recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sebük Tegin** eli **Sabuktagin** (s. 940-luku – k. 997) oli turkkilaistaustainen alun perin samanidien alaisuudessa palvellut sotilasorja, josta tuli itsenäisen ghaznavidien hallitsijasuvun perustaja.

Elämäkerta
----------

Sebük Tegin syntyi todennäköisesti 940-luvulla ja hänen elämänsä varhaisista vaiheista tiedetään vain vähän. Sebük Tegin oli turkkilaistaustainen ja kuului mahdollisesti karlukien heimoon. Hänen kotiseutunsa olivat nykyisessä Kirgisiassa sijaitsevan Issyk Kul -järven rannikkoalueet. Myöhemmin hän toimi Alp Tegin -nimisen samanidien alaisuudessa toimineen turkkilaistaustaisen sotilasorjan sotilaspäällikkönä. Alp Tegin oli samanidien kruununperimyyteen liittyneiden kiistojen jälkeen paennut Ghazniin, jossa hän syrjäytti paikallisen hallitsijasuvun. Alp Tegin ja hänen välittömät seuraajansa tunnustivat kuitenkin samanidien yliherruuden. Sebük Tegin nousi hallitsijaksi vuonna 977 ja häntä pidetään ghaznavidien hallitsijasuvun perustajana. Alkuvuosinaan hän oli kuitenkin muodollisesti edelleen samanidien kuvernööri.

Hieman valtaantulonsa jälkeen uutta hallitsijaa uhkasi Džajapala niminen hindušah. Alivoimaisen Sebük Teginin onnistui kuitenkin torjua tämän hyökkäys Ghaznia vastaan, jonka jälkeen hän alkoi vallata alueita hindušaheilta edeten kohti Panžabia. Sebük Teginin kasvattaessa valtakuntaansa samanideille ilmestyi uusi uhka pohjoisesta. Karakhanidit olivat alkaneet levittäytyä Keski-Aasiata Syrdarjan eteläpuolelle. Samanidien armeijaa hallitsivat turkkilaistaustaiset komentajat, jotka olivat keskittyneet kiistelemään keskenään. Heikentyneet samanidiemiirit kutsuivat apuunsa Sebük Tegin, joka päätyi kuitenkin hylkäämään entiset ylempänsä. Karakhanidien hyökätessä vuonna 996 hän vaihtoi puolia ja samanidien entiset alueet jaettiin karakhanidien ja Sebük Teginin kesken. Amudarjasta tuli kahden valtakunnan raja.

Sebük Tegin kuoli vuonna 997. Kuolemaa seurasi lyhyt veljessota hänen poikiensa välillä, jonka voittajaksi osoittautui ghaznavidien sittemmin kuuluisimmaksi hallitsijaksi osoittautunut Mahmud Ghaznilainen, joka levitti edelleen valtakunnan rajoja Iraniin ja Intiaan.

Lähteet
-------

1. ↑  C. Edmund Bosworth: SEBÜKTEGIN *Encyclopædia Iranica*. Viitattu 30.6.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3  Andrei Sergejeff: *Afganistanin historia - Silkkitietä kulttuurien risteykseen*, s. 86–88. Gaudeamus Helsinki University Press, 2011. ISBN 978-952-495-219-4. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* İslâm Ansiklopedisi

 |

 |
**Manu Antero Muukkonen** (28. tammikuuta 1936 Kerimäki – 22. joulukuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai energianeuvoksen arvonimen.

Manu Muukkosen vanhemmat olivat Onni Muukkonen ja Hilja Heikkinen ja puoliso vuodesta 1958 Anja Marjatta Hienonen. Muukkonen tuli ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta vuonna 1955 ja valmistui diplomi-insinööri Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1962. Hän oli Helsingin kaupungin sähkölaitoksen verkonkäyttöinsinööri 1959–1960, verkonsuunnittelutoimiston suojausinsinööri 1960–1962, tutkimustoimiston sähkönsiirron tutkimusinsinööri 1963–1965 ja tariffitoimiston päällikkö 1965–1967. Lappeenrannassa Muukkonen oli kaupungin sähkölaitoksen eli sittemmin Lappeenrannan Energian suunnitteluosaston päällikkö 1967–1969 ja toimitusjohtaja 1969–1985. Muukkonen edisti tehtävissään muun muassa kaukolämmitystä. Lounais-Suomen Sähkössä hän oli toimitusjohtaja 1986–1999 ja hallituksen jäsen 1990–1999. Muukkonen oli myös Helsingin teknillisen oppilaitoksen tuntiopettaja 1963–1967, Lappeenrannan teknillisen oppilaitoksen tuntiopettaja 1967–1971 ja Lappeenrannan teknillisen korkeakoulun erikoisopettaja 1971–1972 sekä Lappeenrannan Lämpövoima -yhtiön toimitusjohtaja 1972–1985. Hänellä oli lisäksi useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Energianeuvoksen arvonimen vuonna 1991 saanut Muukkonen oli sotilasarvoltaan reservin luutnantti.

Lähteet
-------

1. 1 2  Manu Muukkonen *Biografiasampo*. Viitattu 11.6.2022.
2. ↑  Ihmiset. Kuolleet. Energianeuvos edisti kaukolämmitystä. Diplomi-insinööri Manu Muukkonen. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  6.2.2004. Viitattu 11.6.2022.
Ennius. Yksityiskohta Rafaelin freskosta *Parnassos* (1511).
**Quintus Ennius** (239 – n. 168 eaa.) oli roomalainen runoilija, näytelmäkirjailija ja satiirikko. Hänen sanotaan olleen aikansa vaikutusvaltaisin latinankielinen runoilija ja roomalaisen kirjallisuuden aloittaja. Hänen pääteoksensa oli eeppinen runoelma *Annaalit* (*Annales*), joista on jälkimaailmalle säilynyt vain 600 säettä.

Ennius oli syntyjään calabrialainen ja perehtyi kotiseudullaan hellenistiseen kulttuuriin. Hän liittyi Rooman sotaväkeen toisen puunilaissodan aikana ja palveli Sardiniassa centuriona. Siellä hänen lahjakkuutensa havaitsi Marcus Porcius Cato. Ennius muutti Roomaan ja ystävystyi Scipio Africanuksen kreikkalaisystävällisen ryhmän kanssa.

Roomassa Ennius ansaitsi elantonsa opettamalla yläluokkaisia nuoria. Hän oli pidetty opettaja ja tunnettu säästäväisyydestään. Hänelle myönnettiin Rooman kansalaisuus vuonna 184 eaa. 

Enniuksen tuotanto on heksametrimittaista. Hänen kirjoittamastaan *Annaalit*-teoksesta tuli Rooman kansalliseepoksen mittoihin noussut työ. Siitä on säilynyt noin 600 säettä, joista monet ovat hyvin paatoksellisia. Hänen säkeistään on muodostunut monia lentäviä lauseita, kuten "Hädässä ystävä tunnetaan". Hänen tiedetään kirjoittaneen ainakin 20 tragediaa ja tehneen lisäksi latinankielisiä muunnelmia Euripideen näytelmistä, mutta ne eivät ole säilyneet. Satiireillaan Ennius aloitti Gaius Luciliuksen kanssa uuden, aidosti roomalaisen kirjallisuudenlajin, jolle ei ollut kreikkalaista esikuvaa. Antiikin satiireissa oli yleensä moraalisen opetuksen sävy, jota myöhemmät satiirit eivät sisällä.

Lähteet
-------

* Encyclopedia Britannica: Quintus Ennius
* Kamm, Anthony: The Romans, An intoroduction. Routledge, Lontoon, 1995 ISBN 0-415-12039-X

### Viitteet

1. 1 2 3  Castrén, Paavo: *Uusi antiikin historia*, s. 295, 318, 320. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-21594-3.
2. ↑   Kamm, A: The Romans, s. 149, 1995

Aiheesta muualla
----------------

* Enniuksen lentäviä lauseita. Wikiquote (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
	+ 3
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Milena Jesenská** (1896–1945) oli tšekkiläinen journalisti, kirjailija ja kääntäjä. Hän oli toinen Franz Kafkan elämän suurista rakkauksista, mutta ei jättänyt aviomiestään Kafkan takia. Jesenskán käännökset Kafkan teoksista olivat ensimmäiset niistä julkaistut käännökset. Kafkan kirjeistä julkaistiin kokoelma *Kirjeitä Milenalle*.

Jesenská oli naimisissa itseään kymmenen vuotta vanhemman puolanjuutalaisen Ernst Polakin kanssa. Polak oli kääntäjä ja monien kirjailijoiden ystävä, ja esitteli Jesenskan Franz Kafkalle, Franz Werfelille, Max Brodille, Rudolf Fuchsille ja Egon Erwin Kischille. Polak ja Jesenská muuttivat Wieniin vuonna 1918. Avioliitto oli ongelmallinen, Polak uskoi vapaaseen rakkauteen ja piti useita rakastajattaria, Jesenská kaipasi kotiin Prahaan. Jesenská opetti tšekkiä, toimi tšekkiläisen lehden muotitoimittajana ja käänsi kirjoja tšekiksi. Käännettyään Kafkan teoksia hän matkusti tapaamaan tätä tuberkuloosiparantolaan Meraniin. Tapaamisesta alkoi heidän läheinen suhteensa, joka jatkui lähinnä kirjeenvaihdon merkeissä. Vuonna 1922 vakavasti sairas Kafka antoi päiväkirjansa Jesenskán haltuun. Vuonna 1924 Kafka kuoli, Jesenská kirjoitti muistokirjoituksen, erosi vihdoin aviomiehestään ja muutti kotikaupunkiinsa Prahaan.

Jesenská oli toisen kerran naimisissa arkkitehdin kanssa ja sai tyttären. Hän toimitti poliittisia lehtiä. Jesenská liittyi kommunisteihin vuonna 1931 mutta pettyi liikkeeseen 1936 Stalinin puhdistusten aikoihin. Vuonna 1939 Hitler hyökkäsi Tšekkoslovakiaan. Jesenská jatkoi julkaisutoimintaansa, pidätettiin ja vietiin Ravensbrückin keskitysleirille. Siellä hän ystävystyi Margarete Buber-Neumannin kanssa, ja he alkoivat suunnitella Hitlerin ja Stalinin diktatuureja vertailevaa kirjaa. Jesenská kuitenkin kuoli leirillä munuaisvaivoihin ennen kuin kirjasuunnitelmat ehtivät toteutua.

Suomennettu tekstinäyte
-----------------------

* Kahvila, teoksessa: *Kadonnutta kahvilaa etsimässä*, toim. Eero Balk ja Tapani Kärkkäinen. Helsinki: Otava 2000 ISBN 951-1-15972-0

Lähteet
-------

1. ↑  Milena Jesenská *Kafka Museum*. Viitattu 22.4.2019.
2. 1 2  Jesenská, Milena (1896–1945) *Women in World History: A Biographical Encyclopedia*. Viitattu 22.4.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kafka, Franz: *Kirjeitä Milenalle*. Ensimmäinen julkaisu saksaksi Willy Haasin toimittamana 1952. Suomentanut Aarno Peromies. Otava, 1971.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Mile Sterjovski
**Mile Sterjovski** (s. 27. toukokuuta 1979 Wollongong, Australia) on australialainen jalkapalloilija. 181 senttimetriä pitkän Sterjovskin pelipaikka oli useimmiten keskikentän oikealla laidalla tai hyökkäyksessä. Hän pelasi seuratasolla kotimaansa lisäksi muun muassa Ranskassa, Sveitsissä, Turkissa ja Englannissa.

Sterjovski aloitti ammattilaisuransa synnyinkaupunkinsa Wollongong Wolvesissa ja pelasi vähän aikaa Illawarra Lionsissa, kunnes teki läpimurtonsa Sydney Unitedin ja Parramatta Powerin riveissä. Näissä seuroissa 68 sarjaottelussa tekemillään 31 maalilla hän ansaitsi siirron Ranskan Ligue 1:n Lilleen vuonna 2000. Neljän Lille-kauden jälkeen Sterjovski siirtyi Sveitsin pääsarjan FC Baseliin kolmeksi kaudeksi. Hän voitti Sveitsin mestaruuden jo ensimmäisellä kaudellaan ja toisena kautena hän oli osa UEFA Cupin neljännesvälieriin yltänyttä Baselin joukkuetta. Kesällä 2007 Sterjovski muutti Turkkiin Hacettepen joukkueeseen.

Jo tammikuussa 2008 Sterjovski ilmoitti, että hän aikoo jättää Turkin perheeseensä liittyvistä henkilökohtaisista syistä. Hän kertoi myös neuvottelevansa Englannin valioliigan Derbyn kanssa. Siirto Derbyyn toteutui työlupa-asioiden selvittyä 24. tammikuuta. Sterjovski pelasi kevätkauden ajan säännöllisesti Derbyn oikeana laitalinkkinä. Seuraavalla kaudella Sterjovskille ei riittänyt roolia manageri Paul Jewellin joukkueessa. Hänen vastuunsa lisääntyi kuitenkin Nigel Cloughin tultua joukkueen valmentajaksi. Kesällä 2009 Sterjovski siirtyi siitä huolimatta takaisin kotimaahansa Perth Gloryn joukkueeseen. Siirtosummaa ei ilmoitettu julkisuuteen. Sterjovski allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen. Hän on Perthissä palkkakaton ulkopuolinen niin sanottu marquee-pelaaja.

Sterjovski pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa Australian maajoukkueessa vuonna 2000. Hän edusti maataan MM-kisoissa vuonna 2006 pelaten kolmessa Australian neljästä ottelusta ja oli voittamassa OFC Nations Cupia vuonna 2004. Kaikkiaan hän pelasi maajoukkueessa 44 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuusela, Martti, ym.: *Jalkapallon MM-kisat Saksa 2006*, s. 95. Intereuropean Publications Ltd Oy, 2006. ISBN 952-99551-1-1.
2. ↑  Kuusela, Martti, ym.: *Jalkapallon MM-kisat Saksa 2006*, s. 54, 57, 93, 95. Intereuropean Publications Ltd Oy, 2006. ISBN 952-99551-1-1.
3. ↑  Australia – Record International Players  5.7.2018. rsssf. Viitattu 29.7.2018. (englanniksi)

  

Australian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Schwarzer |
2 Neill |
3 Moore |
4 Cahill |
5 Čulina |
6 Popović |
7 Emerton |
8 Skoko |
9 Viduka |
10 Kewell |
11 Lazaridis |
12 Čović |
13 Grella |
14 Chipperfield |
15 Aloisi |
16 Beauchamp |
17 Thompson |
18 Kalac |
19 Kennedy |
20 Wilkshire |
21 Sterjovski |
22 Milligan |
23 Bresciano |
Valmentaja Hiddink
**Laurent Foirest** (s. 18. syyskuuta 1973 Marseille) on ranskalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.

Ura
---

### Seurajoukkueet

Foirest aloitti ammattilaiskoripallon Olympique Antibesin joukkueessa, jossa hän debytoi kaudella 1989–1990. Hän voitti seuran paidassa Ranskan-mestaruuden vuosina 1991 ja 1995. Kauden 1995–1996 päätteeksi Foirest siirtyi Pau-Ortheziin, jossa hän voitti Ranskan-mestaruuden vuosina 1998 ja 1999. Viimeisen mestaruuden jälkeen hän jatkoi uraansa Saski Baskoniassa, jossa hän voitti Espanjan-mestaruuden kaudella 2001–2002.

Vuonna 2003 Foirest siirtyi takaisin Pau-Ortheziin, jossa hän voitti Ranskan-mestaruuden kaudella 2003–2004. Sama kausi oli tilastollisesti hänen parhaansa Euroopassa, sillä hän teki Euroliigassa 14,8 pistettä ottelua kohden. Foirest edusti seuraa vuoteen 2006 asti, kunnes siirtyi ASVEL Lyon-Villeurbanneen. Hän edusti seuraa vuoteen 2011 asti. Foirest voitti seuran paidassa Ranskan-mestaruuden kaudella 2008–2009.

### Maajoukkue

Foirest kuului maansa juniorijoukkueisiin ja hän voitti alle 18-vuotiaiden EM-kultaa vuonna 1992. Hän debytoi Ranskan maajoukkueessa ensimmäistä kertaa vuonna 1995. Hän edusti maata vuosien 1997, 1999, 2001 ja 2003 EM-kilpailuissa. Foirest oli mukana myös vuoden 2006 MM-kilpailuissa. Ainoan arvokisamitalinsa hän voitti vuoden 2000 olympialaisista, joissa Ranska sijoittui hopealle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Foirest, Laurent Euroliiga. Viitattu 23.12.2011. (englanniksi)
2. ↑  Laurent Foirest FFBB. Viitattu 23.12.2011. (ranskaksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)

Ranskan joukkue – Kesäolympialaiset 2000
4 Sonko |
5 Sciarra |
6 Rigaudeau |
7 Foirest |
8 Bonato |
9 Dioumassi |
10 Risacher |
11 Gadou |
12 Julian |
13 Palmer |
14 Bilba |
15 Weis |
Valmentaja de Vincenzi
Yleinen esimerkki Zincke-reaktiosta
**Zincke-reaktio** on kemiallinen reaktio, jossa pyridiini tai pyridiinijohdannainen reagoi 2,4-dinitroklooribentseenin ja primäärisen amiinin kanssa muodostaen pyridiniumsuolan. Reaktion raportoi ensimmäisen kerran Theodor Zincke vuonna 1904 ja se on nimetty hänen mukaansa. Zincke-reaktio on hyvin käytetty reaktio monien luonnonaineiden esimerkiksi alkaloidien synteeseissä.

Reagenssit ja mekanismi
-----------------------

Zincke-reaktio tapahtuu useille pyridiinin johdannaisille ja primäärisille amiineille. Reaktion mekanismin ensimmäisessä vaiheessa pyridiinijohdannainen ja 2,4-dikloorinitrobentseeni reagoivat nukleofiilisella aromaattisella substituutiolla, muodostaen pyridiniumsuolan, jota kutsutaan myös Zincken suolaksi. Tämä välituote on pysyvä ja voidaan eristää. Seuraavassa vaiheessa nukleofiilinen primäärinen amiini reagoi additioreaktiolla elektrofiilisen pyridiniumionin hiiliatomin kanssa. Protoninsiirron jälkeen muodostuva hemiaminaalirakenne avautuu ja muodostuu konjugoitunut tyydyttymätön iminiumioni. Toinen molekyyli primääristä amiinia reagoi tämän yhdisteen kanssa 1,6-additiolla, jota seuraa 2,4-dinitroaniliinin eliminoituminen. Tämän eliminaatioreaktion tuloksena muodostuu 5-aminopenta-2,4-dieeni-1-iminiumjohdannainen eli Königin suola. Königin suola syklisoituu elektrosyklisellä reaktiolla, muodostaen hemiaminaalin, joka aromatisoituu happamissa olosuhteissa pyridiniumsuolaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jie Jack Li: *Name Reactions in Heterocyclic Chemistry*, s. 355. John Wiley & Sons, 2004. ISBN 978-0-471-70414-0. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 18.12.2016). (englanniksi)
2. 1 2  Jie Jack Li: *Name Reactions*, s. 656. Springer, 2014. ISBN 978-3-319-03979-4. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 18.12.2016). (englanniksi)
3. 1 2  Alan R. Katritzky: *Advances in Heterocyclic Chemistry*, s. 4–7. Academic Press, 2013. ISBN 9780124201606. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 18.12.2016). (englanniksi)
Pensacolan lähellä olleen paperikoneen kuivatusosa
**Kuivatusosa** on paperikoneen neljäs osa perälaatikon, viiraosan ja puristinosan jälkeen. Kuivatusosa vie eniten energiaa, koska siinä pyritään saamaan paperiradasta, kartonkiradasta tai selluloosaradasta loppu kosteudesta pois ennen mahdollista kalanterointia leikkaamista ja rullaamista leikkaamista kirjapainojen käyttämään muotoon.

Perinteisessä kuivatusosassa paperirata kulki yläkuivatusryhmissä kuumiksi höyryllä lämmitettyjen yläkuivatussylintereiden yläpuolelta yläkuivatusviiran alta alaryhmille alakuivatussylinterin alle alaviiran päällä. Uudemmassa ratkaisussa, mitä kutsutaan slalom-viiraksi kuivatusviirat kulkevat ylhäältä alas ja alhaalta ylös *pujottelua* muistuttavalla tavalla.

Höyryllä kuumaksi lämmitettyjen sylintereiden vaihtoehtona voi prosessissa olla myös muita kuivatuskeinoja.

Joillain kuivatusosille ennen aivan viimeisiä kuivatusryhmiä on liimapuristin, millä voidaan paperiin lisätä eri aineita. Liimapuristin lisää paperiradan kosteutta, minkä vuoksi sen jälkeenkin on yleensä kaksi kuivatusryhmää palauttamaan liimapuristinta edeltänyt kuiva-ainepitoisuus.
**Munuaistiehyt** eli munuaistubulus (lat. *tubulus renalis*) on nefronin toinen pääosa munuaiskeräsen ohella. Sen tehtävä on säädellä virtsan muodostumista. Lisäksi se osallistuu happo-emäs-tasapainon, vesitasapainon ja elektrolyyttitasapainon säätelyyn.

Munuaistiehyen rakenne
----------------------

Munuaistiehyt muodostuu proksimaalisesta kiemuratiehyestä (lat. *tubulus contortus proximalis*), Henlen lingosta (lat. *ansa nefroni*) ja distaalisesta kiemuratiehyestä (lat. *tubulus contorstus distalis*). Henlen lingon paksua alkuosaa (lat. *tubulus rectus proximalis*) ja proksimaalista kiemuratiehyttä kutsutaan myös yhteisnimellä proksimaalinen munuaistiehyt. Distaaliseksi munuaistiehyeksi kutsutaan Henlen lingon paksua loppuosaa (lat. *tubulus rectus distalis*) ja distaalista kiemuratiehyttä. Proksimaalisen ja distaalisen munuaistiehyen epiteelisolut ovat yksinkertaista kuutioepiteeliä ja niissä on paljon mitokondrioita, tiivisliitosvyöhykkeitä, mikrovilluksia sekä muita aktiivisen aineenvaihdunnan merkkejä. Proksimaalisen ja distaalisen munuaistiehyen väliin jää Henlen lingon ohutseinäinen osa (lat. *tubulus attenuatus*), joka on muodostunut yksinkertaisesta levyepiteelistä ja siitä puuttuu aktiivisen aineenvaihdunnan tunnusmerkit.

Munuaistiehyen toiminta
-----------------------

Munuaistiehyissä alkuvirtsasta palaa takaisin verenkiertoon kaikki aineet, joita elimistö vielä tarvitsee. Lisäksi munuaistiehyen epiteelisolut erittävät aktiivisesti vereen jääneitä kuona-aineita ja ylimääräisiä mineraaleja verestä alkuvirtsaan. Takaisinimeytyminen perustuu suurelta osin passiiviseen kuljetukseen proksimaalisessa kiemuratiehyessä, jossa suurin osa vedestä, glukoosista, aminohapoista ja suoloista siirtyy takaisin verenkiertoon. Tämä takaisinimeytyminen ei ole selektiivistä eikä se riipu elimistön tarpeesta. Distaalisessa kiemuratiehyessä ja kokoojaputkessa takaisinimeytyminen puolestaan on hormonien säätelemää ja tällä säätelyllä on suuri merkitys elimistön homeostaasin saavuttamisessa.

Lähteet
-------

* Terveyskirjasto.fi - Munuaistiehyt
* Turunen, Seppo: *Biologia: Ihminen*. 5.–7. painos. WSOY, 2007. ISBN 978-951-0-29701-8.
Olvwm-työpöytä, jossa OPEN LOOK -ulkoasu.
**OPEN LOOK** (toisinaan **Open Look**) on Sun Microsystemsin määritelmä graafiselle käyttöliittymälle. 1990-luvun alkuvuosina Unix-teollisuus oli Motifin ja OPEN LOOKin välillä, joista jälkimmäisen tukena olivat Sun ja AT&T. Open Look käytti myös lisensoitua tekniikkaa Xeroxilta. Kun aiemmin Xerox Star oli suunniteltu tiukasti integroiduksi Open Look suunniteltiin tukemaan erilaisia näppäimistöjä, hiiriä (yksi-, kaksi- ja kolminappisia hiiriä) ja näyttöresoluutioita. Eräs Xerox Starista tuleva piirre ovat ominaisuusikkunat (engl. *property windows*), jotka sallivat katsoa ja muokata minkä tahansa näytöllä näkyvän objektin ominaisuuksia.

Ohjelmisto tuli mukaan Common Desktop Environment -työpöytäympäristöön. Tuki OPEN LOOK ympäristölle on poistettu Solaris versiossa 11. Sun Microsystemsin OpenWindows ikkunointijärjestelmä perustui Open Look -määrittelylle.

Lähteet
-------

1. 1 2  James Waldby: The OPEN LOOK and XView CD-ROM *linuxjournal.com*.  1.12.1996. Viitattu 25.8.2021. (englanniksi)
2. ↑  OPEN LOOK *oreilly.com*. Viitattu 25.8.2021. (englanniksi)
3. ↑  Face to face with Open Look *guidebookgallery.org*. Viitattu 25.8.2021. (englanniksi)
4. 1 2 3  Tony Hoeber: Face To Face With Open Look.  *Byte*, joulukuu 1988, 13. vsk, nro 13, s. 286-296.  (englanniksi)
5. ↑  COSE Update FYI (Wayback Machine -arkistolinkki, COSE:n tiedote) *bubl.ac.uk*.  30.6.1993.  Arkistoitu 7.2.2012. Viitattu 17.5.2016. (englanniksi)
6. ↑  End of Feature Notices for Oracle Solaris 11 *oracle.com*. Viitattu 25.8.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* OPEN LOOK graphical user interface functional specification (englanniksi)
* Frequently-asked questions about the OPEN LOOK Graphical User Interface. (englanniksi)
**Man’yōgana** on japanin kielessä ennen vanhaan käytetty kana-tavukirjoitusmerkistö, jossa kiinalaisia kirjoitusmerkkejä käytettiin kirjoittamaan japanin kielen tavuja foneettisesti.

Man’yōgana kehitettiin ensimmäisellä vuosituhannella. Kirjoitustaito oli tullut Kiinasta Japaniin 400-luvulla, ja aluksi Japanissa käytettiin kiinan kieltä kaikessa kirjallisessa kommunikaatiossa. Kun japanilaiset halusivat kirjoittaa omaa kieltään, he ottivat käyttöön kiinalaiset kirjoitusmerkit eli kanjit. Kiinan ja japanin kielten erilaisuuden vuoksi ne eivät kuitenkaan riittäneet esimerkiksi japanin kielen partikkelien ja taivutuspäätteiden merkitsemiseen. Japanilaiset alkoivatkin käyttää tiettyjä kanji-merkkejä foneettisesti ilmaisemaan samalla tavoin ääntyviä japanin kielen tavuja. Näitä merkkejä kutsutaan man’yōgana-merkeiksi.

Näin syntynyt sekamuotoinen kirjoitus osoittautui epäkäytännölliseksi, sillä lukija ei aina tiennyt, ilmaisiko merkki kanjin tapaan merkitystä vai man’yōgana-merkin tapaan äännettä. Sen vuoksi man’yōgana-merkeistä kehitettiin Heian-kaudella (794–1183) erillinen, puhtaasti foneettinen kana-tavukirjoitus. Sen jälkeen tämän tavukirjoituksen merkkejä yksinkertaistamalla kehitettiin erilliset hiragana- ja katakana-merkistöt.

Taulukon soluissa man’yōgana-merkit oikealla ja niistä osa erottamalla saadut katakana-merkit vasemmalla. Erotettu osa korostettuna punaisella.Hiragana-merkkien (alinna) kehitys man’yōgana-merkeistä (ylinnä).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Araki-Masonen, Kumi: *Hiragana ja katakana: Opas japanilaisen tavukirjoituksen maailmaan*, s. 11–12. Finn Lectura, 2006. ISBN 951-792-304-X.
Jay Reatard esiintymässä vuonna 2008.
**Jay Reatard**, oikealta nimeltään **Jimmy Lee Lindsey Jr.**, (1. toukokuuta 1980 – 13. tammikuuta 2010) oli yhdysvaltalainen garage rock -artisti.

Lindsey julkaisi yhteensä 18 albumia, 41 singleä sekä kokoelma-albumeita aiemmin julkaistuista singleistä ja demoista. Musiikki ja esiintymiset olivat yleensä aggressiivisia, lukuun ottamatta viimeistä albumia *Watch Me Fall*. Lindsey myös soitti monessa eri yhtyeessä, kuten The Reatardsissa, Lost Soundsissa ja Digital Leatherissa.

Lindsey esiintyi Suomessa Nosturissa maaliskuussa 2009.

Lindsey kuoli 29-vuotiaana 13. tammikuuta 2010 kotonaan Memphisissä kokaainin ja alkoholin yliannostukseen. Hänen kaverinsa löysi Lindseyn kuolleena sängyssään. Memphisin poliisi epäili myös mahdollista murhaa.

Diskografia
-----------

### Sooloalbumit

* *Blood Visions* (2006)
* *Singles 06-07* (2008)
* *Matador Singles 08' (2008)*
* *Greatest Messes* (2009)
* *Watch Me Fall* (2009)
* *Better than Something* (2012)

Lähteet
-------

1. ↑  Jay Reatard Found Dead in Memphis Home *Billboard.com*. Viitattu 30.12.2010. (englanniksi)
2. 1 2 3  Otto Talvio: Garagerockin nuori tähti oli keikoilla pitelemätön.  *Helsingin Sanomat*, 23.1.2010, s. C7. Artikkelin verkkoversio.
3. ↑  Sean Michaels: *Jay Reatard died from cocaine and alcohol overdose* The Guardian (4.2.2010)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Maonanit** ovat yksi Kiinan virallisesti tunnustamista 55:tä etnisestä vähemmistöryhmästä. Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan heitä oli yhteensä 107 166 ja he asuvat pääosin Guangxin autonomisella alueella Huanjiangin ja Hechin piirikunnissa (Hechin piirikunta on nykyään Jinchengjiangin kaupunkipiiri Hechi-nimisessä prefektuuritason kaupungissa). Maonanin kieli kuuluu thailaisiin kieliin.

Historia
--------

Maonanien alkuperästä ei ole tutkijoiden joukossa täyttä yksimielisyyttä. Maonanit jakautuvat viiteen sukuryhmään, jotka käyttävät sukunimiä Tan, Lu, Meng, Yan ja Wei. Tan-suku on näistä suurin ja heidän oman perinteensä mukaan he tulivat nykyisille alueilleen Hunanista. Muut suvut juontavat puolestaan juurensa Fujianiin ja Shandongiin. Sitä mikä yhdisti eri alueilta tulleet ryhmät yhdeksi etniseksi ryhmäksi ei tiedetä. Maonanit alkoivat sekoittua han-kiinalaisiin 1300-luvulta lähtien ja he ovatkin sittemmin kiinalaistuneet voimakkaasti.

Kulttuuri
---------

Maonanin kielen lisäksi maonanit puhuvat usein kiinaa ja/tai zhuangia. Maonanit harjoittavat taolaisuutta, buddhalaisuutta ja esi-isien palvontaa. Han-kiinalaisesta esi-isien palvonnasta poiketen maonanit palvovat myös naispuolisia esivanhempiaan. Maonanit ovat maanviljelijöitä ja he kasvattavat esimerkiksi maissia, riisiä, tupakkaa ja vehnää. Ennen kommunistien tuloa valtaan vuonna 1949 suurin osa maonaneista ei omistanut itse maata, vaan he työskentelivät suuremmilla tiloilla, tai vuokraviljelijöinä.

Lähteet
-------

1. ↑  Zheng Qian: *China's Ethnic Groups and Religions*, s. 19-22. Cengage Learning, 2010. ISBN 981-4319-76-7. (englanniksi)
2. 1 2  James S. Olson: *An ethnohistorical dictionary of China*, s. 224–225. Greenwood Press, 1998. ISBN 0–313–28853–4. (englanniksi)
Bustamante vuonna 1962.
**William Alexander Clarke Bustamante** (24. helmikuuta 1884 Hanover, Jamaika – 6. elokuuta 1977 Irish Town, Jamaika) oli jamaikalainen poliitikko ja ammattiyhdistysjohtaja, josta tuli itsenäistyneen Jamaikan ensimmäinen pääministeri. 

Bustamante nousi jamaikalaisten tietoisuuteen 1940-luvulla perustaessaan työväenpuolueen ja samalla saaren ensimmäisen ammattijärjestön, Bustamante Trade Unionin. Jamaikan autonomiseen hallitukseen Bustamante valittiin ensi kertaa 1944, silloin liikenneministeriksi. Britannian myönnettyä Jamaikalle itsenäisyyden 1962 Bustamantesta tuli maan ensimmäinen pääministeri.

Bustamanten alkuperäinen nimi oli William Alexander Clarke. Hän syntyi Jamaikan Hanoverin kaupungissa irlantilaisen isän ja mustaihoisen äidin katoliseen perheeseen. Hän sanoi ottaneensa nimekseen Bustamanten kunnianosoituksena espanjalaiselle merikapteenille, jonka oli nuorena tuntenut. Bustamante työskenteli poliisina Kuubassa, ravintoneuvojana newyorkilaisessa sairaalassa ja liikennetarkastajana Panamassa, jossa tapasi tulevan vaimonsa. Palattuaan kotisaarelleen 1932 hän valikoitui pian itsenäisyysliikkeen johtajaksi, joka sai mainetta kirjoituksillaan Daily Gleaner- ja Jamaica Standard -lehdissä sekä brittiläisissä sanomalehdissä. Vuonna 1937 hänet valittiin Jamaica Workers' Unionin (JWU) rahastonhoitajaksi. Vuoden 1938 lakkojen aikana Bustamantesta tuli enimmäkseen tummaihoisen työväestön äänitorvi. JWU:sta tuli Bustamante Industrial Trade Union, joka on yhä maan suurin ammattijärjestö.

Vuonna 1940 Bustamante sai vankilatuomion Kingstonin satamamellakoiden takia. Vuonna 1944 Jamaikaan tuli yleinen äänioikeus, paljolti itsenäisyysliikkeen ajamana. Bustamante vapautui vankeudesta ja perusti Jamaikan työväenpuolueen 1943, joka sai 22 parlamentin 32 paikasta ensimmäisissä yleisissä vaaleissa. Pääministeriksi (chief minister) Bustamante nousi 1953 ja pysyi virassa vuoden 1955 vaaleihin, jolloin työväenpuolue hävisi vaalit. 1940-luvun lopulla Bustamante toii myös pääkaupunki Kingstonin pormestarina.

Jamaikan itsenäistyttyä 1962 Bustamante nousi taas pääministeriksi vuoteen 1967 asti, mutta alkoi sairastella vuoden 1964 paikkeilla ja luovutti vallan käytännössä varamiehelleen Donald Sangsterille. Vuonna 1969 Bustamante sai Jamaikan korkeimman tunnustuksen, kansallissankarin arvonimen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Huovinen, Pentti ja Siikala, Kalervo (toim.): *Maailmanpolitiikan kasvot*, s. 29–30. Helsinki: Weilin & Göös, 1963.
2. 1 2 3 4 5  Alexander Bustamante Biography, Jamaica Travel and Culture. Viitattu 27.10.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Alexander Bustamante
**Ristijärvi** on ylänköjärvi Kuhmossa Kainuun kaakkoisosassa. Sen pinta-ala on 82 hehtaaria. Etäisyys Kajaanista on 92 kilometriä itäkaakkoon.

Maantiede
---------

Ristijärven kaakkois–luoteissuuntainen pituus on 1,8 kilometriä. Järven keskiosan leveys lounaasta koilliseen on noin 600 metriä. Etelä- ja pohjoisosa jakautuvat lahdiksi, joista luoteisosan Pitkälahti on haarautuvan Pitkäniemen erottamana selkeimmin erillään pääaltaasta. Ristijärven pohja kumpuilee. Noin viisitoista prosenttia järvestä on vähintään kymmenen metriä syvä; 15–19-metrisiä syvänteitä on useita. Syvin kohta sijaitsee järven lounaisosassa.

Ristijärven saariluku on kolme. Yksi saarista on alle aarin laajuinen luoto. Kahden muun saaren pinta-ala on yli aarin mutta alle hehtaarin. Ristijärven rannat ovat enimmäkseen metsä- ja suomaata, siellä täällä on pientaloja. Järven itäpuolitse kulkee kantatie 75.

Ristijärveen virtaa nimetön laskuoja etelästä. Ristijärven pohjoispuolella sijaitsee Lauvusjärvi (204,8 metriä mpy), johon Ristijärvi laskee järvien välisen kannaksen kapeimmasta kohdasta.

Ristijärven vesitilavuus on 4 628 000 kuutiometriä.

Ristijärvi (59.994.1.013) kuuluu Laavusjoen valuma-alueeseen (59.994), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Vepsänjoen valuma-alue (59.99) ja ensimmäinen on Ontojärven–Lentuan valuma-alue (59.9). Lauvusjärvi on Laavusjoen valuma-alueen laajimmat vakavedet ovat Lauvusjärvi, Ristijärvi, Mäntyjärvi ja Iso Raatejärvi. Alueeseen kuuluu 26 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ristijärvi, vakavesi, Kuhmo
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 7.12.2022.
3. ↑  Ristijärvi. Järviwiki. Viitattu 7.12.2022.
4. ↑  Laavusjoen valuma-alue (59.994). Järviwiki. Viitattu 7.12.2022.
*Tämä artikkeli kertoo Puolan merivoimien Jaskółka-luokan miinanraivaajasta. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**ORP Jaskółka** oli Puolan laivaston Jaskółka-luokan miinanraivaaja toisen maailmansodan alussa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Jaskółka-luokka*
Alus tilattiin Stocznia Gdynskalta (merivoimien telakka) Gdyniasta,missä köli laskettiin 1933. Alus laskettiin vesille 11. syyskuuta 1934 ja valmistui 27. elokuuta 1935.

Palvelus
--------

Syyskuussa 1939 *Jaskółka* osallistui syyskuussa 1939 sotatoimiin raivaajalaivueen mukana päällikkönään Tadeusz Borysiewicz. Se osallistui 1. syyskuuta 1939 miinoitusoperaatioon. Alus joutui 7. syyskuuta Helin niemimaan lähellä Saksan ilmavoimien massiiviseen ilmahyökkäykseen, jonka aikana se tuhosi yhden hyökänneistä Junkers Ju 87 Stuka -syöksypommittajista.

Alus tuki 11. 12. ja 14. syyskuuta maajoukkojen taistelua tykkitulella. Se osallistui 13. syyskuuta vastaisena yönä Helin kaakkoisrannan miinoituksiin. *Jaskółka* upposi 14. syyskuuta Jastarnian satamassa ilmahyökkäyksessä, josta miehistö selvisi vammoitta. Saksalaiset romuttivat hylyn.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Twardowksi, Marek: The Jaskolka Class Minesweepers.  *Warship*, 1980, IV. vsk, nro 3, s. 167-179. Greenwich, London:  Conway Maritime Press. ISBN 0-85177-206-6.   (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Twardowski, Marek s. 170
**Metsätyöläinen** oli vuosina 1926–1935 ilmestynyt Kanadan Puutavaratyöläisten Teollisuusliiton (Lumber Workers’ Industrial Union of Canada, vuosina 1930–1932 Lumber and Agricultural Workers’ Industrial Union) suomenkielinen lehti.

Kommunistisen LWIUC:n julkaisema *Metsätyöläinen* oli tarkoitettu ammattiliiton sisäiseksi tiedotusvälineeksi sekä tekemään propagandaa metsätöissä työskentelevien kanadansuomalaisten keskuudessa. Lehti oli aluksi monistettu, mutta vuodesta 1927 lähtien se painettiin *Vapauden* kirjapainossa Sudburyssa. Taloudellisten vaikeuksien takia *Metsätyöläinen* ei ilmestynyt lokakuusta 1929 toukokuuhun 1930. Ammattiliiton nimenvaihdon aikana sen nimenä oli *Maa- ja Metsätyöläinen*. Toimittajina työskentelivät aluksi Alfred Hautamäki sekä vuodesta 1929 lähtien Hannes Sula ja Kalle Salo sekä muut LWIUC:n virkailijat. Lehden levikki oli 800 kappaletta vuonna 1926.

Lähteet
-------

1. ↑  Järjestön suomenkielinen nimi, *Canadan Suomalainen Järjestö 25 vuotta*, s. 102–105. Sudbury, Ontario: Vapaus Publishing Company, 1936. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Pilli, Arja: *The Finnish-language Press in Canada, 1901–1939: A Study in the History of Ethnic Journalism*, s. 213–215. Annales Academiae Scientiarum Fennicae: Dissertationes humanarum litterarum 34. Helsinki: Suomalainen Tiedeakatemia, 1982. ISBN 951-41-0447-1.
**Mantšuriankarvatonkoira**  (*Tai-Tai*) on kiinalainen koirarotu.

Ulkomuoto
---------

Mantšuriankarvatonkoiran pää on kupolimainen ja kuono lyhyt. Päässä ja niskassa on lyhyt harja, samaan tapaan kuin kiinanharjakoiralla. Lisäksi sillä on tuuheaa karvaa käpälissä ja hännänpäässä. Karvaton nahka on väriltään joko vaalea (lihanvärinen) tai kupari. Säkäkorkeus vaihtelee 46–51 cm välillä.

Alkuperä
--------

Rotu on nimensä mukaisesti kotoisin Pohjois-Kiinasta, missä sitä on perinteisesti käytetty "elävänä kuumavesipullona" viileiden öiden aikana. Se näyttäisi olevan läheistä sukua kiinanharjakoiralle. Sen alkuperäinen nimitys tulee eliitiltä, koska tai-tai viittaa kiinalaisten lähellä asuneeseen vauraaseen kansaan jolla oli paljon vapaa-aikaa. Se voi myös viitata varakkaiden miesten (*tai-pan*) tärkeimpiin vaimoihin, (heillä oli enemmän kuin yksi vaimo). Lännessä siitä tiedetään vain hyvin vähän, mutta tieto voi olla pikkuhiljaa lisääntymässä.

Katso myös
----------

* Kiinanharjakoira
* Pila

Lähteet
-------

1. 1 2  Morris, D. *Dogs - The Ultimate Dictionary of over 1000 Dog Breeds*, s. 580. Trafalgar Square, North Pomfret, Vermont: 2008.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: no:Mandsjurisk nakenhund
**Isomeriliitäjä** (*Procellaria aequinoctialis*) on meriliitäjien sukuun kuuluva valtamerilintu.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Isomeriliitäjä on kokonaan tummanruskea, lähes musta, pitkäsiipinen eteläisten valtamerten liitäjä, jolla on kokonaan vaalea nokka, joka nuorella linnulla on vielä vaaleampi kuin aikuisella. Joillakin yksilöillä on pieni valkoinen poskitäplä. Linnun pituus on 51–58 cm, siipien kärkiväli 134–147 cm ja paino 1–1,4 kg. Sukupuolet ovat samanvärisiä.

Esiintyminen
------------

Isomeriliitäjä elää laajalla alueella eteläisillä valtamerillä. Se pesii Etelämannerta ympäröivillä saarilla, kuten Etelä-Georgialla, jossa sijaitsee lajin suurin yhdyskunta, noin kaksi miljoonaa paria. Lajin kokonaiskanta on noin seitsemän miljoonaa yksilöä. Kanta on taantunut saarille tuotujen vieraiden petojen, kuten rottien, sekä kalastuksessa käytettävien pitkäsiimojen takia.

Elinympäristö
-------------

Laji pesii kasvillisuuden valtaamilla rinteillä tai soistuneessa maastossa. Pesimäajan jälkeen se elää vain avomerellä.

Lisääntyminen
-------------

Isomeriliitäjät elävät yhdyskunnissa. Ne kaivavat syvän, yli kaksi metriä pitkän pesäonkalon, jonka perälle ne rakentavat pesän. Lokakuussa naaras munii sinne yhden munan, jota haudotaan 57–62 päivää. Emot voivat välillä jättää munan useiksi päiviksi hautomatta. Poikanen jättää pesän lentokykyisenä 87–106 päivää vanhana. Pari on hyvin uskollinen pesäpaikalleen ja palaa usein samalle pesäkololle vuodesta toiseen. Laji voi elää yli 30-vuotiaaksi.

Ravinto
-------

Isomeriliitäjät syövät mustekaloja, kaloja ja äyriäisiä. Ne saalistavat enimmäkseen kelluen meressä siepaten ruokansa veden pinnasta. Ne ovat hyviä sukeltajia ja etsivät joskus ruokansa sukeltamalla jopa kymmenestä metristä. Ne seuraavat mielellään kalastusaluksia syöden jätteitä ja perkuutähteitä.

Lähteet
-------

* Arkive[vanhentunut linkki] (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Procellaria aequinoctialis* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 16.6.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q276206
* Wikispecies: Procellaria aequinoctialis
* ABA: whchpe
* ADW: Procellaria\_aequinoctialis
* AFD: Procellaria\_(Procellaria)\_aequinoctialis
* ARKive: procellaria-aequinoctialis
* Avibase: 35EB45A0494AEE57
* BirdLife: 22698140
* BOLD: 112665
* CoL: 4MMPZ
* CMS: procellaria-aequinoctialis
* BOW: whcpet1
* eBird: whcpet1
* Euring: 27800
* Fossilworks: 83357
* GBIF: 2481495
* iNaturalist: 4136
* IRMNG: 10919416
* ITIS: 174610
* IUCN: 22698140
* NBN: NHMSYS0000534039
* NCBI: 53665
* Neotropical: whcpet1
* NZBO: white-chinned-petrel
* NZOR: 726640aa-1554-49f5-a1f1-d5277c8ce87e
* SeaLifeBase: 73471
* WoRMS: 212651
* Xeno-canto: Procellaria-aequinoctialis

 |

 |
**Kuningas New Yorkissa** (*A King in New York*) on Charlie Chaplinin ohjaama komediaelokuva vuodelta 1957, viimeinen, jossa hän näytteli itse pääroolia. 

Elokuva on poliittinen satiiri, joka tekee pilkkaa erityisesti Yhdysvaltojen senaikaisesta politiikasta. Chaplin tuotti elokuvan Euroopassa vuonna 1957, sen jälkeen kun Yhdysvallat (oikeusministerinä James McGranery) oli karkottanut hänet maasta poliittisista syistä vuonna 1952.

Elokuvan vastaanotto oli ristiriitainen. Toisaalta on väitetty, että se ei yllä Chaplinin nuoruudentöiden tasolle ja että syyte kommunismin ihannoinnista musersi Chaplinin taiteellisen luomisvoiman. Elokuvan vastustus on johtunut ennen kaikkea sen yhteiskunnallisesta sisällöstä. Kyseessä on Peter von Baghin mukaan koko Chaplinin tuotannon purevin iva amerikkalaista elämänmuotoa kohtaan: "hän satirisoi siinä USAssa vallitsevia ilmiöketjuja, jotka ovat fasismin sukuisia".

Baghin mukaan Yhdysvaltojen 1950-luvun poliittista ilmapiiriä kuvatessaan "Chaplin onnistui ainoana 1950-luvun ohjaajana käsittelemään yhteiskunnallisen trauman koko yhtälöä".

Amerikkalaiset levittäjät boikotoivat elokuvaa tehokkaasti, eivätkä isot yhtiöt myöskään Englannissa ja Ranskassa suostuneet levittämään filmiä, vaan levitys jäi pienten tahojen tehtäväksi. Vuonna 1957 valmistuneen elokuvan ensiesitys Yhdysvalloissa oli vasta 1973.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Päähenkilönä on Chaplinin itsensä esittämä Estrovian kuningas Igor Shahdov, joka on paennut vallankumouksen jälkeen maasta. Hänen syytetään lähteneen valtionkassa mukanaan. Koko valtionkassan on kuitenkin varastanut Estrovian pääministeri, ja Shahdov on joutua New Yorkissa puille paljaille. Television mainostoimittaja Ann Kay (Dawn Addams) saa kuitenkin houkutelluksi Shahdovin tekemään televisiomainoksia. Shahdov viedään tutustumaan myös amerikkalaiseen kouluun, jossa hän tapaa pikkuvanhan Rupert MacAbeen (roolissa Chaplinin oma poika Michael Chaplin). Rupertin vanhempia syytetään kommunisteiksi, ja kun Rupert itse myöhemmin viedään kuulusteluun, hänet painostetaan ilmiantamaan vanhempiensa ystävät, jotta vanhemmat vapautuisivat vankilasta. Tämä musertaa Rupertin itseluottamuksen. Myös Shahdov joutuu antiamerikkalaista toimintaa tutkivan komitean kuulusteluun, jolloin hän häpäisee koko komitean kastelemalla sen vahingossa palovesiletkulla. Shahdov on New Yorkin ympäristössä täydellisen vieras. Hänelle paljastuu, miten ihmisen yksityisyyttä urkitaan ja se tehdään julkiseksi, miten koko yhteiskunta on keinotekoinen ja läpikotaisin kaupallinen. Lopulta Shahdov päättää palata Eurooppaan. 

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Lähteet
-------

1. ↑  Filming A King in New York *charliechaplin*. Viitattu 11.5.2012. (englanniksi)
2. ↑  Peter von Bagh: Chaplin, s. 419
3. ↑  Peter von Bagh: Chaplin, s. 430
4. ↑  Peter von Bagh: Chaplin, s. 417
5. ↑  The History of Film The 1970s *Filmsite*
**Isolan kartano** on Riihimäen Arolammella sijaitseva kartano. Kartano perustettiin alkujaan kruununuudistilaksi 1788. Kartanon alkuperäinen päärakennus purettiin 1898 ja sen tilalle rakennettiin huvilatyyppinen talonpoikaistalo, joka paloi 1918. Arkkitehti Oiva Kallion suunnittelema nykyinen päärakennus valmistui 1919 ja edustaa tyyliltään vanhempaa kartanoarkkitehtuuria. Pihapiirissä on rakennusmestari Heikki Siikosen suunnittelema karjasuoja, joka valmistui 1928. Kartanon etelä- ja länsipuolella avautuu laaksomainen peltomaisema, jota pohjoispuolelta rajaa kuninkaankartaston mukainen mäenrinteessä polveileva tie. Alue kuuluu Rakennettu Häme 2003-investoinnin mukaan maakunnallisesti arvokkaisiin rakennettuihin kultturiympäristöihin. Kartanon nykyinen omistaja on Sauli Aaltonen, joka perheineen muutti kartanon vanhaan leivintupaan 2002. Aaltosen perhe on hiljaelleen kunnostanut päärakennusta sekä muita pihan rakennuksia. Kartanon aiempiin omistajiin kuuluu Mauno Isola, joka tunnetaan joululaulun Me käymme joulun viettohon sanoittajana.

Lähteet
-------

1. ↑  Riihimäen rakennuskulttuuria 2010 (Arkistoitu – Internet Archive) (sivu 82, Kartanot - 1. Isolan kartano), riihimaki.fi, viitattu 22.9.2020.
2. 1 2  Riihimäen rakennetut kulttuuriympäristöt (Arkistoitu – Internet Archive) (sivu 266, kohde 236-237 - Isolan kartano), riihimaki.fi, viitattu 22.9.2020.
3. ↑  Kuka mitä häh? Kenkiä, kamiinoja ja Pepe Ahlqvist - Paikalliset - Aamuposti, *aamuposti.fi*, julkaistu 27.9.2016, viitattu 22.9.2020.
**Metsästäjä** on Suomen riistakeskuksen julkaisema aikakauslehti. Aiemmin lehteä julkaisi Metsästäjäin Keskusjärjestö. Lehti ilmestyy ruotsiksi nimellä Jägaren.

Metsästäjä-lehdessä käsitellään riistanhoitoon ja riistakantojen verotukseen liittyviä ajankohtaisia asioita, kansainvälistä yhteistoimintaa, riistatalouden suhdetta muuhun luonnon käyttöön sekä riistaeläinten asemaa ja merkitystä luonnossa. Lehden aihepiiriin kuuluvat käytännön metsästys- ja riistanhoitotietous, metsästyslainsäädäntö, koirien käyttö metsästyksessä, eräelämä ja näissä tarvittavat välineet ja tarvikkeet sekä tiedottaminen Suomen riistakeskuksen toiminnasta, kokouksista ja koulutuksesta.

Metsästäjä-lehti jaetaan jokaiselle riistanhoitomaksun maksaneelle metsästäjälle, lukuisille virastoille, kirjastoille, yhdistyksille sekä oppilaitoksille. Lehden levikki on yli 300 000. Lehti ei ole irtomyynnissä, mutta se on kaikkien luettavissa verkko- ja näköislehtenä. Lehti ilmestyy kuudesti vuodessa.

Lehti aloitti 1952 nimellä *Metsästäjäliiton tiedoitukset* ja se jakaantui 1954 suomenkieliseksi *Suomen metsästäjä* ja ruotsinkieliseksi *Jägaren* lehdeksi. Vuonna 1968 nimi lyheni pelkäksi Metsästäjäksi.

Lähteet
-------

* Suomen riistakeskus, Metsästäjä-lehti

### Viitteet

1. ↑  Metsästäjä mediakortti 2020 (PDF)  2020. Suomen Riistakeskus. Viitattu 16.2.2020.
Jekaterina Breško-Breškovskaja
**Jekaterina Konstantinovna Breško-Breškovskaja** (ven. Екатери́на Константи́новна Бре́шко-Брешко́вская; 1844–1934) oli venäläinen vallankumousjohtaja. Hänet tunnettiin lempinimellä *babuška* (isoäiti).

Breško-Breškovskaja oli syntyisin rikkaasta aatelisperheestä Vitebskin alueelta nykyisellä Valko-Venäjällä. Uskonnollinen vakaumus sai hänet kyseenalaistamaan maaorjuuden, ja hän teki avustustyötä talonpoikien joukossa 1860-luvulla. Breško-Breškovskaja oli 26-vuotias, kun hän vuonna 1871 lähti kotoa liittyäkseen anarkisti Mihail Bakuninin kannattajiin Kiovassa.

Hänet pidätettiin 1874 Pietarissa ja tuomittiin 1878 pakkotyöhön Siperiaan Venäjän vallankumousliikkeen ensimmäisessä suuressa oikeudenkäynnissä "193:n jutussa", jossa hänen ohellaan tuomittiin 192 muuta. 20 vuodeksi. Hänet armahdettiin 1896, ja sen jälkeen hän oli mukana perustamassa sosialistivallankumouksellisen ryhmää. Vuonna 1900 hän pakeni Sveitsiin ja oleskeli 1904–1905 Yhdysvalloissa, jossa hän piti puheita ja keräsi varoja puolueelle.

Breškovskaja palasi Venäjälle vuoden 1905 vallankumouksen jälkeen. 

Hänet pidätettiin jälleen 1907 ja karkotettiin taas 1910 Siperiaan. Kerenskin hallitus vapautti hänet 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen. Hän sai paikan väliaikaishallituksessa, joka kaatui bolševikkien lokakuun vallankumoukseen. 

Breškovskaja vietti loppuelämänsä Tšekkoslovakiassa, jonne hän pakeni 1919. Ennen eläkkeellejääntiään hän järjesti venäjänkielistä opetusta Ruteniassa.

Breškovskajan poika oli kirjailija Nikolai Breško-Breškovski

Lähteet
-------

1. 1 2  Ben Hellman, Vapaus ja rauha, Venäläiset kirjailijat vuonna 1917, Ajan kohina 7/2017, viitattu 13.7.2019
2. 1 2 3  Otavan Iso tietosanakirja, osa 1, palsta 1467, Helsinki, Otava 1968
3. ↑  Norma C. Noonan, Carol Nechemias, toim. Encyclopedia of Russian Women's Movements, s. 11 Google Books

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jekaterina Breško-Breškovskaja** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |