recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Marja-Liisa Kuosmanen** (s. 28. lokakuuta 1964 Nilsiä) on suomalainen iskelmälaulaja.

Elämäkerta
----------

Kuosmanen syntyi Nilsiän Lehtomäen kylässä kahdeksanlapsiseen pienviljelijäperheeseen. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Nilsiän lukiosta vuonna 1983 hän opiskeli luokanopettajaksi Joensuussa, jossa Joensuun musiikkiopistossa myös kokeili vuoden ajan klassista laulua.*lähde?*

Palattuaan kotiseudulleen hän on toiminut muutamia opetusvuosia lukuun ottamatta pääasiassa yrittäjänä ja on neljän lapsen äiti. Hän on laulanut yli kymmenen vuotta KuKa-kvartetissa, joka on muun muassa voittanut Kerimäen kvartettilaulukilpailun sekä Oulun Tiernapoikakilpailun mestaruuden parodiallaan.*lähde?*

Kuosmasen opettajina ovat monena vuonna Nilsiän valtakunnallisella musiikkileirillä olleet Maija Hapuoja, Eija Ahvo ja Susanna Haavisto. Hän opiskeli myös Kuopion konservatoriossa pop-jazz-laulua vuosina 1996–1997. Kuosmanen voitti kesällä 2003 Kiuruvedellä järjestetyn Vihreät Niityt -iskelmätapahtuman Toivo Kärki -laulukilpailun naisten sarjan. Hän oli tämän jälkeen usean vuoden ajan Toivo Kärki -konserttisarjan kantavia voimia. Vuonna 2004 hän julkaisi pitkäsoittoalbumin *Kaikille rakkailleni*, joka sisältää 11 Kärjen ennen julkaisematonta sävellystä .

Toinen pitkäsoitto *Elämän maku* ilmestyi 2008. Se sisältää suomalaista iskelmämusiikkia vuosilta 1943–2008, tekijöinä muun muassa Toivo Kärki, Jukka Kuoppamäki, Hannu Piispanen, Jorma Toiviainen ja Chrisse Johansson. Kuosmasen joululevy Jollei jouluna ole lunta ilmestyi joulukuussa 2010 CD-korttina. 

Suomi sydämessä -single ilmestyi kesällä 2011. Säveltäjä Veikko Samuli ja sanoittaja Chrisse Johansson ovat yhdistäneet voimansa Suomi sydämessä -laulun taakse. Laululle haluttiin tulkitsija, joka omakohtaisesti tietää, mitä ulkomailla asuminen on. Näin laulu valikoitui Kuosmaselle.*lähde?*

Kesäpesä-levy on TAHKOcom Oy:n tuottama kokoelma, joka saa nimensä Kuosmasen uudesta singlestä Kesäpesä, jonka taustalta myös löytyvät säveltäjä Veikko Samuli ja sanoittaja Chrisse Johansson.

Diskografia
-----------

* *Kaikille rakkailleni*  (2004)
* *Elämän maku*  (2008)
* *Jollei jouluna ole lunta*  (2010)
* *Suomi sydämessä*  (2011, single)

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Kalervo Kärki: *Sydämeni sävel - Toivo Kärki ja hänen musiikkinsa*, s. 920. Tampere: Mediapinta, 2015. ISBN 978-952-235-888-2.
2. ↑  Kärki 2015, s.904
3. ↑  Kärki 2015, s.933

Aiheesta muualla
----------------

* Marja-Liisa Kuosmasen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
2006
**Margherita Hack** (12. kesäkuuta 1922 – 29. kesäkuuta 2013) oli italialainen tähtitieteen professori ja tietokirjailija, joka selitti tähtitieteen ilmiöitä kansantajuisesti kirjoillaan ja televisiossa. Hänen oma tutkimustyönsä keskittyi tähtien emittoiman säteilyn ominaisuuksiin, ja hän julkaisi yli 200 tieteellistä artikkelia.

Hack opiskeli Firenzen yliopistossa ja työskenteli Milanossa ennen siirtymistään Triesteen, missä hänestä tuli professori ja Triesten observatorion johtaja. Hänen kaudellaan observatorio nousi Italian merkittävimpien tutkimuslaitosten joukkoon.

Hack tuli tunnetuksi myös poliittisista kannanotoistaan. Hän oli vakaumuksellinen ateisti, feministi ja kasvissyöjä. Hän arvosteli roomalaiskatolista kirkkoa sen tieteen vastaisista näkemyksistä. Hän pyrki edistämään abortin, eutanasian ja samaa sukupuolta olevien parisuhteet sallivia lakeja. Kun katolinen kirkko vuonna 1992 myönsi virallisesti olleensa väärässä tuomitessaan Galileo Galilein, Hack riemuitsi sanoen "parempi myöhään kun ei milloinkaan". Vuonna 2006 hän sai uskovaiset raivostumaan selvittäessään, että ihmeenä pidetty pyhän Januariuksen veri, joka muuttui Napolissa säännöllisesti nestemäiseksi, oli rautaoksidihydraattia, joka kemiallisten ominaisuuksiensa takia muuttuu geelistä nestemäiseksi ravistamalla.

Hack arvosteli Silvio Berlusconia mutta ei ihmeemmin arvostanut myöskään poliittisena vaihtoehtona esille noussutta Beppe Grilloa.

Hackin mukaan on nimetty asteroidi 8558 Hack.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Margherita Hack *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 7.3.2018.
2. 1 2 3  Muistokirjoitus *The Telegraph*.  2013. Viitattu 7.3.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Tony Pond ja kartanlukija David Richards vuonna 1976 Belgiassa.
**Tony Pond** (23. marraskuuta 1945 - 7. helmikuuta 2002) oli brittiläinen ralliautoilija.

Ura
---

Pond aloitti öisissä ralleissa Englannissa vuonna 1967. Hän hankki tukea Meksikon rallisarjaan osallistumiseen ja päätyi toiseksi vuonna 1972, jonka myötä hän sai mahdollisuuden tehdaskuljettajaksi ja osallistui muihin kilpailuihin. Hän voitti vuonna 1974 ensimmäistä kertaa järjestetyn Burman rallin. Pond ajoi useilla British Leylandin autoilla, kuten Triumph TR7:llä, Roverin autoilla sekä B-ryhmän MG Metro 6R4 -autolla.
Pond voitti muun muassa Mansaaren rallin kahdesti ja Ypresin rallin samoin kahdesti.

Pond kuoli 56-vuotiaana syöpään.

Lähteet
-------

1. ↑  Tony Pond *ewrc-results.com*. Viitattu 26.5.2023. (englanniksi)
2. ↑  David Williams: Tony Pond *theguardian.com*.  2.4.2002. Viitattu 26.5.2023. (englanniksi)
3. 1 2  Luke Barry: Remembering Tony Pond: A WRC champion that never was *dirtfish.com*.  7.2.2022. Viitattu 26.5.2023. (englanniksi)
4. ↑  Motor sport: Rally ace Tony dies aged 56 *oxfordmail.co.uk*.  19.2.2002. Viitattu 26.5.2023. (englanniksi)
5. ↑  Rally hero Tony Pond dies. *crash.net*.  9.2.2002. Viitattu 26.5.2023. (englanniksi)
**Jussi Seppä** (1885–1951) oli teuvalainen harrastelijalintutieteilijä ja opettaja.

Seppä opiskeli ensin maanviljelysopistossa ja sitten Jyväskylän seminaarissa, josta valmistui vuonna 1908. Hän jatkoi opintojaan taidekouluissa ja Helsingin yliopistossa, jossa hän sai pätevyyden maantiedon ja biologian opettajaksi. Hän sai Pieksämäen yhteiskoulusta opettajan viran vuonna 1927 ja opetti siellä vuoteen 1946, jolloin jäi eläkkeelle.

Seppä perehtyi etenkin lintujen lauluun ja ääniin. Hän oli taiteellisesti lahjakas ja kuvitti itse kirjansa. Vuonna 1922 hän julkaisi hyvän vastaanoton saaneen kirjan *Lintujen äänet*. Siinä hän kuvailee yli 150 lintulajin, enimmäkseen varpuslintuja, ääniä ja laulua nuottiviivaston avulla ja sanallisesti kuvaillen. Lopputyössään hän tarkasteli lintujen laulun anatomisia, etologiasta ja kehitysopillisia aspekteja.

Sepän toinen tärkeä tutkimus oli kirjoitus *Havaintoja valon ja sääsuhteiden vaikutuksesta lintujen päivittäisen elintoiminnan alkuhetkiin* (1928), missä hän tarkoin mittauksin seurasi lintujen aamutoimien kehittymistä. Se oli uraauurtava tutkimus Suomessa. *Käpylän pysäkin ympäristön linnusto* (1927) tutki pesimälintujen runsautta ja esiintymistä tietyllä suppealla maantieteellisellä alueella ns. ruutututkimuksen avulla ja oli yksi ensimmäisistä koko lintutieteen alalla.

Seppä kirjoitti useita artikkeleita sanoma- ja aikakauslehtiin. Hän harrasti myös kotiseututyötä, maisemakartoitusta ja kaikkinaista luonnossa liikkumista. Hän lahjoitti laajat kokoelmansa Teuvan yhteiskoululle ja kotiseutumuseolle. Helsingin yliopiston eläinmuseoon on arkistoitu hänen muistiinpanonsa ja valokuvansa.

Jussi Sepän ensimmäinen aviopuoliso oli Maija o.s. Stenman (1884–1943). Heidän poikansa Otro Seppä kaatui toisessa maailmansodassa. Hänen muistolleen on testamenttivaroin perustettu *Otro Sepän muistorahasto*, joka jakaa apurahoja eteläpohjalaiselle lintu-, nisäkäs- tai kasvitutkimukselle.. Jussi Sepän toinen aviopuoliso oli Nanny o.s. Kyllönen (1897–1963).

Teokset
-------

* *Eläinmalleja veistoa varten* (1915).
* *Suomen eläimiä* (1917).
* *Lintujen äänet* (1922, uusintapainokset 1945 ja 1951). WSOY.
* *Luonnon löytöjä* (1928).
* *Linnut ja maisema* (1945).

Lähteet
-------

* Siivonen Lauri, 1951: Jussi Seppä. Luonnon Tutkija 55:59–60.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Jussi Seppä *Teuvan muuttuvat maisemat*. Teuvan kunta.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 5.12.2014.
2. ↑  Otro Sepän muistorahasto
´

Studio25:n logo

**Studio25** on merkkivaatteiden jälleenmyyjä ja maahantuoja. Yrityksen juuret ulottuvat vuoteen 1952, ja ensimmäinen liike ketjun nimellä avattiin vuonna 1977.

Historia
--------

Studio25:n tarina alkaa kolmen sukupolven takaa. Toisen maailmansodan jälkeen Studio25:n perustaja Martti Suominen loukkaantui vakavasti eikä enää voinut työskennellä ruumiillisessa työssä. Hänen oli keksittävä uudet kuviot elannon hankkimiseksi, mikä tuohon aikaan ei ollut helppoa. Vuonna 1952 hän sai hankittua vanhan Fordin, jolla hän päätti lähteä ovelta ovelle lähikyliin vaatteita myymään. Asiakkaat saivat kätevästi tavarat suoraan kotiinsa, ja mukavat yhteiset juttutuokiot olivat aina odotettuja hetkiä. Työstä muodostui Martti Suomiselle suuri rakkaus.
Sillä välin, kun Martti Suominen huristeli maakunnassa, oli hänen vaimollaan, Raakkelilla, toripaikka hoidettavana Uudenkaupungin keskustassa. Talvet olivat jäätävän kylmiä, ja Raakkel Suominen paleli kojussaan, kun hän myi pukimia. Huolehtivana aviomiehenä Martti Suominen perusti ensimmäisen kivijalkakauppansa vuonna 1954 ja nimesi sen R. Suomiseksi vaimonsa Raakkelin mukaan. Näin ei Raakkelin tarvinnut enää hytistä ulkosalla pukimiensa kera, vaan torimyyjä sai oman myymälänsä.

Vuonna 1977 Martti ja Raakkel Suomisen poika, Markku, otti vetovastuun liiketoiminnasta uusin ideoin ja ottein. Farmarihousuista oli kysyntää, ja näin ollen päätettiin avata vaatemyymälä, joka nimettiin New York Cityssä olevan kuuluisan yökerhon, Studio54:n, mukaan. 54 korvautui 25:llä, koska se oli silloisen myymälän kadunnumero. Studio25 osoittautui menestykseksi, ja siitä kehkeytyi myös nuorison kohtaamispaikka Uudessakaupungissa.

Vuonna 1985 Studio25 laajensi Turkuun vuonna 1985. Myymälä koki kovia jo ennen varsinaista avaamista, sillä tavarantoimittajat boikotoivat muiden kauppiaiden painostuksesta Studio25:ttä eivätkä suostuneet myymään Studio25:lle tuotteita myyntiin. Kuin nurkkaanajettuna päättivät Markku ja hänen vaimonsa Anne Suominen lähteä hakemaan vaatteita myyntiin sieltä, mistä niitä oli saatavilla eli maailmalta. Markku ja Anne Suominen toivat vaatteita eritoten Lontoosta, ja erikoiset vaatekappaleet tekivät kuluttajiin vaikutuksen. Studio25 oli trendikuluttajan ykkösvalinta, koska se kykeni tarjoamaan tuotteita, joita ei muualta saanut. Sabotointiyritykset kääntyivätkin lopulta siis Studio25:n menestykseksi.

Vuonna 2003 remmiin astui Sami Suominen, Markku ja Anne Suomisen esikoispoika. Sami Suomisen myötä yhtiö on kasvanut franchising-ketjuksi, ja yritys tuo maahan sellaisia merkkejä kuten Bench ja Rich & Royal. Yritys on siis kehittynyt pienestä kauppa-autoilusta ja torimyynnistä suomalaiseksi vaateketjuksi, jonka toimipisteitä löytyy ympäri Suomen. Vaikka elämme muuttuvassa maailmassa, on Studio25:n perusideologia säilynyt: ideana on tuoda muotia maailmalta suurille persoonille pieneen Suomeen.

Myymälät
--------

* Helsinki, Kamppi
* Kauhajoki
* Kuopio
* Laitila
* Seinäjoki
* Tapiola
* Tornio
* Turku
* Uusikaupunki

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Die schöne Müllerin** (Kaunis myllärintytär), D. 795, on Franz Schubertin säveltämä lied-tyyliä edustava laulusarja, jonka tekstinä ovat runoilija Wilhelm Müllerin runot. 

Müller julkaisi runonsa vuonna 1820, ja Schubert sävelsi useimmat niistä vuoden 1823 toukokuun ja syyskuun välillä, jolloin hän työskenteli myös *Fierabras*-oopperan parissa. Schubert jätti teoksestaan pois muutaman runon sekä runosarjaan kuuluneen esipuheen ja jälkipuheen.

Teoksen alkuperäinen nimi kokonaisuudessaan kuuluu *Die schöne Müllerin, ein Cyclus von Liedern, gedichtet von Wilhelm Müller* (Kaunis myllärintytär, laulusarja Wilhelm Müllerin runoihin). Joskus sarjaan viitataan nimellä "Müllerlieder", joka tarkoittaa 'myllärin lauluja', sillä päähenkilö on mylläri.

Sarjassa on kaksikymmentä laulua, joista noin puolet perustuu yksinkertaiseen säkeistön toistoon ja puolessa taas on hieman monimutkaisempi rakenne. Laulujen tunnelmat vaihtelevat paljon. Mukana on sekä optimistisia että traagisia lauluja, ja samoin kappaleiden tempossa on suuria vaihteluita. Sarjan alussa mies, itsekin mylläri, vaeltelee pitkin virtaa lumoutuneena siitä. Mies saapuu myllyn luokse ja rakastuu siellä asuvaan myllärintyttäreen. Aluksi asiat näyttävät menevän suotuisasti, mutta pian selviää, että tyttö rakastaa metsästäjää. Tarinan päähenkilö vaipuu epätoivoon ja heittäytyy virtaan. Viimeinen laulu on joen kehtolaulu sen pohjassa makaavalle sankarille. Kyseessä on siis tyypillinen romanttisen aikakauden kertomus.

*Die schöne Müllerin* on Schubertin pidetyimpiä teoksia, ja sitä esitetään ja levytetään usein. Esitykset kestävät tempojen vaihteluiden mukaan keskimäärin noin 60–70 minuuttia. Tunnettuja levytyksiä menneiltä vuosikymmeniltä ovat esimerkiksi Fritz Wunderlichin levytys ja Dietrich Fischer-Dieskaun useat levytykset. Viime vuosina ainakin Werner Güran, Ian Bostridgen sekä Peter Schreierin levytykset ovat saaneet suotuisan vastaanoton.

Laulusarjan kappaleet
---------------------

1. Das Wandern
2. Wohin?
3. Halt!
4. Danksagung an den Bach
5. Am Feierabend
6. Der Neugierige
7. Ungeduld
8. Morgengruß
9. Des Müllers Blumen
10. Tränenregen
11. Mein!
12. Pause
13. Mit dem grünen Lautenbande
14. Der Jäger
15. Eifersucht und Stolz
16. Die liebe Farbe
17. Die böse Farbe
18. Trockne Blumen
19. Der Müller und der Bach
20. Des Baches Wiegenlied

Aiheesta muualla
----------------

* Laulusarjan nuotit ja sanoitukset pianolle ja laulajalle
**Genrih Saulovitš Altšuller** (ven. Ге́нрих Сау́лович Альтшу́ллер) (15. lokakuuta 1926 Taškent, Uzbekistan, Neuvostoliitto – 24. syyskuuta 1998 Petroskoi, Karjalan tasavalta, Venäjä) oli luovuuden tutkija ja tieteiskirjailija, hän työskenteli Neuvostoliitossa ja Venäjällä. Altšuller laski perustan luovuusteorialle, jonka kansainvälisesti vakiintunut nimi on TRIZ. Lyhenne tulee venäjän sanoista "teorija rešenija izobretatelskih zadatš", jotka tarkoittavat teknisen ongelmanratkaisun teoriaa. Englanninkielinen käännös on "The Theory of Inventive Problem Solving", mutta tavallisesti puhutaan TRIZistä. 

Altshuller osoitti, että tekniset järjestelmät kehittyvät tiettyjen sääntöjen mukaan. Löydettyjä säännönmukaisuuksia voi hyödyntää uuden tekniikan kehittämisessä. TRIZ on 1990-luvulta alkaen levinnyt etenkin Yhdysvalloissa, Japanissa, Koreassa ja Keski-Euroopassa. Teoriaa on alettu soveltaa myös erilaisten ei-teknisten ongelmien ratkaisemiseen.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Korea
	+ 2
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Wivi Lönnin piirtämä Ebeneser-talo valmistumassa vuoden 1908 alussa.
**Ebeneser-säätiö** tukee varhaiskasvatusta ja vanhemmuutta Suomessa sekä vaalii
lastentarhatyön kulttuurihistoriallista merkitystä. Säätiö tukee ja edistää varhaiskasvatuksen tutkimusta ja koulutusta kristillisessä hengessä sekä osallistuu yleiseen kasvatustoimintaan. Säätiö ylläpitää lastentarhamuseota sekä järjestää museopedagogista toimintaa. 

Säätiö toimii Ebeneser-talossa Helsingin Sörnäisissä, jonka suunnitteli arkkitehti Wivi Lönn (1908). Talo on suojelukohde.

Historiaa
---------

Säätiö syntyi Hanna Rothmanin ja Elisabeth Alanderin aloitteesta, ja sen pohjana on heidän vuonna 1890 perustamansa lastentarha. 1950-luvun lopulla säätiö piti lastentarhan ohella vuodesta 1919 alkaen Helsingissä "lastenseimeä" ja koululaisten "päiväkotia" sekä suomen- ja ruotsinkielistä lastentarhanopettajatarseminaaria Helsingin lisäksi myös Tampereella ja Jyväskylässä. Lisäksi säätiö julkaisi varhaiskasvatusalan kirjallisuutta. Seminaarien pääsyvaatimuksina olivat keskikoulututkinto ja lastentarhaharjoittelu sekä toivomuksina hyvä lauluääni ja soittotaito.

Säätiö oli yli 50 vuoden ajan ainoa sekä suomen- että ruotsinkielisiä lastentarhanopettajia kouluttava organisaatio Suomessa. Suurimmillaan Ebeneser koulutti samaan aikaan 300 lastentarhanopettajaopiskelijaa ja hoiti 320 lasta.

Katso myös
----------

* Ebeneser

Lähteet
-------

1. 1 2  Ebeneser-säätiön sivut
2. ↑  Maija Suova (toim.): *Emännän tietokirja I–II, 4. uudistettu laitos*, s. 105. WSOY, 1958.
Stuart Symington
**William Stuart Symington Jr.** (26. kesäkuuta 1901 Amherst, Massachusetts – 14. joulukuuta 1988 New Canaan, Connecticut) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, joka toimi senaattorina 1953–1976.

Symington opiskeli Yalen yliopistossa, muttei suorittanut tutkintoa. Hän avioitui senaattori James W. Wadsworth Juniorin tyttären kanssa, toimi 12 vuotta liikkeenjohtotehtävissä appiukkonsa yrityksessä, keräsi näin huomattavan omaisuuden ja yritti vetäytyä työelämästä 37-vuotiaana. Hänelle tarjottiin kuitenkin johtajuutta missourilaisesta Emerson Electric -yrityksestä, joka kaipasi saneeraajaa. Sodan alettua presidentti Harry S. Truman kutsui hänet hallituksensa erityistehtäviin, jotka huipentuivat ilmailuministerikauteen 1947–1950. Missourin senaattoriksi hänet valittiin 1953.

Symington pyrki demokraattien presidenttiehdokkaaksi vuonna 1960, mutta ehdokkaaksi nimitettiin John F. Kennedy.

Symingtonin poikia ovat entinen kongressiedustaja James Symington ja Stuart Symington III.

Lähteet
-------

1. 1 2  Stuart Symington AKA William Stuart Symington, Jr, Notable Names Database. Viitattu 7.11.2014.
2. ↑  Arra, Esa: "Symington, Stuart (1901)", teoksessa Huovinen, Pentti ja Siikala, Kalervo (toim.): *Maailmanpolitiikan kasvot*, s. 185. Helsinki: Weilin & Göös, 1963.
3. 1 2  Pace, Eric: Stuart Symington, 4-Term Senator Who Ran for President, Dies at 87, The New York Times 15.12.1988. Viitattu 7.11.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Genoveva Añonma Nze** (s. 19. huhtikuuta 1989) on päiväntasaajanguinealainen jalkapalloilija, joka edustaa saksalaista 1. FFC Turbine Potsdamia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän kuuluu myös Päiväntasaajan Guinean naisten jalkapallomaajoukkueeseen, jossa hän on pelannut vuodesta 2002.

Seurajoukkueura
---------------

Jo vuonna 2002 uransa aloittanut Añonma siirtyi Eurooppaan vuonna 2009, saksalaisen FF USV Jenan riveihin. Pelattuaan kolme kautta Jenassa, hän siirtyi maan suurseuran 1. FFC Turbine Potsdamin riveihin. Potsdamissa hän sijoittui Naisten mestarien liigan toiseksi vuonna 2011 ja hän oli ensimmäinen ulkomaalainen, joka voitti naisten Bundesliigan maalipörssin. Tämä tapahtui kaudella 2011-2012, jolloin Potsdam juhli myös liigan voittoa. Tuolloin Añonma teki 21 ottelussa 22 maalia. Hänet valittiin vuonna 2012 vuoden parhaaksi afrikkalaiseksi naispelaajaksi.

Maajoukkueura
-------------

Añonma teki debyyttinsä Päiväntasaajan Guinean naisten jalkapallomaajoukkueessa jo vuonna 2002. Päiväntasaajan Guinean päästyä ensimmäistä kertaa MM-kilpailuihin vuonna 2011 Añonmaa ja kahta muuta joukkueen pelaajaa epäiltiin mieheksi. Tätä varten järjestetyssä testissä Añonma näytti olevansa nainen. Itse kisoissa hän iski kaksi maalia.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Genoveva Añonma
**Jussiê Ferreira Vieira**, joka käyttää pelaajanimenään etunimeään **Jussiê**, (s. 19. syyskuuta 1983 Nova Venécia, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän pelasi yli kymmenen vuotta Ranskassa Lensin ja Bordeaux’n joukkueissa.

Ura
---

Ammattilaisuransa ensimmäiset vuodet Jussiê pelasi kotimaassaan Cruzeirossa. Vuonna 2003 hänet lainattiin japanilaiseen Kashiwa Reysoliin.

30. tammikuuta 2005 Jussiê siirtyi Lensiin 3,5 miljoonan euron siirtosummalla. Hän teki ranskalaisseuran kanssa viisivuotisen sopimuksen.

Tammikuussa 2007 hän siirtyi lainalle Bordeaux’hon. Hän pelasi ensimmäisen sarjaottelunsa joukkueessa 3. helmikuuta 2007 ottelussa Nicea vastaan. Myöhemmin samana kesänä Bordeaux teki siirrosta pysyvän.

Vuodesta 2013 Jussiê on pelannut lainasopimuksella dubailaisessa Al Waslissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Elber back in the Bundesliga UEFA. Viitattu 26.12.2009.
2. ↑  Jussiê joins Bordeaux outright UEFA. Viitattu 26.12.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Tilastot Ranskan liigan sivustolla
Alam-Pedjan luonnonsuojelualueAlam-Pedjan luonnonsuojelualue.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Tarton kaupunkiViro |
| Pinta-ala | 
343,9 km2View and modify data on Wikidata  |

Hallinto| Nimi alkuperäiskielellä | 
Alam-Pedja looduskaitseala |
| Perustettu | 
1994View and modify data on Wikidata  |
| Luokitus | 
Ramsar-alue, luonnonsuojelualue Virossa (d)View and modify data on Wikidata  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Alam-Pedjan luonnonsuojelualue** (vir. *Alam-Pedja looduskaitseala*) on Viron suurimpiin kuuluva luonnonsuojelualue Pedja-, Põltsamaa- ja Emajoen yhtymäkohdassa Jõgevamaan, Tartumaan ja Viljandimaan maakunnissa. Se ulottuu Viljandin, Põltsamaan, Tarton ja Elvan kuntien alueelle.

Luonnonsuojelualue on perustettu 1994. Sen pinta-ala on 25 846 ha. Alueelle on tyypillistä harva asutus, hyvin monentyyppiset niityt, metsät ja suot. Alam-Pedja on myös monien harvinaisten eläin- ja kasvilajien elinaluetta. Erinomaisten luontopolkujen avulla voi matkailija täysin itsenäisestikin tutustua monipuoliseen kasvistoon, linnustoon ja muuhun eläimistöön. Toinen vaihtoehto on vuokrata kanootti, sillä etenkin Pedja- ja Põltsamaajoet sopivat erinomaisesti kapeine mutkittelevine uomineen tähän.

Lähteet
-------

1. ↑  *Estonian Environmental Register*View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Endla Nature Reserve Riigimetsa majandamise keskus (RMK). Viitattu 9.7.2018. (englanniksi)
3. ↑  Maainfo Kaardirakendus (Viron maanmittauslaitoksen karttapalvelu) Maa-amet. Viitattu 9.7.2018. (viroksi), (englanniksi)

Aiheesta muualta
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alam-Pedjan luonnonsuojelualue** Wikimedia Commonsissa
**Ebba Ove Thomsen** (31. toukokuuta 1887 Kööpenhamina – 18. joulukuuta 1973 Kööpenhamina) oli tanskalainen näyttelijä.

Ebba Thomsen syntyi muotisuunnittelija Ove Thomsenin perheeseen. Hän opiskeli näyttelemistä Mathilde Nielsenin johdolla ja debytoi Uudessa teatterissa vuonna 1910. Vuodesta 1912 lähtien Thomsen työskenteli Nordisk Filmillä, jossa hänestä tuli Valdemar Psilanderin rinnalla yksi yhtiön suurimmista tähdistä. Thomsen teki yhteensä noin 75 mykkäelokuvaa.

Vuonna 1917 Thomsen perusti miehensä Thorleif Lundin kanssa matkailuyrityksen Norjaan. Hankkeen epäonnistuttua hän palasi Tanskaan, jossa hän teki vuosina 1918–1920 muutaman elokuvan Astra-yhtiölle. Vuosina 1920–1925 Thomsen työskenteli jälleen Nordiskilla. Hän päätti näyttelijänuransa Dagmar-teatterissa vuonna 1930. Vuonna 1952 Thomsen teki vielä sivuosan elokuvassa *Husmandstøsen*.

Elokuvia
--------

* *Musta kansleri*, 1912
* *Atlantis*, 1913
* *Maailmanloppu*, 1916

Lähteet
-------

1. 1 2  Dansk film database *danskefilm.dk*. Viitattu 9.10.2017.
2. ↑  Det Danske Filminstitut: Filmdatabasen *dfi.dk*. Viitattu 9.10.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Internet Movie Database: Ebba Thomsen (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
Viron kirjallisuusmuseo, 2017, Valokuva: Alar Madisson
**Viron kirjallisuusmuseo** (vir. *Eesti Kirjandusmuuseum*, EKM) on Viron tasavallan opetus- ja tiedeministeriön alainen kansallinen tutkimuslaitos, joka on perustettu 1940. Sen tehtävä on vaalia Viron kulttuuriperintöä, koota, säilyttää sekä tutkia ja julkaista tulokset.

Vuosina 1946–1997 museo kuului Viron tiedeakatemian alaisuuteen.

EKM on etenkin Viron kirjallisuuden ja kansanrunouden keskusarkisto. Siihen on liitetty useita kulttuuriorganisaatioita. Kirjasto on perustettu 1909, ja sen kokoelmiin kuuluu 10 000 vironkielistä teosta, ja siihen lisäksi kuuluu muilla kielillä 809 000 kirjanmuotoista teosta ja aikakauslehteä sekä pamfletteja ja karttoja. 

Se jakautuu neljäksi osastoksi:

* Viron kirjallisuusmuseon arkistokirjasto ja sen bibliografiaosasto
* Viron kirjallisuusmuseon Viron kulttuurihistoriallinen arkisto
* Viron kirjallisuusmuseon Viron kansanrunousarkisto
* Vuoden 2017 jälkeen korjaukset, Valokuva: Alar Madisson Viron kirjallisuusmuseon folkloristiikan osasto.

  

Kunkin osaston oman toiminnan lisäksi museo järjestää näyttelyitä, kampanjoita, kokouksia ja seminaareja.

Näkymä Pepler-kadulta, 2017, Valokuva: Alar Madisson
Kirjallismuseo lasi-galleria, 2017, Valokuva: Alar Madisson

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Estonian Literary Museum (Arkistoitu – Internet Archive), kirmus.ee, accessed 8 March 2013
2. ↑  Kirjallisuusmuseon historia (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Viron kirjallisuusmuseo
**Fender Bronco** oli Fenderin vuodesta 1967 vuoteen 1981 valmistama sähkökitaramalli. 

Bronco oli monien muiden Fenderin valmistamien kitaroiden, kuten Musicmasterin tavoin lähes samankaltainen kuin vuodesta 1964 eteenpäin valmistettu Mustang; runko ja kaula olivat samanlaiset, mutta mikrofoneja oli ainoastaan yksi ja vibratalla toimi erilaisella mekanismilla. Toisin kuin muissa Mustang-tyylisissä kitaroissa, Broncoa valmistettiin vain lyhytskaalaisena 610 millimetrin (24") mensuurilla, kaksiosaisella vaahterakaulalla ja ruusupuisella otelaudalla. Runko oli tehty lepästä

Bronco, kuten muutkin Mustang-tyyliset kitarat, oli varta vasten suunniteltu aloitteleville kitaristeille, mihin ne solveltuivatkin hyvin lyhyen kaulansa ansiosta. Sen soittaminen oli lyhempisormisillekin helpompaa. Broncoa myytiin paljon pakettina Fender Bronco Amp-vahvistimen kanssa, joka oli myös suunniteltu aloitteleville kitaristeille.

Broncossa oli yksi yksikelainen tallamikrofoni ja Leo Fenderin omalaatuinen vibratalla, jota kutsuttiin epävirallisesti Fender *Steel*- tai *Bronco*-vibratallaksi. Tallaa ei ole käytetty muissa kitaroissa.

Vuonna 1981 Broncon valmistus lakkautettiin, hieman ennen Mustangia ja Musicmasteria. Kitarat paikkasi Fender Lead Series-kitarat. Nykyään Bronco-nimeä kantaa enää Squierin valmistama Bronco Bass.

Lähteet
-------

* Jason's Mustang and Bronco Page (Arkistoitu – Internet Archive)
**Oscar Mejía Arellano** (k. 26. syyskuuta 2003 La Esperanza) oli hondurasilainen lakimies ja poliitikko. Vuonna 1985 hän oli presidenttiehdokkaana. Konservatiivinen liberaalipuolue (Movimiento Liberal Rodista - MLR) jakaantui kolmeen osaan, joista yksi oli Mejía Arellanon tukijoita. Kaksi muuta osaa tukivat muita ehdokkaita, Efraín Bu Girónia ja José Azcona del Hoyota, joista viimeksi mainittu voitti vaalit.[1] Mejía Arellanon ehdokkuuden takana oli edellinen presidentti Roberto Suazo Córdova, joka ei itse enää voinut asettua ehdolle. Niinpä monet pitivät iäkästä Mejía Arellanoa hänen nukke-ehdokkaanaan, jonka tarkoitus oli pitää Cordova vallassa.[2]

Hondurasin presidentti Vicente Mejía Colindres oli Mejía Arellanon setä. Mejía Arellano kuoli 85-vuotiaana vuonna 2003.

Lähteet
-------

1. ↑  Political Parties *Honduras: A Country Study.* Library of Congress, 1995.
2. ↑  The Struggle of Electoral Democracy: the Elections of 1985 *Honduras: A Country Study.* Library of Congress, 1995.
*Hakusana "alivuokralainen" ohjaa tänne. Samannimisestä näytelmästä on oma artikkelinsa.*
**Alivuokra-asunto** on asunto, jonka varsinainen vuokralainen on vuokrannut eteenpäin. Alivuokra-asunnon asukasta kutsutaan alivuokralaiseksi. 

Alivuokrasopimus (ruots. *andrahandskontrakt*) on yleinen asumismuoto erityisesti Ruotsin suurissa kaupungeissa, joissa asuntotilanne on heikko. Vuokralainen tarvitsee yleensä asunnon omistajan luvan asunnon alivuokraamiseksi joko asumisoikeusyhdistykseltä tai asunnon omistajalta. Asunnon käyttäjästä riippumatta varsinainen vuokralainen on aina vastuussa asunnostaan. 

Suomessa alivuokrauksena pidetään tilannetta, jossa asuinhuoneistosta vuokrataan korkeintaan 50 prosenttia toisen käyttöön. Vuokranantaja ei voi kieltää alivuokrausta. Sen sijaan *jälleenvuokrauksella* tarkoitetaan vuokrasuhdetta, jossa alkuperäinen vuokralainen vuokraa koko huoneiston eteenpäin. Se on kielletty ilman vuokranantajan lupaa.

Jatkosodan jälkeisen asuntopulan aikaan alivuokrauksesta tuli monissa Suomen kaupungeissa velvollisuus. Antti Malinen selvitti väitöskirjassaan, että esimerkiksi Helsingissä otettiin käyttöön huone ja henkilö -periaate 15. lokakuuta 1944. Se tarkoitti, että asunnonhaltijalla oli oikeus pitää vain yhtä huonetta vakituista asukasta kohden. Huoneenvuokrauslautakunnat osoittivat ylimääräisiin huoneisiin alivuokralaisia. Malisen mukaan monet ottivat nurkkiinsa vapaaehtoisesti naapureita, ystäviä tai sukulaisia, usein paljon vaadittua enemmän.

Katso myös
----------

* Vuokra-asunto

Lähteet
-------

1. ↑  Torvainen, Pekka: Alivuokrausta ei voi kieltää *Helsingin Sanomat*.  5.5.2015. Viitattu 19.9.2016.
2. ↑  Tamminen, Tuomo: Sota ohi, kotirauha koetuksella. Sotien jälkeisestä Helsingistä etsivät kotia rintamamiehet ja evakot *Helsingin Sanomat*.  14.12.2014. Viitattu 19.9.2016.
**Made in Heaven** (videona nimellä **Made in Heaven – taivaassa tavanneet**) on Alan Rudolphin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen komedia vuodelta 1987. Sen pääparia näyttelevät Kelly McGillis ja Timothy Hutton.

Fantasiatarinassa nuori mies ja nainen tapaavat kuoleman jälkeen taivaassa ja syntyvät uudelleen maan päälle tutustuakseen vuosikymmeniä myöhemmin toisiinsa.

Elokuvassa tekevät cameoroolin Tom Petty, Ric Ocasek, Ellen Barkin ja Neil Young. Timothy Huttonin tuolloinen vaimo Debra Winger esittää ketjussa tupakoivaa miespuolista enkeliä.

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 Bello Romano sanoi elokuvan mielikuvituksellisen romanssin jäävän hajanaiseksi ja epämääräiseksi. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "hyvä".

Lähteet
-------

1. 1 2  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.  (suomeksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Made in Heaven (elokuva)* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Made in Heaven (elokuva)* Elonetissä.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Made in Heaven (1987 film)
**Aliwal North** on kaupunki Etelä-Afrikassa Itä-Kapin provinssissa. Kaupungissa oli noin 35 100 asukasta vuoden 2011 väestönlaskennassa.

Ilmasto
-------

Aliwal Northissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan keskileveysasteiden aroilmasto. Kesäisin on lämmintä ja sateista, talvisin on leutoa ja kuivempaa. Vuoden keskilämpötila on noin 15 °C ja keskimääräinen sademäärä 550 millimetriä. Tammikuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 22 °C. Viilein kuukausi on heinäkuu, jolloin keskilämpötila on noin 8 °C. Sateisin kuukausi on helmikuu, jolloin sataa keskimäärin noin 90 millimetriä. Heinäkuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 13 millimetriä.

Väestö
------

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Aliwal Northissa oli 35 153 asukasta, joista noin 85 prosenttia oli mustia, 8,5 prosenttia värillisiä, 5,7 prosenttia valkoisia ja 0,3 prosenttia aasialaisia. Yleisin äidinkieli oli xhosa, jota puhui 57 prosenttia kaupungin asukkaista. Muita yleisiä äidinkieliä olivat afrikaans, eteläsotho ja englanti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  South Africa: Provinces and Major Urban Areas *citypopulation.de*. Citypopulation. Viitattu 8.4.2019. (englanniksi) (saksaksi)
2. ↑  Climate Aliwal North *climate-data.org*. Climate-Data.org. Viitattu 8.4.2019. (englanniksi)
3. ↑  Maletswai *adrianfrith.com*. Viitattu 8.4.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aliwal North** Wikimedia Commonsissa
**Aljaksandr Leanidavitš Andryjeuski** (valkoven. Аляксандр Леанiдавiч Андрыеўскi, ven. Александр Леонидович Андриевский, *Aleksandr Leonidovitš Andrijevski*, s. 10. elokuuta 1968 Minsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen entinen jääkiekkoilija ja nykyinen jääkiekkovalmentaja. Andryjeuski pelasi uransa aikana lukuisissa joukkueissa eri maissa, muun muassa SM-liigassa Hämeenlinnan Pallokerhossa neljän kauden ajan 1994–1998. Pelaajana Andryjeuski tunnettiin isokokoisena, ulottuvana pelaajana jonka saattoi laittaa kentälle tilanteeseen kuin tilanteeseen.

Chicago Blackhawks varasi Andryjeuskin NHL:ään vuoden 1991 varaustilaisuudessa hänen pelatessaan Dynamo Moskovassa. Seuraavana vuonna hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan IHL-joukkue Indianapolis Iceen tavoitteenaan pelipaikka Chicagon NHL-joukkueessa. Andryjeuski pääsi pelaamaan kuitenkin vain yhden NHL-ottelun. IHL:ssä otteluita kertyi myös Kalamazoo Wingsin joukkueessa.

Pohjois-Amerikan-vierailunsa jälkeen Andryjeuski siirtyi kaudeksi 1994–1995 Suomeen SM-liigaan ja HPK:hon, jonka luottopelaajana hän pelasi neljän kauden ajan. Kaudella 1996–1997 joukkue voitti pronssia. Seuraavina vuosina Andryjeuski pelasi Italiassa ja Saksassa eri sarjatasoilla, kunnes päätti pelaajauransa keväällä 2003. 

Valko-Venäjän maajoukkueessa Andryjeuski pelasi useissa eri kisoissa vuosien 1995 ja 2002 välisenä aikana.

Valmennusura
------------

Syksyllä 2009 Andryjeuski palkattiin KHL-joukkue Dynamo Minskin päävalmentajaksi kesken kauden erotetun Glen Hanlonin tilalle. Seuraavalla kaudella Andryjeuski jatkoi Minskin apuvalmentajana kunnes kesken kauden 2012-2013 hänet nostettiin jälleen päävalmentajaksi Kari Heikkilän saatua potkut. Seuraavalla kaudella Andryjeuski sai itse potkut päävalmentajan pestistä ja hänet korvasi Lubomir Pokovic.

Kauden 2014-2015 Andryjeuski toimi Valko-Venäjän liigassa HK Gomelin päävalmentajana. Seuraavaksi kaudeksi Andryjeuski palasi KHL:aan kun hänet palkattiin Admiral Vladivostokin päävalmentajaksi, jossa tehtävässä hän toimi alun kolmatta kautta. Lokakuussa 2017 hänet vapautettiin tehtävistään. Seuraavan vuoden syyskuussa hänet palkattiin Sibir Novosibirskin päävalmentajaksi loppukauden mittaisella sopimuksella. 

Kauden 2019-2020 Andryjeuski oli jälleen ilman pestiä kunnes lokakuun 2019 lopussa hänet palkattiin HK Sotšin päävalmentajaksi. Tästä tehtävästä hän sai jälleen potkut lokakuussa 2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Aljaksandr Andryjeuski The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Aljaksandr Andryjeuski Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
Oscar Montelius
**Gustaf *Oscar* Augustin Montelius** (9. syyskuuta 1843 Tukholma – 4. marraskuuta 1921 Tukholma) oli ruotsalainen arkeologi ja valtionantikvari. Hän osallistui Ruotsin akatemian työskentelyyn vuosina 1917–1921 tuolilla numero 18.

Montelius oli hovioikeudenneuvoksen Oscar Augustin Monteliuksen ja Klara Norinin poika. Monteliuksen suku on alkujaan Upplannista ja hän asui koko elämänsä osoitteessa Sankt Paulsgatan 11, Tukholman Södermalmilla. Talo on edelleen olemassa ja sen seinään on kiinnitetty hänestä kertova laatta. Monteliuksen vaimo oli feministi ja filantrooppi Agda Montelius, omaa sukua Reuterskiöld.

Montelius oli kansainvälisesti tunnettu työstään arkeologian parissa, missä hän onnistui luomaan ajoitusmenetelmän Pohjolan esineistölle, ja jonka hän kytki yhteyteen eurooppalaisiin, egyptiläisiin ja aasialaisiin esineistöihin.

Aiheesta muualla
----------------

* Gräslund, Bo: G Oscar A Montelius (osa 25, sivu 679) *Svenskt biografiskt lexikon*.  1985–1987. Tukholma, Ruotsi:  National Archives of Sweden. Viitattu 8.6.2018. (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Oscar Montelius
**Elsa Emilia Vuorjoki** (o.s. Huttunen, 30. toukokuuta 1904 Hankasalmi – 2. kesäkuuta 1994) oli suomalainen filosofian maisteri ja lehtori, joka oli Kalevalaisten Naisten Liiton perustajana Elsa Heporaudan rinnalla ja toimi myöhemmin myös järjestön puheenjohtajana ja kunniapuheenjohtajana.

Elsa Vuorjoki syntyi Hankasalmen pappilaan, josta Huttusen perhe muutti isän työn perässä ensin Nilsiään, sitten Joutsenoon ja edelleen Valtimolle ja Liperiin. Hän oli seitsenlapsisen perheen kolmanneksi vanhin. Hän opiskeli Nurmeksen yhteiskoulussa ja kirjoitti sieltä ylioppilaaksi vuonna 1922. Hän pääsi Helsingin yliopistoon opiskelemaan historiaa, suomen kieltä ja kansanrunouden tutkimusta. Hän toimi aktiivisesti Karjalaisessa Osakunnassa ja valittiin Naisylioppilaiden Karjala-Seuran puheenjohtajaksi. Vuonna 1927 hän valmistui filosofian maisteriksi.

Elsa Vuorjoki toimi aluksi Valistusliiton sihteerinä Ylitorniolla, jossa hän tapasi tulevan aviomiehensä, filosofian tohtori Yrjö Vuorjoen. He avioituivat juhannuksena 1930 Liperissä ja muuttivat Helsinkiin.

Vuorjoki opetti sotaevakkovuosina Liperin Salokylän kansakoulussa, Sipoon Kallbäckissä ja Karjalan Hämekoskella. Hän sai kansakouluopettajan pätevyyden Sortavalan opettajaseminaarissa vuonna 1944. Hän opetti vuodesta 1945 vuoteen 1972 historiaa ja suomen kieltä Helsingin yksityislyseossa, ja vuosina 1956–1958 samoja aineita myös Ranskalaisessa koulussa.

Elsa Vuorjoki toimi Kalevalaisten Naisten puheenjohtajana vuosina 1949–1954 ja 1976–1978. Helsingin Kalevalaisten Naisten puheenjohtaja hän oli vuonna 1955 ja uudelleen 1959–1961. Opetusministeriö palkitsi hänet aktiivisesta kulttuurityöstään hopeisella mitalilla, joita jaettiin Kalevalaseuran ansioituneille jäsenille. Hän osallistui Kalevalaisten Naisten liiton toimintaan 1980-luvun lopulle asti ja kuoli 90-vuotiaana 1994.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Randelin, Karoliina: Elsa Vuorjoki – Kalevalaisen kulttuurin monitaituri *Naisen ääni -tietokanta*.  2017. Suomalainen Naisliitto ry.
**Hallituksen politiikkaohjelma** on Matti Vanhasen I hallituksen käyttöön ottama uusi ohjelmajohtamisen toimintamalli, joka perustui Paavo Lipposen II hallituksen käynnistämään valtion keskushallinnon uudistushankkeeseen. Politiikkaohjelmalla tarkoitetaan hallitusohjelmaan sisältyvien laajojen useampia ministeriöitä koskevien tehtäväkokonaisuuksien valmistelua. Politiikkaohjelmien käyttöönottoa ja alkuvaiheen kokemuksia selostetaan yksityiskohtaisesti Valtioneuvoston kanslian julkaisussa "Verkostojohtamisen mahdollisuudet valtioneuvostossa"

Matti Vanhasen I hallituksella (2003-2007) oli neljä politiikkaohjelmaa

* tietoyhteiskuntaohjelma (johtajanaan pääministeri)
* työllisyysohjelma (työministeri)
* yrittäjyyden politiikkaohjelma (kauppa- ja teollisuusministeri)
* kansalaisvaikuttamisen politiikkaohjelma (oikeusministeri)

Tietoyhteiskuntaohjelman ohjelmajohtaja oli Katrina Harjuhahto-Madetoja, työllisyysohjelman Harri Skog ja hänen jälkeensä Maire Mäki, yrittäjyysohjelman Raimo Luoma ja hänen jälkeensä Markus Sovala sekä kansalaisvaikuttamisen politiikkaohjelman ohjelmajohtajana toimi ensin Kaija Majoinen ja hänen jälkeensä Seppo Niemelä. 

Vanhasen II hallitus (2007-2010) käynnisti kolme ohjelmaa:

* työn, yrittämisen ja työelämän politiikkaohjelma (työministeri)
* terveyden edistämisen politiikkaohjelma (peruspalveluministeri)
* lasten, nuorten ja perheiden hyvinvoinnin politiikkaohjelma (kulttuuriministeri)

Kaikille politiikkaohjelmille nimitettiin ohjelmajohtajat. Työn, yrittämisen ja työelämän politiikkaohjelman johtajaksi valittiin Rauno Vanhanen, terveyden edistämisen politiikkaohjelman johtajaksi Maija Perho ja lasten, nuorten ja perheiden politiikkaohjelman johtajaksi Georg Henrik Wrede. 

Politiikkaohjelmien tarkemmat sisällöt ja toteutusaikataulut vahvistetaan hallituksen ensimmäisessä strategia-asiakirjassa syksyllä 2007.

Lähteet
-------

* *Kansalaisvaikuttamisen politiikkaohjelman loppuraportti*. Oikeusministeriö, 2007.
* *Suomalaista tietoyhteiskuntaa rakentamassa. Hallituksen tietoyhteiskuntaohjelma 2003-2007. Loppuraportti*. Valtioneuvoston kanslia, 2007.
* *Työllisyys nousussa -työllisyysohjelman loppuraportti*. Työministeriö, 2007.
* *Verkostojohtamisen mahdollisuudet valtioneuvostossa. Politiikkaohjelmien ja hallituksen strategia-asiakirjamenettelyn toimivuus hallitusohjelman toteuttamisessa*. Valtioneuvoston kanslia, 2005.
* *Yrittäjyyspolitiikka pääministeri Matti Vanhasen hallituskaudella 2003-2007. Yrittäjyyden politiikkaohjelma – loppuraportti*. KTM, 2007.
**Elsa Tölli** (s. 1995) on suomalainen lavarunoilija. Vuonna 2021 Töllin omakustanteena julkaistu esikoisteos *Fun Primavera* (2020) voitti Ylen Tanssiva karhu -palkinnon. Teos oli myös Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokkaana.

Tölli on opiskellut Kallion lukiossa. Lavarunoutta hän on tehnyt vuodesta 2014 alkaen. Tölli on Helsinki Poetry Connection -lavarunoyhteisön pitkäaikainen jäsen ja yksin Lavarunoakatemian perustajista.

Töllin taiteellisia esikuvia ovat Amy Winehouse, David Bowie, Saima Harmaja ja Sam Pink. Hän on saanut vaikutteita myös 1990-luvun feministisestä riot grrrl -liikkeestä, joka toimi erityisesti punk-piireissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kiihkein askelin. Kauhua tuntematta - Viikon runoilija on Elsa Tölli *Nuori Voima*. Viitattu 21.4.2022.
2. 1 2 3  Mäkeläinen, Niina: Runopalkinnon voittanut spoken word -artisti Elsa Tölli haluaa, että runous tuntuu kehossa, maistuu suussa ja kuuluu korvissa *Yle.fi*.  24.6.2021. Viitattu 2.8.2022.
3. ↑  Majander, Antti: Kuka saa Helsingin Sanomien esikois­kirja­palkinnon? Tässä ovat kymmenen ehdokasta *HS.fi*.  18.10.2020. Viitattu 2.8.2022.
Iris DeMent vuonna 2007
**Iris DeMent** (s. 5. tammikuuta 1961 Paragould, Arkansas) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Hänen musiikkinsa on tyyliltään countrya, folkia ja rockia.

Elämäkerta
----------

DeMent syntyi 5. tammikuuta 1961 Arkansasissa 14-lapsiseen perheeseen. Perhe muutti Kaliforniaan kolmen vuoden kuluttua. DeMent lauloi nuorena gospel-musiikkia ja teini-ikäisenä myös countrya, folkia ja R&B:tä. High schoolin jälkeen DeMent lähti collegeen Kansas Cityyn.

DeMent alkoi kirjoittaa lauluja 25-vuotiaana ja muutti Nashvilleen 1988. Häneltä julkaistiin 1990-luvulla kolme albumia: *Infamous Angel* (1992), *My Life* (1994) sekä *The Way I Should* (1996), joka oli ensimmäistä kahta introspektiivista albumia rokahtavampi ja kantaa ottavampi.

DeMent sai Grammy-ehdokkuuden neljästä duetostaan Prinen kanssa vuonna 1999. Hänen neljäs albuminsa *Lifeline* (2005) oli kokoelma gospellauluja. *Sing the Delta* (2012) sisälsi hänen omia laulujaan. *The Trackless Woods* (2015) oli DeMentin Anna Ahmatovan runoihin tekemiä sävellyksiä.

Diskografia
-----------

* *Infamous Angel* (1992)
* *My Life* (1994)
* *The Way I Should* (1996)
* *Lifeline* (2005)
* *Sing the Delta* (2012)
* *The Trackless Woods* (2015)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Iris DeMent biography, Jason Ankeny, Allmusic.com


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Elsa Salminiitty** (o.s. Vehkala, 1901 Marttila – 1981) oli suomalainen taidemaalari.

Salminiitty opiskeli Turun Piirustuskoulussa 1920–1924 Teodor Schalinin oppilaana. Salminiitty maalasi maisemia pyrkien kansallisromantiikan ja realismin tyyliin. Salminiitty teki myös muotokuvia. Hänen teoksiaan ei juuri ollut esillä ennen kuin 1970-luvulla.

Hän avioitui vuonna 1939 taide- ja kehysliikkeen omistaja Amniel Salminiityn kanssa. Elsa Salminiitty työskenteli kuolemaansa asti.

Elsa Salminiityn taiteilijakotia on ylläpidetty Raision Kuloisissa vuodesta 1988.

Kirjallisuutta
--------------

* Marianne Simelius: *Elsa Salminiitty 1901–1981: taide ja elämä* (2006, ISBN 952-92-0955-X)

Lähteet
-------

1. 1 2  Taidemaalari Elsa Salminiityn syntymästä 100 vuotta. Raisio.fi
2. ↑  Jarmo Grönros. *Ympäristömme Raisio*. Sivu 137. Kirjayhtymä; 1996. ISBN 978-951-26-4146-8.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**A Love Supreme** on John Coltranen vuonna 1965 julkaistu albumi, jota pidetään yhtenä merkittävimmistä jazz-levyistä kautta aikojen.

Vuonna 1964 Coltrane alkoi nähdä unia, joissa hänen mukaansa Jumala paljasti hänelle erilaisia musiikillisia teoksia ja käsitteitä. Talvella 1964 kokonainen *A Love Supreme* -levy ilmestyi hänelle tällaisessa unessa, ja Coltranen kvartetti levytti kuuluisimman ja yhden kaikkien aikojen parhaimpana jazzlevynä pidetyn teoksen joulukuussa 1964. Levy on neliosainen todistus Coltranen uskosta ja rakkaudesta Jumalaan (vaikkei välttämättä kristilliseen Jumalaan – Coltrane usein sanoi palvovansa kaikkien uskontojen jumalia). Vaikka levyä pidettiin aikanaan musiikillisesti vaikeasti lähestyttävänä, siitä tuli suuri kaupallinen menestys. Kvartetti esitti teoksen vain kerran konsertissa heinäkuussa 1965.

*A Love Supreme* on neliosainen sarja, joka alkaa "Acknowledgment"-nimisellä osalla. Lyhyen intron jälkeen basso alkaa soittaa kuuluisaa Love Supreme -kuviota, jonka päälle Coltrane soittaa julistavia melodioita jotka etäisesti muistuttavat etelän mustien kirkkojen saarnaajien saarnatyyliä. Pitkän kehittelyjakson jälkeen seuraa *A Love Supreme* -mantran toisto ensin tenorisaksofonilla ja lopuksi laulaen. "Resolution"-jakso alkaa Coltranen esittelemällä teemalla, jotka seuraavat teeman kehittelyjä intialaisen raga-musiikin tyyppisesti. Kaksi viimeistä osaa: "Pursuance" ja "Psalm" esitetään ilman osien välistä taukoa. "Psalm"-osassa Coltrane lausuu saksofonillaan runon *A Love Supreme*, jonka sanat löytyvät levynkansiteksteistä. 

*A Love Supreme* sai kaksi Grammy-ehdokkuutta: jazz-sävellyksestä ja -esityksestä. Vuonna 2015 albumi valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.

Kappalelista
------------

1. "Part 1 – Acknowledgement" – 7:47
2. "Part 2 – Resolution" – 7:22
3. "Part 3 – Pursuance" – 10:45
4. "Part 4 – Psalm" – 7:08

Yhtye
-----

* John Coltrane – tenorisaksofoni, yhtyeen johtaja
* McCoy Tyner – piano
* Jimmy Garrison – kontrabasso
* Elvin Jones – rummut

Lähteet
-------

1. ↑  Complete National Recording Registry Listing, Library of Congress. Viitattu 7.9.2020.