recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Fantsnäs** on kylä Loviisassa Loviisanlahden eteläisen osan (aikaisemmin Mertlax, Määrlahden) molemmin puolin. Valko oli osa Fantsnäsiä, kunnes se lunastettiin satamaksi 1900-alussa. Myös Hattom, Källa ja Vårdö olivat osa Fantsnäsiä. 

Kylä on ollut luotsipaikka sekä Svartholman linnakkeen ensimmäisen komendantin Hägerflychtin asuinpaikka. Hän luultavasti rakensi 1770-luvulta olevan everstiluutnantin talon, joka edelleen on paikallaan. Fantsnäsistä kulkivat talvitiet saaristoon ja Svartholmaan.

Omistajasuvut ovat olleet muiden muassa Golowitz, Creutz, von Morian, von Born ja Ramsay.

Kylässä oli aikoinaan neljä taloa Smeds (=Smiss), Weckas, Nicus ja Ers; nykyisin vain Smeds ja Weckas. Loviisan palon jälkeen 1855 tarkoitus oli siirtää kaupunki Fantsnäsiin, mutta rahapulan takia näin ei tapahtunut.

Peter Golowitz rakensi rälssitilan Fantsnäsiin 1625–26. Kuoltuaan 1673 hän testamenttasi tilansa Lorentz Creutzille ja Peterin poika Johan Golowitz jäi perittömäksi. Hän riitautui Creutzin kanssa ja hänet tuomittiin kuolemaan, mutta tuomio muutettiin maanpaoksi ja Johan katosi.

Fantsnäsiin liittyvää aineistoa Ruotsin kansallisarkistosta ja suomalaisista maanmittauskartoista on cd-levylle skannattuna Kansallisarkistossa ja Suomen Sukututkimusseurassa. Tämä käsittää noin parisataa asiakirjaa sekä karttoja. Fantsnäsin nimistöstä on tehty myös laudaturtyö (HY, Nordidk litteratur/ Tuulikki Ramsay).

Lähteet
-------

1. ↑  Fantsnäs *SshyWiki*. Suomen sukuhistoriallinen yhdistys. Viitattu 3.3.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Engeström, Görel: Valkon ja Loviisan yhdistyminen 50 vuotta sitten *Itä-Uudenmaan kyläportaali*. Köpbackan kyläyhdistys rf.  Arkistoitu 6.6.2007. Viitattu 3.3.2009. (ruotsiksi)
**Fantômas** on vuonna 1998 Kaliforniassa perustettu avantgardemetallia soittava superyhtye. Yhtye on nimetty samannimisen dekkarikirjasarjan mukaan, joka ilmestyi Ranskassa ennen ensimmäistä maailmansotaa. Fantômasin musiikkia ei voi täysin sijoittaa yhden genren alle, sillä yhtye yhdistelee musiikissaan esimerkiksi noisea, grindcorea, free jazzia, thrash metalia, progressiivista rockia ja elokuvamusiikkia.

Historia
--------

Bändi muodostui, kun Mike Patton teki avantgardemetal-tyyppisiä lauluja juuri ennen kuin hänen edelliset yhtyeet, Faith No More ja Mr. Bungle, olivat eroamassa. Niinpä Patton alkoi perustaa uutta yhtyettä ja pyysi alun perin siihen kitaristiksi Buzz Osbornea (Melvins), basistiksi Trevor Dunnia (Mr. Bungle), ja rumpaliksi Igor Cavalera (Sepultura). Cavalera kuitenkin kieltäytyi tarjouksesta, ja ehdotti rumpaliksi Slayerissä soittavaa Dave Lombardoa, joka hyväksyi tarjouksen. Fantômas on tähän asti tehnyt neljä studio- ja yhden livealbumin. Albumit sisältävät todella kokeellista musiikkia. 15. toukokuuta 2006 Patton paljasti Billboard.comissa, että viides Fantômas albumi on suunnitteilla. Seuraavasta albumista Patton kertoo: "Seuraava levy tulee olemaan täysin elektronista musiikkia sisältävä, ja siinä ei tulla käyttämään akustisia soittimia ollenkaan. Aiomme siirtyä horrokseisempaan tyyliin. Minun täytyy ruveta suunnittelemaan uutta albumia. Kerrankin minulla on kunnolla aikaa."

Jäsenet
-------

* Mike Patton – laulu, sämpläys
* Buzz Osborne – kitara
* Trevor Dunn – basso
* Dave Lombardo – rummut

Diskografia
-----------

### Albumit

*Animali In Calore Surriscaldati Con Ipertermia Genitale/Cat in Red* levyn kansi.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| **Julkaisupäivä** | **Albumi** | **Levy-yhtiö** | **Kataloginumero** |
| 26. huhtikuuta 1999 | *Fantômas* | Ipecac Recordings | IPC-001 |
| 9. heinäkuuta 2001 | *The Director’s Cut* | Ipecac Recordings | IPC-017 |
| 1. huhtikuuta 2002 | *Millennium Monsterwork 2000* | Ipecac Recordings | IPC-019 |
| 27. tammikuuta 2004 | *Delìrium Còrdia* | Ipecac Recordings | IPC-045 |
| 14. kesäkuuta 2005 | *Suspended Animation* | Ipecac Recordings | IPC-065 |
| elokuu 2005 | *Animali In Calore Surriscaldati Con Ipertermia Genitale/Cat in Red* (yhteislevy 5" vinyyli / 3" CD Melt-Bananan kanssa) | Unhip Records | Unhip5 |
| 6. syyskuuta 2011 | *The Director's Cut Live: A New Year's Revolution* (livealbumi) | Ipecac |  |

Katso myös
----------

* Melvins
* Faith No More
* Mr. Bungle
* Slayer
* Tomahawk
* Peeping Tom

Aiheesta muualla
----------------

* Fantômas Myspacessa (englanniksi)
* Ipecac – Levy-yhtiö
**Huopana** on Viitasaaren länsirajalla sijaitseva kylä. Huopanaa pidetään kaupungin tunnetuimpana kylänä, sillä Huopanankoskella kalastanut kirjailija Juhani Aho loi alueelle maineen. Usein Huopanan kylää kutsutaan Huopanankoskeksi alueen selkeimmän maamerkin mukaisesti.

Historiaa
---------

Merkkejä ihmisistä Huopanassa on löydetty lähes 2 500 vuoden takaa. Kirveellä veistetty muinaissuksi löydettiin vuonna 1933 Ehtosennevalta noin 1,5 metrin syvyydestä suomudan pellolle ajon yhteydessä. Vähin vaurioin säilynyt suksi on ajoitettu radiohiilianalyysilla noin vuoteen 400 eaa. Urheilumuseossa esillä oleva, molemmista päistä kapeneva suksi on 157,5 cm pitkä ja noin 15 cm leveä. Männystä veistetty suksi on kiinnitetty jalkaan kourupäläs-tyyppisellä siteellä, mäystinnauhat pujotettiin suksen yläpinnan listojen reikien läpi. Pohja on sileä.

Pysyvä asutus Huopanaan tuli 1500-luvun puolivälin jälkeen. Huopana kuului muun Viitasaaren tavoin vuonna 1561 perustettuun Rautalammin seurakuntaan, kunnes vuonna 1628 perustettiin Viitasaaren seurakunta. Vuonna 1560 kylällä oli kolme veroa maksavaa taloa. Ensimmäisiä asukkaita tuli Keitelepohjan kautta Hämeestä. Uudisasukkaista erottuakseen ensimmäiset asukkaat korostivat hämäläisyyttään, joka merkitsi alueen ikiaikaista omistajuutta. Vuonna 1640 asukkaita laskettiin olleen 12 ja saman vuosisadan lopulla noin 20. Vuonna 1870 asukkaita oli 623 ja vuonna 1900 Huopanan alueella oli talollisia 31 sekä valtion mailla uusia asumuksia 25, torppia oli yhteensä 55.

Koulu
-----

Huopanassa toimii kyläkoulu, joka on yksi Viitasaaren kaupungin kolmesta peruskoulusta ja ainoa koulu taajaman länsipuolella. Toinen Viitasaarella oleva kyläkoulu on Kymönkoskella, taajaman itäpuolella. Huopanan koulussa oppilaina ovat esiopetuksessa olevat sekä 1.–6. luokkien oppilaat. Koulussa on neljä opetusryhmää, esiopetusluokan lisäksi luokat 1–2, 3–4 ja 5–6 on yhdistetty yhteensä kolmeksi opetusryhmäksi.

Vuonna 1886 valmistunut koulutalo paloi 23. päivä tammikuuta 1986. Uusi koulu otettiin käyttöön lokakuussa 1987. Liikuntasalina käytettiin läheistä maamiesseurantaloa, kunnes vuonna 1997 valmistui koulun yhteyteen liikuntasali. Itsessään ikävän tulipalon on myöhemmin katsottu säilyttäneen kyläkoulun Huopanassa, sillä muut Viitasaaren länsiosien vanhemmissa rakennuksissa toimineet koulut on suljettu.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Paananen, Eero & Paananen Sini: *Huopana - valon, virran ja voiman kylä*. Huopanan kyläseura ry, 2007.
2. ↑  Viitasaaren muinaissuksi *www.urheilumuseo.fi*.  Arkistoitu 9.4.2016. Viitattu 4.11.2016.
3. ↑  Viitasaaren peruskoulut *viitasaari.fi*.  Arkistoitu 6.11.2016. Viitattu 5.11.2016.
4. ↑  LUOKAT *peda.net*.  Arkistoitu 6.11.2016. Viitattu 5.11.2016.
**Reserviupseerikoulun virolaiset upseerioppilaat** olivat Viron puolustusvoimien suomalaiselle reserviupseerikurssille Haminaan lähettämiä sotilaita, jotka suorittivat tutkintonsa Suomessa osana Suomen ja Viron puolustusyhteistyötä.

Ensimmäinen reserviupseerikurssi, jolle virolaisia osallistui, oli vuonna 1997 järjestetty kurssi 210 *Vapaus*, jonka 777 suorittaneesta viisi oli virolaisia. Enimmillään virolaisia oli kurssilla 212 *Arcturus*, johon heitä osallistui 17. Toistaiseksi viimeinen kurssi, jolla virolaisia upseerioppilaita oli, oli vuonna 2004 järjestetty kurssi 224 *Sisu*, jossa heitä oli enää kaksi. Kaikkiaan suomalaisen joukkueenjohtajan tutkinnon suoritti Suomessa 72 virolaista upseerioppilasta.

Luotaessa uskottavuutta Viron itsenäisyydelle keskeisessä roolissa ovat puolustusvoimat. Niitä on Viron virallisten puolustuspoliittisten linjojen mukaisesti kehitetty yhteistyössä kansainvälisen puolustusyhteistyön, käytännössä Naton kautta. Osa suomalaisille reservinupseerikursseille osallistuneista virolaisista sotilaista lähti mukaan vain kielitaidon kehittämisen takia, mutta kaikilla oli tarkoitus edetä myös kadettikouluun tai maanpuolustusopistoon. Mukana oli myös Viron armeijan upseereita ja kanta-aliupseereita.

Virolaisten osanottamat kurssit
-------------------------------

* 210 *Vapaus*, 5 virolaista
* 212 *Arcturus*, 17 virolaista
* 214 *Bastion*, 14 virolaista
* 216 *Yhteys*, 9 virolaista
* 218 *Centurion*, 10 virolaista
* 220 *Lupaus*, 5 virolaista
* 221 *Kallio*, 4 virolaista
* 222 *Askel*, 3 virolaista
* 223 *Kipinä*, 4 virolaista
* 224 *Sisu*, 2 virolaista

Puolustusyhteistyö
------------------

Virolaisia ei opiskellut Suomessa pelkästään reserviupseerikoulussa, vaan myös muissa sotilasopetuslaitoksissa, kuten sotakorkeakoulussa, maasotakoulussa ja kadettikoulussa. Aselajisotilasopetuslaitoksista heidän opintonsa alkoi ainakin Viestikoulussa ja Tykistökoulussa.

Lähteet
-------

1. ↑  Reserviupseerikurssin 212 "Arcturus" kurssijulkaisu, Reserviupseerikoulun kannatusyhdistys ry 1998 (ISSN 0785-949X)
Åge Aleksandersen
**Åge Aleksandersen** (s. 21. maaliskuuta 1949 Namsos) on norjalainen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi. Hänet tunnetaan yhtenä trønderrock-genren kehittäjistä ja työstään norjankielisten sanoitusten hyväksynnäksi rockmusiikissa.

Aleksandersen soitti vuosina 1969–1975 Prudence-yhtyeessä. Hänen ensimmäiset sooloalbuminsa *7800 Namsos* (1975) ja *Mot i brystet, mord i blikket, Bomben und Granaten* (1976) eivät myyneet hyvin. Tämän jälkeen hän ryhtyi Sambandet-yhtyeen keulahahmoksi ja pääsi sen kanssa Top 20 -listoille albumeilla *Lirekassa* (1977) sekä *French Only* (1979). Suuren läpimurtonsa Aleksandersen teki rockalbumilla *Ramp* (1980), jota seurasivat monet uudet soololevytykset. Vuosina 1996–1997 Aleksandersen teki yhteistyötä B.R.A.-trion jäsenenä Bjarne Brøndbon ja Ulf Risnesin kanssa hitillä "Snørosa" Trondheimissa järjestettyjä hiihdon maailmanmestaruuskilpailuja (1997) varten.

Vuonna 2004 Aleksandersen palasi esiintymään ja levyttämään Sambandetin kanssa. Hän myös julkaisi Mikael Wiehen kanssa albumin *To stemmer – 14 akustiske sanger & konsertfilm* (2008) yhteistyön Sambandetin kanssa samalla jatkuessa. Kesäkuussa 2016 Aleksandersen esiintyi Lontoon Royal Albert Hallissa; esiintymisensä yhteydessä hän julkaisi kokoelmalevyn *Det e langt å gå til Royal Albert Hall*, joka sisältää myös neljä uutta äänitystä.

Aleksandersen on saanut useita Spellemann-palkintoja, ja vuonna 2006 hänestä tuli Pyhän Olavin ritarikunnan ensimmäisen luokan ritari. Hänen tunnetuimpiin kappaleisiinsa kuuluvat "Langt igjen til Royal Albert Hall" (1975), "Lørdagskveld" (1979), "Skin sola" (1980), "Fire pils og en pizza" (1984), "Va de du Jesus" (1984), "Min dag" (1993) ja "Sommernatt" (2007). Aleksandersen on toiminut myös tuottajana muille artisteille ja yhtyeille, kuten D.D.E.lle. Hänestä on laadittu elämäkertateokset *Fremmed fugl* (Johan O. Jensen, 1988) ja *Åge: Historien om Norges største rocker* (Ole Jacob Hoel, 2011). Vuonna 2019 ilmestyi Otto Ulsethin kirja *Åge og Sambandet*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Åge Aleksandersen Store norske leksikon


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Gustave** on niilinkrokotiili Burundissa. Se on tullut tunnetuksi tarinoista, joiden kautta sitä pidetään pahamaineisena ihmissyöjänä. Se on liitetty tarinoissa satoihin kuolemiin, joskin on pidetty epätodennäköisenä, että kaikissa tapauksissa olisi kyse vain yhdestä samasta krokotiilista. Joidenkin varmentamattomien arvioiden mukaan se on 6 metriä pitkä ja lähes tonnin painoinen, mikä tekee siitä myös erityisen kookkaan.

Piirteet
--------

Gustave on niilinkrokotiili. Se on esiintynyt Tanganjikajärven kaakkoisosien rantojen ja Ruzizijoen suistolla järven pohjoisosassa Burundissa. Tunnetuksi se on tullut maineestaan erityisen pahana ihmissyöjänä. Tilastoista sen tiedetään tehneen hyökkäyksiä ihmisten kimppuun ainakin vuodesta 1987 alkaen. Tarinoissa se on liitetty useiden satojen ihmisten surmiin. On kuitenkin pidetty epätodennäköisenä, että kaikissa niissä olisi kyse yhdestä ja samasta krokotiilista. Tarinankerrontaan on saattanut osaltaan vaikuttaa alueen pitkään jatkuneet veriset levottomuudet, kuten Burundin sisällissota. Useimmissa hyökkäyksiin liittyneissä silminnäkijätarinoissa esiintyy joka tapauksessa sama erityisen suuri krokotiili, jonka tunnistaminen on mahdollista myös sen päässä olevasta arvesta.

Gustaven tarinaa alkoi tutkia itseoppinut luonnontutkija Patrice Faye. Gustavesta ja Fayesta maaliskuussa 2005 julkaistun National Geographic -lehden jutun aikoihin Faye arvioi Gustaven olevan 60-vuotias, 20 jalkaa pitkä (n. 6 metriä) ja melkein tonnin painoinen. Niilinkrokotiilit elävät yleensä luonnossa keskimäärin vain 45-vuotiaiksi. Myös kokonsa puolesta Fayen arvio tekee siitä erityisen suuren tavallisiin krokotiileihin verrattuna. Arvion oikeellisuus on kuitenkin koulutettujen tutkijoiden mukaan sinänsä mahdollinen. Suurin tunnettu varmuudella mitattu krokotiili oli vankeudessa Filippiineillä elänyt suistokrokotiili Lolong, jolla oli pituutta 6,17 metriä.

Fayen mukaan Gustaven päässä oleva arpi on peräisin ampumahaavasta. Sittemmin hän johti epäonnistuneita yrityksiä saada Gustave kiinni. Tarkoituksena oli merkitä Gustave jäljityslaitteella, jonka tietoja paikalliset voisivat käyttää sen välttelemiseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tetsuhiko Endo: Serial Killer Croc Gustave Spotted in Burundi National Geographic. Viitattu 16.6.2021. (englanniksi)
2. ↑  Michael McRae: Have You Seen This Crocodile? (arkistolinkki) National Geographic.  Arkistoitu 1.8.2008. Viitattu 16.6.2021. (englanniksi)
3. ↑  Adam Millward: An introduction to the biggest crocodile ever that makes today's crocs look tiny *Guinness World Records*. Viitattu 16.6.2021. (englanniksi)
4. ↑  Gustave - Burundi's killer crocodile *BBC World Service*. BBC. Viitattu 16.6.2021. (englanniksi)
**Mary Hougberg** (1898 – 1964) oli suomalainen tanssija ja tanssinopettaja.

Mary Hougberg oli Maggie Gripenbergin oppilaana. Annettuaan ensimmäisen julkisen tanssinäytäntönsä 1920 yhdessä Annsi Berghin ja Taina Helveen kanssa hän opiskeli sitten Saksassa tanssia Hellerau–Laxenburgissa Rudolf Labanin ja Kurt Joossin johdolla. Hougberg piti 1920-luvulla tanssinäytöksiä Suomessa ja Keski-Euroopan maissa Hellerau–Laxenburg-ryhmän mukana sekä yhdessä Suzanne Perrotet'n kanssa. Hänellä oli oma tanssikoulu Zürichissä Sveitsissä ja vuodesta 1932 alkaen hän piti tanssikoulua Helsingissä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Anne Makkonen : Suomen taidetanssin historiaa, luku 4.4 Tanssitaiteilijoita ja tanssinäkemyksiä, Teatterikorkeakoulun julkaisusarja 57
2. ↑  Tanssisommitelma, Suomen Kuvalehti, 09.10.1920, nro 40, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Gustave Franconie
**Gustave Franconie** (15. tammikuuta 1845 Cayenne – 23. tammikuuta 1910 Pointe-à-Pitre) oli ranskalainen poliitikko, joka edusti Ranskan Guayanaa maan kansalliskokouksessa.

Franconie syntyi kauppiaan ja orjan tyttären perheeseen. Hänen isoisänsä oli toiminut Ranskan Guayanan kuvernöörin sijaisena, ja hänen isänsä oli majoittanut luokseen alueelle karkotetun tasavaltalaisjohtajan Charles Delescluzen. Franconie kävi lukion Pariisissa ja olisi halunnut jatkaa opintojaan, mutta joutui palaamaan Guayanaan hoitamaan veljensä kanssa perheen kauppahuonetta.

Franconie edusti Guayanaa Ranskan kansalliskokouksessa yhtäjaksoisesti vuosina 1879–1898. Hän asui etupäässä Ranskassa, ja siksi hän hävisi vuosien 1898 ja 1902 vaalit radikaalisosialisti Henri Ursleurille. Franconie valittiin uudelleen kansalliskokoukseen vuonna 1906. Hänen kuoltuaan laivalla matkalla Guayanaan edustajaksi tuli entinen kuvernööri Albert Grodet.

Franconie kuului kansalliskokouksessa äärivasemmistoon ja sosialisteihin. Hän oli aktiivinen lähinnä omaa vaalipiiriään ja siirtomaita koskevissa kysymyksissä. Franconie oli mukana Counanin tasavallan perustamisessa, vaikka ei itse juurikaan osallistunut hankkeeseen. Hänen kotitalossaan Cayennessa toimii departementin museo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Gustave Franconie *Assemblée nationale*. Viitattu 21.2.2022. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4  Gustave Franconie, député de Guyane française *Société d’Histoire du Vésinet*. Viitattu 21.2.2022. (ranskaksi)
3. 1 2 3  Gustave Franconie (1845-1910) *Les pages de Rédris*.  Arkistoitu 21.2.2022. Viitattu 21.2.2022. (ranskaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Sycomore

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Korkeasaaren paviaaneja paviaanilinnassa vuonna 2004; Repe kuvassa ylhäällä.
**Repe** (1982 – 7. joulukuuta 2010) oli Korkeasaaren eläintarhan vaippapaviaanilauman johtajauros, josta tuli kansallinen kuuluisuus, kun se ja sen lauma lokakuussa 2004 uhattiin lopettaa. Lopetus jouduttiin julkisen kohun ja 30 000 nimeä keränneen kansalaisadressin vuoksi perumaan. Paviaanit joutuivat vähäksi aikaa evakkoon Palosaareen, ja lahjoitusvaroin apinoille rakennettiin 728 000 euroa maksaneet uudet tilat, joihin ne palasivat kesällä 2005. Vuonna 2010 huonokuntoinen Repe kuitenkin lopetettiin. Sitä ennen se menetti johtajanasemansa nuoremmalle urokselle, jonka nimeä Korkeasaari ei julkistanut.

Paviaanijohtajia nimettiin 1970-luvulla Venäjän keisarin mukaan, ja Korkeasaaren paviaaneja olivat silloin Nikolai ja Aleksanteri. Sittemmin paviaanit alettiin nimetä alkamaan vuosittain tietyllä samalla kirjaimella.

Vanhin naaraspaviaani, 28-vuotias Saimi, lopetettiin samaan aikaan kuin Repe, minkä jälkeen eläintarhaan jäi viisi paviaania. Ne kaikki on tarkoitus vähitellen lopettaa, eikä sinne enää oteta suuria afrikkalaisia nisäkkäitä.

Paviaanit siirrettiin helmikuussa 2013 hollantilaisen kädellisten hoitoon erikoistuneen AAP-säätiön hoiviin. Ne jouduttiin siirtämään, koska Suomessa olot ovat niille kylmät ja ne joutuivat siksi olemaan suuren osan vuotta sisätiloissa. AAP löysi niille uuden kodin Tanskasta, ja Korkeasaareen muutti paremmin kylmiin oloihin sopivia, uhanalaisia berberiapinoita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pekka Hakala, Korkeasaaren vanhan staran lähtö, Helsingin Sanomat 19.12.2010 sivu D 6
2. ↑  Julkiset eläimet, Helsingin Sanomat 18.12.2010 sivu D 10
3. ↑  Korkeasaaren paviaanit, Elävä arkisto, Yle.fi
4. ↑  Apinalinna, Korkeassaari, viitattu 9.6.2013
5. ↑  Korkeasaaren paviaanit päätyivät Tanskaan - tilalle karaistuneita berberinapinoita *Yle Uutiset*. Viitattu 2.3.2020.
**Prichsenstadt** on kaupunki Baijerin osavaltiossa Saksassa. Se kuuluu Unterfrankenin hallintopiiriin ja Kitzingenin piirikuntaan. Vuoden 2020 lopussa kaupungissa asui 3 057 asukasta. Prichsenstadt sijaitsee Main-joen ja Steigerwaldin luonnonpuiston välissä. Kaupunkiin kuuluvien Brünnaun, Neuses am Sandin, Stadelschwarzachin ja Laubin läpi virtaa Mainin sivujoki Schwarzach.

Historia
--------

Karlsplatz
Prichsenstadt perustettiin 900-luvun tienoilla. Sille myönnettiin viralliset kaupunginoikeudet vuonna 1367. Vuonna 1803 Prichsenstadtin hallinta siirtyi Preussiin liitetyltä Ansbachin ruhtinaskunnalta Baijerille. Nykyinen Prichsenstadtin suurkunta 10 kaupunginosineen muodostettiin vuoden 1972 alueuudistuksen yhteydessä. Siihen asti kaupunki kuului Gerolzhofenin piirikuntaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Bevölkerung: Gemeinden, Stichtage (letzten 6) *GENESIS-Online Datenbank*. Bayerisches Landesamt für Statistik. Viitattu 25.7.2021. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Prichsenstadt** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin verkkosivut (saksaksi)
**Romanianpaimenkoira** (*Ciobănesc românesc mioritic*) on romanialainen koirarotu, joka kuuluu FCI:n roturyhmään 1.

Ulkonäkö
--------

Romanianpaimenkoira on kookas, voimakas ja näyttävä rotu. Nartut eivät ole yhtä suuria ja voimakkaita kuin urokset. Pää on kohtalaisen leveä ja niskakyhmy on havaittavissa. Silmät ovat keskikokoiset ja hieman vinossa - väriltään hasselpähkinänruskeat, tummanruskeat tai hieman vaaleammat. Ilmeen tulisi olla älykäs ja rauhallinen. Korvat ovat V-muotoiset ja noin 10–15 cm pitkät. Romanianpaimenkoiran karva on suoraa, karheaa ja ainakin 10 cm pitkää. Sallitut värit ovat harmaa, valkoinen ja valkoinen mustin tai harmain laikuin. Uroksen säkäkorkeus on vähintään 70 cm (ihanne 75 cm) ja nartun 65 cm (ihanne 70 cm). Paino suhteutetaan aina koiran kokoon.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Romanianpaimenkoira on erinomainen paimentaja ja vahtikoira. Rotu sopii hyvin myös seurakoiraksi. Luonteenpiirteisiin kuuluvat myös rauhallisuus ja tasapainoisuus. Vieraita kohtaan se saattaa olla varautunut, mutta lapsia kohtaan rotu on hyvin ystävällinen. Omaa perhettään se suojelee tehokkaasti.

Alkuperä
--------

Romanianpaimenkoira romanialaisessa postimerkissä.
Romanianpaimenkoira romanialaisessa postimerkissä.
Rotu on peräisin Karpaateilta, missä sopivat jalostusyksilöt valikoitiin ennen kaikkea käyttöominaisuuksien perusteella. Erään teorian mukaan sen esi-isät saattoivat olla aasialaisia molossikoiria, esimerkiksi tiibetinmastiffeja. Toisen mukaan se polveutuisi muinaisesta kreikkalaisesta simocyon-koiraeläimestä. Romanianpaimenkoira on erittäin todennäköisesti sukua kuvaszille, maremmano-abruzzeselle ja pyreneittenkoiralle. Vuonna 1981 Romanian Kennelliitto julkaisi ensimmäisen rotumääritelmän, jota muutettiin vuonna 2002 FCI-hyväksynnän kynnyksellä kansainvälisen mallin mukaiseksi.

### Etymologia

Termi *mioritic* on johdettu sanasta *mioară*, joka tarkoittaa nuorta lammasta.

Lähteet
-------

* Kennelliiton rotumääritelmä (pdf)

### Viitteet

1. ↑  Suomen Kennelliitto. *Romanian Mioritic Shepherd Dog*. Koiranet Jalostustietojärjestelmä, 2016. Haettu 11.8.2016.
2. ↑  Romanian Mioritic Shepherd Dog. American Kennel Club. Viitattu 1.2.2020.
3. ↑  Romanianpaimenkoira. Royal Canin. Haettu 14.8.2021.
4. 1 2  Romanianpaimenkoira. Suomen Kennelliitto, 13.2.2007. Viitattu 1.2.2020.
5. ↑  Gómez-Toldrà, Salvador. *Suuri koirakirja 1*. Tammi, Helsinki: 1991.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Romanialaiset koirarodut |
| --- |
|  |
| FCI | 
* Bukovinankoira
* Karpaattienkoira
* Kopo (Transilvania ja Unkari)
* Romanianpaimenkoira

 |
|  |
| Muut ACR:n hyväksymät | 
* Musta romanianvuoristokoira

 |
|  |
| Harvinaiset | 
* Romanianpaimenpystykorva

 |

 |
**Romanien sankarimuistomerkki** (myös **Sodissa 1939–1945 kaatuneiden ja menehtyneiden romanien muistomerkki**) on Helsingissä Hietaniemen hautausmaalla sijaitseva sotavuosina 1939–1945 kuolleiden Suomen romanien muistomerkki. Kuvanveistäjä Heikki Häiväojan suunnittelma muistomerkki on paljastettu vuonna 2003. Muistomerkissä on kuvattuna rikkoutunut kärrynpyörä, jonka akseli muodostaa ristin. Kärrynpyörä kuvaa romanien kiertävää elämää ja sen rikkoutuminen symboloi kuoleman katkaisemaa matkaa. Risti puolestaan on voitonmerkki kuolemasta. Muistomerkin alustassa lukee suomeksi ja romaniksi "Sodissa 1939 - 1945 kaatuneiden romanien muistoksi".

Keskustelu romanisotaveteraanien virallisesta muistamisesta osana Suomen sotien historiaa käynnistyi syksyllä 2000 Säätytalolla pidetyn ensimmäisen romanien sotaveteraanijuhlan jälkeen. Valtakunnalliset romanijärjestöt ja Romaniasiain neuvottelukunta muodostivat hanketta ajamaan työryhmän, jota tukivat sotaveteraanijärjestöt, Puolustusministeriö ja Suomen evankelis-luterilainen kirkko. Päätös muistomerkin toteuttamisesta tehtiin syksyllä 2002. Muistomerkin varat keräsi vuosina 2002–2003 toiminut muistomerkkitoimikunta ja se paljastettiin 17. lokakuuta 2003 Hietaniemen sankarivainajien lehdossa lähellä marsalkka C. G. E. Mannerheimin hautamuistomerkkiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Romanien sankarimuistomerkki *Kuvataiteilijamatrikkeli*. Suomen Taiteilijaseura. Viitattu 9.4.2023.
2. ↑  Sodissa 1939–1945 kaatuneiden ja menehtyneiden romanien muistomerkki *Suomen sotamuistomerkit 1939–1945*.  2009. Tammenlehvän Perinneliitto. Viitattu 9.4.2023.
3. 1 2  Muistohetki kaatuneiden romanien muistomerkillä  7.12.2003. Turun Sanomat. Viitattu 9.4.2023.
4. ↑  Ojala, Outi: "Antoisat vuodet romaniasioiden parissa kotimaassa ja maailmalla", *Romanit toimijoina yhteiskunnassa : Romaniasian neuvottelukunta 50 vuotta -juhlajulkaisu*, s. 49. Sosiaali- ja terveysministeriön julkaisuja 2006:5. Helsinki: Sosiaali- ja terveysministeriö, 2006. ISBN 952-00199-8-7. Teoksen verkkoversio (PDF).
5. ↑  Vuolasranta, Miranda: "Vähemmistöoikeuksien muutoksen vuosikymmen", *Romanit toimijoina yhteiskunnassa : Romaniasian neuvottelukunta 50 vuotta -juhlajulkaisu*, s. 56. Sosiaali- ja terveysministeriön julkaisuja 2006:5. Helsinki: Sosiaali- ja terveysministeriö, 2006. ISBN 952-00199-8-7. Teoksen verkkoversio (PDF).
6. ↑  Sodissa kuolleet romanit saanevat muistomerkin (vain tilaajille)  11.9.2002. Helsingin Sanomat. Viitattu 9.4.2023.
**Amurinhaukka** (*Falco amurensis*) on itä-aasialainen jalohaukka.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Joseph Wolfin piirros amurinhaukkaparista 1800-luvulta.
Linnun pituus on 26–30 cm, siipien kärkiväli 63–71 cm ja paino 97–155 g (koiras) ja 111–188 g (naaras). Se muistuttaa suuresti punajalkahaukkaa, jonka alalajina sitä aikaisemmin pidettiin. Koiras on noenharmaa, naaras ja nuori lintu ovat vaikeammin tunnistettavissa. Punaiset koivet ja vahanahka ovat hyvä lajituntomerkki.

Esiintyminen
------------

Amurinhaukat elävät pesimäaikana Venäjän kaukoidässä, Kiinassa, Pohjois-Koreassa, Mongoliassa ja Japanin eteläosassa, mahdollisesti myös Intian pohjoisosissa, ja ne talvehtivat Kaakkois-Afrikassa. Niiden elinympäristön ala on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaatio on kooltaan 100 000–1 000 000 yksilöä.

Amurinhaukan pesimäalue (keltainen) ja talvehtimisalue (sininen)
Amurinhaukka on harhautunut Länsipalearktiselle alueelle vain kolmesti ennen vuoden 1998 kesäkuuta. Laji on havaittu Italiassa toukokuussa 1995, 1997 ja 1998.

Elinympäristö
-------------

Pesimäaikana amurinhaukat asuvat avoimessa maastossa metsien reunoissa, soilla, puustoisilla aroilla ja viljelysmailla. Talvehtimiseuduilla ne viihtyvät savanneilla, soistuneilla avomailla ja metsäaukioilla, usein suurina, jopa tuhansien yksilöiden parvina muiden pienten jalohaukkojen kanssa. Ne voivat yöpyä myös kaupungeissa.

Lisääntyminen
-------------

Amurinhaukat pesivät yksittäispareina tai pieninä löyhinä yhdyskuntina. Pesä on puun kolossa tai vanhassa varislinnun pesässä. Naaras munii kolme tai neljä, joskus jopa kuusi munaa, joita se hautoo 28–30 päivää. Poikaset ovat lentokykyisiä kuukauden ikäisinä. Laji on sukukypsä vuoden ikäisenä.

Ravinto
-------

Lajin ruokavalio koostuu pääasiassa lentävistä hyönteisistä, mutta myös linnut ja sammakkoeläimet maistuvat sille. Saalistus ajoittuu yleensä aamu- tai iltahämäriin.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* globalraptors.org (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Falco amurensis* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 13.5.2014. (englanniksi)
2. ↑  Mullarney, Killian; Svensson, Lars; Zetterström, Dan & Grant, Peter: *Lintuopas – Euroopan ja Välimeren alueen linnut*, s. 387. Otava, 2008. ISBN 951-1-15727-2.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q481742
* Wikispecies: Falco amurensis
* ARKive: falco-amurensis
* BirdLife: 22696437
* BOLD: 52490
* CoL: 3DTFM
* CMS: falco-amurensis
* BOW: amufal1
* eBird: amufal1
* EoL: 45514163
* Euring: 3080
* GBIF: 2480998
* iNaturalist: 4686
* IRMNG: 10211544
* ITIS: 560066
* IUCN: 22696437
* NBN: NHMSYS0021003213
* NCBI: 495945
* Species+: 3635
* Xeno-canto: Falco-amurensis

 |

 |
Andrew Holness, Jamaikan pääministeri vuodesta 2016
**Andrew Michael Holness** (s. 22. heinäkuuta 1972) on jamaikalainen poliitikko. Keskusta-oikeistolaista Jamaikan työväenpuoluetta (JLP) edustava Holness työskenteli vuosina 2007-2011 opetusministerinä pääministeri Bruce Goldingin hallituksessa. Pääministeri Goldingin erottua tehtävästään lokakuussa 2011 Holness tuli uudeksi pääministeriksi. Hän oli tuolloin 39-vuotiaana Jamaikan historian nuorin pääministeri. Hän seurasi Goldingia myös JLP-puolueen johtajana.

Joulukuun 2011 parlamenttivaaleissa oppositiopuolue PNP kuitenkin sai suuren vaalivoiton ja sen johtaja Portia Simpson-Miller palasi pääministeriksi, joten Holnessin ensimmäinen pääministerikausi jäi kahden kuukauden mittaiseksi.

Jamaikan seuraavissa parlamenttivaaleissa helmikuussa 2016 JLP kuitenkin sai niukan vaalivoiton ja Andrew Holness on ollut taas maaliskuusta 2016 lähtien Jamaikan pääministeri.

Tammikuussa 2017 Andrew Holness vieraili ensimmäisenä Jamaikan pääministerinä Israelissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Holness Becomes Region's Youngest PM *Jamaica Information Service*.  24.10.2011. Viitattu 7.1.2020. (englanniksi)
2. ↑  Mary Mcconnell: Landslide election comeback for Jamaica's first female prime minister *Mail Online*.  30.12.2011. Viitattu 7.1.2020.
3. ↑  Jamaica's opposition wins general election as voters tire of austerity *Reuters*.  26.2.2016. Viitattu 7.1.2020. (englanniksi)
4. ↑  Jamaica swears in new prime minister *bbc.com*.  3.3.2016. Viitattu 7.1.2020. (englanniksi)
5. ↑  i24NEWS *www.i24news.tv*. Viitattu 7.1.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Bablers vuonna 2014 Janne ja Olli Haaviston Fifty-Sixty -konsertissa Tavastia-klubilla. Vasemmalta oikealle: Mikko Lankinen, Arto Tamminen, Juha Mieskonen. Taustalla Janne Haavisto rummuissa.
**Bablers** on lauluyhtye, joka julkaisi The Beatles-vaikutteisen esikoisalbuminsa *What’s All About* vuonna 1980. Yhtyeen keskushahmo on Arto Tamminen, joka muun muassa oli säveltänyt kaikki levyn kappaleet. Esikoisalbumilla kokoonpanoon kuuluivat Tammisen (laulu, kitara, sello, koskettimet) lisäksi Janne Haavisto (rummut, lyömäsoittimet, taustalaulu), Mikko Lankinen (kitara, taustalaulu) ja Juha Mieskonen (basso, laulu kappaleella "McKinley’s Birthday Party", taustalaulu). Kahdeksankymmentäluvun alkupuolella Bablers julkaisi vielä singlen "Suddenly" / "Day by Day" (1982), jolla Tammisen lisäksi soittivat Pentti Ukkonen (basso, laulu), Mika Saksela (rummut) ja Hannu Nurkka-Tuorila (koskettimet).

Bablersin uusi tuleminen sai alkunsa, kun Arto Tamminen (laulu, kitara, piano, kosketinsoittimet, sello), Janne Haavisto (rummut, lyömäsoittimet), Pekka Gröhn (basso, haitari, piano, urut) ja Hannu Pikkarainen (kitara) vuonna 1998 levyttivät albumin *Like the First Time*. Levy ilmestyi jo samana vuonna Japanissa, mutta Suomessa vasta kahta vuotta myöhemmin. Osa levyn kappaleista oli jo aiemmin julkaistu suomenkielisinä, esimerkiksi "You Are the One for Me" oli Tammisen soolokappale "Perhosia mahassa" vuodelta 1997 ja "Together Forever" Samuli Edelmanin levyttämä "Ihana ilta" vuodelta 1994. Tamminen on kertonut säveltäneensä suurimman osan kappaleistaan alun perin englanniksi.

Bablers aloitti yhteistyön losangelesilainen Big Stir Recordsin kanssa vuonna 2020. Big Stir Records julkaisi Bablersin albumin "Psychadilly Circus" albumin toukokuussa 2021. Albumin kappaleet ovat saaneet radiosoittoa useissa maissa*lähde?*. Brittiläinen Louder Than War -verkkojulkaisu kirjoitti albumista kehuvan arvostelun.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *What’s All About* (1980 Hi-Hat, vinyyli ja C-kasetti)
* *Like the First Time* (1998 EMI Japan, CD)
* *Like the First Time* (2000 Texicalli, CD)
* *Psychadilly Circus* (2021 Big Stir Records, CD)

### Singlet

* "What Can I Do?" / "Walking on Sidewalks" (1980 Hi-Hat, 7")
* "Suddenly / "Day by Day" (1982 Hi-Hat, 7")
* "You Are the One for Me" / "Like the First Time" / "You Are the One for Me" (1998 Taiyo Music, CD)
* "When You Were Growing" (2019, julkaistu Facebookissa)

Lähteet
-------

* Haapanen, Urpo: *Suomalaisten äänilevyjen taiteilijahakemisto 1901–1982*. Suomen Äänitearkisto, 1990. ISBN 951-9222-21-9.
* musa.fi (paperilehti) 1/2001
* Rumba 2/2001

### Viitteet

1. ↑  Ian Canty: The Bablers: Psychadilly Circus - album review *Louder Than War*.  29.5.2021. Viitattu 30.9.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Bablersin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
*
**Hermippos Smyrnalainen** (m.kreik. Ἕρμιππος ὁ Σμυρναῖος, *Hermippos ho Smyrnaios*, lat. *Hermippus Smyrnaeus*; 200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Antiikin ajan lähteet mainitsevat hänen lisänimekseen *Kallimakhoslainen* (ό Καλλιμάχειος), josta voidaan päätellä hänen olleen Kallimakhoksen oppilas 200-luvun eaa. puolessa välissä. Se seikka, että hän kirjoitti Khrysippoksen elämäkerran, osoittaa hänen kuitenkin toimineen enimmäkseen vuosisadan loppupuolella. Hermippos oli kotoisin Smyrnasta.

Hermippoksen teokset vaikuttavat olleen merkittäviä ja arvostettuja. Antiikin lähteet viittaavat niihin usein ja useilla eri otsikoilla, tosin niistä suurin osa vaikuttaa olleen osia hänen kirjoittamastaan laajasta elämäkerrallisesta teoksesta, johon viitataan yleensä nimellä *Elämät* (*Bioi*). Teos sisälsi monen merkittävän antiikin ajan henkilön elämäkerrat. Joukkoon kuului puhujia, runoilijoita, historioitsijoita ja filosofeja. Se sisälsi varhaisimman tunnetun Aristoteleen elämäkerran, ja samoin muun muassa seuraavien henkilöiden elämäkerrat: Pythagoras, Empedokles, Herakleitos, Demokritos, Zenon Elealainen, Sokrates, Platon, Antisthenes, Diogenes Sinopelainen, Stilpon, Epikuros, Theofrastos, Herakleides Pontoslainen, Demetrios Faleronlainen ja Khrysippos. Itse teos on kadonnut, mutta monet myöhemmät elämäkertateokset lainaavat sitä laajalti.

Lähteet
-------

1. ↑  Josephus: *Contra Apionem* I.22.
2. ↑  Hieronymus: *De Viris Illustribus* Praef.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Hermippus of Smyrna 

Antiikin filosofia – Peripateettinen koulukunta

|  |  |
| --- | --- |
| Kreikkalainen aika | Aristoteles · Theofrastos · Lampros · Aristoksenos · Khamaileon · Fanias Eresoslainen · Praksifanes · Herakleides Pontoslainen · Dikaiarkhos · Nikomakhos · Demetrios Faleronlainen · Straton · Eudemos Rhodoslainen · Hieronymos Rhodoslainen · Klearkhos Soloilainen · Lykon · Ariston Keoslainen · Satyros · Hermippos Smyrnalainen · Kritolaos |
| Roomalainen aika | Diodoros Tyroslainen · Erymneos · Ariston Aleksandrialainen · Boethos Sidonlainen · Kratippos Pergamonlainen · Ammonios Ateenalainen · Andronikos Rhodoslainen · Aspasios · Adrastos Afrodisiaslainen · Aristokles Messeneläinen · Aleksanteri Afrodisiaslainen · Aetios Antiokialainen · Olympiodoros |
**Hermien stoa** (m.kreik. Στοά των Ἐρμών, *Stoa tōn Hermōn*) oli antiikin aikainen stoa eli pylväshalli, joka sijaitsi Ateenan antiikin aikaisen Agoran luoteisosassa.

Hermien stoa rakennettiin pian vuoden 479 eaa. jälkeen Agoran hermien säilytyspaikaksi. Sen rakennuttaja oli mahdollisesti Kimon. Stoasta ei ole tehty arkeologisia löydöksiä eikä sen tarkkaa sijaintia tunneta. Se tunnetaan pelkästään kirjallisista lähteistä (Aiskhines ja Antifon). Kuninkaallisen stoan edustalta on löydetty hermejä sekä patsaiden piirtokirjoituksilla varustettuja jalustoja, jotka todennäköisesti liittyvät stoaan, ja se lienee sijainnut jossakin lähistöllä.

Aiemmissa Agoran alueen kartoissa Hermien stoa oli yleensä piirretty Agoran luoteisosaan Kuninkaallisen stoan pohjoispuolelle ja Stoa poikile Hermien stoan itäpuolelle. Vuonna 1981 Stoa poikile kuitenkin löydettiin paikalta, johon Hermien stoa oli kartoissa sijoitettu. Siksi stoan on täytynyt sijaita jossakin muualla. Eräs mahdollisuus on, että se on sijainnut sivummalla varsinaisen Agoran alueen ulkopuolella. Tämä ei kuitenkaan täsmää hermejä koskeviin arkeologisiin löydöksiin. Siksi on ehdotettu myös, että niin kutsuttu Hermien stoa olisi itse asiassa ollut sama rakennus kuin Kuninkaallinen stoa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ancient Agora, North Side *Athens Info Guide*. Viitattu 9.3.2015.
2. ↑  Kyle, Donald G.: *Athletics in Ancient Athens*, s. 62. Mnemosyne : Bibliotheca Classica Batava: Supplementum, nide 95. BRILL, 1993. ISBN 9004097597.
3. 1 2  Robertson, Noel: The Stoa of the Herms.  *Zeitschrift für Papyrologie und Epigraphik*, 1999, 127. vsk, s. 167–172. Artikkelin verkkoversio.
**Harley Earl** (1893–1969) oli yhdysvaltalainen teollinen muotoilija, joka sai mainetta erityisesti autonkorien tuotantomenetelmien kehittäjänä. Hänen kuuluisimmat työnsä ovat General Motorsin automallit vuoden 1927 la Salle ja vuoden 1937 Buick Y-Job.

Earl oli syntyisin perheestä, joka valmisti käsityönä autonrunkoja. Yritys myytiin Cadillacille. Tämän jälkeen Earl kehitti menetelmän autonkorien muotoilemiseen. Hänet pyydettiin vuonna 1925 General Motorsin palvelukseen, jossa hänen tunnetuimmat työnsä syntyivät yhtiön muotoilujohtajan roolissa. Muotoilutyön ohessa Earl kehitti esimerkiksi kaksivärimaalin ja kromipinnoitteen tuotantomenetelmän.

Lähteet
-------

1. 1 2  Zetterberg, Seppo (toim. suomalainen laitos): *Muutosten vuosisata 3*, s. 257. Alkuteos: Power, Wealth & Powerty, The Family, Science, The Arts, Passing Parade. WSOY, 1993. ISBN 951-0-18420-9.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Heikki Ensio Matias Haapala** (s. 8. heinäkuuta 1942 Lapua) on suomalainen everstiluutnantti, joka toimi muun muassa Lapin ilmatorjuntarykmentin komentajana.

Haapala syntyi liikemies Ensio Haapalan ja Sylvi Lillvisin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1963 on Anna-Liisa Kujala.

Haapala tuli ylioppilaaksi Kauhavan yhteiskoulusta 1960, Kadettikoulusta hän valmistui 1965 ja Sotakorkeakoulusta 1981. Haapala toimi Pohjanmaan ilmatorjuntapatteriston opetusupseerina 1965–1967, patterinpäällikkönä 1967–1968 ja aliupseerikoulun johtajana 1968–1971. Rovaniemen Ilmatorjuntapatteristossa hän oli toimistopäällikkö 1971–1975 ja Seinäjoen sotilaspiirin esikunnassa toimistoupseeri 1975–1979 ja toimistopäällikkö 1981–1985. Oulun ilmatorjuntapatteriston patteristoupseerina Haapala toimi 1985–1987 ja komentajana 1987–1989. Lapin ilmatorjuntarykmentin esikuntapäällikkönä hän toimi 1989 ja komentajana vuodesta 1990 vuoteen 1996, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta.

Haapala ylennettiin vänrikiksi 1962, luutnantiksi 1965, yliluutnantiksi 1968, kapteeniksi 1971, majuriksi 1980 ja everstiluutnantiksi 1987.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Kadettiupseerit 1920–2000*, s. 88. Haapala, Heikki Ensio Matias. Helsinki: Kadettikunta ry. Upseeriliitto ry. 2000. ISBN 951-98334-3-9.
**Heikki Eklöf** (s. 1954 Hämeenlinna) on hämeenlinnalainen kuvittaja. Työskenneltyään mainosalalla yli 30 vuotta hän ryhtyi vapaaksi taiteilijaksi.

Ura
---

Karto Oy on myynyt Heikki Eklöfin kuvittamia Wenkoolit-postikortteja helmikuusta 2013 alkaen. Wenkoolit ovat Eklöfin luoma piirroshahmosarja, jonka pääosassa seikkailee hyväntahtoisia kaapuun ja puukenkiin pukeutuvia hahmoja. 

Wenkoolit-postikorttien lisäksi Heikki Eklöf on kuvittanut lukuisia muitakin postikorttisarjoja, kuten Paletti Oy:n julkaiseman Sininen Sarja -postikorttisarjan, joka on Vexi Salmen tekstittämä. Lisäksi Eklöf on kuvittanut Karto Oy:n julkaiseman kahdeksanosaisen Senkin Apina -hupikorttisarjan sekä Kantolan Kortti Tuotteen julkaiseman Perinnetonttu-postikorttisarjan. Vuonna 2013 Kantolan Kortti Tuote julkaisi 12 uutta Eklöfin kuvittamaa tonttuaiheista postikorttia.

Kuvittajana Eklöf tekee paitsi karikatyyrisiä piirroksia, myös realistisia teoksia ja muotokuvia. Hänen luomansa peikkosarja "Voihan Peikkoset" oli esillä Naivistit Iittalassa -näyttelyssä joulukuussa 2013. Aiemmin Eklöfin töitä on nähty myös lukuisissa muissa näyttelyissä.

Postikorttikuvituksien lisäksi Eklöf on kuvittanut vinyylilevyjen ja VHS -videoiden sekä kirjojen kansipapereita.

Lähteet
-------

1. ↑  Piri-Lahti, Maarit ; Pölönen, Kiti: Hyvikset syntyivät vastapainoksi vihaisille siileille ja linnuille  24.9.2013. Yle Uutiset. Viitattu 7.7.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Heikki Eklöfin kotisivut
**Glory Glory Man United** on jalkapallojoukkue Manchester Unitedin kannustuslaulu, jonka sävelmä on The Battle Hymn of the Republicista.

Ensimmäistä kertaa ManUn kannattajat lauloivat laulua 1960-luvulla ja se onkin nykyään suosittu fanien kesken. Myös Tottenhamilla ja Leeds Unitedilla on oma versionsa laulusta.

Sanat
-----

Glory, glory, Man United,
Glory, glory, Man United,
Glory, glory, Man United,
As the Reds go marching on, on, on.
Just like the Busby Babes in days gone by
We'll keep the red flags flying high
You're gonna see us all from far and wide
You're gonna hear them as they sing with pride
United! Man United!
We're the boys in red and we're on our way to Wem-ber-ly
Wem-ber-ly! Wem-ber-ly!
We're the famous Man United and we're going to Wem-ber-ly
Wem-ber-ly! Wem-ber-ly!
We're the famous Man United and we're going to Wem-ber-ly
In '77 it was Docherty
Atkinson will make it '83
And everyone will know just who we are
They'll be singing 'Que Sera Sera'
United! Man United!
We're the boys in red and we're on our way to Wem-ber-ly
Wem-ber-ly! Wem-ber-ly!
We're the famous Man United and we're going to Wem-ber-ly
Wem-ber-ly! Wem-ber-ly!
We're the famous Man United and we're going to Wem-ber-ly
Glory Glory Man United
Glory Glory Man United
Glory Glory Man United
As the Reds go marching on! On! On! (3x)
**Glorija Kotnik** (1. kesäkuuta 1989 Slovenj Gradec, Slovenian ST, Jugoslavia) on slovenialainen lumilautailija. Hänen lajeinaan ovat paripujottelu ja -suurpujottelu.

Kotnik osallistui olympialaisiin vuosina 2010–2022. Vancouverissa 2010 hän oli parisuurpujottelun lopputuloksissa sijalla 27. Sotšissa 2014 hän oli parisuurpujottelun 24:s ja paripujottelun 23:s. Hän oli Sotšissa Slovenian ainoa naislumilautailija. Pyeongchangissa 2018 hän sijoittui parisuurpujottelussa 15:nneksi ja Pekingissä 2022 hän saavutti samassa lajissa olympiapronssia.

Lumilautailun maailmanmestaruuskilpailuissa Kotnik on kilpaillut seitsemän kertaa, vuosina 2007, 2009, 2011, 2013, 2015, 2017 ja 2019. Jokaisissa kilpailuissa hän on kilpaillut sekä paripujottelussa että parisuurpujottelussa. Paripujottelussa paras sijoitus on 21:s vuodelta 2009 ja parisuurpujottelussa 23:s vuodelta 2011.

Lumilautailun maailmancupissa Kotnik debytoi kaudella 2005–2006. Paras yksittäisen kilpailun sijoitus on neljäs Roglassa tammikuussa 2018, Banskossa kahdeksan päivää myöhemmin ja Cortina d’Ampezzossa joulukuussa 2018, kaikki parisuurpujottelussa.

Kotnik loukkaantui elokuussa 2015 eikä kilpaillut seuraavalla kaudella lainkaan.

Lähteet
-------

* Glorija Kotnik *Olympedia*.  (englanniksi)
* Glorija Kotnik Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

  

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Olympedia
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  FIS
3. ↑  Slovenia Snowboarding at the 2014 Sochi Winter Games *sports-reference.com*. Sports Reference LLC. Viitattu 2.3.2016. (englanniksi)
**Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2007** olivat järjestyksessään 16:nnet alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut. Lopputurnaus pelattiin Alankomaissa 10.–23. kesäkuuta 2007. Kisapaikkakuntina olivat Arnhem, Groningen, Heerenveen ja Nijmegen. Loppuottelu pelattiin Groningenin Euroborgilla.

Loppuottelu pelattiin vesisateessa.
Lopputurnaukseen selviytyi kahdeksan joukkuetta ja ne pelasivat kahdessa alkulohkossa, joista Alankomaat ja Serbia etenivät lohkovoittajina sekä Belgia ja Englanti lohkokakkosina välieriin. Välierissä Serbia voitti Belgian 2–0 ja Alankomaat Englannin maalein 13–12 päättyneen rangaistuspotkukilpailun jälkeen varsinaisen peliajan ja jatkoajan päätyttyä lukemiin 1–1. Loppuottelussa Alankomaat voitti Serbian maalein 4–1 maalintekijöinään Otman Bakkal, Ryan Babel, Maceo Rigters ja Luigi Bruins.

Lopputurnauksessa pelasivat A-lohkossa Alankomaiden ja Belgian lisäksi Portugali ja Israel sekä B-lohkossa Serbian ja Englannin lisäksi Italia ja Tšekki. Italia ja Portugali pelasivat ottelun viidennestä sijasta ja samalla neljännestä paikasta vuoden 2008 olympialaisiin, jonne neljästä välieräjoukkueesta Englanti ei voinut osallistua; Italia voitti ottelun rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Maalikuninkuuden voitti neljällä maalillaan Alankomaiden Maceo Rigters, joka teki ensimmäistä alkulohko-ottelua lukuun ottamatta yhden maalin jokaisessa pelaamassaan ottelussa.

Mestarijoukkue Alankomaiden kokoonpano loppuottelussa
-----------------------------------------------------

Boy Waterman, Gianni Zuiverloon, Arnold Kruiswijk, Erik Pieters (89. Calvin Jong-A-Pin), Hedwiges Maduro, Royston Drenthe (78. Roy Beerens), Ryan Babel, Daniël de Ridder, Maceo Rigters (69. Luigi Bruins), Ryan Donk, Otman Bakkal. Valmentaja Foppe De Haan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Gorgazzi, Osvaldo José & Haisma, Marcel: European U-21 Championship 2007  21.12.2009. RSSSF. Viitattu 20.8.2020. (englanniksi)
**Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2013** olivat järjestyksessään 19:nnet alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut. Lopputurnaus pelattiin Israelissa 5.–18. kesäkuuta 2013. Kisapaikkakuntina olivat Jerusalem, Tel Aviv, Netanya ja Petah Tikva. Loppuottelu pelattiin Jerusalemin Teddy Stadiumilla.

Lopputurnaukseen selviytyi kahdeksan joukkuetta ja ne pelasivat kahdessa alkulohkossa, joista Italia ja Espanja etenivät lohkovoittajina sekä Norja ja Alankomaat lohkokakkosina välieriin. Välierissä Espanja voitti Norjan 3–0 ja Italia Alankomaat 1–0. Loppuottelussa Espanja voitti Italian maalein 4–2 Thiago Alcântaran hattutempulla ja Iscon yhdellä maalilla.

Lopputurnauksessa pelasivat A-lohkossa Italian ja Norjan lisäksi Israel ja Englanti sekä B-lohkossa Espanjan ja Alankomaiden lisäksi Saksa ja Venäjä. Maalikuninkuuden voitti neljällä maalillaan Espanjan Álvaro Morata, joka teki loppuottelua lukuun ottamatta yhden maalin jokaisessa pelaamassaan ottelussa, muun muassa ottelun ainoan maalin Venäjää ja Saksaa vastaan viimeisen kymmenen peliminuutin aikana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Di Maggio, Roberto: European U-21 Championship 2013  25.6.2015. RSSSF. Viitattu 20.8.2020. (englanniksi)
2. ↑  Magowan, Alistair: Italy U21 2-4 Spain U21  18.6.2013. BBC. Viitattu 20.8.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2013** Wikimedia Commonsissa