recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lincoln Mark VIII** on Ford Motor Companyn Lincoln-divisioonan vuosina 1993–1998 valmistama ylellinen coupé-tyyppinen henkilöauto. Mark-sarjan autojen mukaisesti sen takakontin luukku on muotoiltu pyöreäksi jäljitellen vanhoja autoja jossa tällä kohdalla oli vararengas pystyssä. Mark VIII:t valmistettiin Fordin Wixomin tehtaalla Michiganissa, ja malli perustuu Fordin FN10-alustaan. 

Mark VIII oli saatavana kahtena mallina: perusmallina ja LSC-mallina. Vuonna 1995 LSC-malli sai 10 hevosvoimaa lisää tehoja perusmalliin verrattuna. LSC oli paremmin varusteltu, siinä oli kaksoispakoputket, parempi vaihdelaatikko ja erilaiset värivaihtoehdot kuin perusmallissa. 

Facelift-mallin Lincoln Mark VIII.
Mark VIII oli ensimmäinen sarjavalmisteinen auto jossa oli HID-tyyppiset Xenon-ajovalot. Sitä oli saatavana myös kaarrevalojärjestelmällä varustettuna. Nämä valot kääntyvät kaarteessa ohjauskulman mukaan. 

Mark VIII:n voimanlähteenä on 4,6-litrainen nelinokka-akselinen (32-venttiilinen) V8, jossa tehoa on 280 hevosvoimaa. Moottoriin sytytysjärjestelmä on siitä erikoinen, että siinä ei ole suurjännitejohtoja ollenkaan, vaan puolat ovat suoraan tulpissa kiinni. Voimansiirtona on nelivaihteinen automaattivaihteisto.

Ensimmäisen ja ainoan kasvojenkohotuksensa Mark VIII sai vuotta ennen tuotannon loppumista, vuonna 1997. Keula ja perä muuttuivat pyöreämmiksi, HID-ajovaloista tuli vakiovaruste ja peileihin tuli valot, jotka osoittavat maahan kun ovi avataan. Peileihin tuli myös LED-vilkut ja sisälle autoon tuli niin sanottu teatterivalaistus, joka auttaa pimeässä hallintalaitteiden käyttöä. Ennen tuotannon lopettamista Lincolnilta tuli kaksi erikoismallia, *Spring Feature* ja *Collectors Edition*. Mark VIII oli tähän mennessä viimeinen Mark-sarjan coupé-malli. Mark-nimeä käytettiin sen jälkeen Lincolnin mallistossa Lincoln Mark LT -mallissa, joka on ylellinen lava-auto.
**Aisti & Emeto** (aikaisemmin **Emeto & Kuudes Aisti**) on suomalainen hip hop duo. Duon debyyttialbumi *Exitus* julkaistiin Ähky Recordsin kautta 3. kesäkuuta 2009.

Emeto kertoi vuonna 2011 kaksikon teiden erkaantuneen taiteellisista syistä johtuen jo debyyttialbumin jälkeen ja piti epätodennäköisenä että duo tekisi enää musiikkia yhdessä. 2014 Aisti kuitenkin julkaisi Facebookissa comebackiin viittavan kuvan jossa mainittiin Aistin ja Emeton tekevän paluukeikan.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Exitus* (2009)

### Musiikkivideot

* *Nähää Helvetissä* (2009)

### Vierailijana

Aisti & Emeto

| **Artisti** | **Kappale** | **Albumilta** | **Muut vierailijat** | **Vuosi** |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Konna | "Rippituoli" | *Sei7semän* | Julma-Henri, Shaka, OG Ikonen, Adebizi, Jontti, Petos & Notkea Rotta | 2010 |

Aisti

| **Artisti** | **Kappale** | **Albumilta** | **Muut vierailijat** | **Vuosi** |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Symposium Infra | "Lapinlahden lalli" | *Pohjola* |  | 2012 |

Muuta
-----

Emeto muodostaa rap/dubstep -tuottaja Katu Mikon kanssa Emesis -nimisen rap-duon.

Aisti esiintyy Heikki Kuulan tuplaajana nimellä **Jalkajousi Janne** ja on suunnitellut julkaisevansa. soololevyn vuonna 2015 .

Lähteet
-------

1. ↑  Jalkajousi Jannen Facebook-sivu

Aiheesta muualla
----------------

* Aisti & Emeto Myspacessa (englanniksi)
* Aisti & Emeto Ähky Recordsin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Anatomical Therapeutic Chemical Classification System** eli **Anatomis-terapeuttis-kemiallinen lääkeluokitus** on WHO:n ylläpitämä kansainvälinen, lähinnä lääkkeiden käytön tutkimusta varten luotu luokitusjärjestelmä. Lääkkeitä luokitellaan anatomisen vaikutuskohdan, indikaation ja kemiallisen vaikutuksen mukaan. Lääkelaitos huolehtii luokituksen suomenkielisestä käännöksestä ja luokitus päivitetään kerran vuodessa.*lähde?*

ATC-luokitusta edelsi AT-luokitus. AT-luokituksessa lääkkeet jaetaan eri elinjärjestelmiin tai solukokonaisuuksiin liittyviin
pääryhmiin, jotka puolestaan jaetaan terapeuttisiin alaryhmiin.

Luokitus
--------

ATC-luokituksessa lääkkeet jaetaan viiteen eri tasoon, joista ensimmäinen jaetaan edelleen 14 pääryhmään. Toinen ja kolmas taso ovat terapeuttisia/farmakologisia alaryhmiä. Neljäs taso ilmaisee joko farmakologisen, kemiallisen tai terapeuttisen ryhmän, johon lääke kuuluu. Viides taso yksittäisen kemiallisen aineen tai yhdistelmävalmisteen aineyhdistelmän.

### Ensimmäinen taso

Ensimmäisen tason neljätoista pääryhmää:

|  |  |
| --- | --- |
| A | Ruuansulatuselinten sairauksien ja aineenvaihduntasairauksien lääkkeet |
| B | Veritautien lääkkeet |
| C | Sydän- ja verisuonisairauksien lääkkeet |
| D | Ihotautilääkkeet |
| G | Sukupuoli- ja virtsaelinten sairauksien lääkkeet, sukupuolihormonit |
| H | Systeemisesti käytettävät hormonivalmisteet, lukuun ottamatta sukupuolihormoneja ja insuliineja |
| J | Systeemisesti vaikuttavat infektiolääkkeet |
| L | Syöpälääkkeet ja immuunivasteen muuntajat |
| M | Tuki- ja liikuntaelinten sairauksien lääkkeet |
| N | Hermostoon vaikuttavat lääkkeet |
| P | Loisten ja hyönteisten häätöön tarkoitetut valmisteet |
| R | Hengityselinten sairauksien lääkkeet |
| S | Silmä- ja korvatautien lääkkeet |
| V | Muut |

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑  Ydintietojen, otsikoiden ja näkymien toteuttaminen sähköisessä potilaskertomuksessa  31. tammikuuta 2007. Satakunnan sairaanhoitopiiri. Viitattu 4. kesäkuuta 2007. [vanhentunut linkki]
3. ↑  ATC-luokitus terveysportti.fi.  Arkistoitu 10.10.2007. Viitattu 4. kesäkuuta 2007.
4. 1 2 3  ATC-luokitus *www.fimea.fi*. Viitattu 23.3.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodologyn virallinen sivu luokituksesta
*Tämä artikkeli käsittelee filosofia. Valtiomiehestä kertoo Aiskhines.*
Aiskhines
**Aiskhines** (m.kreik. Αἰσχίνης, 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi. Hän oli Sokrateen oppilas ja sokraatikko. Hän oli kotoisin Ateenasta. Sokrateen kuoltua Aiskhines siirtyi Syrakusan tyrannin Dionysios II:n hoviin.

Aiskhines kirjoitti useita dialogeja Sokrateen hengessä: Diogenes Laertioksen mukaan näitä olivat *Miltiades*, *Kallias*, *Aksiokhos*, *Aspasia*, *Alkibiades*, *Telauges* ja *Rhinon*. Niistä on säilynyt vain katkelmia. Aiskhines oli myös taitava puhuja. Hän ihaili sofisti Gorgiasta.

Lähteet
-------

* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*, s. 74–75 (II.7), 461–462. Suomennos ja selitykset Marke Ahonen. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Summa, 2003. ISBN 952-5418-07-3.

### Viitteet

1. ↑  Diogenes Laertios II.7.61.

Aiheesta muualla
----------------

* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*:
	+ Aiskhineen elämäkerta (muinaiskreikaksi)
	+ Aiskhineen elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Antiikin filosofia – Sokrates ja sokraatikot

* Sokrates
* Aiskhines
* Aleksamenos Teoslainen
* Aristippos
* Eukleides
* Faidon
* Glaukon
* Kebes
* Kriton
* Ksenofon
* Menedemos
* Simmias
* Simon
* Stilpon
**Anatolí** (kreik. Ανατολή) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ierápetran kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 119 (vuonna 2011).

Anatolín Alempi Neitsyt Marian (*Káto Panagía*) kirkko.
Anatolín kylä sijaitsee Kreetan kaakkoisosissa linnuntietä noin 9,5 kilometriä ja tietä pitkin noin 17 kilometriä länsiluoteeseen Ierápetran kaupungista. Se on rakennettu rinteeseen noin 600 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Anatolí on ollut olemassa viimeistään venetsialaisella kaudella. Kylän nimi tarkoittaa "Itää" ja viittaa auringonnousuun.

Anatolí muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Ανατολής, *Topikí Koinótita Anatolís*), johon kuuluvat varsinaisen Anatolín (myös **Palaiá Anatolí**, Παλαιά Ανατολή, "Vanha Anatolí") kylän lisäksi saaren etelärannikolla eli Libyanmeren rannalla sijaitseva kylän ranta-asutus **Néa Anatolí** (Νέα Ανατολή, "Uusi Anatolí", 1 002 asukasta) sekä kylät Ammoudáres, Kalógeroi ja Stómio. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 611.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 25.12.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Anatoli *Crete Home*. Viitattu 20.5.2019.
3. ↑  Anatoli village *InterKriti*. Viitattu 20.5.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Anatolí** Wikimedia Commonsissa
**Lincoln Financial Field** on urheilustadion Philadelphiassa Pennsylvaniassa Yhdysvalloissa. Se on osa Etelä-Philadelphian urheilukompleksia, johon kuuluvat myös Citizens Bank Park ja Wachovia Center. Stadionin omistaa amerikkalaisen jalkapallon NFL-liigan Philadelphia Eagles, joka pelaa sillä kotiottelunsa.

Stadionilla on 67 594 istumapaikkaa, ja sen rakennuskustannukset olivat 512 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Rakennustyöt alkoivat 7. toukokuuta 2001, ja stadion avattiin runsas kaksi vuotta myöhemmin 3. elokuuta 2003 Manchester Unitedin ja Barcelonan välisellä kansainvälisellä jalkapallon ystävyysottelulla. Lincoln Financial Field korvasi vuonna 2004 puretun Veterans Stadiumin. Stadionin nimioikeudet myytiin Lincoln Financial Groupille kesäkuussa 2002.

Eaglesin ohella philadelphialaisen Temple Universityn amerikkalaisen jalkapallon joukkue pelaa kotiottelunsa Lincoln Financial Fieldillä. Stadion on ollut useasti myös sotilas- ja laivastoakatemioiden välisen Army–Navy Gamen pelipaikkana. Vuonna 2003 stadionilla pelattiin jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailuiden alkulohko-otteluita. Myös Yhdysvaltain miesten jalkapallomaajoukkue on pelannut stadionilla otteluitaan. Vuosina 2005–2006 stadionilla ratkaistiin miesten haavipallon NCAA-mestaruudet. Jalkapallon MLS-liigan Philadelphia Union pelasi stadionilla kaksi ensimmäistä kotiotteluaan keväällä 2010 odottaessaan oman stadioninsa PPL Parkin valmistumista.

Urheilutapahtumien lisäksi Lincoln Financial Fieldillä on järjestetty konsertteja. Bruce Springsteen ja The E Street Band konsertoivat stadionilla kolmena iltana vuonna 2003 osana *The Rising* -kiertuetta.

Lähteet
-------

1. ↑  In Gritty South Philly, a Piece of Sacred Ground  1.11.2009. The New York Times. Viitattu 11.4.2010. (englanniksi)
2. 1 2 3  Stadium Facts Lincoln Financial Field.  Arkistoitu 29.5.2014. Viitattu 11.4.2010. (englanniksi)
3. ↑  Lincoln Financial Field Temple University Athletics. Viitattu 11.4.2010. (englanniksi)
4. ↑  Rivalry History PhillyLovesArmyNavy.com. Viitattu 11.4.2010. (englanniksi)
5. ↑  Fixtures and Results FIFA.  Arkistoitu 24.5.2012. Viitattu 11.4.2010. (englanniksi)
6. ↑  USA–Turkey Soccer Tickets Are On Sale Now! *lincolnfinancialfield.com*.  5.4.2010.  Arkistoitu 18.2.2010. Viitattu 11.4.2010. (englanniksi)
7. ↑  NCAA History NCAA.com. Viitattu 11.4.2010. (englanniksi)
8. ↑  Philadelphia Union to face DC in home opener  23.9.2009. Major League Soccer. Viitattu 11.4.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
9. ↑  The Rising Tour 2002–3 Itinerary Bruce Springsteen.  Arkistoitu 13.11.2008. Viitattu 11.4.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lincoln Financial Field** Wikimedia Commonsissa

* Stadionin sivusto (englanniksi)
**Faleas Khalkedonilainen** (m.kreik. Φαλέας ὁ Χαλκηδόνιος; 300-luvun eaa. alku) oli antiikin kreikkalainen valtiomies tai poliittinen ajattelija. Hän katsoi, että ihanteellisessa kaupunkivaltiossa kaikkien kansalaisten tulisi olla tasa-arvoisia maanomistuksen ja koulutuksen suhteen.

Aristoteles käsittelee Faleaan näkemyksiä laajasti *Politiikkansa* toisessa kirjassa, jossa hän käy läpi aiempien ajattelijoiden näkemyksiä ihanteellisesta valtiomuodosta. Tämä on ainoa säilynyt viittaus Faleaan henkilöön ja ajatuksiin. Aristoteleen mukaan Faleas katsoi, että kansalaisten tasa-arvo poistaisi valtiosta yhteiskunnalliset jännitteet. Vaikka Faleas tunnusti, että tällaisen radikaalin valtiomuodon toteutus olisi hankalaa vakiintuneissa valtioissa, hän uskoi sen voivan olla mahdollista perustettavissa uusissa kaupungeissa. Jo vakiintuneissa kaupungeissa Faleas ehdotti käytettäväksi myötäjäisiä tasaamaan omaisuuden jakoa ajan kuluessa: näin kävisi, jos rikkaat saisivat vain antaa mutta eivät ottaa vastaan myötäjäisiä, ja köyhät taas vain ottaa vastaan mutta eivät antaa niitä. Faleas ehdotti myös, että kaikki käsityöläiset olisivat kaupungin omistamia orjia.

Aristoteles arvosteli useita Faleaan ehdottaman valtiomuodon piirteitä. Hän katsoi, että vaikka omaisuuden tasajako miellyttäisi köyhiä, se aiheuttaisi kapinointia rikkaissa, jotka pitävät omaisuuttaan yläluokalle kuuluvana oikeutena. Sen sijaan yhteiskunnan tulisi kouluttaa väestö niin, että halut ja ahneus pysyvät hallinnassa; köyhien tulee oppia hyväksymään asemansa, ja rikkaiden oppia olemasta liian ahneita. Aristoteles katsoi myös, ettei maaomaisuuden tasajako saisi aikaan vaurauden tasaista jakaantumista, koska myös karjalla, orjilla ja muulla omaisuudella on arvonsa. Jos omaisuutta säännösteltäisiin, tämän tulisi koskea kaikkea omaisuutta.

Lähteet
-------

1. ↑  Anagnostopoulos, Georgios: *A Companion to Aristotle*, s. 546. Blackwell Companions to Philosophy. John Wiley & Sons, 2009. ISBN 1405122234. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3  Aristoteles: *Politiikka* II.7, 1266b30-1267b19.
Palais Brongniart
**Palais Brongniart** (aiemmin myös *Palais de la Bourse*) on Pariisin 2. arrondissementissa sijaitseva rakennus, jossa Pariisin pörssi toimi vuosina 1826–1987. Rakennus on nimetty sen suunnitelleen arkkitehdin Alexandre-Théodore Brongniartin mukaan. Rakennuksen julkisivua kiertää pitkä sarja korinttilaisia pylväitä.

Määräyksen pörssitalon rakentamiseen antoi alkujaan Napoleon vuonna 1807. Pariisin pörssillä ei sitä ennen ollut omaan käyttöön rakennettuja tiloja. Brongniartin kuoltua vuonna 1813 suunnittelutöitä jatkoi arkkitehti Éloi Labarre. Uusklassista tyyliä edustava rakennus valmistui ja otettiin käyttöön vuonna 1826. Alkuvuosina rakennuksessa toimivat Pariisin pörssin ohella myös Pariisin kauppaoikeus ja kauppakamari. Talon nurkilla sijaitsevat allegoriset patsaat pystytettiin 1851–1852 ja rakennusta täydennettiin vuonna 1907 valmistuneilla lisäsiivillä.

Palais Brongniart oli yli 150 vuoden ajan Ranskan pörssikaupan keskus. Siirtyminen tietokoneilla käytävään interaktiiviseen osakekauppaan teki tilojen alkuperäisen käyttötarkoituksen tarpeettomaksi, ja pörssisali suljettiin heinäkuussa 1987. Palais Brongniartin tiloja on sen jälkeen vuokrattu erilaisiin tilaisuuksiin. Tiloihin perustettiin myös pörssin historiaa esittelevä galleria, joka ei kuitenkaan ole ollut avoinna yleisölle vuoden 2008 jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  In the heart of Paris (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) Palais Brongniart. Viitattu 7.4.2016.
2. ↑  Palais Brongniart - Bourse de Paris (ranskaksi) Napoleon.org. Viitattu 7.4.2016.
3. ↑  Palais Brongniart (englanniksi) Parisinfo. Viitattu 7.4.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Palais Brongniart** Wikimedia Commonsissa
**Päätäntäarvo** on tapa mitata informaation arvoa. 

Päätäntäarvo määritellään pienimpänä rahakorvauksena, joka tarvittaisiin, jotta päätöksentekijä suostuisi toimimaan informaation saannin jälkeen samoin kuin hän olisi toiminut ennen informaation saamista. Päätäntäarvo on aina positiviinen, koska informaatio auttaa päätöksentekijää tekemään parempia päätöksiä ja ohjaamaan tapahtumien kulkua. Päätäntäarvoa käytetään muun muassa arvioitaessa tiedonhankintaprosessin kannattavuutta.

Päätäntäarvon määrittäminen
---------------------------

Päätäntäarvo voidaan määrittää maksimoimalla suure 
{\displaystyle {\frac {A(I+\Delta I)-A(I)}{C(I\rightarrow I+\Delta I)}},} missä 

* I on tällä hetkellä käytettävissä oleva kokonaisinformaatio,
* {\displaystyle A(I)} on I:n päätäntäarvo,
* {\displaystyle \Delta I} on lisäinformaatio ja
* {\displaystyle C(I\rightarrow I+\Delta I)} on lisäinformaation {\displaystyle \Delta I} hankkimiskustannukset.

Ongelmana on määrittää, mikä {\displaystyle \Delta I} maksimoisi lausekkeen. Käytännössä usein kuitenkin lausekkeen osoittaja ja nimittäjä ovat tuntemattomia. Tämän takia on monesti helpompaa mitata informaation arvoa erityisessä informaation arvoasteikossa, jossa eri tiedoille annetaan pistearvo sen mukaan, kuinka tärkeitä ne ovat verrattuna johonkin perusinformaatioon.

Lähteet
-------

1. ↑  Törnqvist, Leo: *Aikasarjojen konstruointi*, s. 16. toimittanut Kautio-Toikka, Anitta. Helsinki: Oy Gaudeamus Ab, 1974. ISBN 951-662-091-4.
2. ↑  Törnqvist, Leo: *Aikasarjojen konstruointi*, s. 17. toimittanut Kautio-Toikka, Anitta. Helsinki: Oy Gaudeamus Ab, 1974. ISBN 951-662-091-4.
**Bernarda Alban talo** (*La casa de Bernarda Alba*) on espanjalaisen Federico García Lorcan tragedianäytelmä, joka valmistui 1936 vähän ennen Lorcan kuolemaa Francon sotilaiden käsissä. Se kertoo leskeksi jääneestä äidistä, joka varjelee kovalla kädellä viittä 20–40-vuotiasta tytärtään miesten houkutuksilta. Tyttäret puolestaan kilpailevat kylän komeimman nuorukaisen Pepe el Romano suosiosta, kun tämä pysähtyy talon ikkunan luo. Helteisenä kesäyönä tapahtumat saavuttavat traagisen lakipisteensä.

Elokuvaversio
-------------

Vuonna 1987 Marcel Camus ohjasi näytelmän pohjalta samannimisen elokuvan.. Siitä on tehty elokuva myös Intiassa ja tv-sovitus Britanniassa, molemmat 1991.

Lähteet
-------

1. ↑  Bernarda Alban talo[vanhentunut linkki], Työväen akatemia 2013, viitattu 15.12.2014.
2. ↑  Shank, Theodore J. (toim.): *A Digest of 500 Plays : Plot Outlines and Production Notes*, s. 164–165. Collier Macmillan, 5. painos 1977. ISBN 0-02-012690-5.
3. ↑  *La casa de Bernarda Alba (1987)* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

Kirjallisuutta
--------------

* *Veren häät ja muita näytelmiä*. suom. Pentti Saaritsa. Otava, 1977.
**Päävirta**  on virtavedessä se kohta uomassa, jossa virtaa suurin osa sen vedestä. Sen virtaus on lähes uoman suuntaista laminaarista virtausta, jota kutsutaan myös primäärivirtaukseksi (engl. *primary flow*).

Nopean virtauksen keskus
------------------------

Veden virtausnopeus on pienintä rannoilla ja pohjan läheisyydessä, joka johtuu veden ja pohjan välisestä kitkavaikutuksesta ja veden viskositeetistä. Veden virtausnopeus on tämän vuoksi suurinta yleensä vedenpinnalla ja uoman keskivaiheella, jotka ovat kaukana joen pohjasta ja rannoilta. Suoralla joella tämä *nopean virtauksen keskus* (engl. *high velocity core*) sijaitsee keskellä uomaa, mutta sen sijaintiin vaikuttavat monet muutkin seikat.

Mutkittelevassa eli meanderoivassa joessa päävirta hakeutuu yleensä ulkokaarteeseen, jonne muodostuu eroosion vuoksi myös syvänne. Kun vesi saapuu mutkaan, kulkee nopean virran keskus uoman keskivaiheella. Kun vesi on tunkeutunut mutkaan sisälle, ovat poikittaiset sekundäärivirtaukset työntäneet nopean virtauksen keskuksen uoman ulkolaitaan. Vesi saapuu ulos mutkasta niin, että nopean virtauksen keskus on vielä ulkolaidassa, mutta nyt se on lähellä pohjaa. Joen päävirta veden pinnalla kulkee silloin yleensä nopean virtauksen keskuksen yläpuolella.

Suorissa ja esteettömissä uomissa päävirta kulkee yleensä keskellä jokea. Joen pohjassa oleva peruskallio, isot kivet, kivisärkät tai hiekkasärkät voivat siirtää päävirran pois keskeltä. Hiekkapohjaisilla suorilla uomilla päävirta alkaa mutkitella rannasta rantaa pohjaan kohdistamansa eroosiovaikutuksensa ja kasautumisvaikutuksensa vuoksi.

Päävirran reitit
----------------

Päävirran reitti muodostuu nopean virtauksen aiheuttaman eroosion takia yleensä siihen kohtaa uomaa, jossa vesi on syvintä. Täällä vesi voi virrata lähes laminaarisesti, jollin veden kohtaamat vastukset ovat pienimpiä. Tätä kohtaa kutsutaan yleensä joen syväväyläksi (saks. *talweg*, engl. *thalweg*, "laakso"+"tie"). Syväväylää voi pitää parhaana reittinä jokiveneilyssä.

Lähteet
-------

* Viljanen, Ada: Virtavesikunnostusten vaikutus melontaan (PDF) *opinnäytetyö*.  2016. Forssa:  Hämeen ammattikorkeakoulu. Viitattu 25.1.2020.
* Salmela, Jouni: Meanderoivan jokiuoman vertikaalinen muutos: kohoumien ja syvänteiden välinen vuorovaikutus (PDF) (Pro Gradu-tutkielma)  2017. Turku:  Turun yliopisto. Viitattu 25.1.2020.

### Viitteet

1. ↑  Viljanen, Ada: Virtavesikunnostuksen vaikutus melontaan, 2016, sanasto (alussa)
2. 1 2  Viljanen, Ada: Virtavesikunnostuksen vaikutus melontaan, 2016, s.16–17
3. 1 2  Salmela, Jouni: Meanderoivan jokiuoman vertikaalinen muutos, 2016, s.11–13
4. ↑  Viljanen, Ada: Virtavesikunnostuksen vaikutus melontaan, 2016, s.6–7
5. ↑  Salmela, Jouni: Meanderoivan jokiuoman vertikaalinen muutos, 2016, s.14
6. 1 2  Salmela, Jouni: Meanderoivan jokiuoman vertikaalinen muutos, 2016, s.18–20
7. 1 2  Salmela, Jouni: Meanderoivan jokiuoman vertikaalinen muutos, 2016, s.20–21
8. ↑  Ritter, Michael E.: The Physical Environment: an Introduction to Physical Geography (HTML) (-> Luku 18: Fluvial Systems) *earthonlinemedia.com*.  2006.  Arkistoitu 2.9.2017. Viitattu 25.1.2020. (englanniksi)
**Päävärit** (*Primary Colors*) on yhdysvaltalainen, tammikuussa 1996 julkaistu poliittinen avainromaani. Romaani kertoo nuoren ja kunnianhimoisen kuvernööri Jack Stantonin presidentinvaalikampanjasta, jolla on ilmeisiä yhtäläisyyksiä Bill Clintonin vuoden 1992 presidentinvaalikampanjan kanssa. Jack Stantonin ohella kirjan keskeisimpiä henkilöhahmoja ovat tämän vaimo Susan Stanton (Hillary Clinton) ja kirjan kertojana toimiva kampanjapäällikkö Henry Burton (George Stephanopoulos). Päävärit oli yhdeksän viikon ajan The New York Timesin bestseller-listan ensimmäisellä sijalla. 

Teos julkaistiin alun perin anonyymina, minkä vuoksi teoksen kirjoittajaa arvuuteltiin pitkään yhdysvaltalaisessa mediassa. Kesäkuussa 1996 The Washington Post -lehti analysoi teoksen varhaisen käsikirjoituksen käsialaa ja uutisoi analyysin perusteella uskovansa, että teoksen kirjoittaja on yhdysvaltalainen toimittaja Joe Klein. Pian tämän jälkeen Klein tunnusti olevansa kirjan todellinen kirjoittaja.

Kirjan pohjalta tehtiin myöhemmin samanniminen elokuva, jonka pääosaa esitti John Travolta.

Lähteet
-------

1. ↑  *Päävärit*-kirjan suomennoksen (1997) takakansi.
2. 1 2  Columnist's Mea Culpa: I'm Anonymous *The New York Times*.  18.7.1996. Viitattu 19.12.2017. (englanniksi)
3. ↑
4. ↑  Joe Klein
Emmanuelle Bertrand vuonna 2021.
**Emmanuelle Bertrand** (s. 5. marraskuuta 1971 Firminy) on ranskalainen sellisti. Hän opiskeli Pariisin ja Lyonin konservatorioissa opettajinaan Jean Deplace ja Philippe Muller. Bertrand on edistänyt voimakkaasti uuden musiikin näkyvyyttä ja kantaesittänyt teoksia sellaisilta säveltäjiltä kuin Henri Dutilleux'lta, Nicolas Bacrilta, Édith Canat de Chizylta, Bernard Cavannalta, Thierry Escaichilta ja Luciano Beriolta. Hänet on palkittu kansainvälisessä Rostropovitš-kilpailussa. Julkisuuteen hän nousi Victoires de la Musique -voiton myötä vuonna 2002. Hän on myös saanut muiden muassa Diapason d'Orin, Gramophone-palkinnon ja Cannesin klassisen palkinnon.

Bertrand aloitti vuonna 1999 soittamisen duona pianisti Pascal Amoyelin kanssa; duo on levyttänyt Harmonia Mundille. Orkestereita, joiden solistina Bertrand on soittanut, ovat olleet muiden muassa Luzernin sinfoniaorkesteri, Ukrainan kansallinen sinfoniaorkesteri, Moskovan valtionsinfoniaorkesteri, Québecin sinfoniaorkesteri, Strasbourgin filharmoninen orkesteri ja Monte-Carlon filharmoninen orkesteri.

Bertrand on opettanut kamarimusiikkia Pariisin konservatoriossa ja sellonsoittoa Gennevilliersin konservatoriossa. Hän on myös osallistunut kansainvälisten mestarikurssien pitoon. Hän on toiminut Beauvaisin sellofestivaalin taiteellisena johtajana. Bertrand on Ordre des Arts et des Lettres'n *Chevalier*.

Bertrand oli mukana tekemässä näyttämöesityksiä *Block 15, ou la musique en résistance* (ohjaus: Jean Petit) ja *Le violencelle de guerre in homage to Maurice Maréchal*. Molemmista tehtiin televisioversiot.

Lähteet
-------

1. 1 2  AllMusic: Emmanuelle Bertrand
2. 1 2 3 4  West Cork Chamber Music Festival: Emmanuelle Bertrand

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (ranskaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Matti Herman Sandqvist** (s. 26. helmikuuta 1948 Ylitornio) on suomalainen Rajavartiolaitoksessa palvellut kenraalimajuri evp.

Sandqvist syntyi maanviljelijä Kaarlo Sandqvistin ja Elvi Mäkituomaksen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1973 on Ulla Murtola.

Sandqvist tuli ylioppilaaksi Ylitornion yhteiskoulusta 1968, Kadettikoulusta hän valmistui 1972 ja Sotakorkeakoulusta 1981. Sandqvist toimi Muonion rajakomppaniassa opetusupseerina 1974–1978 ja komppanian varapäällikkönä 1974–1977. Lapin rajavartiostossa Sandqvist oli toimistopäällikkö 1977–1981, Rajavartiolaitoksen esikunnassa toimistoesiupseeri 1981–1986 ja uudelleen Lapin rajavartiostossa toimistopäällikkö 1986–1988. Kainuun rajavartioston apulaiskomentajana Sundqvist toimi 1988–1991, Rajavartiolaitoksen esikunnan apulaisosastopäällikkönä 1991–1993 ja osastopäällikkönä vuodesta 1993. Sandqvist erosi vakinaisesta palveluksesta kesällä 2004.

Sandqvist ylennettiin vänrikiksi 1969, luutnantiksi 1972, yliluutnantiksi 1974, kapteeniksi 1979, majuriksi 1984, everstiluutnantiksi 1989, everstiksi 1993 ja kenraalimajuriksi 1998.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Kadettiupseerit 1920–2000*, s. 674. Sandqvist, Matti Herman. Helsinki: Kadettikunta ry. Upseeriliitto ry. 2000. ISBN 951-98334-3-9.
2. ↑  Komentajien siirtoja ja tehtävään määräyksiä  7.5.2004. Rajavartiolaitos. Viitattu 2.3.2017. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Rajavartiolaitoksen päällikkönimitys johti kenraalin eroon, HS 7.4.2004 (Viitattu 2.3.2017)
Bernardo Baroncellin hirttäminen. Leonardo Da Vincin piirros vuodelta 1479.
**Bernardo Bandini Baroncelli** (15. tammikuuta 1420 Firenze – 29. joulukuuta 1479 Firenze) oli firenzeläisen Baroncellin – joka tunnettiin myös nimellä Bandini – suvun jäsen. Hän osallistui vuoden 1478 Pazzi-salaliittoon, jonka tarkoituksena oli syöstä Medicit vallasta Firenzessä.

Bernardo Baroncellin nuoruudesta ei tiedetä paljoa. Aikuistuttuaan hän lienee toiminut jonkin aikaa kauppiaana. Hänet tunnetaan lähinnä osallisuudestaan Pazzi-salaliittoon, jota johtivat Pazzi- ja Salviati-sukujen jäsenet. Salaliiton päämääränä oli murhata veljekset Lorenzo ja Giuliano de’ Medici Firenzen tuomiokirkossa pääsiäismessun aikana 26. huhtikuuta 1478. Samaan aikaan muiden salaliittolaisten oli määrä ottaa haltuunsa *signoria*, kaupunginhallitus.

Salaliitto koki kuitenkin pahan vastoinkäymisen, kun Lorenzon murhaajaksi palkattu kokenut kondottieeri Giovambattista da Montesecco perääntyi hankkeesta viime hetkellä. Hänen tilalleen hankittiin kaksi pappia. Messun aikana salaliittolaiset aloittivat hyökkäyksen sovitusta merkistä. Baroncelli ja Francesco de’ Pazzi hyökkäsivät Giuliano de’ Medicin kimppuun ja tappoivat hänet. Mutta Lorenzo de’ Medici pelastui, koska häntä vastaan hyökänneet papit olivat kokemattomia, ja Lorenzo pääsi pakenemaan sakaristoon.

Lorenzon yllättävä pelastuminen ja samanaikainen Palazzo Vecchion kaappausyrityksen surkea epäonnistuminen muuttivat tilanteen Medicien eduksi. Firenzen kansa kääntyi nopeasti salaliittolaisia vastaan, ja suurin osa heistä saatiin kiinni ja surmattiin välittömästi. Osa salaliittolaisista pääsi pakoon, heidän joukossaan Napoleone Franzesi ja Bernardo Baroncelli, jotka pakenivat Konstantinopoliin.

Toukokuussa 1479 Lorenzo de’ Medici sai kirjeen, jossa ilmoitettiin, että Baroncelli oli vangittu sulttaanin käskystä. Elokuussa saapui lähetystö noutamaan Baroncellia vankilasta. Joulukuussa Bernardo Baroncelli tuotiin Firenzeen ja hänet hirtettiin 29. joulukuuta 1479 Palazzo del Capitano del Popolon ikkunasta. Leonardo Da Vinci oli yksi kuolemantuomion silminnäkijöistä ja on piirtänyt tapauksesta kuuluisan piirroksen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  BANDINI dei Baroncelli, Bernardo *Dizionario Biografico*. Viitattu 7.6.2021. (italiaksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Italian People

 |

 |
**Paint.net** on ilmainen Windows-käyttöjärjestelmässä toimiva piirrosten ja digitaalisten valokuvien muokkaukseen tarkoitettu kuvankäsittelyohjelma. Ohjelma tukee tasoja, rajatonta historiaa, efektejä ja laajan valikoiman käytännöllisiä ja tehokkaita työkaluja. Alun perin se oli tarkoitettu vaihtoehtoiseksi ohjelmaksi Microsoft Paintin rinnalle, mutta on myöhemmin kehittynyt tehokkaaksi kuvankäsittelyohjelmaksi.

Ohjelman ominaisuuksia
----------------------

Käyttöliittymä on yksinkertainen ja intuitiivinen.*kenen mukaan?* Sen ominaisuudet ja osat on pyritty toteuttamaan helposti löydettäviksi ja/tai helposti opittaviksi ilman apua.*kenen mukaan?*

Ohjelmassa voidaan käyttää useita kuvatasoja, joita voidaan muokata toisistaan riippumattomasti ja yhdistää lopulliseksi yhdistelmäkuvaksi. Paint.netin natiivi kuvatyyppi PDN säilyttää tasot kuvassa ja mahdollistaa niiden muokkauksen erillisinä myöhemminkin. Muut tiedostomuodot yhdistävät osakuvat eikä tasoja sen jälkeen voi muokata erillisinä. Ohjelma tukee seuraavia tiedostoformaatteja: PNG, JPEG, BMP, GIF, TGA, DDS, TIFF ja PDN.

Ohjelmaan sisältyy rajaton käyttäjän muokkaushistoria, mikä mahdollistaa yksinkertaisen paluun aiempiin kuvan muokkausvaiheisiin. Historian pituutta rajoittaa vain vapaan muistin ja kovalevytilan määrä. Siinä on myös tuki monille erikoisefekteille ja säädöille.

Paint.net on täysin optimoitu hyödyntämään viimeisintä teknologiaa*lähde?* ja se kykenee käsittelemään useita suuria kuvia kerralla. Siinä on myös tuki Tablet PC:n paineherkälle piirtoalustalle, johon styluksella piirtämällä voidaan kuvien syöttö ohjelmaan tehdä samalla tavalla kuin kynällä piirretään paperille. Siinä on täysi tuki tupla- ja neliydin sekä 64-bittisille prosessoreille ja se tukee laajennuksia, jotka lisäävät ohjelmistoon uusia efektejä, säätöjä ja tiedostotyyppejä.

Paint.net on optimoitu järjestelmille, joissa on monia prosessoreita tai monia ytimiä. Näihin järjestelmiin sisältyy (mutta ei ole rajoitettu) Intel Core 2, Intel Xeon, Intel Pentium D, AMD Opteron, AMD Athlon 64 X2 ja AMD Phenom -suorittimet.

Paint.net on vapaasti ladattavissa oleva ilmaisohjelma.

Järjestelmävaatimukset
----------------------

Vähimmäisvaatimukset:

* Windows 11, Windows 10 (1809)
* .NET 7 (asennetaan ohjelman mukana)
* 64-bittinen suoritin

Paint.net tallettaa kiintolevylle väliaikaistiedostoja kuvien käsittelyssä, joten kiintolevyvaatimukset riippuvat käsiteltävän kuvan koosta ja sille suoritetuista operaatioista. NTFS-tiedostojärjestelmää käytettäessä väliaikaistiedostot pakataan, jolloin levytilan tarve pienenee ja sen käyttö tehostuu.

Lähteet
-------

* Paint.net suomeksi
* MikaH:n sivut[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. ↑  paint.net 5.0.7 is now available, 24. kesäkuuta 2023. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Yleistä/Ominaisuuksia. Paint.NET Ohje. Jarno Ruokamo. Web Archive 2013. Viitattu 27.7.2019.
3. ↑  System Requirements paint.net. Viitattu 22.1.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Paint.NET-ohjelman virallinen sivusto (englanniksi)
Balein piiri Taka-Baikalian aluepiirin kartalla.
**Balein piiri** (ven. Балейский район, *Baleiski raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1935 perustetun piirin pinta-ala on 4 964 neliökilometriä. Asukkaita on 22 000 henkeä (vuonna 2009).

Balein piiri sijaitsee Taka-Baikalian keskiosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Sretenskin, idässä Šelopuginon, kaakossa Aleksandrovski Zavodin ja Borzjan, etelässä Olovjannajan, lännessä Šilkan ja luoteessa Nertšinskin piireihin.

Piirin hallinnollinen keskus on Balein kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu 9 maalaiskuntaa: Kazakovski Promysel, Matusovo, Nižneje Girjunino, Nižni Ildikan, Nižni Kokui, Podoinitsyno, Unda, Undino-Poselje ja Židka. Asutuskeskuksia on yhteensä 31.

Baleista on maantieyhteys aluepiirin pääkaupunkiin Tšitaan, jonne on matkaa 350 kilometriä. Lentokenttä suljettiin 1990-luvulla.

Talous perustui aikaisemmin kaivosteollisuuteen. Nykyään pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon sekä viljakasvien viljelyyn. Lisäksi harjoitetaan kullankaivuta, puunhankintaa ja maataloustuotteiden jalostusta.

Baleissa toimii opettajaopisto. Paikallislehtenä ilmestyy *Baleiski rabotši* ("Balein työläinen"). Urgutšanin kivennäisvesilähteen yhteydessä toimii parantola.

Lähteet
-------

1. 1 2  Baleiski raion: Harakteristika raiona *baleysk.e-zab.ru*. Viitattu 27.12.2009. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 27.12.2009. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Balein piiri Taka-Baikalian aluepiirin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Balein piiri Taka-Baikalian tietosanakirjassa (venäjäksi)

Taka-Baikalian piirit ja *kaupunkipiirit*
Aginskoje¹ • 
*Aginskoje*¹ • 
Akša • 
Aleksandrovski Zavod • 
Balei • 
Borzja • 
Duldurga¹ • 
Gazimurski Zavod • 
*Gornyi* • 
Hilok • 
Kalar • 
Kalga • 
Karymskoje • 
Krasnokamensk • 
Krasnyi Tšikoi • 
Kyra • 
Mogoitui¹ • 
Mogotša • 
Nertšinsk • 
Nertšinski Zavod • 
Olovjannaja • 
Onon • 
Petrovsk-Zabaikalski • 
*Petrovsk-Zabaikalski* • 
Priargunsk • 
Šelopugino • 
Šilka • 
Sretensk • 
Tšernyševsk • 
Tšita • 
*Tšita* • 
Tungir–Oljokma • 
Tungokotšen • 
Uljoty • 
Zabaikalsk

¹= kuuluu Agan Burjatian piirikuntaan
Balezinon piiri Udmurtian kartalla.
**Balezinon piiri** (ven. Балези́нский райо́н, *Balezinski raion*, udmurtiksi Балезино ёрос, *Baĺeźino joros*) on paikallinen itsehallintoalue Udmurtian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 2 587 neliökilometriä ja asukkaita on 34 617 henkeä (vuonna 2010).

  

Piiri sijaitsee Udmurtian pohjoisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Kirovin alueeseen, idässä Kezin, etelässä Igran, lounaassa Krasnogorskojen ja lännessä Glazovin piireihin. Hallinnollinen keskus on Balezinon taajama (16121 as.). Sen lisäksi piiriin kuuluu 16 maalaiskuntaa.

Alueen pohjoisosa sijaitsee Ylä-Kaman ylängön etelärinteillä. Keskiosan läpi virtaa Tšeptsajoki. Pinta-alasta 30 % on metsää. Seudulla on öljyesiintymiä.

Belezinossa on Udmurtian suurin rautatieasema, josta on hyvät yhteydet eri puolelle Venäjää. Piirin kautta kulkee myös Glazovin ja Iževskin välinen maantie. Piirikeskuksesta on matkaa tasavallan pääkaupunkiin 150 kilometriä.

Väestöstä 54,4 % on udmurtteja, 33,5 % venäläisiä ja 9,7 % tataareja.

Seudulla on metalli-, puunjalostus-, elintarvike-, rakennustarvike- ja öljynporausteollisuutta. Huomattavimmat yritykset ovat Balezinon valimo, rakennustarviketehdas, puunjalostuskombinaatti ja konepaja. Elintarviketeollisuus valmistaa leipomotuotteita, makkaraa, makaroneja, virvoitusjuomia ja lihavalmisteita. Hiljattain *milloin?* aloitti toimintansa Balezinon pirtutehdas. Maatalous on keskittynyt lihan ja maidon tuotantoon sekä viljan, rehukasvien ja pellavan viljelyyn.

Piirissä toimii kotiseutumuseo haaraosastoineen. Paikallislehtenä ilmestyy venäjänkielinen *Vperjod*.

Ohjelmasarjan Suomensukuiset 30 päivässä (2013) neljännessä jaksossa näyttelijä Ville Haapasalo kuvausryhmineen vierailee Balezinon piirin Jundan maalaiskunnan (1503 as. vuonna 2010) Jundan kylässä udmurtteihin kuuluvien besermanien luona.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 23.1.2013. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Belezinon piiri Udmurtian tasavallan sivustolla[vanhentunut linkki] (venäjäksi)

Udmurtian hallinnollinen jako

|  |  |
| --- | --- |
| Kaupunkipiirikunnat | **Iževsk** (pääkaupunki) · Glazov · Možga · Sarapul · Votkinsk |
| Piirit | Alnaši · Balezino · Debjosy · Glazov · Grahovo · Igra · Jar · Jukamenskoje · Kambarka · Karakulino · Kez · Kijasovo · Kizner · Krasnogorskoje · Malaja Purga · Možga · Sarapul · Selty · Šarkan · Sjumsi · Uva · Vavožin · Votkinsk · Jakšur-Bodja · Zavjalovo |
**Balin** on kääpiö J. R. R. Tolkienin kirjoissa. Balinista kerrotaan pääosin *Hobitissa*, mutta hänellä on myös pieni sivuosa *Taru sormusten herrasta* -teoksessa.

Balin kirjoissa
---------------

Balin oli yksi kolmestatoista kääpiöstä, jotka lähtivät Yksinäiselle vuorelle hakeakseen takaisin aarteen, jonka Smaug-lohikäärme oli kääpiöiltä varastanut vuosisatoja sitten. Balin oli toiseksi vanhin kääpiöistä, seuraavana Thorin Tammikilven jälkeen. Gandalf-velho, joka myös otti osaa retkeen, valitsi kääpiöille voroksi (eli aarteenmetsästäjäksi) Bilbo Reppulin, jolloin retkikunnan lukumäärä oli 14 plus Gandalf.

Joukkio koki monia seikkailuja ennen Yksinäiselle vuorelle pääsyä, ja Balin kiintyi Bilboon muita kääpiöitä enemmän, ja heistä tuli hyviä ystäviä. Yksinäisellä vuorella lohikäärmeen kuoltua tuli Esgarothista sekä Synkmetsästä ihmisiä ja haltioita Vuoren aarretta etsimään (he luulivat kääpiöiden saaneen surmansa). Useiden käänteiden jälkeen alkoi Viiden armeijan taistelu, josta on kerrottu *Hobitissa*. Bilbo palaa kotiinsa Gandalfin seurassa, ja kirjan lopussa Gandalf tulee Bilboa tapaamaan Balinin kanssa.

Balinista ei ole paljon tietoa kirjoissa. Hänellä on ainakin yksi veli, Dwalin, ja hän on korkea-arvoinen kääpiöiden joukossa. Balin vei retkikunnan valtaamaan takaisin Moriaa (entistä Khazâd-dumia), joka oli joutunut örkkien käsiin (sekä Durinin Turman). Balin tuhosi örkkien vallan Moriassa ja julistautui Morian ruhtinaaksi. Arvonimeään hän ei saanut kauan pitää, sillä hänet surmattiin ja haudattiin yhteen sen saleista. Sormuksen ritarit löysivät hänen hautansa samannimisessä teoksessa.

Balin elokuvissa
----------------

*Hobitti*-elokuvissa Balin on kirjaversiosta poikkeavasti seurueen vanhin kääpiö. Häntä näyttelee Ken Stott.

Lähteet
-------

1. ↑  Tolkien, J.R.R.: *Hobitti, eli sinne ja takaisin*. Suomentanut Kersti Juva, runot suom. Panu Pekkanen. WSOY, 1989. ISBN 951-0-15486-5.
2. ↑  Tolkien, J.R.R.: *Taru Sormusten Herrasta*. Suomentanut Kersti Juva, Eila Pennanen, runot suom. Panu Pekkanen. WSOY, 1987. ISBN 951-0-14098-8.
**Martti Jaakko Kasari** (7. marraskuuta 1913 Kurikka – 1. kesäkuuta 1990 Kurikka) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Kasarin vanhemmat olivat tiilitehtailija, Miedon Tiilitehtaat -yhtiön toimitusjohtaja Anton Kasari ja Maria Elina Syväoja ja puoliso Helka Mirjami Hakola. Kasari kävi Helsingissä Liikemiesten Kauppaopiston ja tuli isänsä johtaman yhtiön palvelukseen 1936. Talvisotaan hän osallistui tykistön tulenjohtajana ja jatkosotaan Raskas Patteristo 1:n tykkipatterin päällikkönä. Sotien jälkeen Kasari tuli vähitellen tiilitehdasyhtiön johtoon, muodollisesti hän aloitti toimitusjohtajana kuitenkin vasta 1955. Tehtaan tuotantoa uudistettiin ja se ryhtyi valmistamaan rakennustiilien ohella myös tiilisiä putkia salaojiin, samoin kuin erilaisia tiilielementtejä. Tehdas oli vuosituotannoltaan Suomen kolmanneksi suurin, raaka-aineensa se sai omistamiltaan usean kymmenen hehtaarin suuruisilta maa-alueilta. Kasari osallistui alansa järjestötoimintaan ja hänellä oli useita luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1975 saanut Kasari luopui yrityksestä 1979, jolloin se myytiin Partekille.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografia-sampo: Martti Kasari Viitattu 5.11.2021.
**Reino Oiva Edward Husso** (22. marraskuuta 1899 Tampere – 26. tammikuuta 1984 Helsinki) työskenteli pitkään Akateemisen kirjakaupan johtajana.

Reino Husson vanhemmat olivat teknikko David Edward Husso ja Hulda Helena Olenius. Hänen toinen puolisonsa vuodesta 1947 oli Ellen Margrethe Lund. Husso suoritti kuusi luokkaa oppikoulua ja opiskeli Tampereen teknillisessä oppilaitoksessa vuosina 1916 ja 1917. Hän työskenteli ennen Akateemisen kirjakaupan uraansa 1920-luvulla toimistotehtävissä, kirjakaupan konttoripäälliköksi hän tuli 1930 ja apulaisjohtajaksi 1936. Hän oli *Kirjakauppias*-lehden päätoimittaja 1942–1944 ja *Suomen Kirjakauppalehden* toimittaja 1945–1946 ja päätoimittaja vuodesta 1947. Hussolla oli myös useita alansa luottamustoimia. Hänet nimitettiin Akateemisen kirjakaupan johtajaksi vuonna 1952, eläkkeelle hän jäi 1966. Husso sai talousneuvoksen arvon vuonna 1968.

Lähteet
-------

1. 1 2  L. Arvi P. Poijärvi, Ilmari Havu, Mauno Jääskeläinen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1950*, s. 212-213. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1949.
2. 1 2  Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 10.2.1984, s. 20.
Balilla-patsas Genovassa
**Giovan Battista Perasso**, lempinimeltään **Balilla** (Liguurin kielessä "pieni pallo" tai "pikkupoika"), oli genovalainen poika, joka käynnisti kapinan Genovan kaupungin miehittäneitä Habsburgien joukkoja vastaan vuonna 1746 Itävallan perimyssodan aikana. Balillan sanotaan käynnistäneen kansannousun 5. joulukuuta heittämällä itävaltalaisjoukkoja kivellä.[1]

Noin vuosisata myöhemmin Italian yhdistymisen aikana Balillasta luotiin tietoisesti myyttinen italialainen patriootti ja kansallissankari, vaikkakaan genovalaisten vuoden 1746 kapina itävaltalaisia vastaan ei ollut luonteeltaan nationalistinen. Vuonna 1847 Goffredo Mamelin sanoittamassa Italian kansallislaulussa Il Canto degli Italiani Balilla mainitaan säkeessä "I bimbi d'Italia / si chiaman Balilla" ("Italian lapset / ovat nimeltään Balilla"). Balillan mukaan nimettiin esimerkiksi Italian kuninkaallisen laivaston Balilla-luokan sukellusveneet, Fiat 508 Balilla -automalli sekä Italian kansallisen fasistipuolueen nuorisojärjestö Opera Nazionale Balilla.[1][2]

Lähteet
-------

1. 1 2  PERASSO, Giambattista detto il Balilla - Dizionario Biografico degli Italiani
2. ↑  History Today - Hitler Youth and Italian Fascists
**Päätösteoria** on keino käyttää tilastollisia menetelmiä valintatilanteissa, joissa eri vaihtoehtojen seurauksiin liittyy epävarmuutta. Tyypillisesti erilaisten lopputulosten tuottama hyöty kvantifioidaan, ts. esitetään lukuina, ja lasketaan vaihtoehtoisten päätösten tuottaman hyödyn odotusarvo.

Esimerkki
---------

*Päätöksentekijän on valittava kahdesta vaihtoehdosta. Vaihtoehto 1 tuottaa 90 % todennäköisyyden voittaa 1000 euroa ja 10 % todennäköisyyden jäädä täysin ilman voittoa. Vaihtoehto 2 takaa 30 % todennäköisyyden voittaa 10000 euroa ja 70 % todennäköisyyden jäädä ilman voittoa. Kumpi vaihtoehto on parempi?*

Suoraviivainen tapa ratkaista ongelma on laskea voitetun rahasumman odotusarvo vaihtoehdoille 1 ja 2. Vaihtoehdossa 1 se on {\displaystyle 0{,}90\cdot 1000\,\mathrm {\euro} =900\,\mathrm {\euro} } ja vaihtoehdossa 2 se on {\displaystyle 0{,}30\cdot 10\,000\,\mathrm {\euro} =3000\,\mathrm {\euro} }. Siten vaihtoehtoa 2 voisi pitää parempana. Joissain tilanteissa päätöksentekijälle voi kuitenkin olla erityisen tärkeää voittaa edes pieni rahasumma, ja tällöin vaihtoehto 1 voi olla subjektiivisesti parempi. Tällaista tilannetta voidaan mallintaa siten, että hyötyä ei pidetä suoraan verrannollisena voitettuun rahamäärään, vaan saatu hyöty kasvaa vähitellen loivemmin voittosummaa kasvatettaessa. Tällaista päätöksentekijää kutsutaan *riskejä vältteleväksi*. Vastaavasti päätöksentekijä, joka on valmis ottamaan suuren riskin suuremman voittosumman takia, kutsutaan *riskihakuiseksi*.

Sovelluksia
-----------

Päätösteoriaa voidaan soveltaa taloustieteessä, teknisessä suunnittelussa, lääketieteessä ja muilla aloilla joissa tehdään päätöksiä joihin liittyy riskejä. Päätösteoriaan ja siihen liittyviin peliteoriaan ja riskianalyysiin kohdistui suurta kiinnostusta kylmän sodan aikaan, jolloin suurvallat halusivat välttää tuhoisan ydinsodan joutumatta silti joustamaan liikaa vastapuolen vaatimuksiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  G. Parmigiani, L. Inoue, "Decision theory: principles and approaches", 2009 John Wiley & Sons, Ltd.
2. ↑
3. ↑  Weintraub, E. Roy (2016) : Game Theory and Cold War Rationality: A Review Essay, CHOPE Working Paper, No. 2016-19, Duke University, Center for the History of Political Economy (CHOPE), Durham, NC

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Päätösteoria** Wikimedia Commonsissa
**Päätöslauselma** eli **resoluutio** on yleensä kirjallinen julkilausuma, jonka päättää ja julkaisee jonkin organisaation päättävä taho. Päätöslauselman sisältö voi koskea organisaatiosta riippuen mitä tahansa.

Useimmiten päätöslauselmat ovat kansainvälisten järjestöjen tai niiden toimielinten antamia. Esimerkkeinä mm. Yhdistyneet kansakunnat ja Euroopan parlamentti. Tällainen päätöslauselma on yleensä järjestön tai sen toimielimen painokas suositus jonkin asiaintilan tai lainsäädännön saattamiseksi päätöslauselmassa esitettyyn muotoon.

Myös yritysten johtoryhmät voivat laatia resoluutioita. Poliittisilla foorumeilla päätöslauselman on tarkoitus kuvata jonkin ongelman sisältö ja jonkin enemmistön ratkaisumalli siihen. Englannissa parlamentti voi julkistaa ei-sitovia resoluutioita asiakohdista, joista ei tehdä lakia tai asetusta. Yhdysvalloissa esimerkiksi perustuslain muutokset ja sodanjulistukset on julkaistu resoluutioina.

Katso myös
----------

* Ponsi (hallinto)

Lähteet
-------

1. ↑  Säädösten kääntäminen vieraille kielille. Ohjeita kääntäjille, käännättäjille ja käännösten tarkastajille (PDF) (s. 39) *OMTH 85/2010*. Oikeusministeriö. Viitattu 24.2.2012. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Päätöslauselma *Malli-YK*. Suomen YK-liitto.  Arkistoitu 31.5.2010. Viitattu 24.2.2012.
**Reino Jalmari Valkama** (22. elokuuta 1921 Terijoki – 29. kesäkuuta 2019 Espoo) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Valkaman vanhemmat olivat metsänhoitaja, metsäneuvos Antti Valkama ja pianonsoitonopettaja Ester Olivia Ingeborg Wiiala ja puolisot 1948–1983 Sirkka Tellervo Tiainen ja vuodesta 1986 Riitta Kukkonen. Valkama tuli ylioppilaaksi Viipurin kaksoislyseosta 1939 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1945, virkatutkinnon hän suoritti 1946. Valkama oli harjoittelijametsänhoitaja Metsähallituksen Lestin hoitoalueella 1945 ja Enso-Gutzeitin Saimaan piirissä sekä Domänstyrelsenin Karlsbyn hoitoalueella Ruotsissa 1946, Enso-Gutzeitin apulaismetsänhoitaja Savonlinnassa 1947–1951 ja Oy Wilhelm Schauman Ab:n apulaismetsänhoitaja ja hankintametsänhoitaja Savonlinnassa 1951–1964, piirimetsänhoitaja 1964–1968, ylimetsänhoitaja 1968–1973 ja metsäpäällikkö 1974–1986, ensin Jyväskylässä ja vuodesta 1976 Helsingissä. Hän oli myös Enso-Gutzeitin Joutsenon metsäkoulun kesätöiden opettaja 1947 ja kansanhuoltoministeriön Itä-Savon hankintapiirin päällikkö 1947–1949 ja hänellä oli useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen Valkama sai 1979.

Lähteet
-------

1. 1 2  Möttönen, Tuomas: Metsäneuvos Reino J. Valkama (1921–2019). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 31.7.2019. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 20.4.2023.
2. ↑  Kuolleet. Reino J. Valkama 1921–2019. Seuramies ja metsäneuvos.  *Helsingin Sanomat*, 28.7.2019, nro 200, s. 61. Kansalliskirjasto. Viitattu 20.4.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Tuomas Möttönen: Reino J. Valkama *Biografiasampo*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |