recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
José Chavez y Chavez vuonna 1909.
**José Chavez y Chavez** (1851–1924) oli New Mexicon territorion alueella Yhdysvalloissa elänyt lainsuojaton. Hänet tunnetaan osallistumisestaan Lincolnin piirikunnan sotaan, joka käytiin kilpailevien karjatilallisten ja liikemiesten välillä vuonna 1878. Hän kuului konfliktissa samaan aseelliseen ryhmittymään kuin Billy the Kid, ja heillä oli ystävälliset välit keskenään. Ryhmästä käytetään nimitystä *The Regulators* (suom. *Valvojat*). Chavez y Chavez kertoi myöhemmin olleensa ryhmän jäsenistä se, joka ampui seriffi William Bradyn huhtikuussa 1878.

Billy the Kidin kuoleman jälkeen Chavez y Chavez jatkoi lainsuojatonta elämää ja siirtyi New Mexicon Las Vegasiin. Siellä hän kohtasi Jesse Jamesin murhaajan Robert Fordin. Miehet ottivat erään tarinan mukaan mittaa toisistaan tarkkuusammunnassa, jossa Chavez y Chavez oli parempi. Näin ollen hän sai haastaa Fordin kaksintaisteluun. Tässä vaiheessa Ford häipyi kaupungista.

Chavez y Chavez toimi jonkin aikaa lainvalvojana Las Vegasissa, mutta liittyi sittemmin Vicente Silvan joukkioon *La Sociedad de Bandidokseen* sekä *Las Gorras Blancasiin*, joka oli New Mexicossa toimineen puolueen *El Partido del Pueblo Unidon* aseellinen siipi. Puolue pyrki puolustamaan intiaani- ja meksikolaistaustaisen väestön etuja angloamerikkalaisia maanvaltaajia vastaan.

Vuonna 1894 Chavez y Chavez pidätettiin syytettynä osallisuudesta Silvan langon murhaan. Hänet tuomittiin kuolemaan, mutta New Mexicon kuvernööri Miguel Antonio Otero lievensi tuomion elinkautiseksi vankeudeksi Las Vegasin asukkaiden vaatimuksesta. Vuonna 1909 Chavez y Chavez armahdettiin, koska hän oli auttanut vankilan vartijoita mellakan kukistamisessa. Hän vietti loppuelämänsä rauhallisesti ystävien parissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Smith, Janet: Interview with Jose Garcia y Trujillo (pdf) *Library of Congress*.  26.8.1936. Viitattu 2.9.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3  Hurst, James W.: Jose Chavez y Chavez – Hombre Muy Malo *DesertUSA*. Viitattu 2.9.2018. (englanniksi)
3. ↑  Correia, David: Las Gorras Blancas of San Miguel County *Newmexicohistory.org*. Viitattu 2.9.2018. (englanniksi)
4. ↑  Taylor, Dorceta E.: *The Rise of the American Conservation Movement: Power, Privilege and the Environmental Protection*. Durham: Duke University Press, 2016. ISBN 9780822361817. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* The Chavez Murder Trial *Las Vegas Daily Optic*. 27.5.1896.
**Kevin López** (s. 12. kesäkuuta 1990) on espanjalainen keskimatkojen juoksija.

López saavutti hopeaa 800 metrillä Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 2013 ja pronssia samalla matkalla Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011. Lisäksi hän oli kuudes Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017. Hän karsiutui välierissä Prahan sisäratojen EM-kilpailuissa 2015 ja alkuerissä Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014.

Ulkoradoilla hän sijoittui 800 metrillä kuudenneksi Barcelonan EM-kilpailuissa 2010. Hän on juossut saman matkan välierissä Lontoon olympialaisissa 2012, Daegun 2011, Moskovan 2013, Pekingin 2015 ja Lontoon 2017 MM-kilpailuissa sekä Helsingin 2012 ja Zürichin EM-kilpailuissa 2014. Alkuerissä hän karsiutui Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. 1 500 metrillä hän karsiutui välierissä Dohan MM-kilpailuissa 2019.

López voitti 800 metrillä alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Novi Sadissa 2009 ajalla 1.48,25 ja sai alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa samalla matkalla hopeaa Ostravassa 2011.

Hänen ennätyksensä ulkoradoilla ovat 800 metrillä 1.43,74 (Espanjan ennätys 2012–2018) ja 1 500 metrillä 3.34,83. Sisäradoilla hän on juossut 800 metriä 1.45,69 ja 1 500 metriä 3.39,86.

Lähteet
-------

* Kevin López Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Kevin López Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Saúl Ordóñez consigue récord de España de los 800 metros en el meeting de Mónaco *EL BIERZO DIGITAL*.  21.7.2018. Viitattu 29.1.2019. (espanjaksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Arkiston käytävää.
**Vatikaanin apostolinen arkisto** (lat. *Archivum Apostolicum Vaticanum*) on Vatikaanissa sijaitseva arkisto, joka sisältää Vatikaanin dokumentteja yli tuhannen vuoden ajalta, mukaan lukien paavien kaikki säilynyt kirjeenvaihto. 85 hyllykilometrin suuruisen arkiston sisältö on kulloisenkin paavin henkilökohtaista omaisuutta. Toisinaan paavit ovat avanneet arkistoihin rajatun pääsyn, kuten vuonna 1881 valikoiduille tutkijoille, vuonna 2010 journalisteille ja vuonna 2020 paavi Pius XII:n papereita koskien. Kaikki 75 vuotta tuoreemmat dokumentit ovat kuitenkin aina salaisia.

Arkiston perusti vuonna 1612 paavi Paavali V. Vuonna 1810 Ranskan keisari Napoleon siirsi arkiston Pariisiin. Se palautettiin Vatikaaniin vuosien 1814–1817 aikana. Osa dokumenteista katosi matkalla.

Arkisto tunnettiin vuosien 1646–2019 aikana virallisesti nimellä *Archivum Secretum Vaticanum*. Koska sana *secretum* tulkitaan nykyisin tarkoittavan ennemminkin salaista kuin yksityistä, paavi Franciscus vaihtoi arkiston nimen kuvaamaan paremmin sen tarkoitusta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pekka Numminen: Vatikaanin salaiset arkistot sisältävät synkkiä asioita – Ja ne pysyvät pääosin piilossa *Iltalehti*.  24.1.2022/8.4.2023. Viitattu 8.4.2023.
2. 1 2  Historical background Archivio Apostolico Vaticano. Viitattu 8.4.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* The Archives, Archivio Apostolico Vaticano
Vatikaanin ensimmäinen kirkolliskokous

|  |
| --- |
|  |
| Osa artikkelisarjaa |
| Ekumeenisetkirkolliskokoukset |
| A Renaissance print depicting the Council of TrentKuva Trenton kirkolliskokouksesta. |
| 
300-400-luku |
| 
* Nikea I (325)
* Konstantinopoli I (381)
* Efesos (431)
* Khalkedon (451)

 |
| 
500-800-luku |
| 
* Konstantinopoli II (553)
* Konstantinopoli III (680-681)
* Nikea II (797)
* Konstantinopoli IV (869-870)

 |
| 
1100-1300-luku |
| 
* Lateraani I (1123)
* Lateraani II (1139)
* Lateraani III (1179)
* Lateraani IV (1215)
* Lyon I (1245)
* Lyon II (1274)
* Vienne (1311-1312)

 |
| 
1800-1900-luku |
| 
* Vatikaani I (1869-1870)
* Vatikaani II (1962-1965)

 |
| * n
* k
* m
 |

**Kahdeskymmenes ekumeeninen** eli yleinen, koko "yhdeksi, pyhäksi, katoliseksi ja apostoliseksi" itsensä tunnustaman kirkon piispojen kirkolliskokous avattiin vuonna 1869 Vatikaanissa. Konsiili kesti vuoteen 1870, jolloin se käytännön syistä keskeytyi, vaikkei sitä muodollisesti suljettukaan. Sitä kutsutaan myös nimellä *Vatikaanin ensimmäinen kirkolliskokous*.

Paavi Pius IX:n kutsumaan kokoukseen osallistui paavin lisäksi 11 patriarkkaa, kuusi arkkipiisparuhtinasta, 49 kardinaalia, 680 arkkipiispaa ja piispaa, 28 apottia ja 29 luostarijärjestöjen johtajaa. Kirkolliskokous mm. dogmatisoi paavin erehtymättömyyden.

Ortodoksinen kirkko ei tunnusta tätä kirkolliskokousta todelliseksi ekumeeniseksi kirkolliskokoukseksi.

Kirkolliskokouksen lopuksi määriteltiin dogmi, jonka mukaan paavi on erehtymätön niissä asioissa, jotka hän on lausunut piispanistuimeltaan *ex cathedra* (lat. istuimelta). Tämä perustuu kolmeen ensimmäisen paavin, Pietarin, aseman määrittävään Raamatun kohtaan (Matteus 16:18–19, Luukas 22:31–32 ja Johannes 21:15–17). 

Käytännössä monet paavit ovat oikeudestaan huolimatta välttäneet antamasta lausuntoja "ex cathedra", koska tämä sitoisi myös heidän seuraajiaan teologisesti tai seuraajien olisi joko uudelleen tulkittava edeltäjiensä päätöksiä tai mahdollisesti jopa tehtävä vastakkaisia päätöksiä, mikä heikentäisi katolisen kirkon perinteen uskottavuutta raamatuntulkinnan rinnalla.

Lähteet
-------

1. ↑  Paavi Leo XIII.  *Kyläkirjaston Kuvalehti*, 1.3.1903, nro 3, s. 7. Kansalliskirjasto. Viitattu 24.07.2017.
**Kuopion Musiikkikeskus** on Kuopion keskustan tuntumassa, Kuopionlahden rannalla sijaitseva, Kuopion kaupungin ylläpitämä, kansainvälisen tason kokous- ja konserttikeskus sekä oppilaitosrakennus. Musiikkikeskus on Kuopion kaupunginorkesterin kotisali. Kuopion Musiikkikeskuksessa toimii kolme taidealan oppilaitosta: Kuopion konservatorio, Savonia-ammattikorkeakoulun musiikki- ja tanssilinja sekä Sibelius-Akatemian Kuopion yksikkö, jotka tarjoavat koulutusta musiikkileikkikoulusta ammattiopintoihin. Talon ravintoloitsijana toimii Kanresta Oy.

Musiikkikeskuksen suunnittelivat vuonna 1972 järjestetyn kutsukilpailun voittaneet arkkitehdit Esa Malmivaara ja Raimo Savolainen. Rakennus valmistui elokuussa 1985. Kuopion Musiikkikeskuksen pääsali on 1 064-paikkainen konserttisali, jonka akustiikan on suunnitellut professori Alpo Halme. Sali soveltuu erinomaisesti yhtä lailla klassiselle kuin viihdemusiikille sekä muuntautuu isojen kongressien tarpeisiin. Kamarimusiikkisaliin mahtuu enimmillään 240 henkilöä. Lisäksi talossa on useita pienempiä konsertti- ja neuvottelutiloja. Talossa järjestetään vuosittain noin 300 tilaisuutta ja kävijämäärät vaihtelevat vuosittain 120 000 – 150 000 välillä.

Musiikkikeskusta remontoitiin 2018-2019.

Lähteet
-------

1. 1 2  Organisaatio ja historia Kuopion musiikkikeskus, kuopionmusiikkikeskus.fi. Viitattu 27.10.2021.
2. 1 2 3  Esittely - Kansainvälisen tason konsertti- ja kongressikeskus Savon sydämessä Kuopion musiikkikeskus, kuopionmusiikkikeskus.fi. Viitattu 27.10.2021.
3. ↑  Musiikkikeskus. Kuopionlahdenkatu 23, Kuopio, Finland *Savon arkkitehtuuriopas, arksavo.fi*. Viitattu 27.10.2021.
4. ↑  Tilat Kuopion musiikkikeskus, kuopionmusiikkikeskus.fi. Viitattu 27.10.2021.
5. ↑  Tikkanen, Seppo: Kuopion musiikkikeskus remontissa ensi vuoden ajan *Yle Kuopio*.  12.6.2017. Viitattu 15.9.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuopion Musiikkikeskuksen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Cissa** oli Sussexin kuningas 500-luvun alussa. Anglosaksien kronikka kertoo, että saksipäällikkö Ælle nousi maihin Cymenesorassa lähellä Selsey Billiä vuonna 477 yhdessä kolmen poikansa Cymenin, Wlencingin ja Cissan kanssa. Kronikan mukaan Ælle ja hänen poikansa Cissa teurastivat kokonaisen brittien varuskunnan roomalaisten perustamassa Anderidan linnoituksessa vuonna 491. Ælle oli Sussexin ensimmäinen kuningas, ja Cissa nousi kuninkaaksi isänsä kuoleman jälkeen. 1200-luvulla elänyt kronikoitsija Roger Wendoverilainen väitti, että Cissa olisi kuollut vasta vuonna 590. Tämä on kuitenkin epätodennäköistä, mikäli tieto Ællen johtamasta maihinnoususta pitää paikkansa. Luultavasti Roger Wendoverilainen onkin sekoittanut Cissan johonkuhun tämän seuraajista.

Lähteet
-------

1. ↑  Kings of Sussex 491–686 Foundation for Medieval Genealogy. Viitattu 23.2.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Sussexin kuningaskunnan hallitsijat |
| --- |
|  |
| 
* Ælle (477–~491)
* Cissa
* Æthelwalh ~(660–685)
* Ecgwald ~(683–685)
* Berthun (685)
* Andhun (685)
* Nothhelm ~(692–714)
* Watt ~(692–700)
* Bryni (~705)
* Osric ~(705–717)
* Æthelstan (~714)
* Æthelbert (~740)
* Offa (~770)
* Oswald (~772)
* Osmund (760–772)
* Oslac (~765–780)
* Aelfwald (~765–772)
* Ealdwulf ~(765–791)
* Egbert (827)
* Eadwine

 |

 |
**Tom Gardberg** (s. 22. toukokuuta 1941 Turku) on suomenruotsalainen laulaja-lauluntekijä, jota luonnehditaan sanalla "Åbotrubaduren", Turun trubaduuri. Hänet tunnetaan kesää, Turun saaristoa ja purjehdusta kuvaavista laulelmistaan, joita on tallennettu albumeille *Kom sommar – Kesä näkemiin* (1977), *Kom visor, kom närma oss, värm oss* (1983) ja kaksois-CD *Natthamn–Yösatama* (2000), joka on kokoelma hänen koko tuotannostaan.

Varsinaisen työuransa Gardberg teki turkulaisen lääketeollisuuden palveluksessa. Musiikkiharrastus alkoi jazzista ja klarinetinsoitosta 14-vuotiaana. Parinkymmenen vuoden iässä hän osti Leningradin-matkalta kitaran ja innostui laulelmista Olle Adolphsonin innoittamana. Laulelmaura alkoi vuonna 1964, kun Gardberg voitti Turussa ruotsinkielisen kykykilpailun. Seuraavana vuonna hänen kappaleensa "Natthamn–Yösatama" tuli kolmanneksi laulelmakilpailussa, jossa toisen palkinnon sai Tove Janssonin ja Erna Tauron "Syyslaulu". Vuonna 1979 Gardberg voitti Siipyyn laulelmakilpailun laulullaan "Någon nynnar en vals", ja vuoden 1989 Kotkan meripäivillä merimieslaulukilvan voitto tuli laululla "Yöpurjehdus".

1960-luvun alussa Gardberg oli turkulaisen Harlem Jazz Clubin perustajajäseniä. Vuonna 1966 hän perusti Turkuun yhdistyksen Visans Vänner i Åbo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Eriksson, Patrick: Gardberg, Tom *Uppslagsverket Finland*.  1.6.2011. Svenska folkskolans vänner. Viitattu 22.6.2018. (ruotsiksi)
2. ↑  Ginström, Gunilla: Tom Gardberg är mer än bara Natthamn *Svenska Yle*.  5.10.2015. Viitattu 22.6.2018. (ruotsiksi)
3. ↑  Tom Gardberg *Arsnet*. Viitattu 22.6.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Gardbergin levytykset Suomen äänitearkiston sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF
* WorldCat

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee sarjakuvahahmoa. Keräilijä voi viitata myös keräilyn harrastajaan tai metsästäjä-keräilijöihin.*
**Keräilijä** (engl. *Collector*), oikealta nimeltään **Taneleer Tivan**, on Marvel-universumin avaruusolento. 

Keräilijä on yksi Universumin vanhimmista; hän on näkyjen näkijä. Kerran hän näki todellisen tuntuisen näyn, jossa lähitulevaisuudessa valtava sarvipäinen tulijättiläinen sytyttäisi koko olemassa olevan maailmankaikkeuden tuleen palavalla miekalla.

Kysymyksessähän on Surtur, joka myöhemmin lähtikin yritykseensä. 

Keräilijä päätti, että hänen tulisi kerätä talteen unisäiliöihin mahdollisimman monta kaikkeuden lajia eräänlaiseksi geenivarastoksi. Hän erikoistuu nopeasti ja kerää nimenomaan plodexeja, monipuolista ja muuntumiskykyistä kaikkialle galaksiin levinnyttä lajia. 

Etsintänsä aikana hän eksyy Maapallollekin; aluksi hän säikähtää havaitessaan Sotakoneen, mutta sitten hän huomaa yhden Alfa-lentueen jäsenistä, meressä elävän Marrinan, jonka yrittää siepata. 

Pääosa Alfoista - Pohjantähti, hänen kaksoissisarensa Aurora, Sasquath ja Puck - puuttuvat asiaan ja karkottavat Keräilijän; hirviöksi luokittelusta syvästi loukkaantunut Marrina pakenee syvyyksiin hautomaan nöyryytystään.

Keräilijä jatkaa matkaansa; hänen toimistaan on tullut lopulta enemmän harraste kuin vakava toimi.

Keräilijä esiintyi myös Marvel Cinematic Universen elokuvissa näyttelijänään Benicio del Toro. Hän teki cameo-esiintymisen elokuvassa *Thor: The Dark World* lopputekstien aikana näytetyssä kohtauksessa, mutta esiintyi isommassa roolissa elokuvassa *Guardians of the Galaxy*. Elokuvassa *Avengers: Infinity War* esiintyy pelkkä illuusio Keräilijästä, jonka Thanos oli luonut Todellisuuskivellä huijatakseen Galaksin Vartijoita.
Cirrus SR22
Cirrus VK-30
Cirrus Vision SF50
**Cirrus Aircraft Corporation** on kiinalaisomisteinen yhdysvaltalainen lentokonetehdas. Sen perustivat vuonna 1984 Alan ja Dale Klapmeier. Sen ensimmäinen tuote oli Cirrus VK-30 -kevytlentokone, joka rakennettiin harrastajavoimin rakennussarjasta.

Omistus
-------

Elokuussa 2001 Cirrus myi 58 % osakkeistaan 100 miljoonalla dollarilla Crescent Capitalille, joka on Bahrainin "First Islamic Investment Bank of Bahrain" eli Arcapitan omistama.  Joulukuussa 2007 Arcapita Bank halusi päästä eroon omistuksestaan, ja helmikuussa 2010 China Aviation Industry General Aircraft Co (CAIGA) osti yhtiön. CAIGA on tytäryhtiö kiinalaisessa puolustus-, ilmailu-, elektroniikka- ja autoteollisuusjätissä AVICissa.

Tuotteet ja tehtaat
-------------------

Yhtiöllä on sertifioituja yleisilmailukoneita – Cirrus SR20 ja Cirrus SR22 ja ultralight Cirrus SR Sport sekä pieni suihkulentokone Cirrus Vision SF50 kehitteillä.

Cirrus Aircraft tehdas on Duluthissa, Minnesotassa. Sillä on toinen tehdas Pohjois-Dakotassa ja kokoonpanotehtaita Englannissa ja Australiassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Business North article *Soaring aviation ‘cluster’ hits turbulence* Date: 4/9/2003 by Pamela Rust accessed 20 September 2007
2. ↑  Start Up nation Article *The Klapmeier brothers' Key Move: Finding the Right Funding* accessed 20 September 2007
3. ↑  Net Composities article *Crescent Capital Investment in Cirrus Industries* accessed 20 September 2007 (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Article *Crescent Capital Changes Name to Arcapita Business Wire, Feb 28, 2005* accessed 20 September 2007
5. ↑  China to acquire world’s largest piston aircraft maker *flightglobal.com*. Viitattu 28.2.2011.
6. ↑  Cirrus Vision SF50 *cirrusaircraft.com*.  Arkistoitu 8.7.2011. Viitattu 2.4.2009.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Cirrus Aircraft Corporation**.
* Cirrus Design website
* General Aviation Manufacturers Association website
* Cirrus Owners and Pilots Association website
**Kuopion Reippaan Voimistelijat** on kuopiolainen voimisteluseura. Se jatkaa vuonna 1906 perustetun Kuopion Reipas Ry:n perinteitä. Kuopion Reippaan Voimistelijat on ainut alkuperäisen seuran perinnäisseuroista, joka on säilyttänyt nimessään Kuopion Reipas läpi aikojen, ja näin yhteyden alkuperäiseen seuraan. 

Seura sai alkunsa vuonna 1906, kun Kuopion Raittiusseuran Miesvoimistelijat, Kuopion Voimistelijat ja Rautatieläisten voimisteluseura päättivät yhdistyä. Tällöin nimeksi tuli Kuopion Reipas. Kuopion Reippaan ohjelmassa olivat hiihto, paini, yleisurheilu, voimistelu ja jalkapallo.

Vuoden 1918 tapahtumien jälkeen Kuopion Reippaan yleisseura hajosi. Uusina seuroina muodostuivat vuonna 1920 Kuopion Urheilu-Veikot, vuonna 1923 Kuopion Palloseura ja vuonna 1930 Puijon Hiihtoseura. Jäljelle jäänyt Naisjaosto tahtoi säilyttää Reippaan nimen ja otti nimekseen Kuopion Reippaan Naisvoimistelijat ry:n. 2000-luvulla seura päätti palata juurilleen. Miesvoimistelijoiden kiinnostuksen seurauksena seura päätti muuttaa nimensä Kuopion Reippaan Voimistelijat Ry:ksi. Seuralla on noin 1 300 jäsentä ja se on 2. suurin Kuopion liikuntaseura jäsenmäärältään.

Vuosina 1906–1907 Suomen ensimmäinen yleisurheilun olympiavoittaja, kuopiolainen juoksija Hannes Kolehmainen edusti Kuopion Reipasta, ennen kuin perusti veljensä kanssa kilpailevan urheiluseuran Kuopion Riennon.

Lähteet
-------

1. ↑  sul.fi, HANNES KOLEHMAINEN
2. ↑  sul.fi, WILLIAM KOLEHMAINEN

Aiheesta muualla
----------------

* Seuran kotisivut
**Gremjatšinsk** (ven. Гремя́чинск) on kaupunki Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Uralin länsirinteellä 174 kilometriä Permistä koilliseen. Kaupunki on Gremjatšinskin piirin keskus. Viiden kilometrin päässä sijaitsee Tšusovoin ja Solikamskin välisen rautatien Baskajan asema. Asukkaita on 11 400 henkeä (vuonna 2008).

Paikkakunta on syntynyt Kizelin kivihiiliesiintymän hyödyntämisen yhteydessä vuonna 1942. Vuonna 1949 siitä tuli kaupunki. Tuolloin huomattavan osan asukkaista muodostivat pakkotyövangit, karkotetut sekä saksalaiset sotavangit. 1960-luvulla hiilen louhinta kävi kannattamattomaksi ja viimeiset kaivokset suljettiin 1990-luvulla. Nykyään kaupungissa on puunjalostusteollisuutta, kaasukompressoriasema ja autotarviketehdas.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 111. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Gremjatšinsk Permin aluepiirin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Permin vaakuna**Permin aluepiirin kaupungit**
Permin aluepiiriPermin aluepiiri
**Pääkaupunki: Perm**  

Aleksandrovsk |
Berezniki |
Gornozavodsk |
Gremjatšinsk |
Gubaha |
Dobrjanka |
Kizel |
Krasnokamsk |
Krasnovišersk |
Kudymkar |
Kungur |
Lysva |
Nytva |
Ohansk |
Osa |
Otšor |
Solikamsk |
Tšaikovski |
Tšerdyn |
Tšormoz |
Tšernuška |
Tšusovoi |
Usolje |
Vereštšagino
**Keräsjärvi** on erittäin matala ylänköjärvi Muonion kuntakeskuksen koillispuolella Lapin maakunnan luoteisosassa. Sen pinta-ala on 1,5 neliökilometriä. Etäisyys Rovaniemeltä on 197 kilometriä pohjoisluoteeseen. Muonion ja Enontekiön raja kulkee Keräsjärven itä- ja pohjoisrantaa myötäillen.

Maantiede
---------

Keräsjärven pituus etelästä pohjoiseen on 2,5 kilometriä, suurin leveys lännestä itään on noin 900 metriä. Saaria ei ole. Järvi on kauttaaltaan matala. Syvin kohta, 169 senttimetriä, sijaitsee järven eteläpuoliskolla. Rannat ovat suota, ja 310 metrin korkeuskäyrä kulkee paikoin yli puolen kilometrin päässä rannoilta. Keräsjärven itäpuolella maasto kohoaa yli 600 metriä merenpinnan yläpuolelle (Keräskero, Vuontiskero, Lumikero). Noin seitsemän kilometriä kaakkoon sijaitsee Pallastunturi.

Keräsjärveen laskee Ylijoki pohjoisesta. Keräsjärvi laskee Välijokea Sieppijärveen (303,1 metriä mpy), joka sijaitsee kolmisen kilometriä lounaaseen.

Keräsjärven vesitilavuus on 1 074 000 kuutiometriä.

Keräsjärvi (67.463.1.002) kuuluu Sieppijärven-Keräsjärven alueeseen (67.463), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Tornionjoen vesistössä (67). Toinen jakovaihe on Keräsjoen valuma-alue (67.46) ja ensimmäinen jakovaihe Kangosjärven–Muonion alue (67.4). Sieppijärven-Keräsjärven alueeseen kuuluu kaksi järveä: Keräsjärvi ja Sieppijärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Keräsjärvi, vakavesi, Muonio
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 8.1.2022.
3. ↑  Keräsjärvi. Järviwiki. Viitattu 8.1.2022.
4. ↑  Sieppijärven-Keräsjärven alue (67.463). Järviwiki. Viitattu 8.1.2022.
**Kerubiveisu** (kreik. *χερουβικόν*, *χερουβικὸς ὕμνος*; muinaiskirkkoslaaviksi *Херувімскаѧ пҍснь* 'kerubien (enkelten) laulu') on ortodoksiseen pyhän Johannes Krysostomoksen liturgiaan kuuluva tropari, joka veisataan liturgian kahteen osaan jakavan niin sanotun suuren saaton edellä. Kerubiveisu lisättiin liturgiaan keisari Justinus II:n määräyksestä noin vuonna 573. Veisun katsotaan kuvaavan näkymättömien kerubien läsnäoloa jumalanpalveluksessa.

Kerubiveisun teksti
-------------------

Nyt me salaisesti kuvaamme,  

salaisesti kuvaamme  

kerubeja.  

Nyt me kuvaamme,  

salaisesti kuvaamme  

kerubeja, kerubeja.  

  

Ja eläväksitekevälle Kolminaisuudelle  

pyhintä virttä  

virttä veisaamme,  

eläväksitekevälle Kolminaisuudelle  

pyhintä virttä  

virttä veisaamme, veisaamme.  

  

Heittäkäämme pois siis kaikki huolet,  

maalliset huolet  

heittäkäämme pois,  

heittäkäämme pois siis kaikki  

maalliset huolet,  

heittäkäämme pois maalliset huolet.  

Amen.  

  

Ottaaksemme vastaan kaikkeuden Kuninkaan,  

ottaaksemme vastaan  

kaikkeuden Kuninkaan,  

jota näkymättömästi seuraavat,  

seuraavat enkelein joukot,  

enkelein joukot.  

Halleluja, halleluja,  

halleluja,  

halleluja, halleluja.

Aiheesta muualla
----------------

* Kerubiveisu, Ortodoksi.net
**4. hikō sentai** oli keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimien hävittäjäyhtymä (rykmentti), joka perustettiin joulukuussa 1918 nimellä 4. koku daitai ja nimettiin elokuussa 1922 4. hikō daitaiksi. Joulukuussa yksikkö muutettiin tiedusteluyksiköksi, jossa oli kolme laivuetta (chutai). Yhtymä muutettiin lokakuussa 1926 4. hikō rentaiksi, jossa oli kaksi tiedustelu- ja kaksi hävittäjälaivuetta (chutai). Tammikuussa 1932 se järjestettiin uudelleen 3. dokuritsu hikō chutaiksi ja lähetettiin Shanghaihin.

Heinäkuussa 1937 siitä muodostettiin kaksilaivueinen 8. hikō daitai ja lähetettiin Kiinaan. Seuraavana vuonna siitä muodostettiin 4. hikō sentai, jossa oli yksi hävittäjä- ja yksi tiedustelulaivue. Sentai täydennettiin syyskuussa 1940 kolmilaivueiseksi hävittäjäyksiköksi. Heinäkuussa 1941 muodostettiin 107. kyoiku hikō sentai yksiköstä irrotetuista osista ja yksikköön liitettiin marraskuussa 103. dokuritsu hikō chutai. Elokuussa 1942 yksiköstä irrotettiin osa 248. hikō sentain perustamiseksi. Sentai jaettiin tammikuussa 1944 hikōtaiksi (lentävä osa) ja seibitaiksi (tukeva osa).

Kalusto
-------

Yhtymän kalustona olivat:

* Armeijan tyypin 95 hävittäjä 1940 - 1943
* Nakajima Ki-27 1940 - 1943
* Kawasaki Ki-45kai 1943-sodan loppuun

Komentajat
----------

Yhtymän komentajina olivat:

* eversti Yoshijiro Tatematsu elokuu 1938 - elokuu 1939
* everstiluutnantti Saburo Hayashi elokuu 1939 - huhtikuu 1941
* everstiluutnantti Shuichi Okamoto huhtikuu 1941 - syyskuu 1942
* majuri Tsunao Nagano syyskuu 1942 - kesäkuu 1943
* majuri Takebumi Kuroda kesäkuu 1943 - tammikuu 1944
* majuri Isao Abe tammikuu - lokakuu 1944
* majuri Koji Kobayashi lokakuu 1944 - kesäkuu 1945
* majuri Hisao Machida kesäkuu 1945 - sodan loppuun

Lähteet
-------

* Hata, Ikushiko, Izawa, Yasuho & Shores, Christopher: *Japanese Army Fighter Aces 1931-45*. Stackpole Military History Series. Sstackpole books, 2002. ISBN 978-0-8117-1076-3. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Hata et al 2002 s. 105-106
Kertšin niemimaa (tummempi) Krimin niemimaan itäosassa. Äärimmäisenä oikealla oleva vaaleansininen alue on Kertšin kaupunki.
**Kertšin niemimaa** (ukr. Керченський півострів, *Kertšenski pivostriv*, ven. Керченский полуостров, *Kertšenski poluostrov*, krimintat. *Keriç yarımadası*) on Krimin niemimaan itäisin osa. Niemimaan itäpuolelle jää kapea Kertšinsalmi. Etelästä niemimaata rajaa Mustameri, ja pohjoisesta Asovanmeri. Niemimaan pinta-ala on 3 000 neliökilometriä, eikä siellä ole jokia. Niemimaan tyveltä luoteeseen työntyy 110 km pitkä Arabatinkynnäs, joka erottaa Asovanmeren soisesta Sivašmerestä.

Antiikin kreikkalaisen kaupungin Panticapaeumin jäänteitä Kertšin niemimaalla.
Kertšin niemimaa ja sitä vastassa Tamanin niemimaa Asovanmeren eteläreunalla
Kertšin niemimaan kärjessä sijaitsee sen tärkein keskus Kertšin kaupunki, jonka kreikkalaiset perustivat 700-luvulla eaa. Rannikolla on raunioita muinaisesta Bosforin kuningaskunnasta. 

Kertšin niemimaa on pääosin aromaata. Sopivan maa-aineksen puute on vähentänyt aron maatalouskäyttöä. Niemimaalla on rikas Kertšin rautamalmiesiintymä kaivoksineen. Alueen pohjoisosassa esiintyy muun muassa kalsiittia ja hiekkakiveä sekä suolajärviä, joiden suolaa kerätään. Seudulla on useita mutatulivuoria. Nämä ovat yhdessä mineraalilähteiden ohella edistäneet seudun kylpyläturismia.

Venäjä avasi miehittämäänsä Krimiin johtavan 19 kilometriä pitkän Kertšinsalmen sillan vuonna 2018. Huokoisen ja liikkuvan savimaan päälle rakennettu silta johtaa Kertšin niemimaalta Venäjän Krasnodarin aluepiiriin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Kerch Peninsula *Internet Encyclopedia of Ukraine, encyclopediaofukraine.com*. Viitattu 2.7.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3  *Atlas avtomobilnyh dorog. Rossija, sopredelnyje gosudarstva, Zapadnaja Jevropa, Azija*, s. 203. PKO Kartografija, 2014. ISBN 978-985-549-711-1. (venäjäksi)
3. 1 2 3 4 5  Crimea, republic, Ukraine *Encyclopaedia Britannica, britannica.com*. Viitattu 2.7.2022. (englanniksi)
4. ↑  Mud Volcanoes - village Bondarenkovo *Discover Ukraine, discover-ukraine.info*. Viitattu 2.7.2022. (englanniksi)
5. ↑  Outi Salovaara: Putin halusi ja sai kohutun Kertšinsalmen sillan, mutta kuinka pitkäksi aikaa? Mahtipontisen rakennelman odotetaan romahtavan, sillä se rakennettiin huokoisen ja liikkuvan savipohjan päälle *Seura, seura.fi*.  27.2.2019. Viitattu 2.7.2022. (englanniksi)



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Latvia

 |

 |
**Veikko Holmberg** (s. 1945 Inari) on suomensaamelainen kielenkääntäjä ja kirjailija.

Holmberg on valmistunut kansakoulunopettajaksi vuonna 1970. Hän on opiskellut Tromssan yliopistossa ja toiminut opettajana Alattion opettajakorkeakoulussa ja Saamelaisneuvoston kulttuurisihteerinä.

Holmbergin kirjoittama *Duvro-guovža ja skohtermáđii* oli ehdolla Pohjoismaiden neuvoston lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnon saajaksi vuonna 2015. Kirja julkaistiin suomeksi nimellä *Tuuru-karhu ja moottorikelkkareitti* vuonna 2018 ja norjaksi *Durrebjørnen og skuterløypa* vuonna 2014.

Holmberg on kirjoittanut kirjoja kielenopetuksen tarpeisiin. Hän oli mukana *Davvin*-oppikirjasarjan teossa 1980-luvulla. Holmberg, Per Stefan Labba ja Aage Solbakk toimittivat äidinkielisille tarkoitetun *Sámás*-kielikurssin ensimmäisen osan Saamen Radiolle 1987–1988. Varojen puutteessa *Sámás*-kurssi pääsi jatkumaan radiossa vasta 1990-luvulla.

Holmbergin poika on kirjailija-muusikko Niillas Holmberg.

 Teokset (valikoima)
--------------------

### Lastenkirjat

* *Duvro-guovža ja skohtermáđii* (Davvi Girji, 2009) 1
* *Duvro-guovža ja šibitdoaktára rehket* (Davvi Girji, 2015) 2

1 kuvitus Sissel Horndal  

2 kuvitus Marja Helander  

### Oppikirjat

* *Davvin* 1–4 (pohjoissaamen oppikirjasarja) 3
* *Sámás* 1–2 (pohjoissaamen oppikirjasarja, 1985–1986) 4
* *Amma mis nie!* (pohjoissaamen harjoituskirja, 1998) 5
* *Gáimmežiid gávnnadeapmi* (pohjoissaamen harjoituskirja, 2016)

3 Inga Guttorm, Veikko Holmberg, Johan Jernsletten ja Klaus Peter Nickel  

4 Per Stefan Labba, Aage Solbakk ja Veikko Holmberg  

5 Tor Magne Berg ja Veikko Holmberg

 Lähteet
--------

* Nasjonalbiblioteket

### Viitteet

1. 1 2  *Davvin*, kannen tekijäesittely.
2. ↑   *norden.org*. Viitattu 16.1.2023
3. ↑  Lehtola, Veli-Pekka: *Saamelainen ääni: Saamen Radio 1947–1987*, s. 76–77. Jyväskylä: Gummerus Kirjapaino Oy, 1997. ISBN 951-43-0765-8.
4. ↑   *ylioppilaslehti.fi*. Viitattu 16.1.2023
5. ↑   *samediggi.fi*. Viitattu 16.1.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |

 |
Petunioita
**Koristekasvit** ovat koristetarkoituksiin viljeltyjä kasveja. Avomaalla, esimerkiksi puu­tarhoissa ja puistoissa, viljellyt koriste­kasvit jaetaan yksi­vuotisiin koriste­kasveihin eli *annuelleihin*, moni­vuotisiin koriste­kasveihin eli perennoihin, koristepensaisiin ja koristepuihin. Omaksi ryhmäkseen voidaan erottaa myös syksyllä istutettavat sipulikukat, jotka kukkivat seuraavana keväänä tai alkukesällä. Sisätiloissa pidettäviä koriste­kasveja eli huonekasveja ovat ruukkukasvit ja leikko­kukat.

Suosittuja koristekasveja
-------------------------

### Yksivuotisia

* kehäkukka
* tuoksuherne

### Monivuotisia

* pionit

### Sipulikukkia

* liljat
* tulppaanit
* hyasintti

### Koristepensaita

* ruusut
* syreenit

Katso myös
----------

* koristeheinä
* kesäkukka
* perenna

Lähteet
-------

* Koristekasvit Joensuun yliopiston kasvitieteellinen puutarha. Viitattu 9.4.2011. [vanhentunut linkki]
* Jorma Soveri, Arvi Ulvinen, Reino Kalliola: *Kasvioppi*, s. 42-45. Otava, 1969.
**N:o 4. Pohjois-Pohjanmaan rykmentin 3. pataljoona** oli valkoisten länsiarmeijan Linderin ryhmän N:o 4. Pohjois-Pohjanmaan rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli kapteeni K. Lilliér.

Aikaisemmalta nimeltään pataljoona oli Virtain pataljoona.

Pataljoonasta muodostettiin sodan jälkeen **Oulun - Vaasan Vartiopataljoona**.

Joukko-osastot
--------------

* **1. komppania**

Päällikkö: aliupseeri G. Wadström, 9. komppaniassa jefreitteri Antti Ahtiainen.

* **2. komppania**

Päällikkö: aliupseeri Åke Amberg, 10. komppaniassa jefreitteri Karl Dahlman.

* **3. komppania**

Päällikkö: aliupseeri M. Kankaanpää.

* **konekiväärikomppania**

Päällikkö: Jääkärivänrikki Arvo Kauppinen

Komppaniassa palvelleet Saksan jääkärit: jääkärialiupseeri Juho Heikki Junttila.

Lähteet
-------

* Toim. Ignatius, Theslöf, Palmén, Grotenfelt, Nordenstreng ja Soikkeli: *Suomen vapaussota 1918 osat V ja VI*. Helsinki: Otava, 1924-1925.
* *Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975*. Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV. Vaasa: , 1975. ISBN 951-99046-8-9.
* *Suomen jääkärien elämäkerrasto*. Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV. Porvoo: WSOY, 1938.
**Tom Henning Øvrebø** (s. 26. kesäkuuta 1966 Oslo) on norjalainen entinen jalkapalloerotuomari. Hän tuomitsi urallaan useita Mestarien liigan ja Uefa-cupin otteluita. Ammatiltaan Øvrebø on psykologi.

Ura huipputasolla
-----------------

Øvrebø tuomitsi ensimmäisen ottelunsa Tippeligaenissa 20. syyskuuta 1992. Kaksi vuotta myöhemmin hänestä tuli kansainvälinen erotuomari. Hänet on palkittu Norjan pääsarjan parhaana erotuomarina eli Kniksen-palkinnolla viisi kertaa vuosina 2001, 2002, 2003, 2005 ja 2006. Øvrebø on tuominnut myös kaksi Norjan cupin loppuottelua vuosina 1999 ja 2006.

Hän oli tuomitsemassa vuoden 2008 EM-kilpailuja, joka oli ensimmäinen iso arvokisaturnaus hänen urallaan maajoukkuetasolla. Kisoissa hän tuomitsi kaksi alkulohkojen ottelua, Saksa–Puola ja Italia–Romania. Jälkimmäisestä ottelusta hän sai osakseen kritiikkiä, eikä täten tuominnut enää turnauksen pudotuspeleissä.

Øvrebø toimi erotuomarina muutamissa vuoden 2010 MM-kilpailujen karsintaotteluissa. Hän kuului 14 esivalitun erotuomarin joukkoon, joista lopulta 10 valittiin itse MM-kilpailuihin erotuomariksi. Øvrebø jäi valitun kymmenikön ulkopuolelle.

Kansainvälisten ottelujen tuomitsemisen Øvrebø lopetti jäätyään ulos MM-kisoissa. Tippeligaenissa hän vihelsi vuoteen 2013 asti.

### Kritiikki

Kauden 2008–2009 Mestarien liigan välierien toisessa osaottelussa Chelsean ja Barcelonan välillä Øvrebø sai osakseen suurta kritiikkiä. Hän jätti asiantuntijoiden mukaan viheltämättä kaikkiaan kuusi rangaistuspotkua Chelsealle ja myös Barcelona-puolustaja Éric Abidalin ulosajo oli kyseenalainen. Pelin päätyttyä useat Chelsea-pelaajat kävivät kuumana norjalaiserotuomarille mukaan lukien Didier Drogba, joka sai myöhemmin neljän ottelun pituisen rangaistuksen epäasiallisesta käyttäytymisestään. Chelsea-valmentaja Guus Hiddink totesi tuomaroinnin olleen huonointa, mitä hän on koskaan nähnyt.

Øvrebø joutui jälleen kerran myrskynsilmään, kun hän oli hyväksynyt vuoden 2009–2010 Mestarien liigan Bayern Münchenin ja Fiorentinan välisessä pudotuspeliottelussa selväksi paitsiotilanteeksi osoittautuneen maalin. Fiorentina-valmentaja Cesare Prandelli oli ottelun jälkeen hyvin pettynyt tuomarityöskentelyyn.

Lähteet
-------

1. ↑  List of prospective FIFA World Cup referees (Arkistoitu – Internet Archive) FIFA. Viitattu 16.3.2010.
2. ↑  Referees with Assistant Referees (Arkistoitu – Internet Archive) UEFA. Viitattu 19.10.2010.
3. ↑  Chelsea hearts broken by late, late Iniesta goal for Barcelona Guardian. Viitattu 16.3.2010.
4. ↑  Drogba rages as Chelsea crash out in blaze of fury The Independent. Viitattu 16.3.2010.
5. ↑  Chelsea rage at referee for not giving them four penalties Guardian. Viitattu 16.3.2010.
6. ↑  Prandelli: 'Three refereeing errors' Channel 4. Viitattu 16.3.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* FIFA:n virallinen sivusto
**Johanna Salmela** (s. 6. marraskuuta 1990 Sodankylä) on suomalainen moukarinheittäjä, joka edustaa Jyväskylän Kenttäurheilijoita. Vuoteen 2011 saakka hän edusti Kokkolan Veikkoja. Hänen valmentajansa on Tero Linja.

Salmela karsiutui kuulantyönnön ja moukarinheiton loppukilpailuista Ostravan alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007. Hän sijoittui moukarinheitossa kuudenneksi Novi Sadin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009. Hän karsiutui moukarin loppukilpailusta alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Ostravassa 2011.

Kalevan kisoissa Salmela on sijoittunut toiseksi Lahdessa 2012 ja Vaasassa 2013 sekä kolmanneksi Oulussa 2016 ja Seinäjoella 2017. Hänen ennätyksensä on syyskuussa 2017 Suomi-Ruotsi -maaottelussa heitetty 67,08. Parhaimmillaan hän on ollut maaottelussa kolmas 2013.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Johanna Salmela Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Leskinen, Antti: Esittelyssä Johanna Salmela Jyväskylän Kenttäurheilijat. Viitattu 31.7.2015. [vanhentunut linkki]


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1960** pelattiin Brasiliassa 28. lokakuuta – 15. marraskuuta. Nämä olivat kolmannet naisten maailmanmestaruuskilpailut. Alkusarjaa pelattiin São Paulon osavaltiossa ja Belo Horizontessa sekä loppusarjaa Rio de Janeirossa ympäristöineen. Mukana oli kymmenen joukkuetta. Joukkueet pelasivat alkusarjan kolmessa lohkossa, joista kustakin kaksi parasta pääsi ylempään jatkosarjaan muiden jatkaessa alemmassa jatkosarjassa. Mestaruuden voitti Neuvostoliitto, joka oli voittanut kaksi aiempaa maailmanmestaruutta. Hopealle sijoittui ensi kertaa mukana ollut Japani ja pronssia sai Tšekkoslovakia.

Lopulliset sijoitukset
----------------------

|  |  |
| --- | --- |
|  |  Neuvostoliitto |
|  |  Japani |
|  |  Tšekkoslovakia |
| 4. |  Puola |
| 5. |  Brasilia |
| 6. |  Yhdysvallat |
| 7. |  Peru |
| 8. |  Länsi-Saksa |
| 9. |  Argentiina |
| 10. |  Uruguay |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Krastev, Todor: Women Volleyball III World Championship 1960 Rio de Janeiro (BRA) 28.10-15.11 Winner Soviet Union *todor66.com*.  15.10.2022. Viitattu 23.4.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 203. Otava, 1970.
**Korissía** (kreik. Κορισσία eli Λίμνη Κορισσίων, *Límni Korissíon*, "Korissían järvi"; myös Λιμνοθάλασσα Κορισσίων, *Limnothálassa Korissíon*, "Korissían laguuni") on laguunimainen järvi Korfun saarella Kreikassa. Se on saaren suurin järvi ja sen pinta-ala on noin kuusi neliökilometriä.

Korissía-järveä.
Korissía-järvi sijaitsee Korfun eteläosissa lähellä saaren lounaisrannikkoa, Etelä-Korfun kunnan Meliteieísin kunnallisyksikön alueella. Järven luoteispäässä sijaitsee Chalikoúnaksen kylä, itäpuolella Línian kylä ja kaakkoispäässä Argyrádesin Ágios Geórgioksen kylä. Vain noin 100 metriä leveä maakaistale erottaa järven Joonianmerestä. Maakaistaleella on paljon hiekkadyynejä. Järven vesi on suolaista, sillä se yhdistyy mereen kanavalla. Kanavan pohjoispuolinen hiekkadyyniranta tunnetaan Chalikoúnaksen rantana. Kanavan eteläpuolella on seetrimetsää sekä Íssoksen ranta.

Järvi on tärkeä lintualue, ja siellä on havaittu noin 120 eri lintulajia. Järven alue muodostaa kaksi Natura 2000 -aluetta, joista toinen on luonto- ja toinen lintudirektiivin mukainen.

Korfun kunnan osa Korissían kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, on nimetty järven mukaan, vaikka järvi ei sijaitsekaan sen alueella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Λίμνη Κορισσίων *Terrabook*. Viitattu 20.5.2019.
2. 1 2 3  Λίμνη Κορισσίων: Προστατευμένος υδροβιότοπος natura *atCorfu.com - Corfu Travel Guide*. Viitattu 20.5.2019.
3. ↑  Το κεδροδάσος της Λίμνης Κορισσίων στις παραλίες Χαλικούνας και Ίσσος *atCorfu.com - Corfu Travel Guide*. Viitattu 20.5.2019.
4. ↑  GR2230002 Limnothalassa Korission (Kerkyra) *Natura 2000*. Viitattu 20.5.2019.
5. ↑  GR2230007 Limnothalassa Korission (Kerkyra) kai Nisos Lagoudia *Natura 2000*. Viitattu 20.5.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Korissía** Wikimedia Commonsissa
**Johanna Tamminen** (s. 12. marraskuuta 1966) on suomalainen tutkimusprofessori ja Suomen Akatemian huippuyksikköohjelman tutkimusryhmän jäsen. Tamminen työskentelee  Ilmatieteen laitoksella ryhmäpäällikkönä.

Tammisen asiantuntemusalueita ovat muun muassa ilmakehän koostumuksen kaukokartoitushankkeet, sekä siihen liittyvä tutkimus ja palveluiden kehittäminen ilmaston, ilmanlaadun ja keski-ilmakehän havainnointiin, matemaattiset ja tilastolliset algoritmit satellittihavaintojen tulkintaan, inversio-ongelmat, epävarmuuksien ymmärtäminen. 

Tammisella on yli 20 vuoden kokemus satelliittimittauksesta ja ilmakehän koostumuksen tutkimisesta. Tamminen on väitellyt tohtoriksi soveltavan matematiikan alueen tutkimuksella Helsingin yliopistosta vuonna 2004.

Lähteet
-------

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Ilmatieteenlaitos CV *ilmatieteenlaitos.fi*. Viitattu 19.3.2021.
3. ↑  Esa, henkilöesittely *earth.esa.int*.  Arkistoitu 16.12.2016. Viitattu 19.3.2021.

Julkaisut
---------

* Publications by Johanna Tamminen

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* DBLP
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* ORCID
* Publons
* ResearcherID
* zbMATH

 |

 |
**Lentotekniikan Kilta ry** on 4. marraskuuta 1966 Kauhavalla perustettu Ilmavoimien Teknillisen Koulun ja lentoteknillisen koulutushaaran joukko-osastokilta ja rekisteröity yhdistys. Teknillisen koulun siirryttyä Kauhavalta Kuoreveden Halliin, killan kotipaikaksi valittiin Kuorevesi, joka nykyisin kuuluu Jämsään. Paikallisosastotoiminta aloitettiin 1975. Lentoteknillinen kilta kuuluu Ilmavoimien kiltaliittoon ja Maanpuolustuskiltojen Liittoon.

Killan nykyinen puheenjohtaja on Kimmo Hantula Tikkakoskelta. Kilta kerää museoaineistoa Hallinportti-ilmailumuseolle ja harjoittaa tiedotusta sekä järjestää lentonäytöksiä Gloster Gauntletilla. Osa tiedotusta on neljästi vuodessa ilmestyvä Lentoratas-lehti (maksullinen). Killalla on myös Internet-sivut (www.lentotekniikankilta.fi) sekä Facebook-ryhmä.

Perinteen vaaliminen
--------------------

Kilta on osallistunut lentotekniikan perinteen vaalimiseen Suomessa mm. seuraavasti:

* Mekaanikkokoulun muistolaatta 1968 Kruununkylän kansanopiston seinälle
* Lentäjien muistomerkki 1968 Kauhavan silloiselle Ilmasotakoululle
* Ilmavoimien koulustuskeskus -muistolaatta 1969 Turun Vähä-Heikkilän rantakalliolle
* Mekaanikkokoulu-Lentojoukkojen Teknillinen Koulu -muistolaatta 1971 Uttiin
* Lentojoukkojen teknillinen koulu, Ilmasotakoulun teknillinen koulutusosasto, Ilmavoimien Teknillinen Koulu -muistolaatta 1981 silloisen Ilmasotakoulun Linnarakennukseen
* Ilmavoimien 1. lentoasema -muistomerkki 1987 Kolhoon
* Sotamekaanikkokurssit-muistolaatta 1993 Rantaperkiön koululle Tampereella
* Hävittäjälentolaivue 34:n muistopatsas 1999 Kymin Ohrakankaalle (Kymin lentokenttä).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lentotekniikan Kilta ry *lentotekniikankilta.fi*.  Arkistoitu 6.12.2014. Viitattu 4.7.2012.
**Messukylän Työväenyhdistys** on Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen jäsenyhdistys Messukylässä Tampereella. Työväenyhdistys perustettiin 14. maaliskuuta 1902 puolueen perusosastoksi silloisessa Messukylän kunnassa. Yhdistys on Tampereen sosialidemokraattisen kunnallisjärjestön sekä Pirkanmaan sosialidemokraattien jäsen. Yhdistyksen piirissä on toiminut nuoriso-osasto, varhaisnuorisojärjestöjä, rakennustyöväen ammattiosasto ja ulkotyöväen ammattiosasto. Sen sisaryhdistys on Messukylän Sos.dem.naiset, joka on lopettanut aktiivitoimintansa 1990-luvulla. Messukylän Työväen Näyttämö toimi yhdistyksen alaosastona aina 1990-luvulle, jolloin se itsenäistyi. Yhdistyksen laaja kirjasto oli merkittävä messukyläläisten sivistyksenlähde ja työväentalo Messukylän Työväentalo iltamien ja kokoontumisten paikka. Vuonna 1907 ensimmäisissä eduskuntavaaleissa yhdistyksen aktiivijäsen mylläri *Penna Tervo* tuli valittua eduskuntaan.
Itsenäisessä Messukylän pitäjässä yhdistys oli merkittävä poliittinen voima pitäen kunnanhallituksen ja valtuuston johtoa käsissään vuosikymmenet. Sota-aikana rintamamiesten perheiden avustaminen oli erityisesti Messukylän sos.dem.naisten avustustyön kohteena. Sotien jälkeen riita yhdistyksen omistamasta työväentalosta päättyi kommunistien tappioon. Poliittinen vasemmisto jakautui Messukylässaäkin SDP:n ja SKDL/kommunistit jaon mukaisesti. Messukylän kunnan liityttyä Tampereeseen vuonna 1948 yhdistyksen poliittinen painoarvo laski. Valtuutettujen joukossa yhdistys on kyennyt pitämään edustajansa myös Tampereella. Sosialidemokraattisessa kunnallisjärjestössä yhdistyksellä on edustajansa tärkeässä kunnallistoimikunnassa. Tampereen kaupunginvaltuuston pitkäaikaisia jäseniä ovat olleet Eero Vuorinen, Mikko Hakala, kunnallisneuvos Marianne Viitanen, ja sosiaalineuvos Sirkka Merikoski.

Messukylän hautausmaalla sijaitsevan Punaisten hautamuistomerkin pystytys vuonna 1945 on yhdistyksen määrätietoisen toiminnan tulosta.
Messukylän työväenyhdistys on enemmistöosakas Messukylän työväentalo Oy:ssä.

Lähteet
-------

1. ↑  Tuovinen, Seppo: *Tiilipruukilta kansalaisten kanavaksi*. Tampere: Juvenes Print, 2002.
2. ↑  Merikoski, Sirkka: *Sadan vuoden taipaleelta kohti tasa-arvoa. Messukylän sos.dem.naisyhdistys ry:n historia*. Tampere: omakustanne, 2021.
3. ↑  Punaisten hautamuistomerkki *tyovaenliike.fi*.

Aiheesta muualla
----------------

* Messukylän Työväenyhdistyksen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
* Messukylän Juhlatalo
**Kateryna Tabašnyk** (ukr. Катерина Табашник, s. 15. kesäkuuta 1994) on ukrainalainen yleisurheilija, joka kilpailee korkeushypyssä. Aiemmin hän kilpaili seitsenottelussa.

Hänen ennätyksensä korkeushypyssä on sisäradoilla 199 cm, jonka hän hyppäsi Hustopečessä tammikuussa 2019. Ulkona hän on hypännyt parhaimmillaan 196 cm Kropyvnytskyissä kesäkuussa 2018.

Tabašnyk voitti kultaa Rietissä käydyissä alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 tuloksella 190. Hän sijoittui viidenneksi Berliinin EM-kilpailuissa 2018 ja neljänneksi Glasgow'n sisäratojen EM-kilpailuissa 2019.

Tabašnyk antoi positiivisen dopingnäytteen maaliskuun 2019 lopussa ja sai 19 kuukauden kilpailukiellon. Kilpailukielto päättyi 27.10.2020.

Tabašnyk saavutti Istanbulin sisäratojen EM-kilpailuissa 2023 pronssia korkeushypyssä tuloksella 194.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kateryna Tabašnyk Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
2. 1 2 3  Kateryna Tabašnyk Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
3. ↑  Global List of Ineligible Persons *www.athleticsintegrity.org*. Viitattu 11.4.2020. (englanniksi)
4. ↑  Decision of the athletics integrity unit in the case of ms Kateryna Tabashnyk (pdf) *athleticsintegrity.org*.  13.1.2020. Viitattu 11.4.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kateryna Tabašnyk Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Francis Cole Pratt** (19. tammikuuta 1867 Hartford, Connecticut, Yhdysvallat – 26. tammikuuta 1930) oli yhdysvaltalainen liikemies. Hänen isänsä oli Francis Ashbury Pratt, toinen Pratt & Whitneyn perustajista ja yrityksen pitkäaikainen toimitusjohtaja. Francis osallistui Connecticutin kansalliskaartin toimintaan, pelasi jalkapalloa yliopistonsa joukkueessa ja suoritti tutkinnon koneenrakennuksessa vuonna 1888. Valmistumisensa jälkeen hän aloitti Pratt & Whitneyn palveluksessa erityistehtävissä ja tutkimustöissä. Francis Pratt työskenteli konepajassa, suunnitteluosastolla ja toimistossa kahta lyhyttä ajanjaksoa lukuun ottamatta vuoteen 1906 asti. Pratt oli yrityksen vientijohtajana 1898–1901 ja konttoripäällikkönä 1901–1906. Hän muun muassa vastasi Pratt & Whitneyn osastosta Chicagon maailmannäyttelyssä 1893 ja Pariisin maailmannäyttelyssä 1900, mistä hän seuraavana vuonna sai Ranskan kunnialegioonan ritarin arvon.

Vuodet 1906–1927 Pratt toimi General Electricin palveluksessa Schenectadyssä New Yorkissa. Hän aloitti varatoimitusjohtajan apulaisena, toimi sitten toimitusjohtajan apulaisena, suunnittelujohtajana sekä suunnittelusta ja valmistuksesta vastaavana johtajana. Pratt ehti työuransa aikana hoitaa myös monia luottamustehtäviä ja vuonna 1925 hänelle suotiin Yalen yliopiston kunniatohtorin arvo.

Lähteet
-------

* *The National Cyclopædia of American Biography*. New York.