recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Muslim ibn al-Hajjaj** (820–875) oli islamilainen imaami ja yksi arvostetuimmista *hadithin* eli profeetta Muhammedia koskevan perimätiedon tuntijoista ja kerääjistä. Muslim matkusteli laajalti ja hänen kokoamansa *Sahih* *Muslim* perustuu Arabiassa, Egyptissä, Syyriassa ja Irakissa tehtyihin muistiinpanoihin. Se on yksi islamin pyhiin teksteihin kuuluvasta "kuudesta kirjasta" (Kutub al-Sittah). Muslim kirjasi huolellisesti paitsi itse perimätiedon, myös perinteen väittäjien ketjun ja eri tekstivariaatiot. Muslim syntyi ja kuoli Nišapurissa, Iranissa. Hän tapasi matkoillaan monia kuuluisia hadith-oppineita (*muhaddith*) ja kuunteli heidän opetustaan. Asetuttuaan jälleen Nišapuriin hän tutustui imaami Muhammad al-Bukhariin ja ryhtyi tämän oppilaaksi ja seuraajaksi. Muslim edusti shafi'i -koulukuntaa kuten al-Bukhari. 

Muslimin kokoelmassa "Sahih Muslim" on 9 200 hadithia (2200 ilman kaksoiskappaleita). Muslimia pidetään oppi-isänsä Bukharin jälkeen toiseksi merkittävimpänä *hafizina.* Bukhari asetetaan hänen edelleen, koska Bukharin *hadithien* katsotaan olevan yleensä luotettavampia. Muslimin ansiona on taas kokoelman parempi järjestys.

Katso myös
----------

* Kutub al-sittah

Lähteet
-------

* Keller, Nuh Ha Mim (toim.): *Reliance of the Traveller. Revised Edition. The Classic Manual of Islamic Sacred Law "Umdat al-Salik" by Ahmad ibn Naqib al-Misri (d. 769/1368) In Arabic with Facing English Text, Commentary and Appendices Edited and Translated by Nuh Ha Mim Keller*. Beltsville, Maryland: amana publications, 2017. ISBN 0-915957-72-8. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Muslim ibn al-Ḥajjāj *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 15.2.2020.
2. 1 2  Keller (toim.), 2017, s. 1083 (x273)
3. ↑  About Sahih Muslim *Sunnah.com*. Viitattu 15.2.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Sahih Muslim

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef
* İslâm Ansiklopedisi

 |

 |
**Mussalon golfkenttä** on Kotkan Golf Oy:n hallinnoima golfkenttä Kotkassa Mussalon saaressa. Kotkan Golf Oy:n omistajina ovat Kymen Golf ry, Kotkan kaupunki sekä yksityiset henkilöt ja yritykset. Kenttä on 18-reikäinen.

Historia
--------

Kymen Golfin varsinaisena kenttänä toimi ennen Mussalon kenttää pienempi Koivulassa sijaitseva kenttä, joka rakennettiin vuonna 1975. Seura alkoi suunnitella 1980-luvun puolivälissä suurempaa kenttää. Paikaksi harkittiin Jumalniemeä, Laajakoskea ja Kaarniemeä, mutta pääasiassa maanomistusongelmien vuoksi paikaksi valikoitui Mussalo. Kentän ensimmäiset yhdeksän reikää avattiin 1. kesäkuuta 1989 ja loput kentästä 8. heinäkuuta samana vuonna. Kentän suunnitteli Kosti Kuronen. 2010-luvun puolivälissä kenttäsuunnittelija Lassi-Pekka Tilanderilta tilattiin suunnitelma, jonka pohjalta on muokattu viheriöitä ja siirretty tiiauspaikkoja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Antti Kaarto: Kivikko ja ryteikkö muuttui Mussalossa golfkentäksi 30 vuotta sitten *Kymen Sanomat*.  30.6.2019. Viitattu 10.7.2019.
2. ↑  Koivula (6 väylää) *kymengolf.fi*. Viitattu 10.7.2019.
3. ↑  Mussalo (18 väylää) *kymengolf.fi*. Viitattu 10.7.2019.
**Muskottisota – Taistelu Itä-Intian Maustesaarista** (*Nathaniel’s Nutmeg: Or, The True and Incredible Adventures of the Spice Trader Who Changed The Course Of History*) on Giles Miltonin kirjoittama meriseikkailu, jonka on suomentanut kirjailija Juha Ruusuvuori. Teoksen tapahtumien ajankohta on englantilaisten ja hollantilaisten valloitussotien aika 1600-luvulla ja maantieteellisenä alueena pienet Maustesaaret Kaakkois-Aasian trooppisilla vesillä.

Teoksen aiheena ovat muskottipähkinä, maustekauppa, piskuinen Run-saari ja englantilaisten merenkävijöiden seikkailut. Nykyihmisestä voi tuntua uskomattomalta, että muskottipähkinä sai 1600-luvulla aikaan suuren kansainvälisen konfliktin, mutta renessanssin Euroopassa muskottipähkinä oli arvokkaimpia kauppatavaroita, enemmän kuin painonsa arvoinen kultaa.

Englanti ja Hollanti taistelivat Kaakkois-Aasian saarten omistuksesta koko 1600-luvun. Osapuolena olivat tietysti myös paikalliset asukkaat, ja heidän ja länsimaalaisten kyvyttömyys ymmärtää toisiaan aiheutti huvittaviakin tilanteita kaiken sankaruuden, julmuuden, petosten ja kunnianhimon keskellä.

Kirjassa keskitytään Hollannin ja Englannin Itä-Intian kauppakomppanioiden väliseen kilpailuun saada hallintaansa maustekauppa neljäsataa vuotta sitten. Euroopan merivallat lähettivät nykyisin Indonesiaan kuuluville Maustesaarille seikkailijoista koostuvia seurueita, ja kukin maa pyrki saamaan alueisiin yksinoikeuden ja haalimaan itselleen maustekaupasta saatavat käsittämättömän suuret tuotot.

Nathaniel Courthope lähti 1616 valtaamaan Run-nimistä saarta, joka oli muutaman neliömailin suuruinen muskottipuiden peittämä saari. Englannin kannalta asiassa kävi sikäli onnellisesti, että vaikka saaren omistus lopulta sopimuksella vahvistettiin Hollannille, Englanti sai toiselta puolelta maapalloa maakaistaleen, Manhattanin saaren.

Kirjan kirjoittaja, tutkimusmatkoihin erikoistunut brittiläinen toimittaja ja kirjailija Giles Milton on tehnyt perusteelliset taustatyöt ennen kirjoittamaan ryhtymistään. Kirjassa on hyödyllisiä karttoja ja erinomainen kuvitus.

Lähteet
-------

1. ↑  John Nurmisen säätiö
2. 1 2  Fantastfiction.co.uk
3. 1 2  Booklist
4. 1 2 3  
Publishers Weekly

Aiheesta muualla
----------------

* Muskettisota John Nurmisen Säätiön sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Gibraltarin sosialistinen työväenpuolue** (Gibraltar Socialist Labour Party, GSLP) on Gibraltarilla toimiva vasemmistopuolue, joka on osa Britannian työväenpuoluetta. Se on Gibraltarin vanhin edelleen aktiivinen puolue. Sen juuret ovat ammattiyhdistysliikkeessä, ja jo ennen sen perustamista puolueen perustaja Joe Bossano oli aktiivinen brittiläisessä ammattiyhdistysliikkeessä ja Labour-uolueessa työskennellessään Lontoon East Endissä. Palattuaan Gibraltarille hän oli Britannian kuljetusalan työntekijöiden ammattiliitto TGWU:n paikallisedustaja. Hän oli pääministeri 1988-1996 ja oppositiojohtaja 1984-1988 ja 1996-2011.

Puolueen nykyinen puheenjohtaja on Fabian Picardo, joka nousi puolueen johtoon vuonna 2011 Joe Bossanon tilalle.

Vuoden 2011 parlamenttivaaleissa GSLP oli Gibraltarin liberaalipuolueen kanssa vaaliliitossa, joka voitti vaalit, mihin päättyi Gibraltarin sosiaalidemokrattisen puolueen 15 vuotta kestänyt valtakausi. Vaalikampanjan avanneessa manifestissa Picardo liputti muutoksen puolesta ja vakuutti, ettei tule suostumaan minkäänlaisiin Espanjan aluevaatimuksiin esimerkiksi lentokentän osalta.

GSLP ei ole kansainvälisen yhteistyöjärjestö Sosialistinen internationaalin jäsen, koska espanjalainen PSOE on vastustanut kiivaasti sen jäsenyyttä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Not being Liberal: How Spain's PSOE blocks GSLP in Socialist International  23.7.2010. Panorama. Viitattu 13.9.2012.
2. ↑  Joe Bossano *GSLP Liberal Manifesto 2011*.  Arkistoitu 1.1.2012. Viitattu 13.9.2012.
3. ↑  BREAKING NEWS: Picardo takes over as Gibraltar's socialist leader and calls for general election NOW  20.4.2011. Panorama. Viitattu 13.9.2012.
4. ↑  Gibraltar profile BBC News
5. ↑  personal message form Fabian Picardo *GSLP Liberal Manifesto 2011*.  Arkistoitu 1.1.2012. Viitattu 13.9.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gibraltarin sosialistinen työväenpuolue** Wikimedia Commonsissa
Ilmari Rytkönen Nietjärvellä syyskuussa 1944.
**Ilmari Elis Rytkönen** (15. kesäkuuta 1900 Hämeenlinna – 30. joulukuuta 1957) oli suomalainen upseeri.

Elämäkerta
----------

### Perhetausta

Rytkösen vanhemmat olivat kirjakauppias Enok Rytkönen ja Elin Leontine o.s. Wendelin. Hän sai isänmaallisen kasvatuksen. Sisällissodan puhjettua tammikuussa 1918 Rytkönen vaelsi Hämeenlinnasta muutaman muun Hämeenlinnan lyseon abiturientin kanssa Hattulan ja Kalvolan metsien kautta valkoisten puolelle Kuorevedelle. Hän osallistui Hans Kalmin joukoissa taisteluihin ensin Vilppulassa ja Lempäälässä, sitten Savossa ja Lahden seudulla.

### Heimosodat

Sodan jälkeisenä keväänä Rytkönen valmistui ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta ja ehti syksyllä aloittaa opiskelut Kauppakorkeakoulussa, mutta lähti jo tammikuussa 1919 joukkueenjohtajana Pohjan poikien mukana Viron vapaussotaan. Pajun taistelussa 31.1. Rytkönen haavoittui vakavasti vihollisen konekivääritulesta. Kesäkuussa hän kuitenkin jo osallistui komppanianpäällikkönä eversti Aarne Sihvon johtamaan Aunuksen retkeen.

### Opinnot

Palattuaan Rytkönen kävi Kadettikoulun ja valmistui 1924 kurssinsa priimuksena. Nuori vänrikki astui palvelukseen Pioneeripataljoonaan. Rytkönen suoritti luutnantti-, kapteeni- ja komentajakurssit Suojeluskuntien päällystökoulussa. Vuosina 1927–1929 hän toimi opetusupseerina Kadettikoulussa ja suoritti 1934–1936 Sotakorkeakoulun yleisen linjan saaden 1937 yleisesikuntaupseerin arvon. Sotaa edeltävät vuodet 1938–1939 Rytkönen johti Pioneerikoulua.

### Toinen maailmansota

Talvisodan puhjettua Rytkönen toimi osan ajasta toimistoesiupseerina puolustusministeriössä, mutta myös IV armeijakunnan pioneerikomentajana Laatokan rintamalla.

Jatkosodan alussa syksyllä 1941 Rytkönen ylennettiin everstiluutnantiksi. Aluksi hän toimi Sallassa Saksan XXXVI armeijakunnan yhteysupseerina. Vuodet 1942–1943 Rytkönen oli esikuntapäällikkönä sotatalousesikunnassa. 1943–1944 hän oli taisteluosasto Rytkösen komentajana Syvärillä. Kesällä 1944 Rytkönen johti hämäläisen 5. divisioonan Jalkaväkirykmentti 44:ää. Vihollinen onnistuttiin pysäyttämään Pitkärannan ja Nietjärven suunnalla käydyissä kovissa taisteluissa. Lapin sodassa Rytkönen oli pataljoonankomentajana.

### Sodan jälkeen

Sodan päätyttyä Rytkönen toimi Kemin sotilaspiirin komentajana vuodet 1946–1947, kunnes erosi armeijan palveluksesta.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Kadettiupseerit 1920–1985*. Kadettikunta r.y. Upseeriliitto r.y. 1985. ISBN 951-99690-4-7.
2. 1 2 3 4 5 6 7  A.J. Europaeuksen jälkeläisten sukusanomat 1958 heinäkuu N:o 1 (27) – Ilmari Elis Rytkönen In memoriam A.J.Europaeuksen jälkeläisten yhdistys r.y.. Viitattu 11.9.2010. (suomeksi)
3. ↑  Kadettikunta ry – Kadettikurssien priimukset, kadettivääpelit ja kadettipursimiehet sekä kunniamiekan saaneet Kadettikunta r.y.. Viitattu 11.9.2010. (suomeksi)[vanhentunut linkki]
4. ↑
Kōtoku-inin suuri buddhapatsas
**Kōtoku-in** (jap. 高徳院) on buddhalainen temppeli Kamakurassa, Kanagawan prefektuurissa Japanissa. Se sijaitsee Hasen kaupunginosassa. Temppeli tunnetaan etenkin suuresta Amida-buddhaa esittävästä pronssipatsaastaan, joka on valittu Japanin kansallisaarteeksi. Kamakura-kaudella 1200-luvulla rakennettu patsas on noin 11,3 metriä korkea ja painaa 121 tonnia. Kansanomaisesti patsas tunnetaan "Kamakuran suurena buddhana" (*Kamakura daibutsu*) tai "Hasen suurena buddhana" (*Hase no daibutsu*).

Kōtoku-in kuuluu buddhalaisuuden Puhtaan maan koulukuntaan. Temppelin virallinen nimi on *Dai’i-zan Kōtoku-in Shōjōsen-ji* (jap. 大異山高徳院清浄泉寺).

Historia
--------

Alun perin paikalla sijainnut temppeli lienee perustettu Tenpyō-kaudella 700-luvulla. Se kuului aluksi Shingon-, myöhemmin Rinzai-koulukuntaan.

Ensimmäinen paikalle rakennettu buddhapatsas oli veistetty puusta ja valmistui keväällä 1238. Määräyksen patsaan rakentamisesta antoi Kamakura-sotilashallinto; Naran Tōdai-jin kaltaisen suuren buddhapatsaan rakentaminen Kamakuraan lienee ollut jo Minamoto no Yoritomon tavoitteena 1100-luvun lopulla. Patsaan ympärille valmistui rakennus vuonna 1243. Puuveistos kuitenkin korvattiin pronssista valetulla patsaalla jo 1250-luvulla. Kronikan mukaan tämän patsaan rakennustyöt aloitettiin vuonna 1252.

Patsaan suojana ollut rakennus lienee tuhoutunut kahteen otteeseen taifuunissa 1300-luvulla ja sittemmin Meiōn maanjäristyksessä ja sen aiheuttamassa tsunamissa vuonna 1498. Patsaan tiedetään kuitenkin olleen taivasalla jo vuonna 1486. Edo-kaudella 1700-luvun alussa munkki Yūten perusti tuhoutuneen temppelin uudelleen nykyisellä nimellään ja liitti sen Puhtaan maan koulukuntaan. Korjaustöitä jatkoi munkki Yōkoku ja niitä rahoitti varakas asakusalainen kauppias Nojima Shinzaemon. Patsaan korjaustyöt saatiin päätökseen vuonna 1739.

Kuvia
-----

* Buddha sivultaBuddha sivulta
* Buddhan takaosaBuddhan takaosa
* Patsaan sisäpuolen rakenteitaPatsaan sisäpuolen rakenteita
* Buddha 1870-luvullaBuddha 1870-luvulla
* Seremonia Kōtoku-inissäSeremonia Kōtoku-inissä

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典 / 日本大百科全書: 高徳院 Kotobank. Viitattu 10.07.2020.
2. 1 2 3 4  The Great Buddha and the Teachings of Kotoku-in Kotoku-in. Viitattu 10.07.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kōtoku-in** Wikimedia Commonsissa

* Temppelin internetsivut
**Nikkeliasetaatti** ((CH3COO)2Ni) on nikkeli- ja asetaatti-ionien muodostama yhdiste. Yhdistettä käytetään metallien pinnoittamiseen, katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä ja muiden nikkeliyhdisteiden valmistukseen.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Huoneenlämpötilassa nikkeliasetaatti on vihreää kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja metanoliin tai etanoliin, mutta ei muihin orgaanisiin liuottimiin. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen tetrahydraatti ((CH3COO)2Ni·4H2O). Kidevesi poistuu rakenteesta kuumennettaessa alhaisessa paineessa. Voimakkaasti kuumennettaessa nikkeliasetaatti hajoaa. Nikkeliasetaatti on muiden nikkeliyhdisteiden tavoin myrkyllistä ja todennäköisesti syöpää aiheuttavaa.

Nikkeliasetaattia valmistetaan liuottamalla nikkelihydroksidia tai -karbonaattia etikkahappoon.

Ni(OH)2 + 2 CH3COOH → (CH3COO)2Ni + 2 H2O
NiCO3 + 2 CH3COOH → (CH3COO)2Ni + H2O + CO2
Nikkeliasetaattia käytetään päällystettäessä metalleja nikkelikerroksella elektrolyyttisesti. Muita käyttökohteita on katalyyttinä toimiminen vedytyksissä, isomeroitumisissa ja kondensaatiossa, tekstiilien värjäys ja muiden nikkeliyhdisteiden valmistaminen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Cynthia J. Burrows & Shiow‐Jyi Wey: *Nickel(II) Acetate, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2001. Teoksen verkkoversio Viitattu 13.1.2020.
2. 1 2  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 340. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2  D. H. Antonsen & Dayal T. Meshri: *Nickel Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2005.
4. 1 2 3  Keith Lascelles, Lindsay G. Morgan, David Nicholls & Detmar Beyersmann: *Nickel Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2019.
5. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 686. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
"**Lover Man (Oh, Where Can You Be?)**" on Billie Holidayn laulama jazzkappale vuodelta 1942. Sen sävelsivät ja sanoittivat James Edward Davis, Ram Ramirez ja Jimmy Sherman. Kappale julkaistiin vuonna 1942, mutta Holiday pääsi nauhoittamaan sen vasta vuonna 1944 muusikkoliitto AFM:n lakon takia. Holiday halusi laulunsa taustalle viuluja, mikä oli epätavallista ajan jazzmusiikissa, ja tuottaja Milt Gabler vastusti aluksi ehdotusta. Laulajatar sai kuitenkin lopulta tahtonsa läpi. Holidayn tulkinta kappaleesta valittiin Grammy Hall of Fameen vuonna 1989. Se oli myös Holidayn ainoa julkaisu, joka nousi *Billboardin* singlelistalle.

Kappaleesta on tullut yksi useimmin nauhoitetuista standardeista. Dizzy Gillespie nauhoitti vuonna 1945 suositun bebop-version kappaleesta laulaja Sarah Vaughanin ja saksofonisti Charlie Parkerin kanssa. Vaughan nauhoitti laulun myöhemmin urallaan useita kertoja. Sen ovat äänittäneet myös muun muassa Eddie Heywood, Benny Carter, Jimmy Smith, Sonny Rollins ja Ella Fitzgerald.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jeremy Wilson: Lover Man (Oh, Where Can You Be?) *JazzStandards.com*. Viitattu 18. huhtikuuta 2010. (englanniksi)
2. ↑  Bud Kliment: *Billie Holiday*, s. 103–104. Holloway House Publishing, 1990. ISBN 0870675613. (englanniksi)
3. ↑  Grammy Hall of Fame *Grammy.com*.  Arkistoitu 24.12.2010. Viitattu 18. huhtikuuta 2010. (englanniksi)
4. ↑  Meg Greene: *Billie Holiday: A biography*, s. xiv. Greenwood Publishing Group, 2006. ISBN 0313336296. (englanniksi)
**Robert Veltier** (9. helmikuuta 1909 Pariisi – 27. huhtikuuta 1991 Saint-Malo) oli ranskalainen sarjakuvan tekijä. Tunnetuin hänen luomistaan hahmoista on Piko (fr. *Spirou*). Pikoa ja Fantasiota tehdessään hän käytti nimimerkki Rob-Vel.

Ura
---

Robert Veltierin ensimmäinen työpaikka 16-vuotiaana oli ollut Ritz Charlton Lontoossa. Hotellissa hän työskenteli hissin kuljettajana. Myöhemmin hän eteni urallaan laivaston upseeriksi kunnes tapasi Martin Brannerin. Veltier teki yhdessä Martin Brannerin kanssa *Kulmalan kaverit* -sarjakuvaa vuosina 1934–36.

Belgialainen kustantamo Dupuis aloitti huhtikuussa 1938 uuden *Spirou*-sarjakuvalehden julkaisemisen. Uusi lehti tarvitsi uusia hahmoja ja Dupuisin mielestä Veltier oli sopiva sellaisen luomaan. Lehti nimettiin *Spirouksi* Veltierin hissipojaksi pukeutuneen hahmon mukaan. 

Sodan sytyttyä Veltier astui palvelukseen ja haavoittui 1940. Vuonna 1943 Veltier myi hahmonsa oikeudet Dupuisille. Veltier jatkoi sarjakuvien tekemistä aina vuoteen 1971 saakka, mutta mikään niistä ei tullut yhtä suosituksi kuin Piko.

Lähde
-----

* Spirou World: Robert Veltier (Arkistoitu – Internet Archive). (ranskaksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**-** | **Pikon ja Fantasion tekijä**1938–1943 | Seuraaja:**Jijé** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Kalomt’e K’abel** oli mayojen kuningatar, joka oli vallassa 600-luvulla, ainakin vuosina 672–692. K’abelin arvioidaan olleen mayojen myöhäisklassisen ajan merkittävin hallitsija. Hän hallitsi aviomiehensä, kuningas K’inich Bahlamin kanssa mutta oli miestään korkeammassa asemassa. Kuningatar K’abelista käytettiin nimitystä Kaloomte, joka tarkoittaa "ylintä taistelijaa". K’abel oli Wak-valtakunnan sotilaskuvernööri ja kuului Käärmekuninkaan hallitsijasukuun.

Clevelandin taidemuseossa säilytetään kiveen tehtyä kaiverrusta, jossa K’abel esiintyy taisteluvarusteet päällään. Vuonna 2012 uutisoitiin antropologian professori David Freidelin johtaman arkeologiryhmän löytäneen Luoteis-Guatemalan El Perú-Wakasta haudan, johon oli kuningatar K’abelin mukana haudattu joukko aarteita, kuten jadekoruja, obsidiaaniveitsiä ja ruukkuja. Freidelin mukaan kyseessä on eräs tärkeimmistä koskaan tehdyistä mayojen korkeakulttuuriin liittyvistä löydöistä. Näin on etenkin sen vuoksi, että hauta on peräisin ajalta, jolta on mayojen tapauksessa säilynyt myös ensimmäisiä kirjoitettuja historiallisia muistiinmerkintöjä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Daues, Jessica: Tomb of Maya queen K’abel discovered in Guatemala *Wustl.edu*.  3.10.2012. Washington University in St. Louis. Viitattu 4.10.2012. (englanniksi)
2. 1 2 3  Wallius, Anniina: Guatemalasta löytyi aarteen kera haudattu maya-kuningatar *Yle.fi*.  4.10.2012. Yle. Viitattu 4.10.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Hautalöydöstä kertova tutkimusraportti (englanniksi)
**Långnäs** on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Dragsfjärdenin länsirannalla Dragsfjärdissä.

Långnäs sijaitsee Dragsfjärdeniin kuroutuvalla niemimaalla järven länsirannalla. Långnäsin naapurikylät ovat Söderby lännessä ja Söderlångvik ja Rövik etelässä. Kylän maisema muodostuu kallioista metsistä, peltoaukioista ja Dragsfjärdenistä sekä sen saarista. Långnäsin asutus sijaitsee lähinnä niemimaan keskiosissa sekä hieman hajallaan eri puolilla kyläaluetta. Kylän kaakkoisrajalla on Bodbackenin kulmakunta, joka sijaitsee pääosin Rövikin ja Dalenin kylien puolella. Långnäsin niemimaan kärjessä Långnäsuddenilla on kaksi muinaishautaa.

Långnäsissä on ollut isojaon aikaan 1787 neljä taloa, jotka kaikki jaettiin isojaon yhteydessä kahtia. Vuonna 1917 kylässä oli kuusi taloa, joiden torpat itsenäistyivät 1920-luvun aikana. Kylän asutuskanta on pitkälti sotia edeltävältä ajalta, eikä uudempaa asutusta ole syntynyt.

Lähteet
-------

1. 1 2  Turunmaa yhteinen kulttuuriympäristömme Lounaistiedon karttapalvelu. Viitattu 18.11.2020.
2. ↑  Kansalaisen karttapaikka Maanmittauslaitos. Viitattu 19.11.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Dragsfjärd |
| --- |
|  |
| Taajamat | 
* Björkboda
* Dragsfjärdin kirkonkylä
* Taalintehdas

 |
|  |
| Rekisterikyliä Dragsfjärdissä | 
* Björkboda
* Genböle
* Dalen
* Hammarsboda
* Hertsböle
* Kivarnäs
* Kråkvik
* Kulla
* Kärra
* Labbnäs
* Lillfinhova
* Långnäs
* Nordanå
* Purunpää
* Rosendal
* Rövik
* Skinnarvik
* Smedskulla
* Storfallan
* Storfinhova
* Stusnäs
* Sunnanå
* Söderby
* Söderlångvik
* Söglö
* Tynglax
* Ölmos

 |
|  |
| Rekisterikyliä Hiittisissä | 
* Bergö
* Biskopsö
* Bolax
* Böle
* Hiittinen
* Holma
* Högsåra
* Kasnäs
* Kaxskäla
* Rosala
* Stubbnäs
* Tunhamn
* Vänoxa
* Vänö

 |

 |
**Juha Eino Pyykönen** (s. 2. toukokuuta 1958 Rovaniemi) on suomalainen prikaatikenraali evp.

Juha Pyykönen syntyi Veikko Pyykösen ja Sisko Uurtamon perheeseen ja avioitui 1983 Tuula Pakarisen kanssa. Pyykönen tuli ylioppilaaksi 1977 Ounasvaaran lukiosta ja valmistui Kadettikoulusta 1983 ja Sotakorkeakoulusta 1993. Hän on suorittanut myös valtiotieteen lisensiaatin tutkinnon. Pyykönen toimi jaosjohtajana Oulun ilmatorjuntapatteristossa 1983–1984 ja jaosjohtajana ja toimistoupseerina Reserviupseerikoulussa 1984–1989. Kurssinjohtaja Ilmatorjuntakoulussa Pyykönen oli 1989–1993, tutkijaesiupseeri Maanpuolustuskorkeakoulussa 1993–1996, osastoesiupseeri pääesikunnassa 1996–1998 ja esikuntaupseeri Naton päämajan kansainvälisessä sotilasesikunnassa vuodesta 1996. Pyykönen ylennettiin vänrikiksi 1978, luutnantiksi 1983, yliluutnantiksi 1985, kapteeniksi 1989, majuriksi 1992 ja everstiluutnantiksi 1999. 

Everstiksi 2005 ylenneestä Pyykösestä tuli prikaatikenraali 2014. Porin prikaatin komentajana hän oli toiminut vuodesta 2011 ja sitä ennen muun muassa Maanpuolustuskorkeakoulun strategian laitoksen johtajana, samoin kuin Euroopan turvallisuus- ja puolustuskorkeakoulun johtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Kadettiupseerit 1920–2000*, s. 593. Pyykönen, Juha Eino. Helsinki: Kadettikunta ry. Upseeriliitto ry. 2000. ISBN 951-98334-3-9.
2. ↑  Juha Pyykönen ylennetään prikaatikenraaliksi. *IS*, 27.6.2014. (Viitattu 12.9.2020)
**Juha Sihto** (s. 16. huhtikuuta 1957 Äänekoski) on tamperelaisen *Aamulehden* pilapiirtäjä.

Sihto opiskeli Tampereen yliopistossa toimittajaksi ja aloitti työuransa kesätöissä *Hämeen Sanomissa* ja *Riihimäen Sanomissa* sekä työskenteli sen jälkeen myös kesätöissä *Turun Sanomissa* ja *Länsi-Savossa*. *Aamulehdessä* hän aloitti kesätyöntekijänä 1984 ja siitä vakinainen työ alkoi. Niihin aikoihin toimittajien vakinaistaminen kesken opintojen oli hyvin tavallista.

Alkuvaiheessa Sihto kirjoitti juttuja sekä teki toimitussihteerin ja vuoropäällikön töitä. *Aamulehden* legendaarisen pakinoitsija Matti Pitkon tekstien kuvituksia häntä pyydettiin tekemään 1990-luvun alussa. Niitä julkaistiin kerran viikossa. Vuosituhannen vaihteen tienoilla Sihto sopi silloisen päätoimittaja Matti Apusen kanssa, että tekisi enemmänkin piirroksia. Aluksi hän teki kolme pilapiirrosta viikossa ja muina päivinä ensin taittoa ja sitten ruoka- ja luontosivuja. Vuoden 2017 tienoilla Sihto alkoi tehdä kolmipäiväistä viikkoa ja pelkkiä pilapiirroksia. Vuonna 2023 kolmisenkymmentä vuotta pilapiirroksia *Aamulehteen* tehnyt Sihto palkittiin urastaan lehden vuosittain jaettavalla Sulka hattuun -palkinnolla. Keväällä 2023 Sihto täyttää 66 vuotta, mutta pilapiirtäminen kiehtoo ja innostaa häntä yhä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kokko, Mira: Legendaarinen pilapiirtäjä Juha Sihto sai vuosikymmenten työstä Aamulehden sulan hattuun *Aamulehti*.  7.1.2023. Tampere:  Sanoma Media Finland Oy. Viitattu 8.1.2023.
**Vaahteraliigan kausi 1983** oli Vaahteraliigan historian neljäs kausi. Joukkueiden määrä oli kasvanut viime vuodesta, joten Suomeen perustettiin I-divisioona. SM-tasolla saivat jatkaa viime kauden ylemmän jatkosarjan joukkueet sekä alemman jatkosarjan kolme parasta.

Vaahteraliigan runkosarjassa kahdeksan joukkuetta pelasivat yksinkertaisen sarjan. Pudotuspeleihin etenivät kuusi parasta joukkuetta. Hallitseva mestari Helsinki Roosters uusi mestaruutensa voittamalla Polin finaalissa.

Runkosarja
----------


|   | OT | V | T | H | TE | PÄ | MS | PTS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Roosters | 7 | 7 | 0 | 0 | 237 | 49 | +188 | 14 |
| East City Giants | 7 | 6 | 0 | 1 | 161 | 34 | +127 | 12 |
| Poli | 7 | 5 | 0 | 2 | 137 | 82 | +55 | 10 |
| Munkka | 7 | 4 | 0 | 3 | 88 | 56 | +32 | 8 |
| TAFT | 7 | 3 | 0 | 4 | 112 | 118 | -6 | 6 |
| Turku Trojans | 7 | 1 | 1 | 5 | 56 | 115 | -59 | 3 |
| Ferry Island Rams | 7 | 1 | 1 | 5 | 74 | 172 | -98 | 3 |
| Falcons | 7 | 0 | 0 | 7 | 6 | 245 | -239 | 0 |

Pudotuspelit
------------

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Puolivälierät |   |   | Välierät |   |   | Loppuottelu |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |  |   |   |  |  **Roosters** | **41** |   |
|   |  |  **Munkka** | **28** |   |   |  |  Munkka | 10 |   |   |
|   |  |  TAFT | 20 |   |   |   |   |  |  **Roosters** | **28** |
|   |   |   |  |  Poli | 17 |
|   |  |   |   |  |  East City Giants | 13 |   |   |
|   |  |  **Poli** | **?** |   |   |  |  **Poli** | **14** |   |  | Pronssiottelu |
|   |  |  Trojans |  ? |   |  |  |  **East City Giants** | **22** |
|   |  |  |  Munkka | 3 |

Lähteet
-------

1. ↑  Vaahteraliiga - Otteluohjelma 1983 SAJL. Viitattu 26.12.2012.
2. ↑  Vaahteraliiga - Sarjataulukko 1983 SAJL. Viitattu 26.12.2012.

Vaahteraliigan kaudet
1980 |
1981 |
1982 |
1983 |
1984 |
1985 |
1986 |
1987 |
1988 |
1989  

1990 |
1991 |
1992 |
1993 |
1994 |
1995 |
1996 |
1997 |
1998 |
1999  

2000 |
2001 |
2002 |
2003 |
2004 |
2005 |
2006 |
2007 |
2008 |
2009  

2010 |
2011 |
2012 |
2013 |
2014 |
2015 |
2016 |
2017 |
2018 |
2019  

2020 |
2021 |
*2022*
**V Live**, myös **V App**, on eteläkorealainen reaaliaikainen suoratoistopalvelu, joka mahdollistaa kuuluisuuden henkilöiden esittää videota livenä tai pitää chattikeskusteluita faniensa kanssa. 
Suoratoisto on mahdollista Android- ja iOS-alustoilla ja videoiden toisto jälkeenpäin on mahdollista tietokoneella.

Palvelun omistaa Naver-yhtiö, joka perusti sen vuonna 2015 K-pop-artisteille. Pääasiallisena kohteena ovat Aasian maat, joissa K-pop on suosittua kuten Japani, Kiina, Taiwan, Thaimaa ja Vietnam.

Alusta on suosittu *hallyu*-aallon myötä: Korealaiset artistit voivat olla vuorovaikutuksessa globaalin yleisön kanssa. Palvelussa on fanien tekemiä tekstityksiä, joita voi lisätä Naverin kehittämillä työkaluilla. V Fansubs -ryhmä katselmoi tekstitykset ennen niiden jakelua.

Vuonna 2021 Naver ja Big Hit Entertainment ilmoittivat Weversen ja V Liven yhdistämisestä. Lokakuussa 2022 kerrottiin, että alkuperäinen V Live lopettaa 31. joulukuuta 2022.

Alustalla pidetään vuosittain V Live Awards -palkinto suosituimmille henkilöille ja sisällölle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Park Hyong-ki: Naver to launch global streaming app for K-pop *koreaherald.com*.  29.7.2015. Viitattu 22.8.2021. (englanniksi)
2. ↑  Linking You to Hallyu: The V Live Broadcasting App *seoulbeats.com*.  7.9.2015. Viitattu 22.8.2021. (englanniksi)
3. ↑  K-Pop V Fansubs, V LIVE and NAVER Dictionary: Fansubbers’ Synergy in Minimising Language Barriers *ejournal.ukm.my*. doi:10.17576/3L-2017-2304-09.  Viitattu 22.8.2021. (englanniksi)
4. ↑  Guidelines *subtitle.vlive.tv*. Viitattu 22.8.2021. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
5. ↑  V LIVE To Terminate Service By The End Of The Year *soompi.com*.  31.10.2022. Viitattu 2.11.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Palvelun kotisivut

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:V Live
Puutarhamansikan punaisia pintarönsyjä hiekalla
Laidunviuhkaheinän esiin kaivettu rönsy ja rametti
**Rönsy** on kasvin ohut, pitkänivelvälinen ja tavallisesti vaakasuora verso, joka edistää kasvin lisääntymistä ja leviämistä. Tällainen suvuton lisääntyminen edellyttää, että kasvinosassa on riittävästi uuden kasviyksilön kaikiksi soluiksi erilaistumaan kykeneviä soluja. Maanpäällistä rönsyä nimitetään pintarönsyksi ja maanalaista maarönsyksi. Pintarönsyjä on esimerkiksi lillukalla ja mansikoilla. Maarönsyjä on esimerkiksi oravanmarjalla ja juolavehnällä. Perunan mukulat ovat maarönsyn turvonneita kärkiä eli rönsymukuloita.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Otavan iso tietosanakirja*, hakusana "rönsy". Otava, 1960–1965.
2. 1 2  *Uusi tietosanakirja*, hakusana "rönsy". Tietosanakirja oy 1960–1966.
3. ↑  *Spectrum*, osa 7, s. 21, hakusana "lisääntyminen". WSOY, 1976–1983. ISBN 951-0-07239-7.
4. ↑  Tirri, Rauno et al.: *Biologian sanakirja*, hakusana "rönsy". Otava, 2003. ISBN 951-1-17618-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rönsy** Wikimedia Commonsissa
Rönnkobben

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
60°7′15.00″N, 24°47′30.00″E, EspooUusimaaSuomi |
| Merialue | 
Suomenlahti, Itämeri |
| Pinta-ala | 
0,01 km² |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Rönnkobben** on kallioluoto Espoon itäsaaristossa. Se sijaitsee Miessaaren ja Pyöräsaaren kaakkoispuolella sekä Stora Ådholmenin ja Haraholmenin lounaispuolella kymmenisen kilometriä Helsingin keskustasta lounaaseen. Espoon virallisessa kaupunginosajaossa Rönnkobben kuuluu Matinkylään.

Rönnkobbenin pinta-ala on noin hehtaari, suurin länsi–itäsuuntainen pituus noin 180 metriä ja rantaviivan pituus noin 410 metriä. Rönnkobben koostuu yhdestä kiinteistöstä.

Lähteet
-------

1. ↑  Rönnkobben Espoon opaskartalla
2. ↑  Ylikangas, Mia; Lonka, Seija: Emätilatarkastelu saariston osayleiskaavatyötä varten 16.11.2009 (html) (Rönnkobben) *Espoon kaupunkisuunnittelukeskuksen tutkimuksia ja selvityksiä B94:2009.*.  16.11.2009. Espoo:  Espoon kaupunki. Viitattu 23.1.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
*Tämä artikkeli kertoo työkalusta. Tutkain on myös suomalainen opiskelijalehti.*
Kuva keskiaikaisesta käsikirjoituksesta. Oikeanpuoleisella kyntäjällä on tutkain kädessään.
**Tutkain**-sana merkitsee terävää kärkeä, piikkiä tai pistintä, kudontaterminä (monikossa: *tutkaimet*) loimilankojen loppupäitä. Sana esiintyy tunnetussa sanonnassa *On turha potkia tutkainta vastaan*. Sanonta on peräisin  Raamatun vanhemmista suomennoksista. Vanhassa kirkkoraamatussa, kohdassa Apostolien teot 26:14 sanonta on muodossa "Työläs on sinun potkia tutkainta vastaan". (Uudessa kirkkoraamatussa tutkain on korvattu sanalla "pistin".) Tässä raamatunkohdassa tutkain-sanan yleensä selitetään tarkoittavan maataloustyökalua, teräväpäistä keppiä, jota käytetään esimerkiksi vetohärkien ohjaamiseen.

Samasta sanavartalosta kuin "tutkain" (ja verbi "tutkia") on johdettu myös uudissana tutka, kun Suomeen sodan aikana 1943 hankittiin ensimmäiset tutkalaitteet.

Lähteet
-------

1. ↑  Heinonen, Heikki E: "Sähkötkoo 50 : tutka Suomessa 55 vuotta : Sähköteknillinen koulu 50 vuotta : Tutkamieskilta 25 vuotta" 1998, Sivu 43, Riihimäen Kirjapaino Oy, Tutkamieskilta ry, ISBN 952-90-9730-1
Sunan Abu Dawud -kokoelma
Haozdarin raunioportti muinaisessa Sistanissa (Abu Dawudin kotikaupungissa)
**Abu Dawud** (817–889) syntyi Sistanissa, Persian Khorasanissa ja kuoli Irakin Basrassa. Hän kuului islamilaisen lain shafi'i -koulukuntaan. 

Orientalisti Joseph Schacht toteaa, että imaami al-Shafi'in vaikutuksesta *sunna* eli jumalan tahdon mukainen elämä alettiin 800-luvulla liittää profeetta Muhammedin elämäntapaan, joka näin liitettiin islamilaiseksi oikeuslähteeksi. Tämän jälkeen alettiin kerätä tarinoita, jotka kertoivat siitä. Keräystyön tuloksia olivat lukuisat Muhammedin *sunnaa* esittelevät *hadith-*kokoelmat. Niistä Malik ibn Anasin nimissä oleva *Muwatta* oli varhaisin*.* Kuusi tärkeintä, joihin Sunan Abu Dawud kuuluu, muodostavat kokoelman *kutub al-sittah*. 

Abu Dawudia pidetään yleisesti neljänneksi merkittävimpänä *hafizina.* Kunnianimi tarkoittaa, että henkilö osasi ulkoa yli 100 000 hadithia kertojaketjuineen. Tämän kerrotaan tehneen heistä ylivoimaisia arvioimaan *hadithien* luotettavuutta - taito, jota sen koommin ei samassa mitassa ole esiintynyt muslimien keskuudessa. Tämä seikka myös sementoi "kuuden kirjan" kokoelman arvovallan. Abu Dawudin keruukohteiksi mainitaan Khorasan, Irak, Hijaz, Sham (Syyria), Egypti ja Nishapur. Abū Dāwūdin kerrotaan sanoneen: "Olen kirjoittanut 500 000 *hadithia* Jumalan lähettiläästä, joista valitsin 4800 kaikkein autenttisinta tähän kirjaan (Sunan Abi Dawud).

Taustaa
-------

Islamin mukaan Jumalan laki (šaria, eli "polku") välittyi profeetta Muhammedin kautta kahdella tavalla. Ensimmäisen osan siitä muodostivat Muhammedin saamat ilmestykset, jotka koottiin Koraaniksi. Toisen osan Jumalan laista muodosti profeetta Muhammedin esikuvallinen elämäntapa, josta kertovat tarinat kiersivät suullisena perinteenä kaksisataa vuotta, kunnes ne 800-luvulla kirjattiin *hadith* -kokoelmiin. Islam sai esikuvansa tähän rakenteeseen juutalaisuudesta, missä Mooseksen välittämä Jumalan laki (*halakha* eli "polku") välittyi samalla tavoin kahta reittiä: kirjallisesti Tooran kautta ja suullisesti kertomuksina Mooseksen teoista (*mišna*-kirjallisuus). Yhdessä Koraanin kanssa kutub al-sittah muodostaa 1000-luvulla vahvistetun sunni-islamin pyhien kirjoitusten kokoelman ja sisältävät Koraania tarkentavat tiedot Jumalan laista eli šariasta.

Katso myös
----------

* Muhammedin historiallisuus
* Kutub al-sittah

Lähteet
-------

* Ahmad ibn Naqib al-Misri: *Reliance of the Traveller (Umdat al-Salik). A Classic Manual of Islamic Sacred Law. In Arabic with Facing English Text, Commentary and Appendices Edited and Translated by Nuh Ha Mim Keller*. Beltsville, Maryland: amana publications, 2017. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Reliance of the Traveller, 2017, 955
2. 1 2  Abu Dawud: Sunan Abi Dawud *sunnah.com*.

Aiheesta muualla
----------------

* Sunan Abi Dawud
**Absyrtos** tai **Apsyrtos** (m.kreik. Ἄψυρτος) oli kreikkalaisessa mytologiassa Aieteen poika ja Medeian ja Khalkiopen veli. Hyginus kertoo hänen äitinsä olleen Ipsia,[1] Apollodoroksen mukaan hän oli Idyia[2] ja Apollonioksen antaa nimeksi Asterodeia.[3] Muut kirjoittajat nimeävät äidiksi vielä Hekaten, Neiairan ja Eurylyten.[4]

Iasonin haettua kultaisen taljan ja paettua Medeian kanssa, Medeia otti veljensä Absyrtoksen mukaansa. Kun takaanajoon lähtenyt Aietes oli saavuttamaisillaan pakenijat, Medeia surmasi veljensä ja paloitteli ruumiin heittäen osat mereen. Aietes keskeytti takaa-ajon kootakseen kaikki poikansa ruumiinosat talteen, ja Medeia ja Iason pääsivät pakoon.[2]
Toisen tradition mukaan Aietes lähetti Absyrtoksen ajamaan sisartaan takaa tämän paettua Iasonin kanssa. Absyrtos tavoittikin karkulaiset Korkyran saarella, jossa kuningas Alkinoos otti hänet ystävällisesti vastaan, mutta kieltäytyi luovuttamasta Medeiaa. Absyrtos saavutti pakenijat uudelleen Minervan saaren luona, mutta tuli Iasonin surmaamaksi.[5]

Lähteet
-------

1. ↑  Hyginus: *Fabulae* xiii (engl. käännös).
2. 1 2  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 1.9.23–24 (engl. käännös).
3. ↑  Apollonios Rhodios: *Argonautica* 3.210–267 (engl. käännös).
4. ↑  Schol. ad Apollon. I. c.
5. ↑  Hyginus: *Fabulae* xxiii (engl. käännös).
Apremontin kylää Allier-joen varrella, taustalla linna.
**Apremont-sur-Allier** [apʁəmɔ̃ syʁ alje] on vähäväkinen ranskalaiskunta Centre-Val de Loiren hallintoalueella Cherin departementin kaakkoisosassa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 71, pinta-ala 30,69 neliökilometriä ja väentiheys siis 2,3 asukasta neliökilometrillä. Noin 15 kilometriä Neversin kaupungista lounaaseen sijaitseva kunta kuuluu departementissaan La Guerche-sur-l’Aubois’n kantoniin Saint-Amand-Montrondin arrondissementissa. Kylän läpi virtaa Loiren sivujoki Allier.

1400-luvun loppupuolella perustetun linnan ympärille syntynyt Apremont-sur-Allier kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön *Les Plus Beaux Villages de France*.

Lähteet
-------

1. ↑  List of The Most Beautiful Villages of France (Arkistoitu – Internet Archive), Les plus beaux villages de France. Viitattu 5.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Apremont-sur-Allier** Wikimedia Commonsissa

* Kunnan matkailusivusto

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Apremont-sur-Allier
**AK-12** (ven. Автомат Калашникова) on Kalašnikov-konsernin valmistama venäläinen rynnäkkökivääri, joka on kehitetty AK-47:n pohjalta. Aseen prototyyppi esiteltiin vuonna 2012.

Aseen suunnittelussa on painotettu muunneltavuutta ja monikäyttöisyyttä; muuan muassa aseen piippu on vaihdettava ja aseesta suunnitellaan 20 eri versiota. Käytettävät patruunat vaihtelevat 5,45 × 39:stä 7,62 × 51:een. Aseella voi ampua myös kolmen laukauksen purskeita.
Versioista 7,62 x 39 mm oli Varsovan liittoon kuuluneiden maiden standardikaliperi.

Helmikuussa 2015 Venäjän apulaispuolustusministeri ilmoitti, että AK-12 on valittu Venäjän asevoimien Ratnik ('sotilas') -uudistusohjelmaan asevoimien uudeksi palvelusaseeksi. AK-12 oli selkeästi halvempi kuin toisena vaihtoehtona ollut Degtjarjovin Kovrovin asetehtaan AEK-545-rynnäkkökivääri. Ase oli tarkoitus ottaa käyttöön vuonna 2016, ja siihen aiotaan tehdä vielä parannuksia.

Versiot
-------

AK-12 on suunniteltu erittäin muunneltavaksi. Siinä on vakiona *picatinny* varustekisko, ja aseella voi ampua kiväärikranaatteja. Aseeseen sopivat kaikki aikaisempiin AK-malleihin kuuluvien aseiden lippaat.

Ehdotettu AK-12 perustainen ase on kevyt konekivääri RPK 16. Siihen on kenttäolosuhteissa vaihdettavissa sekä lyhyt että pitkä piippu. Saatavissa olisivat 60 patruunan "laatikkolipas" ja 95 patruunan rumpulipas. Ase on tarkoitettu korvaamaan AK 74 -perustainen RPK 74.

Käyttäjät
---------

* Venäjän asevoimat

AK-12 ja useita lisätarvikkeita

Lähteet
-------

1. 1 2  Kalashnikov AK-12 assault rifle (Russia); World Guns
2. ↑  Russia Unveils New Kalashnikov Assault Rifle RIA Novosti 26.1.2012
3. ↑  BREAKING: Russian Army Accepts Both AK-12 And AEK-971 - The Firearm Blog *The Firearm Blog*. Viitattu 21.1.2016. en-US
4. ↑  Минобороны выбрало автомат для "Ратника" - это новый "калашников" Ак-12 *www.newsru.com*. Viitattu 21.1.2016.
5. ↑  AK-12 Adoption Pushed Back To 2016; Rifle To Be Improved - The Firearm Blog *The Firearm Blog*. Viitattu 21.1.2016. en-US

Aiheesta muualla
----------------

* Kalashnikov 5: Brand-new AK-12 rifle unveiled (VIDEO, PHOTOS) Russia Today 15.2.2012
AIDS-orpoja
**AIDS-orpo** on lapsi, jonka toinen tai molemmat vanhemmat ovat kuolleet AIDSiin.

Yhdistyneiden kansakuntien (YK) UNAIDS-ohjelman, Maailman terveysjärjestön (WHO) ja Unicefin tilastoissa termiä käytetään kuvaamaan lasta, jonka äiti on kuollut AIDSiin ennen kuin lapsi on täyttänyt 15 vuotta, riippumatta siitä, onko isä elossa. Arvioidaan, että noin 80 prosentilla AIDS-orvoista on elossa oleva isä.

Vuosittain noin 70 000 lasta jää AIDSin takia orvoksi. Vuoteen 2010 mennessä arvioidaan noin 20 miljoonan lapsen jääneen orvoksi.

AIDS tarttuu erityisesti niihin aikuisiin, jotka ovat seksuaalisesti aktiivisia. Tämä merkitsee, että tautiin kuolevat ovat usein perheensä pääasiallisia huoltajia, joten AIDS vaikuttaa merkittävästi perheen ansaintamahdollisuuksiin. AIDS-orvot joutuvat yleensä turvautumaan valtion tarjoamaan apuun.

Eniten elossa olevia AIDS-orpoja vuonna 2007 oli Etelä-Afrikassa (huolimatta siitä, että eteläafrikkalainen määritelmä sisältää enintään 18-vuotiaat lapset, joiden kumpi tahansa biologinen vanhempi on kuollut).

Lähteet
-------

1. ↑  UNAIDS.org Chidren Orphaned by AIDS. Unaids.org. PDF, 36 sivua. Viitattu 17.10.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **AIDS-orpo** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:AIDS orphan
Audencian rakennus Nantesissa.
**Audencia Business School**, lyhyesti **Audencia**, on eurooppalainen kauppakorkeakoulu, joka toimii Pariisissa, Nantesissa ja Pekingissä. Audencia perustettiin Ranskassa vuonna 1900 nimellä École supérieure de commerce de Nantes.

Financial Timesin Euroopan kauppakorkeakoulujen vuoden 2016 vertailussa Audencia oli sijalla 60 ja sen Master in Management -tutkinto saavutti sijan 21.

Audencialla on kansainvälinen kolmoisakkreditointi (AACSB, AMBA ja EQUIS). Koulussa on mahdollisuus suorittaa teknis-kaupallinen kaksoistutkinto yhteistyössä teknisen *École nationale de l'aviation civile* -yliopiston kanssa. Audencia tekee yhteistyötä myös muiden korkeakoulujen kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  European Business School Rankings 2016 *FT.com*. The Financial Times Ltd.  Arkistoitu 25.12.2015. Viitattu 21.6.2017. (englanniksi)
2. ↑  Audencia: La réaccréditation EQUIS pour 5 ans renforce la triple couronne d’Audencia *MCETV.com*.  16.12.2015. Ma Chaîne Étudiante. Viitattu 21.6.2017. (ranskaksi)
3. ↑  Enac : Partenariat avec l'Ecole de Commerce de Nantes *ladepeche.fr*.  19.11.2010. La Dépêche du Midi. Viitattu 21.6.2017. (ranskaksi)
4. ↑  Notre histoire Audencia.  Arkistoitu 4.7.2017. Viitattu 21.6.2017. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu
**Audi A4 B7** (Typ 8E) on Audi A4:n kolmannen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2004–2008, cabrioletia vuoteen 2009 saakka. Se ei ollut täysin uusi malli, vaan perustui edelleen samalle pohjalevylle kuin edeltäjänsä B6, vaikka autoa olikin uudistettu sekä teknisesti että ulkonäöllisesti. Mallin seuraajaksi tuli Audi A4 B8, mutta cabriolet siirtyi osaksi uutta A5-mallisarjaa.

Audi A4 B7 (2004–2009)
----------------------

Kolmannen sukupolven Audi A4 esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syyskuussa 2004. Se oli perusteellisesti uudistettu versio edeltäjästään. Uusi ulkoasu noudatteli samaa muotoilukieltä kuin aiemmin samana vuonna esitelty Audi A6 (C6). Uudistuksia oli tehty myös ohjaukseen ja jousitusgeometriaan. Sisustan muutokset olivat vähäisiä, huomattavimpana uusi ohjauspyörä. Neliovinen sedan ja farmarimalli Avant olivat saatavana alusta alkaen, kangaskattoinen cabriolet esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2005.

Audi A4 B7 Avant
Audi A4 B7 Cabriolet

Lähteet
-------

1. ↑  Audi A4 – 2004 Paris Motor Show *Car and Driver*.  24.9.2004. Viitattu 17.12.2021. (englanniksi)
2. ↑  Audi A4 cabrio  6.9.2005. Autoblog.nl. Viitattu 17.12.2021. (hollanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Audi A4 (B7)** Wikimedia Commonsissa
Orgaanisen disulfidin yleinen rakenne
**Disulfidi**-ioni on kemiassa kahden rikkiatomin muodostama, –2 varauksen omaava, anioni (S2)2–. Disulfidi voi tarkoittaa myös kemiallista yhdistettä, joka sisältää disulfidi-ionin tai kaksi, usein toisiinsa sitoutunutta, rikkiatomia.

Rikki on usein pelkistyneenä hapetuslukuun –II muodostaen sulfidi-ionin S2–, jolla on jalokaasu argonin elektronikonfiguraatio.

Joissakin tapauksissa rikki on pelkistyneenä hapetuslukuun –I. Silloin rikin elektronikonfiguraatio muistuttaa klooria, ja kuten kloorilla, sillä on taipumus muodostaa kovalenttinen sidos toisen S–-ionin kanssa muodostaakseen disulfidin. Myös happi voi tehdä edellä mainitun sitoutumisen esimerkiksi peroksideissa kuten vetyperoksidissa H2O2. Monissa tapauksissa kumpikin kahdesta disulfidin rikistä on kovalenttisesti sitoutunut orgaanisen yhdisteen hiiliatomiin, jolloin muodostuu disulfidisidos.

Disulfideja
-----------

* 2-merkaptobentsotiatsolidisulfidi (C14H8N2S4), CAS-numero 120-78-5
* Allyylipropyylidisulfidi eli sipuliöljy (C6H12S2 / CH2=CHCH2SSCH2CH2CH3), CAS-numero 2179-59-1
* Dimetyylidisulfidi (C2H6S2), CAS-numero 624-92-0
* Disulfiraami eli tetraetyylitiuraamidisulfidi (C10H20N2S4 / ((C2H5)2NCS)2S2), CAS-numero 97-77-8
* Trinikkelidisulfidi (Ni3S2), CAS-numero 12035-72-2
* Tiraami eli tetrametyylitiuramidisulfidi (C6H12N2S4 / (CH3)2N-CS-S-S-CS-N(CH3)2), CAS-numero 137-26-8

Hiilidisulfidi eli rikkihiili (CS2, CAS-numero 75-15-0) sisältää kyllä kaksi rikkiä, mutta molekyyli on lineaarinen S=C=S -ketju, joka muistuttaa rakenteeltaan hiilidioksidia.
Distrito Federalin vaakuna
**Distrito Federalin vaakuna** on Brasilian liittovaltiopiirin (Distrito federal) tunnus. Se on hyväksytty 12. syyskuuta 1960 ja sen on suunnitellut runoilija Guilherme de Almeida. Vaakuna ei noudattele perinteisiä heraldiikan sääntöjä vaan se hakee innovatiivisia muotoja kuten Oscar Niemeyerin suunnittelema uusi pääkaupunkikin, Brasília.

Vaakuna, jonka muoto perustuu Palácio da Alvoradan pylvään muotoon, on jaettu keskeltä vihreään oikeaan osaan ja keltaiseen vasempaan osaan. Vaakunan keskellä on vihreä neliö, jonka keskellä on niin sanottu *Brasílian risti*, neljän eri suuntiin osoittavan keltaisen nuolen muodostama kuvio symboloiden vallan toimia. Kuvion yläpuolella on tyylitelty kokouspöydän kuva, tarkoittaen Brasilian kansankongressin olevan kaupungissa. Kuvion alapuolella on kaupungin latinankielinen motto *Venturis ventis*, tuleville tuulille.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Dissoderma** on Squamanitaceae-heimoon kuuluva sienisuku. Lajit ovat helttasieniä, jotka loisivat muilla helttasienillä.

Kuvaus
------

*Dissoderma* sisältää helttasieniä, joilla on harmaa tai purppuranharmaa lakki. Itiöemät ovat pienikokoisia ja yleensä ohutmaltoisia. Tuppea ei ole. Mikroskooppisista piirteistä tunnusomaista on kystidien puuttuminen.

Ekologia
--------

*Dissoderma*-lajit ovat muiden helttasienten loisia. Ne loisivat ainakin ryhäkkäillä (*Cystoderma*), nääpiköillä (*Galerina*), kantosienillä (*Kuehneromyces*) ja tympösillä (*Hebeloma*). Eri *Dissoderma*-lajit loisivat usein eri isäntälajeilla.

Taksonomia
----------

*Dissoderma* oli alun perin *Cystoderma*-suvun alasuku, jonka Alexander Hanchett Smith ja Rolf Singer kuvasivat vuonna 1948. Se sisälsi lajin *Cystoderma paradoxum*. Vuonna 1973 Singer erotti alasuvun yksilajiseksi *Dissoderma*-suvuksi.

2010-luvulla *Dissoderma*-sukua on pidetty pahkajalkojen suvun (*Squamanita*) synonyyminä. DNA-tutkimukset ovat kuitenkin osoittaneet, että *Squamanita* on parafyleettinen. Nykyisen muotonsa *Dissoderma* sai vuonna 2022, kun *Squamanita* jaettiin kahtia. Kaikki Suomessa esiintyvät pahkajalat siirrettiin *Squamanita*-suvusta *Dissoderma*-sukuun. Samalla napapahkajalka (*Squamanita umbilicata*) muutettiin ryhäpahkajalan (*Dissoderma paradoxum*) synonyymiksi. Suomalaisia lajeja on siten kolme.

### Lajit

* Silopahkajalka (*Dissoderma contortipes*)
* *Dissoderma ﬁmbriatum*
* *Dissoderma galerinicola*
* Tuoksupahkajalka (*Dissoderma odoratum*)
* Ryhäpahkajalka (*Dissoderma paradoxum*)
* *Dissoderma pearsonii*
* *Dissoderma phaeolepioticola*
* *Dissoderma stuntzii*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Saar, Irja et al.: A phylogenetic overview of *Squamanita*, with descriptions of nine new species and four new combinations.  *Mycologia*, 4.7.2022, 114. vsk, nro 4, s. 769–797.  Taylor & Francis. doi:10.1080/00275514.2022.2059639. ISSN 0027-5514. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 8.12.2022.  (englanniksi)
2. ↑  Pahkajalat – *Squamanita* *Suomen Lajitietokeskus*. Viitattu 8.12.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q114355570
* Fungorum: 17518
* GBIF: 7242193

 |

 |