recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tiffany Pollard** (s. 6. tammikuuta 1982) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja tosi-tv-persoonallisuus. Hänet tunnetaan parhaiten yhdysvaltalaisen VH1-kanavan televisiosarjoista Vaimomatskua (*Flavor of Love*) ja I Love New York. Lempinimen "**New York**" hänelle antoi räppäri Flavor Flav, jota hän tapaili *Vaimomatskua*-sarjan ensimmäisellä ja toisella tuotantokaudella. Pollard on keksinyt itselleen myös arkikielessä lempinimen "HBIC" (Head Bitch In Charge).

Näyttelijän ura
---------------

Pollardin ensimmäinen elokuvarooli oli vuonna 2008 komediaelokuvassa *First Sunday*. Elokuvassa näyttelivät myös Ice Cube, Regina Hall ja C. J. Sanders. Pollard osallistui vuonna 2009 Vaginamonologeja-näytelmän kiertueelle.

Muita televisioesiintymisiä
---------------------------

* *Chelsea Lately* (2 jaksoa, 2007–2008)
* *Jimmy Kimmel Live!* (1 jakso, 2007)
* *The Tyra Banks Show* (1 jakso, 2007)
* *Maury* (1 jakso, 2007)
* MTV:n *Say What? Karaoke* (1 jakso, 2007)
* *Muodon vuoksi* (1 jakso, 2007)
* *What Perez Sez* (1 jakso, 2007)
* *Flavor of Love Girls: Charm School* (1 jakso, 2007)
* VH1:n *20 suurinta julkkistappelua* (2007, selostus)

Lähteet
-------

1. ↑   Who Loves You, Baby?.
2. ↑   TV.com refers to NY as the "HBIC"
3. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Neues Schloss Stuttgartissa.
**Neues Schloss** (suom. *Uusi linna*) on linna Baden-Württembergin pääkaupungissa Stuttgartissa. Se sijaitsee kaupungin keskustassa Schlossplatzilla. Linna edustaa arkkitehtoniselta tyylisuunnaltaan barokkia.

Barokkilinnan rakennutti Württembergin järjestyksessään kahdestoista herttua, Karl Eugen (1744–1793). Peruskivi muurattiin 3. syyskuuta vuonna 1746. Rakennustyöt kuitenkin keskeytyivät vuonna 1764, kun Karl Eugen siirrätti residenssinsä Ludwigsburgiin. Stuttgartin palattua takaisin residenssikaupungiksi vuonna 1775 rakennustöitä jatkettiin marmorisalin ja puutarhasiiven rakentamisen merkeissä. Linna valmistui vuonna 1807, vuosia sen jälkeen kun Karl Eugen oli kuollut.

Vuonna 1918, Saksan keisarikunnan kaaduttua, linna päätyi Württembergin osavaltion hallintaan ja sinne avattiin museo. Toisessa maailmansodassa linna oli kuitenkin täydellisen tuhon partaalla. Se jälleenrakennettiin vuosina 1958–1964, mutta vain osa sisätiloista sai takaisin sotaa edeltävän asunsa. Nykyisin linnaa käyttävät Baden-Württembergin osavaltion ministeriöt ja sinne on sijoitettu myös edustustiloja.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Neues Schloss (Stuttgart)**.
* Viralliset sivut (saksaksi)
* Tietoa linnasta Stuttgartin turismisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi) (englanniksi) (ranskaksi) (italiaksi) (espanjaksi)
Jeffrey Lieber vuonna 2008.
**Jeffrey Lieber** (s. 1969) on televisio- ja elokuvakäsikirjoittaja. Hän syntyi Evanstonissa, Illinoisissa, Yhdysvalloissa ja kävi *Evanston Township High School*ia. Lieber on yksi televisiosarjan *Lost* luojista.

ABC palkkasi Lieberin kirjoittamaan pilottijakson sarjalle *Lost*. Projektin kehittyessä ABC hyväksyi mukaan myös J.J. Abramsin ja Damon Lindelofin.

*Lostin* ohella Lieber on ollut mukana elokuvien *Tuck Everlasting* ja *Tangled* käsikirjoitusprosessissa sekä luonut ja tuottanut FOXille (2004) ja Sony Pictures Televisionille (2008) esittämättömiä televisiopilotteja.

Lieberin ja Jerry Bruckheimerin sarjaa *Miami Medical* esitetään CBS:llä ainakin vuosien 2009 ja 2010 välinen televisiokausi.

Lähteet
-------

1. ↑  Cast Away  August 1, 2007. Chicago Magazine. Viitattu 8.8.2007.
2. ↑  How 'Lost' almost went 'Nowhere'  August 6, 2007. BuddyTV. Viitattu 8.8.2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Jeffrey Lieber Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Baltimax**- tai **B-max**-nimitystä käytetään laivasta, joka voi kulkea Atlantin ja Itämeren välisten Tanskan salmien läpi. Itämerelle (engl. *Baltic Sea*) päästäkseen laivan syväys saa olla korkeintaan noin 15 metriä. Aiemmin laivojen suurin syväys sai olla vain 13 metriä, mutta vuonna 1975 käyttöönotettu uusi vesiväylä mahdollisti suurempienkin laivojen läpikulun. Nykyisin suurimpien täydessä lastissa Itämerellä käyvien säiliölaivojen kantavuus on 100 000–120 000 dwt, suurin pituus 240–260 metriä ja leveys 42–48 metriä. Suuremmat nykyalukset joutuvat kulkemaan vajaina. Suunnitteilla on Baltimax-aluksia, joiden kantavuus olisi 200 000 dwt.

Uutta 17 metrin syväväylää nimitetään tanskaksi *Rute T*:ksi, englanniksi *Route T*:ksi ja radiokielessä *Route Tangoksi*. Tämä Tanskan Fyn ja Själlannin saarten välisen Ison-Beltin salmen kautta kulkeva laivaväylä on 550 kilometrin pituinen, alkaen Skagenista ja päättyen Gedserin itäpuolelle. Suurten alusten kulkua väylällä vaikeuttavat jyrkät mutkat, voimakkaat virtaukset sekä väylän paikoittainen mataluus ja ahtaus. Itämerelle päin kuljettaessa väylä on kapeimmillaan vain 800 metriä leveä. Suurisyväyksisten laivojen kulkua väylällä vaikeuttaa myös tuulten aiheuttamat 1–2 metrin suuruiset vedenpinnan korkeuden muutokset.

Max-kokoiset alustyypit

* Aframax
* Baltimax
* Chinamax
* Dunkirkmax
* Handymax
* Japanamax
* Kamsarmax
* Malaccamax
* Medimax
* Newcastlemax
* Panamax
* Saimax
* Seawaymax
* Setouchmax
* Suezmax
* Supramax
* B-Max
* C-Max
* P-Max
* Q-Max
* V-Max
**Darcy Wakaluk** (s. 14. maaliskuuta 1966 Pincher Creek, Alberta) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkomaalivahti ja valmentaja. Wakaluk liittyi Western Hockey League -junioriliigan Kelowna Wingsin joukkueeseen kaudelle 1983–1984. Kaikkiaan hän pelasi kolme kautta juniorikiekkoa WHL:ssa, joista kaksi ensimmäistä Kelownassa ja viimeisen Spokane Chiefsin riveissä ennen siirtymistään AHL-liigaan.

Buffalo Sabres käytti Wakalukiin vuoden 1984 7. kierroksen varausvuoronsa. Hän pelasi kaksi täyttä kautta farmisarjoissa ennen NHL-debyyttiään joulukuussa 1988. Tulokaskaudellaan Wakaluk pääsi pelaamaan kuudessa ottelussa joissa jääaikaa kertyi 214 minuuttia. Buffalo peluutti kauden aikana kaikkiaan kuutta maalivahtia, joista päävastuun kantoivat Jacques Cloutier ja Daren Puppa. Kuuden NHL-pelin ohessa Wakaluk pelasi 33 ottelua AHL-joukkue Rochesterissa. Seuraava kausi kului kokonaan Rochesterissa ja kaudella 1990–1991 Wakaluk pääsi Sabresin maalin suulle 16 ottelussa ollen joukkueensa maalivahtihierarkiassa kolmantena.

Toukokuussa 1991 Sabres kauppasi Wakalukin Minnesota North Starsiin vaihdossa 8. kierroksen varausoikeuteen kesän 1991 draftissa sekä 5. kierroksen varausoikeuteen kesän 1992 draftissa. Minnesotassa Wakaluk pelasi Jon Caseyn kakkosena noin kolmanneksen kausista 1991–1992 ja 1992–1993. Kauden 1993 jälkeen Minnesota North Starsin organisaatio muutti Texasiin ja siitä tuli Dallas Stars. Wakaluk pelasi vielä kolme kautta Dallasissa ja teki heinäkuussa 1996 vapaana agenttina sopimuksen Phoenix Coyotesiin. Arizonassa Wakaluk pelasi uransa viimeisen kauden 1996–1997 Nikolai Habibulinin kakkosena. Jääaikaa Wakaluk sai vain 16 ottelussa yhteensä 782 minuuttia. Wakalukin ura maalivahtina päättyi polvivammaan tammikuun 4. päivän ottelussa Washington Capitalsia vastaan.

Valmentajana
------------

Wakaluk aloitti maalivahtivalmentajana Alberta Junior Hockey Leaguessa Crowsnest Pass Timberwolves joukkueessa kaudella 2001–2002. Yhden välivuoden jälkeen hän pestautui apulaisvalmentajaksi WHL-liigan Vancouver Giantsiin. Tätäkään ei kestänyt kuin yhden kauden verran ja heti seuraavana syksynä hän palasi maalivahtivalmentajaksi saman liigan Calgary Hitmenin joukkueeseen. Calgaryssa Wakaluk viihtyi aina kevääseen 2016 asti, kunnes siirtyi edelleen liigan sisällä Lethbridge Hurricanesin maalivahtivalmentajaksi. Tässä toimessa hän oli kevääseen 2019.

Muuta
-----

* AHL:n Calder Cup Champion 1987
* Teki ensimmäisenä AHL-maalivahtina maalin 6. joulukuuta 1987 Rochesterin ja Utica Devilsin välisessä ottelussa
* Voitti yhdessä David Littmanin kanssa Harry "Hap" Holmes Awardin AHL:n vähiten maaleja päästäneenä maalivahtikaksikkona kaudella 1990–1991
* Eniten peliminuutteja (1001), eniten voittoja (10) ja pienin maalikeskiarvo AHL:n pudotuspeliotteluissa kaudella 1989–1990

Lähteet
-------

1. 1 2  Darcy Wakaluk The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
2. ↑  Phoenix Coyotes goaltending history *Goaliesarchive.com*.  Arkistoitu 11.5.2021. Viitattu 5.1.2021.
3. ↑  Darcy Wakaluk *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
**Boris Jevdokimovitš Štšerbina** (ven. Борис Евдокимович Щербина, 5. lokakuuta 1919 – 22. elokuuta 1990) oli neuvostoliittolainen poliitikko, joka toimi Neuvostoliiton varapääministerinä 1984–1989.*lähde?*

Štšerbina syntyi Debaltsevossa ukrainalaisen rautatietyöläisen perheeseen. Hän liittyi kommunistiseen puolueeseen 1939 ja ilmoittautui vapaaehtoiseksi talvisotaan.*lähde?*

Štšerbina valmistui Harkovan rautatieinstituutista 1942. Hän kävi Ukrainan kommunistisen puolueen alaisen puoluekoulun ja toimi Harkovassa Komsomolin johdossa suuren isänmaallisen sodan aikana. Hän työskenteli 1950-luvun puolueen tehtävissä Irkutskissa ja myöhemmin Tjumenissa. Vuonna 1973 Štšerbinasta tuli öljy- ja kaasurakentamisteollisuuden ministeri. Štšerbina tunnetaan työstään Länsi-Siperian öljy- ja kaasuvarojen hyödyntämiseksi.*lähde?*

Varapääministerinä Štšerbinan tehtäviin kuuluivat Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden ja Armenian maanjäristyksen pelastus- ja raivaustyöt.*lähde?*

Štšerbina oli ehdokasjäsen Keskuskomiteaan vuodesta 1961. Hänet valittiin edustajaksi 6.–9. korkeimpaan neuvostoon. Štšerbina sai kahdesti Leninin kunniamerkin, Lokakuun vallankumouksen kunnianmerkin ja muita kunnianosoituksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Щербина Борис Евдокимович // Большая советская энциклопедия


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |

 |
**Borislav "Bora" Stanković** (9. heinäkuuta 1925 Bihać, Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta – 20. maaliskuuta 2020 Belgrad) oli jugoslavialainen, sittemmin serbialainen koripalloilija, koripallovalmentaja ja urheiluvaikuttaja. Hän toimi kansainvälisen koripalloliiton pääsihteerinä vuodet 1976–2002.

Ura
---

Koripalloilijana Stanković voitti KK Crvena zvezdassa Jugoslavian mestaruuden vuosina 1946 ja 1947 ja kuului Jugoslavian miesten maajoukkueeseen vuosina 1949–1953 yhteensä 36 ottelussa osallistuen muun muassa vuoden 1950 MM-kilpailuihin ja vuoden 1953 EM-kilpailuihin. Koripallovalmentajana hän valmensi OKK Belgradin Jugoslavian mestaruuteen vuosina 1958, 1960, 1962 ja 1965 sekä Pallacanestro Cantùn Italian mestaruuteen vuonna 1968.

Stanković toimi pitkään erilaisissa tehtävissä muun muassa kansainvälisessä olympiakomiteassa ja oli kansainvälisen koripalloliiton pääsihteeri vuodet 1976–2002. Stanković oli valvomassa kolmen pisteen heiton viivan käyttöönottoa kansainvälisesti ja myötävaikutti NBA- ja muiden ammattilaispelaajien oikeuteen osallistua kesäolympialaisiin. Hänet on nimetty sekä Naismith Memorial Basketball Hall of Fameen että FIBA Hall of Fameen. Stanković kuoli Belgradissa 94-vuotiaana 20. maaliskuuta 2020.

Lähteet
-------

* Profiili FIBA Hall of Fame (englanniksi)
* Profiili Naismith Memorial Basket Hall of Fame (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  FIBA Hall of Fame
2. 1 2  Naismith Memorial Basket Hall of Fame
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Borislav Stanković Kansainvälinen olympiakomitea.  (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Vapaaksiosto** (ruots. *friköp*) tarkoittaa Ruotsin ja Suomen hallintohistoriassa niin sanotun epävapaan eli ehdollisen kaupunkitontin omaksi lunastamista. Epävapaa tontti oli kaupungissa sijainnut asuttu tai asumaton, yksityisen hallinnassa ollut, mutta kaupungin, kirkon tai valtion omistama tontti. Rakennus ja tontti katsottiin kiinteäksi omaisuudeksi, ja uusi omistaja haki siihen lainhuudon. Tapa antaa tontteja yksittäisten ihmisten jatkuvaan omistukseen vuosittain maksettavaa korvausta vastaan oli käytössä jo keskiajalla. Suomen oikeusjärjestyksessä ei ollut tällaista menettelyä enää 1930-luvulla. Vapaaksiosto vertautuu perinnöksiostoon, vuokra-alueen lunastamiseen itsenäiseksi tilaksi ja muihin samantapaisiin lunastuksiin.

Vapaaksiostoksi tai vapautuksen ostoksi (ruots. *friköpning*) nimitettiin myös vapautumista rauhan aikaisesta asepalveluksesta suorittamalla tietynsuuruinen maksu. Menettely oli käytössä 1600-luvulta 1800-luvulle.

Roomalaisessa ja germaanisessa oikeudessa vapaaksiosto tarkoitti orjan ostamista vapaaksi. Toimenpiteen suoritti joko orja itse ansaitsemillaan varoilla ( peculium) tai joku orjan puolesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *Iso tietosanakirja*. Osa 14, palsta 1287. Helsinki: Otava, 1938.
2. ↑  Ofri grund (Hallintohistoriallinen sanakirja) *Förvaltningshistorisk ordbok*. Helsingfors:  Svenska litteratursällskapet i Finland. Viitattu 17.4.2020.
3. 1 2  Friköpning (Hallintohistoriallinen sanakirja) *Förvaltningshistorisk ordbok*. Helsingfors:  Svenska litteratursällskapet i Finland. Viitattu 18.4.2020.
**Tyttö ja kaiku** (liett. *Paskutinė atostogų diena*, "Kesäloman viimeinen päivä", ven. Девочка и эхо, *Devotška i eho*) on liettualaisen Arūnas Žebriūnasin ohjaama neuvostoliittolainen perhe-elokuva vuodelta 1964. Juri Nagibinin tarinaan perustuva elokuva kertoo 12-vuotiaasta tytöstä Vikasta, joka viettää kesälomansa loppua aurinkoisella ja vuoristoisella rannalla jossakin etelässä ja tutustuu samanikäiseen poikaan, joka vaikuttaa muita älykkäämmältä. Tyttö näyttää pojalle salaisen paikan, jyrkkien rantakallioiden välisen kaikuisan onkalon. Kun isommat pojat kiusaavat, poika kuitenkin jättää tytön yksin ja tyttö pettyy.

Juoni
-----

Vika-tyttö viettää viimeistä kesäloman päivää kalastaja­isoisänsä luona. Isä on tulossa hakemaan, mutta tyttö ei haluaisi lähteä. Aamulla isoisä lähtee veneellä kalaan ja tyttö jää tapansa mukaan vaeltamaan pitkin kallioisia rantoja ja puhumaan ystävilleen, kiville.

Kylän poikajoukko tulee rannalle valitsemaan uutta johtajaansa sukeltamalla maalilla merkittyä rapua vedestä. Johtajaksi haluava vanhin poika pettää kilpailijaansa heittämällä mereen muun kuin merkityn ravun. Vika-tyttö seuraa sivusta, huomaa petoksen ja kertoo siitä pojille.

Pian Vika tapaa yksinäisen pojan Romasin, joka on viettämässä päivää seudulla eikä tunne ketään. Vika vie pojan paikkoihin, joissa kaiku vastaa erilaisiin ääniin. He ystävystyvät, mutta pian poikajengin vanhin kostaa Vikalle rapupaljastuksen piilottamalla Vikan vaatteet kun tämä on uimassa. Uusi ystävä Romas meneekin tilanteessa poikien puolelle eikä puolusta Vikaa. Vika syyttää Romasia pelkuriksi.

Romas haluaa todistaa ettei ole pelkuri. Hän sukeltaa Vikan heittämän merkityn ravun merestä, mutta Vika ei lepy. Vikan isä tulee hakemaan tyttöä, ja Romas katsoo kun tytön isän kuorma-auto häipyy horisonttiin.

Vastaanotto
-----------

*Tyttö ja kaiku* sai tuomariston erikoispalkinnon Locarnon elokuvajuhlilla 1965.

Lähteet
-------

1. ↑  Rollberg, Peter: *Historical Dictionary of Russian and Soviet Cinema*. George Washington University, Rowman & Littlefield 2016, s. xxx. Viitattu 4.11.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* *Tyttö ja kaiku* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Tyttö ja kaiku* Elonetissä.
Vapaamuurareiden loosi Göteborgissa
**Ruotsin vapaamuurarit** ovat olleet aktiivisia maassa 1700-luvulta alkaen, ja tämä on osaltaan myötävaikuttanut myös liikkeen leviämiseen Suomessa.

Ensimmäinen vapaamuurareiden järjestö perustettiin vuonna 1735, kun kreivi Axel Wrede Sparre perusti yksityisen loosin. Seuraavan kahden vuosikymmenen ajan Ruotsissa perustettiin lisää looseja ja vuonna 1760 perustettiin Ruotsin suurloosi, joka tunnustettiin kansalliseksi suurloosiksi 10 vuotta myöhemmin.

Ruotsalaiset vapaamuurarit perustivat vuonna 1756 oman loosin Suomen alueelle ja vuodesta 1762 lähtien loosin istuntoja alettiin pitää jo säännöllisesti Helsingissä. Kun Venäjän keisari Aleksanteri I kielsi kaiken vapaamuurariuteen liittyvän toiminnan vuonna 1822, osa suomalaisista liittyi ulkomaalaisiin looseihin esim. Ruotsissa. Ruotsin suurloosilla on edelleen looseja Suomessa.

Tullakseen vapaamuurariksi Ruotsissa henkilön tulee vähintään 24-vuotias mies, jolla on kaksi vapaamuuraria suosittelemassa hänen jäsenyyttään. Vapaamuurareilla on noin 15 500 jäsentä, mutta tähän lasketaan Suomessa olevat Svenska Frimurare Orden i Finland -järjestön vapaamuurarit (noin 1 500 jäsentä).

Kuninkaallinen Kaarle XIII:n ritarikunta on Ruotsissa jaettava vapaamuurareille tarkoitettu kunnianosoitus.

Ruotsin vapaamuurarit toimittaa jäsenlehteä nimeltä *Frimuraren*.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Royal Order of Charles XIII *Tallinn Museum of Orders of Knighthood*.  28.5.2018. Viitattu 17.11.2022. (englanniksi)
2. ↑  Historia *Suomen Suurloosi*.  2022. Viitattu 17.11.2022.
3. ↑  Kontakt *Svenska Frimurare Orden*. Viitattu 17.11.2022. (ruotsiksi)
4. ↑  8 hemliga sällskap i Sverige som ingen vill att du ska känna till *nyheter24.se*.  3.12.2016. Viitattu 17.11.2022. (ruotsiksi)
5. ↑  Ett ordenssällskap i tiden *Svenska Frimurare Orden*. Viitattu 17.11.2022. (ruotsiksi)
6. ↑  Vad är vi? Stor Capitlet i Finland
7. ↑  Tidningen Frimuraren *Svenska Frimurare Orden*. Viitattu 17.11.2022. (ruotsiksi)
**Diédougou** on maalaiskunta Koulikoron alueen Dioïlan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Béléko Soba sijaitsee 50 kilometriä Dioïlasta itään. Kunnassa on 35 900 ja keskuskylässä 4 700 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).

Diédougoun kunnan pinta-ala on 955 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Dioïlan piirin N’Dlondougoun ja Jékafon, lännessä Dégnékoron ja Kilidougoun, pohjoisessa Dolendougoun ja Ségoun alueen Blan piirin Falon sekä idässä Sikasson alueen Koutialan piirin Koninan kuntiin. Länsirajalla virtaa Bagoé ja itärajalla Banifing.

Kuntaan kuuluu 32 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja, soninkeja, miniankoja ja dogoneja. Uskontoja ovat islam, kristinusko ja animismi.

Bélékosta johtaa päällystämätön maantie Fanaan. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, durra, hirssi ja puuvilla. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, siat, aasit, vähäisessä määrin hevoset sekä siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kalastusta ja kaupankäyntiä. Bélékossa ja viidessä muussa kylässä pidetään viikoittaiset markkinat.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 30.3.2018.
2. 1 2 3  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Diédougou 2008-2012 *aec.msu.edu*.  2008.  Arkistoitu 13.6.2010. Viitattu 7.7.2018.
3. ↑  Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 7.7.2018.
4. ↑  Région de Ségou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 7.7.2018.
5. ↑  Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 7.7.2018.
**Jere Aleksi Juhani Forsberg** (s. 3. maaliskuuta 1994 Kotka) on suomalainen jousiampuja ja paraolympiavoittaja. Hän on alaraajahalvautunut ja ampuu nuolia pyörätuolista. Suomessa hän on kilpaillut myös terveiden kilpailuissa. Seuratasolla hän edustaa Kotkan Piiliä. 

Forsberg voitti kultaa Lontoon paralympialaisissa 2012 taljajousen avoimessa luokassa, jonka finaalissa hän voitti yhdysvaltalaisen Matt Stutzmanin 6–4. Marraskuussa 2013 hän voitti samassa luokassa parajousiammunnan MM-hopeaa. Vuonna 2013 Forsberg palkittiin Urheilugaalassa Vuoden läpimurto -palkinnolla.

Forsberg kirjoitti ylioppilaaksi Karhulan lukiosta keväällä 2013.

Lähteet
-------

1. 1 2  Uudet ylioppilaat, kevät 2013 *HS.fi*. Viitattu 9.3.2015.
2. ↑  Jere Forsberg *Yle Urheilu*.  Arkistoitu 26.9.2013. Viitattu 4.9.2012.
3. ↑  Paralympialaisiin matkaava Jere Forsberg haluaisi terveiden MM-kisoihin *Yle Uutiset - Kymenlaakso*. Viitattu 4.9.2012.
4. ↑  Laaksonen, Antti: Forsberg ampui paralympiakultaa! *yle.fi*.  3.9.2012. Viitattu 9.3.2015.
5. ↑  Suomelle maailmanmestaruus jousiammunnasta  6.11.2013. Yle Urheilu. Viitattu 6.11.2013.
6. ↑  Saarinen, Ossi: Paralympiasankarista Vuoden läpimurto *Yle Urheilu*.  15.1.2013. Viitattu 9.3.2015.
**Aissa Djabir Saïd-Guerni** (s. 29. maaliskuuta 1977 Alger, Algeria) on algerialainen keskimatkojen juoksija. Hän on maailman- ja Afrikan mestari, erityisesti keskittynyt 800 metrille. 

Djabir Saïd-Guerni voitti 800 metrin MM-pronssia 1999 Sevillasta sekä olympiapronssia Sydneyn kisoista vuodelta 2000. Vuonna 2001 hänelle tehtiin akillesjänneleikkaus, mutta jo seuraavana vuonna hän voitti Afrikan mestaruuden. 

Saïd-Guernin saavutti 2003 Pariisin kisoissa uransa saavutuksen, 800 metrin maailmanmestaruuden. Mestaruusjuoksussa ratkaisut jäivät loppusuoran kirikamppailuun, ja lopulta algerialainen voitti kultaa vain sekunnin sadasosien erolla Venäjän Juri Borzakovskiin ja Brasilian Osmar Barbosa Dos Santosiin. Kilpailut käytiin Saïd-Guernin kotimaisemissa, sillä Saint-Denisin esikaupungissa sijaitsevalle Stade de Francelle on hänen kotoaan vain kolmen kilometrin matka.

2004 Ateenan olympialaisissa hän sijoittui seitsemänneksi ja 2005 Helsingin MM-kisoissa viidenneksi. Toukokuussa 2007 Said-Guerni ilmoitti lopettavansa uransa.

Lähteet
-------

1. ↑  2003 World 800m champion Guerni retires  6.5.2007. IAAF. Viitattu 25.9.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Djabir Saïd-Guerni Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

Miesten 800 metrin juoksun maailmanmestarit
1983: Willi Wülbeck |
1987: Billy Konchellah |
1991: Billy Konchellah |
1993: Paul Ruto |
1995: Wilson Kipketer |
1997: Wilson Kipketer |
1999: Wilson Kipketer |
2001: André Bucher |
2003: Djabir Saïd-Guerni |
2005: Rashid Ramzi |
2007: Alfred Kirwa Yego |
2009: Mbulaeni Mulaudzi |
2011: David Rudisha |
2013: Mohammed Aman |
2015: David Rudisha |
2017: Pierre-Ambroise Bosse |
2019: Donavan Brazier |
2022: Emmanuel Korir



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Viljo Meriläinen** (18. elokuuta 1916 Sotkamo – 23. huhtikuuta 1995 Kuhmo) oli suomalainen kauppias ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Meriläisen vanhemmat olivat maanviljelijä Konsta Meriläinen ja Katri Huotari ja puoliso vuodesta 1941 Irja Annikki Korhonen. Meriläinen kävi kansakoulun ja maamieskoulun ja suoritti osuuskassakurssin ja diplomikauppiastutkinnon. Hän oli Sotkamon Osuuskassan toimitusjohtaja 1939–1944, Sotkamon Keskus-Liike Oy:n liikeapulainen 1944–1945 ja Aug. Korhonen Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1945. Sotkamon työvoimapäällikkönä Meriläinen toimi 1940–1941. Hän oli Kuhmon kunnanhallituksen jäsen 1956–1960 ja hänellä oli lisäksi useita kaupan alan ja muita luottamustehtäviä. Keskon neuvottelukunnan jäsen hän oli 1949–1951 ja 1983–1985 ja puheenjohtajana 1955–1957 ja hallintoneuvoston jäsen 1958–1978 ja varapuheenjohtaja 1968–1978. Sotkamon suojeluskuntaan 1933–1944 kuulunut ja molempiin sotiin osallistunut Meriläinen oli sotilasarvoltaan reservin majuri. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1978.

Lähteet
-------

1. 1 2  Möttönen, Tuomas: Kauppaneuvos Viljo Meriläinen (1916–1995). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 26.11.2022.
2. 1 2  Viljo Meriläinen *Biografiasampo*. Viitattu 26.11.2022.
3. ↑  Ihmiset. Kuolleita. Kauppaneuvos Viljo Meriläinen. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  5.5.1995. Viitattu 26.11.2022.
**Tyttö ja villivarsa** (*Flicka*) on vuonna 2006 valmistunut yhdysvaltalainen elokuva, joka perustuu löyhästi Mary O'Haran vuonna 1941 ilmestyneeseen lastenkirjaan *My Friend Flicka*.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Tyttö ja villivarsa on kertomus tytöstä, joka ei saa suoritettua kunnialla kouluopiskelujansa loppuun, haaveillessaan liikaa tunneilla. Katylle (tyttö) annetaan toinen mahdollisuus kesäksi luoda essee. Hän näkee ratsastaessaan villihevosen – mustangin, jonka saa myöhemmin kiinni, ja omaan tallipihaansa. Siinä on aihe hänen esseeseen – villihevoset. Katy nimeää hevosen Flickaksi – joka tarkoittaa kaunista tyttöä. Flicka kesyyntyy hitaasti, mutta säilyttää silti tulisen ja epävarman luonteen uusiin ihmisiin. Se luottaa kunnolla vain Katyyn. Tapahtumien kierre vie Flickaa ja Katya lähelle mitä vaarallisempia tilanteita, mutta Katy saa kaiken selvityttyä, ja Flicka selviää, ja jää asustelemaan Katyn luokse. Katy sai myös esseensä suoritettua, kauniin tarinan villihevosista.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Alison Lohman  | … |  Katy McLaughlin 
  |
|  Tim McGraw  | … |  Rob McLaughlin 
  |
|  Maria Bello  | … |  Nell McLaughlin
  |
|  Ryan Kwanten  | … |  Howard McLaughlin 
  |
|  Danny Pino  | … |  Jack
  |
|  Dallas Roberts  | … |  Gus
  |
|  Kaylee DeFer  | … |  Miranda Koop
  |
|  Jeffrey Nordling  | … |  Rick Koop
  |
|  Dey Young  | … |  Esther Koop
  |
|  Nick Searcy  | … |  Norbert Rye
  |
|  Buck Taylor  | … |  Wagner
  |
|  Armie Hammer  | … |  Oppilas
  |

Jatko-osat
----------

Elokuvalle julkaistiin jatko-osa *Tyttö ja villivarsa 2* (*Flicka 2, Friends forever*) vuonna 2010. Kaksi vuotta myöhemmin vuonna 2013 julkaistiin sarjan kolmas elokuva *Tyttö ja villivarsa 3* (Flicka 3, Best friends).

Aiheesta muualla
----------------

* *Tyttö ja villivarsa* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Tyttö ja villivarsa* Elonetissä.
Muinaisen Roomalaisen Palestiinan kartta. Dekapoliin kaupungit merkitty punaisella. Gerasa eli Jerash kartalla.
**Jerash** (arab. جرش‎, *Jarash*) antiikin aikana **Gerasa** (arab. محافظة جرش‎) on kaupunki Pohjois-Jordaniassa, 48 kilometriä pääkaupunki Ammanista pohjoiseen.

Jerashin kaupunki on Jerashin kuvernoraatin pääkaupunki. Kuvernoraatti on pinta-alaltaan (410 km2) pienin Jordanian 12 kuveroraatista. Vuoden 2004 väestönlaskennan aikaan Jerasin kaupungissa asui 31 652 ja koko kuvernoraatissa asui 153 602 ihmistä.

Arkeologisten kaivauksien perusteella Jerashissa on ollut asutusta jo pronssikaudella 3 200 eaa. – 1 200 eaa. Rooman vallattua alueen vuonna 63 eaa. Jerashista ja sen lähialueista tehtiin Rooman provinssi.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Jerashin kartta. | Jerashin kaupunkia. | Gerasan foorumi. |

Lähteet
-------

1. ↑  Thomas Brinkhoff: Jordan. Governorates; Cities & Urban Localities (Aineistolähteeksi ilmoitetaan Jordanian tilastokeskus (Department of Statistics, Jordan)) citypopulation.de. Viitattu 26.7.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jerash** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Joe Louis Arenan sisäänkäynti.
**Joe Louis Arena** on entinen urheilu- ja jäähalli, joka sijaitsi Detroitissa Michiganin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Halli toimi NHL-liigassa pelaavan Detroit Red Wingsin kotiareenana vuosina 1979–2017, minkä lisäksi siellä on järjestettiin muun muassa showpaini-tapahtumia, koripallo-otteluja ja konsertteja. Halli oli nimetty entisen raskaansarjan nyrkkeilijän Joe Louisin mukaan.

Halli avattiin 12. joulukuuta 1979 Detroitin ja Michiganin yliopistojoukkueiden välisellä koripallo-ottelulla. Detroit Red Wings pelasi hallissa ensimmäisen ottelunsa 27. joulukuuta 1979 St. Louis Bluesia vastaan. Hallin yleisökapasiteetti jääkiekko-otteluissa oli 20 066.

Alkujaan hallin omisti Detroitin kaupunki, jonka velkasaneerauksen seurauksena halli päätyi Financial Guaranty Insurance Company -sijoitusyhtiön omistukseen vuonna 2014. Samana vuonna tehtiin sopimus uuden hallin rakentamisesta Detroitiin. Joe Louis Arena suljettiin vuonna 2017 ja sen purkaminen alkoi 2019.

Galleria
--------

* Areena satelliittikuvissa Areena satelliittikuvissa
* Uusi mediakuutio Uusi mediakuutio
* Sisältä Detroitin ottelun alkutunnelmissa Sisältä Detroitin ottelun alkutunnelmissa

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Joe Louis Arena**.
* Joe Louis Arena Detroit Red Wingsin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Joe Louis Arena Olympia Entertainmentin sivustolla (englanniksi)

Lähteet
-------

1. ↑  Outo panos legendaarisen NHL-pyhätön jäähyväisissä – nähdäänkö hyvin kiusallinen ennätys? *Suomikiekko.com*.  9.4.2017. Viitattu 10.4.2017.
2. ↑  What will rise at The Joe? No one will say as exterior demolition ramps up Detroit Free Press. Viitattu 17.10.2019. (englanniksi)
**Viljo August Rautelin** (synt. **Salonen**, 10. kesäkuuta 1899 Janakkala − 18. lokakuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen ammattiyhdistysjohtaja, joka toimi Suomen Rakennustyöläisten Liiton puheenjohtajana vuosina 1945–1955.

Elämä
-----

Rautelin syntyi Janakkalan Koveronkulmassa palvelija Hilma Salosen (s. 1872) aviottomana lapsena. Hän liittyi Napialan työväenyhdistykseen vuonna 1914 ja harrasti nuorena myös voimistelua. Sisällissotaan Rautelin osallistui Tervakosken punakaartin Napialan komppanian riveissä ja oli sodan jälkeen Hennalan sekä Riihimäen vankileireillä syksyyn 1918 saakka. Vapautumisensa jälkeen Rautelin työskenteli muun muassa Valkeakoskella, kunnes muutti vuonna 1924 Helsinkiin, jossa hän vaikutti Helsingin kirvesmiesten ammattiosastossa. Talvi- ja jatkosodan ajan Rautelin oli työpalveluksessa.

RAutelin valittiin Suomen Rakennustyöläisten Liiton puheenjohtajaksi vuoden 1945 edustajakokouksessa, jossa kommunisteilla oli enemmistö. Vuonna 1944 Rautelin osallistui Milanossa Kansainvälisen puu-, rakennusaine- ja rakennustyöväen liiton UITBB:n perustavaan kokoukseen, jossa hänet valittiin liiton ensimmäiseksi pääsihteeriksi. RAutelin jätti tehtävänsä RTL:ssa vuonna 1955 ja palasi kirvesmiehen ammattiinsa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Janakkala : Kastetut *Historiakirjat*. Suomen Sukututkimusseura. Viitattu 26.7.2022.
2. 1 2 3  Helin, Jyrki: / Rautelin, Viljo (1899–1971) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  22.5.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 26.7.2022.
3. ↑  Manninen, Pulmu: Voimistelija ja järjestöaktiivi Napialan komppaniassa (Viljo Rautelin, Tervakoski) *Sisällissota 1918 – punaiset muistot*.  26.1.2018. Yle Areena. Viitattu 26.7.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Jessie Andrews** (s. 22. maaliskuuta 1992, Miami, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä, joka aloitti uransa vuonna 2010. Vuonna 2012 hänet palkittiin parhaan näyttelijän AVN Awardilla ja parhaan suorituksen XBIZ Awardilla roolistaan *Portrait of a Call Girl* -pornoelokuvassa. Hänelle myös myönnettiin XRCO Awardin palkinto vuoden parhaasta näyttelijästä sekä vuoden naistulokkaan palkinto.

Elämäkerta
----------

Andrews aloitti uransa aikuisviihteen parissa viikko sen jälkeen, kun hän oli täyttänyt 18 vuotta. Hän oli kuullut ystävältään, että tämä oli tienannut paljon rahaa "rintojaan näyttämällä", mikä motivoi Andrewsiä tutustumaan alaan. Tätä ennen Andrews ei ollut koskaan nähnyt kokonaista pornokohtausta. Hän valitsi näyttelijänimensä yhdistämällä äitinsä koiran nimen, Jessie, omaan katunimeensä Andrewsiin.

Aikuisviihdealalla Andrews tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvassa *Portrait of a Call Girl* sekä parodioistaan, kuten *Taxi Driver: A XXX Parody* ja *Scream XXX: A Porn Parody*. Hän toimi takahuonehaastattelijana vuoden 2011 AVN Awardseissa.

Aikuisviihteen ulkopuolella Andrews on esiintynyt Borgoren "Flex" -kappaleen musiikkivideolla. 29. kesäkuuta 2012 Andrews myös perusti oman korumallistonsa nimellä *Bagatiba*.

Kunnianosoitukset ja palkinnot
------------------------------

* ATK Gallerian *Vuoden 2011 seurapiirityttö*
* AVN Awards 2012: Palkinto luokassa *Paras naisnäyttelijä*
* AVN Awards 2013: Ehdokkuus luokassa *Vuoden naisesiintyjä*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jessie Andrews *Biography*. AVN. Viitattu 19.7.2020. (englanniksi)
2. 1 2  AVN Announces the 2012 AVN Award Winners *Business*.  22.1.2012. AVN. Viitattu 19.7.2020. (englanniksi)
3. ↑  Warren, Peter: XRCO Announces 2012 Winners *Business*.  13.4.2012. AVN. Viitattu 19.7.2020. (englanniksi)
4. ↑  Javors, Steve: Set Your DVR: 2011 AVN Awards Premieres on Showtime Tonight! *Business*.  7.4.2011. AVN. Viitattu 19.7.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Jessie Andrews
**HMS Hamaryad** oli Britannian kuninkaallisen laivaston 38-tykkinen viidennen luokan alus, fregatti.

Hankinta
--------

Alus oli alun perin Havannassa 1778 vesille laskettu Espanjan laivaston *Santa Matilda*, jonka *HMS Donegal* ja *HMS Medusa* valtasivat 23. lokakuuta 1804 Cadizin edustalta. Se saapui 4. joulukuuta Portsmouthiin, jossa se saapumisensa jälkeen makasi ankkurissa.

Alus oli korjattavana ja varusteltavana elokuusta 1809 heinäkuuhun 1810, jolloin sen aseistus laskettiin 36-tykkiseksi. Se otettiin palvelukseen toukokuussa 1810, jolloin sen ensimmäisenä päällikkönä oli Sir Thomas Staines.

Palvelus
--------

Alus suojasi 1811 saattueen St. Helenalle. Aluksen päälliköksi vaihtui toukokuussa 1812 Edward Chetham. Se valtasi 14. lokakuuta 1812 Itämerellä *HMS Clion* kanssa 4-tykkisen kaapparin *Le Pilotinin*. Alus valtasi 12. joulukuuta 3-tykkisen tanskalaisen kaapparin *Abigailin*. Se oli vuoden 1814 sijoitettuna Newfoundlandiin.

Alus poistettiin helmikuussa 1815 palveluksesta ja myytiin 9. elokuuta 1815 Woolwichissa 2 610 punnalla.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1793-1817 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2005. ISBN 978-1-84415-717-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Winfield, Rif s. 182
2. 1 2 3  Winfield, Rif s. 183
**Adriana Mater** on Kaija Saariahon ooppera, joka sai ensi-iltansa 3. huhtikuuta 2006 Pariisin *Opéra Bastillessa* (alun perin ensi-illan piti olla jo 30. maaliskuuta, mutta se myöhästyi oopperan teknisen henkilökunnan lakon vuoksi). Kantaesityksessä orkesterinjohtajana toimi Esa-Pekka Salonen, ohjaus oli Peter Sellarsin. Ooppera sijoittuu nimeämättömään sotaa käyvään maahan, jota oopperan libretistin Amin Maaloufin mukaan voidaan pitää jonain Balkanin alueen maista Jugoslavian hajoamissotien myllerryksessä.

Synopsis
--------

Adriana on eloisa ja intohimoinen nuori nainen, jonka omaan yhteisöönsä kuuluva mies raiskaa. Raiskauksesta alkunsa saanut lapsi perii sekä uhrin, että rikollisen veren ja Adriana pohtii huolestuneena tuleeko hänen lapsestaan Kain vai Abel. Tämä huoli häiritsee häntä koko raskauden ja lapsen, Yonasin, lapsuuden ajan. Totuuden hetki koittaa, kun Yonas, nyt jo nuori mies, saa tietää äitinsä paenneen päällekarkaajan palanneen sodan päätyttyä. Yonas tapaa isänsä ja kertoo murhaavansa tämän, mutta huomaa pian isänsä olevan sokea. Hän ei voi tappaa tätä ja pakenee paikalta. Yonas pyytää äidiltään anteeksi, ettei voinut kostaa tämän puolesta. Tämän kuultuaan Adriana tietää Yonasin olevan hänen poikansa ja sanoo: "Me emme ole kostaneet, mutta olemme pelastuneet".

Lähteet
-------

1. ↑  News - Saariaho: "Adriana Mater" Premieres *Music Sales Classical*.  2006. Viitattu 2.5.2016. (englanniksi)
2. ↑  ross, Alex: Birth - A new opera from the Finnish composer Kaija Saariaho *The New Yorker*.  2006. Viitattu 2.5.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kaija Saariaho: Adriana Mater
* Tiloja äänen rajamailla - Kaija Saariahon toinen ooppera "Adriana Mater" saa kantaesityksensä
**Euroopan patenttijärjestö** (lyh. **EPOrg**, **European Patent Organisation**) on vuonna 1977 perustettu kansainvälinen järjestö jonka tehtävänä on eurooppapatenttien myöntäminen. Sen organisaatio on määritelty vuonna 1973 allekirjoitetussa Euroopan patenttisopimuksessa (EPC) jonka mukaan sen kaksi toimielintä ovat Euroopan patenttivirasto (EPO) sekä Euroopan patenttijärjestön hallintoneuvosto.

### Jäsenmaat

Järjestöllä on 38 jäsenvaltiota (suluissa liittymisaika): Belgia (1977), Alankomaat (1977), Iso-Britannia (1977), Luxemburg (1977), Ranska (1977), Saksa (1977), Sveitsi (1977), Italia (1978), Ruotsi (1978), Itävalta (1979), Liechtenstein (1980), Espanja (1986), Kreikka (1986), Tanska (1990), Monaco (1991), Irlanti (1992), Portugali (1992), Suomi (1996), Kypros (1998), Turkki (2000), Bulgaria (2002), Slovakia (2002), Tšekki (2002), Viro (2002), Slovenia (2002), Unkari (2003), Romania (2003), Puola (1.3.2004), Islanti (1.11.2004), Liettua (1.12.2004), Latvia (1.7.2005), Kroatia (1.1.2008), Norja (1.1.2008), Pohjois-Makedonia (1.1.2009), San Marino (1.7.2009), Albania (1.5.2010), Serbia (1.10.2010).

Lähteet
-------

1. ↑  Legal texts (Arkistoitu – Internet Archive) European Patent Organisation
2. ↑  Valtiosopimukset: 8/1996 *finlex.fi*. Viitattu 7.4.2016.
3. ↑  Member states of the European Patent Organisation *epo.org*. Viitattu 21.4.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Euroopan patenttisopimus
* Euroopan patenttivirasto
* Euroopan patenttijärjestön hallintoneuvosto
Jessica Sula vuonna 2012.
**Jessica Bianca Sula** (s. 3. toukokuuta 1994 Gorseinon, Wales) on walesilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan roolistaan Grace Bloodina *Skins – liekeissä* -televisiosarjassa.

Nuoruus
-------

Sula syntyi Walesissa. Hänen trinidadilainen äitinsä on puoliksi afroamerikkalainen ja puoliksi kiinalainen ja isänsä puoliksi saksalainen ja puoliksi virolainen. Sula keskitti opintonsa espanjaan, ranskaan ja teatteritaiteeseen Gorseinon Collegessa.

Ura
---

Sula esiintyi televisiossa ensi kertaa vuonna 2011 näytellen Grace Bloodia *Skins – liekeissä* -sarjassa, jossa hänet nähdään 5. ja 6. tuotantokaudella. Myöhemmin hän sai roolin ITV-kanavan draamakomediasarjassa *Love and Marriage* vuonna 2013.

Sulan ensimmäinen merkittävä päärooli valkokankaalla oli vuonna 2014 elokuvassa *Honeytrap*, joka kertoo 15-vuotiaasta Laylasta, joka järjestää häneen rakastuneen pojan murhan.

Yksityiselämä
-------------

Sula soittaa kitaraa ja harrastaa karatea.

Filmografia
-----------

| Vuosi | Nimike | Rooli | Huomautukset |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011–2012 | *Skins – liekeissä* | Grace Blood | TV-sarja, mukana 14 jaksoa. Laulajana kappaleessa *All because of you* |
| 2013 | *Love and Marriage* | Scarlett Quilter | TV-sarja, mukana 6 jaksoa. |
| 2014 | *Honeytrap* | Layla | Pääroolissa, teatterielokuva. |
| 2016 | *Split* | Marcia | Elokuva |

Aiheesta muualla
----------------

* Jessica Sula Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Jessica Sula
**HMS Gunhild** oli Ruotsin laivaston vuonna 1862 vesillelaskettu 2. luokan tykkivene.

Valmistus
---------

Alus laskettiin vesille 27. lokakuuta 1862 Bergsundin telakalta ja se otettiin palveluksen kesäkuussa 1863. Teräsrunkoinen alus oli varustettu kahdella mastolla, joihin oli mahdollista nostaa 279 neliömetrin purjeet.

Palvelus
--------

Vuosina 1866-1867 aluksen pääaseet korvattiin yhdellä 96 millimetrin tykillä ja lisäksi mastot poistettiin. Muutostöiden jälkeen alus luokiteltiin tykkiskuunertiksi ja sen miehistön tarve laski 31:een. Alus muutettiin vuonna 1898 käsimiina-alukseksi ja siitä tuli siten Ruotsin merivoimien ensimmäinen miinanraivaaja. Ensimmäisessä maailmansodassa alus miinanraivauksen lisäksi valvoi Ruotsin merialueen koskemattomuutta. Alus osui miinaan raivatessaan Skagenin edustalla olleita miinoja 24. syyskuuta 1918, jolloin aluksen upotessa seitsemäntoista miehistönjäsentä sai surmansa.

Lähteet
-------

* Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan: *Örlogsfartyg - Svenska maskindrivna fartyg under tretungad flagg*. Luulaja: Svenskt Militärhistoriskt Bibliotek, 2004. ISBN 91-974384-3-X. (ruotsiksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan s. 96
**Agtat** tai **aetat** ovat Filippiineillä elävä negriittiryhmä, joihin luetaan 10 Filippiinien 29 negriittiryhmästä. Agtat elävät Luzonin itäosien trooppisissa metsissä. Agtojen perinteistä elämäntyyliä uhkaavat metsänhakkuut, joiden takia Luzonin sademetsät saattavat hävitä kokonaan. Agtoja on arviolta noin 7 000.

Historia
--------

Agtojen esi-isät tulivat Filippiineille ehkä noin 25 000 vuotta sitten. Heitä kuten muitakin negriittejä pidetään Filippiinien alkuperäisasukkaina. Austronesialaisia kieliä puhuneet kansat tulivat saarille ehkä vasta 5 000 vuotta sitten. Agtat kävivät kauppaa näiden maanviljelyksellä itsensä elättäneiden kansojen kanssa. Agtat elivät omissa oloissaan 1900-luvun loppupuolelle saakka, jolloin riistan väheneminen pakotti heidät tiiviimpiin yhteyksiin ulkomaailman kanssa. Agtojen määrä on laskussa korkean kuolleisuuden takia. Agtojen keskimääräinen elinikä on vain 21 vuotta ja lapsikuolleisuus on korkea. Lisäksi monet kärsivät alkoholismista, minkä takia henkirikokset ovat yleisiä.

Kulttuuri
---------

### Elinkeinot

Perinteisesti miehet metsästivät villisikoja, hirvieläimiä ja apinoita jousin ja nuolin. Myös yksinkertaisia haulikoita oli käytössä. Muutamissa ryhmissä suurriistaa metsästivät naiset. Riistaa ja muita ruokatavaroita myytiin maanviljelijöille, joilta puolestaan saatiin näiden kasvattamia tuotteita. Agtojen tiedetään myös harjoittaneen 1700-luvulla pienimuotoista kaskiviljelystä. Nykyisin tärkein elinkeino on metsätuotteiden, kuten orkideoiden, polttopuun ja lääkekasvien keruu.

### Uskonto

Agtat ovat perinteisesti olleet animisteja, mutta sittemmin heitä on käännytetty kristinuskoon. Kristinusko on vaikuttanut myös perinteiseen uskoon. Agtat uskoivat henkimaailmaan ja erilaisiin yliluonnollisiin olentoihin. Kuolleiden sielujen uskottiin aiheuttavan sairautta ja kuolemaa. Hengille oli joskus tapana antaa pieniä lahjoja metsälle mentäessä tai viljelysmaata raivatessa. Agtojen keskuudessa on meedioita, joina voivat toimia sekä miehet että naiset. Meedioiden uskotaan voivan parantaa sairauksia lausumalla apurihengilleen rukouksia.

Kirjallisuutta
--------------

* Göran Burenhult: *Nykyiset alkuperäiskansat – Ihmisen suku 5*. Weldon Owen Pty Limited ja Bra Böcker AB, 1994. ISBN 951-0-18783-6.

Lähteet
-------

1. ↑  Agta - Orientation *Countries and Their Cultures*. Viitattu 16.10.2010. (englanniksi)
2. ↑  Agta - History and Cultural Relations *Countries and Their Cultures*. Viitattu 16.10.2010. (englanniksi)
3. ↑  Burenhult 1994, s. 72
4. 1 2 3  Burenhult 1994, s. 73
*Tämä artikkeli kertoo matemaattisesta kommutaattorista. Laitteesta kertoo artikkeli Virrankäännin.*
Ryhmäteoriassa ryhmän *G* alkioiden *x* ja *y* **kommutaattori** on ryhmän *G* alkio [*x*, *y*] = *x*−1*y*−1*xy*. Kommutaattorin voidaan ajatella mittaavan eräällä tavalla alkioiden kommutointia.

Ominaisuuksia
-------------

Alkioiden *x* ja *y* kommutaattori liittyy olennaisesti alkioiden vaihdannaisuuteen, sillä xy = yx[*x*, *y*]. Täten alkiot *x* ja *y* kommutoivat (eli ovat vaihdannaisia) täsmälleen silloin, kun kommutaattori [*x*, *y*] on ryhmän *G* neutraalialkio. 

Suoraan laskemalla voidaan todistaa kommutaattorille seuraavia ominaisuuksia: 

* {\displaystyle [y,x]=[x,y]^{-1}\ }
* {\displaystyle [xy,z]=y^{-1}[x,z]y[y,z]\ }
* {\displaystyle [x,yz]=[x,z]z^{-1}[x,y]z\ }

Jos *A* ja *B* ovat ryhmän *G* osajoukkoja, niin ryhmän *G* aliryhmä {\displaystyle [A,B]\ } on joukon

{\displaystyle \{a^{-1}b^{-1}ab\ |\ a\in A,b\in B\}}
generoima aliryhmä. Aliryhmä 

{\displaystyle G'=[G,G]=\langle g^{-1}h^{-1}gh\,|\,g,h\in G\rangle }
on ryhmän *G* derivaattaryhmä. Erityisesti ryhmä *G* on Abelin ryhmä, jos ja vain jos 

{\displaystyle G'=\{1\}\ .}

Lähteet
-------

* Humphreys, John F.: *A Course in Group Theory*. Oxford: Oxford University Press, 1996. ISBN 0-19-853459-0. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Humphreys, s. 148
2. ↑  Humphreys, s. 149
|  |
| --- |
| Oksaliplatiini |
| Oksaliplatiini |
| **Systemaattinen (IUPAC) nimi** |
| [(1R,2R)-sykloheksaani-1,2-diamiini](etaanidioaatto-O,O')platina(II) |
| **Tunnisteet** |
| CAS-numero | 63121-00-6 |
| ATC-koodi | L01XA03 |
| PubChem | 5310940 |
| DrugBank | DB00526 |
| **Kemialliset tiedot** |
| Kaava | C8H14N2O4Pt |
| Moolimassa | 397,286 g/mol |
| SMILES | Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem |
| **Farmakokineettiset tiedot** |
| Hyötyosuus |  ? |
| Proteiinisitoutuminen | > 90 % |
| Metabolia |  ? |
| Puoliintumisaika | 10–25 minuuttia |
| Ekskreetio | Renaalinen |
| **Terapeuttiset näkökohdat** |
| Raskauskategoria | ? |
| Reseptiluokitus | 
 |
| Antotapa | Intravenoosi |

**Oksaliplatiini** on solunsalpaajahoidossa käytettävä lääkeaine ja platinajohdos, jota käytetään paksunsuolensyövän hoitona varsinkin leikkaushoidon jälkeen. Oksaliplatiini on kompleksiyhdiste, jossa platina on keskusatomina ja ligandeina oksaalihappo ja sykloheksaani-1,2-diamiini. Lääke annetaan yleensä tiputuksena suoraan suoneen, ja se sekoitetaan juuri ennen hoitoa. Tiputus kestää kolmisen tuntia. Annostus lasketaan potilaan pinta-alan mukaan, se lasketaan pituuden ja painon mukaan.

Lääkkeellä on runsaasti sivuvaikutuksia, yleisimpänä hermonpäät tuntevat kylmän kipuna varsinkin käsissä ja nielussa, hoidon jatkuessa myös kasvoissa. Tiputuksen jälkeen kaikki kylmät ruoat ja juomat eivät oikein käy, ja jäätelön syönti on lähes mahdotonta. Ulkoilussakin kylmässä säässä tarvitaan lämpimät käsineet ja suojaa kasvoille. Arkuus helpottaa vähitellen runsaassa viikossa. Joillekin potilaille hoito aiheuttaa esimerkiksi pahoinvointia, joka pahimmillaan voi keskeyttää hoidon.

Potilas käy edellisenä aamuna ennen tiputusta verikokeessa laboratoriossa. Erityisesti tarkkaillaan valkosoluja, munuaisia ja maksaa sekä tulehdusarvoja. Hoito on usein kolmen viikon jaksoissa ja alkaa tiputuksella, minkä jälkeen potilas syö tabletteina jotakin muuta solunsalpaajaa kaksi viikkoa, kolmas viikko on palautusta varten. Jaksoja on tavallisesti noin puolen vuoden ajan eli 8 × 3 viikkoa.

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: Oxaliplatin (englanniksi)
* DrugBank: Oxaliplatin (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Oxaliplatin (englanniksi)
* ChemBlink: Oxaliplatin (englanniksi)