recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli kertoo Puolan merivoimien miinalaivasta. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**ORP Gryf** (suom. *Aarnikotka*) oli Puolan laivaston miinalaiva toisen maailmansodan alussa ennen uppoamistaan.

Valmistus
---------

Alus tilattiin 11. toukokuuta 1934 Ranskasta Le Havresta Chantiers et Ateliers Augustin Normandilta, missä köli laskettiin 14. marraskuuta 1934. Alus laskettiin vesille 29. marraskuuta 1936 ja valmistui 27. helmikuuta 1938.

Palvelus
--------

*Gryf* lähti 1. syyskuuta 1939 yhdessä kuuden miinanraivaajan kanssa Gdynian laivastotukikohdasta epäonniseen operaatio Rurkaan, jossa oli tarkoitus miinoittaa Gdańskin lahden sisääntuloreitit. Alukselle kuormattiin miinat, minkä jälkeen osasto matkasi Helin niemimaalle suojanaan *ORP Wicher* sekä kaksi tykkivenettä. Matkalla alusten kimppuun hyökkäsi 33 Saksan ilmavoimien Junkers Ju 87 -syöksypommittajaa, jolloin alus vaurioitui useista lähelle osuneista pommeista. Aluksella sai surmansa 22 miehistönjäsentä mukaan lukien aluksen päällikkö.

Alukselta heitettiin mereen sytyttimettömät miinat, minkä jälkeen se palasi Heliin. Alus joutui sotasatamassa ilmatorjuntatehtäviin, kunnes se joutui 3. syyskuuta *Wicherin* kanssa Saksan laivaston hävittäjien *Z1 Leberecht Maassin* ja *Z9 Wolfgang Zenkerin* kohteeksi. Puolalaiset alukset ja rannikkotykistö vastasivat hyökkääjien tuleen. *Gryf* osui ainakin kerran *Leberecht Maassiin* surmaten neljä saksalaista merisotilasta, mutta se itse vaurioitui lievästi yhdestä osumasta.

Myöhemmin samana päivänä Saksan ilmavoimien lentokoneet pommittivat alusta vaurioittaen sitä pahoin, minkä seurauksena se upposi satamaan. Alus syttyi 5. syyskuuta tuleen ja kaksi takimmaista tykkitornia siirrettiin maihin rannikkotykistöksi. Tykit saatiin toimintakuntoon vasta 30. syyskuuta eli juuri ennen antautumista.

Saksalaiset nostivat aluksen marraskuussa 1939 ja siirsivät sen rantaan lähelle Jastarniaa, jossa sitä käytettiin tykistönmaalina. Toisen maailmansodan päätyttyä Puolan ilmavoimat käyttivät aluksen hylkyä maalinaan, kunnes 1957 tehtiin päätös hylyn nostamisesta. Vuonna 1960 alus oli romutettu.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 350-351
**Serkkuja** ovat keskenään henkilöt, joilla on yhteinen isoäiti tai isoisä, eli serkku (myös **täysserkku**) on isän tai äidin sisaruksen lapsi. Kansankielessä serkusta on käytetty nimityksiä *nepaa* ja *orpana*.

**Serkkupuoliksi** ihmisiä voidaan kutsua silloin, kun vanhempien vanhemmista vain toinen on sama, esimerkiksi sama isänisä mutta eri isänäiti. Serkkua voidaan käyttää nimityksenä myös silloin kun ihmiset ovat keskenään verisukulaisia vain avioliiton kautta, esimerkiksi äitipuolen siskonpoika tai biologisen velipuolen biologinen serkku*lähde?*.

Kahden serkun lapset ovat keskenään **pikkuserkkuja**. Pikkuserkkua sanotaan myös toiseksi serkuksi. Tästä kaukaisempia mutta toisiinsa samassa suhteessa olevia sukulaisia ovat kolmas serkku, neljäs serkku ja niin edelleen. Kolmannen polven serkkuja kutsutaan myös sokeri- tai varttiserkuiksi, neljännen polven taas sirpaleserkuiksi.*lähde?*

Kaksoisserkut
-------------

Kaksoisserkkuja ovat keskenään henkilöt, joilla on yhteiset isovanhemmat sekä isän että äidin puolelta. Kaksoisserkku jakaa henkilön kanssa kaikki isovanhemmat, tädit, enot, sedät ja serkut. Kun yhden perheen sisarukset saavat lapsia toisen sisarusparin kanssa, heidän lapsensa ovat keskenään kaksoisserkkuja. Kaksoisserkut ovat keskenään geneettisesti läheisempää sukua kuin täysserkut. Täysserkun kanssa jaetaan keskimäärin 12,5 prosenttia geeneistä mutta kaksoisserkun kanssa 25 prosenttia (olettaen, että sisarukset molemmissa perheissä ovat täyssisaruksia). Kaksoisserkukset ovat keskenään geneettisesti yhtä läheisiä sukulaisia kuin sisarpuolet.*lähde?*

Katso myös
----------

* Serkusavioliitto

Lähteet
-------

1. ↑  *täysserkku.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.
2. ↑  *Nykysuomen sanakirja*, s.v. *nepaa*, *orpana*.
3. ↑  Sadeniemi, Matti (päätoim.): *Nykysuomen sanakirja V*, s. 120, s.v. *serkku*. Valtion toimeksiannosta teettänyt Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Helsinki: WSOY, 1961.
4. ↑  *Suomen murteiden sanakirja, 7*. Hakusana "kolmas". Helsinki:  Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2003. ISBN 951-746-524-6.   
Itkonen, T. I.: *Suomen lappalaiset vuoteen 1945*, s. 236. Porvoo: WSOY, 1948.
5. ↑  Sokeriserkku. *Kielikello* 2/1995.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Serkku** Wikimedia Commonsissa
**Onayena** on entinen Suomen Lähetysseuran lähetysasema Ondongassa Pohjois-Namibiassa entisellä Ambomaalla.

Lähetysaseman perustivat lähetyssaarnaajat Akseli Glad ja Emil Liljeblad vuonna 1902 Nehale Mpinganan hallitsemaan itäiseen Ondongaan. Lähetysasema perustettiin lähelle hallitsija Nehalen hovia. Nehale oli aiemmin käyttäytynyt hyvin itsevaltaisesti suomalaisia kohtaan, ja hänen käytöksensä vuoksi oli jouduttu hylkäämään Omandongon lähetysasema pysyvästi. Hän teki nytkin lähetyssaarnaajien olon tukalaksi, niin että vuonna 1906 Gladin oli pakko poistua asemalta, joka jäi lyhyeksi ajaksi tyhjilleen. Sitä tuli kuitenkin asuttamaan virolainen, Suomen Lähetysseuran työntekijä Hendrik Tuttar, joka oli tullut sinne jo vuonna 1903. Hän oli Gladin poistuessa ollut tilapäisesti Hereromaalla noutamassa morsiantaan. Kuitenkin vuonna 1907 voitiin järjestää ensimmäiset kasteet Onayenassa, vaikka viimeiseen asti oli epäselvää, tulisiko Nehale sallimaan ne. Nehale kuoli seuraavana vuonna, ja lähetystyöntekijöiden asema helpottui, kun he tulivat Ondongan kuningas Kambonden alaisuuteen.

Ensimmäisen maailmansodan aattona vuonna 1914 Onayenan seurakuntaan kuului hieman alle 300 henkeä. Seurakunta päätti rakentaa itselleen kirkon, joka valmistui jouluksi 1916.

Lähteet
-------

* Peltola, Matti: *Sata vuotta suomalaista lähetystyötä 1859–1959. II: Suomen Lähetysseuran Afrikan työn historia*. Helsinki: Suomen Lähetysseura, 1958.
* Elias Pentti (toim.): *Ambomaa*. Helsinki: Suomen Lähetysseura, 1958.

### Viitteet

1. ↑  Peltola 1958, s. 140.
2. ↑  Peltola 1958, s. 210.
Lluís Guinó
**Lluís Guinó i Subirós** (s. 1969 Besalú) on katalonialainen poliitikko. Hän on toiminut kansanedustajana Katalonian alueparlamentissa vuodesta 2010 alkaen ja hän oli parlamentin ensimmäinen varapuhemies heinäkuusta lokakuuhun 2017, jolloin Carles Puigdemontin johtama hallitus järjesti kansanäänestyksen Katalonian itsenäistymisestä. Hän nousi varapuhemieheksi kesken vaalikauden Lluís Corominasin jättäessä tehtävän siirtyessään Junts pel Sín parlamenttiryhmän ryhmänjohtajaksi.

Kansanäänestyksen ja sitä seuranneen itsenäisyysjulistuksen jälkeen Espanja nosti Katalonian hallituksen ministereitä, parlamentin puhemiehistöä ja eräitä muita avainpoliitikoita vastaan syytteet "kapinasta", josta voidaan tuomita Espanjan lain mukaan jopa 30 vuodeksi vankilaan. Espanjan korkein oikeus käsitteli parlamentin puhemiehistön syytteitä 9. marraskuuta 2017 ja määräsi puhemies Carme Forcadellin maksamaan jopa 150 000 euron takuut vastineeksi siitä, ettei tämä joutuisi tutkintavankeuteen. Forcadell vietti yhden yön vankilassa, mutta vapautui seuraavana päivänä maksettuaan takuut. Oikeus ei hyväksynyt, että Forcadell olisi maksanut takuut jo samana päivänä, jona ne määrättiin ja parlamentin puhemiehistön kolmas sihteeri Joan Josep Nuet arveli, että Forcadell pyrittiin näin saamaan tarkoituksella edes hetkeksi vankilaan. Guinólle ja kolmelle muulle puhemiehistön jäsenelle (Anna Simó, Lluís Corominas ja Ramona Barrufet) määrättiin 25 000 euron takuut, ja syytetyistä vain Nuet päästettiin tutkinnan ajaksi vapaaksi ilman rajoituksia.

Maaliskuussa 2018 Espanjan korkeimman oikeuden tuomari Pablo Llarena yksilöi tarkemmin, millä rikosnimikkeellä kutakin poliitikkoa tultaisiin syyttämään oikeudessa. Tässä yhteydessä kapinasyyte (kat. *rebel·lió)* lievennettiin Guinón osalta syytteeksi "kansalaistottelemattomuudesta" (kat. *desobediència*), mutta Forcadell ja useita yhä "kapinasta" syytettyjä ministereitä (Jordi Turull, Raül Romeva, Josep Rull ja Dolors Bassa) vangittiin uudelleen heidän tehdessä näin vankilassa seuraa Oriol Junquerasille, Joaquim Fornille, Jordi Sànchezille ja Jordi Cuixartille, jotka olivat olleet yhtäjaksoisesti vangittuina jo loppuvuodesta 2017 alkaen.

Guinó ei ollut Katalonian hallituksen ministerinä, joten hän ei ollut suoraan toimeenpanemassa kansanäänestystä. Häntä vastaan nostettu syyte perustuukin siihen, että Espanjan mielestä Katalonian parlamentin puhemiehistö rikkoi Espanjan lakia salliessaan parlamentissa edes keskustelun mahdollisesta itsenäistymisestä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. 1 2 3
4. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli kertoo Puolan laivaston torpedoveneestä. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**ORP Krakowiak** oli Puolan laivastolle Versaillesin rauhansopimuksen mukaisesti luovutettu Saksan keisarikunnan laivaston torpedovene *SMS A-64*. Se oli siten vuonna 1918 itsenäistyneen maan laivaston ensimmäisiä aluksia.

Valmistus
---------

Saksan laivasto tilasi aluksen Stettiner Maschinenbau A. G. Vulcanilta Stettinistä Saksasta, missä köli laskettiin 1917. Alus laskettiin vesille 30. maaliskuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 8. elokuuta torpedoveneenä nimellä *SMS A-64*.

Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä alus määrättiin luovutettavaksi Puolalle. Luovutettu alus oli huonossa kunnossa ja se huollettiin ennen luovutusta Rosythissä, mistä se hinattiin 8. syyskuuta 1921 Gdanskiin.

Palvelus
--------

Joulukuussa 1921 koeajojen päätyttyä alus otettiin virallisesti Puolan merivoimien palvelukseen nimellä *ORP Krakowiak*. Se oli torpedoveneviirikössä (puol. *Dywizjon Torpedowców*). Alus oli toimitettu aseistamattomana, joten siihen asennettiin kaksi 47 millimetrin wz. 85 Hotchkiss -tykkiä ja kaksi 7,92 millimetrin Maxim wz. -08 -konekivääriä. Vuonna 1924 tykit vaihdettiin 75 millimetrin Scheider wz. 97 -tykkiin. Samalla aseistusta täydennettiin kahdella 450 millimetrin torpedoputkella.

Alus osallistui laivastovierailuihin, joita tehtiin muun muassa 1923 Libauhun ja Riikaan sekä 1929 Kööpenhaminaan. Laivastovierailun aikana alus joutui 1929 myrskyyn. Alus poistettiin palveluksesta 27. lokakuuta 1936 ja se todennäköisesti romutettiin 1938.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert 1905-1921 s. 420
**Kalervo Oberg** (1901–1973) oli kanadalainen, suomalaissyntyinen antropologi. Hänet tunnetaan kulttuurishokin ensimmäisenä määrittelijänä.

Elämä
-----

Kalervo Oberg syntyi vuonna 1901 suomalaisvanhemmille Nanaimossa, Brittiläisessä Kolumbiassa. Hän suoritti taloustieteen kandidaatin tutkinnon vuonna 1928 Brittiläisen Kolumbian yliopistossa. Taloustieteen maisterin hän viimeisteli Pittsburghin yliopistossa vuonna 1930, jonka jälkeen hän alkoi lukea antropologiaa Chicagon yliopistossa. 

Oberg suoritti ensimmäisen kenttätyönsä vuosina 1931-32 tlingit-intiaanien sosiaalista ekonomiaa tutkien. Tähän tutkimukseen perustuen hän kirjoitti väitöskirjansa, jonka ohjaajana toimi Alfred Radcliffe-Brown. 

Postdoc-tutkimuksensa Oberg aloitti London School of Economicsissa. Siellä hän opiskeli bantukieliä ennen kahden vuoden kenttätyötään banyankole-heimon parissa Ugandassa. Vuonna 1936 hän palasi Lontooseen ja kirjoitti tutkimuksestaan artikkelin "The Kingdom of Ankole in Uganda", joka julkaistiin klassikoksi muodostuneessa Meyer Fortesin ja E.E. Evans-Pritchardin teoksessa *African Political Systems*.

Oberg työskenteli Yhdysvalloissa yliopistoissa ja virastoissa. Hän avioitui vuonna 1945.

Oberg menehtyi vuonna 1973 Oregonissa, Yhdysvalloissa.

Teoriat
-------

Oberg määritteli kulttuurishokin käsitteen ensimmäisenä 1950-luvulla artikkelissaan "Culture Shock". Obergin määrittelyn mukaan kulttuushokki on "ahdistus, joka syntyy tuttujen sosiaalisen kanssakäymisen merkkien ja symbolien kadotessa". Hänen mukaansa kulttuurishokki on luonnollinen mukautumisen prosessi, joka lopulta johtaa kulttuuriseen tiedostavuuteen.

Kulttuurishokin oireiksi Oberg luetteli mm. koti-ikävän, paikallisten stereotypisoinnin, lisääntyneen unentarpeen, tunnesyömisen ja selittämättömät itkukohtaukset. Konkreettisiksi suosituksiksi kulttuurishokin käsittelyyn hän mainitsi mm. huumorintajun säilyttämisen, itsesäälin välttelemisen, terveellisen ruokavalion ylläpitämisen ja päiväkirjan kirjoittamisen.

Lähteet
-------

1. 1 2  American Anthropologist *anthrosource.onlinelibrary.wiley.com*.  1974.  Arkistoitu 5.3.2022. Viitattu 23.9.2020.
2. 1 2  Robben & Sluka: *Ethnographic Fieldwork: An Anthropological Reader*, s. 16. Blackwell, 2007.
3. ↑  Robben & Sluka: *Ethnographic Fieldwork: An Anthropological Reader*, s. 17. Blackwell, 2007.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Vehmaan työväentalo** on Vehmaalla sijaitseva työväentalo, joka on valmistunut vuonna 1939. Se rakennettiin vuotta aikaisemmin tuhopoltossa palaneen vanhan työväentalon tilalle. Vehmaan työväentalo on Vehmaan kirkonkylässä noin kolmen kilometrin päässä kunnan keskustaajamasta Vinkkilästä.

Historia
--------

Vehmaan ensimmäinen työväentalo valmistui 1910-luvun vaihteessa. Sisällissodan alkupäivinä helmikuussa 1918 tapahtui kolme kuolonuhria vaatinut Vehmaan työväentalon kahakka. 1920-luvun lopussa talon omistanut Työväenyhdistys Yritys päätyi kommunistien haltuun, minkä johdosta työväentalo suljettiin vuonna 1930 kommunistilakien nojalla. Valtion takavarikoima rakennus siirtyi lopulta pakkohuutokaupassa Vehmaan sosialidemokraattisen työväenyhdistyksen omistukseen, ja se avattiin jälleen keväällä 1932.

Vuonna 1938 työväentalossa tehtiin korjaus- ja laajennustöitä, mutta rakennus paloi maan tasalle 8. syyskuuta vastaisena yönä. Tuhopolton sytyttäjäksi paljastui paikkakuntalainen 20-vuotias maatyömies, joka oli äärioikeistolaisen IKL:n jäsen. Hänellä oli aikaisempaa rikostaustaa eläimeen sekaantumisesta. Vahvasti päihtyneenä toiminut tuhopolttaja oli uhannut myös murhata Vehmaan kunnanvaltuuston sosialidemokraattisen varapuheenjohtajan. Hänet tuomittiin kuuden vuoden kuritushuonerangaistukseen. Uusi tiilirunkoinen työväentalo rakennettiin pikavauhdilla ja se vihittiin käyttöön jo helmikuussa 1939.

Lähteet
-------

1. ↑  Lappalainen, Jussi T.: *Punakaartin sota 1*, s. 91-92. Punaisen Suomen historia 1918. Helsinki: Opetusministeriö, 1981. ISBN 951-85907-1-0.
2. ↑  Vehmaan työväentalo suljettu.  *Turun Sanomat*, 14.8.1930, nro 216, s. 1. Kansalliskirjasto. Viitattu 14.11.2022.
3. ↑  Vehmaan työväentalon avajaisjuhla oli sunnuntaina.  *Sosialisti*, 24.5.1932, nro 117, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 14.11.2022.
4. ↑  Vehmaan työväentalo palanut.  *Turun Sanomat*, 9.9.1938, nro 242, s. 1. Kansalliskirjasto. Viitattu 14.11.2022.
5. ↑  Vehmaan työväentalon murhapolttaja iikolli Lehtonen 6 vuodeksi kuritushuoneeseen.  *Sosialisti*, 14.10.1938, nro 238, s. 1, 6. Kansalliskirjasto. Viitattu 14.11.2022.
6. ↑  Iikollin murhapolttaman Vehmaan työväentalon tilalle noussut viidessä kuukaudessa uusi talo.  *Sosialisti*, 8.2.1939, nro 32, s. 4. Kansalliskirjasto. Viitattu 14.11.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vehmaan työväentalo** Wikimedia Commonsissa
**Lo Stato Sociale** on italialainen, indietyyppistä poppia ja rockia soittava yhtye, joka on perustettu vuonna 2009. Yhtyeen perustivat Alberto Cazzola, Lodovico Guenzi ja Alberto Guidetti, jotka kaikki kolme olivat siihen aikaan töissä bolognalaisella radiokanavalla. Vuonna 2011 yhtyeeseen liittyivät vielä Enrico Roberto ja Francesco Draicchio, minkä jälkeen yhtye on ollut viisijäseninen.

Yhtyeen ensimmäinen julkaisu on vuonna 2010 julkaistu EP-levy *Welfare pop*. Ensimmäisen studioalbuminsa (*Turisti della democrazia*) yhtye julkaisi vuonna 2012. Kaiken kaikkiaan yhtye on julkaissut vuoden 2021 loppuun mennessä kolme studioalbumia, seitsemän EP-levyä sekä useita singlejä.

Vuonna 2018 yhtye osallistui San Remon musiikkifestivaaleille kappaleella *Una vita in vacanza* (suom. Elämä lomalla), joka sijoittui toiseksi. Vuonna 2021 yhtye osallistui toista kertaa San Remon musiikkifestivaaleille ja heidän kappaleensa *Combat pop* (suom. Kamppailupop) sijoittui 13:nneksi.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: it:Lo Stato Sociale
Osian Ellis
**Osian Gwynn Ellis** CBE (8. helmikuuta 1928 Ffynnongroyw – 5. tammikuuta 2021 Pwllheli) oli brittiläinen harpisti ja säveltäjä.

Ellis sai ensimmäiseltä opettajaltaan, Alwena Robertsilta sekä klassisen musiikin että kansanmusiikin opetusta. Ellis opiskeli myöhemmin harpunsoittoa Gwendolen Masonin johdolla Royal Academy of Musicissa ja seurasi opettajaansa sen harpunsoiton professorina vuosina 1959–1989. Varhaisella urallaan Ellis esiintyi suosituissa televisio-ohjelmissa BBC Walesilla. Hän piti useita runous- ja musiikkiesityksiä sellaisten näyttelijöiden kuin Peggy Ashcroftin, Sybil Thorndiken, Cecil Day Lewisin, Hugh Griffithin ja Richard Burtonin kanssa. Vuodesta 1961 Ellis toimi Lontoon sinfoniaorkesterin ensiharpistina. Hän oli myös mukana perustamassa Melos Ensembleä.

Ellis teki läheistä yhteistyötä säveltäjä Benjamin Brittenin kanssa vuodesta 1959 tämän kuolemaan (1976). Britten sävelsi tälle esimerkiksi harppusarjansa (1969). Ellis työskenteli myös laulaja Peter Pearsin kanssa. Brittenin ensimmäinen kaksikolle säveltämä teos oli *Canticle V* (1974). Ellis esiintyi usein Brittenin perustamalla Aldeburghin festivaalilla. Brittenin lisäksi Ellisin innoittamia sävelsivät uusia harpputeoksia muiden muassa William Mathias, Alun Hoddinott, Rhian Samuel, David Wynne, Malcolm Arnold, Robin Holloway, Elizabeth Maconchy, William Alwyn, Gian Carlo Menotti, William Schuman ja Jørgen Jersild.

Ellis aloitti levyttämisen 1950-luvulla walesilaisen kansanmusiikin tulkinnoilla. Myöhemmin hän levytti muiden muassa Georg Friedrich Händelin harppukonserttoja Granville Jonesin ja Wolfgang Amadeus Mozartin huilu- ja harppukonserton Raymond Leppardin johdolla. Hän teki myös useita sooloharppumusiikin levytyksiä. Ellis kirjoitti useita harppuaiheisia teoksia, joihin kuului *The Story of the Harp in Wales*. Hän myös teki omia sävellyksiään, joihin kuuluivat hänen 90-vuotispäivänsä jälkeen tekemänsä *Cylch o Alawon Gwerin Cymru* (Bryn Terfelille ja Hannah Stonelle) ja sooloharpputeos *Lachrymae*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Osian Ellis: a tribute to the great Welsh harpist Gramophone
2. 1 2 3 4  Osian Ellis (1928-2021) Canolfan Gerdd William Mathias
3. 1 2  Osian Ellis Naxos


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Huhtiyökkönen** (*Brachionycha nubeculosa*) on verraten kookas kevään yöperhoslaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Yleisväritykseltään huhtiyökkönen on vaaleanharmaa perhonen. Siipien pohjaväri on tuhkanharmaa, ja niiden kuviointi on tummaa. Keilatäplä on vaalea, mutta siinä on paksu musta reunus. Samanlainen selväpiirteinen reunus on myös vaalean munuaistäplän takaosassa. Aaltoviiva erottuu yleensä. Takasiivet ovat etusiipiä vaaleammat. Siipiväli on 49–56 mm.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Suomessa lajia tavataan ainakin Pohjois-Pohjanmaalle saakka. Lentoaika painottuu huhtikuun loppupuoliskolle ja toukokuun alkuun.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Elinympäristönään koivuvaltaista maastoa suosiva huhtiyökkönen on yöaktiivinen perhonen, joka lentää valolle. Päivisin sen voi tavata lepäämästä puunrungoilta tai rakennusten seiniltä. Talvehtii maaperässä kotelona.

Ravintokasvi
------------

Toukan ravintokasveja ovat monet lehtipuut, erityisesti kuitenkin koivut (*Betula* sp.). Muita huhtiyökkösen toukan ravintokasveja ovat lehmukset (*Tilia*), haapa (*Populus tremula*), vaahterat (*Acer*), jalavat (*Ulmus*), tuomi (*Prunus padus*), pajut (*Salix*), lehtokuusama (*Lonicera xylosteum*) ja paatsama (*Rhamnus frangula*).

Lähteet
-------

1. ↑  Lauri Kaila, Marko Mutanen: Huhtiyökkönen – *Brachionycha nubeculosa* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Huhtiyökkönen (*Brachionycha nubeculosa*)
* Perhostutkijainseura: Huhtiyökkönen (*Brachionycha nubeculosa*) (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1064296
* Wikispecies: Brachionycha nubeculosa
* BioLib: 53650
* BOLD: 196775
* CoL: MTS2
* EoL: 474485
* EUNIS: 311032
* Fauna Europaea: 449257
* Fauna Europaea (new): bf908c66-fc46-4e9c-b496-38d2373f7567
* GBIF: 1779435
* iNaturalist: 483461
* IRMNG: 10894314
* LepIndex: 258488
* LoB: 5625
* NBN: NBNSYS0000006321
* NCBI: 753159

 |

 |
**Kalervo Gunnar Salo** (17. heinäkuuta 1913 Virrat – 21. helmikuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen osuustoimintaliikkeen vaikuttaja ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Salon vanhemmat olivat maanviljelijä Akseli Salo ja emäntä Ida Loiha ja puoliso vuodesta 1941 Raili Annikki Havulinna. Salo kävi Suomen Osuuskauppakoulun 1938–1939, kirjeopintoina kauppakoulukurssin, Kansanvalistusseuran kirjeopiston, myymäläintarkastajakurssin, kauppaopiston 1944–1948, Hankkijan liikkeenhoitajakurssin ja SOK:n liikkeenhoitajien kesäkurssin. Hän oli Visuveden Osuuskaupan harjoittelija ja myyjä Ruovedellä 1931–1934, Uuden Osuusliikkeen varastonhoitaja Virroilla 1934–1935, Nivalan Osuuskaupan keskusvarastonhoitaja ja myymälänhoitaja 1935–1938, Turun Osuuskaupan myymälänhoitaja 1939, Osuusliike Liiton myymäläintarkastaja Kotkassa 1939–1946, Teutjärven Osuuskaupan liikkeenhoitaja Ruotsinpyhtäällä 1947–1948, Osuusliike Toukolan toimitusjohtaja Orimattilassa 1949–1953, SOK:n Mikkelin konttorin luottotarkastaja 1953–1954 ja konttorinjohtaja 1954–1956, SOK:n johtokunnan jäsen Helsingissä 1956–1962, Helsingin Osuuskaupan toimitusjohtaja 1962–1969 ja SOK:n kenttäjohtaja ja johtokunnan jäsen 1969–1978. Salo oli myös Ruotsinpyhtään Kansanavun ja Vapaan Huollon toiminnanjohtaja 1947–1948 ja hänellä oli lukuisia osuustoiminnallisia ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Salo oli reservin ylivääpeli. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1966.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kalervo Salo *Biografiasampo*. Viitattu 17.10.2022.
2. ↑  Ihmiset. Kuolleita. Kauppaneuvos Kalervo Salo. Pitkän linjan osuuskauppajohtaja. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  4.3.1994. Viitattu 17.10.2022.
**Huijauslasku** tai **valelasku** tarkoittaa laskua, joka näyttää oikealta, mutta siinä todellisuudessa laskutetaan palvelusta, jota yritys tai henkilö ei ole tilannut ja joka yleensä on täysin arvoton. 

Laskun lähettäminen palvelusta, jota yritys ei ole tilannut, on rikos.

Huijauslaskun lähettäjäyrityksen nimi on yleensä valittu muistuttamaan jotain täysin rehellisellä pohjalla toimivaa yritystä. Huijaus perustuu siihen, että kun laskuja lähetetään tuhansia kappaleita, aina joku maksaa vahingossa. Huijauslaskuja on usein lähetetty kesäisin, kun yrityksissä on paljon kesätyöntekijöitä maksuliikennettä hoitamassa. Tällöin huijauksen onnistumistodennäköisyys paranee.

Miten toimia
------------

Jos saa laskun palvelusta, jota ei ole tilannut, on siitä syytä tehdä rikosilmoitus poliisilaitoksella. Laskusta voi kertoa myös tiedotusvälineille suoraan. Yleensä huijauslaskut uutisoidaan ainakin sanomalehtien pikku-uutisina. Suomessa lisäksi Muskrat -nimisellä verkkosivustolla pidetään yllä varoituslistaa huijauslaskuista, jonne voi tehdä varoituksen.

Kaikki tilisiirron sisältävät laskut eivät ole huijauslaskuja. Esimerkiksi katsastusasemat ovat jo 1990-luvulta alkaen markkinoineet palveluaan tilisiirrolla, jonka maksamalla pystyy varaamaan katsastusajan. Hyvän liiketavan mukaisessa tilisiirron sisältävässä tarjouksessa kuitenkin sanotaan selvästi, jopa korostaen, että maksua ei ole pakko suorittaa vaan kyse on vain tarjouskirjeestä.

Tunnettuja huijauslaskutapauksia
--------------------------------

* Suomen Invalidiliitto (muistuttaa rehellistä Invalidiliitto ry:tä) Keijo P. M. Salon yritys
* Suomen Yrittäjäliitto (tarkoitus sekoittaa Suomen Yrittäjät ry:een)
* Syöpäsairaiden tuki ry ja Solia Oy (yli miljoonan euron rahastus syöpäsairaiden nimissä) Simo Olavi Laakso ja Keijo P. M. Salo pääepäiltyjä
* Markus Pönkä
* Directa

Aiheesta muualla
----------------

* http://www.saunalahti.fi/paskis/ojan.net/index2.htm Pönkäleen uhrin seikkaperäinen selvitys Pasi Pöngän huijauksen toimintatavoista vuodelta 2004 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Ahti Kalervo Ukkola** (s. 12. kesäkuuta 1949 Oulu) on suomalainen diplomi-insinööri, joka toimi muun muassa Kemin kaupunginjohtajana ja Oulun kansliapäällikkönä.

Kalervo Ukkola syntyi työnjohtaja Arvo Ukkolan ja Hilkka Lindemanin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1978 on Leena Happonen. Ukkola tuli ylioppilaaksi 1968 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1974. Hän toimi Teknisen tarkastuslaitoksen suunnittelijana 1975–1976, Uudenmaan aluetyöterveyslaitoksen työturvallisuusinsinöörinä 1976–1979 ja Työterveyslaitoksen tutkimusinsinöörinä 1980–1982. Oulun yliopiston työtieteen lehtori Ukkola oli 1982–2000 ja vs. professori 1986–1988. Kemin kaupunginjohtajana Ukkola toimi 2000–2005 ja Oulun kansliapäällikkönä vuodesta 2005. Kansliapäällikön tehtäviä Ukkola hoiti vuoteen 2011, Oulun apulaiskaupunginjohtaja hän oli 2012 ja edunvalvontapäällikkö 2013–2014. Eläkkeelle Ukkola jäi lokakuun lopussa vuonna 2014. Kaupunginjohtajan arvonimi Ukkolalle myönnettiin joulukuussa 2014.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 1054-1055. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. ↑  CV Kalervo Ukkola. Oulun kaupunki. Viitattu 6.5.2018.
3. ↑  Oulun edunvalvontapäällikkö (eläkkeellä) Kalervo Ukkolalle kaupunginjohtajan arvonimi. Ouka.fi 10.2.2015.
Lo Bosworth vuonna 2008.
**Lauren Ogilvie "Lo" Bosworth** (s. 29. syyskuuta 1986 Laguna Beach, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen julkisuuden henkilö. Hän on esiintynyt MTV:n realitysarjoissa *Laguna Beach* ja *The Hills*.

Laguna Beach ja The Hills
-------------------------

*Laguna Beachissa* seurattiin Orangen piirikunnan nuorison elämää ja siinä esiintyi Bosworthin lisäksi hänen ystäviään. Tämän jälkeen Bosworth on esiintynyt myös *Laguna Beachin* spin-off-sarjassa *The Hills*, joka seuraa Bosworthin parhaan ystävän Lauren Conradin elämää Los Angelesissa.

Muuta
-----

Bosworth on valmistunut UCLA-yliopistosta pääaineenaan taidehistoria.
Bosworthilta ilmestyi kirja *The Lo-Down* tammikuussa 2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Lo Bosworth Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
**Menetou-Couture** on kunta Ranskassa Cherin departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee noin 45 kilometriä Bourgesin kaupungista itään.

Kunnan nähtävyyksiä on entinen vuonna 1149 perustettu sisterssiläinen Fontmorignyn luostari. Luostari tuhottiin suuressa vallankumouksessa 1700-luvun lopulla. Vuonna 1984 luostari luokiteltiin historialliseksi monumentiksi, ja vuonna 1987 sitä alettiin kunnostaa. Nykyään luostarissa järjestetään kulttuuritapahtumia, joista huomattavin on musiikkifestivaali *Musique à Fontmorigny*. 

Château de Menetou-Couturen donjon
Kylän keskustassa on ollut 1400-luvulla rakennettu linna *Château de Menetou-Couture*. Nykyään siitä on jäljellä 38 metriä korkea pääpuolustustorni eli donjon. Se on ollut historiallinen monumentti vuodesta 1917 lähtien.

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 10.10.2021. (ranskaksi)
2. ↑  Histoire Abbaye de Fontmorigny. Viitattu 10.10.2021. (ranskaksi)
3. ↑  On the road, Stage 7 Tour de France 2021. Viitattu 10.10.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Menetou-Couture** Wikimedia Commonsissa
**Kalervo Peltonen** (15. lokakuuta 1948 Heinola – 2. toukokuuta 2010 Helsinki)
 oli suomalainen toimittaja ja kustantaja. Hän toimi päätoimittajana Mainosuutiset-lehdessä ja vuodesta 1992 perustamassaan Kampanja-lehdessä, jonka myi vuonna 2002 Soprano Oyj:lle.

Peltonen valmistui ylioppilasmerkonomiksi ja suoritti Markkinointi-instituutin MAT-tutkinnon. Hän pääsi sanomalehti Uuden Suomen ilmoitusmyyjäksi ja sitten Keskuskauppakamarin myyntipäälliköksi kunnes siirtyi päätoimittajaksi Mainoshoitajien yhdistyksen julkaisemaan Mainosuutiset-lehteen, jossa toimi 1981–1986.

Markkinointialan ammattilehtien lisäksi Peltonen teki juttuja noin 60 julkaisuun. Hän toimi pakinoitsijana kotiseutunsa Itä-Häme-lehdessä. Viime vuodet Peltonen työskenteli jo 1980-luvulla perustamassaan Viestintäkonsultit -yrityksessä.

Kalervo Peltonen sai vuonna 2002 Mainonnan monitaho -tunnustuspalkinnon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Toimittaja Kalervo Peltonen on kuollut  4.5.2010. Itä-Häme. Viitattu 19.9.2013.
2. 1 2 3  Kalervo Peltonen  Toukokuu 2010. HS Muistot. Viitattu 19.9.2013.
3. ↑  Merina Salminen: Kampanja-lehti täyttää kymmenen vuotta, Pienlehden kustantaja toimii joskus vain pyhällä hengellä  26.09.2002. Kauppalehti. Viitattu 18.9.2013.
4. 1 2  Kalervo Peltoselle Mainonnan Monitaho -tunnustus  28.10.2002. Markkinointi & Mainonta. Viitattu 19.9.2013.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Isolampikorento** (*Leucorrhinia rubicunda*) on yleinen lampikorentoihin kuuluva sudenkorento.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Sukukypsä koiras
Nuori koiras
Isolampikorennolla on tumman takaruumiinsa keskilinjalla täpliä, jotka ovat tavallisesti keltaiset naaraalla ja punaiset sukukypsällä koiraalla ja harvoin naaraalla. Takaruumiin 7. jaokkeessa sijaitseva täplä jatkuu yli jaokkeen puolenvälin. Siipien kylkisuonet eli siiven etureunan siipisuonet ovat kokonaan keltaiset, ja siipitäplät ovat sukukypsällä koiraalla tavallisesti punaiset. Pikkulampikorennolla kylkisuonet ovat vain kärjistä keltaiset.

Isolampikorennon ulkonäkö on muiden lampikorentojen kaltainen. Sukupuolielimien rakenne on merkittävin eroavaisuus pikkulampikorentoon ja täplälampikorentoon nähden. Koiraalla on tyvestään suurikokoinen ja muodoltaan pyöreä paritteluelimien väkänen, joka on tyvestä eteenpäin lyhyt ja hyvin käyrä. Naaraalla puolestaan sukuaukon suojus koostuu vain kahdesta pienikokoisesta ulokkeesta. Isolampikorennon ylemmät perälisäkkeet ovat väriltään tummat.

Isolampikorennon takaruumiin pituus on 23–28 mm, ja takasiipi on 26–32 mm pitkä.

Elintavat
---------

Isolampikorennon lentoaika on toukokuun puolivälistä elokuun puoliväliin. Päälentoaika ajoittuu kesäkuun puolestavälistä heinäkuun puoleenväliin.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Isolampikorentoa tavataan Euroopan itäisissä ja pohjoisissa osissa sekä Aasian puolella Siperiassa 90° leveyspiirille ulottuvalla alueella. Laji elää Keski-Euroopassa hyvin paikoittaisesti. Suomessa isolampikorento on koko maan alueella yleinen.

Laji elää tavallisesti pienissä vesissä ja toisinaan runsaan kasvillisuuden järvillä ja jokien suvannoilla. Pohjoisessa Suomessa isolampikorentoa tavataan Etelä-Suomea useammin suoalueiden lammilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Kalkman, V.J. & Clausnitzer, V.: *Leucorrhinia rubicunda* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2021-3*.  2020. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 13.7.2022. (englanniksi)
2. ↑  Sami Karjalainen, Heidi Viljanen, Pasi Sihvonen: Isolampikorento – *Leucorrhinia rubicunda* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
3. 1 2 3 4 5 6  Karjalainen, Sami: *Suomen sudenkorennot*, s. 186–187. Uudistettu laitos. Kustannusosakeyhtiö Tammi, 2010. ISBN 978-951-31-5425-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Isolampikorento Korentowikissä

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1456597
* Wikispecies: Leucorrhinia rubicunda
* BioLib: 1675
* BOLD: 537173
* CoL: 6Q5Z4
* EoL: 130959
* EUNIS: 241323
* Fauna Europaea: 214383
* Fauna Europaea (new): d1e8a6fe-4c3e-456f-8e3e-a77db1183190
* GBIF: 1429173
* iNaturalist: 134099
* IRMNG: 10985004
* IUCN: 165468
* NCBI: 213679

 |

 |
Masojen tanssiryhmä.
**Masat** ovat tšadilaista kieltä puhuva kansa Kamerunin pohjoisosassa ja lähialueilla Tšadissa. He asuvat Logone- ja Charijokien varrella. Masoja ja heidän sukukansojaan on Kamerunissa 480 000 ja Tšadissa 135 000.

Kansan pääelinkeinot ovat karjanhoito, maanviljely, kalastus ja metsästys. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja. Ruokavalioon kuuluvat hirssipuuro ja voimakkaasti maustetut keitot. Pensasaitojen ympäröimät kylät koostuvat pyöreistä olkikattoisista majoista, joiden vieressä on suuria pullomaisia viljavarastoja ja karjasuojia. Miesten perinteiseen lannevaatteeseen liittyy pieni "häntä".

Yhteiskunta perustuu suurperheiden muodostamiin yhteisöihin. Avioliitto on patrilokaalinen ja polygynia on yleistä. Masat ovat sunnimuslimeja, mutta suuri osa pitää kiinni perinteisistä uskomuksista. Kansalla on kehittynyt musiikki- ja tanssiperinne.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Narody i religii mira: Entsiklopedija*, s. 334. Moskva: Bolšaja Rossijskaja entsiklopedija, 1999. ISBN 5-85270-155-6.
**Hui helinää** oli vuonna 1989 esitetty Pirkka-Pekka Peteliuksen ja Pedro Hietasen neliosainen minisarja, joka oli jatkoa aiemmin esitetylle sketsisarjalle *Hei hulinaa*. Sarja oli hyvin samantyyppinen edeltäjänsä kanssa, sillä molempien sarjojen sketsit esitettiin aina samassa studiossa ja ohjelmien rakenne pysyi samanlaisena. Suorina lähetyksinä esitetyt jaksot sisälsivät sketsejä, joista osa oli improvisoituja ja osa vanhoja sketsejä radion *Yömyöhä*-ohjelmasta. Pedro Hietanen esitti sketseissä yleensä juontajaa, joka haastatteli studiossa Peteliuksen esittämiä hahmoja. Sketsien välissä esitettiin eri artistien musiikkivideoita, joiden aikana maskeeraaja Sirpa Lipponen meikkasi ja puvusti Peteliuksen seuraavaa sketsiä varten. Kesällä 1991 *Hei hulinaa*- ja *Hui helinää* -sarjojen sketseistä esitettiin vielä tunnin mittainen koostejakso *Hoi hölinää*.

Sketsejä
--------

* Ahti Karjalainen
* Murhaaja Christer Pettersson
* Ristivosu
* Herra 47
* Pappi Heljas
* Jarna Kuiva
* Uutiset
* Saumahiplari Olli Kuhtaja

Lähteet
-------

1. ↑  Annala, Jukka: *Toopelivisio*, s. 154–155. Teos, 2006. ISBN 951-851-066-0.
**Rock’n Vantaa** oli Vantaan kaupunginmuseon vuonna 2011 alkanut tutkimushanke, joka pohjusti vuonna 2014 avattua samannimistä rockaiheista näyttelyä. Näyttelyn käsikirjoituksen pohjaksi kerättiin aineistoa vantaalaisesta nuorisobänditoiminnasta ja rockelämästä 1960-luvulta nykypäivään. Lähihistorian ja tämän päivän ilmiöiden dokumentointi ovat olennainen osa-alue museoiden toimintaa 2010-luvulla.

Hanke
-----

Rock’n Vantaa -hankkeessa haastateltiin ammattimuusikoita, harrastuksenaan soittavia, taustavaikuttajia sekä festari- ja keikkayleisöä. Lähtökohtana oli, että haastateltujen henkilöiden nuoruusvuodet ja bänditoiminnan alku olisi tapahtunut Vantaalla tai Helsingin maalaiskunnassa. Haastateltuja on oli yhteensä yli 100. Rockaiheista aineistoa kerättiin myös havainnoimalla vantaalaisia rockfestareita ja -keikkoja sekä erilaisia treenitiloja. Aineistonkeruussa tehtiin yhteistyötä Helsingin yliopiston kanssa.*lähde?*

Tärkeitä teemoja olivat yhteistyö, vuorovaikutus ja yleisön osallistuminen. Yhtenä kohderyhmänä oli nuoret. Vantaalaisen Vaskivuoren lukion medialinja teki näyttelyyn dokumentteja oman koulunsa bänditoiminnasta. Vernissan animaatioasema ja Vantaan kaupungin nuorisopalveluiden kädentaitopaja toteuttivat yhteistyössä fiktiivisiä nukkeanimaatioita, joissa nuoret tulkitsivat vantaalaista rockhistoriaa omista lähtökohdistaan käsin. Inspiraation lähteinä käsikirjoituksessa olivat museolta saadut lehtileikkeet, rokkarihaastattelut ja valokuvat. Ensimmäinen animaatio, *Korson Kapina 1965*, julkaistiin tammikuussa 2013 ja toinen, *Länsimäki 1985*, toukokuussa 2013. Trilogian kolmas osa valmistui vuonna 2014.

Näyttely
--------

Rock’n Vantaa -näyttely oli avoinna yleisölle Tikkurilan vanhassa asemarakennuksessa toukokuusta joulukuuhun 2014. Avajaisten yhteydessä oli rock-konsertti, joka järjestettiin yhteistyössä Vantaan kaupungin tapahtuma- ja kaupunkikulttuuripalveluiden kanssa kaupunkijuhlien aikana.

Lähteet
-------

1. ↑  Vantaan kaupunginmuseo: Rock'n Vantaa -esittelyvideo *YouTube*.  16.8.2012. Viitattu 4.4.2021.
2. 1 2  Härkönen, Leena: Vantaa-rock kasvoi lähiöissä *Helsingin Sanomat*.  15.9.2012. Viitattu 4.4.2021.
3. ↑  Hakkarainen, Kaisa: Melrose animoitiin Vantaa-rockin historiaan *Helsingin Sanomat*.  30.5.2013. Viitattu 4.4.2021.
4. ↑  Rock'n Vantaa -ilmaiskonsertti *Stadissa.fi*. Viitattu 4.4.2021.
5. ↑  Rock'n Vantaa *Last.fm*. Viitattu 4.4.2021.

Kirjallisuutta
--------------

* Kangas, Anna & Immonen, Mari 2012: *Rokkaava lähiö*. Helsingin pitäjä 2013 Helsinge, 234–239. Porvoo: Vantaa-seura. ISBN 978-952-67848-0-9.
* Immonen, Mari & Tolonen, Katja 2014: *Rock’n Vantaa: 1960-luvulta tähän päivään*. Vantaan kaupunginmuseo. ISBN 978-952-443-467-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Vantaan kaupunginmuseo: Intohimona Rock’n Vantaa -dokumentti
* Rock’n Vantaa -blogi
* Rock’n Vantaa Facebookissa
* *Korson Kapina 1965* -animaatio
* *Länsimäki 1985* -animaatio
**Southern Comfort** on yhdysvaltalainen likööri, jonka hedelmäisessä maussa on etenkin persikkaa.

Southern Comfortin arvellaan saaneen alkunsa amerikkalaisen viskin eli bourbonin sekä persikkamehun sekoituksena Yhdysvaltain etelävaltioissa, kuten New Orleansin baareissa Louisianassa. Vuodesta 2016 alkaen juomaa on valmistanut Sazerac, jonka päämaja on New Orleansissa.

Southern Comfortin tarkka resepti on aina ollut liikesalaisuus. Alkuaikoina siinä oli viskiä, mutta viski korvattiin myöhemmin votkan tapaisella neutraalin makuisella viinalla. Sazeracin ostettua merkin sitä on jälleen alettu tekemään viskistä.

Southern Comfortia tuotetaan 35-, 40- ja 50-prosenttisena. Sitä juodaan joko raakana tai sekoitettuna esimerkiksi persikkanektariin tai appelsiinimehuun jäillä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Walton, Stuart & Glover, Brian: *The Ultimate Encyclopedia of Wine, Beer, Spirits & Liqueurs*, s. 479. Lorenz, 1999. ISBN 0754803341.
2. ↑  The Sazerac Company Completes Purchase of Southern Comfort  1.3.2016. Bevnet. Viitattu 20.2.2021.
3. 1 2  Robert Simonson: Surprise! Southern Comfort Has No Whiskey. But Soon It Will. *The New York Times*.  8.5.2017. Viitattu 20.2.2021.
Omar Sosa
**Omar Sosa** (s. 10. huhtikuuta 1965 Camagüey) on kuubalainen pianisti, lyömäsoittaja, säveltäjä ja yhtyeenjohtaja. Hän on yhdistellyt monia genrejä, kuten latinojazzia, afrikkalaista sekä afrokuubalaista perinnemusiikkia, avantgardistista improvisaatiota ja länsimaista taidemusiikkia.

Sosa aloitti 8-vuotiaana marimban ja muiden lyömäsoitinten soiton opiskelun konservatoriossa Camagüeyssa. Teini-ikäisenä hän aloitti pianonsoiton opintonsa Havannassa. Vuonna 1993 hän muutti Ecuadoriin, jonka traditioihin syventyi, ja vuonna 1995 hän asettui San Franciscon lahden ympäristöön. Sosa aloitti sooloalbumeiden tekemisen pianolevyllään *Omar Omar* (1996). Hän on saanut levytyksillään Grammy- ja Latin Grammy -ehdokkuuksia. Hän oli myös vuosina 2004 ja 2006 ehdolla BBC Radio 3:n World Music Awardin saajaksi. Vuonna 2003 Sosalle myönnettiin Smithsonian Associatesin palkinto elinikäisistä saavutuksista vaikutuksestaan latinojazzin kehitykseen Yhdysvalloissa.

Sosa on työskennellyt soolopianistina ja vaihtelevin kokoonpanoin, myös big bandin kanssa. Hänen yhteistyökumppaneihinsa ovat kuuluneet muiden muassa Paquito D’Rivera, Steve Argüelles, Dhafer Youssef, Paolo Fresu, Jaques Morelenbaum, NDR Bigband, Trilok Gurtu, Adam Rudolph ja Seckou Keita. Sosa on myös säveltänyt teoksia sinfoniaorkesterille; vuonna 2003 kantaesitettiin kolmiosainen, 45 minuutin kestoinen *From Our Mother* ja vuonna 2009 20-minuuttinen *Oda Africana*. Lisäksi hän on säveltänyt elokuva- ja televisiomusiikkia.

Sosa on santería-uskonnon harjoittaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Omar Sosa AllMusic
2. 1 2 3 4 5 6  Omar Sosa Yamaha Artists
3. ↑  Omar Sosa: Building Bridges Not Walls All About Jazz


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Omari Ishmael Grandberry** (s. 12. marraskuuta 1984 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat), taiteilijanimeltään **Omarion**, on yhdysvaltalainen R&B-laulaja ja näyttelijä. Hän oli ennen laulaja yhtyeessä nimeltä B2K. Hänen kolmas studioalbuminsa Ollusion julkaistiin 12. tammikuuta 2010. Tällä hetkellä Omarion toimii myös tv- ohjelman America's Best Dance Crew uusimpana tuomarina.

Lapsuus
-------

Omari Ishmael on Leslie Burrellin ja Trent Grandberryn vanhin seitsemästä lapsesta. Hänen nuorempi veljensä O'Ryan on myös laulaja. Omarion aloitti esiintymisen viiden vuoden ikäisenä.

B2K
---

Vuonna 2001 Omarion perusti yhtyeen nimeltä B2K. Omarion lisäksi yhtyeeseen kuuluivat Jarell "J-Boog" Houston, Dreux "Lil' Fizz" Frederic ja  DeMario "Raz-B" Thornton. Yhtyeeltä ehti kolmen vuoden aikana ilmestyä kaksi albumia, debyyttialbumi *B2K* ja *Pandemonium*. Lisäksi he esiintyivät tanssielokuvan You Got Served soundtrackilla. Enempää levyjä ei tullut, ja B2K ilmoitti hajoavansa. B2K ehti pysyä koossa vuodesta 2001 vuoteen 2004.

Sooloura
--------

Melkein vuoden päästä B2K:n hajoamisesta Omarion julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa nimeltään O. Joulukuussa 2006 Omarion julkaisi toisen albuminsa, 21. "Entourage" on levyn ensimmäinen single ja toinen on "Ice Box", jonka tuottaja on Timbaland.

Näyttelijäura
-------------

Omarion on näytellyt myös elokuvissa, *You Got Served* ja *Fat Albert*. Omarion on myös elokuvassa *Somebody Help Me* Darryl Jenningsin roolissa. *You Got Served*-elokuvalle on tulossa jatkoa, *You Got Served 2*, joka ilmestyy vuoden 2008 puolella. Omarion on nähty lisäksi elokuvissa The Bernie Mac Show (2004), One on One (2004), Cuts (2005), The Proud Family Movie (äänenä 50 Cent, 2005) ja Reggaeton (2007)

Diskografia
-----------

### Albumit

* *O* (2005)
* *21* (2006)
* *Ollusion* (2010)

### Yhteistyöalbumit

* *Face Off* Bow Wow:n kanssa (2007)

### Singlet

| Vuosi | Single | U.S. Hot 100 | U.S. R&B | CHR 40 | UK | Albumilta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | "O" | 27 | 12 | 14 | 47 | *O* |
| 2005 | "Touch" | 94 | 35 | — | — |
| "I'm Tryna" | — | 53 | — | — |
| 2006 | "Entourage" | 78 | 25 | 25 | 58 | *21* |
| "Ice Box" (mukana Timbaland) | 12 | 5 | 3 | 14 |
|

Filmografia
-----------

| Vusoi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2004 | *You Got Served* | David |
| *Bernie Mac Show* | Shonte |
| *One on One* (ohjelma) | Nyghtmare/Darius |
| *Fat Albert* | Reggie |
| 2005 | *Cuts* | Darius |
| *The Proud Family Movie* | Fifteen Cent (Voice) |
| 2007 | *Somebody Help Me* | Darryl Jennings |
| *Feel the Noise* | Rob |
|

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Muuli on aasiorin ja hevostamman risteymä. Ne ovat lähes aina steriilejä johtuen meioosissa tapahtuvista häiriöistä: kaikille kromosomeille ei löydy paria, jolloin toimivia sukusoluja ei synny. Muulin steriliteetti on esimerkki posttsygoottisista isolaatiomekanismeista.
**Isolaatiomekanismit** ovat eliöiden biologisia ominaisuuksia, jotka estävät lajien risteytymisen keskenään tai rajoittavat lajiristeymien menestymismahdollisuuksia. Niiden seurauksena lajien välille syntyy **lisääntymisisolaatio**. Isolaatiomekanismit ovat erityisen tärkeässä asemassa biologisessa lajikäsitteessä, jossa lajit määritellään lisääntymisisolaation avulla.

Toisinaan isolaatiomekanismit "vuotavat", minkä seurauksena syntyy kahden lajin risteymä. Risteymien syntyminen johtaa kuitenkin vain hyvin harvoin kahden eri lajin populaatioiden laajaan sekoittumiseen ja uuden lajin syntyyn. Sen sijaan kasveilla risteytyminen voi allopolyploidian kautta johtaa uuden lajin nopeaan syntymiseen.

Isolaatiomekanismit ovat eliöiden geneettisiä, morfologisia, ekologisia tai käyttäytymisen piirteitä. Ne voidaan jakaa pretsygoottisiin eli parittelua edeltäviin mekanismeihin ja posttsygoottisiin eli parittelun jälkeisiin mekanismeihin. Pretsygoottiset mekanismit estävät lajien yksilöitä pariutumasta keskenään, kun taas posttsygoottiset mekanismit vähentävät lajiristeymien menestymismahdollisuuksia.

Pretsygoottiset mekanismit
--------------------------

* Vuodenaikaisisolaatio: Yksilöt eivät pariudu, koska ne lisääntyvät eri aikaan.
* Elinympäristöisolaatio: Lajien yksilöt lisääntyvät vain tietyssä elinympäristössä. Koska lajeilla on usein hyvin erilaiset elinympäristövaatimukset, ne eivät välttämättä kohtaa, eivätkä näin ollen voi lisääntyä keskenään.
* Etologinen isolaatio: Lajien erilainen käyttäytyminen estää yksilöiden pariutumisen. Esimerkiksi monilla linnuilla, kaloilla ja selkärangattomilla erot soidinkäyttäytymisessä voivat estää lajien yksilöiden lisääntymisen keskenään.
* Mekaaninen isolaatio: Parittelu tapahtuu, mutta sukusolut eivät kohtaa. Syynä voivat olla esimerkiksi erot lajien rakenteessa tai koossa.

Posttsygoottiset mekanismit
---------------------------

* Sukusolujen yhteensopimattomuus: Siittiö kohtaa munasolun, mutta hedelmöitystä ei tapahdu.
* Tsygoottikuolleisuus: Munasolu hedelmöittyy, mutta tsygootti ei kehity ja kuolee.
* Hybridin elinkelvottomuus: Tsygootti kehittyy F1-hybridiksi, mutta se on elinkelvoton.
* Hybridin steriliteetti: Hybridi on elinkelpoinen, mutta sen lisääntymiskyky on heikko, se on kokonaan steriili tai se tuottaa elinkelvottomia tai steriilejä F2-hybridejä.

Lähteet
-------

* Mayr, Ernst: *Evoluutio*, s. 261–263. Helsinki: WSOY, 2003. ISBN 951-0-27897-1.