recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Agatha Barbara** (11. maaliskuuta 1923 – 4. helmikuuta 2002) oli Maltan presidentti vuosina 1982–1987. Hän oli ensimmäinen nainen Maltan presidenttinä.

Barbara syntyi Żabbarissa Maltalla ja kävi peruskoulun pääkaupungissa Vallettassa. Toisen maailmansodan aikana hän toimi pimennysvahtina. 1940-luvun alusta vuoteen 1947 hän työskenteli opettajana, kunnes tuli valittua Maltan parlamenttiin ensimmäisenä naisena Maltan työväenpuolueen edustajana. Parlamentin jäsenenä hän pysyi vuoteen 1981 tullen valituksi kymmenissä peräkkäisissä vaaleissa.

Hän toimi opetusministerinä 1955–1958, minä aikana hän sai aikaan oppivelvollisuuslain, joka takasi kokopäiväisen opiskelun lapsille. Vuonna 1958 hän joutui 43 päiväksi vankilaan pakkotyöhön lakkovahtina toimimisesta yleislakon aikana.

Seuraavassa työväenpuolueen hallituksessa hän oli toistamiseen opetusministeri vuosina 1971–1974. Kolmannessa hallituksessaan hänestä tuli työn, kulttuurin ja hyvinvoinnin ministeri. Hän toimi toisinaan myös pääministerin sijaisena. 15:ntenä helmikuuta 1982 parlamentti valitsi hänet Maltan presidentiksi, joka on lähinnä seremoniallinen virka. Virkakauden päätyttyä 1987 hän vetäytyi eläkkeelle synnyinkaupunkiinsa Żabbariin, jossa hän menehtyi kotonaan 2002.

Agatha Barbaran kunniakseen pystytetty monumentti paljastettiin 23. huhtikuuta 2006 Żabbarissa. Hänen kasvonsa on myös ollut Maltan vanhoissa seteleissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Ms Agatha Barbara 1982-1987 President of Malta Official Website.  Arkistoitu 21.10.2013. Viitattu 22.10.2013.
2. ↑  Agatha Barbara, 78; Education Reformer and Former Maltese Leader  2002. LA Times. Viitattu 22.10.2013.
3. ↑  Maltese banknotes - 4th Series (not legal tender) Central Bank.  Arkistoitu 21.10.2013. Viitattu 22.10.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen elämäkerta Maltan tiedotusministeriön sivuilla (englanniksi)
**Artemis Tauropoloksen temppeli** eli **Tauropolion** (m.kreik. Ταυροπόλιον) oli antiikin aikainen Artemis Tauropolokselle omistettu kreikkalainen temppeli, joka sijaitsi Ikaroksen (nyk. Ikaría) saarella. Sen arkeologinen kohde sijaitsee nykyisellä Nasin rannalla lähellä Káto Ráchesin kylää.

Artemis Tauropoloksen temppelin rauniot.
Artemiin kultti tuli saarelle Vähästä-Aasiasta. Temppeli sijaitsi saaren luoteisrannikolla olevan rotkon päässä lähellä Oinen kaupunkia, paikalla, jossa oli satama ja mahdollisesti myös asutus. Arkeologisten löydösten perusteella paikka on ollut käytössä arkaaiselta kaudelta 600-luvulta eaa. klassiselle kaudelle 400-luvulle eaa. saakka. Temppeli rakennettiin klassisella kaudella. Paikalta on löydetty yhden suuremman ja kahden pienen rakennuksen jäänteet, pääosin lattiat ja seinien alaosia, sekä marmoriosia, pienoispatsaita ja piirtokirjoituksia.

Nykyisen Nasin kylän nimen katsotaan tulevan joko muinaiskreikan temppeliä tarkoittavasta sanasta *naos* tai jumalattaren eräästä nimestä *Ma*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "IKARIA (Nikaria) Greece", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3  Ταυροπόλιον *Visit Ikaria*. Viitattu 14.2.2022.
3. 1 2 3  Το Ταυροπόλιον *Nikaria.gr*. Viitattu 14.2.2022.
4. ↑  Artemis Tauropolos, T. *Pleiades*. Viitattu 14.2.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Artemis Tauropoloksen temppeli** Wikimedia Commonsissa
**Herman Williamsson Ross** (1636–1687) oli yksi Vaasan alkuaikojen valtaporvareista, raatimies ja Vaasan pormestari. Hänen vanhempansa olivat Skotlannista Suomeen muuttanut salpietaritehtailija William Ross ja Maria Long. Herman Ross oli aikansa rikkaimpia miehiä, minkä osittain selitti hänen ensimmäinen avioliittonsa Margareta Jesenhausenin kanssa. Margareta oli Vaasan kappalainen Petter Jesenhausenin tytär, mutta Jesenhausenit olivat alun perin rikasta kauppiassukua. Rossin toinen vaimo oli Margareta Wernberg, Vöyrin kirkkoherra Christian Wernbergin tytär. Rossilla oli kauppasuhteita Vienan Karjalasta Länsipohjaan.

Herman Rossin pojista Herman Ross oli tuomiorovasti ja teologian professori Turun akatemiassa. Kaksi muuta poikaa, Petter ja Jakob, kuolivat alle yhdeksänvuotiaina. Viidestä tyttärestä kuuluisin lienee
Catharina (Katariina) Ross, joka avioitui Gabriel Kalmin kanssa,
ja jonka poika  Pehr (Pietari) Kalm on Suomen tunnetuimpia tiedemiehiä. Muutkin tyttäret naivat pappismiehiä: Maria Ross avioitui Laihian kirkkoherra Samuel Backmanin kanssa ja myöhemmin Ilmajoen kirkkoherra Anders Mennanderin kanssa. Anna Ross avioitui Isak Wasbomin kanssa, joka oli Vaasan triviaalikoulun opettaja ja myöhemmin Vöyrin kappalainen. Kaksi tytärtä, Ingrid ja Beata, kuoli pieninä.

Lähteet
-------

1. ↑  Karl Hedman: Suomen Sukututkimusseuran Vuosikirja V (1921)
2. ↑  Kansallisbiografia
**Minuf** tai **Manuf** (arab. منوف‎, *Minūf*) on kaupunki Egyptin Minufiyyan maakunnassa. Se oli maakunnan hallinnollinen keskus 1800-luvun alkupuoliskolle saakka, jolloin keskus siirtyi nykyiseen Šibin al-Kumin kaupunkiin.

Maantiede
---------

Minuf sijaitsee Egyptin Minufiyyan maakunnassa Ala-Egypti alueella. Se on oman piirikuntansa (*markaz*) hallinnollinen keskus.

Historia
--------

Minufin koptinkielinen nimi on *Panouf Ris* ja kreikankielinen Onohfis (*Ονοὕφις*). Bysantin valtakunnan kaudella paikka oli hiippakunnan keskus.

Arabien valloitettua Egyptin paikkakunnasta tuli piirikunnan (*kura*) hallinnollinen keskus. Fatimidien valtakaudella kirjoittaneen Ibn Hawkalin mukaan Minufissa oli veronkantajan (*amil*) ja tuomarin (*kadi*) toimipaikka. Fatimidit uudistivat alueen hallintoa ja entisistä *kura*-alueista tuli osa suurempia maakuntia (*amal*). Niistä *al-Minufiyya* käsitti Niilin suiston eteläosat.

Minuf oli maakunnan hallinnollinen keskus aoma 1800-luvulle saakka. Muhammad Alin kaudella vuonna 1826 maakunnan hallinnollinen keskus siirrettiin kuitenkin suurempaan Šibin al-Kumin kaupunkiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Al-Minūfiyyah Encyclopaedia Britannica. Viitattu 24.2.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  C.E. Bosworth, E. van Donzel ja Ch. Pellat: *Encyclopaedia of Islam, Volume VI (Mahk-Mid)*, s. 453-454. BRILL, 1991. ISBN 9789004081123. (englanniksi)
Herman Palm
**Carl Herman Palm** (18. toukokuuta 1863 Länsi-Götanmaa – 24. marraskuuta 1942 Varberg) oli ruotsalainen säveltäjä, kirkkomuusikko ja evankelis-luterilaisen kirkon pappi. Hänet muistetaan pääasiassa teoksesta *Under rönn och syrén*, jonka hän sävelsi neljälle mieslaulajalle.

Elämä ja ura
------------

Palmin isä Ferdinand Palm oli maatilanomistaja. Äiti Amanda Johanna Detleff-Gerlack oli musikaaliseen saksalaissukuun kuulunut oopperalaulaja. Lukion jälkeen Palm opiskeli teologiaa ensin Lundin, sitten vuodesta 1886 Uppsalan yliopistossa. Hän opetti laulua ja musiikkia tyttökoulussa Uppsalassa vuosina 1887–1893. Hän sai urkurin ja kanttorin oppiarvon vuonna 1898, minkä jälkeen työskenteli vuoteen 1904 saakka Uppsalan tuomiokirkon urkurina. Teologina Palm valmistui vuonna 1902. Samana vuonna hän sai pappisvihkimyksensä ja nimityksen avustavaksi pastoriksi Uppsalan tuomiokirkkoon. Vuonna 1903 hän meni naimisiin Edith Stuartin kanssa.

Vuosina 1904–1911 Palm opetti liturgista laulua Uppsalan yliopistossa, ja vuosina 1905–1911 hän toimi lisäksi vankilapastorina. Vuonna 1911 hän pääsi Sångan ja Skån seurakuntien vikaariksi; nykyisin nämä seurakunnat kuuluvat Färingsön seurakuntaan Tukholman hiippakunnassa. Palm jatkoi yhä myös musiikillista toimintaansa johtamalla kuoroa, säveltämällä lauluja ja julkaisemalla laulukokoelmia. Palm edisti aktiivisesti liturgisen laulun reformia ja kuului Liturgiseen musiikkikomiteaan kolmen vuoden ajan vuodesta 1910. Vuonna 1911 hänelle myönnettiin Litteris et Artibus -mitali.

Palm jäi eläkkeelle vuonna 1934 ja vietti viimeiset vuotensa tyttärensä kanssa Kungsbackassa.

Musiikkituotanto
----------------

Palm yhdistetään säveltäjänä enimmäkseen *Under rönn och syrén* -teokseen, joka oli vielä vuonna 2007 esitetyin kuorolaulu Ruotsissa. Hän sävelsi laulun 15-vuotiaana Zachris Topeliuksen sanoihin. Palm sävelsi lisäksi esimerkiksi lastenlauluja, joiden sanojen kirjoittajien joukossa olivat Jeanna Oterdahl ja Elsa Beskow.

Palm julkaisi transkriboituja lauluja ja kansantansseja kokoelmassa *Minnen från Västergötland*. Hän keräsi myös kahden kansanlaulukokoelman kokonaisuuden *Folkvisor från Västergötland*, editoi *Militär-sångbokin* (1910) ja julkaisi kirkkojen sekä koulujen käyttöön laaditun kuoroantologian *Musica sacra* (1915).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Herman Palm Swedish Musical Heritage


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Cadillac SRX** on Cadillacin valmistama täysikokoinen luksusluokan crossover, joka esiteltiin ensimmäisen kerran mallivuodeksi 2004. Auto perustuu GM:n Sigma-pohjalevyyn ja siinä on viisivaihteinen automaattivaihteisto. SRX voitti North American Truck of The Year -palkinnon vuonna 2004 ja Car and Driver lehden Five best Trucks "luxury suv" -palkinnon. SRX valmistetaan Lansingissa, Michiganissa.

Auton valmistus lopetettiin vuonna 2016 ja sen korvasi Cadillac XT5.

Sukupolvet
----------

* Ensimmäinen sukupolvi.Ensimmäinen sukupolvi.
* Toinen sukupolvi.Toinen sukupolvi.

Varustelu
---------

Perusvarusteluun kuuluu kokonahkainen sisusta ja turvatyynyt sekä verhoturvatyynyt, V8 versiossa on lämmitetyt etupenkit ja puusisusta, jotka ovat saatavilla lisävarusteena myös V6 malliin. Lisävarusteena molempiin malleihin on saatavilla DVD-soitin, aurinkokatto, navigaatiojärjestelmä ja taitettava kolmas penkkirivi.

Kehitys
-------

Autoa rakennettiin kaksi sukupolvea (2003-2009 ja 2010-2016).

Moottorit
---------

* **3.6** (High-Feature) (3564 cm3), 190 kW (258 hv) @6500 r/min, 339 Nm @2800 r/min
* **4.6** (Northstar)

 *Tämä artikkeli tai sen osa perustuu Autowikin artikkeliin, ja siitä saattavat puuttua lähdemerkinnät tai lähdemerkinnät tarvitsevat tarkistamista. Voit auttaa Wikipediaa etsimällä sopivat lähteet tai tarkistamalla lähteet.*
**Hell Yeah!** on yhdysvaltalaisen heavy metal -yhtyeen Black ’n Bluen studioalbumi vuodelta 2011. 

Vaikka Black 'n Blue on tehnyt satunnaisia paluuesiintymisiä ja kiertueita alkuperäiskokoonpanollaan yhtyeen hajottua vuonna 1989, on *Hell Yeah!* yhtyeen ensimmäinen kokonaan uutta materiaalia sisältävä albumi sitten vuoden 1988 *In Heatin*. *In Heat* -albumista poiketen *Hell Yeah!* -albumilla ei soita yhtyeen alkuperäinen kokoonpano: Kissiin vuonna 2002 liittynyt alkuperäiskitaristi ja perustajajäsen Tommy Thayer ei soita albumilla, vaan hänen tilalleen vuonna 2003 hankittu Shawn Sonnenschtein vastaa albumin kitaransoitosta yhdessä myös albumin tuottaneen Jeff Warnerin kanssa. 
Yhtye aloitti albumin nauhoittamisen jo vuonna 2003 paluunsa myötä, mutta hiljaiseloa pitkään viettäneen yhtyeen oli vaikeuksia löytää levy-yhtiö, joka julkaisisi albumin. Albumin julkaisua kaavailtiin jo saman vuoden syksylle, mutta se myöhästyi lopulta kyseisten ongelmien vuoksi. Solmittuaan levytyssopimuksen vuonna 2011 Frontiers Recordsin kanssa albumi näki päivänvalon, ja se julkaistiin Japanissa 20. huhtikuuta, Euroopassa 10. toukokuuta ja Pohjois-Amerikassa 17. toukokuuta, ja se sai osakseen positiivisia arvosteluja.

Kappalelista
------------

Kaikki kappaleet on kirjoittanut Jaime St. James.

1. Monkey – 3.53
2. Target – 4.12
3. Hail Hail – 5.22
4. Fools Bleed – 4.53
5. C'mon – 2.33
6. Jaime's Got the Beer – 0.54
7. Angry Drunk Son of a Bitch – 3.20
8. So Long – 3.52
9. Trippin' – 0.46
10. Falling Down – 4.33
11. Candy – 4.14
12. Hell Yeah! – 3.50
13. World Goes Round – 3.24
14. I Smell a Rat – 4.24 (Japanin bonuskappale)
15. A Tribute to Hawking – 1.19 (piilokappale)

Kokoonpano
----------

* Jaime St. James – laulu
* Jeff Warner – rytmikitara, taustalaulu
* Shawn Sonneschein – soolo,- rytmikitara
* Patrick Young – basso, taustalaulu
* Pete Holmes – rummut, taustalaulu

Arvostelut
----------

* About.com: 4/5 tähteä

Lähteet
-------

1. ↑  About.com: Album review (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Felix Otto Dessoff
**Felix Otto Dessoff** (14. tammikuuta 1835 Leipzig – 28. lokakuuta 1892 Frankfurt) oli saksalainen kapellimestari, pianisti ja säveltäjä.

Dessoff pääsi Leipzigin konservatorioon vuonna 1851. Hän opiskeli siellä pianonsoittoa Ignaz Moschelesin ja Louis Plaidyn, sävellystä Moritz Hauptmannin sekä orkesterinjohtoa Julius Rietzin johdolla. Tämän jälkeen hän työskenteli kapellimestarina Aachenissa, Altenburgissa, Chemnitzissä, Düsseldorfissa, Kasselissa ja Magdeburgissa. 7. syyskuuta 1859 Dessoff teki Wienissä hyvin menestyksekkään esiintymisen vierailevana kapellimestarina johtamalla Gioacchino Rossinin *Wilhelm Tellin*; vuoden 1860 alusta hän pääsi toimimaan hovioopperan kapellimestarina. Marraskuussa 1860 hän pääsi myös filharmonisten konserttien johtoon. Vuonna 1861 Dessoff aloitti Gesellschaft der Musikfreunden konservatorion sävellysluokan johtamisen. Hänen opiskelijoihinsa kuuluivat Robert Fuchs, Joseph Hellmesberger nuorempi, Heinrich von Herzogenberg, Richard Heuberger, Felix Mottl, Arthur Nikisch ja Ernst von Schuch.

Vuonna 1875 Dessoff lähti Wienistä hovikapellimestariksi Karlsruheen. Vuodesta 1880 kuolemaansa hän toimi Frankfurtin teatterin pääkapellimestarina. Dessoff oli Johannes Brahmsin ystävä ja teki monesti musiikillista yhteistyötä tämän kanssa. Hän johti Brahmsin ensimmäisen sinfonian kantaesityksen. Dessoffin omaan sävellystuotantoon kuuluu kamarimusiikkia, pianoteoksia ja yksinlauluja.

Dessoff meni vuonna 1861 naimisiin näyttelijänä työskennelleen Friederiken (1841–1907) kanssa. Margarete-tyttärestä (1874–1944) tuli kuoronjohtaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Brahms and His World: A Biographical Dictionary Peter Clive

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Cadillac CTS** on Cadillacin valmistama luksusauto. Auto on nyt kolmannessa sukupolvessaan, joka esiteltiin vuonna 2014. Autosta valmistetaan myös urheiluversiota, jonka nimi on **CTS-V**.

CTS:n tuotanto lopetetaan 1. kesäkuuta 2019.

Historia
--------

Ensimmäinen sukupolvi esiteltiin 2003 ja se oli markkinoilla vuoteen 2007 asti. Auto oli takavetoinen ja käytti GM Sigma -pohjalevyä. Toinen sukupolvi esiteltiin 2008 pohjoisamerikkalaisille asiakkaille. Malli oli edeltäjäänsä pitempi ja leveämpi. Loppuvuodesta 2013 Cadillac esitteli kolmannen sukupolven CTS:n. Auto oli vuoden 2008 mallia isompi ja sitä verrattiin Cadillac STS:n.

Sukupolvet
----------

* Ensimmäinen sukupolvi.Ensimmäinen sukupolvi.
* Toinen sukupolvi.Toinen sukupolvi.
* Kolmas sukupolvi.Kolmas sukupolvi.

Lähteet
-------

### Viitteet

1. ↑  Thomas Barrabi: The History and Evolution of the Cadillac CTS *Fox News Channel*.  27.11.2018. Viitattu 18.3.2019.
2. ↑  Rick Wallace: The History and Evolution of the Cadillac CTS *Money Inc*. Viitattu 18.3.2019.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Barnum and Bailey -sirkuksen mainosjuliste
**Barnum & Bailey Circus** oli P. T. Barnumin ja James Anthony Baileyn vuonna 1881 perustama sirkus, joka oli aikoinaan yksi maailman tunnetuimmista sirkuksista.

Liikemies Phineas Taylor Barnum hankki vuonna 1841 omistukseensa *Scudder's American Museumin*, jonka kokoelmiin kuului erilaisia kummajaisia. Barnum nimesi sen *Barnum's American Museumiksi*, ja teki siitä suositun näyttävällä mainonnalla ja julkisuustempauksilla. Erään sirkuksen omistajat Dan Castello ja William Cameron Coup pyysivät Barnumia yhtiökumppanikseen, ja sirkus sai vuonna 1875 uuden nimen *P.T. Barnum's Great Traveling Museum, Menagerie, Caravan, and Hippodrome*.

Samoihin aikoihin James Anthony Bailey ja James E. Cooper pyörittivät Cooper and Bailey Circusta, jonka vetonaulana oli norsu nimeltään Columbia. Barnum halusi ostaa norsun, mutta asiasta ei päästy sopuun. Vuonna 1881 Bailey ja Cooper suostuivat lopulta yhdistämään sirkukset, ja Barnum & Bailey Circus perustettiin.

Sirkukset kiersivät 1800-luvun loppupuolella ympäri Yhdysvaltoja junilla, ja vuonna 1889 Barnum & Bailey Circus joutui rautatieonnettomuuteen, jossa kuoli kaksi eläintenhoitajaa sekä 33 hevosta, kaksi kamelia ja yksi muuli. Vuonna 1891 Barnum kuoli ja Bailey osti Barnumin osuuden hänen leskeltään. Bailey jatkoi sen jälkeen sirkuksen kiertueita Yhdysvaltain itärannikolla.

Joulukuussa 1897 Bailey vei Barnum & Bailey -sirkuksen Eurooppaan viiden vuoden kiertueelle. Sillä välin Ringlingin veljesten Ringling Brothers -sirkus käytti tilannetta hyväkseen ja siirtyi Yhdysvaltain keskilännestä itärannikolle. Ringlingien sirkuksen suosio kasvoi nopeasti, ja hekin siirtyivät tekemään laajoja kiertueita rautateiden avulla. Kun Bailey palasi Yhdysvaltoihin vuonna 1902, oli Ringling Brothers -sirkus jo vakiinnuttanut asemansa itärannikolla. Bailey siirsi Barnum & Bailey -sirkuksen länsirannikolle, jossa se menestyi hyvin. James Anthony Bailey kuoli vuonna 1906, ja seuraavan vuonna Ringlingin veljekset ostivat Barnum & Bailey -sirkuksen. Ringlingit pyörittivät sen jälkeen kumpaakin sirkusta rinnakkain usean vuoden ajan, kunnes vuonna 1919 sirkukset yhdistettiin, ja uuden sirkuksen nimeksi tuli Ringling Bros. and Barnum & Bailey Circus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Barnum and Bailey Circus history and Photos *Circuses and Sideshows Dot Com*. Viitattu 6.7.2022. (englanniksi)
2. ↑  Teemu Toivola: Esirippu laskeutui: liki 150 vuotta toiminut amerikkalaissirkus lopetti. *Yle*. Viitattu 6.7.2022.
**Margretebergin kartano** sijaitsee Järvenperässa Espoon keskiosassa Matalajärven ja Kehä III:n välissä. Kartanon mailla on nykyisin Marketanpuisto.

Margretebergin nimi on vaihdellut vuosisatojen saatossa. Vanhin nimi, Bölsby, oli käytössä vähintään vuoteen 1750; vuosisadan jälkipuoliskolla käytettiin myös nimiä Eriksberg ja Smeds. Nykyinen nimi otettiin käyttöön 1800-luvun alkupuoliskolla. Aikakirjojen mukaan kantatilan varhaisin omistaja oli talonpoika Mårten Nilsson 1500-luvun lopussa. Vuonna 1611 tilasta tehtiin maaratsutila ja vuonna 1631 siihen liitettiin autioitunut Jofsin tila.

Bölsby oli vakinainen ratsutila vuodesta 1682, mutta se joutui rappiolle, kunnes Johan Simonsson otti sen haltuunsa 1698. Myöhempiä omistajia oli muun muassa Törnqvistin suku ja 1936 alkaen Svenska Småbruk och Egna Hem Ab. Margretebergin talousrakennukset, tilanhoitajan asunto ja karjakon asunto ovat säilyneet kartanonmäellä.

Margretebergin melko vaatimaton aumakattoinen päärakennus sijaitsee Matalajärven itäpuolella. Sen runko on 1700-luvun jälkipuoliskolta ja se sai nykyisen empirehenkisen asunsa todennäköisesti 1800-luvun alkupuoliskolla. Päärakennuksen sisätilat nykyaikaistettiin 1961.

Lähteet
-------

* Härö, Erkki: *Espoon rakennuskulttuuri ja kulttuurimaisemat : Byggnadskulturen och kulturlandskapet i Esbo*. Toinen, tarkistettu painos. Helsinki: Espoon kaupunginmuseo/Esbo stadsmuseum, 1991. ISBN 951-857-182-1.

### Viitteet

1. ↑  Margretebergin kartano Espoon opaskartalla
2. 1 2 3 4  Härö, s. 235–236


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Margretebergin kartano (Q100214427)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | kartanon päärakennus |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Espoo |
|  |
| koordinaatit | 60°14′54″N 24°42′08″E﻿ / ﻿60.2483767°N 24.7022575°E﻿ / 60.2483767; 24.7022575 |
|  |
|  |

 |
**Margit Florence Maria Frankenhaeuser** (o.s. **von Schoultz**; 23. joulukuuta 1898 Kamenskoje, Venäjä – 21. heinäkuuta 1990 Turku) oli suomalainen toimittaja, kirjastonhoitaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.

Frankenhaeuser tuli ylioppilaaksi Nya svenska samskolan i Helsingfors koulusta 1917. Hänellä oli opintoja historiallis-kielitieteellisellä osastolla Helsingin yliopistossa. Pankkivirkailijana hän oli 1919–1927 ja kirjastonhoitajana Hangossa 1951–1965. Hangonlehden toimituksessa Frankenhaeuser oli vuosina 1951–1971. Vuonna 1971 hän muutti Turkuun, jonka jälkeen hän toimi monta vuotta Åbo Akademin käsikirjoitusosastolla. Hän kirjoitti myös teatteriarvosteluja Turusta Hangonlehdelle.

Frankenhaeuser oli usean vuoden ajan myös radiopakinoitsijana. Hän osallistui innokkaasti yhdistystoimintaan. Hän aloitti ruotsinkielisten partiolaisten tukitoiminnan Hangossa ja oli monta vuotta rannikkopatteriston sotilaskotiyhdistyksen puheenjohtajana. Frankenhaeuser oli myös kaupunginvaltuuston ja kirkkovaltuuston jäsen. Taide kirjallisuus ja musiikki kiinnostivat häntä. Hän ehti julkaista kaksi runokokoelmaa. Viimeiset vuotensa Margit Frankenhaeuser vietti Hemmet-kodissa Turussa.

Frankenhaeuserin vanhemmat olivat insinööri Rune Georg Konstantin von Schoultz ja Ingrid Elisabet (o.s. Idestam). Frankenhaeuserin puoliso oli Constantin Frankenhaeuser vuosina 1927–1950. Margit Frankenhaeuser on haudattu Helsinkiin Hietaniemen hautausmaalle.

Teoksia
-------

* *Allenast detta* : dikter. Bro, Åbo 1943
* *Lysande skugga*. Schildt, Helsingfors 1945

Lähteet
-------

* Margit von Schoultz-Frankenhaeuser SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Kirjasampo.fi : Margit von Schoultz-Frankenhaeuser

### Viitteet

1. ↑  Kuolinilmoitus, Margit Frankenhaeuser, Hufvudstadsbladet, 1990, No 196, sivu 4, julkaistu 25.7.1990
2. 1 2 3  Suomen Kirjailijat 1917–1944, Schoultz-Frankenhaeuser, Margit Florence Maria von, sivu 401, toimittaneet Hannu Launonen, Maija Hirvonen, Anna Nybondas, Inger Bäcksbacka, Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 365, Jyväskylä 1981
3. 1 2  Kuolleita, Margit Frankenhaeuser, Hangötidningen, 1990, No 113, sivu 15, julkaistu 24.7.1990
4. ↑  Kirkko Helsingissä: Franckenhaeuser Margit Florence Maria, Helsingin seurakuntayhtymä, Hietaniemen hautausmaa, alue 01, kortteli 015, rivi 34, paikka 00445 *hautahaku.fi*. Viitattu 10.9.2022.
Wikibooks 
Wikikirjastossa on aihe: **Barnesin avaus**. 

*Tässä artikkelissa käytetään algebrallista merkintätapaa kuvailemaan shakkisiirtoja.*

**Barnesin avaus** on shakkiavaus, jota luonnehtii siirto

1.f3
Avaus on nimetty englantilaisen Thomas Wilson Barnesin mukaan. Hänen mukaansa on nimetty myös Barnesin puolustus, jota luonnehtivat siirrot 1.e4 f6. Barnesin avaus on epätavallinen sekä harvinainen avaus ja se luokitellaan ECO-koodistolla koodille A00.

Barnesin avaus on arvioitu kaikista valkean avauksista huonoimmaksi. Se estää kuningasratsua siirtymästä ruutuun f3 ja heikentää valkean kuningasasemaa. Siirto suojelee kyllä e4-ruudun, mutta siihen tehtävään Rc3 ja d3 olisivat parempia. Jos valkea kuningas siirtyy jatkossa f2:een, on kyseessä avauksen **Hammerschlag-muunnelma**.

Barnesin avauksella voi joutua nopeimpaan mahdolliseen mattiin jatkossa 1.f3 e5 (tai e6) 2.g4 Dh4#.

Avaus voi muuntua Blackmar-Diemer-gambiitiksi jatkossa 1.f3 d5 2.e4 dxe4 3.Rc3. Tämä on suhteellisen yleistä ottaen huomioon sen, että Barnesin avausta pelataan hyvin harvoin, eikä käytännössä koskaan huipputasolla.

Katso myös
----------

* Luettelo shakkiavauksista
* Luettelo gambiiteista
* Barnesin puolustus
* Blackmar-Diemer-gambiitti

Lähteet
-------

* Hooper, David and Kenneth Whyld (1996). *The Oxford Companion to Chess*. Oxford University. ISBN 0-19-280049-3.
* Dunnington, Angus (2000), *Winning Unorthodox Openings, Everyman Chess*, ISBN 978-1857442854
* Eric Schiller (2002). *Unorthodox Chess Openings, Second Edition, Cardoza*. ISBN 1-58042-072-9.
* ECO codes (englanniksi)
**Margot Boer** (s. 7. elokuuta 1985 Woubrugge) on alankomaalainen pikaluistelija ja olympiamitalisti. Boer on 182 senttimetriä pitkä, painaa 72 kilogrammaa ja edustaa Control-seuraa.

Boer on kilpaillut pikaluistelun maailmancupissa kaudesta 2004-2005 asti. Hän on saavuttanut kaksi voittoa kaudella 2008-2009. Kakkossijoja Boer on saavuttanut 15 ja kolmossijoja 13 kappaletta.

Boer on osallistunut kaksiin talviolympialaisiin, vuosina 2010 ja 2014. Vuoden 2014 kilpailuista Sotšista Boer saavutti kaksi pronssia, 500 ja 1 000 metriltä.

Boer on osallistunut 16 kertaa MM-kilpailuihin, kymmenen kertaa matkakohtaisiin MM-kilpailuihin ja kuusi kertaa sprinttereiden MM-kilpailuihin. Matkakohtaisista MM-kilpailuista Boerilla on kaksi pronssia 1 000 metriltä vuosilta 2009 ja 2012 ja sprinttereiden MM-kilpailuista yksi pronssi vuodelta 2011.

Lähteet
-------

1. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3 4

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Barnes Wallis suunnilleen vuonna 1914.
**Barnes Neville Wallis** (26. syyskuuta 1887 – 30. lokakuuta 1979) oli englantilainen ilmailu-insinööri ja suunnittelija.

Hänen tunnetuimmat keksintönsä ovat padonmurtoon käytetyt pudotettavat miinat, jotka kimmahtavat veden pinnasta pomminpudotuksen jälkeen: kutsumanimeltään *Upkeep* sekä raskaat erikoispommit: Tallboy ja Grand Slam (pommi). R-100 -ilmalaiva oli niin ikään Wallisin kehittelemä. *Upkeep*in omamassa oli arviolta 4 000 kg, josta arviolta 3 000 kg oli *Torpex*-räjähdettä.

Toisen maailmansodan aikaiset Royal Air Force:n pommikoneet: Vickers Wellesley Vickers Wellington ja sen seuraaja Vickers Warwick ovat Wallisin suunnittelemia.

Kuninkaallinen Keksijöiden Palkitsemislautakunta myönsi Wallisille 10 000. punnan palkinnon sodanaikaisesta työstä. Hän muodosti palkinnosta rahaston RAF:n kaatuneilta jääneiden orpojen kasvatuksen hyväksi. 

Upkeep-syvyyspommi eli *padonmurtopommi* teki Barnes Wallisista kuuluisan.

Lähteet
-------

* Humble, Richard: *Toisen Maailmansodan lentokoneet*, WSOY, 1976, Porvoo (suom. Helge Seppälä) Alkuteos: Salamander Books, 1975, Lontoo ISBN 951-0-07838-7. (s. 17)

### Viitteet

1. ↑  Humble, R. 1975 (suom. painos: Wsoy, 1976). s.17
2. ↑  Paul Brickhill: Padonmurtajat. Otava, 1956. s.347


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Indokiina** (*Indochine*) on ranskalainen historiallinen draamaelokuva vuodelta 1992. Sen on ohjannut Régis Wargnier ja sen naispääosia näyttelevät Catherine Deneuve ja Linh Dan Pham. Elokuva voitti parhaan ulkomaisen elokuvan Oscar-palkinnon ja oli ehdolla parhaan elokuvan César-palkintoon. Deneuve sai roolistaan Oscar-ehdokkuuden.

Juoni
-----

1930-luvulta 1950-luvulle ulottuvassa tarinassa kumiplantaasin emäntä Éliane Devries (Deneuve) on adoptoinut nuoren vietnamilaistytön Camillen (Linh Dan Pham), joka vartuttuaan liittyy kommunisteihin. Heidän välilleen kehittyy kolmiodraama, kun molemmat rakastuvat ranskalaiseen nuorukaiseen Jean-Baptisteen (Vincent Pérez).

Arvioita
--------

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 Bello Romano luonnehti *Indokiinaa* kunnianhimoiseksi mutta hollywoodmaisen siirappiseksi ja antoi sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "hyvä".

Lähteet
-------

1. ↑  Indokiina (1992), elokuvahistorioitsija Hannu Salmen blogi 26.4.2015, viitattu 1.7.2015.
2. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
Barney Ross
**Barney Ross**. alun perin **Dov-Ber (Beryl) Rasofsky** (23. joulukuuta 1909 New York - 17. tammikuuta 1967 Chicago) oli yhdysvaltalainen nyrkkeilijä ja kevyen sarjan maailmanmestari. Hänestä tuli myös toisen maailmansodan sankari.

Ross syntyi juutalaisperheeseen, joka oli emigroitunut Brest-Litovskista juutalaisvainon pelossa. Hänen isänsä oli talmudilainen oppinut, ja hän itse halusi samaa. Hän kuitenkin tuli isänsä kanssa erimielisyys siitä, että hänen mielestään juutalaisenkin tulee pystyä puolustautumaan. Perhe siirtyi Chicagoon, jossa Ross vietti aikaansa Chicagon läntisten korttelien kaduilla, jotka olivat siihen aikaan juutalaisten slummeja. Hän ehti toimia sellaisten gangsterien kuin Jack Rubyn ja Al Caponen palveluksessa.

Ross otteli ensimmäisen ammattilaisottelunsa 1. syyskuuta 1929 voittaen Ramon Lugon keskeytyksellä. Vuonna 1933 hän saavutti jopa kevyen sarjan maailmanmestaruuden kukistamalla Tony Canzonerin. Mestaruuden hän menetti vasta 1938 Jimmy McLarninille, joka jäi ainoaksi Rossin tyrmänneeksi nyrkkeilijäksi. Kaiken kaikkiaan 81 ammattilaisottelustaan hän voitti 74, joista kaksi luovutuksella ja 22 tyrmäyksellä. Ratkaisemattomia tuli kolme, tappioita neljä. Erityisesti hänen kestävyytensä keräsi huomiota.

Toisessa maailmansodassa hän taisteli merivoimissa. Hän pelasti kantamalla yli satakiloisen toverinsa itsekin haavoittuneena turvaan, ja hänelle myönnettiin hopeinen tähti, joka on kolmanneksi korkein yhdysvaltalainen sotilaallinen kunniamerkki. 

Myöhemmin Ross kärsi morfiiniaddiktiosta. Hän tuki myös aktiivisesti Israelin valtiota sekä kirjoitti omaelämäkerran.

Lähteet
-------

* j-grit.com-sivusto englanniksi (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
Vesi-Jatuli kesällä 2012.
**Jatuli** on Haukiputaalla Oulussa sijaitseva vapaa-aika- ja liikuntakeskus. Keskus muodostuu liikuntasalista, voimailusalista sekä uimahalli Vesi-Jatulista.

Liikuntahalli
-------------

Jatulin liikuntahallin kentän pituus on 40 metriä, leveys 25 metriä ja korkeus yhdeksän metriä. Halli voidaan jakaa kolmeen osaan väliverhoin. Lattiamateriaalina on lakattu puu. Kenttään on merkitty pelialueiden rajaviivat lentopallolle, koripallolle, käsipallolle, futsalille, salibandylle ja sulkapallolle. Kentän katsomonpuoleisessa reunassa on juoksusuora sekä pituus- ja korkeushyppypaikat. Hallista on väliseinällä erotettu voimailusali, painimolski ja kiipeilyseinä.

Liikuntahallin katsomossa on 600 kiinteää istumapaikka, lisäksi irtotuolein voidaan kapasiteettiä lisätä tuhanteen.

Vesi-Jatuli
-----------

Uimahalli Vesi-Jatuli on rakennettu Jatulin liikuntahallin yhteyteen. Se valmistui vuonna 2003. Uimahallissa on kuusirataisen pääaltaan lisäksi opetus-, kahluu- ja monitoimialtaat sekä kylmävesiallas. Uimahallin yhteydessä on myös takkahuone sekä tilaussauna. Vesi-Jatuli valittiin vuonna 2005 vuoden uimahalliksi Suomessa.

Oheispalvelut
-------------

Jatulissa on myös nuorisotila, kahvio, kahvila Jatuli, kokous- ja ryhmätoimintatiloja sekä diskosali.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen Uimaopetus- ja Hengenpelastusliitto jakoi tunnustuksia 15.10.2005 Liikuntakeskus Pajulahdessa  15. lokakuuta 2005. Suomen Uimaopetus- ja Hengenpelastusliitto.  Arkistoitu 7.5.2008. Viitattu 1. tammikuuta 2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jatuli (liikuntakeskus)** Wikimedia Commonsissa

* Haukiputaan kunta: vapaa-aikakeskus Jatuli (Arkistoitu – Internet Archive)
* Haukiputaan kunta: uimahalli Vesi-Jatuli (Arkistoitu – Internet Archive)

Haukipudas

|  |  |
| --- | --- |
| Kylät ja alueet | Annalankangas · Asemakylä · Ervastinranta · Halosenniemi · Holstinmäki · Häyrysenniemi · Jokikylä · Kalimenkylä · Keiska · Kello · Kirkonkylä · Kiviniemi · Kurtinhauta · Martinniemi · Onkamo · Parkumäki · Putaankylä · Rivinnokka · Santaholma · Takkuranta · Taipaleenkylä · Ukonkaivos · Virpiniemi |
| Vesistöt | Halosenlahti · Hekkalanlahti · Kalimeenoja · Kiiminkijoki |
| Muuta Haukiputaaseen liittyvää | Ahmat · A. Santaholma Oy · Vapaa-aikakeskus Jatuli · Kirkko · Rautatieasema · Kellon asema · Martinniemen rata · Martinniemen asema · Martinniemen saha · Maunun saha · Nimettömänmatala · Nurkkanäyttämö · Rantapohja · Suurhiekka |
**Barnett Newman** (synt. *Baruch Newman*, 29. tammikuuta 1905 New York, Yhdysvallat – 3. heinäkuuta 1970 New York) oli yhdysvaltalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä, jota pidetään eräänä abstraktin maalaustaiteen merkittävimmistä edustajista kotimaassaan toisen maailmansodan jälkeen. Newmanille tunnusomaista ovat pelkistetyt maalaukset, joissa usein ohut pystysuora viiva lävistää laajan, yksivärisen kuvapinnan.

Newmanin teos *Broken Obelisk* Berliinissä Neue Nationalgalerien edustalla.

Tausta
------

Baruch Newman syntyi puolalaiseen maahanmuuttajaperheeseen New Yorkissa. Hän opiskeli Art Students League of New Yorkissa vuosina 1922–1926 sekä City College of New Yorkissa, josta hän valmistui 1927. Työskenneltyään aluksi isänsä vaateliikkeessä, hän alkoi vähitellen päätoimiseksi taidemaalariksi 1930-luvulla.

Ura
---

Newman oli yksi Subject of the Artist -taidekoulun perustajista yhdessä William Baziotesin, Robert Motherwellin ja Mark Rothkon kanssa. Koulu aloitti toimintansa vuonna 1948 pitäen avoimia luentoja ja kokoontumisia muille taiteilijoille.

Newman kehitti mystisen abstraktien tyyliä*selvennä* 1940-luvulla ja hänen läpimurtonaan pidetään maalausta *Onement I* vuodelta 1948. Maalauksessa oranssi viiva lävistää pystysuorassa tummanpunaisen kuvapinnan. Tästä geometrisesta tyylistä tulikin Newmanin tavaramerkki. Newmanin ensimmäinen oma taidenäyttely New Yorkissa vuonna 1950 herätti jopa vihamielisyyttä, eikä hänen taidettaan aina ymmärretty. 1950-luvun lopulla ja 1960-luvulla Newmanin työt alkoivat kuitenkin vaikuttaa muihinkin taiteilijoihin, kuten Ad Reinhardtin, Clyffort Stillin, Frank Stellan sekä Larry Poonsin tuotantoon. Lopullisesti Newmanin maineen vahvisti 14 maalauksen sarja, *Stations of the Cross* (1966), joka on esillä New Yorkin Solomon R. Guggenheim -museossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  "Barnett Newman." *Encyclopædia Britannica Online*.  2012. Encyclopædia Britannica Inc.. Viitattu 15.4.2012. (englanniksi)
2. ↑  *Weilin+Göösin tietosanakirja 4 Neu-Set*, s. 1321-22. Gütersloh: Weilin + Göös, 1993. ISBN 951-35-500-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Barnett Newman** Wikimedia Commonsissa
Rajputien jauhar-seremonia vuodelta 1567 Ambrose Dudleyn kuvaamana *Hutchinsons History of the Nationsissa* noin vuonna 1910.
**Jauhar**, joskus myös **Jowhar** tai **Juhar**, oli hindulainen naisten joukkoitsemurha polttamalla tai joskus heidän aviomiestensä, isiensä tai veljiensä suorittama teloitus Intiassa vangitsemisen, orjuuttamisen ja raiskauksen välttämiseksi hyökkäävän armeijan toimesta sodan aikana tapahtuvan varman tappion edessä. Joissakin raporteissa jauharista mainitaan naisten tehneen itsemurhan lastensa kanssa. Tätä käytäntöä noudatettiin historiallisesti Intian luoteisosissa, ja historian tunnetuimmat jauharit tapahtuivat Rajasthanin hindulaisten rajputvaltakuntien ja vastakkaisten armeijoiden välisten sotien aikana. Jauharia esiintyy sodan aikana, yleensä silloin, kun voittoon ei ollut mahdollisuutta. Käytäntöön liittyi saka tai viimeinen taistelu.

Termi jauhar merkitsee usein sekä polttoitsemurhaa että saka-rituaalia. Jauharin aikana rajputnaiset tekivät itsemurhan lastensa ja arvoesineidensä kanssa suuressa tulipalossa välttääkseen vangitsemisen ja hyväksikäytön väistämättömässä sotilaallisessa tappiossa ja vangitsemisessa. Samanaikaisesti tai sen jälkeen miehet marssivat rituaalisesti taistelukentälle odottaen varmaa kuolemaa, jota alueellisessa perinteessä kutsutaan nimellä saka. Tämä käytäntö osoittaa, että rajputit sukupuolesta riippumatta asettivat arvot ja kunnian elämäänsä korkeammalle.

Hinduvaltakuntien jauhareita ovat dokumentoineet Delhin sulttaanikunnan ja Mogulivaltakunnan muslimihistorioitsijat. Usein mainittu esimerkki jauharista on joukkoitsemurha vuodelta 1303, jonka tekivät Chittorgarhin linnoituksen naiset Rajasthanissa, jotka joutuivat kohtaamaan hyökkäävän Delhin sulttaanikunnan Khalji-dynastian armeijan. Jauhar-ilmiötä havaittiin myös muualla Intiassa, kuten Pohjois-Karnatakan Kampilivaltakunnassa, kun se hävisi Delhin sulttaanikunnan armeijoille vuonna 1327.

Chittorgarhissa vietetään vuosittain sankaruuden juhlaa nimeltä jauhar mela, jossa esivanhempia muistetaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jauhar *Britannica*. Viitattu 5.5.2021. (englanniksi)
2. ↑  Omissi, David: *Indian Voices of the Great War: Soldiers’ Letters, 1914–18*, s. 12. Springer, 2016. ISBN 9781349272839. (englanniksi)
3. ↑  Rajput: The Lineage of Fire Warriors *Faena*. Viitattu 7.5.2021. (englanniksi)
4. 1 2  Paracer, Akriti: What Is Jauhar and Why Did Rajput Queens Do It? *The Quint*.  21.11.2017. Viitattu 5.5.2021. (englanniksi)
5. ↑  Storm, Mary: *Head and Heart: Valour and Self-Sacrifice in the Art of India*, s. 311. Routledge, 2015. ISBN ISBN 978-1-317-32556-7. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jauhar** Wikimedia Commonsissa
Kartta Karhunvartijan tyhjiöstä
**Karhunvartijan tyhjiö** (tai **Suuri tyhjiö**) on valtava, melko pallomainen alue avaruudessa, joka sisältää hyvin vähän galakseja. Se sijaitsee Karhunvartijan tähdistön lähellä, josta sen nimi juontuu. Sen keskuksen sijainti on rektaskensio 1414h 50m ja deklinaatio 46°.

Yleiskuva
---------

Huikealla lähes 330 miljoonan valovuoden halkaisijallaan (joka on noin 0,27 prosenttia maailmankaikkeutemme halkaisijasta) ja lähes 236 000 Mpc3:n tilavuudellaan Karhunvartijan tyhjiö on yksi suurimmista tiedossa olevista tyhjiöistä universumissa, ja sitä kutsutaankin *supertyhjiöksi* (engl. *supervoid*). Sen löydön raportoivat vuonna 1981 Robert Kirshner ja muut galaktisia punasiirtymiä koskevassa tutkimuksessa. Karhunvartijan tyhjiön keskusta on noin 700 miljoonan valovuoden päässä Maasta.

Muut tähtitieteilijät havaitsivat pian, että tyhjiö sisälsi muutamia galakseja. Vuonna 1987 J. Moody, Robert Kirshner, G. MacAlpine sekä S. Gregory julkaisivat löytönsä tyhjiön sisältämästä kahdeksasta galaksista. M. Strauss ja John Huchra ilmoittivat löytäneensä vielä kolme galaksia vuonna 1988, ja Greg Aldering, G. Bothun, Robert P. Kirshner, ja Ron Marzke ilmoittivat vuonna 1989 löytyneen 15 galaksia. Vuonna 1997 Karhunvartijan tyhjiön tiedettiin sisältävän 60 galaksia.

Tähtitieteilijä Greg Alderingin mukaan tyhjiön mittakaava on sellainen, että "jos Linnunrata olisi Karhunvartijan tyhjiön keskellä, emme olisi saaneet tietää muiden galaksien olemassaolosta ennen 1960-lukua."

Herkuleksen Superjoukko muodostaa osan tyhjiön reunaa.*lähde?*

Toistaiseksi Karhunvartijan tyhjiössä on havaittu vasta 60 galaksia. Käyttämällä karkeaa arviota noin 1 galaksista jokaista 10 miljoonaa valovuotta kohti (joka on 4 kertaa kauempana kuin Andromedan Galaksi on maasta) Karhunvartijan tyhjiössä pitäisi olla noin 2 000 galaksia.

Kartta galaksityhjiöistä

Alkuperä
--------

Karhunvartijan tyhjiön ja kosmologisen evoluution Lambda-CDM-mallin yhteydessä ei ole mitään havaittuja epäjohdonmukaisuuksia . On esitetty teoria, että Karhunvartijan tyhjiö muodostui pienempien tyhjiöiden sulautuessa yhteen, aivan kuten pienet saippuakuplat sulautuvat yhteen isommiksi kupliksi. Tämä voisi selittää tyhjiön läpi kulkevan pienestä galaksimäärästä muodostuvan putkimaisen alueen.

Lähteet
-------

1. ↑  Ron Cowen, Galaxy map reveals the limits of cosmic structure. *Science News* 12.8.2000
2. ↑  Robert P Kirshner: A Survey of the Bootes Void.  *A Survey of the Bootes Void*, maaliskuu 1987. doi:10.1086/165080. ISSN 0004-637X. Bibcode:1987ApJ...314..493K. Artikkelin verkkoversio.
3. ↑  A Spongy Universe *genesismission.jpl.nasa.gov*. Viitattu 4.5.2011.
4. ↑  Archived copy *acceleratingfuture.com*.  Arkistoitu 7.8.2011. Viitattu 25.8.2011.
5. ↑  Emission-line galaxies in the Bootes void *adsabs.harvard.edu*.  maaliskuu 1987. Viitattu 21.1.2008.
6. ↑  Filling the void - understanding the formation of the Bootes void in intergalactic space - Brief Article *Discover magazine*.  August 1995.  Arkistoitu 19.11.2007. Viitattu 2.1.2008.
7. ↑  Next Stop: Voids  30.7.2013. National Aeronautics and Space Administration. Viitattu 8.12.2017.
8. ↑  "Cosmic\_Voids" 10.6.2013
180 asteen sääntö on jatkuvuusleikkauksen merkittävimpiä sääntöjä. Siinä kamera ei saa ylittää niin sanottua toimintalinjaa.
**Jatkuvuusleikkaus** on elokuvan leikkaustyyli, jolla pyritään saamaan elokuvaan mahdollisimman ehjä aikajatkumo ja tapahtumien jatkuminen leikkauskohtien yli mahdollisimman luontevasti. Se on käytetyin leikkaustyyli erityisesti Hollywoodin ja länsimaiden kaupallisessa elokuvassa.

Suojaviiva
----------

Tilallisen jatkuvuuden saavuttamiseksi käytetään esimerkiksi 180 asteen sääntöä. Sen perusteella kamera ei voi ylittää kuvitteellista toimintalinjaa eli *suojaviivaa*. Kaksi keskustelevaa henkilöä, kävelevä henkilö tai liikkuva auto voivat muodostaa toimintalinjan, jota kamera ei säännön mukaan voi ylittää. Säännön tavoitteena on varmistaa, että esimerkiksi henkilöiden suhteellinen sijainti pysyy koko kohtauksen ajan samana. Lisäksi jatkuvuutta pyritään luomaan katseilla ja liikkeen jatkuvuudella, jonka avulla voidaan varmistaa, että kahden otoksen välinen liike on yhtenäistä tai samanaikaista.

Näytelmäelokuvissa suojaviivasääntöä voidaan rikkoa hetkellisesti esimerkiksi korostamaan päähenkilöiden hämmennystä kohtauksesta pois karanneen henkilön sijainnista. Television monikameratyössä sen sijaan suojaviivaa noudatetaan varsin tarkasti. Esimerkiksi palloiluottelun seuraaminen voisi olla mahdotonta jos hyökkäyssuunta vaihtuisi leikkauksessa kuvasta toiseen; siksi kaikki kamerat on sijoitettu kentän samalle puolelle. Poikkeuksena tästä voivat olla maalien taustalla tai yläpuolella olevat kamerat, joiden kuvia leikataan tv-lähetyksen kuvavirtaan vain uusintoina edellisistä, suojaviivasääntöä noudattavista kuvista. Monikameratuotantona toteutettavissa esittävän taiteen tallennuksissa, kuten yleisön edessä tapahtuvissa musiikkiesityksissä, suojaviivasäännöstä voidaan poiketa esimerkiksi käyttämällä välillä esiintyjien takaa yleisöön päin kuvattuja kuvia.

Lähteet
-------

* Bordwell, David & Thompson, Kristin: *Film Art: An Introduction*. New York: McGraw-Hill, 2004. ISBN 0-07-248455-1. (englanniksi)
* Opren, Valerie: *Film Editing: The Art of the Expressive*. London: Wallflower Press, 2003. ISBN 1-903364-53-1. Google-kirjat (viitattu 3.4.2013). (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Katoamistemppu ja kuinka se tehdään *Mediakompassi*. Yleisradio. Viitattu 3.4.2013.
2. ↑  Orpen, s. 16.
3. ↑  Suojaviiva *Mediakompassi*. Yleisradio.. Viitattu 7.4.2013.
4. ↑  Suojaviiva, Lyhyesti: kuvaustilanteessa kuviteltu linja. Elokuvaopas.  Arkistoitu 30.7.2016. Viitattu 7.4.2013.
5. 1 2  Orpen, s. 17.
6. ↑  Bordwell & Thompson, s. 310–311.
7. ↑  Korvenoja, Pekka: *TV-kameratyön perusteet*, s. 126–133. Helsinki: Helsingin ammattikorkeakoulu Stadia, 2004. ISBN 952-5158-28-4.
**Assodé** on muinainen kaupunki Nigerin Aïrvuoristossa. Se sijaitsee Agadezin alueen Arlitin departementin Timian kunnassa samannimisen kuivuneen joenuoman varrella.

Aïrvuoristoon 1100-luvulla muuttaneiden issandalan-tuaregien perustamaa Assodéa pidetään alueen vanhimpana kaupunkina. Se oli yksi Saharan poliittisista ja taloudellisista keskuksista. Kel gress ja kel owey -heimojen välisen valtataistelun seurauksena alueen karavaanikauppa siirtyi ensin Tadelizaan ja sen jälkeen Tin Chamaniin ja lopulta Agadeziin. Assodé säilyi Kel owey -heimon päällikön anastafidetin asemapaikkana 1910-luvun lopulle saakka, jolloin kaupunki jäi autioksi. Vuoden 2001 väestönlaskennassa Assodé mainitaan vedenottopaikkana, jossa oli 169 asukasta.

Kaupungista on säilynyt kivestä rakennettujen asuin- ja talousrakennusten sekä suuren moskeijan rauniot. Arkeologisissa kaivauksissa tehtyjen esinelöytöjen radiohiiliajoituksen perusteella se on syntynyt 1300-luvulla ja oli suurimmillaan 1500–1600-luvuilla. Kaivauksissa löydetty keramiikka on samanlaista kuin muissa kel owey -heimoon liittyvissä kohteissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Répertoire National des Communes (RENACOM) *stat-niger.org*. Viitattu 17.8.2014. (ranskaksi)
2. 1 2 3  *Encyclopédie Berbère VII*, s. 3620–3622. Aix-en-Provence: Edisud, 1989. ISBN 2-85744-443-5. Teoksen verkkoversio (viitattu 17.8.2014).
3. ↑  Ilahiane, Hsain: *Historical Dictionary of the Berbers (Imazighen)*, s. 11, 19. Lanham, Maryland – Toronto – Oxford: The Scarecrow Press, 2006. ISBN 0-8108-5452-X.
Atlantropa
**Atlantropa** oli saksalaisen arkkitehdin Herman Sörgelin (1885–1952) jättisuunnitelma rakentaa pato Gibraltarinsalmen poikki, jolloin Välimeren pinta laskisi ja saataisiin vesivoimaa, uutta maata ja Afrikkaan vettä, jolloin Saharan autiomaa voitaisiin ottaa viljelykäyttöön. Pato olisi yhdistänyt myös Euroopan ja Afrikan ja Atlantropa tarkoittikin yhdistynyttä Eurooppaa ja Afrikkaa. Padon rakennustöiden oli määrä vähentää myös työttömyyttä. Padolla ajateltiin olevan myös maailmanpoliittista merkitystä, koska se yhdistäisi valtioita ja edistäisi maailmanrauhaa. Sörgel esitti suunnitelmansa vuonna 1928 ja työskenteli sen parissa aina kuolemaansa saakka. 

Suunnitelma oli utopistinen ja epärealistinen, eikä ympäristövaikutuksia otettu juurikaan huomioon. Suunnitelma herätti kuitenkin runsaasti kiinnostusta, mutta erityisesti Välimerenmaissa sitä vastustettiin, koska vedenpinnan laskeminen olisi johtanut satamakaupunkien uudelleenrakentamiseen ja veden pilaantumiseen. Natsit vastustivat suunnitelmaa, koska se oli liian rauhanomainen ja tekivät aiheesta jopa propagandafilmin.*lähde?* Sodan jälkeen suunnitelma sai uutta tulta, ja Sörgel perusti erityisen Atlantropa-yliopiston viemään hanketta eteenpäin. Yliopisto jatkoi toimintaansa vielä Sörgelin kuoleman jälkeenkin, mutta 1950-luvun lopulla suunnitelma haudattiin lopullisesti. Eräänä syynä suunnitelman hautautumiseen oli se, että sodan jälkeen teknologisia ponnisteluja suunnattiin ydinenergian kehittämiseen ja sen rauhanomaiseen käyttöön.

Aiheesta muualla
----------------

* Historiadokumentti Yle TV1:ssä 29. elokuuta 2007.*lähde tarkemmin?*
* Michel Morales: *Atlantropa – Der Traum vom neuen Kontinent* aka. *Der Größte Staudamm der Welt: Atlantropa – Geschichte einer deutschen Idee* (2005). Dokumenttielokuva.
* Dorset, Rolf: Atlantropa: Välimeren kuivatushanke *Historianet*.  10.02.2023. Viitattu 20.2.2023.