recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kyläbulbuli** (*Pycnonotus barbatus*) on afrikkalainen keskikoinen varpuslintu.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Kyläbulbulin pituus on noin 19 cm, siipien kärkiväli 26,5–31 cm ja paino 26–41 g. Laji muistuttaa pienikokoista rastasta ja arabianbulbulia, mutta sen pää on ruskea eikä sillä ole vaaleaa silmärengas. Päälaella on pieni töyhtö ja alaperä on keltainen. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Laulu koostuu melodisten vihellysten sarjasta.

Esiintyminen
------------

Kyläbulbuli elää Afrikassa päiväntasaajan pohjoispuolella. Se puuttuu Saharasta ja pääosasta Sahelin aluetta. Se on yleinen Niilin laaksossa ja Marokon, Algerian ja Tunisian muodostamalla rannikkoalueella. Lajista tunnetaan noin kuusi alalajia. Se on paikkalintu. Lajin esiintymisalueen laajuus on 19 miljoonaa neliökilometriä. Kyläbulbulia ei ole tavattu Suomessa.

Elinympäristö
-------------

Kyläbulbulit elävät enimmäkseen vehreillä tasangoilla. Ne karttavat yleensä kuivia seutuja ja korkeita vuoristoja. Ne viihtyvät puutarhoissa, keitaissa, puustoisten virtojen rannoilla ja palmumetsiköissä. Kyläbulbulit ovat sopeutuneet ihmisasutukseen erinomaisesti.

Lisääntyminen
-------------

*Pycnonotus barbatus barbatus*
Kyläbulbulin maljamainen pesä on pensaassa tai puussa. Naaras munii tavallisesti 3 munaa, joita haudotaan 12–14 päivää. Poikaset jättävät pesän kaksiviikkoisina. Pesyeitä on kaksi, usein kolme ja joskus neljä kesän aikana.

Ravinto
-------

Kyläbulbulien pääravintoa ovat hedelmät, marjat ja hyönteiset, myös siemenet, lehdet ja mesi.

Lähteet
-------

1. ↑  BirdLife International: *Pycnonotus barbatus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 26.11.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Cramp, Stanley (päätoim.) 1988: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. – Oxford University Press. Hongkong.
3. ↑  IUCN


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q790596
* Wikispecies: Pycnonotus barbatus
* ADW: Pycnonotus\_barbatus
* Avibase: C220D76FF874D0D9
* BirdLife: 22712650
* BOLD: 116886
* CoL: 4QMM4
* BOW: combul2
* eBird: combul2
* EUNIS: 8725
* Euring: 10370
* Fauna Europaea: 97379
* Fauna Europaea (new): d65d201c-87de-4599-9633-a57b6585e835
* GBIF: 2486147
* iNaturalist: 14588
* IRMNG: 10837595
* ITIS: 562602
* IUCN: 22712650
* NBN: NHMSYS0020703667
* NCBI: 175013
* TSA: 15193
* WoRMS: 212757
* Xeno-canto: Pycnonotus-barbatus

 |

 |
Kim Stolz
**Kimberly "Kim" Lynn Stolz** (s. 8. kesäkuuta 1983, New York City, New York) on yhdysvaltalainen muotimalli. Stolz tuli tunnetuksi Huippumalli haussa -realityohjelman viidennellä kaudella, jossa hän tuli viidenneksi kilpailussa.

Elämä
-----

Stolz on asunut New Yorkissa koko ikänsä. Hän valmistui Brearleyn koulusta vuonna 2001 ja pääsi Wesleyan Universityyn, josta valmistui vuonna 2005.

Hänen äitinsä Carol Brandt oli malli vuosien 1960 ja 1970 välisenä aikana. Kim itse teki kuvaustöitä Bride -lehdelle jo viisivuotiaana.

Stolz on avoin seksuaalisuudestaan ja on ilmoittanut avoimesti olevansa lesbo.*lähde?*

### Huippumalli haussa -ohjelman jälkeen

Huippumalli haussa -ohjelman jälkeen Stolz allekirjoitti sopimuksen Elite Model Management:in kanssa.
Stolz on myös esiintynyt mm. kahdesti GoNYC -lehden, Brooklyn Industries -lehden, Nordstrom -lehden, Seventeen -lehden sekä Soho Publishing, Inc. -kannessa.

### TV-esiintymiset

* Huippumalli haussa, kausi 5.
* Huippumalli haussa, kausi 8 (vieraana).
* Veronica Mars.
* The Tyra Banks Show (2005-2010), kausi 1 (vieraana).
* The Freshmen (mtvU).
* vh1 I love the.

Aiheesta muualla
----------------

* Kimin MySpace (englanniksi)
* Stolzin sivu MTVu:n sivustolla (englanniksi)
* Kim Stolz Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Stolzin TV.com Profiili (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Out.com haastattelu (englanniksi)
**Clyde Bruckman** (20. syyskuuta 1894 San José, Kalifornia – 4. tammikuuta 1955 Hollywood, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja ja komediaelokuvien ohjaaja sekä mykkäelokuvien loppukaudella että äänielokuvien alkupuolella. Bruckman teki yhteistyötä monien tunnettujen komedianäyttelijöiden, kuten Buster Keatonin, W. C. Fieldsin, Laurelin ja Hardyn, Three Stoogesin, Abbottin ja Costellon sekä Harold Lloydin, kanssa.

Bruckman tunnetuin yhteistyökumppani lienee Buster Keaton, jonka elokuvia Bruckman käsikirjoitti tämän kanssa. Menestyneimpiä elokuvia ovat *Ruutia, räminää ja rakkautta*, *Kovaa kyytiä ja kaunokaisia*, *Ruorimies*, *Seitsemän mahdollisuutta*, *Kameramies* ja *Kenraali*, jossa Bruckman toimi toisena ohjaajana.

Bruckman jatkoi komediaelokuvien kuvaamista äänielokuvien lyötyä itsensä lopullisesti läpi, mutta hänen uraansa varjosti alkoholismi, mikä aiheutti tuotantoviivästymisiä. Vuodesta 1935 lähtien Bruckmanin käsikirjoittamista rajoitettiin viivästymisien takia.

Vuonna 1955 työtön Bruckman lainasi Keatonilta pistoolin ja ampui itsensä.

Aiheesta muualla
----------------

* Clyde Bruckman Elonetissä.
* Clyde Bruckman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Elena Santarelli
**Elena Santarelli** (s. 18. elokuuta 1981 Latina) on italialainen tv-juontaja, malli ja näyttelijä.

Santarelli syntyi Latinan kaupungissa ja kasvoi läheisessä Sermonetan kaupungissa. Esiinnyttyään mallina Georgio Armanille, Laura Biagiottille, Gai Mattiololle ja muille muodin kärkinimille, hän voitti Italian *Elite moda e Look* -kilpailun vuonna 1998 ja hänestä alettiin puhua uutena Valeria Mazzana. Hänestä tuli laajasti tunnettu vasta Amedeo Sebastianin kuuluisan ohjelman *L'eredità*n myötä. Samalla hänestä tuli Enrico Varrialen juontajapari televisiokanava Rai Duen urheiluohjelmaan *Stadio Sprint* vuosina 2004–2005. Syyskuusta 2007 Santarelli on juontanut MTV:n ohjelmaa *Total Request Live*. Hän myös näyttelee Italia 1 -kanavan sitcom-sarjassa Camera Cafè.

Santarelli on ollut kihloissa jalkapalloilija Bernardo Corradin kanssa vuodesta 2005.

Elokuvia ja muita esiintymisiä
------------------------------

* 2004/2005 - *Stadio Sprint*, Rai Due
* Vita Smeralda (2006), Jerry Calàn elokuva
* Commediasexi (2006), Alessandro D'Alatrin elokuva
* Torinon talviparalympialaisten päätösseremonian juonto
* 2007/2008 - Total Request Live, MTV

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Italia

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: it:Elena Santarelli
**David Silverman** (15. maaliskuuta 1957 New York, New York) on yhdysvaltalainen animaattori, elokuvaohjaaja ja elokuvakäsikirjoittaja, joka on parhaiten tunnettu työstään animaatiosarja *Simpsonien* parissa. Hän on ohjannut yli 20 sarjan jaksoa, mukaan lukien kaikkein ensimmäisen jakson "Joulurauha" vuonna 1989. Silverman on ohjannut *Simpsoneihin* perustuvat *The Simpsons Movie* -elokuvan (2007) sekä lyhytelokuvat *The Longest Daycare* (2012) ja *Playdate with Destiny* (2020). Silverman on myös käsikirjoittanut yhden *Simpsonien* jakson, vuonna 2018 esitetyn 29. tuotantokauden jakson "Lisan blues" (yhdessä Brian Kelleyn kanssa).

Silverman oli toisena apulaisohjaajana Pete Docterin ohjaamassa animaatioelokuvassa *Monsterit Oy* (2001).

Aiheesta muualla
----------------

* David Silverman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Bruce Robinson ja Lesley-Anne Down.
**Bruce Robinson** (s. 2. toukokuuta 1946) on brittiläinen näyttelijä ja elokuvaohjaaja sekä -käsikirjoittaja. Hän debytoi esiintyjänä Franco Zeffirellin *Romeossa ja Juliassa* (1968).

Vuonna 1985 Robinson voitti Baftan *Kuoleman kenttien* (1984) käsikirjoituksesta. Sama elokuva toi hänelle Oscar-ehdokkuuden. Ohjaustöitä ovat *Onnen kiertolaiset* (1987), *Jennifer 8* (1992) ja *The Rum Diary* (2010).

Aiheesta muualla
----------------

* Bruce Robinson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Gyllene Tiderin jäsenet lehdistötilaisuudessa vuonna 2004. Vasemmalta oikealle Mats Persson, Anders Herrlin, Göran Fritzon, Per Gessle ja Micke "Syd" Andersson.
**Gyllene Tider** (**GT**) on ruotsalainen popyhtye, joka perustettiin vuonna 1977. 

Vuonna 1977 Per Gessle tapasi Mats Perssonin, joka oli tuohon aikaan Audiovisuellt Angrepp -yhtyeen jäsen. He päättivät perustaa duon, Grape Rockin. Myöhemmin siihen liittyivät Micke Andersson, Anders Herrlin ja Göran Fritzon, jolloin kvintetti oli syntynyt. Nimeksi he vaihtoivat Gyllene Tider.

Vuonna 1978 yhtyeestä oli jo tullut paikallinen kuuluisuus Halmstadissa, jossa he olivat pitäneet joulukonsertteja*lähde?*. Gyllene Tider julkaisi vinyylilevyn nimeltä *Billy*, joka myi noin 900 kappaletta. Yhtye saavutti Ruotsissa suuren suosion*lähde?* vuonna 1980, kun pitkäsoitto *Gyllene Tider* julkaistiin. Suurin hitti levyltä oli "Flickorna på TV2". Toinen albumi, *Moderna Tider*, julkaistiin vuonna 1981. Sitä täydensi suuri keikkakiertue, jonka yhtye teki Ruotsissa. Seuraavana vuonna julkaistiin kolmas pitkäsoitto, *Puls*, joka sisälsi yhtyeen suurimman hitin "Sommartider" ja "Flickan i en Cole-Porter-sång".

Yhtye yritti lyödä itsensä läpi Amerikan markkinoilla, missä he julkaisivat Roxetten nimen alla albumin *Heartland*, mutta yritys epäonnistui ja albumin myyntiluvuksi jäi noin 8 000 kappaletta*lähde?*. Gyllene Tider hajosi virallisesti vuonna 1985. Seuraavina vuosina julkaistiin muutamia kokoelmalevyjä ja yhtye kokosikin rivinsä joidenkin keikkakiertueiden ajaksi, joista suosituin oli comeback-kiertue Återtåget vuonna 1996.

Vuonna 2004 Gyllene Tider julkaisi 25-vuotispäivänsä kunniaksi uuden albumin ensimmäistä kertaa kahteenkymmeneen vuoteen ja lähti kesäkiertueelle.

Gyllene Tiderin on määrä lähteä kiertueelle ja tehdä uusi albumi vuonna 2023.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Gyllene Tider* (1980)
* *Moderna Tider* (1981)
* *Puls* (1982)
* *The Heartland Café* (1984)
* *Finn 5 fel!* (2004)
* *Dags att tänka på refrängen* (2013)
* *Samma skrot och korn* (2019)

Lähteet
-------

1. ↑  Gyllene Tider
2. ↑  Roxette palaa – Per Gessle kertoo Iltalehdelle, miksi *www.iltalehti.fi*. Viitattu 10.11.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gyllene Tider** Wikimedia Commonsissa

* Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kotisivut
Frédéric Leclercq Ozzfesteillä 2006.
**Frédéric "Fred" Leclercq** (s. 23. kesäkuuta 1978 Ranska) on ranskalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten englantilaisen extreme power metal -yhtyeen DragonForcen entisenä basistina vuosina 2006-2019. Nykyisin Leclercq vaikuttaa saksalaisen thrash metal -yhtye Kreatorin riveissä ja hän soittaa myös Maladaptive-yhtyeessä, jossa hän soittaa kitaraa, koskettimia ja laulaa sekä puhuu ranskan lisäksi myös saksaa ja englantia.*lähde?*

Yleistä
-------

Frédéric Leclercq osaa soittaa bassokitaran lisäksi myös normaalia kitaraa, koskettimia sekä laulaa. DragonForcen entisen basistin jätettyä bändin pyydettiin yhtyeen kitaristin Herman Lin vanhaa kaveria Frédéric Leclercqiä täyttämään basistin paikan yhtyeen Japanin ja Pohjois-Amerikan kiertueilla. Leclercq osoitti muiden bändin jäsenten mielestä sellaista lahjakkuutta ja kypsyyttä, että häntä pyydettiin jäämään bändin vakituiseksi jäseneksi. Leclercq suostui empimättä.*lähde?*

Lavashow
--------

Fredin monilahjakkuutta hyödynnetään DragonForcen lavashowssa. Esimerkiksi joskus Leclercq saattaa vaihtaa yhtyeen toisen kitaristin Sam Totmanin kanssa soittimia kesken laulun. Leclerq myös esittää usein kitarasooloja muiden bändin jäsenten esittäessä sooloja yleisölle.*lähde?*

Aiheesta muualla
----------------

* Frédéric Leclercq - Encyclopaedia Metallum: The Metal Archives (englanniksi)
* Maladaptiven sivusto (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
| "I'm Not Jesus"Apocalyptica feat. Corey Taylor |
| --- |
| Singlen "I'm Not Jesus" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Worlds Collide* |
|  Julkaistu | 15. huhtikuuta 2007 |
|  Formaatti | CD |
|  Tuottaja(t) | Jacob Hellner |
|  Tyylilaji | progressiivinen metalli, sinfoninen metalli, heavy metal |
|  Kesto | 03.34 |
|  Levy-yhtiö | Sony BMG |
| Apocalyptican muut singlet |
| "Repressed"2006 | "The Nameless"2007 | "S.O.S. (Anything But Love)"2008 |

**I'm Not Jesus** on metallimusiikkiyhtye Apocalyptican single joka on myös ilmestynyt levyllä Worlds Collide. Kappaleessa on laulajana Corey Taylor joka tunnetaan muun muassa yhtyeistä Slipknot ja Stone Sour. Corey Taylorin ansiosta kappale on saanut kuuluvuutta myös Yhdysvalloissa.

Tietoa
------

Kappaleen on säveltänyt Apocalyptica, Johnny Andrews ja Geno Leonardo. Coreyn lauluraita on nauhoitettu
Luminous Studiolla Dallasissa Texasin osavaltiossa, rummut on nauhoitettu Helsingissä Suomessa, ja Apocalyptica nauhoitettiin Tukholmassa Ruotsissa. Lisäksi mainittakoon että Taylorin raita nauhoitettiin hänen syntymäpäivänään vuonna 2006. Levyn tuottajana on Johnny Andrews.
Kappaleen instrumentit ovat:

* Laulu
* Neljä selloa
* Rummut

Kappalelista
------------

1. "I'm Not Jesus" feat. Corey Taylor - 3:35
2. "Worlds Collide" - 4:29

**Premium Edition**

1. "I'm Not Jesus" feat. Corey Taylor - 3:35
2. "Worlds Collide" - 4:29
3. "S.O.S. (Anything But Love) (Instrumental) - 4:22
4. "Burn" - 4:18

Konserttiesitys
---------------

Apocalyptica ja Taylor eivät ole esiintyneet yhdessä. Aina kun Apocalyptica esittää kappaleen, yksi selloista korvaa laulun soittamalla saman melodian. Taylor kertoi eräässä haastattelussaan toivovansa että pääsisi esittämään kappaleen joskus Apocalyptican kanssa.

Aiheesta muualla
----------------

* Apocalyptican kotisivu
**Christian Roman** on yhdysvaltalainen animaatio-ohjaaja ja animaattori, joka aloitti uransa 1990-luvulla animaattorina Simpsoneiden parissa hahmojen sommittelijana. Hän tuli tunnetuksi Disneyn tuottamasta animaatiosarjasta Fillmore. Roman sai sarjan aikana Annie- ja Daytime Emmy -ehdokkuuden ohjaamisesta ja tuottamisesta. Sarjan jälkeen hän ohjasi Jake Long – amerikkalainen lohikäärme animaatiosarjan kaikki ensimmäisen tuotantokauden jaksot.

Roman valmistui Bostonin yliopistosta vuonna 1991 taidemaalariksi ja toimii nykyisin tarinoiden piirtäjänä Pixarilla.

Filmografia
-----------

### Elokuvat

* Keisarin uudet kuviot 2: Kronkin uudet kuviot (2005)
* The Simpsons Movie (2007)
* Toy Story 3 (2010)

### Televisiosarjat

* Simpsonit (1994–1999)
* The Twisted Tales of Felix the Cat (1995)
* Mission Hill (2002)
* Fillmore (2002–2004)
* Jake Long – amerikkalainen lohikäärme (2005–2006)

Aiheesta muualla
----------------

* Christian Roman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* TV.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Europeana

 |

 |
John Kearsley Mitchell
**John Kearsley Mitchell** (1798 – 1858) oli yhdysvaltalainen fyysikko ja kirjailija. Hän syntyi Shepherdstownissa, Virginiassa. Mitchell valmistui lääketieteellisestä linjasta Pennsylvanian yliopistosta vuonna 1819. Hän oli kolmesti laivalääkärinä Kauko-Idän matkalla, ennen kuin ryhtyi tohtoriksi. Vuonna 1826 hänestä tuli lääketieteen ja fysiologian professori ja vuonna 1833 kemian professori. Vuodesta 1841 vuoteen 1858 hän oli teorian ja käytännön lääketieteen professori *Jefferson Medical Collegessa*.

Työt
----

* *St. Helena* (1821), runo
* *On the Wisdom, Goodness and Power of God as Illustrated in the Properties of Water* (1834)
* *Indecision, a Tale of the Far West, and Other Poems* (1839)
* *On the Cryptogamous Origin of Malarious and Epidemic Fevers* (1849)
* *Five Essays on Various Chemical and Medical Subjects* (1858), kuoleman jälkeen julkaistu

Lähteet
-------

* New International Encyclopedia

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
Orelie-Antoine I, Araucanian ja Patagonian kuningas.
**Orelie-Antoine de Tounens** (1825 – 1878) oli ranskalainen lakimies ja tutkimusmatkailija.

De Tounens syntyi Ranskassa 1825 mutta muutti Chileen 1858. Siellä hän opiskeli espanjaa ja loi sosiaalista verkostoa. Vuonna 1860 de Tounens muutti Araucaniaan mapuche-intiaanien pariin asumaan. Araucania oli siihen aikaan *de facto* -itsenäinen. De Tounens allekirjoitti Araucanian itsenäisyysjulistuksen 17. maaliskuuta 1860. Hän loi Araucanialle lipun, kansallislaulun, perustuslain ja nimitti hallituksen ministerit.

Myöhemmin patagonialainen heimojohtaja kertoi de Tounensille halustaan liittyä uuteen valtioon ja näin hänen kuningaskuntansa alue ulottui Patagoniaan saakka. Chileläiset viranomaiset pidättivät hänet 1862. Chileläiset aikoivat lähettää de Tounensin mielisairaalaan mutta Ranskan lähettiläs sai muutettua rangaistuksen karkotukseksi Ranskaan. Hän yritti kuitenkin paluuta useaan otteeseen mutta siinä onnistumatta. Vuonna 1876 hän sairastui vakavasti ja kuoli 17. heinäkuuta 1878.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Keren Ann Zeidel** (hepr. ‏קרן אן זיידל‎, s. 10. maaliskuuta 1974 Caesarea, Israel) on laulaja-lauluntekijä, joka asuu pääasiassa Pariisissa, New Yorkissa ja Israelissa. Hän soittaa kitaraa, pianoa ja klarinettia, ja tekee kuoro- ja musikaalisovituksia.

Hän polveutuu isänsä puolelta venäjänjuutalaisista ja äitinsä puolelta indoeurooppalaisista (Jaava ja Alankomaat). Hän asui Israelissa ja Alankomaissa 11-vuotiaaksi, jolloin hänen perheensä muutti Ranskaan. Hänellä on Alankomaiden ja Israelin kansalaisuudet.

Keren Ann aloitti soolouransa vuonna 2000 *La Biographie de Luka Philipsen* -albumilla, jonka tuottivat Lionel Gaillardin ja Benjamin Biolay, joka oli myös apulaistuottajana seuraavalla albumilla *La Disparition* (2002).

Hänen kolmas albuminsa *Not Going Anywhere* julkaistiin maailmanlaajuisesti vuonna 2003, mutta hänen läpimurtonsa Yhdysvalloissa tapahtui vasta seuraavan albumin *Nolita* (2004) myötä. Albumi äänitettiin Pariisissa ja New Yorkissa, ja se on laulettu puoliksi ranskaksi ja puoliksi englanniksi.

Keren Annin viides soolo-albumi, *Keren Ann*, julkaistiin vuonna 2007.

Julkaisut
---------

* *La Biographie de Luka Philipsen*  (2000)
* *La Disparition*  (2002)
* *Not Going Anywhere*  (2003)
* *Lady & Bird*  (yhdessä Barði Jóhannssonin kanssa, 2003)
* *Nolita*  (2004)
* *Keren Ann*  (2007)
* *101*  (2011)
* *You're Gonna Get Love*  (2016)
* *Bleue*  (2019)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Keren Ann** Wikimedia Commonsissa

* Keren Annin viralliset sivut (englanniksi) (ranskaksi)
* Keren Ann Myspacessa (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Gisela Mauermayer** (24. marraskuuta 1913 München – 9. tammikuuta 1995 München) oli saksalainen yleisurheilija ja olympiavoittaja. Hänen parhaat lajinsa olivat kiekonheitto ja kuulantyöntö.

Mauermayer voitti viisiottelun ja kuulantyönnön epävirallisen maailmanmestaruuden naisten IV maailmankisoissa Lontoossa 1934. Kiekonheitossa hän sijoittui toiseksi. Kaksi vuotta myöhemmin Berliinin olympialaisissa hän voitti kiekonheitossa kultaa tuloksella 47,63 m, jonka hän heitti heti ensimmäisellä kierroksella. Wienin EM-kilpailuissa 1938 hän voitti kultaa kiekossa tuloksella 44,80 m mutta jäi kuulassa hopealle tuloksella 13,27 m häviten maannaiselleen Hermine Schröderille kahdella senttimetrillä.

Mauermayer paransi kiekonheiton maailmanennätystä seitsemän kertaa. Viimeinen ME-heitoista kantoi tulokseen 48,31 m Dresdenissä 11. heinäkuuta 1936. Kuulantyönnössä hän teki maailmanennätyksen 14,38 m Varsovassa 15. heinäkuuta 1934, ja se kesti ennätyksenä yli yksitoista vuotta. Viisiottelussa hän teki vuonna 1938 Stuttgartissa maailmanennätyksen 418 pistettä silloisen pistetaulukon mukaan. Korkeushypyssä hän hyppäsi parhaimmillaan tuloksen 156 cm ja pituushypyssä 584 cm.

Koulutukseltaan Mauermayer oli eläinlääketieteen tohtori.

Lähteet
-------

* Hannus, Matti: *Yleisurheilu: Tuhat tähteä, 2. painos*, s. 189. WSOY, 1984. ISBN 951-0-11900-8.

Naisten kiekonheiton olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1928: Halina Konopacka |
1932: Lillian Copeland |
1936: Gisela Mauermayer |
1948: Micheline Ostermeyer |
1952: Nina Romaškova |
1956: Olga Fikotová |
1960: Nina Ponomarjova |
1964: Tamara Press |
1968: Lia Manoliu |
1972: Faina Melnik  |
1976: Evelin Schlaak |
1980: Evelin Jahl |
1984: Ria Stalman |
1988: Martina Hellmann |
1992: Maritza Martén |
1996: Ilke Wyludda |
2000: Ellina Zvereva |
2004: Natalja Sadova |
2008: Stephanie Brown-Trafton |
2012: Sandra Perković |
2016: Sandra Perković |
2020: Valarie Allman |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Quincy D. Watts** (s. 19. kesäkuuta 1970 Detroit) on entinen yhdysvaltalainen yleisurheilija, jonka päämatka oli 400 metrin juoksu.

Watts opiskeli Etelä-Kalifornian yliopistossa, jossa menestyi urheilupuolella yleisurheilun lisäksi amerikkalaisessa jalkapallossa ja koripallossa. Hän juoksi aluksi 100 ja 200 metriä, kunnes yliopistovalmentaja Jim Bush sai hänet vakuuttumaan, että 400 metriä olisi hänen paras matkansa. 

Watts kuului Yhdysvaltain joukkueeseen, joka voitti 4 x 400 metrin viestin nuorten maailmanmestaruuden vuonna 1988. Tokion MM-kilpailuissa 1991 hän juoksi toisen osuuden Yhdysvaltain viestijoukkueessa, joka jäi yllättäen toiseksi Yhdistyneen kuningaskunnan vietyä voiton 0,04 sekunnin erolla. Barcelonan olympialaisissa 1992 Watts paransi 400 metrillä kahdesti Lee Evansin 24 vuotta vanhaa olympiaennätystä. Hän juoksi välierissä ajan 43,71 ja voitti loppukilpailun ylivoimaisesti ajalla 43,50; ero hopeamitalisti Steve Lewisiin oli 71 sadasosasekuntia. Pitkässä viestissä Watts juoksi toisella osuudella ajan 43,1 ja Yhdysvallat voitti kultaa uudella maailmanennätysajalla 2.55,74. 

Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 Watts juoksi viestissä toisen osuuden Yhdysvaltain tehdessä jälleen maailmanennätyksen: 2.54,29. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän oli neljäs ajalla 45,05. Seuraavien kahden kauden aikana hän ei onnistunut alittamaan 45 sekunnin rajaa, jäi kesällä 1996 Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa seitsemänneksi, ja lopetti uransa seuraavalla kaudella.

Tällä hetkellä Watts toimii apuvalmentajana Harvard-Westlake High Schoolissa.

Lähteet
-------

* Quincy Watts Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

Miesten 400 metrin juoksun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1896: Tom Burke |
1900: Maxey Long |
1904: Harry Hillman |
1908: Wyndham Halswelle | 
1912: Charles Reidpath | 
1920: Bevil Rudd |
1924: Eric Liddell |
1928: Ray Barbuti |
1932: Bill Carr |
1936: Archie Williams |
1948: Arthur Wint |
1952: George Rhoden |
1956: Charlie Jenkins |
1960: Otis Davis |
1964: Michael Larrabee |
1968: Lee Evans |
1972: Vincent Matthews |
1976: Alberto Juantorena |
1980: Viktor Markin |
1984: Alonzo Babers |
1988: Steve Lewis |
1992: Quincy Watts |
1996: Michael Johnson |
2000: Michael Johnson |
2004: Jeremy Wariner |
2008: LaShawn Merritt |
2012: Kirani James |
2016: Wayde van Niekerk |
2020: Steven Gardiner  |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Lilija Foatovna Nurutdinova** (s. 15. joulukuuta 1963) on venäläinen entinen 800 metrin juoksija. Aktiiviaikanaan hän edusti Neuvostoliittoa ja "IVY:n joukkuetta".

Tataari Nurutdinova saavutti 1990 Splitin EM-kisoissa pronssimitalin 800 metrillä. Seuraavana vuonna 1991 MM-kisoissa Tokiossa hän voitti matkalla kultaa ajalla 1.57,50. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän johti kilpailua vielä ensimmäisen kierroksen jälkeen, mutta jäi lopulta niukasti hopealle kultamitalin mentyä Alankomaiden Ellen van Langenille. Samoissa kisoissa hän sai kuitenkin kultamitalin 4 x 400 metrin viestistä hänen juostua IVY:n joukkueessa alkuerissä.

Nurutdinovan ennätys 800 metrillä on Barcelonan olympialaisissa juostu 1.55,99. 400 metriä hän on juossut aikaan 51,34.

Lähteet
-------

* Lilija Nurutdinova Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

Naisten 800 metrin juoksun maailmanmestarit
1983: Jarmila Kratochvílová |
1987: Sigrun Wodars |
1991: Lilija Nurutdinova |
1993: Maria Mutola |
1995: Ana Fidelia Quirot |
1997: Ana Fidelia Quirot |
1999: Ludmila Formanová |
2001: Maria Mutola |
2003: Maria Mutola |
2005: Zulia Calatayud |
2007: Janeth Jepkosgei |
2009: Caster Semenya |
2011: Caster Semenya |
2013: Eunice Jepkoech Sum |
2015: Maryna Arzamasava |
2017: Caster Semenya |
2019: Halimah Nakaayi |
2022: Athing Mu |
2023: Mary Moraa



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Diana Jorgova** (s. 9. joulukuuta 1942) on entinen bulgarialainen pituushyppääjä ja maansa ensimmäinen yleisurheilun olympiamitalisti.

Diana Jorgova sijoittui 19-vuotiaana Belgradin EM-kilpailuissa 1962 pituushypyssä seitsemänneksi tuloksella 598 cm. Tokion olympialaisissa 1964 hän oli kuudes tuloksella 624 cm. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 hän saavutti ensimmäisen arvokisamitalinsa sijoittuessaan hopealle tuloksella 645 cm, kymmenen senttimetriä Puolan Irena Kirszensteinille hävinneenä.

Ateenan EM-kilpailuissa 1969 Jorgova hyppäsi 631 cm ja sijoittui neljänneksi 13 senttimetrin päähän mitalista. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 tulos oli 607 cm ja sijoitus kymmenes. Münchenin olympialaisissa 1972 Jorgova hyppäsi huipputuloksen 677 cm – maailmanennätys oli vain 7 cm parempi – ja saavutti olympiahopeaa vain yhden sentin Länsi-Saksan Heide Rosendahlille hävinneenä.

Sisäratojen EM-kilpailuissa 1973 Rotterdamissa Jorgova voitti kultaa tuloksella 645 cm.

Lähteet
-------

* Kamper, Erich: *Lexikon der 14 000 Olympioniken*, s. 128. Leykam-Verlag, 1983. ISBN 3-7011-7144-0.
* Siukonen, Markku & Ahola, Matti: *Suuri EM-kirja*. Sporttikustannus Oy, 1990. ISBN 951-8920-11-7.
* Wallechinsky, David: *The Complete Book of the Olympics*, s. 157. , 1988. ISBN 0-14-010771-1.
* *European Athletics Handbook 1995–1996*, s. 149. EAA, 1996. ISBN 3-87390-115-3.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Sinikka Hein** on suomalainen toimittaja ja televisiojuontaja. Hän toimi Yleisradion dokumenttitoimittajana vuoteen 2007 saakka, jolloin hänet irtisanottiin viiden muun kollegan kanssa.

Sinikka Hein aloitti Yle-uransa radion viihdetoimituksen ohjelma-avustajana 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa. Lokakuusta 1975 alkaen hän kierteli studioksi varustetulla autolla toimittaja Matti Poijärven kanssa Itä-Euroopasta läpi Aasian Uuteen-Seelantiin ja sieltä edelleen Yhdysvaltoihin. He tekivät matkallaan pop-, jazz- ja maailmanmusiikkiaiheisia radio-ohjelmia eri maista.

Sinikka Hein juonsi monia television kevyen musiikin ohjelmia, kuten Yleisradion 1970-luvun lopun ja 1980-luvun alun *Iltatähteä*. Myöhemmin Hein oli toimittajana tai tuottajana muun muassa ohjelmissa *Yhdenillan pysäkki*, 1990-luvun alkupuolen *Info*, sekä kiinnostavien seniorikansalaisten haastatteluja sisältäneet sarjat *Toden näköinen elämä* ja *Testamentti* 1990-luvun puolivälissä.

Hein teki ohjelmia myös MTV:lle, kuten 1980-luvun vaihteen *Ihan hyvä musiikkiohjelma* ja vuoden 1978 yhteistyöohjelma itäsaksalaisten kanssa nimeltä *Haloo Helsinki, täällä Berliini*, jonka hän juonsi Itä-Berliinistä yhdessä Jukka Virtasen kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Yleisradion dokumenttitoimittajien irtisanomiset peruttava, Adressit.com 27.3.2007. Viitattu 3.12.2016.
2. ↑  Vilkko, Arto: *Soittolistan symbolinen valta ja vallankäytön mekanismit. Tutkimus viiden radioaseman formaatista ja musiikkitarjonnasta.* (Arkistoitu – Internet Archive) Väitöskirja, Tampereen yliopisto 2010, s. 11.
3. ↑  Taustaa musiikillekin.  *Helsingin Sanomat*, 8.1.1975, s. 47. Näköislehden aukeama (tilaajille).
4. ↑  Hein, Sinikka, Ritva-tietokanta, Radio- ja televisioarkisto. Viitattu 3.12.2016.
5. ↑  Heikkilä, Julius: Mahtimittojen rockia.  *Helsingin Sanomat*, 24.3.1981, s. 14. Näköislehden aukeama (tilaajille).
6. ↑  Haloo Helsinki, täällä Berliini, Elonet.fi. Viitattu 3.12.2016.
**Ruskoluri** (*Chalcopsitta duivenbodei*) on säihkylurien sukuun kuuluva kaija.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 31 cm ja paino noin 130 g. Aikuisen linnun höyhenpuku on yleisväriltään tumman oliivinruskea. Otsa, kurkku ja poskien etuosa ovat keltaiset. Rinnan ja niskan höyhenissä on keltaisia kärkiä. Siiventaive on keltainen. Yläperä on violetinsininen, reidet ja siipien alapeitinhöyhenet ovat oranssinkeltaiset ja uloimmissa pyrstösulissa on keltaiset kuviot (jotka usein puuttuvat naarailta). Nokka on musta, iiris punertava ja koivet tummanharmaat. Koiras on keskimäärin hieman naarasta kookkaampi.

Esiintyminen
------------

Ruskoluri esiintyy Uusi-Guinean pohjoisosan rannikkokaistaleella, lännessä Irian Jaya Baratin itäreunasta Astrolabe Baylle idässä. Kaksi tunnettua alalajia ovat varsin samannäköisiä.

Ruskolurin esiintymisalueen laajuus on 20 000–50 000 neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen.

Elinympäristö
-------------

Ruskolurit elävät alavilla mailla alle 200 metrin korkeudella. Ne liikkuvat pienissä muutaman yksilön parvissa puiden latvustoissa.

Lisääntyminen
-------------

Ilmeisesti yksiavioinen. Naaras munii 2 munaa, haudonta kestää noin 24 päivää.

Ravinto
-------

Ruskolurit liikkuvat parvissa ja ruokailevat enimmäkseen puiden latvuksissa. Ilmeisesti ne syövät pääasiassa siitepölyä, mettä ja hedelmiä. Niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja.

Lähteet
-------

1. 1 2  BirdLife International: *Chalcopsitta duivenbodei* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 2.5.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q790627
* Wikispecies: Chalcopsitta duivenbodei
* ADW: Chalcopsitta\_duivenbodei
* Avibase: 5059CD94F6123381
* BirdLife: 22684491
* CoL: TGQ6
* BOW: brolor1
* eBird: brolor1
* GBIF: 2479715
* iNaturalist: 19059
* IRMNG: 11046714
* ITIS: 177415
* IUCN: 22684491
* NCBI: 274066
* Species+: 7508
* Xeno-canto: Chalcopsitta-duivenbodei

 |

 |
**Säihkyluri** (*Chalcopsitta sintillata*) on säihkylurien sukuun kuuluva kaija.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 31 cm. Koiras on hieman naarasta suurempi. Aikuisen linnun höyhenpuku on yleisväriltään tummanvihreä. Punaista on otsassa, reisissä, siipien alapeitinhöyhissä, pyrstösulkien alapinnassa sekä pilkkuina vartalon höyhenpuvussa. Takaraivo, niska ja korvalliset ovat mustat, rinnassa ja vatsapuolella on keltaista viirutusta ja siipien alapinnalla on keltainen raita. Nokka on musta, iiris oranssi tai keltainen ja koivet tummanharmaat. Nuoren linnun nokan tyvi on kellahtava, iiris ruskea ja otsassa on punaista vain vähän tai punainen puuttuu. Sukupuolet ovat muuten samannäköisiä mutta naaraan otsan punainen on himmeämpi kuin koiraan.

Esiintyminen
------------

Säihkyluri esiintyy yleisenä Uusi-Guinean eteläosassa Irian Jaya Baratista lähelle saaren itäkärkeä sekä Aru Islandilla. Kolme tunnettua alalajia elävät eri alueilla, alalaji *rubrifrons* vain Aru Islandilla.

Säihkylurin esiintymisalueen laajuus on 100 000–1 000 000 neliökilometriä, maailman populaation kooksi on arvioitu noin 100 000 yksilöä ja sen kanta on elinvoimainen.

Elinympäristö
-------------

Säihkylurit elävät metsänreunoissa ja savannilla olevissa puuryhmissä sekä istutusmetsiköissä, erityisesti kookospalmuissa. Ne esiintyvät tavallisesti parvissa, joissa on jäseniä 30 tai enemmän, ja kiertelevät meluavina puiden latvuksissa.

Lisääntyminen
-------------

Ilmeisesti yksiavioinen. Pesä on korkealla puunkolossa.

Ravinto
-------

Säihkylurit liikkuvat parvissa ja ruokailevat enimmäkseen puiden latvuksissa. Ne syövät ilmeisesti pääasiassa siitepölyä, mettä ja hedelmiä, ja niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja.

Lähteet
-------

1. 1 2  BirdLife International: *Chalcopsitta sintillata* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 2.5.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q681265
* Wikispecies: Chalcopsitta sintillata
* Avibase: 80AE9E7920851375
* BirdLife: 22684494
* CoL: TGQ7
* BOW: yeslor1
* eBird: yeslor1
* GBIF: 2479711
* iNaturalist: 19061
* IRMNG: 10517035
* ITIS: 177416
* IUCN: 22684494
* NCBI: 274064
* Species+: 10336
* Xeno-canto: Chalcopsitta-scintillata

 |

 |
**Kaulusluri** (*Eos squamata*) on punalurien sukuun kuuluva kaija.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 27 cm. Aikuisen linnun höyhenpuvun väritys vaihtelee, tavallisin on yleisväriltään punainen ja sillä on violetinmusta kaulus, joka joillakin yksilöillä on leveä ja huomiota herättävä mutta toisilta se lähes puuttuu. Vatsa ja pyrstön alapeitinhöyhenet ovat purppuranväriset ja hartiahöyhenet himmeän purppurat mustin kärjin. Isot peitinhöyhenet ja siipisulat ovat mustakärkiset ja -reunaiset. Pyrstö on päältä purppuranpunainen ja punaruskea alta. Nokka on oranssinpunainen, iiris keltainen tai oranssi ja koivet harmaat. Nuorella linnulla alapuolen höyhenissä on voimakas purppuran sävy, siipien yläpeitinhöyhenet ovat vihertävät ja iiris on ruskea. Sukupuolet ovat samannäköisiä.

Esiintyminen
------------

Kaulusluri esiintyy Indonesiassa Papuan länsiosan saarilla Irian Jaya Baratissa (muun muassa Maju ja Weda) sekä Pohjois-Molukeilla.

Kauluslurin esiintymisalue on kooltaan 20 000–50 000 neliökilometriä, maailman populaation koko on 100 000–500 000 yksilöä ja sen kanta on elinvoimainen.

Elinympäristö
-------------

Kauluslurit elävät alavien maiden metsissä sekä istutetuissa kookospalmumetsiköissä.

Lisääntyminen
-------------

Ilmeisesti yksiavioinen. Pesintä tunnetaan puutteellisesti.

Ravinto
-------

Kauluslurit liikkuvat parvissa ja ruokailevat enimmäkseen puiden latvuksissa, etenkin *Erythrina* puiden mettä ja siitepölyä syöden. Ne syövät luultavasti myös hedelmiä ja hyönteisiä. Niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja.

Lähteet
-------

1. 1 2  BirdLife International: *Eos squamata* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 1.5.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q283670
* Wikispecies: Eos squamata
* ADW: Eos\_squamata
* Avibase: 70A8C9E7F0F7825D
* BirdLife: 22684506
* BOLD: 71639
* CoL: 6FKY3
* BOW: vinlor1
* eBird: vinlor1
* GBIF: 2479479
* iNaturalist: 19042
* IRMNG: 10426843
* ITIS: 177423
* IUCN: 22684506
* NCBI: 274061
* Species+: 5072
* Xeno-canto: Eos-squamata

 |

 |
**Seraminluri** (*Eos semilarvata*) on punalurien sukuun kuuluva kaija.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 24 cm. Se on selvästi pienempi kuin muut punalurit. Aikuisen linnun höyhenpuku on yleisväriltään punainen. Vatsa ja pyrstön alapeitinhöyhenet ovat siniset. Käsisulat ja kyynärsulkien kärjet ovat mustat. Isojen peitinhöyhenten reunat ovat sinimustat, tertiaalit ovat sinihohtavan mustat ja pyrstö on yläpuolelta punaruskea ja alapuolelta himmeän punainen. Poski, korvan peitinhöyhenet ja kaulan sivu ovat siniset. Nokka on oranssinpunainen, iiris oranssinpunainen ja koivet harmaat.

Nuoret linnut ovat himmeämmän punaisia, vartalon höyhenissä on harmaanruskeaa sävyä, korvan peitinhöyhenissä ja poskissa sinistä on vain vähän. Sukupuolet ovat samannäköisiä.

Esiintyminen
------------

Seraminluri esiintyy Indonesian kaakkoisnurkassa Seramin saarella. Se elää yleisenä ylhäällä vuoristossa, missä se korvaa punalurin, joka elää alavilla mailla ja alarinteillä.

Seraminlurin esiintymisalue on 20 000–50 000 neliökilometriä ja sen kanta on silmälläpidettävä.

Elinympäristö
-------------

Seraminlurit elävät vuoristometsissä.

Lisääntyminen
-------------

Ilmeisesti yksiavioinen. Pesintä tunnetaan puutteellisesti.

Ravinto
-------

Seraminlurit liikkuvat meluisissa parvissa ja ne ruokailevat enimmäkseen puiden latvustoissa. Ne syövät kukkia, siitepölyä, mettä, hedelmiä ja hyönteisiä, ja niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja.

Lähteet
-------

1. 1 2  BirdLife International: *Eos semilarvata* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2019.3*.  2019. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 15.12.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q682213
* Wikispecies: Eos semilarvata
* ADW: Eos\_semilarvata
* Avibase: E4C292E4D025F575
* BirdLife: 22684524
* CoL: 6FKXR
* BOW: blelor1
* eBird: blelor1
* EoL: 1177799
* GBIF: 2479485
* iNaturalist: 19037
* IRMNG: 10192620
* ITIS: 177422
* IUCN: 22684524
* NCBI: 1549147
* Species+: 9166
* Xeno-canto: Eos-semilarvata

 |

 |
**Koruluri** (*Trichoglossus ornatus*) on sateenkaarilurien sukuun kuuluva kaija.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 25 cm. Aikuisen linnun otsa, päälaki ja korvanpeitinhöyhenet ovat violetinsiniset, posket ja alemmat korvapeitinhöyhenet kirkkaan oranssinpunaiset, takaraivo punainen, kaulassa keltainen vyö, kurkku ja rinta oranssinpunaiset ja höyhenten reunat sinimustat saaden ne näyttämään raidallisilta, vatsa vihreän ja kellanvihreän kirjava, selkäpuoli kirkkaanvihreä, siiven alapeitinhöyhenet keltaiset ja pyrstö päältä vihreä ja alapuolelta himmeän keltainen. Nokka on oranssinpunainen, iiris oranssi ja koivet vihertävänharmaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Äänet ovat korkeita vihellyksiä ja kirkumista.

Nuoren linnun takaraivo on vihreä ja seassa on punaista, vatsa voimakkaan kellankirjava, rinnan raidoitus heikompaa, nokka on ruskehtava ja iiris ruskea..

Esiintyminen
------------

Koruluri esiintyy Indonesian Sulawesissä koko saaren alueella ja sitä ympäröivillä läheisillä saarilla.

Korulurin esiintymisalueen laajuus on 50 000–100 000 neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen.

Elinympäristö
-------------

Korulurit elävät vuorenrinteiden metsänreunoissa ja metsissä kilometrin korkeudelle saakka. Ne välttelevät tiheitä vanhoja metsiä ja ovat vähälukuisia rannikon alavilla mailla.

Lisääntyminen
-------------

Laji on ilmeisesti yksiavioinen. Pesintä tunnetaan vankeudessa eläneen parin pesinnästä. Naaras muni 2 pyöreätä munaa, joita haudottiin 27 päivää. Naaras pysyi tiiviisti pesässä ja koiras liittyi sen seuraan yöksi mutta se tuskin osallistui haudontaan. Poikaset jättivät pesän 80 päivän ikäisinä.

Ravinto
-------

Korulurit liikkuvat yleensä pareittain tai pienissä parvissa ja ruokailevat enimmäkseen puiden latvuksissa. Se on varsin kesy ruokaillessaan. Ne syövät pääasiassa siitepölyä, mettä, kukkia, siemeniä ja hedelmiä. Niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja siitepölyn nuolemista varten.

Lähteet
-------

1. 1 2  BirdLife International: *Trichoglossus ornatus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2013. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q580177
* Wikispecies: Trichoglossus ornatus
* ADW: Trichoglossus\_ornatus
* Avibase: E67C31A6AE20F0F0
* BirdLife: 22684531
* CoL: 58CK9
* BOW: ornlor1
* eBird: ornlor1
* EoL: 1177808
* GBIF: 2479685
* iNaturalist: 19116
* IRMNG: 11287986
* ITIS: 554807
* IUCN: 22684531
* NCBI: 176060
* Species+: 7233
* Xeno-canto: Trichoglossus-ornatus

 |

 |
**Sitruunaluri** (*Trichoglossus flavoviridis*) on sateenkaarilurien sukuun kuuluva kaija.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 21 cm. Aikuisen linnun höyhenpuku on pääosin vihreä. Päälaki on oliivinkeltainen, kurkku, rinta ja vatsan yläosa ovat keltaiset ja kaikkien höyhenten reunat ovat tummanvihreät tehden ne raidallisiksi, alaperä ja pyrstön alapeitinhöyhenet ovat kellanvihreät ja tummaraitaiset, siipien alapeitinhöyhenet kellanvihreät ja pyrstö päältä vihreä ja alapuolelta himmeän keltainen. Nokka on oranssi, iiris oranssinkeltainen ja koivet harmaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Lentoääni on karkea 'dra-dra-dra'.

Nuorella linnulla keltaiset höyhenalueet ovat ennemminkin vihreitä ja pyrstö on hienokseltaan raidallinen.

Esiintyminen
------------

Sitruunaluri esiintyy Indonesian Sulawesissa puuttuen ilmeisesti saaren itäosista.

Sitruunalurin esiintymisalueen laajuus on 20 000–50 000 neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen.

Elinympäristö
-------------

Sitruunalurit elävät vuorenrinteiden tiheissä metsissä 500–2 000 metrin korkeudella. Alavilla mailla vaihtuu koruluri niiden tilalle. Nämä 2 lajia voivat ruokailla yhdessä metsänreunojen puissa.

Lisääntyminen
-------------

Laji on ilmeisesti yksiavioinen. Pesintä tunnetaan puutteellisesti.

Ravinto
-------

Sitruunalurit liikkuvat yleensä parvissa ja ruokailevat enimmäkseen puiden latvuksissa. Ne syövät pääasiassa siitepölyä, mettä, kukkia, siemeniä ja hedelmiä. Niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja siitepölyn nuolemista varten.

Lähteet
-------

1. 1 2  BirdLife International: *Trichoglossus flavoviridis* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.3*.  2014. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 9.2.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1075156
* Wikispecies: Trichoglossus flavoviridis
* ADW: Trichoglossus\_flavoviridis
* Avibase: 6728C5CE3883E605
* BirdLife: 22727565
* CoL: 58CJY
* BOW: yaglor1
* eBird: yaglor1
* EoL: 1177806
* GBIF: 2479701
* iNaturalist: 19123
* IRMNG: 10192622
* ITIS: 177429
* IUCN: 22727565
* NCBI: 1549199
* Species+: 3628
* Xeno-canto: Trichoglossus-flavoviridis

 |

 |
**Tiago Henrique de Oliveira Camilo** (s. 24. toukokuuta 1982 Bastos, São Paulo, Brasilia) on brasilialainen judoka, maailmanmestari ja kaksinkertainen olympiamitalisti.

Camilo voitti vuonna 1998 alle 66 kg:n sarjan sekä World Youth Games -kilpailuissa Moskovassa että alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Calissa. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän saavutti hopeaa alle 73-kiloisissa hävittyään loppuottelussa italialaiselle Giuseppe Maddalonille. Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa Caguasissa 2005 hän oli alle 81 kg:n sarjassa toinen. 

Camilo voitti vuonna 2007 kultaa alle 90 kg:n sarjassa sekä Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa Montrealissa että Pan-Amerikan kisoissa Rio de Janeirossa. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Riossa myös maailmanmestaruuden 81 kg:n sarjassa kukistettuaan loppuottelussa Ranskan Anthony Rodriguezin. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sai samassa sarjassa pronssia. Tokion MM-kilpailuissa 2010 hän oli 90-kiloisissa seitsemäs. Hän voitti sotilaiden maailmanmestaruuden samassa painoluokassa Rio de Janeirossa 2011.

Camilo sai kultaa 90 kg:n painoluokassa Guadalajaran Pan-Amerikan kisoissa 2011. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui viidenneksi. Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa San Josessa 2013 hän sai hopeaa. Seuraavana vuonna hän voitti Pan-Amerikan mestaruuden Guayaquilissa ja sai pronssia MM-joukkuekilpailussa Tšeljabinskissa.

Camilo on saavuttanut masters-, GP- ja Grand Slam -kilpailuissa yhden turnausvoiton, neljä kakkossijaa ja viisi kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hän on saavuttanut kaksi voittoa, kaksi kakkossijaa ja kolme kolmossijaa.

Lähteet
-------

* Profiili JudoInside.com (englanniksi)
Nuottijulkaisun kansilehti vuodelta 1917.
"**The Darktown Strutters’ Ball**" on Shelton Brooksin säveltämä ja sanoittama yhdysvaltalainen musiikkikappale vuodelta 1917. Sen teki tunnetuksi Original Dixieland Jass Band, jonka levytys toukokuulta 1917 on yksi ensimmäisistä julkaistuista jazznauhoituksista. Kappaleen ovat levyttäneet myös muun muassa Trump Davidson, Jimmy Dorsey, Benny Goodman, Ella Fitzgerald sekä The Beach Boys.

Kappaleen nimestä on useita muunnelmia, kuten "At the Darktown Strutters’ Ball", "Darktown Strutters’ Ball" ja pelkkä "Strutters’ Ball".

Lähteet
-------

1. ↑  Chris Tyle: Jazz History in Standard Time (Introduction) *JazzStandards.com*. Viitattu 14.10.2010. (englanniksi)
2. ↑  Betty Nygaard King: Darktown Strutters’ Ball *The Encyclopedia of Music in Canada*.  Arkistoitu 26.5.2006. Viitattu 14.10.2010. (englanniksi)
3. ↑  Darktown Strutters Ball *JazzStandards.com*. Viitattu 13.10.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Lisää luettavaa aiheesta **The Darktown Strutters’ Ball** on Wikiaineistossa (englanniksi)
* Alan Kurtz: Original Dixieland Jazz Band: The Darktown Strutters’ Ball *Jazz.com*.  Arkistoitu 4.9.2009. Viitattu 12.10.2010. (englanniksi)