recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ulla Karttunen** (s. 1956 Valtimo) on suomalainen kuvataiteilija ja tutkija.

Ura
---

### Taide

Taiteessaan Karttunen on käsitellyt muun muassa naisiin kohdistuvaa väkivaltaa sen kulttuurisista ja uskonnollisista taustoista käsin. Hän on osallistunut lukuisiin näyttelyihin eri puolilla maailmaa, muun muassa Pariisissa, Buenos Airesissa, Hongkongissa, Yogyakartassa, Rio de Janeirossa ja Zürichissä. Karttunen on kirjoittanut myös Taide-lehteen.

Helmikuussa 2008 poliisi takavarikoi Helsingin kaupungin taidemuseon hoitamasta Kluuvin galleriasta Karttusen yksityisnäyttelystä lapsipornoa kritisoivan *Neitsythuorakirkko*-taideteoksen. Yksi näyttelyn avajaisvieraista oli tehnyt teoksesta tutkintapyynnön, minkä seurauksena poliisi takavarikoi teoksen. Karttusen epäiltiin rikkoneen rikoslain pykälää sukupuolisiveellisyyttä loukkaavan lasta esittävän kuvan hallussapidosta. Karttunen kertoi tarkoittaneensa teoksen yhteiskuntakriittiseksi ja lapsipornoa vastustavaksi. Toukokuussa 2008 asiaa käsiteltiin Helsingin käräjäoikeudessa. Karttusen katsottiin syyllistyneen lapsen sukupuolisiveellisyyttä loukkaavan kuvan hallussapitoon ja levittämiseen, mutta häntä ei kuitenkaan tuomittu, koska oikeus katsoi hänen pyrkineen teollaan samaan kuin oikeuslaitos. Karttunen valitti päätöksestä, mutta se ei muuttunut hovioikeudessa. Korkein oikeus ei myöntänyt asialle valituslupaa.

### Tutkimus

Karttunen on työskennellyt väitöskirjaa tekevänä tutkijana Suomen Akatemian työryhmässä. Hänen tutkimuksensa pohjautuu taidefilosofian ja soveltavan ympäristöestetiikan välimaastoon ja pohjautuu hänen omiin taideprojekteihinsa. Aiheena on taiteen ja todellisuuden rajan murtuminen intiimissä lähiympäristössä.

Karttuselle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2020.

Lähteet
-------

1. ↑  Ulla Karttunen taiteilijamatrikkelissa
2. ↑  Mikko Oranen: Näyttely: Ulla Karttunen *skenet.fi*. Helsingin kaupungin kulttuuriasiankeskus. Viitattu 16.2.2008. [vanhentunut linkki]
3. 1 2  Ulla Karttusen CV Rauman taidemuseo.  Arkistoitu 8.5.2013. Viitattu 27.12.2015.
4. ↑  Suomalaistaiteilijan teos takavarikoitiin lapsipornona *Iltasanomat.fi*.  15.2.2008.  Arkistoitu 6.1.2016. Viitattu 27.12.2015.
5. ↑  Saarikoski, Sonja: Puhdistus *Ylioppilaslehti*.  6.2.2015. Viitattu 27.12.2015.
6. ↑  Taiteilijaeläke 61 ansioituneelle taiteilijalle *Päivän Lehti*.  27.2.2020. Viitattu 6.3.2022.

Kirjallisuutta
--------------

* Jyränki, Juulia & Kalha, Harri: *Tapaus Neitsythuorakirkko*. Helsinki: Like, 2009. ISBN 978-952-01-0378-1.
* Vänskä, Annamari: *Erään skandaalin anatomia. Tapaus Ulla Karttunen*, s. 21–49. Teoksessa *Skandaali! Suomalaisen taiteen ja politiikan mediakohut*. Helsinki: Helsinki-kirjat, 2011. ISBN 978-952-5874-44-0. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Otso Kantokorpi, Ekstaattiset naiset, Uusisuomi.fi 16.2.2008, näyttelyarvostelu
Valko-Venäjän kasvatustieteellisen valtionyliopiston päärakennus, jonka suunnittelivat arkkitehdit G. Zaborski, V. Nikitin, I. Martšenko ja insinööri G. Basinkevitš. Rakennuksen yläosassa on Minskin kaupungin vaakuna
*Maksim Tankin mukaan nimetty* **Valko-Venäjän kasvatustieteellinen valtionyliopisto** (valkoven. Беларускі дзяржаўны педагагічны ўніверсітэт імя Максіма Танка, *Belaruski dzjaržauny pedagagitšny universitet imja Maksima Tanka, BDPU*, ven. Белорусский государственный педагогический университет имени Максима Танка, *Belorusski gosudarstvennyi pedagogitšeski universitet imja Maksima Tanka, BGPU*) on opettajankoulutukseen erikoistunut korkeakoulu Valko-Venäjän pääkaupungissa Minskissä. Yliopistossa on 13 tiedekuntaa ja muutamia erillislaitoksia. Opiskelijoita on noin 20 000.

Korkeakoulun juuret ovat vuonna 1914 perustetussa Minskin opettajankoulutuslaitoksessa. Vuodesta 1931 se oli itsenäinen valtiollinen opettajankoulutusinstituutti. Valko-Venäjän itsenäistyttyä se sai 1993 vuonna yliopiston statuksen, ja vuonna 1995 aiemmin Maksim Gorkille nimetty korkeakoulu nimettiin valkovenäläisen runoilijan Maksim Tankin mukaan. Kasvatustieteellisen yliopiston päärakennus sijaitsee nyt Minskin ydinkeskustassa Itsenäisyyden aukiolla. Vuonna 1990 valmistuneen rakennuksen suunnittelivat arkkitehdit G. Zaborski (1909–1999), V. Nikitin, I. Martšenko ja insinööri G. Basinkevitš. Monet muut yliopiston rakennukset sijaitsevat toisaalla Minskissä.

* Yliopiston päärakennus (G. Zaborski, et al, 1990). Minskin keskustassa Itsenäisyyden aukion laidalla maan parlamentin (oikealla) ja Valko-Venäjän valtionyliopiston välissä.Yliopiston päärakennus (G. Zaborski, et al, 1990). Minskin keskustassa Itsenäisyyden aukion laidalla maan parlamentin (oikealla) ja Valko-Venäjän valtionyliopiston välissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Istoria BGDU Valko-Venäjän kasvatustieteellinen valtionyliopisto, bspu.unibel.by. Viitattu 27.6.2013. (venäjäksi)
2. 1 2 3  Fakultety i kafedry (Koko yliopiston osoite sivun alalaidassa) Valko-Venäjän kasvatustieteellinen valtionyliopisto, bspu.unibel.by. Viitattu 27.6.2013. (venäjäksi)
3. ↑  The architectural ensemble of Independence Avenue - the main thoroughfare of Minsk City (Nimien translitterointi pohjautuu sivuston venäjänkieliseen artikkeliin) Valko-Venäjän valtio, gov.by. Viitattu 9.9.2013. (englanniksi)
4. ↑  Karta korpusov Valko-Venäjän kasvatustieteellinen valtionyliopisto, bspu.unibel.by.  Arkistoitu 27.11.2013. Viitattu 27.6.2013. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Valko-Venäjän kasvatustieteellinen valtionyliopisto** Wikimedia Commonsissa

* Ranking web of Universities: Belarusian State Pedagogical University M Tank (englanniksi) (webometrics.info)
**Eestinhevonen** (vir. *eesti hobune* tai *eesti tõugu hobune*) on Virosta kotoisin oleva hevosrotu. Eestinhevonen on tyypiltään kylmäverinen maatiaisrotu, joka muistuttaa suomenhevosta. Eestinhevonen on viimeisiä säilyneitä rotuja, jotka polveutuvat suoraan pohjoisen tyypin hevosesta. Rotu on suhteellisen puhdas, sillä siihen ei ole risteytynyt paljoakaan muita rotuja.

Historia
--------

Eestinhevonen oli sukupuuton partaalla teollistumisen aikaan, kun koneet korvasivat hevoset. Vaikka kanta on elpymässä Virossa, eestinhevonen kuuluu siellä edelleen suojeltaviin rotuihin. Puhtaita eestinhevosia on nykyään Virossa yli 600 ja uusia varsoja syntyy kymmeniä vuodessa. Eestinhevosia kasvatetaan lähinnä Viron saarissa, kuten Saarenmaalla. Suomessa eestinhevosia on noin 300 yksilöä.

Käyttö
------

Nykyään eestinhevosia käytetään lähinnä ratsuina ja työhevosina. Ne sopivat myös reen tai kärryjen eteen.Väriltään eestinhevonen on yleensä yksivärinen (vaikkakin sabinogeeniä esiintyy), ja yleisimpiä ovat perusvärit (ruunikko, rautias ja musta) sekä kimo ja hallakko. rodussa kuitenkin esiintyy melko runsaasti voikko- ja hopeavärejä. Säkäkorkeudeltaan eestinhevonen on noin 135–165 cm, minkä vuoksi sitä on toisinaan kutsuttu eestinponiksi*selvennä*.

Suomeen on tuotu suoraan Virosta melko runsaasti eestinhevosia varsinkin ratsastuskoulukäyttöön 1990-luvun alkupuolelta lähtien. Ne rekisteröidään Hippoksessa kuitenkin toistaiseksi vain yleisesti kylmäverirotuisiksi, eikä Suomessa harrasteta mainittavaa omaa kasvatusta.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen eestinhevosyhdistys
* Eestinhevonen Hevosmaailma.netissä (Arkistoitu – Internet Archive)
**Shari Shattuck** (s. 18. marraskuuta 1960 Atlanta, Georgia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja kirjailija.

Shattuck on näytellyt muun muassa televisiosarjassa *Tunteita ja tuoksuja* (1996–1999) ja elokuvassa *Vaarallisella alueella* (1994). Vuonna 1980 hän esiintyi miestenlehti *Playboyn* kansityttönä. 2000-luvulla Shattuck on keskittynyt kirjalliseen tuotantoonsa. Hänen ensimmäinen romaaninsa *Loaded* ilmestyi vuonna 2003. Hän on kirjoittanut myös näytelmiä.

Shattuck oli vuosina 1990–2002 naimisissa näyttelijä Ronn Mossin kanssa, ja heillä on kaksi tytärtä (s. 1994 ja 1998). Hän on näyttelijä Shawna Shattuckin pikkusisko.

Romaanit
--------

* *Loaded* (2003)
* *Lethal* (2005)
* *The Man She Thought She Knew* (2006)
* *Eye of the Beholder* (2007)
* *Speak of the Devil* (2008)

Lähteet
-------

1. 1 2  Shari Shattuck Biography (Arkistoitu – Internet Archive) Shari Shattuck. Viitattu 1.11.2008.
2. ↑  Playboy Magazine Back Issues (Arkistoitu – Internet Archive) Backin.thedays.com. Viitattu 1.11.2008.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Vera Wang
**Vera Wang** (kiin. 王薇薇, pinyin: **Wáng Wēiwei**; s. 27. kesäkuuta 1949) on yhdysvaltalainen muotisuunnittelija. Hänet tunnetaan varsinkin hääpuvuistaan, joita hän on tehnyt useille julkisuuden henkilöille. Hän on myös tehnyt esiintymispukuja taitoluistelijoille, kuten Nancy Kerriganille ja Michelle Kwanille. Kerrigan esiintyi Wangin puvussa olympialaisissa 1994.

Wang syntyi New Yorkissa vanhemmille, jotka olivat paenneet Kiinasta toisen maailmansodan aikana. Hän opiskeli The Chapin Schoolissa, Pariisin yliopistossa sekä Sarah Lawrence Collegessa. Hän oli nuorena taitoluistelija ja kilpaili Yhdysvaltain-mestaruuskilpailuissa 1968. Hän aikoi olympiajoukkueeseenkin, johon ei kuitenkaan päässyt. Hän opiskeli myös balettia George Balanchinen balettikoulussa.

Toimittuaan *Vogue*-lehden muotitoimittajana kuudentoista vuoden ajan Wang aloitti työskentelyn ensin Ralph Laurenin kanssa ja sitten vuodesta 1990 itsenäisesti. Julkisuuden henkilöitä, jotka Wangia ovat tehneet tunnetuksi, ovat olleet muiden muassa Sharon Stone, Jennifer Lopez, Mariah Carey, Uma Thurman, Jessica Simpson, Avril Lavigne, Heidi Klum, ja Holly Hunter.

Wang meni vuonna 1989 naimisiin Arthur Paul Beckerin kanssa. Parilla on adoptiolapset Cecilia ja Josephine.

Lähteet
-------

1. ↑  Vera Wang pukee morsiamet seksikkäästi[vanhentunut linkki]
2. ↑  Encyclopedia.jrank.org (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Time.com: Aisles of Style (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Infomat.com: Biography (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Factio-magazine.com: Vera Wang, the designer who changed bridal fashion (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Famous people weddings (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑  Avril Lavigne opted for fairytale wedding (Arkistoitu – Internet Archive)
8. ↑  Heidi Klum and Seal get married (Arkistoitu – Internet Archive)
9. ↑  Simplyweddings.com (Arkistoitu – Internet Archive)
10. ↑  Vera Wang wed to Arthur Becker
11. ↑  Thebiographychannel.co.uk (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Viinijärven kirkko
**Viinijärven seurakunta** oli Liperin kunnan alueella alueella vuosina 1959–1995 toiminut evankelis-luterilainen seurakunta.

Seurakunta itsenäistyi Liperin seurakunnasta, mutta oli yhteistaloudessa sen kanssa. Seurakunta käsitti Liperin kunnan pohjoisosat ja sen tärkeimpiä taajamia olivat Viinijärvi ja Ylämylly. Seurakunnan pinta-ala oli 420 km2 ja sen jäsenmäärä oli 1960-luvun lopulla noin 5 000 jäsentä. Seurakunnan ensimmäisenä kirkkoherrana toimi Jaakko Turunen. Seurakunnalla ehti olla yhteensä kolme kirkkoherraa, joista pitkäaikaisin oli rovasti Pertti Juvonen (1973–1995).

Viinijärven kirkko oli myös Viinijärven seurakunnan pääkirkko. Ylämyllyn taajamaan oli rakennettu seurakuntatalo 1970-luvulla. Seurakunta liitettiin takaisin Liperin seurakuntaan talousvaikeuksien takia vuonna 1995.

Lähteet
-------

1. ↑  *Suomen evankelis-luterilaisen kirkon matrikkeli*, s. 162. Suomen kirkon pappisliitto, 1969.
2. ↑  Viinijärven kirkko *liperinseurakunta.fi*. Viitattu 8.10.2020.
3. ↑  Markku Haapio, Laura Luostarinen (toim.): *Suomen kirkot ja kirkkotaide 2*, s. 187. Etelä-Suomen kustannus, 1980. ISBN ISBN 951-9064-28-1.
Antanas Mockus vuonna 2012.
**Aurelijus Rutenis Antanas Mockus Šivickas** (s. 25. maaliskuuta 1952, Bogotá) on kolumbialainen matemaatikko, filosofi ja poliitikko.
Mockus on liettualaisten maahanmuuttajien poika. Hän opiskeli matematiikkaa Dijonissa Université de Bourgognessa, sekä filosofiaa Universidad Nacional de Colombiassa. Hän työskenteli tutkijana vuodesta 1975 vuoteen 1993, jolloin jätti asemansa rehtorina ja pyrki Bogotán pormestariksi. Tässä tehtävässä hän toimi kahteen otteeseen 1995–1997 ja 2001–2004. Hän jätti pormestarin aseman ennenaikaisesti vuonna 1997 asettuakseen ehdolle Noemí Sanínin varapresidentiksi seuraavan vuoden vaaleissa.

Mockus muodosti "Visionarios con Antanas" -puolueen vuoden 2006 vaaleihin, mutta se ei saanut yhtään paikkaa. Myös saman vuoden presidentinvaalissa hän jäi neljänneksi.

Syksyllä 2009 Mockus liittyi Partido Verden jäseneksi, joka asetti hänet ehdokkaaksi vuoden 2010 presidentinvaaliin. Viikkoa ennen vaaleja Mockus oli kyselyissä tasan entisen puolustusministeri Juan Manuel Santosin kanssa. Ensimmäisellä vaalikierroksella Mockus sai noin 22 prosenttia äänistä ja pääsi toiselle kierrokselle 47 prosenttia äänistä vieneen Santosin kanssa.
Toisella kierroksella 20. kesäkuuta Mockus sai 27,6 % äänistä, kun hänen kilpailijansa Santos voitti selvin luvuin saaden 69 % äänistä.

Mockusin edustaman puolueen nimi on *Partido verde*, sanamukaisesti Vihreä puolue, mutta toisin kuin eurooppalaiset vihreät puolueet, se ei pidä tärkeimpänä asianaan ympäristökysymyksiä vaan politiikan läpinäkyvyyttä.

Lähteet
-------

1. ↑  Empate técnico entre Santos y Mockus, aspirantes presidenciales en Colombia La Jornada (espanjaksi)
2. ↑  Kolumbian presidentinvaaleissa mennään toiselle kierrokselle YLE Uutiset
3. ↑
4. ↑  Kolumbian presidentinvaaleista odotetaan jännitysnäytelmää (Arkistoitu – Internet Archive) Helsingin Sanomat 30.5.2010

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Antanas Mockus** Wikimedia Commonsissa

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* zbMATH

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Anne Gabriel **Henri** Bernard, markiisi **de Boulainvilliers** (11. lokakuuta 1658 Saint-Saire - 23. tammikuuta 1722 Pariisi), oli ranskalainen historioitsija.

Markiisi de Boulainvilliers ja hänen ystävänsä Nicolas Fréret levittivät 1700-luvun alussa oppia kaksirotuteoriasta, jolla tuli olemaan paikkansa Ranskan politiikan aatehistoriassa. Teoksessa *Historie de l'ancien gouvernement de la France* (1727) tämä oppi on laadittu. Ranskan kansa periytyi sen mukaan kahdesta kansasta: gallo-roomalaisista ja frankeista. Talonmiehet ja porvarit olivat niitä ensimmäisiä ja aristokraatit frankeja. 

Boulainvilliers aatteet omaksui m.m. Montesquieu ja se on myös Arthur de Gobineaun opin pilari. Kansa muodostuu tämän opin mukaan aina kahdesta elementistä: valloittajat ja valloitetut, voittajat ja häviäjät.

Lähteet
-------

1. ↑  Kramár 2000, s. 30

* Kramár, Leo, *Rasismens ideologer* (2000)
* *Svensk uppslagsbok*, 4 (1930)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Nils Ahnlund
***Nils* Gabriel Ahnlund** (23. elokuuta 1889 Uppsala – 11. tammikuuta 1957) oli ruotsalainen historioitsija.

Nils Ahnlund oli professori Olof Ahnlundin ja Hilda Svenssonin poika. Hän oli naimisissa kirkkoherra Emil Hallbergin Lisa-tyttären kanssa. Hän itse oli Knut Ahnlundin isä.

Vuonna 1908 Ahnlundista tuli ylioppilas Uumajassa, ja tämän jälkeen hän aloitti oppiuransa Uppsalan yliopistossa. Hänestä tuli Harald Hjärnen oppilaita, ja hän sai tohtorihatun vuonna 1918 teoksellaan *Gustaf Adolf inför tyska kriget*. Vuosina 1916–1926 hän oli *Svenska Dagbladetin* poliittinen toimittaja. Vuonna 1923 hänestä tehtiin Tukholman korkeakoulun dosentti. Viisi vuotta myöhemmin hänet valittiin koulun historian professoriksi. Vuonna 1941 hänet valittiin Ruotsin akatemiaan. Hänet valittiin myös Suomen Tiedeakatemiaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Ivar Andersson: *Svenska Dagbladets historia I, 1884-1940,* s. 271.
2. ↑  Kgaa.nu (Arkistoitu – Internet Archive)

* *Svenska Män och kvinnor* 1. Tukholma 1944
* *Vem är det* 1953

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nils Ahnlund**.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Torsten Fogelqvist** | **Ruotsin akatemia, tuoli 11**1941–1957 | Seuraaja:**Eyvind Johnson** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Andre Ward** (s. 23. helmikuuta 1984 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) on amerikkalainen nyrkkeilijä, olympiavoittaja, hallitseva raskaan keskisarjan IBF ja WBO ja entinen ylemmän keskisarjan WBA-ammattilaisliiton maailmanmestari. Urallaan Ward on myös voittanut raskaan keskisarjan WBA super liiton mestaruuden.

Amatööriura
-----------

Oaklandista kotoisin oleva urheilullisesti lahjakas Ward aloitti nyrkkeilyuransa nyrkkeilijäisänä innoittamana. Amatöörinä Ward voitti käymistään otteluista 115 ja hävisi vain viisi. Viimeisen tappionsa hän kärsi vuonna 1996. Amatöörinä hän voitti Yhdysvaltain mestaruuden keskisarjassa vuonna 2001 ja raskaassa keskisarjassa 2003. Amatööriura kulminoitui olympiakultaan 2004 Ateenassa, missä hänestä tuli Yhdysvaltain ensimmäinen nyrkkeilyn kultamitalisti sitten vuoden 1996.

Ammattilaisura
--------------

Olympiavoittonsa jälkeen Ward ryhtyi ammattilaiseksi. Ensimmäisessä ammattilaisottelussaan joulukuussa 2004 hän voitti Chris Molinan teknisellä tyrmäyksellä. 

Voitettuaan 16 ensimmäistä otteluaan paidattomana Ward pääsi 20. kesäkuuta 2008 iskemään WBO-liiton Pohjois-Amerikan NABO-tittelistä Jerson Raveloa vastaan ja voitti ottelun kahdeksannen erän teknisellä tyrmäyksellä. Hän puolusti titteliään 26. helmikuuta Henry Buchanania vastaan ottelussa, jossa panoksena oli myös Yhdysvaltain mestaruus ja voitti ottelun kaikin tuomariäänin. Saman vuoden toukokuussa Ward puolusti titteliään Edison Mirandaa vastaan niin ikään voitolla kaikin tuomariäänin.

Ward pääsi mukaan kuuden huipputason ylemmän keskisarjan nyrkkeilijän Super Six -turnaukseen. Ensimmäisessä ottelussaan hän voitti tanskalaisen Mikkel Kesslerin ja vei samalla Kesslerin WBA-liiton ylemmän keskisarjan mestaruusvyön.

Ylemmässä keskisarjassa käydyn Super Six -turnauksen jälkeen Ward on noussut painoluokkaa ylemmäs raskaaseen keskisarjaan.

19. marraskuuta 2016 Ward kohtasi raskaan keskisarjan IBF ja WBO liittojen mestari Sergey Kovalevin. Käydyssä ottelussa Ward voitti Kovalevin 12 eräisen ottelun päätteeksi.

Lähteet
-------

* Ammattilaisottelutilastot Boxrec-tietokannassa

### Viitteet

1. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivu (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Mary Lou Retton

**Mary Lou Retton** (s. 24. tammikuuta 1968 Fairmont, Länsi-Virginia) on entinen yhdysvaltalainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Hän lopetti uransa 16-vuotiaana olympiamenestyksensä jälkeen.

Retton nousi Yhdysvaltain kärkivoimistelijoiden joukkoon vuonna 1983 voittamalla Amerikan cupin. Los Angelesin 1984 olympialaisissa hän saavutti viisi mitalia ja nousi ensimmäisenä yhdysvaltalaisena naisvoimistelijana olympiavoittajaksi. Hän saavutti ensin joukkuekilpailussa hopeaa ja pääsi henkilökohtaisen moniottelun finaaliin parhailla lähtöpisteillä. Ottelufinaalissa hän sai nojapuusuorituksestaan 9,85 ja puomilta 9,80 pistettä, jolloin Romanian Ecaterina Szabó nousi kokonaispisteissä hänen ohitseen. Kolmannelta telineeltään permannolta Retton sai täydet 10,00 pistettä. Kun romanialaisen Maria Simionescun johtama tuomaristo antoi hänelle täydet pisteet myös hypystä, nousi hän voittoon 0,05 pisteen erolla suorituksensa jo aiemmin päättäneeseen Szaboon. Rettonin yhteispisteet olivat 79,175. Telinefinaaleissa Szabo oli parempi ja 145-senttisen Rettonin tulokseksi kirjattiin hopeaa hypyssä (19,850), pronssia permannolla (19,775) ja nojapuilla (19,800) sekä neljäs sija puomilla (19,550).
Retton oli ensimmäinen henkilökohtaisessa moniottelussa olympiakultaa voittanut yhdysvaltalainen voimistelija.

Mary Lou Rettonia valmensi vuonna 1981 Yhdysvaltoihin muuttanut romanialainen Bela Karolyi. Retton lopetti voimistelu-uransa vuonna 1984.
Urheilu-uransa jälkeen Retton avioitui Texas Longhornsin entisen pelinrakentajan, Shannon Kelleyn kanssa.

Retton on myös näytellyt elokuvissa ja tv-sarjoissa. Hän on esiintynyt muun muassa Baywatchissa sekä Mies ja alaston ase 33 1/3 – Viimeinen solvaus -elokuvassa.

Lähteet
-------

* Kluge, Volker: *Olympische Sommerspiele, die Chronik III*, s. 988–990, 1100–1101. Sportverlag, 2000. ISBN 3-328-00741-5. (saksaksi)
* Mary Lou Rettonin olympiasijoitukset Sports Reference LLC.  Arkistoitu 4.8.2014. Viitattu 18.6.2009. (englanniksi)
* Sports123.com: Voimistelutilastot *sports123.com*. Viitattu 18.6.2009. (englanniksi)
* Mary Lou teki historiaa.  *Ilkka*, 5.8.1984, s. 21.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Sports Reference LLC
2. 1 2 3  Kluge, s. 1100–1101
3. 1 2 3 4 5  Kluge, s. 988–990
4. 1 2 3 4  Ilkka 5.8.1984
5. ↑  Löfman, Heikki: Amerikkalaisia muistijälkiä Olympialaisista.  *Urheilulehti*, 2016. vsk, nro 25, s. 53.  A-lehdet.
6. ↑  Tuomas Arkimies: Baywatchista tunnettu legenda taistelee elämästään sairaalassa *Ilta-Sanomat*.  11.10.2023. Viitattu 11.10.2023.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Tohtori Lemuel Dorcas** on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto. Hahmon ensiesiintyminen tapahtui amerikkalaisen *Sub-Mariner*-lehden viidennessä numerossa (1968). Hahmon loivat Roy Thomas ja John Buscema.

Historia
--------

Tohtori Lemuel Dorcas oli meribiologi, geneetikko, keksijä ja maailman hallintaa halajava valloittaja. Dorcas on vastuullinen olympiauimari Todd Arlissin muuttamisesta Tiikerihaiksi. Dorcas altisti pahasti vammautuneen Arlissin lukuisilla geneettisille kokeille, joiden avulla Arliss parani vammoistaan. Tohtori Dorcasin motiivit olivat kuitenkin pahantahtoiset, koska hän suunnitteli käyttävänsä Tiikerhaita välineenään maailmanvalloituksessa. Dorcas lähetti useita robotteja tutkimaan merenpohjaa sopivien hailajien löytämiseksi, jotta tämä voisi käyttää näiden geneettistä ainesta Arlissin parantamisessa. Sattumalta Kapteeni Ihmeen kanssa taistellut Namor kuitenkin löytyi uupuneena merenpohjasta. Dorcas päätti hyödyntää Namorin geneettistä materiaalia yhdessä julmimpien haiden kanssa ja loi Arlissista Tiikerihain. Tiikerihai ei kuitenkaan ollut yhteistyöhaluinen Dorcasin kanssa ja karkasi laboratoriosta. 

Myöhemmin Dorcas yritti Lohikäärmemiehen avulla nujertaa Namorin, mutta epäonnistui. Raivostuneena Dorcas solmi liiton atlantislaisen sotalordi Krangin kanssa. Krang antoi tohtori Dorcasille koekappaleeksi uskollisen seuraajansa Orkan, jolle Dorcas antoi kokeillaan tappajavalaan voimat. Krang ja Dorcas käyttivät Orkan voimia ja lukuisia tappajavalaita apunaan hyökätessään Atlantikseen. Namorin ja Tiikerihain väliintulo kuitenkin estivät kaksikon suunnitelmat. 

Dorcas ja Krang solmivat myöhemmin salaisen liiton Byrrahin kanssa. Kolmikko yritti estää Namorin kruunauksen Atlantiksen prinssiksi ja nostaa valtaistuimelle Namorin sijaan Byrrah. Namor vangitsi Dorcasin ja Krangin, jotka paljastivat, että Byrrah yritti juonillaan kohota hallitsijaksi. Myöhemmin Dorcas hyökkäsi jälleen Namoria vastaan Tiikerihain ja Attuman kanssa. Seuranneessa rajussa taistelussa Namorin kanssa yksi Dorcasin koneista kaatui tämän päälle murskaten pahansuovan tiedemiehen kuoliaaksi.

Voimat ja varusteet
-------------------

Tohtori Dorcas omaa ikäisensä aktiivisesti kuntoilevan miehen fyysiset voimat. 

Hänen todellinen voimansa on Dorcasin terävä äly ja mahtava tietous genetiikasta, jonka avulla hän on kyennyt sulauttamaan yhteen atlantislaisten ja merenelävien geneettisiä koodeja. Täten Dorcas on luonut useita yliluonnollisen voimakkaita olentoja. 

Dorcas on myös mestarillinen insinööri ja on luonut useita uusia kehittyneitä hyökkäysaseita.

Lähteet
-------

* Tohtori Dorcasin profiili Marvunapp-sivustolla
**Matti Olavi Linnainmaa** (s. 7. kesäkuuta 1940 Pori) on suomalainen eläköitynyt kauppias, yritysjohtaja ja yrittäjä, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Linnainmaan vanhemmat olivat kauppaneuvos Olli F. Linnainmaa ja Katri Vaimala. Hän avioitui 1965 Terhikki Kaarina Lehtosuon kanssa. Ylioppilaaksi Linnainmaa tuli Porin lyseosta 1960 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1964. Hän oli Kaukomarkkinat-yhtiön palveluksessa 1964–1966 ja Linnainmaa ja Knin, sittemmin Linnainmaa Oy, toimitusjohtaja 1967–1990 ja työskenteli vielä tämän jälkeen Satabusiness Oy:n toimitusjohtajana. Porin kaupunginvaltuuston jäsen Linnainmaa oli 1993–2004. Hän oli valtuuston varapuheenjohtaja vuodesta 1993 ja puheenjohtaja 2001–2004. Kauppias- ja yrittäjäuransa jälkeen konsultti- ja sijoitusyrityksessä toimineella Linnainmaalla on ollut myös lukuisia liike-elämän sekä järjestö- ja yhteiskunnallisia luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1990.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nummela, Ilkka: Kauppaneuvos Matti Linnainmaa (1940–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 12.10.2023.
2. ↑  Tänään. Kauppa kilpailee lähitaistelulla. 50 vuotta.  *Uusi Suomi*, 7.6.1990, nro 150, s. 6. Kansalliskirjasto. Viitattu 12.10.2023.  (ei-vapaa)
**Jefferson Starship** on yhdysvaltalainen rock-yhtye. Sen perustivat vuonna 1974 kaksi vuotta aiemmin hajonneen Jefferson Airplane -yhtyeen jäsenet. Kun perustajajäsen Paul Kantner erosi yhtyeestä 1984, se vaihtoi nimekseen Starship, ja Kantnerin uusi yhtye otti myöhemmin nimekseen Jefferson Starship.

Jefferson Starship aloitti Jefferson Airplanen tyylisellä rockilla mutta muutti vuosien mittaan tyylinsä listapopiksi ja saavuttikin listamenestystä. Vuoden 1979 single "Jane" nousi top-20:een.

Yhtyeen kokoonpanossa tapahtui vuosien varrella useita muutoksia. Laulusolisti Grace Slick joutui jättämään yhtyeen väliaikaisesti vuonna 1978 riideltyään konserttiyleisön kanssa Saksassa, ja laulusolistiksi tuli Mickey Thomas. Slick palasi yhtyeeseen vielä 1980-luvulla kunnes jätti sen vuosikymmenen lopulla. Myös kitaristi/laulaja Marty Balin jätti yhtyeen 1970-luvun lopulla. Perustajajäsen Paul Kantner kyllästyi yhtyeen musiikilliseen linjaan ja jätti sen vuoden 1984 jälkeen. Hänen jälkeensä lähti myös David Freiberg.

Kantnerin lähdön jälkeisen oikeusjutun seurauksena yhtye vaihtoi nimekseen Starship. Se jatkoi popmusiikin tekemistä ja saavutti seuraavina vuosina useita listahittejä. Yhtyeen suosio hiipui 1990-luvun alkuun mennessä. Lähes kaikki alkuperäiset jäsenet olivat lähteneet, ja yhtyeen toiminta oli lakannut vuonna 1991. Mickey Thomas perusti sen jälkeen yhtyeen nimeltä Starship featuring Mickey Thomas ja lähti sen kanssa kiertueelle.

Paul Kantner perusti lähtönsä jälkeen yhtyeen nimeltä Jefferson Starship: The Next Generation, joka lyhensi myöhemmin nimekseen Jefferson Starship. Kantnerin yhtye on jatkanut alkuperäisen Jefferson Airplanen ja varhaisen Jefferson Starshipin progressiivisen rockin linjoilla.

Diskografia
-----------

* *Dragon Fly* (1974)
* *Red Octopus* (1975)
* *Spitfire* (1976)
* *Earth* (1978)
* *Freedom at Point Zero* (1979)
* *Modern Times* (1981)
* *Winds of Change* (1982)
* *Nuclear Furniture* (1984)
* *Windows of Heaven* (1998)
* *Jefferson's Tree of Liberty* (2008)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jeff Giles: How Jefferson Airplane Became Jefferson Starship – And Then Just Starship  15.8.2014. Ultimate Classic Rock. Viitattu 18.8.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jefferson Starship** Wikimedia Commonsissa
**Pan Sonic** (vuoteen 1998 asti **Panasonic**) oli suomalainen elektronista avantgarde-musiikkia tuottava duo. Yhtye perustettiin vuonna 1993 ja siihen kuuluivat Mika Vainio ja Ilpo Väisänen.

Pan Sonicin musiikki on hyvin staattista ja minimalistista, ja yhtyeen äänimaailmasta on löydettävissä yhteyksiä 1950- ja 1960-luvun darmstadtilaiseen konemusiikkiin sekä muun muassa suomalaisen konemusiikin pioneeriin Erkki Kurenniemeen. He tuottivat äänet julkaisuissaan ja live-esiintymisissään osin omatekoisilla ja modifioiduilla syntetisaattoreilla ja efektilaitteilla, joita yhtyeelle rakensi Jari Lehtinen.

Pan Sonic, kuten monet muut suomalaiset elektronisen musiikin yhtyeet ja artistit, on huomattavasti tunnetumpi ja arvostetumpi ulkomailla kuin kotimaassa. Pan Sonic on esiintynyt niin festivaaleilla kuten (Sónar ja Avanto) kuin taidegallerioissa.

Pan Sonic levytti brittiläiselle Mute Recordsin Blast First -levymerkille.

Pan Sonic on säveltänyt musiikin Mika Taanilan ja Jussi Eerolan ohjaamaan dokumenttiin *Atomin paluu*, joka kertoo Olkiluoto 3 -ydinvoimalan rakennushankkeesta. *Atomin paluu* sai ensi-iltansa Suomen elokuvateattereissa 6.11.2015. Yhtye sai musiikista Jussi-palkinnon.

Mika Vainio kuoli 13. huhtikuuta 2017 53 vuoden ikäisenä.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Vakio* (1995)
* *Kulma* (1997)
* *A* (1999)
* *Aaltopiiri* (2000)
* *Kesto (234.48:4)* (2004)
* *Katodivaihe* (2007)
* *Gravitoni* (2010)

### EP:t ja singlet

* *Panasonic EP* (1994)
* *Osasto EP* (1996)
* *B* (1999)
* *Arctic Rangers* (2004)

### DVD:t

* *Kuvaputki* (2008)

### Yhteistyö muiden artistien kanssa

* *Endless* (1998), Alan Vegan kanssa nimellä *Vainio Väisänen Vega*
* *V* (2003), Merzbow'n kanssa
* *Resurrection River* (2005), Alan Vegan kanssa nimellä *Vega/Vainio/Väisänen*

Lähteet
-------

1. ↑  Pan Sonic History *www.phinnweb.org*. Viitattu 4.5.2017.
2. ↑  Mika Taanilan ja Jussi Eerolan dokumenttielokuva Atomin paluu maailmanensi-iltaan Toronton elokuvajuhlilla ja teatterilevitykseen Suomessa 6. marraskuuta *Suomen elokuvasäätiö*.  Arkistoitu 21.11.2016. Viitattu 13.10.2015. fi
3. ↑  Mika Vainio Elonetissä.
4. ↑  Mika Vainio, Founder Of Pan Sonic And Electronic Auteur, Dies At 53 NPR.

Aiheesta muualla
----------------

* Mute Recordsin nettisivut
* pHinnWebin Panasonic-sivut
**Kristiina Tanskalainen** (1521 tai 1522 – 1590) oli Tanskan prinsessa, josta tuli Milanon ja Lothringenin herttuatar. Hän kuului äitinsä puolelta Habsburgien hallitsijasukuun.

Kristiina syntyi Tanskan kuninkaan Kristian II:n ja Elisabet Itävaltalaisen tyttäreksi. Kristiinan ollessa pikkulapsi hänen isänsä syöstiin vallasta, ja perhe pakeni Alankomaihin, joita hallitsi hänen äidinpuoleinen isotätinsä Margareeta Itävaltalainen. Kristiina ei enää koskaan palannut synnyinmaahansa.

Kristiina oli kaksi kertaa naimisissa. Ensimmäinen aviomies oli Francesco II Sforza, mutta avioliitto jäi lyhyeksi. Koska heillä ei ollut lapsia Francescon kuollessa, avioliittosopimuksen mukaan Milano siirtyi osaksi Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa ja Kristiina sai perinnöksi Tortonan kaupungin.

Jäätyään leskeksi vuonna 1535 Kristiina palasi Alankomaihin, jota hallitsi nyt hänen tätinsä Maria. Useat sukulaiset, kuten eno Kaarle V, pyrkivät järjestämään Kristiinalle avioliiton suvun poliittisen aseman takaamiseksi. Avioliitto Lothringenin herttuan Françoisin kanssa oli onnellinen, ja heille syntyi poika Karl (1542) ja kaksi tytärtä Renata (1545) ja Dorothea (1546). Herttuan poissa ollessa älykäs ja kielitaitoinen Kristiina toimi hänen sijaisenaan ja muutenkin poliittisena neuvonantajana.

Herttua François kuoli jo 1545, ja Kristiina jäi toisen kerran leskeksi. François oli testamentissaan määrännyt Karlin holhoajiksi sekä veljensä että Kristiinan. Kristiina kuitenkin toimi varsin itsenäisesti. Vuonna 1552 Ranska hyökkäsi Lothringeniin, ja rauha tuli Kristiinalle kalliiksi. Hänen piti luopua sijaishallitsijan tehtävästä ja suostua siihen, että Karl muutti Ranskan hoviin, missä hänestä kasvatettiin puolisoa prinsessa Claudelle. Kristiina ja tyttäret muuttivat jälleen Alankomaihin Maria-tädin suojiin.

Maria kuoli 1558, ja Kristiinan odotettiin saavan Alankomaiden käskynhaltijan tehtävän, mutta sen sai Margareeta Parmalainen. Pettynyt Kristiina muutti Lothringeniin poikansa neuvonantajaksi. Hän yritti saada takaisin perheeseen isänsä valtakuntaa Pohjolasta. Hän yritti järjestää tyttärelleen Renatalle avioliittoa Fredrik II:n kanssa ja tarjoutui Ruotsin Eerik XIV:n liittolaiseksi. Suunnitelmat eivät kuitenkaan edenneet.

Kristiina palasi Tortonaan 1578, missä hän kuoli vuonna 1590.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Heather R. Darsie, Claire Ridgway: Christina of Denmark, Duchess of Milan and Lorraine, Lady of Tortona *Tudor Society*. Viitattu 15.4.2023. (englanniksi)
2. ↑  Christina of Denmark (1521–1590) *Women in World History: A Biographical Encyclopedia*. Viitattu 15.4.2023. (englanniksi)
3. 1 2 3  Anita Hansen Engdahl: Christine (Christian 2.s datter) *Dansk Kvindebiografisk Leksikon*.  2022. Viitattu 15.4.2023. (tanskaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Kreikka

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Heikki Juhani "Mike" Koskinen** on suomalainen muusikko, säveltäjä ja musiikinopettaja, joka asuu San Franciscossa Yhdysvalloissa. Hänen pääinstrumenttinsa ovat trumpetti ja digitaalitrumpetti sekä piano. Varhaisissa levytyksissään Love Recordsille hän käytti nimeä Mike Koskinen, mutta myöhemmin hän on käyttänyt omaa nimeään.

Koskinen valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1971 ja opiskeli 1973–1975 sävellystä ja sovittamista Berklee College of Musicissä Yhdysvaltojen Bostonissa. 1980-luvun puolivälissä hän pätevöityi Yhdysvalloissa musiikinopettajaksi. Yksityisopetusta hän on saanut Henrik Otto Donnerilta, Charlie Banacosilta ja Jimmy Owensilta.

Rytmi-lehden lukijaäänestyksissä Koskinen valittiin 1976 ja 1977 vuoden parhaaksi jazztrumpetistiksi.

Asetuttuaan asumaan San Franciscoon hän veti KUSF-radioasemalla vuosina 1997–2008 "Studio Finland" -ohjelmaa. Hän on opettanut musiikkia ja johtanut yhtyeitä monissa San Franciscon alueen kouluissa ja musiikkiopistoissa. Hän soittanut yhdessä muun muassa Hadley Calimanin, Steve Heckmanin, Mark Levinen, Joe Bonnerin, Benny Greenin, Larry Hancockin ja Michael Spiron kanssa. Esiintymisten ja opetustyön ohella Koskinen säveltää ja sovittaa musiikkia muun muassa elokuviin sekä video- ja multimediatuotantoihin.

Diskografia
-----------

* Sunwebs (1976)
* Full Moon
* Midnight Sun (2002)
* Kellari Trio (2015)

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3 4  Resume, Heikki Koskinen. Viitattu 22.9.2014.
3. ↑  Bio, Heikki Koskinen. Viitattu 22.9.2014.
4. ↑  Mike Koskinen Black Motor -klubilla, Suomijazz.com 22.10.2013. Viitattu 22.9.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* \* Heikki Koskisen sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Naisten holhousjärjestelmä** on perinteinen menettely, jossa miespuoliset henkilöt holhoavat naista. Holhousjärjestelmässä naisen täytyy hyväksyttää päätökset miespuolisella sukulaisella, eikä nainen voi solmia sopimuksia ilman miespuolisen sukulaisen suostumusta. Naisten holhousjärjestelmä on osa länsimaisen kulttuurin pohjaa, sillä se on ollut käytössä Antiikin Kreikassa ja Antiikin Roomassa. Nykyisin naisten holhousjärjestelmä yhdistetään islaminuskoon, erityisesti šaria-lain tiukkoihin tulkintoihin.

Historiankirjoitus tuntee Antiikin Kreikan naisten holhousjärjestelmän, jossa se yhdistyi ajatukseen perheestä, kotitaloudesta sekä kotitalouden isännästä, joka vastasi myös kotitalouden hyödyntämistä orjista. Tätä kokonaisuutta kutsuttiin nimellä *oikos* (οἶκος). Antiikin Roomassa naisten holhousjärjestelmä oli lainsäädäntöön kirjattu *tutela mulierum*, jossa isän valtaa kutsuttiin *patria potestas* ja aviomiehen valtaa *manus*; naisen holhoojaa kutsuttiin *tutor mulieris* ja hänen antamaansa valtuutusta *auctoritas*. Antiikin Roomassa naisten holhousjärjestelmä oli käytössä naisen suojelemiseksi. Sitä perusteltiin naissukupuolen heikkoudella, kevytmielisyydellä ja taloudelliseen toimintaan ja oikeusistuimiin liittyvien asioiden huomiotta jättämisellä.

Holhottava nainen voi olla vielä naimaton täysi-ikäinen tytär, vaimo tai leski. Holhousjärjestelmässä naisen holhous siirtyy naisen isältä aviomiehelle avioliitossa. Holhooja voi myös olla vielä naimattoman nuoren naisen veli. Kun naisen aviomies kuolee, lesken (eli suvun isoäidin) holhoaminen lankeaa hänen pojalleen. Tähän vaikuttaa naisten tavanomaisesti miehiä pidempi elinikä sekä naisen ja miehen ikäero naimisiin mennessä. Nykyään naisten holhousjärjestelmä on täydessä muodossaan käytössä Saudi-Arabiassa. Turkin ja Egyptin sekä itäisen Välimeren alueilla naisten holhousjärjestelmällä on pitkät perinteet, kun tapa on levinnyt sinne Antiikin Kreikasta. 

Länsimaissa naisten holhousjärjestelmää on purettu 1800-luvulta lähtien. Kehitys sai alkunsa porvarisnaisten keskuudessa (esimerkiksi ruotsalainen Sofie Sager). Suomessa naisten oikeudet alkoivat parantua 1800-vuosisadan puolivälillä. 1864 säädettiin laki, että 25-vuotias naimaton nainen oli täysivaltainen. Naimisissa olleet naiset olivat yhä miehensä holhouksen alaisia vuoteen 1930 saakka jolloin avioliittolaki uusittiin.

Katso myös
----------

* Patriarkaatti (yhteiskuntatieteet)
* Edusmiehyys

Lähteet
-------

1. ↑  Davies, J.K. "Society and Economy". Osana: Lewis, D.M.; Boardman, John; Davies, J.K.; et al. *The Cambridge Ancient History Volume V: The Fifth Century B.C*. s. 290. ISBN 978-0-521-23347-7.
2. 1 2  Berger, Adolf. *Encyclopedic Dictionary of Roman Law*. s. 748
3. ↑  Kokkinen-Youhana, Terhi: Naisten oikeuksien kehitys 1800-luvulta nykyaikaan ja kohti 2020-lukua (opinnäytetyö Ajankohta = 2017) Vaasan ammattikorkeakoulu. Viitattu 3.5.2019.
**Jordan Bardella** (s. 13. syyskuuta 1995) on ranskalainen poliitikko, joka toimii kansallisen liittouman puheenjohtajana. Hän johti puolueensa europarlamenttivaalikampanjaa 23-vuotiaana vuonna 2019, jolloin hänet äänestettiin europarlamentaarikoksi. Poliittisen uransa Bardella aloitti liittyessään puolueeseen 16-vuotiaana, jonka jälkeen hänestä tuli sen nuorisojärjestön johtaja. Marine Le Penin seuraajaksi puolueen puheenjohtajana hänet valittiin marraskuussa 2022. Hänen mukaansa vapaakauppa, avoimet rajat ja globalisaatio ovat vanhentuneita ideoita, ja niiden sijasta nykyajan edistysmielisyys on rajojen puolustamista sekä protektionismia.

Bardellan äiti oli italialainen maahanmuuttaja, joka saapui Ranskaan 1960-luvulla. Erottuaan miehestään Hänestä tuli yksinhuoltaja, jonka seurauksena hän eli vaatimatonta elämää maahanmuuttajavaltaisessa lähiössä. Nuoruudessaan Bardella väitti kohdanneensa islamistifundamentalisteja ja huumekauppiaita, joiden näkemisen myötä hän alkoi aktivoitumaan poliittisesti. Häntä huoletti silloin, kuinka muslimit ja maahanmuuttajat ottivat haltuunsa ranskalaisia esikaupunkeja. 20-vuotiaana hänestä tuli kunnanvaltuutettu Île-de-Francessa.

Puolueen puheenjohtajana Bardella on erittäin lähellä edeltäjäänsä Marine Le Peniä. Ranskalaisen politiikantutkijan Jean-Yves Camusin mukaan Le Penin asema puolueen todellisena johtajana säilyy, vaikka puheenjohtajuus siirtyikin Bardellalle. Camus arvioi heidän olevan ideologisesti varsin samankaltaisia.

Lähteet
-------

1. ↑  Kayali, Laura: French far right picks 23-year-old to lead EU election campaign *Politico*.  7.1.2019. Viitattu 18.10.2023. (englanniksi)
2. ↑  European elections 2019: People to look out for *BBC*.  27.5.2019. Viitattu 24.9.2019. (englanniksi)
3. 1 2  Orjala, Anne: Marine Le Penin seuraaja varttui lähiössä ja on maahanmuuttajaäidin poika – Tutkija: Le Pen on yhä puolueen todellinen johtaja *Yle Uutiset*.  11.11.2022. Viitattu 18.10.2023.
4. ↑  Ganley, Elaine: French far-right EU candidate says his party equals progress *AP*.  20.2.2019. Viitattu 24.9.2019. (englanniksi)
5. ↑  Sandberg, Britta: Jordan Bardella's Rise: The Fresh Young Face of France's Populist Right *Spiegel Online*.  19.4.2019. Viitattu 24.9.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Profiili europarlamentissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Puola

 |

 |
**Mustapuro** (ruots. *Svartbäcken*) on puro Itä-Helsingissä. Se saa alkunsa Kontulasta ja laskee Myllypuron, Puotinharjun, Itäkeskuksen ja Marjaniemen kautta Roihuvuoressa Strömsinlahteen. Marjaniemen siirtolapuutarhan puron länsipuoliset osat kuuluvat nykyisin Vartiokylän kaupunginosan Itäkeskuksen osa-alueeseen, vaikka itse asiassa koko nykyinen siirtolapuutarha sijaitsee alkuperäisen Herttoniemen kaupunginosan alueella. Puron itäiselle puolelle rakennettiin asuntoja vuosituhannen vaihteessa ja samalla kaupunginosien rajat siirrettiin nykyisille paikoilleen. Puotinharjussa Mustapuron läheisyydessä on myös saman niminen leikkipuisto.

Mustanpuronpuiston niityt, pensaikot ja metsiköt ovat lintujen ja ulkoilijoiden suosiossa. Puron alajuoksu Tulisuontien eteläpuolella on linnustollisesti arvokas. Alueella pesii runsas linnusto, mm. satakieli, mustapääkerttu ja pikkutikka. Myös erittäin uhanalainen meritaimen lisääntyy Mustapurossa, minkä vuoksi uomaan on toteutettu useita purokunnostuksia. 

Vuoden 1754 kartassa puron nimi oli Skogsbäck.

* Kaksi sinisorsaa MustapurossaKaksi sinisorsaa Mustapurossa

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mustapuro**.

Lähteet
-------

* Tarvainen, Vuokko et al: Helsingin purot *Helsingin kaupungin ympäristökeskuksen julkaisuja*.  7/2005.   Helsingin kaupungin julkaisut löytyvät nykyään osoitteesta. Sivulla on myös julkaisuarkisto.

1. ↑
2. ↑
*Tämä artikkeli käsittelee mytologiahahmoa nimeltä Diana. Nimen muita merkityksiä on lueteltu täsmennyssivulla.*
*Versailles’n Diana*, roomalainen veistos 1. vuosisadalta tai 100-luvulta.
**Diana** on roomalaisessa mytologiassa metsästyksen, kuun, synnytyksen, naisten, villieläinten ja metsien jumalatar. Hän vastaa kreikkalaisen mytologian Artemista.

Kuvaus Dianasta vastaa täysin Artemista siirrettynä roomalaiseen mytologiaan: hän on Juppiterin ja Latonan tytär, joka syntyi Deloksen saarella kaksoisveljensä Apollon kanssa. Diana on yksi neitsytjumalattarista Minervan ja Vestan rinnalla. Hän on myös siveyden vertauskuva. Tammilehdot ja peurat oli pyhitetty Dianalle.

Diana ja Endymion
-----------------

Taru Endymionista liitetään usein enemmän Dianaan kuin Artemiihin. Endymion oli komea nuorukainen, joka paimensi laumaansa Latmos-vuorella. Eräänä rauhallisena, kirkkaana yönä Diana, kuu, katsoi alas ja näki hänet nukkumassa. Neitsytjumalattaren kylmää sydäntä lämmitti hänen ylivoimainen kauneutensa, ja hän päätti tuli alas taivaalta hänen luokseen, suuteli häntä ja ihaili häntä hänen nukkuessaan.

Tarinan erään version mukaan Juppiter lahjoitti tällöin Endymionille ikuisen nuoruuden, mutta se yhdistyi kuitenkin ikuiseen uneen. Sanottiin, että Diana piti huolen siitä, ettei hänen omaisuutensa kärsisi hänen toimettoman elämänsä vuoksi, vaan Diana sai hänen laumaansa lisääntymään ja tämä kaitsi hänen lampaitaan ja karitsoitaan villieläimiltä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Diana *Encyclopaedia Britannica*.
2. 1 2  Bulfinch, Thomas: *Bulfinch's Mythology*. Lee & Shepard, 1867. Teoksen verkkoversio (viitattu 17.10.2023). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Diana** Wikimedia Commonsissa
**Andraimon** (m.kreik. Ἀνδραίμων, *Andraimōn*; lat. *Andraemon*) oli kreikkalaisessa mytologiassa usean eri mieshahmon nimi.

Gorgen puoliso
--------------

Andraimon oli naimisissa Kalydonin kuninkaan Oineuksen tyttären Gorgen kanssa, jonka kanssa he saivat Thoas-nimisen pojan. Kun Diomedes oli vapauttanut Oineuksen vankeudesta, johon Agrioksen pojat olivat tämän pistäneet kaapattuaan tältä vallan, hän antoi valtakunnan Andraimonin käsiin, koska Oineus oli tullut jo liian vanhaksi hallitsemaan. Tosin Antoninus Liberalis esittää Oineuksen palanneen hallitsemaan vapautuksensa jälkeen.

Andraimonin hauta sijaitsi Amfissassa vaimonsa haudan vieressä. Pseudo-Apollodoros kutsuu Oksylosta Adraimonin pojaksi, mutta koska sekä Strabon että Pausanias kertovat tämän olleen Haimonin poika, joka puolestaan oli Thoaan poika, Apollodoros on ilmeisesti sekoittanut Andraimonin pojanpojan tämän omaksi pojaksi.

Oksyloksen poika
----------------

Andraimon, Oksyloksen poika oli naimisissa Dryopen kanssa, josta puolestaan tuli Amfissoksen äiti suhteesta Apollonin kanssa.

Muita hahmoja
-------------

* Andraimon, Kodroksen poika
* Andraimon, pyloslainen Kolofonin kaupungin perustaja

Lähteet
-------

1. ↑  Homeros: *Ilias* 2.638–644 (engl. käännös).
2. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 5.3.7 (engl. käännös).
3. ↑  Apollorodos: *Bibliotheke* 1.8.6 ('Kirjasto') (engl. käännös).
4. ↑  Apollorodos: *Bibliotheke* 2.8.3 ('Kirjasto') (engl. käännös).
5. ↑  Strabon: *Geografia* 10.3.2 (engl. käännös).
6. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 5.3.6 (engl. käännös).
7. ↑  Ovidius: *Muodonmuutoksia* ix.324–393 (engl. käännös).
8. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 7.3.5 (engl. käännös).
9. ↑  Strabon: *Geografia* 14.1.3 (engl. käännös).