recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**George Michael Steinbrenner III** (4. heinäkuuta 1930 – 13. heinäkuuta 2010) oli yhdysvaltalainen liikemies ja *Forbesin* tunnustama miljardööri. Hän oli baseballjoukkue New York Yankeesin omistaja.

Steinbrenner syntyi Ohion Rocky Riverillä ja opiskeli Culver Military Academyssa, Williams Collegessa sekä Ohio State Universityssa. 

Steinbrenner osti Yankeesin vuonna 1973. Hän sai 19. tammikuuta 1989 Ronald Reaganin presidentillisen armahduksen vanhasta rikoksesta, Richard Nixonin vilpillisestä tukemisesta, josta Steinbrenner oli tuomittu aikanaan sakkoihin. 30. heinäkuuta 1990 hänelle langetettiin elinikäinen porttikielto baseballmaailmaan, kun oli käynyt ilmi, että hän oli maksanut uhkapelurille Dave Winfieldin maineen lokaamisesta tiedotusvälineissä. Kielto kuitenkin purettiin 1993.

Steinbrennerille myönnettiin NCAA:n The Flying Wedge Award. Hänen arvioitu pääomansa määrä vuonna 2007 oli 1,3 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Hänet on nähty *Seinfeldissä* Larry Davidin ääninäyttelemänä, ja minisarjassa *The Bronx Is Burning* häntä esitti Oliver Platt.

Steinbrenner kuoli 80-vuotiaana sydänkohtaukseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Abraham, Peter: Timeline of George Steinbrenner's life *Boston Globe*. Viitattu 13.7.2010. (englanniksi)
2. ↑  Lieber, Jill: Will The Boss Behave Himself?.  *Sports Illustrated*, 1.3.1993. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 22.2.2015.  (englanniksi)
3. ↑  Madden, Bill: George Steinbrenner, owner of New York Yankees, has died in Tampa at age of 80 after heart attack *Daily News*.  13.7.2010.  Arkistoitu 15.7.2010. Viitattu 13.7.2010. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
*Hakusana "Lagi" ohjaa tänne. Lisäksi se on arkikielinen vastine sanalle Viive.*

**Rudolf Theodor Lagi** (27. helmikuuta 1823 Kuopio – 30. joulukuuta 1868 Helsinki) oli suomalainen kirkkomuusikko ja säveltäjä.

Henkilöhistoria
---------------

Lagin vanhemmat olivat lääninrahastonhoitaja Fredrik Krook ja Agata Juliana Aminoff. Hän otti käyttöön äitinsä edellisen aviomiehen Fredrik Lagin sukunimen. Lagin puoliso vuodesta 1857 oli Evelina Augusta Schmidt (k. 1864). Helsingissä lyseon käytyään Lagi toimi 1840–1842 erään oopperaseurueen orkesterimuusikkona ja opiskeli samalla kieliä ja musiikkia. Hän opetti Kuopion yläalkeiskoulussa saksan kieltä ja laulua 1845–1850. Urkujen soittoa Lagi opiskeli Tukholmassa. Vuonna 1851 hänet nimitettiin Helsingin Nikolainkirkon ensimmäiseksi urkuriksi, mutta hän jatkoi samalla myös opettajan työtään. Lagi perehtyi Suomen ruotsinkielisten ja suomenkielisten virsikirjojen virsien syntyhistoriaan ja keräsi aiheesta laajan aineiston. Työ jäi kesken, mutta aineisto siirrettiin Helsingin yliopiston kokoelmiin. Virsikirjakomitean jäsenenä Lagi toimi 1866–1868.

Taiteellinen tuotanto
---------------------

Lagi sai lähes valmiiksi uuden koraalikirjan, jonka viimeisteli ja täydensi Richard Faltin vuonna 1871. Hän julkaisi lisäksi muun muassa *Valittujen Suomalaisten kansanlaulujen vihkot II, IV* vuonna 1855. Lagi johti useita sinfoniakonsertteja, piti itsekin pari kirkkokonserttia ja avusti muissa konserteissa.

### Sävellyksiä

Lagin säveltämiä ovat seuraavat virret: 

* 68: *Ristinpuussa Golgatalla* (*Stabat Mater*),
* 193: *Autuuden ja armon sana*,
* 242: *Jo vaietkoon vaikerrus, itku*,
* 311. *Jo joudu, mun sieluni, heräämähän* (A-sävelmä),
* 426. *Menkää maitten ääriin asti*,
* 438. *Oi armahda, Kristus, niin kaita on tie*,
* 490. *Mä silmät luon ylös taivaaseen*,
* 522. *Anna, Herra, kansallemme*,
* 588. *Rauhan Herra, maailmaasi*.

Lähteet
-------

* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivu 431.

### Viitteet

1. ↑  Sipilä, Eero: *Rudolf Lagi*, s. 78-82. Teoksessa: Ranta, Sulho (toim.), *Suomen säveltäjiä*. Porvoo: WSOY, 1945.

Aiheesta muualla
----------------

* Lagin muistokirjoitus.  *Hufvudstadsbladet*, 5.1.1869, nro 3, s. 2. Artikkelin verkkoversio.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Sollum** (**El Salloum**) on pikkukaupunki Egyptin rannikolla lähellä Libyan rajaa. Kaupunki kattaa yhteensä 600 km2 alueen ja siellä asuu noin 18 000 asukasta. Sollumissa sijaitsee Egyptin Eurooppaa lähin satama. Antiikin aikana paikalla sijaitsi Katabathmos Megaksen kaupunki.

Infrastruktuuri ja palvelut
---------------------------

Sollumin kadut ovat suurimmaksi osaksi päällystettyjä ja keskimääräisen leveitä. Kaupungin keskustan rakennusten korkeus ja ulkonäkö puolestaan vaihtelevat. Kaiken kaikkiaan asuinrakennukset sijaitsevat kaupungissa kuitenkin varsin harvassa.

Sollumissa ei ole juuri kunnallistekniikkaa tai sosiaalipalveluja. Koko kaupunki ei muun muassa kuulu kunnallisen viemäriverkon piiriin, vaan kotitalouksilla on erillisiä tankkeja jätevesiä varten. Myös kaupungin jätehuolto on puutteellista.

Oppilaitoksista Sollumissa sijaitsee kaksi esikoulua, kolme perusasteen koulua, yksi toisen asteen koulu, yksi kaupallinen teknillinen koulu sekä Azhar-instituutti. Sairaaloita kaupungissa on puolestaan kaksi – yleinen sairaala sekä sotilassairaala.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  SPA/RAC & UN Environment/MAP: "4.3. Salloum City", *Socio-economic study for the Salloum Marine Protected Area in Egypt*, s. 28–29. Tunis: MedMPAnet Project, 2019. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 25.1.2023). (englanniksi)
2. ↑  Katabathmos Megas (Sallum) *Trismegistos*. Viitattu 13.3.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sollum** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli käsittelee taajamaa Tverin alueella. Myös Krasnojarskin aluepiirissä on Solnetšnyi.*


  

  

  

  

  

  

  

  

**Solnetšnyi** (ven. Со́лнечный) on kaupunkimainen taajama ja suljettu alue Tverin alueen luoteisosassa Venäjällä. Se sijaitsee Seligerjärven Gorodomlja-saarella lähellä Ostaškovin kaupunkia. Vuonna 2010 taajamassa asui 2 242 henkeä.

