**Lasse Artturi Virén** (s. 22. heinäkuuta 1949 Myrskylä) on suomalainen kestävyysjuoksija ja nelinkertainen olympiavoittaja sekä entinen kansanedustaja. Virén voitti 5 000:n ja 10 000 metrin juoksut 1972 Münchenin ja 1976 Montrealin olympialaisissa. Hän juoksi uransa aikana lisäksi maailmanennätyksen molemmilla matkoilla ja kahdella maililla sekä useita suomenennätyksiä.

Virén on viimeisin juoksulajeissa olympiavoiton saavuttanut suomalainen. Virén edusti urallaan urheiluseura Myrskylän Myrskyä. Hän lopetti aktiiviuransa 1980 Moskovan olympialaisten jälkeen.

Virén toimi kansanedustajana 1999–2007 ja 2010–2011 Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmän jäsenenä. Hän toimi kotikuntansa Myrskylän kunnanvaltuuston puheenjohtajana 1993–2012.

Varhainen elämä
---------------

Lasse Virén syntyi vuonna 1949 Myrskylässä kuorma-autoilija Ilmari Virénin ja Elvi Virénin perheeseen. Hänellä on kaksi isoveljeä ja yksi pikkuveli. Isosisko Iiris kuoli puolivuotiaana. Samassa talossa asuivat myös isän vanhemmat. Nuori Lasse käytti vapaa-aikansa urheilemiseen, kuten hiihtoon.

Urheilu-ura
-----------

### Vaiheet

#### Varhaisvuodet

Virén alkoi harjoitella kestävyysjuoksua vakavissaan 16-vuotiaana, mutta vielä omin päin. Hän aloitti säännöllisen harjoittelun vuonna 1967 pienillä määrillä veljensä Nissen ohjaamana ja maaottelujuoksija Pertti Sariomaan neuvomana. Lisäksi hän teki ruumiillista työtä isänsä puukuljetusyrityksessä. Virén sijoittui vuonna 1967 A-poikien SM-maastojuoksussa toiseksi ja voitti mestaruuden 3 000 metrillä. Sen jälkeen hän juoksi 3 000 metrillä A-poikien Suomen-ennätyksen 8.32,8 ja 5 000 metrillä ajan 14.59,4.

Virén kävi vuonna 1968 vapaaehtoisena armeijan urheilujoukoissa. Siellä häntä valmensi Hannu Posti, jonka alaisuudessa harjoitukset kovenivat ja harjoitusmäärä kasvoi kolmanneksella. Tulokset eivät kuitenkaan heti parantuneet. Virén sijoittui maastojuoksun SM-kisoissa nuorten sarjassa 16:nneksi ja 5 000 metrillä 11:nneksi ajalla 15.20,0. Armeijalegendan mukaan Virén olisi juossut armeijassa vuosina 1967–1968 Cooperin testissä hurjan tuloksen 4 700 metriä. Todellisuudessa hän juoksi kyseisen matkan 15 minuutin juoksutestissä.

Vuonna 1969 harjoitusmäärä kasvoi jälleen lähes kolmanneksella ja tulokset alkoivat parantua. Virén voitti maastojuoksun Suomen-mestaruuden ja juoksi nuorten Pohjoismaiden-ennätykset niin 5 000 metrillä (13.55,0) kuin 3 000 metrilläkin (8.05,2). Hän edusti Suomea aikuisten sarjan maaotteluissa 5 000 metrillä Norjaa (voitto), Ruotsia (voitto) ja Isoa-Britanniaa (3. sija) vastaan. Hän voitti aikuisten sarjan 5 000 metriä Kalevan kisoissa ajalla 14.10,2.

Syksyllä 1969 Virén pyysi juoksuvalmentaja Rolf Haikkolaa valmentajakseen. Haikkola piti Viréniä hyvin lupaavana ja ryhtyi valmistelemaan tälle harjoitusohjelmaa. Koska Haikkola ei halunnut työnantajansa tietävän valmennussuhteesta, Virén nimesi itselleen sijaisvalmentajan liittoa varten.

Vuoden 1970 alussa Virén harjoitteli Utahissa Brigham Youngin yliopiston suojissa ja kilpaili sen puolesta. Harjoittelun pääpaino Amerikassa oli intervalliharjoittelussa, ja Virén kilpaili kaksitoista 2–6 mailin kilpailua hallissa ja radalla. Palattuaan Suomeen Virénin lihakset olivat kovan asfalttiharjoittelun ja hallikisojen jäljiltä jumissa. Sen vuoksi hänen alkukauden kilpailunsa menivät heikosti, ja harjoittelumatkaa arvosteltiin rahanhukkana. Elokuussa Virén jo juoksi 5 000 metrin ennätyksensä 13.43,0. Hän oli samalla matkalla Kalevan kisoissa neljäs ja Ruotsi-ottelussa ensimmäinen.

#### Ensimmäinen arvokisavuosi

Vuoden 1970 lopulla valmentaja Haikkola teki Virénille harjoitussuunnitelman seuraavan kesän Helsingin Euroopan-mestaruuskilpailuja varten. Virén oli maalis-huhtikuun vaihteessa 1971 kolmen viikon ajan Kanariansaarilla ensimmäisellä ulkomaanleirillään. Virénin harjoittelua myös kovennettiin. Kilpailukauden 1971 aluksi Virén voitti maastojuoksun SM-hopeaa. Toukokuussa hän juoksi Roomassa 5 000 metrin SE-ajan 13.35,2 ja alitti EM-kisarajan. Kalevan kisoissa Virén otti 5 000 metrillä hopeaa. Sen jälkeen hän juoksi 3 000 metrin Suomen ennätyksen 7.54,0 ja 1 500 metrillä oman ennätyksensä 3.47,3.

Virén valittiin EM-kisoihin ja kutsuttiin viimeistelyleirille Vierumäelle. Siellä hän kuitenkin erehtyi tekemään muiden mukana ylimääräisen tyhjennysharjoituksen, josta hän ei enää ehtinyt kunnolla palautua ennen EM-kisoja.

Haikkola ja Virén olivat asettaneet Virénin tavoitteeksi Helsingin EM-kisojen 5 000 metrin mestaruuden. Tyhjennysharjoituksesta yhä väsynyt Virén sijoittui 17:nneksi 10 000 metrillä, jossa hän kärsi lisäksi tönimisestä, ja seitsemänneksi 5 000 metrillä.

Heti EM-kisojen jälkeen Virén rikkoi Heinolassa Juha Väätäisen Suomen ennätyksen 5 000 metrillä ajalla 13.29,8. Loppukaudella Virén juoksi neljässä maaottelussa. Hän sijoittui kauden päätteeksi maailmantilastossa 5 000 metrillä viidenneksi ja 10 000 metrillä 12:nneksi. Vuoden aikana hän juoksi 5 332 harjoituskilometriä.

#### Valmistautuminen olympialaisiin ja nousu maailman huipulle

Valmentaja Haikkola uudisti Virénin harjoittelun olympiavuodeksi 1972. Tavoitteena oli kehittää Virénille kyky vastata pitkällä kirillä sen ajan kovimpien kirimiesten loppukiriin, joka alkoi 300 metriä ennen maalia. Vauhtitavoitteiksi asetettiin 5 000 metrillä 13.15:n ja 10 000 metrillä 27.30:n taso. Tulostavoitteena oli olympiakisoissa menestyminen. Harjoitusmäärää nostettiin 5 332 kilometristä 7 881 kilometriin. Vuodessa harjoituskertoja oli noin 772.

Talvella 1971–1972 Virén kilpaili eteläisellä pallonpuoliskolla ja harjoitteli Espanjassa. Maalis–huhtikuussa 1972 Virénin harjoitustehot olivat suurimmillaan. Virén matkusti juoksija Seppo Tuomisen kanssa huhtikuussa yhdeksäksi päiväksi Ranskan Font Romeuhun vuoristoleirille korkeanpaikan harjoitteluun.

Viisi viikkoa ennen olympiakisoja Virén juoksi maaottelussa 5 000 metrin Suomen-ennätyksen 13.19,0; hän paransi aiempaa ennätystä 10,8 sekunnilla. Tulos oli samalla kaikkien aikojen maailmantilaston kolmas. Oslossa hän juoksi 10 000 metrin Suomen-ennätyksen 27.52,4. Kalevan kisoissa Virén otti kultaa 1 500 metrillä ja rikkoi seuraavana päivänä Tukholmassa 2 mailin maailmanennätyksen ajalla 8.14.0. Virén pääsi olympialaisiin ehjän kauden jälkeen, ja päätettiin, että hän osallistuisi päämatkansa 5 000 metrin lisäksi myös 10 000 metrille.

#### Münchenin olympialaiset

Virén voitti ensimmäisen olympiakultansa 3. syyskuuta 1972 Münchenin olympialaisten 10 000 metrin juoksussa uudella maailmanennätysajalla 27.38,4. Virén kaatui juoksun puolivaiheissa törmättyään Mohammed Gammoudin kanssa, mutta nousi heti ylös, saavutti kärkijoukon ja meni keulaan hiljentämään vauhtia. Juoksu oli vauhdinjaoltaan nykivä: alkupuolisko juostiin lujaa (13.44,0), kuudes ja seitsemäs kilometri hitaasti ja loppu jälleen lujaa. Viren aloitti loppukirinsä 600 metriä ennen maalia. Hän juoksi viimeisen kierroksen aikaan 56,4 tai 56,0 ja viimeisen kilometrin 2.29,2.

Virén voitti toisen kultamitalinsa 5 000 metrin juoksussa olympiaennätysajalla 13.26,4, hitaan alkuvauhdin jälkeen. Hän johti viimeisen kierroksen alkaessa, joutui päästämään takasuoralla Mohammed Gammoudin ja Steve Prefontainen ohitseen, mutta nousi uudelleen johtoon viimeisessä kaarteessa.

#### Münchenin ja Montrealin välillä

Palattuaan olympialaisista Virén juoksi 14. syyskuuta Helsingissä 5 000 metrin maailmanennätyksen 13.16,4.

Vuosi 1973 oli Virénille välivuosi. Päätavoitteeksi asetettiin Montrealin olympialaiset 1976, jota ennen oli pieniä välitavoitteita, kuten EM-kisat 1974. Kesällä 1973 Virén voitti Kalevan kisoissa 10 000 metrillä pronssia ja maastojuoksun SM-kisoissa hopeaa. Hän voitti 10 000 metrin maaottelujuoksut Tukholmassa ja Helsingissä, mutta jäi Edinburghin Euroopan cupin finaalissa 5 000 metrillä viidenneksi.

EM-kisavuodeksi 1974 Virénin harjoitusmäärää nostettiin vuoden 1972 tasosta noin kymmenen prosenttia. Virén kilpaili ja harjoitteli talven jälleen ulkomailla ja palasi Suomen hallikisoihin helmikuussa. Joitain harjoituksia tehtiin kokeilumielessä olympiamaratonia ajatellen. Kevään maastojuoksun SM-kisoissa Virén otti hopeaa, mutta loukkasi nilkkansa ja kipeytti reitensä. Harjoittelemisesta tuli tuskaista, ja Virénin tekniikka kärsi kivun seurauksena. Elokuun alussa Virén juoksi kuitenkin Turussa 5 000 metrillä ajan 13.30,6, mikä herätti toiveita menestymisestä EM-kisoissa. Ennen niitä Kalevan kisoissa Virén otti hopeaa 10 000 metrillä ja voitti 1 500 metriä.

Rooman EM-kilpailuissa syyskuussa 1974 Virén sijoittui 10 000 metrillä seitsemänneksi ja otti 5 000 metrillä pronssia ajalla 13.24,6. Hän voitti samana vuonna vielä 10 000 metrin maaottelujuoksut Helsingissä ja Sotšissa.

Virénin kipeä reisi leikattiin tammikuussa 1975. Leikkauksessa reiden hamstring-lihasten koteloa avarrettiin, ja kivut katosivat kokonaan. Näin Virén pystyi palaamaan kovaan harjoitteluun olympialaisia varten. Vähäharjoitteisen alkukauden johdosta vuodelle 1975 harjoituskilometrejä ehdittiin kerryttää kuitenkin vain 4 356. Virén voitti kauden 1975 aikana 10 000 metrin maaottelujuoksut Helsingissä ja Palermossa, mutta jäi Nizzan Euroopan Cupin finaalissa 5 000 metrillä viidenneksi.

Vuoden 1976 alussa Virén kilpaili ja harjoitti jälleen Amerikassa: Brasiliassa, Kolumbiassa vuoristoleirillä ja Puerto Ricossa. Hän palasi Suomeen harjoittelemaan helmikuun alussa. Testit olivat rohkaisevia olympiamaratonia ajatellen. Keväällä Virén lähti Kenian Nyahururuun vuoristoleirille, jossa hän juoksi parhaimmillaan 250 kilometriä viikossa. Huhtikuussa hän juoksi Kaivopuistossa 25 kilometriä maailman kaikkien aikojen nopeimmassa ajassa 1.14.21.

Virén kärsi alkukesän aikana nenäontelotulehduksen, joka vei hänet kolmeksi viikoksi sairaslevolle. Poskionteloiden märkä poistettiin punkteerauksella. Toipumisen jälkeen ensimmäiset kilpailut menivät vielä huonosti, mutta kesän kuluessa kunto palasi normaalitasolle. Virén juoksi 1 500 metrillä ennätyksensä 3.41,8 ja Helsingin Maailmankisoissa 10 000 metriä 27.43,1. Kalevan kisoissa hän voitti kultaa 5 000 metrillä ajalla 13.24,78.

#### Montrealin olympialaiset

Virén vuonna 1976 olympialaisten jälkeen Myrskylässä järjestetyssä paluujuhlassa
Virén kantoi Suomen lippua Montrealin olympialaisten avajaisissa. 10 000 metrillä hän saavutti uransa helpoimman olympiavoiton: hän ohitti ainoan uhkaajansa, Portugalin Carlos Lopesin 450 metriä ennen maalia ja voitti kultaa uransa toiseksi parhaalla ajalla 27.40,38. Kilpailun jälkimmäisen puoliskon hän juoksi aikaan 13.31. Kilpailun jälkeen KOK:n tekninen valiokunta kuulusteli Viréniä siitä, kun hän oli nostanut piikkarinsa epäilyttävän näkyvästi käsiinsä heti juoksun jälkeen. Virén selitti kärsineensä vain varpaan verirakosta. Lopulta Virén vapautettiin mainostamisepäilyistä, ja hän sai jatkaa kisoja.

5 000 metrin finaalissa Virén uuvutti kilpailijansa pitkällä kirillä. Hän pystyi loppusuoralla pitämään takanaan mailerimaisesta nopeudestaan tunnetut uusiseelantilaiset juoksijat ja voitti neljännen olympiakultansa ajalla 13.24,76. Heti seuraavana päivänä Virén osallistui uransa ensimmäiselle maratonille. Lääkärit eivät uskoneet Virénin pystyvän juoksemaan koko matkaa energian riittämättömyyden vuoksi. Juoksussa Virén ei löytänyt juomapulloaan ensimmäisillä tankkauspisteillä, mikä verotti energiavarastoja entisestään. Virén oli vielä 25 kilometrin kohdalla kärkijoukossa, mutta siitä eteenpäin hän alkoi väsyä. Lopulta hän sijoittui viidenneksi runsaat kolme minuuttia voittajasta jääneenä ajalla 2.13.10,8.

Virénin olympiavoitot nostivat hänet suomalaisten silmissä Paavo Nurmen veroiseksi juoksukuninkaaksi, jonka kotiinpaluuta vastassa oli tuhansittain ihmisiä.

#### Montrealin ja Moskovan välillä

Pian Montrealin jälkeen Virén mursi nilkkansa hirvimetsässä astuttuaan kahden kiven väliseen koloon. Vamma jouduttiin leikkaamaan, ja Virénin juoksu-ura oli hetken vaakalaudalla. Jalka kuitenkin parani juoksukuntoon, ja valmistautuminen Moskovan olympialaisiin 1980 jatkui. Virén joutuisi valitsemaan kisoissa viiden kilometrin ja maratonin välillä, sillä ne juostiin samana päivänä. Virénin harjoittelua oli tarkoitus kasvattaa vuodesta 1977 alkaen olympiavuoteen asti yli kymmenen prosenttia vuodessa. Nilkan loukkaantuminen aiheutti kuitenkin aluksi harjoitusmäärän keventämisen huomattavasti. Lokakuussa 1977 hän juoksi uransa toisella maratonilla New Yorkin maratonin seitsemänneksitoista.

Nilkka vaivasi Viréniä vielä vuonna 1978, eikä harjoittelua pystytty palauttamaan halutulle tasolle, vaan kilometrejä kertyi vain 4 516. Leikkaus oli aiheuttanut sen, että Virénin jalan voima oli vähentynyt ja juoksutekniikka muuttunut. Virén harjoitteli talvella ulkomailla ja kävi keväällä jälleen Keniassa vuoristoleirillä. Euroopan-mestaruuskisat 1978 Virén joutui jättämään väliin polvivaivan vuoksi.

Kaudella 1979 Virénin parhaita aikoja olivat 5 000 metrillä 13.32,2 ja 10 000 metrillä 28.04,7. Olympiavuoden 1980 talvella Virén pystyi jälleen harjoittelemaan täydellä teholla. Kesän kilpailuissa Virén kärsi kuitenkin lihasjäykkyydestä, joka johti nivusrevähtymään. Sen seurauksena hän joutui siirtämään nopeusharjoitukset kesäkuun lopulle.

#### Moskovan olympialaiset ja uran lopetus

Virén vuonna 1980 Suomi–Ruotsi-maaottelussa.
Virén osallistui kolmansiin olympiakisoihinsa Moskovassa 1980. Hänellä oli pieniä vaikeuksia selvitä 10 000 metrillä alkuerästään jatkoon, sillä nestetankkaus jäi kuumana päivänä vajaaksi. Finaalissa Virén johti vielä viimeisen kierroksen alussa ja sijoittui viidenneksi ajalla 27.50,5. Juoksun jälkeen hän katui sitä, ettei ollut aloittanut kiriä viisi kierrosta ennen maalia. Maratonilla Virén keskeytti 20 kilometrin jälkeen vatsa- ja jalkavaivojen vuoksi. Virén päätti aktiiviuransa Moskovan olympialaisten jälkeen. Hän juoksi vielä kahtena seuraavana vuonna 5 000 metrillä ajat 14.41 ja 14.22.

#### Maratonit

Ratajuoksijan uransa jälkeen Virén on juossut useita maratoneja, kuten New Yorkissa 1983 aikaan 2.23.54 ja Tukholmassa 1995 aikaan 2.42.37. Virén juoksi vielä 1990-luvulla useissa maratoneissa ja lyhyempien matkojen juoksutapahtumissa eri puolilla maailmaa, yleensä kutsuvieraana eikä kilpailijana.

### Urheilusaavutuksia

#### Tärkeimmät kilpailut

##### Kansainväliset arvokisat

* 1972 Münchenin olympialaiset: 5 000 ja 10 000 metrillä kultaa
* 1976 Montrealin olympialaiset: 5 000 ja 10 000 metrillä kultaa, maratonilla viides
* 1980 Moskovan olympialaiset: 10 000 metrillä viides, maratonilla keskeytys
* 1971 Helsingin EM-kisat: 5 000 metrillä 7:s, 10 000 metrillä 17:s
* 1974 Rooman EM-kisat: 5 000 metrillä pronssia, 10 000 metrillä 7:s

##### Maaottelut

* 35 juoksua
* Ruotsi-maaotteluissa 1969–1980 13 juoksua, 6 voittoa

##### SM-kilpailut

* ratajuoksuissa 12 henkilökohtaista yleisen sarjan SM-mitalia joista viisi kultamitalia, maastojuoksu mukaan lukien 19 mitalia
	+ 1 500 metrillä kultaa 1972 ja 1974
	+ 5 000 metrillä kultaa 1969 ja 1976, hopeaa 1971 ja 1975, pronssia 1979 ja 1980
	+ 10 000 metrillä hopeaa 1974 ja 1979, pronssia 1973
	+ 3 000 metrillä kultaa hallissa 1974
	+ maastojuoksun lyhyen matkan kultaa 1976 ja 1978

#### Ennätykset

* Maailmanennätykset
	+ 2 mailia 8.14,0 (1972)
	+ 5 000 metriä 13.16,3 (1972)
	+ 10 000 metriä 27.38,4 (1972)
* Suomenennätykset virallisilla matkoilla
	+ 3 000 metriä 7.54,0 (1971), 7.43,2 (1972)
	+ 5 000 metriä 13.35,2 (1971), 13.29,8 (1971), 13.19,0 (1972), 13.16,3 (1972)
	+ 10 000 metriä 27.52,4 (1972), 27.38,4 (1972)

#### Tunnustuksia

* *Track & Field News* -lehden vuoden miesyleisurheilija 1972
* Suomen Vuoden urheilija 1972 ja 1976
* Kansainvälisen yleisurheiluliiton kunniagallerian jäsen marraskuusta 2014 kolmantena suomalaisurheilijana

### Tuloskehitys

Virénin kärkitulokset hänen kilpavuosiltaan. Lihavoituna omat ennätykset.

| Vuosi | 1 500 m | 3 000 m | 5 000 m | 10 000 m |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1966 (ikä 17) | – | 9.17,0 | – | – |
| 1967 | 4.06,9 | 8.32,8 | 14.59,4 | – |
| 1968 | 4.04,0 | 8.38,6 | 15.07,8 | 32.18,8 |
| 1969 | 3.52,9 | 8.05,2 | 13.55,0 | – |
| 1970 | 3.52,2 | 8.06,2 | 13.43,0 | 29.15,8 |
| 1971 | 3.47,3 | 7.54,0 | 13.29,8 | 28.17,4 |
| 1972 | 3.44,2 | **7.43,2** | **13.16,4** | **27.38,4** |
| 1973 | 3.43,6 | 7.57,2 | 13.28,0 | 28.17,8 |
| 1974 | 3.44,7 | 8.00,4 | 13.24,6 | 28.22,6 |
| 1975 | 3.46,4 | 7.54,2 | 13.34,6 | 28.11,4 |
| 1976 | **3.41,8** | 7.54,2 | 13.24,8 | 27.40,4 |
| 1977 | 3.47,7 | 8.02,2 | 13.35,8 | 28.39,8 |
| 1978 | 3.49,7 | 7.57,2 | 13.33,8 | 28.11,8 |
| 1979 (ikä 30) | 3.46,6 | 8.03,9 | 13.32,2 | 28.04,7 |
| 1980 | 3.46,7 | 7.55,0 | 13.30,9 | 27.50,5 |
| 1981 | – | 8.29,9 | 14.41,2 | – |
| 1982 | – | 8.11,26 | 14.22,1 | – |

### Harjoittelu

Virénin harjoittelu oli ajanjaksoonsa nähden poikkeuksellisen kovaa. Hän harjoitteli usein vaihtelevalla nopeudella, vauhtileikitellen. Olympialaisten edellä Virénin harjoittelu oli suunniteltu vuodeksi eteenpäin, minkä ansiosta hän oli olympiakisojen aikaan huippukunnossa. Suurimman osan ajasta Virén harjoitteli yksin kotikylänsä Myrskylän ympäristössä: kesäisin metsäpoluilla ja talvisin teillä, lisäksi kovan lumisateen sattuessa kotinsa juoksumatolla. Virén teki yhden tunnin aamulenkin kello kuudelta, meni päiväksi töihin poliisina, ja jatkoi harjoittelua töiden jälkeen. Hän suoritti myös korkean paikan harjoittelua Etelä-Amerikassa ja Keniassa.

Virénin vuosittaiset harjoituskilometrimäärät:

| Vuosi | km |
| --- | --- |
| 1968 | 2 000 |
| 1969 | 2 927 |
| 1970 | 3 728 |
| 1971 | 5 332 |
| 1972 | 7 348 |
| 1973 | 6 924 |
| 1974 | 8 129 |
| 1975 | 4 356 |
| 1976 | 6 526 |
| 1977 | 4 199 |
| 1978 | 4 285 |
| 1979 | 5 145 |
| 1980 | 4 389 |

### Menestyksen syitä

Virénin valmentajan Rolf Haikkolan mukaan Virénillä on poikkeuksellisen suuri sydän, hänellä on kestävyysjuoksijalle ihanteellinen lihassolujakauma hitaiden ja nopeiden solujen välillä, ja hänen punasolumassansa oli 36,4–45,0 ml/kg, mikä oli selvästi normaalia suurempi.

Mauno Saaren Virén-kirjan mukaan Virénin poikkeuksellisuuden yksi syy saattoi olla luteinisoivan hormonin luontaisen tuotannon omituinen piikki, joka syntyi aina kilpailutilanteen yhteydessä. Juoksijan luontainen hormonitaso oli sen seurauksena poikkeuksellisimmillaan isoissa kisoissa. Kehon omaa testosteronin tuotantoa säätelevä hormoni oli Virénillä korkeimmillaan olympiakisoissa ja matalammalla kansallisen tason kisoissa.

Venäläisissä tutkimuksissa Virénin juoksutekniikka todettiin äärimmäisen taloudelliseksi.

Haikkolan mukaan Virénin psykologiset ominaisuudet olivat poikkeuksellisia. Psykologisten tutkimusten mukaan Virén on keskitasoa älykkäämpi ja hyvin nopea päässälaskussa ja havaintotarkkuutta vaativissa tehtävissä. Virén oli Haikkolan mukaan urheilijana hyvin voimakastahtoinen, sopeutuvainen ja motivoitunut. Hän oli ennen kilpailuja kylmän rauhallinen ja luottavainen, ja hänen vireystilansa oli korkea. Virén myös luotti tehtyihin suunnitelmiin ja oli kilpailuissa rohkea ja riittävän röyhkeä.

Haikkolan mukaan Virén oli taktisesti mestarillinen ja osasi käyttää kaikkia valmiuksiaan kulloistenkin kilpailutilanteiden mukaan. Virénin juoksulinjat olivat äärimmäisen tehokkaat, sillä hän hallitsi kaarrematematiikan mestarillisesti juoksemalla kaarteet hyvin lähellä sisäreunaa, voittaen näin jopa kymmeniä metrejä kilpailijoihinsa nähden.

Virénin sanottiin keskittyneen vain olympiakisoihin, sillä hänen kansainvälinen menestyksensä välivuosina jäi vaatimattomaksi. Virén itse sanoi, että se ei ollut tarkoitus, vaan hän vain kärsi välivuosina vammoista ja niistä johtuvasta harjoituksen puutteesta.

Poliittinen ura ja järjestöura
------------------------------

Virén oli tasavallan presidentti Urho Kekkosen valitsijamiesehdokkaana Liberaalisen Kansanpuolueen listoilla vuoden 1978 presidentinvaalissa, mutta ei tullut valituksi. Pian sen jälkeen hän siirtyi Kansallisen Kokoomuksen riveihin. Hän oli presidentin valitsijamies kokoomuksen listoilla 1982 ja 1988.

Virén toimi Myrskylän kunnanvaltuuston jäsenenä 1980-luvulla ja puheenjohtajana 1992–2012.

Kokoomuksen kansanedustajana Uudenmaan vaalipiiristä Virén on ollut 1999–2007 ja uudelleen 2010–2011 noustuaan eduskuntaan varasijalta Jukka Mäkelän tilalle. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa hän ei enää ollut ehdolla. Eduskunnassa Virén piti vuosina 2000–2006 yhteensä 58 varsinaista puheenvuoroa, joiden aiheita olivat useimmin valtion talousarvio ja tieliikenne.

Virén oli Suomen urheiluliiton hallituksessa 1990–1991 ja 1993–1994.

Työura
------

Virén työskenteli poliisikonstaapelina 1970–1979 ja Suomen Yhdyspankin markkinointitehtävissä projektipäällikkönä 1979–1992. Vuonna 1992 hän siirtyi yrittäjäksi sukunsa kuljetusliikkeeseen.

Yksityiselämä
-------------

Virén on ollut naimisissa Päivi Virénin (o.s. Kajander) kanssa vuodesta 1976. Heillä on kolme poikaa (Tuomas, s. 1977, Juho 1981 ja Matti 1987). Pojista Matti Virén on kansallisen tason keskimatkanjuoksija.

Kunnianosoituksia
-----------------

* Virénille pystytettiin vuonna 1994 juoksijapatsaat Helsinkiin olympiastadionin kulmille sekä Myrskylän kirkonkylään. Patsaat on veistänyt Terho Sakki.
* Virénin urheiluseura Myrskylän Myrsky on järjestänyt vuodesta 1974 alkaen Lassen hölkkä -yleisöjuoksutapahtuman, jossa Virénkin on usein juossut.
* Helsingin vuoden 1983 yleisurheilun MM-kisojen maskottina oli yleisöäänestyksellä nimensä saanut "Lasse-jänis", jonka esikuvana Virén oli.
* Montrealin olympiavoittojen jälkeen 1976 ilmestyi Reijo Lehtovirran säveltämä, Juha Vainion sanoittama ja Ranja Rasmussenin esittämä laulu "Kulta-Lasse".
* Myrskylän kunta nimeää Paattipolun Lasse Virénin mukaan Lassen raitiksi hänen 70-vuotissyntymäpäivänsä kunniaksi.

Kirjat
------

* Virén, Lasse & Haikkola, Rolf: *Juoksuopas*. Helsinki: Helsingin Sanomat, 1973.
* Virén, Lasse & Haikkola, Rolf (toim.) & Vuorio, Pentti (toim.): *Kullatut sekunnit*. Helsinki: Weilin + Göös, 1973. ISBN 951-35-0920-6.
* Virén, Lasse & Raevuori, Antero (toim.) & Vuorio, Pentti (toim.): *Kullatut piikkarit*. Helsinki: Weilin + Göös, 1977. ISBN 951-35-1519-2.

Lähteet
-------

* Haikkola, Rolf: *Lasse Virénin menestyksen portaat*. Helsinki: Gummerus, 2003. ISBN 951-20-6354-9.
* Hannus, Matti: *Flying Finns – Lentävät suomalaiset*. Tietosanoma, 1988. ISBN 951-9434-68-2.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  .aspx Lasse Virén *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
2. ↑  Tienhaara, Hilkka: "Yritin pysyä isompien perässä" *Iltalehti*.  20.11.2006. Alma Media Suomi Oy.  Arkistoitu 20.8.2016. Viitattu 10.8.2016.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Virén, Lasse (1949–), Timo Soukola, Kansallisbiografia, 4.5.2001
4. 1 2 3  Haikkola 2003, s. 69–70.
5. ↑  Nyt selvisi: Lasse Virén juoksikin tämän testin armeijassa, Iltalehti 13.12.2014
6. ↑  Haikkola 2003, s. 67–69.
7. ↑  Haikkola 2003, s. 90–92.
8. ↑  Haikkola 2003, s. 92, 95-99.
9. ↑  Haikkola 2003, s. 100–101.
10. ↑  Haikkola 2003, s. 101–103.
11. ↑  Haikkola 2003, s. 104–105.
12. ↑  Hannus 1988, s. 92.
13. ↑  Haikkola 2003, s. 106–107.
14. ↑  Haikkola 2003, s. 117–118, 129, 133.
15. ↑  Haikkola 2003, s. 120–122, 129.
16. ↑  Haikkola 2003, s. 133.
17. ↑  Haikkola 2003, s. 137.
18. ↑  Haikkola 2003, s. 142–147.
19. ↑  Hannus 1988, s. 94–95.
20. ↑  Haikkola 2003, s. 148–149.
21. 1 2 3  Hannus 1988, s. 98.
22. 1 2  Haikkola 2003, s. 182–184.
23. ↑  Haikkola 2003, s. 191–192.
24. 1 2 3 4 5 6 7  Lasse Virén Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
25. ↑  Hannus 1988, s. 103.
26. ↑  Haikkola 2003, s. 207.
27. ↑  Haikkola 2003, s. 208.
28. ↑  Haikkola 2003, s. 211.
29. ↑  Haikkola 2003, s. 212–216.
30. ↑  Hannus 1988, s. 106.
31. ↑  Haikkola 2003, s. 217–218.
32. ↑  Haikkola 2003, s. 225–227.
33. 1 2  Hannus 1988, s. 106–107.
34. 1 2 3  Haikkola 2003, s. 229.
35. ↑  Hannus 1988, s. 107–108.
36. ↑  Haikkola 2003, s. 278–280.
37. ↑  Hannus 1988, s. 108.
38. ↑  Haikkola 2003, s. 291–297.
39. ↑  Haikkola 2003, s. 311–313.
40. ↑  Lounasheimo, Ilmo: *Mitä Missä Milloin 1979*, s. 417. Kustannusosakeyhtiö Otava, 1978. ISBN 951-1-04873-2.
41. ↑  Haikkola 2003, s. 314–317.
42. 1 2  Luhtala, Seppo & Pekola, Tapio & Nieminen, Mikko et al.: *Vuosituhannen juoksijat*, s. 256–263. Lasse Viren -säätiö, Juoksija-lehti, 1997. ISBN 951-9465-17-0.
43. ↑  Haikkola 2003, s. 318.
44. ↑  Haikkola 2003, s. 319.
45. ↑  Haikkola 2003, s. 323.
46. ↑  Haikkola 2003, s. 330–333.
47. ↑  Haikkola 2003, s. 334–335.
48. 1 2 3 4 5 6 7  Haikkola 2003, s. 435–436.
49. ↑  ja/8385.1.046853105218911892 New York City Marathon Results: Listing by Runner: Lasse Viren[vanhentunut linkki], New York Road Runner
50. ↑  Olympic legend Lasse Virén in interview: "Regularity in exercise guarantees results"  22.11.2013. MyNextRun Ltd.  Arkistoitu 9.4.2016. Viitattu 27.9.2016.
51. ↑  Track and Field News name Radcliffe and El Guerrouj as their Athletes of the Year *iaaf.org*.  4.12.2012. Viitattu 23.8.2016.
52. ↑  Vuoden Urheilija valinnat vuodesta 1947 lähtien *urheilutoimittajat.fi*. Urheilutoimittajain Liitto. Viitattu 16.8.2016.
53. ↑  Jukka Lindfors: Lasse Virén pääsi ulkomaanvoittojen makuun Ruotsi-ottelussa 1969 *Yle*.  21.11.2014. Viitattu 10.8.2016.
54. ↑  Haikkola 2003, s. 437.
55. ↑  Pears, Tim: The time machine (part two) *The Guardian*.  29.7.2007. Viitattu 19.8.2016.
56. ↑  Haikkola 2003, s. 436.
57. ↑  Haikkola 2003, s. 118–120.
58. ↑   Juha Niemi: Epäluonnollinen selitys (I-S Urheilu 2.4.2007, s. 3.
59. ↑  Haikkola 2003, s. 353.
60. ↑  Haikkola 2003, s. 152–153.
61. ↑  Haikkola 2003, s. 351–352.
62. ↑  Haikkola 2003, s. 355.
63. ↑  Encyclopædia Britannica (verkkoversio)View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
64. ↑  Edustajamatrikkeli, EduskuntaView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
65. ↑  Suomen virallinen tilasto 29 A 34, s. 8–9.
66. ↑  Verk­ko­uu­ti­set: Virén ei pyri eduskuntaan *Kaleva*.  8.2.2011.  Arkistoitu 7.10.2017. Viitattu 16.8.2016.
67. ↑  Lasse Virénin varsinaiset puheenvuorot Valtiopäivillä, Eduskunta
68. ↑
69. ↑  Marko Enberg: Tänään 70 vuotta täyttävän Lasse Virénin elämään iso muutos – tekee vaihtokaupat poikansa kanssa *Helsingin Uutiset*. Viitattu 22.7.2019.
70. ↑  Lasse Virénin poika juoksi voittoon Oslossa *Ilta-Sanomat*.  3.7.2009. Sanoma Media Finland Oy.  Arkistoitu 26.8.2016. Viitattu 25.8.2016.
71. ↑  Kalevan Kisat, Tampere 24.-27.7.2008: M 1500 m *live.time4results.com*.  Arkistoitu 13.8.2008. Viitattu 25.8.2016.
72. ↑  Lasse Virenin juoksijapatsas (Arkistoitu – Internet Archive), Helsingin kaupungin taidemuseo
73. ↑  Historia Myrskylän Myrsky. Viitattu 16.8.2016. [vanhentunut linkki]
74. ↑  Lasse-jänis peittoaa Findyn kisamaskottivertailussa  3.8.2005. MTV. Viitattu 28.8.2012.
75. ↑  Puranen, Olli-Pekka (koonnut): Kulta-Lasse Suomen Äänitearkisto ry.  Arkistoitu 27.8.2016. Viitattu 28.9.2014.
76. ↑  Lasse Virén saa Myrskylään nimikkoraitin *yle.fi*. Viitattu 27.6.2019.

Kirjallisuutta
--------------

* Saari, Mauno: *Juoksemisen salaisuudet*. Otava, 1979.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lasse Virén** Wikimedia Commonsissa

* Suuret suomalaiset -kilpailun ehdokkaat (Internet Archive, tallennettu 21.6.2010)
* .aspx Lasse Virén *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun suuren ansioristin saajat |
| --- |
|  |
| Nykyiset haltijat | 
* 1994 Carl-Olaf Homén
* 2003 Pirjo-Liisa Vilenius
* 2009 Veikko Puputti
* 2010 Marja-Liisa Kirvesniemi
* 2010 Lasse Virén
* 2015 Pertti Karppinen
* 2016 Kalervo Kummola
* 2022 Marie Lundmark

 |
|  |
| Aikaisemmat saajat | 
* 1947 Elli Björkstén
* 1947 Hannes Kolehmainen
* 1947 Paavo Nurmi
* 1948 Anni Collan
* 1948 Erik von Frenckell
* 1948 Lauri Pihkala
* 1948 Viktor Smeds
* 1948 Arvo Vartia
* 1949 Kustaa Levälahti
* 1949 Eino Pekkala
* 1950 Urho Kekkonen
* 1951 Jukka Rangell
* 1954 Kaarina Kari
* 1957 Toivo Aro
* 1958 Akseli Kaskela
* 1963 Hilma Jalkanen
* 1963 Bruno Nyberg
* 1964 Kauno Kleemola
* 1964 Väinö Lahtinen
* 1965 Liisa Orko
* 1966 Heikki Savolainen
* 1966 Yrjö Valkama
* 1967 Clas Thunberg
* 1974 J. O. Söderhjelm
* 1976 Veikko Hakulinen
* 1978 Väinö Soininen
* 1979 Lennart Kivi
* 1980 Kalle Kaihari
* 1982 Erkki Kivelä
* 1983 Sulo Kolkka
* 1983 Jukka Uunila
* 1987 Hannu Koskivuori
* 1987 Unto Siivonen
* 1988 Impi Jokinen
* 1988 Martti Karvonen
* 1989 Sulo Hostila
* 1989 Nils-Erik Nyman
* 1989 Paavo Pekkanen
* 1990 Osmo Niemelä
* 1995 Matti Ahde
* 1997 Peter Tallberg
* 1998 Pentti Linnosvuo
* 2001 Tapani Ilkka
* 2003 Kalevi Tuominen
* 2009 Siiri Rantanen
* 2022 Ilkka Kanerva

 |

 |

Miesten 5 000 ja 10 000 metrin juoksun olympiavoittajat
Miesten 5 000 metrin juoksun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1912: Hannes Kolehmainen |
1920: Joseph Guillemot |
1924: Paavo Nurmi |
1928: Ville Ritola |
1932: Lauri Lehtinen |
1936: Gunnar Höckert |
1948: Gaston Reiff |
1952: Emil Zátopek |
1956: Vladimir Kuts |
1960: Murray Halberg |
1964: Robert Schul |
1968: Mohamed Gammoudi |
1972: Lasse Virén |
1976: Lasse Virén |
1980: Miruts Yifter |
1984: Sa’id Awita |
1988: John Ngugi |
1992: Dieter Baumann |
1996: Vénuste Niyongabo |
2000: Millon Wolde |
2004: Hicham el-Guerrouj |
2008: Kenenisa Bekele |
2012: Mohamed Farah |
2016: Mohamed Farah |
2020: Joshua Cheptegei |

Miesten 10 000 metrin juoksun olympiavoittajat

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1912: SuomiHannes Kolehmainen1920: SuomiPaavo Nurmi1924: SuomiVille Ritola1928: SuomiPaavo Nurmi1932: PuolaJanusz Kusociński

 | 1936: SuomiIlmari Salminen1948: TšekkoslovakiaEmil Zátopek1952: TšekkoslovakiaEmil Zátopek1956: NeuvostoliittoVladimir Kuts1960: NeuvostoliittoPjotr Bolotnikov

 | 1964: YhdysvallatWilliam Mills1968: KeniaNaftali Temu1972: SuomiLasse Virén1976: SuomiLasse Virén1980: EtiopiaMiruts Yifter

 | 1984: ItaliaAlberto Cova1988: MarokkoBrahim Boutayeb1992: MarokkoKhalid Skah1996: EtiopiaHaile Gebrselassie2000: EtiopiaHaile Gebrselassie

 | 2004: EtiopiaKenenisa Bekele2008: EtiopiaKenenisa Bekele2012: Yhdistynyt kuningaskuntaMohamed Farah2016: Yhdistynyt kuningaskuntaMohamed Farah2020: EtiopiaSelemon Barega

 |


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen vuoden urheilija |
| --- |
|  |
| Valitut | 
* 1947: Mikko Hietanen, Lassi Parkkinen
* 1948: Heikki Hasu
* 1949: Viljo Heino
* 1950: Heikki Hasu
* 1951: Veikko Karvonen
* 1952: Veikko Hakulinen
* 1953: Veikko Hakulinen
* 1954: Veikko Hakulinen
* 1955: Voitto Hellsten
* 1956: Antti Hyvärinen
* 1957: Olavi Vuorisalo
* 1958: Vilho Ylönen
* 1959: Juhani Järvinen
* 1960: Veikko Hakulinen
* 1961: Kalevi Huuskonen
* 1962: Pentti Nikula
* 1963: Pentti Eskola
* 1964: Eero Mäntyranta
* 1965: Jouko Launonen
* 1966: Eero Mäntyranta
* 1967: Eero Tapio
* 1968: Kaarlo Kangasniemi
* 1969: Kaarlo Kangasniemi
* 1970: Kalevi Oikarainen
* 1971: Juha Väätäinen
* 1972: Lasse Virén
* 1973: Mona-Lisa Pursiainen
* 1974: Riitta Salin
* 1975: Heikki Ikola
* 1976: Lasse Virén
* 1977: Pertti Ukkola
* 1978: Helena Takalo
* 1979: Pertti Karppinen
* 1980: Pertti Karppinen
* 1981: Heikki Ikola
* 1982: Keke Rosberg
* 1983: Tiina Lillak
* 1984: Marja-Liisa Kirvesniemi
* 1985: Matti Nykänen
* 1986: Marjo Matikainen
* 1987: Marjo Matikainen
* 1988: Matti Nykänen
* 1989: Marjo Matikainen
* 1990: Päivi Alafrantti
* 1991: Kimmo Kinnunen
* 1992: Toni Nieminen
* 1993: Juha Kankkunen
* 1994: Jani Sievinen
* 1995: Jari Litmanen
* 1996: Heli Rantanen
* 1997: Mika Myllylä
* 1998: Mika Häkkinen
* 1999: Mika Myllylä
* 2000: Arsi Harju
* 2001: Sami Hyypiä
* 2002: Samppa Lajunen
* 2003: Hanna-Maria Seppälä
* 2004: Marko Yli-Hannuksela
* 2005: Janne Ahonen
* 2006: Jukka Keskisalo
* 2007: Tero Pitkämäki
* 2008: Satu Mäkelä-Nummela
* 2009: Aino-Kaisa Saarinen
* 2010: Minna Kauppi
* 2011: Kaisa Mäkäräinen
* 2012: Tuuli Petäjä-Sirén
* 2013: Tero Pitkämäki
* 2014: Iivo Niskanen, Sami Jauhojärvi
* 2015: Tero Pitkämäki
* 2016: Leo-Pekka Tähti
* 2017: Iivo Niskanen
* 2018: Iivo Niskanen
* 2019: Teemu Pukki
* 2020: Lukas Hradecký
* 2021: Matti Mattsson
* 2022: Iivo Niskanen
* 2023: Lauri Markkanen

 |

 |

Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 1999–2003 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(46) | 
* Akaan-Penttilä
* Antvuori
* Dromberg
* Harkimo
* Heinonen (1999–2002)
* Hemmilä
* Holmlund (2002–)
* Häkämies
* Ihamäki
* Itälä
* I. Kanerva
* S. Kanerva (1999–2002)
* Kantalainen
* Karpio
* Karttunen
* Katainen
* Kokkonen
* Korhonen
* Koskinen
* Kummola
* Kuosmanen
* Kurvinen
* Lehtimäki
* Lindén
* Markkula-Kivisilta
* Markkula
* Mäki-Hakola
* Nepponen
* Niinistö
* Nurmi
* Perho
* Pietikäinen
* Piha
* Ravi
* Salo
* Sarkomaa
* Sasi
* Seppälä
* Sjöblom
* Tiura
* Tiuri
* Tulonen
* Uosukainen
* Vahasalo
* Vilén
* Virén
* Zyskowicz

 |
|  |
| 1. 1 2  Olli-Pekka Heinonen siirtyi helmikuussa 2002 Yleisradion suomenkielisen television johtajaksi, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Anne Holmlund.
2. ↑  Seppo Kanerva erosi kokoomuksesta ja liittyi Keskustan eduskuntaryhmään joulukuussa 2002.

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 2003–2007 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(40) | 
* Akaan-Penttilä
* Asko-Seljavaara
* Dromberg
* Harkimo
* Hemmilä
* Hemming
* Holmlund
* Häkämies
* Itälä (2003–2004)
* Kanerva
* Karttunen
* Katainen
* Koskinen
* Kuosmanen
* Kurvinen
* Lahti
* Lamminen
* Laxell (2004–)
* Lindén
* Matikainen-Kallström (2004–)
* Mäkinen (2003–2004)
* Nepponen
* Nurmi
* Ollila
* Paajanen
* Perho
* Risikko
* Saarikangas
* Salo
* Sarkomaa
* Sasi
* Satonen
* Seppälä
* Sjöblom
* Tiura
* Tulonen
* Vahasalo
* Vapaavuori
* Vielma
* Vilén
* Virén
* Zyskowicz

 |
|  |
| 1. 1 2  Ville Itälä valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi kesäkuussa 2004, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Jouko Laxell.
2. 1 2  Marjo Matikainen-Kallström aloitti kansanedustajana heinäkuussa 2004 istuttuaan kautensa loppuun Euroopan parlamentissa. Hänen varaedustajanaan eduskunnassa toimi Tapani Mäkinen.

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 2007–2011 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(50) | 
* Akaan-Penttilä
* Asko-Seljavaara
* Forsius (2008–2011)
* Hakola
* Harkimo
* Heinonen
* Hemmilä
* Hemming
* Holmlund
* Häkämies
* Jaskari
* Jokinen (2009–2011)
* Kanerva
* Karhuvaara
* Karvo
* Katainen
* Kataja
* Koskinen (2007–2009)
* Larikka
* Lauslahti
* Laxell
* Lehti
* Lindén
* Matikainen-Kallström
* J. Mäkelä (2007–2010)
* O. Mäkelä
* Mäkinen
* Nepponen
* Niinistö
* Nurmi
* Ollila
* Orpo
* Paajanen
* Perkiö
* Pihlajaniemi
* Rajala
* Ravi
* Risikko
* Salo
* Salolainen
* Sarkomaa
* Sasi
* Satonen
* Tiura
* Toivakka
* Ukkola
* Vahasalo
* Vapaavuori
* Viljanen
* Virén (2010–2011)
* Virkkunen
* Virolainen
* Zyskowicz

 |
|  |
| 1. ↑  Merikukka Forsius erosi vihreistä ja liittyi Kansallisen Kokoomuksen eduskuntaryhmään helmikuussa 2008.
2. 1 2  Jari Koskinen valittiin Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin johtokunnan jäseneksi syyskuussa 2009, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Kalle Jokinen.
3. 1 2  Jukka Mäkelä valittiin Espoon kaupunginjohtajaksi kesäkuussa 2010, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Lasse Virén.

 |

 |

Uudenmaan vaalipiirin kansanedustajat

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Uudenmaan vaalipiirin kansanedustajat 2007–2011 |
| --- |
|  |
| Kansanedustajat(34) | 
* Akaan-Penttilä
* Blomqvist
* Feldt-Ranta
* Forsius
* Gestrin
* Guzenina-Richardon
* Harkimo
* Hautala
* Hemming
* Pietari Jääskeläinen (2009–2011)
* Kaikkonen
* Kalliomäki
* Karimäki
* Karpela
* Kasvi
* Kiljunen
* Kuusisto
* Laakso
* Lauslahti
* Lehti
* Matikainen-Kallström
* J. Mäkelä (2007-2010)
* O. Mäkelä
* Mäkinen
* Niinistö
* Nylander
* Ruohonen-Lerner
* Saarinen
* Soini (2007–2009)
* Tabermann
* Tallqvist
* Uusipaavalniemi
* Vahasalo
* Vanhanen
* Virén (2010–2011)

 |

 |



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* World Athletics
* Ritva
* Elonet
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Eduskunta
* Tilastopaja 🔒
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |