recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Band of Gypsys** on samannimisen rockyhtyeen vuonna 1970 julkaisema konserttitaltiointi. Jimi Hendrixin johtama yhtye oli jo hajonnut albumin ilmestyessä. Albumi nauhoitettiin 1. tammikuuta vuonna 1970 tunnetussa Fillmore East -konserttitalossa New Yorkissa. Albumi julkaistiin Jimi Hendrixin ollessa vielä elossa, ja se kävi erittäin hyvin kaupaksi nousten albumilistojen kärkisijoille. Levyn synty liittyy siihen, että Hendrix oli allekirjoittanut vuosia aikaisemmin epämääräisen levytyssopimuksen, jonka hyvittämiseksi koko albumi tehtiin.

Albumin sisältö
---------------

Albumi sisältää kappaleita, joita ei ollut aiemmin julkaistu studioversioina. Myöhemmin kappaleista "Power of Soul" ja "Message to Love" on julkaistu postuumeilla levyillä studioversiot. Hendrix valitsi levylle omien sävellystensä ohella myös Buddy Milesin kappaleita hyvittääkseen yhtyeen hajoamiseen liittyneitä ongelmia. 

Hendrixin omia kappaleita leimaavat tällä levyllä funkmaiset riffit, ja levyä pidetäänkin funk rockin pioneerijulkaisuna. "Message to Love" on sävyltään gospel-tyyppinen verhon takana laulavine taustalaulajineen. Albumin tunnetuin kappale on "Machine Gun", joka on myös hyvä esimerkki Hendrixin mielikuvituksellisesta kitaransoitosta. "Who Knows" on pitkä, yksinkertainen blues-rockia ja funkia yhdistelevä kappale (Hendrix ei pitänyt Milesin scat-lauluosuudesta, mutta se on jätetty levylle). "Power of Soul" on mahtipontista funk rockia (kappaleen nimi on usein kirjoitettu väärin muotoon "Power to Love"). "Changes" on Buddy Milesin tunnetuin kappale. Levyn viimeinen raita on miksattu puolet lyhyemmäksi kuin mitä alkuperäinen esitys on.

Levyn ulkopuolelle jätetty materiaali
-------------------------------------

Usein ilmaistun käsityksen mukaan levyltä jätettiin pois eräitä Band of Gypsysin konserttien kohokohtia. Tämän on arveltu johtuneen siitä, että Hendrix ei halunnut käyttää Band of Gypsysin versioita aiemmin julkaistuista kappaleistaan, eikä toisaalta myöskään julkistaa kaikkia uusia sävellyksiään vielä tällä levyllä. 

Band of Gypsysin uuden vuoden konserttien nauhoitukset olivat Hendrixin kuoleman jälkeen pitkään teillä tietymättömillä. 1990-luvun lopulla ne kuitenkin ilmaantuivat päivänvaloon. Nykyisin Band of Gypsys -levyä täydentääkin vuonna 1999 julkaistu *Live at the Fillmore East*, joka sisältää muuta materiaalia samoista konserteista.

Kappaleet
---------

1. Who Knows – 9.32
2. Machine Gun – 12.32
3. Changes – 5.10 (säv. Buddy Miles)
4. Power to Love – 6.53
5. Message of Love – 5.22
6. We Gotta Live Together – 5.46 (säv. Buddy Miles)

Saksalainen ja japanilainen versio albumista sisälsi myös nämä kappaleet.

1. Hear My Train A Comin' – 9.02
2. Foxy Lady – 6.33
3. Stop – 4.47 (säv. Howard Tate)

Kokoonpano
----------

* Jimi Hendrix – laulu, kitara
* Billy Cox – basso
* Buddy Miles – rummut
Le Rhône 9C
**Gnome et Rhône** oli ranskalainen lentokonemoottoreiden valmistaja. Yritys perustettiin kun Ranskan sotaministeriön pyynnöstä Gnome ja Le Rhône yhdistyivät.

Ranskalainen Louis Seguin perusti Société Des Moteurs Gnome -yrityksen vuonna 1905.*lähde?* Louis Verdet perusti Société des Moteurs Le Rhône -yrityksen vuonna 1912.*lähde?*

Yhtiö tuotti lisenssillä saksalaista *Gnom*-moottoria, joka oli Motorenfabrik Oberurselin kehittämä. 

Ensimmäinen maailmansota potkaisi tuotannon käyntiin: yhtiö valmisti sinä aikana 100 000 moottoria. Sodan jälkeen yhtiö alkoi valmistaa Bristol Jupiter-moottoriin perustuvaa tähtimoottoria. Toisen maailmansodan alla ja aikana yhtiö valmisti Gnome-Rhône 14K *Mistral Major* -moottoreita, joita käytettiin sekä akselivalloissa että liittoutuneiden joukoissa. 

Vuonna 1945 Gnome-Rhône kansallistettiin ja sulautettiin SNECMAan Avions Voisinin kanssa.

Gnome-Rhône moottorit
---------------------

* Gnome Omega
* Gnome Lambda
* Gnome Delta
* Gnome Lambda-Lambda
* Le Rhône 9C
* Le Rhône 9J
* Gnome 9N *Monosoupaupe*
* Gnome-Rhône 9A *Jupiter*
* Gnome-Rhône 5K *Titan*
* Gnome-Rhône 7K *Titan Major*
* Gnome-Rhône 9K *Mistral*
* Gnome-Rhône 14K *Mistral Major*
* Gnome-Rhône 18L
* Gnome-Rhône 14M *Mars*
* Gnome-Rhone 14N
* Gnome-Rhône 14R

Lähteet
-------

1. 1 2  From Gnome & Rhône to Safran – 100 years of history Retromobile.

Aiheesta muualla
----------------

* Animaatio Gnome moottorin toiminnasta (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kansainvälinen päivä toimittajiin kohdistuneiden rikosten rankaisemattomuuden lopettamiseksi** on YK:n tunnustama kansainvälinen päivä, joka järjestetään vuosittain 2. marraskuuta.

Päivä kiinnittää huomiota toimittajiin ja tiedotusvälineiden työntekijöihin kohdistuvien väkivaltaisten rikosten alhaiseen globaaliin tuomitsemiseen. Koska näillä yksilöillä on kriittinen rooli tiedottaessa ja vaikuttaessa kansalaisiin koskien tärkeitä sosiaalisia aiheita, heihin kohdistettujen hyökkäysten rankaisemattomuudella on erityisen vahingollinen vaikutus, mikä rajoittaa ihmisten tietoisuutta ja rakentavaa julkista keskustelua.

Organisaatioita ja yksityishenkilöitä kehotetaan 2. marraskuuta puhumaan ja kirjoittamaan maissaan ratkaisematta olevista tapauksista ja vaatimaan toimintaa ja oikeudenmukaisuutta. UNESCO järjestää tiedon lisäämiskampanjoita ja julkaisee toimittajien turvallisuutta ja heihin kohdistuvien rikosten rankaisematta jättämistä koskevaa raporttia. UNESCO ja kansalaisyhteiskunnan ryhmät ympäri maailmaa käyttävät 2. marraskuuta julkaisupäivänä myös sananvapauteen kohdistuneiden rikosten rankaisemattomuuden lopettamiseksi.

Katso myös
----------

* Lehdistönvapaus
* Rankaisemattomuus

Viitteet
--------

1. ↑  Kansainvälinen päivä toimittajiin kohdistuneiden rikosten rankaisemattomuuden lopettamiseksi | Suomen YK-liitto Suomen YK-liitto. Viitattu 27.5.2020.
2. ↑  International Day to End Impunity 2015 UNESCO. Viitattu 1 April 2016.
3. ↑  See the "Recognizing.." statement 5 from the bottom on the UN resolution, page 2/3 UN. Viitattu 1 April 2016.
4. ↑  UNESCO’s bi-annual Director-General’s report

Aiheesta muualla
----------------

* YK - Kansainvälinen päivä toimittajiin kohdistuneiden rikosten rankaisemattomuuden lopettamiseksi
* UNESCO Communication and Information - The safety of journalists: Why should you care?
* UN Plan of Action on the Safety of Journalists and the Issue of Impunity
| "Back to You"Louis Tomlinson ft. Bebe Rexha & Digital Farm Animals |
| --- |
| Singlen "Back to You" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Julkaistu | 21. heinäkuuta 2017 |
|  Formaatti | CD single, digitaalinen lataus |
|  Tuottaja(t) | Digital Farm Animals, Tommy Danvers |
|  Tyylilaji | pop |
|  Kesto | 03.10 |
|  Levy-yhtiö | Syco Music, Epic Records, 78 |
| Louis Tomlinsonin muut singlet |
| "Just Hold On"2016 | "Back to You"2017 | "Miss You"2017 |
| Bebe Rexhan muut julkaisut |
| "The Way I Are (Dance with Somebody)"2017 | "Back to You"2017 | "Meant to Be"2017 |
| Digital Farm Animalsin muut julkaisut |
| "Digital Love"2017 | "Back to You"2017 | "Arms Around Me"2017 |

**Back to You** on brittiläisen laulajan-lauluntekijän Louis Tomlinsonin musiikkikappale, jolla vierailevat myös yhdysvaltalainen laulaja Bebe Rexha sekä brittiläinen DJ-tuottaja Digital Farm Animals. Sen julkaisivat Syco Music, Epic Records ja 78 Records digitaalisesti ladattavana singlenä 21. heinäkuuta 2017. Kappaleen ovat sanoittaneet Tomlinson, Digital Farm Animals, Pablo Bowman, Richard Boardman ja Sarah Blanchard, joista Digital Farm Animals myös tuotti sen Tommy Danversin kanssa. Kappaleen musiikkivideo kuvattiin Tomlinsonin kotikaupungissa Englannin Doncasterissa toukokuussa 2017 ja se julkaistiin singlen julkaisupäivänä.

"Back to You" oli kaupallisesti kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan kymmenen parhaan joukkoon Isossa-Britanniassa, Malesiassa, Skotlannissa, Tšekissä ja Unkarissa sekä kahdenkymmenen parhaan joukkoon Australiassa, Belgiassa (Vallonia), Irlannissa, Norjassa, Portugalissa, Ranskassa, Slovakiassa, Suomessa ja Uudessa-Seelannissa. Lisäksi se on myynyt Yhdysvalloissa yksinkertaista ja Australiassa kolminkertaista platinaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Back to You (feat. Bebe Rexha & Digital Farm Animals) - Single *itunes.apple.com*.
2. ↑  Louis Tomlinson Feat. Bebe Rexha & Digital Farm Animals ‎– Back To You *discogs.com*.
3. ↑  VIDEO: "What the f\*\*\*?" Doncaster pop star Louis Tomlinson filmed sitting on garage roof in Cantley - WARNING: STRONG LANGUAGE *doncasterfreepress.co.uk*.  Arkistoitu 20.11.2018. Viitattu 30.5.2020.
4. ↑  Louis Tomlinson on love, loss and chips *bbc.com*.
5. ↑  American single certifications – Louis Tomlinson – Back to You *riaa.com*.
6. ↑  ARIA Charts - Accreditations - 2019 Singles *aria.com.au*.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Back to You (Louis Tomlinson song)
**Alysa Liu** (s. 8. elokuuta 2005) on yhdysvaltalainen taitoluistelija. 

Hän on historian nuorin luistelija joka on saavuttanut Yhdysvaltain-mestaruuden, sillä Liu voitti ensimmäisen kultansa vain 13-vuotiaana. Seuraavana vuonna hän teki lisää historiaa uusimalla mestaruutensa. Kansainvälisesti junioritasolla kilpaillessaan hän saavutti 2019-2020 kaudella MM-pronssia, kaksi juniorien Grand Prix-kultaa ja Grand Prix finaalin hopeamitalin. 

Liu tiedetään erityisesti hänen hyppylahjoistaan, sillä hän on ensimmäinen amerikkalaisnainen joka on hypännyt kilpajäillä neloishypyn ja ensimmäinen amerikkalainen juniorinainen joka on taitanut kolmoisakselin. Hän on myös historian ensimmäinen naisluistelija joka on esittänyt samassa ohjelmassa sekä kolmoisakselin että neloishypyn. 

Kummassakin aikuisten sarjan Grand Prix-kilpailussaan 2021 Liu sijoittui viiden parhaan joukkoon mutta jäi niukasti mitaleilta. Samalla kaudella hän saavutti MM-pronssia ja sijoittui vuoden 2022 talviolympialaisissa Pekingissä yksinluistelun seitsemmänneksi pistein 208,95. 

9. huhtikuuta 2022 vain 16-vuotias Liu ilmoitti Instagramin kautta lopettavansa kilpaluistelun. Hän kertoi olevansa tyytyväinen saavutuksiinsa ja "haluavansa siirtyä eteenpäin elämässään".

Lähteet
-------

* isuresults.com
* Kansainvälinen olympiakomitea

### Viitteet

1. ↑  "Alysa Liu retires from figure skating competition at age 16".  *NBC Sports*, 9.4.2022. Artikkelin verkkoversio.
**Alès** ([alɛs], Fr-Paris--Alès.ogg kuuntele**(ohje)**) on Ranskan kunta ja 41 000 asukkaan kaupunki Etelä-Ranskassa. Se kuuluu Gardin departementtiin Languedoc-Roussillonin hallintoalueella. 

Alès sijaitsee 40 kilometriä pohjoisluoteeseen Nîmesin kaupungista Gardonjoen mutkan vasemmalla rannalla, 
Sitä pidetään Cévennes-vuoristoalueen epävirallisena "pääkaupunkina". Se muodostaa 50 ympäristökuntansa kanssa yhteenliittymän *Alès Agglomération*, jonka alueella asuu 98 000 asukasta.

Alès tunnetaan kaivostoiminnastaan ja kaivosalan oppilaitoksesta. Kaupungissa on Tour Vieillen kasvitieteellinen puutarha, johon on vapaa pääsy. Aiemmin Alès tunnettiin myös silkintuotannostaan, ja Louis Pasteur tutki kaupungissa 1800-luvulla silkkiperhosen tauteja. Hänen muistokseen on kaupunkiin pystytetty patsas.

Muita Alèsin alueen nähtävyyksiä ovat kaivosmuseo *Mine Témoin d’Alès*, Pierre André Benoit’n taidemuseo, Cévennesin kansallispuisto, Portesin linna ja Allègren keskiaikainen linnoituskaupunki.

Trumpetisti Maurice André (1933–2012) oli syntynyt Alèsissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Sightseeings (Arkistoitu – Internet Archive), Office de tourisme d'Alès en Chévennes, viitattu 1.2.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alès** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: fr:Alès & en:Alès
Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
**Severnaja žizn** (ven. Се́верная жизнь, "Pohjolan elämä") oli Helsingissä vuosina 1918–1919 ilmestynyt venäjänkielinen sanomalehti.

Marraskuussa 1918 aloittanut *Severnaja žizn* oli Suomen ensimmäinen varsinainen emigranttilehti. Sen tehtävänä oli yhdistää kaikki Venäjältä paenneet bolševismin vastaiseen taisteluun. Lehden toimittajina työskentelivät Helsingin yliopiston kirjaston slaavilaisen osaston hoitaja Andrei Igelström ja Pietarista paennut vasemmistolainen kirjallisuudentutkija ja lehtimies Jevgeni Ljatski. Julkaisijana ja toimittajana mainitaan myöhemmin myös T. F. Strandberg ja toimituskunnan jäseninä I. Karatajev, K. Luginin ja Viljo Mansikka. Lehti ilmestyi aluksi kahdesti tai kolmesti ja vuoden 1919 alusta lähtien kuudesti viikossa.

*Severnaja žizn* ja Konstantin Arabažinin toimittama *Russki listok* yhdistettiin maaliskuussa 1919 *Russkaja žizn* -nimiseksi lehdeksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suomen lehdistön historia 7: Hakuteos Savonlinna – Övermarks Tidning*, s. 20. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-241-3.
2. 1 2  Suomela, Julitta: Golos russkoj kolonii: venäläiset sanomalehdet ja lehtimiehet Suomessa vuosina 1918-1927.  *Helsingin yliopiston kirjaston tiedotuslehti*, 2000, 42. vsk, nro 5–6, s. 15–19. Artikkelin verkkoversio. [vanhentunut linkki]
3. 1 2  Suomela, Julitta: *Rajantakainen Venäjä: venäläisten emigranttien aatteellis-poliittiset mielipiteet Euroopan venäläisissä sanomalehdissä 1918–1940*, s. 58–59, 245. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2001. ISBN 951-746-245-X. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Emigrantika: periodika russkogo zarubežja *emigrantica.ru*. Viitattu 19.1.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* *Severnaja žizn* digitoituna kansalliskirjastossa
**Lepakkohaukka** (*Macheiramphus alcinus*) on keskikokoinen päiväpetolintu. Se on sukunsa *Macheiramphus* ainut edustaja.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 47 cm. Väritykseltään se on tummanruskea, lähes musta. Ainoastaan silmän ala- ja yläpuolella on valkoinen täplä, ja rinnassa voi olla vaaleaa kirjailua. Silmä on keltainen ja koivet vaalean harmaat. Lepakkohaukan kita on suuri, sillä se nielee saaliit kokonaisina. Lennossa se on haarahaukkamainen, saalistaessaan nopea kuin jalohaukat.

Yleensä lepakkohaukka on äänetön, mutta hämärissä tai soitimella se kimittää kokoonsa nähden vaatimattomasti.

Lajin kuvaili ja nimesi tieteelle ranskalainen Charles Lucien Bonaparte vuonna 1850.

Esiintyminen
------------

Laji elää trooppisessa Afrikassa, Kaakkois-Aasiassa ja Uudessa-Guineassa. Maailman populaation koko on 10 000–100 000 yksilöä. Kanta on vakaa. Lajia ei ole tavattu Suomessa.

Elinympäristö
-------------

Lepakkohaukan elinympäristöä ovat trooppiset metsät ja puistomaiset kaupungit sekä pensaikkoalueet.

Lisääntyminen
-------------

Molemmat puolisot osallistuvat pesän rakentamiseen. Pesä on rakennettu risuista korkealle puuhun, tavallisesti vaakasuoralle oksalle. Se on halkaisijaltaan lähes metrin ja noin 30 cm syvä. Pesämalja voi olla vuorattu mutta on usein vuoraamaton. Munia on yleensä vain yksi. Vain naaras hautoo ja koiras tuo sille ruokaa. Haudonta kestää noin kuukauden. Poikasta ruokitaan vasta juuri ennen pimeän laskeutumista, ja emot kantavat sille saaliita tiheään tahtiin, usein vain heittäen saaliin pesään ja palaten taas saalistamaan. Pienelle poikaselle syötetään yleensä vain hyönteisiä. Poikanen on lentokykyinen 5–6 viikon ikäisenä.

Ravinto
-------

Nimensä mukaisesti lepakkohaukka saalistaa etupäässä lepakoita, mutta myös pääskyjä, kiitäjiä, lentäviä hyönteisiä ja joskus muitakin lintuja. Se saalistaa iltahämärissä lähellä lepakoiden luolia, vesistöjen äärellä ja taajamissa.

Lähteet
-------

* Hawk-conservancy
* Perrins, Christopher M. (päätoim.) 1992: Otavan lintutieto - Maailman linnut. Otava. Italia. ISBN 951-1-12001-8

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Macheiramphus alcinus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2013. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 7.5.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q48431
* Wikispecies: Macheiramphus alcinus
* ADW: Macheiramphus\_alcinus
* ARKive: macheiramphus-alcinus
* Avibase: DAE4C523E252BDDA
* BirdLife: 22695021
* CoL: 3WYV4
* BOW: bathaw1
* eBird: bathaw1
* EoL: 914560
* Euring: 32980
* Fossilworks: 373455
* GBIF: 2480379
* iNaturalist: 5409
* IRMNG: 10856566
* ITIS: 824088
* IUCN: 22695021
* NCBI: 427539
* Species+: 7027
* WoRMS: 212717
* Xeno-canto: Macheiramphus-alcinus

 |

 |
Harrbådan linjaloisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
KokkolaSuomi |

Historia| Valmistunut | 
1952 |
| Sammutettu | 
on |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Harrbådan linjaloisto** on Kokkolassa Harriniemellä sijaitseva vuonna 1953 rakennettu käytöstä poistettu linjaloisto, merenkulun ohjaukseen käytetty turvalaite jota usein virheellisesti kutsutaan majakaksi. Loiston valo on sammutettu ja korkea betoninen loistotorni toimii purjehdusmerkkinä. Loistotorni on rapistunut eikä sitä enää hoideta. Kokkolan kaupunkiväylän turvalaitteena toiminut loisto on eräs Suomen merenkulun rakennusperintökohteista.

Kokkolan kaupungin omistuksessa ollut loisto myytiin kesäkuussa 2016 yksityiselle yrittäjälle Erikoistyöt Lehtiselle 300 eurolla. Yritys aikoi kunnostaa rapistuneen loiston kulttuurikäyttöön, mutta luopui pian hankkeesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Minna Torppa: Harrbådan hylätyt mökit? *Muut asiat*.  16.7.2009. Kokkola:  Kokkolan kaupunki. Viitattu 31.12.2009. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Jouko Kätevä: Harrbådan majakka *Paikkatieto ja kartat*.  14.4.2009. Kokkola:  Kokkolan kaupunki. Viitattu 31.12.2009. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Harri Nyman: "Kohde-esittelyt: Pohjanlahti", *Meriväylien rakennusperintö*, s. 24. 22 Harrbådan. Helsinki: Museovirasto, 2009. ISBN 978-951-616-201-3. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 31.12.2009). [vanhentunut linkki]
4. ↑  Ritva Karhula: Kokkola myy Harrbådan linjaloiston 300 eurolla *Yle.fi/uutiset*.  30.6.2016. Viitattu 30.6.2016.
5. ↑
**Johan Henricsson Wichtman** (3. kesäkuuta 1803 Vihti – 28. maaliskuuta 1868 Siuntio) oli suomenruotsalainen pappi ja pedagogi.

Elämäkerta
----------

Johan Wichtman syntyi Vihdissä Oravalan kylässä Lohjan Vappulan Tynnin talolliselle Henrik Henriksson Wichtmanille ja tämän puolisolle Kristina Henriksdotterille. Wichtman meni naimisiin Amalia Elisabeth Kroppin kanssa ja pari sai kaksi lasta; Johan Alfrid Wichtmanin ja Johan Axel Wichtmanin.

Wichtman aloitti opiskelun Turun katedraalikoulussa 28. helmikuuta 1818 ja valmistui 15. kesäkuuta 1824. Wichtman vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 19. joulukuuta 1829. Ennen pappisvihkimystään Wichtman toimi Tammisaaren virkaa tekevänä pedagogina vuosina 1827–1829. Tammisaaresta Wichtman siirtyi Vihdin seurakunnan apulaispapiksi 1829 ja seuraavana vuonna hän aloitti Pohjan seurakunnan kappalaisena. Samanaikaisesti Pohjan kappalaisena toimiessaan Wichtman oli myös Fiskarsin Lancaster-koulun opettajana. Vuonna 1840 Wichtman saapui Siuntion seurakuntaan kappalaiseksi. Hän toimi samalla myös Siuntion seurakunnan sijaiskirkkoherrana vuosina 1841–1855. Wichtman kuoli Siuntiossa 28. maaliskuuta 1868. Hänet on haudattu Siuntion hautausmaalle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kotivuori, Yrjö: Johan Wichtman. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
2. 1 2 3  Muuttokirjat (1780-1789) - Pohjan seurakunnan arkisto *astia.narc.fi*. Kansallisarkisto. Viitattu 3.8.2022.
3. 1 2  Muuttokirjat (1830-1839) - Pohjan seurakunnan arkisto *astia.narc.fi*. Kansallisarkisto. Viitattu 3.8.2022.
Severus Konkola nuorempi (Kuva: Vanhan Jämsän historia, Keijo K. Kulha).
**Severus Konkola nuorempi** (2. joulukuuta 1857 Jämsä – 10. kesäkuuta 1898 Jämsä) oli suomalainen tilanomistaja, liike- ja valtiopäivämies, kunnallinen vaikuttaja ja kulttuurin suosija

Konkolan vanhemmat olivat Severus Konkola vanhempi ja Susanna Gustava Hägglin. Konkola oli vuodesta 1880 naimisissa Hilma Olivia Hinkkalan (k. 1914) kanssa. Heidän poikansa Severus Konkola oli tunnettu jääkäri ja oopperalaulaja. Severus Konkolasta tuli jo nuorena Vitikkalan säterirusthollitilan isäntä. Yhdessä isänsä kanssa hän perusti vuonna 1888 Vitikkalan Höyrysahan. Konkola jatkoi isänsä aloittamaa Päijänteen höyrylaivaliikennettä ja hankki tätä silmällä pitäen  Rapalan kartanon vuonna 1898. 25-vuotiaana Konkolasta tuli kunnallislautakunnan jäsen ja vuonna 1885 hänet valittiin kuntakokouksen esimieheksi, jota virkaa hän hoiti aina kuolemaansa saakka. Hän perusti Jämsään raittiusseuran ja laulukuoroja, joita itse johti. Valtiopäiville 1891 ja 1894 Konkola valittiin Jämsän tuomiokunnan edustajana talonpoikaissäädyssä. Valtiopäivillä hän mm. teki rautatieasioita, kansanvalistusta ja väkijuomien kieltoa koskevia aloitteita yksin tai muiden kanssa.

Myös Konkolan veli Anton Konkola oli liikemies. Hän perusti Jämsään Kansallis-Osake-Pankin konttorin. Anton Konkolan lanko, paperin myyntiagentti Rudolf Walden, avioitui Severus Konkola nuoremman tyttären Annin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*, s. 399. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.
2. ↑  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 136–137. Helsinki: Otava, 1926.

Aiheesta muualla
----------------

* Alhojärveläinen virtuaalimuseo (Arkistoitu – Internet Archive)
* Vitikkalan kartano
* Jämsän jokilaakson museo
**Dhala** on kaupunki Jemenin eteläosassa Dhalan maakunnassa.

Maantiede
---------

Dhalan moskeija vuonna 1937.
Dhala sijaitsee Jemenin eteläosassa Dhalan maakunnassa vuoristoisella alueella.

Historia
--------

Nykyistä Dhalaa hallitsi aikanaan Dhalan emiraatti. 1800-luvun loppupuolella Dhalan emiraatista tuli brittienalainen protektoraatti. Kaupungissa oli juutalainen yhteisö. Brittivallan loppupuolella emiraatista tuli osa Etelä-Arabian federaatiota, josta luhistuttuaan tuli puolestaan osa Etelä-Jemeniä.

Osana Etelä-Jemeniä Dhala oli lähellä Pohjois-Jemenin rajaa. Etelä- ja Pohjois-Jemen ottivat alueella toistuvasti yhteen etenkin 1970- ja 1980-luvuilla. Jemenin sisällissodan aikana kaupunkiin ovat hyökänneet puolestaan huthit.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Robert D. Burrowes: "Dhala town, region, and emirate", *Historical dictionary of Yemen*. The Scarecrow Press, 1995. ISBN 0-8108-2987-8. (englanniksi)
2. ↑  Prothero, G.W.: *Arabia*, s. 85. H.M. Stationery Office, 1920. World Digital Library. (englanniksi)
3. ↑  Fatima Abo Alasrar: Internal Divisions in Yemen Pave the Way for Houthis' Advance Arab Gulf States Institute in Washington. Viitattu 5.8.2021. (englanniksi)
Lepa Radić hirttolavalla.
**Lepa Svetozara Radić** (serbiaksi Лепа Светозара Радић, 19. joulukuuta 1925 Gašnica – 8. helmikuuta 1943 Bosanska Krupa) oli jugoslavialainen partisaani, joka jäi toisen maailmansodan aikana saksalaisten vangiksi ja teloitettiin 17-vuotiaana.

Gradiškan kaupungin lähistöllä sijaitsevassa Gašnican kylässä syntynyt Radić aloitti kansakoulun jälkeen opinnot Bosanska Krupan käsityökoulussa. Hän oli mukana kommunistisen nuorisoliikkeen SKOJ:n toiminnassa ja liittyi Jugoslavian kommunistisen puolueen jäseneksi vuonna 1941. Natsi-Saksan miehitettyä Jugoslavian huhtikuussa 1941 Radić osallistui miehityksen vastaisen kansannousun valmisteluihin muun muassa aseita kätkemällä. Marraskuussa 1941 Radić perheineen joutui saksalaisia tukeneen äärioikeistolaisen Ustaša-järjestön pidättämäksi. Vastarintataistelijoiden avustuksella hän onnistui joulukuussa pakenemaan sisarensa Daran kanssa, jonka jälkeen Radić liittyi partisaanien taistelujoukkoihin.

Helmikuussa 1943 Radić oli kuljettamassa Neretvan taistelua paennutta pakolaisjoukkoa suojaan, kun hänen yksikkönsä joutui taisteluun saksalaisten 7. SS-vapaaehtoisvuoristodivisioona Prinz Eugenin osastoa vastaan. Radić jäi saksalaisten vangiksi ja kuljetettiin Bosanska Krupaan, jossa häntä kuulusteltiin ja tuomittiin muutamaa päivää myöhemmin kuolemaan. Radić teloitettiin hirttämällä 8. helmikuuta. Vielä ennen tuomion täytäntöönpanoa saksalaiset tarjoutuivat säästämään hänen henkensä, mikäli Radić paljastaisi taistelutoveriensa nimiä. Radić kieltäytyi, ja kertoi sen sijaan heidän paljastavan itse itsensä kostaessaan hänen kuolemansa saksalaisille.

Joulukuussa 1951 Radićille myönnettiin postuumisti Jugoslavian kansan sankarin kunniamerkki ansioistaan akselivaltojen vastaisessa taistelussa toisen maailmansodan aikana.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lepa Radić** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ždralović, Amila: "The Second World War and Experiences of Bosnian-Herzegovinian Women", *Women Documented: Women and Public Life in Bosnia and Herzegovina in the 20th Century*, s. 46–47. Sarajevo: Sarajevo Open Center, 2014. ISBN 978-995-85361-9-9. Teoksen verkkoversio (PDF). (englanniksi)
2. ↑  Tapalaga, Andrei: The Bravery of Yugoslavian Partisans  29.10.2019. History of Yesterday.  Arkistoitu 23.5.2020. Viitattu 6.3.2020. (englanniksi)
**Johan Johaninpoika Westerby** (29. huhtikuuta 1729 Tuusula – 13. toukokuuta 1804 Tuusula) oli suomalainen palkittu talollinen ja peltojen raivaaja.

Westerbyn vanhemmat olivat Johan Henrikinpoika ja Maria Eerikintytär. Ruotsin Isänmaallinen Seura palkitsi vuonna 1776 Tuusulan Ruotsinkylässä asuneen Westerbyn, tai hänen sukunimekseen virheellisesti Westerbergin ja asuinpaikakseen Porvoon käsittäen, esimerkillisenä maatalouden edistäjänä. Westerbylle palkintoa Tukholmassa esitti Hämeen läänin tuleva maaherra Anders de Bruce. Myös Johan Westerberg -nimisen henkilön tosin tiedetään tulleen hopeamitalilla palkituksi raivaustoiminnasta. Westerbyn ansiona pidettiin muun muassa isojaon päättymisen jälkeen tehtyjä ja tehokkaasti viljeltyjä ojitettuja peltosarkoja, mutta hänet tunnettiin Tuusulassa myös hänen myllylle tekemästään sorastetusta ja ojitetusta viivasuorasta tiestä. Westerby sai viljasatona jopa 20-kertaisen määrän jyviä, kun tavallinen määrä oli vain neljä- tai kuusinkertainen. Hän kuivatti soita viljelyyn ja muutti arvottomana pidettyä niitymaata pelloksi. Oman pojan verovapaan torpan ohella hänellä oli tilallaan kaksi päivätöitä tekevää torpparia. Westerby asui koko ikänsä kotitilallaan Tuusulan Ruotsinkylässä, jonka isännäksi hän oli tullut jo 1755 isänsä kuoltua.

Westerbyn puoliso vuodesta 1754 oli Maria Johanintytär (1735–1807). Perheeseen syntyneistä useista lapsista vain neljä kasvoi aikuiseksi ja heistäkin poika Johannes kuoli 25-vuotiaana. Johanneksen syntyessä 1764 hänen isänsä nimitettiin kuudennusmieheksi kotiseurakunnassaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Anneli Mäkelä-Alitalo: *Weeterby, Johan Johaninpoika (1729-1804). Suomen Kansallisbiografia. Osa 10*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 978-951-746-451-2.  Sivut 446-447.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Severnaja Sosva** (ven. Се́верная Со́сьва) on Obin läntinen sivujoki Tjumenin alueeseen kuuluvassa Hanti-Mansian autonomisessa piirikunnassa Venäjällä. Sen pituus on 754 kilometriä, valuma-alueen laajuus 98 300 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 860 kuutiometriä sekunnissa.

Severnaja Sosvan muodostavat Uralin itärinteiltä alkunsa saavat Bolšaja ja Malaja Sosva. Joki virtaa kohti pohjoista leveässä soistuneessa laaksossa. Paikoitellen se on jopa kilometrin levyinen. Alajuoksullaan Severnaja Sosva virtaa Obin rinnalla muodostaen lukuisia saaria. Tärkeimmät sivujoet ovat Ljapin ja Malaja Sosva (toinen samannimisistä joista). Alajuoksu on liikennöintikelpoinen.

Joen varrella sijaitsevia kyliä tai taajamia ovat muun muassa Sosva (taajama), Igrim (taajama) ja Berjozovo (kaupunkityyppinen taajama). Seudun kanta-asukkaita ovat mansit.

Katso myös
----------

* Sosva

Lähteet
-------

1. 1 2  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 23*, s. 126. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1976.
2. ↑  Karta - Berjozovski Raion admhmao.ru.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 6.3.2013. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Hydrologisia tilastoja 1937-1990: Severnaya Sosva at Sosva (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (unesco.org)
**Lepakkonainen** on supersankaritar, joka esiintyy yhdysvaltalaisissa sarjakuvissa, jotka ovat julkaissut DC Comics. Lepakkonaisen identiteetin jakaa kaksi naista, joiden molempien nimi on **Katherine Kane**.

Lepakkonaisen on kehittänyt Bob Kane ja Sheldon Moldoff ja käsikirjoittaja Edmond Hamilton, Jack Schiffin ohjeistamana.

Joulukuussa 2014, DC Comics ilmoitti peruvansa 13 sarjakuvan julkaisuerät mukaan lukien *Lepakkonainen*.

Lepakkonainen muissa medioissa
------------------------------

1968 valmistui meksikolainen, espanjankielinen elokuva *La mujer murcielago* (Lepakkonainen), jossa Lepakkonaista näytteli Maura Monti. Elokuva on tyyliltään parodiamainen kuten 2 vuotta aikaisemmin valmistunut Adam Westin tähdittämä Batman-elokuva.

2019 HBO:lla alkoi pyöriä DC:n lisensoima Batwoman-sarja, jossa Lepakkonaista esittää Ruby Rose..
2020 ilmoitettiin, että Javicia Leslie korvaa Rosen Lepakkonaisen näyttelijänä..

### Animaatioissa

*Batman: Salaperäinen Batwoman* (Batman: Mystery of the Batwoman) on vuonna 2003 suoraan DVD:lle julkaistu animaatioelokuva, jonka ohjasi Curt Geda ja käsikirjoitti Alan Burnett. Lepakkonainen nähdään myös 2016 valmistuneessa *Batman: Bad Blood* -animaatioelokuvassa.

Näyttelijöitä
-------------

Lepakkonaista ovat vuosien saatossa erilaisissa yhteyksissä näytelleet (elokuvat, televisiosarjat) monet näyttelijät.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **Vuodet** | **Näyttelijät** | **Sarjat** | **Elokuvat** | **Hahmon henkilöllisyys** |
| 1968 | Maura Monti |  | *La mujer murcielago* | Gloria |
| 2019–2020 | Ruby Rose | *Batwoman* |  | Katherine "Kate" Rebecca Kane |
| 2021– |  Javicia Leslie | *Batwoman* |  | Ryan Wilder |

Lähteet
-------

1. ↑  DC Comics Cancels 13 Series (Including Batwoman) Just as Convergence Event Ramps Up… Coincidence? *themarysue.com*. Viitattu 13 November 2015.
2. ↑  Batwoman is called to investigate a whacked out scientist *imdb.com*. Viitattu 25. heinäkuuta 2017.
3. ↑  Batwoman 1. kausi 1. jakso *fi.hbonordic.com*. Viitattu 17. lokakuuta 2019.
4. ↑  Javicia Leslie is the new Batwoman *batwoman.tv*. Viitattu 8. heinäkuuta 2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Batwoman DC Comicsin sivustolla (englanniksi)
* Batwoman-tvsarjan sivusto (englanniksi)
Ihmisiä tutkimassa tulipalopaikkaa palon jälkeisenä päivänä.
**Dhakan tulipalo 2010** tapahtui 3. kesäkuuta 2010 Bangladeshin pääkaupungissa Dhakassa. Kaupungin keskustassa levinnyt tuli tuhosi kaikkiaan seitsemän rakennusta ja surmasi kymmeniä ihmisiä. AP:n mukaan surmansa sai ainakin 117 ihmistä. Pelastusoperaatio lopetettiin seuraavana päivänä.

Onnettomuus sai alkunsa viallisesta sähkömuuntajasta noin 22.30 paikallista aikaa. Onnettomuudessa menehtyi yli sata ihmistä ja arviolta saman verran loukkaantui. Uutistoimistojen mukaan onnettomuudessa menehtyi myös paljon häävieraita, sillä erään palon alle jääneen talon katolla vietettyjen häiden vieraat jäivät jumiin rakennukseen palon levitessä nopeasti.

Loukkaantuneita hoidettiin Dhakan yliopistollisessa keskussairaalassa. Suurin osa loukkantuneista kärsi palovammojen sijaan myrkyllisen savun hengittämisestä aiheutuneista komplikaatioista.

Bangladeshin pääministeri Sheikh Hasina osoitti surunvalittelunsa onnettomuudessa menehtyneiden omaisille.

Lähteet
-------

1. ↑  Yli sata kuollutta Bangladeshin korttelipalossa (vanhentunut linkki)  3.6.2010. www.hs.fi.  Arkistoitu 29.4.2013. Viitattu 4.6.2010.
2. ↑  Fardi Hossain: Bangladesh fire races through buildings, kills 117 (Arkistoitu linkki)  5.6.2010. AP/ www.google.com.  Arkistoitu 7.6.2010. Viitattu 6.6.2010. (englanniksi)
3. ↑  Dhaka fire kills up to 150 in Bangladesh  4.6.2010 07:47. The Guardian. Viitattu 6.6.2010. (englanniksi)
4. ↑  At least 40 dead in Bangladesh fire  3.6.2010. Reuters. Viitattu 4.6.2010. (englanniksi)
5. 1 2  At Least 100 Dead In Bangladesh Fire (Arkistoitu linkki)  4.6.2010 03:16. SKY News.  Arkistoitu 7.6.2010. Viitattu 4.6.2010. (englanniksi)
6. ↑  Death toll in Bangladesh fire rises to 108, over 100 injured  4.6.2010 07:36. The Times of India. Viitattu 4.6.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Helsingin Sanomat: Yli sata kuollutta Bangladeshin korttelipalossa (suomeksi)
* Reuters: At least 40 dead in Bangladesh fire (englanniksi)
Riikka Purosen *Harppi ja tähdet* on Toukolan rantapuiston länsipäässä.
**Harppi ja tähdet** on Riikka Purosen julkinen taideteos Helsingin Toukolan rantapuistossa Kyläsaarenkujan, Roomankadun ja meren välisellä viheralueella. Veistos koostuu erivärisiksi käsitellyistä ja kullatuista teräksestä ja alumiinista. Puronen on hyödyntänyt teoksessaan metallin sähkökemiallisia käsittelytapoja. Toukokuussa 2018 paljastettu teos on seitsemän metriä korkea.

Teoksessa on harppi ja sen keskiakselilla tasapainottelevat kaksi astiaa. Harppi edustaa matemaattista maailmankuvaa, jossa maailman ilmiöitä voi mitata ja todentaa. Keskiakselin astioiden sisältö on tuntematonta ja nimeämisen ulottumattomissa. 

Teoksen sijainnissa yhdistyvät erilaiset elämisen ja kaupunkirakenteen elementit. *Harppi ja tähdet* on keskellä asuinkerrostalojen ja oppilaitosten ympäröimää, mereen ulottuvaa ulkoilualuetta. Veistosta ympäröivä laakea puistoalue on ollut lähtökohta teoksen suurelle koolle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Uusi julkinen taideteos Toukolan rantapuistoon *Diak*.  9.5.2018. Diakonia-ammattikorkeakoulu. Viitattu 24.5.2018.
2. ↑  Uusi julkinen taideteos Kalasatamaan *HAM*.  18.5.2018. Helsingin taidemuseo.  Arkistoitu 25.5.2018. Viitattu 24.5.2018.
Kauppaneuvos Vilho Valjus (1960)
**Vilho Olavi Valjus** (19. joulukuuta 1920 Haukipudas – 13. marraskuuta 2009 Oulu) oli suomalainen osuustoiminnallisten liikeyritysten johtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Haukiputaan Martinniemellä syntyneen Vilho Valjuksen vanhemmat olivat Juho Valjus ja Lyydia Pahikka-aho ja puoliso vuodesta 1947 Kirsti Männistö. Valjus kävi Hankkijan maataloustavarakurssin 1945 ja Osuuskauppakoulun 1945–1946, opiskeli kauppaopiston aineita 1951–1956, suoritti International Co-op School -kurssin Englannissa 1958 ja hankki liikkeenjohdon jatkokoulutuksen 1970–luvulla. Hän oli apupoika, varastomies, myyjä, myymälänhoitaja, varastonhoitaja ja keskusmyymälänhoitaja Haukiputaan Osuuskaupassa 1936–1940 ja 1944–1945, tarkastaja SOK:n pääkonttorissa 1946, Oulun konttorissa 1946–1947 ja Rovaniemen konttorissa 1948–1951, kouluttaja SOK:n pääkonttorin koulutusosastolla 1952–1955 ja kenttäharjoittelussa SOK:n Tampereen ja Kuopion konttoreissa 1956.

Valjus oli SOK:n Joensuun konttorin johtaja 1957–1960, Jyväskylän konttorin johtaja 1961–1967 ja Oulun konttorin johtaja 1968–1976 ja Helsingin Osuuskaupan toimitusjohtaja 1976–1981. Pellervon kirjeopiston sivutoiminen opettaja Valjus oli 1952–1955. Hänellä oli myös useita osuustoiminnallisia ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Valjus oli reservin kersantti (1942). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1974.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Vilho Valjus *Biografiasampo*. Viitattu 11.11.2022.
2. ↑  Muistot. Vilho Valjus. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  2.5.2011. Viitattu 11.11.2022.
Franchising-brändi määrittelee liikkeen ulkoasun tarkkaan. Kuvassa Hongkongin The Body Shop -myymälä.
**The Body Shop** on kansainvälinen kosmetiikka-alan yritys. Se toimii franchising-periaatteella 60 maassa, ja sillä on yhteensä yli 3 000 liikettä. Suomessa The Body Shop on toiminut vuodesta 1981 lähtien, ja nykyisin Suomessa on 29 The Body Shop -myymälää.

The Body Shopin perusti vuonna 1976 brittiläinen Anita Roddick, joka oli nähnyt samannimisen kosmetiikkapuodin Kalifornian Berkeleyssä vuosia aiemmin. Body shop tarkoittaa oikeastaan autojen peltikorjaamoa.

Roddick korosti liiketoiminnassaan eläinkokeiden vastustamista, reilua kauppaa ja ympäristönsuojelua. The Body Shop markkinoi ennen kaikkea kasvispohjaisia ihonhoito- ja kosmetiikkatuotteita.

Kosmetiikkajätti L’Oréal osti The Body Shopin vuonna 2006, mistä ketjun eettinen uskottavuus kärsi. Vuonna 2018 The Body Shopin osti brasilialainen Natura.

Lähteet
-------

1. ↑  Omat verkkosivut
2. ↑  Dame Anita Roddick, Body Shop founder, dies, The Telegraph 1.9.2007. Viitattu 5.9.2014.
3. ↑  Hakusana body shop, Merriam-Webster Dictionary. Viitattu 5.9.2014.
4. ↑  Peltola, Heikki: *Palveluloisto ja kiehtomisen aito taito, Kaupan keinot hyperkilpailussa*, s. 135. Helsinki: Edita, 2007. ISBN 9789513749422.
5. ↑  Taloussanomat 23.3.2007 Luettu 21.4.2007
6. ↑  Santaharju, Teija: Miljardiluokan vihreää kosmetiikkakauppaa: Nelikymppinen The Body Shop myytiin Brasiliaan *Yle Uutiset*.  12.9.2017. Viitattu 20.5.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **The Body Shop** Wikimedia Commonsissa
**Krigsbarn** eli sotalapset on norjalainen termi, jota käytetään Norjassa Saksan miehityksen aikana norjalaisten äitien ja saksalaisten sotilaiden välisistä suhteista syntyneistä lapsista. Monet heistä syntyivät niin sanotun Lebensborn-ohjelman kautta.

Saksassa jossa harjoitettiin rotupolitiikkaa norjalaisäitien ja saksalaissotilaiden lapsia pidettiin niin sanotusti ensiluokan arjalaisina. Saksan miehitysaikana osa suhteista syntyneistä lapsista sijoitettiin Lebensborn-klinikoille osana Heinrich Himmlerin eugeniikkaohjelmaa. Lebensborn-klinikoilla syntyi kirjanpitojen mukaan vähintään 8 000, mutta heitä oli todennäköisesti vielä tätä lukemaa enemmän. Muut norjalaiset suhtautuivat puolestaan näissä suhteissa syntyneisiin lapsiin ennakkoluuloisesti. Sodan jälkeen myös tuhansia saksalaisten kanssa suhteissa olleita naisia vangittiin. Saksalaissuhteissa syntyneet lapset pyrittiin ensin lähettämään Saksaan, mutta tämä ei osoittautunut mahdolliseksi maan toisessa maailmansodassa kärsimien tuhojen takia. Lebensborn-klinikoiden lapset joutuivat lastenkoteihin tai suljettiin mielisairaaloihin. He joutuivat usein fyysisen ja seksuaalisen väkivallan kohteiksi.

Vielä pitkään sodan jälkeenkin monilla sotalapsilla on ollut ongelmia identiteettinsä kanssa ja he kokevat olevansa Norjalaisen yhteiskunnan ulkopuolella. Osa on ryhtynyt korvausten saamiseksi oikeustoimiin valtiota vastaan. Vuonna 2002 Norjan valtio maksoi Lebensborn-klinikoilla syntyneille korvauksia, joista suurimmat olivat 200 000 kruunua tai noin 24 000 euroa henkilöä kohden. Korvaussummat riippuivat siitä minkälaista syrjintää nämä olivat kokeneet. Norjan tuolloinen pääministeri pyysi uutena vuotena 2003 anteeksi sotalasten kohtelua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Norway's Nazi legacy *BBC News*. BBC. Viitattu 5.5.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Norway's "lebensborn" *BBC News*. BBC. Viitattu 5.5.2015.
3. ↑  'Lebensborn' Victims Head to Court: Children of Nazi Program to Sue Norway *Spiegel International*. Viitattu 5.5.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Krigsbarnforbundet (Arkistoitu – Internet Archive)
**Harpokration Argoslainen** (m.kreik. Ἁρποκρατίων ὁ Ἀργεῖος, *Harpokratiōn ho Argeios*, lat. *Harpocration Argeius*; 1. vuosisata eaa.) oli antiikin kreikkalainen platonistinen filosofi, joka oli kotoisin Argoksesta. *Sudan* mukaan hän oli Julius Caesarin ystävä.

Harpokration kirjoitti 24 kirjaa käsittäneen kommentaarin Platonin teoksiin (Ὑπόμνημα εἰς Πλάτωνα, *Hypomnēma eis Platōna*), sekä kaksi kirjaa käsittäneen Platonin käyttämän sanaston sanakirjan (Λέξεις Πλάτωνος, *Lekseis Platōnos*). Harpokration on oletettavasti sama, jonka Athenaios mainitsee Khrysippoksen ohella, ja jonka myös Johannes Stobaios mainitsee.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Smith, William: "Harpocration (1)", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Ἁρποκρατίων (1) *Suda On Line: Byzantine Lexicography*. The Stoa Consortium.  (muinaiskreikaksi) (englanniksi)
3. ↑  Athenaios: *Deipnosofistai* XIV s. 648; Johannes Stobaios: *Eclogae physicae et ethicae* 1.2, s. 896, 912, ed. Heeren.
**Vilho Timonen** (28. maaliskuuta 1904 Luusalmi, Uhtua, Vienan Karjala – 20. tammikuuta 1977 Nurmijärvi) oli vienankarjalaista syntyperää oleva suomalainen opettaja, joka oli aktiivi karjalaisten asioiden puolestapuhuja.

Timonen oli ehtinyt jo Vienassa ollessaan luoda pohjaa opettajanuralleen käymällä paikallisen esiseminaarin Uhtualla. Hän jatkoi Suomeen siirryttyään opintojaan Jyväskylän seminaarissa, josta hän valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1928. Samana vuonna hän sai Karvonen sai Suomen kansalaisuuden.

Vilho Timonen toimi kansakoulunopettajana karjalaisten asumisalueilla. Vuosina 1928-1931 Suojärvellä, 1931-1939 Harlussa ja 1939-1967 Lappeenrannassa Kaukaan kansakoulussa. Vuosina 1955-1967 hän toimi koulunjohtajana. Eläköidyttyään hän muutti asumaan Keravalle.

Suomessa ollessaan Timonen ajoi kotiseutunsa Vienan Karjalan asiaa jo opiskeluaikana toimien Jyväskylän seminaarin karjalaisseuran puheenjohtajana. Työuransa aikana 1930-luvulla hän oli mukana karjalaisissa kulttuurijärjestöissä. Hän oli myös Akateemisen Karjala-Seuran (AKS) jäsen.

Asevelvollisuuden Timonen suoritti Viipurin rykmentissä ja kävi sen yhteydessä upseerikoulutuksen 1930-1931. Talvisodassa Timonen oli joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkönä Karjalankannaksella. Jatkosodassa hän oli aluksi kapteeniksi ylennettynä rintamaupseerina. Järjestettäessä Itä-Karjalan hallintoa hän oli AKS:läisenä aktiivisti mukana 20. heinäkuuta 1941 Vuokkiniemessä pidetyssä kansalliskokouksessa, jossa hänet valittiin Karjalan Vapausliikkeen johtoryhmään. Luotaessa Itä-Karjalan hallintoa kesällä 1941 hänestä tuli Itä-Karjalan sotilashallinnon koulutoimiston päällikkö. Hän osallistui myös itäkarjalaisten heimoaktiivien perustaman *Itä-Karjala* -lehden julkaisemiseen toimien vuosina 1943-1944 sen päätoimittajana.

Sotilaana ollessaan sotien aikana hän sai Suomen Vapaudenristin 3. ja 4. luokan kunniamerkit sekä siviliansioistaan Suomen Leijonan ritarikunnan ritarimerkin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kuolleita - Kansakoulunopettaja Vilho Timonen.  *Helsingin Sanomat*, 29.1.1977, s. 23. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 16.12.2021.
2. ↑  Kansalaisoikeudet.  *Helsingin Sanomat*, 5.7.1928, s. 11. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 16.12.2021.
3. ↑  ​Opettaja Vilho Timonen 50-vuotias  5/1954. Karjalan Heimo. Viitattu 16.12.2021.
4. ↑  Hyytiä 2008, s. 52
5. ↑  Hyytiä 2008, s. 78
6. ↑  Hyytiä 2008, s. 136

Lähteet
-------

* Hyytiä, Osmo: *Helmi Suomen maakuntien joukossa : suomalainen Itä-Karjala 1941-1944*. Edita, 2008. ISBN 9789513751319.
*Tämä artikkeli käsittelee yhdysvaltalaista vuoden 2003 elokuvaa. Suomalaisesta vuoden 2017 elokuvasta Armoton maa on oma artikkelinsa.*

**Armoton maa** (*Open Range*) on yhdysvaltalaisen näyttelijän ja ohjaajan Kevin Costnerin vuonna 2003 ohjaama lännenelokuva. Elokuva on karjanajosta kertova perinteinen western. Elokuvan pääosissa näyttelevät Robert Duvall, Kevin Costner, Annette Bening, Michael Gambon, Abraham Benrubi ja Diego Luna. Käsikirjoitus perustuu tuotteliaan lännenkirjailijan Lauran Painen romaaniin *The Open Range Men* (1990).

Juoni
-----

Boss Spearman ja Charley Waite ovat kaksi veteraanicowboyta, joilla on kaksi oppipoikaa, Button ja Mose. Spearman ja Waite ajautuvat konfliktiin preerian pikkukaupungin vapaata karjanajoa vastustavien roistojen kanssa.

Elokuvan ampumiskohtauksista huolimatta taustalla on inhimillinen näkökulma ja herkkää romantiikkaakin Costnerin ja Beningin roolihahmojen välillä.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Robert Duvall  | … |  "Boss" Spearman
  |
|  Kevin Costner  | … |  Charley Waite
  |
|  Annette Bening  | … |  Sue Barlow
  |
|  Michael Gambon  | … |  Denton Baxter
  |
|  Michael Jeter  | … |  Percy
  |
|  Diego Luna  | … |  Button
  |
|  James Russo  | … |  Marshal Poole 
  |
|  Abraham Benrubi  | … |  Mose Harrison
  |
|  Dean McDermott  | … |  "Doc" Barlow
  |
|  Kim Coates  | … |  Butler 
  |
|  Herb Kohler  | … |  Cafe Man
  |
|  Peter MacNeill  | … |  Mack
  |
|  Cliff Saunders  | … |  Ralph
  |
|  Patricia Stutz  | … |  Ralphin vaimo
  |
|  Julian Richings  | … |  Wylie
  |
|  Ian Tracey  | … |  Tom
  |
|  Rod Wilson  | … |  Gus
  |
|  Alex Zahara  | … |  Chet
  |

Arvostelut
----------

Pertti Avola näkee arvioinnissaan elokuvan ansiona, ettei Costner ole ryhtynyt modernisoimaan lajia, vaikka joku voi pitää sitä jämähtämisenä. Elokuva saa siten ylleen ajattomuuden hohdetta. Veteraaninäyttelijä Robert Duvall saa kiitoksen roolissaan ikääntyvänä karjanajajana.Toisaalta eräs kriitikko sanoo, että elokuvassa kierrätetään lajityypin kliseitä "kärrykaupalla, mutta mukaansatempaavasti".

Palkinnot
---------

Elokuva on saanut 2004 arvostetun Western Heritage Awardin. Lisäksi elokuva oli ehdokkaana MTV Movie Awards-, Satellite Awards-, World Stunts Award- ja Motion Picture Sound -palkintoihin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pertti Avola, Komea peruswestern, Helsingin sanomat 16.9.2013 s. B17
2. ↑  AP: Armoton maa, Viikon tv-elokuvia, Tv-maailma, 31/2014 sivu 11
Ersänkielisen runokokoelman «Кие тон?» (Kije ton? Kuka olet?) julkistustilaisuuden esiintyjiä ja yleisöä Mordvan kansalliskirjastossa Saranskissa 25. lokakuuta 2017. Runoilija Ljudmila Rjabova peukuttaa (istumassa kukkakimppu sylissään).
**Mordvan kansalliskirjasto** eli täydellisemmin **Mordvan tasavallan A. S. Puškinin kansalliskirjasto** (ven. Национальная библиотека имени А. С. Пушкина Республики Мордовия, *Natsionalnaja biblioteka imeni A. S. Puškina Respubliki Mordovija*, engl. *National Library of (the Republic of) Mordovia*) on Venäjällä, Mordvan pääkaupungissa Saranskissa toimiva tasavaltansa kansalliskirjasto.

Kansalliskirjaston toiminnan lähtökohtana pidetään 14. syyskuuta 1899 Saranskin kaupungin älymystön aloitteesta avattua maksutonta Saranskin kansankirjastoa ja lukusalia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Arkistoitu kopioKontakty Mordvan tasavallan kansalliskirjasto, library.saransk.ru.  Arkistoitu 12.2.2018. Viitattu 11.2.2018. (venäjäksi)
2. ↑  Mordvan tasavallan kansalliskirjasto fulr.karelia.ru. Viitattu 11.2.2018. (suomeksi)
3. ↑  Arkistoitu kopioIstoritšeskaja spravka Mordvan tasavallan kansalliskirjasto, library.saransk.ru.  Arkistoitu 11.2.2018. Viitattu 11.2.2018. (venäjäksi)
**Kaarle Yrjö Vilho Selinheimo** (vuoteen 1906 **Selin**, 9. lokakuuta 1870 Pori – 15. huhtikuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen juristi, joka toimi Suomen eläinsuojeluyhdistyksen puheenjohtajana 1927–1931.

Selinheimo opiskeli oikeustiedettä ja tutkinnon suoritettuaan hän palveli senaatin oikeusosastolla ja kirkollisten asiain toimituskunnassa. Vuonna 1911 varatuomari Selinheimo valittiin Suomen eläinsuojeluyhdistyksen johtokuntaan. Kun hänet 1912 nimitettiin Mikkelin läänin ensimmäiseksi lääninsihteeriksi, ryhtyi hän innolla ajamaan eläinsuojelun asiaa sekä perusti Mikkelin eläinsuojeluyhdistyksen.

1917 Selinheimo palasi Helsinkiin valtioneuvoston esittelijäksi. Vuodesta 1918 hän toimi Suomen eläinsuojeluyhdistyksen sihteerinä ja vuodesta 1923 varapuheenjohtajana. Kun pitkäaikainen puheenjohtaja T. K. Forstén kuoli 1927, valittiin Selinheimo hänen seuraajakseen. Lopulta Selinheimon ura yhdistyksen puheenjohtajana kariutui erimielisyyksiin palkkioista, sillä köyhtynyt yhdistys ei voinut maksaa korvausta luottamushenkilöilleen. 

Selinheimo oli useiden koti- ja ulkomaalaisten eläinsuojeluyhdistysten kunniajäsen. Lisäksi hän harrasti muun muassa sukututkimusta. Vilho Selinheimon poika oli anarkisti ja antimilitaristi Aarne Selinheimo.

Kirjallisuutta
--------------

* Hannu Nieminen: Sata vuotta eläinten puolesta (Ekenäs 2001).

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |