recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Asetus 883/04** on Euroopan neuvoston antama asetus, joka määrää sosiaaliturvan koordinoinnista EU/EFTA-maiden välillä työntekijän siirtyessä maasta toiseen. Asetus 883/04 tulee korvaamaan asetuksen 1408/71. Vaikka asetus 883/04 on voimassa, sen määräykset tulevat sovelluttaviksi vasta kun myös toimeenpanoa säätelevä ns. täytäntöönpanoasetus tulee voimaan. Täytäntöönpanoasetus korvaa siis nykyisen asetuksen 574/72. Asetus tulee määrään, että tietojenvaihto jäsenmaiden välillä tulee olemaan sähköistä. Asetus on astunut voimaan 1.5.2010 ja sitä säätelevä täytäntöönpanoasetus tulee voimaan 24 kuukautta asetuksen voimaantulon jälkeen eli 1.5.2012.

Uuden asetuksen odotetaan takaavan nopeamman ja tehokkaamman etujen saannin, kun esimerkiksi työntekijä siirtyy työskentelemään maasta toiseen.

Nykyisin maiden välillä liikkuu vanhan asetuksen mukaisia paperisia E-lomakkeita ja ne tullaan korvaamaan sähköisillä dokumenteilla.

Euroopan komissio on valinnut kilpailutuksen jälkeen Siemensin toimittamaan tietojenvaihtoon liittyvän sovelluskokonaisuuden, joka asennetaan jäsenmaihin. Maiden sovellusten välissä toimii suljettu sTesta-tietojenvaihtoverkko. Jäsenmaat huolehtivat itse omien järjestelmiensä liittämisen tietojenvaihtoinfrastruktuuriin.

Lähteet
-------

* 
*
**Wii Zapper** on Wii-pelikonsolissa käytettäville ohjaimille, Wii Remotelle ja Nunchukille suunnattu lisävaruste. Wii Zapper -lisävarustetta käytetään pääosin ampumiseen ja tarkkailuun. Wii Zapper julkaistiin Japanissa 25. lokakuuta 2007 Ghost Squad -pelin kanssa ja Link´s Crossbow Trainingin kanssa (Yhdysvalloissa 19. marraskuuta, Euroopassa 7. joulukuuta ja Australiassa 13. joulukuuta 2007).

Historia
--------

Wii Zapper -ohjain Wiin ohjaimilla.
Wii Zapperin prototyyppi E3 2006 -messuilla.
Wii Zapper muistuttaa muodoltansa rynnäkkökiväärin alaosaa, jossa on runko-osassa paikka Wii Remotelle ja liipasimen tasolla puolestaan Nunchukille. Wii Zapper -lisävaruste näyteltiin ensi kertaa E3 2006 -messuilla jolloin siitä oli näytillä "Zapper"-niminen prototyyppi, tämä puolestaan muistutti muodoiltansa enemmän pumppuhaulikkoa, jossa ohjaimet oli sijoitettu samoihin paikkoihin kuin julkaistussa versiossa, mutta ne olivat siinä lähempänä toisiaan ja muistuttivat sen myötä enemmän oikeaa asetta.

Wii Zapper -ohjainta voidaan käyttää monissa Wii-konsolille luodussa pelissä kuten Go Vacationissa, Quantum of Solacessa ja Call of Duty: Black Opsissa. Wii-ohjaimien paristojen säästämiseksi tärinätoiminto jätettiin kokonaan pois Wii Zapperista.

Muunnokset
----------

Wii Zapper -ohjaimesta on kehitetty myös erilaisia muunnoksia kuten "Wii Blaster", jonka alkuperäiseksi julkaisuajankohdaksi oltiin tiedotettu 1. toukokuuta 2007, mutta 5. toukokuuta GameStop tiedotti siirtäneensä sen saman vuoden kesäkuulle. Toinen muunnos on "Wii Light Gun" joka muistuttaa konepistoolia, Wii Light Gunia ei myydä minkään pelin kanssa, vaan se on saatavilla ainoastaan GAME:n nettisivuilta ja GAME:n jälleenmyyjiltä. Wii Zapper -ohjaimen muita muunnoksia ovat Wii Crossbow, Wii Magnum ja Wii Shotgun.

Lähteet
-------

1. ↑  Wii Zapper gets a release date, price for Australia *thegamergene.com*.  Arkistoitu 19.6.2009. Viitattu 12.3.2012.
2. ↑  Iwata Asks: Link´s Crossbow Training *us.wii.com*.  Arkistoitu 25.2.2012. Viitattu 12.3.2012.
3. ↑  GameStop.com - Buy Wii Blaster - for Wii *gamestop.com*.  Arkistoitu 21.3.2008. Viitattu 12.3.2012.
4. ↑  GAMEware Wii Light Gun *game.co.uk*.
5. ↑  Wii Guns - Get A Wii Gun *wiiremoteaccessories.com*.  Arkistoitu 16.1.2010. Viitattu 12.3.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wii Zapper** Wikimedia Commonsissa

Wii

|  |  |
| --- | --- |
| Ohjelmat | 
* Everybody Votes Channel
* Internet Channel
* Mii Contest Channel
* Wii Menu
* Wii Shop Channel
* Virtual Console

 |
| Laitteet | 
* Wii Balance Board
* Wii MotionPlus
* Wii Remote
* Wii Remote Plus
* Wii Zapper
* Nunchuk
* Classic Controller

 |
| Muuta | 
* Wiin historia

 |
**Vitali Fjodorovitš Dobrinin** (vienankarjalaksi Jyrkin Timon Mikitän Päntön Huotin Vitali, ven. Виталий Фёдорович Добрынин, 25. joulukuuta 1954 Uhtua, Karjalais-suomalainen sosialistinen neuvostotasavalta, Neuvostoliitto – 19. tammikuuta 2021 Kostamus, Karjalan tasavalta, Venäjä) oli vienankarjalainen kuvataiteilija ja opettaja.

Dobrinin oli Hyvösten sukua Vienan Munankilahdesta. Kylä tyhjennettiin Nikita Hruštšovin aikana "perspektiivittömänä" kylänä, joka sijaitsi Kiitehenjärven rannalla lähellä Suomen rajaa. Dobrinin syntymäajaksi merkittiin 1.1.1955 tulevien kutsuntojen varalta.

Dobrinin opiskeli Petroskoin taideakatemiassa sekä Leningradissa Herzenin taideakatemiassa. Hän oli tuottelias ja tyyliltään luova taiteilija, joka sai innoituksensa erityisesti Kalevalasta. Hän kuvitti muun muassa vienankarjalaksi käännetyn Kalevalan. Sittemmin hän toimi Kostamuksen taidekoulun opettajana yli 20 vuotta. Hän opetti myös Suomessa, erityisesti Kuhmossa, ja hänen näyttelyitään pidettiin myös Venäjän ulkopuolella. Hänen tyylistään on sanottu, että hän maalasi ensin karjalaisia maisemia ja henkilöitä, sittemmin löysi omintakeisen kalevalaisen tapansa käsitellä asioita. Hän osallistui aktiivisesti myös Vienan runokylien elvyttämiseen. Hän kuoli tammikuussa 2021 pitkäaikaisen sairauden ja koronavirustaudin uuvuttamana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Markku Nieminen: Vitali Dobrinin 1954–2021 *Helsingin Sanomat – Muistot*.  11.2.2021. Viitattu 15.2.2021.
2. ↑  Inna Pekkonen: Ушел из жизни народный художник Карелии Виталий Добрынин *Karelia News*.  20.1.2021. Viitattu 15.2.2021 (venäjäksi).
**Johannes Kastajan kirkko** (ukr. Церква Іоанна Предтечі, *Tserkva Ioanna Predtetši*) on Moskovan patriarkaatin Ukrainan ortodoksisen kirkon Feodosijan hiippakunnan kirkko Kertšin kaupungissa Krimillä Ukrainassa. Se sijaitsee kaupungin historiallisessa keskustassa meren rannalla Kertšinsalmen rannalla lähellä muinaista satamaa. Kirkko on ainoa hyvin säilynyt bysanttilaista arkkitehtuuria edustava kirkko Ukrainassa.

Kirkon paikalla oli 500–700-luvulla basilika, ja nykyisessä kirkossa on käytetty joitakin sen rakenteita. Nykyisen kirkon rakennusajankohdasta ei ole tarkkaa tietoa: sen arvioidaan tyylinsä perusteella olevan rakennettu 1200–1300-luvulla, mutta on myös arvioitu, että se rakennettiin 800–900-luvulla ja uudelleenrakennettiin 1300–luvulla. Osmanivallan aikana 1600-luvulla kirkon seiniä paksunnettiin. Vuonna 1834 kirkon eteishalli purettiin ja korvattiin isommalla. Vuonna 1842 rakennettiin kellotorni ja vuonna 1845 sivualttari. Vuosina 1892 ja 1896 kirkkoa korjattiin. Vuonna 1937 rakennettiin varasto. Vuonna 1938 kirkko luovutettiin paikalliselle museolle uskonnonvastaiseksi näyttelykohteeksi. Kertšin natsimiehityksen aikana kirkko toimi taas kirkkona. Vuonna 1963 kirkko tunnustettiin Ukrainan SNT:n tasavallallisesti merkittäväksi monumentiksi, ja vuosina 1965–1980 sitä restauroitiin arkkitehti Jevhenija Lopušynskan johdolla. Vuonna 1990 kirkko luovutettiin Moskovan patriarkaatin Ukrainan ortodoksiselle kirkolle ja vihittiin kirkoksi.

Galleria
--------

* 
* 
* 
*

Lähteet
-------

1. ↑  Vetšerskyi, Viktor: Церква Іоанна Предтечі в Керчі *Велика українська енциклопедія*.  Arkistoitu 4.2.2023. Viitattu 3.2.2023. (ukrainaksi)
Jisaburō Ozawa vuonna 1944 tai 1945.
**Jisaburō Ozawa** (2. lokakuuta 1886 Miyazakin prefektuuri, Japani – 9. marraskuuta 1966) oli japanilainen vara-amiraali, joka toimi eri komentajantehtävissä toisen maailmansodan aikana. Häntä on pidetty taitavana ja rohkeana komentajana, joka teki parhaansa vihollisen ylivoimaa vastaan.

Ozawa valmistui Japanin keisarillisesta laivastoakatemiasta vuonna 1909 ja laivaston esikuntakoulusta vuonna 1921, jolloin hän sai komentajakapteenin arvon. Hän oli vuosina 1921–1922 hävittäjä *Taken* ja 1923–1925 hävittäjä *Shimakazen* päällikkönä. Ozawa oli opettajana torpedokoulussa 1927–1929, 1931–1934 ja 1938–1939, hävittäjädivisioonan komentajana 1930–1931, päällikkönä risteilijä *Mayalla* 1934–1935 ja taistelulaiva *Harunalla* 1935–1936, yhdistetyn laivaston esikuntapäällikkönä vuonna 1937 ja divisioonankomentajana vuodesta 1939. Hänet ylennettiin kontra-amiraaliksi vuonna 1936 ja vara-amiraaliksi 1940. Ollessaan vuosina 1939–1940 lentotukialusdivisioonan komentajana hän pyrki edistämään lentotukialusten käyttöä hyökkäyssodankäyntiin ja ehdotti niiden kokoamista yhdeksi laivastoksi.

Tyynenmeren sodan puhjetessa vuonna 1941 Ozawa oli eteläisen laivaston komentajana. Hän tuki Malaijan ja Hollannin Itä-Intian valtauksia mereltä katkaisemalla liittoutuneiden huoltoyhteydet. Marraskuussa 1942 Ozawa nimitettiin 3. laivaston komentajaksi ja hän sai samalla komentoonsa Japanin lentotukialukset. Maaliskuusta 1944 alkaen hän komensi kahdesta laivastosta muodostettua yhtymää, johon kaikki jäljellä olleet lentotukialukset kuuluivat. Ozawa kärsi kesäkuussa 1944 tappion Raymond A. Spruancen komentamalle Yhdysvaltain 5. laivastolle Filippiinienmeren taistelussa, jossa hän menetti kolme lentotukialusta ja suurimman osan lentokoneistaan aiheuttamatta suurempaa vahinkoa viholliselle. Lokakuussa 1944 Ozawa osallistui Japanin Shō-Gō-vastahyökkäykseen Filippiinien luona. Hänen laivastonsa toimi Leytenlahden taistelussa syöttinä, joka houkutteli William F. Halseyn 3. laivaston erilleen muista amerikkalaisista joukoista Takeo Kuritan johtaessa päähyökkäystä. Juoni periaatteessa onnistui, mutta Ozawa menetti Cape Engañon luona kaikki neljä lentotukialustaan ja yhden hävittäjän.

Ozawa nimitettiin marraskuussa 1944 laivaston pääesikunnan apulaispäälliköksi. Toukokuun lopussa 1945 hänestä tuli yhdistetyn laivaston viimeinen ylipäällikkö, missä tehtävässä hän oli sodan loppuun asti. Ozawa tiettävästi kieltäytyi ylennyksestä amiraaliksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Ozawa Jisaburo (1886-1966) (englanniksi) The Pacific War Online Encyclopedia (Kent G. Budge). Viitattu 2.11.2019.
2. 1 2 3 4 5  Mark. R. Peattie: Ozawa, Jisaburo (1886-1966) (englanniksi) *The Harper Encyclopedia of Military Biography* (1992), The Free Library. Viitattu 2.11.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jisaburō Ozawa** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Japani

 |

 |
**Lars "Lasse" Näsman** (14. heinäkuuta 1943 Vaasa – 10. lokakuuta 1995 Kypros) oli suomalainen jalka- ja jääpalloilija, molemmissa lajeissa pelipaikaltaan maalivahti.

Jalkapalloura
-------------

Suomenruotsalaiselle Näsmanille oli luonteva valinta aloittaa jalkapallon pelaaminen synnyinkaupunkinsa ruotsinkielisessä seurassa, VIFK:ssa. Hän edusti seuraa vuosina 1960–1964. Vuodet 1965–1968 Näsman edusti lahtelaista Upon Palloa (myöhemmin FC Kuusysi). Lahdesta hän siirtyi vuonna 1969 ammattilaiseksi Alankomaihin, SC Cambuur-Leeuwardenin joukkueeseen. Hän oli Hull Cityssä pelanneen Mauno Rintasen jälkeen toinen suomalainen ammattilaismaalivahti ulkomailla. Suomeen Näsman palasi vuonna 1971, seura oli helsinkiläinen HIFK, jossa hän sai heti ensimmäisellä kaudellaan SM-hopeaa. Tuo mitali jäi hänen ainoaksi jalkapallon SM-mitalikseen. HIFK:n jälkeen hän edusti vielä tammisaarelaista EIF:ää.

Näsman pelasi 34 ottelua Suomen A-maajoukkueessa vuosina 1965–1971 ja lisäksi kolme olympiajoukkueen maaottelua, kolme nuorten maaottelua, yhden B-maaottelun ja yhden poikien maaottelun. Hän sai Vuoden jalkapalloilija -palkinnon vuonna 1965 ja vuonna 1967 Urheilutoimittajain liiton vastaavan tunnustuksen. Vuonna 1964 Näsman palkittiin Suomen nuorten maajoukkueen parhaana pelaajana.

Jääpalloura
-----------

Jääpallossa Näsman saavutti SM-hopeaa vuonna 1964 VIFK:n joukkueessa. Hän pelasi VIFK:ssa kauteen 1966 asti ja sen jälkeen Lahden Reippaassa. Hän pelasi maajoukkueessa 20 ottelua, ja voitti MM-tasolla hopeaa 1967 ja pronssia 1969. Suomen vuoden jääpalloilijaksi hänet valittiin kahdesti, vuosina 1966 ja 1967.

Muuta
-----

Tammisaaressa on vuodesta 1998 lähtien järjestetty Näsmanin muistoksi Lasse Näsman Cup, joka poikkeuksellisesti koostuu rangaistuspotkukilpailuista. Lars Näsman on jalkapalloilija Tanya Näsmanin isoisä.

Lähteet
-------

* Arponen, Antti O. ym.: *Jalkapallon pikkujättiläinen*. Werner Söderström Osakeyhtiö, 2003.

### Viitteet

1. ↑  NiceFutikselle monipuolinen vahvistus  6.2.2014. Satakunnan Kansa.  Arkistoitu 22.2.2014. Viitattu 6.2.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Lasse Näsman Cupin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Lars Näsmanin tilastot National Football Teams -sivustolla
**Vitali Valerjevitš Fridzon** (ven. Виталий Валерьевич Фридзон, s. 14. lokakuuta 1985 Klintsy, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen koripalloilija ja olympiamitalisti.

Fridzon voitti Venäjän maajoukkueessa EM-pronssia vuonna 2011 ja olympiapronssia Lontoossa 2012. Olympiamitali oli Venäjän ensimmäinen miesten koripallossa. Pekingin kesäolympialaisissa 2008 Fridzon ja Venäjä olivat yhdeksänsiä. Seuratasolla Fridzon on voittanut VTB United-liigan vuonna 2011 ja Venäjän cupin vuonna 2008. ULEB Eurocupin mestaruuden Fridzon voitti vuonna 2012.

Lähteet
-------

* Vitaly Fridzon Bio, Stats and Results (Arkistoitu – Internet Archive) Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)
* Vitaly Fridon Olympic Statistics Basketball-Reference.com (englanniksi)
* Profiili eurobasket.com (englanniksi)
* Profiili archive.fiba.com (englanniksi)
* Fridzon, Vitaly euroleague.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vitali Fridzon** Wikimedia Commonsissa

Venäjän joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2011
4 Vorontsevitš |
5 Mozgov |
6 Bykov |
7 Fridzon |
8 Šved |
9 Šаbаlkin |
10 Hrjapa |
11 Antonov |
12 Monja |
13 Hvostov |
14 Ponkrašov |
15 Kirilenko |
Valmentaja Blatt

Venäjän joukkue – Kesäolympialaiset 2012
4 Šved |
5 Mozgov |
6 Karasjov |
7 Fridzon |
8 Kaun |
9 Voronov |
10 Hrjapa |
11 Antonov |
12 Monja |
13 Hvostov |
14 Ponkrašov |
15 Kirilenko |
Valmentaja Blatt
Augustus Quirinus Rivinus
**August Quirinus Rivinus**, tunnettu myös nimellä Bachmann (9. joulukuuta 1652 Leipzigissa ja kuoli 20. joulukuuta 1723 samassa kaupungissa). Hän oli saksalainen lääkäri ja kasvitieteilijä.

Hänen isänsä Andreas Bachmann (1601–1656) oli Leipzigin yliopiston filosofian ja lääketieteen professori. Hän oli myös arvostettu runoilija, joka latinansi nimensä Rivinukseksi.

August Rivinus opiskeli lääketiedettä Leipzigin yliopistossa vuosina 1669–1671. Hänen opettajinaan toimivat mm. Michael Ettmüller, Gottfried Wellsch ja Johannes Bohn. Hän jatkoi opintojaan Helmstedtin yliopistossa, jossa hänet promovoitiin lääketieteen tohtoriksi vuonna 1676. Hän työskenteli lääkärinä Leipzigissa. Vuonna 1677 hän aloitti luennot Leipzigin yliopistossa. Vuonna 1691 hänet valittiin hoitamaan sekä fysiologian että kasvitieteen professuuria sekä lisäksi yliopiston lääketieteellisen puutarhan kuraattorin tehtävää. Vuonna 1701 hänestä tuli patologian professori ja vuonna 1719 terapeutiikan professori. Samana vuonna hänet valittiin Leipzigin yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan pysyväksi jäseneksi ja Royal Societyn jäseneksi.

Näiden toimiensa ohella hän vanhempana (noin vuonna 1713) kiinnostui astronomiasta ja lähes sokeutui tutkiessaan auringonpilkkuja.

Kasvitieteessä hänen tuotantonsa tiivistyi neljään latinaksi ilmestyneeseen kirjaan. Niissä hän ensimmäisenä esitti kasvien luokittelemista lähtökohtana kukan rakenne. Myöhemmin hänen teoriaansa sovelsivat muun muassa Carl von Linné ja Joseph Pitton de Tournefort. Yhdessä Tournefortin kanssa hän loi säännön, jonka mukaan kaikkien niiden kasvien nimet, jotka kuuluivat samaan sukuun, piti alkaa samalla suvun nimellä. Jos suku käsittää vain yhden lajin, niin suvun nimi on sen ainoa nimi. Jos sukuun kuuluu useampia lajeja, pitää niiden nimi alkaa suvun nimellä, jota seuraa lyhyt ilmaiseva sana (*differentia specifica*).

Metsäorvokki (*Viola rivinianus*) on saanut häneltä lajinimensä.

Teoksia
-------

* *Introductio generalis in rem herbariam. Lipsiae [Leipzig]: Typis Christoph. Güntheri, 1690. [8] + 39 p.*
* *Ordo Plantarum qvae sunt Flore Irregulari Monopetalo. Lipsiae: Typis Christoph. Fleischeri, 1690. 22 + [4] p. + 124 tab.*
* *Ordo Plantarum qvae sunt Flore Irregulari Tetrapetalo. Lipsiae: Typis Christoph. Fleischeri, 1691. [6] + 20 + [4] p. + 121 tab.*
* *Ordo Plantarum qvae sunt Flore Irregulari Pentapetalo. Lipsiae: Typis Joh. Heinrici Richteri, 1699. [6] + 28 + [4] p. + 139 tab.*

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Dmitri Sipjagin
**Dmitri Sergejevitš Sipjagin** (ven. Дми́трий Серге́евич Сипя́гин, 20. marraskuuta 1853 Kiova – 28. huhtikuuta 1902 Pietari) oli venäläinen virkamies, joka toimi Venäjän sisäministerinä vuosina 1900–1902.

Sipjagin opiskeli Pietarin yliopistossa lakia valmistuen vuonna 1876. Hän työskenteli ulkoministeriössä ja toimi vuosina 1886–1888 Harkovan varakuvernöörinä sekä vuosina 1888–1891 Kuurinmaan ja 1891–1893 Moskovan kuvernöörinä.

Hän tuli sisäministeriksi Ivan Goremykinin jälkeen vuonna 1899.

Dmitri Sipjagin murhattiin Mariinskin palatsissa, jossa sosialistivallankumouksellisen puolueen jäsen Stepan Balmašov ampui hänet vuonna 1902. Häntä seurasi sisäministerinä Vjatšeslav von Pleve.

Lähteet
-------

1. ↑  Sisäasiainministerinmuutos.  *Päivälehti*, 22.11.1899, nro 220B, s. 4. Kansalliskirjasto. Viitattu 31.07.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Kaarlo Hämäläinen** (21. joulukuuta 1879 Pietari – 13. elokuuta 1951 Mikkeli) oli suomalainen Sulkavan menneisyyden ja kulttuuriperinteen keräämiseen erikoistunut keräilijä ja nimineuvos. Hän oli aikanaan yksi Suomen tunnetuimpia muinaisesineiden keräilijöitä.

Kaarlo Hämäläisen Sulkavalla syntynyt isä toimi hopeaseppänä Pietarissa. Hämäläinen työskenteli 1900-luvun alussa Venäjän amiraliteetin karttaosastolla. Hänet yleni kapteeniksi saakka ja sai myös nimineuvoksen arvonimen. Ensimmäisen maailmansodan aikana Hämäläinen toimi muun muassa kuriirina. Venäjän vallankumouksen jälkeen virkansa ja säästönsä menettänyt Hämäläinen palasi isänsä kotipitäjään Sulkavalle. Hän omistautui sitten muinaistutkimukseen ja vanhojen esineiden keräilyyn. 

Hämäläinen keräsi kaikkiaan noin 3 000 muinaisesinettä, joista vanhimmat olivat peräisin kivikaudelta. Hän lahjoitti osan esineistä Savonlinnan museoon ja Kansallismuseoon. Hämäläisen toiminnan ansiosta Sulkavalle perustettiin Savupirttimuseo, Linnavuoren alueelle perustettiin luonnonsuojelualue ja Sairalanmäelle pystytettiin Kustaan III:n sodassa kaatuneiden muistomerkki. Hämäläinen kirjoitti myös Savonlinnassa ilmestyneisiin sanomalehtiin käyttäen nimimerkkiä *Minor*.

Nimineuvos Kaarlo Hämäläisen vuonna 2011 paljastettu muistopatsas sijaitsee Sulkavan kirjaston edustalla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  VisitSulkava. Nimineuvos Kaarlo Hämäläinen
2. 1 2  Kuolleita.  *Helsingin Sanomat*, 14.8.1951, s. 7. Artikkelin verkkoversio.
3. 1 2  Nimineuvos Hämäläisen patsas, VisitSulkava

Aiheesta muualla
----------------

* Kun suomalainen tapasi "salaperäisen eurooppalaisen", Suomen Kuvalehti, 11.01.1936, nro 2, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Tipparahoja, Suomen Kuvalehti, 11.01.1936, nro 2, s. 34, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* A. V. Multia : Putkaan ja putkasta pois, Helsingin Sanomat, 23.01.1938, nro 21, s. 33, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Suomalainen kulttuurityöntekijä, Suomen Kuvalehti, 17.06.1939, nro 24, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Nimineuvos Hämäläisen keräilemät muinaisesineet Olavinlinnan suojiin, Helsingin Sanomat, 28.05.1939, nro 141, s. 34, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Nattererin maalaus vuodelta 1920.
**August Natterer** (3. elokuuta 1868 Schornreute, Saksa – 7. lokakuuta 1933 Rottenmünster, Saksa) oli saksalainen taidemaalari.

Elämä
-----

Natterer oli nuorin yhdeksästä lapsesta toimistotyöläisen perheessä. Hän varttui Stuttgartissa, opiskeli sähköasentajaksi siellä ja meni naimisiin. Sitten hän sairastui uskonnollisiin näköharhoihin ja ahdistukseen vuonna 1907. Natterer yritti itsemurhaa. Hän joutui psykiatriseen sairaalaan, joissa hän vietti seuraavat 26 vuotta elämästään. Natterer väitti olevansa keisari Napoleonin tunnustamaton lapsi ja maailman pelastaja. Natterer inspiroitui näyistään ja maalasi niitä. Hän oli Hans Prinzhornin potilaana ja Prinzholm keräsi potilaidensa töitä.

Natterer kuoli sydänkohtaukseen laitoksessa lähellä Rottweiliä.

Lähteet
-------

1. ↑  August Natterer | Raw Vision Magazine *web.archive.org*.  20.11.2012.  Arkistoitu 20.11.2012. Viitattu 22.10.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Dmitri Sederholm** (ven. Дмитрий Карлович Седергольм, vallankumouksen jälkeen Седерхольм; 1869 Kertš, Taurian kuvernementti – 1920 Moskova) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalaissyntyinen kenraalimajuri.

Sederholmin vanhemmat olivat kenraaliluutnantti Carl Robert Sederholm ja Lydia Koshkina ja puoliso vuodesta 1897 Anna Jacobi. Dmitri Sederholm ylennettiin luutnantiksi ja määrättiin palvelukseen Henkivartioväen Tsarskoje Selon 2. tarkk’ampujapataljoonaan syksyllä 1894. Hänet ylennettiin alikapteeniksi 1900, kapteeniksi 1904 ja everstiksi 1910, jolloin hänet myös määrättiin mainitun pataljoonan komentajaksi. Sederholm osallistui pataljoonansa mukana Venäjän–Japanin sotaan 1904–1905 ja komensi pataljoonaa myös ensimmäisen maailmansodan alussa. Kesällä 1915 hänet määrättiin 36. Orjolin, kenraalisotamarsalkka, Varsovan ruhtinas, kreivi Paskevitš-Erivanskin jalkaväkirykmentin komentajaksi, missä tehtävässä toimiessaan hänet ylennettiin kenraalimajuriksi joulukuussa 1916.

Sederholm osallistui Venäjän sisällissotaan valkoisten puolella Muurmannin rintamalla. Bolševikit ottivat hänet vangiksi maaliskuussa 1920. Sederholm lähetettiin Moskovaan, jossa hänet teloitettiin samana keväänä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dvorjane: Kniga pamjati *Zakleimennyje vlastju*. Viitattu 28.7.2021.
2. 1 2  Dmitri Sederholm *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 19.4.2020)
**Johan August Lindberg** (3. syyskuuta 1846 Hedemora – 18. marraskuuta 1916 Råsunda) oli ruotsalainen näyttelijä, teatterinjohtaja ja teatteriohjaaja. Hän niitti mainetta eritoten Hamlet-tulkinnoillaan.

Ura
---

August Lindbergin vanhemmat olivat Carl Fr. Lindberg ja Kristina Jansdotter. Hän opiskeli teatteritaiteita Kuninkaallisen draamateatterin oppilaskoulussa 1865–1866. Lindberg aloitti uransa kiertueteattereissa ja eteni Kuninkaalliseen Draamateatteriin, jossa hän debytoi keväällä 1871. Sittemmin hän näytteli lähes kaikissa Ruotsin merkittävissä teattereissa, kuten Svenska teaternissa. Lindberg näytteli myös Helsingin Uudessa Teatterissa eli Svenska Teaternissa, missä hänellä oli kolme työrupeamaa: vuosina 1872–1874, 1876–1877 ja 1893–1894.

Lindberg teki ensimmäisen Hamlet-roolinsa Helsingissä 3. maaliskuuta 1874. Hänen uransa muita klassisia rooleja olivat muun muassa Kuningas Lear, Richard II, Daniel Hjort ja Figaro näytelmässä *Figaron häät*. Modernimpaa repertoaaria edustivat muun muassa Peer Gynt, rakentaja Solness ja John Gabriel Borkman.

Lindbergin esiintymistapa oli omintakeinen ja hän saavutti paitsi yleisön, myös kriitikoiden suosion.

Muuta
-----

Lindbergin puoliso oli näyttelijä Augusta Lindberg (1866–1943) (o.s. Blomstedt). Heidän poikansa Per Lindberg (1890–1944) työskenteli teatteriohjaajana ja heidän nuorempi tyttärensä Stina Bergman (1888–1976) työskenteli kirjailijana ja käsikirjoittajana. Perheen esikoistytär Greta Lindberg (1886–1978) oli aviossa ensin liikemies Tor Bonnierin ja sittemmin taidehistorioitsija Sixten Strömbomin kanssa.

Lähteet
-------

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6 7  J August Lindberg *Svenskt biografiskt lexikon*. Viitattu 21.2.2019.
2. ↑  Augusta Lindberg *Svenskt biografiskt lexikon*. Viitattu 26.2.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **August Lindberg** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |

 |
**August Leskien** (8. heinäkuuta 1840 Kiel, Holsteinin herttuakunta, Preussin kuningaskunta – 20. syyskuuta 1916 Leipzig, Saksan keisarikunta) oli saksalainen kielitieteilijä, joka oli erityisesti perehtynyt slaavilaisiin ja balttilaisiin kieliin. Hän oli yksi nuorgrammaattisen koulukunnan perustajista ja keskeisistä edustajista ja toinen niistä, joka ehdotti koulukunnan keskeistä teesiä äännelakien poikkeuksettomuudesta.

Tultuaan ylioppilaaksi vuonna 1860 Leskien ryhtyi perehtymään filologiaan Kielissä Georg Curtiuksen johdolla. Matkustellessaan hän oppi maalaisilta sorbia. Vuodesta 1866 hän ryhtyi tutkimaan indogermaanisia kieliä Jenassa August Schleicherin opastamana. Erityisesti hänen tutkimuskohteenaan olivat slaavilaiset kielet ja liettuan kieli. Vuonna 1870 hänestä tuli slavistiikan professori Leipzigin yliopistossa. Hän kiinnostui erityisesti varhaisesta muinaisbulgariasta ja julkaisi vertailevia tutkimuksia eri kielten kielioppien välillä.

Leskien julkaisi 1900-luvun puolella muun muassa serbokroaatin kieliopin sekä liettuan kielen oppikirjan.

Lähteet
-------

1. 1 2  (de) Saksan kansalliskirjasto, GND-tunnisteView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Itkonen, Erkki: *Kieli ja sen tutkimus*, s. 34. WSOY, 1966.
3. 1 2  Pohl, Heinz Dieter: Leskien, August (verkkoversio) *Deutsche Biographie*.  1985. Viitattu 24.6.2022. (saksaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Juha Lauri Laukkanen** (s. 6. tammikuuta 1969 Pielavesi) on uransa lopettanut suomalainen keihäänheittäjä. Laukkanen voitti ulkoradoilla kaksi Suomen mestaruutta, Jyväskylässä 1992 ja Tuusulassa 1994. Hänen ennätystuloksensa on Kuortaneella heitetty 88,22 m vuodelta 1992, ja se oli myös Suomen ennätys. Laukkanen teki vuonna 1987 Joutsassa nuorten maailmanennätyksen 79,46 m. Aikuisten arvokilpailuihin hän osallistui neljä kertaa (Kesäolympialaiset Barcelona 1992, EM-kilpailut Helsinki 1994, EM-kilpailut Budapest 1998, MM-kilpailut Edmonton 2001, oli lisäksi valittu MM-kilpailuihin Tokioon 1991, mutta loukkaantuminen esti matkan). Laukkanen voitti sotilaiden maailmanmestaruuden Kajaanissa vuonna 1990. Pihtiputaan keihäskarnevaalit hän voitti vuosina 1991 ja 1992. Seuratasolla hän edusti Laukkalan Lujaa ja Turun Urheiluliittoa. Oslossa 1994 hänen heittämänsä keihäs osui tarkkaamatonta kisatoimitsijaa olkavarteen.

Laukkanen lopetti uransa kauteen 2002. Myöhemmin hän on toiminut golfyrityksen toimitusjohtajana.

Saavutukset
-----------

* 6. sija kesäolympialaisissa 1992
* 5. sija yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1998
* Suomen mestari 1992, 1994
* SM-hopea: 1991, 1996
* SM-pronssi: 1998

Lähteet
-------

* Hannus, Matti; Laitinen, Esa; & Martiskainen, Seppo: *Kalevan kisat Kalevan malja – Vuosisata yleisurheilun Suomen mestaruuksia*. Suomen Urheiluliitto: Gummerus, 2002. ISBN 951-96491-5-8.
* Juha Laukkanen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

### Viitteet

1. ↑  Matilainen, Tuukka: Laukkanen heitti toimitsijaa.  *Iltalehti*, 13.7.2007. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 25.5.2016.
2. ↑  Pusa, Ari: Juha Laukkasen keihäs vaihtui golfmailaan. *Helsingin Sanomat* 5.8.2011, s. B 20.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Savannituulihaukka** (*Falco rupicoloides*) on eteläisen Afrikan pesimälintu.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on 29–37 cm, siipien kärkiväli 68–84 cm ja paino 160–330 g. Lajista tunnetaan kolme alalajia, joista eteläisin nimialalaji *rupicoloides* on isokokoisin, *arthuri* ja pohjoinen *fieldi* ovat pienikokoisempia. Höyhenpuvultaan se muistuttaa tuulihaukkaa mutta punertavaa väriä on vähemmän. Iiris on lähes valkoinen, mikä erottaa sen lähisukuisista lajeista.

Esiintyminen
------------

Savannituulihaukat elävät eteläisessä Afrikassa, alalajit *arthuri* ja *fieldi* erillisellä alueella Tansanian pohjoisosista Keniaan, Somalian pohjoisosiin, Etiopiaan ja Eritreaan. Lajin elinympäristön ala on noin 3,2 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko on 100 000–1 000 000 yksilöä.

Elinympäristö
-------------

Laji elää kuivilla savanneilla, puoliautiomailla ja ruohotasangoilla alavilta mailta aina 2 150 m korkeudelle vuoristoon.

Lisääntyminen
-------------

Savannituulihaukat pesivät puissa tai pylväissä olevissa vanhoissa varislintujen pesissä. Naaras munii 2–7 munaa, tavallisesti neljä. Naaras hoitaa pääosan hautomisesta, joka kestää noin 32 päivää. Poikaset jättävät pesän lentokykyisinä 30–34 päivän ikäisinä ja itsenäistyvät noin neljän viikon kuluttua.

Ravinto
-------

Ruokalistalla ylinnä ovat erilaiset isokokoiset hyönteiset. Se syö myös pikkulintuja, pikkujyrsijöitä, liskoja ja käärmeitä. Pyydystää saaliin yleensä maasta.

Lähteet
-------

* globalraptors.org (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Falco rupicoloides* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 14.5.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q748362
* Wikispecies: Falco rupicoloides
* ADW: Falco\_rupicoloides
* ARKive: falco-rupicoloides
* Avibase: 2E4DAA13B579F58F
* BirdLife: 22696398
* CoL: 3DTGP
* BOW: grekes1
* eBird: grekes1
* GBIF: 2481010
* iNaturalist: 4689
* IRMNG: 11004417
* ITIS: 175652
* IUCN: 22696398
* NCBI: 148597
* Species+: 6529
* Xeno-canto: Falco-rupicoloides

 |

 |
**Kolmoislammi (itäinen)** on noin kahdentoista hehtaarin laajuinen syvä ja jylhärantainen korpijärvi Espoon ja Vihdin rajalla. Se kuuluu Nuuksion kansallispuistoon. Sen naapurijärviä ovat Nuuksion Pitkäjärvi idässä ja Siikajärvi etelässä. Länsi- ja pohjoispuolella on läntisen ja pohjoisen Kolmoislammin ohella useita lampia ja pieniä järviä, kuten Holma-Saarijärvi, jonka pinta on noin kuusitoista metriä Kolmoislammin pintaa korkeammalla. Holma-Saarijärven ja Kolmoislammien välissä sijaitsee Kolmoislamminkalliot.

Kolmoislammin ympäristö on kalliometsää, harvapuista kangasta ja eriasteisesti soistunutta maastoa. Kolmoislammit muodostavat kokonaisuuden, joita yhdistävät toisiinsa purot. Itäiseen Kolmoislampeen laskevat paitsi läntisen ja pohjoisen Kolmoislammen, myös Poro-Kolmoislammen ja Kukkoilammen vedet.

Espoon osalta Kolmoislampi kuuluu Siikajärven kaupunginosaan. Espoon opaskarttaan se on merkitty nimellä Kolmuslampi.

Lähteet
-------

1. ↑  Paikannimihaku *Retkikartta.fi*. Metsähallitus. Viitattu 13.8.2019.
2. 1 2  Kolmoislammi (itäinen) *Järviwiki*. SYKE. Viitattu 13.8.2019.
3. 1 2  Kolmoislammi (itäinen) (Suurin tunnettu syvyys) *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry / Västra Nylands vatten och miljö rf.  Arkistoitu 5.8.2019. Viitattu 13.8.2019.
4. ↑  Kolmoislammi (itäinen) Vihdin karttapalvelussa
5. ↑  Aki Mettinen: Itäisen Kolmoislammen veden laatu *Vesientila.fi*.  4.1.2019. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry / Västra Nylands vatten och miljö rf.  Arkistoitu 14.8.2019. Viitattu 13.8.2019.
6. ↑  Kolmuslampi eli Kolmoislammi (itäinen) Espoon karttapalvelussa
**Savanniparatiisikaija** (*Psephotus haematonotus*) on kaakkoisaustralialainen värikäs kaijalaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on 27 cm ja paino 55–85 g. Sukupuolet ovat erivärisiä. Koiraan pää, alapuoli ja yläperä ovat vihreät, siivet, selkä ja pyrstö siniset, ja alaperä punainen. Naaras on yksivärisemmän oliivinvihreä ja alaperä sekä siiven alapinta ovat valkoiset. Nokka on musta (koiras) tai harmaa (naaras), iiris tummanruskea ja koivet harmaat. Nuori lintu muistuttaa aikuista, mutta on himmeämmän värinen.

Esiintyminen
------------

Savanniparatiisikaijat elävät Australian kaakkoisosan sisämaassa. Sen elinympäristön ala on 1,49 miljoonaa neliökilometriä ja populaation koko noin 200 000 yksilöä. John Gould kuvaili lajin holotyypin Uudesta Etelä-Walesista.

Elinympäristö
-------------

Laji asuttaa puustoisia savanneja ja ruohostomaita sekä viljelyalueita, eikä sitä tavata yli 1 250 metrin korkeudessa merenpinnasta.

Lisääntyminen
-------------

Savanniparatiisikaijan pesä on tavallisesti veden äärellä kasvavan eukalyptuksen kolossa, joskus myös rakennelmissa. Naaras munii neljästä seitsemään, tavallisesti viisi munaa, joita se hautoo noin kolme viikkoa. Koiras käy ruokkimassa hautovaa naarasta lähes joka tunti. Poikaset jättävät pesän kuukauden ikäisinä ja saavat aikuispuvun sulkasadossa, joka tapahtuu noin kolme kuukautta pesästälähdön jälkeen.

Ravinto
-------

Savanniparatiisikaijat etsivät siemenravintonsa maasta. Parvet lentelevät maanpinnan yläpuolella kuin kahlaajaparvi lietteen yllä, välillä pysähdellen etsimään siemeniä, ja taas jatkaen matkaansa. Ne syövät myös vihreitä lehtiä, etenkin ohdakkeiden lehtiä.

Lähteet
-------

* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3
* World Parrot Trust (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Psephotus haematonotus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 26.4.2014. (englanniksi)
2. ↑  BirdLife (englanniksi)
3. ↑  IBC (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q927398
* Wikispecies: Psephotus haematonotus
* AFD: Psephotus\_(Psephotus)\_haematonotus
* ARKive: psephotus-haematonotus
* BirdLife: 22685139
* BirdLife-Australia: red-rumped-parrot
* BOLD: 71649
* CoL: 4NGTM
* BOW: rerpar1
* eBird: rerpar1
* GBIF: 2480089
* iNaturalist: 19009
* IRMNG: 11373706
* ITIS: 177576
* IUCN: 22685139
* NBN: NHMSYS0020789091
* NCBI: 176047
* Species+: 4121
* Xeno-canto: Psephotus-haematonotus

 |

 |
August Palm
**August Teodor Palm** (5. helmikuuta 1849 Skåne – 14. maaliskuuta 1922 Tukholma) oli ruotsalainen sosialisti, joka oli Ruotsin sosialidemokraattisen työväenliikkeen varhaisin johtohahmo. Hän kuului muun muassa Ruotsin sosialidemokraattisen työväenpuolueen perustajiin.

Elämä
-----

Hän syntyi Skånessa Ruotsissa, mutta vietti 10 vuotta ulkomailla Tanskassa ja Saksassa kisällinä, räätälinä ja poliittisena aktivistina. Palm saapui perheineen syksyllä 1881 laivalla Malmöhön mukanaan matka-arkullinen tanskalaista ja saksalaista sosiaalidemokraattista kirjallisuutta. Saapumisen tarkoituksena oli levittää sosialistisia aatteita Ruotsiin ja hän piti ensimmäisen laittoman puhetilaisuutensa hotelli Sverigessä Malmössä 6. marraskuuta 1881. Puheessaan hän vaati välitöntä vallankumousta, joka korvaisi vallitsevan järjestelmän sosialistisella. Tilaisuudessa oli 150 kuulijaa, joukossa myös paikallista hallitsevaa eliittiä, joilta syntyi nopeasti poliittinen tuomitseva vastareaktio, mikä lisäsi aiheen julkisuutta. Palmin seuraavaan tilaisuuteen osallistui jo 800 kuulijaa. 

Joulukuussa 1881 Palm siirtyi pitämään puhetilaisuuksia Tukholmaan, jossa niitä pidettiin ulkona, koska kukaan ei halunnut vuokrata sisätiloja niitä varten. Hän jatkoi laitonta*selvennä* vallitsevaa yhteiskunnallista tilannetta arvostelevaa toimintaa vuoteen 1886 saakka, jolloin hänet pidätettiin ja tuomittiin kaikkiaan kuudeksi ja puoleksi vuodeksi Långholmenin vankilaan. Vakavin rikos oli valtiopäivien herjaaminen, muita muun muassa kunnianloukkaus, laittomat kokoukset, sekä yleinen suuttumusta ja ärtymystä herättävä käytös.

Palm perusti vuonna 1882 Ruotsin ensimmäisen sosiaalidemokraattisen sanomalehden nimeltä Folkviljan. Vuonna 1889 hän oli mukana perustamassa sosiaalidemokraattista työväenpuoluetta, mutta oli jatkuvasti kiistoissa puolueen johdon, erityisesti Hjalmar Brantingin kanssa. Hän perusti myös sanomalehden *Social-Demokraten* ja oli sen ensimmäinen päätoimittaja.

Teokset
-------

* Palm, August. *Ur en agitators lif*, 1904.

Lähteet
-------

1. ↑  August T Palm *Riksarkivet*. Viitattu 8.1.2022. (ruotsiksi)
2. ↑  Herman Lindqvist: *Ruotsin historia jääkaudesta tulevaisuuteen*, s. 657-665. WSOY, 2003. ISBN 951-0-28329-0.
3. ↑  Christiansen, Niels Finn: August Palm *Den store danske*.  26.10.2021. Viitattu 8.1.2022. (tanskaksi)
4. ↑  Lindahl, Karl Anders: Om Morgon-Tidningen  2.2.2021. Morgon-Todningen. Viitattu 1.11.2022. (ruotsiksi)
5. ↑  August Palm *Store norske leksikon*.  22.3.2021. Viitattu 8.1.2022. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **August Palm** Wikimedia Commonsissa


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |

 |
**August Emil Leonard Piispanen** (14. kesäkuuta 1844 Lappeenranta – 24. tammikuuta 1906 Kuopio) oli suomalainen apteekkari, kunnallisneuvos ja toinen alkoholijuomia valmistavan kuopiolaisen Lignell & Piispanen yrityksen perustajista.

Piispanen kävi Haminan alkeiskoulun ja meni sitten 1859 apteekkioppilaaksi haminalaiseen apteekkiin. Hän suoritti farmaseuttitutkinnon 1863 ja oli sitten työssä apteekeissa Lappeenrannassa ja Helsingissä. Suoritettuaan proviisoritutkinnon 1869 Piispanen oli kuopiolaisen Åkermanin apteekin palveluksessa kunnes osti 1872 oman apteekin Kuopiosta yhdessä apteekkari Hugo Lignellin kanssa.

Piispanen perusti Lignellin kanssa vuonna 1875 Kuopioon Vuori- ja Kauppakadun kulmaan siirtomaatavaraliikkeen toiminimellä *Lignell & Piispanen*. Vuonna 1882 toiminimi aloitti alkoholijuomien valmistuksen ja tuonnin ja siitä kehittyikin pian sen päätoimiala. Toiminimi aloitti näihin aikoihin myös mesimarjaliköörin valmistuksen ja viennin. Lignell keskittyi tähän puoleen ja vuonna 1886 hän jätti apteekkipuolen Piispasen hoitoon. Lignell ja Piispanen omistivat Kuopiossa myös Lahdentaan olutpanimon.

Piispanen oli Kuopion rahatoimikamarin jäsenenä ja vuosina 1887–1903 Kuopion kaupunginvaltuuston jäsenenä. Hän kuului jäsenenä Savonrata-komiteaan ja oli mukana perustamassa kylpylaitosta Kuopioon. Hän sai kunnallisneuvoksen arvon 1893.

August Piispanen oli naimisissa Emilia Katarina Slottsbergin (s. 1853) kanssa. Heidän tyttärensä oli synnytys- ja tuberkuloosilääkäri Eva Piispanen (1877–1950) ja poikansa apteekkarina Kuopiossa isänsä jälkeen toiminut Ewald Piispanen (1875–1940) joka oli myös majuri ja tunnettu aktivisti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pohjois-Savo n:o 11 26.01.1906, Kansalliskirjasto digitoidut aineistot
2. ↑  Pohjois-Savon muisti : Lignell & Piispanen (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Kauppias Minna Canth ja Kuopion neuvokset (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  PIISPANEN Ewald. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.

Aiheesta muualla
----------------

* Apteekkari Piispasen perhe, Victor Barsokevitschin valokuva, Kuopion kulttuurihistoriallinen museo (Arkistoitu – Internet Archive)
Lenny White ja Stanley Clarke esiintymässä vuonna 1976.
**Lenny White** (oik. **Leonard White III**, s. 19. joulukuuta 1949, New York) on yhdysvaltalainen jazzia ja rockia soittava rumpali. 

Rumpalina itseoppinut White aloitti uransa New Yorkin paikallisissa yhtyeissä ja soitti usein esimerkiksi Jackie McLeanin kanssa 1960-luvun lopulla. Vuonna 1969 hän oli kohonnut muusikkopiireissä jo niin korkeaan asemaan, että pääsi mukaan Miles Davisin kuuluisalle *Bitches Brew* levylle. Vuosina 1973–1976 White oli mukana Chick Corean Return to Forever -fuusioyhtyeessä. Nämä Corean ja Davisin kanssa tehdyt levyt ovat levytykset, joista White parhaiten tunnetaan. Return to Foreverin riveissä White sävelsi myös muutamia kappaleita. Yhtyeen lopettamisen jälkeen vuonna 1976 White julkaisi kaksi soololevyä Atlantic -yhtiölle, joista etenkin *Venusian Summer* on saanut hyviä arvioita, joskin levyä on nykyään vaikea löytää.

Tämän jälkeen White on soittanut esimerkiksi yhtyeissä Twenniynine, Jamaica Boys, Echoes of the Era sekä Griffith Park. Vuosien varrella hän on työskennellyt esimerkiksi Freddie Hubbardin, Joe Hendersonin, Woody Shaw'n, Gato Barbierin, Gil Evansin, Stanley Clarken sekä Stan Getzin kanssa. Lenny White.jpg

Diskografia
-----------

* 1975: *Venusian Summer* (Nemperor)
* 1976: *Big City* (Nemporer)
* 1977: *The Adventures of Astral Pirates* (Elektra)
* 1978: *Streamline* (Elektra)
* 1979: *Best of Friends* (Elektra)
* 1980: *29* (Elektra)
* 1983: *Attitude* (Wounded Bird)
* 1983: *In Clinic* (DCI)
* 1995: *Present Tense* (Hip Bop/Koch)
* 1996: *Renderers of Spirit* (Hip Bop Essence)
* 1999: *Edge* (Hip Bop Essence)
* 2002: *Collection* (Hip Bop)
* 2004: *Tribute to Earth, Wind, and Fire* (Trauma)

Aiheesta muualla
----------------

* Whiten kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Nimike**, item, on systemaattinen ja standardi tapa identifioida, koodata ja nimetä fyysinen tuote, tuotteen osa tai komponentti, materiaali tai palvelu. Nimikkeeksi laskettava kokonaisuus riippuu kunkin yrityksen, yhteisön tai muun tahon, esimerkiksi armeijan, toimintatavoista. Mukaan voidaan lukea edellä mainittujen lisäksi muun muassa tarvikkeet, lomakkeet, pakkaukset, asennustarvikkeet, muotit, kiinnittimet ja sulautetut ohjelmistot. Myös tuotantokäytössä olevat tietokoneet ja työstökoneiden NC-ohjelmat nimikoidaan usein. Tuotetiedonhallinta ja sen kehittäminen perustuu pitkälti hyvin rakennetun ja hallitun nimikkeistön (items) varaan. Tehokkaan tuotetiedonhallinnan kannalta on olennaista, että nimikkeistö on yhtenäinen, yrityksen oman tai vaihtoehtoisesti jonkun laajemman standardin mukainen, ja että nimikkeistön rakenne ryhmittelee nimikkeet eri luokkiin ja alaluokkiin tarkoituksenmukaisella tavalla.

Nimikkeistöä hallitaan pääasiassa tuotetiedonhallintajärjestelmässä, mutta nimikkeitä tarvitaan myös toiminnanohjauksessa, CAD-järjestelmissä sekä jälkimarkkinoinnin järjestelmissä. Tämän vuoksi hyvin rakennettu ja hallittu nimikkeistö toimii perustana tehokkaalle jälkimarkkinoinnille, valmistus- ja suunnitteluverkoston väliselle kommunikaatiolle sekä tarjoomanhallinnalle. 

Nimike voidaan kuvataan kolmella elementillä: Yksilöivä tunniste, ominaisuudet ja rakenne. Nimikkeellä on aina nimikekoodi ja lisäksi tietty luokittelu, kuvaukset, ominaisuudet/attribuutit sekä relaatiot muihin nimikkeisiin ja objekteihin. Esimerkiksi yläluokka kynä voi sisältää alaluokan kuulakärkikynä. Kaupallisten nimikkeiden osalta puhutaan usein myös "tuotteista" ja "tuoteryhmistä". Yksittäiset kuulakärkikynät erottaa toisistaan ominaisuuksien (esim. kärjen tyyppi, mustesäiliön koko) ja nimikekoodin perusteella. Suosituksena on, että nimikekuvaukset muodostuisivat automaattisesti ominaisuuksien-/ attribuuttien perusteella. Näin nimikekuvauksista saataisiin globaalisti ymmärrettäviä ja helpommin käsiteltäviä. 

On myös hyvä hahmottaa, että nimikkeellä on usein myös rakenne, eli se rakentuu toisista nimikkeistä. Rakenne voi olla monitasoinen, sillä rakenteen nimikkeillä saattaa itselläänkin olla rakenne (esim. traktori -> moottori -> sylinteri).

Lähteet
-------

1. ↑  Sääksvuori, Immonen: "Tuotetiedonhallinta - PDM", Talentum Media Oy, 2002, sivu 19
2. ↑  [
Kuva aloitustilanteesta. Toinen pelaaja pelaa vaaleansinisillä ja toinen vaaleanpunaisilla nappuloilla.
**Lasca** tai **Laskers** on tammipelistä kehitetty uusi peli, jonka keksijä oli shakin toinen maailmanmestari Emanuel Lasker.

Peliä pelataan 7 × 7 laudalla, ja käytössä ovat vain yhdenväriset, yleensä tummat, ruudut. Nappulat voivat olla minkälaisia vain, mutta niitä pitää pystyä pinoamaan.

Pelinappuloita kutsutaan sotilaiksi, eivätkä ne voi liikkua takaisin päin. Kun sotilailla pääsee vastustajan puoleiselle viimeiselle riville, niistä tulee upseereita. Tämän jälkeen ne voivat liikkua myös takaisin päin.

Suurin ero tammeen verrattuna on, että Lascassa nappuloita ei poisteta laudalta lyödessä. Ne lyödään kyllä samalla tavalla. Lyöty nappula asetetaan aina oman nappulan alle, jolloin muodostuu pylväs. Pylvästä hallitsee se pelaaja, jonka nappula on päällimmäisinä. Pylväs liikkuu aina kokonaan, ja sillä tavalla kuin ylin nappula voi liikkua.

Jos pylvään yli hypätään, eli se vangitaan, vain ylin nappula pylväässä otetaan kiinni. Se ja oma pylväs tai nappula siirrettään ruutuun, johon oltiin hyppäämässä.

Lyöminen on aina pakollista, jos niin voi tehdä. Tämä antaa paljon mahdollisuuksia pakottaviin uhrauksiin, joilla voi saavuttaa pidempikantoista etua.

Pelin voittaa silloin:

1. kun vastustajalla ei ole enää laillisia siirtoja jäljellä.
2. kun kaikki vastustajan nappulat on kaapattu.
3. kun vastustaja luovuttaa.

Lähteet
-------

* About Lasca (Arkistoitu – Internet Archive)
* Boardgamegeek
**Lennox Lewis vs. Mike Tyson** oli Lennox Lewisin ja Mike Tysonin välillä 8. kesäkuuta 2002 käyty nyrkkeilyottelu. Ottelussa panoksena olivat Lewisin WBC-, IBO- ja IBF- liittojen maailmanmestaruudet. Lewis voitti Tysonin tyrmäyksellä 8. erässä.

Ottelu
------

Molemmat aloittivat ottelun lyömällä jabia. Myöhemmin Lewis iski kaksi jabia, ja Tysonin oikea koukku meni ohitse. Kun ensimmäistä erää oli jäljellä minuutti, Tyson iski kovan kohokoukun. Tämän jälkeen Lewis sitoi Tysonin työntäen tämän edellään köysiin ja iski muutaman jabin.

Toisessa erässä tuomari varoitti Lewistä useaan otteeseen sitomisesta. Lewis sai iskujaan erän aikana enemmän lävitse kuin Tyson.

Kolmannessa erässä Tyson puski Lewistä päällään eikä saanut kamppailua hallintaansa.

Neljännessä erässä Tyson hyökkäsi raivokkaasti mutta hänen suojauksensa oli avoin, ja Lewis iski läpi erän kaksi jabia, jonka jälkeen kovan oikean. Kun erää oli jäljellä 10 sekuntia, Tyson kaatui maahan. Tuomari tulkitsi tilanteen liukastumiseksi eikä laskenut lukua. Lewisiltä hän otti pisteen pois katsottuaan, että Lewis olisi työntänyt Tysonin kanvesiin.

Viidennessä erässä tuomari huomautti Lewistä sitomisesta.

Seitsemännessä erässä Tysonin silmäkulmat olivat verillä. Tyson oli tulla tyrmätyksi erän aikana. Lewis hallitsi erää ylivoimaisesti iskujen ollessa Lewisin 31 vastaan Tysonin 4.

Kahdeksannessa ja viimeisessä erässä Lewis pommitti Tysonia. Lopulta miehet ajautuivat sidontatilanteeseen, jossa Tyson vajosi kanveesiin jaksamatta nousta ylös.

Ottelun jälkeen
---------------

Kuukausi ottelun jälkeen Lewis menetti IBF-liiton tittelin kieltäydyttyään puolustamasta sitä Chris Byrdiä vastaan.