recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Terttu Orvokki Suni** (o.s. **Suni**; entinen **Suni–Pesonen**; s. 14. heinäkuuta 1936 Kymi) on suomalainen iskelmäsanoittaja ja juristi.

Terttu Suni perusti vuonna 1964 Terttu Vilholan (sittemmin Terttu Talonen) kanssa lyhytikäisen lauluduon *Tertut*, joka levytti neljä Sunin säveltämää ja sanoittamaa kappaletta. Tästä yhteydestä Fazer-levy-yhtiön tuotantopäällikkö Toivo Kärki keksi hänet sanoittajaksi. Kaikkiaan Sunin iskelmätekstejä on levytetty vain yhdeksän, joista kaksi hän teki Kärjen sävellyksiin. Viimeksi mainituista toinen on Tamara Lundin suurimpiin menestyksiin kuuluva "Märkää asfalttia" vuodelta 1966.

Suni ja Vilhola tutustuivat toisiinsa Suomen Matkatoimistossa työskennellessään. Tertut esiintyivät yksityistilaisuuksissa ja tanssilavoilla. He esiintyivät myös Yleisradion TV1:n lauantaisessa viihdeohjelmassa Yksityistilaus, jonka jaksoissa Tertut olivat laulavina tarjoilijoina.

Myöhemmin Suni luki ylioppilaaksi ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi (OTK) 1984 Helsingin Yliopistosta. Vuodesta 1984 hänellä on ollut oma lakitoimisto. Suni on työssään perehtynyt ihmisoikeuksiin ja sittemmin yritysten juridisiin palveluihin. Sunin puoliso oli Mauri Olavi Pesonen ja hänellä on kolme lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Suni Terttu Orvokki, Suomen lakimiehet 2015, toimittaja Tia Tuominen, Suomen Lakimiesliiton kirjasarja N:o 121, Talentum Media Oy, Mikkeli 2015
2. 1 2 3  Jarmo Talonen, Kahden viestimen tyttö: Tertun Odysseia 15.6.1941 – 2.12.2013, sivut 132–137, Kirkkonummi 2021, ISBN 978-952-69243-8-0

* Kalervo Kärki: *Sydämeni sävel: Toivo Kärki ja hänen musiikkinsa*, s. 585 ja 590. Helsinki: Mediapinta, 2015. ISBN 978-952-235-888-2.
* Terttu Sunin sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kylmäekstruusio** eli **kylmämuotoilu** on ekstruusiota, jossa lämpötila pidetään prosessin aikana alle 50 °C:ssa. Lisäksi kylmäekstruusion määritelmässä korostuu se, että päätarkoitus on nimenomaan muotoilla massaa tiiviiksi lopputuotteeksi. Myös aistinvaraiset ominaisuudet, kuten pinnan sileys ja tasaisuus, ovat tärkeitä ominaisuuksia kylmämuotoilussa. 

Kylmäekstruusiolla tarkoitetaan prosessia, jossa raakamateriaalista muotoillaan (ja sekoitetaan) matalassa lämpötilassa lopputuote. Myös ruuvinpyörimisnopeus ekstruuderissa on kylmämuotoiltaessa hitaampi verrattuna esimerkiksi korkeammissa lämpötiloissa tehtävään ekstruusioon. Tällaisia ekstruusiotuotteita, joiden valmistuksessa käytetty leikkausvoima on matalampi (engl. low shear), ovat tyypillisesti erilaiset pastatuotteet ja prosessoidut lihatuotteet. Siten kylmäekstruusiolla valmistettavien tuotteiden tekstuuri eroaa oleellisesti keittoekstruusiolla perinteisesti valmistettavien snacktuotteiden, kuten maissinaksujen, huokoisesta tekstuurista.

* Kylmäekstruusiossa voidaan käyttää yksi- tai kaksiruuvipuristinta tai suulakepuristinta.Kylmäekstruusiossa voidaan käyttää yksi- tai kaksiruuvipuristinta tai suulakepuristinta.

Lähteet
-------

1. ↑  Maskan M, Altan A. 2011. Advances in food extrusion technology. CRC Press.
2. ↑  Yağcı S, Göğüş F, Jouppila K, Talja RA, Hyvönen L. Kristbergsson K. 2018. Extrusion. In: Kristbergsson, K. & Ötles, S. (Ed.) Food Processing. ISEKI Food Series Volume 8.
3. ↑  Steel CJ, Leoro MGV, Schmiele M, Ferreira RE, Chang YK. 2012. Thermoplastic extrusion in food processing. In Thermoplastic elastomers. InTech.
**Nuori lurjus rakastuu** (engl. *Personal Property*) on vuonna 1937 ensi-iltansa saanut W. S. Van Dyken ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Jean Harlow ja Robert Taylor. Sivuosissa näyttelevät muiden muassa Reginald Owen, Una O'Connor ja Henrietta Crosman.

Hugh Mills ja Ernest Vajda kirjoittivat käsikirjoituksen H. M. Harwoodin näytelmän *The Man In Possession* pohjalta. *The Man In Possession* -näytelmä esitettiin ensimmäisen kerran Lontoossa 22. tammikuuta vuonna 1930 ja Broadwaylla 1. marraskuuta vuonna 1930.

*Nuori lurjus rakastuu* on mustavalkoinen ja kestää 84 minuuttia, eli tunnin ja 24 minuuttia. *Nuori lurjus rakastuu* sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 19. maaliskuuta vuonna 1937. Suomeen elokuva ilmestyi teattereihin 1. elokuuta vuonna 1937. Metro-Goldwyn-Mayer tuotti elokuvan.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
*Nuori lurjus rakastuu* kertoo Robert Dabneysta (Taylor), joka palaa hänen perheensä luo lain kanssa tulleihin ongelmien jälkeen. Seriffi hankkii hänelle työpaikan katsomassa taloa ja leski Crystal Wetherbyn (Harlow) huonekaluja.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Muuta
-----

Harlow ja O'Connor näyttelivät viimeksi yhdessä draamassa *Lentäjän viimeinen urotyö* vuonna 1936. Samoin Harlow ja Owen näyttelivät viimeksi yhdessä komediassa *Platinapommi* vuonna 1931. Ja Harlow ja Harvey näyttelivät viimeksi yhdessä draamassa *Saigonin kaunotar* vuonna 1932 ja Harlow ja Witherspoon näyttelivät viimeksi yhdessä *Kahdesti vihitty* vuonna 1936.

Elokuvassa Harlow koko ajan käytti safiirikihlasormusta, jonka hänelle antoi hänen miesystävänsä William Powell, jonka kanssa hän on näytellyt yhdessä elokuvissa *Trocadero* (1935) ja *Kahdesti vihitty*.

*Nuori lurjus rakastuu* on uudelleenfilmatisointi vuoden 1931 elokuvasta, *The Man in Possession*, jossa Irene Purcell näytteli Harlowin roolin ja Robert Montgomery näytteli Taylorin roolin.

*Nuori lurjus rakastuu* jäi Harlowin toiseksi viimeiseksi elokuvaksi.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Jean Harlow  | … |  Crystal Wetherby
  |
|  Robert Taylor  | … |  Raymond Dabney / Ferguson
  |
|  Reginald Owen  | … |  Claude Dabney
  |
|  Una O'Connor  | … |  Clara
  |
|  Henrietta Crosman  | … |  Rouva Cosgrove Dabney
  |
|  E. E. Clive  | … |  Cosgrove Dabney
  |
|  Cora Witherspoon  | … |  Rouva Burns
  |
|  Marla Shelton  | … |  Catherine Burns
  |
|  Forrester Harvey  | … |  Herbert Jenkins
  |
|  Lionel Braham  | … |  Lordi Carstairs
  |
|  Barnett Parker  | … |  Arthur "Trevy" Trevelyan
  |

Lainauksia
----------

* Crystal Wetherby: *And while we're asking so many questions, why were YOU sent to jail?*
* Raymond Dabney: *Murder.*
* Crystal Wetherby: *I wish it had been suicide!*

Aiheesta muualla
----------------

* *Nuori lurjus rakastuu* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Nuori lurjus rakastuu* Elonetissä.
* *Nuori lurjus rakastuu* Phoenix Cinemassa (englanniksi)
* *Nuori lurjus rakastuu* San.Beck.orgissa (englanniksi)
* Personal Property. *Turner Classic Movies – TCM*.  Arkistoitu 19.5.2021. Viitattu 19.6.2022. (englanniksi)
**Kylmäkosken työväentalo** on Akaan Kylmäkosken taajamassa sijaitseva työväentalo.

Historiaa
---------

Kylmäkosken työväenyhdistys perustettiin vuonna 1902. Yhdistys sai Vanhanhautaan tilan omistajalta Bertta Faveinilta lahjaksi tontin työväentalon rakentamiseksi vuonna 1906. Kartanon poika oli suunnitellut saavansa työväen kannatuksen eduskuntavaaleissa. Kun yhdistys ei asettanutkaan poikaa kansanedustajaehdokkaakseen, kartanon omistaja vaati lahjakirjan mitätöimistä. Kihlakunnanoikeus katsoi lahjoituksen kuitenkin lailliseksi ja yhdistys sai pitää tontin omanaan. Yhdistys osti Uudenhautaan ja Vanhanhautaan kartanoiden yhteisen meijerirakennuksen, joka siirrettiin tontille. Tontti tasattiin ja perustukset tehtiin talkoilla. Rakennus teetettiin urakalla vesikattoon asti ja loput tehtiin taas talkoilla. Vihkiäisiä vietettiin marraskuussa 1907.

Sisällissodan jälkeen suojeluskuntalaiset takavarikoivat työväentalon ja haastoivat yhdistyksen oikeuteen vaatien korvauksia mm. punakaartilaisten voin ottamisesta meijeriltä. Yhdistys voitti jutun ja talo saatiin takaisin keväällä 1919. Takavarikon aikana suojeluskuntalaiset käyttivät taloa majapaikkanaan ja rakensivat tontille ulkohuonerakennuksen, johon tuli aitta, kaksi varastoa, talli kahdelle hevoselle ja käymälät. Työväenyhdistys oli hankkinut rakennusaineet jo aiemmin ja rakentaminen teetettiin pakkotyönä työväenliikettä lähellä olevilla työläisillä, jotka eivät kuuluneet punakaartiin eivätkä joutuneet vankilaan. Ulkorakennuksen päässä sijainnut aitta purettiin vuonna 1974.

Rakennus
--------

Työväentalo on hirsirunkoinen. Se vuorattiin laudoilla ja maalattiin punaiseksi vuonna 1939. Alkuperäisenä katteena oli päre, joka vuosina 1952 ja 1954 vaihdettiin peltiin. Sisäseinät olivat aluksi vuoraamattomat. Vuonna 1936 seinien alaosa paneloitiin ja yläosaan laitettiin kartonki. Vuonna 1975 tilalle laitettiin lastulevy ja kartonki.

Taloa on kunnostettu pitkin 2000-lukua: vuonna 2008 talo liitettiin kunnan vesi- ja viemäriverkkoon, vesikatto uusittiin konesaumatuksi peltikatoksi vuonna 2015 ja sali remontoitiin 2016. Talossa on juhlasali näyttämöineen, takkahuone, ravintola, keittiö, eteinen ja vaatesäilytys. Betonirakenteissa alakerrassa sijaitsevat wc-tilat ja varastot. lämmitysjärjestelmänä on puuhella, takka ja 3 kamiinaa.

Nykyinen toiminta
-----------------

Oman käytön lisäksi talolla järjestetään erilaisia tilaisuuksia ja tapahtumia, mm. perhejuhlia, kokouksia, jumalanpalveluksia ja kesäleirejä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kansan Lehti 2.10.1902 no 113 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 13.4.2022.
2. 1 2 3 4  Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
3. ↑  Leskelä, Anssi: *SDP:n työväentalot*. Työväen Sivistysliitto, 2018.
**Terttu Tellervo Aarnivala** (2. huhtikuuta 1931 Lappee – 18. syyskuuta 2020 Tampere) oli suomalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja. Aarnivala pelasi Suomen maajoukkueessa vuoden 1956 EM-kilpailuissa ja yhteensä 22 maaottelussa. Tampereen Pyrinnössä hän voitti 1950-luvulla pelaajana neljä Suomen mestaruutta ja kaksi muuta SM-mitalia sekä valmentajana yhden Suomen mestaruuden.

Elämä ja urheilu-ura
--------------------

### Tampereen Pyrintö

Aarnivala pelasi kasvattajaseurassaan Tampereen Pyrinnössä naisten SM-sarjassa kausilla 1950 ja 1953–1957. Pyrintö saavutti Aarnivalan pelatessa neljä Suomen mestaruutta, yhden SM-hopean ja yhden SM-pronssin.

Kaudella 1958 Aarnivala valmensi Pyrinnön naisten edustusjoukkuetta, joka voitti kauden päätteeksi Suomen mestaruuden.

### Maajoukkue

Aarnivala pelasi Suomen maajoukkueessa 22 ottelua 2,7 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla. Naisten maajoukkueen piste-ennätyksensä, 10 pistettä, hän teki vuonna 1955 valmistavassa maaottelussa Sveitsiä vastaan.Vuoden 1956 EM-kilpailuissa Aarnivala pelasi kahdeksan ottelua 1,9 pisteen keskiarvolla. Hän edusti maajoukkuetta myös Varsovan vuoden 1955 ja Moskovan vuoden 1957 festivaaleilla.

### Yksityiselämä

Aarnivala työskenteli ainakin teollisuusvirkailijana. Hänen harrastuksiinsa kuuluivat muun muassa käsityöt, tennis, pujottelu, pesäpallo ja golf, joista viimeisimmässä hän voitti Tampereen mestaruuden vuosina 1971 ja 1972.

Aarnivalan isä Otto Aarnivala (16.11.1900–1952) kilpaili ammunnan MM-kisoissa 1937 pienoiskiväärillä. Terttu Aarnivalan veli Seppo Aarnivala (1929–2003) oli monipuolinen palloilija, joka saavutti koripallossa SM-hopeaa ja pelasi yhden maaottelun.

Aarnivala kuoli Tampereella 89-vuotiaana 18. syyskuuta 2020.

Saavutukset
-----------

* Suomen mestaruus 1950, 1953, 1955 ja 1957
	+ SM-hopeaa 1956
	+ SM-pronssia 1954
* Valmentajana Suomen mestaruus 1958

Lähteet
-------

* *Urheilumme Kasvot Osa 3 Palloilu*, s. 819. Oy Scandia Kirjat Ab, 1973.
* Terttu Aarnivala Suomen Koripalloliitto
* Maajoukkuetilastot Suomen Koripalloliitto

### Viitteet

1. ↑  Terttu Aarnivala – Suomen Koripalloliitto
2. ↑
3. 1 2 3  Urheilumme Kasvot Osa 3 Palloilu, 819
4. ↑  Maajoukkuetilastot – Suomen Koripalloliitto
5. ↑  Kuolinilmoitukset.  *Aamulehti*, 25.10.2020, s. B18.

Suomen joukkue – Koripallon naisten EM-kilpailut 1956
3 Hakola |
4 B. Lindberg |
5 Aarnivala |
6 Kenkkilä |
7 Stenman |
8 Eskelinen |
9 Tähtinen |
10 Mikkelsson |
11 Gustafsson |
12 Aalto |
13 Sanden |
14 K. Lindberg |
Valmentaja Tuominen
**Duane Roland** (3. joulukuuta 1952 – 19. kesäkuuta 2006) oli yhdysvaltalainen kitaristi, joka tunnetaan parhaiten Molly Hatchet -yhtyeestä. Myöhemmin hän soitti yhtyeissä Southern Rock Allstars ja Gator Country.

Elämä ja ura
------------

Duane Roland syntyi Jeffersonvillessa, Indianassa, mutta varttui Jacksonvillessä, Floridassa. Hänen perheessään esiintyi musikaalisuutta, äiti soitti pianoa ja isä kitaraa. Rolandin ensimmäinen soitin oli rummut, mutta lopulta hän ryhtyi kitaristiksi. Hän soitti lukuisissa yhtyeissä, kunnes hän liittyi Molly Hatchetiin vuonna 1975.

Molly Hatchet on ollut suosittu Yhdysvalloissa 1970-luvun lopulta alkaen. Roland soittaa seitsemällä yhtyeen studioalbumilla. Hänen soittimiaan olivat Gibson Flying V sekä kaksikaulainen Gibson SG. Roland osallistui yhtyeen kappaleiden "Bloody Reunion" ja "Boogie No More" kirjoittamiseen. Hän erosi Molly Hatchetista vuonna 1990. Musiikki ei tämän jälkeen ollut Rolandille enää leipätyö. Hän omisti toimistotarvikkeita valmistavan yrityksen ja työskenteli myös puhelinkeskuksen hoitajana.

Roland palasi musiikkielämään vuonna 2002, kun hän liittyi vanhan yhtyetoverinsa Dave Hlubekin perustamaan Southern Rock Allstars -yhtyeeseen. Roland perusti muiden entisten Molly Hatchet -jäsenien kanssa Gator Country-yhtyeen vuonna 2005.

Duane Roland löydettiin kuolleena kotonaan St. Augustinessa 19. kesäkuuta 2006. Kuolinsyy oli luonnollinen. Hän oli vielä toukokuussa esiintynyt Gator Countryn kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Duane Roland Kieran Keegan (arkistoitu).  Arkistoitu 9.1.2008. Viitattu 26.4.2018.
2. ↑   Duane Roland, Molly Hatchet guitarist Boston News. Viitattu 26.4.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Pure Southern Rock: Duane Roland

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Carlos Javier Grossmüller** (s. 4. toukokuuta 1983) on uruguaylainen jalkapalloilija, joka edustaa maansa pääsarjassa pelaavaa CA Cerroa. Hän on pelannut Euroopassa viisi kautta, Schalken ja US Leccen joukkueissa.

Seurajoukkueura
---------------

Grossmüller aloitti uransa uruguaylaisessa Ombussa, josta hän siirtyi vuonna 2002 maan suurseuraan Danubio F.C.:hen. Hän kävi lainalla toisessa uruguaylaisseurassa CA Fénixissä, kunnes tie kävi vuonna 2007 Eurooppaan FC Schalke 04:n riveihin. Hänen ensimmäinen maalinsa Bundesliigassa, vapaapotkumaali SV Werder Bremeniä vastaan valittiin kuukauden maaliksi Saksan televisiossa. Vuonna 2010 hän siirtyi Serie A:han US Leccen riveihin. Kahden Lecce-kauden hän palasi kotimaahansa.

Maajoukkueura
-------------

Grossmüller pelasi ensimmäisen maaottelunsa Uruguayn jalkapallomaajoukkueessa vuonna 2003. Hän on pelannut *Los Charrúasissa* yhteensä neljä maaottelua.

Lähteet
-------

* 
* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Carlos Grossmüller
**Carlos Grätzer** (s. 1956 Buenos Aires) on argentiinalainen säveltäjä.

Grätzer sai musiikillisen kasvatuksen isältään, itävaltalais-argentiinalaiselta säveltäjä Guillermo Graetzerilta, joka oli opiskellut Paul Hindemithin johdolla. Grätzer työskenteli alun perin sekä animaatioelokuvien että musiikin parissa, mutta omistautui täysiaikaisesti musiikille vuonna 1980. Vuonna 1984 hän sai Ranskan hallitukselta stipendin ja lähti Pariisiin, johon asettui. Hän opiskeli Pariisin konservatoriossa ja sai lisäksi opetusta André Boucourechlieviltä. Hän osallistui myös Helmut Lachenmannin, Klaus Huberin, Pierre Boulez'n ja Franco Donatonin pitämille mestarikursseille. Vuosina 1986 ja 1989 Grätzer kutsuttiin Darmstadtin kesäkursseille.

Grätzer on saanut urallaan lukuisia palkintoja ja tunnustuksia. UNESCO:n Kansainvälinen musiikkineuvosto antoi vuonna 1995 suosituksen hänen teoksestaan *Failles fluorescents* Kansainvälisessä säveltäjärostrumissa. International Society for Contemporary Musicin World Music Days -tapahtumassa Grätzer oli vuonna 2000 edustettuna trumpetille ja yhdentoista instrumentin kokoonpanolle säveltämällään teoksella *Aura (par-delà les resonances)*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Grätzer Carlos Editions Henry Lemoine

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* MusicBrainz

 |

 |
Shōtoku nuoremman veljensä ja poikansa kanssa.
Shōtoku kuvattuna 10 000 jenin seteliin (1958).
**Shōtoku taishi** (jap. 聖徳太子, "kruununprinssi Shōtoku", 574 – 8. huhtikuuta 622) oli vaikutusvaltainen japanilainen sijaishallitsija Asuka-kaudella keisarinna Suikon hallituskaudella. Häntä on pidetty yhtenä japanilaisen historiografian ja hallintojärjestelmän merkittävimmistä kehittäjistä. Hänestä tuli vuosisatojen kuluessa vähitellen puolilegendaarinen kulttihahmo.

Shōtokun alkuperäinen nimi oli prinssi Umayado (jap. 厩戸皇子, *Umayado no ōji*). Hän oli keisari Yōmein toinen poika ja kuului vaikutusvaltaiseen Soga-klaaniin. Sijaishallitsija hänestä tuli vuonna 593, kun hänen tätinsä nousi maan valtaistuimelle, ja hän jatkoi virassaan kuolemaansa saakka.

Shōtokun hallituskausi muistetaan lukuisista merkittävistä uudistuksista politiikan, uskonnon ja taiteen aloilla. Hän avasi jälleen yhteydet Kiinaan ja aloitti maan hallinnon muokkaamisen kiinalaisen mallin mukaan. Hän edisti buddhalaisuuden ja kungfutselaisuuden leviämistä Japanissa ja toi maahan monia kiinalaisia käytäntöjä: maassa otettiin käyttöön kiinalainen kalenteri, luotiin uusi tiejärjestelmä, maahan tuotiin lukuisia kiinalaisia taiteilijoita ja käsityöläisiä ja maan historiaa kuvaavien kronikoiden laatiminen aloitettiin. Merkittävin hallintoa koskeva uudistus oli 12-portaisen hoviasteikon käyttöönotto, jonka myötä perinnöllisen järjestelmän korvasi kiinalainen meriitteihin pohjautunut hallinto. Samalla keisarihuoneen valta vahvistui feodaaliherrojen kustannuksella. Shōtokun vuonna 604 laatima "17 artiklan perustuslaki", jossa Japanin yläluokalle esiteltiin kiinalaista byrokratiaa ja kungfutselaisia käsitteitä, on merkittävä dokumentti hänen ajattelustaan, vaikka sitä on epäiltykin myöhemmäksi väärennökseksi.

Buddhalaisuuden suojelijana Shōtoku rakennutti useita buddhalaisia temppeleitä. Niistä tunnetuin lienee Naran lähelle vuonna 607 valmistunut Hōryū-ji, joka on yksi maailman vanhimmista säilyneistä puurakennuksista. Kuolemansa jälkeen häntä pidettiin buddhalaisena pyhimyksenä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Taishi Shōtoku Encyclopædia Britannica. Viitattu 20.6.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Shōtoku** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Puyo Puyo** on alun perin japanilaisen Compilen kehittämä pulmapelien sarja, joka sai alkunsa vuonna 1991. Vuonna 1998 sarja siirtyi Segan omistukseen, ja 2001 alkaen kehittäjänä on toiminut Sonic Team. Joitain sarjan pelejä on aiemmin julkaistu Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa nimellä **Puyo Pop**, mutta uusimmat pelit käyttävät myös näillä alueilla alkuperäistä nimeä.

Pelit ovat pulmapelejä, joissa pelaajan tulee asetella ruudun yläosasta tippuvia pyöreitä Puyo-olentoja samanvärisiin ryhmiin. Useimmat sarjan osat ovat kilpailullisia pelejä kahdesta neljään pelaajalle. Tehtävänä on saada Puyot katoamaan, kun niitä on neljä tai enemmän vierekkäin samaa väriä, ja saada aikaan kerralla mahdollisimman pitkiä ketjureaktioita. Puyojen poksauttaminen saa aikaan sen, että vastustajan ruudulle putoaa roska-puyoja, jotka haittaavat pelaamista. Kun pelaajan ruutu on liian täynnä Puyoja, hän on hävinnyt pelin, ja selviytynyt pelaaja voittaa. Sarjan jatko-osat ovat esitelleet sarjaan uusia ominaisuuksia.

*Puyo Puyo* sai alkunsa MSX ja Famicom-alustoilla. Segan kanssa yhteistyössä tehty kolikkopeliversio esitteli kilpailulliset elementit sarjaan.

Pelisarja on alkujaan spin-off-sarja Compilen tietokoneroolipelien sarjalle nimeltä *Madō Monogatari*. Monet sarjan hahmoista ovat peräisin tästä sarjasta.

Joitain *Puyo Puyo* -pelejä on lokalisoitu Japanin ulkopuolisiin julkaisuihin, joissa hahmot ja asetelma on vaihdettu. Näistä esimerkkejä ovat mm. *Dr. Robotnik's Mean Bean Machine* ja *Kirby's Avalanche*.

Pelit
-----

* *Puyo Puyo* (1991)
* *Nazo Puyo* (1993)
* *Nazo Puyo 2* (1993)
* *Nazo Puyo: Arle no Roux* (1994)
* *Puyo Puyo 2* (1994)
* *Super Nazo Puyo: Rulue no Roux* (1995)
* *Super Nazo Puyo 2: Rulue no Tetsuwan Hanjouki* (1996)
* *Puyo Puyo SUN* (1996)
* *Waku Waku Puyo Puyo Dungeon* (1998)
* *Puyo Puyo~n* (1999)
* *Puyo Puyo Gaiden: Puyo Wars* (1999)
* *Puyo Puyo DA!* (1999)
* *Arle no Bouken: Mahou no Jewel* (2000)
* *Puyo Puyo BOX* (2000)
* *Minna de Puyo Puyo* (2001)
* *Puyo Puyo Fever* (2003)
* *Puyo Puyo Fever 2* (2005)
* *Puyo Puyo! 15th Anniversary* (2006)
* *Puyo Puyo 7* (2009)
* *Puyo Puyo!! 20th Anniversary* (2011)
* *Puyopuyo!! Quest* (2013)
* *Puyopuyo!! Quest Arcade* (2013)
* *Puyo Puyo Tetris* (2014)
* *Puyo Puyo Chronicle* (2016)
* *Puyo Puyo Champions* (2018)
* *Puyo Puyo Tetris 2* (2020)

Lähteet
-------

1. ↑  Puyo Puyo *hg101.kontek.net*. Viitattu 19.1.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  Rock Paper Shotgun - Puyo Puyo Tetris is a history lesson in competitive puzzles Rock Paper Shotgun. Viitattu 17.5.2019.
3. ↑  Puyo Puyo™ Tetris® *Playstation*. Sony Interactive Entertainment LLC.  Arkistoitu 25.10.2020. Viitattu 16.3.2020. (englanniksi)
4. ↑  Puyo Puyo Champions *Playstation*. Sony Interactive Entertainment LLC.  Arkistoitu 10.12.2019. Viitattu 16.3.2020. (englanniksi)
**Simolan rautatieasema** (lyh. Si) on entinen rautatieliikennepaikka Lappeenrannan Simolassa Vainikkalan radan varrella noin 15 kilometriä kaupungin keskustasta etelään. Asema avattiin Pietarin radan yhteydessä syyskuussa 1870. Asemarakennuksen suunnitteli Knut Nylander III luokan aseman piirustusten mukaan.

Simolasta tuli risteysasema 1. elokuuta 1885, jolloin Simola–Lappeenranta-rata avattiin liikenteelle. Uusi asemarakennus valmistui vuonna 1886, ja samoihin aikoihin alkuperäinen asema lienee siirtynyt asuinkäyttöön. Uutta asemaa laajennettiin kolmeen otteeseen: 1899, 1914 ja 1940-luvulla, mutta se purettiin vuonna 1975. Samana vuonna valmistui uusin asemarakennus, johon sijoitettiin asematoimintojen lisäksi posti.

Simolan asema menetti merkitystään toisen maailmansodan jälkeen, sillä Lappeenrantaan johtaneelle radalle rakennettiin uusi raide Raiposta Simolan länsipuolelta. Tämän menettelyn seurauksena Lappeenrannan suuntaan kulkeneiden junien ei enää tarvinnut vaihtaa kulkusuuntaa Simolassa. Henkilöliikenteen pysähdykset lopetettiin toukokuussa 1977 ja itse liikennepaikka kesäkuussa 1996. Ratapihan pusikoitumisesta huolimatta sivuraiteiden sähköistys oli pitkään jätettynä paikoilleen, vaikka ratapiha oli jo purettu. Sähköistys on sittemmin purettu muilta kuin käytössä olevalta raiteelta.

Aseman valtasivat Suomen sisällissodan lopulla valkoiset Karjalan 3. rykmentin voimin. Se joutui pommitusten kohteeksi kesällä 1944, ja sen lähellä sijaitseva tiilinen vesitorni toimii sodan aikana menehtyneiden muistomerkkinä.

Lähteet
-------

1. ↑  Mika Vähä-Lassila: Asemarakennukset Riihimäki-Parikkala (kohta "Simola (vanha)") *mikanhuone.com*. Viitattu 3.1.2010.
2. 1 2 3 4  Iltanen, Jussi: "20. Pietarin rata ja oikorata", *Radan varrella: Suomen rautatieliikennepaikat*, s. 263-264. Karttakeskus, 2009. ISBN 978-951-593-214-3.
3. ↑  Zetterberg, Seppo: *Yhteisellä matkalla. VR 150 vuotta*, s. 45. Helsinki: WSOY, 2012. ISBN 978-951-0-34742-3.
4. ↑  Hannula, J. O.: *Suomen sisällissodan historia*, s. 283. WSOY, 1956.
**Shōya Nakajima** (jap. 中島 翔哉, *Nakajima Shōya*; s. 23. elokuuta 1994 Hachiōji) on japanilainen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Nakajima kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2016, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella. Hän debytoi Japanin A-maajoukkueessa maaliskuussa 2018. Hän on pelannut 18 maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia.

Lähteet
-------

1. ↑  National Football Teams

Aiheesta muualla
----------------

* Soccerway

Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 2016
1 Kushibiki |
2 Muroya |
3 Endō |
4 Fujiharu |
5 Ueda |
6 Shiotani |
7 Harakawa |
8 Ōshima |
9 Yajima |
10 Nakajima |
11 Suzuki |
12 Nakamura |
13 Kōroki |
14 Ideguchi |
15 Kamekawa |
16 Asano |
17 Iwanami |
18 Minamino |
Valmentaja Teguramori

Japanin joukkue – Copa América 2019
1 Kawashima |
2 Sugioka |
3 Nakayama |
4 Itakura |
5 N. Ueda |
6 Watanabe |
7 Shibasaki |
8 Itō |
9 Maeda |
10 Nakajima |
11 Miyoshi |
12 Kojima |
13 A. Ueda |
14 Hara |
15 Suga |
16 Tomiyasu |
17 Matsumoto |
18 Okazaki |
19 Iwata |
20 Abe |
21 Kubo |
22 Tatsuta |
23 Ōsako |
Valmentaja Moriyasu
|  |
| --- |
| Meklokvaloni |
| Meklokvaloni |
| **Systemaattinen (IUPAC) nimi** |
| 3-(2-kloorifenyyli)-2-metyylikinatsolin-4-oni |
| **Tunnisteet** |
| CAS-numero | 340-57-8 |
| ATC-koodi |  ? |
| PubChem | 9567 |
| **Kemialliset tiedot** |
| Kaava | C15H11N2ClO |
| Moolimassa | 270,714 g/mol |
| SMILES | Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem |
| **Fysikaaliset tiedot** |
| Sulamispiste | 127 °C |
| **Farmakokineettiset tiedot** |
| Hyötyosuus |  ? |
| Metabolia |  ? |
| Puoliintumisaika |  ? |
| Ekskreetio |  ? |
| **Terapeuttiset näkökohdat** |
| Raskauskategoria | ? |
| Reseptiluokitus | 
 |
| Antotapa |  ? |

**Meklokvaloni** eli *3-(o-kloorifenyyli)-2-metyyli-4(3H)-kinatsolinoni* (myyntinimillä **Nubarene** ja **Casfen**) on metakvalonin johdos, joka kehitettiin vuonna 1960, ja sitä myytiin pääasiassa Ranskassa ja joissakin muissa Euroopan maissa. Sillä on sedatiivinen, hypnoottinen ja ahdistusta poistava vaikutus, ja sitä käytettiin unettomuuden hoitoon. Meklokvaloni vaikuttaa nopeammin, mutta vaikutus kestää lyhyemmän aikaa kuin metakvalonilla, joten sitä on käytetty ainoastaan unilääkkeenä. Meklokvalonia on käytetty myös ahdistusta poistavana lääkkeenä, mutta sitä ei ole käytetty yhtä laajalti kuin metakvalonia, eikä sitä enää valmisteta. Tämä johtuu siitä, että sen on pelätty aiheuttavan yliannostuksia, ja sillä on mahdollinen väärinkäyttöpotentiaali.

Lähteet
-------

1. ↑  PubMed:14406263
2. ↑  PubMed:13936358
3. ↑  PubMed:5353825

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: Mecloqualone (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Mecloqualone (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Kalsiumkarbonaatti** (CaCO3) on hiilihapon kalsiumsuola. Sitä esiintyy luonnossa monessa muodossa, kuten kalkkikivenä, marmorina ja liituna, mutta se tunnetaan myös valkeanharmaana jauheena tai suurina kirkkaina kiteinä, joita molempia käytetään lähtöaineena muita kalsiumin suoloja valmistettaessa. Kalsiumkarbonaatti on pehmeää ja täten helposti käsiteltävissä, mutta liukenee varsin huonosti veteen. Kalsiumkarbonaatin moolimassa on 100,1 g/mol, sulamispiste 825 °C (hajoaa), tiheys 2,8 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3) ja CAS-numero 471-34-1. 

Kalsiumkarbonaatista valmistetaan kalkkia eli kalsiumoksidia (CaO) kuumentamalla sitä kalkkiuunissa noin 1 000 °C:n lämpötilassa, jolloin siitä lohkeaa hiilidioksidia.

Käyttökohteita
--------------

Kiinteää kalsiumkarbonaattia
Kalsiumkarbonaattia käytetään maataloudessa paljon maaperän happamuuden vähentämiseen ja kalsiumin lähteenä kalkituksessa.

Elintarvikkeissa kalsiumkarbonaattia käytetään säilöntäaineena, paakkuuntumisenestoaineena ja väriaineena. Se merkitään pakkauksessa usein E-koodilla E 170.

Lisäksi kalsiumkarbonaattia käytetään närästyslääkkenä ja lisäravinteena, koska se on edullinen kalsiumin lähde.

Kalsiumkarbonaatin eräs muoto, marmori, on kiinteää, lujaa, pienenpienten kiteiden muodostamaa massaa. Käyttötarkoituksesta riippuen marmorin puhtaus vaihtelee. Kuvanveistäjien käyttämä marmori on hyvin hienojakoista ja kirkkaan valkoista. Rakennusten ulkopäällystyksiin taas käytetään enemmän värillisiä sekä kuviollisia marmorilaattoja.

Hienojakoisempaa kalsiumkarbonaattia käytetään taululiiduissa, joissa se on yleensä sekoitettu saveen.

Biljardi- ja snookerpeleissä käytetään liitua, joka estää pallon liiallisen liukkauden, kun palloon osutaan biljardikepillä.

Paperiteollisuudessa kalsiumkarbonaattia käytetään aikakauslehti- ja hienopaperin täyteaineena. Se on halvempaa kuin aikaisemmin käytetty kaoliinisavi, mutta se kuluttaa karheutensa vuoksi enemmän paperikoneiden märkäviiroja. Kalsiumkarbonaatista ja suuritiheyksisestä polyeteenistä (*HDPE*) valmistetaan kivipaperia.

Katso myös
----------

* Kalsiitti

Lähteet
-------

1. 1 2 3  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 368–369. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kalsiumkarbonaatti**.
* Kalsiumkarbonaatin kansainvälinen kemikaalikortti
* PubChem: Calcium carbonate (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Calcium carbonate (englanniksi)
* ChemBlink: Calcium carbonate (englanniksi)
**Meklari** on kaupankäynnissä myyjän ja ostajan välinen välittäjä. Esimerkiksi pörssissä meklari on arvopapereiden osto- ja myyntitarjousten välittäjä.

Pörssimeklari
-------------

Meklari vastaanottaa asiakkailta toimeksiantoja, muokkaa niitä ja välittää ne pörssiin toteutettaviksi. Joissain tilanteissa meklari on suoraan yhteydessä asiakkaisiin ehdottaen toimeksiantoja. Yleensä meklarina toimiminen edellyttää ko. pörssin antamaa koulutusta kaupankäyntitavoista, -säännöistä sekä -järjestelmästä tai pörssin vastaavan tutkinnon suorittamista.

Meklarin työn kuva on muuttunut radikaalisti viimeisten vuosikymmenten aikana. Perinteisesti meklari on ollut pörssitalossa välitysliikettä edustanut henkilö, jolla oli oikeus antaa pörssiin toimeksiantoja välittäjän nimissä (huutokaupankäynti). Kaupankäynnin siirtyessä tietojärjestelmiin meklari siirtyi vähitellen pois pörssitaloista ja hoiti viestinnän pörssin kanssa kaupankäyntijärjestelmän kautta. Pääosan toimeksiannoista meklari kuitenkin vastaanotti edelleen perinteisesti puhelimitse. Kaupankäynnin automatisoituessa meklarin työn osaksi on tullut yhä enemmän verkkopalveluista tai muilta välittäjiltä saapuvan toimeksiantovirran tarkkailu. Osa meklareista valvoo tällaisten toimeksiantojen välitystä pörssiin sekä suorittaa tarvittavat muokkaus- ja korjaustoimet. Toisaalta osa meklareista hoitaa perinteisemmällä mallilla paljon yhteydenpitoa vaativia instituutioasiakkaita.

Katso myös
----------

* Vakuutusmeklari
* Huutokauppa

Lähteet
-------

1. ↑  Ammattinetti *ammattinetti.fi*. Viitattu 4.7.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Meklari** Wikimedia Commonsissa
**Kaltimon pahvitehdas** oli Oy Kaukas Ab:n tehdas Enossa, Pielisjoen rannalla. Se toimi vuosina 1897–1952. Henkilökuntaa oli parhaimmillaan töissä 115, mutta loppuaikoina hieman alle sata. Tehtaan työntekijöitä edusti Paperiliiton Kaltimon osasto numero 53 ry. Tehtaassa oli yksi kartonkikone ja viisi hiomakonetta. Tehtaan tuotanto meni muun muassa Neuvostoliittoon, Tanskaan, Saksaan, Egyptiin ja Etelä-Afrikkaan.

Historia
--------

Vuonna 1897 perustettiin Kaltimon Puuhiomo Osakeyhtiö ja rakennettiin pahvitehdas Pielisjoen rannalle, Keski-Kaltimon alapuolelle, nykyisen Enon Kanavarannan kohdalle. Suurin osa tuotteista myytiin Suomen Puuhiomoyhdistyksen kautta Venäjälle, ja loput pääasiassa Saksaan. Tehdas tuotti neljä ensimmäistä vuotta tappiota. Vuonna 1908 tehdas paloi perustuksiaan myöten, mutta rakennettiin uudelleen. Joensuu–Nurmes-radan valmistuminen vuonna 1909 helpotti pahvinkuljetusta ja yritys tuotti jälleen voittoakin.

Vuonna 1916 Kaltimon Puuhiomo myytiin Kaukaalle. Tehdas tuotti alussa hyvin, mutta vuonna 1924 tuli jo tappiota. Syynä olivat maatalouden lisäksi tehtaan vanhentuneet koneet, jotka eivät soveltuneet erikoiskartongin valmistukseen. Tilaus- ja tuotantomäärät laskivat ja vuonna 1931 tehdas pantiin seisomaan. Seuraavana vuonna Kaltimon Puuhiomo fuusioitiin Kaukaaseen ja tehtaan viralliseksi nimeksi tuli Ab Kaukas Fabrik, Kaltimon pahvitehdas. Sodan jälkeen tehdas toimi kahdeksan vuotta, joista voittoa syntyi vain vuosina 1946 ja 1951. Vuonna 1952 yhtiö päätti rakentaa Kaltimon voimalaitoksen ja räjäyttää tehtaan. Tehtaan tiilirakenteinen korjaamo purettiin alueen viimeisenä rakennuksena vuonna 2004.

Kartonkikone
------------

Tehtaalla oli yksi kapea kartonkikone. Lisäksi hiomossa oli viisi hiomakonetta.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Kone** | **Valmistaja** | **Toiminnassa vuosina** | **Viiraosa** | **Viiraleveys** | **Puristinosa** | **Nopeus** | **Kapasiteetti ja tuotteet** | **Muuta** |
| Kartonkikone | Karhula Oy | 1908–1952 | Tasoviira | alle 2 000 mm |  ? |  ? | pahvi mm. tupakka- ja leivoslaatikoita varten |  ? |

Rautatieliikenne tehtaalla
--------------------------

Tehtaan tuotteet kuljetettiin rautatien varressa olevaan pitkään makasiiniin, joka on edelleen jäljellä. Tehdasalueella oli myös oma rautatie.

Katso myös
----------

* Suomen paperiteollisuus

Kirjallisuutta
--------------

* Tuuri, Antti: *UPM-Kymmene, Metsän jättiläisen synty*. Helsinki: Otava, 1999.

Lähteet
-------

* Björn, Ismo: *Enon historia 1860–1967*. Enon kunta, Enon seurakunta, 1994. ISBN 952-90-5352-5.

### Viitteet

1. ↑  Björn 1994, s. 87–93
2. ↑  Björn 1994, s. 311–333
3. ↑  Päätös pilaantuneen maaperän puhdistamisesta (PDF)  20.9.2007. Pohjois-Karjalan ympäristökeskus. Viitattu 1.9.2012.
4. ↑  Panu Nykänen: *Telan ympäri : Vuosisata suomalaista paperikone- ja paperinvalmistustekniikkaa*, s. 34-35. Helsinki: Tekniikan Historian Seura, 2005. ISBN 951-666-626-4.

Aiheesta muualla
----------------

* UPM-Kymmene Corporation: Company History (englanniksi)
* 
*
**Shūichi Gonda** (jap. 権田 修一, *Gonda Shūichi*; s. 3. maaliskuuta 1989 Setagaya, Tokion prefektuuri) on japanilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan maalivahti ja pituudeltaan 187-senttimetrinen. Hän edustaa J. Leaguessa pelaavaa Shimizu S-Pulsea. Hän on pelannut kotimaansa lisäksi Itävallassa ja Portugalissa.

Gonda oli Japanin maajoukkueen varamaalivahtina MM-kilpailuissa 2014. Hän kuului Japanin joukkueeseen sen voittaessa Aasian-mestaruuden 2011 mutta jäi silloinkin ilman peliaikaa. Japanin saavuttaessa hopeaa Aasian-mestaruuskilpailuissa 2019 Gonda oli joukkueen ykkösmaalivahti.

Tilastot
--------

| Japanin maajoukkueessa |
| --- |
| Vuodet | ottelut | maalit |
| 2010 | 1 | 0 |
| 2013 | 1 | 0 |
| 2015 | 1 | 0 |
| 2018 | 2 | 0 |
| 2019 | 11 | 0 |
| 2020 | 2 | 0 |
| 2021 | 10 | 0 |
| 2022 | 5 | 0 |
| Yhteensä | 33 | 0 |

Lähteet
-------

1. 1 2  Shūichi Gonda Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database

Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 2012
1 Gonda |
2 Tokunaga |
3 Ogihara |
4 H. Sakai |
5 Yoshida |
6 Muramatsu |
7 Ōtsu |
8 Yamamura |
9 Sugimoto |
10 Higashi |
11 Nagai |
12 G. Sakai |
13 Suzuki |
14 Usami |
15 Saitō |
16 Yamaguchi |
17 Kiyotake |
18 Andō |
Valmentaja Sekizuka

Japanin joukkue – Maanosaliittojen cup 2013
1 Kawashima |
2 Inoha |
3 G. Sakai |
4 Honda |
5 Nagatomo |
6 Uchida |
7 Endō |
8 Kiyotake |
9 Okazaki |
10 Kagawa |
11 Havenaar |
12 Nishikawa |
13 Hosogai |
14 Nakamura |
15 Konno |
16 Kurihara |
17 Hasebe |
18 Maeda |
19 Inui |
20 Takahashi |
21 H. Sakai |
22 Yoshida |
23 Gonda |
Valmentaja Zaccheroni

Japanin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Kawashima |
2 Uchida |
3 G. Sakai |
4 Honda |
5 Nagatomo |
6 Morishige |
7 Endō |
8 Kiyotake |
9 Okazaki |
10 Kagawa |
11 Kakitani |
12 Nishikawa |
13 Ōkubo |
14 Aoyama |
15 Konno |
16 Yamaguchi |
17 Hasebe |
18 Ōsako |
19 Inoha |
20 Saitō |
21 H. Sakai |
22 Yoshida |
23 Gonda |
Valmentaja Zaccheroni

Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2019
1 Higashiguchi |
2 Miura |
3 Muroya |
4 Sasaki |
5 Nagatomo |
6 Endō |
7 Shibasaki |
8 Haraguchi |
9 Minamino |
10 Inui |
11 Kitagawa |
12 Gonda |
13 Mutō |
14 Itō |
15 Ōsako |
16 Tomiyasu |
17 Aoyama |
18 Shiotani |
19 Sakai |
20 Makino |
21 Dōan |
22 Yoshida |
23 Schmidt |
Valmentaja Moriyasu

Japanin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Kawashima |
2 Yamane |
3 Taniguchi |
4 Itakura |
5 Nagatomo |
6 Endō |
7 Shibasaki |
8 Dōan |
9 Mitoma |
10 Minamino |
11 Kubo |
12 Gonda |
13 Morita |
14 J. Itō |
15 Kamada |
16 Tomiyasu |
17 Tanaka |
18 Asano |
19 Sakai |
20 Machino |
21 Ueda |
22 Yoshida |
23 Schmidt |
24 Sōma |
25 Maeda |
26 H. Itō |
Valmentaja Moriyasu



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Japani

 |

 |
**Sanct Henriks-kretsen** oli Suomen evankelis-luterilainen kirkossa liturgiseen liikkeeseen ja korkeakirkolliseen liikkeeseen kuulunut yhteisö, joka perustettiin vuonna 1943. 

Sanct Henriks-kretsen sai alkunsa kirkkoherra Bengt Sereniuksen aloitteesta. Hän oli jo vuodesta 1941 alkanut julkaista Sanct Henrik -nimistä lehteä. Porvoon hiippakunnan papit saivat piirin lehden ilmaiseksi. Piirin esikuvat olivat peräisin lähinnä Ruotsista ja Saksasta. Yhteistä näille liikkeille oli ajatus siitä, että palaaminen alkukirkon ja keskiajan liturgiaan estäisi maallistumisen ja toisi ihmiset takaisin kirkkoon.

Piiriin kuului lähinnä ruotsinkielisiä pappeja ja kanttoreita ja se toimi Helsingissä, ensin Olaus Petrin kirkossa. Myöhemmin se vuokrasi Helsingistä Fredrikinkadulta uniaattiseurakunnan kappelin käyttöönsä. Jo vuonna 1944 piiri alkoi viettää kristittyjen ykseyden rukousviikkoa.

Sanct Henriks-kretsen julkaisi lehden lisäksi, joka ilmestyi aina vuoteen 1956 asti, myös mm. vuosikirjan *Herrens år* 1948 ja vuonna 1949 joululehden *Den signande dag*. Piiri julkaisi myös suomenkielisen vihkosen Päivän rukoushetket.

Sigtrygg Sereniuksen tultua 1957 valituksi Helsingin Norra svenska församlingenin kirkkoherraksi, monet piirin periaatteet siirtyivät sen seurakuntaelämään ja jatkuivat sen yhteydessä piirin toiminnan loppumisen jälkeen.

Lähteet
-------

* Olav Johansson, Sanct Henrikskretsen. Institutionen för praktiskt teologi vid Åbo Akademin. Skrifter nr. 5. Åbo 1973.
* Olav Johansson, Der Kreis des Heiligen Heinrich. Hans-Olof Kvist (Hrsg.) : Askese und gemeinsames Leben. Studier i systematisk teologi vid Åbo Akademi, ISSN 1459-0913, vol. 28, ISBN 952-12-1371-X, 2004
* Olav Johansson, Sanct Henriks-kretsen - Suomen uudistuvan jumalanpalveluselämän pioneeriliike. Kyyhky ja Karitsa - Pyhä design Helsingin kirkoissa. Helsingin seurakuntayhtymä, Helsinki 2006, sivut 126 - 129
* Bengt Ingmar Kilström: *Högkyrkligheten i Sverige och Finland under 1900-talet*. Helsingborg 1990, ISBN 91-7830-052-5, sivut 261 - 266
*Tämä artikkeli käsittelee elokuvaa. Pisan kaltevasta tornista kertoo artikkeli Pisan torni.*

**Kalteva torni** on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut suomalainen elokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Timo Koivusalo. Elokuva kertoo Martti Suosalon esittämän mieleltään järkkyneen, skitsofreniaa sairastavan miehen matkasta Suomesta Italiaan. 

Seela Sella palkittiin roolistaan parhaan naissivuosan Jussilla vuonna 2007. Lisäksi elokuva oli ehdolla kahdessa muussa kategoriassa: paras miespääosa (Suosalo) ja paras naispääosa (Liisa Kuoppamäki). Elokuva on myös edustanut Suomea saksalaisilla ja venäläisillä elokuvafestivaaleilla.

Tuotanto
--------

Kaltevan tornin käsikirjoitus perustui käsikirjoittaja-ohjaaja Timo Koivusalon omiin kokemuksiin 1980-luvun alusta, jolloin hän työskenteli mielisairaanhoitajana ja kriisipuhelintyöntekijöiden kouluttajana. Elokuvan budjetti oli 645 300 euroa, johon Suomen elokuvasäätiö myönsi 451 710 euron tuotantotuen. Kaltevaa tornia kuvattiin Satakunnan (Pori, Nakkila ja Harjavalta) lisäksi Italiassa Firenzessä, Pisassa ja Venetsiassa. Elokuvan Suomen ensi-ilta oli 20. lokakuuta 2006, mutta sen maailmanensi-ilta oli Oslossa Mielenterveyden maailmanliiton kansainvälisessä konferenssissa 11. lokakuuta 2006. Elokuvalla oli elokuvateattereissa 79 731 katsojaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Martti Suosalo: "Silloin tajusin, miltä tuntuu olla pelokas ihminen, jota kaikki pelkäävät" *maaseuduntulevaisuus.fi*. Viitattu 9.9.2016.
2. ↑  Kalteva torni *Elonet*. Viitattu 28.10.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Arvostelu: Kalteva torni (elitisti.net)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Timo Koivusalo |
| --- |
|  |
| Pitkät elokuvat (ohjaus) | 

|  |  |
| --- | --- |
| 1990-luku | 
* Pekko ja poika (1994)
* Pekko ja massahurmaaja (1995)
* Pekko ja muukalainen (1996)
* Pekko ja unissakävelijä (1997)
* Kulkuri ja joutsen (1999)

 |
|  |
| 2000-luku | 
* Rentun ruusu (2001)
* Sibelius (2003)
* Kaksipäisen kotkan varjossa (2005)
* Kalteva torni (2006)
* Täällä Pohjantähden alla (2009)

 |
|  |
| 2010-luku | 
* Täällä Pohjantähden alla II (2010)
* Vuonna 85 (2013)
* Risto Räppääjä ja liukas Lennart (2014)
* Risto Räppääjä ja Sevillan saituri (2015)
* Risto Räppääjä ja yöhaukka (2016)
* Olavi Virta (2018)

 |
|  |
| 2020-luku | 
* Pelle Hermanni (2022)

 |

 |

 |
**Sanchezin perilliset** (*The Children of Sanchez*) on Hall Bartlettin tuottama ja ohjaama yhdysvaltalais-meksikolainen draamaelokuva vuodelta 1978. Italialaisen neorealismin tärkeän hahmon Cesare Zavattinin yhdessä Bartlettin kanssa käsikirjoittama elokuva perustuu antropologi Oscar Lewisin romaaniin *Sanchezin lapset* (suom. Pentti Saarikoski, WSOY 1975).

Juoni
-----

Meksikon pääkaupungin köyhälistökortteleissa leskeksi jääneen työmiehen tytär Consuela (Lupita Ferrer) tahtoo muutosta naisten asemaan niin kotona kuin työpaikallaankin, mutta jääräpäinen ja vanhanaikainen isä Jesus (Anthony Quinn) panee vastaan. Hänestä työläisten on parempi pitää suunsa kiinni. Vähitellen tytär saa kuitenkin isän päätä kääntymään.

Vastaanotto
-----------

Elokuvan ensi-illassa Washingtonin MacArthur-teatterissa oli läsnä Yhdysvaltojen silloinen presidentti Jimmy Carter puolisoineen, ja tilaisuuden tuotto ohjattiin meksikolaisten maahanmuuttajien auttamiseen.

*Helsingin Sanomien* Mikael Fräntin mukaan isää näyttelevä Anthony Quinn on elokuvan voimahahmo ja mestarikuvaaja Gabriel Figueroa hoitaa tehtävänsä hyvin, mutta elokuva muodostuu liikaa erillisistä episodeista eikä Chuck Mangionen populaari jazz oikein tue tarinaa.

Mangione sai musiikistaan Grammy-palkinnon ja Golden Globe -ehdokkuuden. Elokuva osallistui Moskovan elokuvajuhlien kilpailusarjaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fränti, Mikael: Macho Anthony Quinn meksikolaisperheineen värikkäässä melodraamassa.  *Helsingin Sanomat*, 26.9.1993, s. 59. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. ↑  The Daily Diary of President Jimmy Carter (PDF) (Internet Archive 22.2.2013.)  16.11.1978. The White House.  Arkistoitu 22.2.2013. Viitattu 29.7.2018. (englanniksi)
3. ↑  Jackson, Grant: Chuck Mangione On Piano Jazz  6.9.2013. National Public Radio. Viitattu 29.7.2018. (englanniksi)
4. ↑  1979 year MIFF.  Arkistoitu 3.4.2014. Viitattu 29.7.2018. (englanniksi) (Internet Archive 3.4.2014.)
Shields and Yarnell vuonna 1977.
**Shields and Yarnell** oli yhdysvaltalainen pantomiimikaksikko, jonka muodostivat Robert Shields (s. 1951) ja Lorene Yarnell (1944–2010). He tulivat parhaiten tunnetuiksi kulmikkaasti liikehtivistä robottihahmoistaan, joiden vaikutusta tehosti parin kehittämä taito olla pitkään räpyttämättä silmiään. He esiintyivät monissa television show-ohjelmissa ja vetivät vuosina 1977–1978 myös omaa nimikkoshowtaan CBS-verkossa.

Robert Shields työskenteli nuoruudessaan Los Angelesin kaduilla ja Hollywood Wax Museum -vahakabinetissa. Pantomiimin uranuurtaja Marcel Marceau tarjosi Shieldsille stipendin omaan oppilaitokseensa Pariisissa, mutta Shields ei viihtynyt siellä vaan palasi Kaliforniaan kehittääkseen omaa tyyliään esiintymällä 1970-luvun alussa San Franciscon Union Squarella. Hänet nähdään katuesiintyjänä myös Francis Ford Coppolan elokuvassa *Keskustelu* (1974).

San Franciscossa Shields tutustui niin ikään Los Angelesista kotoisin olleeseen näyttelijä-tanssija Lorene Yarnelliin, ja he menivät naimisiin ja alkoivat esiintyä yhdessä. Heidän suosituimmat hahmonsa olivat "The Clinkers", kömpelöt robottihahmot, jotka toivat heille monia televisioesiintymisiä ja kuuluisuutta. He esiintyivät myös Las Vegasissa ja tekivät kiertueita ympäri Yhdysvaltoja.

Pariskunnan avioliitto päättyi eroon 1980-luvun keskivaiheilla. Shields ryhtyi koru- ja taidealan yrittäjäksi Arizonan Verde Valleyyssä. Vuonna 1998 hänet kutsuttiin Ringling Bros. and Barnum & Bailey -sirkuksen klovniryhmän päälliköksi. Lorene Yarnell avioitui norjalaismiehen kanssa ja muutti tämän kotimaahan. Shields ja Yarnell kuitenkin jatkoivat satunnaisia yhteisiä esiintymisiä. Yarnell esitti Joan Riversin äänellä puhuvaa robottia nimeltä Dot Matrix Mel Brooksin elokuvassa *Avaruusboltsit* (1987). Yarnell kuoli aivoaneurysmaan vuonna 2010.

Lähteet
-------

1. ↑  *Shields and Yarnell* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
2. 1 2  Bierly, Mandi: Remembering Lorene Yarnell of Shields and Yarnell (and 'Spaceballs') *Entertainment Weekly*.  7.8.2010. Viitattu 11.7.2019.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Shields and Yarnell
**Luhtalehtimittari** (*Scopula immutata*) on yleinen, vaalea lehtimittarilaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Luhtalehtimittari on yksi monista, keskenään melko samannäköisistä, vaaleista mittariperhoslajeista. Siivet ovat koiraalla kellertävänvalkoiset, naaraalla sävy on puhtaamman valkoinen. Siivissä on tiheässä hyvin pieniä ruskeita pisteitä. Tyvipoikkiviiru sekä sisempi ja ulompi poikkiviiru ovat melko leveät ja vaaleanruskeat. Siiven kärkiosassa on lisäksi kaksi hiukan ohuempaa poikkiviirua. Tyvipoikkiviiru ei jatku takasiipeen. Sekä etu- että takasiivissä on terävärajainen musta diskaalitäplä, mutta se voi joskus myös puuttua etenkin etusiivestä. Siipien alapinnalla ei ole etusiiven ulompaa poikkiviirua lukuun ottamatta mainittavaa kuviointia, mutta poikkiviiru erottuu alapinnalla jopa yläpintaa selkeämmin. Perhosen niska on musta. Siipiväli on 21–25 mm.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Lajia tavataan aivan läntisimmästäkin Euroopasta Venäjän kaukoitään ulottuvalla alueella. Suomessa levinneisyys ulottuu etelärannikolta Perämeren pohjukkaan saakka, mutta Pohjanlahden rannikkoa pitkin levinneisyys ulottuu selvästi sisämaata pohjoisemmaksi. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuun lopulta heinäkuun lopulle.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Luhtalehtimittari suosii kosteita paikkoja, kuten rantoja, kosteita niittyjä sekä soita ja sopivassa ympäristössä laji voi olla huomattavan runsaslukuinen. Perhonen aloittaa lentonsa hämärän laskeuduttua ja tulee valolle. Keskenkasvuinen toukka talvehtii elokuusta toukokuuhun ja koteloituu maahan.

Ravintokasvi
------------

Toukka on polyfagi, mutta syö erityisesti mesiangervoa (*Filipendula ulmaria*).

Lähteet
-------

1. ↑  Lauri Kaila, Marko Mutanen: Luhtalehtimittari – *Scopula immutata* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
2. ↑
3. 1 2 3  Peder Skou: The geometroid moths of North Europe (Lepidoptera, Drepanidae and Geometridae). Brill 1986 ISBN 978-9004078598 s. 44–45
4. 1 2 3  Mikkola K, Jalas I, Peltonen O. 1985. Suomen perhoset. Mittarit 1. Suomen Perhostutkijain Seura. Tampereen kirjapaino Oy Tamprint. ISBN 951-99620-7-7
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuva toukasta
* UK Moths (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q171386
* ADW: Scopula\_immutata
* BioLib: 52395
* BOLD: 183479
* CoL: 4VW3N
* EoL: 280305
* EUNIS: 307441
* Fauna Europaea: 444362
* Fauna Europaea (new): 9ca293da-ced4-4736-89dd-43ff2006c38a
* GBIF: 5145009
* iNaturalist: 470486
* IRMNG: 10979539
* LepIndex: 215878
* LoB: 4728
* NBN: NBNSYS0000005765
* NCBI: 987004

 |

 |