recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Fredrik Colting** eli **John David California** eli **J. D. California** on ruotsalainen kirjailija, joka on kirjoittanut "jatko-osan" *60 Years Later: Coming Through the Rye* J. D. Salingerin teokselle *Sieppari ruispellossa*. Hän asuu Boråsissa.

Colting on asunut osan lapsuuttaan Kanadassa kanadalaisen isänsä luona ja puhuu englantia sujuvasti.

Jo alun perin englanniksi kirjoitettu Coltingin teos on ilmestynyt Britanniassa, ja se oli tarkoitus julkaistu Yhdysvalloissa syksyllä 2009. Salingerin nostettua kanteen teoksen julkaisu on kielletty Yhdysvalloissa tuomioistuimen päätöksellä, koska se plagioi J. D. Salingerin teosta. Syytettyinä olivat Coltingin lisäksi hänen omistamansa ruotsalainen kustantaja Nicotext ja sen brittiläinen tytäryhtiö Windupbird Publishing. Teos on julkaistu muun muassa Britanniassa. Colting ei itse pidä teostaan jatko-osana Salingerin teokselle vaan sen kommentaarina.

*60 Years Later* on Coltingin ensimmäinen kaunokirjallinen teos. Hän ilmoittautui kirjan tekijäksi syytteen noston jälkeen, koska hänen nimensä olisi joka tapauksessa tullut esiin. Salanimeä hän käytti siksi, että kirjakauppiaat eivät hänen uskoakseen olisi pitäneet hyvänä, että kustantaja itse on samalla kirjailija.

Colting omistaa Nicotextin Carl-Johan Gaddin kanssa. Yritys julkaisee lahjakirjoja, joilla se on päässyt Yhdysvaltojen, Britannian ja Ruotsin markkinoille. Keväällä 2008 Colting ja Gadd päättivät ryhtyä julkaisemaan myös kaunokirjallisuutta ja perustivat siksi uuden yrityksen Windupbirdin.

Coltingin veli Jonas Colting on huipputason triathlonisti.

Teokset
-------

* Fredrik Colting ja Carl-Johan Gadd: Ultramoderni historia, Alkuteos: Megamodern historia, suom. Ulla Lampinen Ajatus Kirjat 2007, ISBN 978-951-20-7590-4
* 60 Years Later: Coming Through the Rye, Windupbird Publishing, 2009

Lähteet
-------

1. 1 2  Sieppari ruispellossa ei saa jatkoa USA:ssa Yle.fi. Viitattu 2.7.2009.
2. 1 2 3  Lars Schmidt: Svensk förläggare skrev Salinger-bok  11.06.2009. Svensk Bokhandel. Viitattu 2.7.2009. (ruotsiksi)
3. ↑  Förläggare skrev Salinger-bok själv *dn.se*. Viitattu 2.7.2009. (ruotsiksi)
4. ↑  Dave Itzkoff: Author Responds to Salinger Lawsuit *NYTimes*. Viitattu 2.7.2009. (englanniksi)
5. ↑  Niklas Malmborg: Fredrik Colting: "Min bok är ingen rip-off" Dagens Nyheter. Viitattu 2.7.2009. (ruotsiksi)
6. ↑  Jan Hansson: Colting en ovanlig svensk klassiker *colting.se*. Viitattu 2.7.2009. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Christine Kearney: US judge rules for J.D. Salinger in copyright case Reuters. Viitattu 2.7.2009. (englanniksi)
| *Tenchi Muyō!* |
| --- |
| 天地無用!  (*Tenchi muyō!*) |
| **Genre** | seikkailu, fantasia
 |
| Manga: *No Need For Tenchi!* |
| **Tekijä** | Hitoshi Okuda |
| **Julkaisija** | Japani Kadokawa Shoten |
| **Sarjajulkaisulehti** | Japani Comic Dragon Jr |
| **Ensimmäinen painatus** | 16. joulukuuta 1994 – 9. kesäkuuta 2000 |
| **Kirjojen lukumäärä** | 12
 |
| TV-anime: *Tenchi Universe* |
| **Ohjaaja** | Hiroshi Negishi |
| **Studio** | AIC |
| **Lähetyskanavat** | Japani TV Tokyo |
| **Alkuperäinen lähetyskierros** | 2. huhtikuuta 1995 – 24. joulukuuta 1995 |
| **Jaksojen määrä** | 26
 |
| TV-anime: *Tenchi in Tokyo* |
| **Ohjaaja** | Yoshihiro Takamoto |
| **Studio** | AIC |
| **Lähetyskanavat** | Japani TV Tokyo |
| **Alkuperäinen lähetyskierros** | 1. huhtikuuta 1997 – 23. joulukuuta 1997 |
| **Jaksojen määrä** | 26
 |
| Manga: *The All-New Tenchi Muyo!* |
| **Tekijä** | Hitoshi Okuda |
| **Julkaisija** | Japani Kadokawa Shoten |
| **Sarjajulkaisulehti** | Japani Comic Dragon AGE |
| **Ensimmäinen painatus** | 16. heinäkuuta 2000 – 9. joulukuuta 2005 |
| **Kirjojen lukumäärä** | 10
 |
| TV-anime: *Tenchi Muyo! GXP* |
| **Ohjaaja** | Shinichi Watanabe |
| **Studio** | AIC |
| **Lähetyskanavat** | Japani Nippon Television |
| **Alkuperäinen lähetyskierros** | 3. huhtikuuta 2002 – 24. syyskuuta 2002 |
| **Jaksojen määrä** | 26
 |

**Tenchi Muyō!** on japanilainen animesarja. Se julkaistiin alun perin Japanissa suoraan videolle, mutta myöhemmin ilmestynyt jatko-osa Tenchi Universe esitettiin myös televisiossa. Tenchi Muyō kertoo Tenchi-nimisestä pojasta, joka asuu isänsä ja isoisänsä kanssa.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Eräänä päivänä Tenchi löytää salaperäisen portin ja saa kuulla isoisältään, että portin takana on miekka. Hän menee portista sisään luolaan ja ottaa miekan, mutta lyö sen melkein heti kahtia. Hän vapauttaa tietämättään Ryoko-nimisen naisdemonin. Ryoko ei kuitenkaan ilahdu vapautumisestaan ja alkaa vainota Tenchiä.

Ryoko hajottaa koulun ajaessaan Tenchiä takaa, mutta vähitellen heidän välilleen syntyy sopu. Mukaan ilmestyvät myös prinsessa Ayeka ja hänen pikkusiskonsa Sasami. Ayeka etsii veljeään Yoshoa, joka katosi taistellessaan Ryokoa vastaan. Ayeka vie aluksi Tenchiltä tämän miekan, mutta antaa kuitenkin sen takaisin, kun tämä lupaa auttaa etsimään Yoshoa.

Lopulta Ayeka löytää veljensä. Yosho osoittautuu Tenchin isoisäksi, mikä tarkoittaa, että Tenchi on kuninkaallista sukua. Ryoko ja Ayeka alkavat kilpailla Tenchistä. Myöhemmin mukaan sarjaan tulee tiedenero professori Washu, joka on Ryokon äiti. Joitakin mukana olevia hahmoja, kuten Ryo-oh-ki, Mihoshi ja Kiyone, ei nähdä sarjan video-versiossa, vaan ainoastaan Tenchi Universe -sarjassa.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**
**Fredrik Groundstroem** (19. marraskuuta 1844 Rauma – 26. tammikuuta 1915 Rauma) oli suomalainen merikapteeni, laivanvarustaja ja Rauman merikoulun johtaja. 

Groundstroem kävi Raumalla ala-alkeiskoulun ja lähti sitten merille. Hän suoritti merikapteenin tutkinnon Turun merikoulussa vuonna 1870 ja oli sitten päällikkönä Itämerellä, Pohjamerellä ja Atlantilla purjehtineissa parkkilaivoissa Edward ja Arwio sekä kuunareissa Toiwo, Ludwig ja Ystäwä. 

Merielämästä luovuttuaan Groundstroem valittiin 1879 Rauman ruotsinkielisen neliluokkaisen tyttökoulun matematiikan opettajaksi ja hän hoiti tehtävää parin vuoden ajan. Vuonna 1880 hänet valittiin Rauman merikoulun opettajaksi ja hän toimi vuodesta 1901 alkaen myös koulun johtajana. Groundstroem oli Rauman merimieshuoneen asiamiehenä vuodesta 1891 alkaen ja hän toimi lisäksi laivamittarina ja raastuvanoikeuden meriasioiden asiantuntijana. Groundstroem toimi tämän ohella laivanvarustajana ja puutavarakauppiaana. Rauman kaupunginvaltuuston jäsenenä Groundstroem oli 1888–1892. Hän osallistui aktiivisesti raittiusliikkeen toimintaan.

Groundstroem kuoli sydänkohtaukseen tammikuussa 1915. Hänet on haudattu Rauman vanhalle hautausmaalle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Merikoulunjohtaja Fredrik Groundstroem, Länsi-Suomi, 28.01.1915, nro 10, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2  Kuollut, Aamulehti, 28.01.1915, nro 22, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2 3  Fredrik Groundstroem, Kylväjä, 25.02.1915, nro 8, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Fredrik Groundstroemin hautakivi Rauman vanhalla hautausmaalla (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Opiskelijaelämää Rauman merikoulussa
**Kauko Heikki Holma** (9. elokuuta 1911 Orimattila – 18. huhtikuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä ja järjestöjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Holman vanhemmat olivat maanviljelijä Klas Holma ja Maria Matilda Toivonen ja puolisot 1938–1964 kotitalousopettaja Maire Marjatta Pohjanlehto ja vuodesta 1965 toimistopäällikkö Sirkka Liisa Sarjamo, aiemmin Latva. Holma kävi Helsingin maanviljelyslyseon ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1938, maatalous- ja metsätieteiden kandidaatin tutkinnon hän suoritti seuraavana vuonna. Yliopistolla Holma toimi assistenttina kuusi vuotta, haavoituttuaan jatkosodassa vuonna 1942 hän palasi sodasta sinne, mutta toimi samalla myös ylimääräisenä esittelijänä kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriössä ja ministeriön maataloustoimiston päällikkönä 1943–1945. 

Vanhempiensa aiemmin Tuusulassa omistaman Krapin tilan haltija Holmasta tuli vuonna 1941, mutta päätoimisesti hän kävi sitä viljelemään vasta vuonna 1945. Muun ohella häntä voidaan pitää maatilamatkailun edelläkävijänä Suomessa. Vuonna 1952 tilanpito jäi sivutoimeksi, kun Holma valittiin Suomen Ayrshire-yhdistyksen toiminnanjohtajaksi, mitä tehtävää hän hoiti aina vuoteen 1970 asti. Holman johdossa yhdistys kehittyi myös kansainvälisesti tunnetuksi karjanjalostusyhteisöksi. Kun Suomen Ayrshire-yhdistys, Suomen Karjanjalostusyhdistys ja Suomen Sianjalostusyhdistys muodostivat yhdesä Suomen Kotieläinjalostusyhdistyksen, Holmasta tuli sen nautakarjaosaston johtaja vuoteen 1976 asti, jolloin hän jäi eläkkeelle. Hänellä oli useita alansa luottamustehtäviä ja hän toimi Tuusulassa sekä kunnanhallituksen että kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Holma oli myös päätoimittaja *Suomen Ayrshirekarja* -lehdessä 1952–1970 ja vastaava toimittaja *Nautakarja*-lehdessä 1971–1976. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1966.

Julkaisuja
----------

* *Ohjeita puinnin suorittajille*, 1944
* *Maaltapako, maataloustyön tuottavuus ja asutuskysymys*, 1945
* *Tuusula kulttuuriseutuna*, 1978
* *Tuusulan taipale itsenäisyyden aikana*, 1979
* *Osuuskauppa Ahomaa 30 v. 1949–1979*, 1979
* *Suomen ayrshirejalostuksen historia 1951-1981*, 1982

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kauko Holma *Biografiasampo*. Viitattu 26.4.2022.
2. 1 2  70-vuotiaita.  *Maaseudun Tulevaisuus*, 8.8.1981, nro 90, s. 6. Kansalliskirjasto. Viitattu 26.4.2022.
*Tämä artikkeli käsittelee lukion rehtorina toiminutta rovastia. Kirjallisuustieteilijä Fredrik Hertzbergistä on eri artikkeli.*
**Fredrik Hertzberg** (1. lokakuuta 1808 Pori – 9. marraskuuta 1865 Loimaa) oli suomalainen rovasti, filosofian tohtori ja lukion rehtori.

Hertzbergin vanhemmat olivat porilainen pellavankutoja Johan Hertzberg ja Maria Fager. Hän kävi Porin triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi vuonna 1827. Hertzberg valmistui filosofian kandidaatiksi 1834, maisteriksi 1836, lisensiaatiksi 1838 ja tohtoriksi 1840. Hänet vihittiin papiksi 1844.

Hertzberg toimi Helsingin yliopiston kirjaston ylimääräisenä amanuenssina 1836–1839 ja yliopiston kreikkalaisen kirjallisuuden dosenttina 1837–1843. Hän oli Satakuntalaisen osakunnan kuraattori 1838–1843. Sen jälkeen Hertzberg oli Turun lukiossa kreikan kirjallisuuden lehtorina 1843–1858 ja rehtorina 1850–1858. Vuodesta 1858 hän oli Loimaan kirkkoherrana. Hertzberg sai rovastin arvon 1856 ja lääninrovasti hänestä tuli 1862. Hän oli pappissäädyn edustajana säätyvaltiopäivillä 1863–1864.

Fredrik Hertzberg oli naimisissa vuodesta 1837 lähtien Johanna Matilda Hummelinin kanssa. Heillä oli yhdeksän lasta, joista kaksi kuoli pieninä. Lapsista tunnetuin oli kirjailija Rafael Hertzberg.

Teoksia
-------

* *Dissertatio philologica de hypotheticis apud Homerum locutionibus*, väitöskirja. 1837
* *Dissertatio academica de ethicis in Pindaro monitionibus*, väitöskirja. 1840

Lähteet
-------

* Fredrik Hertzberg SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesmatrikkeli 1640-1917, osa H-O
* Kotivuori, Yrjö: Fredrik Hertzberg. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 29.1.2010.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen pappissäädyn valtiopäivämiehet 1863 |
| --- |
|  |
| Arkkipiispa:Edvard Bergenheim |
|  |
| Edustajat | 

|  |  |
| --- | --- |
| Piispat | 
* Robert Frosterus
* Carl Gustaf Ottelin

 |
|  |
| Turun arkkihiippakunta | 
* Ehström
* von Essen
* Geitlin
* Granfelt
* Grönberg
* Helander
* H. Heikel
* Hellén
* Hertzberg
* Lilius
* Renvall
* Rosengren
* Schauman
* Stenbäck
* Sulin

 |
|  |
| Porvoon hiippakunta | 
* Alopaeus
* Borenius
* Bergh
* Beyrath
* Granfelt
* Hackzell
* Nordström
* Sirén
* Snellman

 |
|  |
| Kuopion hiippakunta | 
* Bergh
* Borg
* Castren
* Europaeus
* A. Heikel
* Saxbäck

 |

 |

 |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
Sierra Railwayn tenderi.
Halkohäkki LWR6-veturissa.
**Tenderi** eli *hiilivaunu* on pitkän matkan ajoon käytettävien höyryvetureiden yhteydessä oleva erillinen polttoaine- ja vesivaunu.

Tenderin käyttö teki pitkät yhtäjaksoiset linja-ajot mahdollisiksi, sillä tenderiin mahtui veturin ajoaineita moninkertainen määrä veturin kiinteisiin säiliöihin verrattuna. Huomattava osa linja-ajossa käytetyistä höyryvetureista oli juuri tenderivetureita.

Kapearaiteisilla rautateillä, joilla matkat olivat lyhyempiä, veturityyppi oli hiukan harvinaisempi. Nykyisin ainoa ajokuntoinen kapearaiteinen tenderiveturi Suomessa on Jokioisten Museorautatiellä ajossa oleva entinen Loviisan–Vesijärven rautatien LWR6-veturi*lähde?*.

Tenderissä saattaa olla läpikulku, jonka ansiosta voidaan veturimiehistö vaihtaa pitkissä linja-ajoissa pysähtymättä. Suomessa tätä ratkaisua ei ole käytetty. 

Halkopolttoisen höyryveturin tenderin metallitangoista muodostuvaa korotusta kutsutaan *halkohäkiksi*. Hiilipolttoisten vetureiden vastaavaa yhtenäisistä peltilevyistä tehtyä korotusta kutsutaan *hiililaidoiksi*.

Lähteet
-------

* Resiina-lehdet: 4/2010: Äänekoskella olevan Hv3 numero 995:n tenderistä, 4/2007: Rovaniemellä olevan Tk3 numero 1148:n kunnostuksesta.

### Viitteet

1. ↑  *Nykysuomen sanakirja 1 (A–K)*, s. 465. Helsinki: WSOY, 1989. ISBN 951-0-09105-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tenderi** Wikimedia Commonsissa
**Kauko Kalervo Hynninen** (10. maaliskuuta 1933 Joroinen – 21. joulukuuta 1989 Kuopio) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli Kuopion Yhteisteatterissa vuodesta 1963 alkaen. Lisäksi hänellä oli useita sivurooleja kokoillan elokuvissa ja televisiotuotannoissa.

Ura
---

Kauko Hynnisen vanhemmat olivat Vilho Hynninen ja Eva Hynninen. Hän aloitti näyttelijän uransa Varkauden työväen teatterissa 1958–1961, minkä jälkeen hän näytteli Vaasan Suomalaisessa teatterissa 1961–1963. Hynninen kiinnitettiin Kuopion kaupunginteatterin edeltäjään Kuopion Yhteisteatteriin 1963.

Hynninen näytteli uransa varhaisvaiheessa Konsta Pylkkäsen roolin näytelmässä *Havukka-ahon ajattelija*. Syksyllä 1967 hänellä oli päärooli musikaalissa *Viulunsoittaja katolla*. Hynnisen rooliluetteloon kuuluu myös muun muassa Marski (*Päämajassa*) ja Petruccio (*Kiss Me Kate*).

Teatterityönsä ohella Hynninen näytteli sivurooleja muutamissa Mikko Niskasen ohjaamissa elokuvissa (*Aika hyvä ihmiseksi*, *Ajolähtö*, *Syksyllä kaikki on toisin*). Lisäksi hän näytteli erinäisissä televisiotuotannoissa (*Ruusubaletti*, *Siunattu hulluus*, *Vetää kaikista ovista*).

Hynninen opiskeli nuoruudessaan laulua Elbe Nissisen, Aila Itäkylän ja Oiva Ruhasen ohjaamana.

Lähteet
-------

* Veistäjä, Verneri: *Teatterin maailma 1965 - Suomen teatterilaitos ja teatteriväki*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton julkaisuja n:o 8, 1965.
* Martin, Timo; Niemi, Pertti; Tainio, Ilona: *Suomen teatterit ja teatterintekijät - Yhteisö- ja henkilöhakemisto*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton julkaisu n:o 28, 1974. ISBN 951-30-2505-5.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Suomen teatterit ja teatterintekijät 1974, s. 251
2. 1 2  Kauko Hynninen Elonetissä.
3. 1 2  Teatterin maailma 1965, s. 176
4. ↑  Ensi-iltoja : Viulunsoittaja katolla *Tinfo.fi*. Teatterin tiedotuskeskus TINFO. Viitattu 20.10.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Rothschildin pronssiveistokset** ovat kaksi pronssiveistosta, jotka brittiläisten tutkijoiden mukaan ovat Michelangelon veistämiä. 

Kaikkien Michelangelon pronssiveistosten oli uskottu hävinneen, kunnes Cambridgen yliopiston ja brittiläisen Fitzwilliam-museon johtama tutkijaryhmä ilmoitti 2015, että se uskoo erään yksityishenkilön omistuksessa olevien kahden patsaan olevan Michelangelon noin 1506–1508 tekemiä. Patsaat ovat Fitzwilliam Museumissa olevat kaksi patsasta, noin metrin korkuiset, panttereilla ratsastavia, lihaksikkaita ja alastomia miehiä esittävät patsaat. Jo 1800-luvulla niitä arveltiin Michelangelon tekemiksi, mutta ajatuksesta luovuttiin, sillä niistä puuttui signeeraus.

Veistokset ovat noin metrin korkuisia. Veistokset on nimetty *Rothschildin pronssiveistoksiksi* niiden ensimmäisen omistajan, pankkiirisuvun jäsenen Adolphe de Rothschildin mukaan. Eri vaiheiden jälkeen ne päätyivät Sothebyn huutokaupasta nykyiselle, nimeämättömälle omistajalle.

Tutkijoiden mukaan attribuutioprosessissa on ollut keskeistä yksityiskohta eräässä Michelangelon oppilaan piirroksessa, joka on nykyisin Ranskassa Montpellier’n Musée Fabressa. Piirustuksen yhdessä nurkassa on kuvattuna nuorukainen samassa asennossa pantterin selässä. Cambridgen yliopiston professori Paul Joannides yhdisti veistokset siihen. Sen jälkeen tehtiin Sveitsissä kuvaus, jonka avulla veistos voitiin ajoittaa 1500-luvun ensimmäiselle vuosikymmenelle. Professori Peter Abrahams Warwickin yliopistosta osoitti, että veistoksen yksityiskohdat täsmäävät Michelangelon tyylin kanssa. Veistoshahmoja verrattiin myös Sikstiiniläiskappelin maalausten alastomiin hahmoihin.

Brittiläisten tutkijoiden mukaan tekijä on Michelangelo ja ajankohta 1506–1508, jolloin Michelangelo oli vähän yli 30-vuotias. Veistokset ovat esillä museossa 3. helmikuuta – 9. elokuuta 2015, ja niiden tutkimusvaiheista on julkaistu kirja.

Lähteet
-------

1. ↑  Forsberg, Tiina: Brittitutkijat uskovat löytäneensä Michelangelon viimeiset pronssipatsaat *Ylen uutiset*.  2.2.2015. Viitattu 2.2.2015.
2. 1 2 3  Brown, Mark: Michelangelo bronzes discovered *The Guardian*.  2.2.2015. Viitattu 2.2.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* The new Michelangelo sculptures are a sensation, but are they any good. Guardian 2.2.2015. (englanniksi)
* Kuvia.
**Teneni** (myös *Tinéni*) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Sanin piirissä Malissa. Se sijaitsee Banijoen eteläpuolisella tasangolla kymmenen kilometriä Sanista itään. Kunnassa on 7 000 ja keskuskylässä 4 600 asukasta (vuonna 2009).

Tenenin kunta rajoittuu pohjoisessa Sanin piirin Ouolonin, idässä Fionin, etelässä Somon ja lännessä Sanin kuntiin. Kuntaan kuuluu neljä kylää. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja, bambaroita, fulbeja, dogoneja ja bozoja.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit, pienimuotoinen kaupankäynti ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, riisi, lehmänpapu ja vihannekset. Myytäväksi kasvatetaan maapähkinää ja puuvillaa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset, aasit ja siipikarja. Kalastus kärsii lisääntyneestä kuivuudesta.

Palveluihin kuuluu neljä alakoulua, yläkoulu, koraanikoulu, kaksi lukutaitokeskusta, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED) sekä terveyskeskus.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 10.4.2017.
2. ↑  Mali - Région de Ségou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 10.4.2017.
3. 1 2 3  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Tinéni 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*.  2007. Viitattu 10.4.2017. [vanhentunut linkki]
**Benkadi** on maalaiskunta Koulikoron alueen Dioïlan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Kotoula sijaitsee Bagoéjoen itäpuolella 60 kilometriä Dioïlasta kaakkoon. Kunnassa on 7 900 ja keskuskylässä 1 900 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).

Benkadin kunta rajoittuu pohjoisessa Dioïlan piirin Diédougoun, idässä ja etelässä Jékafon ja lännessä Dégnékoron ja Kilidougoun kuntiin. Kuntaan kuuluu kuusi kylää. 

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, hirssi, durra, riisi, maapähkinä ja puuvilla. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, vähäisessä määrin siat sekä siipikarja.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*. Viitattu 30.3.2018.
2. ↑  Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 7.7.2018.
3. 1 2  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Benkady 2008-2012 *web.archive.org*.  2008. Viitattu 7.7.2018.
**Thomas Hjalmar Maloney Westgård** (s. 10. lokakuuta 1995 Leka, Norja) on irlantilainen maastohiihtäjä, joka on kilpaillut maailmancup-tasolla kaudesta 2016–2017 alkaen.

Norjassa syntyneen ja asuvan Westgårdin äiti on irlantilainen, ja hänellä on kaksoiskansalaisuus. Hän aloitti maastohiihdon harrastamisen 16–17-vuotiaana ja siirtyi kesäkuussa 2016 edustamaan Irlantia. Hän asuu Meråkerissa, jossa häntä valmentaa hiihdon kuusinkertainen arvokilpailuvoittaja Frode Estil.

Westgård osallistui ensimmäisen kerran maailmancup-kilpailuun kaudella 2016–2017, jolloin hän sijoittui 2. joulukuuta 2016 käydyssä Lillehammerin perinteisen hiihtotavan sprintin karsinnassa sijalle 75. Hänestä tuli ensimmäinen Irlantia maastohiihdon maailmancupissa edustanut urheilija. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti kaudella 2018–2019 oltuaan Holmenkollenin 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähdössä sijalla 22. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Tour de Skihin kuuluneessa Val di Fiemmen 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa tammikuussa 2021.

Arvokilpailuissa Westgård oli ensi kerran mukana Lahden MM-kilpailuissa 2017, jossa hän osallistui kolmelle matkalle. Hänen paras tuloksensa oli 49. sija 15 kilometrin perinteisen kilpailussa. Pyeongchangin talviolympialaisissa 2018 hän osallistui niin ikään kolmelle matkalle ja sijoittui niistä parhaiten 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa, sijalle 59. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hänen paras sijoituksensa oli 35. sija 15 kilometrin perinteisen kilpailussa. Lisäksi hän oli parisprintin 27. parinaan Jan Rossiter. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 25:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa neljästoista. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 18:nneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Bugge, Mette: Trønderen er ikke god nok for Norge: – Jeg skal delta i ski-VM for et u-land  19.2.2017. Aftenposten. Viitattu 29.2.2020. (norjaksi)
2. 1 2 3 4 5  Thomas Maloney Westgård Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
3. 1 2  Adair, Gordon: Irish skiers 'roll' out new sport  7.10.2017. BBC News. Viitattu 29.2.2020. (englanniksi)
**Benn Ferriero** (s. 29. huhtikuuta 1987 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän siirtyi heinäkuussa 2014 NHL-seura St. Louis Bluesin organisaatioon.

Ura
---

Ferriero pelasi ennen ammattilaisuraansa neljä kautta, vuodesta 2005 vuoteen 2009, Boston Collegen joukkueessa yliopistosarja Hockey Eastissä. Hänet valittiin vuonna 2006 sarjan tulokkaiden tähdistökentälliseen ja hän toimi kaudella 2008–2009 joukkueensa varakapteenina. Ennen yliopistovuosiaan hän kävi Governor Dummer Academyä ja kuului Yhdysvaltain joukkueeseen vuoden 2005 alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa.

Ferriero sai NHL-varauksen, kun Phoenix Coyotes varasi hänet numerolla 196 varaustilaisuuden 2006 seitsemännellä kierroksella. Hän ei kuitenkaan saanut sopimusta Coyotesiin, vaan siirtyi elokuussa 2009 vapaana pelaajana San Jose Sharksiin. Hän pelasi ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan, kaudella 2009–2010, 24 runkosarjaottelua San Josessa NHL:ssä ja 58 AHL:n Worcester Sharksissa. Hän edusti Worcesteria myös 11:ssä AHL:n pudotuspeliottelussa keväällä 2010. Ensimmäiset NHL:n pudotuspeliottelunsa hän pelasi kaudella 2010–2011, jonka senkin vietti runkosarjan osalta suurimmaksi osaksi AHL:ssä. Hän pelasi kevään 2011 NHL-pudotuspeleissä kahdeksan ottelua ja teki yhden maalin, jatkoaikamaalin Detroit Red Wingsiä vastaan pelatun toisen kierroksen ottelusarjan ensimmäisessä ottelussa, joka myös oli hänen ensimmäinen pudotuspeliottelunsa.

Ferriero edusti San Josea ja sen farmijoukkuetta kolme kautta. Hänen ensimmäinen sopimuksensa seuran kanssa oli kaksivuotinen, minkä päätyttyä hän teki heinäkuussa 2011 yksivuotisen jatkosopimuksen. Vuonna 2012 San Jose ei tarjonnut hänelle enää uutta jatkosopimusta, joten hänestä tuli rajoittamaton vapaa pelaaja. Ferriero siirtyi heinäkuussa 2012 Pittsburgh Penguinsiin yksivuotisella ja kaksisuuntaisella sopimuksella. Tammikuussa 2013 hän siirtyi New York Rangersiin. Pelattuaan loppukauden lähinnä AHL:n Connecticut Whalessa hän siirtyi kaudeksi 2013–2014 Minnesota Wildin kautta Vancouver Canucksiin. Kausi kului kahta NHL-ottelua lukuun ottamatta AHL:n Utica Cometsissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Benn Ferriero *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. 1 2  Benn Ferriero Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi)
3. ↑  Benn Ferriero's OT winner in playoff debut lifts Sharks *ESPN.com*.  29.4.2011. Viitattu 17.1.2012. (englanniksi)
4. ↑  Penguins Sign Forward Benn Ferriero *pittsburghpenguins.com*.  13.7.2012. Viitattu 13.7.2012. (englanniksi)
5. ↑  Benn Ferriero *TSN.ca*. Viitattu 13.7.2012. (englanniksi)
Thomas Hudson, Jonathan Richardsonin piirros.
Thomas Hudson: John Byngin muotokuva, maalattu vuonna 1749.
**Thomas Hudson** (1701- 26. tammikuuta 1779 Twickenham) oli englantilainen taidemaalari. Hudson teki etupäässä muotokuvia ja niitä kehuttiin omana aikanaan erittäin hyvästä näköisyydestä. Hudson opetti monia nuoria taiteilijoita ja hänen tunnetuin oppilaansa oli Joshua Reynolds.

Elämänvaiheita
--------------

Hudson pääsi omana aikanaan tunnetun muotokuvamaalarin, Jonathan Richardsonin oppilaaksi ja solmi avioliiton hänen tyttärensä kanssa. Hänellä oli useita ystäviä taiteilijapiireissä, kuten William Hogarth ja Francis Hayman. Hän teki opintomatkat Ranskaan ja Alankomaihin. Italiaan hän matkusti vuonna 1752 yhdessä kuvanveistäjä Louis-François Roubiliacin kanssa.  

Hudson perusti oman ateljeen ja hänestä tuli Lontoon menestyksekkäin muotokuvamaalari. Hänen malleinaan olivat kuninkaalliset ja varakas yläluokka. Hän ei lopulta maalannut töitään kokonaan itse, vaan taustat maalasi lukuisien avustajien joukko. Aktiiviuransa Hudson lopetti 1760-luvun alussa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3
2. 1 2

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Auckland
* MusicBrainz
* Prado
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Southamptoninsaari  
Southampton IslandView and modify data on Wikidata 

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
NunavutKanada |
| Saariryhmä | 
Kanadan arktiset |
| Vesialue | 
Hudsoninlahti |
| Pinta-ala | 
41 214 km² |

Väestö| Asukasluku | 
712 |
| Suurin kaupunki | 
Coral Harbour |
| Kieli | 
inuktitut |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

Southamptoninsaari, Nunavut.
Satelliittikuvamontaasi Southamptoninsaaresta.
**Southamptoninsaari** on suuri saari Hudsoninlahden luoteisosassa Kanadassa. Se on osa Nunavutin territorioon kuuluvaa Kivalliqin aluetta. Saaren pinta-ala on 41 214 km², ja se on pinta-alalla mitattuna maailman 33. suurin saari. Saarella on vain yksi asutuskeskus, 712 asukkaan Coral Harbour. Saari on myös yksi Kanadan harvoista alueista, joilla ei ole käytössä kesäaikaa.

Saaren ainoa liikenneyhteys muuhun Nunavutin territorioon on lentokone. Saarella on yksi lentokenttä, Coral Harbourin lentoasema. Saari on lähes Sveitsin kokoinen, ja siellä ainoat käytännölliset kulkuvälineet ovat moottorikelkka ja koiravaljakko.

Saarella sijaitsevat East Bayn ja Harry Gibbonsin linnustonsuojelualueet, ja ne ovat tärkeitä lumihanhen lisääntymisalueita. Ankarasta ilmastosta huolimatta saarella on runsaasti villieläimiä. Runsaslukuisimpiin lajeihin kuuluvat jääkarhut, mursut, norpat, tunturihaukat, sekä harvinaisempana muuttohaukka.

Historiallisesti Southamptoninsaari on kuuluisa jo sukupuuttoon kuolleista alkuperäiskansan asukkaista, *sadlemiut* ja *sallirmiut* -inuiteista. Molemmat kansat olivat viimeisiä jäänteitä Dorsetin kulttuurin *tuniit* -inuiteista, nykyisten inuitien esi-isistä. *Tuniitit* kuolivat sukupuuttoon muutamassa viikossa vuonna 1902 epidemian vuoksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Statistics Canada
Joaquín Achúcarro
**Joaquín Achúcarro** (s. 1932 Bilbao) on espanjalainen pianisti.

Achúcarro opiskeli Madridissa, Pariisissa, Wienissä ja Salzburgissa. Hän voitti vuonna 1959 kansainvälisen pianokilpailun Liverpoolissa ja debytoi tämän jälkeen Lontoon sinfoniaorkesterin kanssa. Uransa aikana Achúcarro on pitänyt resitaaleja kuudessakymmenessä maassa ja soittanut yli kahdensadan orkesterin kanssa 342:n eri kapellimestarin johdolla. Näihin ovat kuuluneet Claudio Abbado, Adrian Boult, Riccardo Chailly, Zubin Mehta, Yehudi Menuhin, Seiji Ozawa ja Simon Rattle.

Achúcarro pääsi vuonna 1989 pianonsoiton Joel Estes Tate -professoriksi Texasin Southern Methodist Universityyn. Hän on toiminut professorina myös Accademia Musicale Chigianan kansainvälisillä kesäkursseilla Sienassa. Hän on saanut Espanjan korkeimpia taiteellisten alojen tunnustuksia, kuten Premio Nacional de Músican, Medalla de Oro al mérito en las Bellas Artesin ja Orden del Mérito Civilin suurristin. Vuonna 2000 hänet nimitettiin Unescon rauhantaiteilijaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  About Joaquín Achúcarro The Joaquín Achúcarro Foundation
2. ↑  Joaquín Achúcarro (1932) (Arkistoitu – Internet Archive) Sociedad Filarmónica de A Coruña


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Job Bicknell Ellis** (21. tammikuuta 1829 Potsdam, New York, Yhdysvallat – 30. joulukuuta 1905 Newfield, New Jersey) oli yhdysvaltalainen sienitutkija eli mykologi, joka tunnetaan parhaiten sienien luokittelijana ja keräilijänä.

Ellis valmistui Schenectadyn Union Collegesta (New York) 1849. Hän vietti kiertelevää elämää toimien opettajana ja maanviljelijänä New Yorkissa, Pennsylvaniassa ja Etelä-Carolinassa. Hänellä ei ollut kasvi- tai sienitieteen koulutusta, ja hän keräsi itse sieniä ja omisti elämänsä sienikokoelmien ja kuivattujen sienien vaihtamiseen ja myymiseen. Hän valmisti myyntiin sadan kappaleen kokoelmia. Kuuluisimmat "sataset" ovat *Fungi Nova-Caesareenses* (New Jerseyn sienet, 1878) ja Pohjois-Amerikan sienet (1878–1898).

Vuonna 1856 Ellis avioitui Arvilla J. Baconin kanssa, josta tuli hänen elinikäinen työtoverinsa ja assistenttinsa. Kotoaan Newfieldistä käsin Ellis hoiti laajan kirjeenvaihtonsa amerikkalaisten ja eurooppalaisten mykologien kanssa. Vuodesta 1880 alkaen Ellis alkoi saada rahallista tukea varakkaalta kauppiaalta Benjamin Matlock Everhartilta (Westchester, Pennsylvania). Yhdessä he toimittivat teoksen *North American Pyrenomycetes* (1892), sekä William A. Kellermanin kanssa perustivat alan lehden *Journal of Mycology* (1895). Elämänsä loppupuolella (1896) Ellis myi yli 100 000 näytteen kokoelmansa The New York Botanical Gardenin Cryptogamic Herbariumille. Ellis julkaisi yli 500 tieteellistä artikkelia.

Lähteet
-------

* Job Bicknell Ellis Papers The New York Botanical Garden.  Arkistoitu 13.7.2010.  (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Jari Rainer Antero Räsänen** (s. 1960) on kotkalainen rockmuusikko, säveltäjä, sanoittaja, laulaja ja lauluntekijä. Räsänen on vaikuttanut muun muassa yhtyeissä Ypö-Viis, Avo Heyskanen ja Dynamo. Koulutukseltaan Räsänen on lastentarhanopettaja.

Ypö-Viis
--------

Räsänen liittyi Ypö-Viiden basistiksi kevättalvella 1979. Yhtye oli perustettu vajaata kahta vuotta aikaisemmin Miika Söderholmin, Mikko Holmströmin ja Rabbe Johanssonin toimesta. Ensimmäiseltä Hilselp:ltä löytyvä Pelkään pimeää on Räsäsen ensimmäinen äänite Ypö-Viiden riveissä. Tutuimmat Räsäsen Ypö-Viis-kappaleet ovat *Hyvät, pahat ja ypöt*, *Rakkauskirjeet* ja *Kaupunki muistaa nuoria* (sanoitus).

Avo Heyskanen
-------------

Keväällä vuonna 1987 Räsänen (laulu/kitara) perusti Avo Heyskanen -yhtyeen yhdessä Pekka Strikkisen (kitara/laulaja), Ismo Forssin (basso) ja Juha Lampikarin (rummut/laulu) kanssa. Räsänen ja Strikkinen olivat jo vaikuttaneet 1980-luvun alussa Avo Heiskanen -bändissä, jonka toiminta päättyi vuonna 1983. Avo Heyskanen käytti aivan uransa alussa niinkin repeisevää nimeä kuin Suomen Veryappelsiinit. 

### Valikoituja kappaleita

* Antakaa avuttomien nauraa
* Vettä ja leipää
* Hauskaa mutta halpaa

Avo Heyskanen julkaisi kaksi pitkäsoittoa, Avo Heyskanen ja Tekokuun toinen, vuosien 1989 ja 1990 välillä. Avo Heyskanen on jatkanut toimintaansa esiintyen satunnaisesti.

Dynamo
------

Ypö-Viiden varjossa toiminut Dynamo-yhtye muistetaan yhdestä single-julkaisusta *Hamina on kaupunki/Emman pojat*. Dynamossa vaikuttivat niin ikään Räsänen (laulu/basso), Strikkinen (kitara) sekä Juha Karlsson (kitara) ja Johansson (rummut). Singlen takakannessa "veljekset" esiintyvät taiteilijanimillä Josef, Bohuslav, Aero ja Rudolf Dynamo. Hamina on kaupunki on julkaistu muutamilla kokoelmalevyillä. Dynamo teki uransa aikana kaksi live-esiintymistä. Haminassa.

Muu musiikillinen toiminta
--------------------------

Uransa aikana Räsänen on esiintynyt lukuisissa erilaisissa kokoonpanoissa. Niistä tunnetuimpia lienevät Tö Keripukit ja Faceboogies sekä duokokoonpanot, joissa toisena osapuolena ovat olleet muun muassa Simo Sahari, Sami Parkkinen ja Pekka Strikkinen. Musiikillisen toimeliaisuutensa Räsänen on käyttänyt yli 300 kappaleen tekemiseen, joiden joukossa on hyvin erilaista materiaalia aina lastenlauluista punk-ilmaisuun. Lisäksi hän on tehnyt suomennoksia muutamiin ulkomaalaisiin kappaleisiin muun muassa Ypö-Viiden *Metsään* kappale on alkujaan *Let's Dance*.
Tubujen asuinalue.
**Tedat** ovat dazojen ohella toinen tubujen pääryhmistä. He asuvat Tibestivuoristossa ja sen lähialueilla Tšadissa, Libyassa ja Nigerissä. Tedoja arvioidaan olevan 25 000 henkeä, joista noin 3 000 asuu Libyan eteläosassa.

Tedat puhuvat saharalaisiin kieliin kuuluvaa tedaa eli tedagaa. He ovat etupäässä vuohia ja kameleita paimentavia nomadeja. Keitailla kasvatetaan vihanneksia, viljaa, taatelipalmuja, hedelmäpuita ja viinirypäleitä. Aikaisemmin tedat ryöstelivät Saharan kauppakaravaaneja. Nykyään miehet käyvät usein ansiotöissa muilla alueilla.

Ryhmä jakautuu neljäänkymmeneen patrilineaariseen klaaniin, joiden välittäjänä toimii päällikkö eli *derdai*. Entisten orjien jälkeläiset muodostavat omat alaryhmänsä. Tedat ovat vanhastaan muslimeja. Senusien veljeskunta toi alueelle oikeaoppisen islamin 1850–1930-luvuilla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Olson, James S.: *The Peoples of Africa: an Ethnohistorical Dictionary*, s. 550. Westport: Greenwood Press, 1996. ISBN 0-313-27918-7.
2. ↑  Anhava, Jaakko: *Maailman kielet ja kielikunnat (3. painos)*, s. 132. Tampere: Gaudeamus, 2005. ISBN 951-662-734-X.
3. 1 2  *Encyclopedia of World Cultures: Volume IX, Africa and the Middle East*, s. 340. New York: G.K. Hall & Company, 1995. ISBN 0-8161-1815-9.
4. ↑  *Encyclopedia of African History and Culture, volume III*, s. 283–284. New York: Facts on File, 2005. ISBN 0-8160-5271-9.
5. ↑  Olson, James S.: *The Peoples of Africa: an Ethnohistorical Dictionary*, s. 551. Westport: Greenwood Press, 1996. ISBN 0-313-27918-7.
**Ted Moore** (7. elokuuta 1914 – 1987) oli eteläafrikkalaissyntyinen englantilainen elokuvaaja.

Moore syntyi Etelä-Afrikassa. Hän muutti Englantiin vuonna 1930. Toisen maailmansodan aikana hän palveli kuninkaallisissa ilmavoimissa, ensiksi lentäjänä ja sitten kuvausyksikössä. Sodan jälkeen hän siirtyi työskenteli brittiläisessä elokuvateollisuudessa kamerankäyttäjänä. Hän työskenteli muun muassa elokuvien *Aissa – ruskea viettelys* (1951) ja *Vauhtihirmut valloillaan* (1953) parissa. 1950-luvun puolessavälissä Mooresta tuli kuvaaja (*Director of Photography*). 1960-luvulla häntä pidettiin Britannian parhaimpina väri- ja laajakuvakuvaajana. Tätä kautta Moore päätyi kuvaamaan tunnistettavaan tyyliin kuvattuja James Bond -elokuvia.

Moorelle myönnettiin parhaan värikuvauksen Bafta-palkinto vuonna 1963 elokuvasta *Salainen agentti 007 Istanbulissa*. Elokuvasta *Kunnian mies* hänelle myönnettiin parhaan värikuvauksen Oscar-palkinto vuonna 1966 ja parhaan brittiläisen värikuvauksen Bafta-palkinto vuonna 1967.

Moore lopetti kuvaajan uransa vuonna 1982.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ted Moore *AllMovie*. San Francisco:  All Media Network. Viitattu 3.1.2016. (englanniksi)
2. ↑  Ted Moore – Awards *AllMovie*. San Francisco:  All Media Network. Viitattu 3.1.2016. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Jari Peltonen** (s. 24. tammikuuta 1961)*lähde?* on suomalainen sarjakuvapiirtäjä. 

Hänen sarjakuviaan ovat mm. sarjakuvadekkari *Kylmälän murhat: Sokea hieroja* (Otava 2016), nuoruusmuistelo *Fadang: viattomuuden aika* (Arktinen Banaani 2012), Etelä-Ranskaan sijoittuvat ravintola-aiheiset *La Table - Ruokia Provencesta* (Otava 2009, yhdessä Michelin-kokki Markus Aremon kanssa) ja *La Table* (Arktinen Banaani 2011) sekä Journalisti-lehdessä ilmestyvä *Yleisönosasto*.

Peltonen työskenteli aiemmin mainostoimisto SEKissä ja toimi siellä 15 vuotta Nokian matkapuhelinmainonnan luovana johtajana.

Teokset
-------

* La Table - Ruokia Provencesta. Otava 2009. ISBN 978-951-1-22557-7
* La Table - Sarjakuvia. Arktinen Banaani 2011. ISBN 978-952-5768-90-9
* Fadang. Arktinen Banaani 2012. ISBN 978-952-270-061-2
* Kylmälän murhat - Sokea hieroja. Otava 2016. ISBN 978-951-1-30615-3
* Kylmälän murhat 2 - Kyläkauppias katoaa. Otava 2018.

Lähteet
-------

1. ↑  Jari Peltonen haluaa tuoda sarjakuvat tutuiksi myös aikuisille, *Kirkkonummen Sanomat* 31.10.2016. Viitattu 31.10.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Peltosen haastattelu *Seura*-lehdessä 2018
**Markus Fothen** (s. 9. syyskuuta 1981 Kaarst, Saksa) on saksalainen maantiepyöräilijä. Ammattilaisuransa alkuvuodet, 2004–2008, hän ajoi Gerolsteiner-joukkueessa, jonka jälkeen Team Milramissa 2009–2010 ja lopuksi 2011–2013 Team NSP-Ghost -joukkueessa.

Fothen on kilpaillut myös ratapyöräilyssä: hän kuului vuonna 1999 junioreiden joukkuetakaa-ajon MM-hopeaa saavuttaneeseen Saksan joukkueeseen. Vuonna 2003 hän voitti alle 23-vuotiaiden maantieaika-ajon maailman- ja Euroopan mestaruuden.

Ensimmäisenä ammattilaisvuonnaan 2004 Fothen voitti GP Schwarzwald -kilpailun. Seuraavana vuonna hän kuului Gerolsteinerin joukkueeseen, joka voitti ProTour-sarjan joukkueaika-ajokilpailun Eindhovenissa. Italian ympäriajon kokonaiskilpailussa hän sijoittui 12:nneksi ja Circuit de la Sarthe -ajossa toiseksi.

Vuonna 2006 Fothen voitti Luk Challenge -pariaika-ajokilpailun Sebastian Langin kanssa. Ranskan ympäriajossa hän sijoittui 15:nneksi ja nuorten kilpailussa toiseksi. Seuraavana vuonna Fothen voitti Tour de Romandien ensimmäisen etapin ja sijoittui Ranskan ympäriajon 17. etapilla osuudella Daniele Bennatin jälkeen. Vuonna 2008 hän voitti Sveitsin ympäriajon viidennen etapin ja sijoittui neljänneksi Tirreno–Adriaticon kokonaiskilpailussa 

Myös Markus Fothenin nuorempi veli Thomas on ammattipyöräilijä.

Lähteet
-------

* Markus Fothen Trap-Friis-tietokannassa (englanniksi)
* Markus Fothen Cycling Archives -tietokannassa (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Markus Fothen *procyclingstats.com*. Viitattu 8.1.2014. (englanniksi)
2. ↑  Final general classification www.cyclingnews.com 18.3.2008 Viitattu 19.6.2008 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Valerio Checchi
**Valerio Checchi** (s. 3. huhtikuuta 1980) on italialainen maastohiihtäjä.

Checchi on edustanut Italiaa arvokilpailuissa Val di Fiemmen MM-kisoista 2003 lähtien. Hän on ollut MM-kisoissa parhaimmillaan kuudestoista 50 kilometrin yhteislähtökilpailussa Oberstdorfissa 2005 ja olympialaisissa kahdeksastoista Torinon kisojen 2006 yhdistelmäkilpailussa.

Checchi osallistui maailmancup-kilpailuun ensimmäisen kerran joulukuussa 2001. Hän saavutti uransa ensimmäisen voiton – ja palkintokorokepaikan – 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Canmoressa 25. tammikuuta 2008. Aiemmin samalla kaudella hän oli ollut neljäs 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa Rybinskissä. Checchi oli kymmenes kauden 2007–2008 maailmancupin kokonaispisteissä. Tour de Skin 2007–2008 kahdella ensimmäisellä takaa-ajo-osuudella hän oli kolmen nopeimman joukossa. 15. tammikuuta 2006 hän hiihti toisen osuuden Italian joukkueessa, joka voitti maailmancupin viestikilpailun Lago di Teserossa.

Kaudella 2008–2009 Checchi sijoittui kolmanneksi Vancouverin yhdistelmäkilpailussa.

Vuonna 2014 Checchi sai vuoden kilpailukiellon kun häntä ei ollut tavoitettu dopingtestiin kolmesti 18 kuukauden aikana.

Lähteet
-------

* Valerio Checchi Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Valerio Checchille vuoden dopingpanna väärien olinpaikkojen ilmoittamisesta *Kestävyysurheilu.fi*.  2.7.2014.  Arkistoitu 9.8.2014. Viitattu 29.7.2014.
**Valerija Spartaknova Narbikova** (ven. Валерия Спартаковна Нарбикова, s. 24. helmikuuta 1958 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen taiteilija ja kirjailija.

Valerija Narbikova

Suku ja koulutus
----------------

Hänen vanhempansa ovat Spartak Kaibulovitš Narbikov ja Valentina Jegorovna Pushkareva. Valeria Narbikova valmistui Maksim Gorkin kirjallisuusinstituutista, jossa hän opiskeli kirjailija Andrei Bitovin johdolla.

Kirjallinen ura
---------------

Hänen esikoisrunonsa julkaistiin vuonna 1978 ja hän kirjoitti proosaa vuodesta 1988 lähtien julkaisten kuusi teosta. Vuodesta 1997 lähtien hän keskittyi tekemään kuvataidetta, pääasiassa maalauksia. 

Valeria Narbikova on kiistanalainen kirjailija, joka on aiheuttanut kohua eroottisilla teemoillaan ja suorasukaisilla kuvillaan. Vuonna 2003 kukaan muu kuin hänen ex-miehensä galleristi ja kustantaja Aleksandr Glezerin omistama 'Jousimies' (ven. Стрелец) -lehti ei suostunut julkaisemaan hänen liian "rehellistä" teostaan, jonka katsottiin sisältävän törkeyksinä pidettäviä eroottisia kohtauksia.

Narbikovan tekstit ovat kielellisesti kokeellisia, kielellä ja kirjallisuudella ironisesti leikitteleviä. Narbikovan kirjallinen ura kuihtui 1990-luvun puolivälissä, jonka jälkeen hän ei julkaissut mitään ennen vuotta 2005, jonka jälkeen hän on julkaissut artikkeleita lehdissä ja kaksi romaania vuonna 2011 ja vuonna 2013.

Lähteet
-------

1. ↑  Валерия Нарбикова в «Журнальном зале» *magazines.gorky.media*.
2. 1 2  Rytkönen, Marja. Toim. Ekonen, Kirsti & Turoma, Sanna: "Luku 8. Perestroikan aika. Naisten uusi proosa", *Venäläisen kirjallisuuden historia*, s. 618. Gaudeamus, 2015, 2. painos. ISBN 9789524953450.
3. ↑  Валерия Нарбикова на сайте «Новая карта русской литературы» *litkarta.ru*.
4. ↑  267 выставок и восемь с половиной жен Александра Глезера / 267 exhibitions and eight and a half wives of Alexander Glezer *sem40.ru*.
5. ↑  О романе Валерии Нарбиковой «Сквозь» и интервью Валерии Нарбиковой проекту Неудобная Литература / Tietoja Valeria Narbikovan romaanista "Läpi" ja Valeria Narbikovan haastattelusta Inconvenient Literature -projektille *peremeny.ru*.
6. ↑  Роман Валерии Нарбиковой «Сквозь» в толстом интернет-журнале «Перемены» / Valeria Narbikova's novel "Through" in the thick online magazine "Changes" *peremeny.ru*.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Vaikertajakyyhky (*Zenaida macroura*), kirjassa Carolina pigeon, jonka nykyinen englanninkielinen nimi on Mourning dove.
**The Birds of America** on John James Audubonin vuosina 1827–1838 julkaistu teos, jossa hän esittelee Amerikan linnustoa.*selvennä* Siitä on otettu myöhemmin useita painoksia, ja se on ilmestynyt myös suomeksi. Yksi kirjan ensipainoksen kappaleista on myyty huutokaupassa ennätyshintaan.

Julkaisu
--------

Yhdysvaltalaiset kustantajat eivät halunneet julkaista teosta, joten Audubon matkusti vuonna 1826 Englantiin. Liverpoolissa hän onnistui vakuuttamaan merkittäviä kustantajia portfoliollaan, jossa oli kuvia linnuista. Lontoolainen kaivertaja Robert Havell valittiin tekemän Audubonin kanssa yhteistyötä kirjan julkaisemiseksi. Alkujaan *The Birds of American* kaivertajaksi valittiin William H. Lizars. Hänestä ei ollut kuitenkaan tuottamaan Audubonin vaatimia luonnollisen kokoisia lintukuvia. Lizars ehti tehdä vain muutamia luonnoksia. Havell oli parempi vaihtoehto teoksen kuvittajaksi, ja hän osasi lisäksi akvatintamenetelmän.

*The Birds of American* ensimmäinen painos ilmestyi vuosina 1827–1838. Siihen oli tehty 435 käsinväritettyä akvatintakaiverrusta, jotka esittelivät 1 065 lintua 489 eri lajista. Yksi sivu oli suuruudeltaan 63,5 × 96,5 senttimetriä. On arvioitu, että Audubonilta tilattiin kirjaa noin 200 kappaletta.

Kirjasta tehtiin myöhemmin uusia erilaisia laitoksia. Vuosina 1840–1844 siitä painettiin New Yorkissa oktaavopainos. Sen sivut olivat suurudeltaan noin 8 × 27 senttimetriä, ja siinä on linnuista 500 kuvaa. Audubonin kuoleman jälkeen hänen nuorin poikansa John Woodhouse aloitti uuden laitoksen painamisen noin vuonna 1860. Sen piti olla alkuperäisen teoksen täydellinen uudelleenjulkaisu. Sisällissodan aiheuttamat talousvaikeudet kuitenkin pysäyttivät laitoksen tuottamisen 105 kappaleen jälkeen. Suunnitelmien mukaan niitä oli tarkoitus painaa 500 kappaletta.

Suomeksi teos on ilmestynyt nimellä *Linnut* (Weilin & Göös, 1990; ISBN 951-35-4989-5).

Teos nykyään
------------

Teosta on luonnehdittu siten, että siinä yhdistyy niin taidetta, luonnontiedettä kuin käsityötaitoakin. Teoksesta tunnetaan 119 kappaletta, joista 108 on museoissa tai kirjastoissa. Yksityisessä omistuksessa olevista myytiin huutokaupalla kappale, jota pidetään laadullisesti yhtenä parhaista. Aiemmin se kuului vuonna 1955 kuolleen lordi Heskethin kokoelmaan mutta siirtyi Sothebyn huutokaupassa 8,6 miljoonan euron hintaan välittäjän haltuun joulukuussa 2010.

* KanadanhanhiKanadanhanhi
* FlamingoFlamingo

Katso myös
----------

* Luettelo lintukirjoista

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **The Birds of America**.
1. ↑  McNamara, Robert: John James Audubon, Painter and Naturalist, Created an American Masterpiece About.com.  Arkistoitu 1.9.2010. Viitattu 10.12.2010. (englanniksi)
2. 1 2 3  John James Audubon New York:  The Old Print Shop.  Arkistoitu 26.11.2010. Viitattu 10.12.2010. (englanniksi)
3. ↑  Audubonin lintukirja myytiin ennätyshintaan huutokaupassa *YLE Uutiset*.  8.12.2010. Helsinki:  Yleisradio. Viitattu 10.12.2010.