recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Emännän tietokirja, osa I vuodelta 1932.
**Emännän tietokirja** on pääasiassa perheenemännille suunnattu tietokirja, joka sisältää aakkosjärjestyksessä olevia hakusanoja sekä lyhyitä tai vähän pidempiä selityksiä niille. Tietokirjassa on myös kuvia. Tietokirja sisältää tietoa eri aloilta oman aikakautensa tärkeistä aiheista. Aihealueita ovat esimerkiksi kodin- ja puutarhanhoito, lastenkasvatus, lääketiede, käsityö, koulutus sekä monet yhteiskunnalliset aihealueet.

Emännän tietokirjasta ilmestyi ensimmäinen laitos vuosina 1930–1932. Se sisälsi neljä osaa. Toimituskuntaan kuuluivat Mandi Hannula, Hedvig Gebhard, Laura Harmaja, Mary Ollonqvist ja Alli Wiherheimo. Emännän tietokirjasta ilmestyi seuraavien vuosien aikana useita painoksia.

Olosuhteiden muuttuessa tuli tarpeelliseksi uudistetun laitoksen toimittaminen. Se ilmestyikin vuosien 1948–1949 aikana. Vuonna 1953 painettu, kolmiosainen uudistettu laitos Emännän tietokirjasta oli Mandi Hannulan ja Alli Wiherheimon toimittama. Tätä opinto- ja hakuteosta oli heidän lisäkseen kirjoittamassa satakuusikymmentä asiantuntijaa. Toimituskuntaan kuuluivat kotitalousopettaja Marja Helaakoski-Tuominen, filosofian maisteri, toimittaja Maili Laitinen, lainsäädäntöneuvos Marjos Rapola, johtajatar Agnes Sinervo, kotiteollisuusneuvos Yrjö Laine, toimittaja Mary Olki (Ollonqvist), puutarhuri Frans Salonen, lääketieteen ja kirurgian tohtori Gunnar Soininen sekä filosofian maisteri, toimitussihteeri Tuovi Rauanheimo.

Vuonna 1957 ilmestyi Emännän tietokirjan uudistettu laitos kahtena osana. Sen toimitti Maija Suova. Alkusanoissa Suova kertoo teoksen hakusanojen määrän kasvaneen lähes kahdellatuhannella. Emännän tietokirjan uudistetun laitoksen I-osassa mainitaankin sen sisältävän 2568 hakusanaa, 1015 yksivärikuvaa ja 24 monivärikuvaa. Teoksen II-osassa hakusanoja on 3119, yksivärikuvia 554 ja monivärikuvia 31, joiden lisäksi siihen sisältyy värikartta.

Lähteet
-------

1. ↑  Hannula Mandi (toim.) ym.: *Emännän tietokirja. 3. painos*, s. 1. WSOY, 1932.
2. ↑  Mandi Hannula ja Alli Wiherheimo (toim.): *Emännän tietokirja. Uudistettu laitos.*. WSOY, 1953.
3. ↑  Suova, Maija (toim.): *Emännän tietokirja. Uudistettu laitos.*. WSOY, 1957.

Aiheesta muualla
----------------

* Finna.fi. Emännän tietokirja.
**Juri Ivanovitš Zaharevitš** (ven. Юрий Иванович Захаревич; 8. tammikuuta 1963 Tverin alue, Venäjän SFNT) on urheilu-urallaan Neuvostoliittoa edustanut entinen painonnostaja, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari. Zaharevitš voitti urallaan olympiakultaa, kolme maailmanmestaruutta sekä neljä euroopanmestaruutta. Lisäksi hän teki urallaan 35 eri maailmanennätystä.

Urheilu-ura
-----------

### Uran alku

Zaharevitš aloitti painonnoston harjoittelun 10-vuotiaana, Viktor Naumenkovin valmennuksessa. Hän sijoittui toiseksi vuoden 1981 Neuvostoliitonmestaruuskilpailuissa, lisäksi hän voitti hopeaa sekä euroopan-että maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän kilpaili painoluokassa alle 90 kiloa. 

#### Loukkaantuminen

Vuonna 1983 Zaharevitš loukkasi vasemman kätensä Unkarissa käydyssä kilpailussa, yrittäessään tempaista 197.5kg. Lääkärit onnistuivat korjaamaan kyynärpään ja Zaharevitš palasi kilpailemaan seuraavana vuonna voittaen euroopanmestaruuden, samalla Zaharevitš siirtyi kilpailemaan painoluokkaan alle 110 kg. Zaharevitš ei kilpaillut Los Angelesin olympialaisissa Neuvostoliiton boikotin vuoksi. Euroopan-Mestaruuskilpailussa Zaharevitš kuitenkin voitti Los Angelesin raskaansarjan kultamitalisti Norberto Oberburgerin 15 kg erolla.

### Soulin Olympialaiset

Zaharevitš kilpaili ensimmäistä kertaa olympialaisissa Soulissa vuonna 1988, voittaen kultamitalin. Hän teki lisäksi ensimmäisellä nostollaan uuden olympiaennätyksen tempauksessa nostettuaan 195 kg, seuraavalla nostollaan hän teki uuden maailmanennätyksen tempaistuaan 205 kg ja viimeisellä nostollaan hän korotti vielä ennätyksen lukemiin 210 kg. Zaharevitš kilpaili raskaassa sarjassa eli alle 110 kg. Painoluokkien muutoksien jälkeen maailmanennätys ei ole enää virallinen, mutta on olemassaan niin sanottuna historiallisena ennätyksenä. Lisäksi Zaharevitš teki yhteistuloksen maailmanennätyksen tuloksellaan 455 kg.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Top Olympic lifters of 20 TH century *chidlovski.net*.
4. ↑  Championship of the USSR @ Lift Up: Search Results *www.chidlovski.net*. Viitattu 20.3.2018.
5. ↑  World Championships @ Lift Up: Search Results *www.chidlovski.net*. Viitattu 20.3.2018.
6. ↑   "Yury Zakharevich | Elbow injury | 1983 | Pannonia Cup". Weightlifting News Agent (käsikirjoitus). 2016-02-28.
7. ↑  European Championship @ Lift Up: Search Results *www.chidlovski.net*. Viitattu 20.3.2018.
8. ↑   "Yury Zakharevich, 1988 Olympics (p. 1)". liftupPreview (käsikirjoitus). 2008-09-04.
9. ↑  Summer Olympics @ Lift Up: Search Results *www.chidlovski.net*. Viitattu 20.3.2018.
10. ↑  Yuri ZAKHAREVICH - Olympic Weightlifting | USSR *International Olympic Committee*.  16.6.2016. Viitattu 20.3.2018. (englanniksi)
Päivän juhlintaa Tórshavnissa, Färsaarten pääkaupungissa
**Pyhän Olavin päivä** (norj. *Olsok*, fääriksi *Ólavsøka*) on Norjan ensimmäisen kristityn kuninkaan, Pyhän Olavin muistopäivä, jota vietetään 29. heinäkuuta. Sanottuna päivänä vuonna 1030 Pyhä Olavi sai surmansa Stiklestadin taistelussa kapinallisia vasallejaan vastaan. Muistopäivä kuuluu varsinaisesti katoliseen pyhimyskalenteriin, mutta sitä on juhlittu laajalti Pohjoismaissa uskonpuhdistuksen jälkeenkin. Nykyäänkin se on Norjassa perinteinen juhlapäivä ja liputuspäivä. Färsaarilla sitä vietetään kansallispäivänä, joka on samalla myös pyhäpäivä. Suomessakin sitä juhlitaan erityisesti Savonlinnassa. Päivä on myös Olavin nimipäivä.

Päivän norjankielinen nimi *olsok* ja fäärinkielinen nimi *Ólavsøka* ovat muunnoksia keskiaikaisesta nimityksestä *Olafsvaka* (Olavin valvojaiset, Olavin vigilia). Nimet ovat alkujaan tarkoittaneet katolisena aikana Norjan kirkoissa edellisenä iltana pidettyä messua.

Pyhän Olavin päivä Savonlinnassa
--------------------------------

Savonlinnassa Pyhän Olavin päivä on vanhastaan tärkeä merkkipäivä, koska Pyhä Olavi on Olavinlinnan suojeluspyhimys, jonka mukaan linna on saanut nimensäkin. Koska vuonna 1639 perustetun kaupungin tarkka perustamisajankohta on hämärän peitossa, juhlitaan päivää myös kaupungin syntymäpäivänä.

Vanhaan aikaan Pyhän Olavin päivän juhlaruokana oli lammaspaisti. Olavinlinnassa kasvatettiin mustia pässejä silloin uhrattaviksi. Vuonna 1728 linnan viimeinen pässi hukkui pudottuaan virtaan.

Pyhän Olavin päivänä kaupungissa järjestetään koko päivän ajan erilaista ohjelmaa, esimerkiksi kulttuuritapahtumia. Kauppatorilla esiintyy muusikoita, ja Olavinlinnaan ja museoihin pääsee tavallista edullisemmin. Puolilta öin juhlinta päättyy ilotulitukseen.

Lähteet
-------

1. ↑  St. Olav Festival in Trondheim *OLAVSFESTDAGENE*.  2015.  Arkistoitu 2.4.2017. Viitattu 20.3.2017.
2. ↑  Activities (but not 28th and 29th July (Ólavsøka - the national day of the Faroes)) *Faroes*.  Arkistoitu 8.1.2018. Viitattu 20.3.2017.
3. ↑  Tänään juhlitaan Pyhän Olavin päivää - Savonlinna täynnä tapahtumia *Itä-Savo*.  Arkistoitu 21.3.2017. Viitattu 20.3.2017.
4. ↑  Pyhän Olavin päivä
5. ↑  Vuoden 2016 ohjelma (Arkistoitu – Internet Archive)
Blicklingin mausoleumi
**Joseph Bonomi**, alun perin **Giuseppi Bonomi** (19. tammikuuta 1739 – 9. maaliskuuta 1808), oli italialaissyntyinen englantilainen arkkitehti. Hän muutti vuonna 1767 Englantiin saavutettuaan sitä ennen mainetta Italiassa. Bonomi oli mukana vaikuttamassa siihen, että uusklassinen arkkitehtuuri sai Englannissa niin vahvan jalansijan. Bonomi on arkkitehti Ignatius Bonomin sekä egyptologi ja kuvanveistäjä Joseph Bonomi nuoremman isä.

Bonomi sai arkkitehdin koulutuksensa Roomassa. Hän saapui Englantiin 1767 työskennelläkseen Adamin veljesten kanssa, ja työskenteli sittemmin Thomas Levertonin apulaisena Bedford Squaren rakennustöissä. Bonomi suunnitteli Warwickshiren Packington Hallin (1785–1788) ja St Jamesin kirkon (1789–1790) uusklassiset sisustukset. Bonomi suunnitteli myös pyramidinmuotoisen mausoleumin (1794–1796) Norfolkin Blicklingiin. Bonomi oli lisäksi erittäin suosittu maalaiskartanoiden arkkitehti, ja hänet jopa mainitaan Jane Austenin romaanin Järki ja tunteet luvussa 36.
 Bonomin kuuluisin työ on Roseneathin huvila, jonka hän suunnitteli Argyllin herrtualle. Vuonna 1804 Bonomi nimitettiin Rooman Pietarinkirkon kunnia-arkkitehdiksi.

Lähteet
-------

* Curl, James Stevens: Dictionary of architecture. Oxford University Press 1999. ISBN 0-19-210006-8

### Viitteet

1. 1 2  Chisholm, Hugh, ed. (1911): Bonomi, Giuseppi *Encyclopædia Britannica. 4 (11th ed.). Cambridge University Press*. Viitattu 5.9.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Curl 1999, s. 84–85


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Micah Kipkemboi Kogo** (s. 30. kesäkuuta 1986) on kenialainen kestävyysjuoksija.

Kogo sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa 2006 kuudenneksi 5 000 metrin juoksussa ajalla 13.52,51. Seuraavana vuonna hän voitti Brunssumissa 10 kilometrin maantiejuoksun ajalla 27.07, mikä jäi vain viisi sekuntia Haile Gebrselassien maailmanennätyksestä. Myöhemmin samana vuonna hän juoksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa 5 000 metrillä toiseksi ajalla 13.39,91.

Pekingissä 2008 Kogo voitti 10 000 metrin juoksussa olympiapronssia. Kisan voittajan Kenenisa Bekelen lähdettyä loppukiriin, vain Kogo ja Sileshi Sihine pystyivät seuraamaan. Kogo hyytyi loppusuoralla ja hänen maanmiehensä Moses Ndiema Masai tuli aivan rinnalle, mutta jäi neljänneksi samalla ajalla Kogon kanssa. Kauden lopussa hän juoksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa 5 000 metrillä kolmanneksi ajalla 13.23,37. 29. maaliskuuta 2009 Kogo juoksi Brunssumissa 10 kilometrin maantiejuoksun maailmanennätyksen 27.01 alittaen Haile Gebrselassien entisen maailmanennätyksen sekunnilla. Berliinin MM-kisoissa hän oli seitsemäs 10 000 metrillä ajalla 27.26,33 ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa toinen 5 000 metrillä ajalla 13.29,76.

Kogo on 10 000 metrin juoksun maailmantilastossa kuudennella tilalla.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähde: IAAF
* 3 000 metrin juoksu: 7.38,67 (2007)
* Kahden mailin juoksu: 8.20,88 (2005)
* 5 000 metrin juoksu: 13.00,77 (2006)
* 10 000 metrin juoksu: 26.35,63 (2006)
* 10 kilometrin maantiejuoksu: 27.01 (2009)
* 15 kilometrin maantiejuoksu: 42.32 (2009)
* 20 kilometrin maantiejuoksu: 58.41 (2013)
* Puolimaraton: 59.07 (2012)
* 25 kilometrin maantiejuoksu: 1.13.18 (2013)
* 30 kilometrin maantiejuoksu: 1.28.05 (2013)
* Maraton: 2.06.56 (2013)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Micah Kogo Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑
3. ↑  Johnson, Len: Kenenisa Bekele wins 10,000m *theage.com.au*.  18. elokuuta 2008. Fairfax Digital. Viitattu 17. elokuuta 2008. (englanniksi)
4. ↑  Kogo breaks World 10Km record in Brunssum *iaaf.org*.  29.3.2009. IAAF. Viitattu 30.3.2009. (englanniksi)
5. ↑
6. ↑  Micag Kogo[vanhentunut linkki] Tilastopaja.org. Viitattu 14.10.2013 (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Joseph Christoph Kessler
**Joseph Christoph Kessler** (26. elokuuta 1800 Augsburg – 14. tammikuuta 1872 Wien) oli saksalainen pianisti, musiikkipedagogi ja säveltäjä.

Kessler opiskeli Wienissä ja opetti vuosina 1820–1826 pianonsoittoa Łańcutissa sekä Lvivissä. Hän asettui vuonna 1829 Varsovaan. Vuosina 1835–1855 hän asui ja työskenteli Lvivissä. Kesslerin tuotantoon kuuluu monia pianokappaleita, kuten nocturneja, etydejä ja kaksikymmentäneljä Frédéric Chopinille omistettua preludia (op. 31). Chopin itse omisti Kesslerille opuksen 28 preludinsa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Joseph Christoph Kessler (Arkistoitu – Internet Archive) The Fryderyk Chopin Institute

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC

 |

 |
Pyhän Ristin kappeli elokuussa 2013.
**Pyhän Ristin kappeli** on arkkitehti Pekka Pitkäsen 1960-luvulla suunnittelema siunauskappeli Turun hautausmaan uudemmassa, itäisessä osassa. 

Hautausmaan vanhemmassa osassa on professori Erik Bryggmanin suunnittelema 1940-luvun alussa valmistunut Ylösnousemuskappeli. Vuonna 1967 samalle hautausmaalle valmistui arkkitehti Pekka Pitkäsen suunnittelema Pyhän Ristin kappeli, joka on toteutettu yleisen suunnittelukilpailun voittaneen ehdotuksen pohjalta. 

Pyhän Ristin kappelissa on kolme erikokoista siunauskappelia: Suuri ja Pieni kappeli sekä Alakappeli. Kutakin kappelia voidaan käyttää joko arkku- tai polttohautausta varten toimitettaviin siunauksiin. Rakennus on kaksitasoinen. Ylemmässä tasossa on Suuren ja Pienen kappelin lisäksi niiden yhteinen eteisaula sekä mm. pieni uurnakappeli, jossa tuhkauurna luovutetaan omaisille hautausta varten. Eteisaulassa on kuvanveistäjä Essi Renvallin veistos *De profundis*. Pohjakerroksessa sijaitsee Alakappelin lisäksi teknisiä tiloja sekä krematorio-osasto. Arkut nostetaan pohjakerroksesta ylemmän kerroksen kappeleihin hydraulisella katafalkkihissillä.

Pyhän Ristin kappeli on askeettinen betonikappeli, joka edustaa 60-luvun minimalismia. Kappeli on niin julkisivuiltaan kuin myös tärkeimmiltä sisätiloiltaan betonipintainen. Pääosin kappeli on verhottu varta vasten mitoitetuin ja valmistetuin betonilaatoin, osittain pinnat ovat paikalla sahalautamuotissa valettua puhdasbetonia. Alttarit kaikissa kappeleissa samoin kuin saarnastuoli Suuressa kappelissa ovat betonimonoliitteja. Alttareilla on tummennettu pronssiristi ja hopeiset kynttilänjalat, penkit ovat tummennettua tammea. 

Karulla materiaalivalinnalla ja yksinkertaisilla muodoilla on siunaustoimitukselle pyritty luomaan kehys, joka pelkistyksellään auttaa omaisia hiljentymään kristillisen siunaustoimituksen oleelliseen sanomaan.

Lähteet
-------

* Pyhän Ristin kappeli, Turku, Arkkitehti 5/1967, s. 16-18.
* Pyhän Ristin kappeli, Turku, Arkkitehti 2/1969, s. 52-55.
* Ilpo Okkonen, Asko Salokorpi: Suomalainen arkkitehtuuri 1900-luvulla - Finnish architecture in the 20th century, Gummerus 1985, s. 128-131.
**Agilisaurus** (nimen merkitys: "ketterä lisko") oli linnunlantioisiin kuulunut kasvinsyöjädinosaurussuku. Sukuun kuului yksi laji, tyyppilaji *A. louderbacki*. *Agilisauruksen* nimi viittaa sen kevyeen rakenteeseen ja luurankoon. *Agilisaurus* eli jurakaudella. Sen fossiileja on löydetty Kiinasta.

Fossiilit
---------

*Agilisauruksesta* on löydetty yksi, lähes täydellinen luuranko. Siitä puuttuu osia vasemmista etu- ja takaraajoista. Kyseinen luuranko on löydetty Kiinasta, Sichuanin maakunnasta. Luurankoa säilytetään Zigong Dinosaur Museumissa, Kiinassa.

Ominaisuudet
------------

*Agilisauruksen* pituus oli 1,2 metriä. Sillä oli kevyt rakenne ja luuranko. Takajalat olivat monien muiden ornithopodien tapaan etujalkoja pidemmät. Tämä johti korkeaan nopeuteen. Nopeuden ja ketteryyden yhdistelmä oli luultavasti *Agilisauruksen* ensisijainen puolustautumiskeino petoja vastaan, sillä kyseisellä dinosauruksella ei ollut minkäänlaista panssaria suojana. *Agilisaurus* oli päiväeläin.

Luokittelu
----------

*Agilisauruksen* luokittelu on ollut vaikeaa, koska sillä ei ole samantyyppisiä ominaisuuksia minkään linnunlantioisiin kuuluvan ryhmän kanssa. Tämä on johtanut kahteen ajatukseen, siihen että joko *Agilisaurus* on esimerkki myöhään selvinneestä, alkukantaisesta ornithopodista, tai sitten kyseessä on vielä tuntemattomaan, määrittemättömään ryhmään kuuluva dinosaurus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Agilisaurus *Prehistoric Wildlife*. Viitattu 8.9.2016. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q131319
* Fossilworks: 57222
* GBIF: 4965754

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee voiman yksikköä. Sanan muita merkityksiä on erillisellä täsmennyssivulla.*
**Newton** (tunnus **N**, lausutaan [njuutn], [njuuton] tai [njuutən]) on SI-järjestelmän mukainen voiman yksikkö.  Yksikkö on nimetty Isaac Newtonin mukaan. 

Yksi newton on voima, joka antaa yhden kilogramman massalle kiihtyvyyden 1 m/s2. Newton on siis johdannaisyksikkö, jonka määritelmä perustuu perusyksikköjen kilogramma, metri ja sekunti määritelmiin. Käytännössä newton on se voima, jolla maapallo vetää pinnallaan olevaa noin 102-grammaista kappaletta puoleensa – voima on kappaleen paino.

Newton voiman määritelmällä
---------------------------

Voiman määritelmä perustuu dynamiikan peruslakiin (Newtonin II laki):

\,\!F=ma.
Tässä *F* on voima, *a* kiihtyvyys ja *m* massa. Sijoittamalla yhtälöön kiihtyvyyden ja massan SI-järjestelmän mukaiset yksiköt saadaan voiman yksikkö

[F]=[m][a]=\operatorname {kg}\cdot {\frac {\operatorname {m}}{\operatorname {s^{2}}}}=\operatorname {N}.  
Maapallo vetää painovoimallaan puoleensa maanpinnalla olevaa kilogramman kappaletta 9,80665 newtonin voimalla, koska normaali putoamiskiihtyvyys *g* on 9,80665 m/s².

Vaihtoehtoinen muotoilu energian yksikön avulla
-----------------------------------------------

Monissa laskuissa on kätevä lausua newton energian yksikön, joulen, avulla. Esimerkiksi, jos kappaleen vetämiseen pintaa pitkin tarvitaan yhden newtonin voima, niin yhden metrin matkalla siirtämiseen kuluu energiaa yksi joule. 

Voiman F kuluttama energia E matkalla l voidaan tässä tapauksessa laskea kaavasta 

\,\!E=Fl,
josta voiman yksikkö newton voidaan lausua vaihtoehtoisessa muodossa

[F]={\frac {[E]}{[l]}},
eli newtonin vaihtoehtoinen esitysmuoto on

1\,\operatorname {N}=1\,{\frac {\operatorname {J}}{\operatorname {m}}}  .

SI-kertoimet
------------

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kerroin | Nimi | Tunnus |  | Kerroin | Nimi | Tunnus |
| 100 | **newton** | N |   |   |   |
| 101 | dekanewton | daN | 10−1 | desinewton | dN |
| 102 | hehtonewton | hN | 10−2 | senttinewton | cN |
| 103 | kilonewton | kN | 10−3 | millinewton | mN |
| 106 | meganewton | MN | 10−6 | mikronewton | μN |
| 109 | giganewton | GN | 10−9 | nanonewton | nN |
| 1012 | teranewton | TN | 10−12 | pikonewton | pN |
| 1015 | petanewton | PN | 10−15 | femtonewton | fN |
| 1018 | eksanewton | EN | 10−18 | attonewton | aN |
| 1021 | tsettanewton | ZN | 10−21 | tseptonewton | zN |
| 1024 | jottanewton | YN | 10−24 | joktonewton | yN |

Katso myös
----------

* Dyne
* Kilopondi

Lähteet
-------

1. ↑  *MOT Kielitoimiston sanakirja 2.0*. Hakusana *newton*. Kotimaisten kielten tutkimuskeskus ja Kielikone Oy, 2007.
2. 1 2  Suomen Standardoimisliitto: SI-opas (myös painettuna, ISBN 952-5420-93-0) (PDF) (Sivu 15.) *SFS-oppaat*.  04.11.2002. Suomen Standardoimisliitto. Viitattu 18.12.2011.
3. 1 2  Suomen Standardoimisliitto: SI-opas (myös painettuna, ISBN 952-5420-93-0) (PDF) (Sivu 4.) *SFS-oppaat*.  04.11.2002. Suomen Standardoimisliitto. Viitattu 18.12.2011.
Akhaian ruhtinaskunnan vaakuna
**Akhaian ruhtinaskunta** oli yksi Latinalaisen keisarikunnan vasallivaltioista, jotka perustettiin Bysantin valtakunnan tilalle, kun Konstantinopoli oli vallattu neljännellä ristiretkellä.

Ristiretkeen osallistunut ritari Vilhelm Champlitte perusti Akhaian vuonna 1205. Siitä tuli Thessalonikan kuningaskunnan vasalli yhdessä Ateenan herttuakunnan kanssa. Akhaiasta tuli Kreikan johtava valtio vuonna 1224, kun Epeiroksen despotaatti valtasi Thessalonikin.

Akhaia oli melko pieni koostuen vain Peloponnesoksen niemimaan, joka tunnettiin ristiretkeläisten keskuudessa nimellä Morea, sisäosista ja muutamasta satamakaupungista. Se oli Epeiroksen ja Venetsian Egeanmeren aluiden ympäröimä. Se oli kuitenkin varakas valtio ja se auttoi Latinalaista keisarikuntaa bysanttilaista Nikaian keisarikuntaa vastaan.

Alkujaan Akhaian pääkaupunki oli Andravida. Vilhelm II Villehardouin siirrätti pääkaupungin Mystraan vuonna 1249. Vilhelm II oli runoilija ja trubaduuri. Ruhtinaskunnalla oli oma raha, kirjallinen kulttuuri ja puhutun ranskan muoto. Ruhtinaskunnassa kirjoitettiin myös Morean kronikka, joka antaa merkittävää historiallista tietoa Kreikan ristiretkeläisvaltioista.

Vilhelm II aloitti vuonna 1255 sodan Venetsian Egeanmeren alueita vastaan ja vuonna 1259 hän liittoutui Epeiroksen despootin Mikael II Dukaan kanssa Nikaian hallitsijaa Mikael VIII Palaiologosta vastaan. Mikael II hylkäsi Vilhelmin ja tämä vangittiin Pelagonian taistelussa. Kun Mikael VIII oli vallannut Konstantinopolin vuonna 1262 takaisin Vilhelm vapautettiin vaihdossa Moreaan, josta tuli Bysantin despotaatti.

Vilhelmin jälkeen ruhtinaskunta siirtyi Sisilian Kaarle I:lle, joka oli saanut alueen Latinalaisen keisarikunnan viimeiseltä hallitsijalta Balduin II:lta siinä toivossa, että Kaarle voisi palauttaa keisarikunnan mahdin. Kaarle ja hänen perillisensä eivät henkilökohtaisesti hallinneet Akhaiassa, mutta he lähettivät rahaa ja sotilaita tukemaan ruhtinaskuntaa taistelussa bysanttilaisia vastaan. Katalonialainen komppania sai Ateenan herttuakunnan haltuunsa vuonna 1311, minkä ansiosta Akhaian alue rauhoittui. Akhaia oli italialaisten aatelisten hallussa runsaan vuosisadan, kunnes bysanttilaisen Morean despootti Tuomas Palaiologos valloitti alueen 1432. Akhaia siirtyi Osmanien valtakunnalle vuonna 1460.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Principality of Achaea
**Tremithus** (m.kreik. Τρεμιθοῦς, *Tremithūs* tai *Tremithous*, myös *Tremēthūs*, Τρεμηθοῦς, *Trimythos*, Τρίμυθος) oli antiikin aikainen kaupunki Kyproksen saarella. Se sijaitsi saaren itäisissä sisäosissa nykyisen Tremetousián kylän lähellä.

Historia
--------

Tremithuksen historiasta tiedetään vain vähän. Se vaikuttaa kukoistaneen hellenistiseltä varhaiselle bysanttilaiselle kaudelle. Ptolemaios mainitsee sen Kyproksen sisämaan kaupunkien joukossa. Stefanos Byzantionlainen kutsuu sitä kyläksi ja sanoo sen saaneen nimensä alueella kasvaneesta tärpättipistaasista (*terebinthos*, *Pistacia terebinthus*). Kaupungin asukkaista käytettiin etnonyymejä *Tremithūsios* (Τρεμιθούσιος) ja *Tremithopolitēs* (Τρεμιθοπολίτης).

Varhaiskristillisellä kaudella Tremithus oli piispanistuin, ja sen ensimmäinen piispa oli Spyridon, jonka tiedetään osallistuneen muun muassa Nikean kirkolliskokoukseen vuonna 325.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Tremithus on ollut suhteellisen pieni kaupunki. Joitakin sen jäänteitä on löydetty nykyisen kylän ympäristöstä. Piirtokirjoituksen perusteella kaupungissa on ollut Apollonin kultti ja pyhäkkö. Tiet yhdistivät Tremithuksen Salamiihin ja Kitioniin. Kaupungin hautausmaat on löydetty sen eteläpuolelta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "TREMITHOUS (Tremetousia) Cyprus", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3 4  Smith, William: "Tremithus", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Tremithous *Pleiades*. Viitattu 1.2.2018.
Akhilleus hoitamassa Patrokloksen haavoja.
**Akhilleus** (joskus myös **Akilles**, m.kreik. Ἀχιλλεύς Αἰακίδης, *Akhilleús Aiakídēs*) oli Homeroksen mukaan urhoollisin Troijan sodan kreikkalaisista sankareista, fthialaisten myrmidonien kuninkaan Peleuksen ja merenjumalatar Thetiin poika eli heeros, jota kentauri Kheiron ja sitten Foiniks kasvattivat. Akhilleus surmasi troijalaisen Hektorin kostoksi siitä, että tämä oli ottanut hengiltä Akhilleuksen kumppanin Patrokloksen. Hän itse sai surmansa Hektorin veljen Pariksen nuolesta.

Akhilleus Troijan sodassa
-------------------------

Thetiin saatua tietää jumalilta, että Troija voitaisiin voittaa vain Akhilleuksen avulla, Thetis vei Akhilleuksen Skyrokseen ja puetutti hänet tytöksi. Odysseus kuitenkin löysi hänet, ja Akhilleus lähti myrmidonien johtajana Troijan sotaan.

Troijan piirityksen kymmenentenä vuonna kreikkalaisten johtaja Agamemnon vei Akhilleukselta tämän mieliorjattaren Briseiin, ja vihastunut Akhilleus kieltäytyi joukkoineen jatkamasta taistelua. Tappion uhatessa kreikkalaisia Akhilleus heltyi nähdessään ystävänsä Patrokloksen murheissaan ja salli tämän pukeutua omiin varusteisiinsa ja johtaa myrmidonit taisteluun. Troijalaiset pakenivatkin tätä luullen häntä Akhilleukseksi, mutta lopulta Hektor surmasi Patrokloksen keihäällään. Akhilleus sopi riitansa Agamemnonin kanssa ja kiirehti kostamaan ystävänsä kuoleman. Hän tappoi Hektorin kaksintaistelussa ja laahasi hänen ruumiinsa vaunujen perässä leiriin mutta luovutti sen Priamokselle lunnaita vastaan.

Akilleen kantapää
-----------------

"Akilleen kantapää" on metafora, jolla tarkoitetaan jonkin asian heikkoa kohtaa, joka voi koitua jopa kohtalokkaaksi. Akhilleuksen syntyessä annettu ennustus povasi tälle väkivaltaista kuolemaa ja siksi Thetis kastoi pojan haavoittumiselta suojelevaan Styksjokeen. Hän kuitenkin piti kiinni poikaa tämän kantapäästä, mikä näin jäi suojaamatta. Troijan sodan aikaan Paris sai tietoonsa Akhilleuksen haavoittuvuuden ja surmasi Akhilleuksen ampumalla nuolen tämän kantapäähän. Joissakin versioissa Apollon ohjasi nuolen Akhilleuksen kantapäähän, koska Akhilleus oli sodan alkuvaiheissa surmannut Troiloksen hänen temppelissään.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Akhilleus**.
1. ↑  Homeros: *Ilias* 1 (engl. käännös.)
2. ↑  Homeros: *Ilias* 16 (engl. käännös).
3. ↑  Homeros: *Ilias* 19 (engl. käännös)
4. ↑  Homeros: *Ilias* 22–23 (engl. käännös).


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Pekka Eero Juhani Virtama** (23. kesäkuuta 1922 Helsinki – 26. helmikuuta 1998 Turku) oli suomalainen lääkäri ja professori. 

Virtaman vanhemmat olivat asemapäällikkö Eero August Virtama ja Anna Amanda Hietanen ja puoliso vuodesta 1948 Maija Sinikka Nivala. Virtama tuli ylioppilaaksi Järvenpään yhteiskoulusta 1941 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 19500. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1957, röntgentutkimukseen ja -hoitoon hän erikoistui 1954. Hän oli työskennellyt yliopistossa jo 1950-luvulla, samoin kuin eri sairaaloissa 1960-luvun alkuvuosiin. Virtama oli Helsingin yliopiston röntgendiagnostiikan dosentti 1960–1965. Hän toimi Turun yliopiston diagnostisen radiologian professorina 1963–1985, tutkimuskohteinaan luiden mineraalipitoisuus ja automaattinen tietojenkäsittely lääketieteessä. Virtama osallistui luuston kasvainten tietokonepohjaisen diagnostiikan kehittämiseen ja aloitti Suomessa digitaalisen kuvansiirtoverkon kehittämisen. Hän myös johti positroniemissiotomografia (PET) -tutkimuskeskuksen parustamista ja toimi Turun yliopistossa dekaanina ja varadekaanina sekä Turun yliopistollisessa keskussairaalassa johtajaylilääkärinä. Virtama työskenteli tutkijan uransa aikana vierailevana radiologian professorina ulkomailla ja vielä eläkkeelle jäätyään Kuwaitissa yliopiston radiologian professorina ja ylilääkärinä vuonna 1988. Hän oli useiden alansa järjestöjen, yhdistysten ja toimikuntien jäsen tai puheenjohtaja ja julkaisi yli 200 tieteellistä julkaisua sekä luustoa käsittelevän radiologian oppikirjan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 757-758. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.
2. 1 2  Radiologian emeritusprofessori Pekka Virtama. Ura röntgendiagnostisessa tutkimuksessa  6.3.1998. Helsingin Sanomat. Viitattu 9.11.2017.
3. ↑  Helsingin yliopiston opettajat ja virkamiehet
4. ↑  Facta 2001, WSOY 1986, 18. osa, palsta 341


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |
**Bertil Valter Nordlund** (1. toukokuuta 1907 Helsinki – 4. tammikuuta 1973 Tukholma) oli suomalainen juristi, upseeri ja matkailun edistäjä.

Bertil Nordlundin vanhemmat olivat esittelijäsihteeri Valter Filip Nordlund ja Anna Armida Orell ja puoliso vuodesta 1937 Rachel Signhild Ståhl. Nordlund tuli ylioppilaaksi 1924 ja suoritti Kadettikoulun 1927, sotateknisen koulun 1933, alemman oikeustutkinnon 1938, ylemmän oikeustutkinnon 1947 ja lakitieteen lisensiaatin tutkinnon 1948. Hän palveli ennen sotia upseerina useissa eri joukko-osastoissa, kouluttajana kadettikoulussa, yleisesikunnan päällikön adjutanttina sekä sotilasasiamiehen apulaisena Tukholmassa. Talvisodassa Nordlund toimi pataljoonan komentajana ja ulkomaalaisen vapaaehtoisjoukon komentajana. Hän oli päämajan vapaaehtoistoiminnan päällikkö 1940–1941 ja kolmen tasavallan presidentin, Risto Rytin, Carl Gustaf Emil Mannerheimin ja Juho Kusti Paasikiven adjutantti 1941–1948. Vuodesta 1948 Nordlund toimi sotilas-, laivasto- ja ilmailuasiamiehenä Tukholmassa. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1929, kapteeniksi 1935, majuriksi 1941 ja everstiluutnantiksi 1946.

Toimittuaan Tukholmassa sotilasasiamiehenä vuoteen 1952 Nordlund oli siellä vuodesta 1954 vuoteen 1969 Suomen matkailutoimiston johtaja ja sitten Suomen matkailuneuvoston kansliapäällikkö.

Lähteet
-------

1. 1 2  L. Arvi P. Poijärvi, Ilmari Havu, Mauno Jääskeläinen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1950*, s. 504-505. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1949.
2. 1 2 3  Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 11.1.1973, s. 11.

Aiheesta muualla
----------------

* Bertil Nordlund : Murjaanien ja muukalaislegioonalaisten parissa Marokossa, Helsingin Sanomat, 07.04.1935, nro 94, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Chaoyong-luokka** oli Kiinan keisarillisen laivaston kahden aluksen muodostama panssarikansiristeilijäluokka, jonka alukset tilattiin Armstrong Whitworthilta Elswickistä.

Alukset
-------

George Rendellin suunnittelmat alukset olivat teräsrunkoisia, kaksi mastoisia, yksi savuhormisia, osittain panssaroituja risteilijöitä. Ne oli tilattu Peiyangin laivastolle. Alusten aseistuksena olevat kaksi Armstrongin valmistamaa kymmenen tuuman 25 tonnin tykkiä oli asennettu kääntyville alustoille, mutta varsinainen suojarakenne oli kiinteä. Ampuma-alat tornista olivat 70-40-70 astetta ja tykkien 400 naulan kranaatit kykenivät läpäisemään 18 tuuman rautapanssaroinnin. Apuaseina olleet Armstrongin 4,7 tuuman 40 naulan tykit oli asennettu kansirakenteen kulmiin. Alukset oli kokonaisuudessaan kevyt rakenteisia ja niiden vapaakorkeus oli vain kaksi metriä ja siten niihin tehtiin siirtokuljetuksen ajaksi korotettu perä- ja keula.

Alusten panssarikansi kattoi ainoastaan kattilahuoneen, konehuoneen ja koneiston itsessään. Koneistona oli kaksi akselinen nelisylinterinen HCR-höyrykone. Aluksilla oli kaikkiaan 250-300 tonnia hiiltä, joka mahdollisti kahdeksan solmun nopeudella 5 000 merimailin toimintamatkan.

**Chaoyong-luokan panssarikansiristeilijät**| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Chaoyong* | Armstrong Whitworth, Low Walker | 15. tammikuuta 1880 | 11. marraskuuta 1880 | 15. heinäkuuta 1881 | upotettu 17. syyskuuta 1894 |
| *Yangwei* | Armstrong Whitworth, Low Walker | 15. tammikuuta 1880 | 29. tammikuuta 1881 | 14. heinäkuuta 1881 | upotettu 17. syyskuuta 1894 |
|

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860-1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Brook, Peter: *Warships for Export Armstrong Warships 1867-1927*. Kent, Englanti: World Ship Society, 1999. ISBN 0-905617-89-4. (englanniksi)
* Wrigth, Richard N. J.: The Peiyang and Nanyang Cruisers of the 1880s.  *Warship*, 1996, XX. vsk, s. 95-110. Lontoo, UK:  Conway Maritime Press. ISBN 0-85177-685-X.   (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Wright, Richard s. 97
2. 1 2  Gardiner, Robert s. 396
3. ↑  Brook, Peter s. 48

Chaoyong-luokan panssarikansiristeilijät

|  |
| --- |
| *Chaoyong* - *Yangwei* |
| Edeltäjä: ei – Seuraaja: *Jiyuan* |
**Chaparral Cars** oli yhdysvaltalainen automerkki, joka rakensi prototyyppejä kilpa-autoista 1960-luvulta aina 1980-luvun alkuun asti. Chaparralin kehittivät teksasilainen öljymiljonääri ja insinööri Jim Hall sekä kilpa-ajaja Hap Sharp.

Läpi 1960- ja 1970-luvun Chaparralin omaperäiset kilpa-autot menestyivät eurooppalaisilla ja amerikkalaisilla kilparadoilla. Chaparral vetäytyi moottoriurheilusta vuonna 1982, vuoden 1980 Indy 500 -kilpailun voitosta huolimatta. Omaperäisin Chaparralin autoista oli malli 2J. Tehokkaan 700 hv moottorin lisäksi siihen oli asennettu kaksi suurta puhallinta, joiden voimanlähteenä oli 45 hv moottorikelkan moottori. Puhaltimet imivät ilmaa auton alta ja aiheuttivat siten alipaineen, joka painoi autoa radan pintaa vasten. Tämä antoi autolle erinomaisen pidon kaikissa nopeuksissa (vrt. downforce). Auto ei ollut menestys mekaanisten ongelmien vuoksi, ja sillä ajettiinkin vain yksi kausi vuonna 1970. SCCA kielsi auton, koska muut kuljettajat valittivat puhaltimista lentäneiden kivien vuoksi. Chaparralin 2J-versio on toinen kahdesta Gran Turismo 4:ssä olevasta Chaparralista.

Lähteet
-------

1. ↑  Nick, Antero: *Tämä on Chaparral*, Joka Poika 15/1967 s. 231.
**Alfortville** ([alfɔʁvil], Fr-Paris--Alfortville.ogg kuuntele**(ohje)**) on Ranskan kunta Pariisin eteläisellä esikaupunkialueella. Noin 44 500 asukkaan kaupunki kuuluu Val-de-Marnen departementtiin Île-de-Francen hallintoalueella ja sijaitsee noin 7,5 kilometriä Pariisin keskustasta eteläkaakkoon. 

Seinejoen oikealla rannalla sijaitseva Alfortville muodostettiin vuonna 1885 osasta itäisen naapurikunnan Maisons-Alfortin aluetta. Alfortvillen muut naapurikunnat ovat kaakossa Créteil, etelässä Choisy-le-Roi, lännessä Vitry-sur-Seine, luoteessa Ivry-sur-Seine ja pohjoisessa Charenton-le-Pont. Alfortville kuuluu vuonna 2001 luotuun taajamakuntaan *Communauté d'agglomération Plaine Centrale du Val de Marne* (CAC).

Alfortvilleen kulkee RER-juna D (asemat *Maisons-Alfort – Alfortville* ja *Le Vert de Maisons*) sekä Pariisin metrolinja 8 (asema *École vétérinaire de Maisons Alfort*).

Alfortvillessa asuu suuri armenialaisten maahanmuuttajien yhteisö.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: fr:Alfortville & en:Alfortville
*Hakusana "Siira" ohjaa tänne. Siira on myös sukunimi.*

**Siirat** (Isopoda) on kuoriäyriäisten luokkaan kuuluva eläinlahko. Siirat on poikkeuksellinen äyriäisryhmä, sillä niitä elää sekä maalla että vesissä. Noin puolet 10 000 tunnetusta siiralajista on maasiiroja (Oniscidea-alalahko), 500 elää makeissa vesissä ja noin 4 500 on merieläimiä. Suomessa on tavattu 33 siiralajia.

Rakenne
-------

Siirojen ruumis on yleensä litteä ja päältä katsottuna soikea tai pitkulainen. Pää on kilpimäinen, siinä on kaksi verkkosilmää. Keskiruumiissa on kahdeksan jaoketta, joista ensimmäiset ja viimeiset saattavat olla päähän kiinni kasvaneita tai surkastuneita. Raajat ovat perusrakenteeltaan seitsenjaokkeiset, mutta yleensä kuusi jaoketta on liikkuvaa. Siirojen lahkon tieteellinen nimi *Isopoda* tarkoittaa yhtäläisjalkaisia ja tämä johtuu keskiruumiin hyvin yhdenmukaisista raajapareista. Näitä raajapareja on seitsemän. Pään jaokkeiden raajat ovat kehittyneet tuntosarviksi, ruuan tavoittamiseen ja leukaraajoiksi. Takaruumiin raajat ovat puolestaan hengitysraajoja ja ensimmäinen usein paritteluelin. Kuoren luonti tapahtuu kahdessa vaiheessa: ensin etuosa, parin päivän päästä takaosa.

Siirojen alkiot (n. 30 kappaletta) kehittyvät parittelun ja hedelmöityksen jälkeen naaraan vatsapuolella raajojen välissä sijaitsevassa hautomataskussa, ilman erillistä toukkavaihetta. Ne lähtevät liikkeelle aikuisen näköisinä pikkusiiroina, joilla tosin on yksi raajapari vähemmän.

Monimuotoisuus
--------------

Suurikokoisimpia siiroja ovat syvän meren jättiläissiirat (*Bathynomus*), jotka voivat kasvaa lähes puolen metrin mittaisiksi ja parin kilon painoisiksi. Useimmat siirat ovat 5–50 mm:n pituisia.

Maalla elävät siirat suosivat kosteita ympäristöjä kuten rantojen ruskoleväkasoja, kostean metsän ja puutarhojen kariketta, lautojen ja kivien alustoja. Ravintona ovat kasvit, jätteet ja toiset eläimet. Siirat elävät kaikissa vyöhykkeissä vuorovesialueelta syvän meren hautoihin. Porasiira (*Limnoria lignorum*) tekee vahinkoa kaivamalla käytäviä puisiin rantarakennelmiin.

Katso myös
----------

* Kilkki
* Leväsiira
* Tarhasiira eli saunamaija
* Vesisiira

Lähteet
-------

1. 1 2  Richard Brusca: Isopoda Tree of Life
2. 1 2  Isopoda - slaters CSIRO Entomology. Viitattu 15.6.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Siirat (*Isopoda*)
* Woodlice of Britain and Ireland: distribution and habitat
* Muutamien norjalaisten lajien tunnistamisohjeet (norjaksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q206338
* Wikispecies: Isopoda
* ADW: Isopoda
* AFD: Isopoda
* BOLD: 330
* BugGuide: 14
* CoL: S2
* EoL: 7230
* EPPO: 1ISODO
* Fauna Europaea: 13294
* Fauna Europaea (new): c80ad097-b77d-4b5a-ae1b-fff5952b088d
* Fossilworks: 22794
* GBIF: 643
* iNaturalist: 48147
* IRMNG: 12586
* ITIS: 92120
* NBN: NHMSYS0021050398
* NCBI: 29979
* NZOR: d1d79556-a687-4223-b22b-b99b9a13bf38
* Plazi: E129637E-FF9F-A446-FF47-F887FDC7F847
* uBio: 4207799
* WoRMS: 1131

 |

 |
**Kuparioksikloridi** eli **dikuparikloriditrihydroksidi** (Cu2(OH)3Cl) on kupari-, kloridi- ja hydroksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Luonnossa sitä esiintyy atakamiitti- ja paratakamiittimineraaleina. Yhdistettä käytetään muun muassa väriaineena ja fungisidina.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa kuparioksikloridi on vihreää ja veteen liukenematonta kiteistä ainetta. Happoihin se sen sijaan liukenee ja syanidi- ja ammoniakkiliuokset liuottavat sitä muodostaen komplekseja. Emäksisten vesiliuosten vaikutuksesta siitä muodostuu kuparihydroksidia. Kuumennettaessa kuparioksikloridia yli 200 °C:n lämpötilaan se hajoaa kupari(II)oksidiksi.

Valmistus
---------

Kuparioksikloridia voidaan valmistaa kupari(I)kloridin natriumkloridia sisältävästä vesiliuoksesta kuumentamalla 60–90 °C:n lämpötilaan ilman hapen toimiessa hapettimena. Toinen tapa on kuparikloridin ja kuparihydroksidin välinen reaktio.

12 CuCl + 3 O2 + 6 H2O → 4 Cu2(OH)3Cl + 4 CuCl2
Kuparioksikloridin tärkein käyttökohde on kasvinviljelyssä lehdille levitettävänä fungisidina. Sitä käytetään muun muassa kasviksien, perunoiden, viinirypäleiden ja koristekasvien viljelyssä fungisidina. Yhdistettä voidaan käyttää myös vihreänä väriaineena.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 245. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. 1 2 3 4 5  H. Wayne Richardson: *Copper compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 9.12.2015
3. 1 2 3  H. Wayne Richardson:*Copper Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 9.12.2015
4. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 267. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 9.12.2015). (englanniksi)
5. ↑  Richard P. Pohanish: *Sittig's Handbook of Pesticides and Agricultural Chemicals*, s. 242-243. William Andrew, 2014. ISBN 978-1455731480. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 9.12.2015). (englanniksi)
**Margaret Mayo**, alk. **Lillian Elizabeth Slatten** (19. marraskuuta 1882 Bornsville *lähde?*, Yhdysvallat - 25. helmikuuta 1951 Ossining, New York, Yhdysvallat), oli yhdysvaltalainen näyttelijä, näytelmäkirjailija ja käsikirjoittaja.

Mayo näytteli teatterissa 1896-1903, mutta luopui näyttelemisestä keskittyäkseen näytelmien kirjoittamiseen. Hänen varhaisimpia menestyksiään olivat romaanisovitukset *The Marriage of William Ashe* (1905) ja *The Jungle* (1907). Parhaiten muistetaan kuitenkin hänen omat näytelmänsä, kuten *Polly of the Circus* (1907), *Baby Mine* (1910), *Twin Beds* (1914) ja *Seeing Things* (1920), jonka hän kirjoitti Aubrey Kennedyn kanssa. Hän sovitti muutamia näytelmiään mykkäelokuvan käyttöön. Hänen näytelmänsä *Polly of the Circus* ensimmäinen Goldwyn Companyn tuottama elokuva, vuodelta 1917. Hän itse kuului yhtiön perustajiin entisen puolisonsa Edgar Selwynin kanssa. Näytelmä sovitettiin elokuvaksi jälleen 1932, ja Suomessa sen pohjalta on Valentin Vaala tehnyt elokuvan *Minäkö isä!*.

Näytelmää *Baby Mine* on esitetty suomeksi nimillä *Mistä minä lapsen saisin, Minun vauvani, Poikaa etsimässä, Lapsiautomaatti, En enää valehtele, Valheen kengillä* ja *Lainavauvat*.

Lähteet
-------

1. ↑  *Alumni Directory and Ten-year Book (graduates and Non-graduates)*, s. 495. Stanford University, 1932. (englanniksi)
2. ↑  Hakutulos Margaret Mayo, Ilona-esitystietokanta, Teatterin tiedotuskeskus, viitattu 16.12.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Margaret Mayo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Margaret Mayon teoksia Gutenberg-projektissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Katalonia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Kuparisaari Pohjois-Michiganin kartalla.
**Kuparisaari** (aiemmin myös *Vaskisaari*, engl. *Copper Island*) on amerikansuomalaisten käyttämä nimitys Yläjärveen työntyvän Keweenaw’n niemimaan pohjoisosasta Yhdysvaltojen Michiganissa. Se on saanut nimensä seudun kuparikaivoksista. Portagejärvi erottaa Kuparisaaren niemimaan eteläosasta, mutta myös järven eteläpuolen kylissä asuneet suomalaiset ovat pitäneet itseään kuparisaarelaisina. Hallinnollisesti alue kuuluu Keweenaw’n ja Houghtonin piirikuntiin.

Ensimmäiset suomalaissiirtolaiset saapuivat Kuparisaaren kaivoksille Pohjois-Norjasta 1860-luvun puolivälissä. Heistä suurin osa oli kotoisin Ruijasta, Ruotsin Länsipohjasta ja Pohjois-Suomesta. Siirtolaisuus kasvoi erityisesti 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa. Suurimmat suomalaiskeskukset olivat Hancock ja Calumet. Kuparisaaren suomalaisilla oli vilkasta kirkollista ja järjestötoimintaa. Vuonna 1876 Hancockiin perustettiin Amerikan ensimmäinen suomenkielinen sanomalehti, vuonna 1890 suomalainen luterilainen kirkkokunta ja vuonna 1896 sen ylläpitämä Suomi-Opisto. Hancockissa ilmestyivät muun muassa Suomi-Synodin julkaisema *Amerikan Suometar* ja vuoteen 1914 saakka sosialistinen *Työmies*. Suomalaisasutuksen taantuminen alkoi vuosien 1913–1914 kaivoslakon jälkeen.

Lähteet
-------

* Holmio, Armas K. E.: *Michiganin suomalaisten historia*. Hancock: Michiganin suomalaisten historia-seura, 1967.

### Viitteet

1. ↑  Holmio, s. 123–124.
2. ↑  Holmio, s. 124–145.
Leonard Jägerskiöld hiihtämässä.
**Axel Krister Edward *Leonard* Jägerskiöld** (12. marraskuuta 1867 Meilahden kartano, Helsinki, Uudenmaan lääni − 4. elokuuta 1945 Värö, Halland) oli ruotsalainen eläintieteilijä.

Henkilöhistoria
---------------

Jägerskiöldin vanhemmat olivat kapteeni, valtiopäivämies Gustaf Magnus Leonard Jägerskiöld ja Johanna Wilhelmina Augusta Ramsay. Jägerskiöldin puoliso oli Sylvia Margareta Vivika Hisinger, professori Stig Jägerskiöld oli heidän poikansa.

Jägerskiöld valmistui filosofian tohtoriksi Uppsalan yliopistosta 1893, ja samana vuonna hänet valittiin yliopiston dosentiksi. Hänestä tuli Göteborgin museon intendentti 1904 ja Göteborgin korkeakoulun eläintieteen ja eläinmaantieteen dosentti 1907. Professorin arvonimen hän sai 1912. Jägerskiöld kirjoitti paljon madoista ja linnuista. Hän teki tutkimusmatkoja Egyptiin, Sudaniin ja Siinaiin. Hän kehitti urallaan Göteborgin luonnonhistoriallista museota.

Julkaisut
---------

* *Nordens fåglar*, Jägerskiöld ja G. Kolthoff, 2. p. 1911–1926 (sisältää myös Suomen linnut)
* *Upplevt och uppnått. Ur minne, brev och loggbäcker* 1943 (omaelämäkerta)

Lähteet
-------

* *Svensk uppslagsbok* 14 (1932)

### Viitteet

1. ↑  Adelsvapen-wiki: Adliga ätten Jägerskiöld nr 1100, Tab 15 Viitattu 11.8.2021.
2. ↑  Adelsvapen-wiki: Adliga ätten Jägerskiöld nr 1100, Tab 16 Viitattu 11.8.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Ruotsi
* Australia
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Margaret Nyairera Wambui** (s. 5. syyskuuta 1995) on kenialainen juoksija, jonka päämatka on 800 metrin juoksu. Hän kilpailee myös 400 metrillä. Hän on pituudeltaan 171 cm.

Wambui voitti Eugenen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa kultaa 800 metrillä ajalla 2.00,49. Seuraavana vuonna hän karsiutui Pekingin MM-kilpailuissa saman matkan alkuerissä. Hän saavutti Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016 pronssia 800 metrillä ennätysajallaan 2.00,44. Hän voitti samana vuonna Kenian-mestaruuden 400 metrillä ennätyksellään 51,39.

Wambui saavutti Durbanin Afrikan-mestaruuskilpailussa 2016 hopeaa 400 metrillä ja pronssia 4 × 400 metrin viestissä. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sai pronssia 800 metrillä ennätysajallaan 1.56,89. Hän voitti Kenian-mestaruuden 800 metrillä 2017. Saman vuoden Lontoon MM-kilpailuissa hän oli 800 metrillä neljäs. Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018 hänet hylättiin 800 metrin alkueräjuoksussa.

Wambui saavutti Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 2018 hopeaa 800 metrillä ajalla 1.58,07.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 400 m | 51,39 | Nairobi | 28. toukokuuta 2016 |
| 800 m | 1.56,87 | Zürich | 24. elokuuta 2017 |

### Sisäradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m | 2.00,44 | Portland | 20. maaliskuuta 2016 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Margaret Wambui Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
2. ↑  MARGARET NYAIRERA WAMBUI *Athletes*. The International Olympic Committee (IOC). Viitattu 26.12.2020. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |