recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Minna Helena Tarkka** (25. joulukuuta 1960 Helsinki – 27. elokuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen mediatutkija, opettaja, tuottaja ja kriitikko, joka teki uraauurtavaa työtä mediataiteen parissa 1980-luvulta lähtien.

Tarkka oli 1980-luvulla perustamassa sekä Muu-taiteilijayhdistystä että mediataiteen levityskeskus AV-arkkia. Hän oli vuosina 1989–1991 myös Muun ensimmäinen johtaja. Tarkka kehitti 1980-luvulta lähtien mediakulttuurin alaa ja vastasi muun muassa vuosina 1994 ja 2004 Helsingissä järjestetyn kansainvälisen elektronisen taiteen ISEA-tapahtuman suunnittelusta.

Tarkka alkoi jo 1980-luvun lopulla opettaa media-aiheita suomalaisissa yliopistoissa. Taideteollisen korkeakoulun professorina Tarkka toimi 1996–2001. Siellä hän johti uusmedian maisteriohjelmaa ja käynnisti muun muassa digitaalisen museosuunnittelun ja interaktiivisen television koulutusta.

Tarkka oli vuonna 2000 perustamassa M-cult-nimistä mediakulttuurikeskusta, jonka tarkoituksena on tuoda yhteen tuotantoa, tutkimusta ja eri yhteiskuntasektorien toimijoita. Keskuksen kohdekenttänä ovat kaupunki- ja yhteisömedia, osallistuva media ja digitaalisen median uudet muodot.

Tarkka palkittiin vuonna 2008 AV-arkin kiertopalkinnolla. Hänen työnsä mediataiteen parissa käsitti myös julkaisuja ja artikkeleita. Hänen toimittamiaan teoksia ovat muun muassa *Taiteen laita* (1990), *Video Taide Media* (1993) ja *Johdatus uuteen mediaan* (1996). Mediataideen valtionpalkinnon Tarkka sai vuonna 2017.

Minna Tarkan vanhemmat olivat tutkija, kriitikko Pekka Tarkka ja professori Auli Viikari. Minna Tarkka kuoli vuonna 2023 vatsasyöpään.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus. *Helsingin Sanomat* 22.10.2023, s. B 28.
2. 1 2  Mediataiteen valtionpalkinnon sai Minna Tarkka.  8.12.2017. Taiteen edistämiskeskus.  Arkistoitu 10.12.2017. Viitattu 9.12.2017.
3. 1 2 3  Minna Tarkka 2008. AV-arkki.  Arkistoitu 10.12.2017. Viitattu 9.12.2017.
4. ↑  Minna Tarkka Kulturprojekte Berlin GmbH transmediale.. Viitattu 9.12.2017. (englanniksi)
5. ↑  Mediataide. Jyväskylän taidemuseo.  Arkistoitu 10.12.2017. Viitattu 9.12.2017.
6. ↑  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 729. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
7. ↑  Laari, Susanna: Uraauurtavaa työtä media­taiteessa tehnyt Minna Tarkka on kuollut *Helsingin Sanomat*.  28.8.2023. Sanoma Media Finland Oy. Viitattu 28.8.2023.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Altair ry ( ***Tähtitieteellinen yhdistys Keski-Uudenmaan Altair ry*** ) on tähtitieteen harrastajien yhdistys, joka toimii kolmen keskisen Uudenmaan kunnan, Järvenpään, Keravan ja Tuusulan alueella. Seuran kotipaikka sekä toimitilat sijaitsevat Järvenpäässä.

Altair ry on perustettu vuonna 1988. Sen toiminnan keskeisimpinä osina ovat havaintotoiminta, kirjasto, koulutus sekä harrastajien keskinäinen ajatustenvaihto. Vuonna 2021 jäsenmäärä on noin 100 henkeä.

### Toiminta

Yhdistyksellä on kerhoiltoja viikoittain, kesäkuukausia lukuun ottamatta joka torstai kello 19 Järvenpään keskustassa sijaitsevalla kerhohuoneella. Kesätauko alkaa kesäkuun alkupuolella ja jatkuu elokuun alkuun. Retkiä, havaintoiltoja sekä muuta toimintaa on lähes joka kuukausi. 

Yhdistyksen käytössä on 25 erikokoista kaukoputkea ja kiikaria, sekä usean sadan julkaisun kirjasto. Yhdistys on osallisena maaseutuobservatoriossa Orimattilassa.

Altair on itsenäinen yhdistys, jonka jäseneksi voi liittyä kuka tahansa tähtitieteestä kiinnostunut. Jäsenet voivat olla varsinaisia-, perhe-, kannattaja- tai yhteisöjäseniä. Yhdistys on kutsunut myös 2 kunniajäsentä. Jäsenet hyväksyy hakemuksesta yhdistyksen hallitus. Yhdistys tekee yhteistyötä lähiseudun tähti- ja muiden harrastajaseurojen sekä valtakunnallisen Ursan kanssa.

### Valtakunnalliset tapahtumat

Altair on isännöinyt valtakunnallisia tähtiharrastustapahtumia kuusi kertaa. Suurten tapahtumien lisäksi Ursan Kerho- ja yhdistystoimintajaoston (nyk. Kerho- ja yhdistystoimintaryhmän) seminaareja on pidetty useita kertoja Altair ry:n järjestämänä.

##### Cygnus kesätapaaminen

* 1994, Tuusulan Rusutjärvellä
* 2004, Järvenpään Seurakuntaopistolla
* 2014, Mäntsälän Keravanjärvellä

##### Tähtipäivät

* 1991 Järvenpäässä, Keskustan yläasteella (nyk. Yhteiskoulu)
* 2000 Järvenpäässä, Kyrölän koululla
* 2009 Järvenpäässä, Koivusaaren koululla

### Katso myös

* 
* 
* Luettelo Suomen tähtiyhdistyksistä
**Karpe** (vuoteen 2018 **Karpe Diem**) on norjalainen rapduo, jonka jäsenet ovat oslolaiset Magdi (Magdi Omar Ytreeide Abdelmaguid, s. 1984) ja Chirag (Chirag Rashmikant Patel, s. 1984). Yhtye perustettiin vuonna 2000, ja ensimmäinen levy ilmestyi vuonna 2004. Se nousi VG-listalle kuudeksi viikoksi. Esikoisalbumi *Rett fra hjertet* (2006) myi yli 18 000 kappaletta. Vuoden 2010 albumi *Aldri sogt en løgn* oli Karpen lopullinen läpimurto, ja he voittivat tuona vuonna Spellemannprisen-palkinnon kategoriassa "Vuoden Spellemann". Sittemmin Spellemannprisen-palkintoja on tullut lisää. Vuoden 2022 gaalassa yhtye voitti peräti viisi kategoriaa ja uudelleen Vuoden Spellemann -palkinnon, mikä nosti heidät 13 palkinnolla Spellemann-gaalan historian menestyneimmäksi artistiksi Oslon filharmonisen orkesterin rinnalle.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Rett fra hjertet* (2006)
* *Fire vegger* (2008)
* *Aldri solgt en løgn* (2010)
* *Kors på halsen* (2012)
* *Heisann Montebello* (2016)

### EP-levyt

* *Glasskår* (2004)
* *MARS* (2018)
* *SAS PLUS / SAS PUSSY* (2019)
* *Omar Sheriff* (2022)

Lähteet
-------

1. ↑  Aahlin, Audun Kjus: Karpe *Store norske leksikon*.  16.4.2023. Viitattu 23.10.2023. (norjaksi)
2. ↑  Rakvaag, Geir: Ny rekord i Spellemannpriser: Harpe etter harpe til Karpe *Dagsavisen*.  15.4.2023. Viitattu 23.10.2023. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Karpe** Wikimedia Commonsissa
**Tietoturvamaksu** on veronluonteinen maksu, jolla katetaan Viestintävirastolle aiheutuvat kustannukset sen hoitaessa osansa viestintäverkkojen tietoturva-asioista. Maksu peritään kerran vuodessa teleyrityksiltä, jotka tarjoavat omaa tai toiselta haltuunsa saamaa viestintäverkkoaan käytettäväksi viestien siirtoon ja jakeluun. Sitä ei kuitenkaan peritä televisio- ja radiotoiminnasta.

Yrityksen liikevaihdon perusteella määräytyvällä maksulla katetaan Viestintäviraston käyttö-, henkilö-, toimitila- ja pääomakustannukset, jotka aiheutuvat

* tietojen keräämisestä tietoturvauhkista ja -loukkauksista
* tietoturvaloukkausten selvittelyistä
* tietoturvasta tiedottamisesta
* teleyrityksille asetettujen velvollisuuksien noudattamisen valvonnasta
* neuvonnasta

Maksajat hyötyvät edellisten lisäksi siitä, että yleinen luottamus teletoimintaa kohtaan säilyy.

Tietoturvamaksu sisältyy sähköisen viestinnän tietosuojalakiin (Suomen säädöskokoelma 516/2004), joka tuli voimaan 1. syyskuuta 2004. Maksu on osa viestinnän luottamuksellisuuden ja yksityisyyden suojan turvaamista sekä tietoturvan edistämistä.

Koska kyseessä on valtiosääntöoikeudellisesti vero, maksu tuloutetaan valtion talousarvion tuloihin ja Viestintävirastolle osoitetaan vastaavan suuruinen määräraha. Maksuja arvioidaan vuonna 2005 kertyvän 0,54 miljoonaa euroa. Teletoiminnan liikevaihto vuodessa on noin 3400 miljoonaa euroa.
**House of Cards** on brittiläinen televisiodraamasarja vuodelta 1990, jonka on luonut Andrew Davies. Sarjan tuotti BBC, ja siinä kuvataan Ison-Britannian kuvitteellista sisäpolitiikkaa Margaret Thatcherin valtakauden päätyttyä. Konservatiivipuolueen poliitikko Francis Urquhart (Ian Richardson) pyrkii puolueensa puheenjohtajaksi ja maansa pääministeriksi.

Televisiosarja perustuu konservatiivipuolueen entisen henkilökuntapäällikön Michael Dobbsin samannimiseen romaaniin. Sarja on ottanut vaikutteita William Shakespearen kuningasdraamoista (mm. *Macbeth* ja *Rikhard III*), ja välillä Urquhart esittää yksinpuhelunsa suoraan kameralle.

Televisiosarja sai seitsemän BAFTA-ehdokkuutta, ja Richardson sai parhaan näyttelijän palkinnon. Sarjan kaksi jatko-osaa ovat *To Play the King* (1993) ja *The Final Cut* (1995).

*House of Cards* esitettiin Suomessa FST1-kanavalla ruotsinkielisin tekstein vuonna 1995 otsikkonaan *Maktens korthus*. Myös jatko-osat esitettiin tuolloin.

Televisiosarjasta tehtiin Yhdysvalloissa uusintaversio *House of Cards* vuonna 2013. Tuolloin myös vuoden 1990 televisiosarja julkaistiin jatko-osineen DVD:llä ja blu-raylla.

Päärooleissa
------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|   Ian Richardson   | … |   Francis Urquhart
  |
|   Susannah Harker   | … |   Mattie Storin
  |
|   Diane Fletcher   | … |   Elizabeth Urquhart
  |

Lähteet
-------

1. ↑  House of Cards (TV) (Blu-ray) (1990). DVDCompare.net.

Aiheesta muualla
----------------

* House of Cards — BFI Screenonline

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Mallin Aurinko Pajamäen Patterimäellä.
**Pajamäen aurinkokuntamalli** on vuonna 1992 Helsinkiin ja osin Espooseen valmistunut oman aurinkokuntamme pienoismalli. Mallin mittakaava on 1:1 000 000 000 eli yhden suhde miljardiin, joten mallin yksi millimetri vastaa aurinkokunnan 1 000 kilometriä.

Mallin suunnitteli tähtitieteen harrastaja Leo Sulamaa, jolla on ollut oma tähtitorni Pajamäessä.

Mallin rakenne
--------------

Mallin keskus, Aurinko, on sijoitettu Pajamäen Patterimäelle 20 metriä korkean maston päähän. Teräsputkista tehty Aurinkoa kuvaava pallo on halkaisijaltaan 1,4 metriä. Planeetat on sijoitettu matalien betonitolppien päähän sellaisille paikoille, että niiden etäisyydet Auringosta ovat oikeassa mittakaavassa. Planeetat ovat myös kooltaan mittakaavan mukaisia: esimerkiksi Merkuriuksen koko mallissa on vain 4,9 millimetriä. Mallia ja planeettoja on selitetty suomeksi, ruotsiksi ja englanniksi mallien luona olevissa opastauluissa.

Maan läpimitta on todellisuudessa 12 760 kilometriä, mutta mallissa se on vain reilun senttimetrin. Maa ja Kuu on ilkivallan vuoksi toteutettu muista taivaankappaleista poiketen kahtena reikänä teräslevyssä; myös niiden välinen etäisyys on samassa mittakaavassa. Vaikka Pluto menetti vuonna 2006 planeetan statuksensa, sen on silti yhä mukana mallissa yhdessä kuunsa Kharonin kanssa. Muiden planeettojen kuita ei ole huomioitu. Pluto ja sen kuu Kharon on ilkivallan vuoksi kehyksien sisällä.

Kohteesta toiseen kävellessään saa selkeän kuvan valon nopeudesta aurinkokunnan mittakaavassa. Mallin mittakaavassa valon nopeus olisi vain 0,3 m/s eli noin 1,08 km/h. Yksi valovuosi on mallin mittakaavassa noin 9 460 km.

Raide-Jokerin rakennustöiden vuoksi Saturnus siirrettiin vuonna 2020 varastoon. Samalla ilmoitettiin, että rakennustöiden jälkeen se palautetaan mahdollisimman lähelle entistä sijaintiaan.

Sijainnit
---------


| Osa | Sijainti | Koordinaatit | Kuva |
| --- | --- | --- | --- |
| Aurinko | Pajamäen Patterimäen huippu | 60.221°N, 24.8554°E |  |
| Merkurius | Ulkoilutien varrella Pajamäen Patterimäen lähellä | 60.2208°N, 24.857°E |  |
| Venus | Ulkoilutien varrella Pajamäen Patterimäen lähellä | 60.2204°N, 24.8572°E |  |
| Maa ja Kuu | Ulkoilutien varrella Pajamäen Patterimäen lähellä | 60.2198°N, 24.8556°E |  |
| Mars | Ulkoilutien varrella Pajamäen Patterimäen lähellä | 60.2198°N, 24.8556°E |  |
| Jupiter | Talinhuipun alueella | 60.2149°N, 24.8486°E |  |
| Saturnus | Pitäjänmäentien ja Höyläämötien kulmassa | 60.2145°N, 24.8788°E |  |
| Uranus | Espoon Villa Elfvikin läheisyydessä sijaitsevassa paviljongissa | 60.2009°N, 24.8242°E |  |
| Neptunus | Lehtisaaren länsiranta, Otaniemen sillan läheisyydessä | 60.1812°N, 24.844°E |  |
| Pluto ja sen kuu Kharon | Länsiväylän varrella Hanasaaren liittymän kohdalla | 60.167°N, 24.8403°E |  |
|

Lähteet
-------

* Aurinkokuntamalli Ursan sivuilla (sisältää kartan)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Vilma Ikola: Aurinkokuntamalli on unohdettu aarre, johon voi tutustua kävellen.  *HS Helsinki*, Viikko 1, 2019, s. 7. Helsinki:  Sanoma Oyj.
Sojuz TMA-18:n laukaisu
**Sojuz TMA-18** oli Venäjän avaruusjärjestön miehitetty avaruuslento ISS-avaruusasemalle. Lento alkoi 2. huhtikuuta 2010 Baikonurin kosmodromilta.. Alus laskeutui Venäjälle 25. syyskuuta 2010. 

Sojuzin päällikkö Aleksandr Skvortsov toimi ISS:n Retkikunta 23:n lentoinsinöörinä ja Retkikunta 24:n komentajana. Tracy Caldwell Dyson ja Mihail Kornijenko toimivat Retkikuntien 23 ja 24 lentoinsinööreinä.

Sojuz telakoitui ISS:ään 4. huhtikuuta 2010 kello 5:25 UTC. Sojuz pysyi telakoituneena ISS:ään Retkikunta 23:n keston ajan toimien tarvittaessa hätäpelastautumisaluksena.

Miehistö
--------

Sojuz TMA-18:n miehistö valittiin yhdessä NASAn kanssa 21. marraskuuta 2000, mutta toteutuneella lennolla aiotusta miehistöstä vain venäläinen päällikkö:

* Aleksandr Skvortsov, Venäjän avaruusjärjestö, päällikkö
* Tracy Caldwell Dyson, NASA
* Mihail Kornijenko, Venäjän avaruusjärjestö

Lähteet
-------

1. 1 2  NASA - NSSDC - Spacecraft - Trajectory Details *NSSDC Master Catalog*.  Arkistoitu 8.3.2016. Viitattu 15.9.2015.
2. ↑
3. ↑
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* NASAn video TMA-18:n laskeutumisesta

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Sojuz TMA-17** | **Sojuz-avaruuslento** | Seuraaja:**Sojuz TMA-19** |
**Avoin protokolla** (engl. *open protocol*) on protokolla, joka on avoimesti kenen tahansa saatavilla ja hyödynnettävissä. Avoimien protokollien käyttöä ei rajoiteteta ja niiden spesifikaatio lisesointu avoimesti. Erona suljettuun protokollaan on, että suljetut protokollat suunnittelee tyypillisesti yksi tai muutama taho, jotka voi rajoittaa protokollan käyttöä ja muuttaa sitä haluamallaan tavalla. Avoimet protokollat suunnittelee pääsääntöisesti suuri joukko eri tahoja, joten protokollista tulee yleisluontoisempia ja täten sopivat useampaan käyttöön.

Esimerkkejä avoimista protokollista:

* IP-protokolla
* TCP-protokolla
* Muut IEEE:n ja IETF:n protokollat

Katso myös
----------

* Avoin standardi
* Avoin lähdekoodi
* Avoimuus

Lähteet
-------

1. ↑  Open vs proprietary protocols *Infosec Resources*. Viitattu 11.2.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Avoin protokolla**.
* Tietoa avoimuudesta - COSS ry (Arkistoitu – Internet Archive)
**Nypykät** oli heinolalainen vuosina 1988–1995 toiminut rockfolk-yhtye. Teatteriryhmä Metkun piirissä oli syntymäisillään orkesteri, ja se perustettiin 1988 Nuorison taidetapahtumaa varten. Nypykät koki huippuhetkensä alkuvuosien ahkeran keikkailun ja omakustannelevyjen (singlet *Lastenlaulu* ja *Jazzilla taivaaseen/Kanuunaralli*) aikana. 

Singlet julkaistiin uudelleen nimellä *The Kings of Polkka -EP*, kun orkesteri teki levytyssopimuksen Poko Rekordsin kanssa. Albumi *Kanuunaralli* julkaistiin alkuvuodesta 1991. Kotimaan kiertäminen lisääntyi ja ulottui aiempaa laajemmalle. Orkesterin tunnuspiirteet, hilpeä lavaesiintyminen ja ratkiriemukas polkanjytke, eivät kauan kestäneet "oikeaa" muusikkoutta. Levy-yhtiö ei uskonut uuteen materiaaliin, ja pääosin vanhoista lauluista koottu EP *Elämä on sumfaraa* julkaistiin 1992. Poko Records julkaisi 1991–1992 Nypyköiden singlet *Niukkasen toimisto/La Suklaamuna*, *Kaunis Barcelona/Mustekalan mailla* ja *Nisse Polkka/Mikävä*. Vanhojen laulujen esittäminen, ongelmat ja ristiriidat johtivat eroamisiin 1993.

Pienentynyt Nypykät yritti jatkaa omakustanteilla, singlellä "Lainattu seteli" ja EP:llä *Siivekäs ystävä*. Uutta levytyssopimusta ei syntynyt. Yhtye koottiin kolmen keikan ajaksi vuonna 2001, jolloin ilmestyi myös live-albumi *Livekala*. Kokoelman *Keräilyerä 1994–1995* julkaisi 2012 Spiridom.

Vuonna 2007 osa Nypykät-yhtyeessä toimineista muusikoista oli mukana perustamassa Tupakan Ystävät -yhtyettä. Neljä albumia tähän mennessä julkaissut yhtye on esittänyt keikoillaan useita Nypykät-kappaleita.

Rocket Records julkaisi vuonna 2016 Nypyköiden livenauhoituksia vuosilta 1992 ja 2001 kokoavan levyn *Livekala ja perkeet*.

### Albumit

* *Kanuunaralli*  (1991, Poko Rekords)
* *Elämä on sumfaraa*  (1992, Poko Rekords)
* *Livekala ja perkeet*  (2016, Rocket Records)

Yhtyeen jäseniä
---------------

* Markku Palmunen, laulusolisti, säveltäjä-sanoittaja, kitara
* Tuomas Rosberg, laulusolisti, sanoittaja, kitara
* Joni Aven, akustinen kitara
* Markku Lindström, kosketinsoittaja ja haitaristi (1989–1995)
* Velkki Mykrä, lyömäsoittimet
* Yves Mykrä, rummut
* Petri Pullinen, visuaalinen kitara
* Pertti Setälä, viulu
* Kalle Vastamäki, kitara
* Mika Viikki, kitara, (basso)
* Ville Vilén, basso

Lähteet
-------

1. ↑  Nypykät Livekala ja perkeet *Savon Sanomat*. Viitattu 27.11.2016.
2. ↑  Nypykät ‎– The Kings Of Polkka Discogs-levytietokannassa *Discogs*. Viitattu 10.10.2016.
3. 1 2  Hannu Linkola: Suomipopin valkeat helmet: # 16 Nypykät – Lainattu seteli (1994) *NRGM*.  23.3.2012. Helsingin kaupunginkirjasto. Viitattu 30.10.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Muisteluartikkeli Rockmusica.net 2002 (Wayback Machinesta)
* Nypykät-arkisto
* Nypyköiden kotisivu
**Victor Iisakki Kuusakoski**, vuoteen 1935 **Kuschakoff** (5. kesäkuuta 1918 Viipuri – 2. maaliskuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Kuusakosken vanhemmat olivat liikemies Donuard Kuusakoski, aiemmin Kuschak ja Kuschakoff, ja Hilda Maria Kurvinen ja puoliso vuodesta 1943 Sirkka Liisa Selamaa. Kuusakoski suoritti Viipurissa kauppakoulun 18-vuotiaana ja työskenteli sitten isänsä perustamassa metallien kierrätys- ja jatkojalostusyrityksessä Viipurissa, joka on sittemmin tunnettu Kuusakoski-yhtiönä. Helsingin tultua yrityksen toiseksi toimipisteeksi Victor Kuusakoski alkoi Viipurin liikkeen johtajaksi ja isänsä kuoltua 1946 hän ryhtyi koko yrityksen toimitusjohtajaksi. Hänen johdossaan yritys kasvoi merkittävästi ja laajeni useille eri paikkakunnille, paneutuen muun muassa alumiinin jalostukseen. Victor Kuusakoski oli Kuusakoski-yhtiön toimitusjohtaja vuoteen 1977 ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1982 kuolemaansa saakka. Hänellä oli sekä alansa kotimaisia että kansainvälisiä luottamustoimia, mutta musikaalisesti lahjakkaana hän oli myös muun muassa useiden orkestereiden perustaja ja jäsen. Teollisuusneuvoksen arvonimen Victor Kuusakoski sai vuonna 1978.

Lähteet
-------

1. 1 2  Victor Kuusakoski *Biografiasampo*. Viitattu 23.11.2021.
2. ↑  Ihmiset. Teollisuusneuvos Victor Kuusakoski (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  13.3.1992. Viitattu 23.11.2021.
**Daniel Rudisha** (11. elokuuta 1945 Kilgoris – 6. maaliskuuta 2019) oli kenialainen pikajuoksija ja olympiamitalisti. Rudisha kilpaili 400 metrillä. Hän oli aktiiviurallaan 180 senttimetriä pitkä ja painoi 76 kilogrammaa.

Rudishan suurin saavutus on hopea 4×400 metrin viestistä vuoden 1968 kesäolympialaisista Méxicosta. Hän oli kisoissa mukana myös 400 metrillä jääden puolivälieriin. Vuoden 1966 Kansainyhteisön kisoissa Rudisha sijoittui neljänneksi 440 jaardin juoksussa. Rudisha oli yksi ensimmäisistä masai-heimoon kuuluneista menestystä saavuttaneista yleisurheilijoista.

Rudishan poika David Rudisha on 800 metrin juoksun olympiavoittaja, maailmanmestari ja maailmanennätyksen haltija.

Ennätykset
----------

| *Laji* | *Tulos* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **400 metrin juoksu** | 46,1945,5 (käsiaika) | KingstonKisumu | 11. elokuuta 196610. syyskuuta 1967 |

Lähteet
-------

1. ↑  DANIEL MATASI RUDISHA *Athletes*. The International Olympic Committee (IOC). Viitattu 26.12.2020. (englanniksi)
2. ↑  AK mourns death of Rudisha's father Daniel (englanniksi)
3. 1 2 3 4   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. 1 2
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Mikko Laanniemi** (s. 17. toukokuuta 1984) on suomalainen koripalloilija. Laiturina pelaava Laanniemi on Kotkan Työväen Palloilijoiden kasvatti. Hän on pelannut Korisliigassa viitenä kautena.

Pelaajaura
----------

Laanniemi debytoi miesten pääsarjassa kaudella 2001–2002 kasvattajaseuransa KTP:n joukkueessa. Hän pelasi KTP:ssä tulokaskaudellaan viidessä ja seuraavalla kaudella kahdessa ottelussa, joista jälkimmäisissä hän jäi pisteittä. Kaudella 2003–2004 Laanniemi pelasi Korikouvoissa I-divisioonassa ja yhden ottelun Suomen mestaruuden voittaneessa Kouvoissa. Kaudeksi 2004–2005 Laanniemi siirtyi kahden kauden ajaksi Pyrbasketiin, joka jälkimmäisellä kaudella vaihtoi nimensä takaisin Tampereen Pyrinnöksi. Ensimmäisellä kaudella Pyrbasketissa Laanniemi pelasi seitsemässä ottelussa tehden 0,9 pistettä ottelua kohden. Kaudella 2005–2006 Laanniemi pelasi Pyrinnössä 23 ottelua 1,0 pisteen keskiarvolla. Joulukuussa 2011 hän pelasi yhden ottelun Pyrinnön II-joukkueessa tehden kahdeksan pistettä ja antaen yhden syötön.

Lähteet
-------

* Profiili Suomen Koripalloliiton sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Profiili eurobasket.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑
2. ↑
**Mihail Semjonovitš Tsvet** (ven. Михаил Семёнович Цвет; 14. toukokuuta 1872 Asti, Italia – 26. kesäkuuta 1919 Voronež, Venäjä) oli venäläinen kasvitieteilijä, jota pidetään kromatografian keksijänä.

Elämä ja ura
------------

Tsvetin äiti oli italialainen ja isä Venäjän keisarikunnan ulkoasiainhallinnossa työskennellyt ukrainalainen. Hänen äitinsä kuoli pian hänen syntymänsä jälkeen, ja hänen isänsä vei hänet Geneveen, ja jätti hänet siellä erään naisen hoiviin. Tsvet kasvoi Sveitsissä ja kävi koulu Genevessä ja Lausannessa. Hän opiskeli ja väitteli tohtoriksi Genevessä vuonna 1896, ja sai venäläisen tutkintotodistuksen Kazanin yliopistosta vuonna 1901. Vuonna 1902 hänestä tuli Varsovan yliopiston laboratorioapulainen, ja vuonna 1908 hän alkoi opettaa kasvitiedettä ja mikrobiologiaa Varsovan teknillisessä yliopistossa. Tsvet osallistui yliopiston evakuointiin Moskovaan ja sitten Nižni Novgorodiin ensimmäisen maailmansodan aikana. Vuonna 1917 hänestä tuli professori ja kasvitieteellisen puutarhan johtaja Jurjevin (Tarton) yliopistossa, joka vuonna 1918 siirrettiin ainakin osittain Venäjän Voronežiin pakoon Viroa miehittäneitä saksalaisjoukkoja.

Tsvet tunnettiin tutkimuksistaan, jotka koskivat kasvipigmenttejä, erityisesti klorofylliä, josta hän löysi useita uusia muotoja, ja karotenoideja. Hän oli karotenoidi-termin keksijä. Kasvipigmenttejä koskevan työnsä aikana vuonna 1903 hän kehitti pigmenttien erotusmenetelmän, jossa ne erotetaan toisistaan uuttamalla ne lehdistä eetterillä ja alkoholilla ja liuos johdetaan jauhetusta kalkkikivestä tehdyn pylvään läpi. Tämän löydön vuoksi Tsvetiä pidetään kromatografia keksijänä, vaikkakin menetelmä oli käyttökelvoton yli kaksikymmentä vuotta, ennen kuin muut tutkijat kehittivät sitä. Tsvet julkaisi tutkimuksensa venäjäksi, mikä hidasti suuresti niiden leviämistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tswett, Michele *Istituto della Enciclopedia Italiana fondata da Giovanni Treccani*.  2022. Viitattu 24.042022.
2. 1 2 3  Mikhail S. Tsvet—pioneer of chromatography—150 years from his birth *Structural Chemistry volume*.  2022. Viitattu 24.042022.
3. 1 2 3  Mikhail Semyonovich Tsvet *Encyclopedia Britannica*.  2022. Viitattu 24.04.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mihail Semjonovitš Tsvet** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Naapurivisan* osallistujia vuonna 1966: Erkki Holvikivi (vas.), Timo T. Kaukonen, virolainen kysymysten laatija toimittaja Vello Kallaste, Esko Kivikoski ja Keijo Virtamo.
**Naapurivisa** (vir. *Sõprusvõistlus*) oli vuosina 1966–1970 televisiossa esitetty Viron SNT:n ja Suomen joukkueiden välinen tietokilpailumaaottelu. Ohjelma oli Suomen Mainos-TV:n ja Eesti TV:n yhteistuotanto. Kilpailu pidettiin vuosittain kaksiosaisena ja osat nauhoitettiin sekä Helsingissä että Tallinnassa. Voittajajoukkue ratkaistiin kahden kilpailun yhteistuloksen perusteella. Ensimmäinen ohjelma nauhoitettiin Helsingissä 18. syyskuuta 1966. Timo T. Kaukonen oli luomassa tietokilpailua.

Kummastakin maasta kilpailuun osallistui kolmihenkinen joukkue. Suomea edustivat alkuun tunnettu tietokilpailija Esko Kivikoski, historianopettaja Erkki Holvikivi ja tietosanakirjatoimittaja Keijo Virtamo, jotka olivat kilpailleet jo edellisenä vuonna voitokkaasti Pohjoismaiden välisessä visailusarjassa *Arpa on heitetty*. Holvikiven tilalle tuli toisella tuotantokaudella Väinö Sutinen. Eestiä edustivat aluksi toimittajat Hardi Tiidus ja Valdo Pant sekä teatterimies Voldemar Panso. Panson tilalle tuli toisella kerralla urheilutoimittaja Toomas Uba ja Pantin tilalle vuonna 1968 Tõnis Laisaar. Varsinkin Tiidus nousi Suomessakin tunnetuksi tv-kasvoksi *Naapurivisan* ansiosta. Visan tuomareina toimivat suomalainen kielitieteilijä Lauri Posti ja hänen virolainen kollegansa Paul Ariste. Lisäksi ohjelmassa oli musiikkivieraita kummastakin maasta. Kilpailun palkintona oli taiteilija Tapio Vilpposen veistos *Miettivät veljet*.

*Naapurivisa* lopetettiin viiden tuotantokauden jälkeen vuonna 1970, koska Neuvostoliiton johto ei halunnut virolaisten ja suomalaisten suhteiden muodostuvan liian tiiviiksi. Viron jälleenitsenäistymisen jälkeen MTV3 ja Eesti Reklaami-TV järjestivät vuonna 1993 vielä yhden kaksiosaisen kilpailun, joka kuvattiin Tallinnassa. Suomea edustivat historiantutkija Kalervo Hovi, matkailukonsultti Pekka Nieminen ja toimittaja Sakari Nupponen, Viroa alkuperäisen ohjelman Tõnis Laisaar sekä Aare Sirel ja Tiit Kuningas.

Lähteet
-------

* Timo Nikunen: Veljeskansojen tietoniekat kilpasilla, *Helsingin Sanomat* 18.9.2016, s. C 29.

### Viitteet

1. ↑  HS 50 vuotta sitten keskiviikkona 24.8.1966 | Naapurivisa lähestyy *Helsingin Sanomat*.  24.8.2016. Viitattu 13.10.2023.
2. ↑  Esko Kivikoski *Estofilia*.  2018. Tallinna:  Suomen suurlähetystö. Viitattu 17.5.2018. (viroksi, suomeksi)
**Zagreb** oli Jugoslavian kuninkaallisen laivaston vuonna 1938 vesillelaskettu Beograd-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Ateliers et Chantiers de la Loiren telakalta Splitistä, missä köli laskettiin 1936. Alus laskettiin vesille 30. maaliskuuta 1938 ja otettiin palvelukseen elokuussa 1939.

Palvelus
--------

*Zagreb* oli sisaraluksineen Kotorinlahdella akselivaltojen joukkojen vallatessa Jugoslavian huhtikuussa 1941. Sodan alkaessa 6. huhtikuuta alukset joutuivat ilmahyökkäykseen, mutta *Zagrebiin* ei tullut osumia. Seuraavien päivien aikana alukset vaihtoivat toistuvasti paikkaa. *Zagrebin* miehistö sai 16. huhtikuuta tiedon tulevasta asevoimien antautumisesta ja miehistöä kiellettiin jatkamasta vastarintaa. Seuraavana päivänä Italian joukkojen lähestyessä Kotorinlahtea kaksi upseeria poistivat alukselta miehistön ja asettivat tuhopanokset paikoilleen estääkseen aluksen valtauksen. Kumpikin upseeri sai surmansa panosten räjähtäessä.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – an international encyclopedia*. London: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. London: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Whitley 1988, s. 312
**Beli Orao** oli Jugoslavian kuninkaan jahti, joka oli suunniteltu toimimaan sodan aikana saattajana.

Valmistus
---------

Köli laskettiin 23. joulukuuta 1938. Alus laskettiin vesille 3. kesäkuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 29. lokakuuta.

Palvelus
--------

Akselivaltojen hyökätessä Jugoslaviaan huhtikuussa 1941 alus oli Kotorinlahdella, mistä Italian joukot valtasivat aluksen. Alus liitettiin Regia Marinaan nimellä *Alba*. Se nimettiin uudelleen *Zagabriaksi*.

Aluksen 40 millimetrin tykit korvattiin kahdella Oerlikonin 20 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Sen tehtävänä olivat satamien suojaus sekä saattueiden suojaaminen. Italian antauduttua syyskuussa 1941 liittoutuneille niin alus palautettiin 7. joulukuuta Jugoslavian pakolaishallinnolle, jonka alaisuudessa se palveli alkuperäisellä nimellään sodan loppuun.

Sodan päätyttyä alus nimettiin ensin *Biokovoksi* ja sitten *Jadrankaksi*. Alus palveli presidentin jahtina. Alus oli 1969–1970 yhteysaluksena ja 1978 yksityisomistuksessa jahtina.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Brescia, Maurizio: *Mussolini's Navy A Reference Guide to the Regia Marina 1930-1945*. Barnsley, UK: Seaforth Publishing, 2012. ISBN 978-1-84832-115-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Brescia 2012 s. 175

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Yugoslav gunboat Beli Orao
**Monisilmäkrotti** (*Antennarius multiocellatus*) on Länsi-Atlantin lämpimissä osissa elävä pohjakala.

Ulkonäkö
--------

Monisilmäkrotti on antennikrottien heimon tyypillinen edustaja. Sen on muodoltaan pallomainen ja kasvaa noin 20-senttiseksi. Iho on rupisen kyhmyinen ja suu on suuri. Kalalla on pitkä ensimmäisestä eväruodosta kehittynyt "ongenvapa" päässään. Se on huono uimari ja liikkuu pohjaa pitkin ikään kuin kävellen vahvoilla varrellisilla evillään. 

Monisilmäkrottien väritys vaihtelee huomattavasti; kala voi olla ruskea, vihreä, keltainen, oranssi tai punainen, ja se voi vaihtaa väriään ympäristön mukaan. Sekä muodoltaan että väriltään monisilmäkrotit muistuttavat suuresti sienieläimiä. Ruumis on aina silmiä muistuttavien täplien kirjavoima, mistä lajin suomenkielinen nimi juontuu. Luonnossa täplät muistuttavat sienieläinten aukkoja.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Monisilmäkrotit elävät läntisen Atlantin trooppisissa osissa, Bahamalta, Bermudalta ja Floridasta Karibianmeren ja Keski-Amerkikan kautta Brasilian rannikon pohjoisosaan. Kaukainen erillisesiintymä on Ascensionin saarella. Monisilmäkrotit viihtyvät riutoilla matalissa vesissä 66 metrin syvyyteen asti ja elävät aina yhdessä sienieläinten kanssa.

Ravinto
-------

Monisilmäkrotit saalistavat pääasiassa kaloja, mutta myös taskuravut ja sirkkaäyriäiset kelpaavat. Ne odottavat onkien paikallaan sienieläimen päällä kunnes saalis ui tarpeeksi lähelle ja avaavat sitten äkkiä suunsa imaisten saaliin sisäänsä.

Lähteet
-------

* *Antennarius multiocellatus*, Longlure Frogfish MarineBio.org, luettu 23.2.2008.
* *Antennarius multiocellatus* (peilipalvelin) *FishBase*. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
* ITIS: Antennarius multiocellatus (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  McEachran, J.D. Polanco Fernandez, A. & Russell, B.: *Antennarius multiocellatus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2015.4*.  2015. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 13.1.2016. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q141664
* BOLD: 64464
* CoL: 66XHV
* FishBase: 3084
* GBIF: 5214740
* iNaturalist: 128156
* IRMNG: 11078153
* ITIS: 164523
* IUCN: 190459
* NCBI: 882754
* Plazi: 7FE9371B-D949-E307-CE40-1891B04674B3
* WoRMS: 272539

 |

 |
Loris Francesco Capovilla vuonna 2014

**Loris Francesco Capovilla** (14. lokakuuta 1915 Pontelongo – 26. toukokuuta 2016) oli italialainen roomalaiskatolinen kardinaali ja arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Venetsian patriarkaattiin 23. toukokuuta 1940 ja nimitettiin Chietin johtoon 26. kesäkuuta 1967. Piispaksi konsekroinnin suoritti 16. heinäkuuta paavi Paavali VI, jota avustivat Augusto Gianfranceschi ja Jacques-Paul Martin.

Capovilla sai 25. syyskuuta 1971 nimityksen Loreton prelaatiksi ja Mesembrian titulaariarkkipiispaksi. Hän erosi tehtävistään prelaattina 10. joulukuuta 1988. Hänet nimitettiin kardinaaliksi 22. helmikuuta 2014.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Loris Francesco Cardinal Capovilla


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
PöytävuoriPöytävuori Bloubergstrandista kuvattuna.

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
pöytävuori |
| Sijainti | 
Western CapeEtelä-Afrikka |
| Korkeus merenpinnasta | 
1 087 mView and modify data on Wikidata  |
| Prominenssi | 
1 055 mView and modify data on Wikidata  |
| Suojelualue | 
Pöytävuoren kansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Ensimmäinen nousu huipulle | 
António de Saldanha, 1503 |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
33° 57′ 26″ E, 18° 24′ 11″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Pöytävuori** (engl. *Table Mountain*, afrikaansiksi *Tafelberg*) on pöytävuori Kapkaupungin liepeillä Etelä-Afrikassa. Se on noin kolme kilometriä leveä. Vuoren huipulla on välillä orografinen pilvi, jota kutsutaan yleisesti "pöytäliinaksi".

Pöytävuori alkoi muodostua noin 700 miljoonaa vuotta sitten. Vuori oli 160–300 miljoonaa vuotta sitten pinnan alla, mutta se alkoi työntäytyä ylemmäs noin 70 miljoonaa vuotta sitten. Vuoren eräänlaiset huiput ovat kolmiomainen Devil’s Peak ja leijonan muotoinen Lion’s Head sekä vanha merkinantopaikka Signal Hill. Korkein kohta on kuitenkin Maclear’s Beacon 1 086 metrissä.

Pöytävuoren köysirata
Pöytävuorelle nousee vuonna 1929 rakennettu köysirata. Se on suosittu turistikohde. Vuorella kasvaa yli 1 400 kasvilajia, muun muassa 250 eri tuhatkaunolajia.*lähde?* Monet kasvit ovat endeemisiä, eli niitä ei esiinny missään muualla. Myös eläinlajisto on runsas ja vaihteleva. Tyypillinen eläin Pöytävuorella on kalliotamaani. Vuorelle on levinnyt myös eläintarhakarkureiden jälkeläisinä himalajan vuorivuohia. Alueen leijonat on tapettu sukupuuttoon 1800-luvun alussa.*lähde?* Alue on nykyisin osa Pöytävuoren kansallispuistoa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Williams, Lizzie: *Etelä-Afrikka*, s. 76–77. Suomentanut Ilkka Rekiaro. Helsinki: Tammi, 2010. ISBN 978-951-31-5408-0.
2. 1 2 3 4  Kapkaupungin tärkeimmät nähtävyydet – Katso Top 5 *Rantapallo*. Viitattu 3.4.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pöytävuori (Etelä-Afrikka)** Wikimedia Commonsissa
**Kredenssi** eli **kredenssipöyttä** (lat. credere ’uskoa haltuun’, ’luottaa') on kirkon kuorissa alttarin läheisyydessä oleva apupöytä, jolla ehtoollisvälineitä ja -aineita pidetään ennen uhrivirttä.

Kredenssipöytä saksalaisessa katolisessa kirkossa.
Alttari ja sen vasemmalla puolella kredenssi. Hyvän Paimenen kirkko, Länsi-Pakila, Helsinki.
Kredenssi on käytössä etenkin katolisessa kirkossa, mutta sen käyttö on lisääntynyt myös joissakin luterilaisissa kirkoissa, kuten Suomessa ja Ruotsissa.

Ehtoollisvälineet, viinikannu ja ehdollisleipärasia, sekä muut ehtoollisen vietossa tarvittavat astiat ja välineet voidaan siirtää sakastista kredenssille jo ennen messun alkua, josta ne uhrivirren aikana siirretään alttarille.. Uhrivirren aikana ehtoollisaineet voidaan valmistella kredenssillä ja siirtää pyhitettäviksi tarkoitetut leivät ja viinin kredenssipöydältä alttarille.

Ehtoollisen jaon päätyttyä kalkki ja pateeni voidaan muiden ehtoollisvälineiden tapaan jättää kredenssille messun päätösosan ajaksi.

Kredenssi voi olla myös mikä tahansa muu apu- tai sivupöytä.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Palvelkaa Herraa iloiten*
Jumalanpalveluksen opas*, s. 131. Kirkkohallitus*
Jumalanpalveluselämä ja musiikkitoiminta, 2009. ISBN 978-951-789-300-8.
2. ↑  Karl-Gunnar Ellverson: *Handbok i liturgik*, s. 113. Verbum förlag AB, 2003. ISBN 91-526-2775-6. (ruotsiksi)
**Akseli Oskari Aho** (16. lokakuuta 1901 Ylitornio – 23. marraskuuta 1994 Ylitornio) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Ahon vanhemmat olivat maanviljelijä Benjam Aho ja Sofia Lakkapää ja puoliso vuodesta 1934 Aili Iida Husa. Aho kävi Päivölän maamieskoulun ja valmistui agrologiksi Mustialan maamiesopistosta 1924. Opintomatkoja hän teki Skandinaviaan, Eurooppaan ja Yhdysvaltoihin. Aho oli veljensä kanssa T:mi Eino Ahon toinen omistaja vuodesta 1917, yhtiön palveluksessa 1917–1919 ja sen kirjanpitäjä 1924–1929, Peräpohjolan maanviljelysseuran maatalousneuvoja Sallassa ja Kolarissa 1925–1927, Ylitornion kristillisen opiston maatalousaineiden opettaja 1927–1930 ja Eino Aho Oy:n toimitusjohtaja 1930–1979. Hän oli myös Ylitornion kunnallislautakunnan ja sittemmin kunnanhallituksen jäsen 1932–1950 ja kunnanvaltuuston jäsen 1954–1956 ja hänellä oli myös useita muita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Aho sai 1963.

Eino Aho Oy:n toimitusjohtajaksi tuli Akseli O. Ahon jälkeen hänen veljenpoikansa Ilmari Aho, joka oli aloittanut yrityksen palveluksessa myymäläapulaisena 1952. Myös Ilmari Aho sai kauppaneuvoksen arvonimen, vuonna 1990.

Lähteet
-------

1. 1 2  Möttönen, Tuomas: Kauppaneuvos Akseli O. Aho 1901–1994). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 15.10.2023.
2. ↑  Möttönen, Tuomas: Kauppaneuvos Ilmari Aho 1935–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.2.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 15.10.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Akseli O. Aho *Biografiasampo*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
**Ovako Metals Oy Ab** on suomalainen, Ovako-konserniin kuuluva terästuotteiden jakeluyhtiö. Sen juuret ulottuvat vuoteen 1965. Ovakon toiminta metallien jalostajana Imatralla alkoi kuitenkin jo vuonna 1915. Ovako Metals toimi lähes 20 vuotta Tibnor Oy:n nimellä, kunnes Ovako hankki keväällä 2015 omistukseensa silloisen Tibnor Oy:n Suomen jakelutoiminnot ja yrityksen nimeksi tuli Ovako Metals Oy Ab. Ovako Metals toimittaa koneenrakennusteräksiä, ruostumattomia teräksiä sekä kuparia ja messinkiä Suomessa ja Baltiassa. Ovako Metals huolehtii myös kaikkien Ovakon tehtaiden tuotteiden myynnistä ja suorista toimituksista Suomeen ja Baltian maihin. Ovakon kaikki tehtaat käyttävät raaka-aineena kierrätysterästä, jolloin energiaa ja luonnonvaroja säästyy ja kasvihuonekaasujen päästöt ovat pienet.

Terästuotteiden varastointi, esikäsittely ja jakelu on keskitetty logistiikkakeskukseen Tampereen Lahdesjärvelle. Yrityksen myyntikonttorit sijaitsevat Helsingissä, Tampereella ja Turussa. Ovako Metalsin toimitusjohtajana on 1.9.2022 lähtien toiminut Ari Anonen yhtiön edellisen johtajan, Heikki Nyholmin jäätyä eläkkeelle. Nykyiseen tehtäväänsä Anonen siirtyi Ovako Imatran kaupallisen johtajan paikalta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Metals - Ovako *metals.ovako.com*. Viitattu 26.4.2020. [vanhentunut linkki]
2. ↑  YRITYS - Ovako *metals.ovako.com*. Viitattu 26.4.2020. [vanhentunut linkki]
3. ↑  M-Steel paransi yrityksen tuottavuutta 30 prosenttia *app.emarketeer.com*. Viitattu 26.4.2020.
4. ↑  Terästä ja metalleja voi kierrättää lähes loputtomiin *Tekninen*.  Arkistoitu 19.5.2022. Viitattu 26.4.2020.
5. ↑  Nimitysuutinen: Ari Anonen nimitetty Ovako Metals Oy Ab:n uudeksi toimitusjohtajaksi  29.8.2022. Ovako. Viitattu 29.6.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* 
*
**Kirsikkapuisto** (ruots. *Körsbärsparken*), myös *Porolahden kenttä*, on vuonna 2007 avattu puisto Helsingin Roihuvuoressa. Puisto on osa suurempaa Roihuvuoren aluepuistoa.

Puistossa on noin 150 kirsikkapuuta. Sen keskiosassa kasvaa muun muassa kookkaita poppeleita, pohjoisosassa on koivuja ja tammia. Kirsikkapuisto yhdistyy japanilaistyyliseen puutarhaan kevyen liikenteen väylällä, joka kulkee läpi Leikkipuisto Tuhkimon. Pohjoisessa puisto rajautuu Roihuvuoren vesitorniin ja etelässä *Abraham Wetterin tiehen* sekä lännessä *Sahaajankatuun*.

Vuonna 2006 Helsingin kaupungin rakennusvirasto sai aloitteen Helsingissä asuvalta Norio Tomidalta puiston rakentamisesta. Suomessa asuvat japanilaiset ja Suomessa toimivat japanilaisyritykset sekä yhdistykset lahjoittivat ensimmäiset kirsikkapuut. Ensimmäinen kirsikkapuu istutettiin puistoon 5. kesäkuuta 2007. 
Alueella on kaikkiaan noin 150 kirsikkapuuta. Puisto oli mukana Espoon, Helsingin ja Vantaan yhteishankeessa *Viikon puisto* valtakunnallisena vihervuotena 2008.

Hanami-juhla
------------

Miekkailua Hanami-juhlassa keväällä 2017.
Hanami (花見, japania, "kukkien katseleminen") on Japanin merkittävin vuotuinen kansanjuhla, jonka vietto vaihtelee vuosittain sääolojen mukaan. Hanamia vietetään kirsikkapuiden kukinnan alkaessa. Kukinnan tarkka ajankohta vaihtelee sääolojen ja kukintapaikkakunnan mukaan, ja Etelä-Suomessa se sijoittuu yleensä toukokuulle. Juhlaa vietettiin Roihuvuoressa ensimmäisen kerran äitienpäivänä 11. toukokuuta 2008. Ohjelmaan kuului Parapara-tanssiesityksiä, Bon Odori -yhteistanssia, Ikebanaa, Haikurunoja ja Origamia sekä Teetaidetta. Myynnissä oli myös japanilaisia herkkuja. Juhlaa on sen jälkeen jatkettu jokavuotuisesti.

Lähteet
-------

1. ↑  Karjalainen, Marketta: Roihuvuoressa valmistaudutaan juhlimaan kirsikankukkia.  *Helsingin Uutiset*, 7.5.2012.  Suomen Lehtiyhtymä. Artikkelin verkkoversio (pdf). Viitattu 27.6.2012.
2. ↑  *Herttoniemen ja Roihuvuoren viheraluesuunnitelma 2006–2015 osa 3/4*, s. 7. Helsingin kaupunki, 2006. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 27.6.2012).
3. ↑  Viikon puisto: Kirsikkapuisto ja Japanilaistyylinen puutarha Helsingin kaupunki. Viitattu 27.6.2012.  [vanhentunut linkki]
4. ↑  Roihuvuoren kirsikkapuisto Helsingin kaupunki.  Arkistoitu 5.12.2013. Viitattu 27.6.2012.
5. ↑  Kirsikkapuistojen historia Roihuvuori-seura. Viitattu 10.5.2014.
6. ↑  Ensimmäinen istutusjuhla 5.6.07 Maailman ympäristöpäivänä Brother Finland. Viitattu 27.6.2012.  [vanhentunut linkki]
7. ↑  Kirsikkalajikkeet Roihuvuori-seura. Viitattu 10.5.2014.
8. ↑  Pääkaupunkiseudun Viikon puistot (Esite) Helsingin kaupunki.  Arkistoitu 12.5.2014. Viitattu 10.5.2014.
9. ↑  Mikä on hanami? *roihuvuori.fi*. Viitattu 27.6.2021.
10. ↑  Kirsikkapuisto *vihreatsylit.fi*. Viitattu 27.6.2021.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kirsikkapuisto (Helsinki)**.
* Roihuvuoren Hanami-sivusto
* Roihuvuoren Hanami 2019 (YouTube)
**Osvaldo Nicolás Fabián "Nico" Gaitán** (s. 23. helmikuuta 1988 San Martín, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edustaa ranskalaisseura Lillea ja on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.

Ura
---

### Seurajoukkue

Gaitán teki ensiesiintymisensä ammattilaisurallaan Boca Juniorsissa 1. kesäkuuta 2008 ottelussa Arsenal de Sarandía vastaan. Hän teki ensimmäiset kaksi maaliaan maan pääsarjassa 31. elokuuta 2008 3–0-voittoon päättyneessä ottelussa Huracánia vastaan. 3. toukokuuta 2010 portugalilaisseura Benfica ilmoitti hankkineensa hänet riveihinsä 8,4 miljoonan euron siirtokorvauksella.

16. kesäkuuta 2016 espanjalaisseura Atlético Madrid ilmoitti hankkineensa Gaitánin riveihinsä 25 miljoonan euron siirtokorvauksella. Sopimus on pituudeltaan nelivuotinen.

### Maajoukkue

Gaitán teki ensiesiintymisensä Argentiinan maajoukkueessa tullen vaihdosta kentälle 30. syyskuuta 2009 pelatussa ystävyysottelussa Ghanaa vastaan. Ensimmäisen kerran hän oli avauskokoonpanossa 26. tammikuuta 2010 pelatussa ottelussa Costa Ricaa vastaan.

### Mestaruudet

* Argentiina **Boca Juniors**:
	+ Argentiinan pääsarja: 2008 (Apertura)

* Portugali **Benfica**:
	+ Portugalin pääsarja (3): 2013–2014, 2014–2015, 2015–2016
	+ Portugalin cup (1): 2013–2014
	+ Portugalin liigacup (5): 2010–2011, 2011–2012, 2013–2014, 2014–2015, 2015–2016
	+ Portugalin supercup (1): 2014

Lähteet
-------

1. ↑  Communication Sport Lisboa e Benfica. Viitattu 29.6.2010.
2. ↑  Agreement with Benfica for the transfer of Gaitán Club Atlético de Madrid. Viitattu 16.6.2016. (englanniksi)
3. ↑  Gaitán ya es del Atlético Marca. Viitattu 16.6.2016. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tilastot National Football Teams -sivustolla (englanniksi)

  

Argentiinan joukkue – Copa América 2016
1 Romero |
2 Maidana |
3 Roncaglia |
4 Mercado |
5 Kranevitter |
6 Biglia |
7 Di María |
8 Fernández |
9 Higuaín |
10 Messi |
11 Agüero |
12 Guzmán |
13 Funes Mori |
14 Mascherano |
15 Cuesta |
16 Rojo |
17 Otamendi |
18 Lamela |
19 Banega |
20 Gaitán |
21 Pastore |
22 Lavezzi |
23 Andújar |
Valmentaja Martino
**Luigi Barbarito** (19. huhtikuuta 1922 – 12. maaliskuuta 2017) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hän loi uran kirkon diplomaattisissa tehtävissä. Hänet vihittiin papiksi 20. elokuuta 1944 ja nimitettiin Fiorentinon titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Haitiin 11. kesäkuuta 1969. Piispaksi konsekroinnin suoritti 10. elokuuta Amleto Giovanni Cicognani, jota avustivat Agostino Casaroli ja Pasquale Venezia.

Barbarito sai 5. huhtikuuta 1975 nimityksen apostoliseksi pro-nuntiukseksi Nigeriin ja Senegaliin; lisäksi hänet nimitettiin apostoliseksi delegaatiksi Guinea-Bissauun, Maliin ja Mauritaniaan. 10. kesäkuuta 1978 hänet nimitettiin apostoliseksi pro-nuntiukseksi Australiaan. 21. tammikuuta 1986 Barbarito sai nimityksen apostoliseksi pro-nuntiukseksi ja 13. huhtikuuta 1993 nuntiukseksi Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Hän jäi eläkkeelle 31. heinäkuuta 1997.

Barbarito palkittiin työstään Royal Victorian Orderin myöntämällä kunniaritarin suurristillä vuonna 1996. Vuonna 2013 Barbarito sai Pyhän Yrjön pyhän militaarisen konstantinolaisjärjestön myöntämän *Ecclesiastical Knight Grand Cross of Grace* -arvonimen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dono omaggio Monsignor Luigi Barbarito  2014. Biblioteca Statale di Montevergine. Viitattu 3.4.2020. (italiaksi)
2. 1 2  È morto il Nunzio Apostolico Luigi Barbarito *Necrologi*.  13.3.2017. Il Quaderno. Viitattu 3.4.2020. (italiaksi)
3. 1 2  Archbishop Luigi Barbarito *Bishops*. Catholic-Hierarchy.org. Viitattu 19.4.2012. (englanniksi)
4. ↑  Investiture of Constantinian Chaplain Archbishop Luigi Barbarito - Sacred Military Constantinian Order of St. George *Constantinian.org.uk*. Sacred Military Constantinian Order of Saint George. Viitattu 3.4.2020. (englanniksi)