recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ernst Aleksander Grönlund** (18. joulukuuta 1902 Helsinki – 13. helmikuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija, joka päätti pelaajauransa kauden 1940–1941 jälkeen. Hän oli pelipaikaltaan välihyökkääjä.

Seurajoukkueet
--------------

Hänen kasvattajaseuransa oli Töölön Vesa, josta Grönlund siirtyi kaudella 1931 edustamaan Helsingin IFK:ta niin jalka- kuin jääpallossa.

Suomen mestaruuden Grönlund voitti HIFK:n riveissä vuosina 1931, 1933 ja 1937. SM-sarjaurallaan hän teki 58 maalia. TUL:n mestaruuden Grönlund voitti Töölön Vesaa edustaen vuosina 1926 ja 1930.

Jääpallossa Suomen mestaruuden hän saavutti Helsingin IFK:ssa vuosina 1934, 1935, 1938, 1939 ja 1941. SM-sarjakaudet jääpallossa Grönlundilla olivat 1932-41, joissa hän pelasi kaikkiaan 52 ottelua.

Maajoukkue
----------

Välihyökkääjänä pelannut Grönlund edusti Suomea jalkapalloilijana Berliinin 1936 olympialaisissa, joissa hän ottelussa Perua vastaan teki yhden Suomen kolmesta maalista. Lisäksi hän esiintyi Työväen Urheiluliiton jalkapallojoukkueessa vuoden 1925 työläisolympialaisissa sekä Moskovan spartakiadeissa 1928. Kaikkiaan Grönlund pelasi 37 A-maaottelua ja teki niissä 10 maalia. 

Jääpalloilijana Grönlund pelasi seitsemän A-maaottelua ja teki niissä yhden maalin. A-maaotteluedustuksia Grönlundille kertyi kaikkiaan 7. TUL:n jääpallomestaruuden hän voitti jo aiemmin vuosina 1927 ja 1928 Töölön Vesan paidassa.

Saavutukset
-----------

### Jalkapallo

* **Suomen mestaruus:** 1931, 1933, 1937
* **TUL:n mestaruus:** 1926, 1930

### Jääpallo

* **Suomen mestaruus:** 1934, 1935, 1938, 1939, 1941

Lähteet
-------

1. ↑  Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 41. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.
2. ↑  Anttinen, Pekka: *Sata vuotta helsinkiläistä jääpalloa*, s. 32. Botnia-69 ry, 2007. ISBN 978-952-92-2805-8.

Suomen joukkue – Olympialaiset 1936
M Salminen •
P Närvänen •
P Karjagin •
TM Lahti •
TM Malmgren (c) •
TM Kanerva •
H Lehtonen •
H Grönlund •
H Larvo •
H Gustafsson •
H Weckström
  
Varamiehet: M Halme •
P Lindbäck •
TM Pyy •
H Paakkanen •
H Sotiola
Valmentaja: Fabra
Jason Donovan (2007).
**Jason Sean Donovan** (s. 1. kesäkuuta 1968 Malvern) on australialainen näyttelijä ja poplaulaja. Donovanin levyjä on myyty Britanniassa yli 3 miljoonaa kappaletta ja hänen esikoisalbuminsa *Ten Good Reasons* oli 1,5 miljoonan myynnillään Britannian myydyin albumi vuonna 1989. Alun perin australialaisesta *Neighbours*-saippuasarjasta julkisuuteen nousseella Donovan on tehnyt myös neljä Britannian singlelistaykköstä. Yksi näistä oli toisen *Neighbours*-tähden Kylie Minoguen kanssa laulettu duetto "Especially for You". 2000-luvulla Donovan keskittyi näyttelemiseen televisiossa ja lavamusikaaleissa. Donovanilta ilmestyi kuitenkin 15 vuoden tauon jälkeen uusi studioalbumi *Let It Be Me* marraskuussa 2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut. (englanniksi)
* Jason Donovan Myspacessa (englanniksi)
* Jason Donovan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Passarowitzin rauha** oli rauhansopimus, joka allekirjoitettiin Požarevacissa (serb. Пожаревац, saks. *Passarowitz*, turk. *Pasarofça*) Osmanien valtakunnassa 21. heinäkuuta 1718. Allekirjoittaneet osapuolet olivat Osmanien valtakunta sekä Habsburgien Itävalta ja Venetsian tasavalta. Se päätti Venetsian-Turkin sodan 1714–1718, jossa osmanit olivat menestyneet Kreikassa ja Kreetalla käydyissä taisteluissa sekä Itävallan-Turkin sodan 1716–1718, jossa osmanit olivat kärsineet tappion Petrovaradinin taistelussa 1716 Eugen Savoijilaisen johtamia itävaltalaisia vastaan.

Rauha heijasteli sotilaallista tilannetta. Osmanien valtakunta menetti Baanaatin ja kaakkoisosan Syrmiasta, keskisen osan nykypäivän Serbiasta (alueet Belgradista Kruševacin eteläpuolelle) ja vähä-Valakian eli Oltenian Itävallalle.

Venetsia taas joutui luovuttamaan osmaneille tuolloin Moreana tunnetun Peloponnesoksen, jonka se sai Karlowitzin rauhassa, sekä viimeiset Kreetalla sijainneet asemansa, saaden itselleen vain Jooniansaaret (myös osmanien miehittämän Kytheran) sekä mantereelta Epeirokseen kuuluneet Prevezan ja Artan kaupungit. Dalmatiasta Venetsia sai myönnytyksinä Sinjin, Imotskiin and Vrgoracin.

Rauhansopimuksen seurauksena Habsburg saattoi palauttaa hallintonsa laajalti nykypäivän Serbiaa vastaavalle alueelle, jota se oli tilapäisesti miehittänyt Suuren turkkilaissodan aikana 1688–1699 ja perustaa Serbian kuningaskunnan kruununmaaksi. Samoin Temeswarin baanaatti perustettiin Habsburgin kruununmaaksi.

Uuden vuosina 1735–1739 käydyn Itävallan ja Turkin välisen sodan jälkeen solmitussa Belgradin rauhassa Osmanien valtakunta sai itselleen takaisin Bosnian pohjoisosan, Habsburgien Serbian ja eteläiset osat Temeswarin baanaatista sekä vähä-Valakian.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Treaty of Passarowitz
**Antonio Jason LaBarbera** (s. 18. tammikuuta 1980 Burnaby, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkomaalivahti.

NHL-varaus
----------

New York Rangers varasi LaBarberan NHL:ään varausnumerolla 66 vuoden 1998 varaustilaisuudessa.

NHL-ura
-------

LaBarbera pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa kaudella 2000–2001, ottelussa LaBarbera piti maalinsa puhtaana. Seuraavan kerran LaBarbera pelasi NHL:ssä vasta kaudella 2003–2004, jolloin hän torjui neljässä ottelussa Rangersin paidassa torjuntaprosentilla 82,4 %.

Työsulkukauden 2004–2005 LaBarbera pelasi AHL:ssä Hartford Wolf Packissa, missä hän oli pelannut myös suuren osan ammattilaisuransa alkuvuosista. Kaudeksi 2005–2006 LaBarbera siirtyi Los Angeles Kingsiin. Kingsissä LaBarbera pelasi avauskaudellaan 29 ottelua, torjuntaprosentilla 90 %, lisäksi hän pelasi kauden aikana myös kolme ottelua AHL-joukkue Manchester Monarchsissa. Seuraava kausi, 2006–2007 sujui LaBarberalta kokonaan AHL:ssä. LaBarbera pelasi upean AHL-kauden: 60 peliä, maalikeskiarvo 2,21 ja torjuntaprosentti 93,3 %. Hän sai vuonna 2007 toisen kerran urallaan AHL:n parhaan maalivahdin palkinnon Aldege "Baz" Bastien Memorial Awardin (ensimmäinen kerta oli vuonna 2004, jolloin hän sai myös AHL:n arvokkaimman pelaajan palkinnon Les Cunningham Awardin). Upeat otteet AHL:ssä toivat paikan Kingsistä kaudeksi 2007–2008. LaBarbera oli joukkueen ykkösvahti, hän pelasi 45 ottelua, torjuntaprosentilla 91,0 %. Kings jäi kuitenkin kauas pudotuspeliviivasta ja kausi päättyi runkosarjaan. Kauden 2008–2009 LaBarbera aloitti Kingsin ykkösenä, mutta nuoren Jonathan Quickin syrjäytettyä hänet, LaBarbera myytiin Vancouver Canucksiin, jossa hän ehti pelata vain yhdeksän ottelua. 

Kaudeksi 2009–2010 LaBarbera siirtyi Phoenix Coyotesiin, missä hän toimi Ilja Bryzgalovin kakkosvahtina kaudet 2009–2010 (torjuntaprosentti 92,8 %) ja 2010–2011 (torjuntaprosentti 90,9 %). Hän pelasi molemmilla kausilla 17 ottelua. Kaudeksi 2011–2012 Bryzgalov siirtyi Philadelphia Flyersiin, ja Mike Smith hankittiin Coyotesin uudeksi ykkösvahdiksi. LaBarbera oli jälleen joukkueen kakkosvahti, joskin vastuu lisääntyi edelliskausien 17 ottelusta 19 otteluun. LaBarbera torjui kaudella 2011–2012 Coyotesin maalilla kiekot 91,2 prosentin varmuudella. Työsulun lyhentämällä kaudella 2012–2013 hän pelasi 15 ottelua ja hänen torjuntaprosenttinsa oli 92,3.

Heinäkuussa 2013 LaBarbera siirtyi Edmonton Oilersiin ja saman vuoden joulukuussa Chicago Blackhawksiin. Heinäkuussa 2014 hän siirtyi Anaheim Ducksiin.

Muuta
-----

LaBarberalla ja hänen vaimollaan Kodettella on yhteinen vuonna 2009 syntynyt poika, Ryder sekä vuonna 2011 syntynyt Easton.

Lähteet
-------

* Jason LaBarbera *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
* Jason LaBarbera Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi)
**Arvi Akseli Kurenmaa** (vuoteen 1935 **Karlsson**; 17. marraskuuta 1900 Kivennapa – 19. kesäkuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen kenraaliluutnantti. Hänen vanhempansa olivat ylikonstaapeli Akseli Karlsson sekä Maria Paavolainen. Osallistui vapaussotaan valkoisten puolella 1918. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Terijoen yhteiskoulusta 1920. Hän suoritti varusmiespalveluksensa Karjalan Kaartin Rykmentissä 1923. Hän suoritti Kadettikoulun 1.12.1923–30.9.1925 (6. kadettikurssi).

Sotilasura
----------

Valmistumisensa jälkeen hän oli Jääkäripataljoona 1:ssä nuorempana upseerina, komppanian päällikkönä ja yleisesikuntaupseerina 1925–1937. Hänet ylennettiin 1927 luutnantiksi ja 1931 kapteeniksi. Hän suoritti Sotakorkeakoulussa yleisesikuntaupseeritutkinnon 1937–1939, jonka jälkeen hänet komennettiin majurina Taistelukouluun opettajaksi 1939.

Talvisodassa hän oli 5. Divisioonan esikunnassa operatiivisen toimiston päällikkönä ja esikuntapäällikkönä. Välirauhan aikana hän oli Helsingin sotilasläänin esikunnan esikuntapäällikkönä.
Jatkosodassa hän oli 12. Divisioonan esikuntapäällikkönä, Kotijoukkojen esikunnassa liikekannallepanotoimiston päällikkönä, jalkaväkirykmentti 33:n komentajana 25.3.1943–13.11.1944. Hän toimi Maasotakoululla yleisen taktiikan tuntiopettajana 1942. Jalkaväkirykmentti 33:n kotiuttamisen jälkeen (Lapin sodassa) 1. Divisioonan esikuntapäällikkönä. Hänet ylennettiin everstiksi 23.6.1944.

Sodan jälkeen hän oli 1. Divisioonan esikunnassa 1945–1947, josta hänet komennettiin Jalkaväkirykmentti 1:n komentajaksi 26.4.1947–24.2.1949. Komentajan tehtävän jälkeen hän palasi 1. divisioonan esikuntaan esikuntapäälliköksi 1949–1954. Hän toimi Reserviupseerikoulun johtajana 1954–1955 ja hänet ylennettiin kenraalimajuriksi, kun hän siirtyi Panssariprikaatin komentajaksi 30.3.1955–22.3.1959 ja edelleen 1. divisioonan komentajaksi 1959. Hän toimi jalkaväen tarkastajana ylennettynä kenraaliluutnantiksi 1959–1960. Hän erosi palveluksesta vuonna 1960.

Ns. asekätkentäjutun yhteydessä Kurenmaa oli pidätettynä noin 3 kuukauden ajan.

Akseli Kurenmaan puoliso oli Oili Törnroos, jonka kanssa hän sai lapset Pekka Akseli (1933-2004), Marja Inkeri, Jaakko Arvi sekä Eeva Katri.

Kunniamerkit
------------

* Suomen Valkoisen Ruusun 1. luokan komentajamerkki
* Vapaudenristi 1. luokka miekkojen kera
* 2.lk Vapaudenristi tammenlehvien kera
* 2.lk Vapaudenristi miekkojen kera
* 3.lk Vapaudenristi miekkojen kera
* Suomen Valkoisen Ruusun ritarimerkki
* Suojeluskuntain ansioristi
* Vapaussodan muistomitali
* Talvisodan muistomitali
* Jatkosodan muistomitali

Lähteet
-------

* Eversti Arvi Akseli Kurenmaa. (Arkistoitu – Internet Archive) Pohjan Prikaatin Kilta.

### Viitteet

1. ↑  *Facta 2001*, osa 9, p. 325. WSOY 1981.
2. ↑  *Kadettiupseerit 1920–1985*, s. 370. Kajaani: Kadettikunta r.y. & Upseeriliitto r.y. 1985. ISBN 951-99690-4-7.
Frösåkerin kihlakunnan sijainti Uppsalan läänin kartalla.
**Frösåkerin kihlakunta** (ruots. *Frösåkers härad*) oli kihlakunta Tukholman läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 1 007,85 neliökilometriä ja asukasluku 9 936 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Forsmark, Valö, Hökhuvud, Börstil, Gräsö, Harg ja Edebo.

Kihlakunnan sisällä sijaitsivat Östhammarin ja Öregrundin kaupungit. Kihlakunnan tuolloista kunnista Edebo kuuluu nykyään Norrtäljen kuntaan ja muut Östhammarin kuntaan Uppsalan läänissä.

Lähteet
-------

1. ↑  I. Areal och folkmängd inom särskilda förvaltnings­områden m.m. befolk­nings­agglomera­tioner (PDF) (Tab. 1. Areal, folkmängd efter kön och civilstånd samt folkmängdstäthet i kommuner, församlingar, municipalsamhällen, härad och län den 31 december 1945, enligt indelningen den 1 januari 1946) *Folkräkningen den 31 december 1945*.  24.3.1947. SCB: Historisk statistik:  Statistiska centralbyrån. Viitattu 3.10.2015. (ruotsiksi)
"**Love for Sale**" on Cole Porterin kirjoittama musiikkikappale vuodelta 1930. Sen esitti ensimmäisen kerran Kathryn Crawford Broadway-musikaalissa *The New Yorkers*.

Musikaalin alkuperäisversion huippukohdassa Crawfordin esittämä valkoinen prostituoitu lauloi kappaletta kolmen ystävättärensä kanssa New Yorkissa sijaitsevan Reuben's Restaurantin edessä. Yleisö piti kohtausta moraalisesti arveluttavana, ja myöhemmin kirjoittajat päätyivät vaihtamaan kohtauksen ja laulajan toiseksi. Uudessa versiossa musta laulajatar Elizabeth Welch lauloi samaa laulua Harlemin Cotton Clubin edessä.

Kun kappaleen soittaminen radiossa kiellettiin Yhdysvalloissa uskaliaiden sanojen takia, sen suosio ei suinkaan loppunut, vaan levyjä ostava yleisö kiinnostui kappaleesta vieläkin enemmän. Porter itse piti kappaletta yhtenä suosikeistaan, ja oli itse asiassa mielissään siitä, ettei sanoja voitu soittaa radiossa. Kohua herättävän tekstin johdosta kappaletta esitettiinkin usein instrumentaalina. Kappaleesta on tullut myös osa jazzmuusikoiden vakituista repertuaaria; sen ovat levyttäneet muun muassa Dinah Washington, Cannonball Adderley, Ahmad Jamal ja Miles Davis.

Sävellys
--------

Laulu seuraa ajan popmusiikille tyypillistä AABA-rakennetta, mutta 64 tahdin mittaisena perinteisen 32 tahdin sijaan. Porter kirjoitti loppuun vielä kahdeksan tahdin mittaisen koodan, mutta se jätetään yleensä pois kappaletta esitettäessä. Harmonia vaihtelee jatkuvasti duurin ja mollin välillä. Porter käytti tällaista sävellajin vaihtelua muissakin kappaleissa, kuten "Night and Day" ja "Begin the Beguine", ja kutsui itse näitä sävellyksiä "juutalaisiksi kappaleiksi". Porteria lukuun ottamatta useimmat aikakauden suosituimmista lauluntekijöistä, kuten Richard Rodgers, George Gershwin, Irving Berlin ja Jerome Kern, olivat juutalaisia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jeremy Wilson: Love for Sale *JazzStandards.com*. Viitattu 23. helmikuuta 2010. (englanniksi)
2. ↑  Arnold Shaw: *The Jazz Age: Popular music in the 1920’s*, s. 248. Oxford University Press US, 1989. ISBN 0195060822. (englanniksi)
3. ↑  Alec Wilder ja James T. Maher: *American Popular Song: The great innovators, 1900–1950*, s. 229. Oxford University Press US, 1972. ISBN 0195014456. (englanniksi)
4. ↑  Alexander Chancellor: De-lightful, De-licious, De-ceitful: A biography of Cole Porter reveals the unhappy, closeted man behind the facade of urbane insouciance.  *The New York Times*, 29. marraskuuta 1998. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 3. maaliskuuta 2010.  (englanniksi)
**Hans von Kaltenborn** (9. heinäkuuta 1878 Milwaukee, Wisconsin – 14. kesäkuuta 1965 New York, New York) oli yhdysvaltalainen radiokommentaattori. Hän opiskeli Harvardin yliopistossa politiikan tutkimusta ja valmistui vuonna 1909. Hän aloitti newyorkilaisella radioasemalla vuonna 1922. Tunnetuksi Kaltenborn tuli vuonna 1938 Münchenin sopimusta ja sudeettialueiden miehitystä käsittelevien lähetystensä ansioista. Vuodesta 1940 alkaen Kaltenborn toimi NBC:llä. Hän oli presidentti Franklin D. Rooseveltin ja Yhdysvaltain ulkopoliitikan tukija, mutta hän kritisoi muun muassa ammattiliittoja, joiden toiminnan hän koki haittaavan sotatuotantoa. Lakkojen arvostelu jatkui myös sodan jälkeen. Kritiikin seurauksena ammattiliitot boikotoivat Kaltenbornin radio-ohjelmaa, tosin epäonnistuneesti. Kaltenbornin ura kääntyi laskuun television myötä, sillä televisioon haluttiin neutraalimpia esiintyjiä, eikä hänen radiossa hyvin toiminut esiintymistyylinsä ollut enää vakuuttava. Kaltenborn lopetti säännölliset radioesiintymiset vuonna 1955.

Lähteet
-------

1. ↑  James Gilbert Ryan ja Leonard C. Schlup (toim.): "Kaltenborn, Hans Von "H.V."", *Historical Dictionary of the 1940s*, s. 209. M.E.Sharpe, 2006. ISBN 076560440X. Google Books (viitattu 2.7.2010). (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Beñat Etxebarria Urkiaga** eli **Beñat** (s. 19. helmikuuta 1987 Igorre, Vizcayan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edusti Espanjan Primera Divisiónissa Athletic Bilbaota ja Real Betisiä. Uransa viimeisen kauden 2020–2021 hän edusti australialaista Macarthuria. Hän pelasi Espanjan maajoukkueessa neljä ottelua vuonna 2012. Hän oli pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura
---------------

Beñat on Athletic Bilbaon junioriakatemian kasvatti. Hän pelasi uransi alkuvaiheet, kolme vuotta, edustaen aluksi kauden Basconiaa ja tämän jälkeen Bilbao Athleticia, joka on Athleticin reservijoukkue. Ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa hän teki 29. lokakuuta 2006 ottelussa Osasunaa vastaan.

Kauden 2008–2009 Beñat pelasi lainasopimuksella Conquensessa, jonka jälkeen hänet vapautettiin Athleticista. Myöhemmin samana kesänä hän teki sopimuksen sevillalaisseura Betisin kanssa. Hän vietti ensimmäisen kautensa seuran reservijoukkueessa.

29. elokuuta 2009 hän teki ensiesiintymisensä Betisin edustusjoukkueessa ottelussa Granadaa vastaan. Kolme päivää myöhemmin hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa, kun Betis kohtasi Copa del Reyn ottelussa Salamancan.

