recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Inês de Castro
**Inês de Castro** (1329–1355) oli 1300-luvun puolivälissä Portugalin kruununprinssin, myöhemmän kuningas Pietari I:n rakastettu. Syntyjään hän oli puoliksi Kastilian, puoliksi Portugalin ylhäisösukuja. Hän saapui Portugaliin serkkunsa, Kastilian prinsessa Constanzen hovinaisena, kun Constanze meni naimisiin Portugalin kruununprinssin kanssa. Prinssi rakastui kauniiseen hovineitoon. Pedron isä kuningas Alfonso IV lähetytti Inêsin takaisin Kastiliaan, mutta Pedro ei unohtanut tätä. Kuningatar Constanze kuoli pian kolmannen lapsensa syntymän jälkeen vuonna 1345, ja Pedro haetutti Inêsin takaisin Portugaliin.

Vuonna 1355 Pedron isä kuningas Alfonso IV määräsi Inêsin surmattavaksi. Kuninkaaksi noustuaan Pietari rakennutti hautamuistomerkin Inêsille ja itselleen. Monumentti sijaitsee Keski-Portugalissa Alcobaçan luostarissa.

James MacMillan on säveltänyt kaksinäytöksisen oopperan *Inés de Castro* (1991–1995).*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Inês de Castro: The Queen Who Was Crowned After Death The Royal Articles. Viitattu 4.12.2014.
2. ↑  Lissabon matkaopas. Berlitz 2002. ISBN 951-31-2705-2 s. 74

Aiheesta muualla
----------------

* + Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Inês de Castro** Wikimedia Commonsissa
* *Inês de Castro* Internet Movie Databasessa. (englanniksi) Espanjalainen elokuva vuodelta 1944

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Iofon** (m.kreik. Ἰοφῶν, *Iofōn*, lat. *Iophon*; toimi n. 428–405 eaa.) oli antiikin kreikkalainen tragediakirjailija, joka oli kotoisin Ateenasta. Hän oli tragediakirjailija Sofokleen poika.

Elämä
-----

Iofon oli Sofokleen laillinen poika, päin vastoin kuin velipuolensa Ariston. Hänen äitinsä oli Nikostrate. Iofon esitti tragedioita jo isänsä eläessä, ja heidän kerrotaan myös kilpailleen näytelmäkilpailuissa toisiaan vastaan. Vuonna 428 eaa. Iofon sai toisen palkinnon kilpailussa Euripidesta ja Ionia vastaan. Hän toimi ainakin vielä vuonna 405 eaa. mikä tulee ilmi tuona vuonna esitetystä Aristofaneen *Sammakoista*. Aristofanes sanoo Iofonia ainoaksi hyväksi jäljellä olevaksi tragediakirjailijaksi, mutta esittää epäilyksen, onnistuuko tämä säilyttämään maineensa ilman hieman aiemmin kuolleen isänsä apua. Tämä voi tarkoittaa sitä, että Sofokles auttoi Iofonin näytelmien kirjoittamisessa, tai Iofon esitti isänsä kirjoittamia näytelmiä postuumisti.

Iofonin ja Sofokleen välille syntyi perimysriitaa ilmeisesti, koska Iofon pelkäsi isänsä periyttävän omaisuuttaan Aristonin pojalle Sofokles nuoremmalle, johon tämä oli hyvin kiintynyt. Iofon kuitenkin hävisi asiasta nostamansa oikeusjutun (aiheesta enemmän artikkelissa Sofokles). Sofokleen kerrotaan antaneen pojalleen anteeksi, ja tämän puolestaan asettaneen isänsä haudalle piirtokirjoituksen, joka viittasi *Oidipukseen Kolonoksessa*.

Näytelmät
---------

Iofonin nimiin laitettiin 50 näytelmää. Niistä on säilynyt vain vähäisiä katkelmia. Näytelmistä tiedetään nimeltä seuraavat:

* *Akhilleus* (Ἀχιλλεύς)
* *Aktaion* (Ἀκταίων, *Aktaiōn*)
* *Aulodyi* (Αὐλῳδυί, *Aulōdyi*) (satyyrinäytelmä)
* *Bakkhantit* (Βάκχαι, *Bakkhai*) eli *Pentheus* (Πενθεύς)
* *Deksamenos* (Δεξαμενός)
* *Telefos* (Τήλεφος, *Tēlefos*)
* *Troijan tuho* (Ἰλίου πέρσις, *Iliū persis*)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Smith, William: "Iophon (1)", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Smith, William: "Sophocles", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Valerius Maximus: *Factorum ac dictorum memorabilium libri IX* 8.7 ext. 12.
4. ↑  *Suda*, Ἰοφῶν.
5. ↑  Klemens Aleksandrialainen: *Stromateis* I, 280.
Herakles (vasemmalla) ja Iole (oikealla)
**Iole** (m.kreik. Ἰόλη) oli kreikkalaisessa mytologiassa Eurytoksen, Oikhaliaan kuninkaan, tytär.

Herakles oli rakastunut Ioleen urotöidensä jälkeen, ja pyysi tämän isältä hänen kättään. Apollodoros kertoo, että Eurytos järjesti jousiammuntakilpailun, jossa palkintona olisi hänen ja hänen poikiensa voittamisesta Iole. Herakles osoittautuikin parhaaksi jousiampujaksi, mutta Eurytos kieltäytyi antamasta tytärtään tälle vaimoksi peläten Herakleen jälleen tappavan lapsensa kuten hän oli tehnyt ollessaan naimisissa Megaran kanssa[1][2].

Myöhemmin Herakles hyökkäsi Eurytoksen kimppuun armeijan kanssa haluten rangaista tätä. Hän tappoi koko Iolen suvun ja sieppasi Iolen vangikseen[3]. Deianeiran kuultua tästä hän huolestui miehensä uskollisuudesta ja antoi tälle Nessoksen viitan[4].

Lähteet
-------

1. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.6.1 (engl. käännös).
2. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.4.12 (engl. käännös).
3. ↑  Hyginus: *Fabulae* xxxv (engl. käännös).
4. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.7.7 (engl. käännös).
**Iobates** (m.kreik. Ἰοβάτης) oli kreikkalaisessa mytologiassa Lyykian kuningas ja Stheneboian ja Filonoen isä.

Proitoksen paettua kaksoisveljeään Akrisiosta Lyykiaan Iobates otti hänet vastaan ja antoi hänelle tyttärensä Stheneboian puolisoksi.[1] Myöhemmin, kun Bellerofon oli paennut Proitoksen luo, Stheneboia syytti valheellisesti tätä yrityksestä maata hänet väkisin, jolloin Proitos – uskaltamatta itse surmata tätä – lähetti tämän appensa Iobateen hoviin mukanaan kirje, jossa hän pyysi surmaamaan kirjeen tuojan.

Iobates kuitenkin kestitsi Bellerofonia yhdeksän päivää ennen kirjeen avaamista. Tässä vaiheessa Iobates ei enää halunnut tappaa vierastaan – vieraanvaraisuussäännös kielsi tappamista miestä, jonka kanssa on aterioinut – joten Iobates päätti lähettää vieraansa mahdottomiin tehtäviin. Näissä Bellerofon kuitenkin surmasi Khimairan, voitti solymilaiset ja amatsonit taistelussa ja löi vielä Iobateen häntä tappamaan palkkaamat Lyykian urhot. Vakuuttuneena vieraansa kyvykkyydestä Iobates näytti Bellerofonille saamansa kirjeen ja pyysi vierastaan jäämään.[2] Samalla hän antoi tälle tyttärensä Filonoen vaimoksi ja kuoltuaan jätti valtakuntansa tämän hallittavaksi.[3]

Lähteet
-------

1. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.2.1 (engl. käännös).
2. ↑  Hyginus: *Fabulae* lvii (engl. käännös).
3. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.3.2 (engl. käännös).
Yleisiä esimerkkejä Michaelis–Arbuzov-reaktioista
**Michaelis–Arbuzov-reaktio** on kemiallinen reaktio, jossa fosforiesteri reagoi alkyylihalidien kanssa muodostaen oksifosforiesterin. Reaktion raportoivat ensimmäisen kerran August Michaelis ja R. Kaehne vuonna 1898 ja Aleksandr Arbuzov kehitti reaktiota edelleen laajentaen lähtöainevalikoimaa ja julkaisi tutkimuksensa vuonna 1906.

Reagenssit ja mekanismi
-----------------------

Michaelis–Arbuzov-reaktio tapahtuu fosfiiteille, fosfinaateille tai fosfiniiteille ja tuotteiksi muodostuu fosfonaatteja, fosfinaatteja tai fosfiinioksideja. Alkyylihalideista reagoivat parhaiten primääriset ja sekundääriset reagoivat heikommin. Tertiääriset alkyylihalidit eivät reagoi. Siirtymämetalliyhdisteet katalysoivat Michaelis–Arbuzov-reaktiota. Reaktio vaatii tapahtuakseen usein yli 100 °C:n lämpötilan. Michaelis–Arbuzov-reaktion mekanismin ensimmäinen vaihe on fosforiatomin ja alkyylihalidin SN2-reaktio. Välivaiheena muodostuu fosfoniumkationi ja seuraavassa vaiheessa halidi-ioni reagoi toisella SN2-reaktiolla ja tuotteeksi muodostuu oksifosforiesteri.

Lähteet
-------

1. ↑  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. ONR-60. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
2. 1 2  László Kürti, Barbara Czakó: *Strategic applications of named reactions in organic synthesis*, s. 16. Elsevier, 2005. ISBN 978-0-12-429785-2. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 4.12.2021). (englanniksi)
3. ↑  Rodney Gilmour: *Phosphorus Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2019.
4. ↑  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 650. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
5. ↑  Paul Knochel, Gary A. Molander: *Comprehensive Organic Synthesis*, s. 568. Newnes, 2014. ISBN 9780080977423. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 4.12.2021). (englanniksi)
6. ↑  Viktor Iaroshenko: *Organophosphorus Chemistry*. John Wiley & Sons, 2019. ISBN 978-3-527-33572-5. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 4.12.2021). (englanniksi)
**Armand Anthony Assante Jr.** (s. 4. lokakuuta 1949 New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on ollut neljä kertaa Golden Globe -ehdokkaana: elokuvista *Jack the Ripper* (1988), *Lain pyöveli* (1990), *Gotti* (1996) ja *Odysseus* (1997). Hän voitti Emmyn draamaelokuvassa *Gotti* roolistaan John Gottina. Assante on ollut myös Emmy-ehdokkaana elokuvasta *Jack the Ripper*. Assante on ollut myös Annie-, Satellite- ja Screen Actors Guild Awards -ehkokkaana.

Assanten äiti on irlantilainen ja isä italialainen. Hän on näytellyt aktiivisesti vuodesta 1974 lähtien. Hän on näytellyt myös monissa sarjoissa, kuten *Pako* ja *Teho-osasto*.

Assante on ollut naimisissa Karen Assanten kanssa ja heillä on kaksi yhteistä lasta.

Aiheesta muualla
----------------

* Armand Assante Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Emmy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Armand Călinescu** (4. kesäkuuta 1893 Piteşti – 21. syyskuuta 1939 Bukarest) oli romanialainen oikeistopoliitikko, joka toimi Romanian pääministerinä maaliskuusta syyskuuhun 1939. Hänet salamurhattiin.

Călinescun isä oli upseeri ja maanomistaja. Călinescu oli ammatiltaan asianajaja ja kuului Iuliu Maniun johtamaan kansalliseen talonpoikaispuolueeseen (PNŢ). Puolueen ollessa hallituksessa vuosina 1928–1930 hän toimi virkamiehenä maatalous- ja sisäministeriöissä. Joulukuussa 1937 hän kuitenkin ryhtyi sisäministeriksi Octavian Gogan johtamaan kansalliskristillisen puolueen hallitukseen. Călinescu jatkoi sisäministerinä myös patriarkka Miron Cristean hallituksessa. Kuningas Kaarle II oli helmikuusta 1938 alkaen hallinnut Romaniaa käytännössä diktatorisesti. Călinescusta tuli pian hallinnollisten kykyjensä vuoksi kuninkaan diktatuuria tukeneen hallituksen vahva mies. Cristean terveyden heiketessä Călinescu nimitettiin ensin varapääministeriksi ja Cristean kuoltua hänestä tuli maaliskuussa 1939 uusi pääministeri.

Călinescu yritti pysäyttää suurta kannatusta nauttineen fasistisen Rautakaartin etenemisen sekä puuttumalla ankarilla voimakeinoilla puolueen toimintaan että yrittämällä houkutella sen kannattajia puhumalla Romanian "kansallisesta uudestisyntymisestä" hänen hallituksensa johdolla. Hän pyrki myös suuntamaan Romanian ulkopolitiikan länsivaltoihin eli Britanniaan ja Ranskaan natsi-Saksan sijasta. Călinescu ei ehtinyt toteuttaa suunnitelmistaan paljoakaan, sillä Rautakaartia kannattaneet terroristit salamurhasivat hänet syyskuussa 1939. Hän joutui väijytykseen Bukarestissa ollessaan palaamassa virka-autollaan Cotrocenin palatsista. Tulituksessa kuolivat myös Călinescun henkivartija ja autonkuljettaja. Kuusi salamurhaan osallistunutta miestä teloitettiin vielä samana päivänä murhapaikalla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Armand Călinescu (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 6.9.2015.
2. 1 2  1939: Six assassins of Armand Calinescu (englanniksi) Executedtoday.com 21.9.2013. Viitattu 6.9.2015.
3. ↑  Michael Newton: *Famous Assassinations in World History: An Encyclopedia*, s. 69. ABC-CLIO 2014. Google Books

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Armand Călinescu** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Mazda MX-30** on Mazdan vuodesta 2020 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli. Se esiteltiin Tokion autonäyttelyssä lokakuussa 2019 täyssähköisenä versiona. Myöhemmin markkinoille tulivat myös kevythybridimalli ja ladattava hybridimalli.

Vuoden 2020 Euro NCAP -kolaritestistä MX-30 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.

MX-30 pohjautuu samaan perusrakenteeseen kuin polttomoottorimalli CX-30, mutta siihen on tehty sähköautokäyttöön tarvittavia rakennemuutoksia. Auton erikoisuutena on lyhyet takaovet, jotka on saranoitu takareunastaan. Takaoven voi avata vasta, kun etuovi on avattu. Ratkaisu on samanlainen kuin Mazda RX-8 -urheiluautomallissa. Sähköisen voimalinjan muodostavat 35,5 kilowattitunnin akku ja 105 kilowatin tehoinen sähkömoottori. Suurin toimintamatka on 200 kilometriä.

Kevythybridimallissa on 2,0-litrainen nelisylinterinen bensiinimoottori. Kyseistä mallia myydään ainoastaan Japanissa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Tammikuussa 2023 esiteltiin MX-30:stä lataushybridiversio, jossa lisävirtaa akkuun tuottaa 0,83-litrainen wankelmoottori. Se ei ole yhteydessä voimansiirtoon, vaan tuottaa ainoastaan lisävirtaa akulle.

Lähteet
-------

1. ↑  Mazda MX-30 2020 Euro NCAP. Viitattu 14.12.2020. (englanniksi)
2. ↑  Mazda esitteli ensimmäisen sähköautonsa – MX-30 antaa toimintamatkassa tasoitusta kilpailijoilleen *Tekniikan Maailma*.  23.10.2019. Viitattu 12.7.2020.
3. ↑  Mazdan ensimmäisen MX-30-sähköauton myynti alkaa Suomessa – Hyvin varusteltua erikoismallia riittää vain 50 nopeimmalle *Tekniikan Maailma*.  9.4.2020. Viitattu 12.7.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mazda MX-30** Wikimedia Commonsissa
**Arman Ramezani** (pers. ‏آرمان رمضانی‎; s. 22. tammikuuta 1992 Masal) on iranilainen jalkapalloilija, joka edustaa Persianlahti Pro Leaguessa pelaavaa Persepolis FC:tä. Pelipaikaltaan molempijalkainen Ramezani on hyökkääjä.

Maajoukkueura
-------------

Ramezani on pelannut monissa Iranin nuorten maajoukkueissa. Alle 17-vuotiaissa, joita hän edusti vuosina 2009-2011, hän teki kuudessa pelissä seitsemän maalia. Vuodet 2011–2014 Azmoun kuului Iranin alle 20-vuotiaiden maajoukkueeseen, jossa 18 pelissä hän onnistui viimeistelemään 19 maalia. 

Iranin jalkapallomaajoukkueessa Ramezani debytoi toukokuussa 2014 Montenegroa vastaan. Hänet nimettiin alustavaan ryhmään vuoden 2014 MM-kisoihin, mutta lopulta häntä ei valittu kisoihin. Avausmaalinsa maajoukkueessa Azmoun teki kolmannessa maaottelussaan marraskuussa 2014 Etelä-Korean verkkoon. Hän kuului Iranin joukkueeseen vuoden 2015 Aasian-mestaruuskilpailuissa, joissa hän onnistui kahdesti maalinteossa.

Lähteet
-------

* Arman Ramezani Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Arman Ramezani pens contract with Persepolis *Tehran Times*.  8.9.2020. Viitattu 6.1.2021. (englanniksi)
**John Richard Basehart** (31. elokuuta 1914 Zanesville, Ohio – 17. syyskuuta 1984 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän alkoi näytellä pieniä rooleja teatterissa 13-vuotiaana. Vuonna 1932 Basehart liittyi Wright Players Stock Company -näyttelijäseurueeseen ja työskenteli samalla lehtimiehenä syntymäkaupungissaan Zanesvillessa. 1930-luvun puolessavälissä Baseheart siirtyi pennsylvanialaiseen Hedgerow Theateriin, jossa hän näytteli viiden vuoden ajan, kunnes vuosikymmenen lopussa hän muutti New Yorkiin tavoitteenaan ura Broadwaylla. Basehart avioitui 1940-luvun alussa näyttelijä Stephanie Kleinin kanssa.

Baseheartin ensimmäinen elokuva oli vuonna 1947 valmistunut trilleri *Repeat Performance*. Baseheartin puoliso kuoli äkillisesti aivokasvaimeen elokuvan *14 tuntia* kuvausten aikana. Vuonna 1951 Baseheart meni naimisiin italialaisen näyttelijä Valentina Cortesen kanssa. 1950-luvulla asui ja näytteli pääasiassa Euroopassa, esiintyen kuitenkin satunnaisesti myös Hollywood-elokuvissa. Baseheartin Euroopassa tekemiin elokuviin kuuluu muun muassa Federico Fellinin ohjaama *La Strada*. Vuonna 1960 hän palasi takaisin Yhdysvaltoihin ja samaan aikaan erosi vaimostaan. Baseheart otti vuonna 1964 vastaan amiraali Harriman Nelsonin roolin televisiosarjassa *Voyage to the Bottom of the Sea*. Hän palasi teatteriin sarjan päätyttyä neljä vuotta myöhemmin, esiintyen sivussa elokuvissa ja televisiossa. Televisiossa hän vieraili muun muassa sarjoissa *Columbo* ja *Ritari Ässä*. Baseheartin viimeiseksi julkiseksi esiintymiseksi jäi Los Angelesin kesäolympialaisten päättäjäisten kuuluttajana toimiminen vuonna 1984. Basehart on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.

Osittainen filmografia
----------------------

* *Repeat Performance* (1947)
* *14 tuntia* (*Fourteen Hours*, 1951)
* *Titanic* (*Titanic*, 1953)
* *La Strada – Tie* (*La Strada*, 1954)
* *Moby Dick – valkoinen valas* (*Moby Dick*, 1956)
* *Tervetuloa, Mr. Chance!* (*Being There*, 1979)

Lähteet
-------

1. 1 2  Eder, Bruce: Richard Basehart allmovie. Viitattu 24.12.2010. (englanniksi)
2. ↑  Jones, Jack: Richard Basehart  22.7.1993. Los Angeles Times. Viitattu 24.12.2010. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Hail Grenada** ("Terve, Grenada!") on ollut Grenadan kansallislaulu aina maan itsenäistymisestä vuonna 1974. Laulun on sanoittanut Irva Merle Baptiste ja säveltänyt Louis Arnold Masanto. Myös God Save the Queen on kuninkaallisessa käytössä.

Englantilaiset sanat
--------------------

Hail! Grenada, land of ours,
We pledge ourselves to thee,
Heads, hearts and hands in unity
To reach our destiny.
Ever conscious of God,
Being proud of our heritage,
May we with faith and courage
Aspire, build, advance
As one people, one family.
God bless our nation.

Käännös
-------

Terve! Grenada, maamme,
annamme itsemme sinulle
yhtynein mielin, sydämin ja käsin,
saavuttaaksemme kohtalomme.
Jumala aina mielessämme,
perinnöstämme ylpeinä,
uskoen ja rohkeina
kaipaamme, rakennamme ja etenemme
yhtenä kansana, yhtenä perheenä.
Jumala siunatkoon kansakuntaamme.

Lähteet
-------

1. 1 2  GRENADA: National Anthem of Grenada Hail Grenada *Anthems*. National Anthems of the World Organisation (NAW). Viitattu 31.8.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Grenada National Anthems.info. Viitattu 31.8.2020. (englanniksi)
3. 1 2  Grenada *The World Factbook*. Central Intelligence Agency (CIA). Viitattu 31.8.2020. (englanniksi)
**Vuoden 1996 kesäolympialaisten jousiammunta** järjestettiin 28. heinäkuuta – 2. elokuuta 1996 Stone Mountainilla, Atlantan lähistöllä. Tämä oli yhdestoista kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 128 osanottajaa 41 eri maasta. Osanottajista miehiä oli 64 ja naisia 64. Tapahtumia oli neljä.

Mitalistit
----------

### Miehet

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Kilpailu | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| Miesten yksilökilpailu | Yhdysvallat Justin Huish | Ruotsi Magnus Petersson | Etelä-Korea Oh Kyo-Moon |
| Miesten joukkuekilpailu |  Yhdysvallat:Justin HuishButch JohnsonRod White |  Etelä-Korea:Jang Yong-HoKim Bo-RamOh Kyo-Moon |  Italia:Matteo BisianiMichele FrangilliAndrea Parenti |

### Naiset

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Kilpailu | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| Naisten yksilökilpailu | Etelä-Korea Kim Kyung-Wook | Kiina He Ying | Ukraina Olena Sadovnycha |
| Naisten joukkuekilpailu |  Etelä-Korea:Kim Jo-SunKim Kyung-WookYoon Hye-Young |  Saksa:Barbara MensingCornelia PfohlSandra Wagner-Sachse |  Puola:Iwona DzięciołKatarzyna KlataJoanna Nowicka |

JousiammuntaJousiammunta olympialaisissa
1900 |
1904 |
1908 |
1912 |
1920 |
1924–1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020

Kesäolympialaisten 1996 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Baseball | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Koripallo | Käsipallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Pöytätennis | Ratsastus | Softball | Soutu | Sulkapallo | Taitouinti | Tennis | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
**Jousiammunnan maailmanmestaruuskilpailut 2019** kilpailtiin ’s-Hertogenboschissa, Alankomaissa 10.–16. kesäkuuta. Nämä olivat jousiammunnan 50. maailmanmestaruuskilpailut. Lajeja oli kymmenen, joista viisi kilpailtiin tähtäinjousella ja viisi taljajousella. Molemmilla jousityypeillä ohjelmassa olivat miesten ja naisten henkilökohtainen kilpailu, miesten ja naisten joukkuekilpailu sekä sekaparien kilpailu.

Menestyneimmät maat olivat Etelä-Korea ja Taiwan, jotka molemmat saavuttivat kolme kultamitalia. Etelä-Korea sai yhteensä kahdeksan mitalia. Kaikkiaan mitaleille ylsi 14 maata.

Tähtäinjousella miesten henkilökohtaisen mestaruuden voitti Yhdysvaltain Brady Ellison ja naisten mestari oli Taiwanin Lei Chien-ying. Taljajousella henkilökohtaisiksi maailmanmestareiksi ampuivat Yhdysvaltain James Lutz ja Venäjän Natalija Avdejeva.

Lähteet
-------

1. 1 2  ’s-Hertogenbosch 2019 Hyundai World Archery Championships + OG QT World Ranking Event World Archery. Viitattu 11.1.2020. (englanniksi)
2. ↑  Brady Ellison is first U.S. world champion in archery since 1985  17.6.2019. NBC. Viitattu 11.1.2020. (englanniksi)
3. ↑  Taiwan's Lei wins individual gold at World Archery Championships *Focus Taiwan*.  16.6.2019. Viitattu 11.1.2020. (englanniksi)
4. ↑  Lutz wins World Champion title, silver for Pearce and compound women's team *USA Archery News*.  15.6.2019. Viitattu 11.1.2020. (englanniksi)
JousiammuntaJousiammunta
**Vuoden 1992 kesäolympialaisten jousiammunta** järjestettiin 31. heinäkuuta – 4. elokuuta 1992 Camp Olímpic de Tir amb Arcalla, Barcelonassa, Espanjassa. Tämä oli kymmenes kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 136 osanottajaa 44 eri maasta. Osanottajista miehiä oli 75 ja naisia 61. Tapahtumia oli neljä.

Mitalistit
----------

### Miehet

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| Miesten yksilökilpailu |  RanskaSébastien Flute |  Etelä-KoreaChung Jae-Hun |  Yhdistynyt kuningaskuntaSimon Terry |
| Miesten joukkuekilpailu |  Espanja

---

Juan HolgadoAlfonso MenéndezAntonio Vázquez |  Suomi

---

Ismo FalckJari LipponenTomi Poikolainen |  Yhdistynyt kuningaskunta

---

Steven HallardRichard PriestmanSimon Terry |

### Naiset

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| Naisten yksilökilpailu |  Etelä-KoreaCho Youn-Jeong |  Etelä-KoreaKim Soo-Nyung |  Yhdistynyt joukkueNatalia Valeeva |
| Naisten joukkuekilpailu |  Etelä-Korea

---

Cho Youn-JeongKim Soo-NyungLee Eun-Kyung |  Kiina

---

Ma XiangjunWang HongWang Xiaozhu |  Yhdistynyt joukkue

---

Ljudmila AržannikovaKhatuna LorigNatalia Valeeva |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Etelä-Korea | 2 | 2 | 0 | 4 |
| 2. |  Espanja | 1 | 0 | 0 | 1 |
|  Ranska | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4. |  Kiina | 0 | 1 | 0 | 1 |
|  Suomi | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6. |  Yhdistynyt joukkue | 0 | 0 | 2 | 2 |
|  Yhdistynyt kuningaskunta | 0 | 0 | 2 | 2 |

Lähteet
-------

* Archery at the 1992 Barcelona Summer Games | Olympics at Sports-Reference.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

JousiammuntaJousiammunta olympialaisissa
1900 |
1904 |
1908 |
1912 |
1920 |
1924–1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020

Kesäolympialaisten 1992 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Baseball | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Koripallo | Käsipallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Pelota (*Näytöslaji*) | Purjehdus | Pyöräily | Pöytätennis | Ratsastus | Rullaluistinhockey (*Näytöslaji*) | Soutu | Sulkapallo | Taekwondo (*Näytöslaji*) | Taitouinti | Tennis | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
Tutkittavan sinisen kuvaajan yhtälö on tuntematon. Punainen kuvaaja on Eulerin menetelmän avulla tehty approksimaatio sinisestä kuvaajasta.

Eulerin menetelmällä tarkoitetaan numeerisessa analyysissä Leonhard Eulerin mukaan nimettyä menetelmää differentiaaliyhtälöiden alkuarvo-ongelmien ratkaisuun. Se on yksinkertaisin numeerisista integrointimenetelmistä, mutta siitä huolimatta menetelmä on tärkeä. Sen kautta on johdettu monet paremmista menetelmistä ja sen ymmärtäminen on niiden perusta.

Johtaminen
----------

Eulerin menetelmä johdetaan derivaatan määritelmästä

{\displaystyle f'(x)=\lim \_{h\rightarrow 0}{\frac {f(x+h)-f(x)}{h}}.}
Nyt ei kuitenkaan anneta muuttujan *h* lähestyä nollaa, vaan pidetään se pienenä. Näin saadaan yhtälöstä

{\displaystyle f'(x)={\frac {f(x+h)-f(x)}{h}},}
jossa *h* tarkoittaa menetelmässä käytettyä askelta. Olkoot alkuarvo-ongelmamme muotoa

{\displaystyle y'(t)=F(t,y(t)),\quad y(t\_{0})=y\_{0}.}
Nyt siis funktiolla *F* tarkoitetaan muuttujista *t* ja *y(t)* koostuvaa lauseketta, joka tulee ylläolevan yhtälön oikeaksi puoleksi. Määritetään nyt, että Eulerin menetelmällä askel ajanhetkestä *t*n ajanhetkeen *t*n + 1 voidaan laskea kaavalla

{\displaystyle y\_{n+1}=y\_{n}+h\cdot F(t\_{n},y\_{n})}.

Virhe
-----

Eulerin menetelmän virhe voidaan laskea selvittämällä Taylorin sarja muuttujalle *y*. Tulkitsemalla ylläolevaa tulosta voidaan menetelmä merkitä muodossa

{\displaystyle y(t\_{0}+h)=y(t\_{0})+hy'(t\_{0}).}
Tässä on kaksi ensimmäistä termiä Taylorin sarjasta

{\displaystyle y(t\_{0}+h)=y(t\_{0})+hy'(t\_{0})+{\frac {1}{2}}h^{2}y''(t\_{0})+{\mathcal {O}}(h^{3})}
ja yhtälöiden välinen virhe saadaan siis suuruudeltaan vastaamaan termejä

{\displaystyle {\frac {1}{2}}h^{2}y''(t\_{0})+{\mathcal {O}}(h^{3}).}
Nähdään, että käytettäessä pientä askelen *h* arvoa on menetelmän virheessä dominoiva termi suhteessa verrannollinen *h*2:n. Ratkaistessa menetelmällä alkuarvotehtävää on tarvittavien askelien määrä kääntäen verrannollinen askeleeseen *h*. Näin on pääteltävissä, että kokonaisvirhe Eulerin menetelmässä on verrannollinen askeleeseen *h* (virhe askeleessa kertaa askelien määrä). Eulerin menetelmää kutsutaankin ensimmäisen kertaluokan menetelmäksi.

Tarkkuus on parannettavissa ottamalla huomioon Taylorin sarjasta lisää termejä. Tämä kuitenkin saattaa olla hankalaa, sillä niitä varten pitäisi ratkaista muuttujan *y*(*t*) derivaattoja. Tämän takia onkin kehitetty useaa ajankohtaa alkuarvoinaan käyttäviä multistep-menetelmiä tai yhden ajanhetken derivaattaa useammassa pisteessä approksimoivia menetelmiä kuten esim. Runge-Kutta-menetelmät.

Lähteet
-------

1. ↑  Adams, Robert A.: "17.3.: "Existence, Uniqueness and Numerical Methods", *Calculus: A Complete Course*, s. 911. 6. painos. Pearson: Adisson Wesley. (englanniksi)

Kirjallisuutta
--------------

* Kaleva, Osmo: *Numeerinen analyysi*. Opintomoniste 163. Tampere: TTKK, 1993. ISBN 951-721-941-5.
6. San Luca
**Bolognan portiikit** ovat Italiassa, Bolognan kaupungissa sijaitsevia portiikkeja eli katettuja jalkakäytäviä, kuisteja tai halleja. Bolognan portiikit ovat yksi Unescon maailmanperintöluettelon kohteista.

Unescon mukaan Bolognassa on 12 huomion arvoista portiikkia:

KarttaBolognan portiikit
1. Portici residenziali di Santa Caterina

2. Piazza porticata di Santo Stefano

3. Strada porticata di Galliera

4. Portico del Baraccano

5. Portici commerciali del Pavaglione e dei Banchi

6. Portico devozionale di San Luca

7. Portici accademici di via Zamboni

8. Portico della Certosa

9. Portici di piazza Cavour e via Farini

10. Portici trionfali di Strada Maggiore

11. Edificio porticato del quartiere Barca

12. Edificio porticato del MAMbo

Ne voidaan jaotella neljään tyyppiin: teitä, aukioita, polkuja ja rakennuksia. Niiden yhteismitta on 62 km.

  
BolognaBologna
* 2. Santo Stefano2. Santo Stefano
* Puurakenteinen portiikki. 10. Strada MaggiorePuurakenteinen portiikki. 10. Strada Maggiore
* 10. Strada Maggiore10. Strada Maggiore
* 10. Strada Maggiore10. Strada Maggiore
* 10. Strada Maggiore10. Strada Maggiore
* 6. San Luca6. San Luca
* 6. San Luca6. San Luca
* 6. San Luca6. San Luca
* 6. San Luca6. San Luca
* 10. Strada Maggiore10. Strada Maggiore

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4
**Pikkjärv (Karula)** (myös *Jaaska järv, Karula Pikkjärv, Pikkerijärv*) on Virossa Valgamaalla Valgan kunnassa sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järvi on syntynyt viimeisen jääkauden loppupuolella syntyneeseen jäätikköjokiuomaan. en pinta-ala on 40 hehtaaria ja se on 3,0 kilometriä pitkä ja 150 metriä leveä. Siihen laskee monia ojia, joista huomattavimmat ovat Lõksu ojan ja Vissi ojan yhteinen laskuoja, joka laskee järven länsipäähän, etelärantaan laskeva Ruuna kraav, joka tulee siihen etelästä, ja itäpäähän laskeva ja myös etelästä tuleva Sanna kraav. Järven läpi virtaa Vareseoja (Varõssõ oja), joka saa aluunsa viiden kilometrin päässä ja laskee järven itäpäähän. Se jatkaa kulkuaan järven keskikohdassa pohjoiseen työntyvän Vesijärven (Myllyjärvi) lahden pohjoispäästä, ja yhtyy kolmen kilometrin päässä Väherun kylässä Ämu jõgeen. Järven valuma-alueen laajuus on 30,4 neliökilometriä.

Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 4,9 metriä ja suurin syvyys 12,6 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0019 kuutiokilometriä eli 1,9 miljoonaa m³. Järven rantaviivan pituus on 8,2 kilometriä ja rannat ovat peltojen, niityjen ja metsärantojen vuorottelua. Järven kummatkin päät ovat suomaata. Jäven lähiympäristössä sijaitsee kymmen maatilaa.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu (vir. *keskmise karedusega kihistunud veega järv*).

Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (vir. *kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline*, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja se on rehevöitynyt.

Lähteet
-------

1. ↑  *Estonian Environmental Register*View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3 4 5 6  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 17.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3  Keskkonnaregister: Pikkjärv (Karula) (vee2131900) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 17.3.2017. (viroksi)
4. ↑  Eesti Entsüklopeedia: Pikkjärv (Karula) (viroksi), viitattu 30.3.2017
5. ↑  Laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä. Tämä ei ole viranomaisten määrittämä arvo!
**Grand Prix Manager 2** (GPM2) on Formula 1 -managerointisimulaatio, jonka ovat tuottaneet Edward Grabowski Communications Ltd  ja Microprose. Se perustuu Formula 1 -kauteen 1996, ja on FIAn lisensoima. Pelissä on Stirling Mossin selostus. Pelin jatko-osa on Grand Prix World.

Pelaaminen
----------

Pelissä on tarjolla sekä pitkä kampanja, jossa pelaaja manageroi Formula 1 -tallia ilman erikseen annettua päämäärää 10 kauden ajan (1996-2005 alkuperäisessä pelissä), että lyhyitä haasteita, joissa pelaajan piti suoriutua tietyistä päämääristä 1-3 kauden aikana, epäonnistumisen johtaessa pelin päättymiseen.

Jacques Villeneuve (uusi kuljettaja oikealla kaudella 1996) ei ole mukana pelin alkuperäisessä versiossa. Sen sijaan hänet on korvattu 'John Newhousella', jolla on muuten oikeat tiedot. Nimi on suora englanninkielinen käännös hänen nimestään. Tämä johtui lisensointiongelmasta. Tämä tapahtui uudelleen Grand Prix Manager 2:en jatko-osassa Grand Prix World ja Microprosen pelissä Grand Prix 3.

Internet-peli
-------------

Myös Internet-pelaaminen oli uutta tässä pelissä, ja se oli mahdollista sarjayhteyden, modeemin tai TCP/IP-protokollan kautta, lisäten pelin pelattavuutta.

Peliyhteisö
-----------

Pelillä on yhä aktiivinen peliyhteisö , joka tuottaa kausipäivityksiä käytäen sekä sisäisiä, että ulkoisia muokkaustyökaluja. Yhteisö on julkaissut varsin monta modia. Nykyisiä projekteja ovat ainakin 2003-, 1990- ja 1989-modit.

### Kausipäivitykset

Tämä on täysi lista Grand Prix Manager 2:een julkaistuista tai suunnitelluista modeista. Vain 2004, 2005, 2006, 2007, 2008 ja 2009 -modit on tehty näiden kausien aikana, jotta pelaajat ovat voineet pelata senhetkisiä Formula 1 -kausia. Myös muista kausista on olemassa modeja.

| Kausi | Tilanne | Tietoja |
| --- | --- | --- |
| 1989 | *WIP* |  |
| 1990 | *WIP* |  |
| 1991 | Julkaistu |  |
| 1992 | Julkaistu |  |
| 1993 | Julkaistu |  |
| 1994 | Julkaistu |  |
| 1995 | Julkaistu |  |
| 1996 | Julkaistu | Päivitys alkuperäiseen peliin. |
| 1997 | Julkaistu |  |
| 1998 | Julkaistu |  |
| 1999 | Julkaistu |  |
| 2000 | Julkaistu |  |
| 2001 | Julkaistu |  |
| 2002 | Julkaistu |  |
| 2003 | *WIP* |  |
| 2004 | Julkaistu | Ensimmäinen peliin tehty modi. |
| 2005 | Julkaistu |  |
| 2006 | Julkaistu |  |
| 2007 | Julkaistu |  |
| 2008 | Julkaistu |  |
| 2009 | Julkaistu |
|

Kaikki kausipäivitykset löytyvät GPM2Worldista ja niistä voi keskustella sivuston foorumeilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Edward Grabowski Communications Ltd
2. 1 2 3  Coming Soon-lehden arvostelu
3. 1 2  Grand Prix Manager 2 World
4. ↑  GPM2 World forums

* (Arkistoitu – Internet Archive) - GPM2-osio Edward Grabowskin sivuilla (englanniksi)
* - Coming Soon-lehden arvostelu (englanniksi)
* (Arkistoitu – Internet Archive) - Grand Prix Manager 2 World (englanniksi)
* (Arkistoitu – Internet Archive) - GPM2 World-keskustelufoorumi (englanniksi)
**Ketti Frings** (alkujaan *Katherine Hartley*, 28. helmikuuta 1909 Columbus (Ohio), Ohio – 11. helmikuuta 1981 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kirjailija, näytelmäkirjailija ja käsikirjoittaja. Hän voitti Pulitzer-palkinnon vuonna 1958.

Frings aloitti työuransa copywriterina ja eteni sitten feature-juttujen kirjoittajaksi United Press Internationalilla. Vuonna 1941 hänen romaaninsa *Hold Back the Dawn* sovitettiin elokuvaksi *Yö on liian lyhyt* (ohjaus Mitchell Leisen). Hänen ensimmäinen New Yorkin Broadwaylla esitetty näytelmänsä oli vuoden 1942 *Mr. Sycamore*, pääosissa Lillian Gish ja Stuart Erwin.

Ketti Fringsin elokuvakäsikirjoituksiin lukeutuvat *Guest in the House* (1944), *Rikollista himoa* (1948), *Tie lakia pakoon* (1950), *Tule takaisin, pikku Sheba* (1952, William Ingen näytelmästä), *Kaksoiselämän varjossa* (1954), *Olet tuhonnut minut* (1955) ja *Ole aina luonani* (1955).

Frings sovitti Thomas Wolfen romaanin *Look Homeward, Angel* samannimiseksi näytelmäksi, joka kantaesitettiin Broadwayllä 1957 ja sai 564 esitystä Ethel Barrymore -teatterissa. Produktio sai kuusi Tony-palkintoehdokkuutta, Pulitzer-palkinnon ja New York Drama Critics’ Circlen palkinnon vuoden parhaana näytelmänä. The Los Angeles Times -sanomalehti nimesi Fringsin Vuoden naiseksi 1958.

Romaaneja ja näytelmiä
----------------------

* *Hold Back the Dawn* (romaani) 1940
* *Mr. Sycamore* (näytelmä) 1942
* *God's Front Porch* (romaani) 1944
* *Look Homeward, Angel* (näytelmä) 1957
* *The Long Dream* (näytelmä) 1960
* *Walking Happy* (näytelmä) 1966

Lähteet
-------

1. ↑  Cook, Joan: Ketti Frings, Stage and Film Writer, muistokirjoitus, The New York Times 13.2.1981. Viitattu 11.10.1981.
2. ↑  Ketti Frings Elonetissä. . Viitattu 11.10.1981.
3. ↑  "Drama". The Pulitzer Prizes. Viitattu 11.10.1981.

Aiheesta muualla
----------------

* Ketti Frings Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Ketti Frings
**Pikkjärv** on Virossa Põlvamaalla Kanepin kunnassa sijaitseva järvi.

Se kuuluu Koorasten kylän järvialueeseen (vir. *Kooraste järvestik*), johon kuuluu yhteensä 15 järveä.

Maantietoa
----------

Järvi on 720 metriä pitkä, 150 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 9,9 hehtaaria. Se sijaitsee laakson mutkassa, jonka takia myös järvessä on loiva mutka. Se täyttää koko laakson leveydellään ja rannat ovat kaltevaa ja yli 15 metriä korkeaa rinnettä. Järven rannat ja sen ympäristö on asumatonta metsämaata. Järvellä ei ole saaria. Sen keskisyvyys on 6,0 metriä ja syvänteessä on 14 metriä vettä. Vain järven päissä on laakson pohjalla suota. Rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä pitkä. Järven luoteispäähän tulee tie.

Luontoarvoja ja luokittelu
--------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu (vir. *keskmise karedusega kihistunud veega järv*).

Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (vir. *kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline*, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.

Aare Mäemets on julkaisussaan *Eesti NSV järved ja nende kaitse* vuodelta 1977 kuvaillut järveä. Hänen mukaansa vedenväri on kellertävänvihreästä kellertävänruskeaan, sen näkösyvyys on 2,3–2,5 metriä ja järven vesi on kesäisin ja talvisin lämpötilakerrostunut. Järvessä elää ainakin lahna, särki, ahven, hauki, suutari, salakka, sorva, kiiski, ruutana, ankerias ja sorva.

Vesistösuhteita
---------------

Pikkjärv kuuluu Pühäjõen valuma-alueeseen, sillä se on joen läpivirtausjärvi. Siihen ei tule muita ojia. Pühäjõgi on Võhandu jõen sivujoki. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

Huomautuksia
------------

1. ↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä. Tämä ei ole viranomaisten määrittämä arvo!
2. 1 2  Kohteen ympäristön kasvillisuutta, asutusta ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Keskkonnaregister: Pikkjärv (VEE2123000) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 19.7.2020. (viroksi)
2. ↑  Kooraste järvestik, kalapeedia.ee (viroksi), 1977, viitattu 19.4.2017
3. ↑  Kooraste järvestik, Eesti Looduse Infosüsteemis (EELIS), viitattu , (viroksi), viitattu 19.4.2017 (viroksi)
4. 1 2 3  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 19.7.2020). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Pikkjärv (Kooraste Pikkjärv), kalapeedia.ee (viroksi), 1977, viitattu 19.4.2017
**Bollebygdin kirkko** (ruots. *Bollebygds kyrka*) on kirkkorakennus, joka sijaitsee Bollebygdin kunnassa Ruotsissa. 

Paikalla on aikaisemmin sijainnut puukirkko, joka korvattiin keskiaikaisella kirkolla. Väkiluvun kasvettua keskiaikainen kirkko jäi pieneksi ja sillä oli suuri remontin tarve, joten päätettiin rakentaa uusi kirkko. Rakennustyöt aloitettiin syksyllä 1843 ja vuotta myöhemmin alkoi jumalanpalveluskäyttö, vaikkei kirkko ollut vielä valmis. Kirkko vihittiin käyttöön vuonna 1849. Aluksi kirkossa oli istumapaikat tuhannelle ihmiselle, nykyisin tilaa on 450 hengelle. 

Alttaritaulu on vuodelta 1704 ja saarnastuoli vuodelta 1702. Molemmat ovat Anders Ekebergin tekemiä ja ne on siirretty vanhasta kirkosta. Alttaritaulussa on kuvina Jeesuksen syntymä, Jeesus ristillä Golgatalla ja Jeesuksen ylösnousemus pääsiäisaamuna. Vanhin esine kirkossa on kastemalja, jonka oletetaan olevan tehty ennen 1200-luvun puoliväliä.

Kirkossa on kahdet urut: 21-äänikertaiset on rakennettu 1936 ja neliäänikertaiset 1977.

Lähteet
-------

* Bollebygds församling: Bollebygds kyrka (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bollebygdin kirkko** Wikimedia Commonsissa

* Bebyggelseregistret (ruotsiksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Bollebygds kyrka
**Pikkjärv** (myös *Kõnnu järv, Kõnnu Pikkjärv*) on Virossa Itä-Virumaalla Alutagusen kunnan Ongassaaren kylässä sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järvi on 440 metriä pitkä, 80 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,9 hehtaaria. Se sijaitsee vieressä kulkevan harjujakson (vir. *Iisaku–Illuka-oosistik*) kaakkoisrinteessä ja se on lounais-koillis-suuntainen. Sijaintinsa vuoksi järveä ja sen viereistä Ümmargune järveä voidaan epäillä suppajärviksi. Harjunpuoleiset rannat kohoavat 30–40 metriä järvenpintaa ylemmäksi. Muut rannat ovat matalampia. Järven rantoja kiertää kapea suovyöhyke ja järvellä on mutapohja. Järven koillisrantaan tulee pohjoisesta tie, mutta järvi on kuitenkin autio.

Luontoarvoja
------------

Järveen tulee Ümmargune järvestä oja ja järven pohjassa ja rannoilla on lisäksi lähteitä, jotka tuovat siihen lisää vettä viereisestä harjusta. Veden näkösyvyys on hyvä. Järvessä elää ainakin ahven, hauki, ruutana ja särki.

Järvet sijaitsevat Kõnnun ja Jõugan alueella, joka on sisällytetytty Alutagusen kansanpuistoon (vir. *Alutaguse rahvusparg*). Alueella tavataan esimerkiksi mustahaikaraa, helmipöllöä ja metsänemää.

Vesistösuhteita
---------------

Pikkjärv kuuluu Alajõen valuma-alueeseen, sillä se on Alajõen lähdejärvi. Järveen tulee kaksi ojaa, joista lounaispäähän laskeva on Ümmargune järven laskuoja. Ojalla on pudotusta 0,3 metriä. Pikkjärven laskuoja alkaa kaakkoisrannan puolivälistä. Se virtaa suoraan etelään, missä sitä on ruopattu tai kaivettu suoraksi ojaksi. Ojan nimi on Ongassaare oja, vaikka sitä kutsutaan alajuoksulla Alajõeksi. Alajõgi laskee Peipsijärven pohjoisrantaan. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

Huomautuksia
------------

1. 1 2  Kohteen ympäristön kasvillisuutta, asutusta ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Keskkonnaregister: Pikkjärv (VEE2034700) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 21.10.2020. (viroksi)
2. ↑  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 21.10.2020). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  Kõnnu järv (Kõnnu Pikkjärv, Pikkjärv), kalapeedia.ee, viitattu 22.10.2020
4. 1 2 3  Jõuga oosid ja järved, Keskkonnaamet, viitattu 22.10.2020

Aiheesta muualla
----------------

* Alutaguse rahvuspark, Keskkonnaamet (PDF, (viroksi))
**Jack Wilson McConnell** (s. 30. kesäkuuta 1960, Irvine, North Ayrshire) on skotlantilainen poliitikko, Skotlannin työväenpuolueen johtaja ja vuodet 2001–2007 Skotlannin pääministeri.

Elämä ja ura
------------

McConnell kasvoi lammasfarmilla Arranilla ja liittyi 16-vuotiaana Skotlannin kansallispuolueeseen (*Scottish National Party*, SNP), mutta erosi myöhemmin. Suoritettuaan alemman korkeakoulututkinnon Stirlingin yliopistossa 1983 hän opetti matematiikkaa Lornshill Academyssa Alloassa Clackmannanshiressa. Seuraavina vuosina hänet valittiin kunnanvaltuustoon, jossa hän toimi kahdeksan vuotta.

McConnellista tuli Skotlannin työväenpuolueen pääsihteeri 1992. Hänen läpimurtonsa tapahtui vuonna 1997, jolloin työväenpuolue saavutti murskavoiton konservatiiveista ja vei kansallispuolueen kanssa kaikki konservatiivien edustajanpaikat Skotlannissa.

Vuonna 1998 McConnell oli jäsenenä Skotlannin perustuslaillisessa kokouksessa, jonka tuloksena kansanäänestyksen jälkeen perustettiin Skotlannin parlamentti. McConnell oli ehdokkaana ensimmäisissä vaaleissa 1999 ja valittiin. Hänet nimitettiin valtiovarainministeriksi Skotlannin Donald Dewarin hallitukseen. Dewarin kuoleman jälkeen McConnell haastoi Henry McLeishin pääministerin paikasta, mutta hävisi. Kun McLeish joutui eroamaan ns. Officegate-skandaalin vuoksi, McConnellista tuli ilman vastaehdokkaita pääministeri.

Ensimmäisessä hallituksen muutoksessaan hän korvasi lähes kaikki McLeishille uskolliset ministerit ja puolueen toimihenkilöt. Hän ei ole myöskään innostunut Skotlannin itsenäisyyshankkeista kuten edeltäjänsä.

Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa 2006 McConnell ilmoitti tukevansa Trinidad ja Tobagon joukkuetta Englannin sijaan.

McConnell on Yhdistyneen kuningaskunnan ylähuoneen jäsen vuodesta 2010.

Lähteet
-------

1. ↑  Lord McConnell of Glenscorrodale *UK Parliament*. Viitattu 2.12.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* UK Parliament

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |