recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nils Abraham Gyldén** (16. toukokuuta 1805 Mikkelin pitäjä – 28. helmikuuta 1888 Tukholma) oli suomalainen filologi, taiteen harrastaja ja professori.

Nils Gyldénin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Abraham Jonathan Gyldén ja Eva Ström. Hän valmistui filosofian tohtoriksi (maisteriksi) vuonna 1827 ja kaksi vuotta myöhemmin hänestä tuli Kreikan kirjallisuuden dosentti Helsingin yliopistoon. Mainittuun tehtävään valittaessa hän ohitti J. L. Runebergin. Vuonna 1834 hänestä tuli tämän aineen apulainen ja 1847 professori. Gyldén julkaisi tutkimuksiaan sekä ruotsiksi että latinaksi 1830-luvulta aina 1860-luvulle saakka. Hän oli tunnettu taiteen harrastaja ja mukana perustamassa Suomen taideyhdistystä vuonna 1846, ei tosin yhdistyksen perustamisajatuksen ensimmäinen esittäjänä, vaikka niin itse väittikin. Hän esitti sen sijaan ensimmäisenä yliopistolle veistoskokoelman hankkimista, samoin kuin taiteilijoiden eläkekassan perustamista. Ne toteutuivat kuitenkin vasta paljon myöhemmin. 

Gyldén erosi virastaan vuonna 1866 ja muutti Tukholmaan. Hänen puolisonsa vuodesta 1837, vapaaherratar Sofia Wrede, oli kuollut kaksi vuotta aiemmin. Heidän poikansa filosofian tohtori Johan August Hugo Gyldén (1841–1896) toimi Tukholman tähtitieteellisen observatorion johtajana.

Lähteet
-------

* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivu 253.
* Helsingin yliopiston opettaja– ja virkamiesmatrikkeli 1640–1917, osa A–G

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Man Haron Monis** (1964 – 16. joulukuuta 2014) oli iranilainen itsejulistautunut uskonoppinut, joka otti panttivangeiksi useita sivullisia Sydneyssä joulukuussa 2014.

Haron syntyi Iranissa, mutta saapui Australiaan turvapaikanhakijana vuonna 1996. Hän oli sittemmin useaan otteeseen tekemisissä virkavallan kanssa. Vuosina 2007-2009 Haron lähetti useita vihakirjeitä taisteluissa kaatuneiden australialaissotilaiden perheille. Vuonna 2013 Haronia syytettiin avunannosta ex-vaimonsa murhaan. Häntä syytettiin sittemmin myös yli 50 seksuaalisesta hyväksikäytöstä toimiessaan henkiparantajana.

Joulukuussa 2014 Haron otti panttivangeiksi Sydneyssä sijainneen Lindtin kahvilan asiakkaat ja henkilökunnan. Panttivankitilanne päättyi poliisin rynnäkköön, jonka aikana sekä Haron että kaksi panttivankia menehtyi.

Lähteet
-------

1. ↑  Tällainen oli Sydneyn hyökkääjä: Taustalla mustaa magiaa ja vihakirjeitä *Ilta-Sanomat*.  15.12.2014.  Arkistoitu 16.12.2014. Viitattu 16.12.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |

 |
**Mamnoon Hussain** (urduksi ‏ممنون حسین‎; 23. joulukuuta 1940 – 14. heinäkuuta 2021) oli pakistanilainen liikemies ja poliitikko. Karachista kotoisin oleva, hallitsevaan Pakistanin muslimiliitto -puolueeseen (PML-N) kuuluva Hussain valittiin Pakistanin 12. presidentiksi heinäkuun 2013 lopulla. Hän otti tehtävän vastaan syyskuussa. Hussain on pääministeri Nawaz Sharifin liittolainen.

Lähteet
-------

1. ↑  Former president Mamnoon Hussain passes away in Karachi
2. ↑  Kokkonen, Yrjö: Pakistanille valittiin uusi presidentti  30.7.2013. Yle Uutiset. Viitattu 5.8.2013.

Pakistanin lippuPakistanin presidentit
Mirza (1956–1958) | A. Khan (1958–1969) | Y. Khan (1969–1971) | Bhutto (1971–1973) | Chaudhry (1973–1978) | Zia ul-Haq (1978–1988) | I. Khan (1988–1993) | Sajjad (1993) | Leghari (1993–1997) | Sajjad (1997–1998) | Tarar (1998–2001) | Musharraf (2001–2008) | Soomro (2008, virkaatekevä) | Zardari (2008–2013) | Hussain (2013–2018) | Alvi (2018– )



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee metallurgian menetelmää. Nitraus käsittelee kemiallista prosessia.*
**Nitraus** eli **typetys** on teräksen pintakäsittelymenetelmä, jossa teräskappaleen pintaan johdetaan typpeä ja usein myös hiiltä niin matalassa lämpötilassa, että käsiteltävä teräskappale pysyy käsittelyn ajan kiinteänä. Kappaleen pintaan muodostuu ohut, kestävä kerros erilaisia nitridejä, joka suojaa kappaletta kulumiselta ja korroosiolta.

Suojaavan nitridikerroksen paksuus on 5–20 mikrometriä. Sen alle syntyy diffuusiokerros, joka lisää kappaleen väsymislujuutta. Diffuusiokerroksen paksuus voi olla jopa millimetrin. Mustanitraukseksi kutsutussa jälkikäsittelyssä nitridikerroksen pinta muuttuu mustaksi ja hyvännäköiseksi.

Nitrausta voidaan tehdä useilla eri menetelmillä. Kaasutypetyksessä eli pitkässä nitrauksessa kappaletta pidetään 30–90 tuntia uunissa, johon johdetaan ammoniakkikaasua. Uunin lämpötila on 500–530 astetta. Hiilitypetyksessä käytetään sekä ammoniakkia että hiiltä sisältävää kaasua kuten hiilidioksidia. Käsittelylämpötila on korkeampi, 570–580 astetta, jolloin käsittelyajaksi riittää 2–6 h. Tämä on nykyisin yleisin nitrausmenetelmä. Hiilitypetystä voidaan tehdä myös suolakylvyssä. Plasmatypetys tehdään alipaineuunissa. Kun hiilitypetetty kappale jälkikäsitellään vesihöyryllä tai ilokaasulla, menetelmää kutsutaan mustanitraukseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kurt Fager: teräksien ja alumiinien pintakäsittelmenetelmiä.  *Vuoriteollisuus*, 2019, 60. vsk, nro 8, s. 34-35.  Vuorimiesyhdistys. ISSN 0042-9317. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 27.2.2021.
2. ↑  Nitrausesite *Sten*. Viitattu 27.2.2021.
Horace Mann
**Horace Mann** (4. toukokuuta 1796 Franklin, Massachusetts – 2. elokuuta 1859 Yellow Springs, Ohio) oli yhdysvaltalainen juristi ja poliitikko, joka tuli tunnetuksi maan ensimmäisten julkisten koulujen perustajana.

Mann opiskeli Brownin yliopistossa Rhode Islandilla ja Litchfieldin lakikorkeakoulussa Connecticutissa. Opintojen jälkeen hän toimi 1823–1837 Massachusettsin osavaltion lainsäädäntötyössä. Näinä vuosina hän oli keskeinen vaikuttaja Yhdysvaltojen ensimmäisen osavaltiokohtaisen opetusasioiden lautakunnan perustamiseen.

Lautakunnan johdossa Mann kaksinkertaisti opettajien palkat, pidensi kouluvuotta silloisesta parista kolmesta kuukaudesta vähintään kuuteen kuukauteen ja perusti uusia opettajankoulutuslaitoksia. Hän kannatti uskonnollisen opetuksen ja julkisen koululaitoksen erottamista toisistaan. Hän ajoi myös muun muassa rotujen välistä tasa-arvoa, vankilaolojen kehittämistä ja rautateiden rakentamista.

Vuonna 1848 Mann valittiin Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen. Vuonna 1852 hänestä tuli Ohiossa toimivan Antioch Collegen rehtori. Hän hoiti virkaa kuolemaansta 1859 asti.

Horace Mannin poika oli kasvitieteilijä Horace Mann Jr.

Horace Mannin mukaan on nimetty parikymmentä koulua ja useita yliopistokampusten rakennuksia eri puolilla Yhdysvaltoja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mann, Horace (1796-1859)[vanhentunut linkki], *Young Students Learning Library*. 1996. Haettu 16.10.2016 palvelusta HighBeam Research (vaatii tilauksen)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Horace Mann** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Horace Mann
**Esko Tapio Hamilo** (s. 1. kesäkuuta 1945 Jyväskylä) on suomalainen alivaltiosihteeri. Hänestä tuli valtiotieteen kandidaatti vuonna 1971, ja hän on ollut ulkoasiainministeriön palveluksessa vuodesta 1972. Hän oli ulkoasiainministeriön toimistopäällikkö vuosina 1985–1987 ja ulkoasiainneuvos vuosina 1992–1996 ja uudestaan vuosina 2005–2007. Hän on toiminut myös suurlähettiläänä Australiassa 1996–2001 ja Ranskassa 2001–2005. Vuonna 2007 hänestä tuli valtioneuvoston kanslian alivaltiosihteeri ja elokuun alussa 2010 ulkoministeriön kauppapoliittinen alivaltiosihteeri, jossa virassa hän palveli vuoteen 2013, jolloin Hamilo jäi eläkkeelle. Hamilo on naimisissa, ja hänellä on kaksi aikuista poikaa. Hän on sotilasarvoltaan reservin luutnantti.

Lähteet
-------

1. 1 2  Paavilainen, Ulla (päätoim.): *Kuka kukin on: Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2015*, s. 152. Helsinki: Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28228-0.
2. ↑  Kuka kukin on 2009, artikkeli Hamilo, Esko
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  KKO 2011


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Neven Žugaj** (s. 19. huhtikuuta 1983 Zagreb) on kroatialainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän on MM- ja EM-mitalisti.

Žugaj saavutti Taškentin MM-kilpailuissa 2014 hopeaa 75 kg:n painoluokassa hävittyään loppuottelussa armenialaiselle Arsen Julfalakyanille. Hän sai MM-pronssia 74-kiloisissa Istanbulissa 2011. Hän on sijoittunut MM-kilpailuissa lisäksi kahdeksanneksi 74 kg:n sarjassa 2006 ja 2010. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli samassa painoluokassa kymmenes.

Žugaj sai Varnan EM-kilpailuissa 2005 pronssia 74 kg:n sarjassa. Hän oli samassa painoluokassa kymmenes EM-kilpailuissa 2006. Välimeren kilpailuissa hän sai 74-kiloisissa hopeaa 2013 ja pronssia 2009. Hän voitti 74 kg:n painoluokassa Välimeren alueen mestaruuden 2010 ja 2012 sekä sotilaiden maailmanmestaruuden 2008.

Hänen kaksoisveljensä on Nenad Žugaj.

Lähteet
-------

1. 1 2  Neven Žugaj *sports-reference.com*.  Arkistoitu 17.12.2012. Viitattu 10.6.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3  Zugaj, Neven (CRO) *iat.uni-leipzig.de*. Viitattu 10.6.2015. (englanniksi)
3. ↑  World Championship Greco-Roman Seniors 2014-09-08 Tashkent (UZB) 75.0 kg Zugaj, Neven (CRO) *iat.uni-leipzig.de*. Viitattu 10.6.2015. (englanniksi)
**Nongqawuse** (noin 1840–1900) oli 1800-luvulla Etelä-Afrikassa vaikuttanut xhosaprofeetta, jonka ennustukset johtivat laajaan nälänhätään ja tuhansien kuolemaan xhosien keskuudessa.

Elämäkerta
----------

Nongqawuse syntyi vuoden 1840 paikkeilla ja joutui orvoksi. Hänet kasvatti hänen setänsä Mhlakaza Transkein alueella nykyisessä Itä-Kapissa, Etelä-Afrikassa. Teini-ikäisenä Nongqawuse sai itsensä mukaan näkyjä xhosien esi-isiltä, jotka kehottivat häntä vakuuttamaan xhosat tappamaan karjansa, tuhoamaan viljavarastonsa ja olemaan korjaamatta seuraavaa satoa. Näiden neuvojen noudattaminen johtaisi näkyjen mukaan uuden karjan saamiseen, runsaisiin satoihin, minkä lisäksi brittien vastaisissa sodissa kuolleet xhosat palaisivat kuolleista ja liittyisivät xhosien joukkoon.

Noihin aikoihin xhosat olivat menettäneet suuren osan entisistä alueistaan briteille, minkä lisäksi he kärsivät ihmisiin ja karjaan vaikuttaneista taudeista. Huhtikuussa 1856 eteenpäin seuraavien 15 kuukauden aikana Nongqawuse vakuutti monet tärkeistä xhosien päälliköistä ennustuksillaan. Xhosat tappoivat noin 400 000 karjaeläintään, mikä johti 35 000-50 000 xhosan kuolemaan seuranneessa nälänhädässä. Lisäksi noin kolminkertainen määrä joutui lähtemään mailtaan ruuan ja työn perässä. Nongqawusen elämästä tapahtumien jälkeen ei tiedetä kovin paljon, mutta hänet ilmeisesti luovutettiin brittiviranomaisille, jotka siirsivät hänet Kapkaupunkiin. Jonkin ajan jälkeen Nongqawuse vapautettiin ja hän palasi Itä-Kapin alueelle, jossa hän avioitui ja sai kaksi tytärtä. Nongqawuse kuoli vuoden 1900 paikkeilla maatilalla lähellä Alexandrian kaupunkia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Willie F. Page, R. Hunt Davis: *Encyclopedia of African history and culture*, s. 304. Volume 4. Facts on File, 2005. ISBN 0-8160-5199-2. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Nonkon** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Kolokanin piirissä Malissa. Se sijaitsee 55 kilometriä Kolokanista kaakkoon. Kunnassa on 18 100 ja kylässä 1 800 asukasta (vuonna 2009).

Nonkonin kunta rajoittuu pohjoisessa Kolokanin piirin Massantolan, lännessä Tioribougoun ja Ouolodon, etelässä Nossombougoun ja idässä Koulikoron piirin Sirakorolan ja Koulan kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja kukkulat. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen.

Kuntaan kuuluu 20 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita. Lisäksi on jonkin verran fulbeja. Uskontoja ovat islam, protestantismi, adventismi, animismi ja katolisuus.

Nonkonin liikenneyhteydet ovat heikot. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, maissi, lehmänpapu sekä myytäväksi kasvatettavat puuvilla, maapähkinä ja okra. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat ja vuohet.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 18.6.2018.
2. ↑  Mali - Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 18.6.2018.
3. 1 2 3  Plan de sécurité alimentaire: Commune Rurale de Nonkon 2007-2011 *aec.msu.edu*.  2007.  Arkistoitu 14.6.2010. Viitattu 18.6.2018.
**Petersburgin piiritys** oli sarja taisteluita Yhdysvaltojen sisällissodassa, jotka käytiin Virginiassa Petersburgin kaupungin ympäristössä. Taistelut käytiin 9. kesäkuuta 1864 – 25. maaliskuuta 1865. Vaikka taistelut tunnetaan yleisesti nimellä Petersburgin piiritys, se ei ollut klassinen piiritys, jossa koko kaupunki on piiritettynä ja huoltolinjat katkaistu.

Taistelut
---------

Petersburgin piiritys kesti kymmenen kuukautta, jona aikana kenraaliluutnantti Ulysses S. Grantin joukot tekivät epäonnistuneita hyökkäyksiä Petersburgin valtaamiseksi ja rakensivat 30 mailia juoksuhautalinjoja kaupungin etelä- ja itäpuolelle. Petersburg oli elintärkeä huollettaessa Robert E. Leen Pohjois-Virginian armeijaa konfederaation pääkaupungista Richmondista. Surullisen kuuluisaksi tuli Kraatterin taistelu, jossa pohjoisvaltioiden kenraali Ambrose Burnside keksi räjäyttää 30. heinäkuuta 1864 tunneliin kaivettuja räjähteitä etelävaltiolaisten linjojen alla. Räjäytys sai aikaan valtavan kraatterin, johon Unionin omat joukot juuttuivat hyökätessään, ja tappiot olivat 5 300 miestä konfederaation joukkojen murhaavassa tulessa.

Lee taipui viimein ylivoiman edessä, kun uhkana oli huoltolinjojen katkaisu ja kaupungin täydellinen piiritys huhtikuussa 1865, mikä johti perääntymiseen ja etelävaltioiden antautumiseen Appomattoxin sotaretken jälkeen.

Kaatunut etelävaltioiden sotilas Petersburgissa
Petersburgin piiritys tarjosi esimakua juoksuhautasodankäynnistä, josta tuli hallitseva taktiikka ensimmäisessä maailmansodassa. Petersburgin taisteluissa oli myös koko sodan suurin joukko mustia sotilaita pohjoisvaltioiden puolella. Nämä mustat joukko-osastot kärsivät suuria tappioita esimerkiksi Kraatterin ja Chaffinin farmin taisteluissa.

Petersburgin piirityksen taistelut:

* I Petersburgin taistelu 9. kesäkuuta
* II Petersburgin taistelu 15.–18. kesäkuuta
* Jerusalem Plank Roadin taistelu 21.–24. kesäkuuta
* Stauntonin jokisillan taistelu 25. kesäkuuta
* Sapponyn kirkon taistelu 28. kesäkuuta
* Reamsin aseman I taistelu 29. kesäkuuta
* Deep Bottomin I taistelu 27.–29. heinäkuuta
* Kraatterin taistelu 30. heinäkuuta
* Deep Bottomin II taistelu 13.–20. elokuuta
* Globe Tavernin taistelu 18.–21. elokuuta
* Reamsin aseman II taistelu 25. elokuuta
* Chaffinin farmin taistelu (New Marketin kukkuloiden) 29.–30. syyskuuta
* Peeblesin farmin taistelu 30. syyskuuta – 2. lokakuuta
* Darbytownin ja New Marketin teiden taistelu 7. lokakuuta
* Darbytownin tien taistelu 13. lokakuuta
* Fair Oaksin ja Darbytownin tien taistelu 27.–28. lokakuuta
* Boydton Plank-tien taistelu 27.–28. lokakuuta
* Hatcher´s Runin taistelu 5.–7. helmikuuta
* Fort Stedmanin taistelu 25. maaliskuuta

Pohjoisvaltioiden Dictator-niminen tykki piirityksessä
**Lakiasiaintoimistoksi** kutsutaan oikeudellisia palveluja tarjoavaa yritystä. Lakiasiaintoimisto eroaa asianajajaliiton jäsenyrityksille varatusta nimikkeestä asianajotoimisto. Toisin kuin asianajotoimistot, lakiasiaintoimistot saavat harjoittaa muutakin liiketoimintaa kuin asianajotoimintaa. Lakiasiaintoimistot eivät ole **yrityksinä** Valvontalautakunnan valvonnan alaisia, eivätkä ne ole siten yrityksenä ole sidottuja liiton hyvän asianajajatavan noudattamiseen. Lakiasiaintoimistossa osakkaat ovat usein lakimiehiä eli oikeustieteellisen ylemmän korkeakoulututkinnon suorittaneita henkilöitä.

**Asianajajista annetun lain (1958/496)** mukaan asianajaja on se, joka on maan yleisen asianajajayhdistyksen jäsenenä merkitty asianajajaluetteloon. Vuodesta 2011 lukien **oikeudenkäynneissä avustajana** on saanut toimia ainoastaan asianajaja tai niin kutsuttu **lupalakimies**. **Laki luvan saaneista oikeudenkäyntiavustajista** sääntelee mm. kelpoisuutta, toimintaa sekä valvontaa. Myös lupalakimiehet ovat oikeudenkäyntiasioita hoitaessaan velvollisia noudattamaan hyvää asianajotapaa. Lakiasiaintoimistossa oikeudenkäyntiasioita hoitavat lakimiehet ovat lähes poikkeuksetta luvan saaneuta oikeudenkäyntiavustajia.

Lakiasiaintoimistot sekä lakimiehet ovat usein Suomen Lakimiesliiton jäseniä. Lakimiesliitto on julkaissut **lakimiesten eettiset ohjeet**, joita kaikkien lakimiesten tulee noudattaa.

Kuluttaja-asiamies on edellyttänyt, että lakiasiaintoimistossa tulee palveluita antamassa olla lakimies. Kyse on markkinoinnin harhaanjohtavuuden valvonnasta.
**Lakiehdotus** on lain muotoon kirjoitettu eduskunnan käsiteltäväksi jätetty ehdotus, josta tulee laki, jos eduskunta ehdotuksen hyväksyy. Lakiehdotus sisältyy tavallisesti hallituksen esitykseen, kansanedustajan jättämään lakialoitteeseen tai lakiehdotuksen muodossa olevaan kansalaisaloitteeseen. Yhteen hallituksen esitykseen sisältyy yksi tai useampia lakiehdotuksia. Lakiehdotus voidaan tehdä uuden lain säätämiseksi tai voimassa olevan lain muuttamiseksi, selittämiseksi tai kumoamiseksi.

Yleiskielessä käytetään usein *lakiesitystä* nimityksen *lakiehdotus* tilalla. *Lakiesitys* tarkoittaa *hallituksen esitystä lain säätämiseksi*. Säädöskielessä käytetään pelkästään nimitystä *hallituksen esitys*.

Vaikka lakiehdotus muuten noudattaa lain muotoa, ei siinä tietenkään ole antopäiväystä eikä allekirjoituksia. Ne löytyvät vasta valmiista laista. Lain voimaantulon päivämääräkin yleensä puuttuu, jolloin sen määrää presidentti lakia vahvistaessaan.

Lähteet
-------

* Otavan iso tietosanakirja, Otava 1963
* Encyclopædia iuridica fennica, Suomalainen lakimiesyhdistys 1997, ISBN 951-855-135-9, osa V palstat 594–595
Tommy Hilfiger
**Thomas Jacob "Tommy" Hilfiger** (s. 24. maaliskuuta 1951 Elmira, New York) on yhdysvaltalainen muotisuunnittelija, joka tunnetaan parhaiten *Tommy Hilfiger* ja *Tommy* -vaatemerkeistään.

Hilfiger syntyi Elmiran kaupungissa New Yorkin osavaltiossa. Hän on perheen yhdeksästä lapsesta toiseksi vanhin. Hänen isänsä oli jalokivikauppias ja äitinsä sairaanhoitaja.

Vuonna 1969 Hilfiger perusti vaateliikkeen nimeltä People's Place. Liikkeitä oli enimmillään kymmenen, mutta ketju meni konkurssiin vuonna 1975.

Vuonna 1979 Hilfiger muutti New Yorkin kaupunkiin. Liikemies Mohan Murjanin avulla hän julkisti ensimmäisen *Tommy Hilfiger* -vaatemallistonsa vuonna 1985. Vuonna 1992 yritys listautui pörssiin, ja vuoteen 2004 mennessä sillä oli palveluksessaan yli 5 400 työntekijää.

Sijoitusyhtiö Apax partners osti yrityksen 1,6 miljardilla dollarilla vuonna 2006, ja neljä vuotta myöhemmin Apax myi sen eteenpäin *Calvin Kleinin* omistajalle, Philips-Van Heusen -yhtiölle kolmella miljardilla dollarilla (2,2 miljardia euroa). Hilfiger jatkaa yhtiön pääsuunnittelijana.

Hilfiger meni naimisiin Susan Cironan kanssa vuonna 1980. He olivat naimisissa 20 vuotta ja saivat neljä lasta. He erosivat vuonna 2000. Vuonna 2008 Hilfiger meni naimisiin Dee Oclepon (syntyjään Deniz Carolina Erbug) kanssa. Heillä on yksi yhteinen poika.

Lähteet
-------

1. 1 2  Growth of a global brand *Tommy.com*. Viitattu 12.12.2015. (englanniksi)
2. 1 2  De Rosee, Sophie: Flashback: Tommy Hilfiger remembers his first shops *Telegraph.co.uk*.  26.11.2011.  Arkistoitu 17.11.2015. Viitattu 12.12.2015.
3. ↑  Calvin Klein owner buys Tommy Hilfiger *BBC News*.  15.3.2010. Viitattu 12.12.2015. (englanniksi)
4. ↑  Tommy Hilfiger - Management *Tommy.com*. Viitattu 12.12.2015. (englanniksi)
5. ↑  Tommy Hilfiger *encyclopedia.jrank.org*. Viitattu 12.12.2015. (englanniksi)
6. ↑  Designer, wife divorce after 20 years (Google Newspapers) *Herald-Journal*.  22.7.2000. Viitattu 12.12.2015. (englanniksi)
7. ↑  Armstrom, Lisa: Dee Ocleppo: 'Don’t call me a trophy wife' *The Telegraph*.  1.7.2015. Viitattu 12.12.2015. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Esko Olavi Jurvelin** (s. 23. tammikuuta 1935) on oululainen tenori ja laulunopettaja. Hän on opettanut useita suomalaisia oopperalaulajia ja alan harrastajia. Tunnetuimpia hänen oppilaistaan ovat Aki Alamikkotervo, Hannu Jurmu, Anna-Maria Jurvelin, Jyrki Anttila, Tuomas Katajala, Lassi Virtanen, Jarmo Ojala ja Petrus Schroderus. Toukokuussa 2015 tasavallan presidentti myönsi Jurvelinille director musices -arvonimen.

Jurvelin lauloi Suomen Kansallisoopperan solistina 1963–1967. Hänen roolejaan olivat muun muassa nimiosa Gounod’n Faustissa, Arturo Donizettin oopperassa Lucia di Lammermoor, Tamino Mozartin Taikahuilussa, Nemorino Donizettin Lemmenjuomassa, Fenton Verdin Falstaffissa, toinen poika Wolf-Ferrarin Il campiellossa ja Andres  Bergin Wozzeckissa.

Jurvelin aloitti tuntiopettajana Oulun konservatoriossa vuonna 1967 ja jäi eläkkeelle laulun yliopettajan virasta vuonna 1998.

Esko Jurvelinin lauluoppilaat ry järjestää konsertteja Oulun seudulla, muun muassa vuosittain 21.12. perinteisen Tuomaanpäivän joulukonsertin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tasavallan presidentin 8.5.2015 myöntämät arvonimet (66 kpl)  8.5.2015. Valtioneuvoston kanslia.  Arkistoitu 22.12.2015. Viitattu 20.5.2015.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Liettuan ja Valko-Venäjän kommunistinen puolue** (ven. Коммунистическая партия (большевиков) Литвы и Беларуси, liett. *Lietuvos ir Baltarusijos komunistų partija (bolševikai)*) tai **Liettuan ja Valko-Venäjän bolševikit** oli Liettualais-valkovenäläisessä sosialistisessa neuvostotasavallassa toiminut kommunistinen, marxilais-leniniläinen puolue. Puolue syntyi helmikuussa 1919, kun Liettuan kommunistinen puolue ja Valko-Venäjän kommunistinen puolue yhdistettiin. Puolue hajosi marraskuussa 1920 Liettualais-valkovenäläisen neuvostotasavallan hajottua. Hajoamisen jälkeen Liettuan ja Valko-Venäjän kommunistiset puolueet jatkoivat toimintaansa erillään toisistaan.

Katso myös
----------

* Liettuan sosialistinen neuvostotasavalta (1918-1919)
* Valko-Venäjän sosialistinen neuvostotasavalta (1919)
* Bolševikit

Lähteet
-------

1. ↑  Левые партии, действовавшие на территории Беларуси в конце ХІХ — 1930-х BSDP.  Arkistoitu 27.9.2007. Viitattu 15.4.2011. (venäjäksi)
**Esko Hanninen** (s. 23. joulukuuta 1941 Viipurin maalaiskunta) on suomalainen virkamies, joka toimi Outokummun ja Riihimäen kaupunginjohtajana.

Esko Hanninen syntyi teknikko Toivo Hannisen ja Emma Mannin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1966 on Tuula Marjatta Hyrkkö. Hanninen tuli ylioppilaaksi 1961 ja valmistui oikeustieteiden kandidaatiksi 1966, varatuomarin arvon hän sai 1970. Hanninen toimi valtiokonttorin asiamiehenä 1966–1969 ja toimistopäällikkönä 1970–1973. Hyvinkään tuomiokunnan notaari hän oli 1969 ja Vantaan asuntotoimiston päällikkö 1973–1976. Outokummun kauppalanjohtajana Hanninen toimi 1976–1977 ja kaupunginjohtajana 1977–1983, Riihimäen kaupunginjohtaja hänestä tuli 1983. Hanninen toimi Outokummun järjestysoikeuden puheenjohtajana 1977–1978, Hyvinkään kaupunginvaltuuston jäsenenä 1973–1976 ja valitsijamiehenä Suomen presidentinvaalissa 1982. Riihimäen kaupunginjohtajan tehtävästä hän jäi eläkkeelle vuonna 2000.

Lähteet
-------

1. 1 2  Irja Hämäläinen, Risto Rantala, Hannakatri Hollmén (toim.): *Kuka kukin on 1994*, s. 171. Helsinki: Otava, 1994. ISBN 951-1-12833-7.
2. ↑  Riihimäen kaupunginjohtaja vaihtuu. HS, 7.12.1999. (Viitattu 28.4.2018)
**Nitistäjä** (engl. *Crazy Joe*) on vuonna 1974 valmistunut rikoselokuva, jonka ohjasi Carlo Lizzani ja tuotti Dino De Laurentiis. Italialais-amerikkalainen yhteistuotanto on kuvitteellinen uudelleenkertomus mafioso Joseph "Crazy Joe" Gallosta, joka murhattiin ampumalla 7. huhtikuuta 1972 New Yorkin Little Italyssa sijaitsevassa ravintolassa. Lewis John Carlinon käsikirjoitus perustuu toimittaja Nicholas Gagen artikkelisarjaan. Elokuvan pääosissa nähdään Peter Boyle, Paula Prentiss, Fred Williamson, Rip Torn, Luther Adler, Henry Winkler ja Eli Wallach.

Tuotanto
--------

*Varietyn* mukaan Nitistäjän käsikirjoitus perustui *The New York Timesin* toimittajan, Nicholas Gagen, artikkelisarjaan mafiasodista.

Martin Scorsese oli alun perin ohjaaja Lizzanin assistentti elokuvassa. Lizzanin alkuperäinen valinta Gallon rooliin oli Robert De Niro nähtyään hänet *Verinen Mamma Barker* -elokuvassa. Kuvaukset alkoivat 25. kesäkuuta 1973 ja ne toteutettiin kokonaan New Yorkissa.

Julkaisu
--------

Elokuvan ensi-ilta oli Italiassa 8. helmikuuta 1974. Se tuotti kotimaassaan yhteensä 628 266 000 Italian liiraa. Italialainen elokuvahistorioitsija ja kriitikko Roberto Curti kuvaili elokuvaa "kaupallisesti epäonnistuneeksi" ja totesi, että se tuotti vähemmän kuin "keskinkertaiset genretuotteet" vahvasta näyttelijäsuorituksesta huolimatta. Hänen mukaansa elokuvan italialaisen version käsikirjoitus on suurelta osin epätäydellinen ja eroaa yhdysvaltalaisesta versiosta. Italian version käsikirjoituksesta vastasivat Dino Maiuri, Massimo De Rita ja Lizzani, kun taas yhdysvaltalaisen version ainoa käsikirjoittaja oli Lewis John Carlino. Italialaisessa versiossa ei myöskään mainita editoija Peter Zinneriä.

Elokuva sai Yhdysvaltojen ensi-iltansa New Yorkissa 15. helmikuuta 1974. *Variety* raportoi, että samana päivänä mafian jäsenen Joseph Colombon asianajaja Barry Slotnick aikoi jättää kieltomääräyksen elokuvaa vastaan. Kieltomääräys sisälsi väitteen, että Coletin hahmo perustui Colomboon, mikä loukkasi hänen yksityisoikeuksiaan. Colombo oli koomassa sen jälkeen, kun häntä oli ammuttu päähän kesäkuussa 1971. Daily Variety raportoi 26. helmikuuta 1974, että New Yorkin korkeimman oikeuden tuomari hylkäsi kieltomääräyksen, koska elokuva ei loukannut Colombon yksityisyyttä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Vincent Canby: The Screen: 'Crazy Joe' *The New York Times*.  16.2.1974. Viitattu 9.7.2022. (englanniksi)
2. ↑  AFI|Catalog *catalog.afi.com*. Viitattu 9.7.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* *Nitistäjä* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Crazy\_Joe\_(film)
**Esko Johannes Juuri** (26. toukokuuta 1935 Somero – 4. kesäkuuta 2010 Turku) oli suomalainen musiikkieverstiluutnantti. Esko Juuri nimitettiin Helsingin Varuskuntasoittokunnan päälliköksi vuonna 1984. Hän toimi viimeksi Kaartin soittokunnan päällikkönä ja kapellimestarina. Juuri jäi eläkkeelle 1995 ja vietti sen jälkeen paljon aikaa Someron kotitilallaan. Esko Juuri oli haastateltavana vuonna 1995 television Itse asiassa kuultuna -ohjelmasarjassa.

Kirjallista tuotantoa
---------------------

* Juuri, Esko: *Presidenttien vanavedessä*. [Turku]: [Esko Juuri], 2005. ISBN 952-91-8790-4.

Lähteet
-------

1. ↑  70 vuotta huomenna: Tahtipuikko vaihtui traktoriin, Turun Sanomat 25.5.2005 (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Puolustusvoimat : Sotilasmusiikin historia vuosiluvuittain
3. ↑  Finna : Esko Juuri

Aiheesta muualla
----------------

* Linnanjuhlat 1988 Kaartin Soittokunta johtaa Esko Juuri (Youtube)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Fotoniikan lippulaivan logo
**Fotoniikan tutkimuksen lippulaiva** PREIN on suomalainen tutkimuslaitos. PREIN keskittyy fotoniikan eli valoon perustuvien teknologioiden ja niiden sovellusten tutkimukseen.

PREIN on yksi kuudesta Suomen Akatemian rahoittamasta lippulaivahankkeesta. Vuonna 2019 käynnistyneen lippulaivaohjelman tavoitteena on tukea korkeatasoista tutkimusta ja vaikuttavuutta, jolla luodaan tulevaisuuden osaamista ja kestäviä ratkaisuja yhteiskunnan haasteisiin sekä edistetään taloudellista kasvua. Tutkimushankkeen rahoituskausi on kahdeksan vuotta.

PREIN-lippulaivan koordinaattori on Tampereen yliopisto ja muut partnerit ovat Itä-Suomen yliopisto, Aalto-yliopisto ja VTT. 

PREIN yhdistää fotoniikan tutkimuksen suomalaiset toimijat verkostoksi, jonka toiminta kattaa koko polun perustutkimuksesta soveltavaan tutkimukseen ja sen jälkeiseen läpimurtoteknologioiden tuotekehitykseen ja kaupallistamiseen. PREIN-lippulaivan tutkimuksen teemoja ovat valon ja materian vuorovaikutus, uudet nanomateriaalit ja niiden optiset ominaisuudet sekä erilaiset laser-teknologiat. 

PREINin vaikuttavuustoimiin kuuluvat yritysyhteistyö, tieteen ja tutkimuksen popularisointi ja yleisen tietoisuuden lisääminen fotoniikan tieteestä ja tutkimuksesta. Koulujen ja LUMA-keskusten kanssa tehtävässä yhteistyössä myös innostetaan lapsia ja nuoria fotoniikan tutkimukseen ja tekniikan alalle hakeutumiseen.

Aiheesta muualla
----------------

* Fotoniikan lippulaivan kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Suomen Akatemian lippulaiva-ohjelma (Arkistoitu – Internet Archive)
| "Fotografia"Al Bano & Romina Power |
| --- |
|  |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Fotografia di un momento* |
|  A-puoli | "Fotografia" |
|  Julkaistu | 1990 |
|  Tyylilaji | pop |
|  Kesto | 03.58 |
|  Levy-yhtiö | WEA |
| muut singlet |
|  | "Fotografia" |  |

**Fotografia** on italialaisen popduo Al Bano & Romina Powerin single vuodelta 1990. Sen sävelsivät ja sanoittivat Alberto Dati, Hans-Joachim Horn-Bernges ja Romina Power. Singlen b-puolena on Nessun dorma, joka on aaria oopperasta *Turandot*. "Fotografia" sisällytettiin Al Bano & Romina Powerin studioalbumille *Fotografia di un momento* (1990). "Fotografia" on julkaistu myös 12-tuumaisena maxisinglenä, jonka kolmantena musiikkikappaleena on "Era casa mia". Singlen CD-julkaisu sisältää samat kappaleet kuin maxisingle. "Nessun dorma" ja "Era casa mia" julkaistiin alkuaan vuonna 1988 studioalbumilla *Fragile*.

"Fotografia" on voimaballadi, jonka kertojaminät palaavat nuoruutensa kesään 1966 ja meren äärellä vietettyyn taianomaiseen sunnuntaihin, jonka he tallensivat polaroid-filmille. He käyttäytyivät hupsusti ja ajan muoti oli hieman hassunkurista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Al Bano & Romina Power – Fotografia *Discogs.com*. Viitattu 16.5.2023. (englanniksi)
2. ↑  Al Bano & Romina Power – Fotografia Di Un Momento *Discogs.com*. Viitattu 16.5.2023. (englanniksi)
3. ↑  Al Bano & Romina Power – Fotografia *Discogs.com*. Viitattu 16.5.2023. (englanniksi)
4. ↑  Al Bano & Romina Power – Fotografia *Discogs.com*. Viitattu 16.5.2023. (englanniksi)
5. ↑  Al Bano & Romina Power – Fragile *Discogs.com*. Viitattu 16.5.2023. (englanniksi)
6. ↑  Fotografia : Al Bano & Romina Power : Track 6 on Fotografia di un momento *Genius.com*. Viitattu 16.5.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Chordify.net: Al Bano & Romina Power - Fotografia
**Fotoinhibitio** on kasvisolussa fotosynteesin estävä valostressireaktio, joka säätelee fotosysteemien (PS1 ja PS2) tehokkuutta ja suojaa fotosynteesikomplekseja liialliselta valostressiltä ja sen seurauksilta. Reaktio ilmenee, kun lehden yhteyttävät solut altistuvat liialliselle ja äkilliselle valolle, jolloin valoreaktioita syntetisoivat partikkelit solun kloroplasteissa eivät ehdi prosessoida tehokkaasti kaikkea säteilevää valoenergiaa. Ylijääneen energian kertyminen rappauttaa fotosysteemejä hajottamalla esimerkiksi elektroninsiirtoketjussa oleellisena toimivaa D1-proteiinia, joka toimii PS2:n yhteydessä. Elektronin virittymisen estyminen valoreaktiossa ehkäisee ylijäämäenergian kertymisen reaktiokeskukseen, jolloin se vapautuu lämpöenergiana.

Valoreaktioissa fotoinhibitiota voi ilmetä esimerkiksi, kun kasvisolun tylakoidikalvossa toimiva fotosysteemi 2 (PS2) toimii tehokkaammin kuin fotosysteemi 1 (PS1), elektroniketjussa siirtyvät elektronit pelkistävät ketjun komponentit liittymällä niihin pidemmäksi aikaa, jolloin PS2:ssa oleva klorofylli-a molekyylipari (P680) siirtää elektroneja hapelle. Happiatomit vapautuvat PS2 reaktiossa, jossa vesimolekyyli luovuttaa elektronin klorofylli-a:lle hajotessaan hapeksi ja vedyksi. Takaisin liitettynä vetyatomin elektroni ylipelkistää happimolekyylin, jolloin syntyy reaktiivisia voimakkaasti hapettavia singlettihappimolekyylejä sekä muita reaktiivisia hapen välituotteita (AOS, active oxygen species). Nämä happimolekyylit aiheuttavat solun pigmenttimolekyyleissä hapetusprosessin, jossa valoa vastaan ottavat pigmentit hajoavat. Tämä ilmenee kasvin lehdissä lehtivihreän haalistumina.

Fotoinhibitiossa osa valohaaviproteiineista (LHC2) voi siirtyä PS2:lta PS1:n yhteyteen fosforyloinnin seurauksena, jolloin PS1:sen toiminta tehostuu ja PS2:sen hidastuu. Proteiinit voivat siirtyä tarvittaessa myös päin vastoin. Tämä säätelee fotosysteemien suhteellista nopeutta sopivaksi ja tekee systeemistä joustavan.

Katso myös
----------

* Valonkesto

Lähteet
-------

* 
* 
* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Photoinhibition
**Myyntisaaminen** on myynnistä syntynyt saatava, kun maksu suoritetaan tavaran tai palvelun toimittamisen jälkeen. Myyntisaamiset kirjataan yrityksen taseeseen.

Myyntisaamisia syntyy useimmissa liiketoiminnoissa, koska käteiskauppa ei ole aina käytännössä mahdollista.

Myyntisaamisten kiertoaika
--------------------------

Myyntisaamisten kiertoaika kertoo, montako päivää asiakkailta menee laskun maksamiseen:

{\displaystyle \mathrm {Myyntisaamisten~kiertoaika,~pv} ={\frac {\mathrm {Myyntisaamiset} }{\mbox{Liikevaihto (12 kk)}}}\cdot {365}}
Myyntisaamiset sitovat yrityksen pääomaa. Kiertoajan lyhentäminen parantaa yrityksen maksuvalmiutta. Jos maksuajat ovat pitkiä ja myyntisaamisia paljon tarvitaan rahoitusta enemmän kuin tilanteessa, jossa maksuajat ovat lyhyitä ja myyntisaamisia vähemmän.

Alaskirjaukset
--------------

Tilinpäätöksessä myyntisaamisista voidaan tehdä alaskirjauksia. Alaskirjatut myyntisaamiset vähentävät tulosta.

Katso myös
----------

* Factoring, myyntisaamisten käyttö rahoituksessa
* Ostovelka

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Salmi, Ilari: *Mitä tilinpäätös kertoo?*. Edita Publishing Oy, 2010. ISBN 978-951-37-5734-2.
Kurgaanihypoteesin käsitys indoeurooppalaisten leviämisestä yhteisestä alkukodista.
**Kurgaanikulttuuri** on termi, jota erityisesti Marija Gimbutas ja tämän kannattajat ovat käyttäneet oletetusta kulttuurista, joka liittyisi indoeurooppalaisten alkukotiin. Kurgaanikulttuuri on eräänlainen kattotermi useille yksittäisille kulttuureille. Nimensä kulttuuri sai kuparikauden ja varhaisen pronssikauden *kurgaaneista*, jotka olivat eräänlaisia hautakumpuja.

Gimbutas esitteli kurgaanikulttuurin ensimmäisen kerran vuonna 1956. Hän myös sijoitti kulttuurin Venäjän ja Ukrainan aroille. Gimbutasin mukaan kurgaanikulttuurin alku sijoittuu noin vuoteen 4500 eaa. ja se jatkuu Mustanmeren ympäristön valloitusaikaan.

Muiden tutkijoiden mukaan kurgaanien rakentaminen ei ole osoitus kulttuurien yhtenäisyydestä, ja teoria perustuu voimakkaisiin oletuksiin ja yksinkertastuksiin.

Kurgaanikulttuuri on jaettu neljään ajanjaksoon. Sen toinen jakso, jolloin kulttuuri eurooppalaistuu sijoittuu vuosiin 4000–3500 eaa. jolloin kulttuurikohteita on löytynyt Ponto-Kaspian aron pohjoisosista ja Mustanmeren länsipuolelta Ukrainasta, Romaniasta, entisen Jugoslavian alueelta ja Unkarin itäosista. Kolmannessa vaiheessa, noin 3500–3000 eaa. kulttuuri levisi Keski-Eurooppaan, koko Balkanille, Etelä-Kaukasiaan, Anatolian ja Iranin pohjoisosiin. Neljännen ja viimeisen vaiheen aikana leviäminen jatkui Kreikkaan, Anatolian itäosiin ja lopulta Välimeren alueen itäosiin noin vuonna 2000 eaa.

Kurgaanikulttuuriin liitettyjä tai muita samanaikaisia yksittäisiä kulttuureita
-------------------------------------------------------------------------------

Neoliittisen Euroopan kulttuurit noin 4000-3000 eaa. Vihreä megaliitteihin liittyvä suppilopikarikulttuuri, Sininen Tonavan maanviljelijöiden nauhakeraaminen kulttuuri, oranssi Lengyelin kulttuuri, purppuranvärinen Vincan kulttuuri, punainen Cucutenin ja keltainen luultavasti Jamnan kurgaanikulttuurin länsiosa.
* Tumuluskulttuuri
* Jamnan kulttuuri
* Andronovon kulttuuri
* Hvalynskin kulttuuri
* Maikopin kulttuuri
* Vinčan kulttuuri
* Lengyelin kulttuuri
* Nauhakeraaminen kulttuuri
* Tripoljen kulttuuri

Lähteet
-------

* Ara, Mitra: *Eschatology in the Indo-Iranian Traditions*. New York: Peter Lang Publishing, 2008. ISBN 978-1-4331-0250-9. Google-kirjat (viitattu 21.2.2013). (englanniksi)
* Baldi, Philip: *The Foundations of Latin*. Mouton de Gruyter, 2002. ISBN 3-11-017208-9. Google-kirjat (viitattu 21.2.2013). (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Baldi, s. 42.
2. 1 2  Ara, s. 17.
3. ↑  Levine M: *Late prehistoric exploitation of the Eurasian steppe*, s. 68. McDonald Institute for Archaeological Research, 1999. ISBN 9781902937038. Google books (viitattu 16.3.2013).
**Kuremaa järv** (myös *Kurema järv*) on Virossa Jõgevamaan Jõgevan kunnassa sijaitseva luonnollinen järvi. Järven pohjoisrannalla sijaitsee Kuremaan kylätaajama.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 400 hehtaaria (ha) ja se on 4,3 kilometriä pitkä ja 1,3 kilometriä leveä. Rannan tuntumassa sijaitsee vain yksi saari, jonka pinta-ala on 0,08 ha. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 83,0 metriä mpy. Järveen laskee runsaasti pelto- ja metsäojia, joista huomattavimmat ovat Toovere kraavi ja Tammemetsa kraavi. Sen laskujoki on Amme jõgi, joka lähtee järven kaakkoispäästä ja virtaa parin kilometrin päässä Palamusen taajaman läpi. Amme jõgi laskee lopulta Kaiavere järveen. Kuremaa järven valuma-alueen laajuus on 25,4 neliökilometriä.

Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 5,9 metriä ja suurin syvyys 13,8 metriä. Järven tilavuudeksi on arvioitu 0,0234 kuutiokilometriä eli 23,4 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 11,3 kilometriä, jostapuolet on metsää ja loput peltojen rantoja. Rannat ovat pääsääntönä kovapohjaisia ja enimmäkseen hiekkaa. Järven syvänteessä on mutakohja.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu (vir. *keskmise karedusega kihistunud veega järv*) säännöllisesti.

Järvi luokitellaan limnologisesti saman aikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (vir. *kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline*, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat.

Luotoarvot
----------

Järvi melko kalaisia. Sen runsaimat kalalajit ovat lahna, ahven ja särki, mutta yleisiä ovat myös salakka, allikkosalakka ja hauki. Saaliiksi on saatu myös vähäisissä määrin kiiski, kivisimppu, ankerias, made, sorva ja kolmipiikki. Järveen on istutettu *Coregonus maraenoides*, muikku, kuha, karppi, peledsiika, kuore ja ruutana. Alueella elää jokirapu sekä silmällä pidettävä vesisiippa.

Historiaa
---------

Vuonna 1870 suoritettiin järvenlasku, jolloin vedenpinta aleni noin metrin ja vuonna 1963 laskettiin sitä vielä puoli metriä.

Lähteet
-------

1. ↑  *Estonian Environmental Register*View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3 4 5 6  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 3.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3  Keskkonnaregister: Kuremaa järv (vee2055400) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 3.3.2017. (viroksi)
4. 1 2  Kalapeedia: Kuremaa järv (Kurema järv), viitattu 17.3.2017
5. ↑  Kuremaa järv, Eesti Looduse Infosüsteemis (EELIS), viitattu , (viroksi)
6. ↑  Eesti Entsüklopeedia: Kuremaa järv, viitattu 17.3.2017
**Kurganets-25** (ven. Курганец-25) on venäläinen BMP-sarjan seuraajaksi kaavailtu rynnäkköpanssarivaunu. Vaunusta on olemassa sekä rynnäkköpanssarivaunuversio, että panssaroitu miehistönkuljetusajoneuvoversio. 

Uutistoimisto TASS:in haastatteleman lähteen mukaan Venäjän maavoimien suunitteilla olevan 1. panssariarmeijan ja uusi 20. armeijan piti saada Kurganets-25 vaunut käyttöönsä vuosien 2016 ja 2017 välillä. Vaunun sarjatuotannon sanottiin alkavan vuonna 2017.
Tosiasiassa vaunu vaipui unohduksiin useiksi vuosiksi. Sitä esiteltiin voitonpäivän paraatissa 2015 ja 2016 ja seuraavan kerran vasta Armija-2022-messuilla.

Ominaisuudet
------------

Kurganets-25 -tyypin panssarivaunut esiintyivät ensikertaa yleisölle Venäjän voitonpäivän paraatin harjoituksissa huhtikuussa 2015. Vaunun arvellaan painavan 25 tonnia, mikä tekee siitä alle 20 tonnia painavan BMP-sarjan viimeisintä BMP-3-vaunua raskaamman. BMP-1 ja BMP-2 painoivat puolestaan alle 15 tonnia. Julkaistuissa valokuvissa vaunujen tornit on huputettu. IHS Jane's-yhtiön arvelujen mukaan vaunun rynnäkköpanssarivaunuversio voidaan on varustaa kahdella eri pääaseella, 30 mm tai 57 mm tykillä. Kurganets-25 -panssaroitu miehistönkuljetusajoneuvo on sitä vastoin aseistettu vain 12,7 mm konekiväärillä.

Uusien Armata-vaunujen tapaan Kurganets-25:ssä on sensoreita rungon ympärille sijoitettuja heittimiä, jotka liittyvät panssarintorjunta-aseiden torjuntajärjstelmään. Kurganets-25 vaunun heittimet ovat kuitenkin kooltaan Aramatan laukaisimia pienemmät.

Vaunua piti valmistaa kurganilaisen Kurganmašzavod-yhtiön.
Concern Tractor Plants -yhtiön entinen omistaja ja pääjohtaja Mihail Bolotin tunnusti elokuussa 2022 syyllisyytensä 90 miljoonan ruplan kavallukseen puolustusministeriön 5,2 miljardin tilauksesta Kurganets-25:n kehitykseen. Kun valmistuksen piti alkaa paljastui KTZ:n olevan konkurssin partaalla.

Lähteet
-------

1. ↑  Tank army to be formed near Moscow by wintertime — source TASS.  Arkistoitu 30.7.2015. Viitattu 31.7.2015. (englanniksi)
2. ↑
3. 1 2  Nicholas de Larrinaga: New Russian heavy armour breaks cover *IHS Jane's Defence Weekly*. Viitattu 25.4.2015. (englanniksi)
4. 1 2  Nicholas de Larrinaga ja Nikolai Novichkov: Russia's armour revolution *IHS Jane's Defence Weekly*. Viitattu 25.5.2015. (englanniksi)
5. ↑

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kurganets-25**.
**Penikkatauti** eli säären **lihasaitio-oireyhtymä** on lihaskiinnitysten ja -kudosten tulehdus sääriluussa (*syndroma tibialis medialis*). Penikkataudille tyypillistä on kipu tai arkuus säären sisäosan puolella, yleensä puolivälissä, säärtä kosketettaessa tai painettaessa. Juostaessa kipu on pahimmillaan alussa mutta voi hävitä myöhemmin. Kipua saattaa myös esiintyä, kun paino asetetaan jalalle (käveleminen tai portaiden nouseminen).

Penikkatauti johtuu monesti kireistä pohjelihaksista ja akillesjänteistä, jotka aiheuttavat ylimääräistä rasitusta lihaskiinnityksille, sekä liiallisesta juoksemisesta kovilla alustoilla, kuten asfaltilla. Vääränlaiset tai kuluneet kengät sekä liika harjoittelu tai liian nopea harjoitusmäärän tai harjoitustehon lisäys saattavat myös aiheuttaa penikkatautia. Aloittelevat juoksijat kärsivät tästä vaivasta useimmin, koska heidän jalkansa eivät ole vielä tottuneet juoksemiseen. Myös jalan virheasennot altistavat penikkataudille.

Hoitotapa ja lääkitys
---------------------

Paras hoitotoimenpide on lepo. Lisäksi käytetään tavanomaisia tulehduskipulääkkeitä ja paikallista kylmähoitoa. Juoksua ja muita jalkoja rasittavaa liikuntaa pitäisi välttää, kunnes kipu hellittää eikä enää tule esiin liikkuessa. Ehkäisyssä tärkeää on juoksutekniikan kartoittaminen sekä jalkaterän lihasten ja pohkeiden voimaharjoittelu. Juoksemisen ohella erilaisilla hyppyharjoituksilla voidaan jalkoja totuttaa sietämään tärähtelyä paremmin. Leikkaushoito auttaa vain niillä, joilla oireilun taustalla on lihasaitio-oireyhtymä.

Muualla raajoissa
-----------------

Lihasaitio-oireyhtymää esiintyy myös reisissä ja käsivarsissa. Niissä tauti ilmenee harvemmin kuin säärissä mutta on silloinkin erittäin kivulias.

Lähteet
-------

* Mayo Clinic: Chronic exertional compartment syndrome
* Yeung EW, Yeung SS. Interventions for preventing lower limb soft-tissue injuries in runners. Cochrane Database Syst Rev. 2005;(4):CD001256
* Carr K, Sevetson E, Aukerman D: Clinical inquiries. How can you help athletes prevent and treat shin splints?, J Fam Pract. 2008 Jun;57(6):406–8.

### Viitteet

1. ↑  Liikuntatieteellinen Seura: Hannu Litmanen: Aitiopaineoireyhtymät liikunnassa – patofysiologia, diagnostiikka ja hoito [vanhentunut linkki]
2. ↑  
	* NCBI: PubMed.gov: Botte MJ, Gelberman RH: Acute compartment syndrome of the forearm(englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Terveyskirjaston artikkeli aiheesta