recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Patrik Andreas Törnudd** (1. syyskuuta 1935 Helsinki – 27. marraskuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen valtiotieteilijä ja Oikeuspoliittisen tutkimuslaitoksen pitkäaikainen johtaja.

Törnudd valmistui valtiotieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1960 ja lisensiaatiksi 1971. Hän työskenteli Alkoholipoliittisessa tutkimuslaitoksessa 1960–1963 ja siirtyi sieltä oikeusministeriön alaiseen Kriminologiseen tutkimuslaitokseen, josta tuli myöhemmin Oikeuspoliittinen tutkimuslaitos. Törnudd toimi tutkimuslaitoksen johtajana 1980–1996, eläkkeelle jäämiseen saakka. Hän teki vuosien ajan läheistä yhteistyötä professori Inkeri Anttilan kanssa. He julkaisivat yhdessä kriminologian oppikirjan vuonna 1970.

Törnuddilla oli suuri vaikutus kriminologian tutkimukseen ja alan päätöksentekoon. Hän osallistui rikosoikeudellisiin lainvalmistelutehtäviin ja oli muun muassa rikoslainsäädännön kokonaisuudistusta valmistelleen rikosoikeuskomitean jäsen 1972–1976 ja oikeusministeriön rikoslakiprojektin johtoryhmässä 1980–1999. Törnuddilla on ollut merkitystä alan kehitykseen myös Suomen ulkopuolella. Merkittävimmät artikkelit on julkaistu englanniksi kokoelmassa *Facts, Values and Visions* (1996). Hän oli mukana 1960-luvun pienryhmissä, jotka vaikuttivat lainsäädännön uudistumiseen.

Politiikan tutkija ja diplomaatti Klaus Törnudd on Patrik Törnuddin veli. Heidän vanhempansa olivat kirjastonjohtaja Allan Törnudd ja kirjailija Margit Niininen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lahti, Raimo – Lappi-Seppälä, Tapio: Kriminaalipoliittisen ajattelun uudistaja. (Muistokirjoitus.) *Helsingin Sanomat*, 14.12.2015. Artikkelin verkkoversio.
2. 1 2  Vem och vad? Biografisk handbok 1967 *Runeberg.org*. Viitattu 15.12.2015. (ruotsiksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Lukeva rabbiini** on taiteilija Albert Edelfeltin viivasyövytys ja kuivaneulatyö vuodelta 1899. Kooltaan työ on 16×12 cm ja se hankittiin Ateneumin taidemuseon kokoelmiin vuonna 1913.

Albert Edelfelt aloitti vuonna 1899 grafiikan tekemisen ja teki kolmen seuraavan vuoden aikana yli seitsemänkymmentä grafiikan työtä. Hän oli jo talvella 1890 Zornin kehotuksesta ollut seuraamassa Zornin viivasyövytystöiden tekemistä, mutta ei itse heti innostunut asiasta. Kuitenkin grafiikan töitä alkoi olla yhä enemmän esillä Pariisin näyttelyissä 1890-luvulla ja Edelfeltin omiin hankintoihinkin niitä alkoi ilmaantua. Vasta vuonna 1899 hän oli kypsä niiden tekemiseen. Hänen ensimmäinen grafiikan työnsä oli *Maie von Heiroth*.

Edelfeltin *Lukeva rabbiini* oli toisinto hänen *Puolalainen rabbiini* -öljyvärimaalauksestaan vuodelta 1884. Tuo 55×38 cm:n kokoinen maalaus kuuluu yksityiskokoelmiin. Monet Edelfeltin taiteentukijoista olivat juutalaisia. Edelfelt vastustikin vuonna 1886 Edouard Drumot`n antisemitististä *La France Juive* -kirjaa, jossa esitettiin Ranskan kansalaisuuden saamiseen rajoituksia. Tässä kirjassa esitettiin esi-isien maassaoloajan pidentämistä ennen kansalaisuuden saamista.

Lähteet
-------

1. ↑  Heikki Halme: "Edelfelt ja taidegrafiikka", *Albert Edelfelt*. Helsinki: Ateneumin taidemuseo, 2004.
2. ↑  Timo Huusko ja Rainer Knapas: "Kronologia", *teoksessa Albert Edelfelt*. Helsinki: Ateneumin taidemuseo, 2004.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Lukeva rabbiini.  (Arkistoitu – Internet Archive)
**Peter Askergren** (4. helmikuuta 1767 Sätila – 17. helmikuuta 1818 Tukholma) oli ruotsalainen pianisti, urkuri, alttoviulisti, sellisti, pianopedagogi ja säveltäjä.

Askergren syntyi urkuri Jonas Askergrenin pojaksi. Hän muutti Tukholmaan ja työskenteli alttoviulistina Ruotsin kuninkaallisen oopperan orkesterissa vuodesta 1788. Vuodesta 1794 hän soitti alttoviulua lisäksi Kungliga Hovkapelletissa. Vuonna 1807 Askergren siirtyi Kungliga Hovkapelletin alttoviulistin tehtävistä sen sellistiksi. Hän oli sekä Ruotsin kuninkaallisen oopperan orkesterin että Kungliga Hovkapelletin säännöllinen soittaja vuoteen 1812 saakka ja jatkoi sen jälkeenkin molemmissa säestämistä. Askergren toimi Katariinan kirkon (1801–1815) ja Aadolf Fredrikin kirkon (1815–1818) urkurina. Hän oli Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen vuodesta 1794 ja työskenteli vuosina 1814–1818 sen oppilaitoksen pianonsoiton opettajana. Askergren kuului Par Bricole -sääntökuntaan.

Askergren esiintyi pianosolistina konserttojen esityksissä ja esitti myös omia pianoteoksiaan. Vuonna 1804 pidetyssä konsertissa hänestä tuli todennäköisesti ensimmäinen Ruotsissa julkisen esiintymisen flyygeliä soittaen tehnyt henkilö. Askergrenin säveltämät urkuteokset ovat kadonneet. Yhtä laulua lukuunottamatta hänen säilynyt tuotantonsa koostuu pianosävellyksistä, joihin kuuluu muunnelmateoksia ja tanssikappaleita. Askergrenin sävellyksiä julkaistiin enimmäkseen *Musikaliskt Tidsfördrif* -lehdessä. Kuusitoista muunnelmaa kansanmelodiaan julkaistiin erikseen. Askergreniltä on säilynyt luutulle kirjoitetun poloneesin käsikirjoitus, jota pidetään kuitenkin sovituksena pianokappaleesta. Pehr Strand käytti yhdessä soittorasioistaan kahta Askergrenin sävelmää.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Peter Askergren (1767−1818) Swedish Musical Heritage, viitattu 15.2.2024 (englanniksi)
Melcher Myrberg
**August Melcher Myrberg** (23. joulukuuta 1825 Göteborg – 7. toukokuuta 1917 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä.

Myrberg oli muusikko Pehr Fredrik Blidbergin siskonpoika. Hän valmistui Uppsalan yliopistosta vuonna 1854 ja johti opiskeluaikanaan kuoroja Uppsalassa. Myrberg työskenteli Telegrafverketin palveluksessa vuosina 1857–1886. Hän toimi myös matematiikan ja saksan opettajana Tukholman kouluissa vuosina 1858–1891. Myrberg oli Sällskapet Par Bricolen kapellimestari ja vuosina 1891–1905 Sällskapet för svenska kvartettsångens befrämjanden varapuheenjohtaja.

Myrbergin sävellysten joukossa on pianomusiikkia, kuoroteoksia ja yksinlauluja. Hänestä tuli Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen 30. maaliskuuta 1908. Myrberg sai Litteris et Artibus -mitalin. Hän oli filosofian riemutohtori.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Melcher Myrberg (1825-1917) Levande Musikarv, viitattu 15.2.2024 (ruotsiksi)
2. ↑  Musiker och sångare har störst chans att få Litteris et Artibus iMusiken 30.1.2021, viitattu 15.2.2024 (ruotsiksi)
**Ernst Gustav (Gustaf) Tegengren** (16. kesäkuuta 1871 Vaasa – 18. helmikuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen opettaja, rehtori ja virka- sekä kunnallismies, joka julkaisi oppikirjoja.

Gustav Tegengrenin vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Ernst Wilhelm Tegengren ja Aline Irene Boy ja puoliso vuodesta 1901 Elin Olga Sofia Österberg. Kirjailijat Jacob Tegengren ja K. V. Tegengren olivat hänen veljiään. Gustav Tegengren tuli ylioppilaaksi 1889 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1894, filosofian tohtoriksi hän väitteli 1907. Hän toimi matemaattisten aineiden ja saksan kielen opettajana Helsingissä 1896–1909, lehtorina Tammisaaren seminaarissa 1909–1916 ja lehtorina ja rehtorina Porvoon lyseossa 1916–1926. Kouluhallituksen ruotsinkielisen osaston kouluneuvos hän oli 1926–1939 ja osastopäällikkö 1935–1939. Tegengren julkaisi useita matematiikan oppikirjoja. Hän oli myös sekä Tammisaaren että Porvoon kaupunginvaltuuston jäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Aikalaiskirja 1934, s. 675 (Viitattu 29.12.2018)
2. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 (Viitattu 21.12.2018)
3. ↑   Päivästä päivään. 70-vuotias. *Helsingin Sanomat*, 16.6.1941, s. 3.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Suomunjärvi
**Suomunjärvi** (*Suomusjärvi*) on kirkasvetinen järvi Pohjois-Karjalassa Patvinsuon kansallispuistossa Lieksassa. Se kuuluu Koitajoen valuma-alueeseen. Järven pituus on viisi kilometriä ja leveys parhaimmillaan neljä. Siinä on useita saaria ja lahtia. Se sijaitsee harjualueella. Järvi on tunnettu hiekkarannoistaan, joita sillä on peräti 24 kilometriä. Järven syvyys vaihtelee eri osien välillä suuresti. Monin paikoin on matalikkoja ja jossakin kohdin taas on syvyyttä jopa 27 metriä.

Järvi on myös tunnettu kalaisuudestaan ja varsinkin muikuistaan. Suomun muikku on ollut kuulu runsaudestaan ja pehmeäruotoisesta laadustaan. Muikun lisäksi järvestä saadaan muun muassa siikaa ja säynävää eli säynettä. Joensuun yliopiston Karjalan tutkimuslaitos eli Mekrijärven tutkimusasema on tehnyt Suomunjärven kalastosta ja hydrologiasta laajan tutkimuksen vuosina 1973–1978, ja se jatkuu edelleen suppeampana. Vuosittain on seurattu kalaston ja varsinkin muikkukannan kokoa koenuottausten avulla. Järvi on valittu myös yhdeksi kolmesta pohjoiskarjalaisesta kohdejärvestä valtakunnalliseen vesistöseurantaan. 

Järven ympäristössä on asuttu jo 1600-luvulla. Suomunjärvellä on ollut useita entisiä kalasaunoja ja -mökkejä, joista joitakin on jäljellä. 

Järven rannalla on Patvinsuon kansallispuiston opastuskeskus Suomun luontotupa. Järven ympäri kulkee myös retkeilyreittejä telttailupaikkoineen.

Lähteet
-------

* Metsähallitus: *Patvinsuon kansallispuisto* -esite. 2001, 2006.
* Potinkara, Oiva: *Suomun suurilta saloilta*. Metsähallituksen luonnonsuojelujulkaisuja. 1997. ISBN 952-446-043-2.

### Viitteet

1. ↑  Maanmittauslaitoksen paikannimirekisteri, MaanmittauslaitosView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Suomusjärvi, Pieni tietosanakirja (Runeberg.org)
**Transport triggered architecture** (TTA) on yksi tietokoneen suorittimen suunnittelufilosofioista.

TTA menee vieläkin pidemmälle kuin VLIW vastuun siirtämisessä laitteistolta kääntäjälle: VLIW-käskykannalla ohjelmakoodi määrittelee, mitkä käskyt saa suorittaa rinnakkain, mutta ei ota kantaa siihen, miten suoritin ne sisäisesti suorittaa, TTA-suorittimilla suorittimen sisäiset väylät näkyvät käskykannassa ja koko suoritinta ohjelmoidaan antamalla näille väylille käskyjä siirtää dataa.

Esimerkiksi kahden rekistereissä olevan luvun yhteenlasku, joka RISC-suorittimella olisi muotoa

```
 add R0, R1 → R2

```

koostuu TTA-suorittimella kolmesta datansiirrosta:

```
 R0 → adder.operand
 R1 → adder.trigger
 adder.result → R2

```

Siirroista ensimmäiset kaksi voidaan suorittaa samalla kellojaksolla ja siten sijoittaa samaan käskysanaan. Viimeinen siirto tulee sijoittaa myöhempään käskysanaan.

TTA-suorittimessa yhdessä käskysanassa voi olla niin monta siirtoa kuin suorittimella on väyliä.

TTA-suorittimen suurimmat hyödyt saadaan siitä, että paljastamalla suorittimen sisäiset väylät käskykannassa voidaan vähentää sekä väylien että väylien ja laskentayksiköiden välisten yhteyksien määrää. Näin suorittimien tehontarve laskee ja siitä saadaan pienempi ja suurempaan kellotaajuuteen kykenevä kuin vastaava VLIW-suoritin. Toinen merkittävä hyöty on muokattavuus: TTA-suorittimesta on helppo suunnitella erilaisia versioita, joissa esimerkiksi laskentayksiköitä on lisätty. Lisäksi käskykantaa on helppo laajentaa, koska uusi käsky voidaan toteuttaa lisäämällä toimilohko, joka puolestaan on vain uusi kohde, jonne dataa voidaan siirtää.

TTA:n haittapuolia ovat suorittimen huono sopeutuminen dynaamisiin tilanteisiin. Keskeytysten toteuttaminen TTA:lla on hyvin hankalaa, ja koska mitään käskyjen uudelleenjärjestelyjä itse suorittimella ei voida tehdä, välimuistihuti pysäyttää koko suorittimen. Lisäksi TTA:n konekielikoodi vie verraten paljon tilaa, koska yhden laskuoperaation suorittamiseen joudutaan yleensä tekemään vähintään kaksi datansiirtoa, jotka pitää erikseen koodata käskysanoihin. TTA-konekielikoodi on myös aina suoritinkohtaista, eikä minkäänlaista binääriyhteensopivuutta suorittimen eri mallien välillä ole.

Täyden tehon saaminen irti TTA-suorittimesta vaatii myös erittäin hyvän kääntäjän, koska kääntäjän vastuulla on enemmän kuin muiden suoritintyyppien tapauksissa.

Näistä syistä TTA-suorittimia kaavaillaan lähinnä signaaliprosessoreiksi eikä yleiskäyttöisiksi suorittimiksi. Toistaiseksi TTA-suorittimia on tutkittu yliopistojen tutkimusprojekteissa eikä niitä tiedetä vielä otetun käyttöön sovelluksissa.

Katso myös
----------

* CISC
* RISC
* VLIW
**Toivo Ernsti Alajoki**, vuoteen 1906 **Filppula** (25. toukokuuta 1882 Lapua – 10. toukokuuta 1958 Lapua) oli suomalainen maanviljelijä ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, joka sai maanviljelysneuvoksen ja kunnallisneuvoksen arvonimet.

Alajoen vanhemmat olivat herastuomari Juho Filppula ja Sanna Saari ja puoliso vuodesta 1919 Lyyli Eliisabet Rönn. Maamieskoulun käynyt lapualainen maanviljelijä Alajoki oli Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan ja Yleisen Osuuskauppojen liiton hallintoneuvostojen jäsen 1917–1958, varapuheenjohtaja 1917–1934 ja puheenjohtaja 1934–1958. Maataloustuottajien Keskusliiton valtuuskunnan jäsen Alajoki oli 1921-–1948 ja liittoneuvoston puheenjohtaja 1925–1948, Hankkijan hallintoneuvoston puheenjohtaja 1928–1933 ja varapuheenjohtaja 1934–1958 sekä vielä Pellervo-Seuran neuvottelukunnan jäsen 1916, valtuuskunnan jäsen 1918–1939, puheenjohtaja 1928–1929 ja johtokunnan jäsen 1940–1958. Suomen tasavallan presidentin valitsijamies Alajoki oli vuonna 1931. Hän sai kunnallisneuvoksen arvonimen vuonna 1929 ja maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1952.

Alajoki vaikutti merkittävästi SOK:laisen osuuskauppaliikkeen kehittymiseen vuosikymmenten ajan, Hän oli varsinkin sota-aikana ja sotien jälkeen SOK:n keskeisiä henkilöitä aina kuolemaansa asti. Alajoella oli toisaalta myös SOK:ta laajemmin vaikutusta suomalaisessa osuustoiminnassa, samoin kuin useita muitakin kuin osuustoiminnallisia luottamustehtäviä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ernsti Alajoki *Biografiasampo*. Viitattu 10.4.2022.
2. 1 2  Kuka kukin on 1954, s. 26. Viitattu 10.4.2022.
3. ↑  Kunnallisneuvos Ernsti Alajoki 70-vuotias. *Helsingin Sanomat*, 22.5.1952, s. 8.
4. ↑  Maanviljelysneuvos Ernsti Alajoki kuollut. *Helsingin Sanomat*, 11.5.1958, s. 6.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Nuestra Señora de Porta Coeli** oli Espanjan laivaston vuonna 1703 vesille laskettu kaksikantinen 60-tykkinen Porta Coeli -luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Porta Coeli -luokka*
Alus tilattiin Mapilin telakalta Usúrbilista Armada de la Guardia de la Carrera de las Indiasille. Alus laskettiin vesille 1703 ja otettiin palvelukseen seuraavana vuonna päällikkönään Diego Asensio de Vicuña.

Palvelus
--------

Alus lähti 3. maaliskuuta 1704 sisaraluksensa *Santa Teresan* ja 24-tykkisen kauppalaivan *San Nicolásin* kanssa Pasajesista Cádiziin, missä linjalaivojen piti liittyä uuteen laivueeseensa. Britannian kuninkaallisen laivaston kontra-amiraali Thomas Dilkesin johtama laivue hyökkäsi 23. maaliskuuta lähellä Cape Spartelia siirtomatkalla olleen laivueen kimppuun. Espanjalaisalukset vallattiin seitsemän tunnin taistelun jälkeen, jolloin niillä oli saanut surmansa 112 miestä.

Vallattu alus siirrettiin Lissaboniin. Se myytiin 12 544 punnalla Portugalille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä *Nossa Senhora das Portas do Céu*.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Winfield et al 2023 s. 168-169

*Porta Coeli* -luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *Nuestra Señora de Porta Coeli* - *Santa Teresa* |
| Edeltäjä: San José -luokka – Seuraaja: *Salvador ja Sagrario* |
**Varennesin pako** oli kesäkuussa vuonna 1791 tapahtunut Ranskan kuningas Ludwig XVI:n epäonnistunut pakoyritys vankilaksi muuttuneesta palatsistaan Pariisissa.

Tapahtumat
----------

Ranskan kuningas Ludwig XVI pakeni 21. päivänä kesäkuuta vuonna 1791 perheineen Pariisissa sijainneesta Tuileriesin palatsista väärennettyjen passien avulla pieneen Varennesin kaupunkiin, joka sijaitsi lähellä Ranskan koillisrajaa. Kuningas oli tekeytynyt vapaaherratar Korffin kamaripalvelijaksi ja kuninkaan puoliso Marie Antoinette vapaaherrattaren kotiopettajattareksi. Vapaaherratar Korffia esitti puolestaan kuningasperheen kotiopettajatar, ja hänen kahta lastaan kuningasparin lapset. Matkaseurueeseen, joka matkusti isoissa ja mukavissa matkavaunuissa, kuului myös seuranainen ja muutama miespalvelija. He saapuivat lähtöpäivän iltana Varennesin kaupunkiin, missä muutama aseistautunut mies kunnan puheenjohtaja Saucen johdolla pysäytti heidät ja halusi nähdä matkustajien passit. Matkustajat pakotettiin laskeutumaan vaunuista ja käymään sisään Saucen taloon, missä matkustajien todellinen henkilöllisyys paljastui. Seuraavana aamuna pidätetty matkaseurue lähti vahvan vartioston saattamana paluumatkalle Pariisiin.

Lähteet
-------

Svanström, Ragnar: Kansojen historia. Osa 17. Valistuksesta vallankumoukseen. S. 446-447. WSOY, 1983. ISBN 951-0-09745-4.
Suomen alueen linnaläänit 1595-1634
**Korsholman linnalääni** oli keskiaikainen ruotsalainen linnalääni Perämerta ympäröivällä alueella. Linnalääni ulottui alun perin Uumajan seudulta lännessä aina Vaasaan saakka idässä. Se sai nimensä Vaasan edustalla olevasta Korsholman linnasta, joka mainitaan ensimmäisen kerran 1384 Bo Joninpoika Gripin testamentissa nimellä *Krytzeborg*.

Bo Joninpoika oli vuodesta 1374 ollut kaikkien Suomen läänien sekä Suur-Hälsinglandin hallitsija. Hänen kuolemansa jälkeen vitaaliveljet kuten Arent Styke olivat herroina Korsholmassa, mutta luovuttivat 1399 linnan alueineen kruunulle. Kuningatar Margareeta I asetti entisen vitaaliveljen Otte Peccatelin linnanvoudiksi. Bridget Ottentytär Peccatel, joka oli todennäköisesti hänen tyttärensä, nai vuonna 1428 Nils Gustafinpoika Båtin Rossvikin suvusta. Hänestä tuli seuraava Korsholman linnan vouti.

Viimeistään tähän aikaan Perämeren ympäristö muodosti erillisen linnalääniin. Hallinnollinen yhteys Hälsinglandiin oli lopullisesti katkennut.

Vuonna 1413 tehtiin verollepano seuraavissa Korsholman linnaläänin pitäjissä: Mustasaari, Kyrö, Kemi ja Ranta (muodostivat yhden pitäjän), Tornio, Luulaja, Piitime, Skellefteå, Lövånger, Bygdeå ja Uumaja.

Nils Gustafinpojan kuoleman jälkeen valtionhoitaja Kaarle VIII Knuutinpoika Bonde otti haltuunsa Korsholman linnaläänin ja koko Suomen. Hänen vastustajansa Krister Niilonpoika Vaasa onnistui kuitenkin voittamaan kuningas Kristoferin luottamuksen ja sai riistettyä Kaarle Knuutinpojalta suuren osan läänistä. Ratkaisu johti siihen että Korsholman linnalääni jaettiin vuonna 1435 kahteen laamannikuntaan Upsalan ja Turun hiippakuntien välisen rajan mukaisesti, Kemijoesta hieman pohjoiseen.

Vuonna 1441 myös itse lääni jaettiin saman rajan mukaisesti. Entisen suurläänin länsiosaa alettiin nimittää Västerbotteniksi ja itäosaa Pohjanmaaksi (ruots. *Österbotten*). Tästä lähtien Korsholman lääni käsitti ainoastaan Pohjanmaan. Kaarle Knuutinpojan jälkeen lääniä hallitsivat useat muut Ruotsin ylimykset. Tunnetuimpia heistä on Sten Sture vanhempi. Vuoden 1634 lääniuudistuksen jälkeen entisen Korsholman linnaläänin alue tuli kuulumaan Pohjanmaan lääniin

Vielä vuonna 1569 käyttivät Västerbottenin talonpojat Korsholman läänin länsiosan (provincie Corsholms partis occidentalis) sinettiä, jossa kaksi karhua hyökkää miestä vastaan. Sillä sinetöitiin säädyn uskollisuudenvala Juhana III:lle.

Lähteet
-------

* Wallerström, Thomas (1995). Norrbotten, Sverige och medeltiden. Lund Studies in Medieval Archaeology 15:1. Sivut 13–14
* Övre Norrlands historia, del I: tiden till 1600. 1962. Sivut 179–201

### Viitteet

1. ↑  Jutikkala, Eino. Suomen historian kartasto, WSOY, Porvoo 1949.
2. ↑  Happonen, Päivi: *Sukututkimuksen asiakirjaopas: väestöhistorialliset arkistolähteet*, s. 75. Mikkeli: Karjala-tietokantasäätiö, 2004. ISBN 951-98196-2-2. Teoksen verkkoversio (PDF).  (Arkistoitu – Internet Archive)

Ruotsin kuningaskunnan linnaläänit Suomessa

* Hämeenlinnan linnalääni
* Kastelholman linnalääni
* Kokemäenkartanon linnalääni
* Korsholman linnalääni
* Porvoon linnalääni
* Raaseporin linnalääni
* Savonlinnan linnalääni
* Turun linnalääni
* Viipurin linnalääni
Rintakuva Arne Beurlingista
**Arne Carl-August Beurling** (3. helmikuuta 1905 Göteborg – 20. marraskuuta 1986) oli ruotsalainen matemaatikko. Hän sai eniten julkisuutta Upsalan yliopiston professorina tekemistään kryptologian tutkimuksista. Toisen maailmansodan aikana hänen onnistui murtaa saksalaisten Geheimfernschreiber-kaukokirjoittimen salakirjoitus, minkä ansiosta Ruotsin tiedustelu pystyi usean vuoden ajan seuraamaan miehitetyn Norjan ja Saksan välistä saksalaisten viestintää. Siten ruotsalaiset saivat ennalta selville esimerkiksi Operaatio Barbarossan alkamisen.

Beurling oli radiotiedustelun palveluksessa vuodesta 1939 alkaen, ja talvisodan aikana hän pystyi lukemaan Neuvostoliiton viestejä. Norjan valloituksen jälkeen Saksa pyysi kesällä 1940 Ruotsilta luvan käyttää Norjasta Ruotsin läpi kulkevaa kaukokirjoitinkaapelia. Beurling otti tutkittavakseen kaapelissa yhden vuorokauden aikana kulkeneen salakirjoitetun liikenteen. Kahdessa viikossa Beurling pystyi murtamaan koodin. Ruotsin tiedustelu pystyi siitä alkaen lukemaan Saksan viestintää, jonka käsitti monen vuoden aikana satojatuhansia viestejä. Lisäksi Ruotsi pystyi itse ottamaan käyttöön samantapaisen laitteen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Svensk knäckte nazisternas hemliga koder Svenska Dagbladet, 25.10.2010

Kirjallisuutta
--------------

* Bengt Beckman, *Svenska kryptobedrifter* (1996 och 2005), ISBN 91-0-056229-7 och ISBN 91-0-010619-4
* Wilhelm Carlgren, *Svensk underrättelsetjänst 1939–1945* (1985), ISBN 91-38-90632-5
* Vem är Vem? Svealand utom Stor-Stockholm 1964.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Arne Beurling
Adolf zu Hohenlohe-Ingelfingen.
**Adolf zu Hohenlohe-Ingelfingen** (29. tammikuuta 1797 Breslau, Preussi – 24. huhtikuuta 1873 Koschentin, Sleesia, Saksan keisarikunta) oli preussilainen poliitikko, joka toimi Preussin pääministerinä vuonna 1862.

Hohenlohe-Ingelfingenin isä oli kenraali ja ruhtinas Friedrich Ludwig zu Hohenlohe-Ingelfingen. Adolf zu Hohenlohe-Ingelfingen oli maanomistaja Sleesiassa ja toimi paikallisten maapäivien maamarsalkkana. Hän oli edustajana vuoden 1847 Preussin maapäivillä, vuoden 1850 Erfurtin parlamentissa ja sittemmin Preussin herrainhuoneessa, jonka puhemiehenä hän oli vuosina 1856–1862. Konservatiivinen Hohenlohe-Ingelfingen toimi Preussin pääministerinä 18. maaliskuuta – 23. syyskuuta 1862. Erottuaan terveyssyistä hän vetäytyi politiikasta. Hänen seuraajakseen tuli Otto von Bismarck.

Hohenlohe-Ingelfingenin poika oli tykistökenraali Kraft zu Hohenlohe-Ingelfingen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Günter Richter: Hohenlohe zu-Ingelfingen, Adolf Prinz zu (saksaksi) *Neue Deutsche Biographie* (1972), Deutsche Biographie. Viitattu 31.12.2019.
2. 1 2  *Salmonsens konversationsleksikon* (1915–1930), s. 610 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 31.12.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Georg Londén** (26. elokuuta 1874 Vilna – 1. joulukuuta 1950 Helsinki) oli tsaarin Venäjän sekä Suomen armeijoissa palvellut ratsuväen upseeri. 

Georg Londénin isä oli kenraalimajuri Ludvig Londén. Georg Londén kävi venäläisen ratsuväenupseerikoulun 1905-1907 ja eteni Venäjän keisarillisen armeijan ratsuväessä kaartineverstin arvoon saakka ensimmäisen maailmansodan aikana. Suomen sisällissodassa Londén toimi valkoisten puolella Savon rintaman Etelä-Savon rykmentin komentajana. Rauhan aikana hän komensi Suomen rakuunarykmenttiä sekä myöhemmin Karjalan ratsujääkärirykmenttiä vuoteen 1920 asti. Vuosina 1920-1927 hän toimi Ratsuväkiprikaatin komentajana. Kenraalimajuriksi Londén ylennettiin 1923.

Lähteet
-------

* Kuka kukin on: Aikalaiskirja 1934, s. 408 (Viitattu 14.3.2020)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Luola-aukkohämähäkki** eli **luolahämähäkki** (*Meta menardi*) on kookas, luolissa viihtyvä hämähäkkilaji. Suomen kansallisessa uhanalaisluokituksessa se arvioitiin vuonna 2000 erittäin uhanalaiseksi (EN) ja vuonna 2010 vaarantuneeksi (VU).

Luola-aukkohämähäkki on kookas, kauttaaltaan punaruskea tai kellanruskea hämähäkki. Sen ruumis on 10–17 mm pitkä ja naaraat ovat hieman koirasta kookkaampia. Lisäksi raajat ovat pitkät. Takaruumis on naaraalla melko pullea, koiraalla enemmän pitkänomainen. Siinä on tummia poikkijuovia ja usein kaksi laajaa, tummaa täplää. Eturuumis on ruskea ja silmien ympäriltä tummempi. Raajat ovat punaruskeat ja niissä on mustia poikkivöitä.

Nimensä mukaisesti laji elää luolissa, kellareissa ja tunneleissa. Yhteisenä piirteenä on elinpaikan pimeys, kosteus ja jatkuvasti nollan yläpuolella pysyvä lämpötila. Hämähäkki oleskelee lähellä kattoa ja pyydystää siellä liikkuvia selkärangattomia, etenkin tuhatjalkaisia ja kotiloita. Se kutoo laajan, läpimitaltaan 20–30 cm verkon, muttei käytä sitä aktiivisesti saalistamiseen. Saalistamansa eläimet se kuitenkin ripustaa roikkumaan verkosta. Hämähäkit parittelevat keväällä ja naaras munii kutomaansa pallomaiseen munakoteloon, jota se vartioi kuolemaansa saakka. Poikaset poistuvat munakotelosta kuitenkin vasta seuraavana keväänä. Osa poikasista jää alkuperäiseen elinpaikkaan ja osa poistuu sieltä etsimään uutta sopivaa luolaa. Aikuiset hämähäkit ovat valonarkoja, mutta poikaset hakeutuvat valoa kohti.

Luola-aukkohämähäkkiä tavataan laajalti Euraasiassa pohjoisimpia alueita lukuun ottamatta. Suomessa sitä tavataan harvinaisena ainoastaan Ahvenanmaalla sekä Turun lähellä.

Lähteet
-------

1. ↑  Hävinneet, uhanalaiset ja silmälläpidettävät hämähäkkieläimet – Suomen lajien uhanalaisuus 2000
2. ↑  Rassi, P. Hyvärinen, E. Juslén, A. & Mannerkoski, I. (toim.). Suomen lajien uhanalaisuus – Punainen kirja 2010. Ympäristöministeriö & Suomen ympäristökeskus, Helsinki.
3. ↑  Michael J. Roberts, "Spiders of Britain and North Europe", Collins 1996, ISBN 978-0-00-219981-0 s. 309
4. 1 2 3  Eurooppalainen vuoden hämähäkki 2012[vanhentunut linkki]
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Wiki des Spinnen-Forums (saksaksi)
* Eurospiders.net (englanniksi)
* Edderkopper.net (Arkistoitu – Internet Archive) (norjaksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1470676
* Wikispecies: Meta menardi
* ADW: Meta\_menardi
* Araneae: 755
* BioLib: 1540
* BOLD: 83235
* CoL: 428FV
* EoL: 1193344
* EUNIS: 227736
* Fauna Europaea: 353070
* Fauna Europaea (new): 8420cfe4-743a-4cdd-9419-50f5b5f05f79
* GBIF: 2151378
* iNaturalist: 224958
* IRMNG: 10745756
* ITIS: 861115
* NatureServe: 2.107124
* NBN: NBNSYS0000008929
* NCBI: 407817
* uBio: 2049295
* WSC: urn:lsid:nmbe.ch:spidersp:013879

 |

 |
**Lukeva munkki** on Rembrandtin vuonna 1661 valmistama öljymaalaus. Teos on Suomen Kansallisgallerian kokoelmassa Sinebrychoffin taidemuseossa.

Maalauksessa valkopartainen kapusiinimunkki lukee lehtistä, jota hän pitelee kädessään lähellä silmiään. Munkin oikea kyynärpää nojaa tuolin käsinojaan. Maalauksessa korostuu vaikutelma, että munkki on keskittynyt lukemiseen. Henkilön tausta, hänen pukunsa ja kasvot on maalattu tummin sävyin. Maalauksen ainoa valonsäde lankeaa ylhäältä ja osuu lehden sivulle valaisten samalla munkin kasvoja.

Maalaus ei ole muotokuva, vaan kasvotutkielma, tronie. Se on tutkielma hartauden harjoituksesta tai valosta. Teoksen on tulkittu esittävän Pyhää Franciscusta.

*Lukevan munkin* vaiheet tunnetaan 1700-luvulta alkaen. Silloin ranskalaisen kreivin kokoelmiin kuulunut teos myytiin huutokaupassa, ja teos siirtyi Skotlantiin. Suomalainen taiteenkeräilijä, kosmopoliitti ja kamariherra Hjalmar Linder osti maalauksen Lontoosta 14 000 punnalla, eli 1 200 000 silloisella Suomen markalla. Suomen Taideyhdistykselle Linder lahjoitti teoksen vuonna 1920.

Maalaus kuuluu Rembrandtin myöhäistuotantoon. Vaikka hänen elämänsä loppuvaiheita leimasivat suuret menetykset, hän oli taiteilijana kypsimmillään. *Lukeva munkki* kuuluu noin 16 teoksen sarjaan, jossa Rembrandt maalasi uskonnollisia hahmoja puolivartalokuvina. Siihen kuuluu myös kaksi muuta puolivartalokuvaa miehistä munkin asussa. Niistä toinen, *Fransiskaanimunkki* on Lontoon National Galleryssa. Toinen nimeltä *Titus munkkina* on Amsterdamin Rijksmuseumissa. Siinä fransiskaanimunkin asuun on puettu Rembrandtin poika.

Tutkijat ovat kyseenalaistaneet monia Rembrandtin lopputuotannon teoksiksi esitettyjen maalausten attribuutioita. Myös Alankomaiden rahoittama RRP-projektin (Rembrandt Research Project) kanta on vaihdellut *Lukevan munkin* suhteen. *Lukeva munkki* on osallistunut viime vuosikymmeninä useisiin näyttelyihin muun muassa Australiassa, Kiotossa, Washingtonissa ja Los Angelesissa.

Samasta aiheesta
----------------

* Rembrandt, Fransiskaanimunkki, 1659.Rembrandt, *Fransiskaanimunkki*, 1659.
* Rembrandt, Titus munkkina, 1660.Rembrandt, *Titus munkkina*, 1660.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Rembrandt Harmensz. van Rijn Lukeva munkki *Kansallisgalleria, Taidekokoelmat*. Kansallisgalleria.  Arkistoitu 1.6.2016. Viitattu 27.4.2016.
2. 1 2  Keltanen, Minerva: "Rembrandt Harmenszoon van Rijn", *Taidetta & Tunnelmia*, s. 60, 62. Sinebrychoffin Taidemuseo, 2011. ISBN 978-951-53-3386-5.
**Neighbours from Hell** on pelitalo JoWooD Productionsin vuonna 2003 Windows-käyttöjärjestelmälle julkaisema pulmapeli. Peli on sittemmin julkaistu mm. GameCubelle ja Xboxille vuonna 2005. Peli sai myös iOS ja Android-versiot vuonna 2017. 

Vuonna 2020 julkaistiin pelin päivitetty versio *Neighbours Back from Hell*, joka sisältää lisäksi kaksi alkuperäistä peliä. Päivitetty versio sisältää mm. uusia kepposia, pelimekaniikkoja, musiikkia, sekä uudistetun menun ja HUDin. 

Pelille on julkaistu jatko-osa, Neighbours from Hell 2: On Vacation.

Pelaaminen
----------

Pelissä pelaajalle annetaan tietty määrä kepposia, jotka tämän täytyy tehdä naapurilleen tavoitteenaan suuttuttaa tämä perinpohjaisesti. Mitä enemmän jekkuja pelaaja tekee samanaikaisesti, sitä paremmat pisteet tämä saa suoritettuaan tason. Tasot vaikeutuvat joka kerta, jolloin taloon ilmestyy lisää kerroksia, vihollisia ja apuvälineitä. 

Pelissä on vakiona tiettyjä kepposia, jotka löytyvät lähes jokaisesta kentästä. Näitä ovat mm. kananmuna mikroaaltouunissa, saippua kylpyhuoneen lattialla, marmorikuulat sekä tussikynä, jolla voi sotkea muotokuvan.

Pelaajan tulee toisinaan tehdä kepponen samanaikaisesti, kun naapuri on hetkellisesti toisaalla, mutta palaamassa paikkaan jossa jekun on määrä tapahtua. 

Peli on kuvattu sivustapäin, ja pelaaja voi siirtää kuvakulmaansa minne tahansa talossa. Pelaaja voi kävellä tai hiipiä eteenpäin talossa. Hiipiminen estää nukkuvan eläimen tai naapurin heräämisen. Muutamassa huoneessa on piiloutumispaikka vihollisilta, kuten vaatekaappi ja sänky. Pelaaja näkee näytöllään mm. käytettävissä olevat tavaransa, naapurinsa seuraavat aikeet sekä ajan, jonka päättyessä pelaaja häviää tason.

Juoni
-----

Mies nimeltä Woody saa tarpeekseen naapurirauhaa rikkovasta herra Rottweileristä, ja osallistuu sitcomin kaltaiseen TV-ohjelmaan jossa tämän täytyy keppostella naapurinsa kustannuksella jäämättä kiinni.

Vastaanotto
-----------
**Oiva Perkko**, sukunimi vuoteen 1906 *Liljelund* (22. joulukuuta 1881 Helsinki – 2. maaliskuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen kultaseppä. Hän perusti vuonna 1918 yhdessä veljiensä kanssa kelloalan tukkukaupan Oy Perkko Ab:n.

Oiva Perkon vanhemmat olivat räätäli Aksel Adrian Liljelund ja Hedvig Liljelund. Hänen veljiään olivat toimitusjohtaja Jalo Perkko (1885–1942) ja kelloseppä, toimitusjohtaja Urho Perkko (1888–1959).

Oiva Perkko kävi kansakoulun sekä suomalaista normaalilyseota ja Taideteollisuuskeskuskoulua. Hän meni sitten vuonna 1891 oppiin kultaseppä Karl Hägglundin liikkeeseen Helsingissä ja hänestä tuli kisälli vuonna 1901. Oiva Perkko työskenteli *Suomen Kultaseppä Oy*:ssä kahdenkymmenen vuoden ajan. Perkko perusti vuonna 1918 *Oy Perkko Ab* nimisen kelloalan ja tarkkuustyökalujen tukkuliikkeen yhdessä veljiensä kanssa. Liike osti samana vuonna J. W. Lindroosin vuonna 1894 Tampereelle perustaman kelloalan maahantuonti- ja tukkuliikkeen, joka oli 1910-luvulla Suomen suurin alallaan. Oy Perkko Ab harjoitti kellojen, kultasepäntarvikkeiden ja -tuotteiden sekä hienomekaanisten työkalujen tukkukauppaa, sen sisaryhtiö oli *Suomen Kellokeskus Oy* ja tytäryhtiö *Hopeatehdas Oy*. Jalo Perkko oli yhtiön toimitusjohtaja ja suurin omistaja. Oiva Perkko muutti Tampereelle ja toimi siellä *Suomen Kellokeskus Oy*:n johtajana. Oy Perkko on edelleen olemassa ja sen on ollut vuodesta 1979 Nurmi-Yhtiöt Oy:n omistukseen. Se on nykyisin korujen, kellojen ja toimistotekniikan maahantuoja. Liikkeellä on myös oma *Leijona*-kellobrändi.

Oiva Perkko oli useita vuosia Tampereen Käsityö- ja Tehdasyhdistyksen valtuutettuna ja myös yhdistyksen sihteerinä. Hän teki ulkomaanmatkoja muun muassa Englantiin, Ranskaan, Sveitsiin, Saksaan ja Tanskaan.

Oiva Perkko kuoli 52-vuotiaana maaliskuussa 1934 Helsingin Diakonissalaitoksella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Perkko-suvun tärkeimmät jäsenet, Pörssitieto G. Kock
2. 1 2 3  Kultaseppä Oiva Perkko, Kultaseppien lehti : Suomen kultaseppien liiton virallinen äänenkannattaja, 01.04.1934, nro 3, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Täydentäviä yhtiötietoja : Urho Perkko Oy, Pörssitieto G. Kock
4. ↑  Perkko : Kellomerkit
5. ↑  Kuolleita, Aamulehti, 04.03.1934, nro 61, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Jacques Cathelineau, Anne-Louis Girodet de Roussy-Triosonin maalaama postuumi muotokuva vuodelta 1816.
**Jacques Cathelineau** (5. tammikuuta 1759 Le Pin-en-Mauges – 11. tai 14. heinäkuuta 1793 Saint-Florent-le-Vieil) oli ranskalainen kapinajohtaja. Hän oli Ranskan vallankumouksen aikana puhjenneen vastavallankumouksellisen ja rojalistisen Vendéen kapinan ensimmäinen sotilaallinen johtaja vuonna 1793.

Cathelineau oli vaatimattomista oloista lähtöisin ollut kulkukauppias ja kirkkoväärti, joka vastusti Bourbonin suvun syrjäyttämistä Ranskan valtaistuimelta sekä katolisen kirkon asemaan vallankumouksen aikana kohdistettuja hyökkäyksiä. Hän ryhtyi maaliskuussa 1793 johtamaan kotipaikkakuntansa talonpoikia, jotka nousivat kapinaan vastustaakseen kansalliskonventin määräämiä laajamittaisia sotaväenottoja. Hän onnistui lyömään kansalliskaartilaiset Jallais’ssa ja valtaamaan Chemillén sekä yhdessä Jean-Nicolas Stofflet’n kanssa Cholet’n, mikä nostatti laajan kapinaliikkeen Vendéen maaseudulla. Cathelineaun talonpoikaisarmeija yhdisti voimansa ylhäissukuisten rojalistien johtaman katolilaisen ja kuninkaallisen armeijan kanssa. Cathelineu tarjoutui palvelemaan itseään kokeneempien aatelisten upseerien Charles de Bonchampsin ja Maurice d’Elbéen alaisuudessa, mutta hänet otettiin kuitenkin kapina-armeijan esikuntaan ja nimettiin sen ensimmäiseksi ylikomentajaksi (*généralissime*). Cathelineau kärsi tappion Fontenay-le-Comtessa, mutta onnistui valtaamaan Saumurin 9. kesäkuuta 1793. Hän haavoittui kuolettavasti Nantesiin kohdistuneen hyökkäyksen yhteydessä 29. kesäkuuta. Hänet vietiin Saint-Florentiin, jossa hän kuoli haavoihinsa pari viikkoa myöhemmin.

Bourbonien palattua valtaan kuningas Ludvig XVIII aateloi Cathelineaun samannimisen pojan vuonna 1816. Tämä kaatui osallistuessaan vuonna 1832 Vendéessä Berryn herttuattaren johtamaan legitimistien kapinaan. Cathelineaulle pystytettiin vuonna 1902 patsas Angersin lähelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Nordisk familjebok* (1905), s. 1295 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 27.12.2018.
2. 1 2 3  Cathelineau (Jacques), (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi) *Dictionnaire de l'Histoire de France*, s. 178, Encyclopédie Larousse. Viitattu 27.12.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jacques Cathelineau** Wikimedia Commonsissa

* Jacques Cathelineau (1759 - 1793) - Biographie(ranskaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Adam Gottlob Moltke, Carl Gustaf Pilon maalaama muotokuva.
**Adam Gottlob Moltke** (10. marraskuuta 1710 Walkdendorf, Mecklenburg – 25. syyskuuta 1792 Bregentved, Tanska) oli tanskalainen maakreivi ja hovimies, jolla oli suuri vaikutusvalta Tanskan hovissa kuningas Fredrik V:n hallituskaudella 1746–1766.

Adam Gottlob Moltke kuului Moltken vanhaan mahtisukuun. Hänet tuotiin lapsena Mecklenburgista Tanskaan ja hän toimi paašipoikana Tanskan hovissa vuodesta 1722. Hänestä tuli kruununprinssi Fredrikin kamariherra vuonna 1730 ja hovimarsalkka 1743. Kun Fredrik kohosi vuonna 1746 Tanskan valtaistuimelle nimellä Fredrik V, hän korotti Moltken ylihovimarsalkaksi ja nimitti hänet seuraavana vuonna valtaneuvokseksi sekä lahjoitti hänelle Bregentvedin tilan. Moltke sai myös maakreivin arvon 1750. Hän toimi vuodesta 1754 muiden tehtäviensä ohella kuninkaallisen taideakatemian ensimmäisenä puheenjohtajana ja kokosi merkittävän yksityisen taidekokoelman.

Moltke oli Fredrik V:n vaikutusvaltaisin neuvonantaja ja myös kuninkaan luotettu ystävä. Hänellä oli suuri vaikutusvalta valtion asioissa ja hän vastusti voimakkaasti talonpoikien vapauttamista kartanolaitoksen alaisuudesta. Moltke yritti myös huonolla menestyksellä hillitä kuninkaan yksityiselämää. Fredrik V kuoli vuonna 1766 kirjaimellisesti hänen käsivarsilleen. Uusi kuningas Kristian VII syrjäytti Moltken, mutta kutsui hänet seuraavana vuonna järjestelemään maatalousuudistusta. Johann Struenseen saatua tosiasiallisen vallan hovissa vuonna 1770 Moltke joutui täysin syrjään ja vetäytyi asumaan tiluksilleen.

Moltke rakennutti Amalienborgin linnaan niin sanotun Kristian VII:n palatsin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Adam Gottlob, Greve (count) Moltke (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 21.2.2015.
2. 1 2 3 4 5 6 7  *Nordisk familjebok* (1913), s. 871 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 21.1.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Leopoldina

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Guelman maakunta** (arab. ولاية قالمة‎) eli wilaya on hallintoalue Algerian koillisosassa. Sen keskus on Guelman kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 3 686,84 neliökilometriä. Asukkaita on 543 600 henkeä (vuonna 2018, arvio).

Guelman maakunta rajoittuu pohjoisessa Annaban, koillisessa El Tarfin, idässä Souk Ahrasin, etelässä Oum El Bouaghin, lännessä Constantinen ja luoteessa Skikdan maakuntiin. Maisemaa leimaavat vuoret, tasangot ja ylängöt. Pohjoisessa ja idässä on metsiä. Ilmasto on pohjoisessa subhumidi ja etelässä semiaridi. Vuotuinen sademäärä on 400–1 000 millimetriä. Tärkein vesistö on Seybouse.

Maakunta jakautuu hallinnollisesti 10 piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 34 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Aïn Hessainia, Aïn Makhlouf, Bouchegouf, Guelâat Bou Sbaâ, Guelma, Hammam Debagh, Hammam N’Bails, Héliopolis, Khezaras ja Oued Zenati.

Guelmasta on maantieyhteydet Constantineen ja tärkeimpiin satamiin Annabaan ja Skikdaan. Guelmaan johtava rautatie ei ole käytössä.

Maakunnan pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimät viljelykasvit ovat vehnä, peruna ja tomaatti. Seudulla on elintarvike-, rakennustarvike- ja kaivosteollisuutta. Guelmassa toimii yliopisto.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Monographie Wilaya de Guelma *Aniref*. Viitattu 2.3.2024.

AlgeriaAlgerian maakunnat

* Adrar
* Aïn Defla
* Aïn Témouchent
* Alger
* Annaba
* Batna
* Béchar
* Béjaïa
* Béni Abbès
* Biskra
* Blida
* Bordj Badji Mokhtar
* Bordj Bou Arreridj
* Bouira
* Boumerdès
* Chlef
* Constantine
* Djanet
* Djelfa
* El Bayadh
* El Meghaïer
* El Meniaa
* El Oued
* El Tarf
* Ghardaïa
* Guelma
* Illizi
* In Guezzam
* In Salah
* Jijel
* Khenchela
* Laghouat
* Mascara
* Médéa
* Mila
* Mostaganem
* M’Sila
* Naâma
* Oran
* Ouargla
* Ouled Djellal
* Oum el Bouaghi
* Relizane
* Saïda
* Sétif
* Sidi Bel Abbès
* Skikda
* Souk Ahras
* Tamanrasset
* Tébessa
* Tiaret
* Timimoun
* Tindouf
* Tipaza
* Tissemsilt
* Tizi Ouzou
* Tlemcen
* Touggourt
Sähköpotkulauta
**Sähköpotkulauta** tai **e-potkulauta** on kevyt sähköajoneuvo. Huippunopeudeltaan enintään 25 km/h ja moottoriteholtaan alle 1 000-wattista sähköpotkulautaa saa käyttää Suomessa tieliikenteessä polkupyöräilijän liikennesäännöillä. Ensimmäiset sähköpotkulaudat valmistettiin jo vuonna 1915.

Ennen sähköpotkulaudan käyttöä on tärkeää suorittaa huolelliset turvatarkastukset, erityisesti vuokralaudoilla. Tarkista renkaiden ilmanpaine ja kunto, tangon varren taittomekanismi, jarrujen toiminta ja kuuntele mahdollisia outoja ääniä. Varmista myös näytön ja akun toimivuus sekä tarkista valot. Nämä toimet auttavat vähentämään loukkaantumisriskiä ja takaamaan turvallisen ajokokemuksen.

Liikennesäännöt
---------------

Sähköpotkulaudat luokitellaan kevyiksi sähköajoneuvoiksi ja niiden käyttäjiä koskevat samat liikennesäännöt kuin pyöräilijöitä. Näin ollen esimerkiksi jalkakäytävällä ajaminen sähköpotkulaudalla on kielletty, poikkeuksena alle 12-vuotiaat lapset. Jos pyörätietä ei ole, on ajettava ajoradan oikeassa reunassa. Sähköpotkulaudan kyydissä saa olla vain yksi ihminen eli matkustajan ottaminen on kielletty.

Katso myös
----------

* Potkulauta
* Sähköpotkulauta aloittelijan opas

Lähteet
-------

1. ↑  Liikenne- ja viestintävirasto: Sähköiset liikkumisvälineet
2. ↑  Internet Archive: *The encyclopedia of the motorcycle*. Dorling Kindersley, 1995. ISBN 978-0-7894-0150-2. Teoksen verkkoversio (viitattu 21.10.2023).
3. ↑
4. ↑
5. ↑
**The Krays – Väkivallan veljekset** (*The Krays*) on Peter Medakin ohjaama brittiläinen rikoselokuva vuodelta 1990. Tosipohjaisen tarinan 1960-luvun Lontoon rikollispomoista, Krayn kaksosista, on käsikirjoittanut gangsteriveljesten kanssa samasta Lontoon lähiöstä Bethnal Greenistä kotoisin oleva Philip Ridley. Veljeksiä elokuvassa esittävät Spandau Ballet -yhtyeestä tunnetut Gary ja Martin Kemp.

Krayn veljeksistä kertoo myös näytelmäelokuva *Legend* (2015).

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Billie Whitelaw  | … |  Violet Kray 
  |
|  Tom Bell  | … |  Jack "The Hat" McVitie 
  |
|  Gary Kemp  | … |  Ronald Kray 
  |
|  Martin Kemp  | … |  Reginald Kray 
  |
|  Susan Fleetwood  | … |  Rose
  |
|  Steven Berkoff  | … |  George Cornell
  |
|  Stephen Lewis  | … |  poliisi
  |

Vastaanotto
-----------

Veljesten äitiä näyttelevä Billie Whitelaw oli roolistaan ehdolla parhaan naissivuosan Bafta-palkinnon saajaksi.

*Helsingin Sanomien* Pertti Avola muistutti elokuvan ottavan vapauksia tosipohjaisuudesta: muun muassa Ronald Krayn psyykkistä sairautta ei tuoda esiin. Hänestä elokuvan päähenkilöitä eivät niinkään ole siisteinä klubinomistajina toimineet veljekset vaan rääväsuisista työläisnaisista muodostuva kulmakunnan yhteisö, joihin kuuluvat veljesten äiti ja kaksi tätiä. Naisnäkökulma ja realistisesti esitettävä väkivalta tuovat gangsterielokuvaan Avolan mielestä mielenkiintoista painotusta, mutta kaiken kaikkiaan hän piti elokuvaa kerronnaltaan hieman raskassoutuisena.

Kati Sinisalo luonnehti *Video-opas 95* -kirjassa elokuvaa moralisoimattomaksi ja tummasävyiseksi tarinaksi tyylikkäiksi naamioituneista mutta arvaamattoman väkivaltaisista veljeksistä. Hän antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, joka vastaa sanallista arviota "erinomainen".

Lähteet
-------

1. 1 2  Avola, Pertti: Naisten kasvattamat kaksoset terrorisoivat alamaailmaa.  *Helsingin Sanomat*, 13.7.1991, s. 40. Näköislehti (maksullinen).
2. 1 2  *Video-opas 95*, WSOY 1994.
3. ↑  Actress in a Supporting Role in 1991, Bafta Awards Database. Viitattu 2.5.2023. (englanniksi)
**Francesco Maria Grimaldi** (2. huhtikuuta 1618 Bologna, Italia – 28. joulukuuta 1663 Bologna) oli italialainen fyysikko ja jesuiitta, joka teki uraauurtavia havaintoja optiikan alalla ja tutki kuun pinnanmuotoja.

Ura
---

Grimaldi liittyi jesuiittoihin 18. maaliskuuta 1632, ja tavanomaisten opintojen jälkeen hän toimi kaksikymmentäviisi vuotta professorina järjestön oppilaitoksissa. Hän avusti Giovanni Battista Ricciolia hänen putoavia kappaleita koskevissa kokeissaan (1640-1650) ja hänen vuonna 1645 tekemissään tutkimuksissa, joilla pyrittiin määrittämään meridiaanikaaren pituus. Hän tutki myös kuun pintaa ja laati siitä kartan, joka sisällytettiin Ricciolin teokseen *Almagestum Novum*. Hän antoi kuuluisien filosofien ja tähtitieteilijöiden nimet kuun kohoumille ja syvänteille, joille Johannes Hevelius oli ennen häntä antanut maanpäällisten merien ja vuorten nimet.

Optiikan tutkimukset
--------------------

Grimaldin tärkein tieteellinen työ oli optiikan alalla. Hän teki useita perustavanlaatuisen tärkeitä löytöjä, mutta ne olivat paljon edellä silloista tieteen ymmärrystä, ja niiden merkitys tunnustettiin vasta yli sata vuotta myöhemmin. Hänen pääteoksensa *Physico-mathesis de lumine, coloribus et iride* (1665), sisältää selityksen valon diffraktioilmiöstä ja ensimmäisen yrityksen aaltoliiketeorian sovelluttamiseksi valoilmiöihin. Hän oli myös ensimmäinen, joka havaitsi valonsäteiden hajonnan niiden kulkiessa prisman läpi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Grimaldi, Francesco Maria *The Catholic Encyclopedia*.  1907-1913. Viitattu 03.11.2021.
2. ↑  Grimaldi, Francesco Maria *Tietosanakirja*.  1909-1922. Viitattu 03.11.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Francesco Maria Grimaldi** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Dizionario Biografico degli Italiani

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |