recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sambian yliopisto** (engl. *University of Zambia*, lyhennys: **UNZA**) on vuonna 1965 perustettu julkinen yliopisto, joka toimii nykyään Sambian pääkaupungissa Lusakassa kahdella kampusalueella. Yliopistossa on noin 31 000 opiskelijaa. Henkilökuntaan kuuluu noin 2 700 työntekijää, joista 810 on akateemista opettajakuntaa.

Sambian yliopistoa vuonna 1978.
Ensimmäiset Sambian yliopiston opiskelijat aloittivat vuonna 1966, ja ensimmäiset yliopistotutkinnot myönnettiin vuonna 1969. Opetus annetaan englanniksi. Opiskella voi eläinlääketieteen, humanististen tieteiden, insinööritieteiden, kaivosalan, opetuksen, lakitieteen, lääketieteen, luonnontieteiden ja maatalouden sekä yhteiskunnallisten tieteiden aloja. Alemman korkeakoulututkinnon opiskelu kestää Sambian yliopistossa tavallisesti neljä vuotta, mutta insinööritieteissä perustutkintoon opiskellaan viisi ja lääketieteessä seitsemän vuotta.

Sambian yliopistosta irtaantui maan toiseksi suurimmassa kaupungissa Kitwessä toimiva, vuonna 1987 itsenäisen yliopistoaseman saanut Copperbeltin yliopisto (engl. *University of Copperbelt*).

Webometrics-yliopistoranking (heinäkuu 2020) luokitteli Sambian yliopiston tasoltaan sijalle 45 Afrikassa ja maailmanlaajuisesti sijalle 2 104.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Zambia - Education *britannica.com*. Viitattu 27.12.2020. (englanniksi)
2. ↑  About UNZA University of Zambia, unza.zm. Viitattu 27.12.2020. (englanniksi)
3. ↑  About Alumni Relations, University of Zambia, unza.zm. Viitattu 27.12.2020. (englanniksi)
4. ↑  Webometrics Ranking of World Universities: Africa (espanjalaisen tutkimuskeskus Consejo Superior de Investigaciones Científicas (CSIC):n yliopistolistaus, Edition 2020.2.4)  July 2020. Cybermetrics Lab/ CSIC, webometrics.info. Viitattu 27.12.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sambian yliopisto** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:University of Zambia 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Maantieteelliset | 
* MusicBrainz place

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Giovanni Battista Viotti
**Giovanni Battista Viotti** (12. toukokuuta 1755 – 3. maaliskuuta 1824) oli italialainen viulisti ja säveltäjä. 

Viotti syntyi Valzarettossa (nykyisin Vercellin provinssia), joka oli osa Sardinian kuningaskuntaa. Hän oli Gaetano Pugnanin oppilas ja palveli Torinon hovissa ja kiersi solistina aluksi Pugnanin kanssa. Vuosina 1780–1781 he tekivät konserttimatkan Sveitsiin, Saksaan, Puolaan ja Venäjälle. Sen jälkeen hän matkasi yksin Pariisiin. Hän oli siellä erityisen suosittu, ja palveli jonkin aikaa Versailles’n hovissa kunnes perusti uuden oopperatalon, Théâtre de Monsieurin, vuonna 1788. Hän siirtyi Lontooseen, koska Ranskan vallankumous teki oopperaproduktiot mahdottomiksi. Hän palasi myöhemmin Pariisiin, mutta luopui konsertoinnista toimiakseen viinialalla. Se ei osoittautunut kuitenkaan tuotteliaaksi, ja hän Pariisin oopperan johtajuusvuosien jälkeen (1819–1822) hän siirtyi Lontooseen 1823, jossa hänen oli rahapulan vuoksi jälleen aloitettava konsertointi. Hän kuoli Lontoossa.

Viotti oli hyvin merkittävä muusikko ja viulunsoiton kehittäjä. Hän oli muun muassa Pierre Roden, Pierre Baillot’n ja August Duranowskin opettaja ja toimi tärkeänä vaikuttajana Rodolphe Kreutzerille. Häntä pidetään 1800-luvun ranskalaisen viulukoulun perustajahahmona. 

Viottin huomattavimpiin sävellyksiin kuuluu 29 viulukonserttoa, jotka tekivät muun muassa Ludwig van Beethoveniin vaikutuksen. A-mollikonsertto nro 22 on yleisimmin soitettu. Hänen tuotannossaan viululla on soitinäänenäkin hallitseva osuus: jousikvartetoissa Viotti antoi ensiviululle hyvinkin solistisia rooleja (toisin kuin esimerkiksi Haydnin balansoidummat soitinosuudet). Viotti omisti Stradivarius-viulun, joka tuli myöhemmin tunnetuksi juuri omistajansa nimellä.

Lähteet
-------

* Lajos Garam: *Viulun mestareita*. Hellasedition, 1985. ISBN 951-9226-08-7.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Kuva Nesteentien ja Raisiontien risteyksestä kohti Varppeenseutua vuonna 2004.
**Varppeenseutu** on Raision keskuskaupunginosa, jossa sijaitsee merkittävä osa kaupungin palveluista. Kaupunginosassa sijaitsee paljon liiketiloja, kerrostaloja ja myös hiukan pienteollisuutta. Aivan kaupunginosan keskeisintä osaa, suurin piirtein nykyisten Nesteen- ja Raisionteiden risteyksen lähistöä, kutsutaan yleisesti keskustaksi.

Raision keskusta alkoi aikoinaan muodostua Suuren Postitien ja Naantaliin vieneen tien risteykseen. Nykyinen risteys syntyi, kun Nesteentie valmistui vuonna 1957.

1970-luvulla alueelle rakennettiin ostoskeskus, joka perustui monitasoratkaisuihin ja betonin käyttöön. Keskustan suunnittelu perustui siihen, että autoliikenne ja kevyt liikenne olivat toisistaan erillään eri tasoilla. Tämä aiemmin rakennettu osuus täydentyi seuraavan vuosikymmenen alussa Tasalan ostoskeskuksella, joka sijaitsi Raisiontien eteläpuolella.  Keskustan eteläosassa sijaitsevat myös Tasalantori ja siihen liittyvät kävelykadut.

1990-luvun lopulla monitasoratkaisua alettiin pitää huonona ratkaisuna. Keskustan pohjoisosaa alettiinkin suunnitella uusiksi, ja betonisillat purettiin yhtä lukuun ottamatta 2000-vuosikymmenen alussa. Raisiontien ylle rakennettiin valoverkko, jossa tien yllä roikkuu vaijereissa valaisimia. Lisäksi tietä siirrettiin puolen kilometrin matkalta hieman pohjoiseen ja vapautuneelle paikalle rakennettiin uusi tori. Hankkeen yhteydessä keskustaan rakennettiin myös runsaasti uusia asuinkerrostaloja. Vuonna 2016 tori siirrettiin takaisin Tasalanaukiolle.

Varppeenseudun väkiluku vuonna 2015 oli 3 029 asukasta eli 12,4 prosenttia koko Raision väestöstä.

Nykyisellään vilkasliikenteinen Turun kehätie kulkee aivan Raision keskustan halki, mutta tietä on suunniteltu sijoitettavaksi keskustan kohdalla noin 300 metriä pitkään tunneliin. Tämä mahdollistaisi keskustan kaupunkirakenteen eheyttämisen ja liikenteen haittojen vähentämisen.

Lähteet
-------

1. ↑  Koivisto, Altti & Hietala, Oiva & Viertola, Kai: *Kuvamatkalla Raisiossa*, s. 21. Raisio-seura, 2005.
2. 1 2  Äijö, Kaisa: Raision keskustan suunnittelun historiaa Raision kaupunki. Viitattu 2.4.2012. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Arvaja, Matti: Raision keskusta sinnittelee liikekeskusten puristuksessa *Turun Sanomat*.  3.3.2004. Viitattu 2.4.2012.

Raision vaakunaRaision kaupunginosat

|  |  |
| --- | --- |
| Länsi-Raisio | Kaanaa · Tikanmaa · Paikkari · Nuorikkala · Pirilä |
| Keski-Raisio | Ihala · Vaisaari · Varppeenseutu · Kerttula · Somersoja · Inkoinen |
| Itä-Raisio | Kuloinen · Mahittula · Kuninkoja |
**Varparannan työväentalo**  on Kontiolahden kunnan Varparannan kylässä sijaitseva työväentalo.

Historiaa
---------

Varparannan työväentalo rakennetiin vuosina 1959–1960, ja se sijaitsee 3 000 m²:n tontilla. Talo on rakennettu talkoilla, ja sen rakentaminen on rahoitettu rahankeräyksillä, lainoilla ja työväenyhdistyksen omilla säästöillä. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen ja pukuhuone. Talo on ollut työväenyhdistyksen omassa käytössä, ja sitä on vuokrattu muillekin käyttäjille. Siellä on järjestetty kokouksia, elokuvanäytöksiä, tansseja ja juhlia.. Työväentalo on toiminut koko kylän keskuksena, ja sitä on remontoitu useaan otteeseen. 1980-luvulla taloon rakennettiin keittiö, ja ulkovuoraus on uusittu 2000-luvulla.

Lähteet
-------

1. ↑   Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982. ISBN 951-46-6592-9.
2. ↑  Tapio Laakkonen: Varparannalla ei valot sammu  6.4.2013 Päivitetty 8.4.2013. Yle. Viitattu 19.3.2023.
**Giovanni Battista Ceirano** oli italialainen autoilun ja ajoneuvojen valmistuksen pioneeri.

Historiaa
---------

Giovanni Battista oli nelihenkisen Ceiranon veljessarjan vanhin, muut veljet olivat ikäjärjestyksessä Giovanni, Matteo ja Ernesto. Vuonna 1886 hän perusti Torinon kaupunkiin polkupyöräliikkeen ja ryhtyi myöhemmin itsekin valmistamaan polkupyöriä, englantilaiselta kalskahtavalla nimellä "Welleyes". Tätä polkupyöräliikettä oli rahoittamassa mm. liikemies *Emanuele di Bricherasio*, jolla oli myöhemmin merkittävä rooli tulevan teollisuusyhtiö F.I.A.T.:n perustamisessa. Vakituinen vieras polkupyöräverstaalla oli tekniikasta kiinnostunut pikkupoika nimeltä Vincenzo Lancia. Hän imi täällä itseensä vaikutteita, joilla oli hänen tulevaisuutensa kannalta ratkaiseva merkitys.

Lokakuussa 1898 Giovanni Battista perusti polkupyöräverstaalla työskennelleen nuoremman veljensä Matteon kanssa Ceirano Giovanni Battista & C. -nimisen yhtiön. Alkuvuodesta 1899 heidän yhtiönsä oli tarkoitus alkaa valmistaa insinööri Aristide Facciolin suunnittelemaa kevyttä kaksipaikkaista autoa, joka on varustettu Aristiden itsensä suunnittelemalla 3,5 hv:n, 663 cm3:n kaksisylinterisellä moottorilla ja kaksinopeuksisella vaihteistolla. Giovanni Battistan ja Matteon autolle annetaan nimi "Welleyes" heidän valmistamiensa polkupyörien nimen mukaisesti. Heidän autolleen näyttäisi olevan odotettavissa kaupallista menestystä mutta heidän tuotantotilojensa rajallinen koko ei mahdollista laajamuotoisemman autojen valmistuksen aloittamista, joten he päättävät myydä autonsa patenttioikeudet torinolaiselle liikemieskonsortiolle, joka perustaa auton valmistamista varten "Fabbrica Italiana Automobili Torino" (F.I.A.T.) -nimisen yhtiön.

Kaupan yhteydessä, nyt Ceiranon oppipoikana työskennellyt Vincenzo Lancia, että Aristide Faccioli siirtyivät Fiatille ja myös Ceiranon veljekset saivat pestin uudesta yhtiöstä. Giovanni Battista aloitti toiminnan Fiatin myyntiedustajana. Neljä kuukautta kaupan jälkeen markkinoille tuli Fiatin ensimmäinen henkilöauto, Ceiranon veljesten Welleyes-patenttiin perustuva "FIAT 3½ HP".

Giovanni Battista ei ollut tyytyväinen pelkän myyntiedustajan toimeen ja vuonna 1901 hän perusti Matteon kanssa uuden autoja valmistavan yrityksen Fratelli Ceirano & C.. Vuoteen 1903 mennessä yhtiö oli kehittänyt yksisylinterisellä moottorilla varustetut "Ceirano 5 HP"- ja "Ceirano 6/8 HP" -mallit sekä 4562 cm3:n nelisylinterisellä moottorilla varustetun "Ceirano 16 HP":n. Matteo jätti yhtiön vuonna 1903 ja perusti Ceirano Matteo & C. -nimisen yhtiön. Giovanni Battista jatkoi nuoremman veljensä, joka oli myös nimeltään Giovanni, yhtiön toimintaa ja vuonna 1904 sen nimeksi muutettiin G.G. Fratelli Ceirano & C..

Vuonna 1905 Giovanni Battista vetäytyi autojen valmistuksesta ja liiketoimista ja muutti viettämään yksityiselämää Bordigheran rannikkokaupunkiin. Giovanni Battista Ceirano kuoli Torinossa vuonna 1912.

Lähteet
-------

1. ↑  Treccani.it - CEIRANO, Giovanni


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Italian People

 |

 |
Ronnie Whelan.
**Ronald Andrew "Ronnie" Whelan** (s. 25. syyskuuta 1961 Dublin, Irlanti) on irlantilainen jalkapallon keskikenttäpelaaja, joka joskus pelasi puolustajana. Hän oli olennainen osa Liverpoolin joukkuetta pelatessaan siellä vuodesta 1979 vuoteen 1994. Hän lopetti uransa Southend Unitedissa, jossa hän oli myös pelaajamanageri. Whelanilla on tällä hetkellä mediaura Irlannissa.

Whelan pelasi Irlannin maajoukkueessa 53 ottelua ja teki niissä kolme maalia vuosina 1981–1995.

Lapsuus
-------

Whelan syntyi jalkapalloperheeseen Dublinista: hänen isänsä, Ronnie Whelan Senior oli irlantilainen maajoukkuepelaaja ja tärkeä osa St Patrick's Athleticin joukkuetta 1950- ja 1960-luvuilla. Hänen veljensä Paul Whelan pelasi Bohemian FC:ssä ja Shamrock Roversissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ronnie Whelan Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Khaled, Ali: How Ronnie Whelan became the most underrated Liverpool star of all *thesefootballtimes.co*.  26.4.2017. Viitattu 20.5.2019. (englanniksi)
3. ↑  Mamrud, Roberto: Ireland - Record International Players  10.1.2019. RSSSF. Viitattu 19.5.2019. (englanniksi)

  

Irlannin tasavallan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1990
1 Bonner
2 Morris
3 Staunton
4 McCarthy
5 Moran
6 Whelan
7 McGrath
8 Houghton
9 Aldridge
10 Cascarino
11 Sheedy
12 O'Leary
13 Townsend
14 Hughton
15 Slaven
16 Sheridan
17 Quinn
18 Stapleton
19 Kelly
20 Byrne
21 McLoughlin
22 Peyton
Valmentaja Charlton

Irlannin tasavallan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1994
1 Bonner
2 Irwin
3 Phelan
4 Moran
5 McGrath
6 Keane
7 Townsend
8 Houghton
9 Aldridge
10 Sheridan
11 Staunton
12 G. Kelly
13 Kernaghan
14 Babb
15 Coyne
16 Cascarino
17 McGoldrick
18 Whelan
19 McLoughlin
20 D. Kelly
21 McAteer
22 A. Kelly
Valmentaja Charlton
**Tuohikirje numero 403** on Novgorodin tuohikirje, johon on kirjoitettu (vanhoin kyrillisin kirjaimin) sekä muinaisvenäjäksi, että jollain itämerensuomalaisella kielellä. Kirjettä ei ole ajoitettu kunnolla stratigrafisesti, mutta tyyliltään sen on päätelty olevan 1300-luvun lopulta - jolloin se olisi parisataa vuotta uudempi vanhinta tunnettua itämerensuomalaista kirjoitusta, kirjettä nro. 292. Kirjeen löysi sattumalta vuonna 1960 rakennusmies nimeltään Klopov kaivettaessa rakennuksen perustuksille kuoppaa Novgorodissa, minkä vuoksi stratigrafista ajoitusta ei pystytty tekemään.

Teksti
------

Tuohen yläosan teksti on vanhaa venäjää, ja sisältää muistiinpanoja veloista tai veroista. J.S. Jelisejev kääntää viestin suomeksi näin: Markilla (germaaninen miehen nimi) on vakkoja (viljamitta), Himujevin (karjalainen miehen nimi venäläisessä asussa, sanasta himo) veljellä puolitoista oravaa Sandalakšassa (karjalainen paikannimi), Mundanahtilla (germaaninen miehen nimi, 'Kuutamoyö') kaksi oravaa, Pyhtinillä (karjalainen miehen nimi, sanasta pyhä) vakkoja. Sekä Pogijassa (karjalainen paikannimi, suom. Pohja) palkkalaisella orava.

Tuohen alaosassa on sanoja itämerensuomalaisella kielellä, sekä joitakin venäjänkielisiä sanoja. J.S Jelisejevin tulkinnan (1960) mukaan nämä ovat ilmeisesti kirjoittajan henkilökohtaisempia huomautuksia yläosan muistiinpanoihin. Kirjoittaja siis vaikuttaa hänen mukaansa olleen itämerensuomalainen. Vasemmanpuoleisimman huomautuksen mukaan kirjoittaja ei pidä jostakusta tai jostakin, todeten tämän olevan "soromo gulkija". Soromno on venäjää ja tarkoittaa häpeää, ja itämerensuomalainen "gulkija" olisi nykysuomeksi "hylkiä" tai "hylkiö" (ei kuitenkaan "kulkija"). Seuraavasta huomautuksesta on melko selvästi luettavissa: "Veli käski (käymään) Haapalan kylässä". Kolmas huomautus viittaa Jelisejevin mukaan rituaaliseen tavaroiden vaihtoon, eikä niinkään kaupankäyntiin. Jelisejev kääntää sen nykysuomeksi: "Turkikset vaihtoa varten, kysyä veljeä pitää. Niin antoivat."

Johanna Laakso (1999) kritisoi Jelisejevin näkemystä, ja katsoo, että tuohen alaosan teksti on sanasto: muutamia itämerensuomalaisia sanoja, ja näiden venäjänkieliset käännökset. Esimerkiksi mainittu "soromo gulkija" tarkoittaisi vain samaa asiaa ensin muinaisvenäjäksi, ja sitten itämerensuomeksi.

Katso myös
----------

* Tuohikirje 292

Lähteet
-------

* J.S Jelisejev: Itämerensuomalaisia kielenmuistomerkkejä (1960)
* Johanna Laakso: Vielä kerran itämerensuomen vanhimmista muistomerkeistä (1999)

### Viitteet

1. ↑  A. A. Barentsen: *Studies in West Slavic and Baltic Languages*, s. 336–340. Rodopi, 1991. ISBN 9789051832464. Google Books (viitattu 9.12.2012). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Грамота 403 (venäjäksi)
**Ronny Heberson Furtado de Araújo** (eli **Ronny**, s. 11. toukokuuta 1986 Fortaleza) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa Hertha BSC:iä. Vasenjalkainen Ronny on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Ronny aloitti uransa kotimaansa Corinthiansissa, jota hän edusti vuodet 2004–2006 pelaamatta peliäkään. Vuonna 2006 hän siirtyi Portugalin Primeira Ligan Sporting Clube de Portugaliin. Hän pelasi seuran paidassa 38 ottelua Primeira Ligassa tehden yhden maalin. Ronny debytoi seuran paidassa myös Mestareiden liigassa. Kauden 2009–2010 hän oli lainassa Primeira Ligan UD Leiriassa. Sporting-urallaan Ronny voitti kahdesti Portugalin cupin ja niin ikään kahdesti Portugalin supercupin.

Heinäkuussa 2010 Ronny siirtyi Saksan 2. Bundesliigan Hertha BSC:iin. Kaudeksi 2011–2012 seura nousi takaisin Bundesliigaan, josta se putosi seuraavaksi kaudeksi jälleen 2. Bundesliigaan. Kaudella 2012–2013 Ronny teki 2. Bundesliigassa 18 maalia 33 ottelussa seuran noustessa jälleen Bundesliigaan. Parhaalla Bundesliiga-kaudellaan, kaudella 2013–2014, Ronny on tehnyt 27 ottelussa neljä maalia.

### Maajoukkueura

Ronny oli mukana voittamassa alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruutta Suomessa 2003. Hän pelasi turnauksessa yhdessä ottelussa, alkulohkon ottelussa Portugalia vastaan Ratinan stadionilla Tampereella.

Muuta
-----

Myös Ronnyn isoveli Raffael on jalkapalloilija. Hän edustaa Bundesliigan Borussia Mönchengladbachia. Ronny ja Raffael ovat pelanneet yhdessä Hertha BSC:issä.

Ronnyn nimissä on ammattilaisjalkapalloilun kovin maaliin johtanut laukaus. Tuo maali syntyi suoraan vapaapotkusta marraskuussa 2006 Sporting CP:n paidassa Associação Naval 1º de Maioa, potkun vauhdin ollessa 210,9 kilometriä tunnissa. Maali oli Ronnyn ainoa maali Sporting-urallaan.

Saavutukset
-----------

**Sporting Clube de Portugal**

* Portugalin cup: 2006-2007, 2007-2008
* Portugalin supercup: 2008, 2009

**Hertha BSC**

* 2. Bundesliiga: 2010-2011, 2012-2013

**Brasilia**

* Alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruus: (2003)

**Henkilökohtainen**

* Jalkapallohistorian kovin maaliin johtanut laukaus: 210,9 km/h (2006)

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑
3. 1 2
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Manganoseeni** eli **bis(syklopentadienyyli)mangaani** (C10H10Mn) on metalloseeneihin kuuluva mangaanin organometalliyhdiste.

Ominaisuudet ja valmistus
-------------------------

Manganoseeni on huoneenlämpötilassa kellanoranssia kiteistä ainetta. Yhdiste on ainoita ionirakenteisia metalloseeneja ja rakenne koostuu mangaani-ionien ja syklopentadienyyliligandien muodostamasta siksak-ketjusta. Jokainen mangaani-ioni on sitoutunut kahteen syklopentadienyyliligandiin, joiden haptisuus on 2 ja yhteen, jonka haptisuus on 3. Manganoseenilla on kaksi spintilaa: niin kutsuttu korkean spinin tila, jossa spin on 5/2 ja matalan spinin tila, jossa spin on 1/2. Näistä matalan spinin tila on stabiili 150–158 °C:n lämpötilaan asti, jolloin spintila muuttuu. Korkean spin-tilan manganoseeni on rakenteeltaan metalloseeneille tyypillisesti niin kutsuttu sandwich-yhdiste, ja mangaani-ioni on sitoutunut kahteen päällekkäin olevaan syklopentadienyyliligandiin. Tässä muodossa yhdiste on väriltään vaaleanpunaista. Manganoseeni on hyvin kosteus- ja ilmaherkkä kemikaali ja se voi olla pyroforista. Manganoseeni reagoi hiilimonoksidin kanssa siten, että toinen syklopentadienyyliligandeista korvautuu kolmella karbonyyliligandilla. Yhdiste on paramagneettista.

Manganoseenia voidaan valmistaa vedettömän mangaani(II)kloridin ja syklopentadienyylinatriumin välisellä reaktiolla. Liuottimena käytetään tetrahydrofuraania.

Lähteet
-------

1. ↑  Bis(cyclopentadienyl)manganese – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 19.7.2016.
2. 1 2 3  N.N. Greenwood & A. Earnshaw: *Chemistry of the Elements*, s. 1065–1066. 2nd Edition. Butterworth Heinemann, 1997. ISBN 0-7506-3365-4. (englanniksi)
3. ↑  John Hartwig: *Organotransition Metal Chemistry*, s. 114. University Science Books, 2010. ISBN 978-1-891389-53-5. (englanniksi)
4. 1 2  Wolfgang A. Herrmann: *Synthetic Methods of Organometallic and Inorganic Chemistry*, s. 7–8. Thieme, 1999. ISBN 978-3131030610. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 19.7.2016). (englanniksi)
5. ↑  Didier Astruc: *Organometallic Chemistry and Catalysis*, s. 252. Springer, 2007. ISBN 978-3-540-46128-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 19.7.2016). (englanniksi)
6. ↑  Richard A. Layfield: Manganese(II): the black sheep of the organometallic family.  *Chemical Society Reviews*, 2008, 37. vsk, nro 6, s. 1098–1107. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 19.7.2016.  (englanniksi)
**Mangareva** (omakielinen nimi: *te reo magareva*) on polynesialainen kieli, jota puhutaan pääsääntöisesti Ranskan Polynesiaan kuuluvalla Mangarevan saarella. Sitä puhuu vain noin 400 ihmistä ja suurin osa osaa myös tahitia. Lukutaitoisuus mangarevan puhujien keskuudesessa on melko alhainen. Kieltä pyritään myös elvyttämään.

Kieli on melko läheistä sukua rarotongalle, marquesasille ja tuamotulle. Myös maorin kieli on jonkin verran yhteneväinen mangarevan kanssa, mikä kävi ilmi 1834, kun ranskalaiset lähetyssaarnaajat käyttivät maorinkielistä tulkkia kristinuskon levittämiseen.

Mangarevaa kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Vain joitakin Raamatun osia on käännetty mangarevaksi, mutta esim. Uuden testamentin sekä kokonainen käännös puuttuu.

Mangareva on ollut myös tahitisaation kohde, mikä johtuu siitä, että tahitinpuhujien määrä on suurempi kuin muiden Ranskan Polynesian alkuperäiskielien puhujien määrä yhteensä.

Fonologia
---------

### Vokaalit

|  | Etinen | Keskinen | Takainen |
| --- | --- | --- | --- |
| **Suppea** | i |  | u |
| **Puolisuppea** | e |  | o |
| **Avoin** |  | a |  |

Lähde:

### Konsonantit

|  | Labiaali | Alveolaari | Velaari | Glottaali |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **Nasaali** | m | n | ŋ |  |
| **Klusiili** | p | t | k | ʔ |
| **Frikatiivi** | v |  |  |  |
| **Tremulantti** |  | r |  |  |

Lähde:

Lähteet
-------

* Manuireva, Ena: *Mangarevan - A Shifting Language*, Auckland University of Technology, 2014.
* Charpentier, Jean-Michel & Alexandre François: *Linguistic Atlas of French Polynesia*, de Gruyter & Université de la Polynésie Française, 2015,  ISBN 978-3-11-026035-9.

### Viitteet

1. ↑  Ethnologue: Mangareva (englanniksi) Viitattu 5.3.2015.
2. ↑  Did you know Mangareva is endangered? *Endangered Languages*. Viitattu 23.6.2022. (englanniksi)
3. ↑  How to save a language when you're the only speaker in New Zealand *RNZ*.  21.2.2020. Viitattu 23.6.2022. (englanniksi)
4. ↑  Glottolog 4.6 - Mangareva *glottolog.org*. Viitattu 23.6.2022.
5. ↑  Manuireva, s. 21
6. ↑  ScriptSource - Mangareva written with Latin script *scriptsource.org*. Viitattu 23.6.2022.
7. ↑  Mangarevan in French Polynesia *Joshua Project*. Viitattu 17.2.2023. (englanniksi)
8. ↑  Manuireva, s. 12
9. ↑  Charpentier & Alexandre, s. 101
10. 1 2  Mangareva language, alphabet and pronunciation *omniglot.com*. Viitattu 23.6.2022.

Austronesialaiset kielet
abadi | abung | adonara | alune | anuta | atšeh | ’auhelawa | badui | bali | belait | bugi | buru | cebuano | chuuk | etelämarquesas | fidži | gao | havaiji | hiligaino | iloko | indonesia | jaava | japi | karoliini | kiribati | madura | malagassi | malaiji | maori | minangkabau | mokerang | nauru | palau | pingelap | pohjoismarquesas | rapanui | samoa | sunda | tagalog | tahiti | taroko | tetum | tikopia | timor | tonga | tšamorro | tuvalu | wanukaka | watubela
**Mangaani(III)asetaatti** ((C2H3O2)3Mn) on Mn3+- ja asetaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään hapettimena orgaanisen kemian synteeseissä ja lähtöaineena valmistettaessa muita kolmenarvoista mangaania sisältäviä yhdisteitä.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa mangaani(III)asetaatti on kidevedettömänä tummanruskeaa kiteistä ainetta. Usein se esiintyy myös kaneliruskeana kidevedellisenä dihydraattina (C2H3O2)3Mn·2H2O. Kidevedellisen mangaaniasetaatin rakennetta kuvaa parhaiten kaava [Mn3O(OAc)6]+OAc-. Tämän yhdisteen rakenteessa on kationi, jonka keskusatomina on happi. Tämä happi on koordinoitunut kolmeen mangaani(III)ioniin, joista jokainen on koordinoitunut neljään asetaatti-ioniin. Mangaani(III)asetaatti reagoi veden kanssa disproportioituen Mn2+- ja Mn(IV)4+-ioneiksi. Yhdiste liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja etikkahappoon.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Kidevedellistä mangaani(III)asetaattia voidaan valmistaa hapettamalla mangaaniasetaattia kloorin tai kaliumpermanganaatin avulla etikkahappoliuoksessa. Kidevedetöntä yhdistettä tuotetaan mangaani(III)nitraatin ja etikkahappoanhydridin välisellä reaktiolla. Mangaani(III)asetaattia käytetään usein lähtöaineena valmistettaessa muita mangaani(III)yhdisteitä. Sillä on myös merkitystä hapettimena orgaanisen kemian synteeseissä yhden elektronin vastaanottavana hapettimena. Näin tietyt orgaanisen yhdisteet hapettuvat radikaaleiksi, jotka reagoivat edelleen. Mangaani(III)asetaattia käytetään muun muassa hapettamaan alkeeneja butyrolaktoneiksi ja radikaalien muodostamiseen karbonyyliyhdisteistä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 620. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
2. ↑  Egon Wiberg, Nils Wiberg, Arnold Frederick Holleman: *Inorganic chemistry*, s. 1413. Academic Press, 2001. ISBN 978-0-12-352651-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 23.8.2017). (englanniksi)
3. 1 2  Barry B. Snider, Alexandre Meunier & Claude Y. Legault: *Manganese(III) Acetate, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2012. Teoksen verkkoversio Viitattu 23.8.2017.
4. ↑  Kenneth Pisarczyk: *Manganese Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2005. Viitattu 23.8.2017.
5. ↑  Victor H. Agreda: *Acetic Acid and its Derivatives*, s. 354. CRC Press, 1992. ISBN 9780824787929. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 23.8.2017). (englanniksi)
**Tuohimaa** on suomenkielistä popia ja rockia esittävä yhtye, joka perustettiin Oulussa vuonna 2014.

Yhtyeen keulahahmo ja säveltäjä on laulaja-kitaristi Lauri Tuohimaa, jonka lisäksi yhtyeeseen kuuluvat basisti Olli-Pekka Karvonen ja rumpali Antti Liimatainen. Yhtyeen sanoitukset ovat pääosin näyttelijä Miia Nuutilan tekemiä mutta sanoituksia ovat tehneet myös mm. Kati Valjus ja Lauri Tuohimaa itse. Tuohimaa ja Nuutila tutustuivat samoissa kesäteatterituotannoissa työskentelyn kautta. Tosin Lauri aloitti suomenkielisen musiikin tekemisen jo vuonna 2009 Tuohimaa-nimellä.

Tuohimaan levymerkki on oululainen Go Music! Records. Yhtyeen ensimmäinen albumi, *Lähellä totuutta*, ilmestyi syyskuussa 2015. Sitä edelsivät singlet kappaleista "Sinä kestät sen" ja "Vapaus" keväällä 2015.

Tuohimaan toinen levy *Uuden alun edessä* julkaistiin saman levy-yhtiön kautta. Levyllä jatkuu myös yhteistyö Miia Nuutilan kanssa ja levyllä ovat Miian lisäksi mukana myös Tuohimaan Charon-toveri J-P Leppäluoto ja Aki Louhela. Jos en sua koskaan-singlellä vierailee lisäksi myös Poisonblack-muusikko Marco Sneck.

Tuohimaa julkaisi coverversion Mikko Alatalon kappaleesta Kiiminkijoki.

Vuonna 2020 ilmestyi uusi single Suisto joka oli alun perin kirjoitettu vuonna 2009 ja julkaistu promojulkaisuna.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Lähellä totuutta* (Go Music!, 2015)
* *Uuden alun edessä* (Go Music!, 2018)
* *III* (Go Music!, 2022)

### Singlet

* *Hetket haihtuu* (E. Punto Production, 2014)
* *Sinä kestät sen* (Go Music!, 2015)
* *Vapaus* (Go Music!, 2015)
* *Kahleet* (Go Music!, 2016)
* *Ohikulkija* (Go Music!, 2016)
* *Jos en sua koskaan* (Go Music!, 2017)
* *Seinät* (Go Music!, 2017)
* *Uuden alun edessä* (Go Music!, 2017)
* *Kiiminkijoki* (Go Music!, 2018)
* *Suisto* (Go Music!, 2020)
* *Toinen mies* (Go Music!, 2020)
* *Kierrän ympyrää* (Go Music!, 2020)

Lähteet
-------

1. ↑  Lassila, Tero: Melankolia seurana *Oulu-lehti*.  12.8.2015. Viitattu 26.1.2016.
2. ↑  Annala, Päivi: Miia Nuutila tekee nyt musiikkia yhdessä entisen hevimuusikon kanssa *Yle Uutiset*.  30.3.2015. Yleisradio. Viitattu 26.1.2016.
3. ↑  Lauluntekstit *Kati Valjuksen kotisivut*. Viitattu 9.9.2019.
4. ↑  Charonista ja For My Painista tuttu Lauri Tuohimaa oman projektinsa kimpussa – ensi-illassa Jos en sua koskaan -video *Soundi*.  10.10.2017. Viitattu 9.9.2019.
5. ↑  Mikko Alatalo ylistää Tuohimaan Kiiminkijoki-versiota: "lirahti vanhalla rock-miehellä pari tippaa housuun" *Takahuone*.  17.8.2018. Viitattu 9.9.2019.
6. ↑  Tuohimaa synkistelee kappaleella, joka on odottanut julkaisua yli 10 vuotta – Ensinäytössä Suiston upea video *Soundi.fi*.  18.6.2020. Viitattu 26.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Tuohimaan sivusto
**Nils Åke Håkansson** (20. joulukuuta 1900 Vaasa – 11. maaliskuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen Etsivän Keskuspoliisin ja sen seuraajan Valpon palveluksessa ollut etsivä.

Håkansson tuli Etsivän Keskuspoliisin palvelukseen vuonna 1922. Hän oli välillä 1926–1931 *Ab Byggekonomin* palveluksessa, kunnes tuli 1931 etsivän keskuspoliisiin nuoremmaksi rikoskonstaapeliksi ja myöhemmin Valpossa etsiväksi. Örnulf Tigerstedtin mukaan Håkanssonilla oli merkittävä osuus vuoden 1933 suuren vakoilujutun selvittämisessä.

Håkansson haavoittui vakavasti vatsaan 6. tammikuuta 1942 Valpon päämajassa Ratakadulla, kun sinne tuotu samana aamuna Sörnäisessä sijaitsevasta Marjatan talosta pidätetty kommunisti Martti Koivistoinen veti esiin vaatteisiinsa kätkemänsä espanjalaisen sotilaspistoolin, jolla hän ampui kahta etsivää ja yritti osua myös autonkuljettajaan. Koivistoinen pääsi pakenemaan, mutta hänet pidätettiin seuraavana päivänä Kumpulasta. Håkansson kuoli saamiinsa vammoihin 1. sotasairaalassa maaliskuussa 1943. Koivistoinen tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin Helsingin lääninvankilan pihalla 16. helmikuuta 1943.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinasiakirja: Håkansson, Nils Åke
2. 1 2 3  För fosterlandet, Hufvudstadsbladet, 13.3.1943, nro 70 (2. painos), s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Örnulf Tigerstedt : Vastavakoilu iskee, Otava 1943 (Internet Archive), alkusanat s. 6-7
4. ↑  Kaatuneiden henkilöasiakirjat > Kantakortit > Kantakortit Huikko - Jokelainen > Håkansson Nils Åke, 20.12.1900
5. ↑  Jukka Rislakki : Maan alla: Vakoilua, vastarintaa ja urkintaa Suomessa 1941-1944, Saga Egmont 2021, luku Urho, lempi ja martti (Google-kirjat linkki
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston F-luokan hävittäjästä. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Firedrake** (viirinumero H79) oli Britannian kuninkaallisen laivaston F-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: F-luokka (hävittäjä)*
Alus tilattiin Wallsendistä Parsons Marine Steam Turbine Companyltä, joka tilasi aluksen rungon Vickers-Armstrongilta Walkerin telakalta. Köli laskettiin 5. heinäkuuta 1933. Alus laskettiin vesille 28. kesäkuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 30. toukokuuta 1935.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin F-luokan hävittäjistä muodostettuun Kotilaivaston 6. hävittäjälaivueeseen, joka numeroitiin toukokuussa 1939 uudelleen 8. hävittäjälaivueeksi.

Alus upotti 14. syyskuuta 1939 Irlannin luoteispuolella sisaralustensa *HMS Faulknorin* ja *HMS Foxhoundin* kanssa Saksan laivaston sukellusveneen *U-39*.

Vuonna 1940 alus osallistui laivueen mukana Norjan taisteluihin, minkä jälkeen se siirrettiin elokuussa muun laivueen mukana Gibraltarille Force H:hon. Se vaurioitui heinäkuussa 1941 pahoin ilmahyökkäyksessä, missä sen sisaralus *HMS Fearless* upposi. *Firedrake* hinattiin takaisin Gibraltarille. Aluksen saamat vauriot korjattiin telakalla Bostonissa Yhdysvalloissa, mistä se palasi palvelukseen alkuvuodesta 1942.

Alus upotti Gibraltarin itäpuolella *HMS Wrestlerin* ja kahden Royal Air Forcen 202. laivueen London-lentoveneen kanssa Italian laivaston sukellusveneen *R. Smg. Durbon*.

Alkuvuodesta 1942 alus oli laivueenjohtajana Keskisen Atlantin saattajayksikön ryhmä B-7:ssä (engl. *Mid-Ocean Escort Force Group B-7*). Ryhmä suojasi saattueita HX-186, ON-94, HX-192, ON-106, SC-91, ON-117, SC-103, ON-142 ja HX-216 ennen kuin Saksan laivaston sukellusvene *U-211* torpedoi 17. joulukuuta 1942 *Firedraken*, joka suojasi saattuetta ON-153. Aluksen upottua korvetti *HMS Sunflowerin* miehistö poimi merestä 27 eloonjäänyttä.

Lähteet
-------

* English, John: *Amazon to Ivanhoe - British Standard Destroyers of the 1930s*. Kendal: World Ship Society, 1993. ISBN 0-905617-64-9. (englanniksi)
* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Levy, James P.: *The Royal Navy's Home Fleet in World War II*. New York: Palgrave macmillan, 2003. ISBN 1-4039-1773-6. (englanniksi)
* Woodman, Richard: *Arctic Convoys 1941–1945*. South Yorkshire, Englanti: Pen & Sword Maritime, 2007. ISBN 1-84415-611-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Whitley, M. J. s. 106

*F*-luokan hävittäjät

|  |
| --- |
| **Laivueenjohtaja:** *HMS Faulknor* |
| **Alukset:** *HMS Fame* - *HMS Fearless* - *HMS Firedrake* - *HMS Foresight* - *HMS Forester* - *HMS Fortune* - *HMS Foxhound* - *HMS Fury* |
| Edeltäjä: *E*-luokka – Seuraaja: *G*-luokka |
**Cadillac Escalade** on Cadillacin SUV-malli. Se edustaa Cadillacin malliston yläpäätä ja on Pohjois-Amerikassa ns. full-size -kokoinen.

Ensimmäinen sukupolvi (1999–2001)
---------------------------------

Cadillac Escalade (1999-2001)
Ensimmäisen polven Escalade oli GM:n vastaus Lincoln Navigatorin suureen kysyntään. Se jäi varsin heikoksi menestykseksi. Pohjana 
Escaladelle toimi GMC Yukon (Chevrolet Tahoe) Denalin (luksusvarustelutaso) pohjalevy. Moottori oli myös GM:n perus-V8.

### Moottorit

* 5.7 Vortec 5700 V8 (255 hv).

Toinen sukupolvi (2002–2006)
----------------------------

Cadillac Escalade vuodelta 2005
Toinen sukupolvi perustui Chevrolet Tahoen/GMC Yukonin perusrakenteeseen. Se edusti muotoilultaan Cadillacin uutta kantikasta linjaa. Toinen sukupolvi saavutti vankan aseman varallisuuden symbolina ja siitä tuli varsin suosittu aihe muun muassa hip-hop musiikkivideoissa. 

### Moottorit

* 5.3 Vortec 5300 V8 valmistettiin 2002–2003 (285 hv)
* 5.3 Vortec 5300 V8 vuodesta 2004 (295 hv)
* 6.0 High-Output Vortec 6000 V8 (345 hv)

Kolmas sukupovi (2007–2014)
---------------------------

Kolmannen sukupolven Cadillac Escalade ESV
Kolmas sukupolvi rakennettiin GMT900 pohjalevylle yhdessä kaikkien Chevroletin ja GMC:n kevyiden kuorma-autojen kanssa. Tämän sukupolven Escaladea tuodaan myös Suomeen. Escaladesta on myös olemassa pidennetty Escalade ESV (perustuu Chevrolet Suburbaniin) ja EXT (Perustuu Chevrolet Avalancheen). Näitä malleja ei tuoda Suomeen.

### Moottorit

* 6.2 Vortec 6200 V8 (400 hv)

Neljäs sukupolvi (2015–)
------------------------

Neljännen sukupolven Cadillac Escalade ESV
Neljännen sukupolven Cadillac Escalade ja Escalade ESV esitelitiin 7. lokakuuta 2013 New Yorkissa, noin kuukausi sen jälkeen kun General Motors oli julkistanut Chevroletin ja GMC:n seuraavan sukupolven katumaasturit.

Auton sarjatuotanto alkoi tammikuussa 2014 General Motorsin Arlingtonin tehtaalla Texasissa.

### Moottorit

* 6.2L EcoTec3 V-8 FlexFuel

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Cadillac Escalade**.
Axel Johnson
Axel Johnsonin perhehauta Solnan hautausmaalla.
**Axel Johnson** (23. maaliskuuta 1844 Jönköping – 13. toukokuuta 1910 Tukholma) oli ruotsalainen liikemies ja telakoitsija. Hän perusti muun muassa perheyhtiön Axel Johnsongruppen.

Axel Johnson aloitti uransa kauppiaana jo kolmetoistavuotiaana kotikaupungissaan, mutta muutti 1862 Tukholmaan. Vuonna 1873 hänellä oli jo sen verran, pääomaa että pystyi perustamaan A. Johnson & co:n, joka muun muassa osti kivihiiltä Englannista. Kun laivat lähti paluumatkalle, hän lastasi ne ruotsalaisella puutavaralla, raudalla ja teräksellä. Hän oli monen ruukin perustamisen takana. Höyrylaivoja hän hankki jo 1880-luvulla ja perusti vuonna 1890 varustamo, Rederiaktiebolaget Nordstjernanin. 

Hän oli Siamin konsulina vuodesta 1892.

Vuonna 1875 hän meni naimisiin Annie Wietlingin kanssa, ja sai viisi poikaa, muun muassa Axel Ax:son Johnsonin, teollisuusmiehen Helge Axelsson Johnsonin ja diplomaatin Harry Axelsson Johnson.

Lähteet
-------

* Helge Ax:son Johnsons stiftele : Historisk bakgrund (Arkistoitu – Internet Archive)
* Olov Hölcke, artikel i *Svenska män och kvinnor* del 4, Stockholm : Albert Bonniers förlag 1948
* Gardar Sahlberg, *Berömda svenskar från tolv sekler*, Stockholm : Bonniers Fakta, 1981, s.175

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Ruotsi

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Cadillac CT6** on Cadillacin vuodesta 2015 lähtien valmistama loistoauto, joka ensiesiteltiin vuoden 2015 New Yorkin kansainvalisessä autonäyttelyssä. Malli tuli myyntiin Yhdysvalloissa vuonna 2016. Sen päämarkkinat ovat Pohjois-Amerikassa ja Kiinassa. Sitä myydään myös Euroopassa, Etelä-Koreassa, Japanissa, Israelissa ja Lähi-idässä.

CT6 oli Cadillacin ensimmäinen automalli, joka valmistettiin toimitusjohtaja Johan De Nysschenin aikana. CT6 oli myös ensimmäinen auto, joka sai nimensä Cadillacin uuden nimeämisjärjestelmän mukaan. 

Auto on ensimmäinen takavetoinen Cadillac sitten Cadillac Fleetwoodin. Auton saa halutessaan myös nelivetoisena.

CT6 takaa.

Lähteet
-------

1. ↑  2016 Cadillac CT6 At New York Auto Show: Live Photos *MotorAuthority*.  1.4.2015. Viitattu 21.7.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Cadillac CT6** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Enkelten valtiattaren kirkko** (kreik. Ναός της Κυρίας των Αγγέλων, *Naós tis Kyrías ton Angélon*) eli **Mikrí Panagiá** (Μικρή Παναγιά, "Pieni Neitsyt Maria") on ortodoksinen kirkko Réthymnon kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa.

Kirkko sisältä.
Kirkko on rakennettu Kreetan venetsialaisvallan lopulla 1500-luvulla. Se oli alun perin dominikaanien käytössä ja omistettu Magdalan Marialle. Osmanivallan aikana kirkko muutettiin moskeijaksi ja siihen liitettiin minareetti. Rakennus palautettiin kirkoksi vuonna 1917. Nykyisin kirkko on omistettu Neitsyt Marialle "enkelten valtiattarelle". Sen toinen nimi "Pieni Neitsyt Maria" viittaa "Suureen Neitsyt Mariaan" eli Réthymnon katedraaliin.

Kirkko sijaitsee Réthymnon vanhankaupungin keskiosissa. Kirkkorakennus on pohjakaavaltaan ristinmuotoinen ja kolmilaivainen ja edustaa venetsialaista tyyliä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ναός της Κυρίας των Αγγέλων Δήμος Ρεθύμνης. Viitattu 1.9.2020.
2. 1 2 3  Ναός Κυρίας των Αγγέλων (Μικρή Παναγιά) *Cretan Beaches*. Viitattu 1.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Enkelten valtiattaren kirkko** Wikimedia Commonsissa
**Axel Lennart Stråhle** (22. maaliskuuta 1863 Iitti – 24. elokuuta 1929 Turku) oli suomalainen lääkäri, joka sai professorin arvon.

Stråhlen vanhemmat olivat tilanomistaja Erik Johan Stråhle ja Johanna Mathilda Olsoni ja puoliso vuodesta 1892 Eva Adolfina Gustrén (k. 1935). Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1885 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1892. Mäntyharjun kunnanlääkäri Stråhle oli 1893–1894 ja kirurgisen sairaalan lääkäri 1894–1895. Tämän jälkeen Stråhle toimi Turun lääninsairaalan alilääkärinä 1895–1899 ja ylilääkärinä 1899–1929 eli 30 vuotta. Häntä pidettiin erittäin taitavana kirurgina ja nuorempien lääkäreiden opastajana. Stråhle osallistui aktiivisesti Turun kunnallispolitiikkaan, hän oli kaksi kertaa Turun kaupunginvaltuuston jäsen, samoin kuin taide-elämään, ja oli Turun lääkäriseuran johtohenkilöitä. Ylimääräisen professorin arvonimi hänelle myönnettiin 1907.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivu 721.
2. ↑  STRÅHLE Axel Lennart. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.   Viitattu 5.5.2014.
3. ↑  Kuka kukin oli (Viitattu 13.11.2020)

Aiheesta muualla
----------------

* Lennart Stråhlen muotokuva - heinäkuu 2013 (Arkistoitu – Internet Archive) (Viitattu 5.5.2014)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Rooman seitsemän kukkulaa. Caelius kuvassa alhaalla oikealla.
**Caelius** (ital. *Celio*, lat. *mons Caelius*), alkuperäiseltä nimeltään *mons Querquetulanus* (suom. *tammikukkula*) on kaakkoisin Rooman seitsemästä kukkulasta. Se jakautui iso- ja pikku-Caeliukseen (*Caelius maior* ja *Caelius minor*) ja siellä sijaitsi monia roomalaiselle uskonnolle vieraita temppeleitä ja lehtoja. Nykyisen nimensä se sai etruskipäällikkö Caelia Vibennalta, joka auttoi Rooman kuningas Servius Tulliusta taistelussa Tarquiniuksia vastaan. Myöhemmin keisariajalla siellä sijaitsi muun muassa temppeli, joka oli omistettu keisari Claudiukselle, Neron rakennuttama kauppahalli sekä useita gladiaattorikasarmeja.

Kukkulalla käytiin verinen taistelu keisari Aurelianuksen aikana vuonna 271 Rooman rahapajan kapinallisten ja kaupunkikohorttien sotilaiden välillä. Joidenkin lähteiden mukaan taistelussa kuoli noin 7 000 ihmistä, mutta kapina saatiin taltutettua.

Lähteet
-------

* Paavo Castrén & Leena Pietilä-Castrén: *Antiikin käsikirja*. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
* Alaric Watson: *Aurelian and the Third Century*. Routledge, 1999. ISBN 0-415-07248-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Antiikin Käsikirja s. 89
2. ↑  Watson s. 53
Enkidu.
**Enkidu** on Gilgameš-eepoksen keskeinen henkilöhahmo, päähenkilö Gilgamešin ystävä, jonka kuolema johtaa Gilgamešin pohtimaan elämän ja kuoleman arvoitusta ja etsintäretkelle ikuisen elämän tavoittelussa.

Enkidu on, kuten Gilgameš itse, jumalten muovaama ihminen, ylivertainen muihin nähden, ja hänelle vetää vertoja vain itse kuningas Gilgameš. Enkidu luotiin, koska ihmiset tuskastuivat Gilgamešin ylivertaisuuteen ja rukoilivat jumalilta apua. Jumalat tekivät Enkidusta Gilgamešin vihollisen, mutta taisteltuaan aikansa vihamiehet ystävystyivät. Sumerilaisissa Gilgameš-tarinoissa Enkidu on vain Gilgamešin palvelija, vaikka heidän suhteensa perustuukin ennemmin ystävyyteen kuin hierarkiaan. Anu aloitti hänen luomisensa. Hän sai sodanjumala Ninurtan uljauden ja pitkät aaltoilevat naismaiset hiuksensa Samuqanilta, karjan jumalalta.

Luontinsa jälkeen Enkidu vaelsi korpimaissa eläinten ja petojen keralla, mutta sitten metsästäjä, jonka pyyntiä Enkidu häiritsi, vei sanan Gilgamešille, joka neuvoi ottamaan kuninkaallisen kurtisaanin ja tämän avulla herättämään tässä muukalaisessa halun nautintoihin ja sitä kautta "sivistykseen". Metsästäjä vei kurtisaanin paikalle, missä Enkidu kävi, ja kun Enkidu näki viettelevän naisen, halu heräsi hänessä ja he seurustelivat monta päivää. Enkidun yrittäessä palata korpeen hänen askelensa eivät enää olleetkaan yhtä sukkelia ja metsän eläimet kavahtivat häntä. Kurtisaani otti kesyyntyneen Enkidun seuraansa ja vei tämän Gilgamešin luo. Ensin Enkidu halusi haastaa kuningas Gilgamešin, mutta kohdattuaan toisensa he ystävystyivät.

Lähteet
-------

1. 1 2  Gilgamesh *Encyclopaedia Britannica. Britannica Academic*. Encyclopædia Britannica Inc. Viitattu 6.9.2015. Englanti
**Kryštof Krýzl** (s. 12. lokakuuta 1986 Praha) on tšekkiläinen alppihiihtäjä. Hän edustaa Dukla Libereciä.

Krýzl debytoi alppihiihdon maailmancupissa lokakuussa 2005 Söldenissä suurpujottelussa. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2008 Chamonix'n superyhdistetyssä ollen sijalla 25. Krýzlin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on yhdeksäs, jonka hän laski joulukuussa 2008 Val d'Iseren superyhdistetyssä. 

Krýzl on kilpaillut neljissä talviolympialaisissa vuosina 2006, 2010, 2014 ja 2022. Hänen parhaat olympiasijoituksensa ovat 17. sija superalppiyhdistetyssä vuoden 2010 Vancouverin kisoista sekä 19. sijat superalppiyhdistetyssä Sotšissa 2014 ja suurpujottelussa Pekingissä 2022. Krýzl on osallistunut yhdeksän kertaa MM-kilpailuihin, joissa hänen parhaat henkilökohtaiset sijoituksensa ovat kahdeksas pujottelussa ja yhdestoista superalppiyhdistetyssä Val d'Iseren MM-kisoissa 2009. Vuonna 2013 Krýzl saavutti pronssia pujottelusta talviuniversiadeista Trentinosta, kilpailussa, jonka voitti Suomen Joonas Räsänen.

Lähteet
-------

* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
*Tämä artikkeli kertoo meteorologista. Kenraali Axel Erik Heinrichsista kerrotaan artikkelissa Erik Heinrichs.*
**Axel Ossian Andreas Heinrichs** (23. maaliskuuta 1864 Tenhola – 14. lokakuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori, fysiikanopettaja ja meteorologi. Hänen vanhempansa olivat ruukin isännöitsijä Anders Heinrichs ja Amanda Charlotta Brunström. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1889 Johanna Matilda Rönnholmin kanssa.

Opiskelujensa lomassa hän toimi assistenttina Suomen Tiedeseuran Meteorologisessa Päälaitoksessa ja Keisarillisessa Aleksanterin yliopistossa fysiikan opettajana. Hän on myös toiminut säätyvaltiopäivien pikakirjoittajana. Vuosina 1882–1884 Heinrichs oli Sodankylässä napapiiritoimikunnan jäsenenä. Heinrichs toimi lähes koko työuransa Meteorologisessa Päälaitoksessa tutkijana. Hän tutki mm. Suomen lumi- ja jääolosuhteita. Lisensiaatintyönsä Heinrichs sai valmiiksi 1901. Vuonna 1907 hänet promovoitiin filosofian tohtoriksi. Heinrichs toimi vuosina 1908–1909 myös tilastoijana muissa valtion laitoksissa.

Axel Heinrichsin poika oli jalkaväenkenraali Axel Erik Heinrichs.

Lähteet
-------

1. ↑  Tutkijoiden Lappi-Suomen polaariretkikunta
2. ↑  Snö -och isförhållandena i Finland vintern 1891-1892 / (1897)[vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Krystian Bala** (s. 1974) on puolalainen kirjailija ja rikollinen. Hän surmasi vuonna 2000 Wrocławissa raa'asti kiduttaen liikemies Dariusz Janiszewskin. Murha oli vielä selvittämättä, kun Bala julkaisi ensimmäisen romaaninsa *Amokin* (2003), jossa kuvattu murha oli hyvin samanlainen kuin hänen itse tekemänsä. Vasta viranomaisten kiinnostuminen teoksesta johti Balan kiinnijäämiseen. Lopulta hänet tuomittiin teosta 25 vuoden vankeusrangaistukseen. 

Balan motiiviksi katsottiin kateus: hän ilmeisesti epäili Janiszewskiä suhteesta etääntyneeseen vaimoonsa. Bala ei kuitenkaan tätä myöntänyt, vaan väittää kirjoittaneensa romaanin sen pohjalta, mitä oli tiedotusvälineistä saanut tietoonsa. Entisen vaimonsa mukaan Bala on omistushaluinen ja haluaa hallita ihmissuhteitaan niiden jo päätyttyäkin.

Bala suostui rikoksen tutkinnan yhteydessä valheenpaljastustestiin, jonka hän läpäisikin. Hän kuitenkin piti hyvin pitkiä taukoja ennen vastausten antoa, mikä saattoi auttaa häntä peittämään valehtelun fyysiset merkit.

*Amok*-romaanissa henkirikoksen tekijä ei jää kiinni.

Lähteet
-------

1. ↑  Easton, Adam: Polish author jailed for murder *BBC News*.  5.9.2007. Viitattu 6.8.2009. (englanniksi)
2. ↑  Boyes, Roger: Crime author charged with murder after the police read his perfect plot *Times Online*.  9.8.2007. Viitattu 6.8.2009. (englanniksi)
3. ↑  Purvis, Andrew: Polish Murder Stranger Than Fiction *Time*.  6.9.2007.  Arkistoitu 15.1.2009. Viitattu 6.8.2009. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |