recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ceriumnitraatti** eli **cerium(III)nitraatti** (Ce(NO3)3) on cerium- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään kaasulamppujen kaasusukkien valmistamiseen ja lääke­tieteessä vaikeiden palovammojen hoitoon.

Ominaisuudet
------------

Malli ceriumnitraattiheksahydraatin kiderakenteesta
Ceriumnitraatti on hyvin hygroskooppista ainetta, joka yleisimmin esiintyy valkoisena tai punertavana kidevedellisenä heksahydraattina (Ce(NO3)3·6H2O). Yhdisteen alkeiskoppi on trikliininen. Kuumennettaessa heksahydraattia 150 °C:n lämpötilaan se sulaa ja samalla muuttuu trihydraatiksi (Ce(NO3)3·3H2O). Edelleen kuumennettaessa ceriumnitraatti hajoaa cerium(IV)oksidiksi noin 200 °C:n lämpötilassa. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja liukenee myös useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten alkoholeihin, eettereihin ja ketoneihin.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Ceriumnitraattia voidaan valmistaa neutraloimalla ceriumkarbonaattia typpihapolla.

Ce2(CO3)3 + 6 HNO3 + 2 Ce(NO3)3 + 3 H2O + 3 CO2
Ceriumnitraattia käytetään kaasusukkien valmistamiseen. Se muuttaa valon sävyä miellyttävämmäksi ja toimii paloprosessin katalyyttinä, jolloin kaasu palaa puhtaammin ja täydellisemmin. Yhdistettä käytetään myös cerium(IV)oksidin valmistamiseen. Vaikeiden palovammojen hoitoon käytetään ceriumnitraattia ja hopeasulfadiatsiinia sisältävää geeliä. Tällä hoidolla vaikeista palovammoista kärsivien kuolleisuutta saatiin vähennettyä 50 %:lla. Ceriumnitraatin vaikutus perustuu sen kykyyn vahvistaa ihmisen immuunipuolustusta. Ceriumnitraattia on tutkittu ohuena pinnoitteena parantamaan ruostumattoman teräksen korroosionkestävyyttä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 522. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. ↑  William M. Haynes, David R. Lide, Thomas J. Bruno: *CRC Handbook of Chemistry and Physics*, s. 4.57. 93rd Edition. CRC Press, 2012. ISBN 978-1439880494. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 30.9.2015). (englanniksi)
3. 1 2 3  Barry T. Kilbourn: *Cerium and Cerium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2011. Viitattu 30.9.2015
4. ↑  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 197. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 30.9.2015). (englanniksi)
5. ↑  Marko Hamilo: Punainen vihreiden metalli.  *Helsingin Sanomat*, 20.6.2006. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 26.10.2023.
6. ↑  Alan B. G. Lansdown: *Silver in Healthcare*, s. 102–103. RSC Publishing, 2010. ISBN 978-1849730068. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 30.9.2015). (englanniksi)
7. ↑  Katja A. Strohfeldt: *Essentials of Inorganic Chemistry*, s. 215. John Wiley & Sons, 2015. ISBN 978-0-470-66558-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 30.9.2015). (englanniksi)
8. ↑  Atul Tiwari, Lloyd Hihara, James Rawlins: *Intelligent Coatings for Corrosion Control*, s. 136. Butterworth-Heinemann, 2014. ISBN 9780124114678. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 30.9.2015). (englanniksi)
**Nestorin luola** (kreik. Σπήλαιο Νέστορος, *Spílaio Néstoros*) on luola ja arkeologinen kohde Pýlos-Néstorasin kunnassa Messeniassa Kreikassa. Se on saanut nimensä kreikkalaisen mytologian Nestorista, joka oli Pyloksen kuningas.

Luola sijaitsee Palaiókastron (myös Paliókastro, Palaionavaríno) kukkulassa, joka oli antiikin ajan Pyloksen kaupungin akropolis eli linnavuori. Kukkula kohoaa kannaksella, joka erottaa Giálovan laguunin Joonianmerestä, ja joka antiikin aikana tunnettiin Koryfasionin niemenä. Kukkulan ja luolan pohjoispuolella sijaitsee Voïdokoilián ranta. Luolan koko on noin 20 × 16 metriä ja korkeus suurimmillaan noin 30 metriä. Sen suuaukko on muodoltaan kolmiomainen. Luolan sisällä on stalaktiitteja.

Mytologiassa luola on paikka, johon vastasyntynyt Hermes piilotti viisikymmentä härkää, jotka oli varastanut Apollonilta. Pausanias, joka kävi Pyloksessa noin vuonna 160 jaa. kertoo, että luolassa oli pidetty esihistoriallisen Pyloksen kuninkaallisia härkiä eli Neleuksen, Nestorin isän, karjaa.

Arkeologisten tutkimusten perusteella luola on ollut käytössä myöhäisellä neoliittisella kaudella 3000-luvulla eaa. sekä ajoittain varhaisella ja keskisellä helladisella kaudella sekä mykeneläisellä kaudella, ja myöhemminkin antiikin ajan klassiselle kaudelle saakka. Luolasta on löydetty neoliittista keramiikkaa. Heinrich Schliemann tutki luolaa vuonna 1874 ja teki sieltä pronssikautisia esinelöytöjä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Σπήλαιο Νέστορος *Terrabook*. Viitattu 25.9.2023.
2. 1 2 3 4  Σπήλαιο Νέστορος *Pylos*. Viitattu 25.9.2023.
3. ↑  Pausanias: *Kreikan kuvaus* 4.36.2.
4. ↑  Σπήλαιο Νέστορος *Greek Travel Pages*. Viitattu 25.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nestorin luola** Wikimedia Commonsissa
**Dennis Ole Christensen** (s. 18. joulukuuta 1972) on tanskalainen Jehovan todistajat -liikkeen jäsen, joka pidätettiin Venäjällä "ekstremistisen organisaation" jäsenenä 2017. Hän vapautui vuonna 2022. 

Orjolin kaupungissa tuomioistuin julisti ensimmäisenä Venäjällä Jehovan todistajat -uskonnollisen liikkeen ekstremistiseksi organisaatioksi vuonna 2016. Seuraavana vuonna Venäjän korkein oikeus julisti sen kielletyksi koko Venäjällä. Turvallisuuspoliisi teki tarkastuksen liikkeen tiloihin Orjolissa. Silloin pidätettiin tanskalainen Christensen. Hän oli ensin tutkintavankeudessa ja sai helmikuussa 2019 kuuden vuoden vankeustuomion. Hän pääsi vapaaksi toukokuussa 2022.

Lähteet
-------

1. ↑  Arnold, Victoria: Russia: Jehovah’s Witness appeal fails, appeal to Strasbourg *Forum 18*.  24.5.2019. Viitattu 25.5.2022. (englanniksi)
2. ↑  **Määritä nimeke!** *jw.org*.  26.10.2023. Viitattu 26.10.2023.
3. ↑  Pekka Hakala: Tanskalainen Jehovan todistaja vapaaksi Venäjällä. Helsingin Sanomat 25.5.2022. Sivu A 28. Viitattu 25.5.2022 Verkkoartikkeli
**Hämeenlahden Linnavuori** on Kurkijoella luovutetun Karjalan alueella sijaitseva Linnavuori. Sillä on ollut ainakin kaksi rakennusvaihetta joita varhaisempi päättyi 1100-luvun lopussa tai 1200-luvun alussa. Se oli käytössä myöhemmin myös 1300-luvulla. Linnavuori kohoaa Laatokan pinnasta 45 metrin korkeuteen. Sen laki jakaantuu kahteen osaan, josta läntinen puoli on itäistä korkeampi ja toiminut linnan keskuksena. Vuoren päällä on hyvin säilynyt kivinen valli.

Linnavuoren varustukset havainnollistettu vuonna 1891 Hjalmar Appelgrenin piirroksessa.Hjalmar Appelgren teki kaivauksia paikalla 1888–1889. Näissä kaivauksissa hän havaitsi laella ainakin 60 kumpumaista kivikasaa ja mahdollisen talonpohjan. Hän tutki yhdeksän kivikasaa tarkemmin ja löysi niistä hiiltä, tuhkaa, poltettuja luita, hevosenhampaita, keramiikkaa ja palanutt savea. Muinaisesineitä löytyi itse kummuista sekä niiden lähialueilta. Paikalta löytyi mm. lukko, avaimet, veitset, kovasimen kappaleet, keritsimet, pronssineula, värttinäpyörä ja pärepihti. Koruista suurin osa oli lasihelmiä. Paikalta löytyneistä rahoista erityisen huomiota herättäviä olivat vuosien 815–912 välillä lyöty itämainen raha sekä kaksi friisiläistä denaaria 1000-luvulta. Näiden esineiden lisäksi hän löysi paikalta kaksi sormusta, nuolenkärkiä sekä kaksi niin sanottua hevosenkenkäsolkea.

Aleksandr Saksan 1980-luvun lopulla tekemissä kaivauksissa linnavuoren kivivallin alta löytyneen keramiikan arvioitiin olevan 1100-luvulta tai viimeistään 1200-luvulta. Linnavuoren itäisen jyrkänteen alapuolelta löytyi hiiltyneitä puunkappaleita runsaan metrin levyisenä vyöhykkeenä. Ne olivat ilmeisesti vuoren päällä olleesta varustuksesta joka oli palanut ja sitten pudonnut. Radiohiiliajoituksen perusteella puut olivat palaneet 1300-luvulla. Puuvarustusten tuhoutuminen on voinut olla yhteydessä venäläisen kronikan antamaan tietoon ruotsalaisten hyökkäyksestä Kurkijoelle vuonna 1396. Tämä tapahtuma mahdollisesti päätti linnavuoren historian.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sihvo, Hannes ja Kaukiainen, Yrjö (päätoim.): *Viipurin läänin historia 1: Karjalan synty.*, s. 427. Lappeenranta: Karjalan kirjapaino, 2003.
**Mauno-Olavi Pötry** (17. tammikuuta 1946 Lappeenranta – 11. huhtikuuta 1996 Lappeenranta) oli suomalainen näytelmäkirjailija.

Pötry oli kansakoulun käytyään rakennustöissä kunnes hän vammautui työmaalla sattuneessa onnettomuudessa Helsingissä 1963 ja jäi tapaturmaeläkkeelle. Onnettomuuden seurauksena Pötry halvaantui pyörätuoli-invalidiksi. Hän pystyi kuitenkin käyttämään kirjoittamiseen toista kättään ja hän kirjoitti myös suutikun avulla. Pötry harrasti myös veneilyä ja hänen veneensä oli rakennettu sellaiseksi että vammainenkin pystyi sitä käyttämään.

Pötry kirjoitti 1970-luvulla kaksi hyvän arvostelu- ja yleisömenestyksen saanutta näytelmää. Maaltapaosta kertonut *Muuttolintu* (1973) esitettiin myös televisiossa ja 1974 kantaesityksensä sai farssi *Hymyilevä potilas*. Molemmat näytelmät esitettiin aikanaan Tampereen Teatterikesässä. Pötry toimi myös teatterikriitikkona, avusti lehtiä, veti näytelmäpiiriä sekä toimi alustajana ja runoiltojen pitäjänä.

Useista vaikeista sairauksista kärsinyt Pötry kuoli 1996 50-vuotiaana.

Näytelmiä
---------

* *Muuttolintu*. Imatran teatteri 1974
* *Hymyilevä potilas*. Imatran teatteri 1974
* *Työstä ja taistelusta*. Lappeenrannan kaupunginteatteri 1975
* *Viholliset keskenään*. 1977
* *Dostojevskiläistä puhetta*. Lappeenrannan kaupunginteatteri 1983
* *Meidän herramme teatteriseurue*. 1985
* *Herra ministeri taiteilijan kammiossa*, monologi. Lappeenrannan kaupunginteatteri 1993 (kirjoitettu alun perin näyttelijä Aarre Heinoselle)

Palkinnot
---------

* Kymen läänin taidepalkinto 1975
* Lappeenrannan kaupungin taidepalkinto 1977

Lähteet
-------

* Mauno-Olavi Pötry SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Eteläkarjalaisia kirjailijoita: Mauno-Olavi Pötry (Arkistoitu – Internet Archive)
**Parti pour la renaissance nationale** eli Parena on poliittinen puolue Malissa.

Congrès national d’initiative démocratique -puolueeseen kuuluneet Yoro Diakité ja Tiébilé Dramé perustivat Parenan vuonna 1995. Seuraavana vuonna se solmi yhteistyösopimuksen Ademan kanssa. Vuoden 1997 kansalliskokousvaaleissa puolue sai kahdeksan edustajanpaikkaa.

Tiébilé Dramé oli Parenan ehdokas vuoden 2002 presidentinvaaleissa. Hän tuli ensimmäisellä kierroksella neljänneksi saaden neljä prosenttia äänistä. Saman vuoden kansalliskokousvaaleissa Parena sai yhden edustajanpaikan. Dramé osallistui presidentinvaaleihin uudestaan vuonna 2007 sijoittuen kolmanneksi kolmella prosentilla äänistä. Kansalliskokousvaaleissa Parena sai neljä paikkaa.

Dramé osallistui rauhanneuvotteluihin maan pohjoisosan tuaregikapinallisten kanssa kesäkuussa 2013. Hän asettui samana vuonna Parenan presidenttiehdokkaaksi, mutta veti pois ehdokkuutensa pitäen vaaleja ennenaikaisina. Vuoden 2013 kansalliskokousvaaleissa Parena sai kolme edustajanpaikkaa. Puolue muodosti URD:n ja PRVM:n Vigilance républicaine et démocratique -oppositioryhmän, mutta kaksi sen edustajista on loikannut muihin ryhmiin.

Parenan puheenjohtaja on Tiébilé Dramé ja pääsihteeri Amidou Diabate.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Political Handbook of the World 2018–2019*, s. 1009–1010. Thousand Oaks: CQ Press, 2019. ISBN 978-1-5443-2712-9.
2. ↑  Mali: Assemblée Nationale: Elections held in 1997 *archive.ipu.org*. Viitattu 15.11.2019.
3. ↑  Zeïni Molaye, Amadou Keita, Salabary Doumbia: L’Assemblée Nationale du Mail, 5ème législature: un guide à l'usage des élus, des citoyens et des partenaires *Friedrich Ebert Stiftung, Bureau du Mali*.  2015. Viitattu 15.11.2019.
Uppokiekkopeli käynnissä
**Uppokiekko** on veden alla pelattava joukkuepeli. Pelin tarkoituksena on tehdä enemmän maaleja kuin vastustaja. Maali tehdään lyömällä kiekko mailalla maaliin. Uppokiekko kehitettiin Englannissa 1950-luvulla. Lajin ensimmäiset maailmanmestaruuskisat järjestettiin 1980.

Historia
--------

Uppokiekon kehitti Alan Blake vuonna 1954 Englannissa, ja lajin nimi oli alun perin *Octopush*. Tavoitteena oli keksiä urheilulaji, joka tarjoaisi laitesukelluksen harrastajille kiinnostavan ja kilpailullisen tavan pitää yllä harjoittelua myös talvikaudella. Ensimmäiset kilpailut lajia harrastavien seurojen välillä järjestettiin Englannissa talvella 1954–1955.

Laji levisi verrattain nopeasti Britanniasta Ranskaan, Etelä-Afrikkaan, Kanadaan, Yhdysvaltoihin, ja Australiaan, joissa järjestettiin omat kansalliset mestaruusturnaukset 1970-luvuilla. Myöhemmin laji on saavuttanut jonkin verran suosiota myös esimerkiksi Alankomaissa.*lähde?*

Vuonna 1980 järjestettiin uppokiekon ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut Kanadan Vancouverissa. Turnauksen voitti Alankomaiden joukkue, ja siihen osallistui joukkueita viidestä eri maasta. Nykyään maailmanmestaruuskisoihin osallistuu tyypillisesti hieman alle 20 maan joukkueet.*lähde?* Maailmanmestaruuskisoissa 2006 oli mukana 17 maata. Kansainväliset turnaukset järjestää urheilusukellusorganisaatio CMAS.

Säännöt
-------

Joukkueissa on kuusi pelaajaa ja kuusi vaihtopelaajaa. Ottelussa on kaksi 15 minuutin puoliaikaa ja kolmen minuutin tauko niiden välissä. Jos peli on tasan, pelataan kaksi viiden minuutin jatkoerää ja niiden jälkeen tarvittaessa äkkikuolemaerä.

Maalit ovat kolme metriä leveät ja 25 senttimetriä korkeat. Pelivälineenä käytettävän kiekon halkaisija on 80 millimetriä, paksuus 30 millimetriä ja paino 1,3 kilogrammaa. Puinen maila on enintään 35 senttimetriä pitkä. Pelaajilla on sukellusmaski, uimalakki, hanska, snorkkeli, räpylät ja korvasuojat.

Uppokiekko Suomessa
-------------------

Suomessa uppokiekko on pieni harrastelaji, joka on suosittua lähinnä vapaasukelluksen harrastajien keskuudessa. Monet lajin harrastajista käyttävät lajia tukemaan vapaasukellusharrastusta, eivätkä harrasta uppokiekkoa tavoitteellisesti päälajinaan. Uppokiekkoa harrastavia seuroja on Suomessa muutamia. Organisoitua seurojenvälistä kilpailutoimintaa Suomessa ei ole.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The History of Underwater Hockey *web.archive.org*.  5.4.2017.  Arkistoitu 5.4.2017. Viitattu 27.6.2022.
2. ↑  Participants 2006 CMAS Underwater Hockey World Championships. Viitattu 11.11.2019. (englanniksi)
3. 1 2 3  *Suuri urheilulajikirja: säännöt, tekniikka & taktiikka*, s. 195. (alkuteos: *The Sports Book*, 2015). Karisto, 2016. ISBN 978-951-23-6001-7.
4. 1 2  Pitkä pohjaan ja perään! – Lyijykiekon perään sukeltavat ovat uimahallien kummajaisia *Yle Uutiset*.  12.5.2017. Viitattu 27.6.2022.
Natriumperkloraatti
Kiinteää kaliumperkloraattia
**Perkloraatti** on perkloorihapon suola. Perkloraatti-ioni [ClO4]- voi muodostaa ioniyhdisteitä metallikationien kanssa, jolloin muodostuu esimerkiksi perkloraatti-ionin alkalisuola, NaClO4. Alkalimetalliperkloraatteja voidaan valmistaa kloraattien disproportionaatioreaktiolla: 

> 4[ClO3]- → 3[ClO4]- + Cl-
> 
> 

Kemikaalin valmistuksessa räjähdysvaara on suuri. Jo pienet määrät epäpuhtauksia voivat katalysoida kemikaalin hallitsematonta hajoamista kloridiksi ja happikaasuksi, mistä voi seurata räjähdys. Myös perkloraattisuolat itsessään ovat erittäin herkästi räjähtäviä, joten niitä täytyy käsitellä erityisen varovasti.

Perkloraatti on vahva hapetin, ja sitä käytetään esimerkiksi ilotulitteissa ja valoraketeissa. Ammoniumperkloraatin (NH4ClO4) ja alumiinin seosta taas käytetään muun muassa avaruusrakettien polttoaineena.

Paitsi hapettavuutensa vuoksi, perkloraatti aiheuttaa ihmiselle vaaraa myös siksi, koska sen on havaittu olevan kilpirauhasmyrkky. Kemikaali saattaa häiritä kilpirauhasen kykyä imeä jodia ja muuttaa se hormoneiksi, mikä puolestaan voi johtaa lapsilla kehityshäiriöihin.

Perkloraatteja
--------------

* Ammoniumperkloraatti (NH4ClO4) CAS-numero 7790-98-9
* Cesiumperkloraatti (CsClO4) CAS-numero 13454-84-7
* Hopeaperkloraatti (AgClO4) CAS-numero 7783-93-9
* Kaliumperkloraatti (KClO4) CAS-numero 7778-74-7
* Litiumperkloraatti (LiClO4) CAS-numero 7791-03-9
* Natriumperkloraatti (NaClO4) CAS-numero 7601-89-0
* Magnesiumperkloraatti (Mg(ClO4)2) CAS-numero 10034-81-8
* Perkloorihappo eli vetyperkloraatti (HClO4) CAS-numero 7601-90-3

Lähteet
-------

1. ↑  Housecroft & al.: Inorganic Chemistry, 2001, ISBN 0582-31080-6.
2. ↑  CDC: Tietoa perkloraatista
3. ↑  Haluatko Marsiin? – Tässä 7 tapaa, joilla voit menettää henkesi matkalla *tekniikkatalous.fi*. Viitattu 4.10.2016.
4. ↑  Äidinmaidonkorvikkeesta löytyi perkloraattia
**Vanhan apteekin talo** on Oulun keskustassa sijaitseva liike- ja asuinkerrostalo.

Talon rakennutti apteekkari Kaarlo A. Åkersten vuonna 1928 ja sen suunnitteli rakennusinsinööri Veikko Kallio. Rakennuksen valmistuttua Åkersten asui itse rakennuksen toisen kerroksen kulmahuoneistossa ja hoiti kulma- liikehuoneistossa sijainnutta apteekkia. Rakennuksen muut liikehuoneistot sekä asuinhuoneistot olivat vuokrattuja ulkopuolisille.

Tontti ja rakennukset olivat edelleen 1950-luvulla apteekkari Knifsundin lesken Maiju Knifsundin ja hänen tyttärensä omistuksessa. Myöhemmin asunto-osakeyhtiön osakkeita myytiin muille yksityisille omistajille. Apteekkitoiminta rakennuksesta loppui vuonna 1986.

Vanhan apteekin talo on osa Asunto Oy Oulun Liiketaloa, joka koostuu kolmen eri aikakauden rakennuksista.

Pakkahuoneenkatu 10 sijainnut puutalo paloi saksalaisten palopommin osuessa siihen vuonna 1944. Paikalle rakennettiin uusi kivitalo vuonna 1953. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Uki Heikkinen.

Torikatu 9 sijainnut Carl Ludvig Engelin suunnittelema ja vuonna 1826 valmistunut puinen nk. vanhan apteekin talo purettiin vuonna 1962 ja paikalla on nykyisin arkkitehti E. Niemelän suunnittelema liike- ja asuinkerrostalo.
**Palma Vecchio** ("Palma vanhempi", oikealta nimeltään **Jacopo Palma** tai **Nigreti**) (n. 1480 Serinalta – 30. heinäkuuta 1528 Venetsia) oli italialainen, Venetsian koulukuntaan kuuluva taidemaalari.

Elämä ja ura
------------

Palma sai lisänimen *Vecchio* erottaakseen itsensä veljenpojastaan Jacopo Palma Giovanesta ("Palma nuorempi"). Giorgionen ja Lorenzo Lotton tavoin hän opiskeli Giovanni Bellinin johdolla, jolta hän sai inspiraatiota alttaritauluihinsa. Myös Tizianin vaikutus on havaittavissa hänen teoksissaan. Giorgionea jäljitellen Palma käsitteli uskonnollisia aiheita, joiden voima, eloisuus ja kirkkaat värit ansaitsevat ihailua, vaikka niistä puuttuukin uskonnollinen tunnelma. Häntä moitittiin myös kekseliäisyyden puutteesta. Tällaisia teoksia ovat muun muassa Vicenzan San Stefanolle maalattu *Madonna Pyhän Yrjön ja Pyhän Lucian kanssa*, *Pyhä Pietari kuuden pyhimyksen kanssa*, *Paimenten palvonta*, *Jaakobin ja Raakelin kohtaaminen*. Hänen suosikkiaiheitaan olivat niin sanotut "pyhät keskustelut" eli Pyhä Perhe tai pyhimysten ympäröimä Madonna.

Hänen mestariteoksensa on Santa Maria Formosan alttaritaulu Venetsiassa. Se on triptyykki, joka esittää Pyhää Barbaraa Antonius Erakon ja Pyhän Sebastianuksenin välissä. Palma oli myös merkittävä muotokuvamaalari, joka kunnostautui erityisesti naisten muotokuvissa, joista useimmat olivat hovinaisia. Myös hänen miesmuotokuvansa ovat erinomaisia.

* Pyhän Barbaran polyptyykki, Santa Maria Formosa, Venetsia.Pyhän Barbaran polyptyykki, Santa Maria Formosa, Venetsia.
* Sacra Conversazione*Sacra Conversazione*
* Vaalea nainen*Vaalea nainen*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Palma Vecchio *Catholic Encyclopedia*.  1911. Viitattu 03.10.2022.
2. 1 2 3  Jacopo Palma *Encyclopedia Britannica*.  1911. Viitattu 03.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Palma Vecchio** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
	+ 2
* MusicBrainz
* RKD Artists
* Städel
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Dizionario Biografico degli Italiani
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Anna Gebert
**Anna Gebert** (s. 1979 Varsova, Puola) on puolalais-suomalainen viulisti, joka syksystä 2020 on viulunsoiton professori Zürichin Taidekorkeakoulussa ja syksystä 2021 myös kamarimusiikin professori Baselin musiikkiakatemiassa. Anna Gebert toimi vuosina 2011–2019 Trondheimin sinfoniaorkesterin ensimmäisenä konserttimestarina Norjassa. Vuosina 2012–2020 hän oli Trondheimin NTNU-yliopiston viulunsoiton lehtori. 

Anna Gebert muutti Suomeen vuonna 1980 perheensä mukana. Hän opiskeli Igor Bezrodnyin johdolla Sibelius-Akatemiassa, Magdalena Rezlerin johdolla Freiburgissa ja Ana Chumachencon johdolla Münchenissä. Hän oli Fulbright-stipendiaattina Indianan yliopistossa Bloomingtonissa, jossa hänen opettajiaan olivat Miriam Fried ja Paul Biss. Hän opiskeli siellä myös barokkiviulun soittoa Stanley Ritchien johdolla.

Vuosina 1994–1997 Gebert soitti Gustav Mahler -nuoriso-orkesterissa ja Euroopan unionin nuoriso-orkesterissa. Vuosina 2005–2007 Anna Gebert oli päätoiminen sijainen Berliinin filharmonikoissa ja sen jälkeen apulaiskonserttimestarina Kölnin filharmonikoiden Gürzenich-orkesterissa 2007-2011. Gebert on soittanut äänenjohtajana ja vara-konserttimestarina myös Baijerin radion sinfoniaorkesterissa, Frankfurtin, Bonnin ja Bayerin oopperaorkestereissa, muissa saksalaisissa radio-orkestereissa sekä Lontoon sinfoniaorkesterissa. Vuosina 1997-2002 hän esiintyi säännöllisesti Mahler Chamber Orchestran riveissä. Hän on ollut vieraileva konserttimestari mm. Helsingin Filharmoniassa, Tukholman Filharmoniassa, Tukholman Oopperassa, Odensen Sinfoniaorkesterissa ja WDR Sinfoniaorkesterissa. Barokkiviulistina hän on Barokkanerne Oslo-yhtyeen jäsen. 

Anna Gebertin äiti on espoolainen viulupedagogi Grazyna Zeranska-Gebert ja isoveli sellisti Alexander Gebert.

Lähteet
-------

1. ↑  Musikere. TSO (Web Archive 2017). Viitattu 9.9.2021.
2. 1 2  Zeranska-Gebert, Grazyna: Huomenna iltakuudelta[vanhentunut linkki], Esse, Espoon seurakuntasanomat, 5.12.2012. Viitattu 8.12.2014.
3. 1 2  Violin Maker Matthieu Devuyst (violin, viola, cello) - References : Anna Gebert (Arkistoitu – Internet Archive), Matthieudevuyst.com, viitattu 11.12.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Gebertin blogi Amfion-sivustolla

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Logo.
Sonor-rummut.
**Sonor** on saksalainen rumpumerkki. 

Vuonna 1875 Johannes Link alkoi valmistaa sotilasrumpuja sekä rumpukalvoja. Kaksikymmentä vuotta myöhemmin yritys oli laajentunut valmistamaan kaikkia lyömäsoittimia. Sonor rekisteröitiin tuotemerkiksi vuonna 1907. Johannes Linkin poika, Otto Link, jatkoi Sonor-rumpujen valmistusta toiseen maailmansotaan asti. Maailmansota jakoi Saksan, jolloin tehdas jäi Itä-Saksalle. Otto Linkin poika, Horst, loikkasi länteen ja perusti brittijoukoilta vuokrattuun parakkiin tehtaan, jossa hän alkoi valmistaa kalvoja. 

Vanha tehdas jatkoi toimintaansa DDR:n hallinnon alaisena valmistaen Tacton-merkkisiä rumpuja. 1950-luvulla Sonor alkoi valmistaa muun muassa koulusoittimia, Orff-järjestelmän laajaa soitinvalikoimaa.

Nykyisin Sonor on noin kahdensadan työntekijän yritys*lähde?*. Vuoden 1991 alussa Sonor muuttui perheyrityksestä Hohner-yhtymän osaksi. Yritys ei peittele tuotteidensa kalleutta, vaan päinvastoin on mainonnassaan jopa viitannut itse siihen. Sonorin rumpusarjoja ovat Signature, Hilite, Sonorlite ja Force 3000-, 2000-, 100- ja 505-sarjat.

Tunnettuja Sonorin soittimia käyttäneitä muusikoita ovat tai ovat olleet muiden muassa Phil Rudd, Ingo Schwichtenberg, Nicko McBrain (siirtynyt Premier-merkkisiin rumpuihin josta 2016 siirtynyt takaisin Sonoreihin), Thomas Lang, Phil Taylor, Danny Carey, Mikkey Dee, Christoph Schneider ja Gavin Harrison.

Aiheesta muualla
----------------

* SONOR (Arkistoitu – Internet Archive)
* sonormuseum.com
**Sienna Skies** on vuonna 2006 Sydneyssä, Australiassa perustettu kokeellista Post-Hardcorea soittava yhtye.

Historia
--------

### Perustaminen ja EP:n *Where Joy Exists Despair Beckons -tuottaminen*

Sienna Skies -yhtyeen vuonna 2006 perustivat Michael Sankey sekä Nick Musgrave. Ensimmäinen virallinen kokoonpano koostui vokalisti Steve Faullista, kosketinsoittaja Matt Wellsistä, basisti Josh Wadesta, rumpali Luke Ziomekista sekä perustajajäseninä toimineista kitaristeista.

Viiden kappaleen EP 'Where Joy Exists Despair Beckons' ilmestyi vuosi yhtyeen perustamisen jälkeen. Albumi rahoitettiin jäsenten omasta toimesta. EP:n julkaisun jälkeen yhtye lähti kiertueelle Australian itärannikon kautta aina Uuteen-Seelantiin saakka. Yhtye esiintyi keikoilla yhdessä mm. Family Force 5, Blessed by a Broken Heart, Haste the Day, Deez Nuts sekä The Amity Affliction -yhtyeiden kanssa.

Diskografia
-----------

### EP:t

* Where Joy Exists, Despair Beckons (2007)

### Albumit

* Truest of Colors (2009)
* The Constant Climb (2012)
* Seasons (2014)
* A Darker Shade of Truth (2016)

Linkit
------

* Sienna Skies virallinen Facebook-sivu

Lähteet
-------
**Eino Aleksander Salakka** (13. huhtikuuta 1926 Sakkola – 4. marraskuuta 2006 Kuopio) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.

Salakan vanhemmat olivat konstaapeli Kaarlo Vilhelm Salakka ja postinhoitaja Ida Similä. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Kajaanin seminaarista 1947.

Salakka toimi opettajana muun muassa Kaavilla, Sonkajärvellä ja Varkaudessa. Pisimpään hän oli Lahden Launeen peruskoulun yhteiskuntaopin, historian, uskonnon ja venäjän opettajana. Salakka oli mukana Lahden kunnallispolitiikassa ja oli perustamassa 1954 Lahden Työväen Mieskuoroa. Vuodesta 1987 Salakka asui Kuopiossa.

Salakka käsitteli omaelämäkerrallisissa teoksissaan vuosina 1936–1939 vanhassa Valamon luostarissa Laatokalla viettämäänsä aikaa sekä myös sodanjälkeistä evakkoelämää.

Teoksia
-------

* *Lapsuuteni vanha Valamo*. Gummerus 1980
* *Valamosta viehkatielle*, romaani. Karisto 1986
* *Vanhan Valamon päiviä*, romaani. Karisto 1988
* *Vastatuuleen*, romaani. Karisto 1990
* *Liitutaulu*, romaani. Karisto 1993
* *Valamon aikaan*. Karisto 1995 (uudistettu laitos *Lapsuuteni vanha Valamo*-kirjasta)

Lähteet
-------

* Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia : Eino Salakka (Arkistoitu – Internet Archive)
* Lahden kaupunginkirjaston Vellamon vinkit : Eino Salakka (Arkistoitu – Internet Archive)
**Rassemblement pour la démocratie et le progrès** eli RDP on poliittinen puolue Malissa.

Malilaiset emigrantit perustivat Almamy Syllan johtaman RDP:n Gabonissa vuonna 1990. Se rekisteröitiin huhtikuussa 1991 pian presidentti Moussa Traorén hallinnon kaatumisen jälkeen. RDP sai vuoden 1992 kansalliskokousvaaleissa neljä edustajanpaikkaa. Saman vuoden presidentinvaaleissa Sylla sai ensimmäisellä kierroksella 9,4 prosenttia äänistä.

Vuonna 1997 Sylla toimi vaaleja boikotoineen oppositiopuolueiden yhteenliittymän COPPO:n puheenjohtajana, minkä johdosta RDP:n toisinajattelijat perustivat uuden puolueen Rassemblement national pour la démocratien. Vuoden 2002 vaaleissa Sylla sai vain 0,57 prosenttia äänistä eikä RDP saanut yhtään kansalliskokouspaikkaa. 

Nykyään puolueen puheenjohtajana toimii Bissi Sangaré.

Lähteet
-------

1. ↑  Pascal James Imperato, Gavin H. Imperato: *Historical Dictionary of Mali, fourth edition*, s. 249. Lanham: Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-5603-5.
2. ↑  *Political Handbook of the World: 1997*, s. 532. New York: Palgrave Macmillan, 1997. ISBN 978-0-933199-12-5.
3. 1 2  Partis politiques au Mali *IZF*.  Arkistoitu 12.12.2019. Viitattu 12.12.2019.
4. ↑  *Elections in Africa: A Data Handbook*, s. 579–580. Oxford: Oxford University Press, 1999. ISBN 0-19-829645-2.
5. ↑  Mali: Presse-Gouvernement : Le Mali de 1957 à 2017: Focus sur les 11 journalistes devenus ministres *Maliactu*.  Arkistoitu 12.12.2019. Viitattu 12.12.2019.
6. ↑  Elections in Mali *African Elections Database*. Viitattu 12.12.2019.
7. ↑  Bissi Sangaré, Président du Rassemblement pour la Démocratie et le Progrès (RDP): L’héritier et le flambeau… *Bamada.net*. Viitattu 12.12.2019.
Ritarikunnan tunnuksia
**Daniel Galitsialaisen ritarikunta** (ukr. Орден Данила Галицького, *Orden Danyla Halytskoho*) on ukrainalainen ritarikunta. Se perustettiin 20. helmikuuta 2003 Verh'ovna radan päätöksellä. Sitä jaetaan kunnianosoituksena Ukrainan asevoimissa palveleville ihmisille.

Kunnianosoitusta voidaan jakaa myös siviilihenkilöille merkittävästä henkilökohtaisesta panostuksesta Ukrainan tai sen kansan hyväksi, joka on tehty tietoisesti ja pettämättömästi.

Mikäli kunnianosoitusta jaetaan aktiivisessa palveluksessa olevalle sotilaalle, sitä jaetaan miekoilla. Muissa tapauksissa kunniamerkissä ei ole miekkoja. Ritarikunnan sääntöjen mukaan kaikki ritarikunnan tunnukset, mitali ja todistuskirja, palautetaan valtiolle erillisessä seremoniassa kunniamerkin saaneen henkilön kuoltua.

Ritarikunnassa on yksi luokka:

* ritari

Galleria
--------

* Ritarikunnan mitali ilman miekkojaRitarikunnan mitali ilman miekkoja
* Ritarikunnan mitali miekoillaRitarikunnan mitali miekoilla

Lähteet
-------

1. ↑  The Order of Danylo Halytsky - Ukrainian Medals & Decorations Post-WW2 *identifymedals.com*.  9.3.2022. Viitattu 15.3.2023. (englanniksi)
2. ↑  Орден «Данили Галицького» — купити в Україні *Герольдмайстер*.  16.12.2016. Viitattu 15.3.2023. (ukrainaksi)
3. ↑  Про державні нагороди України *Офіційний вебпортал парламенту України*. Viitattu 15.3.2023. (ukrainaksi)
4. 1 2  ODM of Ukraine: Order of Order of Daniel Galician *medals.org.uk*. Viitattu 15.3.2023. (ukrainaksi)
5. ↑  Про орден Данила Галицького *Офіційний вебпортал парламенту України*. Viitattu 15.3.2023. (ukrainaksi)
**Arkkiatri** (m.kreik. ἀρχή, *arkhē* ’yli-, pää-’ ja ἰατρός *iatros* ’lääkäri’) on korkein Suomessa lääkärille myönnettävä arvonimi. Sen myöntää Tasavallan presidentti, ja Suomessa voi olla vain yksi arkkiatri kerrallaan. Itsenäisyyden ajan Suomessa arkkiatri on mielletty lääkärikunnan vanhimmaksi.

Muutoin arkkiatreilla on pitkä ja monivaiheinen historia. Arkkiatri oli alun perin hallitsijan henkilääkäri, esimerkiksi Rooman valtakunnassa keisarin henkilääkäri (*archiatri palatini*). Neron lääkäri Andromakhos vanhempi olikin ensimmäinen, jota kutsuttiin arkkiatriksi.

Ruotsin kuninkaan hovilääkäreitä alettiin kutsua arkkiatreiksi ensin Kaarle IX:n aikana. Hänen arkkiatrinsa oli Kasper Fidler eli Casparus Fidlerus (1570–1613). Myöhemmin arkkiatriksi nimettiin hovilääkärien lisäksi muitakin ansioituneita lääkäreitä. Arvonimeä myönnettiin Ruotsissa aina vuoteen 1856, ja se otettiin uudelleen käyttöön vuonna 1995.

Arkkiatrin arvon Suomessa on saanut kaikkiaan 12 lääkäriä, joista itsenäisyyden aikana vuoden 1928 jälkeen kuusi. Nykyiselle arkkiatrille, professori Risto Pelkoselle, arvonimi myönnettiin vuonna 1995.

Suomalaiset arkkiatrit
----------------------

| Nimi | Vuodet |
| --- | --- |
| Gabriel von Bonsdorff | 1817–1831 |
| Johan Agapetus Törngren | 1833–1859 |
| Lars Henrik Törnroth | 1844–1864 |
| Evert Julius Bonsdorff | 1859–1898 |
| Otto Edvard August Hjelt | 1885–1913 |
| Johan Isak Björkstén | 1896–1912 |
| Klas Richard Sievers | 1928–1931 |
| Juho Jaakko Karvonen | 1933–1943 |
| Werner Oswald Renkonen | 1943–1951 |
| Arvo Henrik Ylppö | 1952–1992 |
| Nils Christian Edgar Oker-Blom | 1992–1995 |
| Risto Lauri Agathon Pelkonen | 1995– |

Viitteet
--------

1. ↑  Arkiater hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
2. ↑  Forsius, Arno: Arkkiatrin arvonimi ja Suomen arkkiatrit  2010. A. Forsius.  Arkistoitu 15.5.2021. Viitattu 18.7.2020.
Ritarikunnan tunnuksia
**Mungunghwa-ritarikunta** (hangul: 무궁화대훈장; hanja: 無窮花大勳章; uudistettu latinisaatio: *Mugunghwa daehunjang*) on eteläkorealainen ritarikunta, joka perustettiin 13. elokuuta 1949. Se on Etelä-Korean korkein mahdollinen kunnianosoitus. Ritarikunta perustuu melko pitkälti taiwanilaiseen loistavan jaden ritarikuntaan.

Kunnianosoitusta myönnetään vain nykyisille ja entisille maan presidenteille, ulkomaalaisille valtionpäämiehille sekä näiden puolisoille poikkeuksellisista Etelä-Korean turvallisuuden ja intressien hyväksi tehdystä työstä. Perinteisesti Etelä-Korean presidentille on myönnetty kunnianosoitus melko pian virkaan astumisen jälkeen. Monet eteläkorealaiset pitävät tätä sopimattomana eivätkä siksi näe ritarikuntaa yhtä arvokkaana kuin sen alapuolella oleva kansakunnan perustamisen ritarikunta. Roh Moo-hyun kieltäytyi ottamasta sitä vastaan tässä vaiheessa ja hyväksyi sen vasta virkakautensa lopussa vuonna 2008 symbolisena kiitoksena kansalta.

Ritarikunnassa on vain yksi luokka:

* ritarikunnan nauha

Lähteet
-------

1. ↑  Grand Order of Mugunghwa *wawards.org*.  2023. Viitattu 3.5.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Korea's Grand Order of Mugunghwa *Korean Medals*.  2023. Viitattu 3.5.2023. (englanniksi)
3. ↑  The Grand Order of Mugunghwa - South Korean Medals and Awards *identifymedals.com*.  14.9.2021. Viitattu 3.5.2023. (englanniksi)
4. ↑  Will Pres. Lee accept top gov`t honor before retiring? *The Dong-A Ilbo*.  11.1.2013. Viitattu 3.5.2023. (englanniksi)
5. ↑  ODM of the Republic of Korea: Order of Mugunghwa *medals.org.uk*.  2023. Viitattu 3.5.2023. (englanniksi)
**The Ukrainian Review** oli englanninkielinen neljännesvuosittain ilmestynyt politiikan, historian ja kulttuurin aikakauslehti.

Lehteä julkaisi vuodesta 1954 Lontoossa Association of Ukrainians in Great Britain. 1960-luvun puolivälistä lähtien sitä julkaisivat yhdessä Canadian League for Ukraine's Liberation ja Organization for the Defense of Four Freedoms for Ukraine. Lehti tuki Ukrainalaisten nationalistien järjestöä (OUN, Bandera-ryhmä) ja ABN (Kansojen bolsevismin vastainen blokki) -järjestöä. Sen aihepiiriä oli Neuvostoliiton poliittinen kehitys, ja se keskittyi erityisesti kansallisuuskysymykseen ja ei-venäläisten vähemmistöjen ahdinkoon, kiinnitti erityisesti huomiota toisinajattelijoihin ja Ukrainan demokraattiseen liikkeeseen ja julkaisi kirja-arvosteluja Neuvostoliitossa ja muualla ilmestyneistä kirjoista. Ensimmäiset päätoimittajat olivat Volodymyr Deržavyn ja Vasyl Oreletskyi. Vuodesta 1965 päätoimittajana ja toimituskunnan johdossa oli Slava Stetsko. Toimittajakunnan jäseniä olivat muun muassa Rostyslav Jendyk, Lev Šankovskyi, Oleh Romanyshyn ja Myh’ailo Sosnovskyi. Lehti lakkautettiin 1999.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ukrainian Review, The *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  päivitetty 2019. Viitattu 23.10.2023. (englanniksi)
Ympäripontattu ponttilauta, naaraspontti katsojaan päin**Pontti** on rakennusmateriaaleissa käytettävä lautamaisen tai levymäisen kappaleen reunamuoto, joka mahdollistaa kappaleiden välisen liitoksen. Pontin tarkoitus on pitää vierekkäiset levyt korkeussuunnassa samalla tasolla. Pontti voi sijaita kappaleessa yhdellä, useammalla tai jokaisella reunalla (ympäripontattu).

Käyttökohteita
--------------

Pontin tutuimmat käyttötavat ovat lattiaparketin, kattolautojen ja seinälautojen liitokset. Lisäksi ponttia käytetään tiiviyttä vaativissa liitoksissa, kuten saunan lämpöeristeissä. Levyissä ponttia käytetään yleensä lattiarakenteissa, reunojen irvistämisen estämiseksi. Bitumieristeisen vesikaton aluslaudoitus on yleensä myös pontattua lautaa bitumieristeen rikkoutumisvaaran vuoksi.

Muodot
------

Perinteinen muoto pontille on kantikas tai hieman kiilamainen ura levyn/laudan reunan keskellä (*naaraspontti*) ja vastaava uloke laudan toisessa reunassa (*urospontti*). Lattiaparketeissa käytetään liimaa tällaisen ponttiliitoksen kiinnipysymisen varmistamiseksi. Parketeissa on tullut käyttöön myös *lukkopontteja*, joissa urospontin pää kääntyy ylöspäin ulokkeeksi, joka lukkiutuu sivusuunnassa vastaavaan koloon naaraspontissa; tällöin liimausta ei tarvita. Ulkolaudoituksessa ja paneeleissa käytetään myös *puoliponttia*: laudan toinen reuna on kavennettu osalta laudan leveyttä alta ja toinen reuna päältä. Puolipontin tavoite on ulkonäöllinen, piilottaa kiinnitysnaulat.

Lähteet
-------

1. ↑  Saunan pontattu eristelevy
2. ↑  Parkettisanasto, www.parketix.com. Viitattu 10.7.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Ponttilaudan asennus vesikattoon, kuvitettu
* Museovirasto, ulkovuorauksen korjaus (kuvia ponttityypeistä)
**Topi Salmi** (s. 15. helmikuuta 1972 Vantaa) on suomalainen sanoittaja ja Vexi Salmen poika.

Hänen sanoituksiaan ovat esittäneet ja levyttäneet Heikki Koskelo, Eino Grön, Johnny & the Dodgers, Pekka Mikkola, Karim Z. Yskowicz, Bablo, Jani Jalkanen ja Hänen orkesterinsa, Jorma Uotinen, Sani, Markojuhani Rautavaara, Joel Hallikainen, Suora lähetys, Pekka Tiilikainen ja monet muut.*lähde?* Salmen sanoittamia laulutekstejä on levytetty vuoden 2022 kevääseen mennessä 15 vuoden aikana noin 200.

Säveltäjistä hänen yhteistyökumppaneinaan ovat toimineet muun muassa Pertti Jalonen, Janne Saksa, Risto Asikainen, Costello Hautamäki ja Esa Nieminen. Einojuhani Rautavaara on tehnyt jousisovitukset kahteen Salmen sanoitukseen, "Unten mailla" ja "Viimeisen virran soutaja".*lähde?*

Salmi on sanoittanut myös salanimillä Eemeli Köngäs ja Geijo Geihäs.*lähde?* Salanimillä sanoitetuista teoksista lienee tunnetuin kaksi miljoonaa katselukertaa YouTubessa kerännyt "Tulin minä kaapista ulos".

Salmi on osakkaana vuonna 2010 perustetussa Turenki Records Oy levy-yhtiössä ja toimii sen hallituksen jäsenenä. Hän osakkaan myös toisessa levy-yhtiössä Emsalö Musicissa, joka on perustettu vuonna 2020. Hän on myös Suomen Musiikintekijät -etujärjestön ja Georg Malmstén -säätiön hallitusten jäsen. Salmi on naimisissa.

Lähteet
-------

* Elvis ry: Elvis ry - Jäsenesittely (Topi Salmi) *elvisry.fi*.  Arkistoitu 19.3.2014. Viitattu 1.9.2013.
* Fono.fi: Fono.fi - Äänitetietokanta *fono.fi*. Viitattu 1.9.2013.

### Viitteet

1. ↑  Juntunen, Mikael: Vexi ja Topi, isä ja poika, mutta ei mestari ja oppipoika *Yle.fi*.  3.6.2012. Viitattu 29.9.2013.
2. 1 2  50-vuotias | "Älä perusta", sanoi isä Vexi Salmi, mutta Topi Salmi ei pyörtänyt päätöstään *Helsingin Sanomat*.  13.2.2022. Viitattu 13.2.2022.
3. ↑  Virkkala, Markku: Topi, kappaleen sanoittaja *www.iltalehti.fi*.  1.2.2012. Viitattu 12.8.2018.
4. ↑  Turenki Records Oy - taloustiedot, Y-tunnus ja päättäjät - Finder.fi *www.finder.fi*. Viitattu 12.5.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Topisalmi.fi
* Turenki Records

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Pragya Prasun vuonna 2019.
**Pragya Prasun** on intialainen kansalaisaktivisti, joka ajaa happoiskujen uhrien oikeuksia. Hän joutui happoiskun uhriksi 23-vuotiaana vuonna 2006 melkein kaksi viikkoa naimisiinmenonsa jälkeen. Hyökkääjä oli häneen kiintynyt mies, joka pettyi hänen avioiduttuaan toisen miehen kanssa. Vuonna 2013 hän perusti kansalaisjärjestön, joka auttoi happoiskujen uhreja saamaan apua ja hoitoa. Hänelle myönnettiin Intian korkein naisten kunniamerkki Nari Shakti Puraskar vuonna 2019. Hänen perustamansa Atijeevan Foundation -järjestö on auttanut vuoteen 2020 mennessä noin 250 henkilöä.

Prasun oli junamatkalla Delhiin vuonna 2006, kun hänen kaukainen sukulaisensa, joka halusi avioitua hänen kanssaan heitti yöllä happoa hänen päällensä. Vaunuosastossa oli lääkäri, joka tunnisti että hyökkäyksessä oli käytetty happoa. Muut matkustajat auttoivat häntä kaatamalla vettä hänen päällensä 45-minuutin ajan kunnes hän pääsi sairaalaan. Hän oli vasta-avioitunut, minkä vuoksi hän tunsi häpeää ja ajatteli avioliittonsa tuhoutuvan happoiskun myötä. Hän yritti pitää aviomiehensä kaukana ja uskoi pilanneensa tämän elämän. Aviomies oli ymmärtäväisempi eikä jättänyt häntä, he saivat ensimmäisen tyttärensä vuonna 2009. Happoiskun seurauksena Prasunin kasvot vammautuivat, toinen silmä sokaistui ja vain yksi korva toimi. Iskun tekijä sai 4,5 vuotta vankeutta, mitä Prasun piti aivan liian vähäisenä kärsimyksiinsä nähden.

Atijeevan Foundation -järjestö, jonka Prasun perusti auttamaan happoiskujen uhreja, on tarjonnut ilmaisia leikkauksia, koulutustilaisuuksia ja ammattikoulutusta uhreille. Prasunin mukaan syynä sukupuolittuneeseen väkivaltaan on patriarkaalinen yhteiskunta. Hänen mukaansa Intia ei ole huomioinut happoiskujen uhrien oikeuksia riittävästi vaan uhreja auttavat ainoastaan muutamat järjestöt. Hän on kiitollinen Meghna Gulzarin ohjaamalle elokuvalle Chhapaak, jossa Deepika Padukone näytteli happoiskuselviytyjänä. Hänen mukaansa elokuva on lisännyt tietoisuutta ja ymmärrystä happoiskujen uhreja kohtaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Chakravorty, Joyeeta: Meet Bengaluru's acid attack survivor who is an inspiration to many *Times of India*.  3.4.2019. Viitattu 26.2.2021.
2. ↑  Thakur, Aksheev: Acid attack victim Pragya Prasun has rehabilitated more than 250 fellow survivors *Deccan Chronicle*.  29.2.2020. Viitattu 26.2.2021.
3. ↑  Kannadasan, Akila: Looking at the face of courage *The Hindu*.  6.3.2015. Viitattu 26.2.2021.
4. ↑  Rao R, Sunitha: Acid attack survivor is a mentor, healer for others like her *Times of India*.  24.4.2017. Viitattu 26.2.2021.
5. ↑  Sarkar, Suparno: Women’s Day: All gender-based violence is due to patriarchal mindset, says acid-attack survivor Pragya Singh *Deccan Herald*.  7.3.2020. Viitattu 26.2.2021.
6. ↑  Monalisa, Monika: Passing the litmus test *New Indian Express*.  15.1.2020. Viitattu 26.2.2021.
Ritarikunnan tunnuksia
**Kansakunnan perustamisen ritarikunta** (hangul: 건국훈장; hanja: 建國勳章; uudistettu latinisaatio: *Geon-guk hunjang*) on eteläkorealainen ritarikunta, joka perustettiin 27. huhtikuuta 1949. Sitä myönnetään tunnustuksena poikkeuksellisista ansioista Korean tasavallan perustamisessa tai sen avustamisessa.

Monien eteläkorealaisten ritarikunta on paljon arvokkaampi kuin sen yläpuolella oleva mugunghwa-ritarikunta. Syy tälle on se, että maan presidentit ovat yleensä saaneet mugunghwa-ritarikunnan kunniamerkit automaattisesti virkaan astuttuaan, mitä ei pidetä tasavallassa sopivana.

Kunnianosoitusta jaetaan viidessä luokassa:

* I luokka
* II luokka
* III luokka
* IV luokka
* V luokka

Lähteet
-------

1. ↑  The Order of Merit for National Foundation - South Korean Medals *identifymedals.com*.  14.9.2021. Viitattu 3.5.2023. (englanniksi)
2. ↑  Korea's Grand Order of Mugunghwa *Korean Medals*.  2023. Viitattu 3.5.2023. (englanniksi)
3. ↑  ODM of the Republic of Korea: Order of Merit for National Foundation *medals.org.uk*. Viitattu 3.5.2023. (englanniksi)
Ritarikunnan tunnuksia
**Kunniaritarikunta** (kreik. Τάγμα της Τιμής, *Tágma tis Timís*) on kreikkalainen ritarikunta, joka perustettiin vuonna 1975. Se korvasi Yrjö I:n ritarikunnan, joka lakkautettiin samana vuonna. Kreikkalaisten ritarikuntien keskenäisessä järjestyksessä se on toiseksi korka-arvoisin.

Kunnianosoitusta jaetaan Kreikan kansalaisille, jotka ovat osallistuneet maan itsenäisyystaisteluihin, hallinnon edustajille sekä taiteen, tieteen ja teollisuuden alalla erikoisesti ansioituneille henkilöille. Lisäksi kunniamerkkiä voidaan myöntää ulkomaalaisille, jotka ovat ansioituneet ja edistäneet Krekan valtiota.

Kunnianosoitusta jaetaan viidessä luokassa:

* Suurristi
* Suurkomentaja
* Komentaja
* Upseeri
* Hopearisti

Lähteet
-------

1. ↑  Order of Honour *Presidency of the Hellenic Republic*.  2023. Viitattu 21.6.2023. (englanniksi)
2. ↑  The Order of Honor - Greek / Hellenistic Military Medals from Post-WW2 *identifymedals.com*.  20.4.2019. Viitattu 21.6.2023. (englanniksi)
3. ↑  ODM of Greece: Order of Honour *medals.org.uk*.  2023. Viitattu 21.6.2023.
**NHL 23** on EA Vancouverin kehittämä ja EA Sportsin julkaisema jääkiekkoaiheinen urheilupeli. Se on NHL-videopelisarjan 32. peli. Peli on toinen NHL-videopeli, jossa on käytetty Frostbite-pelimoottoria. Pelimoottoria on käytetty ensimmäisen kerran NHL 22:ssa.

Pelin kannessa ovat Trevor Zegras ja Sarah Nurse.

Peli on julkaistu 14. lokakuuta 2022 Playstation 4:lle, Playstation 5:lle, Xbox Onelle ja Xbox Series X/S:lle.

Pelin soundtrackissä on 42 kappaletta, joista suurin osa on rock-kappaleita.

Uudistukset
-----------

Pelin yhtenä isoimmista muutoksista pidetään naisten ja miesten HUT-tilan sekajoukkueita sekä viime hetken yritys -ominaisuutta. Myös vuoden 2022 pelin naisten maajoukkueet ovat käytettävissä Hockey Ultimate Team -tilassa. Viime hetken yritys -ominaisuudessa pelaaja voi vielä esimerkiksi laukoa tai syöttää taklaamisen jälkeen.

Peliin on saatu ensimmäistä kertaa alustojen välinen pelimuoto crossplay, mikä tarkoittaa sitä, että esimerkiksi Playstation 5:llä pelaava voi pelata Xbox Series X/S:llä pelaavaa vastaan.

Pelaajille on tehty noin reilu 500 uutta animaatiota, joiden ansiosta pelaajat voivat yrittää hallita tai syöttää kiekkoa kaatumis- tai horjumistilanteissa. Maalivahdit ovat saaneet myös lisää liikeanimaatioita ja tekoälyparannuksia, minkä ansiosta maalivahdit venyvät useampiin torjuntayrityksiin. Pelaajille on päivitetty uusia X-Factor-kykyjä, jotka mahdollistavat paremman pelityylin ja lisää vahvuuksia. Peliin on tehty myös yhä aidommalta näyttävät torjuntatavat. Myös näkyvyyttä ovat saaneet uudet tekniikkavaihdot.

Ottelussa oleva yleisö mylvii nyt entistä monipuolisemmin ja yksityiskohtaisiin pelitilanteisiin. Koti- ja vierasyleisö tiedostaa nyt tarkan pelitilanteen, tuloksen ja tärkeät maalit. Voittoja ja hattutemppuja juhlitaan, mutta myös jatkuvat rangaistukset samalle joukkueelle huomioidaan. Pelissä nyt myös graafisiin yksityiskohtiin panostetaan entistä paremmin, kuten tunnelmaan panostetaan valoilla ja jäälle kertyvillä lumiroiskeilla. Myös pelaajien kasvojen yksityiskohtia on parannettu. Peliin on lisätty myös kansallislaulut, jotka soivat ennen joitakin otteluita.

Vahvistetut liigat
------------------

•  Miesten maajoukkueet 

•  Naisten maajoukkueet 

•  Nuorten maajoukkueet 

•  NHL 

•  AHL 

•  OHL 

•  ECHL 

•  CHL 

•  WHL Kanada

•  QMJHL Kanada

•  CHL Eurooppa

•  Liiga Suomi

•  SHL Ruotsi

•  HockeyAllsvenskan Ruotsi

•  ICE Itävalta

•  DEL Saksa

•  NL Sveitsi

•  ELH Tšekki

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6
2. ↑
3. ↑  Electronic Arts: NHL 23 -soundtrackin soittolistan paljastus *Electronic Arts Inc.*.  3.10.2022. Viitattu 15.8.2023.
4. ↑
5. ↑  Electronic Arts: NHL 23 -pelin päivitystiedot – 8. marraskuuta – EA Sports *Electronic Arts Inc.*.  8.11.2022. Viitattu 15.8.2023.
6. ↑  Ben Chopping: NHL 23: All Team Ratings *Outsider Gaming*.  12.10.2022. Viitattu 30.9.2023. (englanniksi)
7. ↑  Ben von Staa: NHL 23: All leagues at a glance *Guides4Nerds*.  24.1.2023. Viitattu 30.9.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto