recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**MKS Pogoń Szczecin** on puolalainen Puolan jalkapallon pääsarjassa Ekstraklasassa pelaava jalkapalloseura. Seura on kotoisin Länsi-Pommerin Szczecinin kaupungista Puolasta.

Historia
--------

Seura perustettiin Lvivin puolalaisten toimesta vuonna 1948 Lvivin kaupungissa. Neuvostomiehityksen aikana joukkue siirrettiin läntiseen Puolaan. Seuralla on jalkapallo- ja nyrkkeilyjoukkueet perustamisestaan lähtien. Pogoń Szczecin aloitti jalkapallon Puolan C-sarjassa vuonna 1949. Pogoń Szczecin nousi ensimmäistä kertaa Puolan jalkapallon pääsarjaan vuonna 1958. Seuran menestys on ollut varsin vaihtelevaa noususta lähtien, mutta Pogoń Szczecin ei ole toistaiseksi yltänyt Ekstraklasan mestaruuteen. Vuonna 2002 seura päätyi konkurssiin, jonka seurauksena Pogoń Szczecnin fanit perustivat nykyisellään toimivan seuran ja nimeksi annettiin **MKS Pogoń Szczecin**. Seura aloitti toimintansa uudestaan konkurssin jälkeen Puolan neljännestä divisioonasta ja nousi pääsarjaan Ekstraklasaan kaudeksi 2009-2010. Ekstraklasan kaudella 2020-2021, Pogoń Szczecin ylsi kolmannelle sijalle.

Lähteet
-------

1. ↑  Ekstraklasa Ekstraklasa. Viitattu 22.2.2022.
2. ↑  Pogoń Szczecin *pogonszczecin.pl*. Viitattu 22.2.2022.
Premier Executive Transport Services -yhtiön Boeing 737-700.
**Premier Executive Transport Services** on Massachusettsiin rekisteröity ulkomaalainen lentoyhtiö, jonka uskotaan osallistuneen epäiltyjen CIA:n vankilentojen toimeenpanoon.

6. maaliskuuta 2005 *60 Minutes* -ohjelmassa väitettiin, että libanonilaissyntyinen Saksan liittotasavallan kansalainen Khaled el-Masri siirrettiin Premier Executive Transport Services:n Boeing 737:llä vangiksi yhdysvaltalaisten ylläpitämään vankilaan Afganistaniin.

Lentokalusto
------------

Yhtiön arvellaan omistavan kaksi lentokonetta, Gulfstream V, numero N44982, entinen numero N379P ja Boeing 737, numero N4476S, entinen numero N313P, mikä kuuluu nykyisin Keeler & Tate Managementille. Samaa konekantaa ylläpidetään vaihtaen omistajia ja saman omistajan aikana rekisterinumeroita.

### Boeing 737-7ET BBJ

* + 2005 18. tammikuuta Palma de Mallorca (PMI)
	+ 2005 6. toukokuuta Praha-Ruzyne (PRG)

### Gulfstream G-V N44982

Kone on myyty Premier Executive Transport Services:ltä Keeler and Tate Management:lle. Koneen ensimmäinen rekisterinumero oli N581GA (18. marraskuuta 1999), toinen N379P (24. maaliskuuta 2000), kolmas N8068V (29. tammikuuta 2004).

Bayar Foreign Marketing:n omistuksessa koneella ovat olleet rekisterinumerot N8068V (omistuksesta 16. marraskuuta 2004 alkaen) ja viimeksi N44982 (17. joulukuuta 2004) alkaen.

Aiheesta muualla
----------------

* N44982 (englanniksi)
* N44982
* Britain Accused over CIA's Secret Torture Flights (Arkistoitu – Internet Archive)
* Jet linked to torture claims is sold (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee prekessiota fysikaalisena ilmiönä. Maan prekessiosta tähtitieteellisenä ilmiönä on eri artikkeli.*
Hyrrän prekessioliike
 Maan akseli tekee prekessioliikettä kuin hyrrän akseli, koska Kuu ja Aurinko pyrkivät vetämään päiväntasaajan pullistumaa kiertoradan tason suuntaiseksi.
Taivaan pohjoisnavan liike tähdistöjen suhteen. Ylhäällä Pohjantähti, joka nykyisin on lähellä taivaan pohjoisnapaa, alhaalla näkyvä kirkas tähti on Vega.
Taivaan etelänavan liike tähdistöjen suhteen.
**Prekessio** (myös **presessio**) tarkoittaa pyörimisakselin kiertymistä. Prekessoiva kappale pyörii oman akselinsa ympäri ja lisäksi akselin suunta muuttuu siten, että kaltevuuskulma pysyy vakiona mutta kaltevuussuunta kiertyy. Jos pyörivän hyrrän akseli ei ole tarkkaan pystysuorassa, se tekee prekessioliikettä. 

Tähtitieteessä prekessiolla tarkoitetaan Maan tai muun taivaankappaleen akselin kaltevuussuunnan muuttumista pitkän ajan kuluessa. Sen vuoksi Maan akseli ei aina osoita samaan kohtaan taivaanpallolla eli taivaannavat liikkuvat suhteessa tähtiin.

Katso myös
----------

* Larmor-prekessio

Lähteet
-------

1. ↑  Young & Freedman: "10.7", *University Physics with Modern Physics, 11. painos*, s. 387. Pearson, 2004. ISBN 0-321-20469-7. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Prekessio** Wikimedia Commonsissa
**Prem Nazir** (alk. Abdul Khader; 7. huhtikuuta 1926 – 16. tammikuuta 1989) oli intialainen näyttelijä. Hän on intialaisen elokuvan menestyneimpiä näyttelijöitä ja yksi Mollywood-elokuvien suurista tähdistä. Nazir näytteli yli 600 elokuvan pääroolin ja hänellä oli kaksoisrooli noin 40 elokuvassa.

Nazir osoitti lahjakkuutensa jo opiskeluvuosinaan Shylockin roolissa näytelmässä *Venetsian kauppias*. Hän debyyttielokuvansa oli *Marumakal* (1952) ja läpimurtonsa hän teki jo saman vuoden elokuussa elokuvassa *Visappinte Vili*. Nazirin uran kulta-aikaa olivat 1960- ja 1970-luvut, uransa myöhäisvaiheessa hän näytteli myös sivurooleja.

Nazirin vastanäyttelijänä oli 130 elokuvassa Sheela (s. 1942). Nazirin lauluäänenä toimi playback-laulaja K. J. Yesudas; Nazir-Yesudas-paria pidettiin erinomaisen onnistuneena.

Nazirin kunniaksi perustettiin Prem Nazir -palkinto vuonna 1992.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Prem Nazir Biography *Filmibeat*. Greynium Information Technologies Pvt. Ltd.. Viitattu 5.5.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Prem Nazir *Kerala Tourism*. Viitattu 5.5.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Onmanorama: Why memories about Prem Nazir are still evergreen? ...

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Prem Nazir 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
*Lunohod 1*. Neuvostoliittolainen 16 kopeekan postimerkki vuodelta 1971.
**Lunohod 1** (Луноход, *kuukulkija*) oli Neuvostoliiton ensimmäinen kahdesta miehittämättömästä kuukulkijasta. Se laukaistiin 10. marraskuuta 1970 Luna 17 -luotaimen mukana ja se laskeutui 17. marraskuuta Mare Imbriumiin eli Sateiden mereen. Luotaimen ja kulkijan tehtävänä oli tutkia Kuun kamaran koostumusta sekä ottaa kuvia ja tallentaa videokuvaa. Kulkija toimi pidempään kuin arvellun kolme kuuvuorokautta ja se jatkoi työtään kunnes yhdentenätoista kuuvuorokautena sammui lopullisesti. Lunohodin virallinen sammumispäivä oli 4. lokakuuta 1971, Sputnik 1:n vuosipäivä.

Se oli ensimmäinen liikkuva kauko-ohjattu robotti, joka laskeutui toiselle taivaankappaleelle. Lunohod 1 kulki kaikkiaan 10 540 m, lähetti 20 000 TV-kuvaa ja yli 200 TV-panoraamaa.

Lunohod-kulkijoita oli yhteensä kolme: ensimmäisen lisäksi valmistettiin Lunohod 2 ja Lunohod 3, joista jälkimmäistä ei lähetetty. Neuvostoliitto oli suunnitellut Lunohodien Mars-versiota eli Marsohod-kulkijaa, jota ei kuitenkaan rakennettu.

*Lunohod 1:tä ohjataan Maasta käsin*. Neuvostoliittolainen 12 kopeekan postimerkki vuodelta 1971.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lunohod (avaruusohjelma)**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Luna-ohjelma |
| --- |
|  |
| Luotaimet | 
* Luna 1
* Luna 2
* Luna 3
* Luna 4
* Kosmos 60
* Luna 5
* Luna 6
* Luna 7
* Luna 8
* Luna 9
* Kosmos 111
* Luna 10
* Luna 11
* Luna 12
* Luna 13
* Luna 14
* Luna 15
* Kosmos 300
* Kosmos 305
* Luna 16
* Luna 17
* Luna 18
* Luna 19
* Luna 20
* Luna 21
* Luna 22
* Luna 23
* Luna 24

 |
|  |
| Kuukulkijat | 
* Lunohod 1
* Lunohod 2
* (Lunohod 3 – laukaisematon)

 |

 |
**Róbert Fazekas** (s. 18. elokuuta 1975 Szombathely, Unkari) on unkarilainen yleisurheilija, joka on kilpaillut pääasiassa kiekonheitossa,.

Fazekas kilpaili 1994 Lissabonin nuorten MM-kisoissa, joissa hän karsiutui moukarinheitossa tuloksella 57,74 ja sijoittui kiekossa kuudenneksi tuloksella 53,24. Vuonna 1997 hän oli kuudes alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa ja Budapestin EM-kisoissa 1998 neljäs. Seuraavana vuonna hän heitti Sevillan MM-kisoissa yhdenneksitoista tuloksella 61,71. Fazekas karsiutui Sydneyn olympialaisissa 2000 heitettyään 61,76. Hän karsiutui myös Edmontonin MM-kisoissa 2001. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui GP-finaalissa kuudenneksi tuloksella 62,61.

Fazekas voitti Unkarin-mestaruuden vuonna 2002. Myöhemmin samana vuonna hän voitti EM-kultaa Münchenin EM-kisoissa heitettyään 68,83 ja yleisurheilun maailmancupin tuloksella 71,25. Seuraavana vuonna hän voitti jälleen maansa mestaruuden. Samana vuonna hän voitti MM-hopeaa Pariisin MM-kisoissa ja kauden lopussa heitti IAAF:n yleisurheilufinaalissa toiseksi. Fazekas heitti pisimmälle Ateenan olympialaisissa 2004, mutta kilpailun jälkeen ilmoitettiin, että hän kieltäytyi antamasta doping-näytettä, joten hänet diskattiin.

Kilpailukieltonsa jälkeen hän sijoittui Pekingin olympialaisissa 2008 kahdeksanneksi tuloksella 63,43. Vuonna 2010 hän voitti pronssia Barcelonan EM-kilpailuissa tuloksella 66,43. Daegun MM-kilpailuissa 2011 Fazekas jäi karsinnassa ilman tulosta.

Vuonna 2012 Fazekas jäi toistamiseen kiinni dopingrikkomuksesta annettuaan positiivisen dopingnäytteen ja hän sai kahdeksan vuoden kilpailukiellon.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähde: IAAF
* Kiekonheitto: 71,70 (2002)
* Moukarinheitto: 75,33 (1998)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Róbert Fazekas Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑
3. ↑  Daegu 2011: kiekonheiton karsinnan tulokset *daegu2011.iaaf.org*.  29.8.2011. iaaf.org.  Arkistoitu 26.5.2012. Viitattu 15.9.2011. (englanniksi)
4. ↑  Fazekas tested positive! *throwholics.com*.  13.7.2012. throwholics.com. Viitattu 13.7.2012. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
5. ↑  IAAF Newsletter No.136 / 25 September 2012 (PDF)  25.9.2012. IAAF. Viitattu 25.9.2012. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Rekujoki** eli **Rekuån** on pieni joki Kemiön saaressa. Sen vesistö on saaren suurimpia.

Rekujoki saa alkunsa Kemiön kirkonkylän pohjoispuolelta, jossa Puujoki ja Dalkarbybäcken yhdistyvät. Paikalla oli ennen järvi Trotbyträsket. Rekujoki virtaa etelään kirkonkylän ohi, jossa siihen yhdistyy Lillån. Tämän jälkeen joki laskee itään Strömman eteläpuolella olevaan Gammelbyvikiin.

Rekujoken vesistöön kuuluu neljä järveä, Puujärvi, Mustajärvi, Pitkäjärvi ja Kuupylyjärvi. Joen vesistöstä on kuivattu 1950-luvun aikana Dalkarbyträsket, Trotbyträsket ja Mattböleträsket.

Rekujoki on merkittävä vesistön kuormittaja, sillä kunnan jätevedenpuhdistamo sijaitsee Lillån varrella ja laskee jätevetensä jokeen.

Lähteet
-------

1. ↑  Kansalaisen karttapaikka Maanmittauslaitos. Viitattu 26.6.2012.
2. ↑  Tuuli Pakkanen: [ Översiktsplan för naturens mångfald
i jordbruksområden Norra Kimito] (pdf) (sivu 8) Ympäristöministeriö. Viitattu 26.6.2012.
3. ↑  Lounais-Suomen ympäristökeskus: Ympäristölupapäätös nro 99YL0 (pdf) Salon kaupunki. Viitattu 26.6.2012. [vanhentunut linkki]
**Ruutuperhonen** (*Melanargia galathea*) on täpläperhosten heimoon ja heinäperhosten alaheimoon kuuluva suurehko päiväperhonen.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Ruutuperhonen on melko vaatimattoman värinen päiväperhonen, jonka siipien kärkiväli on 4–5 cm. Laji on helppo tunnistaa ja sen siipien yläpinta on suklaanruskean ja valkoisen kirjoma. Myös siipien alapinta on vaaleita ja ruskeita alueita, mutta etenkin takasiivissä on nähtävissä rivi silmätäpliä. Päiväperhosille tyypilliseen tapan lepäävä perhonen pitää siivet vastakkain vartalon päällä.

* ♂♂
* ♂ △♂ △
* ♀♀
* ♀ △♀ △

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Ruutuperhosen levinneisyysalue ulottuu Pohjois-Afrikasta Euroopan etelä- ja keskiosiin sekä Kaukasukselle ja Pohjois-Iraniin. Pohjoisessa lajia tavataan ainakin tilapäisesti Baltiassa, Tanskasta on epävarmoja havaintoja.

Suomessa lajista on tavattu yksi yksilö, joka on kerätty 1950-luvulla. Nykyisin tätä havaintoa ei pidetä kuitenkaan luotettavana Viime vuosina muutamia yksilöitä tiedetään tulleen Suomeen laivarahtien ja muun liikenteen mukana. Vaikka kyseessä ei ole kotimainen laji, ruutuperhonen on kuulunut Luonnontieteellisen keskusmuseon päiväperhosseurantaan.

Laji on esiintymisalueellaan erittäin yleinen. Tyypillisenä heinäperhosena se ei kuitenkaan liiku pitkiä matkoja ja esiintymisalueen raja on jyrkkä. Täysikasvuisten perhosten lentoaika alkaa kesäkuun lopulla ja jatkuu elokuuhun.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Ruutuperhonen elää niityillä. Naaraat munivat munat syksyllä ja kuoriutuvat toukat siirtyvät heti talvilevolle ja aloittavat ruokailun vasta seuraavana keväänä.

Ravintokasvi
------------

Toukat syövät useita heinäkasveja (*Poaceae*), kuten timotei (*Phleum pratense*), nadat (*Festuca*), lehtolusteet (*Brachypodium*) ja villivehnät (*Elymus*). Aikuiset perhoset vierailevat kukilla.

Katso myös
----------

* Ruutumittari – Hieman samannäköinen, Suomessa hyvin yleinen perhoslaji.

Lähteet
-------

1. ↑  Olli Marttila, Tari Haahtela, Hannu Aarnio, Pekka Ojalainen: *Suomen päiväperhoset*. Tekijät ja Kirjayhtymä Oy, 1990. ISBN 951-26-3471-6.
2. ↑  Lionel G. Higgins, Norman D. Riley, suom. Olavi Sotavalta: *Euroopan päiväperhoset*. Kustannusosakeyhtiö Tammi, 1973. ISBN 951-30-2311-7.
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
5. ↑
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q157565
* Wikispecies: Melanargia galathea
* BioLib: 51750
* BOLD: 70641
* CoL: 3Z5VY
* EoL: 134613
* EPPO: MLNAGA
* EUNIS: 90806
* Fauna Europaea: 441445
* Fauna Europaea (new): d0ef3225-8f9a-491b-8507-99bf453991c5
* GBIF: 7854318
* iNaturalist: 130398
* IRMNG: 11122662
* LepIndex: 142161
* LoB: 5212
* NBN: NHMSYS0000522017
* NCBI: 111923

 |

 |
**Cape Canaveral Air Force Station Launch Complex 4** (**LC-4**) on entinen kahdesta alustasta koostuva rakettien laukaisukompleksi Cape Canaveralin avaruustukikohdassa Floridassa. Kompleksin alustoja käytettiin muun muassa RV-A-10 -koerakettien, BOMARC -ohjusten, Redstone-rakettien sekä Snark- ja Matador-ohjusten laukaisuihin vuosina 1952-1960.

Historia
--------

LC-4 -laukaisualustan rakennustyöt käynnistyivät syyskuussa 1950 U.S. Army Corps of Engineersin valittua hankkeen urakoitsijat. Yhdysvaltain ilmavoimat hyväksyi alustan 1952. Alustalle alettiin seuraavan vuoden elokuussa rakentaa ohjusten laukaisutornia (engl. *Missile Service Stand*, MSS) Redstone-laukaisuja varten. Laukaisutorni siirrettiin kolme vuotta myöhemmin LC-6:een.
Kompleksin toinen, BOMARC-ohjusten laukaisuun tarkoitettu alusta rakennettiin vuosina 1955–1958. Alusta sai nimen Launch Complex 4A, ja sen rakenteisiin kuului avattavakattoinen rakennus, jonka sisältä Bomarc-ohjus voitaisiin nostaa laukaistavaksi. Rakennus siirtyi muutamaksi vuosikymmeneksi NASAn Delta-ohjelman käyttöön, mutta palautui ilmavoimille vuonna 1976. Alustat 4 ja 4A olivat ilman käyttöä vuosina 1960–1983, mutta kompleksi otettiin uudelleen käyttöön Tethered Aerostat Radar System (TARS) -ohjelmaa varten. Ohjelma jatkui vuoteen 1989, jonka jälkeen alustat jäivät jäälleen ilman käyttöä.

Katso myös
----------

* Luettelo Cape Canaveralin ja Merritt Islandin laukaisualustoista

Lähteet
-------

1. ↑  Fun Facts (JPG) *afspacemuseum.org*. Air Force Space and Missile Museum.  Arkistoitu 13.5.2015. Viitattu 13.5.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Launch Complexes 3-4 *afspacemuseum.org*. Air Force Space and Missile Museum.  Arkistoitu 6.4.2015. Viitattu 13.5.2015. (englanniksi)

Cape Canaveralin ja Merritt Islandin laukaisualustat

|  |
| --- |
| Cape Canaveral SFS · Kennedyn avaruuskeskus · Spaceport Florida |

|  |  |
| --- | --- |
| Alustat | LC-1 · LC-2 · LC-3 · LC-4 · LC-5 · LC-6 · LC-9 · LC-10 · LC-11 · LC-12 · **LC-13** · LC-14 · LC-15 · LC-16 · SLC-17 · LC-18 · LC-19 · LC-20 · LC-21 · LC-22 · LC-25 · LC-26 · LC-29 · LC-30 · LC-31 · LC-32 · LC-34 · **LC-36** · **SLC-37** · LC-39 · **SLC-40** · **SLC-41** · LC-43 · LC-45 · SLC-46 |
| Muut | Atlantic Missile Range drop zone · Cape Canaveral Mobile Launch Area · CCSFS Skid Strip · Eastern Test Range SLBM Launch Area · Grand Turk Island drop zone · Patrick SFB · SLF |
| **Lihavoidut** alustat ovat käytössä. |
**Iain Alan Sutherland Glen** (s. 24. kesäkuuta 1961) on skotlantilainen näyttelijä, joka on esiintynyt vuodesta 1986 lähtien yli 60 televisiosarjassa ja elokuvassa. Hän on tehnyt uraa myös teatterissa. Hänen tunnetuimpia roolejaan on Jorah Mormont televisiosarjassa *Game of Thrones* (2011–2019). Hän on näytellyt myös nimiroolissa irlantilaisessa rikossarjassa *Jack Taylor* (2010–). Vuodesta 2019 lähtien hän on esittänyt Bruce Waynea televisiosarjassa *Titans*. 

Edinburghissa syntynyt Glen opiskeli Edinburgh Academyssa, Aberdeenin yliopistossa ja Royal Academy of Dramatic Artissa. Aloitettuaan uransa teatterin parissa hän esiintyi ensimmäistä kertaa televisiossa 1985 ja elokuvissa 1987. Hän sai Berliinin elokuvajuhlien parhaan näyttelijän palkinnon roolistaan vuoden 1990 elokuvassa *Silent Scream*. 1990-luvulla Glen esiintyi pääasiassa brittiläisissä televisiosarjoissa.

2000-luvulla Glen on näytellyt muun muassa elokuvissa *Tomb Raider*, *Darkness – pimeys*, *Man to Man*, *Resident Evil: Tuho* ja *Rautarouva*. Hänen tuoreempia televisiotöitään ovat roolit *Game of Thronesin* lisäksi sarjoissa *Downton Abbey*, *Doctor Who*, *Ontto kruunu,* *Prisoners’ Wives* ja *Jack Taylor*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Buchanan, Jason: Iain Glen *Allmovie.com*. Viitattu 17.11.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Iain Glenin verkkosivut (englanniksi)
* Iain Glen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Ihmisistä juhlissa ja pidoissa** (m.kreik. Διατριβή περὶ τῶν ἐν συμποσίῳ, *Diatribē peri tōn en symposiō*) on Dion Khrysostomoksen eli Dion Prusalaisen kirjoittama puhe, joka käsittelee ihmisten luonteenlaatua.

Historia
--------

Dion Khrysostomos kirjoitti ensimmäisen vuosisadan lopulla ja 100-luvun alussa. Puhe *Ihmisistä juhlissa ja pidoissa* on Dionin kirjoitusten luettelossa numerolla 27. Tekstin on suomentanut Juhana Torkki osana Dionin tekstien kokoelmaa *Onnellisuudesta* (Otava 2022).

Sisältö
-------

*Ihmisistä juhlissa ja pidoissa* on lyhyt puhe. Dion aloittaa toteamalla, että ihmisten luonteenlaatu tulee parhaiten näkyväksi niin yleisissä juhlissa (*panēgyris*) kuin yksityisillä kutsuilla eli pidoissa (*symposion*). Pidot paljastavat, että monet tulevat niihin vain juomaan. Puheliaat taas löytävät illallisvieraista itselleen yleisön pitääkseen loputtomia ja pitkästyttäviä puheita. Kolmannet rasittavat muita laulamalla, oli se sitten nuotilleen tai nuotin vierestä. Yleisissä juhlissa puolestaan on monenlaista esiintyjää, jotka yrittävät saada ihmisten huomion, rasittaen niitä, jotka ovat tulleet juhlille saadakseen niistä virkistystä. Järkevät ja järkeviä puhuvat ihmiset moinen häly vain ajaa muualle. Lopuksi Dion nostaa esille filosofien osan tällaisessa huomiokilpailussa: Suurin osa ihmisistä suhtautuu filosofeihin kuin lääkäreihin — ihmiset haluavat kuunnella filosofien opetuksia vasta, kun heitä kohtaa joku kärsimys tai muu yleisesti pahana pidetty asia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dio Chrysostom *LacusCurtius*. Viitattu 25.4.2022.
2. ↑  Dion Khrysostomos: *Ihmisistä juhlissa ja pidoissa* 1–10.

Kirjallisuutta
--------------

### Suomennos

* Dion Prusalainen: *Ihmisistä juhlissa ja pidoissa*. Teoksessa Dion Prusalainen: *Onnellisuudesta*, s. 55–60. Muinaiskreikasta suomentanut ja esipuheen kirjoittanut Juhana Torkki. Helsinkäi: Otava, 2022. ISBN 978-951-1-42569-4.

### Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

* Dio Chrysostom: *On Symposia*. Teoksessa Dio Chrysostom: *Discourses 12–30*. Translated by J. W. Cohoon. Loeb Classical Library 339. Cambridge, MA: Harvard University Press, 1939.

Aiheesta muualla
----------------

* Dio Chrysostom: *Διατριβή περὶ τῶν ἐν συμποσίῳ*. LacusCurtius. (muinaiskreikaksi)
* Dio Chrysostom: *A Short Talk on What Takes Place at a Symposium*. LacusCurtius. (englanniksi)
**Ihmiskunnan loppulaukka** on kirjailija Arto Paasilinnan teos, joka ilmestyi vuonna 2000. Kirja kertoo humoristisesti ihmiskunnan viimeisistä vuosista ennen sukupuuttoa.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
On vuosi 2005 ja tilastot puhuvat karua kieltä ihmiskunnan alasajosta. Syntyvyys on hiipunut, sitten romahtanut ja lopulta tyssännyt koko maailmassa. Lemmenleikit maistuvat kuten ennenkin mutta lapsia ei synny. 

Hevosmiehet tekevät toki parhaansa. Puhuvien suomenhevosten legendaarinen kouluttaja, entinen eläinlääkäri Tarmo Saamakorpi näyttää mistä väry käy: hän lähtee siitostoimeen hevosmiehen tyylillä. Vanha uskollinen Haaveri-Aaroni ratsunaan hän karauttaa Orimattilan tilaltaan naisiin mutta tällä kertaa jaloin, epäitsekkäin aikein. Ihmissuvun on jatkuttava, ja vanhan konitohtorin värkeissä on vielä varaa. 

Mutta ei sota yhtä miestä kaipaa, eikä ikämieheksi jo ehtinyt Saamakorpikaan ihmeitä voi tehdä. Perillinen kuitenkin syntyy, Toivo Armas, potra poika ja syntyessään maailmansensaatio. Poika varttuu Orimattilassa isä-Tarmon hevostilalla kätilöäitinsä Tainan hellässä hoidossa. Hevoset, maineikkaan Eri-Aaronin suomea taitavat jälkeläiset ovat pojan parhaita ystäviä. 
Miten maailma asettuu, kun se vähin erin hiljenee? Miten asiansa ja elämänsä ratkaisee ihmiskunnan nuorin mies? Työsarkaa on lujasti, niin miehellä kuin pollellakin. Toivo Armas ja Humu-Aaroni ovat tiukan haasteen edessä.
**Armas Härkönen** (1. lokakuuta 1903 Joroinen – 2. syyskuuta 1981 Varkaus) oli suomalainen agrologi, piirikonsulentti ja pienviljelijä. Hän toimi kansanedustajana vuosina 1958–1962.

Härkönen kävi maamieskoulun vuonna 1926 ja maamiesopiston vuonna 1929. Hän toimi vuosina 1930–1949 Pienviljelijäin liiton koetoiminnan hoitajana ja samalla Uudenmaan, Itä-Hämeen ja Kymenlaakson neuvojana ja vuodet 1949–1958 Etelä-Savon piirikonsulenttina. Vuodesta 1940 Härkönen oli myös pienviljelijä Joroisissa.

Vuoden 1956 presidentinvaalissa Härkönen oli presidentin valitsijamies. Vuoden 1958 eduskuntavaaleissa Härkönen valittiin kansanedustajaksi Mikkelin läänin vaalipiiristä Sosialidemokraattisen opposition listalta. Hän oli eduskunnassa ensin Sosialidemokraattisen opposition eduskuntaryhmässä 22. heinäkuuta 1958 – 5. toukokuuta 1959 ja sitten Työväen ja pienviljelijäin sosialidemokraattisessa liitossa 6. toukokuuta 1959 – 19. helmikuuta 1962.

Härkönen oli myös Joroisten kunnanvaltuuston jäsen ja kunnanhallituksen puheenjohtaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  .aspx Armas Härkönen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

Aiheesta muualla
----------------

* .aspx Armas Härkönen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
Köynnöshortensia kiinnittyneenä talon seinään.
**Köynnöshortensia** (*Hydrangea anomala* subsp. *petiolaris*) on hortensioiden sukuun kuuluva köynnöskasvi, joka luokitellaan huntuhortensian (*Hydrangea anomala*) alalajiksi. Sitä pidetään toisinaan omana lajinaan *Hydrangea petiolaris*.

Levinneisyys ja kasvupaikat
---------------------------

Köynnöshortensia kasvaa alkuperäisenä Japanissa, Sahalinissa ja Korean niemimaalla. Sen luonnonvaraisia kasvupaikkoja ovat tuoreet ja kosteat, keski- tai runsasravinteiset havu- ja lehtimetsät.

Kuvaus
------

Köynnöshortensia voi kasvaa yli 10 metrin korkuiseksi. Sen haaroissa on kiipimäjuuria, joilla se kiinnittyy esimerkiksi puunrunkoihin tai kallioihin. Lehtilapa on 4–10 cm pitkä, leveänpuikea ja lyhytsuippuinen, hammaslaitainen ja päältä melkein kalju. Alapuoli on suonihangoista tavallisesti karvainen. Tyvi on pyöreä tai herttatyvinen. Kukinto on litteä, 15–25 cm leveä tasohuiskilo. Kukintojen reunoissa on noin 30 mm leveitä valkoisia neuvottomia laitakukkia. Kaksineuvoiset kukat ovat pieniä.

Suomessa köynnöshortensia kasvaa yleensä 3–5 metrin korkuiseksi ja sen kukinta-aika on yleensä heinäkuusta syyskuuhun.

Käyttö
------

Koristekasvina köynnöshortensia menestyy puolivarjoisessa tai varjoisessa paikassa tuoreehkossa, multavassa, runsasravinteisessa ja hapahkossa maassa. Sitä voidaan kasvattaa köynnöksenä kiipeilemään puihin, kiviin, muureihin tai seiniin tai vapaasti kasvavana pensasmaisena yksilönä. Istutuksen jälkeen se on hidaskasvuinen. Suomessa köynnöshortensia menestyy vyöhykkeillä I–III.

Lähteet
-------

1. ↑  Ella Räty, Pentti Alanko: *Viljelykasvien nimistö*. Helsinki: Puutarhaliiton julkaisuja, 2004. ISBN 951-8942-57-9.
2. ↑  Hydrangea anomala subsp. petiolaris *www.mobot.org*. Viitattu 29.7.2011.
3. 1 2  L. Hämet-Ahti, A. Palmén, P. Alanko, P.M.A. Tigerstedt, M. Koistinen: *Suomen puu- ja pensaskasvio*. Helsinki: Dendrologian Seura, 1992. ISBN 951-96557-0-0.
4. 1 2 3  Pentti Alanko: *Puut ja pensaat*. Kustannusosakeyhtiö Tammi, 1988. ISBN 951-30-6967-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Puutarha.net: Köynnöshortensia (*Hydrangea anomala* subsp. *petiolaris*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q159332
* Wikispecies: Hydrangea petiolaris
* BioLib: 428109
* EPPO: HYEAP
* GBIF: 3645181
* GRIN: 19464
* iNaturalist: 410578
* IPNI: 791656-1
* NBN: NBNSYS0000014394
* NCBI: 349476
* Open Tree of Life: 27233
* Plant List: tro-29101189
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:791656-1
* Tropicos: 29101189
* WFO: wfo-0001135932

 |

 |
**Ritva Sinikka Reinikka** (aik. *Reinikka-Soininen*, s. 16. huhtikuuta 1955) on suomalainen taloustieteen tohtori, joka on vuodesta 1993 työskennellyt Maailmanpankissa Washingtonissa erityisesti Afrikkaan liittyvissä tehtävissä. Hän on yksi Maailmanpankin hierarkiassa korkeimmalle edenneistä suomalaisista. Vuonna 2014 hän oli yksi Suomen Kulttuurirahaston 30 000 euron palkinnon saajista.

Reinikka kirjoitti ylioppilaaksi Kouvolan yhteiskoulusta. Valmistuttuaan kauppatieteiden kandidaatiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta hän sai paikan ulkoministeriön kehitysyhteistyöosastolta 1978. Reinikka työskenteli YK:n palveluksessa Lesothossa 1982–1983 ja lähti sitten suorittamaan taloustieteen jatko-opintoja Kanadaan Montrealin ranskankieliseen yliopistoon lukuvuodeksi 1983–1984. Hän valmistui kauppatieteiden lisensiaatiksi Helsingistä 1990 ja väitteli tohtoriksi Oxfordin yliopistossa professori Paul Collierin johdolla 1993.

Oxfordissa Reinikka työskenteli Afrikan maiden taloudellisessa tutkimuskeskuksessa ja aloitti tohtoriksi valmistuttuaan uransa Maailmanpankissa Itäisen Afrikan ekonomistina. Myöhemmin hän toimi muun muassa tutkimuspäällikkönä pankin tutkimusosastolla, johtajana Afrikan ja Lähi-idän ja Pohjois-Afrikan alueilla sekä maajohtajana eteläisessä Afrikassa. Viimeksi hän toimi vuoden 2013 loppuun asti Maailmanpankin Afrikan inhimillisen kehityksen ohjelman johtajana.

Kulttuurirahaston palkintoperusteluissa todettiin Reinikan työllä olleen suuri merkitys sekä akateemiselle kehitystaloustieteelle että käytännön kehityspolitiikalle muun muassa kehitysmaiden verovarojen ja kehitysapurahojen käytön tehostumisen muodossa. Hän on tuonut varainkäytön tarkkailuun uusia menettelytapoja, kuten järjestelmällistä raportointia ja kyselytutkimuksia.

Ritva Reinikka on naimisissa amerikkalaisen Peter Deweesin kanssa. Heillä on vuonna 1992 syntyneet kaksostytöt. Aiemmasta avioliitostaan Reinikalla on poika.

Lähteet
-------

1. ↑  Paavilainen, Ulla (päätoim.): *Kuka kukin on: henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2015*, s. 749. Helsinki: Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28228-0.
2. 1 2  Luukka, Teemu: Afrikan auttaja Ritva Reinikka on ikuinen optimisti. Vuosi 1990 muutti Ritva Reinikan elämän, kun hän lähti yksinhuoltajaleskenä Oxfordiin ja sieltä Afrikkaan maailmaa parantamaan. Helsingin Sanomat 28.2.2014, viitattu 18.6.2015.
3. 1 2 3  Suomen Kulttuurirahastolta neljä palkintoa ja yli 3 miljoonaa euroa lapsiin ja leikkiin, Suomen Kulttuurirahasto 27.2.2014, viitattu 18.6.2015.
4. ↑  Director of the Human Development Group, World Bank Africa Region, Maailmanpankki, viitattu 18.6.2015.
5. 1 2  Ängeslevä, Päivi: Tunnetuin suomalainen kehitystaloustutkija, Kehityslehti 8.5.2015. Viitattu 18.6.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee suomalaista lehteä. Sarjis tarkoittaa puhekielessä sarjakuvaa.*
**Sarjis** oli vuosina 1972–1974 ilmestynyt, pelkästään suomalaista sarjakuvaa julkaissut sarjakuvalehti. Lehden kustantajana oli sittemmin Semiciin yhdistetty Kustannus Oy Williams ja päätoimittajana Veikko Savolainen.

Lehden piirtäjien ydinjoukon muodostivat Joonas-sarjakuvastaan tunnettu Veikko Savolainen sekä muista piirtäjistä Usko Laukkanen (nimimerkki Foi), Seppo Lindqvist, Veli-Pekka Alare, Hannu Kuukkanen (nimimerkki Valto), Tarmo Koivisto ja Kari Leppänen (nimimerkki Oskari). Myöhemmin tunnetuiksi tulleista suomalaisen sarjakuvan tekijöistä lehdessä esiintyivät lisäksi myös Ursula Niemistö, Hannu Mänttäri, Mauri Kunnas, Harri Vaalio (nimimerkki Wallu), Ilkka Heilä, Martti Sirola ja Jorma Pitkänen (nimimerkki Jope).

Edellämainittujen lisäksi seuraavien 28 sarjakuvantekijän töitä julkaistiin:
Timo Aarniala, Kai Bergroth (KJB), Seppo Halinen, Pauli Heikkilä, Elisse Heinimaa, Jouko Innanen (Joke), Timo Kästämä, Timo Lemettinen, Jukka Linko, Kalevi Manninen, Timo Mikama, Eero Nykänen, Jyrki Nykänen, Harri Ojala, Pertti Palttala (Pera), Pasi Penkki, Kalervo Pulkkinen, Risto Pulkkinen (Ripa), Sakari Pulkkinen, Riku Päivärinta, Sameli Rantanen (Santtu), Ilkka Remes, Matti Remes, Olli Savolainen (Olli Snen), Tarmo Soukka (Tsou), Heikki Tiiainen (ht), Juha Tikkanen ja Kai Tuloisela.

Lehden ansiosta koko joukko ennestään tuntemattomia sarjakuvantekijöitä ja amatöörejä pääsi julkisuuteen. Monelle töiden julkaiseminen merkitsi kannustusta harrastuksen syventämiseen tai jopa sysäystä ammattiin.

Sarjakuvien julkaisemisen lisäksi lehdessä annettiin neuvoja hyvän sarjakuvan tekemiseen. Myöskin järjestettiin sarjakuvakilpailuja, joissa esimerkiksi sarjan juoni ja nimi oli annettu.

Lehdessä oli myös suomalaisen sarjakuvan historiaa tai esimerkiksi sarjakuvan sanomaa käsitteleviä artikkeleita. Kirjoittajina olivat muun muassa Osmo Jokinen, Heikki Kaukoranta ja Jukka Rislakki. Esimerkiksi sellaiset nimet kuin Kari Suomalainen, Erkki Tanttu (Rymy-Eetu), Asmo Alho ja Mika Waltari (Kieku ja Kaiku) ja Aarno Liuksiala (Pöllisen möhläyksiä) pääsivät esimerkkeinä esiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Leppänen, Kari: Sarjis - suomalainen sarjakuvalehti Kari Leppänen. Viitattu 15.12.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Sarjiksessa julkaistuja ohjeita sarjakuvantekemiseen
* Sarjiksessa julkaistut sarjakuvaa käsittelevät artikkelit 1973–1974
* Sarjis n:o 2 1974, pdf-tiedosto n. 9 MB
**Mr. Do!** on Universalin kehittämä ja Taito Corporationin vuonna 1982 julkaisema videopeli. Peli muistuttaa Namcon kehittämiä Dig Dugia ja Pac-Mania. Pelistä tehtiin myös porttauksia kotikonsoleille, kuten ColecoVision ja Atari 2600. Universal kehitti myöhemmin myös jatko-osia pelistä, kuten Do! Run Run ja Mr. Do's Wild Ride, jotka julkaistiin 1984. Vuonna 1996 julkaistiin Neo Mr. Do!, joka oli Neo-Geolle julkaistu versio.

Pelaaminen
----------

Pelissä pelaajan täytyy kaivaa tunneleita ja kerätä samalla kirsikoita. Pelaajan täytyy väistellä pieniä dinosauruksia muistuttavia vihollisia. Taso on suoritettu, kun kirsikat on kerätty, viholliset tuhottu, ylhäällä lukee "EXTRA" tai timantti on löydetty. Viholliset voi tuhota ampumalla pallolla tai pudottamalla omenoita niiden päälle, omena ei saa kuitenkaan pudota pelaajan päälle. Pelaaja tai viholliset voivat siirtää omenoita. Viholliset voivat myös voimistua, jolloin ne pystyvät kaivamaan maan läpi. Kun pisteitä tulee 5 000 niin tulee Alphamonster, jonka pelaaja voi tuhota samalla tavalla, kuin tavalliset viholliset.

Lähteet
-------

1. ↑  Classic Arcade Games For Sale | ArcadeClassics.net *arcadeclassics.net*. Viitattu 1.6.2020. (englanniksi)
2. ↑  Universal: Internet Arcade: Mr. Do! *archive.org*.  1982. Viitattu 1.6.2020.

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* !
**HMS Temple** oli Britannian kuninkaallisen laivaston 1758 vesillelaskettu Temple-luokan 68-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva. Alus oli ainoa näin nimetty kuninkaallisen laivaston alus.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Temple-luokka*
Alus tilattiin 9. syyskuuta 1756 Hugh Blaydes'ltä Hullista, missä köli laskettiin 17. marraskuuta. Se laskettiin vesille 3. marraskuuta 1758 ja valmistui 11. maaliskuuta 1759. Valmistuskustannukset olivat 22 393 puntaa yhdeksän shillinkiä ja kuusi pennyä, minkä lisäksi valmistajalle maksettiin varustamisesta 6 847 puntaa kuusi shillinkiä ja neljä pennyä.

Palvelus
--------

Tammikuussa 1759 alus otettiin palvelukseen päällikkönään Washington Shirley. Alus osallistui 20. marraskuuta Quiberoninlahden taisteluun, minkä jälkeen se oli Basque Roadin saartoa valvovassa osastossa. Alus lähti 26. maaliskuuta 1760 Leewardsaarille päällikkönään Lucius O'Brien. *HMS Griffinin* avustamana alus valtasi 10. elokuuta Grenadan rannikolla 12-tykkisen sluuppi *Virginin*. Alus viipyi Leewardsaarilla 1761-1762.

Vuonna 1762 aluksen päälliköksi nimitettiin Julian Legge. Se oli Jamaikalla huhtikuussa ja osallistui 6. kesäkuuta - 13. elokuuta Havannan valtaukseen. Aluksen päällikkyyden vastaanotti Thomas Collingwood. Se lähti kotimatkalle lokakuussa ja haaksirikkoutui 18. joulukuuta saamiensa vuotojen seurauksena Cape Clearin edustalla.

Lähteet
-------

* Colledge, J. J. & Warlow, Ben: *Ships of the Royal Navy - The Complete Record of all Fighting Ships of the Royal Navy from the 15th Century to the Present*, s. 4. Newbury, UK: Casemate, 2010. ISBN 978-1-935149-07-1. (englanniksi)
* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1714-1792 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2007. ISBN 978-1-84415-700-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Colledge, J. J. & Warlow, Ben s. 399
2. 1 2 3  Winfield, Rif s. 60

*Temple*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *HMS Temple* – *HMS Conqueror* |
| Edeltäjä: Hercules-luokka – Seuraaja: Triumph-luokka |
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Culloden-luokan linjalaivasta. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Theseus** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1786 vesillelaskettu Culloden-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Culloden-luokka*
Alus tilattiin 11. heinäkuuta 1780 Perry and Companyltä Blackwallista, missä köli laskettiin 3. syyskuuta 1783. Alus laskettiin vesille 25. syyskuuta 1786 ja valmistui 28. syyskuuta Woolwichissa, mistä se siirrettiin Deptfordiin.

Palvelus
--------

Alus oli Santa Cruz de Tenerifen taistelussa 25. heinäkuuta 1797 kontra-amiraali Horatio Nelsonin lippulaivana. Taistelussa aluksella sai surmansa 46 ja haavoittui 25 mukaan lukien Nelson. Aboukirin taistelussa 1. elokuuta aluksen miehistöstä sai surmansa viisi ja haavoittui 30. Akrassa 18. maaliskuuta 1798 tapahtuneessa räjähdysonnettomuudessa aluksen miehistöstä sai surmansa 40 mukaan lukien päällikkö Ralph Miller.

Alus siirrettiin joulukuussa 1813 reserviin Chathamissa, missä se romutettiin toukokuussa 1814.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1714-1792 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2007. ISBN 978-1-84415-700-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Winfield 2007 s.84

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMS Theseus (1786)** Wikimedia Commonsissa

*Culloden*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *HMS Culloden* – *HMS Thunderer* – *HMS Venerable* – *HMS Terrible* – *HMS Victorious* – *HMS Ramillies* – *HMS Hannibal* – *HMS Theseus* |
| Edeltäjä: Royal Oak -luokka *– Seuraaja: Alfred-luokka* |
Sea Hawk -helikopteri laukaisee AGM-119 Penguin -ohjuksen.
**Penguin** on norjalainen Kongsberg Defence & Aerospacen valmistama meritorjuntaohjus. Yhdysvalloissa sille on annettu nimi AGM-119 (*Air-to-ground missile 119*). Palveluskäyttöön se otettiin vuonna 1972, ja on sen jälkeen käynyt läpi useita päivityksiä. Penguin on lyhyen- ja keskimatkan passiivisella infrapunahakupäällä varustettu risteilyohjus. Se oli ensimmäinen länsimainen infrapunahakuinen meritorjuntaohjus, muiden ollessa tuolloin aktiivisella tutkalla hakeutuvia. Ohjus lentää kohteeseensa lähellä merenpintaa alle äänennopeuden.

Ohjuksen rakettimoottori on kiinteäpolttoaineinen, lentäessään se tekee satunnaisia harhautusliikkeitä ja hakeutuu lopulta vihollisaluksen kylkeen lähelle vesirajaa. Ohjuksen 120 kilogramman taistelulataus tunkeutuu vihollisaluksen sisään viivästetyn sytyttimen ansiosta ja räjähtää siellä. Penguin voidaan laukaista pinta-aluksesta tai esimerkiksi F-16 hävittäjäkoneesta. Penguin on sertifioitu käytettäväksi myös muutamassa sotilashelikopterissa.

Tekniset tiedot
---------------

* Pituus: 3,0 m (MK3 3,2 m)
* Halkaisija: 28 cm
* Kärkiväli: 1,4 m (MK3 1,0 m)
* Paino: 385 kg (MK3 370 kg)
* Taistelulataus: 120 kg (MK3 130 kg)
* Kantama: 34+ km (MK3 55+ km)

Lähteet
-------

1. 1 2  Penguin Anti-Ship Missile Naval Technology. Viitattu 24.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Globalsecurity.org (englanniksi)
**Riukiunkoira** on japanilainen koirarotu. Nimensä se on saanut Riukiusaarista. Siitä on olemassa kaksi eri muunnosta, *yanbaru* ja *yaeyama*.

Ulkomuoto
---------

Riukiunkoira on keskikokoinen lyhytkarvainen pystykorva. Se muistuttaa jonkin verran kainkoiraa, joskin on rungoltaan tätä pitkänomaisempi. Keskeisiin tuntomerkkeihin kuuluu leveä korvienväli. Rintakehä on erittäin syvä ja leveä ja vatsalinja täysin pyöristynyt. Yleisimmät ja arvostetuimmat värit ovat brindle (*tora*) ja punainen (*akainu*). Tästä huolimatta rodulla esiintyy peräti kymmentä eri väritystä, joihin lukeutuvat muun muassa musta, valkoinen, seesami ja norsunluu. Yaeyama-linjan urokset ovat säkäkorkeudeltaan 50 cm ja nartut 47 cm, kun taas yanbaru-linjan urokset ovat 46 cm ja nartut 43 cm korkeita.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Rotu on äärimmäisen kuuliainen omistajalleen ja säyseä.

Alkuperä
--------

Riukiunkoira on kotoisin Okinawan saarelta Yanbarun ja Yaeyaman alueilta, jossa se jalostettiin villisian metsästykseen.

Lähteet
-------

* Takaoka, Kazuya ja Kuru, Sachiko: Dog - The Graphics of Japanese Dog

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Japanilaiset koirarodut |
| --- |
|  |
| FCI | 
* akita
* hokkaidonkoira
* japanese chin
* japaninpystykorva
* japaninterrieri
* kainkoira
* kishunkoira
* shiba
* shikokunkoira
* tosa

 |
|  |
| Harvinaiset | 
* iwatenkoira
* kawakaminkoira
* koshijinkoira
* riukiunkoira
* sahalininhusky
* sanshu
* satsumankoira

 |
|  |
| Sukupuuttoon kuolleet | 
* aizunkoira
* awankoira
* koshikijimankoira
* sanininkoira
* takayasunkoira

 |

 |
WikibooksWikibooks 
Wikikirjastossa on aihe: **Sisilialainen puolustus, Grand Prix -hyökkäys**. 
 **Sisilialainen puolustus** 

**Avoin muunnelma** 

* Tšehover-muunnelma
* Kan-muunnelma
* Kalašnikov-muunnelma
* Klassinen muunnelma
* Lohikäärmemuunnelma
* Najdorf-muunnelma
* Neliratsumuunnelma
* Scheveningen-muunnelma
* Svešnikov-muunnelma
* Taimanov-muunnelma

**Anti-sisilialaiset** 

* Suljettu sisilialainen
* Alapin-muunnelma
* Moskova-muunnelma
* Rossolimo-muunnelma
* Grand Prix -hyökkäys
* Smith–Morra-gambiitti
* Siipigambiitti

*Tässä artikkelissa käytetään algebrallista merkintätapaa kuvailemaan shakkisiirtoja.*

**Grand Prix -hyökkäys** on sisilialaisen puolustuksen muunnelma, jossa valkea pelaa siirron f4. Avausta kutsutaan myös nimellä McDonnelin hyökkäys 1800-luvulla eläneen Alexander McDonnellin mukaan. Muunnelma kuuluu anti-sisilialaisiin muunnelmiin, ja sitä pelataan, jotta vältettäisiin sisilialaisen puolustuksen pääjatkot.

Grand Prix -hyökkäyksessä valkea saa vierekkäiset e- ja f-sotilaat, jotka antavat selvän tilaedun kuningassivustalla. Musta usein sivustoi kuningaslähettinsä ja molemmat linnoittavat lyhyesti.

Mustan tärkeimmät vastaukset muunnelmaan ovat 2...d5, e6 ja Rc6. Peli voi jatkua Talin gambiitilla: 2.f4 d5 3.exd5 Rf6, mitä pidetään vahvana jatkona mustalle. Toinen vaihtoehto on eteneminen 3.e5, mikä voi johtaa ranskalaistyyppisiin asemiin, jos valkea pelaa d4 ja musta ...e6. Usein valkea pelaa kuitenkin ensin 2.Rc3 ja vasta seuraavalla siirrolla f4. GP-hyökkäyksen pääjatko on 2.Rc3 Rc6 3.f4 g6 4.Rf3 Lg7. Jatkossa valkea pelaa lähettinsä yleensä joko b5:een tarkoituksena vaihtaa se pois luoden mustalle kaksoissotilaan, tai c4:ään uhkaamaan mustan f7-ruutua.

Katso myös
----------

* Luettelo shakkiavauksista
* Luettelo gambiiteista

Lähteet
-------

* Tal Gambit (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Grand Prix -hyökkäyksen pelejä (Arkistoitu – Internet Archive)
* Grand Prix -hyökkäyksen pelejä

### Viitteet

1. ↑  ECO
2. ↑  ECO
**Disko ja ydinsota** (vir. *Disko ja tuumasõda*) on virolainen dokumenttielokuva vuodelta 2009. Elokuva käsittelee Suomen televisiolähetysten vaikutusta Neuvosto-Viroon.

Juoni
-----

Ensimmäiset tiedot siitä, että Pohjois-Virossa katsotaan Suomen televisiota ovat 1960-luvun lopulta. Espooseen pystytettiin vuonna 1971 uusi tv-aseman lähetysmasto, joka mahdollisti Suomen televisiokanavien lähes häiriöttömän katselun myös Tallinnassa ja muualla Pohjois-Virossa. Elokuvassa pohditaan, sijoitettiinko masto tarkoituksella Espooseen, jotta Suomen tv-kanavia olisi mahdollista katsoa myös Neuvosto-Virossa.

Virolaisiin televisioihin piti tehdä muutoksia, koska koko silloisessa Neuvostoliitossa oli käytössä SECAM-järjestelmä ja Suomessa PAL-järjestelmä. Mutta Jaak Kilmin mukaan *"Joka perheessä tunnettiin joku, joka osasi sen tehdä."* Lisäksi vastaanottoon tarvittavat antennit tehtiin tarvittaessa vaikka elohopeamittarista.

Dokumentissa on lavastettuja kohtauksia, joissa kahdeksanvuotias Jaak lupaa kertoa etelävirolaiselle serkulleen Urvelle televisiosarja *Dallasin* tapahtumista. Urve taas kiertää kotikylässään kertomassa muille televisiosarjojen juonenkäänteistä.

Toisaalla *Ritari Ässää* seuranneet tallinnalaiset pikkupojat etsivät niitä kaupungin harvoja ulkomaisia autoja. Jaak seuraa kotinsa ikkunasta, miten eräs poika puhuu rannekellonsa kautta autolle. Kesäkuussa 1987 huhutaan, että Suomen televisiossa esitetään *Emmanuelle*. Tämän seurauksena sadat autot muualta maasta suuntaavat kohti Tallinnaa.

*Disko ja ydinsota* väittää, että Suomen televisio vaikutti osaltaan Neuvostoliiton romahtamiseen 1991.

Vastaanotto
-----------

*Disko ja ydinsota* huomioitiin laajalti virolaisessa mediassa. *Eesti Päevaleht* haastatteli Suomen Viron suurlähettilästä Jaakko Kalelaa dokumenttiin liittyen. *Postimees*-lehden toimittaja Alo Lõhmus ihmetteli, miksi Suomen television merkitystä ei ollut aikaisemmin tutkittu vakavasti. Lõhmus kuvaili Suomen televisiota "henkiseksi ydinpommiksi", joka hajotti hölmön järjestelmän. Etelä-Virossa dokumenttia arvosteltiin Tallinna-keskeisyydestä.

Elokuva esitettiin Yle TV1:n Ykkösdokumentti-ohjelmapaikalla 11. lokakuuta 2009.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kinnunen, Kalle: Unelmien salakuljettaja.  *Suomen Kuvalehti*, 25.9.2009, nro 39, s. 38–43.
2. ↑  Disko ja ydinsota  2009. Viron Suomen-instituutti.  Arkistoitu 11.6.2011. Viitattu 26.9.2009.
3. ↑  Suomen tv opetti virolaisille diskoa *Helsingin Sanomat*.  7.4.2009. Viitattu 25.9.2009. [vanhentunut linkki]
4. 1 2  Virolaisen hittidokumentin ohjaaja: Suomen televisio on osa sukupolvemme historiaa  14.7.2009. Suomen Tallinnan suurlähetystö. Viitattu 26.9.2009.
5. ↑  Disko ja tuumasõda (2009) *Elonet*. Viitattu 2.8.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* *Disko ja ydinsota* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kierteinen nokka-akseli
Kierteinen nokka-akseli (vasemmalla) ja tavanomainen Suzuki GSX 250 nokka-akseli (oikealla)
Kierteinen nokka-akseli imuventtiilin aukioloajan minimissä
Kierteinen nokka-akseli imuventtiilin aukioloajan maksimissa
Kierteinen nokka-akselin imuventtiilin nokan muoto minimiajoituksella on lähes identtinen tavanomaisen nokka-akselin imuventtiilin nokan kanssa.
Tavanomaisen Suzuki GSX 250 nokka-akselin toiminta:  
Sininen käyrä: imuventtiilin nousu  
Vihreä käyrä: nopeus  
Punainen käyrä: kiihtyvyys  
Violetti käyrä: nykäys
Kierteinen nokka-akseli imuventtiilin aukioloajan minimissä. Imuventtiili on auki noin 260 °.
Kierteinen nokka-akseli kun imuventtiilin sulkeutumisen lisäviive on noin 45°
Kierteinen nokka-akseli kun imuventtiilin sulkeutumisen viive on maksimissaan. Imuventtiili on auki noin 345 °.
**Kierteinen nokka-akseli** on ottomoottoriin soveltuva imuventtiilin muuttuvan ajoituksen ratkaisu, jossa imuventtiilin aukioloaikaa voidaan säädellä portaattomasti venttiilin sulkeutumisen ajankohtaa muuttamalla, kuitenkin imuventtiilin avautumishetken ajoituksen pysyessä ennallaan. Tällä tavoin saavutetaan portaaton moottorin seoksen ja siten myös tehon annostelu ilman pumppaushäviöitä aiheuttavaa kaasuläpällä säädettävää kurkkua.

Kierteisessä nokka-akselissa imuventtiilin nokan nousupuoli pyörii kiinteästi nokka-akselin mukana. Nokan jälkimmäinen osa, joka alkaa imuventtiilin saavutettua täyden nousun, liikkuu akselia myöten kierteisesti pitkittäin, ja mitä suuremmaksi imuventtiilin aukioloa säädetään, yhtä paljon kasvaa imuventtiilin aika täysin nousseena. Nokan päältä katsottuna raja nokan muuttumattoman alkuosan ja muuttuvan loppuosan välillä on viisto, ja sen ansiosta venttiilinnostimen siirtymä rajan yli ei aiheuta ylimääräisiä värähtelyjä.

Kierteinen nokka-akseli soveltuu moottoriin, jossa imuventtiileille on erillinen nokka-akseli. Verrattuna tavanomaisiin nokka-akseleihin kierteinen nokka-akseli on monimutkainen ja kallis valmistaa.

Tavanomainen ottomoottorin kuormituksen säätö tapahtuu kaasuläpällä. Osakuormituksella kaasuläppä on melkein kiinni, jolloin sylinterin täytöstä rajoitetaan kaasun virtausta ahdistamalla. Tämä aiheuttaa pumppaushäviöitä ja huonontaa moottorin hyötysuhdetta ja siten myös polttoainetaloutta. Kierteisen nokka-akselin avulla tämä ongelma ohitetaan, eikä kaasun virtaukseen aiheuteta ylimääräistä pumppaushäviötä. Kierteisen nokka-akselin tapauksessa sylinterin täytöksen säätö perustuu täytöksen osittaiseen palauttamiseen imukanavaan pidennetyn imuventtiilin aukioloajan ansiosta.

Lähteet
-------

* Variable Duration Camshaft or Helical Camshaft *IdeaConnection*.  22.7.2012. Viitattu 23.4.2019. (englanniksi)
* Crowe, Paul: Helical Camshafts – Variable Valve Actuation with a Mechanical Twist *The Kneeslider*.  26.7.2010. Crowe Computer Services. Viitattu 23.4.2019. (englanniksi)
* Patentti: US 6832586 Danny Russell Williams: "Variable duration camshaft", 2004-12-21.