös osallistunut kolmiintoista MM-kisoihin. Ensimmäisiin aikuisten MM-kisoihinsa Lessing osallistui jo vuonna 1999. Parhaimmillaan hän on ollut viidestoista normaalimatkalla Kontiolahdella 2015, seitsemästoista pikakilpailussa Östersundissa 2008 ja yhdeksäs viestissä Hanti-Mansijskissa 2003. Rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuissa hän on saanut pronssia viestissä 2000 ja pikakilpailussa 2007.

Lähteet
-------

* Roland Lessing Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU).  (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Roland Clara
**Roland Clara** (s. 8. maaliskuuta 1982 Bruneck) on italialainen hiihtäjä.

Claran paras henkilökohtainen saavutus aikuisten arvokilpailuista on yhdistelmäkilpailun viides sija 2009 MM-kisoista Liberecistä. Samoissa kisoissa hän kuului Italian neljänneksi sijoittuneeseen viestijoukkueeseen. Oslon MM-kisoissa 2011 hän oli yhdistelmäkilpailussa seitsemäs. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui viestissä viidenneksi ja 50 kilometrillä 11:nneksi.

Clara on kilpaillut maailmancupissa vuodesta 2005 lähtien. Hän saavutti ensimmäisen palkintosijansa oltuaan kolmas Sjusjøenissä käydyssä 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa marraskuussa 2011. Hän sijoittui toiseksi Canmoren yhdistelmäkilpailussa joulukuussa 2012. Tour de Skin kokonaiskilpailussa hän sijoittui viidenneksi 2011 ja kuudenneksi 2015. Jälkimmäisellä kerralla hän oli päätösetapin nopein.

Clara edustaa seuratasolla *Fiamme Gialle* -hiihtoseuraa. Hän asuu Risconessa ja on ammatiltaan poliisi.

Lähteet
-------

* Roland Clara Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
Lamborghini Jalpa
**Lamborghini Jalpa** (Projekti 118) on Lamborghinin vuosina 1981–1988 valmistama urheiluautomalli. Jalpa oli kehitetty edeltäjästään Lamborghini Silhouettesta, mutta oli paljon menestyneempi. Yhteensä mallia myytiin 415 kappaletta. Jalpa oli isoveljeään Lamborghini Countachia paljon halvempi, moottorikin oli pienempi 3,5-litrainen V8. Auton korin oli muotoillut Bertone.

Nimi *Jalpa* tulee härkätaistelusta, sillä Ferruccio Lamborghini oli suuri härkätaistelun ystävä.

Countachiin verrattuna Jalpa on paljon helpompi ajettava, siitä on parempi näkyvyys ja sillä on helppo ajaa myös vilkkaassa liikenteessä ja hitaissa nopeuksissa.

Alun perin korin muoviosat olivat mustia (puskurit, ilmanottoaukot ja moottorin peitto). Takavalot olivat kulmikkaat, samat kuin Silhouettessa. Vuonna 1984 muoviosat kuitenkin muutettiin korinvärisiksi ja takavalot pyöreiksi.

Chrysler, Lamborghinin uusi omistaja päätti lopettaa Jalpan tuotannon vuonna 1988, ja koko 1990-luvun ajan Lamborghinilta puuttui kokonaan halvempi malli. Seuraaja Gallardo tuli myyntiin vasta vuonna 2003.

Moottori
--------

* **3.5 V8** - 188 kW (255 hv) @ 7 000 r/min, 313 Nm @ 3 500 r/min-valmistettu 420 kpl

Mitat
-----

* Pituus: 4 330 mm
* Leveys: 1 880 mm
* Korkeus: 1 140 mm
* Akseliväli: 2 451 mm
* Omamassa: 1 510 kg

Lähteet
-------

1. ↑  Lamborghini Jalpa (1981–1988) *Honest John Classics*. Viitattu 24.7.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lamborghini Jalpa** Wikimedia Commonsissa

 *Tämä artikkeli tai sen osa perustuu Autowikin artikkeliin, ja siitä saattavat puuttua lähdemerkinnät tai lähdemerkinnät tarvitsevat tarkistamista. Voit auttaa Wikipediaa etsimällä sopivat lähteet tai tarkistamalla lähteet.*
Krusis (Crusis) merkittynä vanhaan Chalkidikín niemimaan karttaan.
**Krusis** (m.kreik. Κρουσίς, *Krūsis* tai *Krousis*, lat. *Crusis*) eli **Krossaie** (Κροσσαίη, *Krossaiē*, myös Κροσσαία, *Krossaia*, lat. *Crusaea, Crossaea*) oli antiikin aikainen alue ja myöhempi Makedonian valtakunnan osa Chalkidikína nykyisin tunnetun niemimaan länsiosassa pohjoisessa Kreikassa.

Maantiede
---------

Krusis luettiin joskus osaksi Mygdoniaa, mutta muun muassa Herodotos erotti sen omaksi alueekseen. Hänen mukaansa se käsitti niemimaan länsirannikon Thermainlahden rannalla Poteidaiasta aina Thermeen saakka, josta alkoi Mygdonian rannikko. Krusiin pohjoispuolella sijaitsi Kissos (nyk. Chortiátis) -vuori, itäpuolella Anthemus sekä antiikin aikana Khalkidikeksi kutsuttu alue, josta koko niemimaa on saanut nykyisen nimensä, ja kaakkoispuolella Bottike.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Polikset
Krusiin polikset eli kaupunkivaltiot olivat:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Aineia
* Gigonos
* Haisa
 | * Kampsa
* Kombreia
* Lipaksos
 | * Smila
 |

 | Muut kaupungit
Krusiin muiksi kaupungeiksi mainitaan muun muassa:
* Antigoneia Psafara (hellenistinen/roomalainen)
 |

Historia
--------

Kreikkalaisessa mytologiassa alue sai nimensä Krusiista, joka oli Mygdonin poika. Mygdon oli puolestaan Mygdonian eponyymi heeros, ja näin mytologia kytki alueet yhteen.

Krusiista asutti alun perin krusislaisten (*Krusaioi*, Κρουσαῖοι) heimo. Nämä olivat antiikin lähteiden perusteella traakialaisia. Krusislaiset vaikuttavat hellenisoituneen suhteellisen varhain. 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla alueen kaupungit kuuluivat Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Thukydides mainitsee alueen peltastisotilaat, joiden varustus oli puoliksi kreikkalainen ja puoliksi traakialainen, ja välimuoto raskas- ja kevytaseisesta sotilaasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*, s. 811–843. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2 3 4  Smith, William: "Crusis", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Strabon 7, fragmentit
4. ↑  Herodotos: *Historiateos* 7.123.
5. 1 2  Thukydides: *Peloponnesolaissota* 2.79.
6. ↑  Lemprière Hammond, Nicholas Geoffrey & Griffith, Guy Thompson & Walbank, Frank William: *A History of Macedonia*, s. 34. Nide 2. Clarendon Press, 1972. ISBN 0198148143.
Ilja Jašin vuonna 2019.
**Ilja Jašin** (s. 1983) on venäläinen oppositiopoliitikko, joka sai 9. joulukuuta 2022 Venäjän valeuutislain perusteella 8,5 vuoden vankeustuomion. Jašin oli puhunut YouTube-kanavallaan Ukrainassa Butšassa Venäjän tekemistä veriteoista. Tuomioon kuuluu neljän vuoden kielto toimia internetissä. Hän on ollut tutkintavankeudessa heinäkuusta 2022.

Jašin sai valeuutislain perusteella syytteen Venäjän armeijaa koskevan valheellisen tiedon levittämisestä siten, että se voi vahingoittaa armeijan mainetta. Aiemmin lain perusteella on opposition kaupunginvaltuutettu Aleksei Gorinov saanut seitsemän vuoden tuomion. Maanpetossyytteen saanut oppositiopoliitikko Vladimir Kara-Murza istuu joulukuussa 2022 esitutkintavankeudessa.

Jašin on aloittanut poliittisen uransa liberaalin Jabloko-puolueen nuorisojärjestössä ja on tunnetuimpia oppositiopoliitikkoja niistä, jotka yhä ovat pysyneet Venäjällä aktiivisina.

Lähteet
-------

1. ↑  Feminists, "Railroad Partisans" and School-Leavers Protest. A Digest of Protests in Russia, 25 June-2 July 2022 *Kharkiv Human Rights Protection Group KHPG*.  13.7.2022. Viitattu 9.12.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3  Heikki Heiskanen: Analyysi: Butšan veritekojen käsittely tuli kalliiksi venäläispoliitikolle – Ilja Jašin sai kovan vankeustuomion "valeuutislain nojalla" *Yle uutiset*.  9.12.2022. Viitattu 9.12.2022.
3. ↑  Elsa Osipova: Venäläinen oppositiopoliitikko Ilja Jašin saa pian tuomion "valheellisen tiedon levittämisestä" — tämä juttu kertoo, mistä tapauksessa on kyse *Yle uutiset*.  5.12.2022. Viitattu 5.12.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Resolution-luokan sukellusveneestä. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Revenge** (viirinumero S27) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Resolution-luokan ydinsukellusvene.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Resolution-luokka*
Alus tilattiin Cammell Lairdilta Birkenheadistä, missä köli laskettiin 19. toukokuuta 1965. Se laskettiin vesille 15. maaliskuuta 1968 ja otettiin palvelukseen 4. joulukuuta 1969.

Palvelus
--------

Polaris-ohjuksen laukaisu HMS Revengeltä vuonna 1983.
Käyttöönoton jälkeen Revenge kävi läpi laajat testit, ennen kuin se purjehti Yhdysvaltoihin suorittaakseen Polaris-ohjuksen koelaukaisun itäisellä testialueella Floridan edustalla kesäkuussa 1970. Alus poistettiin palveluksesta toukokuussa 1992. Se on ankkuroitu Rosythiin, jossa se on muuten koskemattomana lukuun ottamatta poistettua ydinpolttoainetta. Puolustusministeriö ei ole päättänyt aluksen reaktorin poistosta ja tulevasta käytöstä.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 531

*Resolution*-luokan sukellusveneet

|  |
| --- |
| *HMS Resolution* - *HMS Repulse* - *HMS Renown* - *HMS Revenge* - *HMS Ramillies* |
| Edeltäjät: Valiant-luokka – Seuraaja: Churchill-luokka |
**Ringa ja kaksoset** oli 1960-luvun lopussa toiminut popmusiikkia esittänyt naistrio. Sen muodostivat taiteilijanimellä Ringa esiintynyt Hannele Rinne (1952–1982) sekä identtiset kaksoset Arja ja Merja Lehtimäki (s. 1951).

Ura
---

Ringa ja kaksoset -trion jäsenet tutustuivat toisiinsa opiskellessaan samalla luokalla Helsingin Roihuvuoren koulussa. Laajempaan julkisuuteen he nousivat vuonna 1967. Esiintyessään Haka-kerhon folk-lauluillassa Scandia-levy-yhtiön kykyjenetsijä kiinnitti huomionsa trioon ja järjesti heidät koelauluun levy-yhtiön tuotantopäällikkö Jaakko Salon luokse. Koelaulu synnyttikin tulosta ja vielä 1967 trio levytti Scandian kustantaman singlen "Kun lähden pois / Yksin". Levytys poiki myös tv-esiintymisen, jonka näki myös tuon ajan suosituimpiin suomalaisiin pop-tähtiin lukeutunut Johnny. Tämä kutsuikin trion koe-esiintymiseen ja kiinnitti heidät kiertueelleen. Trion bravuuksi muodostui The Supremes -hitti "Stop - In The Name Of Love" ja toi triolle julkisuudessa lempinimen "Puotinharjun Supremes".

Yhtyeen toinen single "Kunhat maksat kyytisi / Pitkin, poikin" ilmestyi vuonna 1968 Star-levymerkin kautta. Säestäjänä singlellä toimi Soulset-yhtye. Singlen osakseen saama huomio oli kuitenkin varsin vähäistä. Single jäikin trion lyhyen levytysuran viimeiseksi julkaisuksi.

Myös vuonna 1968 trio kiersi Johnnyn kesäkiertueella. Trio esiintyi myös Arto Sotavallan kiertueella sekä vuonna 1969 vierailijana Markku Aron kiertueella. Vuonna 1969 syntyi myös Ringan Love Recordsille levyttämä soolosingle "Huomaan maa jo elää / Suljin silmät".

Myöhemmät vuodet
----------------

Vuonna 1970 Ringa ja Kaksoset -trio lopetti toimintansa. Ringa jatkoi musiikin esittämistä Orient Express-yhtyeen kanssa ja Kaksoset, Arja ja Merja Lehtimäki, puolestaan kiersivät Georg Liemolan yhtyeen kanssa.

Myöhempinä vuosina Arja ja Merja Lehtimäki osallistuivat satunnaisesti erilaisiin musiikkiproduktioihin, ja vuonna 1979 he esiintyivät Sakari Kukon *Kajastus*-levyn kappaleella *Kylätiellä*. Ringan musiikillinen ura puolestaan hiipui ja vuonna 1982 hän joutui henkirikoksen uhriksi.

Arja Lehtimäki meni 1970-luvulla naimisiin laulaja Kristianin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4

Aiheesta muualla
----------------

* Pop-lehti: Ringa. helmikuu 2001 (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Resolution-luokan sukellusveneestä. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Repulse** (viirinumero S23) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Resolution-luokan ydinsukellusvene.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Resolution-luokka*
Alus tilattiin Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 12. maaliskuuta 1965. Se laskettiin vesille 4. marraskuuta 1967, jolloin se jäi laskussa kiinni joen pohjaan. Alus valmistui 28. syyskuuta 1968.

Palvelus
--------

Alus poistettiin palveluksesta 1996. Se on ankkuroitu Rosythiin, jossa se on muuten koskemattomana lukuun ottamatta poistettua ydinpolttoainetta. Puolustusministeriö ei ole päättänyt aluksen reaktorin poistosta ja tulevasta käytöstä.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 532

*Resolution*-luokan sukellusveneet

|  |
| --- |
| *HMS Resolution* - *HMS Repulse* - *HMS Renown* - *HMS Revenge* - *HMS Ramillies* |
| Edeltäjät: Valiant-luokka – Seuraaja: Churchill-luokka |
Ferdinando Fugan suunnittelema portiikki on peräisin vuodelta 1741
Santa Maria Maggioren sisätila on peräisin 400-luvulta
Barokkinen julkisivu on peräisin Benedictus XIV:n restauroinnista 1743.
**Basilica di Santa Maria Maggiore** on yksi Rooman neljästä suuresta varhaiskristillisestä (paavillisesta, patriarkaalisesta) basilikasta, joita ovat sen ohella San Giovanni in Laterano, San Paolo fuori le mura ja Pietarinkirkon edeltäjä Konstantinuksen basilika – ja ainoa, jonka interiööri on säilynyt alkuperäisessä asussaan suurista ulkoisista muutoksista huolimatta.*lähde?*

Historia
--------

Santa Maria Maggiore on kolmilaivainen basilika
Aiemmin samalla paikalla tai lähellä sitä oli ollut paavi Liberiuksen 360 rakennuttama *Basilica liberiana*. Katolisen legendan mukaan lapseton senaattori Giovanni Patricio ja hänen vaimonsa lahjoittivat omaisuutensa kirkolle, jonka jälkeen Neitsyt Maria ilmestyi senaattorille ja paavi Liberiukselle ja käski heidän rakentaa hänelle omistettu kirkko paikkaan, johon sataisi lunta.

Nykyinen Santa Maria Maggioren basilika rakennettiin Esquilinus-kukkulalle Efesoksen kirkolliskokouksen jälkeen Sixtus III:n pontifikaatin aikana 432–440. Osa kirkon marmoripylväistä otettiin läheisestä Juno Lucinan temppelistä. Basilika oli ensimmäinen kristillisen maailman Neitsyt Marialle omistetuista kirkoista, ja sen tarkoituksena oli kääntää pakanallinen palvonta kristilliseen Marian kulttiin.

Kirkkorakennus
--------------

Kirkkoon on yhdistetty useita eri aikakausia. Se on säilyttänyt varhaiskristillisen kolmilaivaisuutensa. Julkisivu on 1700-luvulla eläneen Florentine Fugan suunnittelema. 75 metriä korkea kellotorni on keskiaikainen.

Kirkon päälaivan katto on koristeltu runsaasti kullalla. Se on tehty 1400-luvulla. Legendan mukaan koristeluun käytetyn kullan lahjoitti Kastilian kuningatar Isabella Katolilainen Kristoffer Kolumbuksen Amerikasta tuomasta aarteesta. Legenda on kuitenkaan tuskin totta, koska Kolumbus toi ensimmäiseltä Amerikan matkaltaan vain vähän tavaroita.

Kirkko on tunnettu runsaista mosaiikeistaan. Huomattavin mosaiikki on apsiksessa kirkkosalin päässä oleva suuri, Neitsyt Marian taivaan kuningattareksi kruunausta esittävä mosaiikki, jossa on myös muita pyhimyksiä, eläimiä ja kasveja. Kuorin 46:sta alkuperäisestä mosaiikista 27 on edelleen olemassa.

Lähteet
-------

* Vicchi, Roberta: *The Major Basilicas of Rome*. Firenze, Italia: Scala, 1999. ISBN 978-88-8117-266-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Vicchi, Roberta: The Major Basilicas of Rome, s.124
2. ↑   EWTN Global Catholic Network: The Basilica of Summer Snows, June Hager
3. 1 2  Vicchi, Roberta: The Major Basilicas of Rome, s. 127–134
4. ↑  Vicchi, Roberta: The Major Basilicas of Rome, s. 147

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Santa Maria Maggiore**.
* Paavillinen basilika *Santa Maria Maggiore*(englanniksi)
Italia vuonna 1084. Robertin valtakunta vaaleanvihreällä niemimaan eteläosassa.
**Robert Guiscard** (noin 1015 – 17. heinäkuuta 1085) oli normandialainen seikkailija, joka valloitti Etelä-Italian. Hän kuului Hautevillen sukuun.

Vuonna 1046 Robert liittyi Etelä-Italiassa jo olevien veljiensä seuraan. Robert kunnostautui pian sodassa bysanttilaisia ja paavia vastaan. Vuonna 1057 hänestä tuli Apulian kreivi veljensä Humphreyn tilalle. Vuonna 1059 paavi Nikolaus II teki Robertista Apulian, Calabrian ja Sisilian herran vaikka suurin osa näistä maista oli vielä valloittamatta. Yhdessä nuoremman veljensä Rogerin kanssa Robert valloitti Sisilian arabeilta. Calabria vallattiin kreikkalaisilta vuonna 1060, Bari vuonna 1071 ja Salerno vuonna 1076. Vallattuaan Salernon Robert meni naimisiin kaupungin hallitsijan lombardialaisen Gisulfin siskon Sikelgaitan kanssa.

Robert Guiscard ja kreivi Roger
Hyökättyään Beneventoa vastaan, joka oli paavin alainen läänitys, paavi julisti Robertin pannaan vuonna 1074. Paavi kuitenkin perui pannan vuonna 1081, koska tarvitsi normannien apua keisari Henrik III:a vastaan.

Toukokuussa vuonna 1081 Robert suuntasi joukkonsa Bysanttia kohti. Hän nousi maihin 16 000 miehen kanssa Dyrrhachiumin kaupungin lähellä. Robert aikoi avustaa syrjäytettyä Mikael VII Dukasta, mutta hänen sanotaan havitelleen keisaruutta itselleen. Robert löi keisari Aleksios I Komnenoksen Dyrrhachiumin taistelussa. Hän ei kuitenkaan pystynyt käyttämään voittoaan hyväksi, koska hänen oli palattava Roomaan, jossa paavi Gregorius VII tarvitsi kiperästi hänen apuaan keisaria vastaan. Robert jätti poikansa Bohemund I:n jatkamaan valloitusta idässä ja palasi Italiaan. Palattuaan Balkanille Robert kuoli kuumeeseen 17. heinäkuuta 1085.

Robertin ja Sikelgaitan tytär Mafalda nai Barcelonan kreivin Ramón Berenguer II:n.

Lähteet
-------

* Sture Linnér: *Anna Komnenas värld : Bysans på 1100-talet*. Atlantis, 1993.
* John Julius Norwich: *Byzantium: The Decline and Fall*. Viking, 1991. ISBN 0-679-41650-1.

### Viitteet

1. ↑  Robert, Duke of Apulia *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 4.1.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Robert Guiscard** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kirsi Helena Susanna Siren** (ent. **Aropaltio**, o.s. **Siren**, s. 14. toukokuuta 1945 Helsinki) on suomalainen teatteriohjaaja ja teatterinjohtaja. Vuonna 1964 ylioppilaaksi kirjoittanut Siren valmistui ohjaaja-dramaturgiksi vuonna 1970 ja teatteritaiteen maisteriksi 2007.

Siren toimi dramaturgina nukketeatteri Vihreässä Omenassa vuosina 1971–1975. Vuonna 1975 hän perusti sisarensa, lavastaja Sara Sirenin kanssa Espooseen lastenteatterin, Teatteri Hevosenkengän, jossa hän on työskennellyt siitä lähtien.

Kirsi Siren palkittiin maaliskuussa 2015 elämäntyöstään lasten- ja nuortenteatteripalkinnolla. Palkinnon myönsi Suomen Teatterit ry ja Suomen Assitej ry. Vuonna 2020 hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali.

Sirenin vanhemmat ovat arkkitehdit Kaija ja Heikki Siren.

Siren toimi Espoon kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 1997–2012. Hän kuului ensin Vihreiden valtuustoryhmään, mutta loikkasi vuonna 2010 Kokoomuksen valtuustoryhmään. Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa hän ei enää ollut ehdolla.

Lähteet
-------

1. ↑  *Teatterit ja teatterintekijät 2005*, s. 117. Teatterin tiedotuskeskus, 2005. ISBN 952-471-629-1.
2. ↑  Ansioluettelo Kirsi Siren.  Arkistoitu 2.4.2015. Viitattu 9.3.2015.
3. ↑  Tietoa teatterista Teatteri Hevosenkenkä. Viitattu 9.3.2015.
4. ↑  Ohjaaja Kirsi Siren sai teatteripalkinnon  8.3.2015. Sanoma Media Finland. Viitattu 9.3.2015.
5. ↑  Pro Finlandia -mitali muun muassa Ulla Tapaniselle, Aulikki Oksaselle ja Tuomas Kyrölle *Helsingin Sanomat*.  2.12.2020. Viitattu 21.12.2020.
6. ↑  Viikon taiteilija: Teatterinjohtaja, ohjaaja Kirsi Siren  5.6.2011. Yle. Viitattu 9.3.2015.
7. ↑  Kirsi Aropaltio loikkasi kokoomukseen  9.12.2010. Länsiväylä.  Arkistoitu 12.4.2018. Viitattu 11.4.2018.
8. ↑  Neljännes Espoon valtuustosta vaihtuu  21.9.2012. Länsiväylä.  Arkistoitu 12.4.2018. Viitattu 11.4.2018.
**Tom Milne** (1926–2005) oli brittiläinen kriitikko. 1950- ja 1960-luvuilla hän kirjoitti teatterikritiikkiä muun muassa Encorelle. 1960-luvulta 1980-luvulle Milne kirjoitti elokuvakritiikkiä Monthly Film Bulletin ja Sight & Sound -lehtiin. Hän tulkitsi ja ylisti etenkin ranskalaista uutta aaltoa. Milne käänsi Jean-Luc Godardin ja Jacques Rivetten elokuvakritiikkiä, Bernard Eisenschitzin elämäkerran Nicholas Raystä, tekstitti 391 ranskalaista elokuvaa ja toimitti sekä *The Encyclopedia of Horror Moviesia* ja *Time Out Movie Guiden* kolmea ensimmäistä laitosta. Hän kirjoitti myös kirjat Carl Th. Dreyeristä, Joseph Loseysta ja Rouben Mamoulianista.

Lähteet
-------

1. ↑  Tom Milne, 1926—2005  12.2.2006. Jonathan Rosenbaum.  Arkistoitu 22.6.2015. Viitattu 8.1.2016. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Thomas O. Murton** (15. maaliskuuta 1928 – 10. lokakuuta 1990 Oklahoma City, Oklahoma, Yhdysvallat), joka tunnettiin yleisesti nimellä **Tom Murton**, oli yhdysvaltalainen penologi ja vankilajärjestelmän uudistuksen puolestapuhuja. Hän sai laajaa kansainvälistä huomiota vuonna 1968, kun hän syytti Arkansasin osavaltion luottamusmiehiä ja vanginvartijoita vankien tappamisesta.

Murton oli tuolloin töissä valvojana 1300 vangin vankilassa, jossa eräs vanki väitti luottamusmiesten ja vartijoiden hakanneen ja ampuneen vankeja ja johdatti viranomaiset vankilan maatilalla olevalle syrjäiselle alueelle, jolta löytyi kolme ruumista. Murton väitti vankilan tiluksilla olevan peräti 200 ruumista haudattuina, mutta osavaltion poliisiviranomaiset ja oikeusantropologit vakuuttivat ruumiiden olevan vanhasta, köyhille tarkoitetusta haudasta. Murton ei koskaan hyväksynyt tätä selitystä. Hänet oli palkannut osavaltion ensimmäiseksi ammattimaiseksi penologiksi Arkansasin silloinen kuvernööri Winthrop Rockefeller alle vuotta ennen edellä mainittua tapahtumaa. Rockefeller irtisanoi Murtonin kaksi kuukautta ruumiiden löytymisen jälkeen todeten Murtonin tehneen ison numeron siitä.

Murtonin vankilajärjestelmän uudistukseen liittyviin ideoihin lukeutuivat muun muassa vankien kunnioittaminen, ruumiinrangaistuksen poistaminen, paremman ruoan tarjoaminen ja vankien välisen kiristyksen poistaminen. Murton vastusti kiihkeästi kuolemanrangaistusta ja purki sähkötuolin vankilassa, jossa hän oli töissä. Hän vastusti myös elinkautisia vankeusrangaistuksia.

Muu elämä
---------

Ennen Arkansasin tapahtumaa Murton opetti penologiaa Southern Illinois Universityssä ja auttoi Alaskan osavaltion rikosoikeudellisen järjestelmän perustamisessa vuonna 1959. Tultuaan irtisanotuksi Arkansasissa Murtonin oli vaikea saada töitä ja hän koki itsensä hylätyksi. Hän ilmoittautui Kalifornian yliopistoon Berkeleyhin, josta hän valmistui sekä kriminologian maisteriksi että tohtoriksi. Ennen penologian uraansa hän oli suorittanut korkeakoulututkinnon karjanhoidossa.

Murton opetti Minnesotan yliopistossa vuosina 1971–1979. 1980-luvulla hän ryhtyi uudelleen maanviljelijäksi äitinsä maatilalla Deer Creekissä, missä hän kasvatti vehnää ja ankkoja.

Hän kirjoitti kaksi kirjaa rikoslain uudistuksesta ja vuonna 1980 julkaistiin hänen uransa innoittamana elokuva Brubaker.

Murton kuoli 62-vuotiaana 10. lokakuuta 1990 Oklahoma Cityssä. Ystäviensä mukaan hän kuoli syöpään.

Lähteet
-------

* Glenn Fowler: Thomas Murton, 62, a Penologist Who Advocated Reforms, Is Dead *The New York Times*.  19.10.1990. Viitattu 3.6.2011. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Tom Parker Bowles vuonna 2014.
**Thomas "Tom" Parker Bowles** (s. 18. joulukuuta 1974) on brittiläinen ruokatoimittaja ja -kriitikko, joka on kirjoittanut keittokirjoja ja esiintynyt television kokkiohjelmissa. Hän on kuningatar Camillan (ent. Camilla Parker Bowles) ja Andrew Parker Bowlesin esikoispoika. Kuningas Charles III on hänen isäpuolensa ja kummisetänsä. Parker Bowlesilla on myös sisko Laura Lopes.

Parker Bowles meni vuonna 2005 naimisiin muotitoimittaja Sara Buysin kanssa, mutta he erosivat 2018. Liitosta heille syntyi kaksi lasta: Lola (s. 2007) ja Freddy (s. 2010).

Lähteet
-------

1. 1 2  Koivunen, Elina: *Kuninkaalliset. Valtaa ja vallattomuutta*, s. 101. Uudistettu laitos. Helsinki: Otava, 2014. ISBN 978-951-1-27836-8.
2. 1 2  Laitinen, Ebba: Herttuatar Camillan lapset näyttäytyivät yllättäen julkisuudessa – esikoispojan perhe-elämässä traagisia käänteitä *Ilta-Sanomat*.  14.6.2022. Viitattu 9.9.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Lauri Anshelm Immonen** (3. syyskuuta 1932 Varkaus ­– 8. lokakuuta 2009 Hyvinkää) oli suomalainen keihäänheittäjä, valmentaja ja ammatiltaan upseeri, sotilasarvoltaan yliluutnantti.

Lauri Immonen saavutti keihäänheiton 1961 Kalevan kisojen pronssimitalin. Samana vuonna hän edusti Suomea Länsi-Saksaa vastaan käydyssä yleisurheilumaaottelussa. Samana vuonna hän heitti Kankaanpäässä ennätyksensä 77,36 metriä. Puolustusvoimain mestaruuden hän saavutti vuonna 1967.

Yleisurheilumaajoukkueen valmentajana hän oli Suomi-Ruotsi-maaottelussa ja Eurooppa-cupissa 1970. Kansainvälisen sotilasurheiluliiton CISM:n yleisurheilun MM-kisoissa hän edusti Suomen puolustusvoimia useita kertoja niin kilpailijana kuin valmentajana. Useana vuonna hän oli Pihtiputaan keihäskarnevaalien nuorten heittäjien kouluttajana.

Puolustusvoimain Urheilujoukkojen aloittaessa toimintansa 1964, valittiin Immonen Santahaminan urheilukomppaniaan lähinnä yleisurheilun kenttälajien valmentajaksi. Tässä toimessa hän oli kaikkiaan 15 vuotta. Hän toimi myös koko Urheilukomppanian päällikkönä. Urheilukomppanian siirtyessä Lahteen 1979, Immonen siirtyi eläkkeelle.

Lähteet
-------

1. ↑  Posti, Hannu: *Yliluutnantti Lauri Immonen*. Helsingin Sanomat, nekrologi, 27.11.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Lauri Immonen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
**Tom Mueller** on yhdysvaltalainen raketti-insinööri. Mueller oli SpaceX:llä mukana kehittämässä Dragon-avaruusaluksen propulsiojärjestelmää*lähde?* ja Merlin-rakettimoottoreita.

Ennen uraansa SpaceX:llä Mueller toimi 15 vuotta TRW:llä, missä hän oli vastuussa propulsio- ja polttotuotteiden osastosta sekä nesterakettimoottorien kehittämisestä.

Mueller harrasti raketteja myös vapaa-ajallaan. Hän testasi rakettimoottoreitaan Mojaven autiomaassa yhdessä muiden Reaction Research Society -aktiivien kanssa. Suurimmassa moottorissa oli noin 5,9 tonnia työntövoimaa. Mueller siirtyi SpaceX:lle moottorin viimeistelyvaiheessa eikä se siten edennyt missään vaiheessa koekäyttöön asti.

SpaceX:llä Mueller kehitti Merlin-rakettimoottorin. Merlinin ensimmäinen onnistunut lento oli Falcon 1:n neljäs lentoyritys syyskuussa 2008. Se oli samalla 40 vuoteen ensimmäinen lento uudella isolla nesterakettimoottorilla Yhdysvalloissa. Falcon 9:n ensilento oli Dragon Spacecraft Qualification Unit -lento kesäkuussa 2010.

Lähteet
-------

1. ↑  Freebase Data Dumps, GoogleView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3 4 5  Michael Belfiore: Behind the Scenes With the World's Most Ambitious Rocket Makers *Popular Mechanics*.  1.9.2009. Viitattu 8.5.2019. (englanniksi)
3. ↑  Amerikan vanhin amäätöörirakettiyhdistys
4. ↑  13 000 pounds
**Pyhän Dionysioksen kirkko** (kreik. Ναός Αγίου Διονυσίου, *Naós Agíou Dionysíou*) on ortodoksinen kirkko Zákynthoksen kaupungissa Zákynthoksen saarella Kreikassa. Se on omistettu Zákynthoksen suojelyspyhälle Pyhälle Dionysiokselle, joka oli kotoisin saarelta.

Pyhän Dionysioksen pyhäinjäännösarkku.
Kirkon rakentaminen alkoi vuonna 1925 ja se valmistui vuonna 1948. Se korvasi tuolloin aiemman, maanjäristyksessä vuonna 1893 tuhoutuneen kirkon. Uusi kirkko pyrittiin rakentamaan maanjäristykset kestäväksi, ja se selvisikin vuoden 1953 suuresta maanjäristyksestä suhteellisen pienin vaurioin.

Kirkko on kooltaan kaupungin suurin. Arkkitehtuuriltaan se on basilikakirkko. Kirkossa on noin 40 metriä korkea kellotorni, joka on yöaikaan voimakkaasti valaistu. Torni on saanut vaikutteita Venetsian Pyhän Markuksen kellotornista. Kirkossa säilytetään Pyhän Dionysioksen pyhäinjäännöksiä. Kirkko juhlii pyhimyksen muistopäivinä 24. elokuuta ja 17. joulukuuta.

Suuresta koostaan huolimatta kirkko ei ole Zákynthoksen ja Strofadien hiippakunnan katedraali eli piispanistuin, vaikka siihen usein sellaisena viitataankin. Katedraalina toimii kaupungin Pyhän Nikolaoksen kirkko (*Ágios Nikólaos ton Xénon*).

Lähteet
-------

1. 1 2  Churches and Monasteries in Zakynthos *Zante Island*. Viitattu 28.11.2016.
2. 1 2  Ιερός Ναός Αγίου Διονυσίου & Ιερά Μονή Στροφάδων *Δήμος Ζακύνθου*. Viitattu 28.11.2016.
3. ↑  Ναός Αγίου Νικολάου των Ξένων *Ionian Islands Tourism*.  Arkistoitu 1.3.2017. Viitattu 28.11.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pyhän Dionysioksen kirkko** Wikimedia Commonsissa