recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Péter Farkas** (s. 14. elokuuta 1968 Budapest) on unkarilainen kreikkalais-roomalaisen painin olympiavoittaja, maailman- ja Euroopan-mestari. Hän edusti aktiiviurallaan budapestilaista Újpesti TE -seuraa ja häntä valmensi Ferenc Kocsis. Hän on pituudeltaan 168 cm.

Farkas voitti nuorten Euroopan-mestaruuden 90 kg:n sarjassa 1988 ja sijoittui samassa painoluokassa neljänneksi miesten EM-kilpailuissa 1989. Hän voitti 82-kiloisissa maailmanmestaruuden Ostiassa 1990, Euroopan-mestaruuden Aschaffenburgissa 1991 ja maailmanmestaruuden Varnassa 1991. Hän voitti 82 kg:n sarjassa olympiakultaa Barcelonassa 1992 kukistettuaan loppuottelussa puolalaisen Piotr Stępieńin pistein 6–1. Hän sijoittui samassa painoluokassa viidenneksi MM-kilpailuissa 1993 ja toiseksi EM-kilpailuissa 1996.

Farkas sai viiden vuoden vankeustuomion hänen ja veljensä pitämän suuren kannabisfarmin löydyttyä Budapestin esikaupunkialueelta 2004. Hän kuitenkin karkasi, minkä seurauksena tuomio nousi seitsemään vuoteen. Hän jäi kiinni Andorrassa 2009.

Lähteet
-------

1. 1 2  Péter Farkas *sports-reference.com*.  Arkistoitu 29.12.2008. Viitattu 19.12.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3  Farkas, Peter (HUN) *International Wrestling Database*. Viitattu 19.12.2013. (englanniksi)
3. ↑  Wrestling at the 1992 Barcelona Summer Games: Men's Middleweight, Greco-Roman Final Round *sports-reference.com*.  Arkistoitu 5.12.2013. Viitattu 19.12.2013. (englanniksi)
**Väinö Myllyrinne** (27. helmikuuta 1909 Helsinki – 13. huhtikuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen mies, joka on tunnettu suuren kokonsa ansiosta. Myllyrinne oli aikanaan Suomen ja Euroopan pisin mies sekä jonkin aikaa myös maailman pisin. Hän oli 247–251,4 senttimetriä pitkä, joskin tiedot vaihtelevat. Yleisemmin Myllyrinteen pituuden kerrotaan olleen 248 senttimetriä. Itse hän sanoi pituutensa olleen esiintymisaikoina 247. Myllyrinteen paino oli 175–180 kilogrammaa ja syli 275 senttimetriä. Hänen rinnanympäryksensä oli 170, kengännumero 58, hatun numero 66 ja paidan numero 52.

Elämä
-----

Myllyrinteen vanhemmat olivat Kankaanpään Vihteljärveltä kotoisin ollut Nestor Manassenpoika Myllyrinne (1881–1968) ja Paltamossa syntynyt Anna Maria Keränen (1880–1958). Lapsuudessaan Myllyrinne asui monissa eri paikoissa, sillä hänen perheensä muutti usein. 

Myllyrinne suoritti varusmiespalveluksensa Viipurissa raskaassa tykistörykmentissä. Mennessään sotaväkeen vuonna 1929 hän oli noin 220 senttimetriä pitkä ja hyvin vahva. Armeijan käytyään hän asui Helsingissä. Myllyrinne koki uuden kasvukauden vielä 40-vuotiaana. 1930-luvulla hän kiersi ympäri Eurooppaa showpainijana ja sirkusesiintyjänä, mutta palasi talvisodan syttyessä kotimaahan. Myllyrinne palveli talvi- ja jatkosodan aikana kotirintamalla muun muassa Katajanokalla toimineessa miinapajassa. 

Vuodesta 1946 lähtien Myllyrinne asui Järvenpäässä, missä hänellä oli pieni kanala. Viimeiset vuotensa Myllyrinne eli veljensä perheen luona ja kuoli Helsingissä huhtikuussa 1963. Hänet on haudattu Järvenpäähän.

Muistaminen
-----------

Myllyrinteen sotilasuraa esitellään Suomen Tykistömuseossa. Hänestä tehdyt vahanuket ovat esillä Järvenpään kirjastotalossa ja Merikarvian Korsumuseossa. Vuonna 2004 Myllyrinne äänestettiin Yleisradion Suuret suomalaiset -äänestyksessä sijalle 12. Vuonna 2011 sai Visions du Reel -festivaaleilla ensi-iltansa Jani Peltosen ohjaama dokumenttielokuva Väinö Myllyrinteestä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Riskala, Tuomas: Suomi-jätti valloitti maailmaa.  *Iltalehti*, 2011, nro 7.5. s. 34.
2. ↑   - Väinö Myllyrinteen sukupuu
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kalervo Myllyrinne: Väinö Myllyrinne, Suomen pisin mies
* *Pitkä mies -dokumentti* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Väinö Linnan aukiota vuonna 2006.
**Väinö Linnan aukio** on Tampereen keskustassa Finlaysonin vanhalla tehdasalueella sijaitseva aukio. Se on osa Tammerkosken teollisuusmaisemaa, jonka Museovirasto on vuonna 2009 luokitellut valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Nykyään aukiota ympäröivissä rakennuksissa toimii muun muassa Työväenmuseo Werstas ja Mehiläisen yksityissairaala.

Historiaa
---------

Kuusivooninkinen Finlayson Art Area -tapahtuman aikaan kesällä 2018.
Aukio sai alkunsa 1860-luvulla, kun tehdasrakennukset rajasivat alueelle sisäpihan. Aukion vanhin rakennus on kuusikerroksinen Vanha tehdas eli Kuusivooninkinen (1837), joka oli Suomen ensimmäinen nykyaikainen tehdasrakennus. Siellä työskenteli aikoinaan myös kirjailija Väinö Linna, jonka mukaan aukio nimettiin vuonna 1995.

Finlaysonin tekstiilituotanto päättyi alueella 1990-luvun puolivälissä, minkä jälkeen alkoi rakennusten peruskorjaus. Väinö Linnan aukio kunnostettiin vuonna 2005. Sen laidalle, puretun tehdasrakennuksen paikalle, valmistui samalla uusi sairaala, jonka ulkoseinään sijoitettiin *Väinö Linnan muotokuva* (1995). Graniittinen patsas on kuvanveistäjä Raimo Heinon viimeisiä teoksia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Teräsmaa, Markku & Jääskeläinen, Kristiina: Finlaysonin alueen asemakaavan muutos (PDF) Tampere:  Tampereen kaupunki, 1995. Viitattu 25.5.2019.
2. ↑  Keskustan pyörätiet ja -parkit (PDF) Tampere:  Tampereen kaupunki, 2018. Viitattu 25.5.2019.
3. 1 2  Tammerkosken teollisuusmaisema *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*. Helsinki:  Museovirasto, 2009. Viitattu 25.5.2019.
4. ↑  *Finlaysonin alue*, s. 140, 145. Tampere: Työväenmuseo Werstas, 2019. ISBN 978-952-68778-5-3.
5. ↑  *Finlaysonin alue*, s. 151.
6. 1 2  Raimo Heino: Väinö Linnan muotokuva *Julkiset veistokset ja monumentit Tampereella*. Tampere:  Tampereen kaupunki, 2006. Viitattu 25.5.2019.
7. ↑  *Finlaysonin alue*, s. 149.
8. ↑  *Finlaysonin alue*, s. 14.
9. ↑  *Finlaysonin alue*, s. 145–146, 148, 151.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Väinö Linnan aukio** Wikimedia Commonsissa
**Robert Finlay** (5. marraskuuta 1719 Dublin – 1785 Bordeaux) oli ruotsalainen liikemies ja ruukinpatruuna ja ensimmäinen Suomessa toiminut kauppaneuvos. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1762.

Dublinissa Irlannissa syntyneen Finlayn vanhemmat olivat tukkukauppias John Finlay ja Maren Daway ja puoliso vuodesta 1751 Elisabeth Plomgren. Robert Finlay oli aikanaan Tukholman rikkaimpia ja vaikutusvaltaisimpia henkilöitä. Ennen Ruotsiin muuttoaan Finlay työskenteli Moskovassa ja ennen kauppiasuraansa Tukholmassa hän toimi siellä ruotsalaisen suurkauppiaan kirjanpitäjänä. Skotlantilaisen aatelissuvun edustajana hänet naturalisoitiin 1755 Ruotsin ritarihuoneeseen. Ruotsissa hänellä olivat muun muassa Forsmarkin, Strömin, Gnarpin, Gimon, Skebon ja Ortalan ruukit ja Norrtäljen manufaktuuri sekä Robertsforsin ruukki. Suomesta Finlay hankki tai perusti Kärkelän kuparisulaton, Orijärven kaivoksen sekä Kimon, Männaisten, Kosken ja Fiskarsin ruukit. Ritariston ja aatelin edustaja hän oli Ruotsissa valtiopäivillä 1760–1771. Vararikon liiketoimissaan lopulta tehnyt Finlay muutti viimeisiksi vuosikseen tiluksilleen Ranskaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Robert Finlay *Biografiasampo*. Viitattu 23.6.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Martti Oskari Ulkuniemi** (19. joulukuuta 1913 Salla – 13. helmikuuta 1996) oli suomalainen rehtori, kouluneuvos ja suomentaja.

Ulkuniemen perhe muutti 1927 Sallasta Ilmajoelle pitämään Ulkuniemen äidin kotitaloa. Hän pääsi ylioppilaaksi 1933 ja opiskeli Helsingin yliopistossa germaanista filologiaa ja suomalais-ugrilaista kielentutkimusta valmistuen filosofian kandidaatiksi 1941. Ulkuniemi osallistui talvisotaan ja oli jatkosodan aikana kenttätykistön patterinpäällikkönä haavoittuen sodan aikana.

Sodan jälkeen Ulkuniemi tuli opettajaksi Vaasan kauppaoppilaitokseen. Hän toimi oppilaitoksen rehtorina 1949–1976 aina eläkkeelle jäämiseensä saakka. Ulkuniemi sai kouluneuvoksen arvon vuonna 1971. Hän oli mukana käynnistämässä 1960-luvun alussa Vaasan kesäyliopistoa ja vuonna 1968 perustamassa Vaasan kauppakorkeakoulua josta tuli myöhemmin Vaasan yliopisto. Ulkuniemi sai 1988 Vaasan yliopiston kauppatieteiden kunniatohtorin arvon.

Ulkuniemi suomensi muinaisruotsista Kuningas Kristofferin maanlain, julkaisi Ljungo Tuomaanpojan lainsuomennokset sekä julkaisi myös historiikkeja. Hän oli Vaasan kaupunginteatterin johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 1971 ja kuului Simo Kuntsin taidesäätiön hallitukseen.

Teoksia
-------

* *Tykistö taistelussa : patterinpäällikön muistelmia kevyen patteriston vaiheista 1939-1940 1941-1944*. WSOY 1952
* *Ljungo Tuomaanpojan lainsuomennokset 1, Maanlain ja kaupunginlain teksti*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 319. Helsinki 1975
* *Vaasan kauppakorkeakoulu : perustamisvuodet 1959-1968 ja lukuvuodet 1968-1978*. Vaasan kauppakorkeakoulun säätiö, Vaasa 1978
* *Ljungo Tuomaanpojan lainsuomennoksen sanasto : Martti Ulkuniemen postuumin käsikirjoituksen mukaan* ; toimittaneet Antero Niemikorpi ym. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 1126. Helsinki 2007

Suomennoksia
------------

* *Kuningas Kristoferin maanlaki 1442* ; muinaisruotsista suom. Martti Ulkuniemi. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 340. Helsinki 1978

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ilkka Virtanen : Martti Ulkuniemi in memoriam


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
**Väinö Felix Lindén** (10. helmikuuta 1889 Karjalohja – 19. elokuuta 1987 Hyvinkää) oli suomalainen ylilääkäri ja jääkärivärväri.

Henkilöhistoria ja ammattiura
-----------------------------

Lindénin vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Robert Lindén ja Alma Sofia Lietzen ja puoliso vuodesta 1917 Agda Aline Nygren. Myös heidän pojastaan Lars Wilhelm Felix Lindénistä (s. 1923) tuli lääkäri. Toinen heidän pojistaan oli jatkosodassa vuonna 1942 kadonnut taistelulentäjä Erkki Lindén. Väinö Lindén tuli ylioppilaaksi 1909 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1922. Hän toimi lääkärinä puolustusvoimien palveluksessa vuodesta 1918 ja puolustusministeriön lääkintäosaston päällikkönä vuodesta 1926 vuoteen 1930. Lindén oli Suomen armeijan ylilääkäri 1930–1940. Sotilasarvoltaan hän oli lääkintäkenraalimajuri, jonka arvon hän sai 1932. Yksityislääkärinä Lindén työskenteli vuodesta 1941.

Lindén oli yksi kalterijääkäreistä, joka oli vangittuna Špalernajan vankilassa 1916–1917.

Teoksia
-------

* *Spalernajasta talvisotaan - Sotilaslääkäri muistelee*. Tammi 1972

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 360-361. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.
2. ↑  Uola, Mikko: / Lindén, Väinö (1889–1987) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  4.5.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
3. ↑  *Facta 2001*, 10. osa, palsta 219. WSOY, 1984.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
Sateenkaarilippu on seksuaalivähemmistöön kuuluvien tunnus.
**Luettelot tunnetuista homo-, bi- tai panseksuaaleista** koostuu kuuluisista nykyajan henkilöistä, jotka ovat julkisuudessa itse viitanneet seksuaaliseen suuntautumiseensa, ja historiallisista henkilöistä, joiden suuntautumisen käsittely on perusteltua.

Länsimaisten henkilöiden suuri määrä luettelossa voi johtua yhteiskuntien erilaisesta suhtautumisesta homo-, bi- tai panseksuaalisuuteen.

Henkilöitä, joiden vain huhutaan olevan homoja tai biseksuaaleja, ei ole lueteltu. Huomautus-sarakkeeseen on merkitty, jos henkilö on kertonut tai hänen on kerrottu olevan nimenomaan homo- tai biseksuaali. Muissa tapauksessa henkilö on kertonut tai hänen on kerrottu olevan tai olleen parisuhteessa samaa sukupuolta olevan kanssa tai hän on ilmaissut seksuaalisen ja/tai romanttisen kiinnostuksensa samaa sukupuolta oleviin. 

Luettelo on pituutensa vuoksi jaettu kahteen osaan:

* Luettelo tunnetuista suomalaisista homo- ja biseksuaaleista
* Luettelo muiden maiden tunnetuista homo- ja biseksuaaleista

Lähteet
-------

1. ↑  "[p]eople in Africa and the Middle East strongly object to societal acceptance of homosexuality. But there is far greater tolerance for homosexuality in major Latin American countries such as Mexico, Argentina, Bolivia and Brazil. Opinion in Europe is split between West and East. Majorities in every Western European nation surveyed say homosexuality should be accepted by society, while most Russians, Poles and Ukrainians disagree. Americans are divided – a thin majority (51 percent) believes homosexuality should be accepted, while 42 percent disagree." Pew Global Attitudes Project: Views of a Changing World  2003. Washington, D.C.:  The Pew Research Center For The People & The Press.  (englanniksi)
Robert Emmett Bledsoe Baylor
**Robert Emmett Bledsoe Baylor** (10. toukokuuta 1793 Lincolnin piirikunta, Kentucky – 6. tammikuuta 1874 Gay Hill, Texas) oli yhdysvaltalainen poliitikko, juristi ja baptistipastori.

Baylor palveli vuoden 1812 sodassa ja komensi rykmenttiä creek-sodassa. Hänet valittiin vuonna 1824 Alabaman edustajainhuoneeseen. Vuosina 1829–1831 hän istui jacksonilaisena Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Alabamasta, ja hän oli epäonnistuneesti uudelleen ehdolla vuonna 1830. Baylor työskenteli käräjätuomarina 25 vuoden ajan. Hän oli Baylorin yliopiston perustaja ja toimi siellä oikeustieteen professorina. Hän oli myös perustamassa Baylor Female Collegea.

Baylor asui Texasissa vuodesta 1839 ja kuului vuonna 1845 toimielimeen, joka muotoili Texasin osavaltion perustuslain. Hän oli Jesse Bledsoen sisaruksenpoika.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  BAYLOR, Robert Emmett Bledsoe Biographical Directory of the United States Congress


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Holshouser virallisessa valokuvassa.
**James Eubert Holshouser, Jr.** (8. lokakuuta 1934 – 17. kesäkuuta 2013) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. 

Holshouser syntyi Boonessa, Pohjois-Carolinassa, tuomari James (1900–1981) ja sairaanhoitaja Virginia Holshouserin (k. 1995) pojaksi. Päästyään Appalachian High Schoolista vuonna 1952 hän opiskeli Bachelor of Artsin arvon Davidson Collegesta pääaineenaan historia. Holshouser meni 18. kesäkuuta 1961 naimisiin Patricia Ann Hollingsworthin kanssa, ja pariskunnalle syntyi tytär 27. syyskuuta 1963. Holshouser valmistui lopulta lakimieheksi.

Holshouser kärsi munuaistaudista vuosia ja toipui munuaisensiirrosta vuonna 1986. Häntä kunnioitettiin vuonna 2006 North Carolina Awardilla. 

Holshouser istui useamman kauden Pohjois-Carolinan kongressissa. Vuonna 1973 hänestä tuli osavaltion ensimmäinen republikaaninen kuvernööri sitten Daniel Lindsay Russellin, joka toimi virassa vuosina 1897–1901. Holshouseria edelsi Robert W. Scott ja seurasi vuonna 1977 Jim Hunt, joka oli toiminut Holshouserin kaudella varakuvernöörinä.

Lähteet
-------

1. ↑  Former Gov. Jim Holshouser dies *WRAL.com*.  17.6.2013. Capitol Broadcasting Company, Inc. Viitattu 19.6.2013. (englanniksi)
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Byron Erickson** (s. 3. helmikuuta 1951 Tucson, Arizona) on yhdysvaltalainen Disney-sarjakuvien käsikirjoittaja. Erickson ahmi lapsena sarjakuvia, erityisesti 1950-luvun Disney-sarjakuvia. Hän omisti nuoruutensa sarjakuville ja keräsi lähes 30 000 sarjakuvalehteä käsittävän kokoelman. Vuonna 1983 Erickson sai työpaikan Another Rainbow -kustannusyhtiöstä ja pääsi toimittamaan *The Carl Barks Library* -kirjasarjaa, jossa oli Carl Barksin koko Disney-tuotanto. Erickson värväsi Gladstoneen uusia taiteilijoita, muun muassa Don Rosan ja William Van Hornin.

Myös tanskalaisten ja hollantilaisten Disney-sarjakuvat pääsivät Ericksonin ansiosta amerikkalaisiin lehtiin. Kun sarjojen julkaisuoikeus siirtyi takaisin Disney-yhtiölle, muutti Erickson Chicagoon ja meni First Publishingin palvelukseen. Hän pääsi toimittamaan muita sarjakuvia. Hänellä oli kuitenkin ikävä Disney-sarjakuvia. Egmont-kustantamo tarjosi Ericksonille töitä vuonna 1991, ja hän muutti tarjouksen jälkeen Tanskaan. Ensimmäisen sarjakuvakäsikirjoituksen Erickson teki jo Gladstonella, mutta tarina jäi valmistumatta. Erickson piirrätti sen vuonna 1992 César Feriolilla.

Erickson on edelleen Egmontin palveluksessa ja vastaa yhtiön sarjakuvatuotannosta. Päätoimensa ohella hän kirjoittaa kuukausittain vähintään yhden tarinan. Ericksonin käsikirjoittamat sarjat ovat hyvin kekseliäitä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
Pahnilan päärakennus elokuussa 2020.
Simonkylällä sijaitseva **Pahnilan kotiseutumuseo** on alkuperäisellä paikallaan oleva maatila, jonka pihapiiri on yhä lähes täysin 1886 perustetussa muodossaan. Museon vanhimmat rakennukset ovat 1800-luvun lopulta, ja esinekokoelma suurelta osin taloon alun perin kuulunutta.

Päärakennus on tyypillinen simolainen talonpoikaistalo, jossa on korkea kivijalka ja mutterikuisti. Päärakennuksen lisäksi pihapiiriin kuuluu liiteri, navetta, talli-maitohuone, savusauna, riihi ja elohuone. Tilalla oli aikanaan noin 60-70 ha maata, 5-6 lehmää, 2 hevosta, sekä vasikoita, lampaita ja kanoja. Elanto saatiin maanviljelyksestä ja lohenkalastuksesta.

Museo sijaitsee Simonkylällä, joka on valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö ja valtakunnallisesti arvokas maisema-alue. Kylän läpi kulkeva Simonkyläntie on osa valtakunnallisesti merkittävää Pohjanmaan rantatietä, ja noin 3 km matkalta museotietä. Alueen historiaan voi tutustua myös Simon maankohoumapuiston reittien ja opasteiden kautta. 

Kartta

Lähteet
-------

1. 1 2  Simon kotiseutumuseot *Tornio*. Viitattu 7.1.2021.
2. 1 2  Minna Heljala: Pahnila – Simolainen museohanke.  *Tornionlaakson maakuntamuseon tiedotuslehti*, 1991.
3. ↑  RKY  ι  Kohdetiedot *www.rky.fi*. Viitattu 7.1.2021.
4. ↑  Matleena Muhonen ja Mervi Savolainen: *ETELÄ- JA KESKI-LAPIN KULTTUURIMAISEMAT*
JA MAISEMANÄHTÄVYYDET Valtakunnallisesti ja maakunnallisesti arvokkaiden maisema-alueiden
päivitys- ja täydennysinventointi 2011-2013*, s. 80-81.. Teoksen verkkoversio.*
5. ↑  Simon maankohoumapuisto *maankohoumapuisto.fi*.  Arkistoitu 28.1.2021. Viitattu 7.1.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Pahnilan museo (Q107170275)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | kotiseutumuseo, paikallismuseo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Simo |
|  |
| koordinaatit | 65°37′57″N 25°02′41″E﻿ / ﻿65.632365°N 25.044708°E﻿ / 65.632365; 25.044708 |
|  |
|  |

 |
**Isoalbatrossi** (*Thalassarche cauta*) on keskikokoinen etelänalbatrosseihin kuuluva ulappalintu. Lajin nimesi John Gould 1841.

Koko ja ulkomuoto
-----------------

Linnun pituus on noin 90 cm, paino 4,1 kg ja siipien kärkiväli noin 2,5 metriä. Isoalbatrossin selkäpuoli, siipien yläpinta ja pyrstö ovat tummanruskeat tai mustat. Alapuoli, kaula ja pää ovat valkoiset lukuun ottamatta poskien vaaleanharmaata väriä ja tummaa silmäkulmajuovaa. Nokka on harmaa ja siinä on keltainen kärki. Laji voi elää yli 30-vuotiaaksi.

Lajista tunnetaan 3 alalajia, joita on ehdotettu omiksi lajeiksi. Ne ovat *T. eremita*, *T. salvini* ja *T. steadi*.

Esiintyminen
------------

Isoalbatrossi pesii Australiassa ja Uudessa-Seelannissa muutaman yhdyskunnan voimin. Ylivoimaisesti suurin yhdyskunta pesii Aucklandsaarilla Disappointmentin saarella, 70 -80 000 paria. Maailman populaation koko on noin 80 000–90 000 paria. Yksi Australian yhdyskunnista on kasvamassa ja mahdollisesti myös yksi uusiseelantilainen yhdyskunta.

Isoalbatrossi tapettiin lähes sukupuuttoon 1800-luvulla ja pareja oli jäljellä noin 300 vuonna 1909. Sen jälkeen kanta on vähitellen kasvanut nykyiselle tasolle. Yhä suuri joukko isoalbatrosseja kuolee vuosittain kalastuksen yhteydessä, sillä isoalbatrossien ravinnosta valtaosa on kaloja. Erityisesti japanilaiset kalastusalukset aiheuttavat merkittävää tuhoa albatrosseille. Laji on uhanalainen.

Elinympäristö
-------------

Pesimäaikana Australian, Tasmanian ja Uuden-Seelannin lintusaaret. Pesimäajan ulkopuolella kiertelee eteläisellä Tyynellämerellä Etelä-Afrikkaa ja Yhdysvaltain rannikoita myöten sekä eteläisellä Jäämerellä.

Lisääntyminen
-------------

Pesii joka vuosi kallioisilla lintusaarilla. Munii vain yhden munan.

Ravinto
-------

Ravinnosta lähes 90 % on kalaa ja loput mustekaloja ja äyriäisiä. Sukeltaa kaloja jopa 5 metrin syvyydestä.

Lähteet
-------

* ITIS
* savethealbatross (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Thalassarche cauta* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 16.6.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1262700
* Wikispecies: Thalassarche cauta
* ABA: shyalb
* AFD: Thalassarche\_cauta
* ARKive: thalassarche-cauta
* Avibase: 87797B4724F5DC9E
* BirdLife: 22729604
* CoL: 55ZC9
* CMS: thalassarche-cauta
* BOW: whcalb1
* eBird: whcalb1
* Fossilworks: 372493
* GBIF: 2481401
* iNaturalist: 4088
* IRMNG: 10218335
* ITIS: 554451
* IUCN: 22729604
* NBN: NHMSYS0000533947
* NCBI: 54024
* NZBO: white-capped-mollymawk
* NZOR: f3efa46a-5131-4247-86f5-673a939d29d8
* SeaLifeBase: 76565
* WoRMS: 225902
* Xeno-canto: Thalassarche-cauta

 |

 |
**Risto Juhani Setälä** (10. joulukuuta 1924 Turku – 31. elokuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri ja varanotaari.

Setälä aloitti sotilasuransa Suojeluskunnassa. Hän osallistui talvisotaan väestönsuojelutehtävissä ja jatkosotaan vapaaehtoisena kesäkuusta 1941 suojeluskunnan perustamassa Kevyt Patteristo 14:ssä. Vapaaehtoiset kuitenkin kotiutettiin jatkamaan koulunkäyntiä. Hän pääsi ylioppilaaksi 1943. Asevelvollisuuden suorittamisen jälkeen hän osallistui asemasotaan 1944. Maasotakouluun hänet hyväksyttiin 1946. Hän suoritti Tykistökoulun kapteenikurssin 1953 ja valmistui 1958 yleisesikuntaupseeriksi Sotakorkeakoulun maasotalinjalta. Setälä suoritti Helsingin yliopistossa alemman oikeustutkinnon ja valmistui varanotaariksi.

Setälä toimi opettajana Reserviupseerikoulussa ja Taistelukoulussa. Sotakorkeakoulun jälkeen hän oli järjestelyalan tehtävissä Pääesikunnan järjestelyosastossa ja Etelä-Uudenmaan sotilaspiirin esikunnassa. Pääesikunnan tiedotusosaston toimistopäälliköksi hänet määrättiin 1968 ja hieman myöhemmin osastopäälliköksi, jossa tehtävässä hän oli vuoteen 1974 saakka. 1976 Setälä sai käskyn Sotakorkeakoulun johtajan apulaiseksi, sitten maanpuolustuskurssien johtajaksi ja sen jälkeen viideksi vuodeksi kenraalimajurina Sotakorkeakoulun johtajaksi. Reserviin siirryttyään hänet kutsuttiin Maanpuolustuksen Tuki ry:n asiamieheksi, jota tehtävää hän hoiti vuoteen 1990.

Setälä valittiin Suomen Sotatieteellisen Seuran varapuheenjohtajaksi 1981, puheenjohtaja hän oli 1986–1992 ja vastasi myös seuran julkaisusta Tiede ja ase. Kunniajäseneksi hänet kutsuttiin 1992 hänen luovuttuaan puheenjohtajan tehtävästä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolleita, Helsingin Sanomat 5.10.2015 s. 25
2. 1 2 3  Uusi kunniajäsen, Suomen Sotatieteellinen Seura
Simon O'Neill
**Simon O'Neill** (s. 1971 Ashburton, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen tenori. Hän opiskeli Otagon yliopistossa ja Wellingtonin Victoria yliopistossa Uudessa-Seelannissa. Lisäoppia hän sai Yhdysvalloissa Manhattan School of Musicissa ja Juilliard Opera Centerissä.

O'Neill on esiintynyt muun muassa New Yorkin Metropolitan-oopperassa, Lontoon Covent Gardenissa, Minnesotan oopperassa sekä Salzburgin musiikkijuhlilla. Lisäksi hän on esiintynyt monien orkesterien solistina muun muassa Beethovenin 9. sinfoniassa ja Arnold Schönbergin Gurre-Liederissä. O'Neillin oopperarooleihin kuuluvat muun muassa Beethovenin Fidelion Floresta, Mozartin Idomeneon, Puccinin La Bohemen Rodolfo, Wagnerin Valkyyrian Siegmund ja Wagnerin Lohengrinin nimirooli.

Vuonna 2001 O'Neill sai Circle 100 Career Grant -palkinnon ja 2003 Sullivan Foundation Award of New York -palkinnon sekä United Kingdom Wagner Society Prize -palkinnon.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Ylösveto** tarkoittaa lentokoneen laskeutumisen keskeyttämistä lähestymisen viimeisessä vaiheessa tai laskutelineiden jo osuttua maahan.

Ylösveto voidaan tehdä esimerkiksi väärän ohjeistuksen, varatun kiitotien tai tuuliväänteen takia. Lennonjohto voi antaa komennon tehdä ylösvedon, mutta lentäjä voi päättää siitä itsekin. Kun ylösveto tehdään, lentäjä asettaa moottorit täydelle teholle (TOGA, Takeoff and Go Around), nostaa laskutelineet ylös, ja positiivisen nousunopeuden saavutettua vetää laskusiivekkeet sisään. Yleensä laskeutumista yritetään tämän jälkeen uudestaan. Lentäjä kiertää lentokoneen kentän ympäri ja yrittää laskeutumista uudestaan joko samalle, tai eri kiitotielle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylösvetokäskyjä kuukausittain (Suomessa on vuoden sisällä sattunut neljä vakavaa vaaratilannetta kiitotiellä...) (suomenkielisen nimityksen viite) *MTV Uutiset*. Viitattu 29.1.2023.
2. 1 2  Jake Hardiman: What Is A Go Around And Why Do They Occur? *Simple flying*.  2021. Viitattu 29.1.2023.
**Fiat 132** on Fiatin vuosina 1972–1981 valmistama ylemmän keskiluokan neliovinen sedan, joka korvasi Fiat 125:n. Etelä-Afrikassa sitä myytiin nimellä **Fiat Elita**. Lisäksi puolalainen FSO ja espanjalainen SEAT valmistivat autoa lisenssillä. Vuonna 1981 mallia uudistettiin ja se nimettiin Fiat Argentaksi.

Moottorivalikoimassa olivat aluksi DOHC-tyyppiset 1,6- (98 hv) ja 1,8-litraiset (105 hv) bensiinimoottorit. Laajalta lisävarustelistalta ostaja saattoi valita muun muassa viisivaihteisen manuaalivaihteiston, kolmiportaisen automaattivaihteiston, ilmastoinnin ja lämmitettävän takalasin.

Fiat 132 (1972–1974)
Vuonna 1974 malliin tehtiin pieniä uudistuksia valoihin, etusäleikköön, jousitukseen ja vaihteiston välityssuhteisiin. 1,8-litraisen moottorin teho nousi kahdella hevosvoimalla sylinterinkanteen ja polttoaineensyöttöjärjestelmään tehtyjen muutosten ansiosta.

Facelift-mallin (1977) Fiat 132.
Vuonna 1977 tuli merkittävämpi kasvojenkohotus, kun suurempi Fiat 130 poistui mallistosta ja 132 otti sen paikan lippulaivamallina. Muutoksia tehtiin esimerkiksi puskureihin ja sivupeileihin, lisäksi auto sai kumiset kylkilistat. 1,8-litraisen moottorin korvasi 2,0-litrainen (112 hv).

Seuraavana vuonna esiteltiin 2,0- (60 hv) ja 2,5-litraiset (72 hv) dieselmoottorit. Dieselmallien konepellissä oli kohouma, jotta suurempi moottori mahtuisi sen alle. Frankfurtin autonäyttelyssä 1979 esiteltiin lisäksi Bosch L-Jetronic -ruiskutusjärjestelmällä varustettu 2,0-litrainen, jossa oli tehoa 122 hevosvoimaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Fiat 132 & Argenta Carsfromitaly.net. Viitattu 6.3.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fiat 132** Wikimedia Commonsissa

Fiatin automallit

|  |  |
| --- | --- |
| Nykyiset mallit | 
* Argo
* Cronos
* Doblò
* Ducato
* Fiorino
* Mobi
* Panda
* Pulse
* Scudo
* Strada
* Tipo
* Toro
* 500
* 500C
* 500X
* 500e

 |
| Entiset mallit | 

|  |  |
| --- | --- |
|  1899–1945 | 
* 3,5HP
* 4 HP
* 6 HP
* 8 HP
* 10 HP
* 12 HP
* Brevetti 10–12 HP
* Brevetti tipo 2 15–25 HP
* 24 HP
* 60 HP
* 1T
* 1
* Zero
* 2B
* 70
* 508C
* 508
* 503
* 502
* 509
* 518
* 510
* 514
* 519
* 520
* 524
* 527
* 574 Corsa
* 1100
* 2800
* Mod 5
* 500 "Topolino"

 |
|  1945– | 
* Albea
* Argenta
* Barchetta
* Bravo (2007)
* Bravo/Brava
* Campagnola
* Cinquecento
* Coupé
* Croma
* Croma (2005)
* Daily
* Dino
* Duna/Prêmio
* Elba
* Freemont
* Fullback
* Grand Siena
* Idea
* Linea
* Marea
* Multipla
* Oggi
* Ottimo
* Palio
* Panorama
* Punto
* Regata
* Ritmo/Strada
* Sedici
* Seicento/600
* Siena
* Stilo
* Talento
* Tempra
* Tipo
* Ulysse
* Uno
* Uno (2010)
* Viaggio
* 124
* 124 Sport Coupé
* 124 Sport Spider
* 124 Spider (2015)
* 125
* 126
* 127
* 128
* 130
* 131
* 132
* 133
* 147
* 238
* 241
* 242
* 500
* 500L
* 600
* 850
* 1000
* 1100
* 1300
* 1400
* 1500
* 1800/2100
* 2300
* X1/9

 |

 |
| Konseptimallit | 
* Fiat Phylla
* Turbina

 |
| Hyötyajoneuvot | 

|  |  |
| --- | --- |
|  Sotilasajoneuvot | 
* L6/40
* L3/35
* 3000
* M11/39
* M13/40
* M14/41

 |

 |
| Tulevat mallit |  |
**Iso Ylistenjärvi** on Harjajuovan–Pinkjärven vesistöön kuuluva pieni järvi Luvialla Eurajoella Satakunnassa.

Vesistösuhteet
--------------

Umpeenkasvanut järvi jakautuu kahteen avosoiden ja ruovikoiden ympäröimään vesialtaaseen, joista pohjoisemman pinta-alaksi on ilmoitettu on 1,32 hehtaaria ja rantaviivaksi 0,53 kilometriä ja eteläisemmän pinta-alaksi 1,08 hehtaaria ja rantaviivaksi 0,46 kilometriä. Järven korkeudeksi merenpinnasta on vuonna 1978 ilmoitettu 29,4 metriä ja se laskee nimetöntä laskuojaa pitkin länteen Pinkjärveen. Samaan ojaan laskee myös pienempi suorantainen Vähä Ylistenjärvi. Järveen laskee koillisesta oja, joka tuo vettä Eurajoella soitten keskellä sijaitsevasta, Lastensuon Natura 2000 -suojelualueeseen kuuluvasta pienestä Lastensuonjärvestä.

Luonnonarvot
------------

Järvi kuuluu yhdessä viereisen Vähän Ylistenjärven kanssa Pinkjärven Natura 2000 -suojelualueeseen. Sen erikoispiirteenä on rehevyys ja suorantaisuus. Kasvillisuuteen on kuulunut harvinainen sahalehti.

Historiaa
---------

Ison ja Vähän ylistenjärven välistä on kulkenut 1910-luvulla toiminnassa ollut Vuojoen metsärata. Nykyinen järvien välitse kulkeva metsäautotie noudattaa vielä sen linjausta.  Vuonna 1928 julkaistun Suomen taloudellisen kartan lähtötiedossa Iso Ylistenjärvi on vielä muodostanut yhtenäisen vesialtaan.

Kunnostushanke 2022
-------------------

Vuonna 2022 Ison ja Vähän ylistenjärven välistä kosteikkoa ollaan kunnostamassa poistamalla vanhaa tielinjaa järvien välistä 120 m metrin matkalla. Samalla kunnostetaan Isosta Ylistenjärvestä Pinkjärven Pourunlahteen laskevaa purouomaa sekä Isoon Ylistenjärveen idästä laskevaa purouomaa. Ojia tukitaan myös yläpuolisella Lastensuolla veden palauttamiseksi suolle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Iso Ylistenjärvi (83.027.1.005) (Järviwikin viranomaistieto) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 14.8.2016.
2. 1 2 3 4  Iso Ylistenjärvi *Kansalaisen karttapaikka*. Maanmittauslaitos. Viitattu 14.8.2016.
3. ↑  Ei nimeä (83.027.1.006) (Järviwikin viranomaistieto) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 14.8.2016.
4. ↑  *Peruskartta* 1:20 000. 1134 03 Irjanne.  Helsinki: Maanmittaushallitus, 1978.  Kartan verkkoversio Maanmittauslaitoksen Vanhat painetut kartat -palvelussa (jpg) (viitattu 14.8.2016)
5. ↑  Lastensuo Varsinais-Suomen ELY-keskus. Viitattu 14.8.2016.
6. ↑  Pinkjärvi Varsinais-Suomen ELY-keskus. Viitattu 14.8.2016.
7. 1 2  *Suomen taloudellinen kartta* 1:100 000. IV:3 Pori.  Helsinki: Maanmittaushallitus, 1928.
8. ↑  Pinkjärven kosteikkoaluetta halkova tie kaivetaan pois, ja Raumalla ennallistetaan perinneympäristöjä peräti kuudella saarella *Länsi-Suomi*.  13.3.2022. Viitattu 14.3.2022.
**Fiat C -pohjalevy** on Fiatin kehittämä pohjalevy keskikokoisille etu- ja nelivetoisille automalleille. Se korvasi edeltäneet Tipo 2- ja Tipo 3 -pohjalevyt. C-pohjalevy puolestaan korvattiin uudella Compact-pohjalevyllä.

C1
--

C1-pohjalevy kehitettiin Tipo 2 -pohjalevyn pohjalta. Useimmissa malleissa akseliväli säilyi samana, eikä alustarakenteissakaan ollut merkittäviä muutoksia. Tipo 2:n tavoin edessä oli MacPherson-joustintuet ja takana yhdystukiakselisto.

* Fiat Bravo / Brava (1995–2001)
* Fiat Marea (1996–2002)
* Fiat Multipla (1998–2010)

### Tipo 2 rev. 3

Tipo 2 rev. 3 on C1-pohjalevystä suurempia malleja varten kehitetty versio, jossa käytettiin erilaisia alustaratkaisuja kuin C1:ssä. Alfa Romeo 156 oli ainoa malli, joka oli saatavana nelivetoisena malliversiona.

* Alfa Romeo 147 (2000–2010)
* Alfa Romeo 156 (1997–2007)
* Alfa Romeo GT (2003–2010)
* Lancia Lybra (1999–2005)

C2
--

C2 on täysin uusi pohjalevy verrattuna edeltäjäänsä. Siinä käytettiin edessä MacPherson-joustintukia ja takana oli vääntösauvajousitus.

* Fiat Bravo (2007–2016)
* Fiat Stilo (2001–2007)
* Lancia Delta (2008–2014)
**Simon Lelic** (s. 1976 Brighton) on englantilainen kirjailija. Lelic on opiskellut Exeterin yliopistossa historiaa ja valmistumisensa jälkeen myös journalismia. Kirjailijan uransa ohella hän työskentelee yksityisyrittäjänä. Lelic on naimisissa ja hänellä on kolme lasta, kaksi poikaa ja tytär. 

Yksityisyrittäjyyden ohessa Lelic ryhtyi kirjoittamaan. Kirjoittamista hän kuvailee hauskaksi ja hyödyttömäksi, mutta toisaalta tärkeäksi ja hyödylliseksi. Lelicin teosten päähenkilö joutuu usein yksin kohtaamaan yhteisön häneen kohdistamat paineet. Lopputulos ei usinkaan lohdullinen.

Vuonna 2011 Leliciltä ilmestyi suomennettuna hänen esikoisteoksensa *Katkeamispiste* (Rupture, suom. Terhi Kuusisto). Teos kertoo ahdistavasta ryhmäytymisestä, henkisestä ja ruumiillisesta kiusaamisesta ja kuinka se päättyy lopulta traagisesti. Teos kuvaa kuinka passiiviset sivustakatsojat mahdollistavat kiusaamisen ja kuinka ongelmien aiheuttajaksi valitaan syntipukki. Teos on lohduton: tarinan lopussa ongelmille ei löydy ratkaisua.

Seuraava teos, *Laitos* (The Facility, suom. Terhi Kuusisto), kertoo viranomaisten aiheuttamasta painajaisesta. Tavallinen mies, hammaslääkäri Arthur Priestley, joutuu ilman mitään syystä turvallisuusviranomaisten pidättämäksi. Teos antaa lohduttoman kuvan tavallisen kansalaisen mahdollisuuksista puolustaa oikeuksiaan valtion turvallisuuskoneistoa vastaan. 

Uusimmassa teoksessaan *Tuomiossa* päähenkilönä on asianajaja joka asuu nimettömäksi jäävässä pikkukaupungissa. Kaupungissa tapahtuu koko yhteisöä kuohuttava murha ja päähenkilö ottaa murhaajan puolustettavakseen. Yhteisö kohdistaa vihansa asianajajaan ja hänen perheeseensä.

Teokset
-------

* Rupture (2010) suom. *Katkeamispiste*
* The Facility (2011) suom. *Laitos*
* The Child Who (2012) suom. *Tuomio*
* The New Neighbor (2018)
* The Haven (2019)

Viitteet
--------

1. ↑
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Mezzogiorno
**Mezzogiorno** ([ˌmɛddzoˈdʒorno], suom. *keskipäivä*) on Etelä-Italiasta käytetty nimitys. Alue ja sen väestö muodostavat oman sosiokulttuurisen kokonaisuutensa osana Italiaa ja italialaisia. Alueena se kattaa suunnilleen Molempain Sisiliain kuningaskunnan alueen eli Apulian, Basilicatan, Calabrian, Campanian, Molisen, Abruzzon ja Sisilian sekä Sardinian hallintoalueet.

Alue eli kukoistuskauttaan idän ja lännen kohtauspaikkana foinikialaisten, kreikkalaisten ja roomalaisten ansiosta. Tämän jälkeen se vaipui köyhyyteen, mistä se ei ole vieläkään päässyt irti.

1800-luvun puolivälissä Etelä- ja Pohjois-Italia alkoivat lähentyä, mutta niiden välillä oleva kuilu on vieläkin olemassa. 1950-luvulla Italia alkoi kehittää aluetta aloittamalla maauudistuksen, perustamalla teollisuutta ja rakentamalla teitä.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Maailman ympäri 7*. Porvoo: WSOY, 1990. ISBN 951-0-14002-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mezzogiorno** Wikimedia Commonsissa
**Olavi Moses Gunnari** (22. helmikuuta 1910 Rovaniemi – 9. marraskuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen elokuvaaja ja valokuvaaja. Hän toimi 1930-luvulla Nyrki Tapiovaaran elokuvien kuvaajana ja sotien jälkeen hänestä tuli muotivalokuvauksen uranuurtaja Suomessa.

Gunnari valmistui merkonomiksi 1928. Hän opiskeli elo- ja valokuvausta Schule Reimannissa Berliinissä 1934–1935 ja suoritti siellä myös muotivalokuvauskurssin. Suomeen palattuaan Gunnari osallistui elokuvakerho Projektion toimintaan 1935–1936 ja tutustui siellä useisiin elokuva-alan ihmisiin kuten Nyrki Tapiovaara, Valentin Vaala, Teuvo Tulio ja Erik Blomberg.

Sotavuosina Gunnari toimi TK-kuvaajana ja kuvasi puolustusvoimain katsauksia ja lyhytelokuvia. Hän suunnitteli myös yhdessä valokuvaaja Otso Pietisen kanssa armeijan käyttöön alumiinrunkoisen panoraamakameran. Gunnari keskittyi valokuvaukseen sen jälkeen kun hänen elokuvatyönsä vähenivät sotien jälkeen ja hän oli uranuurtaja muotikuvauksen alalla Suomessa.

### Elokuvia joissa Gunnari oli kuvaajana

Nyrki Tapiovaaran elokuvia:

* Juha 1937 (Björn Soldanin kanssa)
* Varastettu kuolema 1938 (Erik Blombergin kanssa)
* Herra Lahtinen lähtee lipettiin 1939

Veikko Itkosen elokuvia:

* Kohtalo johtaa meitä 1945 (Kalle Peronkosken kanssa)

Maunu Kurkvaaran elokuvia:

* Onnen saari 1955
* Ei enää eilispäivää 1956 (Maunu Kurkvaaran kanssa)

Roland af Hällströmin elokuvia:

* Paimen, piika ja emäntä 1938

Eino Jurkan elokuvia:

* Herra johtajan "harha-askel" 1940

Jorma Nortimon elokuvia:

* Tähtireportterit tulevat 1945

### Elokuvia joissa Gunnari oli leikkaajana

* Laivan kannella 1938
* Herra Lahtinen lähtee lipettiin 1939 (Erik Blombergin ja Nyrki Tapiovaaran kanssa)
* Tähtireportterit tulevat 1945

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kalevi Koukkusen biografia Olavi Gunnarista EloNetissä


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
Kaarle I Monaco
**Kaarle I** Monaco (kuoli 15. elokuuta 1357) oli ensimmäinen todellinen Monacon herra, ja Monacon hallitsija. Kaarle joutui maanpakoon, kun Genova valtasi Monacon 10. huhtikuuta 1301.

Kolmenkymmenen genovalaisvuoden jälkeen Kaarle otti uudelleen haltuunsa Monacon kalliolla olevan linnoituksen 12. syyskuuta 1331. Hän hallitsi sitä kuolemaansa asti genovalaisten rakentamasta linnoituksesta käsin.

Kaarle sai haltuunsa Mentonin 1346 ja Roccabrunan 1355. 29. kesäkuuta 1352 Kaarle otti kanssahallitsijoikseen setänsä Antonion (isän, Rainier I nuoremman veljen) sekä lapsensa Rainier II:sen ja Gabrielin. Nyt myös Ranskan kuningas tunnusti Kaarlen oikeudet Monacoon. Hän oli ensimmäinen Monacon hallitsija, joka mainitaan ranskalaisessa asiakirjassa, vuonna 1342 Monacon, Mentonin ja Roguen herrana ( *Seigneur de Monaco, Menton et Roquebrune*), mikä jatkossa "oikeutti" Grimaldien hallinnon.

Kaarle tasapainotteli politiikassa paikallisten suurvaltojen välillä. Hänellä oli alaisinaan useita ritareita, joita hän vuokrasi eri valtioille. Valtakuntansa sisällä hän antoi paikallisille asukkaille erilaisia vapauksia ja oikeuksia, mikä oli todella harvinaista keskiaikana, feodaalisessa yhteiskunnassa.
Aatemaailmaltaan harvinaisen liberaali Kaarle vaurastui, ja hän laajensi omaisuuttaan niin Monacossa kuin muuallakin Provencessa ja Genovassakin, jossa hän omisti useita kiinteistöjä. Hän oli keskiajan Rivieran rikkain, paikallinen "herra".

Kaarlen menestyminen ja hänen valtakuntansa onnistuneet laajennukset aiheuttivat kuitenkin kateutta Genovassa, ja vuonna 1357 Monacon kalliota piirittikin 4000 genovalaisen armeija. Kaarle kuoli tuntemattomasta syystä ennen ratkaisevaa taistelua.

Kaarle oli naimisissa useaan kertaan ja hänellä oli useita avioliiton ulkopuolisia lapsia. Viimeisimmistä liitoista ei ole tietoa. Saattaa olla, että kyseessä oli tunnustetut lapset. Ensimmäisen vaimon, Lucchina Spinolan kanssa hän sai kolme lasta.

* Rainier II, kruununperijä, Menton hallitsija
* Francis
* Gabriel, kanssahallitsijana 29. kesäkuuta 1352 – 15. elokuuta 1357

Myöhemmin Kaarle I meni naimisiin Italialaisen Orsinin aatelissuvun jäsenen kanssa. Avioliitosta syntyi yksi lapsi:

* Carlo, Mentonin käskynhaltija

Kolmannesta avioliitosta, tuntemattomaksi jääneen naisen kanssa:

* Luca, Mentonin käskynhaltija

Neljännen vaimon kanssa:

* Pietro, Mentonin käskynhaltija.
* Lancillotto
* Rufo
* Anastasia

Lähteet
-------

* Françoise de Bernardy, Princes of Monaco: the remarkable history of the Grimaldi family, ed. Barker, 1961

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Monaco | Edeltäjä:**Rainier I** | **Monacon herra**12. syyskuuta  1331 – 15. elokuuta  1357 | Seuraaja:**Rainier II** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Italian People

 |

 |
**Staog** oli ensimmäinen tietokonevirus, joka oli kirjoitettu saastuttamaan Linux-käyttöjärjestelmää. Se löydettiin ensimmäisen kerran syksyllä 1996, ja sen hyväksikäyttämät haavoittuvuudet korjattiin pian. Staog-virusta ei ole havaittu vapaasti leviävänä alkuperäisten havaintojen jälkeen.

Staog kykeni saastuttamaan ja toimimaan huolimatta Linuxin käyttäjäpohjaisesta suoritusmetodiikasta, joka vaatii käyttäjiltä järjestelmänvalvojan eli rootin käyttäjäoikeudet suurten muutosten ja potentiaalisten vaarallisten komentojen suorittamiseen. Se toimi hyväksikäyttäen Linuxin silloisen kernelin haavoittuvuuksia pysyäkseen käynnissä ja toimivana, ja saastutti muita suoritettavia ohjelmistoja.

Koska Staogin toiminnallisuus perustui ohjelmointi- ja ohjelmistovirheisiin, kyseisten ohjelmistojen päivittäminen teki järjestelmistä immuuneja Staogille. Tämä yhdistettynä sen sattumanvaraiseen tapaan levittää itseään varmisti viruksen katoamisen ja kuolemisen melko nopeasti.

Staog oli VLAD-kräkkeriryhmän Assembly-kielellä kirjoittama ohjelma.

Katso myös
----------

* Bliss (tietokonevirus)

Aiheesta muualla
----------------

* Staog F-Securen websivuilla
* Staog Virus: Linux-Kernel Archive (Arkistoitu – Internet Archive)
**Fiat CR.20** oli italialainen kaksitasohävittäjä, jota käytettiin 1920–1930-luvuilla. Konetyyppi oli väliaskel varhaisen CR.1:n ja myöhempien CR.30–CR.32–CR.42 -konetyyppien välillä. Se oli varustettu nestejäähdytteisellä Fiat A.20 V8-moottorilla, joka tuotti 410 hevosvoimaa. Koneen suosituimpia versioita olivat CR.20 Idro, joka oli vesitaso, ja CR.20 Asso, jossa oli tehokkaampi, 450 hevosvoiman moottori. CR.20bis, jota tuotettiin 1930-luvulla, erosi aikaisemmasta mallista lähinnä parannetulla laskutelineellä.

Konetta käytettiin lähinnä toisessa Italian–Etiopian sodassa. Kuusi konetta myytiin Paraguayhin, missä ne osallistuivat Chacon sotaan. Konetyyppi säilyi Regia Aeronautican taitolento- ja koulutuskäytössä aina 1930-lukuun saakka.

Konetta käyttäneet valtiot
--------------------------

* Itävalta Itävalta
* Unkari Unkari
* Italia Italia
* Liettua Liettua
* Paraguay Paraguay
* Puola Puola
* Espanja Espanja

Tekniset tiedot (CR.20)
-----------------------

*Lähde:* *lähde?*

**Yleiset ominaisuudet**

* **Miehistö:** 1
* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&&07.07100007,71 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&&09.08000009,80 m
* **Korkeus:** &&&&&&&&&&&&&&02.07900002,79 m
* **Siipipinta-ala:** &&&&&&&&&&&&&025.050000025,5 m²
* **Tyhjäpaino:** &&&&&&&&&&&&0970.&&&&00970 kg
* **Suurin lentoonlähtöpaino:** &&&&&&&&&&&01390.&&&&001 390 kg
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Isotta-Fraschini Asso -nestejäähdytteinen V8-moottori; &&&&&&&&&&&&0239.&&&&00239 kW (&&&&&&&&&&&&0320.&&&&00320 hv)

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** &&&&&&&&&&&&0270.&&&&00270 km/h
* **Lentomatka:** &&&&&&&&&&&&0750.&&&&00750 km
* **Lentoaika:** 2 h 20 min
* **Lakikorkeus:** &&&&&&&&&&&08700.&&&&008 700 m

**Aseistus**  

* 2 × 7,7 mm konekivääriä

Lähteet
-------

* Donald, David: *The encyclopedia of world aircraft*. Enderby: Blitz editions, 1997. ISBN 1-85605-375-X.  (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Donald 1997 s. 409

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Doom-lautapeli** (*Doom: The Boardgame*) on Space Hulkin tapainen, aiheeltaan Doom-tietokonepeliin perustuva lautapeli. Doom-lautapeli julkaistiin vuonna 2004 (suomeksi 2005) ja lisäosa vuonna 2005. Pelissä yksi pelaaja ohjaa hirviöitä ja muut pelaajat pelaavat häntä vastaan ohjaten avaruusjalkaväen sotilasta. Lisäosassa esitellään myös tietokonepelistä tuttu death match -pelimuoto, jossa sotilaat taistelevat toisiaan vastaan.

Pelin kulku
-----------

Pelilauta rakentuu toisiinsa liitettävistä, ruudutetuista pahvilaatoista, jotka muodostavat käytäväverkoston ovien, tynnyreiden ja muiden elementtien kanssa. Käytävissä liikkuu sotilaiden lisäksi erilaisia hirviöitä, liikkuminen tapahtuu ruudukon mukaisesti.

Pelilauta on kokonaisuudessaan tiedossa vain hirviöpelaajalle, joka paljastaa lautaa sotilaiden etenemisen mukaan. Pelaaminen tapahtuu vuoroissa, jonka aikana sotilaat saavat liikkua kahdesti, liikkua ja ampua tai seistä paikallaan ja ampua kahdesti. Sotilaiden suoritettua vuoronsa hirviöpelaaja liikuttaa yksiköitään kerran ja hyökkää kerran jokaisella nappulallaan. Hirviöpelaaja voi myös pelata lisäksi erilaisia toimintakortteja.

### Sotilaat

Sotilaat saavat tietyn määrän osumapisteitä, aseita ja panssareita pelin alussa. Käytäviltä löytyy täydennyksiä ominaisuuksiin ja uusia aseita ja ammuksia. Pelin alussa pelaajille arvotaan kortteja, joissa sotilaat saavat erikoisominaisuuksia. Pelaamalla hyvää yhteispeliä ja käyttämällä erikoisominaisuuksien antamia mahdollisuuksia hyvin pelaajien mahdollisuudet voittaa hirviöt kasvavat.

Tehtävät
--------

Jokainen erä Doom-lautapeliä on jokin pelin mukana toimitettu tai pelaajien itse keksimä tehtävä, jossa käytävistö on suunniteltu etukäteen paperille ja sotilaille annetaan jokin tehtävä, tavallisesti johtolangan hankkiminen ja käytävistöstä pakeneminen. Tehtävän suorittamiseen sotilaille annetaan yrityksiä, *frageja*, jotka lisääntyvät sotilaan kuollessa. Kuoleman jälkeen sotilas palaa peliin kuolinpaikan lähistölle, kuten tietokonepelissä. 

Peli päättyy, kun sotilaat suorittavat tehtävän tai hirviöpelaaja onnistuu tappamaan sotilaat riittävän monta kertaa. Tehtäviä voi ketjuttaa, jolloin sotilaat saavat lisää ominaisuuksia selvitessään tehtävästä toiseen.

*Doom*-pelisarja

|  |  |
| --- | --- |
| Pääpelit | 
* Doom
* Doom II
* The Ultimate Doom
* Master Levels for Doom II
* Final Doom
* Doom 64
* Doom 3
* Resurrection of Evil
* Doom 4
* Doom Eternal

 |
| Mobiilipelit | 
* Doom RPG
* Doom Resurrection
* Doom II RPG

 |
| Muuta | 
* Doom-pelimoottori
* Doom 3 -pelimoottori
* *Doom*-elokuva
* Doom-lautapeli
* id Software
* GT Interactive
* Activision
* Luettelo Doom-pelien vihollisista

 |