recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**12 cm tornautomatpjäs m/70** (suom. *12 cm automaattitornikanuuna m/70*, myös **System ERSTA**) oli ruotsalainen Boforsin valmistama raskas tornikanuuna, jonka kaliiperi oli 120 millimetriä.

Historia
--------

Ruotsin rannikkotykistön raskas kalusto oli päivittämisen tarpeessa 1960-luvulle tultaessa, ja korvaavan kaluston etsintä käynnistyi ERSTA-selvityksen (ruots. *ersättning tungt artilleri*, suom. *korvaava raskas tykistö*) puitteissa. Vanhan kaluston korvaajiksi harkittiin uusien rannikkotykkien ohella ohjuksia, mutta valinta osui lopulta perinteisempiin tykkeihin, jotka nähtiin tulivoimansa ja kustannustehokkuutensa ansiosta parempana ratkaisuna. Selvityksen lopputulemana lähdettiinkin kehittämään uutta rannikkotykkiä, joka kykenisi edeltäjiään selvästi korkeampaan tulinopeuteen.

Bofors kehitti ERSTA-projektia varten 120 millimetrin kaliiperisen kanuunan, joka sai mallinimen 12/70. Ensimmäinen 12 cm tornikanuunapatteri valmistui Söderarmin saareen vuonna 1977. Landsortin patteri seurasi vuotta myöhemmin, minkä jälkeen työt jatkuivat aina vuoteen 1983, jolloin valmistui viimeinen patteri Holmögaddiin. ERSTA-selvityksessä oli alun perin esitetty 12 kolmitykkisen patterin toteuttamista, mutta lopulta vain kuusi näistä rakennettiin.

Tykkiasema ja -järjestelmät
---------------------------

Landsortin ERSTA-patterin sisätiloja elokuussa 2016.
Patterit rakennettiin kestämään kylmän sodan taistelukentän karmeimmatkin skenaariot; niiden rakenne oli suunniteltu kestämään lähelle osunut taktinen ydinase, minkä lisäksi bunkkeritilat kykenivät suojaamaan tykkiaseman miehistöä kemiallisilta iskuilta ja radioaktiiviselta ydinlaskeumalta. Tykkiasemat kykenivät eristystilanteessa tarjoamaan 25-henkiselle miehistölleen puhdasta vettä, ilmaa ja ruokaa 30 päivän ajan.

Tykin maksimikantama oli 27 kilometriä, ja se kykeni 25 laukauksen minuuttivauhtiin, minkä seurauksena putki vaati erillisen vesijäähdytysjärjestelmän.

Tykkilaitteet asennettiin 62-tonniselle tornilavetille, joka oli halkaisijaltaan nelimetrinen. Tornin alapuoliset tykkitilat ulottuivat 25 metriä maan alle. Aseman pohjalla sijaitsivat laitteiston jäähdytysnestesäiliöt ja ammuttujen hylsyjen säilytystilat.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **12 cm tornautomatpjäs m/70** Wikimedia Commonsissa
**Caroline Costa Subtil** on ranskalainen laulaja ja TV-juontaja, tunnettu uramaailmassa nimellä Caroline Costa.

Uran alku ja Pop System
-----------------------

Caroline Costa syntyi 1996 Ranskassa. Costan äiti Laurence on ranskalainen ja isälle Joaquim portugalilainen. Costa oli menestynyt nuorena. Vuonna 2007, hänet valittiin kuusijäseniseen nuorista koostuvaan pop ryhmään nimeltä Pop System (joskus Popsystem). Ryhmä oli osa ranskalaista lastensarjaa lapiap!, jota lähetettiin Canal J-kanavalla. Pop System oli suosittu vuosina 2007–2008. Yhtye julkaisi singlen "Laissez-nous dire", joka menestyi Ranskan singlelistalla sijalle 12. Ryhmässä oli viisi muuta jäsentä Costan lisäksi.

Sooloura
--------

Costa aloitti soolouransa vuonna 2009. Hän teki dueton Abraham Mateon kanssa kappaleesta "Without You", jonka alkuperäinen esittäjä on espanjalainen näyttelijä ja pop laulaja Badfinger.

Costan ensimmäinen Ranskassa julkaistu single on hänen oma kappaleensa "Qui je suis", joka julkaistiin joulukuussa 2010. Julkaistu EP-levy sisältää kyseisen kappaleen ja instrumentaalisen version kappaleesta. Julkaisu sisältää myöski kappaleen "Mon secret" ja Costan oman sovituksen kappaleesta "Take A Bow"

Vuonna 2011 Costa julkaisi singlen "Je t'ai menti" duettona ruotsalaisen Ulrik Muntherin kanssa. Kappale on ranskankielinen versio Ulrik Muntherin tunnetusta kappaleesta "Kill For Lies". Single oli ennakkojulkaisu Costan studioalbumille, joka julkaistiin 5. maaliskuuta 2015.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**12 tuolia** (ven. 12 стульев, *Dvenadtsat stuljev*) on Leonid Gaidain ohjaama neuvostoliittolainen komediaelokuva vuodelta 1971. Sen käsikirjoituksen laativat yhdessä ohjaaja ja Vladlen Bahnov, ja tarina perustuu Ilja Ilfin ja Jevgeni Petrovin veijariromaaniin *Kaksitoista tuolia*. Pääosia näyttelevät Sergei Filippov ja Artšil Gomiašvili.

Juoni
-----

Yli kaksi ja puoli tuntia kestävä farssimainen, mykkäelokuvankin keinoja käyttävä tarina kertoo 1920-luvun Neuvostoliitossa elävästä huijari Ostap Benderistä, joka pettää ihmisiä hyötyäkseen. Entinen aatelismies Vorobjaninov kuulee anoppinsa piilottaneen sukunsa omistamia jalokiviä bolševikeilta yhteen kahdestatoista ruokasalin tuolista. Tuolit on myyty pois, ja niin Vorobjaninov pestaa huijari Benderin kanssaan etsimään tuota yhtä tuolia.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Artšil Gomiašvili  | … |  Ostap Bender
  |
|  Sergei Filippov  | … |  Vorobjaninov
  |
|  Mihail Pugovkin  | … |  isä Fjodor
  |
|  Natalja Kratškovskaja  | … |  Madame Gritsatšujeva
  |
|  Juri Nikulin  | … |  
  |
|  Natalja Varlei  | … |  
  |
|  Natalja Vorobjeva  | … |  
  |
|  Glikerija Bogdanova-Tšesnokova  | … |  
  |
|  Nina Grebeškova  | … |  
  |
|  Klara Rumjanova  | … |  
  |
|  Leonid Gaidai  | … |  
  |
|  Igor Jasulovitš  | … |  
  |
|  Georgi Vitsin  | … |  
  |
|  Saveli Kramarov  | … |  
  |
|  Viktor Pavlov  | … |  
  |
|  Rostislav Pljatt  | … |  
  |

Vastaanotto
-----------

Elokuvasta tuli valtavan suosittu kotimaassaan Neuvostoliitossa, ja siitä on jäänyt kansan suussa elämään monta repliikkiä. Suomessa *12 tuolia* tuotiin ensi-iltaan 10. maaliskuuta 1972 ja se sai 12 674 teatterikatsojaa, millä se sijoittuu ensi-iltavuotensa 282 uutuuselokuvasta sijalle 153. Vuoden 1988 televisioesityksen alla *Helsingin Sanomien* Mikael Fränti pitää elokuvaa hersyvänä veijaritarinana ja hyvänä satiirina ahneudesta, mutta sanoo ohjaaja Gaidain sortuvan hänelle ominaiseen tyypittelyyn, liioitteluun ja kikkailuun. Fränti moittii myös elokuvan liiallista pituutta.

Aiempi Hollywood-versio
-----------------------

Yhdysvaltalainen komediaohjaaja Mel Brooks teki *Kaksitoista tuolia* -romaanista vain vuotta Gaidaita aiemmin elokuvasovituksen *12 pallia eli kevät koittaa anopille* (1970).

Lähteet
-------

1. 1 2  Mikael Fränti: Hersyvässä neuvostokomediassa ryntäillään jalokiviä etsimässä.  *Helsingin Sanomat*, 5.6.1988, s. B 43.
2. ↑  12 Chairs *Letterboxd.com*. Viitattu 27.4.2018.
**Atlantic Airwaysin lento RC670** oli Atlantic Airways -lentoyhtiön sisäinen reittilento Norjassa Stavangerin lentoasemalta Stordin lentoasemalle. Lennon konetyyppinä toimi British Aerospace BAe 146-200A.

Kone lähti Stavangerin lentoasemalta 10. lokakuuta 2006 kello 7:17 paikallista aikaa ja sen oli määrä laskeutua Stordiin noin puoli kahdeksan aikaan. Lentäjät päättivät suorittaa lyhyen lähestymisen suoraan sisään kiitotielle 33 tuulen ollessa itä-kaakosta suunnasta 120° noin kuuden solmun nopeudella. Tällöin takatuulikomponentiksi muodostui alle neljä solmua. Koneen manuaalissa suurin demonstroitu takatuulikomponentti on 15 solmua joten takatuuli oli pieni tekijä onnettomuudessa. Koneen kosketus oli normaali. Ohjaajien aloittaessa koneen hidastaminen lentokoneen spoilerit eivät aktivoituneet oletetusti. Ohjaajat aloittivat jarruttamisen käyttämällä hätäjarrua joka toimii yleensä viimeisenä toimenpiteenä pysäyttää kone. Hätäjarrua käytettäessä koneen renkaat lukkiutuvat sillä luistonestojärjestelmä on kytketty vain jalkajarruille. Kiitotie oli onnettomuushetkellä kostea, jolloin hätäjarrutus sai aikaan harvinaisen höyrypatja-ilmiön, jolloin jarrujen tekemä kitka lämmittää veden kiehumispisteeseen, vesi höyrystyy ja nostaa koneen ylöspäin. Lentäjät yrittivät luisuen jarruttaa konetta, mutta kone ei pysähtynyt ajoissa. Kello oli onnettomuushetkellä 7:32. Kone suistui lopulta kiitotien eteläpuolen (kiitotien 15) takana olevaa jyrkkää mäkeä pitkin rotkoon, ja kone pysähtyi kesken mäkilaskun. 

Onnettomuuden jälkeen vasemmanpuoleinen moottori, eli moottori nro. 2, jatkoi käyntiään useita minuutteja. Edessä olevia hätäuloskäyntiovia ei voitu avata. Loput matkustajat pääsivät ulos toisesta vasemmanpuoleisesta hätäovesta. Kuusi matkustajaa sai vakavia palovammoja. Neljä ihmistä menehtyi onnettomuudessa.

Lähteet
-------

* Flight Safety Foundation, Aviation Safety Network, luettu 18.10 2017

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Eero Johannes Häkkinen** (4. marraskuuta 1911 Suonenjoki – 19. elokuuta 1976 Nilsiä) oli suomalainen poliitikko. Hän toimi SDP:n kansanedustajana Kuopion läänin vaalipiiristä 1966–1970. Häkkinen oli myös Kuopion kaupunginvaltuuston jäsen ja puheenjohtaja.

Häkkinen valmistui ylioppilaaksi 1935 ja kansakoulunopettajaksi 1937 Jyväskylän kasvatusopillisesta korkeakoulusta. Hän suoritti sokeainopettajantutkinnon 1938 ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1945.

Vuosina 1930–1932 Häkkinen työskenteli käsityöläisenä ja 1932–1935 varastomiehenä Helsingissä. Hän oli vaikeasti näkövammainen ja toimi Helsingin sokeainkoulun opettajana 1938–1947 ja Kuopion sokeainkoulun johtajana 1947–1972. Häkkinen oli Sokeain Keskusliiton puheenjohtaja vuosina 1961–1976. Vuonna 1968 hän sai sosiaalineuvoksen arvonimen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Eero Häkkinen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
2. 1 2  Lehtinen, Lasse: *Teiniliiton villitsemä*, s. 162. Teoksessa Markku Aaltonen (toim.): Miten meistä tuli kansanedustajia?. [Seinäjoki]: Veterator, 2007. ISBN 978-952-99820-0-4.
3. ↑  Nä­kö­vam­mais­ten lii­ton his­to­riaa *nkl.fi*. Viitattu 28.3.2016.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Atlaksenvihertikka** (*Picus vaillantii*) on keskikokoinen luoteisafrikkalainen tikkalintu. Lajin nimesi Alfred Malherbe 1847 ranskalaisen François Le Vaillantin kunniaksi.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on 30–32 cm, siipien kärkiväli 41–43 cm ja paino noin 150–170 grammaa. Sen höyhenpuku on yläpuolelta tummanvihreä ja alapuolelta kellanvihreä, yläperä on keltainen. Uloimmat käsisulat ovat mustavalkeat. Koiraalla on karmiininpunainen päälaki, naaraalla se on harmaa tai musta. Äänet muistuttavat vihertikan ääniä. Pärryttää harvoin. Laji muistuttaa suuresti vihertikan alalajia *sharpei*, ja monet tutkijat luokittelevat sen vihertikan (*P. viridis*) alalajiksi.

Esiintyminen
------------

Atlaksenvihertikka elää Luoteis-Afrikassa Marokossa, Algeriassa ja Tunisiassa 100 000–1 000 000 neliökilometrin alueella, lähinnä Atlasvuoristossa. Lajin kanta on elinvoimainen. Se on ilmeisesti paikkalintu.

Elinympäristö
-------------

Atlaksenvihertikan elinaluetta ovat vuoristometsät, aina kahden kilometrin korkeuteen saakka.

Lisääntyminen
-------------

Atlaksenvihertikan muna
Laji pesii huhti-kesäkuussa. Se kovertaa syvyydeltään 40–50 cm pesäkolon puuhun. Munia on 4-8 kappaletta, tavallisimmin niitä on kuudesta seitsemään.

Ravinto
-------

Atlaksenvihertikka syö pääasiassa muurahaisia, mutta se käyttää ravinnokseen myös lahopuissa eläviä muita hyönteisiä ja niiden toukkia.

Lähteet
-------

* Cramp, Stanley (päätoim.) 1985: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. IV. – Oxford University Press. Hong Kong. ISBN 0-19-857505-X
* Kuvia

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Picus vaillantii* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 9.6.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q757282
* Wikispecies: Picus vaillantii
* BirdLife: 22681474
* CoL: 4HR3D
* BOW: levwoo1
* eBird: levwoo1
* Euring: 8570
* GBIF: 2478547
* iNaturalist: 18366
* IRMNG: 10460058
* ITIS: 554122
* IUCN: 22681474
* NCBI: 752243
* Xeno-canto: Picus-vaillantii

 |

 |
Atjaševon piiri Mordvan tasavallan kartalla.
**Atjaševon piiri** (ven. Атя́шевский райо́н, *Atjaševski raion*) on kunnallishallintoalue Mordvan tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1928 perustetun piirin pinta-ala on 1 095,8 neliökilometriä. Asukkaita on 18 300 henkeä (vuonna 2015).

Atjaševon piiri sijaitsee Mordvan tasavallan itäosassa. Se rajoittuu kaakossa Dubjonkin, lounaassa Tšamzinkan, lännessä Itšalkin ja pohjoisessa Ardatovin piireihin sekä idässä Uljanovskin alueeseen.

Piiri sijaitsee Volgan ylängön metsäarovyöhykkeellä. Tärkeimmät joet ovat Nuja ja Bolšaja Sarka. Hyötykaivannaisiin kuuluvat savi ja hiekka.

Hallinnollinen keskus on Atjaševon kaupunkimainen taajama. Samannimisen kaupunkikunnan lisäksi piiriin kuuluu 18 maalaiskuntaa: Alovo, Andrejevka, Atjaševo, Bolšije Manadyši, Djurki, Kamenka, Kapasovo, Kiržemany, Kozlovka, Lobaski, Pokrovskoje, Sabantšejevo, Šein-Maidan, Selištši, Tarasovo, Tšukaly-na-Vežne, Ušakovka ja Vetšerlei. Asukkaat ovat etupäässä ersäläisiä ja venäläisiä. Kaupunkiväestön osuus on 33,5 %.

Piirin läpi kulkee rautatie sekä Saranskista Ardatoviin johtava maantie. Pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan ja sokerijuurikkaan viljelyyn. Atjaševon taajamassa on teollisuutta. Paikallislehtenä ilmestyy *Vperjod*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *Mordovija: Entsiklopedija v dvuh tomah, tom 1*, s. 141–142. Saransk: Mordovskoje knižnoje izdatelstvo, 2003. ISBN 5-7595-1543-8. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3  Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po munitsipalnym obrazovanijam na 1 janvarja 2015 goda *gks.ru*.  Arkistoitu 14.5.2020. Viitattu 28.11.2015.
3. ↑  Atjaševski raion *e-mordovia.ru*. Viitattu 28.11.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Atjaševon piiri Mordvan tasavallan sivustolla (venäjäksi)

Mordvan piirit ja *kaupunkipiiri*
Ardatov •
Atjaševo •
Atjurjevo •
Bolšije Berezniki •
Bolšoje Ignatovo •
Dubjonki •
Insar •
Itšalki •
Jelniki •
Kadoškino •
Kotškurovo •
Kovylkino •
Krasnoslobodsk •
Ljambir •
Romodanovo •
Ruzajevka •
*Saransk* •
Staroje Šaigovo •
Temnikov •
Tenguševo •
Torbejevo •
Tšamzinka •
Zupova Poljana
**Jamaal Lascelles** (s. 11. marraskuuta 1993 Derby) on englantilainen jalkapalloilija. Puolustajana pelaava Lascelles edusti englantilaista Nottingham Forestia vuosina 2012–2014. Lascelles siirtyi elokuussa 2014 Englannin Valioliigassa pelaavaan Newcastle Unitediin. Siirtosopimuksen mukaisesti Lascelles pelasi kauden 2014–2015 lainalla Nottingham Forestissa.

Jamaal Lascelles pelasi ensimmäisen ottelunsa Newcastlessa liigacupin ottelussa Northamptoniia vastaan elokuussa 2015. Debyyttinsä Valioliigassa Lascelles teki 3. lokakuuta 2015 tullessaan vaihdosta kentälle Newcastlen vierasottelussa Manchester Cityä vastaan. Hän pelasi kauden aikana 18 liigaottelua ja teki maalin tammikuussa 2016 Watfordia sekä huhtikuussa 2016 Swanseaa vastaan.

Kaudella 2016–2017 Lascelles pelasi Newcastlen joukkueessa Englannin mestaruussarjassa 43 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Hän oli ensimmäistä kauttaan Newcastlen kapteeni. Seuraavalla kaudella Newcastle pelasi jälleen Valioliigaa, jossa Lascelles pelasi 33 ottelua ja teki kolme maalia. Kaudella 2018–2019 hän pelasi 32 liigaottelua eikä tehnyt maaleja. Kaudella 2019–2020 Lascelles pelasi vakiokokoonpanossa kauden 12. liigaotteluun saakka mutta sai 9. marraskuuta ottelussa Bournemouthia vastaan polvivamman, jonka vuoksi hän jäi sivuun kahdeksi kuukaudeksi. Lopulta hän pelasi kauden aikana 24 liigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Myös kaudella 2020–2021 hän oli vammojen vuoksi lähes kaksi kuukautta poissa kentiltä. 19 liigaottelussa maaleja syntyi kaksi. Kaudella 2021–2022 hän putosi helmi-huhtikuussa vaihtopenkille. Pelaamissaan 26 liigaottelussa hän eki yhden maalin. Kaudella 2022–2023 hän pelasi vain seitsemässä liigaottelussa, näistä kahdessa avauskokoonpanossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Newcastle United complete Lascelles and Darlow deal *www.nufc.co.uk*.  9.8.2014. Viitattu 16.1.2016. (englanniksi)
2. ↑  Newcastle 4–1 Northampton *www.bbc.co.uk*.  5.10.2015. Viitattu 16.1.2016. (englanniksi)
3. ↑  Man City 6–1 Newcastle *www.bbc.co.uk*.  3.10.2015. Viitattu 16.1.2016. (englanniksi)
4. 1 2 3 4  Jamaal Lascelles Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
5. ↑  Newcastle skipper Lascelles ruled out until 2020 - Dummett on hand to deputise *Transfermarkt*.  14.11.2019. Viitattu 10.12.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Jamal Lascellesin esittely theFA.com-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Lascellesin esittely Newcastlen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Lascellesin tietoja Soccerbase-sivustolla[vanhentunut linkki] (englanniksi)

  

Newcastle United – Englannin Valioliiga
1 Dúbravka |
2 Trippier |
3 Dummett |
4 Botman |
5 Schär |
6 Lascelles |
7 Joelinton |
9 Wilson |
10 Saint-Maximin |
11 Ritchie |
12 Lewis |
13 Targett |
14 Isak |
17 Krafth |
18 Karius |
19 Manquillo |
21 Fraser |
22 Pope |
23 Murphy |
24 Almirón |
27 M. Longstaff |
28 Willock |
29 Gillespie |
32 Anderson |
33 Burn |
36 S. Longstaff |
39 Guimarães |
  Ashby |
  Gordon |
Manageri Howe
**Aasmund Bjørkan** (s. 3. heinäkuuta 1973) on norjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Tammikuusta 2018 FK Bodø/Glimtin urheilutoimenjohtajana.

Ura pelaajana
-------------

Bjørkan aloitti pelaajauransa kasvattajaseurassaan FK Bodø/Glimtissä, jonka edustusmiehistössä hän debytoi kaudella 1991. Seura nousi kaudeksi 1993 pääsarjaan ja Bjørkanista tuli seuran avainpelaajia tulevina liigavuosina. Hyökkääjänä ja keskikentällä viihtynyt Bjørkan tehtaili parhaalla kaudellaan yhdeksän liigamaalia. Bjørkan voitti seuran paidassa Norjan cupin mestaruuden 1993 ja oli häviämässä loppuottelussa 1996 Tromsølle 2–1. Elokuussa 2000 hän siirtyi Vålerengaan. Oslolaisseura putosi kauden jälkeen Adeccoligaeniin, jossa Bjørkan edusti seuraa nousuun päättyneen kauden 2001 ollen avainroolissa seuran paluussa pääsarjaan. Kaudella 2002 Bjørkanin peliaika jäi vähäiseksi ja elokuussa hän palasi takaisin Bodø/Glimtiin. Polvivaivat vaikeuttivat Bjørkanin uran viimeisiä pelivuosia. Hän lopetti uransa kauden 2005 jälkeen.

Ura valmentajana
----------------

Bjørkan oli vuonna 2006 ehdolla Steigen SK:n päävalmentajaksi, mutta sopimus ei koskaan toteutunut. Sen sijaan hän jatkoi uraansa Bodø/Glimtin organisaatiossa pelaajien kehittäjänä, kunnes aloitti kauden 2009 alussa Altan päävalmentajana. Hän valmensi seuraa kaksi kautta Adeccoligaenin keskikastissa ja siirtyi kauden 2010 jälkeen Ranheimin päävalmentajaksi. Hän luotsasi seuran parhaimmillaan Adeccoligaenin neljänneksi kaudella 2011 ja jätti joukkueen sopimuksensa umpeuduttua kauden 2012 jälkeen.

Kaudeksi 2013 Bjørkan palasi Bodø/Glimtiin, kun hänestä tuli Jan Halvor Halvorsenin apuvalmentaja. Heidän johdollaan seura voitti Adeccoligaenin mestaruuden kaudella 2013 ja palasi neljän kauden tauon jälkeen pääsarjatasolle. Kauden 2015 jälkeen hän korvasi Halvorsenin seuran päävalmentajana. Bjørkanin johdolla seura putosi kauden 2016 päätteeksi liigasta, mutta nousi heti kauden 2017 Adeccoligaenin mestaruuden myötä takaisin pääsarjaan. Hänet palkittiin sarjatason parhaana valmentajana. Nousuun päättyneen kauden jälkeen Bjørkan jätti päävalmentajan tehtävät ja siirtyi seuran urheilutoimenjohtajaksi.

Meriitit
--------

### Pelaajana

* Norjan cup: 1993
	+ Hopeaa: 1996
* Adeccoligaen: 2001

### Valmentajana

* Adeccoligaen: 2017
* Adeccoligaenin paras valmentaja: 2017

Lähteet
-------

1. 1 2  Siste sjanse for Aasmund
2. ↑  Cup final in Oslo, October 27
3. ↑  Bjørkan klar for Vålerenga
4. ↑  Aasmund Bjørkan
5. ↑  Bjørkan kan bli Steigen-trener
6. ↑  Den perfekte motivatoren
7. ↑  Han blir ny Ranheim-trener
8. ↑  Aasmund Bjørkan ferdig i Trondheim
9. ↑  Aasmund Bjørkan returnerer til Bodø/Glimt
10. ↑  Bjørkan ny Glimt-trener
11. ↑  Reginiussen kåret til årets spiller i Eliteserien
12. ↑  Bjørkan ferdig som trener i Bodø/Glimt. Knutsen overtar

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Jan Halvor Halvorsen** | **FK Bodø/Glimtin päävalmentaja**2016–2017 | Seuraaja:**Kjetil Knutsen** |
**Eelco Sintnicolaas** (s. 7. huhtikuuta 1987 Dodrecht) on alankomaalainen kymmenottelija.

Sintnicolaas saavutti hopeaa Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 pistein 8436. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän oli neljäs. Hän sijoittui viidenneksi MM-kilpailuissa Daegussa 2011 ja Moskovassa 2013, yhdenneksitoista Lontoon olympialaisissa sekä 16:nneksi Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016. Sintnicolaas keskeytti kymmenottelun MM-kilpailuissa Berliinissä 2009, Pekingissä 2015 ja Lontoossa 2017, Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 ja Berliinin EM-kilpailuissa 2018.

Sisäradoilla Sintnicolaas saavutti Göteborgin EM-kilpailuissa 2013 EM-kullan seitsenottelussa 6372 pisteellä. Hän sai EM-hallikilpailuissa pronssia Prahassa 2015 ja oli neljäs Pariisissa 2011. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi Sopotissa 2014 ja viidenneksi Birminghamissa 2018.

Sintnicolaas voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Kaunasissa 2009 pistein 8112. Vuoden 2006 juniorien maailmanmestaruuskilpailuissa Pekingissä häm oli kymmenottelun kahdeksas 7416 pisteellä.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

* 100 m: 10,57 (2017)
* 400 m: 47,88 (2010)
* 1500 m: 4.22,29 (2011)
* 110 m aitajuoksu: 13,92 (2013)
* Korkeushyppy: 202 (2013)
* Seiväshyppy: 545 (2010)
* Pituushyppy: 765 (2013)
* Kuulantyöntö: 14,67 (2015)
* Kiekonheitto: 43,88 (2017)
* Keihäänheitto: 63,59 (2012)
* Kymmenottelu: 8539 **NR** (2017)

### Sisäradat

* 60 m: 6,88 (2013)
* 1 000 m: 2.37,42 (2006)
* 60 m aitajuoksu: 7,88 (2013)
* Korkeus: 208 (2013)
* Seiväs: 552 (2011)
* Pituus: 765 (2007)
* Kuula: 14,86 (2016)
* Seitsenottelu: 6372 **NR** (2013)

Lähteet
-------

* Eelco Sintnicolaas Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
* Eelco Sintnicolaas Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Eelco Sintnicolaas** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Eem-joki Amersfoortissa
**Eem** (ent. **Amer**) on joki Utrechtin maakunnassa Alankomaissa. Se on Alankomaiden ainoa kokonaan maan rajojen sisäpuolella virtaava merkittävä joki nykyään, kun IJssel kanavoitu osaksi Reinin suistoa. on. Se on korkeuseroiltaan pieni ja se on peltomaiseman keskellä hitaasti virtaava. Se laskee IJsselmeeriin yhteydessä olevaan nykyiseen Eemmeer-järveen 18 kilometriä jokivarren suurimman kaupungin Amersfoortin pohjoispuolella. Joki alkaa Amersfoortissa, jossa kaksi pienempää jokea yhtyvät Koppelpoort-nimisen kaupunginportin luona. Alempana sijaitsevat Soest, Baarn ja Eemdijk Jokea pitkin on tapana kulpea polkuveneillä samalla nauttien silliä ja juomaa. Joella kalastaminen on myös suosittua.

Jääkausien välinen Eem-interglasiaaliajanjakso on saanut nimensä Eem-joen mukaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Amy Canfield: The Bike Boat on the Eem River *Chasing the Travel Bug*.  3.8.2018. Viitattu 5.6.2022 (englanniksi).
2. ↑  De Eem *Nieuwboer Scheepstimmerwerf*. Viitattu 5.6.2022 (hollanniksi).
3. ↑  'De Eem was een stinkend riool en is nu een visparadijs' *Sportvisserij Nederland*.  30.1.2018. Viitattu 5.6.2022 (hollanniksi).
**Jama Masjid** (suom. *Perjantaimoskeija*) on vuosina 1571–1572 rakennettu moskeija Fatehpur Sikrin kaupungissa Intian Uttar Pradeshin osavaltiossa. Kaupunki oli aikanaan suurmogulihallitsija Akbarin hallinnollinen keskus ja Jama Masjid kaupungin päämoskeija. 

Kaupunki ja sen moskeija ovat osa Unescon maailmanperintöluettelon kohdetta.

Historia
--------

Moskeijan sisätiloja.
Suurmogulien valtakunnan hallitsija Akbar rakennutti Fatehpur Sikrin palatsikaupungin vuosien 1571 ja 1573 välillä. Moskeija valmistui kaupungin ensimmäisten rakennusten joukossa vuosina 1571–1572. Akbar johti itse moskeijan rakennustöitä. Suuri osa rakennuksista tehtiin punaisesta hiekkakivestä. Moskeijan perusmalli on persialaista alkuperää. Etenkin yksityiskohdissa ja ornamentiikassa on kuitenkin intialaisia vaikutteita. Moskeijakompleksi käsittää myös kaupungin perustamistarinaan liitetyn muslimpyhimys Salim Chistin haudan. Suurmogulien valtakunnan pääkaupunki siirtyi Delhiin vuonna 1586 ja Fatehpur Sikri hylättiin. Monet Akbarin palatsikaupungin rakennuksista, kuten sen Jama Masjid-moskeija, säilyivät kuitenkin näihin päiviin saakka. Nykyisin moskeija on osa Fatehpur Sikrin kaupungin käsittävää Unescon maailmanperintöluettelon kohdetta.

Rakennus
--------

Salim Chistin hauta moskeijan pihalla.
Moskeija käsittää suuren 110 x 134 metrin kokoisen pihan. Pihalle avautuu useampia portteja. Moskeijan Mekkaa symboloivaa mihrabinia vastapäätä on *Kuninkaan portti*, jota hallitsija käytti moskeijalle saapuessaan. Etelästä pihalle avautuu *Voiton portti* tai Buland Darwaza. Vuonna 1575 valmistunut portti rakennettiin Gujaratiin suuntautuneen voittoisan sotareken muistoksi. Porttia on pidetty yhtenä parhaista Akbarin rakennuttamista kohteista ja se oli esikuva mogulien myöhemmin rakentamille monumentaaliporteille.

Moskeijan pihalla on Salim Chistin hauta. Valkoinen marmorinen hauta poikkeaa muun kompleksin punaisesta hiekkakivestä. Hauta valmistui vuosina 1580–1581. Hauta on edelleen pyhä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Fatehpur Sikri *World Heritage List*. Unesco. Viitattu 9.6.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Fatehpur Sikri Encyclopaedia Britannica. Viitattu 9.6.2022. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6  Jukka O. Miettinen: *Intia : kaupunkeja, kulttuureja ja historiaa*, s. 163-167. Otava, 1991. ISBN 951-1-11091-8.
**Ash** (lyhenne sanoista *Almquist Shell*) on POSIX-yhteensopiva komentotulkki, jonka on tehnyt Kenneth Almquist.

Ash julkaistiin comp.sources.unix Usenet-ryhmässä 30. toukokuuta 1989.
Ashia on käytetty BSD:ssä Bourne shellin korvikkeena.
Ashista on julkaistu useita muunnelmia ja se on käytössä muun muassa BusyBoxissa. Ashia on käytetty Androidissa versioon 4.0 ("IceCreamSandwich") saakka, jolloin sen korvasi mksh.

Dash
----

Dash (lyhenne sanoista *Debian Almquist Shell*) on ashin laajennettu versio, jota Debian-projekti on halunnut käyttää GNU Bashin sijaan. Skriptien oletuksena on usein kuitenkin bash ja dash ei ole täysin yhteensopiva bashin kanssa.
Dashissa ei ole kaikkia samoja ominaisuuksia, mutta se on nopeampi ja toimii pienellä muistimäärällä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Almquist Shell *rosettacode.org*. Viitattu 7.3.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Other Shells *linuxcommand.org*. Viitattu 7.3.2020. (englanniksi)
3. ↑  v19i001: A reimplementation of the System V shell, Part01/08 *groups.google.com*. Viitattu 7.3.2020. (englanniksi)
4. ↑  Ash (Almquist Shell) Variants *in-ulm.de*. Viitattu 7.3.2020. (englanniksi)
5. ↑  Android's shell and utilities *android.googlesource.com*. Viitattu 7.3.2020. (englanniksi)
6. 1 2  Rebecca Sobol: A tale of two shells: bash or dash *lwn.net*.  29.7.2009. Viitattu 7.3.2020. (englanniksi)
7. 1 2  Dash *wiki.archlinux.org*. Viitattu 7.3.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* ash(1) - Linux man page (englanniksi)
**Sheriffi** on Reijo Mäen vuonna 2012 ilmestynyt kahdeskymmeneskolmas Vares-dekkari. Asetelmana on, että Jussi Vares palkataan tutkimaan kaksoismurhaa, jota poliisi ei ole saanut selvitettyä. 

Tapaukseen liittyy järjestäytynyttä rikollisuutta harjoittava liikemiesryhmä, raati, jota sen jäsenille tuntematon sheriffiksi kutsuttu johtaja pitää vallassaan. Muistutukseksi seinällä pidetään muokattua Sheriffi-elokuvan julistetta. Muita epäilyttäviä ryhmiä kirjassa on menestyvä uskonto- ja bisneslahko. Novellikirjailija Luusalmi esiintyy katurunousillassa Aartoman, Hirvosen ja Kinnusen kanssa ja tulee pahoinpidellyksi.

Vastaanotto
-----------

Helsingin Sanomien Veli-Pekka Leppänen piti teosta tutuin askelmerkein jyräävänä poikien fantasialukemistona. Keskisuomalaisen Mikko Variksen mielestä juoni oli taidokas. *Sheriffi* oli ilmestymisvuonnaan viidenneksi myydyin kotimainen kaunokirjallinen teos. Suomen dekkariseura palkitsi kirjan Vuoden johtolanka -palkinnolla.

Lähteet
-------

1. ↑  Leppänen, Veli-Pekka: Kirjat: Varesta, ei verekseltään *Helsingin Sanomat*.  1.7.2012. Viitattu 14.11.2018.
2. ↑  Varis, Mikko: Reijo Mäki - Sheriffi *KSML.fi – Keskisuomalainen*. Viitattu 14.11.2018.
3. ↑  Myydyimmät kirjat 2012 *kustantajat.fi*.  Arkistoitu 14.11.2018.
4. ↑  Johtolanka-palkitut 1985-2018 • Suomen dekkariseura ry *dekkariseura.fi*.  Arkistoitu 14.11.2018. Viitattu 14.11.2018.
*Tämä artikkeli käsittelee yritystä. Šeriffi on anglosaksinen virkamies. Šerif on venäläinen jääkiekkoseura.*
Rakenteilla oleva Sheriff-supermarket
**Sheriff** (ven. Шериф, *Šerif*) on Transnistriassa toimiva yritys, joka omistaa huoltamo- ja supermarketketjut, televisiokanavan, rakennusyhtiön, Mercedes-Benz -myymälän, alkoholitehtaan, elintarviketehtaita, mainostoimiston, kasinon, jalkapalloseura FC Sheriff Tiraspolin ja joukkueen jalkapallostadionin sekä viiden tähden hotellin. 

Šerifin uskotaan saavan etuoikeuksia kansainvälisesti tunnustamattoman Transnistrian hallinnolta, ja BBC:n tietojen mukaan yhtiötä johtaa presidentti Igor Smirnovin poika Vladimir Smirnov. Sekä isä että poika ovat kuitenkin kieltäneet väitteen. Moldovalainen Jurnal de Chişinău on esittänyt väitteitä, että yritystä käytettäisiin salakuljetuksella ansaitun rahan pesuun, mutta väitteet on tyrmätty moldovalaisena propagandana.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivu
* BBC:n artikkeli "Misery in a pariah state"
* StrategyWorld.com: Nuclear material in Moldova
**Eugene Salvatore Patrick** ("Gene") **DiNovi** (s. 26. toukokuuta 1928 Brooklyn) on yhdysvaltalainen säveltäjä, lauluntekijä, pianisti ja laulaja, joka on työskennellyt myös Kanadassa. Hän aloitti uransa teini-ikäisenä bebop-pianistina, ja 1940-luvun lopussa hän teki yhteistyötä muiden muassa Henry Jeromen, Joe Marsalan, Boyd Raeburnin ja Stan Hasselgardin kanssa. Hän levytti Benny Goodmanin, Brew Mooren, Aaron Sachsin, Artie Shawin ja Lester Youngin kanssa. 1950-luvun alussa DiNovi soitti Peggy Leen ja Tony Bennettin kanssa sekä vuosina 1955–63 ajoittain Lena Hornen kanssa.

DiNovi työskenteli 1960-luvulla pianistina ja sovittajana televisiossa. Hän opiskeli myös sävellystä ja orkestrointia Mario Castelnuovo-Tedescon kanssa, pianonsoittoa Jacob Gimpelin sekä sävellystä Maria di Bonaventuran johdolla. DiNovi vieraili Kanadan Torontossa ensi kertaa Carmen MacRaen säestäjänä vuonna 1971 ja asettui kaupunkiin asumaan 1972. Hän jatkoi uraansa muun muassa sovittamalla ja säveltämällä näyttämö- ja elokuvamusiikkia. Vuonna 1974 DiNovi oli laulaja Jodie Draken kanssa tähtenä CBC:n *Gene and Jodie* -ohjelmassa. Hän on juontanut muitakin ohjelmia.

DiNovin lauluja ovat sanoittaneet muiden muassa Spence Maxwell, Bob Comstock ja Johnny Mercer. Eräitä hänen kappaleitaan ovat "Brand New Day" ja "I Can Hear the Music". Niitä ovat levyttäneet sellaiset artistit kuin Maurice Chevalier, Doris Day, Percy Faith, Peggy Lee ja Nancy Wilson. DiNovin omia levytyksiä hänen Kanadan-vuosiltaan ovat *Softly As I Leave You* (1977), *Each Day Is Valentine's Day* (1984), *Ruby & Gene Play George & Ira Gershwin* (1984) ja *Precious Moment* (1990). Vuonna 1991 DiNovi palasi bebopin pariin basisti Dave Youngin ja rumpali Memo Acevedon kanssa. Hän on sittemmin myös levyttänyt Don W. Thompsonin kanssa.

Taidemusiikin säveltäjänä DiNovin tuotantoon kuuluvat teokset *The Scandinavian Suite No. 1*, *Divertimento in Blue* ja *Hommage à Satie*. Vuonna 1984 DiNovi alkoi kiertää Kanadaa klarinetisti James Campbellin kanssa. Kaksikko esitti ohjelmistoja, joihin kuului yhdistetysti niin jazzia kuin taidemusiikkiakin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Canadian Encyclopedia: Gene Dinovi (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Canadian Music Centre: Gene DiNovi: Biography (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Jaloritarinkukka** (*Hippeastrum* Hortorum-Ryhmä tai *Hippeastrum × hortorum*) on usean lajin risteymänä syntynyt kasvilajikeryhmä narsissikasveihin (*Amaryllidaceae*) kuuluvassa ritarinkukkien (*Hippeastrum*) suvussa. Jaloritarinkukkaa kutsutaan usein **amaryllikseksi**. Varsinaisesti suomenkielinen nimi amaryllis kuitenkin viittaa lajiin *Amaryllis belladonna*.

Kuvaus
------

Jaloritarinkukka on monivuotinen ruohovartinen sipulikasvi. Se muodostaa yhden tai useamman kukintovarren ja niiden ympärille lehtiruusukkeen. Ruusukkeessa on usein 3–4 lehteä. Lehdet ovat kapeita, usein yli 50 senttimetriä pitkiä ja 5–6 senttimetriä leveitä.

Kukintovarsia on usein kaksi. Ne ovat yleensä noin 46–51 senttimetriä pitkiä. Jokaisessa kukinnossa on 2–7 noin 15 senttimetriä leveää kukkaa. Kukka on muodoltaan kellomainen.

Käyttö
------

Jaloritarinkukkaa kasvatetaan koristekasvina laajalti ympäri maailmaa. Trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla sitä voidaan kasvattaa ulkotiloissa puistoissa ja puutarhoissa. Kylmemmillä ilmastoalueilla sitä käytetään yleensä ruukkukasvina. Ruukkukasvina sitä myydään paljon varsinkin jouluisin. Jaloritarinkukkaa käytetään myös leikkokukkana.

Lähteet
-------

1. ↑  Ella Räty: *Viljelykasvien nimistö*, s. 74. Helsinki: Puutarhaliiton julkaisuja, 2012. ISBN 978-951-8942-92-7.
2. ↑  ONKI-ontologiapalvelu, Kassu (suomenkieliset nimet) Suomen Biologian Seura Vanamon putkilokasvien nimistötoimikunta. Viitattu 23.12.2012.
3. 1 2 3 4 5  Jaloritarinkukka Puutarha.net.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 23.12.2012.
4. ↑  Ella Räty: *Viljelykasvien nimistö*, s. 22. Helsinki: Puutarhaliiton julkaisuja, 2012. ISBN 978-951-8942-92-7.
5. ↑  ONKI-ontologiapalvelu, Kassu (amaryllis) Suomen Biologian Seura Vanamon putkilokasvien nimistötoimikunta. Viitattu 23.12.2012.
6. 1 2 3 4 5  Hippeastrum hybrids Floridata.com. Viitattu 23.12.2012. (englanniksi)
Aloe Fiber**Aloekuitu** on lääkeaaloesta (*Aloe vera*) saatavaa luonnonmukaista kuitua, jota käytetään tekstiilien valmistuksessa.

Aloekuitu koostuu lähes kokonaan aaloekasvin lehdistä valmistetusta selluloosasta, minkä lisäksi siihen on lisätty kasvin lehdistä puristettavaa aloegeeliä. Jotta aloekuitua voitaisiin käyttää tekstiiliteollisuudessa, siitä valmistetaan ensin viskoosia. Viskoosiprosessin jälkeen aloekuitu on valmista käytettäväksi tekstiilien valmistuksessa. Aloekuiduista valmistettuihin tekstiileihin sekoitetaan noin 45 % puuvillaa kestävyyden lisäämiseksi. 

Aloekuidulla on paljon samoja ominaisuuksia kuin esimerkiksi puuvillalla. Aloekuidun parhaimpia ominaisuuksia on sen hyvä kosteudenimukyky, minkä ansiosta aloekuidusta valmistetut tekstiilit ovat miellyttävän tuntuisia, hengittäviä, eivätkä ne sähköisty. Sen lisäksi aloen erityisominaisuuksiin kuuluu materiaalin pehmeys, joustavuus sekä antibakteerisuus. Aloekuidusta valmistetut vaatteet sopivat myös herkälle ja allergioihin taipuvalle iholle.

Aloekuidusta valmistettuja tekstiilejä on toistaiseksi saatavilla vain rajoitetusti, mutta jo jonkin aikaa on ollut saatavilla tekstiilejä, jotka on käsitelty aloegeelillä. Aloekäsittely kuitenkin kestää vain rajallisen määrän pesukertoja.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Aloeinfo.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
**Gemma Mary Spofforth** (s. 17. marraskuuta 1987 Shoreham, Kent, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen uimari, joka on erikoistunut selkäuintiin.

Spofforth sai junioreiden EM-kilpailuissa Glasgow’ssa 2003 kultaa 50 metrin ja pronssia 100 metrin selkäuinnissa. Wienin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2004 hän oli kolmas 200 metrin selkäuinnissa ajalla 2.07,64. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui 100 metrin selkäuinnissa neljänneksi neljä sadasosasekuntia pronssimitalista jääneenä.

Spofforth voitti 100 metrin selkäuinnin maailmanmestaruuden Roomassa 2009 maailmanennätysajalla 58,12 ja oli lisäksi neljäs 200 metrin selkäuinnissa. Budapestin EM-kilpailuissa 2010 hän sai kultaa 100 metrin selkäuinnissa ajalla 59,80 ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä hopeaa 200 metrin selkäuinnissa ajalla 2.08,25. Saman vuoden Delhin Kansainyhteisön kisoissa hän sai hopeaa 50 ja 100 metrin selkäuinnissa sekä 4 × 100 metrin sekauintiviestissä Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli viides 100 metrin selkäuinnissa .

Lähteet
-------

1. ↑  Gemma Spofforth *sports-reference.com*.  Arkistoitu 28.2.2018. Viitattu 22.8.2010. (englanniksi)
2. 1 2 3  Spofforth, Gemma *swimrankings.net*. Viitattu 18.8.2012. (englanniksi)
3. ↑  Swimming Olympic Games 2008 at Beijing (chn) Women: 100 m Backstroke *sports123.com*. Viitattu 22.8.2010. (englanniksi)
4. ↑  Swimming World Championships 2009 at Roma (ita) Women: 100 m Backstroke *sports123.com*. Viitattu 22.8.2010. (englanniksi)
5. ↑  Aquatics Swimming *cwgdelhi2010.org*. Viitattu 10.10.2010. (englanniksi)
**Gendarmerie nationale** on Ranskan sisäministeriön alainen, poliisitehtäviä hoitava sotilaallinen organisaatio. Santarmit huolehtivat mm. turvallisuudesta alueella, joka kattaa 95 % Ranskasta ja 50 % väestöstä. Heidän roolinsa on monimuotoinen: toiminta sisältää mm. suojelemista, pelastamista, tutkimista, pidätyksiä ja taistelua.  Kaupungeissa santarmilaitoksen tilalla toimii poliisi.

Santarmilaitos on Ranskan vanhimpia instituutioita. Sen juuret juontavat vuoteen 1720. Vuonna 1791 nimi "Maréchaussée" korvattiin nimellä Gendarmerie. Sana "Maréchaussée" tarkoitti alun pitäen kuninkaallisia joukkoja ajalta ennen vallankumousta.

Organisaatio
------------

Gendarmerie nationale liikenteenvalvonta
Gendarmerie nationale on jaettu 22 alueeseen, joissa jokainen komentaja vastaa joukkojen sijoittamisista ja toiminnasta. Alueelliset Gendarmerie- joukot koostuvat seuraavasti:

* aluejoukot
* erikoisjoukot (mm. rikospaikkatutkimus, tiedustelu, rikostentorjunta, liikenteenvalvonta, vuoristojoukot, helikopteri- ja merijoukot)
* mobilisoidut joukot − vahvuus n. 11300 miestä, sekä emämaassa että merentakaisilla alueilla
* interventioryhmä eli GIGN, sotilaallinen väliintulo vakavissa tapauksissa kotimaassa tai ulkomailla (esim. terrorismin torjunta, panttivankitilanteet)
* kansalliskaarti koostuen kahdesta rykmentistä ja yhdestä ratsuväkirykmentistä (lisäksi joukko erikoistehtäviin kuten sotilasorkesteri)
* Gendarmerie merivoimat
* Gendarmerie ilmavoimat
* Gendarmerie kuljetus
* Gendarmerie aseistus
* reservijoukot, vuonna 2012 vahvuus oli 40000 miestä.

GIGN erikoisryhmä ml. tarkka-ampujat ja EA-henkilöstö

Henkilöstö
----------

Gendarmerie nationale pelastushelikopteri
Gendarmerie nationale koostuu sekä sotilas- että siviilihenkilöstöstä. Kokonaisvahvuus on yli 98000 henkilöä seuraavasti: 

* 6700 upseeria ja 70190 palkattua henkilöä operatiivississä tehtävissä
* 4604 upseeria ja toimihenkilöä teknis-hallinnollisissa tehtävissä
* 13900 vapaaehtoista reserviläistä
* 2700 siviilitehtävissä olevaa työntekijää.

Terrorismin torjunta
--------------------

Tehtäviin kuuluu nykyisin myös terrorismin torjunta, jota tehdään 25 alueellisessa yksikössä. Vuonna 2015 tehtiin kolmivuotinen suunnitelma 210 työpaikan lisäämisestä alueelliseen tiedusteluun.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  French National Gendarmerie *fiep.org*.
2. ↑  GENDARMERIE: PLAN DE LUTTE CONTRE LE TERRORISME *operationnels.com*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gendarmerie nationale** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Fiji-luokan ilmatorjuntaristeilijästä. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Trinidad** (viirinumero 46) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Fiji-luokan ilmatorjuntaristeilijä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Crown Colony -luokka (risteilijä)*
Alus tilattiin joulukuussa 1937 vuoden 1937 laivasto-ohjelmassa Devonportin telakalta, missä köli laskettiin 21. huhtikuuta 1938. Alus laskettiin vesille 21. maaliskuuta 1941 ja otettiin palvelukseen 14. lokakuuta 1941.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivastoon suojaamaan Jäämeren saattueita. Aluksen suojatessa saattuetta PQ13 se kohtasi Saksan laivaston hävittäjiä vaurioittaen *Z26*:ta. Risteilijään osui yksi sen omista torpedoista. Vaurioitunut alus pääsi tilapäiskorjauksiin Murmanskiin, mistä se lähti 13. toukokuuta 1942 paluumatkalle.

*Trinidad* joutui 15. toukokuuta III/KG 30:n ilmahyökkäykseen, minkä aikana alukseen osui pommi, mikä rampautti aluksen. Hävittäjä *HMS Matchless* upotti hylyn torpedolla.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMS Trinidad (46)**.
* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two – an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Whitley 1996, s. 125

*Crown Colony* -luokan risteilijät

|  |  |
| --- | --- |
| Fiji-luokka | *HMS Bermuda* – *HMS Fiji* – *HMS Gambia* – *HMS Jamaica* – *HMS Kenya* – *HMS Mauritius* – *HMS Nigeria* – *HMS Trinidad* |
| Uganda-luokka | *HMS Ceylon* – *HMS Newfoundland* – *HMS Uganda* |

|  |
| --- |
| Edeltäjä: Dido-luokka – Seuraaja: Minotaur-luokka |
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston toisen luokan linjalaivasta. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Triumph** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1698 vesillelaskettu 90-tykkinen toisen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

Alus tilattiin 20. joulukuuta 1694 Chathamin telakalta. Se laskettiin vesille 2. maaliskuuta 1698.

Palvelus
--------

Alus otettiin palvelukseen helmikuussa 1702 amiraali Sir George Rooken lippulaivana päällikkönään William Bokenham ja lippukapteenina John Fletcher. Alus oli marraskuusta alkaen kontra-amiraali Sir John Graydonin lippulaivana päällikkönään Richard Hughes, mutta edelleen osa Rooken laivasto-osastoa Cadizissa. Alus lähti 19. lokakuuta Englantiin, missä se poistettiin palveluksesta joulukuussa.

Alus nimettiin 27. elokuuta 1714 uudelleen *HMS Princeksi*. Se rakennettiin Chathamissa uudelleen heinäkuusta 1716 maaliskuuhun 1718. Alus romutettiin Chathamissa19. syyskuuta 1738 alkaen vuoden loppuun mennessä.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1603-1714 - Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2009. ISBN 978-1-84832-040-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Winfield 2009 s. 35
2. ↑  Winfield 2009 s. 35-36
3. ↑  Winfield 2009 s. 36
**Saharanvarpuskiuru** (*Eremopterix nigriceps*) on eteläinen kiurulaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on vain 10–12,5 cm ja siipien kärkiväli 20–22 cm. Läntisen palearktisen alueen pienin kiuru, vain vihervarpusen kokoinen. Kesäpukuinen koiras on omalaatuisen värinen: vatsapuoli on musta, selkäpuoli harmaanruskea ja pää mustan ja valkoisen kirjava. Naaras ja nuori lintu ovat alapuolelta vaaleita ja päältä harmaanruskeita, ja siiven keskimmäisistä peitinhöyhenistä muodostuu siivelle tumma juova. Nokka on vaalea, voimakas ja kartiomainen.

Esiintyminen
------------

Saharanvarpuskiuru on levittäytynyt Afrikkaan Saharan eteläreunaan ja Sahelin alueelle sekä Arabian niemimaalle ja Afganistanin ja Pakistanin alueelle. Nimialalaji *nigriceps* elää Kap Verden saarilla, *albifrons* manner-Afrikassa ja *melanauchen* Punaisenmeren rannikoilla ja siitä itään. Lajin maailman populaation koko on noin 10 miljoonaa yksilöä ja sen kanta on elinvoimainen. Laji on paikkalintu tai lyhyen matkan muuttaja, eikä sitä ole tavattu Suomessa.

Elinympäristö
-------------

Saharanvarpuskiurut elävät karuilla hiekkamailla, usein suolapitoisilla ja kivisillä tai kallioisilla seuduilla, missä kasvaa vaatimatonta pensaikkoa tai heinikkoa. Pesimäajan ulkopuoella ne elävät tavallisesti pikku parvissa, mutta parvessa voi joskus olla tuhansia lintuja.

Lisääntyminen
-------------

muni *Eremopterix nigriceps nigriceps* 
Pesä on maassa mättään tai ruohotupsun suojassa. Munia on 2 tai joskus 3, joita pääasiassa naaras hautoo 11–12 päivää. Poikaset jättävät pesän lentokyvyttöminä 8 päivän ikäisinä. Kumpikin emo huolehtii omasta poikasesta, joka oppii lentämään noin 12–14 päivää vanhana. Lajilla on tavallisesti vain yksi pesye kesässä.

Ravinto
-------

Syö siemeniä, hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia.

Lähteet
-------

1. ↑  BirdLife International: *Eremopterix nigriceps* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 3.1.2014. (englanniksi)
2. ↑  Mullarney, Killian; Svensson, Lars; Zetterström, Dan & Grant, Peter: *Lintuopas – Euroopan ja Välimeren alueen linnut*. Otava, 2008. ISBN 951-1-15727-2.
3. 1 2 3 4  Cramp, Stanley (päätoim.) 1988: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. – Oxford University Press. Hongkong.

Aiheesta muualla
----------------

* Birguides (kuvia)
* ITIS: Eremopterix nigriceps (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1584282
* Wikispecies: Eremopterix nigriceps
* ADW: Eremopterix\_nigriceps
* ARKive: eremopterix-nigriceps
* Avibase: 8C3578224075119E
* BirdLife: 22717222
* BOLD: 116526
* CoL: 6GFTM
* BOW: bcslar1
* eBird: bcslar1
* Euring: 9530
* GBIF: 2490694
* iNaturalist: 7376
* IRMNG: 10216723
* ITIS: 559957
* IUCN: 22717222
* NCBI: 215302
* Xeno-canto: Eremopterix-nigriceps

 |

 |
**Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1967** käsittelee Suomen joukkuetta epävirallisissa yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Prahassa 1967.

Suomen joukkue koostui kolmesta miesurheilijasta, joista parhaiten sijoittui Altti Alarotu, joka oli seiväshyppykilpailussa neljäs.

Joukkue
-------

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **seiväshyppy** | Altti Alarotu | neljäs (480) |
| Auvo Pehkoranta | seitsemäs (480) |
| **kuulantyöntö** | Antero Junttu | karsinnassa kymmenes (16,49) |

Lähteet
-------

* Martiskainen, Seppo (toim.): *Suomi voittoon – kansa liikkumaan. Suomen yleisurheilun 100 vuotta*, s. 427. Yleisurheilun tukisäätiö, 2006. ISBN 951-98952-2-1.

Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa
1967 • 
1969 • 
1970 • 
1971 • 
1972 • 
1973 • 
1974 • 
1975 • 
1976 • 
1977 • 
1978 • 
1979 • 
1980 • 
1981 • 
1982 • 
1983 • 
1984 • 
1985 • 
1986 • 
1987 • 
1988 • 
1989 • 
1990 • 
1992 • 
1994 • 
1996 • 
1998 • 
2000 • 
2002 • 
2005 • 
2007 • 
2009 • 
2011 • 
2013 • 
2015 • 
2017 •
2019