recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ultravox vuonna 2012.
**Ultravox** on 1974 perustettu brittiyhtye. Ultravox yhdisteli musiikissaan vaikutteita punkista, uudesta aallosta, glam rockista, elektronimusiikista ja progesta. 1980-luvun alussa yhtye edusti nk. futuristista tai uusromanttista uutta aaltoa. Ultravox oli myös nk. synthpop-musiikin uranuurtajia, vaikka käyttikin suurimmassa osassa musiikkiaan perinteisiä pop-yhtyesoittimia. Eräs erottuva elementti yhtyeen musiikissa on kosketinsoittaja/viulisti Billy Currien ARP-syntetisaattorin soolokäyttö yhdistettynä klassiseen wieniläisvaikutteiseen viuluun sekä pianoon*lähde?*. Toinen omaleimainen elementti oli runsas synteettisen basson ja elektronisten rytmisoitinten käyttö. Kuvatut piirteet kuulee mm. yhtyeen tunnetuimmalla hittikappaleella, 1980 levytetyn "Vienna"-albumin nimiraidalla.

Ultravox kokoontui vuonna 2009 "klassiseen" 1980-kokoonpanoonsa ja teki Return to Eden-nimikkeellä kiertueen aluksi Britteinsaarilla ja lopulta laajemmin Euroopassa. Kiertue sai jatkoa vuoden 2010 puolella, (Return to Eden 2) jolloin yhtye konsertoi myös Helsingissä Tavastialla 17.8. Return to Eden -kiertueelta yhtye on tehnyt myös DVD:n ja kaksi CD-levyä sisältävän julkaisun, joka on taltioitu huhtikuussa 2009 Lontoossa Roundhouse-teatterissa.

Kokoonpanot
-----------

1974-1980

* Warren Cann: rummut, elektroniset lyömäsoittimet, rytmikone
* John Foxx (Dennis Leigh): laulu
* Chris Cross (Chris Allen): basso, koskettimet
* Billy Currie: koskettimet, viulu
* Steve Shears: kitara (-1977)
* Robin Simon: kitara (1978-1979)

1980-1986

* Warren Cann: rummut, elektroniset lyömäsoittimet, rytmikone
* Midge Ure (James Ure): laulu, kitara, koskettimet
* Chris Cross (Chris Allen): basso, koskettimet
* Billy Currie: koskettimet, viulu

1993-

* Robin Simon: kitara
* Billy Currie: koskettimet, viulu

Lisäksi:

* Mark Brzezicki (Big Country-yhtyeestä): rummut albumilla "U-VOX" (1986)
* Marcus O'Higgins: laulu albumilla "Ingenuity" (1996)

Diskografia
-----------

(LP)

* Ultravox! (1977)
* Ha-Ha-Ha (1977)
* Systems of Romance (1978)
* Vienna (1980)
* Rage in Eden (1981)
* Quartet (1982)
* Monument (live, 1983)
* Lament (1984)
* U-Vox (1986)
* Revelation (1993)
* Ingenuity (1996)
* Return to Eden - Live at the Roundhouse(Live DVD + 2 CD, 2010)
* Brilliant (2012)

Kokoelmia

* Three into One 1979
* The Collection 1984

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ultravox**.
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive) biggest german Fansite (en/de)
**Holmenkollenin kansallisareena** (norj. *Holmenkollen nasjonalanlegg*) on Holmenkollenilla Oslossa Norjassa sijaitseva maasto- ja ampumahiihtostadion. Lisäksi stadioniin kuuluvat Holmenkollenin ja Midtstuenin hyppyrimäet.

Stadionilla kilpaillaan vuosittain Holmenkollenin hiihtofestivaalit, johon kuuluu pohjoismaisten hiihtolajien ja ampumahiihdon maailmancupien osakilpailuja. Siellä on järjestetty myös pohjoismaisten hiihtolajien kilpailutapahtumat vuoden 1952 talviolympialaisissa, hiihdon maailmanmestaruuskilpailut neljästi vuosina 1930, 1966, 1982 ja 2011 sekä ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut kokonaisuudessaan kolmesti vuosina 1986, 2000 ja 2016.

Stadion on uudistettu useita kertoja. Edellinen suuri uudistus tapahtui vuosina 2008–2010, jolloin stadionin lähes kaikki rakenteet uusittiin vuoden 2011 hiihdon MM-kilpailuja varten. Tuolloin talvilajien maailmancupeja ei järjestetty lainkaan Holmenkollenilla. Maastohiihdon maailmancupissa Holmenkollenilla käydään vuosittain 50 ja 30 km pitkien matkojen kilpailut, jotka käydään Holmenkollenin lisäksi ainoastaan arvokilpailuissa kansainvälisellä tasolla. Ampumahiihdon maailmancupissa Holmenkollen on ollut myös finaaliviikonlopun järjestäjä.

Holmenkollenin kansallisareenaan kilpalatuverkoston pituus on noin 10 km.

Stadion muistetaan ennen kaikkea sumusta, joka on usein häirinnyt sekä mäkihyppy- että ampumahiihtotapahtumia. Holmenkollbakken ja Holmenkollenin kappeli ovat alueen tunnetuimpia tunnusmerkkejä, lisäksi Holmenkollbakkenin sisätiloissa on maailman vanhin hiihtomuseo. Holmenkollen-mitali jaetaan ansioituneille pohjoismaisten hiihtolajien urheilijoille ja ampumahiihtäjille.

Lähteet
-------

* IBU-Season Guide 2017-2018 (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Violetilla pohjalla oleva simulaatio näköaistin häiriöstä. HPPD:lle tyypillistä on nähdä tällaisia harhoja koko näkökentässään, ja ikään kuin katsoa sen läpi todellisuutta.
**HPPD**  eli **Hallucinogen persisting perception disorder** tarkoittaa hallusinogeenien käytöstä johtuvaa aistivääristymien jäännöstilaa, joka ilmenee tilan laukaisseen aineen vaikutuksen loputtua. Yleisin raportoitu laukaisija on LSD mutta myös alkoholin, kannabiksen ja stimulanttien käytön on raportoitu sekä laukaisseen vastaavan häiriötilan, että pahentavan jo olemassa olevaa häiriötä. Yleensä aistivääristymät esiintyvät näköaistissa, mutta vääristymiä on raportoitu myös kuulo- ja tuntoaistissa. Oireilu voi olla jaksoittaista; stressin, psykoaktiivisen aineen käytön tai aistiärsykkeiden laukaisemaa tai jatkuvaa. Oireilu voi kestää kuukausista vuosiin.

HPPD-häiriön diagnostiset kriteerit määriteltiin ensimmäisen kerran vuonna 1986 uudistetussa DSM-III diagnoosijärjestelmässä.

Vuoden 2013 DSM-V versiossa häiriön kriteerit täyttyvät jos:

* Aiempien hallusinogeeninkäyttökertojen aistivääristymät tai samankaltaiset aistivääristymät toistuvat käytöstä pidättäydyttäessä.
* Edellisessä kohdassa mainitut aistivääristymät koetaan negatiivisesti tai ne heikentävät sosiaalista, ammatillista tai muuta toimintakykyä.
* Oireet eivät johdu jostain toisesta lääketieteellisestä syystä.

Muut lääketieteelliset syyt, joista oireet voivat johtua ovat aivoleesio, aiemmin alkanut psykoosi, epilepsia, aurallinen migreeni ilman päänsärkyä, skitsofrenia, päihteiden tai lääkkeiden vaikutus, neurologista rappeumaa aiheuttavat vaivat, aivoverenkiertohäiriöt, aivokasvaimet, tulehdukset ja lämpöhalvaus. Aivokuvauksessa ei tyypillisesti löydetä mitään poikkeavaa.
Joillain HPPD:stä kärsivillä on raportoitu samanaikaisesti esiintyvän ahdistusta, paniikkihäiriöitä, depersonalisaatiota ja masennusta. Häiriöstä kärsivien todellisuuskäsitys ei ole heikentynyt ja he ymmärtävät että poikkeavat aistikokemukset eivät kuvasta todellisuutta, vaan johtuvat häiriöstä.

Katso myös
----------

* Paha matka
* Takauma
* Tinnitus
* Traumaperäinen stressihäiriö

Lähteet
-------

1. 1 2  Hallucinogen persisting perception disorder: what do we know after 50 years? Drug and Alcohol Dependence 69 (2003) 109-119
2. ↑  Hallucinogen persisting perception disorder after psilocybin consumption: a case study European Psychiatry 20 (2005) 458–460.
3. ↑  A Trip That Doesn’t End The New Yorker 17.5.2013
4. ↑  Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disorders, Fifth Edition (DSM-V) s. 531-532, PDF 30,5 Mt

Aiheesta muualla
----------------

* Dr. John Halpern Interview about HPPD (Arkistoitu – Internet Archive)
* Hallucinogen Persisting Perception Disorder (Arkistoitu – Internet Archive) Dr. Henry Abraham 17.12.2008
* Hallucinogen Persisting Perceptual Disorder (HPPD) Erowid-tietokannassa
**Olli Frans Linnainmaa** (23. syyskuuta 1907 Ulvila – 27. helmikuuta 1991 Pori) oli suomalainen kauppias, joka tunnetaan Suomen itsepalvelukaupan uranuurtajana. Hän avasi Poriin maan ensimmäisen valintamyymälän vuonna 1949, ja myöhemmin 1960-luvulla Linnainmaa Oy:n liikkeissä aloitettiin tarjoustuotteiden myynti ensimmäisenä Suomessa.

Ura
---

Olli F. Linnainmaa aloitti kauppiaan uransa vuonna 1928, jolloin hän sai maistraatilta luvan taloustavaroita myyvän liikkeen perustamiseen. Vuonna 1936 Linnainmaa avasi Porin Isolinnankadulle elintarvikeliikkeen, jonka hän toukokuussa 1949 muutti itsepalveluperiaatteella toimivaksi ensimmäisenä Suomessa. Linnainmaa sai ajatuksen Yhdysvalloissa asuneelta tuttavaltaan, joka oli näyttänyt hänelle kuvia amerikkalaisista itsepalvelumyymälöistä.

Uuden liikeidean toimivuutta epäiltiin aluksi, kun ihmisten oletettiin varastavan kaupasta ja Linnainmaan ajautuvan pian vararikkoon. Hänen kauppansa kuitenkin menestyi, ja vuonna 1955 Linnainmaa avasi myös leipomon ja kahvilan. 1950-luvulla itsepalvelumyymälöitä alettiin perustamaan myös muualle Suomeen. Vuonna 1965 aloitti toimintansa Linnainmaa Oy:n toinen valintamyymälä Isolinnankadun eteläpäässä. Kaksi vuotta myöhemmin toimitusjohtajaksi tuli hänen poikansa ekonomi Matti Linnainmaa, joka kasvatti yrityksen yhdeksän Porissa toimineen elintarvikemyymälän ketjuksi.

Linnainmaan vuonna 1936 avaama liike toimi samoissa tiloissa Isolinnankatu 9:ssä aina vuoteen 1975 saakka. Nykyään paikalla on 2000-luvun alussa valmistunut uudisrakennus, jonka seinään kiinnitettiin vuonna 2010 Suomen ensimmäisestä valintamyymälästä kertova muistolaatta. Isolinnankadun ja Mikonkadun kulmauksessa sijainneen Linnainmaan liikerakennuksen tontilla on nykyään Porin korkein asuinrakennus 16-kerroksinen Linnainmaankulma.

Olli F. Linnainmaa kuului myös Porin kaupunginvaltuustoon kokoomuksen edustajana. Hänelle myönnettiin kauppaneuvoksen arvonimi vuonna 1964. Linnainmaa kuoli Porissa 83-vuotiaana helmikuussa 1991.

Lähteet
-------

1. 1 2  Niemi, Päivi: Kuolleita : Kauppaneuvos Olli F. Linnainmaa (vain tilaajille)  8.3.1991. Helsingin Sanomat. Viitattu 25.7.2018.
2. 1 2  Linnainmaa Oy – toisen polven kauppiasyrittäjä.  *Yrittämisen juhlaa*, 30.10.2003.  Suomen Yrittäjät. Artikkelin verkkoversio (PDF). Viitattu 25.7.2018.
3. 1 2 3  Kautto, Maarit: Suomen ensimmäinen itsepalvelumyymälä avattiin Porissa  9.2.2010. Uusi Aika.  Arkistoitu 25.7.2018. Viitattu 25.7.2018.
4. ↑  Korpelainen, Lore: Pori itsepalvelukauppojen edelläkävijä  8.2.2010. Yle Uutiset. Viitattu 25.7.2018.
5. ↑  Aaltonen, Auli ym.: *Eläköön ekonomit! : Porin seudun ekonomit ry 1943–2003*, s. 78. Pori: Porin seudun ekonomit, 2003. ISBN 952-91558-7-5. Teoksen verkkoversio.
6. ↑  Nummela, Ilkka: Kauppaneuvos Matti Linnainmaa (1940–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 25.7.2018.
7. ↑  Rauhalammi, Pia: Tornitalosta tulee aikamme muistomerkki  1.11.2012. Satakunnan Viikko.  Arkistoitu 24.7.2018. Viitattu 25.7.2018.
**Juho Robert Wuolijoki (Vuolijoki)** (25. maaliskuuta 1843 Hauho – 26. huhtikuuta 1911) oli suomalainen moninkertainen valtiopäivämies ja ratsutilallinen eli rusthollari.

Vuolijoen vanhemmat olivat ratsutilallinen Juho Erkinpoika ja Henriika Loviisa Erkintytär. Vuolijoki oli naimisissa vuodesta 1872 Serafina Lagervikin (k. 1939) kanssa. Sulo Wuolijoki ja Wäinö Wuolijoki olivat heidän lapsiaan. Vuolijoki omisti Hauholla sijainneen Wuolijoen rusthollin 1877–1911. Vuolijoki toimi myös Hauhon kunnallislautakunnan esimiehenä, kuului Hämeen läänin maanviljelysseuran johtokuntaan ja oli tunnettu hevosjalostusmies. Hän oli Hollolan tuomiokunnan edustaja talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1885, 1888, 1894, 1897, 1899, 1900 ja 1904–1905, jolloin hän oli säätynsä varapuhemies. Hänen valtiopäivillä tekemänsä aloitteet koskivat muun muassa raittius-, sivistys- ja maatalouden kysymyksiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Wikiaineisto: Kuka kukin oli Viitattu 7.2.2021.
2. 1 2  Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*, s. 840. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.
3. ↑  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 306–308. Helsinki: Otava, 1926.
**Juho (Jukka) Theodor Viitasaari** (30. tammikuuta 1891 Orivesi – 31. elokuuta 1920 Pietari) oli suomalainen kommunisti joka oli yksi Kuusisen klubin murhien uhreista. 

Helsinkiläinen leipuri Jukka Viitasaari oli ollut mukana perustamassa Suomen kommunistista puoluetta vuonna 1918. Hän toimi vuonna 1920 punaupseerina Pietarissa.

Viitasaari kuoli SKP:n ns. revolveriopposition suorittamien Kuusisen klubin murhien uhrina 31. elokuuta 1920 Pietarissa. Hänet on haudattu yhdessä muitten uhrien kanssa Pietarin Mars-kentälle ja hänen nimensä löytyy kentällä sijaitsevasta *Elokuun kommunardien hautakivestä*.

Lähteet
-------

1. ↑  Jukka Paastela: Finnish Communism under Soviet Totalitarianism (Kikimora 2003), s. 178.

* Carl-Fredrik Geust: Venäjän sisällissodassa surmansa saaneet suomalaiset punakaartilaiset, teoksessa Lars Westerlund (toim): Suomalaiset ensimmäisessä maailmansodassa. Valtioneuvoston kanslian julkaisusarja 6/2004 ISBN 952-5354-48-2 s. 154, 189 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Ultšan piiri** (ven. У́льчский райо́н, *Ultšski raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Habarovskin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1933 perustetun piirin pinta-ala on 39 100 neliökilometriä. Asukkaita on 21 900 henkeä (vuonna 2010).

Ultšan piiri sijaitsee Amurin alajuoksulla. Se rajoittuu koillisessa Nikolajevskin piiriin, kaakossa Tatariansalmeen, etelässä Vaninon ja Komsomolskin piireihin, lännessä Solnetšnyin ja Polina Osipenkon piireihin sekä pohjoisessa Tugurin–Tšumikanin piiriin.

Piirin hallinnollinen keskus on Bogorodskojen kylä, josta on 820 kilometriä aluepiirin pääkaupunkiin Habarovskiin. Muita huomattavampia paikkakuntia ovat Bulavan ja De-Kastrin kylät. Maalaiskuntia on yhteensä 18 ja asutuskeskuksia 32. 

Seudun kanta-asukkaita ovat ultšat. Nykyään enemmistön muodostavat venäläiset, joita alkoi muuttaa alueelle 1850-luvulla. Muita ryhmiä ovat nanait, nivhit, negidaalit ja evenkit.

Tärkein tuotannonala on metsäteollisuus. Lisäksi harjoitetaan kullan huuhdontaa ja kalastusta. Ultšan piiri on yksi aluepiirin köyhimpiä ja tulee toimeen lähinnä valtion avustusten varassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2010 g.  2010. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 20.12.2011. Viitattu 9.7.2011. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ultšan piiri**.
* Ultšan piirin sivusto (venäjäksi)
* Ultšan piiri Habarovskin aluepiirin sivustolla (venäjäksi)
Portugalin passi, jota maan kansalaiset voivat hakea
**Portugalin kansalaisuus** on laillinen suhde Portugalin tasavallan ja yksilön välillä.

Kansalaisuuden saaminen syntymällä
----------------------------------

Syntyperäisiä portugalilaisia ovat sellaiset henkilöt, joiden vähintään toinen vanhempi on portugalilainen. Lisäksi sellaiset lapset, joiden vanhemmat ovat ulkomaalaisia, mutta asuneet Portugalissa laillisesti vähintään 10 vuotta, ovat syntyperäisiä maan kansalaisia. Myös sellaiset lapset saavat automaattisesti Portugalin kansalaisuuden, jotka ovat syntyneet Portugalissa, mutta joiden kotimaa ei myönnä ulkomailla syntyneille lapsille automaattisesti kansalaisuutta.

Kansalaisuuden saaminen hakemuksella
------------------------------------

Hakemuksen perusteella kansalaisuus voidaan myöntää sellaiselle vähintään 18-vuotiaalle hakijalle, joka täyttää seuraavat ehdot:

* Asunut Portugalissa laillisesti vähintään 5 vuotta
* Puhdas rikosrekisteri
* Ei verovelkoja Portugalissa
* Portugalin kielen taito vähintään A2-tasolla
* Todistetusti integroitunut yhteiskuntaan

Mikäli hakija on ollut naimisissa portugalilaisen kanssa vähintään 3 vuotta, Portugalissa laillisesti vietetty asumisaika lyhenee 3 vuoteen. Portugalilaisen kanssa naimisissa olevalle hakijalle ei yleensä myönnetä kansalaisuutta, mikäli tämä on vapaaehtoisesti palvellut jonkin maan asevoimissa tai toimii julkisessa virassa jossakin toisessa maassa.

Vuonna 2015 Portugalissa, ja Espanjassa, säädettiin laki, jonka nojalla sefardijuutalaisille tarjotaan mahdollisuus saada kansalaisuus syntyperän perusteella. Taustalla oli halu hyvittää 1490-luvulla toteutettu juutalaisten joukkokarkoitus Portugalista ja Espanjasta. Espanjan kohdalla hakijoiden tuli hakea kansalaisuutta viimeistään syyskuuhun 2019 mennessä, mutta Portugalissa takarajaa ei ole asetettu. Portugalissa ehtoja kuitenkin kiristettiin ns. Abramovitš-skandaalin jälkeen, kun kansalaisuus myönnettiin venäläiselle oligarkille Roman Abramovitšille ja tämän sefardijuutalaisen sukutaustan todentanut rabbi pidätettiin Portossa.

Vuodesta 2019 lähtien kansalaisuuden hakuprosessi on ollut mahdollista hoitaa kokonaisuudessaan verkossa, jolloin se on myös maksutonta.

Kaksoiskansalaisuus
-------------------

Portugali sallii kaksoiskansalaisuuden. Portugalin kansalaiset ovat myös automaattisesti Euroopan unionin kansalaisia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nacionalidade  2022. Portal das Comunidades Portuguesas. Viitattu 10.5.2022. (portugaliksi)
2. 1 2  Portuguese Citizenship: The Complete 2022 Guide *Digital Émigré*.  6.3.2021. Viitattu 10.5.2022. (englanniksi)
3. ↑  Pedir a nacionalidade portuguesa  2022. ePortugal.gov.pt. Viitattu 10.5.2022. (englanniksi)
4. ↑  After welcoming Sephardic Jews, Spain rejects thousands of citizenship requests *Times of Israel*.  25.7.2021. Viitattu 10.5.2022. (englanniksi)
5. ↑  Portugal to change law under which Roman Abramovich gained citizenship *the Guardian*.  16.3.2022. Viitattu 10.5.2022. (englanniksi)
6. ↑  Portugal *Dual Citizenship*.  2022. Viitattu 10.5.2022. (englanniksi)
7. ↑  EU citizenship  2022. European Commission. Viitattu 10.5.2022. (englanniksi)
**Vjatšeslav Kulpin** (s. 4. toukokuuta 1965 Narva, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen uransa lopettanut jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi lähes koko uransa kotimaassaan, mutta Kulpin loi pääsarjauraa myös Suomessa, Venäjällä ja Slovakiassa.

Ura
---

### Seuraura

Kulpin aloitti uransa kotikaupunkinsa joukkueen Narva Kreenholmin paidassa. Hän debytoi Meistriliigassa kaudella 1991–1992, joka päättyi Viron-mestaruuteen. Kesken seuraavan kauden 1992–1993 Kulpin siirtyi Suomeen ja I-divisioonajoukkue Helsingin Jääkiekkoklubin paitaan. Kaudeksi 1993–1994 hän palasi kasvattajaseuraansa Narva Kreenholmiin ja Kulpin valittiin Meistriliigan parhaaksi puolustajaksi. Hän pelasi kauden aikana myös Suomessa neljä ottelua SM-liigajoukkue Reipas Lahdessa. Kulpinista tuli SM-liigan kaikkien aikojen ensimmäinen virolaispelaaja. Kaudella 1993–1994 hän jatkoi Suomessa II-divisioonajoukkue Kajaanin Hokin riveissä. Kulpin teki siellä 25 runkosarjaotteluun pelipaikkaansa nähden hyvin peräti 42 (12+30) tehopistettä ja oli joukkueen toiseksi paras pistemies Juha Heiskasen jälkeen. Hän voitti koko II-divisioonan puolustajien piste- ja syöttöpörssin.

Kauden 1995–1996 Kulpin aloitti Venäjällä Kansainvälisen liigan Gazovik Tjumenissa, jossa hän teki 28 runkosarjaottelussa yhden maalin. Kesken kauden Kulpin siirtyi kuitenkin Slovakian Extraligan Dragon Prešoviin. Kaudeksi 1996–1997 hän palasi kotimaahansa ja siirtyi Tartu Välk-494:n riveihin. Kulpin pelasi siellä yhtäjaksoisesti kevääseen 2004 saakka. Hän voitti Viron-mestaruuden vuosina 1997, 1999, 2000, 2002 ja 2003 ja valittiin Meistriliigan parhaaksi puolustajaksi vuosina 1997 ja 1999. Kauden 2004–2005 Kulpin aloitti Narva PSK:n (ent. Narva Kreenholm) joukkueessa, mutta hän palasi kesken kauden kuitenkin Välk-494:ään. Kaudeksi 2006–2007 Kulpin palasi taas Narvaan, jossa hän lopetti pelaajauransa keväällä 2008.

### Maajoukkueura

Kulpin edusti Viroa B-sarjan MM-kilpailuissa vuosina 1998 ja 1999, C-sarjan MM-kilpailuissa vuosina 1995 ja 1997 sekä C2-sarjan MM-kilpailuissa vuonna 1994, jolloin hänet valittiin turnauksen parhaaksi puolustajaksi. Kulpin pelasi myös vuoden 1999 A-sarjan MM-kilpailujen karsinnoissa.

Lähteet
-------

* Vjatšeslav Kulpin The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Vjatšeslav Kulpin *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Vjatseslav Kulpin - European Hockey.Net (englanniksi)
2. 1 2  Vjatšeslav Kulpin *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
**Vjatšeslav Aleksejevitš Malakejev** (ven. Вячеслав Алексеевич Малакеев, s. 26. heinäkuuta 1973 Volgograd, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on suomalais-venäläinen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. 

Malakejevin kasvattajaseura on Rotor Volgograd. Venäjällä pelatessaan hänen seuransa olivat Zvezda Gorodištše sekä Torpedo Volžski, joista jälkimmäisen riveissä Malakejev pelasi parhaimmillaan maan toisella sarjatasolla. Hän siirtyi Suomeen pelaamaan vuonna 1995, liittyen Kakkosessa pelanneeseen Kemin Pallotoverien joukkueeseen. KPT-85:ssä Malakejev pelasi neljän kauden verran ja seura nousi sinä aikana Ykköseen. Kaudeksi 1999 Malakejev siirtyi Myllykosken Palloon -47. Hän ei kuitenkaan koskaan vakiinnuttanut paikkaa MyPan avauskokoonpanossa, tullen 45 ottelustaan 25 kertaa vaihdosta kentälle. Malakejev vietti myös jälkimmäisellä MyPa-kaudellaan aikaa lainalla AC Vantaassa.

Vuonna 2001 Malakejev liittyi Kakkosessa pelanneen FC Viikinkien riveihin. Heti ensimmäisellä kaudellaan hän johdatti Viikingit sarjanousuun, pelaten kauden jokaisessa ottelussa ja tehden 20 maalia. Malakejev oli myös mukana nostamassa Viikinkejä ensimmäistä kertaa seuran historiassa Veikkausliigaan kaudella 2006. Hän lopetti aktiiviuransa vuonna 2009 pelattuaan yli 300 ottelua Suomen kolmella korkeimmalla sarjatasolla. Veikkausliigassa Malakejev pelasi yhteensä 67 ottelua, joissa hän teki 5 maalia.

Malakejev on saavuttanut urallaan MyPan paidassa kaksi Veikkausliiga-pronssia vuosina 1999 ja 2000 sekä futsalin SM-hopeaa Futsal Team Kemi-Tornion riveissä vuonna 2000. Hän on myös ollut usein joukkueensa paras maalintekijä: KPT-85:n kanssa 18 maalillaan vuonna 1996 sekä Viikingeissä yhtäjaksoisesti neljän kauden ajan 2001–2004. Malakejev toimi kausina 2012–2014 entisen seuransa Viikinkien apuvalmentajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vjatsheslav Malakejev *Veikkausliiga.com*. Veikkausliiga Hall of Fame. Viitattu 5.11.2013.
2. ↑  Malakeev etsii jalkapallosta rytmiä *Palloliitto.fi*.  8.3.2013.  Arkistoitu 5.11.2013. Viitattu 5.11.2013.
Oskari Jauhiainen: *Kalasääski ja lohi* (1959)
**Kalasääski ja lohi** on Oulun Pokkisenpuistossa sijaitseva suihkulähdeveistos. Vuonna 1960 paljastettu pronssiveistos on kuvanveistäjä Oskari Jauhiaisen käsialaa, ja se on Oulun ensimmäinen varsinainen julkinen suihkulähdeveistos. Eläinaiheinen pronssiin valettu patsas on sijoitettu pyöreän altaan keskelle, koskesta nostetulle luonnonkivelle. Veistoksen mitat ovat 195 × 100 × 105 cm.

Ajatus suihkulähdeveistoksen hankkimisesta syntyi kaupungin 350-vuotisjuhlien yhteydessä vuonna 1955. Oskari Jauhiainen oli tuolloin mukana kilpailutoimikunnassa. Hanke kuitenkin kariutui, ja vasta vuonna 1960 veistos paljastettiin. Veistoksen ovat rahoittaneet toimitusjohtaja ja rouva U. J. Sundström.

Alun perin Jauhiainen oli suunnitellut veistokseen lohen sijaan haukea, mutta rahoittaja Sundström oli halunnut vaihtaa hauen loheksi. Jauhiainen oli tuolloin arvellut: "*Siitä tulleeki sitten Oulujoen viimeinen lohi*", viitaten Oulujoen valjastamiseen voimalaitospadoin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kalasääski ja lohi, 1959 *oulu.ouka.fi*. Viitattu 12.7.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Oulun Taidemuseo: Julkiset ulkoveistokset

Oulun nähtävyydet

|  |  |
| --- | --- |
| Puistot ja nähtävyydet | 
* Franzénin puisto
* Heinätorin puisto
* Hollihaan puisto
* Hautausmaa
* Mannerheimin puisto
* Hupisaaret
* Kasvitieteellinen puutarha
* Kaupunginojan puistovyöhyke
* Letonniemi
* Markkuun ryhmäpuutarha
* Pilpasuo
* Tuiranpuisto
* Hautausmaa
* Äimäraution siirtolapuutarha

 |
| Museot | 
* Automuseo
* Kierikkikeskus
* Merimiehenkotimuseo
* Sahamuseo
* Pohjois-Pohjanmaan museo
* Taidemuseo
* Turkansaaren ulkomuseo

 |
| Rakennukset ja alueet | 
* Kauppahalli
* Kauppatori
* Kaupungintalo
* Kaupunginteatteri
* Maikkulan kartano
* Nallikari
* Nuijamiesten lava
* Pikisaari
* Rotuaari
* Tietomaa
* Tuiran sillat
* Tuomiokirkko
* Vesaisenlinna
* Villa Hannala
* Ylikiimingin kirkko

 |
| Patsaat ja veistokset | 
* Frans Mikael Franzénin patsas
* Futura – Tuntematon
* Inhimillisen kosketuksen ja teknologian vuorovaikutus
* Kalasääski ja lohi
* Kevätmyrskyä
* Pallautuneet
* Pohjan neito
* Polskis
* Ruutuvihko
* Siivet
* Toripolliisi
* Tuirasta Ruijan rannoille
* Valaistuksen tie

 |
**James Stephen Mzilikazi Khumalo** (20. kesäkuuta 1932 Vryheid, KwaZulu-Natal – 22. kesäkuuta 2021) oli eteläafrikkalainen säveltäjä ja kielitieteilijä.

Khumalo syntyi Pelastusarmeijan maatilalla liikkeessä vaikuttaneelle pariskunnalle. Hän sai jo lapsena kosketuksen sekä länsimaiseen vokaalimusiikkiin että afrikkalaisiin musiikkiperinteisiin. Khumalo opiskeli kieliä ensin Etelä-Afrikan yliopistossa ja sai vuonna 1987 filosofian tohtorin arvon Witwatersrandin yliopistosta. Hän työskenteli Afrikan kielten professorina ja niiden laitoksen johtajana Witwatersrandin yliopistossa, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1998. Hän oli zulun kielen asiantuntija.

Khumalon ensimmäinen sävellys on *Ma Ngificwa Ukufa* (1958). Hän sävelsi myöhemmin runsaasti teoksia kuorolle. Khumalo sävelsi ensimmäisen eteläafrikkalaisen oratorion afrikkalaisella kielellä (*UShaka*, 1982, uudistettu 1996) ja oli ensimmäinen musta eteläafrikkalainen täysimittaisen oopperan (*Princess Magogo*, 2002) säveltäjä. Apartheidajan päätyttyä hän toimi puhemiehenä komiteassa, joka valitsi Etelä-Afrikalle uuden kansallislaulun: laajennetun version "Nkosi Sikelel' iAfrikasta" sanoituksin kaikilla yhdellätoista kansalliskielellä. Khumalon vokaalisävellykset ovat yleensä olleet zulunkielisiin teksteihin laadittuja. Vuonna 1986 säveltäjä loi kuoroteoksen arkkipiispa Desmond Tutun virkaanastumisen kunniaksi. Sävellystyön ohella Khumalo johti monia kuoroja kansainvälisesti ja perustanut Richard Cockin kanssa kansallisen kuorofestivaalin.

Khumalo sai uransa aikana monia palkintoja ja tunnustuksia. Hän oli Etelä-Afrikan, Zulumaan, Fort Haren, Stellenboschin ja Witwatersrandin yliopistojen kunniatohtori. Bongani Ndodana-Breen sävelsi Khumalon kunniaksi pianokonserton *Mzilikazi Emhlabeni*.

Lähteet
-------

1. ↑  Patience Bambalele: Choral music icon Prof Mzilikazi Khumalo dies a day after his 89th birthday *SowetanLIVE*.  22.6.2021. Arena Holdings. Viitattu 23.6.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Citation for James Khumalo University of the Witwatersrand, Johannesburg
3. ↑  Khumalo, (James Steven) Mzilikazi Grove Music Online
4. ↑  Spotlight on foremost South African composer Mzilikazi Khumalo African Studies Center, University of Michigan
5. ↑  Mzilikazi Khumalo Naxos


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Rautavaaran auto-onnettomuus** tai **Rautavaaran perhesurma** tapahtui sunnuntai-iltana 26. lokakuuta 2014 kantatiellä 75 Rautavaaran kunnassa lähellä Hankamäen kylää, kun vuonna 1981 syntynyt nurmeslainen perheenäiti ajoi henkilöautolla tahallaan vastaantulevaa linja-autoa päin surmaten itsensä ja kolme lastaan. Lapset olivat iältään 1-, 2- ja 6-vuotiaita. Onnettomuudessa mukana ollut linja-auto oli matkalla Nurmeksesta Kuopioon, ja siinä matkusti kahden nuorimman lapsen isä. Linja-auton kuljettaja ja neljä matkustajaa loukkaantuivat lievästi.

Tapahtumien kulku
-----------------

Tapahtumaa edelsi perheenäidin ja hänen avomiehensä välinen riita perheen asioista. Nainen seurasi linja-autoa lapset kyydissään ja pysäytti sen bussipysäkille. Riitely jatkui hetken bussissa, minkä jälkeen bussinkuljettaja pyysi naisen poistumaan, jotta bussi pääsisi jatkamaan matkaa. Nainen poistui linja-autosta ja lähti seuraamaan autollaan bussia. Nainen ohitti linja-auton, teki U-käännöksen ja törmäsi tahallaan vastaantulevaan bussiin. Onnettomuustutkintalautakunta selvitti, että naisen kuljettaman henkilöauton nopeus oli 92–123 km/h, mutta törmäysjälkien ja henkilöauton keskinopeuden perusteella on aihetta olettaa, että henkilöauton nopeus törmäyshetkellä oli ollut lähempänä 123 km/h. Keskusrikospoliisin laboratorion tutkimuksen mukaan linja-auton nopeus törmäyshetkellä oli 47 km/h. Tutkimuksissa kävi ilmi, että linja-auto oli ehtinyt jarruttaa. Henkilöauto oli osittain painautunut linja-auton alle.

Kolaria edeltävä riita oli taltioitu kännykällä. Tallenteessa oli sisällöltään kaikki, mitä lähellä istuneet muut matkustajat olivat kertoneet keskustelusta.

Poliisin mukaan äiti ei ollut suunnitellut tekoaan entuudestaan, vaan teko oli tehty äkkipikaistuksissa ja kiihtyneessä mielentilassa.

Jälkipuinti
-----------

Kolarin jälkeen alettiin suunnitella jopa 14 muutosta lakiin perhesurmien estämiseksi. Muutosten myötä esimerkiksi viranomaiset, koulut, neuvolat ja sosiaalitoimi saavat jatkossa oma-aloitteisesti ilmoittaa poliisille, jos on aihetta epäillä, että perhe voisi olla tehostetun avun tarpeessa. Poliisi voi muutosten myötä myös kutsua kokoon useita toimijoita räätälöimään apua perheelle.

Lähteet
-------

1. ↑  Neljän ihmisen kuolemaan päättynyt kolari hiljensi Rautavaaran *Helsingin Sanomat*. Viitattu 27.4.2017.
2. 1 2  Poliisi Rautavaaran per­he­sur­mas­ta: Äiti ajoi kolarin pi­kais­tuk­sis­saan *Kaleva*. Viitattu 27.4.2017.
3. ↑  Rautavaaran tragedian tutkija: Kolari oli teknisesti poikkeuksellinen *Ilta-Sanomat*. Viitattu 27.4.2017.
4. ↑  Rautavaaran kolarin bussiriita nauhoitettu kännykällä *Savon Sanomat*. Viitattu 27.4.2017.
5. ↑  Jopa 14:ää lakia muutetaan perhesurmien estämiseksi *Savon Sanomat*. Viitattu 27.4.2017.
**Myössäjärvi-Martinjärvi** on saareton vaarojen reunustama järvi Inarissa Lapin maakunnan pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 87 hehtaaria ja vesitilavuus 9,9 kuutiohehtometriä. Etäisyys Ivalosta on 19 kilometriä pohjoisluoteeseen ja Rovaniemeltä 266 kilometriä pohjoiskoilliseen. Valtatie 4 kulkee aivan Myössäjärven rantaviivaa pitkin.

Maantiede
---------

Myössäjärvi-Martinjärvi on kaakkois–luoteissuuntainen. Sen eteläosasta työntyy lounaaseen kolmionmuotoinen, suhteellisen syvä lahti. Keskiosasta työntyy koilliseen puolestaan suhteellisen matala lahti. Martinkotajärvi sijaitsee Myössäjärven luoteispuolella. Myössäjärven syvin kohta sijaitsee altaan keskiosassa. Sitä ympäröi yhtenäinen vähintään 20 metriä syvä vyöhyke. Järven lounaisosassa on 20-metrinen syvänne. 

Myössäjärveä reunustaa iäkäs mäntymetsä ja jyrkät kalliovaarat. Koillisrannan Karhunpesävaara kohoaa noin 230 metriä merenpinnan yläpuolelle, kaakkoisrannan Myössäjärvenpakan korkeustaso on myös noin 230 metriä mpy eli lähes 80 metriä järven pintaa korkeammalla. Valtatie 4 on rakennettu Myössäjärven itärannan ja Martinkotajärven länsirannan myötäisesti.

Myössäjärven vesitilavuus on 9 851 000 kuutiometriä.

Suomen suurin tafoni, Karhunpesäkivi, sijaitsee Karhunpesävaaran rinteellä.

Myössäjärven ympäristössä on lukuisia metsälampia, joista useat ovat vailla karttanimeä. Järven lounaispuolella sijaitsee Harrijärvi, Mukkajärvi ja Pahtajärvi, joiden eteläpuolella sijaitsee Rahajärvi. Kaakossa on Ukonjärven Ukonperä.

Myössäjärvi-Martinjärvi (71.113.1.003) kuuluu Simmettijärven valuma-alueeseen (71.113), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Paatsjoen vesistössä (71). Toinen jakovaihe on Inarinjärven alue (71.11) ja ensimmäinen jakovaihe Inarin alue (71.1). Myössäjärvi-Martinjärvi on toiseksi laajin Simmettijärven valuma-alueen 21:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Simmettijärvi ja kolmanneksi laajin Tuulijärvi. Lähes puolet alueen järvistä on vailla virallista nimeä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Myössäjärvi-Martinjärvi, vakavesi, Inari
2. 1 2 3 4 5  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 21.9.2021.
3. ↑  Myössäjärvi-Martinjärvi. Järviwiki. Viitattu 21.9.2021.
4. 1 2  Inari-Saariselän kahdeksan kauneinta luontokohdetta : Myössäjärvi *Inarisaariselkä.fi*.  6.5.2020. Viitattu 21.9.2021.
5. ↑  Simmettijärven valuma-alue (71.113). Järviwiki. Viitattu 21.9.2021.
**Kalifornian osavaltionyliopisto, East Bay** (engl. *California State University, East Bay*, joskus myös muodoissa *Cal State East Bay*, *CSU East Bay, East Bay*, ja *CSUEB*) on julkinen yliopisto, joka sijaitsee Haywardin kaupungissa Alamedan piirikunnassa Kaliforniassa. Se avattiin vuonna 1957. Yliopiston tunnusvärit ovat punainen, musta ja valkoinen, ja sen mottona on *Per Aspera Ad Astra* (engl. *Through Adversity to the Stars*). Yliopiston nykyinen rehtori (*president*) on Leroy M. Morishita.

Syksyllä 2017 yliopistossa opiskeli kokopäiväisesti 11 318 perustutkinto-opiskelijaa ja 1 259 jatko-opiskelijaa. Yliopiston opetushenkilökuntaan kuului samaan aikaan 917 henkilöä. Vuonna 2018 yliopiston vuosibudjetti oli 201,8 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.

Yliopistourheilussa CSUEB on mukana NCAA:n toiseksi korkeimmalla sarjatasolla (*NCAA Division II*). Yliopiston urheilujoukkueiden maskotti on nimeltään "Pioneers".

Tiedekunnat
-----------

* College of Business and Economics
* College of Education and Allied Studies
* College of Letters, Arts, and Social Sciences
* College of Science

Lähteet
-------

1. ↑  CSUMentor *csumentor.edu*. Viitattu 8.7.2010. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  University Facts *California State University, East Bay*. Viitattu 5.4.2018. (englanniksi)
**Ultramoniottelu** eli yleisurheilun 20-ottelu on suomalainen keksintö, jonka ensimmäinen kilpailu järjestettiin Eläintarhan kentällä Helsingissä vuonna 1981.

Kansainvälinen lajiliitto International Association for Ultra Multievents (IAUM) perustettiin vuonna 2003.

**Lajit miesten ultramoniottelussa:**

1. päivä: 100 m juoksu, pituushyppy, 200 m aitajuoksu, kuulantyöntö, 5 000 m, 800 m, korkeushyppy, 400 m, moukarinheitto, 3 000 m estejuoksu.

2. päivä: 110 m aitajuoksu, kiekonheitto, 200 m, seiväshyppy, 3 000 m, 400 m aitajuoksu, keihäänheitto, 1 500 m, kolmiloikka, 10 000 m.

**Lajit naisten 14-ottelussa:**

1. päivä: 100 m aitajuoksu, korkeushyppy, 1 500 m, 400 m aitajuoksu, kuulantyöntö, 200 m.

2. päivä: 100 m, pituushyppy, 400 m, keihäänheitto, 800 m, 200 m aitajuoksu, kiekonheitto, 3 000 m.

28. ultramoniottelun maailmanmestaruuskilpailut käytiin Eläintarhan kentällä Helsingissä 24.–25.8.2019. Suomalainen Henry Andberg voitti maailmanmestaruuden M45-sarjassa. Hän on voittanut ultramoniottelun MM-hopean aiemmin.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Tiedätkö, mitä on 20-ottelu? Henry Andberg kisaa raastavassa lajissa: "Maratonin aiheuttamat kivut eivät ole lähelläkään sitä" *www.iltalehti.fi*. Viitattu 22.8.2019.
Piero Soderini, Ridolfo del Ghirlandaion maalaama muotokuva.
**Piero di Tommaso Soderini** (17. maaliskuuta 1451 tai 18. toukokuuta 1452 Firenze – 13. kesäkuuta 1522 Rooma, Kirkkovaltio) oli italialainen valtiomies, joka oli vuosina 1502–1512 Firenzen tasavallan johtaja.

Soderini kuului vanhaan firenzeläissukuun, jotka tunnettiin lääkäreinä. Hänestä tuli priori vuonna 1481. Soderini pääsi Firenzeä johtaneen Piero di Lorenzo de’ Medicin suosioon, ja hänet nimitettiin vuonna 1493 Firenzen lähettilääksi Ranskaan. Kun Medicit oli ajettu pois Firenzestä ja tasavaltaa heidän jälkeensä johtanut kansanjohtaja Girolamo Savonarola myös syösty vallasta, valittiin Soderini vuonna 1502 Firenzen elinikäiseksi gonfalonieeriksi. Elinikäisen gonfalonieerin asettamisella pyrittiin vakiinnuttamaan tasavallan poliittisia oloja, ja Soderini osoittautuikin maltilliseksi ja harkitsevaiseksi johtajaksi. Firenzen puolustus siirrettiin vuonna 1505 ulkopuolisilta palkkasotilailta kaupunkivaltion omista asukkaista muodostetulle kansalaisarmeijalle, mikä oli ollut Soderinin kyvykkään alaisen Niccolò Machiavellin ehdotus. Pitkään jatkunut sota Firenzen ja Pisan välillä päättyi voittoon vuonna 1509, kun firenzeläiset valtasivat Pisan. Suurvaltapolitiikassa Soderini piti Firenzen Ranskan liittolaisena.

Vuonna 1512 Espanjan tukema Pyhä liiga valloitti Firenzen, ajoi Soderinin maanpakoon ja palautti Medicit valtaan. Soderini eli Ragusassa, kunnes uusi Medici-sukuinen paavi Leo X kutsui hänet Roomaan. Soderini ei voinut palata Firenzeen, joten hän asui Roomassa kuolemaansa asti.

Lähteet
-------

1. ↑  Raffaella Zaccaria: SODERINI, Piero (italiaksi) *Dizionario Biografico degli Italiani* (2018), Treccani. Viitattu 10.8.2021.
2. 1 2 3 4 5  Piero di Tommaso Soderini (englanniksi) *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 10.8.2021.
3. ↑  Niccolò Machiavelli (englanniksi) *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 10.8.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Piero Soderini** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Natalja Streltšenko** (ven. Наталья Стрельченко; 1976 Pietari – 30. elokuuta 2015 Manchester) oli venäläis-norjalainen pianisti. Hän käytti nimestään myös muotoa Natalia Strelle.

Streltšenko aloitti pianonsoiton 8-vuotiaana ja debytoi 12-vuotiaana pietarilaisen orkesterin kanssa. Hän valmistui Pietarin konservatoriosta sekä Norjan valtiollisesta musiikkikorkeakoulusta ja muutti Osloon miehensä Vladimir Suzdalevitšin kanssa tämän saatua sieltä töitä. Streltšenko esiintyi laajalti Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Aasiassa. Hänen resitaalejaan järjestettiin esimerkiksi Carnegie Hallissa ja Wigmore Hallissa. Hän levytti Franz Lisztin ja Agathe Backer Grøndahlin teoksia.

Kuolema
-------

Streltšenko erosi ensimmäisestä miehestään Vladimir Suzdalevitšista, jonka kanssa hänellä oli lapsi. Hän meni vuonna 2013 Norjassa uusiin naimisiin kontrabasisti John Martinin kanssa. Syksyllä 2013 Martin vangittiin 60 päiväksi vaimonsa uhkailusta ja hyökkäämisestä tämän kimppuun kahdessa eri yhteydessä. 30. elokuuta 2015 Martin murhasi Streltšenkon pariskunnan asunnossa Manchesterissa. Tämä oli saanut vakavia pään ja kaulan alueen vammoja. Oikeudenkäynnissä tuotiin esiin miehen kateus Streltšenkon uramenestyksestä. Syyttäjän mukaan Streltšenko oli valittanut miehensä kontrolloinnista ja mustasukkaisuudesta. Miehen kerrottiin myös toisinaan estäneen Streltšenkoa fyysisesti poistumasta kotoa. Martin kertoi kärsineensä masennuksesta ja sekakäyttäneensä alkoholia sekä lääkkeitä.

Martinille langetettiin tuomioksi elinkautinen vankeus armahdusmahdollisuudella yli 17 vuoden kuluttua rangaistuksen suorittamisen alkamisesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Day two updates: Husband stands trial accused of murdering Russian concert pianist Natalia Strelchenko Manchester Evening News
2. 1 2 3  Russian-Norwegian Concert Pianist Found Murdered in Britain The Violin Channel
3. 1 2  Dead woman named as concert pianist Natalia Strelchenko BBC News
4. 1 2  Pianist Natalia Strelchenko's husband guilty of her murder The Guardian
5. ↑  Natalia Strelchenko AllMusic
6. ↑  Pianist Natalia Strelchenko's husband John Martin jailed for her brutal murder CBC


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Pulkkilanharjun keskimmäinen saariKeskimmäinen saari ilmakuvassa.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
AsikkalaPäijät-HämeSuomi |
| Saariryhmä | 
Pulkkilanharjun saariryhmä |
| Vesialue | 
Päijänne |
| Korkein kohta | 
90 m  |
| Pinta-ala | 
34,69 ha  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Pulkkilanharjun keskimmäinen saari** on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Asikkalassa. Osa siitä kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.

Maantietoa
----------

Saari on 2,9 kilometriä pitkä, 270 metriä leveä ja sen pinta-ala on 34,7 hehtaaria. Se sijaitsee Hinttolanselän ja Asikkalanselän välissä ja kuuluu Pulkkilanharjun muodostavaan harjujaksoon. Sen koillispuolella sijaitsee Pulkkilanharjun pohjoisin saari, joka jää 140 metriä leveän Karinsalmen taakse. Saaren lounaispuolella se on rakennettu lähes yhteen Vähäsaaren kanssa, joiden välissä virtaa kapea Vähäsalmi. Saaren harjanteen korkein kohta sijaitsee Kukonkorkeella, joka kohoaa 22 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saaren ylittää Sysmän kirkonkylästä Vääksyyn kulkeva seututie 314. Saaressa ei ole kiinteää asutusta, mutta sille on rakennettu yli 20 vapaa-ajan asuntoa. Saaren eteläpäässä on ravintola, jossa on pieni näkötorni.

Luontoarvoja
------------

Saaresta on noin puolet luonnonsuojelualuetta, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon yhdessä pohjoisen Pulkkilanharjun saaren kanssa. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000 -alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).

Katso myös
----------

* Luettelo Päijänteen kansallispuiston alueista ja saarista
* Luettelo Suomen Natura 2000 -alueista

Huomautukset
------------

1. 1 2  Saaren pinta-ala on mitattu Karttapaikan pinta-alan mittaustyökalulla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pulkkilanharjun keskimmäinen saari, Asikkala (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 30.9.2019.
2. ↑  Pulkkilanharjun keskimmäinen saari, Asikkala (sijainti varjokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 30.9.2019.
3. 1 2  Pulkkilanharjun keskimmäinen saari, Asikkala (sijainti ilmavalokuvassa) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 30.9.2019.
4. ↑  Päijänteen alue (FI0335003), 7.3.2014, viitattu 25.9.2019

Aiheesta muualla
----------------

* Rantaterassi Reimari

Päijänteen kansallispuisto

* Päijänne
* Haapasaari
* Kelvenne
* Pulkkilanharju
* Päijätsalo
**Isohevosantilooppi** (*Hippotragus equinus*) on hevosantilooppeihin kuuluva eläin. Sen ruumis on 250–260 cm:n pituinen ja säkäkorkeus on 150–160 cm. Eläin painaa n. 260–300 kg ja sen hännän pituus on 50–70 cm.

Tuntomerkit
-----------

Uros on kooltaan noin neljänneksen tai viidenneksen suurempi kuin naaras. Sen sarvet (50–70 cm) ovat käyrät ja oleellisesti lyhyemmät kuin mustahevosantiloopilla. Niskassa ja hartioissa on tumma harja, ja hieman vaatimattomampana se on myös kaulan alla.

Levinneisyys
------------

Isohevosantilooppia tavataan myös Afrikassa Saharan eteläpuolisilla alueilla lukuun ottamatta Guineanlahden rannikon sademetsäaluetta ja suurinta osaa Etelä-Afrikasta. Länsi-Afrikassa laji on uhanalainen, muualla varsin harvinainen. Isohevosantiloopilla on vakaa kanta vain suojelualueilla.

Elinympäristö
-------------

Sen elinympäristöä ovat ruohikkoiset alueet, savanni ja suojaiset metsät lähellä sopivia juomapaikkoja.

Laumaeläminen
-------------

Isohevosantilooppi elää yksikseen, pareittain tai pienissä, noin 25 eläimen laumoissa. Laumaa johtaa hallitseva uros.

Ravinto
-------

Ravinnosta pääosa on ruohoa, jossakin määrin myös pensaiden lehtiä ja hedelmiä.

Lisääntyminen
-------------

Naaralla kanto-aika kestää 9 kuukautta ja se saa yhden jälkeläisen. Naaraat hakeutuvat synnytyksen jälkeen omiin laumoihinsa.

Lähteet
-------

* Suuri Eläinkirja. WSOY 1998. ISBN 951-0-22848-6

### Viitteet

1. ↑  IUCN SSC Antelope Specialist Group: *Hippotragus equinus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2*.  2008. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 27.7.2014. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Hippotragus equinus | 
* Wikidata: Q471785
* Wikispecies: Hippotragus equinus
* ADW: Hippotragus\_equinus
* ARKive: hippotragus-equinus
* BOLD: 463655
* CoL: 3M3CZ
* EoL: 331075
* Fossilworks: 149602
* GBIF: 2441030
* iNaturalist: 42332
* IRMNG: 10598840
* ITIS: 898270
* IUCN: 10167
* MSW: 14200939
* NCBI: 37186
* TSA: 8276

 |
|  |
| Antilope equina | 
* Wikidata: Q109646771
* GBIF: 11282877

 |

 |
**Isoisäparadoksi** on populaarikulttuurissakin tunnettu aikaparadoksi eli aikamatkustukseen liittyvä paradoksi: mitä tapahtuisi, jos henkilö matkustaisi ajassa taaksepäin ja tappaisi isoisänsä? Lakkaisiko hän olemasta? Tällöinhän hän ei olisi syntynyt eikä tehnyt aikamatkaa, jossa tappaisi isoisänsä. Näin ollen isoisä eläisi, ja aikamatkaaja tulisi syntymään normaalisti, jolloin hän taas pystyisi tekemään tämän aikamatkan. Tämän paradoksin jokainen päätelmä tuntuu kieltävän itsensä.

Isoisäparadoksia käytetään perusteluna sille, että aikamatkustus menneisyyteen olisi mahdotonta. Nykyisin tunnetaan kuitenkin muitakin vaihtoehtoja. Stephen Hawkingin laskujen mukaan todennäköisyys sille, että ihminen pystyy matkaamaan menneisyyteen ja murhaamaan isoisänsä, olisi yhden suhde kymmenen potenssiin miljoona triljoonaa triljoonaa triljoonaa.

Isoisäparadoksin selitysyrityksiä
---------------------------------

### "Ojasta allikkoon"-selitys

Tämän teorian mukaan aikamatkaaja ei voi estää isoisäänsä lisääntymästä. Matkustaessaan ajassa taaksepäin, hänestä tulee osa isoisänsä aikaa, jolloin isoisän on lisäännyttävä, jotta aikamatkaaja voi palata ajassa taaksepäin. Tästä päästään johtopäätökseen, ettei ole mahdollista vaikuttaa menneisyyden tapahtumien lopputulokseen matkustamalla ajassa taaksepäin.

### Tieteellisiä teorioita

Novikovin itsekonsistenssin periaate sekä lukuisat Kip Thornen viimeaikaiset laskelmat perustelevat, että massa, joka on matkannut ajassa taaksepäin, ei kykene aikaansaamaan paradokseja. Ei ole mitään tiettyjä ehtoja, jotka johtaisivat paradoksiin sen jälkeen, kun ajassa alettaisiin matkailla. Jos näitä oletuksia voidaan pitää luotettavina, olisi lopputulos mielenkiintoinen: mitään yleisesti tunnetuista aikamatkustusparadokseista ei olisi mahdollista jäljentää fyysisellä tasolla.

### Selityksiä tieteisfiktiossa

Tieteisfiktiossa isoisäparadoksi jätetään yleensä selittämättä, mikä johtaa juonen paradoksaalisuuteen. Ehkä yleisin tapa selittää isoisäparadoksi tieteisfiktiossa on "rinnakkaismaailma". Sen mukaan paradoksia ei synny, koska on olemassa useita vaihtoehtoisia ulottuvuuksia tai aikalinjoja. Taaksepäin matkustava avaa menneeseen aikaan uuden aikalinjan, jolloin isoisän surmaaminen tai vastaava ei vaikuta häneen.

Johtopäätös
-----------

Yleisesti paradoksiin on esitetty vastaukseksi että ajassa ei olisi mahdollista mennä menneisyyteen tai tulevaisuuteen, ja aikaa voisi ainoastaan hidastaa tai nopeuttaa aikamatkaajan näkökulmasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Hawking, Stephen W.: *Ajan lyhyt historia*. (Alkuteos: The Illustrated A Brief History of Time, 1996.) Tarkistettu ja täydennetty, kuvitettu laitos. Suomentanut Risto Varteva. Porvoo Helsinki Juva: WSOY, 2000. ISBN 951-0-19440-9.  s. 133-153