recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jesús Fernández Collado**, yleensä vain **Jesús** (s. 11. kesäkuuta 1988 Madrid), on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa kreikkalaista Panetolikosta lainalla romanialaisesta CFR Cluj'sta. Vuoteen 2018 saakka hän edusti kotimaassaan useita eri seuroja.

Seurajoukkueura
---------------

Jesús pelasi juniorivuosinaan madridilaisen Unión Adarven ja Villarrealin joukkueissa. Kaudella 2006–2007 hän edusti Getafen ja kausina 2007–2010 Numancian reservijoukkuetta, jotka molemmat pelasivat neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Tercera Divisiónissa. Numanciassa hän pääsi myös debytoimaan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa pelanneessa edustusjoukkueessa, jossa hän pelasi viisi sarjaottelua keväällä 2010.

Heinäkuussa 2010 Jesús siirtyi Real Madridin reservijoukkueeseen Castillaan, jota hän oli nostamassa kaudella 2011–2012 Segunda División B:stä Segundaan. Nousukaudella hän jakoi torjuntavastuun Tomás Mejíasin kanssa, mutta oli maalilla muun muassa molemmissa nousukarsintaotteluissa Cádizia vastaan.

Real Madridin edustusjoukkueessa ja Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa Jesús debytoi 21. toukokuuta 2011 ottelussa Almeríaa vastaan. Kaudeksi 2012–2013 päävalmentaja José Mourinho nosti hänet vakituisesti edustusjoukkueeseen, jonka maalivahtikolmikon hän muodostaa Iker Casillasin ja Antonio Adánin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ficha Real Madrid. Viitattu 1.9.2012. (espanjaksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Mourinho le da a Jesús ficha del primer equipo *AS.com*.  13.7.2012. Diario AS. Viitattu 1.9.2012. (espanjaksi)
3. 1 2 3 4 5  Players *BDFutbol*. Viitattu 1.9.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Jesús Fernández BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Leo Golowin vuonna 1960.
**Leonid (Leo) Golowin** (25. helmikuuta 1903 Pietari, Venäjä – 23. toukokuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.

Henkilöhistoria
---------------

Leo Golowinin vanhemmat olivat kenraalimajuri Alexander Golowin ja Elin Weckström ja toinen puoliso vuodesta 1942 Maggie Furuhjelm. Ylioppilaaksi Golowin tuli 1921 ja teki useita teatterialan opintomatkoja Keski-Eurooppaan 1920- ja 1930-luvulla. Näyttelijäntyönsä hän aloitti 1925, näyttelijänä ja ohjaajana hän työskenteli 1931–1937. Golowin oli Åbo Svenska Teaternin johtaja 1937–1945 ja Helsingin Svenska Teaternin johtaja 1945–1952. Hänet palkittiin vuonna 1957 Pro Finlandia -mitalilla.

Filmografia
-----------

* *Polyteekkarifilmi*, 1924
* *Kyllä kaikki selviää...*, 1926
* *En perfekt gentleman* (Todellinen gentlemanni), 1927
* *Falskspelare*, 1961

Julkaisuja
----------

* *Plats så scenen: En skådespelare ser på sin värld*. Söderström, 1961.

Lähteet
-------

1. ↑  Leo Golowin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
2. ↑  Poijärvi, L. Arvi P. – Havu, Ilmari – Jääskeläinen, Mauno (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja): Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1950*, s. 126. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1949.

Aiheesta muualla
----------------

* Leo Golowin Elonetissä.
* Leo Golowin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**V. M. Mjasištševin kokeellinen suunnittelutoimisto** (ven. Экспериментальный машиностроительный завод им. В. М. Мясищева, *Eksperimentalnyi mašinostroitelnyi zavod im. V. M. Mjasištševa*) oli neuvostoliittolainen ja on nykyisin venäläinen sotilaslentokoneita suunnitteleva ja valmistava yhtiö. Sen perusti Vladimir Mjasištšev. Vuonna 2003 yhtiössä toimi noin tuhat työntekijää.

Lentokoneita
------------

M-50
* Mjasištšev M-4
* Mjasištšev M-50
* Mjasištšev M-103
* Buran-sukkulan ohjaamo ja sitä kuljettava lentokone

2000-luvun hankkeita
--------------------

Yhtiön tuotekehitysprojekteja ovat mm.:

* Mjasištšev M-101T Gzhel
* Mjasištšev M-500
* Mjasištšev M-112
* Mjasištšev M-150
* Cosmopolis XXI rakettilentokone, jota markkinoi erillinen Cosmopolis XXI Suborbital Corporation-yhtiö.

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtiön kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) englanniksi ja venäjäksi
* globalsecurity.org
* Encyclopædia Astronautix
**Mauno Oskar Suoramaa** (29. elokuuta 1919 Taivassalo – 19. joulukuuta 1996 Rauma) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Suoramaan vanhemmat olivat kunnallisneuvos, yrittäjä Oskar Suoramaa, aiemmin Skön, ja Anna Blomkvist ja puoliso vuodesta 1948 Sirkka Pajula. Suoramaa osallistui sekä talvisotaan että jatkosotaan ja oli sotilasarvoltaan reservin yliluutnantti (1957). Rakennusinsinööriksi hän valmistui vuonna 1944 Tampereen teknillisestä opistosta ja työskenteli sitten Axel D. Fritzenin toimiston palveluksessa. Vuodesta 1948 hän toimi osakkaana Aleksi Lampolan kanssa perustamassaan rakennusliikkeessä, jonka toimitusjohtaja oli hänen isänsä.

Isän kuoltua yhtiö purettiin ja Lampola ja Suoramaa perustivat omat rakennusliikkeensä. Suoramaasta tuli vuonna 1960 yrittäjä ja toimitusjohtaja Rakennustoimisto M. Suoramaa & Co -yhtiöön, joka siirtyi seuraavana vuonna kokonaan hänen omistukseensa. Yhtiö rakensi asuin-, liike- ja teollisuuskiinteistöjä varsinkin Rauman seudulle. Teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1969 saanut Suoramaa oli sekä Taivassalon kunnanvaltuuston että Rauman kaupunginvaltuuston jäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mauno Suoramaa *Biografiasampo*. Viitattu 2.2.2022.
2. 1 2  Ihmiset. Kuolleita. Teollisuusneuvos Mauno Suoramaa. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  28.12.1996. Viitattu 2.2.2022.
**Dave Edmunds** (s. 15. huhtikuuta 1944 Cardiff, Wales) on brittiläinen kitaristi, laulaja ja tuottaja. Hänen tyylinsä on vaihdellut 1950-luvun henkisestä rock'n'rollista bluesiin ja uuteen aaltoon.

Ura
---

Edmunds oli 1960-luvulla bluesia soittaneen ja klassisia teoksia rockiin sovittaneen Love Sculpture -yhtyeen keulahahmo. Aram Hatsaturjanin "Sapelitanssi" ("Sabre Dance") oli yhtyeen tunnetuin klassisen teoksen versio. Yhtyeen hajottua Edmunds teki listoilla menestyneen singlen "I Hear You Knocking", mikä oli versio Smiley Lewisin bluesklassikosta. Toimittuaan tuottajana hän, tuotettuaan muutaman Phil Spector -tyyppisen singlen ("Baby I Love You" ja "Born To Be With You") kiinnostui 1970-luvun alun karkeasointisesta pub rockista, kuten Brinsley Schwarz, Ducks Deluxe ja The Flamin' Groovies. Hänen oma sooloalbuminsa tältä ajalta, *Subtle As A Flying Mallet*, oli tyyliltään samanlainen.

Yhteistyö Brinsley Schwarzin kanssa johti yhteistyöhön Nick Lowen kanssa. Sopimussyistä he eivät voineet levyttää Lowen Rockpile-yhtyeen nimissä ennen vuotta 1980, joten he julkaisivat soololevyt yhtyeensä säestämänä. Tuona aikana Dave Edmundsilla oli suurimmat hittinsä: Elvis Costellon käsialaa oleva "Girls Talk", "I Knew The Bride" sekä "Queen Of Hearts". Levytettyään ensimmäisen albuminsa *Seconds Of Pleasure* Rockpilen nimellä yhtye hajosi. Suomessa Rockpile ehti esiintyä Ruisrockissa vuonna 1980. Edmunds teki 1980-luvulla yhteistyötä ja tuottamista useiden artistien kanssa, kuten Paul McCartney, The Stray Cats sekä The Fabulous Thunderbirds.

Nykyisin Edmunds asuu Los Angelesissa osittain eläkkeellä lähinnä huonon terveytensä vuoksi, julkaisten albumin tai keikkaillen silloin tällöin.*lähde?*

Diskografia
-----------

### Albumit

#### Sooloalbumit

* *Rockpile* (1972)
* *Subtle as a Flying Mallet* (1975)
* *Get It* (1977)
* *Tracks on Wax 4* (1978) (Dave Edmunds yhdessä Rockpilen kanssa)
* *Repeat When Necessary* (1979) (Dave Edmunds yhdessä Rockpilen kanssa)
* *Twangin...*  (1981)
* *D.E. 7th* (1982)
* *Information* (1983)
* *Riff Raff* (1984)
* *Closer to the Flame* (1990)
* *Plugged In* (1994)
* *Hand Picked: Musical Fantasies* (2000)

#### Love Sculpture

* *Blues Helping* (1968)
* *Forms and Feelings* (1970)

#### Rockpile

* *Seconds of Pleasure* (1980)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Dave Edmunds *AllMusic - Biography & History*. Viitattu 25.12.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dave Edmunds** Wikimedia Commonsissa

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Dave Canterbury vuonna 2013.
**Dave Canterbury** (s. 19. syyskuuta 1963) on yhdysvaltalainen selviytymisekspertti ja survivalisti. Hän esiintyi Discovery Channelilla esitettävässä televisiosarjassa *Dual Survival*, jossa hän esitteli erilaisia selviytymismenetelmiä lavastetuissa onnettomuustilanteissa vuosina 2010–2011. Hän palveli sotilaspoliisina Yhdysvaltain maavoimissa vuosina 1981-1987. Hän on sotilasarvoltaan kersantti. Nykyisin hän opettaa erilaisia selviytymistaitoja ja -menetelmiä omistamassaan selviytymiskoulussa The Pathfinder School Ohiossa. Hän on kirjoittanut kaksi selviytymisaiheista kirjaa: *Survivability for the Common Man* (2010) ja *Bushcraft 101* (2014). Canterbury lataa myös omia selviytymisaiheisia opetusvideoita omalle YouTube-kanavalleen.

Katso myös
----------

* Cody Lundin

Lähteet
-------

1. ↑  Wood, Greg: Surviving on next to nothing *The Hutchinson News*.  23.10.2009.  Arkistoitu 10.11.2013. Viitattu 16.7.2015. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Dave Canterbury
**SMIL** (lausutaan [*smail*]) (Synchronized Multimedia Integration Language) on multimediaesityksiä varten kehitetty XML pohjainen kuvauskieli. Ensimmäinen julkinen hahmotelma SMIL:sta julkaistiin marraskuussa 1997. 

SMIL:n avulla saadaan koottua multimediaelementtejä (video, ääni, kuva, teksti) esitettäväksi halutussa järjestyksessä sitä tukevassa WWW-selaimessa tai mediasoittimessa. SMIL muistuttaa HTML-kuvauskieltä, jossa on rakenteellisen kuvauksen lisäksi mahdollisuus määrittää elementtien esiintyminen aikajanalla. Kullekin mediaelementille voidaan määritellä kesto ja ajankohta, jonka aikana sitä esitetään. Eri elementit voivat esityksessä seurata toisiaan tai olla esillä yhtä aikaa.

SMIL-dokumentissa esiintyviin elementteihin viitataan URL:n *(Uniform Resource Locator)* avulla jolloin esityksen osana olevat elementit voivat sijaita Internetissä missä vain. Lisäksi SMIL mahdollistaa tarkoitukseen sopivan mediaelementin version valinnan. Elementtejä voidaan tarjota useammassa eri koossa, mobiili-selaimessa voidaan käyttää elementistä mitoiltaan ja tiedostokooltaan pienempää versiota kuin nopean yhteyden päässä olevaan selaimeen tai audio-tiedostosta voidaan tarjota käyttäjille eri kieliversioita.

SMIL:n kehitystyötä koordinoi W3C *(World Wide Web Consortium)*.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **SMIL**.
* Synchronized Multimedia Integration Language (SMIL 3.0) - W3C Recommendation - Nykyinen standardi (englanniksi)
* Synchronized Multimedia (W3C) (englanniksi)
* SMIL Tutorial (w3schools.com) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Doorilaisen ja joonialaisen pylvään läpileikkaus, jossa näkyvät kanneluurien erot.
**Kanneluuri** eli **kanneli** (< lat. *canna*, ’ruoko’) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa pystyuurre pylvään tai pilarin varressa. Kanneluureja käytettiin antiikin aikana pylväissä korostamaan rakennuksen pystylinjoja.

Parthenonin doorilaisten pylväiden kanneluureja.Lincolnin muistomerkin doorilaisten pylväiden kanneluureja.
Kanneluureja oli satunnaisesti pylväissä jo mykeneläisellä ajalla, mutta ne yleistyivät vasta myöhemmin. Kaikissa kolmessa tärkeimmässä klassisessa pylväsjärjestelmässä pylväät ovat uurretut. Doorilaisessa pylväässä oli 16–20 matalaa uurretta, joita erottivat toisistaan terävät kulmat. Joonialaisessa ja korinttilaisessa pylväässä kanneluureja oli 20–24. Ne olivat kapeampia ja syvempiä kuin doorilaisessa pylväässä, ja niitä erotti toisistaan pieni tasapinta.

Kanneluurit veistettiin vasta pystytettyyn pylvääseen. Esimerkiksi Segestan temppelin, Selinuksen Temppeli G:n ja Stratoksen Zeuksen temppelin jääminen keskeneräiseksi näkyy muun muassa siinä, ettei niiden pylväissä tai säilyneissä pylväänosissa ole kanneluureja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Kanneluuri, korinttilainen pylväsjärjestelmä", *Antiikin käsikirja*, s. 251, 276. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
2. ↑  Valkeapää, Leena (toim.): Taidehistorian sanasto Jyväskylän yliopisto. Viitattu 4.10.2016.
3. ↑  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "SEGESTA Trapani, Sicily", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Selinus, Temple G (Building) *Perseus*. Viitattu 10.6.2019.
5. ↑  Pakkanen, Jari: The Temple of Zeus at Stratos: New Observations on the Building Design.  *Arctos. Acta Philologica Fennica*, 2004, XXXVIII. vsk, s. 95–122. Artikkelin verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **kanneluuri** Wikimedia Commonsissa
Kate Sheppard vuonna 1905
**Katherine Wilson Sheppard** (s. Catherine Wilson Malcolm; 10. maaliskuuta 1847 Liverpool, Englanti – 13. heinäkuuta 1934 Christchurch, Uusi-Seelanti) oli yksi Uuden-Seelannin naisten äänioikeusliikkeen merkittävimmistä jäsenistä ja maan tunnetuin suffragisti. 

Hän syntyi Liverpoolissa Englannissa, mutta muutti perheineen Uuteen-Seelantiin vuonna 1868. Siellä hänestä tuli aktiivinen jäsen useissa uskonnollisissa ja sosiaalisissa järjestöissä, mukaan lukien *Woman's Christian Temperance Union* (WCTU). Vuonna 1887 hänet nimitettiin WCTU:n kansalliseksi franchising- ja lainsäädäntövaltuutetuksi ja tässä asemassa hän pyrki edistämään naisten äänioikeutta Uudessa-Seelannissa.

Kate Sheppard edisti naisten äänioikeutta järjestämällä vetoomuksia ja julkisia kokouksia, kirjoittamalla kirjeitä lehdistölle ja kehittämällä kontakteja poliitikkoihin. Hän oli Uuden-Seelannin ensimmäisen naisen päätoimittaman sanomalehden *The White Ribbon* päätoimittaja. Taitavasti kirjoittamalla ja suostuttelevalla julkisella puheella hän edisti menestyksekkäästi naisten äänioikeutta. Hänen työnsä huipentumana Uudesta-Seelannista tuli ensimmäinen maa, joka antoi naisille äänioikeuden vuonna 1893.

Sheppard oli vuonna 1896 perustetun Uuden-Seelannin naisten kansallisen neuvoston (*National Council of Women of New Zealand*, NOWNZ) ensimmäinen presidentti. Myöhemmässä elämässä hän matkusti Britanniaan ja avusti siellä äänioikeusliikettä. Terveydentilan huonontuessa hän palasi Uuteen-Seelantiin, minkä jälkeen hän jatkoi osallistumistaan ​​naisten oikeuksien kirjoittamiseen, vaikka hänestä tuli vähemmän poliittisesti aktiivinen.

Kate Sheppard eli pidempään kuin miehensä, ainoa poikansa ja ainoa lapsenlapsi. Hän kuoli vuonna 1934, vuosi sen jälkeen kun ensimmäinen nainen Elizabeth McCombs, oli valittu Uuden-Seelannin parlamenttiin.

Sheppardia pidetään tärkeänä hahmona Uuden-Seelannin historiassa. Hänen muistomerkki on Christchurchissa. Hän korvasi kuningatar Elizabeth II:n Uuden-Seelannin kymmenen dollarin setelissä vuonna 1991.

Lähteet
-------

1. ↑  Britannica: Kate Sheppard
2. ↑  wctu.org.nz: Kate Sheppard
3. ↑  New Zealand Dictionary: Kate Sheppard
4. ↑  nzhistory.govt.nz: Women and the vote
5. ↑  National Council of Women of New Zealand: Where we came from
6. ↑  nzhistory.govt.nz: Kate Sheppard
7. ↑  NZ Herald: Wikipedia focuses world's attention on New Zealand suffragette Kate Sheppard

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kate Sheppard** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Kate Sheppard 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Vincenzo Lancia** (24. elokuuta 1881 – 15. helmikuuta 1937) oli italialainen autourheilija, insinööri ja Lancia-autotehtaan perustaja.

Elämäkerta
----------

Lancia syntyi Fobellossa 24. elokuuta 1881 ja oli perheen neljästä lapsista nuorin. Hänen isänsä oli keittojen purkittaja, joka työskenteli Argentinassa ennen palaamistaan Torinoon aloittaakseen oman yrityksen.

Lancia osoitti nuorella iällä lahjakkuutta matematiikassa ja vanhemmat halusivat hänen työskentelevän aikuisena kirjanpitäjänä. Kaikki kuitenkin muuttui, kun Lancia kiinnostui koneistoista ja tekniikasta.

Hän kuoli sydänkohtaukseen vuonna 1937 juuri ennen kuin Lancia Aprilia laitettiin tuotantoon. Hänet haudattiin synnyinkyläänsä Fobelloon. Kuolemansa jälkeen Lancian vaimo Adele Miglietti Lancia ja erityisesti poikansa Gianni Lancia jatkoivat Lancia-autotehtaan tuotantoa vuosina 1937-1955.

### Ura

Vincenzo Lancia ajaa 50 hv:n Fiatia vuoden 1908 Targa Floriossa (sijoittuen toiseksi).
Lancia aloitti työskentelynsä polkupyörävalmistaja Giovanni Battista Ceiranon oppipoikana Torinossa, jonka yrityksessä hänet nimitettiin myöhemmin vuonna 1898 kirjanpitäjäksi. Matka vei myöhemmin Lancian Fiatille, jossa hän toimi päätarkastajana ja testikuljettajana ollessaan 19-vuotias. Fiatin pomot olivat vaikuttuneita Lancian ajotaidoista, että he kutsuivat hänet ajamaan kilpaa radoilla.

Sittemmin Lancia jätti Fiatin perustaakseen oman autotehtaan vuonna 1906 ja sai seuraavana vuonna valmiiksi ensimmäisen autonsa Lancia Alfan, jonka tuotanto alkoi vuonna 1908. Sittemmin Lancia tunnettiin yhtiönä, joka osasi tuottaa sopiva määrä laadukkaita autoja, eikä mainostanut tuotteitaan median kautta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  He combined quality and quantity *European Automotive Hall of Fame*.  2005. Viitattu 29.1.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vincenzo Lancia** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People

 |

 |
**Evald Vainio**, vuoteen 1904 **Karlsson** (12. syyskuuta 1898 Kokkola – 9. kesäkuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Vainion vanhemmat olivat ratavartija Oskari Karlsson ja Maria Paavola ja puoliso vuodesta 1922 Hanna Kallila. Vainio kävi kolme luokkaa Kokkolan suomalaista yhteiskoulua ja Vaasan kauppakoulun 1918. Hän oli Kokkolan Kauppakomppania -yhtiön palveluksessa 1919–1938 ja osakas vuodesta 1926, Kokkolan Kappatehdas -yhtiön toimitusjohtaja 1938–1960 ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1938 ja Kokkolan Pukutehdas -yhtiön johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1960. Vainio oli myös perustaja yrityksissä Linnan Pukimo (1938), Vape (1941), Kokkolan Veneveistämö (1943), Pohjan Puku sekä Pukumies. Hän oli Kokkolan kaupunginvaltuuston jäsen 1946–1950 ja kaupunginhallituksen jäsen 1946–1947 ja hänellä oli useita muita luottamustehtäviä. Suomen sisällissotaan valkoisten puolella osallistunut Vainio oli sotilasarvoltaan reservin kapteeni (1940). Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1948. Kuvanveistäjä Aimo Tukiainen teki Vainion muistomerkin (1968) ja taiteilija Leo Korpela maalasi hänen muotokuvansa. Hanna ja Evald Vainion rahasto perustettiin 1964 Suomen Kulttuurirahaston Keski-Pohjanmaan rahastoon. Yritystalo Evald Kokkola on nimetty Vainion mukaan.

Myös Vainion yhtiökumppani useissa eri yrityksissä, Edvin Franzén, sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Evald Vainio *Biografiasampo*. Viitattu 11.8.2022.
2. ↑  Yritteliästä väkeä. Evald Vainio *Kokkolan seutu*. Viitattu 11.8.2022.
3. ↑  Edvin Franzén *Biografiasampo*. Viitattu 26.10.2022.
*Tämä artikkeli kertoo Saksan laivaston Königsberg-luokan risteilijästä. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**Karlsruhe** oli Saksan laivaston Königsberg-luokan risteilijä toisessa maailmansodassa. Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusvene *HMS Truant* torpedoi aluksen 9. huhtikuuta 1940, jolloin alus menetti liikuntakykynsä. Miehistö jätti aluksensa ja siirtyi torpedovene *Greifiin*, joka sen jälkeen upotti hylyn.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Königsberg-luokka (risteilijä)*
Alus tilattiin 1925 nimellä risteilijä C (*Medusan* korvaaja) Deutsche Werkeltä, missä köli laskettiin 27. heinäkuuta 1926 telakkanumerolla 207. Alus laskettiin vesille 20. elokuuta 1927 nimellä *Karlsruhe*. Kastetilaisuudessa puheen piti Karlsruhen pormestari ja aluksen kummina oli vuonna 1914 upotetun ensimmäisen risteilijä *SMS Karlsruhen* päällikön Köhlerin leski. Alus lähti propulsiojärjestelmän testeihin 15. lokakuuta 1929, joiden päätyttyä alus siirrettiin Wilhelmshaveniin viimeisteltäväksi. Alus otettiin palvelukseen 6. marraskuuta ensimmäisenä päällikkönään Eugen Lindau. Alukselle siirrettiin miehistöksi palveluksesta poistetun risteilijän *Berlinin* miehistö.

Palvelus
--------

Alus vietti ensimmäiset palveluskuukautensa Itämerellä koulutuksessa, jonka aikana alus saavutti 15. tammikuuta 1930 kolmen tunnin ajossa 29 solmun keskinopeuden.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Karlsruhe (1927)**.
* Koop, Gerhard & Schmolke, Klaus-Peter: *German Light Cruisers of World War II*. Annapolis, Marylanad, USA: Naval Institute Press, 2002. ISBN 1-85367-485-0. (englanniksi)
* Bekker, Cajus: *Kirottu meri*. Gummerus, 1973. ISBN 951-20-0239-6.

### Viitteet

1. ↑  Koop, Gerhard & Schmolke, Klaus-Peter s. 108

*Königsberg*-luokan kevyet risteilijät

|  |
| --- |
| *Königsberg* - *Karlsruhe* - *Köln* |
| Edeltäjä: *Emden* – Seuraaja: Leipzig-luokka |
Pariisissa 1514 julkaistun *Gesta Danorumin* kansilehti.
**Saxo Grammaticus** (noin 1150 – noin 1220) oli keskiajan tanskalainen historioitsija kuningas Valdemar I:n aikana. Hän toimi arkkipiispa Absalonin kirjurina. Hänen elämästään ei tiedetä paljoakaan, mutta hänen otaksutaan opiskelleen Ranskassa.

Saxo Grammaticus laati latinankielisen historiateoksen *Gesta Danorum* ('Tanskalaisten teot'). 16 kirjasta koostuva teos alkaa mytologisesta muinaisuudesta ja päättyy vuoteen 1186. *Gesta Danorum* on tutkimukselle arvokas sekä skandinaavisen muinaistaruston muistiinmerkintänä että 1100-luvun Tanskasta ja vendejä vastaan tehdyistä ristiretkistä kertovana lähteenä. Renessanssihumanisti Erasmus Rotterdamilainen ylisti Saxon suvereenia latinan kielen hallintaa ihmetellen, miten moinen tyyliniekka oli saattanut elää 1100-luvun barbaarisessa Tanskassa.

Teoksen jälkivaikutukseltaan merkittävin episodi käsittelee *Amletia*. William Shakespeare sai välivaiheiden kautta tästä katkelmasta aineistoa näytelmäänsä *Hamlet*. Saxo Grammaticusta käyttivät lähteenään myös 1600-luvun ruotsalainen historioitsija Johannes Messenius ja Suomen kronikan tuntematon kirjoittaja. Nämä tulkitsivat Saxo Grammaticuksen kuvaukset finneistä ja näiden myyttisistä kuninkaista suomalaisiin viittaaviksi.

Lähteet
-------

* Johannesson, Kurt: *Suomen, Liivinmaan ja Kuurinmaan vaiheita*. Tukholma: Almqvist & Wiksell International, 1978.
* Johannes Messenius: *Suomen, Liivinmaan ja Kuurinmaan vaiheita*, s. 170–173. Saxo Grammaticuksen teoksen Gesta Danorum Suomea koskevat osuudet suomennettu teoksessa. Latinankielinen alkuteos noin vuodelta 1200. Suomentanut Martti Linna, Jorma Lagerstedt ja Erkki Palmén. SKS, Helsinki, 1988.
* Rein, Gabriel: *Suomi ja suomalaiset ulkomaan kirjallisuudessa 1500-luvulla ja 1600-luvun alkupuoliskolla*. Helsinki: SKS, 1909.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saxo Grammaticus**.
* Saxo Grammaticus, *Gesta Danorum*.
* kirjat I-IX (Arkistoitu – Internet Archive). The Online Medieval & Classical Library. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
	+ 2
	+ 3
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Morne Trois Pitonsin kansallispuistoLaakso Morne Trois Pitonsin kansallispuistossa.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Dominica |
| Pinta-ala | 
6 857 hehtaaria |

Hallinto| Nimi alkuperäiskielellä | 
Morne Trois Pitons National ParkView and modify data on Wikidata  |
| Tyyppi | 
KansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
1975 |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

Boiling Lake -järvi.
**Morne Trois Pitonsin kansallispuisto** on Dominicassa sijaitseva maailmanperintökohde. Siitä tuli Dominican saarivaltion ensimmäinen kansallispuisto vuonna 1975. Alueen nähtävyyksiin kuuluvat laakso, josta löytyy useita kiehuvia mutalampia ja geysireitä, Boiling Lake -fumarolijärvi, Titou Gorge ja Emerald Pool.

Morne Trois Pitons pääsi maailmanperintöluetteloon tunnusmerkillisen geologiansa ja trooppisten sademetsiensä monimuotoisuuden ansiosta .

Puistossa voi vaeltaa patikoiden Valley of Desolationille.

Lähteet
-------

1. ↑  UNESCO: Advisory Body Evaluation  1/1997. UNESCO. Viitattu 25. syyskuuta 2006.
2. ↑  Craig Doyle: "Vuoristoinen Eeden", *Matkaan*, s. 312. Suomentanut Big Sur. Otava, 2008. ISBN 978-951-1-23369-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Morne Trois Pitonsin kansallispuisto** Wikimedia Commonsissa

* Visit Dominica (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Virtual Dominica (englanniksi)
* Morne Trois Pitonsin kansallispuisto UNESCOn sivuilla (englanniksi) (ranskaksi)

Sademetsää.
Rue du Lavoir -katu Mornacissa.
**Mornac-sur-Seudre** [mɔʁ.nak.syʁ.sœdʁ] on Ranskan kunta Uuden-Akvitanian alueella Charente-Maritimen departementissa. Asukasluku vuonna 2014 oli 822. Kunta kuuluu departementissaan La Trembladen kantoniin Rochefortin arrondissementissa.

Seudre-joen kanavien pirstomalla suistoalueella sijaitseva Mornac-sur-Seudre kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön *Les Plus Beaux Villages de France*, johon kuuluu neljä muutakin kylää Charente-Maritimen departementista.

Alueella tuotetaan merisuolaa ja viljellään ostereita.

Lähteet
-------

1. ↑  List of The Most Beautiful Villages of France (Arkistoitu – Internet Archive), Les plus beaux villages de France. Viitattu 24.7.2017.
2. ↑  Mornac-sur-Seudre (Arkistoitu – Internet Archive), Les Plus Beaux Villages de France. Viitattu 25.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mornac-sur-Seudre** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Mornac-sur-Seudre
**Marielle** on suomalaisittain yhdysnimi, jossa yhdistyvät nimet *Mari* ja *Elle*. Näistä jälkimmäinen, *Elle*, on saamelainen nimi ja usein käytössä yhdysnimen osana. Syyskuuhun 2017 mennessä *Marielle*-nimi oli Suomessa annettu noin 160 henkilölle. Nimi on tällä hetkellä käytössä ympäri maailman ja esimerkiksi Ruotsissa on noin 3 000 Marielle-nimen kantajaa. 

Kansainvälisessä kontekstissa nimi *Marielle* on alun perin ranskalainen naisen etunimi. Alkuperältään se on diminutiivimuoto raamatullisesta nimestä Maria ja sen ranskankielisestä muodosta Marie. Vastaava italiankielinen nimi on Mariella ja espanjankielinen nimi Mariela.

Tunnettuja Marielleja
---------------------

* Marielle Franco (1979–2018), brasilialainen poliitikko ja ihmisoikeusaktivisti
* Marielle Goitschel (s. 1945), ranskalainen alppihiihtäjä ja olympiavoittaja
* Marielle de Sarnez (1951–2021), ranskalainen poliitikko, Eurooppa-ministeri 2017 ja europarlamentaarikko
* Marielle Thompson (s. 1992), kanadalainen freestylehiihtäjä

Lähteet
-------

1. ↑  Marielle *Behind the Name*. Mike Campbell. Viitattu 5.9.2017.
**Mariela Esthela Zárate Hermosilla** (s. 24. maaliskuuta 1986) on bolivialainen karateka. Hän on kaksinkertainen Yhdysvaltain kevytsarjan mestari.

Nuoruus
-------

Zárate syntyi neljäntenä yhdeksänlapsiseen perheeseen Miguel Zárate Ramírezille ja Rufina Hermosilla Copalle Boliviassa. Hän alkoi harjoittelemaan karatea 13-vuotiaana pyydettyään isäänsä maksamaan hänelle kahden kuukauden harjoittelun verran. Isänsä lupasi kuitenkin tyttärensä saada harjoittelevan kolme kuukautta, jonka aikana Zárate innostui lajista entisestään.

Kilpaura
--------

Zárate saavutti ensi kerran menestystä 18-vuotiaana edettyään Bolivian mestaruuskisoissa loppuotteluun. Hän voitti kokeneemman vastustajansa tuomariäänin. Zárate sai wazarin (puolipisteen) reiteen kohdistuneesta merkittävästä alapotkusta.

2013–2015 Zárate muutti Yhdysvaltoihin harjoittelemaan karatea. Tuona aikana hän muun muassa sijoittui neljänneksi vuoden 2013 All American Openin kevytsarjassa hävittyään pronssiottelun maanaiselleen Rosario Barrios Valdalle. Seuraavana vuonna 2014 hän saavutti Yhdysvaltain mestaruuden kevytsarjassa voitettuaan loppuottelussa Caroline Nadeaun. 2015 Zárate sen sijaan saavutti tammikuussa pronssia Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa.

2017 Zárate saavutti All American Open mestaruuden kevytsarjassa voitettuaan loppuottelussa Aya Inouen. Hänet palkittiin myös turnauksessa parhaasta taisteluhengestä.

2018 Zárate saavutti pronssia All American Openin kevytsarjassa voitettuaan mitalikamppailussa Euroopan-mestarin Ludivine Vedapodagomin.

2019 kesäkuussa Zárate saavutti pronssia All American Openin kevytsarjassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  All American Open 2019 – Draws (IKO) 30.8.2005 Viitattu 18.7.2020 (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Mariela Zárate Nunca dejó de luchar y ahora va al Mundial *correodelsur.com* 13.2.2017 Viitattu 18.7.2020 (espanjaksi)
3. ↑  All American Open 2013 results *kyokushinkarate.news* 3.10.2013 Viitattu 18.7.2020
4. 1 2  U.S. Weight Category Karate Championships Results *kyokushinkarate.news* Viitattu 18.7.2020
5. ↑  Antonio Tusseau wins the 2017 "All American" *france-kyokushin.fr* Viitattu 16.7.2018 (ranskaksi)
6. ↑  Результаты чемпионата Америк «All American Open 2018» (IKO) *kyokushinkarate.news* 24.6.2018 Viitattu 25.12.2019 (venäjäksi)
7. ↑  All American Open 2019 result (IKO) *kyokushinkarate.news* 23.6.2019 Viitattu 18.7.2020
Mariem Hassan
**Mariem Hassan** (arab. مريم حسن‎‎‎; toukokuu 1958 – 22. elokuuta 2015) oli länsisaharalainen laulaja. Hän tuli kansainvälisesti tunnetuksi edustamansa sahrawikansan oikeuksien puolustamisesta lauluillaan. Hän vietti suuren osan elämästään pakolaisleireillä. Hän lauloi hassaniyya-kielellä ja tuli tunnetuimmaksi Polisariota tukevista lauluistaan. Hänen tyyliään on kuvattu muun muassa "aavikkobluesiksi".

Hassan syntyi Espanjan hallitsemalla Saharan alueella. Hänen vanhempansa olivat Mohamed ja Erguia. Isä vietti vaeltavaa elämää paimentaen vuohia ja kameleita. Perheen kymmenestä lapsesta kolme kuoli taisteluissa Marokkoa vastaan. Hassan joutui 13-vuotiaana pakkonaitetuksi, mutta pääsi kätköön veljiensä avulla, jolloin häät peruttiin. Hassan aloitti laulamisen ja rummunsoiton äitinsä ja muiden naisten kanssa uskonnollisissa kokoontumisissa torstai-iltana, islamin pyhäpäivän aattona. Teini-ikäisenä Hassan ryhtyi poliittisesti aktiiviseksi. Elokuussa 1975 hän lauloi Polisarion kokouksessa, jonka hajotti Espanjan poliisi. Saman vuoden lokakuussa Espanja vetäytyi alueelta ja Marokko julisti alueen omakseen. Hassan perheineen pakeni Algeriaan ja asettui pakolaisleireille. Hassan aloitti työskentelyn sairaanhoitajana vuonna 1977 ja liittyi vuonna 1978 päälaulajana El Wali -yhtyeeseen, joka perustettiin Polisarion perustaja El-Ouali Mustapha Sayedin kunniaksi. Yhtye kiersi pakolaisleireillä rohkaisemassa taistelijoita ja matkusti Eurooppaan levittämään Polisarion sanomaa.

Hassanin kotimaan sota Marokon kanssa päättyi vuonna 1991, mutta tilanne pysyi ratkaisemattomana ja Länsi-Sahara kiisteltynä alueena. Hassan jatkoi laulamista ja liittyi vuonna 1998 Leoyad-yhtyeeseen, joka kiersi Euroopassa ja levytti. Vuonna 2005 julkaistiin Hassanin ensimmäinen sooloalbumi, *Deseos*. Suosionsa kasvaessa hän sairastui rintasyöpään, johon hän sai kirurgista hoitoa ja kemoterapiaa Espanjassa. Vuonna 2007 espanjalainen tuottaja ja manageri Manuel Domínguez teki Hassanista dokumentin *Mariem Hassan: la voz del Sáhara*. Hassan esiintyi Womad-festivaalien yhteydessä muun muassa Charlton Parkissa vuonna 2009 ja Australiassa sekä Uudessa-Seelannissa seuraavana vuonna. Toisen sooloalbluminsa (*El Aaiun Egdat*) Hassan julkaisi vuonna 2012. Siitä tuli myyntimenestys eurooppalaisilla maailmanmusiikkilistoilla. Hassan piti viimeisen konserttinsa vuonna 2014. Hänen syöpäsairautensa levisi luihin, ja hän palasi elokuun alussa 2015 pakolaisleirille, jossa kuoli.

Hassanilla oli ensimmäisestä avioliitosta Hamadi Breikan kanssa kolme lasta: Ahmed, Nina ja Fatimetu. Avioliitto päättyi eroon, mutta Hassan meni uusiin naimisiin Bachir Mohamedin kanssa ja sai tämän kanssa kaksi lasta: Salemin ja Agalian.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mariem Hassan obituary The Guardian


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Leivonmäen kirkko** on nykyisin Joutsaan kuuluvassa Leivonmäellä sijaitseva evankelis-luterilainen kirkko. Kirkon on suunnitellut arkkitehti Erkko Virkkunen, ja se vihittiin käyttöön 18. kesäkuuta 1960. Kirkon 12-äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas.

Leivonmäen kirkko edestä nähtynä.
Uusi kirkko rakennettiin, koska aiempi, vuonna 1873 rakennettu kirkko, paloi tulipalossa vuonna 1958.

Leivonmäen vanha kirkko
-----------------------

Leivonmäen vanha kirkko oli Theodor Deckerin suunnittelema, tornilla ja leveällä poikkilaivalla varustettu puinen pitkäkirkko, joka edusti ulkonäöltään ajalle ominaista nikkarityyliä. Vapahtajan ristiinnaulitsemista esittänyt alttaritaulu saatiin kirkkoon vuonna 1890, urut vuonna 1900 ja lämmityslaitteet vuonna 1906. Helmikuun 14. päivän vastaisena yönä 1958 syttynyt tulipalo tuhosi parhaillaan korjattavana olleen kirkon perustuksiaan myöten.

Leivonmäen vanha kirkko, joka paloi tulipalossa vuonna 1958.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Leivonmäen kirkko *joutsanseurakunta.fi*. Joutsan seurakunta. Viitattu 5.1.2015.
2. ↑  Hannu Tarmio, Pentti Papunen ja Kalevi Korpela (toim.): *Suomenmaa 4: maantieteellis-yhteiskunnallinen tieto- ja hakuteos*, s. 376. Porvoo-Helsinki: WSOY, 1971.

Aiheesta muualla
----------------

* Joutsan seurakunta – Leivonmäen kirkko
***Leiurus quinquestriatus*** on Pohjois-Afrikassa sekä Lähi-idässä tavattava skorpioni. Sitä pidetään yhtenä maailman myrkyllisimmistä skorpionilajeista.

Koko ja ulkonäkö
----------------

*L. quinquestriatus* on noin 90–120 mm pitkäksi kasvava oljenkeltainen skorpionilaji, mutta värityksessä esiintyy jonkin verran vaihtelua. Pyrstön viides jaoke on yleensä muuta pyrstöä tummempi, mutta tummuus saattaa etenkin nuorilla yksilöillä olla lähes huomaamatonta. Raajat ovat melko hentorakenteiset. Pyrstö on pitkä. Sakset ovat pitkät ja kapeat. Koiraat ovat naaraita pienempiä ja hoikempia.

Levinneisyys
------------

Lajia tavataan Afrikassa Marokosta Egyptiin ja Somaliaan sekä Aasiassa Israelista ja Turkista Omaniin ja Pakistaniin saakka.

Elintavat
---------

Tyypillisenä skorpionilajina *L. quinquestriatus* on yöaktiivinen ja elintavoiltaan piilotteleva. Lajin luonnollisena elinympäristönä ovat erilaiset kuivat ympäristöt, erityisesti kuumat ja kuivat autiomaat. Skorpioni piilottelee kivien alla tai eläinten kaivamissa koloissa. Se pystyy myös itse kaivautumaan jopa 20 cm:n syvyyteen maan alle.

Skorpionin myrkky on sekoitus useita hermostoon ja sydämen toimintaan vaikuttavia komponentteja ja sen LD50-arvo on 0,16 – 0,50 mg/kg. Pisto on erittäin tuskallinen, muttei yleensä tapa muuten tervettä aikuista ihmistä. Lapsille pisto on hengenvaarallinen. Tutkimusten mukaan reaktio jää 97 % tapauksista paikalliseksi. *L. quinquestriatuksen* myrkkyä tutkitaan intensiivisesti lääkkeeksi mm. aivokasvainten ja diabeteksen hoidossa.

Lajia kasvatetaan terraarioeläimenä.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. 1 2 3
3. ↑
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q773744
* Wikispecies: Leiurus quinquestriatus
* ADW: Leiurus\_quinquestriatus
* BOLD: 700660
* CoL: 6P78R
* EoL: 10208954
* EPPO: LEIUQU
* GBIF: 6893601
* iNaturalist: 179686
* IRMNG: 11623520
* NCBI: 6883
* uBio: 6345210

 |

 |
**Leivonen** (*L’Alouette*) on ranskalaisen näytelmäkirjailija Jean Anouilh’n kirjoittama tragedianäytelmä Jeanne d’Arcin elämästä vuodelta 1952. Sen on suomentanut Raimo Hakamies vuonna 1954.

Näytelmä kattaa Jeanne d’Arcin oikeudenkäynnin, tuomion ja teloituksen mutta on loppuratkaisultaan epätavallinen. Nainen muistelee takaumina elämänsä tärkeitä käänteitä kuulustelujensa aikana ja tuomitaan lopulta kuolemaan. Kesken polttorovion piispa Pierre Cauchon muistaa, ettei naisen annettu lainkaan muistella Kaarle VII:n kruunajaisia, ja määrää rovion sammutettavaksi. Tarinan loppu jää avoimeksi.

Suomen Kansallisteatteri esitti *Leivosta* 1954, pääosassa Eeva-Kaarina Volanen.

Lähteet
-------

1. ↑  Leivonen, Näytelmäkulma. Viitattu 27.11.2014.
2. ↑  Shank, Theodore J. (toim.): *A Digest of 500 Plays : Plot Outlines and Production Notes*, s. 199. Collier Macmillan, 5. painos 1977. ISBN 0-02-012690-5.
3. ↑  Kulmala, Teppo: Pirkko Vekkeli & Ismo Loivamaa - Lumoava Eeva-Kaarina Volanen (Arkistoitu – Internet Archive), Savon Sanomat 26.11.2013, viitattu 27.11.2014.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:The Lark (play)
**Uuden-Seelannin subantarktiset saaret** ovat viisi saariryhmää Uuden-Seelannin kaakkoispuolella Eteläisellä Jäämerellä leveyspiirien 47 ja 53 välillä. Niihin kuuluvat Snaressaaret, Bountysaaret, Antipodisaaret, Aucklandinsaaret ja Campbellinsaaret. Saarilla on monipuolinen luonto ja monia kotoperäisiä lajeja. Saaret ovat Unescon maailmanperintölistalla vuodesta 1998.

Uuden-Seelannin subantarktisilla saarilla elää 126 lintulajia, joista 40 merilintuja, joista viisi ei pesi missään muualla. Suurin osa, 95% kaikista uudenseelanninmerileijonista syntyy tällä alueella, joka on myös Etelänmustavalaiden ensiarvoisen tärkeä lisääntymisalue. Töpökurpat ovat kuolleet sukupuuttoon mantereelta, mutta täällä niitä vielä tavataan sellaisilla saarilla, missä kissat ja rotat on saatu pysymään poissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  New Zealand Sub-Antarctic Islands *Unesco WHC*. Viitattu 5.9.2022.
2. ↑  Animals of New Zealand's subantarctic islands *Department of Conservation/Te Papa Atawhai.*. Viitattu 5.9.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Subantarctic Islands Te Ara – The Encyclopedia of New Zealand

Uusi-SeelantiUnescon maailmanperintökohteet Uudessa-Seelannissa

* Uuden-Seelannin subantarktiset saaret
* Te Wahipounamu
* Tongariron kansallispuisto
Havainnekuva ritarikunnan riipuksesta
**Uuden-Seelannin ritarikunta** (engl. *Order of New Zealand*) on uusiseelantilainen ritarikunta. Se on perustettu 6. helmikuuta 1987. Sitä jaetaan tunnustuksena kruunun tai Uuden-Seelannin kansalaisten hyväksi tehdyistä teoista niin siviileille kuin sotilashenkilöillekin. Uudessa-Seelannissa jaettavien ritarikuntien keskuudessa ritarikunta on korkea-arvoisin.

Ritarikunnan jäsenmäärä on rajattu 20 elävään henkilöön kerrallaan. Ylimääräisiä jäseniä voidaan nimittää poikkeustapauksissa. Tällaisia poikkeusnimityksiä on tehty vain viisi kertaa: 1990 (Waitangin sopimuksen 150-vuotisjuhlapäivä), 2002 (kuningatar Elisabet II:n kultariemujuhla), 2007 (ritarikunnan 20-vuotisjuhla), 2012 (kuningatar Elisabet II:n timanttiriemujuhla) ja 2022 (kuningatar Elisabet II:n platinariemujuhla).

Kunniamerkkiä jaetaan yhdessä luokassa:

* ritarikunnan nauha

Lähteet
-------

1. 1 2  ODM of New Zealand: Order of New Zealand *medals.org.uk*.  2023. Viitattu 6.7.2023. (englanniksi)
2. 1 2  The Order of New Zealand *Department of the Prime Minister and Cabinet*.  14.11.2022. Viitattu 6.7.2023. (englanniksi)
3. ↑  Order of New Zealand *wawards.org*.  2023. Viitattu 6.7.2023. (englanniksi)
**Punertuma** on ilmiö, jossa tähtitieteellinen kohde näyttää punaisemmalta kuin se todellisuudessa on, koska kohteesta lähtenyt valo on kulkenut tähtienvälisen aineen läpi. Kyseessä on eri ilmiö kuin punasiirtymä, jossa intensiteettijakauma kokonaisuutena siirtyy mutta sen muoto ei muutu.

Punertuma syntyy kohteesta lähteneen valon siroamisen seurauksena. Koska lyhytaaltoinen säteily siroaa väliaineessa voimakkaammin kuin pitkäaaltoinen, kohteen alun perin lähettämistä fotoneista spektrin sinisen pään fotonit häviävät matkalla punaisen pään fotoneita tehokkaammin. Tämä "sinisten fotonien" kato luonnollisesti johtaa kohteen näkymiseen punaisempana.

Koska punertuman kokeneen valon intensiteettijakauma on vääristynyt, ilmiö on helppo havaita monikanavafotometriaa käyttäen. Kvantitatiivisesti punertuman suuruutta kuvataankin värieksessillä *E*, joka määritellään havaitun ja teoreettisen väri-indeksin erotuksena. Esimerkiksi *B−V*-indeksin tapauksessa

{\displaystyle E\_{B-V}=(B-V)\_{mitattu}-(B-V)\_{teoreettinen}}
Tässä tarvittava teoreettinen arvo saadaan arvioitua suoraan intensiteettijakauman vääristymättömästä osasta, kun kohteen fysikaalinen luonne (esimerkiksi tiedetään sen olevan tähti) tunnetaan. Punertuman avulla saadaan tietoa tähtienvälisen aineen määrästä.

Katso myös
----------

* Ekstinktio
**Uuden-Siperian saaret** (ven. Новосиби́рские острова, *Novosibirskije ostrova*) on Pohjoisessa jäämeressä sijaitseva saaristo Siperian rannikolla Laptevinmeren ja Itä-Siperian meren välissä. Dmitri Laptevin salmi erottaa saaret mantereesta. Hallinnollisesti saaristo kuuluu Sahan tasavaltaan.

Saarten on yhteispinta-ala noin 38 000 neliökilometriä. Suurin saari on Kotelnyi (ven. Котельный, 11 700 km²), joka kuuluu saariston keskeiseen Anjounsaarten ryhmään. Tämän eteläpuolella lähempänä rannikkoa on Ljahovinsaarten ryhmä. Koillisessa on pienempi De Longin saarten ryhmä, jota ei aina lueta Uuden-Siperian saariin kuuluvaksi.

Ensimmäiset havainnot saarista teki 1700-luvun alussa kasakka Jakov Permjakov.

Nimen Uusi-Siperia seudulle antoi Siperiaan karkotettu, sittemmin tutkimusmatkailijaksi ryhtynyt riikalainen tullivirkailija Matthias Hedenström (1780–1845) vuonna 1820. Hän piti saaria Siperian manneralueen ulokkeina, eikä saaristona.

Suomeksi saaret ovat aiemmin esiintyneet myös kirjoitusasussa Uuden Siperian saarisarja (1872), Uuden-Siperian saaristo (1919) ja Uuden Siperian saaret (1938, 1965, 1966).

* Kartta Uuden-Siperian saarista.Kartta Uuden-Siperian saarista.
* Todellinen lentonavigointikartta, joka sisältää Uuden-Siperian saaret.Todellinen lentonavigointikartta, joka sisältää Uuden-Siperian saaret.
* Uuden-Siperian saaret satelliittikuvassa (2002).Uuden-Siperian saaret satelliittikuvassa (2002).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hakulinen, Kerkko: *Paikannimet*. s. 561 Uuden-Siperian saaret. Helsinki: WSOY, 2006. ISBN 951-0-27676-6.
2. 1 2 3  New Siberian Islands Encyclopædia Britannica. Viitattu 20.7.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Uuden-Siperian saaret** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Pohjoinen jäämeri |
| --- |
|  |
| Merialueet | 

|  |  |
| --- | --- |
| Meret | 
* Baffininlahti
* Barentsinmeri
* Beaufortinmeri
* Grönlanninmeri
* Hudsoninlahti
* Itä-Siperian meri
* Karanmeri
* Laptevinmeri
* Lincolninmeri
* Tšuktšimeri
* Vienanmeri

 |
|  |
| Osat | 
* Beringinsalmi
* Lomonosovin harjanne

 |

 |
|  |
| Saaret | 
* Frans Joosefin maa
* Grönlanti
* Huippuvuoret
* Islanti
* Kanadan Arktinen saaristo
* Karhusaari
* Novaja Zemlja
* Severnaja Zemlja
* Uuden-Siperian saaret
* Wrangelinsaari

 |
|  |
| Reitit | 
* Koillisväylä
* Luoteisväylä

 |

 |
**Puurakentajat Group Oy** on suomalainen puuteknologian ja puurakentamisen alan konserni joka keskittyy erityisesti massiivipuurakentamiseen. Puurakentajat on perustettu vuonna 2006, ja on yritysmuodoltaan osakeyhtiö. Konserniksi yritys laajeni vuonna 2020. Puurakentajat on laajuudessaan Suomen vanhin CLT-rakentaja. Vuodesta 2023 Puurakentajat Group Oy:n pääomistaja on suomalainen perheyritys Onvest Oy.  Puurakentajat Group Oy:n toimitusjohtaja on Mikko Leino.  Puurakentajat-konserniin kuuluu myös massiivipuuelementtejä valmistava tehdas Timberpoint Oy.

Lähteet
-------

1. ↑  Nummela, Henna.: Puusta perheen pienimmille *Puumies-lehti*.  1.10.2020. Viitattu 25.1.2023.
2. ↑  Poutanen, Aku.: Onvest Oy osti Teijo-talot *Perniönseudun Lehti*.  23.1.2023. Viitattu 25.1.2023.
3. ↑   "Huomenta Suomi: Yhä useampi koulu ja päiväkoti rakennetaan puusta – katso maksutta MTV Katsomossa". fi
4. ↑  Törmänen, Eeva.: Loviisassa rakennetaan puurakenteista pyöraparkkitaloa *Tekniikkatalous.fi*.  26.1.2023. Viitattu 26.1.2023.
**Mikko Eskelinen** (s. 15. heinäkuuta 1972 Jyväskylä) on suomalainen autourheilija. Eskelinen on voittanut urallaan kaksi rata-autoilun Suomen-mestaruutta vuosina 2008 ja 2009, yhden Viron mestaruuden 2008, yhden Espanjan GT-mestaruuden vuonna 2012 ja yhden Portugalin GT-mestaruuden vuonna 2013. Lisäksi Eskelinen on voittanut yhden rallin Suomen Cup -mestaruuden vuonna 2010 sekä Lamborghini Super Trofeo Aasian ratasarjan PRO-AM -luokan mestaruuden vuonna 2018. Hänellä on myös useita muita mitalisijoituksia Lamborghini Super Trofeo Europe- ja Lamborghini Super Trofeo Asia -sarjasta.

**Saavutuksia**
– 2020 – Lamborghini Super Trofeo Europe HOPEA - PRO-AM (8/10 podium): Tiimikaverina Elias Niskanen  

– 2019 – Lamborghini Super Trofeo Europe PRONSSI - AM (6/14 podium): Tiimikaverina Jake Rattenbury  

– 2018 – Lamborghini Super Trofeo Asia MESTARUUS - PRO-AM (12/14 podium): Tiimikaverina Juuso Puhakka  

– 2017 – Lamborghini Super Trofeo Asia HOPEA - PRO-AM (10/14 podium): Tiimikaverina: Maxx Ebenal  

– 2016 – Ralli SM-sarja: 5. SM1-luokka: Kartanlukijana: Arto Kapanen  

– 2015 – Lamborghini Super Trofeo Europe HOPEA & MM-PRONSSI - PRO-AM (9/14 podium): Tiimikaverina: Fredy Barth  

– 2014 – Lamborghini Super Trofeo Europe 4. - PRO-AM (7/14 podium): Tiimikaverina Dimitri Enjalbert  

– 2013 – Audi R8 GT3 Portugal SuperCars Series MESTARUUS: Tiimikaverina Cecar Campanico  

– 2012 – Audi R8 GT3 Spanish GT MESTARUUS (9/12 podium): Tiimikaverina Cecar Campanico  

– 2011 – Suomen MM-rallin tuotantoautojen luokan 7. sija (Mitsubishi Lancer Evolution X): Kartanlukijana: Arto Kapanen  

– 2010 – Rallin Suomi Cup MESTARUUS (Mitsubishi Lancer Evolution IX) ja FIA GT3 EM-sarjan 9. (Ford GT3)  

– 2009 – Lamborghini Gallardo GT3 SUOMENMESTARUUS (5/12 voittoa, 10/12 podium)  

– 2008 – BMW 320si 6/12 voittoa (9/12 podium), FIA ETCC Salzburg 7. ja 8.  

– 2008 – BMW 320si Super Touring SUOMEN- ja VIRONMESTARUUDET  

– 2006-2009 - Valikoituja Endurance- ja rallikilpailuja

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Mikko Eskelinen Facebook-sivut
* Mikko Eskelisen kotisivut