Toisen maailmansodan jälkeen saarelle perustettiin tutkimuslaitos, jossa työskenteli saksalaisia ohjusasiantuntijoita. Nykyään siellä toimii Zvezda-niminen tuotantolaitos, joka valmistaa avaruusraketeissa käytettäviä gyroskooppeja. Nykyisen nimensä ja suljetun alueen statuksen taajama sai vuonna 1995.

Saarelle on Ostaškovista kesäisin laivayhteys ja talvella jäätie.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 27.7.2013. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Gorodomlja-saaresta ja Solnetšnyin taajamasta kertova sivusto (venäjäksi)
Sollentunan kihlakunnan sijainti Tukholman läänin kartalla.
**Sollentunan kihlakunta** (ruots. *Sollentuna härad*) oli kihlakunta Tukholman läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 188,61 neliökilometriä ja asukasluku 37 885 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Ed, Sollentunan kauppala, Järfälla, Spånga ja Hässelby villastadin kauppala.

Kihlakunnan tuolloista kunnista Ed kuuluu nykyään pääosin Upplands Väsbyn kuntaan ja osin Järfällan kuntaan. Sollentunan kauppala muodostaa Sollentunan kunnan ja Järfälla Järfallan kunnan. Spånga ja Hässelby villastadin kauppala ovat osa Tukholman kuntaa.

Lähteet
-------

1. ↑  I. Areal och folkmängd inom särskilda förvaltnings­områden m.m. befolk­nings­agglomera­tioner (PDF) (Tab. 1. Areal, folkmängd efter kön och civilstånd samt folkmängdstäthet i kommuner, församlingar, municipalsamhällen, härad och län den 31 december 1945, enligt indelningen den 1 januari 1946) *Folkräkningen den 31 december 1945*.  24.3.1947. SCB: Historisk statistik:  Statistiska centralbyrån. Viitattu 3.10.2015. (ruotsiksi)
**Shavez Hart** (6. syyskuuta 1992 Coopers Town – 3. syyskuuta 2022 Mount Hope) oli bahamalainen pikajuoksija.

Hart kuului Bahaman 4×400 metrin viestijoukkueeseen Portlandin sisäratojen MM-kilpailuissa 2016, missä maa saavutti Yhdysvaltain takana hopeaa. Hart kilpaili myös Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016, Moskovan MM-kilpailuissa 2013 ja Pekingin MM-kilpailuissa 2015. Bahman mestaruuden hän voitti sekä 100 metrillä että 200 metrillä neljästi. Hartin ennätykset olivat 100 metrillä vuonna 2015 juostu 10,10 sekuntia ja 200 metrillä vuonna 2015 juostu 20,23 sekuntia.

Hart kuoli vain päiviä ennen 30-vuotissyntymäpäiväänsä jouduttuaan ammutuksi bahamalaisen yökerhon parkkipaikalla.

Lähteet
-------

* Shavez Hart *Olympedia*.  (englanniksi)
* Shavez Hart Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Olympedia
2. ↑  Kansainvälinen yleisurheiluliitto
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Shavez Hart** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Tuomaslauluja** on uudempia hengellisiä lauluja sisältä laulukirja, jota on käytetty erityisesti Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnissa järjestetyissä Tuomasmessuissa ja muissa jumalanpalveluksissa.

Kirja "**Tuomaslauluja**" on saanut nimensä Tuomasmessuista, joka järjestettiin ensimmäistä kertaa Helsingin Mikael Agricolan kirkossa 1988. Etenkin näitä messuja varten julkaistiin Tuomaslauluja- kokoelma joka ilmestyi 1991. Siinä on 115 laulua, jotka on ryhmitelty aihepiireittäin. Useissa lauluissa on kaksi-, kolme- tai neliääninen sovitus, ja ne soveltuvat hyvin esilauluryhmän tai kuoron kanssa laulettavaksi. Useissa lauluissa on myös soitinsovituksia. Kirjan on toimittanut Petri Laaksonen.

Suuri osa kirjan lauluista on uusia, 1980- ja -90 luvulla tehtyjä lauluja. Laulujen tekijöiden joukossa on mm. Anna-Mari Kaskinen, Jaakko Löytty, Kaija Löytty ja Pekka Simojoki, säveltäjiä mm. Petri Laaksonen, Pekka Simojoki ja Jaakko Löytty. Osa lauluista on käännöksiä muista kielistä ja laulujen joukossa on joitakin virsiä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjasta. Kirjassa on myös 20 ns. Taizé-laulua, jotka ovat lyhyitä meditatiivisia rukouslauluja, useat niistä ranskalaisen muusikon Jacques Berthierin säveltämiä. Taizé-lauluissa on suomenkielisen tekstin ohella myös alkukielinen teksti. Taizé-laulujen suomenkieliset tekstit ovat Anna-Maija Raittilan käännöksiä.

Kirjassa on myös liturginen osa, jossa on Tuomasmessun järjestys ja sitä varten sävellettyä liturgista musiikkia.

Kirjan osastojako
-----------------

* Taizélauluja (laulut 1-20)
* Kiitoslauluja (21-33)
* Rukouslauluja (34-54)
* Lauluja Kristuksesta ( 55-67)
* Yhteyden lauluja (68-81)
* Ehdollislauluja (82-90)
* Tulevaisuuden ja toivon lauluja (91-106)
* Lauluja kirkkovuoden eri aikoina (107-115)
	+ Adventti
	+ Joulu
	+ Pääsiäinen

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Tuomaslauluja*, s. 3. Petri Laaksonen (Toim.). Fazer Musiikki OY, Kirjapaja, 1991. ISBN 951-625-018-1.
2. ↑  Reijo Pajamo, Erkki Tuppurainen: *Kirkkomusiikki*, s. 584. Suomen musiikin historia. WSOY, 2004. ISBN 951-0-27707-x.
3. 1 2  *Tuomaslauluja*, s. 4-5. Petri Laaksonen (Toim.). Fazer Musiikki Oy, Kirjapaja, 1991. ISBN 951-625-018-1.
Altaani Unkarin suurlähetystörakennuksessa Tukholman suurlähetystöalueella.
**Altaani** (ital. *altana* < lat. *altus*, korkea) on pilarien, pylväiden tai holvikaaren kannattama rakennuksen ulkopuolinen oleskelutasanne, joka yleensä on seinätön ja katoton, mutta aina putoamiselta estävän kaiteen suojaama. Altaanin lattia on aina maanpinnan yläpuolella, tavallisesti rakennuksen toisen kerroksen korkeudella, siten että kulku takana oleviin huonetiloihin on helppoa. Ulkoportaita ei altaaniin yleensä liity, vaan kulku tapahtuu rakennuksen sisätilojen kautta. Altaani on tarkoitettu lepopaikaksi tai näköalatasanteeksi.[1] Altaani ei tukeudu rakennuksen runkoon parvekkeen tavoin, vaan se on oman tukirakenteensa varassa.[2] Altaani sijaitsee usein rakennuksen ulko-oven yhteydessä, jolloin kulku sisätiloihin tapahtuu altaanin tason alitse ja taso toimii oveneteiskatoksena.

Altaani on luotu Venetsiassa, jossa sitä käytettiin pyykin kuivatuspaikkana. Rooman yksityistalojen arkkitehtuurissa altaanit yleistyivät 1500- ja 1600-luvuilla.[3] Ruotsissa altaani-nimitys on ollut käytössä 1600-luvulta lähtien,[4] mutta runsaammin niitä rakennettiin empiren aikana 1800-luvun alussa. Suomessa altaaneita alettiin rakentaa empiretyylisten säätyläisrakennusten myötä. Esimerkiksi 1816–1818 rakennetussa Charles Bassin suunnittelemassa Fiskarsin ruukin päärakennuksessa on altaani. Niitä rakennuttivat myös turkulaiset porvarit 1800-luvun loppupuolella myöhäisempireä edustaviin huviloihinsa Ruissaloon. Talonpoikaisrakennuksissa ei vielä tähän aikaan juurikaan jäljitelty kartanoiden altaaneja, vaan ne tulivat muotiin vasta 1920-luvulta alkaen, kun alettiin suosia puolitoistakerroksisia asuinrakennuksia.[5]

Lähteet
-------

1. ↑  *Uusi tietosanakirja*, Tietosanakirja oy 1960–1966
2. ↑  Rakel Kallio et al.: *Taiteen pikkujättiläinen*, WSOY 1991, ISBN 951-0-16447-X
3. ↑  John Fleming et al.: *Penguin dictionary of architecture*, Penguin books 1991, ISBN 0-14-051241-1
4. ↑  *Nationalencyklopedin*, Bokförlaget Bra Böcker 1989
5. ↑  Teppo Korhonen: *Kuisti. Kansatieteellinen tutkimus*, Suomen muinaismuistoyhdistys 1991, ISBN 951-9057-02-1, sivu 84
**Kalle Virta** on Kansan Raamattuseuran varatoiminnanjohtaja ja pastori. Hän on pidetty puhuja, raamatunopettaja ja muusikko. Kalle Virta on koulutukseltaan teologian maisteri ja sosionomi (AMK)-diakoni. Hän kiertää aktiivisesti seurakunnissa puhuja- ja musiikkivieraana.

Teologi ja diakoni
------------------

Kalle Virta on valmistunut Helsingin Yliopistosta teologian maisteriksi vuonna 2010. Hänen pääaineensa oli kirkkososiologia ja Pro Gradu -työssään hän tutki seurakuntaliitoksen tehneiden seurakuntien keskijohdon kokemuksia seurakuntaliitosprosessin johtamisesta. Kalle Virta vihittiin papiksi 2011 Espoon hiippakunnassa. Kalle Virta valmistui diakoniksi 2002 ja työskenteli 2002-2006 nuorisodiakonina Kansan Raamattuseuran nuorisotyössä.

Evankelista ja raamatunopettaja
-------------------------------

Kalle Virta toimii Kansan Raamattuseuran kiertävänä evankelistana ja raamatunopettajana. Hän opettaa Raamattua usein katsoen ihmisen elämää avarasta armosta käsin. Hänen lempiteemojaan on ihmisen vapaus elää täyttä elämää Jumalan yhteydessä.

Muusikko
--------

Kalle Virta on klassinen laulaja. Hänen äänialansa on baritoni. Kalle Virta aloitti lauluopinnot 14-vuotiaana Joutsenon musiikkikoulussa (sittemmin Lappeenrannan musiikkiopisto) Tarja Silvennoisen oppilaana. Hän jatkoi musiikkiopintojaan oopperalaulaja Jorma Elorinteen oppilaana ja jatkoi opintoja oopperalaulaja Heikki Keinosen oppilaana. Nykyisin hän on oopperalaulaja Timo Honkosen oppilas. Hän opiskelee myös lied-laulua Heikki Pellisen opissa. Hän on käynyt kesäkursseja myös Esko Jurvelinin oppilaana. Kalle Virta konsertoi säännöllisesti ja on laulanut baritoni- ja bassosolistina mm. Faurén ja Mozartin Requiemeissä Mäntsälän Requiem-kuoron solistina.

Kalle Virta säestää pianolla vapaata säestystä ja tarvittaessa esiintyy myös itseään säestäen.

Äänitteet ja julkaisut
----------------------

Kalle Virta esiintyy seuraavilla äänitteillä

* Vapautta haluan hengittää, runoantologia, kust. Karas-Sana Oy 2018
* Karu Erämaa, laulu Kalle Virta, piano Päivi Nylund, kust. Päivä Oy
* Kaiken keskellä Jumala[vanhentunut linkki], useita esiintyjiä, kust. Päivä Oy
* Ystävälle, taivaan tarinoita, useita kirjoittajia, Kalle Virralta runoja, kust. Päivä Oy
* Kaiken keskellä Jumala -päivähartauskirja[vanhentunut linkki], useita hartauksia Kalle Virralta
* Yhtä paljon kaikille ei ole yhtä paljon kaikille - erilaiset oppijat rippikoulussa, artikkeli Kalle Virralta, kust. Kirkkohallitus

Blogi: Ilon Sanomaa - ikkuna evankelistan elämään

Lähteet
-------

1. ↑  Kalle Virta Kansan Raamattuseuran varatoiminnanjohtajaksi, Seurakuntalainen 19.10.2010[vanhentunut linkki]
2. ↑  Kalle Virta - pastori kajauttaa klassista, KRS[vanhentunut linkki]
3. ↑  Kaiken keskellä Jumala -CD, Päivä Osakeyhtiö

Aiheesta muualla
----------------

*
**Sinivuokko-käenkaalityyppi** (*Hepatica-Oxalis*-tyyppi, HeOT) on Suomen metsätyyppiopin mukainen lehtotyyppi. Se on Etelä-Suomen hemiboreaalisella ja eteläboreaalisella vyöhykkeellä tuoreen runsasravinteisen lehdon päätyyppi. Eteläisen Suomen jalopuulehdot ovat usein tätä lehtotyyppiä. 

Sinivuokko-käenkaalityypin lehdon kenttäkerroksen kasvillisuuden tyypillisiä lajeja ovat nimilajien, käenkaalin (*Oxalis acetosella*) ja sinivuokon (*Hepatica nobilis*), lisäksi valkovuokko (*Anemone nemorosa*), keltavuokko (*Anemone ranunculoides*), mustakonnanmarja (*Actaea spicata*), kaiheorvokki (*Viola selkirkii*), lehtokorte (*Equisetum pratense*), sudenmarja (*Paris quadrifolia*), lehtoimikkä (*Pulmonaria obscura*), pysty- ja hentokiurunkannus (*Corydalis solida*, *C. intermedia* ), lehtoleinikki (*Ranunculus fallax* coll.), lehtoarho (*Moehringia trinervia*), lehto-orvokki (*Viola mirabilis*), lehtopähkämö (*Stachys sylvatica*), jänönsalaatti (*Mycelis muralis*), aitovirna (*Vicia sepium*), vuohenputki (*Aegopodium podagraria*), tesma (*Milium effusum*) ja tammivyöhykkeellä lehtosinijuuri (*Mercurialis perennis*). Tosin sinivuokko saattaa joskus puuttuakin.

Lähteet
-------

* Metsäntutkimuslaitos: Metsätyypit, opas kasvupaikkojen luokitteluun (Arkistoitu – Internet Archive)
* Raunio, A. Schulman, A. & Kontula, T. (toim.): Suomen luontotyyppien uhanalaisuus, Osa 2: Luontotyyppien kuvaukset (pdf) (Osa 5: Metsät, s. 264)  2008. Vammala:  Suomen ympäristökeskus. Viitattu 10.4.2010.

Metsätyyppiopin mukaiset Suomen metsien kasvupaikkatyypit, suotyypit ja suoyhdistymätyypit

|  |  |
| --- | --- |
| Lehtometsätyypit |   lehto |
| Kangasmetsätyypit |   lehtomainen kangas | tuore kangas | kuivahko kangas | kuiva kangas | karukkokangas |
| Suotyypit |   suometsät (korpi | luhta | räme) ja avosuot (neva | letto) |
| Suoyhdistymätyypit |   keidassuo | aapasuo | palsasuo |
**Riad as-Salihin** (arab. رياض الصالحين‎, suom. *"Vanhurskaiden niityt"*) on Koraanin säkeiden kokoelma, jota on täydennetty 1200-luvulla eläneen damaskolaisen imaami al-Nawawin kirjoittamilla hadith-kertomuksilla. Kirja sisältää 1896 hadithia, jotka on jaettu 344 lukuun.

Riad as-Salihinissa on 20 aihepiirin mukaan jaoteltua osaa. Osat ovat:
  
1. Kokoelma
  
2. Hyvien tapojen kirja
  
3. Pöytätapojen kirja
  
4. Pukeutumisen kirja
  
5. Nukkumiseen, makaamiseen ja istumiseen liittyvien tapojen kirja
  
6. Tervehtimisen kirja
  
7. Sairaiden luona vierailun kirja
  
8. Matkustustapojen kirja
  
9. Hyveiden kirja
  
10. I'tikafin kirja
  
11. Hajj'in kirja
  
12. Jihadin kirja
  
13. Tiedon kirja
  
14. Allahin ylistämisen ja Allahille kiitollisuuden kirja
  
15. Allahin rukoilemisen kirja Allahin sanansaattajan mainitsemisen ylistämiseksi
  
16. Allahin muistamisen kirja
  
17. Du'an kirja
  
18. Kiellettyjen tekojen kirja
  
19. Tärkeiden arvojen kirja
  
20. Anteeksipyytämisen kirja

Riyad as-Salihinia voi opiskella internetissä šeikki Nuh Kellerin opastuksella, sillä joitakin otteita kirjasta Vanhurskauden niityt on käännetty englanniksi kirjaan Reliance of the Traveller.

Lähteet
-------

1. ↑  Ahmad ibn Naqib al-Misri: *Reliance of the Traveller (Umdat al-Salik)*, s. osa T. amana publications, 2017. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
**Siniukonkorento** (*Aeshna juncea*) on ukonkorentoihin kuuluva sudenkorento, jota elää lähes koko Euraasiassa.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Lähikuva nuoresta yksilöstä.
Siniukonkorento on ulkonäöltään erityisesti suo-, iso- ja rannikkoukonkorennon kaltainen. Eniten näistä siniukonkorento muistuttaa suoukonkorentoa ja vähiten rannikkoukonkorentoa. Lajeja ei välttämättä erota selkeästi yksittäisen tuntomerkin perusteella.

Korennon tumman keskiruumiin sivuilla on kaksi vaaleaa viivaa. Viivojen yhteenlaskettu leveys on tavallisesti niiden välisen alueen leveyttä pienempi. Useimmiten viivoista etummainen kapenee ylöspäin. Lajin päässä silmien taustapuolella on yleensä pienet keltaiset pilkut. Suoukonkorennolla ei ole näitä pilkkuja. Koiraalla on pieni ja teräväreunainen vaalea kuviointi takaruumiin kolmannessa jaokkeessa lähellä keskiruumista. Lajin naaras eroaa lähisukuisista lajeista myös perälisäkkeidensä perusteella. Ne ovat päältä katsoen kapeammat ja sivulta katsoen leveämmät kuin suoukonkorennon vastaavat.

Lajilla on 48–59 mm pitkä takaruumis, ja takasiipi on 41–50 mm pitkä. Koko erottaa lajin suurikokoisemmista iso- ja rannikkoukonkorennosta.

Elintavat
---------

Suomessa siniukonkorennon aikuisia yksilöitä tavataan kesäkuun puolivälistä lokakuun puoliväliin. Päälentoaika on heinäkuun alkupuolelta syyskuun alkuun.

Lajin yksilöillä on tapana saalistaa myöhäänkin iltaisin.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Siniukonkorentoa elää laajalla alueella holarktisella alueella. Levinneisyysalue ulottuu Britanniasta Pohjois-Amerikkaan, jossa elää erillinen alalaji. Laji on Pohjois-Euroopassa, Siperiassa ja Pohjois-Amerikassa yleinen ja laajalle levinnyt. Keski- ja Etelä-Euroopassa se on harvinaisempi ja elää lähinnä vuoristoissa. Siniukonkorentoa tavataan hyvin yleisenä koko Suomessa.

Laji elää miltei minkälaisissa vesistöissä hyvänsä. Suomessa tavallisimpia elinympäristöjä ovat järvenlahdet ja suolammet, joilla on paljon kasvillisuutta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Boudot, J.-P.: *Aeshna juncea* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2*.  2014. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 27.10.2014. (englanniksi)
2. ↑  Sami Karjalainen, Heidi Viljanen, Pasi Sihvonen: Siniukonkorento – *Aeshna juncea* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8  Karjalainen, Sami: *Suomen sudenkorennot*. Uudistettu laitos. Kustannusosakeyhtiö Tammi, 2010. ISBN 978-951-31-5425-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Siniukonkorento Korentowikissä

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q732875
* Wikispecies: Aeshna juncea
* BioLib: 1618
* BOLD: 275143
* BugGuide: 13195
* CoL: 65BNR
* EoL: 2762990
* EPPO: AESCJU
* EUNIS: 241271
* Fauna Europaea: 214307
* Fauna Europaea (new): b196c55e-9a97-4762-a835-3369e8ec090b
* GBIF: 1425221
* iNaturalist: 93434
* IRMNG: 10348970
* ITIS: 185981
* IUCN: 165518
* NatureServe: 2.120779
* NBN: NBNSYS0000005624
* NCBI: 197113

 |

 |
**Melibioosi** (C12H22O11) on disakkarideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdisteen rakenne koostuu galaktoosista ja glukoosista, joita yhdistää glykosidisidos. Molemmat monosakkaridit ovat melibioosin rakenteessa pyranoosimuodossa.

Ominaisuudet ja metabolismi
---------------------------

Melibioosi on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta, joka liukenee erittäin hyvin veteen. Happamissa liuoksissa se hydrolysoituu galaktoosiksi ja glukoosiksi. Yhdiste on optisesti aktiivinen. Melibioosin ominaiskiertokyky vesiliuoksessa muuttuu ajan kuluessa mutarotaation vuoksi arvosta +111,7 arvoon +129,5. Melibioosi ei ole yhtä makeaa kuin sakkaroosi.

Monet kasvit, sienet ja bakteerit sisältävät invertaasientsyymiä, joka hydrolysoi raffinoosin melibioosiksi ja fruktoosiksi ja sitä voidaan eristää muun muassa melassista. Monilla niistä on myös alfagalaktosidaasientsyymi, joka katalysoi melibioosin hydrolyysiä monosakkarideikseen. Ihmisellä ei ole näitä entsyymejä. Leivinhiivalla on invertaasi, mutta ei alfagalaktosidaasia, mutta oluen valmistuksessa käytettävällä pohjahiivalla *Saccharomyces uvarum* on molemmat entsyymit. Leivinhiivasta on geeniteknisin menetelmin kehitetty kantoja, jotka kykenevät hyödyntämään myös melibioosia.

Melibioosia on tutkittu käytettäväksi biologisten proteiineja sisältävien reuma- tai syöpälääkkeiden säilyvyyttä parantavana aineena.

Lähteet
-------

1. ↑  Melibiose – Compound Summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 29.10.2016.
2. 1 2 3 4  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 992. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
3. ↑  Thomas Scott,Eric Ian Mercer: *Concise encyclopedia biochemistry and molecular biology*, s. 386. Walter de Gruyter, 1997. ISBN 978-3110145359. (englanniksi)
4. ↑  Frieder W. Lichtenthaler: *Carbohydrates: Occurrence, Structures and Chemistry, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2010. Viitattu 29.10.2016
5. ↑  Albert K. Athnasios & Michael Quantz: *Yeasts, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2012. Viitattu 29.10.2016
6. ↑  Christina Smolke: *The Metabolic Pathway Engineering Handbook*. CRC Press, 2009. ISBN 9781439802977. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 29.10.2016). (englanniksi)
7. ↑  Sokerijuurikkaasta säilyvyyttä lääkkeille *Turun Sanomat*.  12.3.2013. Viitattu 29.10.2016.
**Rudolf Glötzner** (1. helmikuuta 1917 Küstrin – 25. helmikuuta 2010 Weiden) oli saksalainen seiväshyppääjä. Hänen uransa ajoittui 1930-luvun lopulle ja päättyi toisen maailmansodan aikaan. Paras menestys tuli vuoden 1938 Pariisin EM-kisoissa, jossa hän sijoittui 10-ottelussa neljänneksi.

Glötzner saavutti aluksi urallaan kolme Saksan juniorimestaruutta eli 1937 korkeushypyssä, 1938 seiväshypyssä ja 10-ottelussa. Sen jälkeen hän saavutti neljä Saksan aikuisten mestaruutta seiväshypyssä eli ensin sotavuosina 1940, 1941 ja 1942 ja vielä sodan jälkeen 1948. Lisäksi hän oli viisi- ja 10-ottelun Saksan mestari vuonna 1940. Juuri ennen maailmansotaa elokuussa 1939 Glötzner saavutti ylioppilaiden maailmankisoissa seiväshypyn mestaruuden tuloksella 410 cm., 

Rudolf Glötznerin urheilu-uran ongelmaksi tuli syksyllä 1939 käynnistynyt Toinen maailmansota, jolloin suurkilpailuja ei järjestetty - ainoastaan kansallisia mestaruuskilpailuja ja muutama maaottelu olivat suurimmat kilpailutapahtumat. Niinpä Glötzner oli mukana Saksan joukkueessa syyskuussa 1940 käydyssä kolmimaaottelussa Suomi-Ruotsi-Saksa Helsingissä, jossa hänet valittiin parhaaksi saksalaisurheilijaksi voitettuaan yllätyksellisesti pituushypyn ja oltuaan seiväshypyssä Suomen Eero Lähdesmäen jälkeen toinen samalla tuloksella 400 cm Glötznerin kilpailu-uralla osuivat olympiavuodet 1940, 1944 ja 1948, joista kahta ensimmäistä kisaa ei järjestetty ja vuoden 1948 Lontoon olympialaisissa Saksalla ei ollut osallistumisoikeutta. Parhaat tuloksensa päälajeissa, seiväshypyssä ja 10-ottelussa, hän teki elokuussa 1939 Berliinissä 10-ottelussa 7073 pistettä ja elokuussa 1942 Berliinissä juuri ennen Saksan urheilutoiminnan lopetusta seiväshypyssä 416. Glötznerin pituusennätys 773 cm oli vuoteen 1968 Yläpfalzin ennätys.

Glötzneriä voi pitää "self-made-manina", sillä hänellä ei ollut urallaan erityistä valmentajaa. Urallaan hän edusti paikallista TB Weidenia. Hän toimi seuran puheenjohtajana uransa jälkeen vuosina 1951-1963. Lisäksi Rudolf Glötzner oli avainasemassa paikkakuntansa tenniksen kehittämiseksi osana paikallista TC Grün-Rot-seuraa. Hän menestyi myös tenniksessä ja oli useita kertoja oli kaupungin mestari tenniksessä; viimeksi vuonna 1965 48-vuotiaana.

Siviiliammatiltaan Glötzner oli lääkäri. Hän opiskeli lääketieteen tohtoriksi Münchenissä ja toimi urallaan aluksi lääkärinä kotiseudullaan Weidenissa. Vuodesta 1954 hän toimi yksityislääkärinä erikoistuen gynekologiaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Dr. Rudolf Glötzner aus Weiden im Alter von 93 Jahren verstorben - Vielfacher Deutscher Meister Das Sportherz schlägt nicht mehr *sport-komplett.de*.  26.2.2010. Viitattu 27.6.2019. (saksaksi)
2. 1 2  Track and Field Statistics - Rudolf Glötzner *trackfield.brinkster*. Viitattu 27.6.2019.
3. ↑  Leichtathletik - Deutsche Meisterschaften (Stabhochsprung - Herren) *sport-komplett.de*. Viitattu 27.6.2019. (saksaksi)
4. ↑  Helsingin Sanomain palkinnot.  *Helsingin Sanomat*, 9.9.1940, s. 12. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 24.6.2019.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Kallijärvi** on matala järvi Keminmaan Laurilassa Lapin maakunnan lounaisosassa. Sen pinta-ala on 10,1 hehtaaria. Järvi sijaitsee kaupunkirakenteen sisällä Kemin keskustaajaman alueella runsaat puoli kilometriä Kemijoelta länteen.

Maantiede
---------

Kallijärven pituus etelästä pohjoiseen on noin 450 metriä ja leveys lännestä itään noin 300 metriä. Järvi kapenee pohjoista kohden. Saaria ei ole.

Sijaintinsa johdosta Kallijärvi on suosittu uimapaikka ja sen maisemallinen arvo on merkittävä. Järveä kunnostettiin 1980-luvun alussa. 2000-luvulle tultaessa humuksen lisääntyminen samensi järveä, ja se oli vaarassa pilaantua uudelleen. Kallijärveä ruopattiin keväällä 2010, jolloin sen keskisyvyys kasvoi 1,8 metriin ja vesitilavuus lisääntyi noin kolmanneksen 200 000 kuutiometriin.

Kallijärvi (84V156.1.001) kuuluu Välialueeseen (84V156), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Perämeren rannikkoalueen päävesistössä (84). Välialueeseen 84V156 kuuluu Kallijärven ohella Salmelanpudas (84V156.1.002) ja Juurakkopudas (84V156.1.003).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kallijärvi, vakavesi, Keminmaa
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 18.9.2021.
3. 1 2 3 4  Kallijärven kunnostus, Keminmaa - Ymparisto.fi (pdf-tiedosto)
4. ↑  Kallijärvi. Järviwiki. Viitattu 18.9.2021.
5. ↑  Kallijärven kunnostus alkaa Keminmaassa *Yle.fi*.  15.1.2010. Viitattu 18.9.2021.
6. ↑  Välialue (84V156). Järviwiki. Viitattu 18.9.2021.
**Melidóni** (kreik. Μελιδόνι) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Mylopótamoksen kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 573 (vuonna 2011).

Melidónin luola.
Melidónin kylä sijaitsee Kreetan pohjoisosassa Kouloúkonas-vuoren länsipäässä noin 4,5 kilometriä sisämaahan saaren pohjoisrannikosta eli Kreetanmeren rannasta ja noin 27 kilometriä itään Réthymnosta. Se on rakennettu noin 250 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä tunnetaan erityisesti Melidónin luolasta, joka tunnetaan myös nimellä Gerontóspilios.

Melidóni muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Μελιδονίου, *Topikí Koinótita Melidoníou*), johon kuuluvat varsinaisen Melidónin kylän lisäksi kylät Balí, Exántis ja Vlycháda. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 255.

Aiemmin kylä kuului Geropótamoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Mylopótamoksen kunnan Geropótamoksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Melidoni Village *Crete Travel*. Viitattu 1.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Melidóni** Wikimedia Commonsissa
**Alan Titchmarsh** (s. 2. toukokuuta 1949) on englantilainen puutarhuri, televisioesiintyjä ja kirjailija.

Titchmarsh kiinnostui puutarhanhoidosta kymmenvuotiaana, lopetti koulut viisitoistavuotiaana ja meni puutarhalle töihin. Kahdeksan vuotta myöhemmin hän lähti opiskelemaan puutarha-alaa. Valmistuttuaan hän työskenteli Kew Gardensissa. Vuonna 1974 hän ryhtyi puutarha-asioihin erikoistuneeksi toimittajaksi. Hän siirtyi painetusta mediasta radioon ja alkoi toimittaa BBC2:n puutarha-ohjelmaa vuonna 1988.

Titchmarsh veti ohjelmaa *Puutarhurin maailma* (Gardener’s World) seitsemän vuoden ajan alkaen 1996. Vuonna 1997 hän aloitti ohjelmassa *Ground Force* yhdessä Charlie Dimmockin ja Tommy Walshin kanssa. Ohjelma sai parhaimmillaan 12 miljoonaa katsojaa.

Titchmarsh on kirjoittanut nelisenkymmentä puutarhakirjaa ja joukon romaaneja.

Suomessa esitettyjä sarjoja
---------------------------

* *Puutarhurin ABC* (How to Be a Gardener)
* *Rakkaudesta puutarhaan* (Love your garden)
* *Kartanopuutarhojen aatelia* (Alan’s Garden Secrets)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Alan Titchmarsh biography. Biography Channel.  Arkistoitu 27.12.2013. Viitattu 7.6.2014.
2. ↑  Puutarhurin ABC YLE.  Arkistoitu 14.7.2014. Viitattu 7.6.2014.
3. ↑  Rakkaudesta puutarhaan YLE.  Arkistoitu 15.7.2014. Viitattu 7.6.2014.
4. ↑  Puutarhaohjelmia Ylen kanavilla - kevät ja kesä 2014 YLE. Viitattu 7.6.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Riadin sopimukset** tarkoittavat Persianlahden yhteistyövaltioiden vuonna 2013 ja 2014 tekemisiä sopimuksia, joilla sovittiin pelisäännöistä alueen valtioiden yhteistyön ja turvallisuuden takaamiseksi. Sopimukset olivat salaisia, vaikkakin niiden olemassaolosta on tiedetty. Ne tulivat julki, kun uutiskanava CNN sai ne haltuunsa alueella olevalta taholta, jolla on mahdollisuus saada ne käsiinsä. Niiden julkistaminen tapahtui tilanteessa, jossa Qatarin ja sopimusten muiden osapuolten välille syntyi kesäkuussa 2017 kriisi. Qataria syytetään terroristiryhmien tukemisesta.

Käsin kirjoitettu ensimmäinen sopimus on päivätty 23. marraskuuta 2013, ja sen ovat allekirjoittaneet Saudi-Arabian kuningas, Qatarin emiiri ja Kuwaitin emiiri. Allekirjoittajat sitoutuvat olemaan sotkeutumatta toistensa sisäisiin asioihin, ja siinä kielletään antamasta taloudellista ja poliittista tukea hallitusten vastaisille ryhmille. Sopimuksessa mainitaan kiellon kohteeksi erityisesti Muslimiveljeskunta, jota Qatarin väitetään tukevan. Myös vihamielisen median tukeminen kielletään, ja sillä viitataan Qatarin rahoittamaan Al-Jazeera-uutiskanavaan. Tähän sopimukseen liittyy täydennysasiakirja, jossa sopimusvaltioiden ulkoministerit käsittelevät sopimuksen toteutusta.

Huippusalaiseksi merkityssä toisessa sopimuksessa, joka on päivätty 16. marraskuuta 2014, ovat allekirjoittajina lisäksi Bahrainin kuningas, Abu Dhabin kruununprinssi ja Arabiemiraattien pääministeri. Allekirjoittajat sitoutuvat tukemaan Egyptin vakautta, ja siinä mainitaan erityisesti Al-Jazeera.

Sopimusten perusteella Qataria vaaditaan muun muassa lakkauttamaan Al-Jazeera, mitä Qatar pitää sen sisäisiin asioihin puuttumisena.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jim Sciutto, Jeremy Herb: Exclusive: The secret documents that help explain the Qatar crisis *edition.cnn.com*.  12.7.2017. Viitattu 12.7.2017. (englanniksi)
**Jalmari Matias Hemminki** (22. toukokuuta 1903 Alavus – 20. helmikuuta 1987 Seinäjoki) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai liikenneneuvoksen arvonimen.

Hemmingin vanhemmat olivat kauppias Heikki Hemminki ja Helmi Elisabet Selkämaa ja puoliso Alli Rauha Maria Honkavaara. Hemminki kävi kauppakoulun Vaasassa ja meni vuonna 1923 Alavuden Puunjalostusteollisuus -yhtiön palvelukseen, jossa hän työskenteli sittemmin pitkään konttoripäällikkönä. Hemmingin pojan Juhanin perustettua autoliikkeen mutta lähdettyä vuonna 1959 Kanadaan liike siirtyi Juhani Hemmingin isälle Jalmarille ja kahdelle veljelle. Kun Juhani Hemminki palasi Suomeen ja perusti uuden autoliikkeen, molemmat yhdistettiin vuonna 1963 ja yrityksen yhteyteen perustettiin myös autokoulu. Hemmingin Autoliikkeestä kasvoi alueellisesti merkittävä yritys Etelä-Pohjanmaalle, jolla oli useita toimipaikkoja maakunnan eri puolilla. Liikenneneuvoksen arvonimen vuonna 1974 saaneella Hemmingillä oli myös laajemmin vaikutusta talousalueella. Hän oli muun muassa perustamassa jo vuonna 1952 Etelä-Pohjanmaan kauppakamaria.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jalmari Hemminki *Biografiasampo*. Viitattu 31.5.2022.
**Ribeira Brava** on kunta Portugalille kuuluvalla Madeiran itsehallintoalueella. Sen naapureina ovat lännessä Ponta do Sol, pohjoisessa São Vicente ja idässä Câmara de Lobos. Kunnassa on arviolta 12 555 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 65,4 neliökilometriä.

Keskustassa on muutamia kouluja, pankkeja, posti, pieni satama ja muutama toriaukio. Saaren eteläosia yhdistävä päätie kulkee kunnan halki. Kunnalle nimensä antanut joki virtaa keskustan halki. Sillä on pituutta noin 11–12 kilometriä ja se saa alkunsa vuorilta saaren keskiosista. Sateiden jälkeen se virtaa hyvin vuolaana, kuivana aikana se on tuskin havaittavissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Portugal: Administrative Division Citypopulation.de. Viitattu 6.11.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ribeira Brava** Wikimedia Commonsissa

Ribeira Bravan kirkko
Madeira Madeiran kunnat

* Calheta
* Câmara de Lobos
* Funchal
* Machico
* Ponta do Sol
* Porto Moniz
* Porto Santo
* Ribeira Brava
* Santa Cruz
* Santana
* São Vicente
**Rudolf Schock** (4. syyskuuta 1915 Duisburg – 14. marraskuuta 1986) oli saksalainen tenori.

Schock opiskeli laulamista Kölnissä ja Hannoverissa. Hän teki ensiesiintymisensä näyttämöllä Brunswickissä vuonna 1937, mutta asepalvelus keskeytti hänen uransa viideksi vuodeksi. Hän jatkoi uraansa oopperassa toisen maailmansodan jälkeen Berliinissä ja Hampurissa. Salzburger Festspielessä hän esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1948. Vuosina 1949–1950 hän esiintyi Covent Gardenissa, jossa hänen rooleihinsa kuuluivat Rodolfo (*La bohème*), Alfredo (*La traviata*), Tamino (*Taikahuilu*) ja Pinkerton (*Madama Butterfly*). Hän esiintyi samassa oopperatalossa myös Arthur Blissin oopperassa *The Olympians*.

Vuonna 1951 Schock liittyi Wienin valtionoopperan palvelukseen, ja seuraavana vuonna hän lauloi Edinburghin kansainvälisellä festivaalilla. Bayreuthin juhlilla hän esiintyi ensimmäisen kerran Walther von Stolzingin roolissa vuonna 1959. Hän oli jo tätä ennen levyttänyt kyseisen roolin Rudolf Kempen johdolla. Myöhemmällä urallaan hän työskenteli menestyksekkäimmin operetin, television ja elokuvien parissa. Hän levytti tuotteliaasti lähes kolmenkymmenen vuoden ajan. Häntä kuullaan muiden muassa *Lohengrin*-, *Lentävä hollantilainen* - ja *Taika-ampuja*-oopperoiden sekä Johann Straussin ja Franz Lehárin operettien levytyksillä. Lisäksi hän levytti taide- ja populaarilauluja. Häntä pidettiin yleisesti Richard Tauberin manttelinperijänä.

Lähteet
-------

1. ↑  Rudolf Schock (1915-1986) Bibliothèque nationale de France
2. 1 2  Rudolf Schock Naxos


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Manchesterin viktoriaaninen uusgoottilainen kaupungintalo.
**Manchesterin arkkitehtuuri** kuvastaa runsaasti erilaisia arkkitehtonisia tyylejä. Kaupungin historian tärkeimpiä vaiheita oli teollinen vallankumous, ja Manchester tunnetaankin ensimmäisenä modernina, teollisena kaupunkina. Manchesterin ikoneja ovat varastot, rautatiesillat, puuvillatehtaat ja kanavat. Ne ovat jäänteitä menneisyydestä ajoilta, jolloin kaupungin ytimessä sekä tuotettiin että myytiin tuotteita. Manchesterin arkkitehtuuri edustaa minimaalista yrjöjen aikaista tai keskiaikaista arkkitehtuuria. Näin ollen Manchesterissa on edustettuina suuri joukko 1800- ja 1900-lukujen arkkitehtuurin suuntauksia, kuten palazzo-tyyli, uusgotiikka, venetsialainen, edwardiaaninen, uusbarokki, art nouveau, art deco ja uusklassinen arkkitehtuuri.

Manchester laajeni teollisen vallankumouksen seurauksena ja Bridgewaterin kanavasta sekä Liverpool Roadin rautatieasemasta tulivat ensimmäinen oikea kanava ja rautatieasema, joita käytettiin tavaroiden kuljetukseen. Teollinen vallankumous loi Manchesteriin varallisuutta mutta paljon vaurautta käytettiin ylenpalttisiin hankkeisiin, jotka toteutettiin usein asukkaiden kustannuksella. Tekniikan kehitys, kuten Manchesterin kanava, symboloi rikasta ja ylpeää Manchesteria. Samoin useat viktoriaanisen aikakauden rakennukset kuvastivat varakasta kaupunkia, joista parhaita esimerkkejä ovat uusgoottilainen Manchesterin kaupungintalo ja John Rylands Library -kirjasto. Teollisen vallankumouksen huipulla Manchesterin kaupungista löytyi lähes 2000 varastoa. Monet niistä ovat nyt muunnettu muihin käyttötarkoituksiin, mutta niiden ulkonäkö säilyy pääosin ennallaan, joten kaupunki on säilyttänyt paljon sen teollista, mietiskelevää luonnetta.

Lähteet
-------

1. ↑  Manchester - the first industrial city Science Museum 2012.  Arkistoitu 9.3.2012.
Rudolf Stammler 1880-luvulla.
**Rudolf Stammler** (19. helmikuuta 1856 Alsfeld, Saksa – 25. huhtikuuta 1938 Wernigerode, Saksa) oli saksalainen oikeusoppinut ja oikeusfilosofi. Hän toimi professorina Marburgissa 1882–1884, Gießenissä 1884, Hallessa 1885–1916 ja Berliinissä 1916–1923.

Stammler oli uuskantilaisuuden edustaja, joka uudisti maansa systemaattisen oikeusfilosofian. Toisin kuin monet muut aikansa oikeusfilosofit, hän etsi parasta mahdollista tapaa mukauttaa lait yhteiskuntaan. Hän katsoi, ettei tapa ollut muuttumaton, vaan kuvasti kulloisenkin hetken yhteiskunnallisen yhteisymmärryksen astetta. Stammlerin mukaan ei ollut olemassa aina ja kaikkialla oikeudenmukaista oikeuden sisältöä, vaan se saattoi jonain hetkenä muuttua epäoikeudenmukaiseksi inhimillisten halujen ja yhteiskunnan muuttuessa.

Teoksia
-------

* *Praktische Pandektenübung für Anfänger*, 1893
* *Die Lehre von dem richtigen Recht*, 1902
* *Theorie der Rechtswissenschaft*, 1911
* *Lehrbuch der Rechtsphilosophie*, 1922

Hänen teoksiaan ei ole suomennettu.

Lähteet
-------

* *Uusi tietosanakirja*, Tietosanakirja oy 1960–1966
* *The New Encyclopædia Britannica*, Encyclopædia Britannica 2003, ISBN 0-85229-961-3
* Ari Hirvonen: *Oikeuden käynti*, sivu 206[vanhentunut linkki]

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Rudolf Maister** (29. maaliskuuta 1874 – 26. heinäkuuta 1934) oli slovenialainen kenraali ja runoilija.

Elämäkerta
----------

Maisterin komentamia sloveenijoukkoja Slovenian lipun kanssa valokuvassa vuonna 1919 .
Rudolf Maister syntyi Kamnikissa 29. maaliskuuta 1874 ja hän opiskeli ensin koulussaa Ljubljananassa ja jatkoi opintojaan kadettikoulussa Wienissä liittyen valmistuttuaan Itävalta-Unkarin armeijaan. Maister oli ylentynyt luutnantiksi vuonna 1885.

Ensimmäisessä maailmansodassa Maister oli ylennyt majuriksi. Hän otti osaa taisteluihin Mariborin suunnalla. Ensimmäinen maailmansota johti lopulta Itävalta-Unkarin kaksoismonarkian luhistumiseen. Maister oli luonut siteitä sloveenipoliitikkoihin ja 1. marraskuuta 1918 hänen komentamansa joukot ottivat haltuunsa alueet Ala-Steiermarkissa ja Mariborin ympäristössä. Samassa kuussa Maister kokosi noin 2 000 sloveenisotilaan joukon, jotka hänen komennuksessaan alkoivat riisua aseista Itävalta-Unkarille vielä uskollisia joukkoja. Toukokuussa 1919 hänen komentamansa osastot valtasivat myös osia Kärntenistä.

Vuoden 1920 Saint-Germainin rauhan mukaan Etelä-Steiermarkista ja Mariborista tuli osa Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskuntaa. Etelä-Kärntenissä järjestettäisiin puolestaan kansanäänestys alueen kohtalosta. Lopulta 10. lokakuuta 1920 järjestetyssä äänestyksessä 59 % kannatti alueen liittämistä Itävaltaan. Maister toimi sittemmin Mariborin kuvernöörinä ja vuosien 1921–1923 välillä hän johti Italian vastaisesta rajasta sopinutta komissiota. Maister jäi eläkkeelle vuonna 1923. Hän kuoli Unecissa lähellä Rakekia 26. heinäkuuta 1934.

Maisterin kirjoituksia julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen teoksena *Boj za Maribor 1918–1919: Spominski zbornik ob sedemdesetletnici bojev za Maribor*. Eläessään hän oli julkaissut myös runokokoelman *Poezije*. Maisterille on sittemmin pystytetty muistomerkkejä Kamnikiin, Mariboriin ja Ljubljanaan. Sloveniassa vuodesta 2005 lähtien 23. marraskuuta vietetty Rudolf Maisterin päivä on kansallinen juhlapäivä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Wojciech Roszkowski ja Jan Kofman: *Biographical Dictionary of Central and Eastern Europe in the Twentieth Century*, s. 613-614. M.E.Sharpe, 2008. ISBN 978-0-7656-1027-0. (englanniksi)
2. ↑  Day of the general Rudolf Maister Medobčinski muzej Kamnik. Viitattu 4.12.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rudolf Maister** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Lebevoje** (ven. Лебевое) on järvi Luoteis-Venäjällä Leningradin alueen Lugan piirissä. Järvi sijaitsee Pihkovan alueen rajalla, jolloin pieni osa järvestä kuuluu myös Pljussan piiriin.

Maantietoa
----------

Järvi on 1,2 kilometriä pitkä, 0,63 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on noin 50 hehtaaria. Järvi on muodoltaan pyöreä, mutta sen koillispäässä sijaitsee kaksi lahtea, joista itään päin työntyvällä on pituutta 350 metriä. Järvi on metsäjärvi, jonka länsipuolella sijaitsee laaja ja kostea suoalue. Aution järven itäisille rannoile johtaa teitä, mutta sielläkään ei ole asutusta.

Vesistösuhteita
---------------

Lebevoje sijaitsee Narvanjoen vesistöalueessa Narvanjoen alueella, jonka Pljussan valuma-alueen pääuoman Pljussajoen sivujoen Vjordugan valuma-alueeseen se kuuluu. Järvi sijaitsee valuma-alueensa latva-alueilla pienessä järviryppäässä, johon kuuluvat myös esimerkiksi Peljuga, Zaverdužje, Gornešenskoje ja Laukaanjoen vesistöön kuuluva Sjabero. Järvien joukossa on runsaasti niemttömiä pieniä lampia. Lebevojen eteläpäästä lähtevä pieni suopuro yhtyy pian Tšornajaan, joka on Vjordugan sivujoki. Vjorduga puolestaan yhtyy 22 kilometrin jälkeen Pljussaan. Järven valuma-alueen koko on 4,0 neliökilometriä.

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus sekä asutus on tarkistettu Google Earth-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Lebevoje (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 22.11.2019. (venäjäksi)
2. 1 2  Neuvostoajan kartta: Лист O-35-Б, Луга (Luga), 1:200 000