recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Iivari Samuli Salminen** (30. kesäkuuta 1908 Mänttä – 20. joulukuuta 1984) oli suomalainen kilpakävelijä. Hän edusti Enson Kisailijoita ja Tampereen Pyrintöä.

Salminen voitti 30 kilometrin kävelyn Suomen-mestaruuden vuosina 1945, 1947, 1949 ja 1950 sekä saavutti SM-hopeaa vuosina 1940 ja 1951. 20 kilometrin kävelyssä hän sai SM-pronssia vuonna 1955.

Salmisen ennätys 20 kilometrin kävelyssä oli 1.42.40 (Helsinki 1952), 30 kilometrin kävelyssä 2.41.28 (Kymi 1949) ja 50 kilometrin kävelyssä 5.19.22,4 (Helsinki 1948).

Salminen oli ehdolla Lontoon olympialaisiin vuonna 1948, mutta kävelijöitä ei kisoihin lähetetty. Helsingin olympialaisten karsintakilpailuissa hänen jalkansa hiertyivät niin pahoin, että hänen täytyi keskeyttää. Iivari Salmiselle on myönnetty Suomen Urheilun pronssinen ansiomitali. Salminen oli ammatiltaan koneenhoitaja. Hän harrasti metsästystä ja kalastusta. Myös hänen poikansa Seppo Salminen oli SM-tasoinen kävelijä.

Lähteet
-------

1. ↑  Tampereen seurakuntayhtymä: Salminen Iivari Samuli, Vatialan hautausmaa, Kangasala, alue 00, kortteli 022, rivi 15, paikkanumero 00040 *hautahaku.fi*. Viitattu 7.5.2022.
2. ↑  Hautakuva: Salminen Iivari Samuel, albumissa Kangasala, Vatialan hautausmaa, osio 22 N-Ö (vaatii kirjautumisen) *suomenkirkkojajahautausmaita.fi*. Viitattu 18.9.2022.
3. 1 2  Urheilumme Kasvot Osa 2, Salminen, Iivari Samuli, sivu 1410, vastaavat toimittajat Risto Rantala, Markku Siukonen, Seppo Tukiainen, Oy Scandia Kirjat Ab, Keuruu 1974
4. 1 2 3  Iivari Salminen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Kaukopartiomiesten huoltokoneena toiminut Heinkel He 59
**Heinkel He 59B-2** oli saksalainen merilentokone.

Tausta
------

Ernst Heinkel alkoi vuonna 1930 kehittää Saksan laivastolle meritoimintakonetta, joka Versailles’n rauhansopimuksen ehtojen vuoksi tehtiin näennäisesti siviilikoneena. Ensilento tapahtui syyskuussa 1931.

Tekniikkaa
----------

Kone oli kaksitasoinen ja -moottorinen (BMW VI-moottorit, jonka teho oli 660 hv) meritoimintakone. Koneessa oli ohjaajan lisäksi etu- ja taka-ampujat. Kaikkiaan konetta valmistettiin 140 kappaletta vuoden 1938 alkuun mennessä. 

### Tekniset tiedot

* Kärkiväli 23,7 metriä
* Pituus 17,4 metriä
* Korkeus 5,8 metriä
* Tyhjäpaino 5 000, lentopaino 9 100 kg

Suoritusarvot

* Huippunopeus 220 km/h merenpinnan tasolla
* Lakikorkeus 3 500 metriä
* Lentomatka 950 km

Aseistus

* neljä 7,92 mm konekivääriä

Käyttö Suomessa
---------------

Suomen ilmavoimat vuokrasi Saksasta neljä He 59B-2-konetta. Ne lennettiin Suomeen 11. elokuuta 1943. Kaksi maalattiin Suomen ilmavoimien väreihin ja sai tunnukset HL-59 ja HL-60. Koneet olivat Arado Flugzeugwerke A.G.:n valmistamia. Koneita käytettiin kaukopartioiden kuljettamisessa neljän kuukauden ajan, sitten ne palautettiin Saksaan.

Lähteet
-------

* Kalevi Keskinen, Kari Stenman, Klaus Niska: *Meritoimintakoneet - Suomen ilmavoimien historia 15*, Apali Oy, Tampere 1995, ISBN 952-5026-03-5
* Keskinen, Kalevi - Niska, Klaus - Stenman, Kari: *Suomen Ilmavoimien lentokoneet 1939-72*. Tietoteos Oy, Espoo/Forssa 1973 - 3. painos (1977) Forssan kirjapaino Oy. ISBN 951-9035-21-4. Sidottu.

### Viitteet

1. 1 2  Suomen Ilmavoimien lentokoneet 1939-72, 1977: s. 5

Aiheesta muualla
----------------
**One of These Nights** on yhdysvaltalaisen rockyhtye Eaglesin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1975. Albumi on Eaglesin viimeinen albumi, jossa mukana on Bernie Leadon. Leadon jätti yhtyeen One Of These Nights-kiertueen jälkeen. Seitsemäs kappale, "Visions", on Eaglesin ainoa kappale, jossa laulajana toimi Don Felder. Albumista tuli yhtyeen läpimurtoalbumi, joka seurauksena yhtyeen jäsenistä tuli kansainvälisiä tähtiä ja Pohjois-Amerikan ykkösbändi. Eagles lähti maailmankieruteelle edistääkseen levyn myyntiä ja lämmittelijä yhtyeenä tuohon aikaan toimi Fleetwood Mac.

Albumin nimikkokappaleesta tuli yhtyeen toinen Billboard Hot 100 -listan kärkeen noussut single. Kokonaisuudessaan albumilla oli kolme Top 10 -singleä: "One of These Nights", "Lyin' Eyes" ja "Take It To The Limit". Albumista tuli yhtyeen ensimmäinen, joka pääsi listakärkeen. Albumi myi yli 4 miljoonaa kappaletta, ja toi yhtyeelle ensimmäisen Grammyn kappaleella "Lyin' Eyes". "Take It To The Limit" kappaleesta tuli yhtyeen ensimmäimen kultaa myynyt single.

Kappaleet
---------

|  |
| --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Laulu | Kesto |  |
| 1. | One of These Nights | Don Henley, Glenn Frey | Don Henley | 4.51 |
| 2. | Too Many Hands | Randy Meisner, Don Felder | Randy Meisner | 4.43 |
| 3. | Hollywood Waltz | Bernie Leadon, Tom Leadon, Henley, Frey | Don Henley | 4.04 |
| 4. | Journey of the Sorcerer | B. Leadon | (instrumentaali) | 6.40 |
| 5. | Lyin' Eyes | Henley, Frey | Glenn Frey | 6.22 |
| 6. | Take It to the Limit | Meisner, Henley, Frey | Randy Meisner | 4.49 |
| 7. | Visions | Felder, Henley | Don Felder | 3.58 |
| 8. | After the Thrill Is Gone | Henley, Frey | Glenn Frey | 3.56 |
| 9. | I Wish You Peace | Patti Davis, B. Leadon | Bernie Leadon | 3.45 |

Kokoonpano
----------

* Glenn Frey - laulu, kitara, koskettimet, harmoni
* Don Henley - laulu, rummut, perkussiot, tablat
* Randy Meisner - laulu, bassokitara, kitara
* Bernie Leadon - laulu, kitara, banjo, mandoliini, steel-kitara
* Don Felder - laulu, kitara, slide-kitara, urut

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Aarne Viisimaa** (vuoteen 1935 *Arnold-Peeter Vismann*; 25. marraskuuta 1898 Sangaste – 2. lokakuuta 1989 Tukholma) oli virolaissyntyinen tenori, näyttelijä ja teatteriohjaaja.

Viisimaa valmistui vuonna 1927 Georg Stahlbergin luokalta Tarton konservatoriosta. Hän opiskeli myös taloustiedettä Tarton yliopistossa vuosina 1920–1924. Hän sai laulussa lisäopetusta Armanda Degli Abbatilta Saksassa vuonna 1923 sekä Wienissä ja Budapestissa vuonna 1926. Viisimaa lauloi Vanemuinen kuorossa vuosina 1917–1920. Vuosina 1920–1927 hän toimi solistina ja ohjaajana Vanemuinessa, sitten vuoteen 1944 Estonia-teatterissa.

Viisimaa lähti Virosta vuonna 1944. Hän asui sitten Suomessa ja vuodesta 1945 Ruotsissa. Hän työskenteli vuoteen 1958 näyttelijänä ja ohjaajana ruotsinvirolaisten teattereissa. Lisäksi hän esiintyi konsertti- ja kirkkolaulajana. Viisimaa on haudattu Viroon.

Viisimaa oli Vello Viisimaan isä. Hänen sisaruksensa tytär oli Heli Viisimaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Viisimaa, Aarne Eesti Teatriliit


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Grashofin luku** kuvaa virtaavan aineen nostevoiman suhdetta siihen vaikuttaviin kitkavoimiin. Nostevoima johtuu aineen tiheyseroista (ks. konvektio). Grashofin luku liittyy lämmönsiirtoon vapaassa konvektiossa ja määritellään pystypinnalle yhtälöllä:

  

{\displaystyle Gr={\frac {g\beta (T\_{s}-T\_{y})L^{3}}{\nu ^{2}}}}

  

* *g* on putoamiskiihtyvyys (9,81 m/s²)
* \beta  on aineen lämpölaajenemiskerroin (1/K) ja ideaalikaasulle pätee {\displaystyle \beta ={\frac {1}{T\_{y}}}}
* {\displaystyle T\_{s}} on pinnan lämpötila (K) tai (°C)
* {\displaystyle T\_{y}} on ympäristön lämpötila (K) tai (°C)
* *L* on pystypinnan korkeus (m)
* \nu on aineen kinemaattinen viskositeetti (m²/s)

  

Karakteristinen mitta *L* voi vaihtua tapauskohtaisesti johtuen ongelman geometriasta. Esimerkiksi vapaan konvektion lämmönsiirtymiselle sylinterin ympärillä käytetään pituusmitan *L* sijasta sylinterin halkaisijaa *D*. Grashofin luvun voidaan ajatella tarkoittavan vapaan virtauksen Reynoldsin lukua. 

Grashofin lukua käytetään myös aineensiirto-opissa, jolloin yhtälössä lämpötilat korvataan aineen konsentraatioilla. Grashofin luku on nimetty saksalaisen insinöörin, Franz Grashofin, mukaan.
Granuloita Auringon pinnalla.
**Granula** on Auringon pinnalla oleva rae, jolla on tummat reunat.

Auringon pinta eli fotosfääri on kauttaaltaan rakeinen muilta kuin auringonpilkkujen ja muiden poikkeusilmiöiden kohdalta. Auringon pinta kiehuu kuin puuro Auringon sisältä tulevan lämmön aiheuttamien konvektiovirtausten takia. Konvektio siirtää lämpöä auringon sisustasta ulospäin. Granulassa on kirkas keskusta ja tummempi reuna, jonka alueella kaasu laskeutuu alaspäin. Granulan muoto muuttuu ja granulat hajoavat mm. pystypyörteiden takia. Tumman reunuksen keskellä näkyy joskus valkeita pisteitä tai pitkulaisia kuvioita, **filigraaneja**. Nämä ovat magneettikentän keskuksia, joita virtaus repii hajalle. Granulat ovat muodoltaan soikeita ja vaihtuvia ja epämääräisiä. Granuloiden kirkkaus vaihtelee viiden minuutin jaksossa. 

Supergranulan elinikä on monta päivää. Näiden muoto muistuttaa monikulmiota. Granulat liikkuvat supergranulan keskustasta kohti reunoja kuljettaen magneettikenttää mukanaan. Supergranulaatio näkyy epäsäännöllisenä verkkona tarkassa auringon magneettikentän kartassa. Supergranulan keskiosassa on nouseva liike, vaakaosassa horisontin suuntaista liikettä ja reunoilla laskuliike. Aurinkotuuli lähtee supergranuloiden välistä.

Auringon pinnan granulaatio aiheuttaa sen spektrissä mikroturbulenssia. Jättiläistähdillä granulat ovat suhteellisen suuria tähden kokoon nähden.

Lähteet
-------

1. ↑  Karttunen H: Granulaatio *Zubenelgenubi*. Viitattu 30.1.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Solar MHD (Arkistoitu – Internet Archive)
* KIS (Kiepenheuer Sonnenphysik)
* Potsdam astrophysical institute (Arkistoitu – Internet Archive)
**Moi dix Mois** on japanilainen yhtye. Perustaja Mana oli suositun Malice Mizer -yhtyeen kitaristi ja toinen perustajajäsenistä. Hän tekee kaikki kappaleet ja sanoitukset itse. Yhtye onkin itse asiassa Manan sooloprojekti. Mana on kuvaillut Moi dix Mois’n musiikkia puhtaaksi sekoitukseksi metallia ja klassista musiikkia. On kuitenkin hyvin vaikea yhdistää Moi dix moisin musiikki yhteen genreen, sillä se sisältää muun muassa industrial metallin ja sinfonisen metallin elementtejä yhdistettynä toisiinsa.

Historia
--------

Yhtyeen ensimmäinen levy, Dix infernal, julkaistiin 19. maaliskuuta 2003. Runsas vuosi myöhemmin, 20. heinäkuuta 2004 julkaistiin Nocturnal Opera. Minialbumi Beyond the Gate julkaistiin 1. maaliskuuta 2006. Vuotta myöhemmin 28. maaliskuuta 2007 ilmestyi levy nimellä Dixanadu. Uusin levy ilmestyi 15. joulukuuta 2010 nimellä D+Sect. Yhtye julkaisi 11. heinäkuuta 2012 kokoelma-albumin Reprise.

Moi dix Mois on julkaissut myös kaksi DVD:tä: Dix Infernal – Scars of Sabbath (16. joulukuuta 2003) ja Invite to Immorality – Moi dix Mois Europe Live Tour 2005 (27. kesäkuuta 2005).

Moi dix Mois julkisti 19. heinäkuuta 2007 syksyisen Euroopan-kiertueensa, ja siihen sisältyi myös konsertti Helsingin Tavastia-klubilla 11. lokakuuta.

Nimi Moi dix mois on ranskaa ja tarkoittaa "Minä kymmenen kuukautta".

Moi dix Mois:in jäsenet ilmoittivat 19.5.2014, että kitaristi K on kuollut. Yllättävässä tiedotteessa ei mainittu kuolemaan johtaneita syitä, eikä muita yksityiskohtia, paitsi että K olisi kuollut perheensä luona.

Jäsenet
-------

### Nykyiset jäsenet

* Mana - kitara (2002-)
* Seth - laulu (2005-)
* Hayato - rummut (2006-)
* Sugiya - basso (2006-)

### Entiset jäsenet

* K - kitara, örinälaulu (2004-2014)
* Juka - laulu (2002–2005)
* Kazuno - basso (2002-2005)
* Tohru - rummut (2004-2005) - (epävirallinen jäsen vuosina 2002-2004)
* Shadow X - taustalaulu (2004-2004)
* Jun - kitara (2004-2004)

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Dix infernal*  (2003)
* *Nocturnal Opera*  (2004)
* *Beyond the Gate*  (2006)
* *Dixanadu*  (2007)
* *D+Sect*  (2010)

### Kokoelma-albumit

* *Reprise*  (2012)

### Singlet

* *Dialogue Symphonie* (2002)
* *Shadows Temple* (2004)
* *Pageant* (2004)
* *Lamentful Miss* (2006)

### DVD:t

* Dix Infernal – Scars of Sabbath (2003)
* Invite to Immorality – Moi dix Mois Europe Live Tour 2005 (2005)
* Fated raison d'erte Moi Dix Mois Europe tour 2007 (2007)

Aiheesta muualla
----------------

* Moi dix Moisin virallinen sivusto (englanniksi) ja (japaniksi)
* Moi dix Mois JaMe Suomi -sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Heinkel P.1080** oli saksalaisen Heinkel Flugzeugwerken kehittämä kaksimoottorinen yksipaikkainen suihkuhävittäjä.

Historia
--------

Konetyypin kehitys käynnistyi vuoden 1945 alulla, mutta se kehitettiin todennäköisesti loppuun vasta sodan jälkeen yhdysvaltalaismiehittäjien valvonnassa. Yhtään konetta ei kuitenkaan rakennettu. P.1080.01-malli olisi ollut yksipaikkainen peräsimetön suihkuhävittäjä, jonka voimalaitteeksi kaavailtiin kahta siiven tyviin asennettua Eugen Sängerin suunnittelemaa ramjet-moottoria, joissa olisi ollut halkaisijaltaan 1,5 metrinen polttokammio. 8,5 metriä pitkät, kooltaan huomattavan suuret moottorit määrittivät pitkälti koko koneen mitat.

Ramjet-moottoreiden käynnistys ei ollut mahdollista matalissa lentonopeuksissa, minkä seurauksena P.1080:n lentoonlähtö olisi tehty neljän RATO-raketin avulla, jotka olisivat kiihdyttäneet koneen nopeuteen, jossa ramjet-voimalaitteet voitaisiin käynnistää. Koneen lyhyen rungon peräosaan oli sijoitettu sivuperäsin, ja laskutelineenä toimi rungon alle kiinnittynyt laskeutumissuksi. Aseistukseksi kaavailtiin kahta eturungon alaosaan kiinteästi asennettua 30 millimetrin MK 108 -tykkiä.

Tekniset tiedot
---------------

*Lähde:* 

**Yleiset ominaisuudet**

* **Miehistö:** 1
* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&&08.01500008,15 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&&08.09000008,90 m
* **Siipipinta-ala:** &&&&&&&&&&&&&020.&&&&0020,00 m²
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Eugen Sängerin suunnittelemaa ramjet-moottoria

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** &&&&&&&&&&&01000.&&&&001 000 km/h

**Aseistus**  

* 2 × kiinteää 30 mm MK 108 -tykkiä eturungon alaosassa

Lähteet
-------

* Ryś, Marek: *German Air Projects Vol. 2 - Fighters*. Redbourn, UK: Mushroom Model Publications, 2004. ISBN 83-89450-07-0. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Ryś 2004, s. 16-17
2. 1 2  Ryś 2004, s. 11
Rosina Penco
**Rosina Penco** (8. huhtikuuta 1823 Napoli – 2. marraskuuta 1894 Porretta Terme) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano. Historioitsija, toimittaja Francesco Regli piti häntä Maria Malibranin ja Angiolina Bosion vertaisena *prima donnana*.

Penco esiintyi vuonna 1847 kiertävän italialaisseurueen jäsenenä Kööpenhaminassa oopperoissa *Lucia di Lammermoor*, *Don Pasquale* ja *Linda di Chamounix*. Vuoden 1848 puoleenväliin mennessä seurue oli siirtynyt Tukholman Mindre teaterniin, jossa se esiintyi lukuisissa oopperoissa. Tämän jälkeen Penco liittyi Freybergin italialaiseen oopperaseurueeseen Berliinissä, jossa hänen ensimmäinen roolinsa oli *Lucia di Lammermoorin* nimirooli. Penco sai seuraavan kiinnityksensä Konstantinopolista. Vuodesta 1851 alkaen hän teki esiintymisiä Italian eri kaupungeissa. 19. tammikuuta 1853 Penco loi Roomassa Leonoran roolin Giuseppe Verdin oopperan *Trubaduuri* kantaesityksessä. Hän toisti roolin lukuisia kertoja, todennäköisesti viimeisen kerran kaksikymmentä vuotta myöhemmin Madridissa. Hän teki esiintymisiä myös muun muassa Covent Gardenissa ja ensimmäisen kerran marraskuussa 1855 Pariisin Théâtre-Italienissa.

Pencon veli Francesco oli tanssija. Penco meni naimisiin Nicolò Elenan kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Victorian Vocalists Kurt Ganzl (2017)
2. ↑  The New Grove Guide to Verdi and His Operas Roger Parker (2007)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Italia
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* IdRef

 |

 |
**Björn August Perander**, käytti taiteilijanimeä **Otso Pera** (23. maaliskuuta 1915 Viipuri – 1. huhtikuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen tarjoilija ja elokuvanäyttelijä. 

Liikemiesperheeseen syntynyt Björn Perander kävi 1926–1930 Helsingissä Svenska Lyceumia. Hän toimi sittemmin muun muassa tarjoilijana Kulosaaren Casinolla Helsingissä. Keväällä 1937 ohjaaja Teuvo Tulio, kuvaaja Erik Blomberg, käsikirjoittaja Yrjö Kivimies sekä näyttelijät Regina ja Rakel Linnanheimo olivat Porvoossa etsimässä kuvauspaikkoja Tulion suunnittelemalle F. E. Sillanpään Silja-romaanin filmatisoinnille. Paluumatkalla he poikkesivat syömään Kulosaaren Casinolle ja tällöin Rakel Linnanheimo huomasi salissa "kauniskasvoisen" tarjoilijan ja totesi että tämä olisi sopiva elokuvan Armaksen rooliin. Björn Perander houkuteltiin mukaan elokuvaan ja hän sai taiteilijanimen *Otso Pera*. Peranderilla oli vaikeuksia repliikkiensä lausumisessa ja niitä jouduttiin karsimaan eikä hän muutenkaan tuntenut näyttelemistä omaksi alakseen. Elokuva Nuorena nukkunut jäi Peranderin ainoaksi elokuvaksi vaikka Suomen Filmiteollisuuden johtaja Toivo Särkkä harkitsikin hänen käyttämistään pääosassa jossain yhtiön muussa elokuvassa. Björn Perander kuoli 54-vuotiaana Helsingissä 1954 ja myös Nuorena nukkunut-elokuvan kopiot tuhoutuivat Adams-filmin varaston tulipalossa 27. heinäkuuta 1959. Tammikuussa 2015 Ranskan elokuva-arkiston Cinémathèque françaisen kokoelmista löydettiin elokuvasta noin 20 minuutin pituinen pätkä.

Björn Peranderin sisaren Emma Peranderin poika on näyttelijä Tom Wentzel. Peranderin veli Ulf Perander oli naimisissa näyttelijä Eva Peranderin (o.s. Takanen; 1922–2014) kanssa joka näytteli Svenska Teaternissa ja Lilla Teaternissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kalevi Koukkusen henkilökuvaus Otso Perasta EloNetissä

Aiheesta muualla
----------------

* Katkelma Nuorena nukkunut-elokuvasta Youtubessa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Otsonidi** on epävakaa, reaktiivinen moniatominen anioni O3−, joka on johdettu otsonista, tai orgaanisten peroksidien kaltaisista orgaanisista yhdisteistä.

Epäorgaaniset otsonidit
-----------------------

**Epäorgaaniset otsonidit** ovat tumman punaisia ioniyhdisteitä, jotka sisältävät O3− anionin. Anionilla on otsonimolekyylin V-muoto.

Epäorgaanisia otsonideja muodostuu kun poltetaan natriumia tai raskaampia alkalimetalleja otsonissa. Ne ovat erittäin herkkiä räjähteitä, joita pitää käsitellä matalassa lämpötilassa ja inertissä ilmastossa.

Epäorgaanisien otsonidien käyttöä on tutkittu lupaavana hapen lähteenä kemiallisissa happi generaattoreissa.

Orgaaniset otsonidit
--------------------

Orgaanisten otsonidien yleinen rakenne
**Orgaaniset otsonidit** ovat orgaanisten peroksidien räjähtävempiä serkkuja ja sisältävät kovalenttisidoksisen otsonidi ryhmän, -O-O-O-. Ne useimmiten esiintyvät pahanhajuisina öljymäisinä nesteinä. Niitä käytetään pääasiassa kemiallisten yhdisteiden koostumuksen päättelyyn. 

Ne muodostuvat otsonin ja tyydyttymättömien yhdisteiden reagoidessa, ja nopeasti hajoavat karbonyyliyhdisteiksi kuten aldehydeiksi, ketoneiksi ja peroksideiksi.
Otsamotunturin laelta avautuva näkymä.
Otsamotunturin laella sijaitseva päivätupa.
**Otsamotunturi** on 418 metriä korkea tunturi Inarissa Pohjois-Suomessa. Tunturi sijaitsee noin kahdeksan kilometrin päässä Inarin kylästä. Otsamotunturilta aukeavat hienot näkymät Inarijärvelle, Muddusjärvelle, Muotkatuntureille ja Joenkielisen tunturille. Otsamotunturille johtaa retkeilypolkuja, ja se onkin suosittu retkeilykohde turistien ja paikallisten keskuudessa. Otsamotunturin laella on päivätupa, jossa retkeilijät voivat pitää taukoa. Tuvassa on tulentekomahdollisuus.

Retkeilyreitti Otsamolle lähtee museokeskus Siidaa vastapäätä. Otsamotunturi sopii hyvin päiväretkikohteeksi. Pituutta patikointiretkellä on noin 20 kilometriä, jos koko matkan taittaa jalkaisin. Otsamotunturille pääsee polkua pitkin myös esimerkiksi nuorisokeskus Vasatokasta käsin. Lyhyemmänkin reitin voi valita, koska mahdollisen auton voi jättää lähemmäksi Otsamotunturia.

Lähteet
-------

* Luontoon.fi - Inarin retkeilyalueen nähtävyydet
Heinkel He 100 D-1 *(He 113)*
Heinkel He 100 V1
**Heinkel He 100** oli Heinkel-lentokoneyhtiön toista maailmansotaa edeltänyt, prototyyppiasteelle jäänyt hävittäjälentokoneprojekti.

Heinkel He 112 -koneen hävittyä kilpailun Luftwaffen uudesta hävittäjäkonetyypistä Messerschmitt Bf 109:lle, Heinkel alkoi salassa kehittää uutta selvästi suorituskykyisempää hävittäjämallia. Kone aiottiin aluksi kehittää He 112 -koneen pohjalta, mutta lopulta päätettiin suunnitella kokonaan uusi kone, suunnittelunimeltään Projekt 1035.

Koneen rakenteen yksinkertaistamiseksi ja suorituskyvyn parantamiseksi siihen valittiin joitain hyvin erikoisia suunnitteluratkaisuja, muun muassa moottorin jäähdytykseen käytettiin tekniikkaa, jossa jäähdytysnesteen annettiin tarkoituksella kiehua ja moottori oli kiinnitetty suoraan runkoon ilman tukivarsia.

Vuonna 1938 Luftwaffen teknillinen päällikkö Ernst Udet lensi He 100:lla lentonopeuden maailmanennätyksen 643 km/h ja vuonna 1939 koelentäjä Hans Dieterle paransi sen lukemaan 746 km/h. Konetta kutsuttiin nimellä He 112 U brittien hämäämiseksi.

Vaikka kone oli suorituskyvyltään ylivoimainen muihin aikalaismalleihin nähden, sitä ei kuitenkaan otettu palveluskäyttöön, muun muassa koska höyrystymiseen perustuva jäähdytys oli epäluotettava ja hyvin haavoittuvainen, ja koska koneen käyttämistä DB 601 -moottoreista oli pulaa, eikä haluttu häiritä samaa moottoria käyttävän Bf-109:n tuotantoa.

Noin kymmentä valmistettua konetta käytettiin myöhemmin propagandatarkoituksiin; niihin maalattiin eri laivueiden tunnuksia ja niistä otettiin runsaasti valokuvia, jotta saataisiin liittoutuneet uskomaan, että koneita on valmistettu enemmän ja että näitä "superhävittäjiä" on operatiivisessa käytössä.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Heinkel He 100** Wikimedia Commonsissa
**Rørlykken lurit** (lue venyttämällä: *lūr*) ovat Skandinavian pronssikaudella käytössä olleet lurit, jotka olivat pronssisia puhallinsoittimia. Ne löytyivät vuonna 1886 Rørlykken mossesta Svendborgin läheltä Tanskasta. Lurit olivat tutkijoiden mukaan uskonnollissävytteisten rituaalisten tilaisuuksien seremoniasoittimia. Nämä lurit ajoitetaan Monteliuksen periodille IV eli 1100–900 eaa.

Historiaa
---------

Lurit löysi maanviljelijä Ole Rasmussen vuonna 1886, kun hän oli suolla kaivamassa turvetta. Lurit olivat monessa osassa ja osin rikkinäisiäkin. Soittimien osat toimitti museolle tuomari Valdemar Jensen ja ne lunastettiin 150 kruunun palkkiota vastaan. Myöhemmin toimitettiin samalta turvetyömaalta lisää osia lureihin. Lureja säilytetään Tanskan kansallismuseossa ja ne on luetteloitu tunnuksilla B3671 ja B3672.

Samasta suosta löytyi myöhemmin keraaminen ruukku, ihmisen luurangon luita ja pääkallo. Kuten luritkin, niin näitä löytöjä pidetään votiivilahjoina jumalille. Ne säilytetään Langelandsin Museossa.

Kuvaus
------

Molemmat lurit olivat oikeakätisiä eli ne kiertyivät samankätisesti. Yleensä löydetyt lur-parit ovat erikätiset ja muodoltaan toistensa peilikuvat. Tämä on tästä säännöstä ainoa tunnettu poikkeus. Lurin suuaukon ympärillä oli tavanomaista pienemmät koristekiekot, joten se ajoittuu lurien varhaiseen kehitysvaiheeseen. Kummastakin lurista puuttuu suukappale, johon soitettaessa puhallettiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Rørlykken lurit Tanskan kansallismuseo. Viitattu 4.5.2018. (tanskaksi)
2. ↑  Gud og Grave: Lur, viitattu 4.5.2018
3. ↑  Jensen, Jørgen: Offergaverne *Den Store Danske*. Gyldendal. Viitattu 4.5.2018. (tanskaksi)
4. ↑  Utnes, Ole.J.: The Brudevælte Lurs *O.J.'s Trumpet Page*.  Arkistoitu 27.2.2014. Viitattu 29.4.2018. (englanniksi)
5. ↑  Rickfors, Flemming: Vindtøj *verasir.dk*. Viitattu 4.5.2018. (tanskaksi)
Ruostevyöhyke kartalla punaisella.
**Ruostevyöhyke** (engl. *Rust Belt*) on Koillis-Yhdysvalloissa Suurten järvien ja Ohiojoen ympäristössä sijaitsevan Yhdysvaltojen perinteisen teollisuusalueen nykyinen kutsumanimi. Alue oli 1800-luvulla talouskasvultaan nopeinta ja vaurainta aluetta Uudella mantereella, mutta 1970-luvulta alkaen teollisuus alkoi hiipua alueella ja teollisuuskaupunkien väestö kääntyi laskuun. Näin alue alkoi vertauskuvallisesti ruostua.*lähde?*

Historia
--------

Teollisuus kehittyi 1800-luvun alulta alkaen alueelle, koska siellä oli teollisuudelle soveltuvia vesiväyliä raaka-aineiden kuljettamiseen, runsaasti kivihiiltä Appalakkien vuoristossa Pennsylvanian ja Länsi-Virginian alueilla sekä runsaasti rautamalmia Minnesotan koillisosassa. Nämä olivat tärkeitä siksi, että kivihiilestä saatiin käyttövoimaa tehtaille ja teräksen valmistuksessa tarvitaan sekä rautaa että kivihiiltä. Alueelle rakennettiin runsaasti rautateitä pääasiassa kivihiiltä kuljettavia junia varten.

Alueella tärkeitä kanavia ovat New Yorkiin vievä Erien kanava, Niagaran putoukset ohittava Wellandin kanava ja Saint Lawrencen meriväylä. Huomionarvoinen vesiväylä on myös Yläjärven ja Huronjärven väliset kosket ohittava Soo Locks, jonka läpi kulkee 10 000 laivaa vuodessa. Sähkön keksimisen jälkeen alueen vuoristojokia alettiin valjastaa vesivoiman tuotantoon. 1800-luvun lopulla rakennettiin muun muassa Niagaran putousten vesivoimala. Detroitista kehittyi autoteollisuuden keskus, jossa joka kuudes työntekijä työskenteli 1950-luvulla autoteollisuudessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Niagara Power Project *NYPA Facilities*. Viitattu 01.05.2018.  **Web archive 5.5.2009**
Wikibooks 
Wikikirjastossa on aihe: **Puolalainen puolustus**. 

*Tässä artikkelissa käytetään algebrallista merkintätapaa kuvailemaan shakkisiirtoja.*

**Puolalainen puolustus** on shakkiavaus, jossa musta pelaa varhaisen b-sotilaan kaksoisaskeleen. Alun perin siirron pelasi puolalainen Aleksander Wagner valkean 1.d4-siirtoon, mutta puolalaisiksi puolustuksiksi käsitetään b-sotilaan siirto muissakin avauksissa. Mustan b-sotilas estää valkeaa pelaamasta siirtoa c4. Avauksen teho on parhaimmillaan kun valkea sivustoi kuningaslähettinsä. Valkean yleisin vastaus on 2.e4, joka uhkaa heti mustan b-sotilasta. Jos musta suojelee sotilaan siirrolla 2...a6, avaus muuntuu St. Georgen puolustukseksi.

Avaus sijoittuu ECO-koodistolla koodille A40.

Puolalaisen puolustuksen kuuluisin esiintyminen tapahtui, kun Boris Spasski käytti sitä mustilla Tigran Petrosjania vastaan vuoden 1966 maailmanmestaruusottelussa. Spasski tosin hävisi ottelun.

Katso myös
----------

* Luettelo shakkiavauksista
* Luettelo gambiiteista

Lähteet
-------

1. ↑  COE
2. ↑  Peli: Tigran Vartanovich Petrosian vs Boris Spassky
Rosita Renard
**Rosita Renard** (8. helmikuuta 1894 Santiago de Chile – 24. toukokuuta 1949) oli chileläinen pianisti.

Renard syntyi katalonialaisen José Renardin ja chileläisen Carmen Artigasin vanhimpana tyttärenä. Hän sai 5-vuotiaasta pianonsoiton opetusta Roberto Dunckerilta. Renard aloitti 8-vuotiaana opiskelun Chilen kansallisessa musiikkikonservatoriossa ja valmistui vuonna 1908. Konserttiuransa Renard aloitti 15. toukokuuta 1909 pitämällään debyyttikonsertilla. Presidentti Pedro Monttilta saamansa stipendin turvin Renard pääsi vuonna 1910 Saksaan, jossa hän opiskeli Sternin konservatoriossa, kunnes valmistui vuonna 1914 Martin Krausen opettamana. Vuonna 1916 Renard matkusti Yhdysvaltoihin, jossa toimi konservatorion opettajana Rochesterissa. Hän piti menestyksekkäät sooloresitaalit Aeolian Hallissa vuonna 1916 ja Carnegie Hallissa vuonna 1920. Hän pääsi myös esiintymään johtavien orkesterien kanssa New Yorkissa, Bostonissa ja Chicagossa. Lisäksi hän esiintyi Euroopan suurissa kaupungeissa. Renardia onkin pidetty ensimmäisenä kansainvälistä tunnustusta osakseen saaneena chileläisenä pianistina. Hän palasi Chileen vuonna 1920.

28. elokuuta 1928 Renard meni New Yorkissa naimisiin tšekkoslovakialaisen laulaja Otto Sternin kanssa. Palattuaan Chileen puolisonsa kanssa hänestä tuli Chilen kansallisen musiikkikonservatorion professori. Renard opetti siellä vuoteen 1936. Hän soitti vuonna 1941 Chilen kansallisen sinfoniaorkesterin kanssa. Hän opetti Caracasissa, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1948. Renard kiersi 1940-luvulla Pohjois-Amerikassa, Latinalaisessa Amerikassa ja Karibianmerellä. Hän piti konsertteja esimerkiksi Buenos Airesissa, Bogotássa, Medellínissä, Montevideossa, Havannassa, Meksikossa, Puerto Ricolla ja Curaçaossa. Renard soitti muun muassa kapellimestari Erich Kleiberin johdolla; Kleiber nimesi hänet parhaaksi kuulemakseen Wolfgang Amadeus Mozartin tulkitsijaksi.

Renard piti viimeisen konserttinsa Carnegie Hallissa 19. tammikuuta 1949. Hän kuoli von Economon tautiin saman vuoden toukokuussa. Hänen mukaansa on nimetty muun muassa konservatorio ja musiikkipalkinto. Renardin oppilaiden joukossa olivat René Amengual, Inés Gebhard, Flora Guerra, María Iris Radrigán, Elvira Savi ja Herminia Raccagni. Renard antoi myös varhaista opetusta Edith Fischerille. Myös Renardin sisko Blanca Renard oli pianisti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Rosita Renard Biblioteca Nacional de Chile: Memoria Chilena, viitattu 25.3.2023
2. 1 2 3 4 5  María Piedad Jiménez Larraín, Rosita Renard: el legado de la gran pianista cuya vida se truncó en el auge de su carrera Economía y negocios 10.2.2019, viitattu 25.3.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Molybdeeni(II)kloridi** (MoCl2) on molybdeeni- ja kloridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdiste on merkittävä sen poikkeuksellisen rakenteen vuoksi.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa molybdeeni(II)kloridi on keltaista kiteistä ainetta. Yhdiste on polymorfista ja siitä tunnetaan α- ja β-muodot sekä amorfinen muoto. Yhdisteen α-muoto koostuu Mo6Cl8, jotka ovat yhteydessä toisiinsa neljän siltoina toimivien kloridi-ionien välityksellä. Molybdeeni(II)kloridin klustereissa on kovalenttisia sidoksia molybdeeni-ionien välillä. Aineen β-muodon rakenne muistuttaa kadmiumkloridin rakennetta. Molybdeeni(II)kloridi on veteen liukenematonta, mutta liukenee etanoliin. Molybdeeni(II)kloridi voi reagoida Lewis-emästen kanssa ligandinvaihtoreaktioilla, joissa kloridi-ionit korvautuvat muilla ryhmillä. Kuumennettaessa vedyn kanssa se pelkistyy metalliseksi molybdeeniksi.

Valmistus
---------

Molybdeeni(II)kloridia voidaan valmistaa kuumentamalla molybdeeni(III)kloridia tai pelkistämällä molybdeeni(V)kloridia vedyllä. Yhdistettä muodostuu myös molybdeenin ja klooraavan reagenssin kuten fosgeenin välisellä reaktiolla.

2 MoCl3 → MoCl2 + MoCl4
2 MoCl5 + 3 H2 → 2 MoCl2 + 6 HCl

Lähteet
-------

1. ↑  N.N. Greenwood & A. Earnshaw: *Chemistry of the Elements*, s. 1019. 2nd Edition. Butterworth Heinemann, 1997. ISBN 0-7506-3365-4. (englanniksi)
2. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 662. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
3. ↑  Edward I. Stiefel: *Molybdenum Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2011.
4. 1 2  Philip C. H. Mitchell, Tim Outteridge, Ken Kloska, Steve McMahon, Yakov Epshteyn, Roger F. Sebenik, A. Richard Burkin, Robert R. Dorfler, John M. Laferty, Gerhard Leichtfried, Hartmut Meyer‐Grünow & Mark S. Vukasovich: *Molybdenum and Molybdenum Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2020.
5. 1 2  Hermann Jehn, Wolfgang Kurtz, Dietrich Schneider, Ursula Trobisch, Joachim Wagner: *Molybdenum*, s. 250-260. Springer, 1989. ISBN 978-3-662-06329-3. Teoksen verkkoversio (viitattu 26.12.2020). (englanniksi)
**Horace Sowers Kephart** (8. syyskuuta 1862 East Salem, Pennsylvania – 2. huhtikuuta 1931 Bryson City, Pohjois-Carolina) oli yhdysvaltalainen matkakirjailija ja kirjastonhoitaja.

Elämä ja ura
------------

Horace Sowers Kephart syntyi 8. syyskuuta 1862 East Salemissa, Pennsylvaniassa Isaiah ja Mary Elizabeth Sowers Kephartille. Viiden vuoden ikäisenä Horace perheineen muutti Iowaan, jossa hän opiskeli vuosina 1871–1872. Vuonna 1876 Horace ja hänen perheensä palasivat takaisin Pennsylvaniaan josta he kuitenkin pian muuttivat Massachusettsiin. Syksyllä 1879 Kephart aloitti opinnot Bostonin yliopistossa. Seuraavana vuonna Kephart muutti New Yorkin Ithacaan, jossa hän työskenteli Cornellin yliopiston kirjastossa varakkaan Willard Fisken alaisena. Kephart matkusti kolmen vuoden kuluttua Italiaan, jossa hän toimi Fisken työntekijänä monissa kirjastoissa.

Vuonna 1886 Kephart ryhtyi Yalen yliopiston kirjaston kirjastonhoitajan sijaiseksi. New Havenissa asuessaan Kephart tutustui Laura Mackiin, jonka kanssa hän avioitui seuraavana vuonna. He saivat yhteensä kuusi lasta. Varsinaisen kirjailijanuransa hän aloitti New Haveniin muutettuaan. Kephart oli hyvin kiinnostunut Yhdysvaltain historiasta, joka näkyi hyvin paljon hänen kirjallisesta tuotannostaan.

Vuonna 1904 Kephartin vaimo Laura ja hänen kuusi lastaan muuttivat New Yorkiin ilman häntä. Kephart itse muutti asumaan Pohjois-Carolinaan, jossa hän myös vietti suurimman osan loppuelämästään. Kephart kuoli auto-onnettomuudessa 2. huhtikuuta 1931 lähellä Bryson Cityä, jonne hänet haudattiin. Hänen kunniakseen Tennesseessä sijaitsevalle vuorelle on annettu nimeksi Mount Kephart.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ellison, George: Kephart, Horace Sowers *NCpedia*.  1988. Viitattu 14.6.2020. (englanniksi)
2. ↑  Frome, Michael: *Strangers in High Places: The Story of the Great Smoky Mountains*. University of Tennessee Press, 1994. ISBN 978-0-87049-806-0. Teoksen verkkoversio (viitattu 14.6.2020). (englanniksi)
3. ↑  Online Exhibit: Great Smoky Mountains: Tributes *www.wcu.edu*. Viitattu 14.6.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Pentti Johannes Peltola** (30. lokakuuta 1918 Ilmajoki – 1. elokuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori. 

Peltolan vanhemmat olivat opettaja Viljo Tuomas Peltola ja Kaisa Matilda Latikka ja puoliso vuodesta 1951 Ziricli Freja Ahti. Peltola tuli ylioppilaaksi Lapuan yhteiskoulusta 1935 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1945. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1950 ja erikoistui sisätauteihin 1948 ja farmakologiaan 1952. Peltola työskenteli uransa alkuvuosina sekä Helsingin yliopiston että useiden eri sairaaloiden palveluksessa. Hän oli Helsingin yliopiston farmakologian professori 1971–1984 ja sitä ennen vuosina 1962–1971 yliopiston sisätautiopin dosentti. Hän oli myös Meilahden sairaalan ylilääkäri 1979–1980. Sodissa Peltola toimi pataljoonan, sairaalajunan, kenttäsairaalan ja sotasairaalan lääkärinä, sotilasarvoltaan hän oli lääkintäkapteeni. Hän oli Kaunialan sotavammasairaalan, Proteesisäätiön ja Kaskisaaren kuntoutuslaitoksen isännistöjen puheenjohtaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 473-474. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.
2. 1 2 3  Kuolleita (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 6.8.1987, HS Aikakone. Viitattu 3.5.2018.
3. ↑  Facta 2001, WSOY 1985, 12. osa, palsta 635
4. ↑  Helsingin yliopiston virkamiehet


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Tietohallintopäällikkö (IT Manager)** on termi jota käytetään yrityksissä kuvaamaan IT-osaston johtajaa organisaatiossa. Tietohallintopäällikkö yleensä raportoi toiminnastaan taloushallinnolle sekä toimitusjohtajalle.

Tietohallintopäällikön aseman tärkeys on korostunut tietotekniikan tarpeellisuuden noustessa yrityksissä. Tietohallintopäällikkö voi olla johtoryhmän jäsen, mutta järjestely on usein yrityskohtaista. 

Tietohallintopäällikön tehtävään ei ole erityisiä koulutusvaatimuksia. Jokaisella alalla työskentelevällä on omat erikoisosaamisalansa, joita voi täydentää tutkinnot ja opinnot tietotekniikan alalta. Tietohallintopäälliköt ovat yleensä teknisen sekä taloushallinnon koulutustaustan omaavia henkilöitä. Johtajuustaidot, markkinointikyvyt sekä strategiset kyvyt saattavat ajaa teknisen ammattitaidon edelle työtehtävässä. Tietohallintopäälliköitä voidaan nimetä tehtävään myös hallinnolliselta puolelta, jolloin korostuvat esimerkiksi henkilön projektinhallintataidot.

Tietohallintopäälliköiden asema on korostunut valtionhallinnossa ja kunnallisella puolella. Epäonnistuneet IT-projektit ovat tuoneet tarpeettomia kustannuksia, joita yritetään karsia palkkaamalla ammattitaitoista henkilöstöä valvomaan projekteja.

Tietohallintopäällikön työnkuva on usein lähellä tai vastaava teknisen johtajan toimenkuvaa. Mikäli organisaatiosta löytyy molemmat, tietohallintopäällikkö yleensä vastaa käytäntöjen ja prosessien kuvaamisesta tiedon hallinnassa, kun tekninen johtaja taas vastaa alla olevasta infrastruktuurista.

Tietohallintopäällikkö kuvaa henkilön työtehtävää, joka on vastuussa koko yrityksen laajuisista viestintä- ja tietojärjestelmistä. Tietotekniikan tullessa aina merkittävämmäksi osaksi yritysten toimintaa, Tietohallintopäällikön rooli on lähes avainasemassa strategiaa luodessa. Suuremmissa organisaatioissa tietohallintopäällikkö delegoi työtehtäviä 
järjestelmäasiantuntijoille, joiden osaamisaluetta tehtävät ovat. Tietohallintopäällikkö yleensä suunnittelee teknisen strategian, jota yritys tarvitsee saavuttaakseen tehokkaan liiketoimintaympäristön, ja toteuttaa sen budjetin rajoissa. Tietohallintopäällikkö analysoi ja kehittää liiketoimintaa etsimällä uusia työkaluja sekä parantamalla olemassa olevia prosesseja kehittäen yrityksen verkostoa ja infrastruktuuria.
**Reino Johannes Sirén** (7. joulukuuta 1926 Tampere – 27. syyskuuta 2013 Tampere) oli suomalainen pikajuoksija. 

Vaikka Reino Sirén ei saavuttanut SM-kultaa, hän kamppaili sotien jälkeen parhaimmillaan Suomen nopeimman miehen tittelistä. Tampereen Yrityksen pikajuoksija pääsi radalle kuudessa maaottelussa ollen voittoisa Norjaa vastaan 100 metrillä ja pikaviestissä Turussa 1950. Kalevan kisoissa hän juoksi 100 metrillä hopealle Esko Inkalan takana 1950 ja 200 metrillä kahdesti pronssille vuosina 1949 ja 1950. Työväen Urheiluliiton mestaruuksia hän keräsi seitsemän kappaletta vuosina 1948–1952.

Reino Sirénin 100 metrin ennätysaika 10,7 Tampereella 1949 sivusi Suomen ennätystä, mutta jäi virallisesti hyväksymättä myötätuuliepäilyjen vuoksi. Hänen oma ennätyksensä 200 metrillä oli 22,4.

Sirén työskenteli työnjohtajana Finlaysonin tehtaalla. Hänen läheinen ystävänsä oli nuori korjausmies Väinö Linna, joka aloitteli kirjallista uraansa.

Lähteet
-------

* In Memoriam. (Nekrologi – Reino Sirén) *Yleisurheilun Kuvalehti*, 2013, nro 6.
* Reino Sirén Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
**Norssinjärvi** on matala, runsashumuksinen ja saareton järvi Reisjärven kuntakeskuksen pohjoispuolella Pohjois-Pohjanmaan maakunnan eteläisimmässä osassa. Sen pinta-ala on 72 hehtaaria. Etäisyys Oulusta on 149 kilometriä etelälounaaseen. Norssinjärvi on kasvillisuustyypiltään järvikortetyyppiä.

Maantiede
---------

Norssinjärvi pituus kaakosta luoteeseen on 2,6 kilometriä. Järven etelä- ja keskiosa on noin 300–450 metriä leveä, pohjoisosan leveys on noin 100 metriä. Norssinjärven rannoilla on reisjärveläistä kulttuurimaisemaa, jota reunustaa suovaltainen valuma-alue. Metsäalueita on enemmän kuin järven kaakkoispuolella sijaitsevien Kangaspäänjärven ja Kiljanjärven rannoilla. Järven vesikasvillisuusvyöhykkeen leveys on enintään noin kymmenen metriä.

Norssinjärveen virtaa laskuoja luoteesta Pirttijärveltä (124,7 metriä mpy). Norssinjärvi laskee Vähävedenpuroa kaakkoon Kangaspäänjärveen (118,4 metriä mpy).

Norssinjärvi (53.057.1.012) kuuluu Kiljanjärven valuma-alueeseen (53.057), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kalajoen vesistössä (53). Toinen jakovaihe on Kalajanjoen valuma-alue (53.05). Kangaspäänjärvi on kolmanneksi laajin Kiljanjärven valuma-alueen 16:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajimmat ovat Kiljanjärvi ja Saarivesi.

Norssinjärvi on kuudenneksi laajin Reisjärven 95:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Norssinjärvi, vakavesi, Reisjärvi
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 14.4.2022.
3. ↑  Norssinjärvi. Järviwiki. Viitattu 14.4.2022.
4. 1 2  Kiljanjärven ja sen yläpuolisen vesistön kunnostuksen toimenpidesuunnitelma, pdf, Höglund, Jaana; Hakala, Eero. Viitattu 14.4.2022.
5. ↑  Kiljanjärven valuma-alue (53.057). Järviwiki. Viitattu 14.4.2022.
6. ↑  Reisjärvi. Järviwiki. Viitattu 14.4.2022.
Ubaldo Maria Del Colle vuonna 1914.
**Ubaldo Maria Del Colle** (27. kesäkuuta 1883 Rooma – 24. elokuuta 1958 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä.

Teatterinäyttelijänä työskennellyt Del Colle esiintyi Italian ensimmäisessä näytelmäelokuvassa *La presa di Roma* vuonna 1905 ja jatkoi sen jälkeen näyttelijänuraansa teatterissa ja elokuvissa. Hän ohjasi ensimmäiset elokuvansa torinolaiselle Pasquali Filmille vuonna 1911 ja perusti oman tuotantoyhtiön vuonna 1916. Vuonna 1920 Del Colle siirtyi Napoliin Gustavo Lombardon Lombardo Filmille. Hänen suurin menestyksensä oli Leda Gysin tähdittämä melodraama *I figli di nessuno* vuonna 1921.

Del Colle toimi Raffaello Matarazzon apulaisohjaajana *I figli di nessunon* uudessa versiossa *Elämän valhe* vuonna 1951. Hänen nimiinsä on merkitty myös *Valheen kahleet* (*Menzogna*, 1952), jonka todellinen ohjaaja on Giuseppe De Santis.

Elokuvia
--------

* *Odysseuksen harharetket*, 1911 (näyttelijä)

Lähteet
-------

1. 1 2  Ubaldo Maria Del Colle pioniere *sempreinpenombra.com*. Viitattu 11.3.2015. (italiaksi)
2. ↑  Abel, Richard (ed.): *Encyclopedia of Early Cinema*, s. 169. Abingdon: Routledge, 2005. ISBN 0-415-23440-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Internet Movie Database: Ubaldo Maria Del Colle (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |

 |
**Vakuutusmeklari** eli **vakuutuksenvälittäjä** on henkilö tai yritys, joka ammattimaisesti välittää useille vakuutuksenottajille useiden toisistaan riippumattomien vakuutusyhtiöiden vakuutuksia. Vakuutusmeklari on itsenäinen yrittäjä toisin kuin vakuutusyhtiöiden oma myyntihenkilökunta ja asiamiehet, jotka toimivat vakuutusyhtiön toimeksiannosta ja sen lukuun.  

Keskeisin vakuutusmeklarin tunnusmerkki on riippumattomuus vakuutuksenantajista.

Useissa maissa suurin osa vakuuttamisesta tapahtuu vakuutusmeklarien välityksellä. Esimerkiksi Lontoon Lloyd's toimii meklareiden välityksellä.

Vakuutusmeklaritoiminta Suomessa
--------------------------------

Suomessa vakuutusten välitys on perinteisesti hoidettu vakuutusyhtiöiden omien myyntikanavien kautta. Vakuutusmeklaritoiminta yleistyi Suomessa 1990-luvulta lähtien.

Vakuutusmeklaritoimintaa säätelee EY:n vakuutusedustusta koskevaan direktiiviin perustuva laki vakuutusedustuksesta. Sitä sovelletaan sekä vakuutusmeklareihin että vakuutusyhtiöiden omiin asiamiehiin.

Vakuutusmeklaritoimintaa harjoittavat yritykset ja henkilöt on Suomessa hyväksyttävä merkittäväksi Vakuutusvalvontaviraston ylläpitämään vakuutuksenvälittäjärekisteriin. Vain rekisteriin merkitty välittäjä saa käyttää nimikettä vakuutuksenvälittäjä tai vakuutusmeklari. Rekisteriin merkittävällä henkilöllä tai yrityksen vastuuhenkilöllä tulee olla kokemusta vakuutuksenvälityksestä. Lisäksi hänen tulee suorittaa Vakuutusvalvontaviraston, Finanssialan Keskusliiton ja Suomen Vakuutusmeklariliiton yhteisesti valvoma vakuutuksenvälittäjätutkinto.

Vakuutusmeklarin tulee tehdä toimeksiantajanaan olevan vakuutuksenottajan kanssa toimeksiantosopimus, josta käy selville toimeksiannon sisältö sekä se, miten meklarin palkkio määräytyy. Lisäksi toimeksiantajan tulee antaa vakuutusmeklarille valtakirja joka oikeuttaa meklaria edustamaan päämiestään suhteessa vakuutusyhtiöön.

Vakuutusmeklarien toimintaa valvoo Suomessa Vakuutusvalvontavirasto.

Suomessa toimivia vakuutusmeklariyrityksiä ovat muun muassa Söderberg & Partners, Marsh, NK Partners, Novum, Meknia, Omameklari, WTW, Howden Finland, Risk Consult ja Brokerlink.

Lähteet
-------

* Katriina Lehtipuro, Irene Luukkonen, Lea Mäntyniemi: *Vakuutuslainsäädäntö*. Suomen Vakuutusalan Koulutus ja Kustannus, 2004. ISBN 952-9770-79-0.
* Jukka Rantala, Teivo Pentikäinen: *Vakuutusoppi*. Suomen Vakuutusalan Koulutus ja Kustannus, 2003. ISBN 952-9770-71-5.

### Viitteet

1. ↑  Lehtipuro ym, sivu 97.
2. 1 2  Rantala-Pentikäinen, sivu 123.
3. ↑  Lehtipuro ym, sivut 98–99.
4. ↑  Lehtipuro ym, sivut 100–101.
5. ↑  Vakuutusmeklari *SVAM - Suomen Vakuutusmeklariliitto*. Viitattu 11.2.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Vakuutusmeklariliitto
Rosie O'Donnell (2008)
**Roseann "Rosie" O’Donnell** (s. 21. maaliskuuta 1962 Commack, New York) on yhdysvaltalainen koomikko, näyttelijä ja kirjailija. Hänen vanhempansa ovat irlantilaisia siirtolaisia. Hän on juontanut omaa nimeään kantavaa keskusteluohjelmaa sekä julkaissut *Rosie*-nimistä aikakauslehteä. Lisäksi hän ajaa homoseksuaalien oikeuksia ja työskentelee hyväntekeväisyyden parissa. Vuonna 2004 O’Donnell avioitui Kelli Carpenterin kanssa. Heillä on kaksi adoptoitua ja kaksi spermanluovuttajan avulla saatua biologista lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rosie O'Donnell | Biography *www.biography.com*.  Arkistoitu 28.4.2022. Viitattu 20.3.2022.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rosie O’Donnell**.
* Virallinen kotisivu
* Rosie O'Donnell Internet Movie Databasessa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Peruvian pug-nosed dog** on sukupuuttoon kuollut perulainen koirarotu.

Ulkonäkö
--------

Peruvian pug-nosed dog oli pienikokoinen, muodoltaan pullea ja pyöreä ja rungoltaan lihava. Nimensä se on saanut lyhyestä kuonostaan ja litteästä "bulldoggimaisesta" naamastaan. Väritys oli kellertävän valkoinen, jossa oli tummia laikkuja.

Alkuperä
--------

Desmond Morris päättelee lihavan ulkomuodon perusteella rotua käytetyn lähinnä ruuaksi. Sen jäännöksiä on löytynyt hautapaikoista Perun ylängöiltä ja Chancayn rannikkoalueelta. Ensimmäisen kerran jäännöksiä löydettiin vuonna 1885, jolloin lyhyt mopsi-kuonoinen kallo hämmästytti arkeologeja - he ihmettelivät, kuinka mahdolliset esi-isät, todennäköisesti eurooppalaiset lyttynaamaiset koirat, olisivat voineet päätyä Etelä-Amerikkaan satoja vuosia ennen espanjalaisten valloittajien saapumista. Desmond Morriksen mukaan vastaus on mitä todennäköisimmin, että lyttynaama-geeni kehittyi erikseen sekä Perussa että Euroopassa - ja tämä kyseinen rotu saattaa hyvinkin olla vanhempi kuin eurooppalaiset samankaltaiset kääpiökoirat.

Rotua on kuvattu 1000-1200-luvuilta peräisin olevissa keramiikkaesineissä, joissa sen naama on ryppyinen ja yhtä lyhyt kuin nykyisellä kiinanpalatsikoiralla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 595–596. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.