Lähteet
-------

* Beñatin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee satelliittien ampumista avaruuteen tykillä. Artikkeli ionosfäärin tutkimusprojektista katso HAARP*
HARP:in tykki
**HARP** (lyhenne sanoista *High Altitude Research Project*) oli Yhdysvaltain ja Kanadan yhteinen projekti, jonka tarkoitus oli tutkia mahdollisuuksia ampua tykillä satelliitteja avaruuteen. HARP käytti suurinta tykkiä, mikä on koskaan laukaistu. Suurempiakin tykkejä on ollut, muun muassa natsi-Saksassa Lontoon pommituksia varten rakennettu V3-tykki ja projekti Babylon Irakissa, suurin koskaan valmisteltu tykki. Kumpikaan näistä ei kuitenkaan ehtinyt laukaisukuntoon.

HARP:in tykin kaliiperi oli 406 mm, ja pituus oli aluksi 20 m, mutta sitä kasvatettiin sittemmin 40 metriin. Parhaimmillaan tykki ampui 180 kilon ammuksen 180 kilometrin korkeuteen. Laukaisuhetkellä ammus lensi 3 600 metrin sekuntivauhdilla, mutta sillä ei vielä ylletty kiertoradalle. Projekti lakkautettiin ennen kuin se pääsi tavoitteisiinsa.

Projektin johtohahmo Gerald Bull siirtyi sittemmin Saddam Husseinin palvelukseen Irakiin, jossa hän alkoi suunnitella paljon suurempaa tykkiä, projekti Babylonia. Projektin tarkoitus oli aluksi ilmeisesti pystyä ampumaan Israeliin, sitten minne tahansa maapallolle.

Lähteet
-------
Abhasian lippu
**Abhasian lippu** on Georgiasta irtautuneen, osittain tunnustetun Abhasian tasavallan tunnus. Se otettiin käyttöön 23. heinäkuuta 1992. Lipun suhteet ovat 1:2, ja se koostuu seitsemästä vaakaraidasta, joista neljä on vihreitä ja kolme valkoisia, sekä punaisesta kantonista, jonka keskellä on valkoinen kämmen yläpuolellaan seitsemän viisisakaraista valkoista tähteä.

Avoin kämmen on abhaasien valtion tunnus, joka esiintyy muun muassa jo genovalaisissa merikartoissa 1200–1300-luvuilta; keskiajalla lippu, jossa oli valkoinen kämmen punaisella pohjalla, on saattanut liehua nykyisen Suhumin kaupungin paikalla. Seitsemän tähden sanotaan symboloivan Abhasian seitsemää historiallista aluetta, ja luku seitsemän on myös merkittävä abhaasien mytologiassa ja kulttuurissa. Myös viisisakarainen tähti on muinainen astrologinen symboli. Vihreät ja valkoiset raidat merkitsevät vuorostaan kristinuskon ja islamin rauhaisaa rinnakkaiseloa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Abkhazia (Georgia) FOTW Flags Of The World. Viitattu 16.10.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Abhasian lippu** Wikimedia Commonsissa
HAI-1
**HAI-1** (ven. ХАИ-1) oli Josef Nemanin suunnittelema neuvostoliittolainen 1930-luvun alun matkustajalentokone. B. N. Kudvin teki koneen ensilennon 8. lokakuuta 1932. Konetta valmistettiin 43 kappaletta. Kone oli valmistumisaikanaan maailman toiseksi nopein ja Euroopan nopein luokassaan. Koneesta kehitettiin harjoituspommikone, joka kuljetti 200*selvennä* pommilastin. Sen puolustusaseistuksena oli kaksi konekivääriä. Harjoituspommikoneesta kehitettiin yhteys- ja tiedustelulentokone R-10. Sen moottori oli M-25*selvennä*. Sen huippunopeus oli 370 km/h. Kone tuli käyttöön vuonna 1937, ja sitä valmistettiin 500 kappaletta.

Tekniikkaa
----------

HAI-1:ssä oli puurakenteinen ja kangasverhoiltu alataso, jonka jänneväli oli 12,2 metriä. Siinä oli voimalaitteena yksi M-22-tähtimoottori ja kaksilapainen potkuri. Siinä oli tilat yhdelle ohjaajalle ja kuudelle matkustajalle. Se oli Neuvostoliiton ensimmäinen lentokone, jossa oli sisäänvedettävä laskuteline ja jonka nopeus ylitti 300 km/h.

Suomi ja R-10
-------------

Yksi R-10 teki eksyneenä pakkolaskun Hirvaksen kentän lähelle tammikuussa 1943. Kone toimitettiin Tampereelle 31. tammikuuta 1943. Sillä ei ilmeisesti tehty koelentoja.

Aiheesta muualla
----------------

* ХАИ-1 (venäjäksi)
* Onni Kuuluvainen, "Toverit vieraisilla - R-10", Suomen Siivet, 2, 1973.
Ernst Heinrich Weber.
**Ernst Heinrich Weber** (Wittenberg, 24. heinäkuuta, 1795 – 26. tammikuuta, 1878) oli saksalainen lääkäri, joka vaikutti merkittävästi kokeellisen psykologian syntyyn. 

Weber opiskeli lääketiedettä Wittenbergin yliopistossa. Vuonna 1818 hän sai vertailevan anatomian apulaisprofessorin viran Leipzigin yliopistosta. Vuodesta 1821 alkaen hän toimi Leipzigin yliopistossa anatomian ja fysiologian professorina. 1860-luvulla Weber työskenteli Gustave Fechnerin kanssa ja yhdessä he kehittivät psykofysiikan peruslainalaisuuksia kuten Weberin–Fechnerin lain. Vuonna 1866 Weber jäi eläkkeelle fysiologian professorin virasta ja vuonna 1871 anatomian professorin virasta.

Teoksia
-------

Pääteokset

* *Anatomia comparata nervi sympathici* (1817)
* *De aure et auditu hominis et animalium* (1820)
* *Tractatus de motu iridis* (1821)
* *Wellenlehre* (1825)

Yhteisteoksia hänen veljiensä Wilhelm Eduard Weberin and Eduard Friedrich Weberin kanssa:

* *Zusätze zur Lehre vom Bau und von der Verrichtung der Geschlechtsorgane* (1846)
* *Die Lehre vom Tastsinn und Gemeingefühl* (1851)
* *Annotationes anatomicae et physiologicae* (1851)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Mathematics Genealogy Project

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Albert Einstein 1947
**Albert Einsteinin aivot** ovat olleet huomattavan tieteellisen tutkimuksen ja spekulaation kohteena. Ne poistettiin heti Einsteinin kuolemaa seuranneiden tuntien aikana, ja aivot ovat saaneet osakseen huomiota Einsteinin suuren neron maineen ansiosta. 

Einsteinin aivot on säilytetty tähän päivään saakka. Ei ole täysin selvää, onko näin tehty Einsteinin luvalla vai vastoin hänen tahtoaan. Ronald Clarkin elämäkertateoksessa vuodelta 1971*lähde tarkemmin?* ilmoitetaan Einsteinin toivoneen hänen aivojensa päätymistä tieteellisen tutkimuksen kohteeksi ja ruumiin tuhkausta. Väitteen todenperäisyys on kuitenkin myöhemmissä tutkimuksissa asetettu kyseenalaiseksi.

Einsteinin ruuminavaus ja aivojen säilöminen
--------------------------------------------

Einsteinin ruumiinavauksen suoritti patologi Thomas Harvey, joka poisti Einsteinin aivot, ennen kuin tämän kuolemasta oli kulunut seitsemän tuntia.*lähde?* Hän tutki aivot, mutta vastoin odotuksia hän ei löytänyt mitään normaalista poikkeavaa. Einsteinin aivot nousivat julkisuuteen vuonna 1978, jolloin ne löydettiin uudelleen niiden oltua yli kaksi vuosikymmentä säilössä *lähde?*. 

McMasterin yliopiston tutkimusryhmä *lähde?* Ontariossa, Kanadassa tutki Einsteinin aivoja syvällisemmin vuonna 1999. Tuolloin Sandra Witelson kollegoidensa kanssa teki Harveyn säilyttämistä näytteistä syvällisemmän analyysin. Ryhmä huomasi aivoissa kolme poikkeusta: Aivoissa ei ollut otsalohkoon kuuluvaa parietaalista operculumia, päälakilohko oli 15 prosenttia normaalia suurempi, ja molemmat lohkot olivat symmetriset. Normaalisti aivopuoliskojen päälakilohkot ovat epäsymmetriset. Päälakilohkot liittyvät matemaattiseen ajatteluun ja kolmiulotteiseen hahmottamiskykyyn. Reunanpäällyspoimutuksen puuttumisen takia lohkojen välillä oli paremmat yhteydet, ja siksi Einsteinilla oli hyvät kolmiulotteisen hahmottamisen taidot; Einstein sanoikin hahmottavansa ongelmia ennen kaikkea visuaalisesti.

Einstein osoitti poikkeuksellista lahjakkuutta jo 12 vuoden iässä hallitsemalla huomattavasti enemmän algebraa kuin koulussa oli opetettu. Einstein onnistui muun muassa omatoimisesti todistamaan Pythagoraan lauseen.

Muita merkkihenkilöitä, joiden aivoja on postuumisti tutkittu tieteellisesti, olivat muun muassa Carl Friedrich Gauss ja Vladimir Iljitš Lenin.

Lähteet
-------

* Fölsing, Albrecht: *Albert Einstein: Elämäkerta*. (Alkuteos: Albert Einstein: Eine Biographie, 1995). Suomentanut Seppo Hyrkäs. Helsinki: Terra Cognita, 1999. ISBN 952-5202-27-5.

### Viitteet

1. ↑  Fölsing, Albrecht: *Albert Einstein: Elämäkerta*. (Alkuteos: Albert Einstein: Eine Biographie, 1995). Suomentanut Seppo Hyrkäs. Helsinki: Terra Cognita, 1999. ISBN 952-5202-27-5.
2. ↑  Fölsing: Albert Einstein: Elämäkerta, 1999
Leppäsyrjän pikkukirkko, jonka venäläiset ovat muuttaneet leivintuvaksi.
**Leppäsyrjän luterilainen kirkko** sijaitsi Leppäsyrjän kylässä entisen Suistamon kunnan eteläosassa luovutetussa Karjalassa. Se kuului Soanlahden seurakuntaan.

Rakentaminen
------------

Suojärven radan rakentamisen jälkeen 1920-luvulla, alkoi Leppäsyrjään kehittyä sahateollisuutta, mikä toi paljon luterilaista väestöä. Vuonna 1937 Leppäsyrjän entisestä työväentalosta remontoitiin pieni torniton kirkko, joka ei eronnut kylän muista rakennuksista juuri muusta kuin katolla olleesta rististä. Kirkossa oli urkuharmoni.

Kirkon tuhoutuminen
-------------------

Talvisodan jälkeen Leppäsyrjän kirkko joutui Neuvostoliiton haltuun. Venäläiset tekivät kirkosta sodan jälkeen leipomon. Alttarin tilalla oli leivinuuni ja sakaristosta tehtiin jauhovarasto. Kirkko säilyi jatkosodan takaisinvaltauksen yhteydessä 1941 ja kunnostettiin Kirkkoja Karjalaan ry:n avulla vuonna 1943. Vuonna 1944 kirkko siirtyi taas Neuvostoliitolle ja sen jälkeen rakennus on hävitetty.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuva Leppäsyrjän kirkosta ennen sotia (Arkistoitu – Internet Archive)

Lähteet
-------

* Koponen Paavo, Karjalan kirkkokummut. Tammi, Sulkava 1999. ISBN 951-31-1431-7
* Karjalan luterilaiset kirkot ja seurakuntien pyhät esineet, toimittanut Soile Rinno ja Minna Laukkanen. Etelä-Karjalan taidemuseon julkaisuja 18:1a, Jyväskylä 1997. ISBN 951-785-012-3
**Fairland** on kunta (*town*) Ottawan piirikunnassa, Yhdysvaltain Oklahomassa. Kunnan asukasluku vuonna 2015 oli 1062, joka tarkoittaa 0,6% nousua vuoden 2010 väkiluvusta. Kunnan pinta-ala on 2.3 neliökilometriä. Fairlandin pormestari on pitkäaikainen asukas Charles Mathis.

Historia
--------

Fairlandin kunta kattoi alun perin 225 hehtaaria, ja siellä oli muutamia asuntoja ja yrityksiä. Kun Oklahomasta tuli osavaltio, oli kunta aktiivinen viljelijäyhteisö ja maatalous olikin paikallisen talouden tukipiste toisen maailmansodan loppuun saakka. Fairland rakennutti kaupunkiin viemärijärjestelmän vuoden 1950 paikkeilla.

Väestö
------

Fairlandin asukastiheys oli vuoden 2000 väestölaskennan mukaan 430.2 asukasta neliökilometriä kohden. Kunnassa oli 452 asuntoa, joka tarkoittaa, että jokaisessa asunnossa asui keskimäärin 2,27 ihmistä. Kunnassa oli 100 naista kohden keskimäärin 86 miestä. Mediaani-ikä oli 39 vuotta.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Fairland, Oklahoma
**Leppävaaran kirkko** on Espoon Leppävaarassa sijaitseva Leppävaaran luterilaisen seurakunnan kirkko, joka valmistui vuonna 1979. Kirkon on suunnitellut arkkitehti Olli Kuusi, ja siinä on 315 istumapaikkaa. Noin 450 paikkaa lisätilaa saadaan avaamalla väliseinät seurakuntasaliin ja kokoushuoneeseen.

Kirkko on punatiilinen, ja se on rakennettu rinteeseen. Sisäänkäynti johtaa portaita pitkin puolikaaren muotoiselle kirkkopihalle. Käytännössä koko rakennus on tehty punatiilestä. Kirkkoon on pääsy myös takaa pysäköintipaikalta.

Kirkon peruskorjaus valmistui 2009.

Kirkon urut on valmistanut vuonna 1982 Kangasalan urkutehdas. Urkuja on korjattu 1992 ja peruskorjattu vuonna 2010, työn teki urkurakentamo Veikko Virtanen. Mekaanisissa uruissa on 32 äänikertaa.

* AlttariAlttari
* UrutUrut
* Käytävä kirkkosaliinKäytävä kirkkosaliin

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Leppävaaran kirkko Espoon seurakunnat.  Arkistoitu 18.4.2015. Viitattu 9.7.2014.
2. ↑  Urut Espoon seurakunnat.  Arkistoitu 18.4.2015. Viitattu 9.7.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Leppävaaran kirkko** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Espoon kirkot ja kappelit |
| --- |
|  |
| Kirkot | 
* Espoonlahti
* Leppävaara
* Olari
* Tapiola
* Tapiolan ortodoksinen
* Tuomiokirkko

 |
|  |
| Kappelit | 
* Kauklahti
* Kellonummi
* Matasaari
* Otaniemi
* Perkkaa
* Soukka
* Suvela

 |

 |
**Aleksandr Mihailovitš Raskatov** (Алекса́ндр Миха́йлович Раска́тов; s. 9. maaliskuuta 1953) on venäläinen säveltäjä.

Elämä
-----

Aleksandr Raskatov oli johtava toimittaja Krokodil-lehdessä ja opiskeli sävellystä Albert Lemanin ja Tihon Hrennikovin oppilaan Moskovan konservatoriossa. Raskatov oli jäsen Neuvostoliiton säveltäjien unionissa. Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen hän on kuulunut Venäjän säveltäjien unioniin. 1990-luvun alussa hän muutti Saksaan ja vuonna 2004 Ranskaan.

Musiikki
--------

Raskatovin musiikki on saanut vaikutteita muun muassa Modest Mussorgskilta ja Anton Weberniltä. Monet hänen töistään perustuvat venäläisten runoilijoiden kuten Aleksandr Blokin tai Joseph Brodskyn teksteihin. Hänen alttoviulukonserttonsa 'Path-Put-Chemin-Weg' oli tilaustyö Juri Bašmetin ja Valeri Gergijevin 50-vuotissyntymäpäiville ja ensiesitettiin Le Chatelet'ssä tammikuussa 2003. Dokumenttifilmi esityksestä esitettiin Hollannin kansallisella TV-kanavalla (NTR).

Irina Schnittke, säveltäjä Alfred Schnittken leski antoi Raskatoville luottotehtävän rekonstruoida Schnittken yhdeksäs sinfonia, joka valmistui vuonna 2007.

Vuonna 201 hänen oopperansa "Koiran sydän" ensiesitettiin Hollannin kansallisoopperan toimesta Amsterdamissa yhteistyössä Englannin kansallisoopperan kanssa, missä se esitettiin lokakuussa 2010. Simon McBurneyn tuotanto esitettiin myös Milanon La Scalassa vuonna 2013 Opéra National de Lyon'issa vuonna 2014.

Eräs hänen viimeaikaisista teoksistaan 'A White Nights Dream' ensiesitettiin Royal Festival Hallissa Lontoossa syyskuussa 2011. Tämä johti toiseen tilausteokseen "Green Mass", joka ensiesitettiin niin ikään Vladimir Jurowskin johtaman Lontoon filharmonisen orkesterin ja Cambridgen Clare Collgen kuoron esittämänä vuonna 2016.

Lähteet
-------

1. ↑  Raskatov performances on Operabase. Accessed 18 December 2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Kihlakunnanposti** oli aikanaan virkamiesten ja tuomarien kirjeitä välittävä järjestelmä Suomessa. Sitä käytettiin pääasiassa vain silloin, kun postilaitoksen kuljetusta ei voitu käyttää esimerkiksi virkamiehen asuessa kaukana postireitistä. Kihlakunnanpostin avulla kirje kulki silloinkin turvallisesti ja säännöllisesti perille. Järjestelmän toiminta Ruotsi-Suomessa alkoi 1700-luvulla ja päättyi 1880-luvulla, kun postikonttorien määrän kasvaessa postilaitos alkoi kuljettaa kaikki virkakirjeet.*lähde?*

Kestikievariluettelossa olevista taloista osa vapautettiin hollikyytivelvollisuudesta, jotta ne voivat kuljettaa yleensä kerran viikossa virkapostia. Kihlakunnanpostia käytettiin maaherran kirjeiden toimittamisessa kruununvoudeille, kihlakunnantuomareille, nimismiehille ja kirkonkuulutusten toimittamisessa papeille sekä tietenkin myös vastakkaiseen suuntaan kulkeviin kirjeisiin. Myös hovioikeuksien kirjeet kulkivat järjestelmässä.*lähde?*

Lähetettävä kirje suljettiin laukkuun, jonka lähin kihlakunnanpostinkuljettaja nouti ja vei seuraavalle kihlakunnanpostinkuljettajalle. Jos tarvittiin ylimääräinen kuljetus, niin lähetti vei laukun ensimmäiselle kihlakunnanpostinkuljettajalle. Kiireellisen postin vei lääninlähetti yksin kulkien kievarikyydillä määränpäähän. Yleisen postin eli kruununpostin kuljetus ja kihlakunnanpostin kuljetus olivat erillisiä järjestelmiä. Maaherra järjesti läänissään kihlakunnanpostin kuljetuksen ja postilaitos järjesti yleisen postin kuljetuksen.*lähde?*

Kirjeeseen liimattavat sulat toimivat ikäänkuin postimerkin esiasteina, niiden määrä kertoi, kuinka nopeasti kirjeet oli kuljetettava.

Lähteet
-------

1. ↑  SULKAKIRJEIDEN KERÄILYSTÄ (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Anu-Elina Lehti: "Pakotan lapseni ottamaan nämä" - Akavan puheenjohtaja Sture Fjäder kerää nimensä mukaisesti 1700-luvun sulkakirjeitä *Talouselämä*. Viitattu 18.2.2021.
3. ↑  Sylvia Bjon: Sture Fjäder vill fortsätta jobba: "Det finns inte bara en enda fackrörelse" *www.hbl.fi*. Viitattu 18.2.2021. (ruotsiksi)
Aleksandr Rodimtsev
**Aleksandr Iljitš Rodimtsev** (ven. Алекса́ндр Ильи́ч Роди́мцев) (8. maaliskuuta 1905 – 13. huhtikuuta 1977) oli neuvostoliittolainen kenraalieversti toisessa maailmansodassa ja kaksinkertainen Neuvostoliiton sankari (vuosina 1937 ja 1945).

Elämä
-----

Rodimtsev syntyi vuonna 1905 köyhään maanviljelijäperheeseen Šarlykin kylässä. Hän liittyi puna-armeijaan 1927 ja 1932 hän valmistui sotilasakatemiasta majurin arvoisena. Sotaan hän osallistui ensimmäisen kerran Espanjan sisällissodassa tasavaltalaisten puolella Neuvostoliiton interventiojoukoissa vuosina 1936-1937, jolloin hänet julistettiin ensimmäisen kerran Neuvostoliiton sankariksi. Vuonna 1940 hän valmistui Frunzen sotilasakatemiasta. 

II maailmansodassa Rodimtsev taisteli Stalingradin taistelussa, jossa hän komensi 13. kaartin kivääridivisioonaa. Vuodesta 1943 Rodimtsev komensi 32. kaartin jalkaväkiryhmää, joka otti osaa Tšekkoslovakian pääkaupungin Prahan valtaukseen. Toisen kerran hän sai Neuvostoliiton sankarin arvonimen 2. kesäkuuta 1945, kun hänen joukkonsa saavuttivat Oderjoen Puolassa, "sankarillisuudesta ja rohkeudesta". Rodimtsev oli hyvin suosittu joukkojensa keskuudessa ja tunnettiin rohkeudestaan.

Sodan jälkeen Rodimtsev suoritti erilaisia korkeita sotilastutkintoja nousten lopulta Puna-armeijan yleisesikuntaan. Pian sodan jälkeen hänet siirrettiin komentamaan Itä-Siperian sotilaspiiriä, jonka jälkeen hänet siirrettiin sotilasattaseaksi Albaniaan, ennen kuin hänet lopulta komennettiin komentamaan Pohjoista sotilaspiiriä.

Vuonna 1966 hän nousi kansanedustajaksi Neuvostoliiton korkeimpaan neuvostoon. Rodimtsev kuoli Moskovassa huhtikuussa 1977. Rodimtsevin mukaan on nimetty katu Volgogradissa, Orenburgissa ja Tšernigovissa. Rodimtsev kirjoitti useita kirjoja, jotka olivat yleensä joko omaelämäkerrallisia tai sodankäynnin teoriaa käsitteleviä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Ernst Jaakson** (11. elokuuta 1905 – 4. syyskuuta 1998) oli virolainen diplomaatti. Jaakson työskenteli Viron Yhdysvaltain konsulaatissa maan neuvostomiehityksen aikana ja vaikutti osaltaan siihen, että Yhdysvallat jatkoi Viron tunnustamista itsenäiseksi valtioksi miehityksestä huolimatta. Viro itsenäistyi vuonna 1991 ja Jaakson toimi sittemmin maan Yhdysvaltain suurlähettiläänä. Hän kuoli New Yorkissa vuonna 1998.

Elämäkerta
----------

Jaakson syntyi Riiassa 11. elokuuta 1905 ja opiskeli ensin taloutta Riiassa ja sittemmin lakia Tartossa. Vuosien 1926 ja 1928 välillä hän palveli Viron armeijassa ja työskenteli palveluksensa jälkeen keskeytyksettä diplomaattina, ensin Viron ulkoministeriössä ja vuodesta 1932 Viron konsulaatissa New Yorkissa. Hänen työnsä Yhdysvalloissa vaikutti osaltaan siihen, että Yhdysvallat ei tunnustanut Baltian maiden miehitystä vuonna 1940, vaan jatkoi Viron tunnustamista itsenäisenä valtiona ja näin myös Viron diplomaattisten lähetystöjen tunnustamista maan edustajina aina Viron jälleenitsenäistymiseen vuonna 1991 saakka. Vuodesta 1965 lähtien Jaakson oli korkea-arvoisin Viron diplomaattinen edustaja Yhdysvalloissa.

Viron itsenäistyttyä Jaaksonista tehtiin Viron Yhdysvaltojen suurlähettiläs vuoteen 1993 saakka, jonka jälkeen hän toimi pääkonsulina aina kuolemaansa saakka New Yorkissa 4. syyskuuta 1998. Jaakson testamenttasi 500 000 euroa Tarton yliopistolle ja jätti jälkeensä muistelmansa nimeltä *Eestile*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Wojciech Roszkowski ja Jan Kofman: *Biographical Dictionary of Central and Eastern Europe in the Twentieth Century*, s. 383. M.E.Sharpe, 2008. ISBN 978-0-7656-1027-0. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Schütten ihmisfiguuriteos Die Fremden Lyypekin musiikki- ja kongressihallissa
**Thomas Schütte** (16. marraskuuta 1954) on saksalainen kuvanveistäjä, joka tekee myös muuta nykytaidetta. Hän opiskeli Düsseldorfin taideakatemiassa muun muassa Gerhard Richterin johdolla. Schütten työt ovat usein ihmisfiguureita, mutta hänet tunnetaan myös arkkitehtonisista rakennelmistaan, kuten Yhden ihmisen taloista. 

Schüttellä on ollut näyttelyitä useissa Euroopan tunnetuissa taidemuseoissa ja yksityisnäyttelyissä. Vuonna 2005 hän sai Venetsian biennaalin parhaan taiteilijan palkinnon. Vuonna 2013 hänellä oli *Frauen*-näyttely Tampereella Sara Hildénin taidemuseossa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Erik Ahonen: Kuvanveiston tähden näyttely kruunaa Riitta Valorannan uran.  *Aamulehti*, 17.11.2012, s. B24.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Thomas Schütte**.
* Sara Hildénin taidemuseo

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* Photographers' Identities
* RKD Artists
* Städel
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Thomas Sheridan** (1719 Dublin – 14. elokuuta 1788 Margate, Englanti) oli irlantilainen näyttelijä ja opettaja. Lisäksi hän kirjoitti lukuisia puhetaitoon liittyviä teoksia, kuten *Lectures on Elocution*.

Elämä ja ura
------------

Thomas Sheridanin vanhemmat olivat Thomas Sheridan (1687–1738) ja Elizabeth Macfadden. Hän opiskeli lontoolaisessa Westminster Schoolissa 1732–1733, mutta joutui vaihtamaan koulua talousvaikeuksien takia. Hän suoritti opintonsa loppuun dublinilaisessa Trinity Collegessa.

Opiskeluaikanaan Sheridan kirjoitti farssin *The Brave Irishman or Captain O'Blunder*, joka sai ensiesityksensä 1738. Hän debytoi näyttämöllä Smock Alley -teatterissa 1743: hänellä oli nimiosa William Shakespearen näytelmässä *Rikhard III*. Sheridanista tuli yksi aikansa kuuluisimmista irlantilaisnäyttelijöistä ja häntä verrattiin usein David Garrickiin. Hänestä tuli sittemmin teatterinjohtaja.

Vuonna 1758 Sheridan perheineen muutti pysyvästi Englantiin, missä hän työskenteli opettajana. Vuonna 1762 hän julkaisi teoksen *Lectures on Elocution*, jota seurasivat teokset *A Plan of Education* (1769), *Lectures on the Art of Reading* (1775), ja *A General Dictionary of the English Language* (1780).

Thomas Sheridan avioitui vuonna 1747 Frances Chamberlainen kanssa. Hänen poikansa Richard Brinsley Sheridan oli tunnettu näytelmäkirjailija; myös hänen tyttärensä Alicia kirjoitti näytelmiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Encyclopaedia Britannica: Thomas Sheridan

Aiheesta muualla
----------------

* *Encyclopædia Britannica*
* Thomas Sheridan (1719-1788)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Irlanti
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Thomas Stenbäck** (25. tammikuuta 1713 Lyyskilän kylä, Laihia – 27. kesäkuuta 1776 Liminka) oli suomalainen pappi.

Stenbäck oli Raahen-Salon kirkkoherrakunnan pitkäaikainen kirkkoherra vuosina 1757–1773. Hän oli syntyisin Laihialta, ja hänen isänsä oli pappi Joosef Stenbäck. Thomas Stenbäck aloitti työuransa 24-vuotiaana Ilmajoella Etelä-Pohjanmaalla kappalaisena ja oli myös edustajana valtiopäivillä 1750-luvulla. Luonteeltaan hän oli ahkera, jyrkkä, suorapuheinen ja omalla kannallaan pysyvä sekä monipuolinen ja laajasti oppinut kulttuurihenkilö. Hänen Raahen-Salon kirkkoherran virkakautensa alkupuolelle ajoittuu Raahen-Salon kirkkoherrakunnan niin sanottu suuri kirkkoriita. Kirkkoherrana ollessaan hän kunnostautui myös paikkakunnan historian tutkijana ja kirjoitti ruotsiksi ensimmäisen Saloisten ja Raahen alueen historiikin *Historiallisia kuvauksia Raahesta ja Saloisista*, joka perustuu osittain vanhempaan salolaiseen käsikirjoitukseen, niin sanottuun *Codex Peitziukseen*. Martti Levón suomennutti Stenbäckin teoksen vuonna 1970 ja kirjoitti siihen esipuheen. Stenbäckin johdolla kunnostettiin Saloisten kirkkoherran pappila Mikkelä, jonka vanhempi päärakennus eli nykyinen renkitupa on rakennettu juuri Stenbäckin aikana. Stenbäck nimitettiin Limingan kirkkoherraksi vuonna 1773, ja hän siirtyi Liminkaan rovastin arvonimen saatuaan 1774, mutta kuoli jo vuonna 1776.

Julkaisut
---------

* Döpta christnas enighet, [1751]
* Historiallisia kuvauksia Raahesta ja Saloisista, Esipuheen kirj. Martti Levón ; Julk.: Saloisten kotiseutu- ja museoyhdistys. Julkaistu: Oulu : Pohjoinen, 1970.
* Beskrifning öfver Brahestad o. Salo Sockens historik.
* Hädanfärd, wälfärd, 1735
* Lähtö- ja hyvästijättö-saarna : pidetty Ilmajoen emäkirkosa 1757, Hjält 1825
* Se cuoleman catkeruden makeuttawa : Jumalan lasten autuus, christillises ruumijn saarnas, .. 1750, Nils Aeimelaeuksen ruumissaarna
* Wanhurscauden catomatoin cunnia-kruunu, 1771

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. ↑  Yrjö Reinilän esitelmä
2. ↑  Saloisten asukkaita ja elämää, Martti Levón 1974
3. ↑  Kotiseutumme Pattijoki, Raahe, Vihanti 2001-2002, Botnia-foto oy.
4. ↑  Raahen tienoon historia II, Toivo Nygård, Heikki Rantatupa, Pekka Toivanen, Ossi Viita 1995.
5. ↑  Pappeja, talonpoikia, Martti Levón 1971.
**Hannele Katariina Soikkeli** (o.s. **Parkkonen**, s. 26. joulukuuta 1956 Helsinki) on suomalainen yleisurheilija, jonka päämatka oli 400 metrin aitajuoksu. Hän edusti vuoteen 1976 asti Kenttäurheilijat-58:a ja sen jälkeen Viipurin Urheilijoita.

Soikkeli edusti Suomea aikuisten maaotteluissa vuosina 1975–1982. Hän voitti 400 metrin aitajuoksun maaottelukilpailun Helsingissä 1976 ja Kouvolassa 1981. Kalevan kisoissa hän saavutti 400 metrin aidoissa kultaa 1975, 1976 ja 1979, hopeaa 1977, 1980 ja 1981 sekä pronssia 1978. Lisäksi hän sai 200 metrin aitajuoksussa hopeaa 1974 ja pronssia 1973 sekä 400 metrin juoksussa hopeaa 1979. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän sai pronssia 400 metrin juoksussa 1975. Viestijuoksun SM-kisoissa hän saavutti 4 × 100 metrin viestissä pronssia 1979 ja 4 × 400 metrin viestissä hopeaa 1978 ja 1980 sekä pronssia 1979.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 400 m | 55,20 | Kokkola | 21. heinäkuuta 1981 |
| 200 m aj | 27,93 | Salo | 13. elokuuta 1981 |
| 400 m aj | 58,28 | Hämeenlinna | 23. elokuuta 1981 |

### Sisäradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 400 m | 58,5 | Otaniemi | 11. helmikuuta 1979 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hannele Soikkeli Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).   Viitattu 16.2.2017
**Akseli Waldemar Malmi** (9. syyskuuta 1883 Hämeenlinna – 12. heinäkuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen rakennusmestari.

Akseli Malmi sai päästötodistuksen Tampereen teollisuuskoulusta 1904 ja hän teki sittemmin opintomatkoja Amerikkaan ja useisiin Euroopan maihin 1912, Sveitsiin ja Saksaan 1921 sekä Ruotsiin, Tanskaan, Hollantiin, Ranskaan ja Saksaan 1928.

Malmi toimi rakennusmestarina liike- ja asuinrakennustyömailla Helsingissä 1904–1911, näistä huomattavimpia olivat Tehtaankadun koulu ja Heimolan talo. Malmi perusti yhdessä rakennusmestari Vilho Äärin kanssa vuonna 1910 *Rakennustoimisto Rakentaja*-nimisen rakennusliikkeen. Liike rakensi eri puolille Suomea yli 60 rakennusta, niiden joukossa Kansallis-Osake-Pankin Helsingin, Hämeenlinnan ja Jyväskylän konttorirakennukset, Hämeenlinnan Säästöpankin rakennus ja Helsingin kaupungin tuberkuloosisairaalan rakennusryhmä. Viimeksi Malmi toimi myös Repola Wood Oy:n toimitusjohtajana.

Malmi oli Suomen Rakennusmestariliiton hallituksen jäsenenä vuodesta 1917 ja liiton puheenjohtajana vuodesta 1927 sekä liiton Helsingin osaston varapuheenjohtajana 1916, puheenjohtajana 1917—1921 ja vuodesta 1927 kuolemaansa saakka. Hän oli Suomen Rakennustyönantajaliiton hallituksen jäsenenä vuodesta 1920, kuului liiton edustajana Suomen Työnantajain Keskusliittoon ja toimi Suomen Rakennusteollisuuksien Keskusvaltuuston varapuheenjohtajana vuodesta 1927. Malmi oli myös Valtion vakuutusneuvoston jäsenenä vuodesta 1926, Rakentajain Kustannus Oy:n johtokunnan jäsenenä vuodesta 1916 sekä Luotto-Pankin hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1923. Hän kuului Rakennustaito-lehden avustajiin ja vaikutti ratkaisevasti Rakennusmestarien talon rakentamiseen Helsinkiin.

Julkaisuja
----------

* *Huonerakennuksien työnjohto*. Rakentajain kustannus, Helsinki 1919

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Rakennusmestari Akseli W. Malmi, Helsingin Sanomat, 13.07.1932, nro 186, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot