recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Paolo Stoppa, *Processo alla città* (1952).
**Paolo Stoppa** (6. kesäkuuta 1906 Rooma – 1. toukokuuta 1988 Rooma) oli italialainen näyttelijä.

Stoppa opiskeli näyttelemistä Rooman Santa Cecilian akatemiassa ja työskenteli sen jälkeen teatterissa sekä elokuvien jälkiäänittäjänä. Vuonna 1935 hän esiintyi pienessä roolissa Enrico Guazzonin elokuvassa *Re burlone*.

Toisen maailmansodan jälkeen Stoppa työskenteli muun muassa Luchino Viscontin ohjaamissa näytelmissä sekä tavanomaisten viihde-elokuvien sivuosissa. Hänen ensimmäinen merkittävä elokuvaroolinsa oli kulkuri Rappi Vittorio de Sican *Milanon ihmeessä* (*Miracolo a Milano*, 1951). Yli 150 elokuvassa esiintynyt näyttelijä muistetaan ehkä parhaiten nousukkaana kaupunginjohtajana ja Angelican isänä Viscontin *Tiikerikissassa* vuonna 1963. Hänet on saanut kolmesti Nastro d’argento -palkinnon.

Elokuvia
--------

* *Non ti pago!*, 1942
* *Kartago liekeissä*, 1960
* *Rocco ja hänen veljensä*, 1960
* *Tiikerikissa*, 1963
* *Huuliharppukostaja*, 1968

Lähteet
-------

1. 1 2  Moliterno, Gino: *Historical Dictionary of Italian Cinema*, s. 306–307. Lanham, Toronto, Plymouth: The Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-6073-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Paolo Stoppa Elonetissä.
* Paolo Stoppa Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Elgon

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
tulivuori |
| Sijainti | 
Ugandan ja Kenian rajaseutu |
| Korkeus merenpinnasta | 
4 321 mView and modify data on Wikidata  |
| Prominenssi | 
2 458 mView and modify data on Wikidata  |
| Ikä | 
MioseeniView and modify data on Wikidata  |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
1° 07′ 07″ P, 34° 31′ 35″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Elgon** (engl. *Mount Elgon*) on Ugandan ja Kenian rajaseudulla sijaitseva sammunut tulivuori. Sen kraatterin halkaisija on noin kahdeksan kilometriä ja kraatterin ympärillä on useita huippuja. Huipuista korkein Wagagai kohoaa 4 321 metrin korkeuteen. Vuoren rinteet eivät ole kovin jyrkkiä.

Maantiede ja luonto
-------------------

Elgonin itä- ja kaakkoispuolella levittäytyy 1 890 metrin korkeudessa sijaitseva Uasin Gishun tasanko, ja länsi- ja luoteispuolella leviävät noin 1 100 metrin korkeudessa sijaitsevat Itä-Ugandan tasangot.

Elgonin kalderan epätasaisella pohjalla on suoalueita, ja rinteillä virtaa puroja. 3 050 metrin yläpuolella on nummea, jolla kasvaa puukellokanervia, jättivillakoita ja lobelioita. Nummivyöhykkeen alapuolella on bambumetsiä, ja alle 2 550 metrin korkeudessa on temperaattisia kausivihantia metsiä.

Väestö
------

Elgonvuoren länsipuolella elävät bantukieliä puhuvat gisut, jotka viljelevät kahvia, banaaneja, hirssiä ja maissia. Vuoren nimi on kuitenkin peräisin masailta, jotka kutsuivat vuorta nimellä Elgonyi.

Historia
--------

Skotlantilainen tutkimusmatkailija Joseph Thomson kävi Elgonin länsirinteillä vuonna 1883. Seitsemän vuotta myöhemmin Frederick Jackson ja Ernest Gedge kulkivat Elgonin kalderan läpi pohjoisesta etelään.

Katso myös
----------

* Elgonvuoren kansallispuisto

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Mount Elgon (volcano, Africa) *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 28.3.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Elgon** Wikimedia Commonsissa
Animaatio siivekkeiden toiminnasta.
**Siiveke** on lentokoneen saranoitu ohjainpinta, jota käytetään kallistuksen hallintaan koneen pituusakselin suhteen. Useimmissa lentokoneissa siivekkeet sijaitsevat siipien vastakkaisten kärkien jättöreunoissa.

Fuji T-7:n siiveke.  
- **A:** Siiveke
- **B:** Trimmisiiveke

Siivekkeiden toiminta perustuu niiden kallistamisen aiheuttamaan siipiprofiilin muutokseen, joka saa aikaan nostovoiman muutoksen siivekkeiden kohdalla olevalla siipiosuudella. Nostovoima kasvaa kun siivekettä lasketaan, siipiprofiilin kaareutuessa enemmän, ja päinvastoin siivekettä nostettaessa. Näin ollen siivekkeet kääntyvät eri suuntiin konetta kallistettaessa; tyyrpuurin puoleinen siiveke nousee ylös ja paapuurin laskee alas, kun konetta kallistetaan tyyrpuurin puolelle siivekkeillä.

Siivekkeillä aikaansaatu kallistuminen synnyttää siiven nostovoimalle sivuttaiskomponentin, joka saa koneen kaartamaan.

Lentokoneen kaarron hallinta on tosin joissakin konetyypeissä toteutettu spoilereilla. Tällöin kaartaminen saadaan aikaan pudottamalla kaarron puoleisen siiven nostovoimaa avaamalla sen puolen spoileri.

Siivekejarrutus ja differentiaali
---------------------------------

Siivekettä käytettäessä lentokoneen nokka kääntyy yläviistoon kallistuksen vastaiseen suuntaan, mistä kone päätyy heikkoon sivuluisuun, jollei ilmiötä korjata sivuperäsimellä. Ilmiö on seurausta siivekejarrutuksesta, missä toisen siiven ylös nouseva siiveke pienentää kohtauskulmaa ja toisen siiven laskeva siiveke lisää siipipintansa nostovoimaa.

Siivekejarrutuksen vaikutuksia voidaan hillitä esimerkiksi differentiaalisella ohjauksella tai käyttämällä tiettyjä rakenteellisia ratkaisuita, kuten Friese-siivekettä. Differentiaalissa nousevaa siivekettä poikkeutetaan laskevaa siivekettä huomattavasti voimakkaammin. Friese-siivekkeessä nousevan siivekkeen puolella esiin työntyvä nokka lisää siipipuoliskon vastusta.

Katso myös
----------

* Sivuperäsin
* Korkeusperäsin
* Spoileri
* Laskusiiveke

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hall, Nancy (toim.): Ailerons *grc.nasa.gov*. NASA Glenn Research Center. Viitattu 5.1.2017. (englanniksi)
2. 1 2  3.1.2 Siivekejarrutus *aerodynamiikka.fi*. Ins.Tsto Erkki Haapanen Oy. Viitattu 10.5.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Siiveke** Wikimedia Commonsissa
**Ragnar Johannes Dunkers** (17. helmikuuta 1900 Pori – 20. lokakuuta 1941 Bromarv) oli suomalainen diplomi-insinööri ja teollisuuskoulun lehtori.

Ragnar Dunkers pääsi ylioppilaaksi Porin ruotsalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1918. Hän suoritti diplomi-insinööritutkinnon ensimmäisen osan vuonna 1921 ja oli sitten vastaavana työnjohtajana rakennustyömailla Karjalassa ja muualla Suomessa. Hän oli Helsingin kaupungin rakennustarkastusviraston palveluksessa vuosina 1923–1924 ja 1927–1930 betonitöiden valvojana. Vuosina 1924–1927 hän oli osastopäällikkönä Imatran voimalaitoksen rakennustyömaalla. Suoritettuaan diplomi-insinööritutkinnon 1930 Dunkers nimitettiin samanva vuonna tie- ja vesirakennusalan ja betoniopin vt. lehtoriksi Vaasan teollisuuskouluun. Hänestä tuli vakinainen lehtori 1938. Dunkers toimi myös yksityisenä betoni- ja rakennusurakoitsijana. Dunkers teki opintomatkoja Skandinavian maihin, Saksaan, Ranskaan ja Italiaan. Hän julkaisi oppikirjoja ja kirjoitti oman alansa artikkeleita ammatti- ja sanomalehtiin. Dunkers oli Vaasan kaupunginhallituksen ja kaupunginvaltuuston jäsenenä.

Dunkers osallistui talvi- ja jatkosotaan. Hän kuoli sydänkohtaukseen Bromarvin Öjassa Hangon rintamalla lokakuussa 1941 palvellessaan luutnanttina Rannikkopataljoona 1:n esikunnassa.

Ragnar Dunkersin poika Karl Ragnar Dunkers (1926–2011) oli diplomi-insinööri ja tukholmalaisen Merkantila ingenjörsbyrån (MIBIS) toimitusjohtaja.

Julkaisuja
----------

* *Perustustyöt*. Otava 1934, 2. K. F. Lehtolan uusima painos Otava 1945

Lähteet
-------

1. ↑  Ragnar Dunkersin kuolinilmoitus, Vasabladet, 23.10.1941, nro 246, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3  För fosterlandet. Ragnar Dunkers, Vasabladet, 22.10.1941, nro 245, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2 3  För fosterlandet. Ragnar Dunkers, Björneborgs Tidning, 24.10.1941, nro 83, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Kansallisarkisto > Kaatuneiden henkilöasiakirjat (kokoelma) > Kantakortit I > Dunckers Ragnar Johannes, 17.02.1900
5. ↑  Kuolinasiakirja: Dunckers, Ragnar Johannes
6. ↑  Geni.com : Karl Ragnar Dunkers
Isla Sorna ja Isla Nublar saaret kartalla
**Isla Sorna** eli *Site B* (Alue B) on *Jurassic Park* -elokuvissa ja -peleissä esiintyvä kuvitteellinen saari, jossa karanneet dinosaurukset elävät vapaina ilman minkäänlaista eristystä. Saari esitellään ensi kerran Michael Crichtonin romaanissa *Kadonnut maailma*, joka oli jatko-osa alkuperäiselle *Dinosauruspuisto*-kirjalle. 

Saari kuuluu *Las Cinco Muertes* (Viisi kuolemaa) -nimiseen saariryhmään 200 mailia Costa Ricasta lounaaseen. Muut saaret ovat nimeltään Isla Matanceros, Isla Muerta, Isla Pena ja Isla Tacaño. 

Isla Sorna toimi InGen -yhtiön dinosurusten kloonaus- ja kasvatusalueena, josta olennot siirrettiin Isla Nublarille. Saarena Isla Sorna on kuin Isla Nublar, mutta suurempi. Se sijaitsee 87 mailin (n. 130 kilometrin) päässä Isla Nublarista ja 207 mailin (n. 333 kilometrin) päässä Costa Rican rannikolta. Molemmat saaret sijaitsevat Tyynessämeressä Costa Rican valtion merialueella. Saaren kasvillisuus ja ilmasto on trooppista.

Saaren dinosaurukset
--------------------

* Gallimimus
* Mamenchisaurus
* Pachycephalosaurus
* Parasaurolophus
* Procompsognathus
* Pteranodon
* Stegosaurus
* Allosaurus
* Rhamphorhynchus
* Parasuchus
* Staurikosaurus
* Triceratops
* Tyrannosaurus
* Velociraptor
* Ankylosaurus
* Dimorphodon
* Baryonyx
* Brachiosaurus
* Ceratosaurus
* Corythosaurus
* Spinosaurus
* Apatosaurus
* Compsognathus
* Mussaurus
* Hypsilophodon
* Carnotaurus
* Dilophosaurus
* Mahdollisesti myös Othnielia tai Microceratops.

Saaren historia
---------------

Ennen kuin InGen aloitti toimintansa Isla Sornan saarella, näytetään *Jurassic Park: Trespasser* -videopelissä viitteitä, että saaren aiemmat asukkaat ovat olleet intiaaneja, jotka ovat rakentaneet saarelle temppeleitä ja linnoituksia kunnioitukseksi jumalilleen. Teemapuiston perustaja John Hammond saapui saarelle itse ensimmäistä kertaa vasta vuonna 1981 ja saaren ensimmäiset dinosaurukset kloonattiin henkiin 1985 Isla Sornan Dinosauruspuistoa varten. Saari kuitenkin hylättiin ja evakuoitiin vuonna 1989, kun Hurrikaani Clarissa iski sinne ja aiheutti saarella paljon vahinkoa. Monta vuotta myöhemmin 1997 InGen palasi saarelle elokuvassa *Kadonnut maailma – Jurassic Park,* tarkoituksenaan vangita saarella vapaasti liikkuneet dinosaurukset siirtääkseen ne San Diegoon avattuun uuteen puistoon. Yhtiön tiimi kuitenkin epäonnistuu ja he saavat ainoastaan vangituksi T-rex emon ja tämän poikasen. *Jurassic Park III* -elokuvan tapahtumat sijoittuvat vuoteen 2001. Alan Grant palkataan etsimään saarelta miljonäärin kadonnutta poikaa, joka on ollut varjoliitämässä saaren lähistöllä setänsä kanssa. Pojan vanhemmat luulevat, että Grant on ollut saarella aiemminkin, mutta kyse oli Isla Nublarista.

Esiintymiset
------------

* *Kadonnut maailma* (kirja, 1995)
* *Kadonnut maailma – Jurassic Park* (elokuva, 1997)
* *Jurassic Park: Trespasser* (videopeli, 1998)
* *Jurassic Park III* (elokuva, 2001)
* *Jurassic Park: Operation Genesis* (videopeli, 2003)
Kiertotattaren emi, jossa siiteputki on merkitty kirjaimilla *ps*. Emin muut osat ovat *fs* kanta, *fu* funiculus, *fw* sikiäin, *cha* kalatsa, *nu* nukellus, *mi* siitereikä, *ii* sisempi integumentti, *ie* ulompi integumentti, *e* alkiorakko, *ek* keskustuma, *ei* munasolu synergidisoluineen, *an* kolme antipodisolua, *g* vartalo, *n* luotti, *p* siitepölyhiukkanen.
**Siiteputki** on siemenkasvin siitepölyhiukkasesta hedelmöityksessä siitereiän läpi alkiorakkoon kasvava putki.[1] Se tunkeutuu emin luotilta emin sisään ja jatkaa kasvuaan sikiäimeen.[2] Siiteputki sisältää kaksi koirasgameettia, joista toinen liittyy munasoluun ja toinen keskustumaan. Hedelmöityneestä munasolusta (tsygootista) kehittyy uuden kasvin aihe eli diploidinen alkio (embryo) ja keskustumasta kehittyy triploidinen siemenvalkuainen (endospermi), jota kehittyvä alkio käyttää ravinnokseen.[3]

Lähteet
-------

1. ↑  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966, hakusana siiteputki.
2. ↑  Rauno Tirri et al.: *Biologian sanakirja,* Otava 2003, ISBN 951-1-17618-8, hakusana siiteputki.
3. ↑  *Spectrum,* WSOY 1976–1983, ISBN 951-0-07239-7, hakusana kasvien rakenne, osa 5, sivu 193.
**João Ricardo Pereira Batalha dos Santos Ferreira** (s. 7. tammikuuta 1970 Luanda, Angola), pelaajanimeltään João Ricardo on uransa lopettanut angolalainen jalkapallomaalivahti. João Ricardo on Leiria Marrazesin kasvatti, ja hän pelasi ensimmäiset ammattilaisvuotensa 1988–1993 Leirian riveissä. Uransa João Ricardo lopetti angolalaisessa Petro de Luandassa, jossa hän pelasi uransa viimeisen kauden 2007–2008. Hän edusti urallaan myös Academico Viseuta, Salguerosia ja Moreirensea.

João Ricardo edusti kotimaatansa Angolaa 29 maaottelussa. Joãon maajoukkueuran kohokohtana voidaan pitää vuoden 2006 MM-kisoja. Hänet valittiin Meksiko-ottelun (0-0) parhaaksi pelaajaksi, ja hän pelasi myös Angolan kaksi muuta alkulohko-ottelua, 1–0-tappion Portugalia vastaan ja 1–1-tasapelin Irania vastaan. Angola jäi kisoissa kuitenkin alkulohkoon.

João Ricardolla on aggressiivinen torjuntatyyli ja hän tulee usein nopeasti ja vahvasti vastaan maaliltaan. Joãolla on myös hyvät refleksit.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Kuusela, Martti, ym.: *Jalkapallon MM-kisat Saksa 2006*, s. 42. Intereuropean Publications Ltd Oy, 2006. ISBN 952-99551-1-1.
2. ↑  Angola – Record International Players  12.4.2018. rsssf. Viitattu 29.7.2018. (englanniksi)
3. 1 2  Kuusela, Martti, ym.: *Jalkapallon MM-kisat Saksa 2006*, s. 40–42. Intereuropean Publications Ltd Oy, 2006. ISBN 952-99551-1-1.

  

Angolan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 João Ricardo |
2 Marco Airosa |
3 Jamba |
4 Lebo Lebo |
5 Kali |
6 Miloy |
7 Figueiredo |
8 André |
9 Mantorras |
10 Akwá |
11 Mateus |
12 Lamá |
13 Edson |
14 Mendonça |
15 Rui Marques |
16 Flávio |
17 Zé Kalanga |
18 Cabungula |
19 Titi Buengo |
20 Locó |
21 Luís Delgado |
22 Mário |
23 Marco Abreu |
Valmentaja Gonçalves
**Ragnar Hare** oli vuonna 1981 Pietarsaaressa perustettu suomalainen rock-yhtye, joka voitti Rock SM -kilpailun vuonna 1983 ja lopetti toimintansa vuonna 1989.

Historia
--------

Perustajajäsenet olivat kitaristi Johan Granlund ja laulaja Peter Emas. Ragnar Hare herätti alkuaikoina huomiota lavaesiintymisillään joihin kuului olennaisena osana lapsena auto-onnettomuudessa ollut -- ja sen takia sekä halvaantumisesta että afasiasta kärsinyt -- tanssija Anders "Andy" Sundqvist. Yhtye voitti Rock SM -kilpailun vuonna 1983, päihittäen muun muassa kolmanneksi sijoittuneen Clifters-yhtyeen, sekä Talouskukkaro -nimellä esiintyneen Neljä Ruusua. Kitaristi Zazza Nygård liittyi yhtyeeseen juuri ennen Rock SM -kilpailua. Rikki Ström tuli basisti Lasse Strömbergin tilalle heti kilpailun jälkeen. Kilpailun jälkeen yhtyeen single *Bit* julkaistiin Beta-levymerkillä.

Vuonna 1984 Ruotsin EMI:n ollessa kiinnostuneita levysopimuksen solmimisesta, rumpali Mikael "Micki" Sundkvist luopui muusikon urasta kokonaan ja ryhtyi ortodoksipapiksi. Hänen tilalleen rumpuihin tuli Petri Peltomaa. Samaan aikaan kosketinsoittaja Tumba Haldin siirtyi reggae-yhtyeeseen Dreadline. Haldinin tilalle pestattiin Tia Nybäck. Yhtye palasi yleiseen tietoisuuteen EP:llä *Barn Till Himlen* vuonna 1986.

Yhtye vaihtoi loppuaikanaan laulukielensä englanniksi, kansainvälisiä markkinoita huomiolla pitäen, mutta tämäkään ei tuottanut toivottua tulosta. Viimeinen julkaisu, vuonna 1987 taltioitu esiintyminen *live...tavastia...helsinki*, on laulettu englanniksi. Yhtye lopetti toimintansa 80-luvun lopulla. Viimeinen keikka soitettiin 1988, mutta yhtye ilmoitti hajonneensa vasta vuonna 1989.

Julkaisut
---------

* *Bandbrus* (kokoelmalevy, kolme kappaletta Ragnar Harelta, 1983)
* *Kustrock* (1983)
* *Bit/Små flickor* (single, 1984)
* *Barn till himlen* (EP, 1986)
* *live...tavastia...helsinki* (1987)

Jäsenet
-------

### Viimeinen kokoonpano

* *Peter Emas* (laulu)
* *Johan Granlund* (kitara)
* *Zazza Nygård* (kitara)
* *Rikki Ström* (basso)
* *Tia Nybäck* (koskettimet)
* *Petri Peltomaa* (rummut)

### Entiset jäsenet

* *Mikael "Micki" Sundkvist* (rummut)
* *Tumba Haldin* (koskettimet)
* *Anders "Andy" Sundqvist* (tanssi)
* *Lasse Strömberg* (basso)

Lähteet
-------

1. ↑  Ragnar Haren historiikki (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtyeen sivusto
* Yhtyeen lyhyt historia (artikkeli ruotsiksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ragnar Hare voitti Rock-SM:n 1983 Elävässä arkistossa
* Ragnar Hare i Yle Arkivet (ruotsiksi)
**Vaskuliitit** ovat verisuonitulehduksia. Vaskuliitit ovat harvinaisia sairauksia. Nykykäsityksen mukaan ne ovat autoimmuunisairauksia, eli niissä elimistön tulehdussolut hyökkäävät elimistön omia rakenteita vastaan. On myös viitteitä siitä, että erilaiset infektiot voisivat toimia laukasevina tekijöinä vaskuliittien synnyssä. Kova fyysinen rasitus voi laukaista vaskuliitti-ihottuman jaloissa. Oirekuvaltaan ja tautimekanismeiltaan huomattavasti toisistaan poikkeavia vaskuliitteja tunnetaan useita.

Vaskuliitit voidaan jaotella karkeasti suurten suonten tauteihin (temporaaliarteriitti ja Takayasun arteriitti) ja keskisuurten ja pienten suonten tauteihin (Kawasakin tauti, ANCA-vaskuliitit, polyarteritis nodosa, mikroskooppinen polyangiitti, Wegenerin granulomatoosi, Churg-Straussin oireyhtymä ja Henoch-Schönleinin purppura).

Vaskuliitteihin luetaan nykyään myös ei-systeemiset (non-systematic vasculitis neuropathy, NSVN) versiot, joissa vaurio kohdistuu pääasiassa ääreishermostoon. Koska NSVN:ssä kaikki veriarvot voivat olla normaalit, varma diagnoosi on mahdollinen vain onnistuneella hermobiopsialla. Hoitolinja mukailee muita vaskuliittisairauksia, ja ennuste on muita vaskuliitteja parempi. Hankalan diagnoosin ja yleisen harvinaisuuden takia lääkehoidon aloitus voi viivästyä vuosia tai jäädä saamatta.

Suurten suonten vaskuliitit
---------------------------

### Temporaaliarteriitti

Temporaaliarteriitti on vanhuksilla esiintyvä vaskuliitti, jossa tyyppilöydöksenä on ohimovaltimon (arteria temporalis) tulehdus. Oireena on tavallisesti väsymys, yleinen sairauden tunne, kuume, ohimopäänsärky, joskus leukojen kipu ja väsyminen syödessä ja joskus myös silmän sokeutuminen ja aivoinfarktit. Kaikkia oireita ei yleensä esiinny samalla potilaalla. Tautiin liittyy tavallisesti huomattavan korkea lasko. Diagnoosi voidaan varmistaa ottamalla koepala ohimovaltimosta histologista tutkimusta varten. Tautia hoidetaan suuriannoksisellä kortisonihoidolla.

### Takayasun arteriitti

Tauti on erittäin harvinainen. Se ilmenee yleensä alle 40-vuotiailla naisilla. Oireena on tavallisimmin käsien väsyminen ja kipua ja mahdollisesti käsien verenkierron heikentyminen (pulssipuoliero tai toispuolinen pulssittomuus).

### Keskisuurten ja pienten suonten vaskuliitit

Kawasakin tauti, ANCA-vaskuliitit, polyarteritis nodosa, mikroskooppinen polyangiitti, Wegenerin granulomatoosi, Churg-Straussin oireyhtymä ja Henoch-Schönleinin purppura.

Lähteet
-------

* edemicine.com

### Viitteet

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vaskuliitti** Wikimedia Commonsissa
**Islamic Cultural Center of New York** on moskeija ja kulttuurikeskus Yhdysvaltain New Yorkissa Manhattanilla. Moskeija oli kaupungin ensimmäinen varta vasten moskeijaksi rakennettu rakennus. Moskeija valmistui vuonna 1990 ja sen viralliset avajaiset pidettiin vuonna 1991.

Kohde
-----

Nykyinen Islamic Cultural Center of New York. sijaitsee Yhdysvaltojen New Yorkin Manhattanilla osoitteessa 1711 Third Avenue. Sen moskeija rakennettiin perinteiseen islamilaiseen tyyliin, mutta New Yorkin nykyaikaisempaan maisemaan sovitettuna. Koska moskeija on rakennettu kohti Mekkaa, se on noin 29 asteen kulmassa Manhattanin ruutukaavaan nähden.

Historia
--------

Alkuperäinen Islamic Cultural Center of New York perustettiin vuonna 1963 osoitteessa 1 Riverside Drive. Paikalle kaavailtiin moskeijaa, museota, kirjastoa ja koulua. Vain kolme vuotta myöhemmin hankittiin kuitenkin toinen tontti osoitteessa 1711 Third Avenue. Paikalla oli viisikerroksinen rakennus, jonka tilalle haluttiin rakentaa maamerkkimäinen moskeija. Moskeijan rakentamiseen saatiin lahjoituksia Saudi-Arabiasta, Kuwaitista, Libyasta ja Malesiasta. Rakennuksen suunnittelu annettiin arkkitehtitoimisto Skidmore, Owings and Merrillille vuonna 1987. Minareetin suunnitteli Swanke Hayden Connell. Rakennustyöt saatiin päätökseen joidenkin myöhästymisien jälkeen vuonna 1990. Viralliset avajaiset pidettiin 25. syyskuuta 1991. Rakennushankkeen hinnaksi tuli lopulta noin 17 miljoonaa dollaria. Moskeija oli New Yorkin ensimmäinen varta vasten moskeijaksi rakennettu rakennus. Sen perjantairukouksissa käy viikoittain noin 4 000 rukoilijaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Kenneth T. Jackson: *The encyclopedia of New York City*, s. 662. 2. painos. Yale University Press. ISBN 978-0-300-11465-2. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Mohammad A. Abulhasan: A brief history of the Islamic Cultural Center of New York Islamic Cultural Center of New York. Viitattu 27.9.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut
**Park Joo-ho** (kor. 박주호, s. 16. tammikuuta 1987 Soul) on eteläkorealainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Borussia Dortmundia. Vasenjalkainen Park on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän kuuluu myös Etelä-Korean jalkapallomaajoukkueeseen.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Park aloitti uransa Japanin kakkostason Mito HollyHockissa, jota hän edusti vuonna 2008. Seuraavana vuonna hän pelasi 19 ottelua J. Leaguen Kashima Antlersissa voittaen sarjan mestaruuden. Vuodet 2010–2011 Park palloili saman sarjan Júbilo Iwatassa saavuttaen liigacupin voiton vuonna 2010.

Heinäkuussa 2011 Park siirtyi Sveitsin Raiffeisen Super Leaguen FC Baseliin. Hän pelasi seurassa kahden kauden aikana 47 ottelua viimeistellen yhden maalin ja debytoiden Eurooppa-liigassa. Sveitsin mestaruuden hän voitti molemmilla kausilla ja Sveitsin cupin kaudella 2011–2012. Heinäkuussa 2013 Park siirtyi Saksan Bundesliigan 1. FSV Mainz 05:een. Bundesliigadebyytti tapahtui elokuussa VfB Stuttgartia. Mainz-uran ainoa maali syntyi helmikuussa 2014 SC Freiburgin verkkoon. Yhteensä Park pelasi Mainzissa 44 ottelua.

Elokuussa 2015 Park siirtyi toiseen bundesliigaseuraan, Borussia Dortmundiin. Hän ratkaisi heti avausottelussaan, Eurooppa-liigan ottelussa Kuban Krasnodaria vastaan, voiton uudelle seuralleen.

### Maajoukkueura

Park toimi Etelä-Korean alle 20-vuotiaiden maajoukkueen kapteenina ikäluokan MM-kilpailuissa 2007 pelaten kahdessa ottelussa. Etelä-Korean jalkapallomaajoukkueessa Park debytoi tammikuussa 2010 ystävyysottelussa Suomea vastaan. Hän kuului maajoukkueeseen vuoden 2014 MM-kilpailuissa pelaamatta otteluakaan. Saman vuoden Aasian kisoista Park oli voittamassa kultaa. Hän oli mukana myös vuoden 2015 Aasian-mestaruuskilpailuissa saavuttamassa hopeaa.

Saavutukset
-----------

### Seurajoukkuetasolla

**Kashima Antlers**

* J. League: 2009

**Júbilo Iwata**

* J. League Cup: 2010

**FC Basel**

* Raiffeisen Super League: 2011-2012, 2012-2013
* Sveitsin cup: 2011-2012

### Maajoukkuetasolla

**Etelä-Korea**

* Aasian-mestaruuskilpailut: hopeaa (2015)
* Aasian kisat: kultaa (2014)

Lähteet
-------

1. 1 2
2. 1 2 3 4  Park Joo-ho Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
3. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Park Joo-ho National Football Teams -sivustolla (englanniksi)
**Islam ovellamme** on Risto Soramiehen kirja, joka vertailee islamia ja kristinuskoa sekä näiden uskontojen pyhien kirjoituksien että käytännön kautta. Teoksen on julkaissut kristillinen kustantamo Uusi Tie vuonna 2002. Soramies arvostelee kristittyjen suvaitsevuutta muslimeja kohtaan ja toisaalta muslimien epäsolidaarista suhtautumista kristittyihin. Kirjoittaja esittää ehdotuksia siitä, miten kristilliset kirkot voisivat suhtautua ja toimia islamin suhteen.

Soramies lähtee siitä oletuksesta, että islaminuskoisten määrä tulee kasvamaan Euroopassa merkittäväksi tekijäksi tulevaisuudessa. Soramiehen mukaan kristittyjen on ymmärrettävä ja tiedettävä enemmän muslimien käytännöistä ja uskomuksista välttyäkseen harhaluuloilta. Soramies tiivistää islamin perususkomukset ja vertaa niitä kristinuskoon. Hän käy myös läpi islamin historiaa ja sen sisäisiä virtauksia ja ristiriitoja.

Soramiehen keskeinen teema on kristillisen ja länsimaisen kulttuurin vuorovaikutus islamin kanssa ja sen puute. Länsimaisessa kulttuurissa uskonto ja politiikka pidetään erillään, mikä mahdollistaa demokraattisen, ihmisestä lähtevän lainsäädännön. Islam lähtee siitä, että politiikka ja uskonto ovat sama asia, eikä niitä voi erottaa. Siinä missä muslimit voivat elää länsimaissa turvautuen viranomaisten apuun, tämä ei ole mahdollista tai helppoa kristityille, jotka elävät muslimivaltioissa. Lisäksi kirjassa arvostellaan uskonnonvapauden puutetta islamilaisissa maissa.

Soramiehen mukaan kristinuskon ja islamin perususkomukset ovat räikeästi ristiriidassa keskenään. Jeesus on islamin mukaan profeetta mutta ei Jumalan Poika. Muslimit pitävät Koraania Jumalan ilmoituksena, joka tuli Muhammadin kautta, mutta kristityt tulkitsevat Raamattua useiden ihmisten kirjoittamana pitkällä aikavälillä.

Lähteet
-------

* Soramies, Risto: *Islam ovellamme*. Mistä on kysymys? Ajan ilmiöitä Raamatun valossa 1. Helsinki: Uusi Tie, 2002. ISBN 951-619-354-4.
Isla PerejilIsla Perejil kuvassa hieman Ceutan rajasta (keltainen viiva) länteen.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
35°55′N, 5°25′WEspanja |
| Vesialue | 
Gibraltarinsalmi |
| Korkein kohta | 
74 mView and modify data on Wikidata  |
| Pinta-ala | 
1,35 km² |

Väestö| Asukasluku | 
0 |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Isla Perejil** on Espanjalle kuuluva pieni, asumaton ja demilitarisoitu saari Gibraltarinsalmessa, 200 metrin päässä Marokon rannikosta. Saaren pinta-ala on 1,35 neliökilometriä ja korkein kohta 74 metriä merenpinnan yläpuolella. Saari sijaitsee viiden kilometrin päässä Pohjois-Marokossa olevasta Espanjan erillisalueesta Ceutasta. Saaren espanjankielinen nimi tarkoittaa persiljaa ja arabiaksi saaren nimi on *Jazirat al-Leila*.

Historia
--------

Vuonna 1415 Portugali valloitti Ceutan ja Isla Perejilin Fezin kuningaskunnalta. Portugali ja Espanja yhdistyivät vuosiksi 1580–1640. Saari on ollut Espanjan alaisuudessa vuodesta 1668 lähtien.

11. heinäkuuta 2002 joukko marokkolaisia sotilaita nousi maihin saarella ja nosti Marokon lipun saaren korkeimmalle kohdalle. Espanjan armeija ajoi marokkolaiset takaisin mantereelle miehittämällä saaren muutamaa päivää myöhemmin. Takaisinmiehitys tapahtui ilman laukaustenvaihtoa. Tapahtuman jälkeen Marokon hallitus esitti vastalauseen ja väitti että, 1800-luvun lopulla Espanja oli epäoikeudenmukaisesti ottanut saaren haltuunsa. Aluksi Euroopan unioni ja Nato asettuivat Espanjan puolelle kiistassa. Kiista alkoi ratkeamaan Yhdysvaltain ulkoministeri Colin Powellin neuvoteltua Espanjan ja Marokon kanssa asiasta. Kiista kesti pari viikkoa, jonka jälkeen maat sopivat Marokon pääkaupungissa Rabatissa 22. heinäkuuta palauttavansa saarelle demilitarisoidun statuksen. Tämä status sillä oli ollut ennenkin. Kiistan taustalla on Marokon tyytymättömyys Río de Oron ja Länsi-Saharan tilanteeseen. Näiltä alueilta Espanja poistui jo vuonna 1975. Tämän jälkeen Marokko on vaatinut alueiden liittämistä siihen. Liittämistä kuitenkin vastustaa Polisario-niminen vastarintaliike.

Isla Perejilin sijainti

Suvereniteetti
--------------

Isla Perejilillä ei ole ihmisasutusta. Vuohet ovat laiduntaneet siellä ja salakuljettajat, terroristit ja laittomat siirtolaiset ovat käyttäneet saarta. Nykyään saarta valvotaan joka puolelta sen statuksen vuoksi. Käytännöllisesti katsoen Isla Perejil on ei-kenenkään maata.

Marokko on vaatinut Espanjalta saaren palautusta.

Lähteet
-------

1. 1 2  WSOY:n Suurteososasto (Esko Paavola, Liisa Honkala): *Kronikka 2002*, s. 176. Weilin+Göös, 2002. ISSN 0349-4660.
2. 1 2  Spanish Autonomous Communities World Statesmen.org. Viitattu 27.9.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Isla Perejil Google Mapsissa
* Perejilin kriisi (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
**Hetekuirisammal** (*Calliergon giganteum*) on melko yleinen pohjoisen pallonpuoliskon tundralla kasvava sammal. Hetekuirisammal kuuluu väkäsammalten heimoon ja *Calliergon*-sukuun.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Hetekuirisammal on väriltään ruskea, ja sen varsissa on paljon pieniä lehtiä. Kasvi ei kuki. Hetekuirisammal on erittäin hidaskasvuinen, sillä se kasvaa ainoastaan senttimetrin vuodessa. Sen sijaan kasvi on pitkäikäinen, sillä se voi elää kuudesta yhdeksään vuotta. Kasvin lehdet elävät neljävuotiaiksi. Kasvaessaan hetekuirisammal varastoi ravinteita, että keväällä uudet lehdet voivat kasvaa nopeasti. Hidaskasvuisuus ja pitkäikäisyys saattavat johtua tundran kylmyydestä ja lyhyestä kasvukaudesta.

Elinympäristö
-------------

Hetekuirisammal kasvaa tundralla, jossa on talvisin ankarat pakkaset ja pimeää. Kesälläkään lämpötila ei usein nouse yli 10 asteeseen. Kesät ovat myös pilvisiä, jonka vuoksi kasvi saa vain vähän auringonvaloa. Tundralla ei myöskään juurikaan sada ja ravinteista on puutetta. Hetekuirisammal kasvaa tundralla sijaitsevien kirkasvetisten järvien pohjissa ja soiden ympäristössä. Veden alla kasvaessaan kasvi on suojassa kylmyydeltä ja kuivuudelta.

Käyttö
------

Muuttavat eläimet, kuten linnut, käyttävät hetekuirisammalta ravintonaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Micah T.: Arctic Moss  2002. blueplanetbiomes.org. Viitattu 24.1.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* ITIS: Calliergon giganteum (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Calliergon giganteum | 
* Wikidata: Q11862484
* Wikispecies: Calliergon giganteum
* BioLib: 90980
* CoL: PQ2Y
* EoL: 924382
* EUNIS: 198097
* FNA: 200002150
* GBIF: 2681676
* iNaturalist: 159661
* IRMNG: 10345689
* ITIS: 16188
* NatureServe: 2.126953
* NBN: NBNSYS0000036845
* NCBI: 139999
* NZOR: 5020af08-3282-4cea-9ddd-8683a9eead83
* Open Tree of Life: 465278
* Plant List: tro-35153416
* PLANTS: CAGI70
* Tropicos: 35153416
* WFO: wfo-0001177684
* WoRMS: 292808

 |
|  |
| Hypnum giganteum | 
* Wikidata: Q38292121
* GBIF: 7382652
* ITIS: 1135451
* Tropicos: 35117594
* WFO: wfo-0001156598

 |

 |
**Jussi Pekka (Jussi-Pekka) Yrjänä Alanen** (s. 23. joulukuuta 1938 Helsinki) on suomalainen maaneuvos ja varatuomari.

Alanen oli Helsingin apulaiskaupunginjohtaja vuosina 1974–1979 ja Asuntohallituksen pääjohtaja vuosina 1979–1984. Hän oli Kaupunkiliiton toimitusjohtaja vuosina 1984–1993 ja Kuntaliiton toimitusjohtaja vuosina 1993–1999 eläkkeelle jääntiinsä saakka. Alanen oli Kuntien Eläkevakuutuksen hallituksen puheenjohtaja vuosina 1985–2001. Hän on tehnyt useita kuntaliitosselvityksiä. Alaselle myönnettiin maaneuvoksen arvonimi vuonna 2003.

Alasen isä oli historiantutkija Aulis J. Alanen.

Julkaisuja
----------

* Helsinki. Kansakunnan pääkaupunki - ihmisten metropoli, Kaks Polemia-sarja, 125 s. Sastamala 2009

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Kuka kukin on 2011*, s. 41. Helsinki: Otava. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. ↑  Salminen, Matti: Eläkeläisharrastuksena kuntaliitokset *TS.fi*.  22.12.2008.  Arkistoitu 22.5.2014. Viitattu 22.5.2014.
3. ↑  Facta2001 1. osa palasta 262


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Tourtour
**Tourtour** on Ranskan kunta Provence-Alpit-Riviera‎n alueella Varin departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 589. Tourtour kuuluu departementissaan Flayoscin kantoniin Brignolesin arrondissementissa.

635 metrin korkeudella sijaitsevaa Tourtouria kutsutaan nimellä *le village dans le ciel de Provence*, "kylä Provencen taivaalla". Kahden linnan, keskiaikaisen ja 1700-luvulta peräisin olevan, ympärille kasvanut Tourtour kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön *Les Plus Beaux Villages de France*. Siihen kuuluu kolme muutakin Varin departementin kylää.

Lähteet
-------

1. ↑  List of The Most Beautiful Villages of France (Arkistoitu – Internet Archive), Les plus beaux villages de France. Viitattu 19.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tourtour** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Tourtour
Hotelli Hetan Majatalon logo.
**Hetan Majatalo** on Lapin läänin vanhin toiminnassa oleva, samassa perheessä ja suoraan alenevassa sukupolvessa pysynyt matkailualan perheyritys, joka toimii nyt jo neljännessä sukupolvessa. Hotelli Hetan Majatalo on samalla Enontekiön uusin hotelli.

Historia
--------

Anna Kreeta ja Fredrik Vuontisjärvi avasivat matkailijoille majatalon kotiinsa vuonna 1924. Lapin sodan jälkeen Retriikin mäki tuhoutui täysin. Kreetan ja Vuontisjärven lapset perustivat kaupan ja kestikievarin, joka sai Suomen viimeiset kestikievarioikeudet. Kauppa suljettiin 1970-luvulla. Toinen sukupolvenvaihdos tehtiin ja uudet omistajat rakensivat hotellirakennuksen majatalon välittömään läheisyyteen.

Sijainti
--------

Majatalo sijaitsee Enontekiön kirkonkylän keskustassa. Se on sijainnut koko ajan samalla mäellä, jota kutsutaan Reetrikin mäeksi. Lapin sodassa lähes kaikki Hetan kylän talot paloivat, mutta Kalle ja Maija rakensivat Majatalon samalle paikalle. Pihapiirissä on Hetan ensimmäinen uudisrakennus, pikkupirtti, sekä hotellirakennusta lukuun ottamatta kaikki pihan rakennukset on tehty heti sodan jälkeen.

Katso myös
----------

* Ounasloma

Lähteet
-------

1. ↑  Lapin vanhin majoitusyritys, Suomen viimeisin kestikievari.  *Levin sanomat*, tammikuu-helmikuu 2008, s. 17.
2. ↑  Hetan Majatalo toiminut 85 vuotta; YLE 25.5.2012
3. ↑  Hetan majatalon viralliset kotisivut, viitattu 11.4.2014, (suomeksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivut
* Majatalon blogi
**Tovariaceae** on pieni kasviheimo koppisiemenisten Brassicales-lahkossa, jonka tunnetetuin heimo on ristikukkaiskasvit (Brassicaceae).

Tuntomerkit
-----------

Lajit ovat ruohoja tai pensaita, joiden lehdet ovat kolmilehdykkäisiä ja korvakkeellisia. Lehdyköiden laidat ovat ehyitä. Kukinnot ovat terminaalisia, riippuvia ja terttumaisia. Kukat ovat 6–9-lukuisia, tavallisesti kahdeksanlukuisia. Terälehtiä on paljon. Heteet sijaitsevat kohdakkain verholehtien kanssa. Sikiäin koostuu viidestä kahdeksaan, tavallisesti kuudesta yhteen kasvaneesta emilehdestä ja on kehänalainen. Siinä on enemmän tai vähemmän aksiletyyppiset istukat, lyhyt vartalo ja liuskaiset luotit. Siemenaiheita on runsaasti useassa rivissä. Hedelmä on marja tai luumarjamainen. Siemenessä on ohut endospermi. Kromosomiluku on n = 14, so. yksi kromosomiannos sisältää 14 kromosomia.

Levinneisyys
------------

Heimo kasvaa trooppisessa Amerikassa.

Luokittelu
----------

Heimon ainoa suku on *Tovaria*, ja siinä on kaksi lajia.

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. 2001 –: Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. .

### Viitteet

1. 1 2  Stevens 2001 –, viittaus 25.11.2014.
2. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q287116
* Wikispecies: Tovariaceae
* CoL: HBR
* EoL: 2503787
* EPPO: 1TOVF
* Fossilworks: 55650
* GBIF: 5944
* GRIN: 1133
* iNaturalist: 71651
* IPNI: 77126583-1
* IRMNG: 113168
* ITIS: 22597
* NCBI: 91840
* Open Tree of Life: 701064
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77126583-1
* Tropicos: 42000134
* Watson & Dallwitz: tovariac
* WFO: wfo-7000000619

 |

 |
Toussaint Rose
**Toussaint Rose** (3. syyskuuta 1611 Provins – 6. tammikuuta 1701) oli ensiksi kardinaali Jules Mazarin sihteeri ja sittemmin kuningas Ludvig XIV:n sihteeri, kunnes hänet valittiin Ranskan akatemian jäseneksi vuonna 1675.

Kun Rose toimi tilintarkastusviraston päällikkönä, hän osasi jäljitellä Aurinkokuninkaan nimikirjoitusta niin taitavasti, että useat kuninkaan elämäkertojat ovat erehtyneet asiassa. Hänen ansiostaan ja kuninkaalle itselleen esitettynä asiana, akatemia sai saman arvon ja aseman kuin Ranskan korkein oikeus.

Tästä syystä hänet valittiin akateemikoksi, sillä hän ei ollut julkaissut mitään ennen juhlallista vastaanottoaan akatemian jäseneksi 12. joulukuuta 1675. Vastaanottopuheen hänelle piti Séraphin Régnier-Desmarais.

Akatemiassa hän kuului vanhoillisten joukkoon. Kun vuonna 1683 tuli kysymys kuolleen Jean-Baptiste Colbert'in korvaamisesta, hän kannatti Nicolas Boileau-Despréaux ja olisi siis hylännyt Jean de La Fontainen ehdokkuuden. Heidät molemmat kuitenkin valittiin akatemian jäseniksi vuonna 1684.

Hän piti akatemian nimissä useita julkisia juhlapuheita. Vuonna 1679 hän puhui kuninkaalle rauhasta. Hän oli myös yksi kuudesta akateemikoista, jotka saivat osallistua hovin näytelmiin.

Aiheesta muualla
----------------

* Ranskan akatemian elämäkertatiedot (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Valentin Conrart** | **Ranskan akatemian jäsen Tuoli 21675–1701** | Seuraaja:**Louis de Sacy** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Vilppu Piirola** (s. 1946) on suomalainen tähtitieteilijä ja tähtitieteen professori. Hän opiskeli ja työskenteli aluksi Helsingin yliopistossa. Hän toimi vuosina 1978–1980 Turun yliopistoon kuuluvan Tuorlan observatorion johtajana sekä tähtitieteen professorina, ja hän työskentelee edelleen tutkijana observatoriossa. Vuosina 1995–2002 Piirola toimi yhteispohjoismaisen 2,5-metrisen teleskoopin (Nordic Optical Telescope, NOT, La Palma) johtajana.

Piirola on suunnitellut ja rakennuttanut Metsähovin observatorioon fotometri-polarimetrin. Hän on suunnitellut myös Krimin astrofysikaaliseen observatorioon polarimetrin, NOT-teleskoopilla käytössä olevan polarimetrin (Dipol-UF) sekä Haleakalan observatorion (University of Hawaii, Maui) polarimetrin (Dipol-2). Polarisaatiohavaintoihin perustuvan tutkimuksen kohteina ovat olleet tähtienvälinen aine ja magneettikenttä, tähtien syntyprosessit ja protoplanetaariset kiekot (mm. julkaistu Nature-aikakauslehdessä) sekä voimakkaasti vuorovaikuttavat kaksoistähdet, joissa komponenttina on luhistunut tähti (magneettinen valkoinen kääpiö, neutronitähti, tai musta aukko). Piirolan vuosina 1973–2020 julkaisemien tieteellisten julkaisujen määrä on noin 220.

Piirola on Helsingin yliopiston tähtitieteen dosentti vuodesta 1977.

Lähteet
-------

1. ↑  Tuorlan observatorion historia *astro.utu.fi*. Viitattu 26.2.2017.
2. ↑  Tähtitieteen dosentit *Helsingin yliopisto*.  2017. Web Archive.  Arkistoitu 27.2.2017. Viitattu 19.11.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Vilppu Piirola IAU.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* ORCID

 |

 |
**Julma on rakkaus: Seksi-kauhuantologia** on Markku Sadelehdon toimittama ja Jalavan vuonna 1992 julkaisema novelliantologia, joka sisältää kymmenen seksiaiheista kauhutarinaa. Esipuheen mukaan "kaikissa tarinoissa käsitellään normaalia heteroseksuaalisuutta". Sadelehto myös mainitsee jättäneensä tietoisesti pois AIDS-aiheiset novellit. Sadelehdon antologioille poikkeuksellisesti mukana on kaksi tarinaa samalta kirjoittajalta, nimittäin Ray Gartonilta. Suomennokset ovat Sari Kallioisen ja Anita Puumalaisen käsialaa.

Esipuheessa Sadelehto omistaa kirjan "kuolleen rakkaani muistolle". Vuonna 1995 Sadelehto kertoi antologian olevan omaelämäkerrallinen ja kaikista toimitustöistään henkilökohtaisin. Kirja on "omistettu kuolleelle ihmiselle, joka teki itsemurhan alle 30-vuotiaana. Se on eräs elämäni pimeitä murhenäytelmiä, vaikkei minulla ollut tapahtuneeseen henkilökohtaista osuutta." Temaattisesti Sadelehto jatkoi *Outoja tarinoita 2:n* aiheiden parissa, mutta onnistuneemmin. Kolmas rakkautta ja modernia kauhua yhdistellyt antologia *Suuri hiljaisuus* ilmestyi 1995. Sadelehdon mukaan *Julma on rakkaus* ja *Suuri hiljaisuus* ovat aikuiselle yleisölle suunnattua "rankkaa tekstiä", jonka "problematiikka ylittää murrosikäisen ongelmien tason".

Teoksen vastaanotto olikin varsin ristiriitainen. Painosmäärä oli 3 000, josta osa jouduttiin myymään alennuksella.

Sisältö
-------

* Ray Garton: *Rangaistuksia* (Punishments, 1989)
* Richard Laymon: *Kylpyamme* (The Tub, 1991)
* Ian McEwan: *Pornografiaa* (Pornography, 1978)
* John Shirley: *Helminukke* (Pearldoll, 1991)
* Ramsey Campbell: *Lilithin kauppa* (Lilith’s, 1976)
* Ray Garton: *Jotain tuhmaa* (Something Kinky, 1990)
* Robert R. McCammon: *Peli* (The Thang, 1989)
* Joe R. Lansdale: *Pojat ovat poikia* (Boys Will Be Boys, 1985)
* Chet Williamson: *"Sinulla on niin kaunis ja pehmeä iho", mies sanoi* ("Yore Skin’s Jes’s Soft ’n Purty..." He Said, 1989)
* George R. R. Martin: *Lihatiskien mies* (Meathouse Man, 1976)

Arviot
------

*Julma on rakkaus* on Sadelehdon kiistanalaisin toimitustyö. Sadelehdon mukaan monet "melko nuoret" lukijat pitivät hänen modernia kauhua edustaneista "rakkauskirjoistaan" ja kehuivat niitä jopa hänen tuotantonsa parhaiksi. Vanhemmat lukijat puolestaan olivat sitä mieltä, ettei kirjoja olisi pitänyt edes julkaista.

*Kulttuuritoimitus.fi*-sivustolla julkaistu artikkeli nostaa *Julma on rakkauden* novelleista esiin George R. R. Martinin "Lihatiskien miehen", joka "moninkertaisti seksuaalisen väkivallan määrän fantasiassa".

Lähteet
-------

1. 1 2  Sadelehto 1992, s. 7–9.
2. 1 2 3  Tuhkanen, Juho-Antti: Ikuisuuden kultakentillä, eli matka antologisti Markku Sadeledhon seurassa kirjallisuuden hämärille rajamaille.  *Portti*, 1995, 14. vsk, s. 20–43. Tampere:  Tampereen Science Fiction Seura r.y..
3. ↑  Huttunen, Pasi: Monenkirjava kattaus spekulatiivista erotiikkaa – Osuuskumman Kiima on vapautunut ja leikkisä kokoelma. Kulttuuritoimitus.fi, 16.04.2020. Viitattu 2.9.2020.
Tietokone kuljetuskotelossa kahden paperirullan kanssa.
**Epson HX-20** (Suwa Seikosha HC-20 Japanissa) oli Epsonin valmistama mikrotietokone, joka esiteltiin Japanissa vuonna 1981. Tietokone saapui myyntiin maailmanlaajuisesti heinäkuussa 1982.
Tietokone on kannettava tietokone, jonka on sanottu olevan ensimmäinen varsinainen "sylitietokone". Ohjelmiston ja jakelun puute tarkoitti ettei tietokone ollut laajalti myynnissä ennen vuotta 1983.

Tietokone myös patentoitiin.

Tekniset tiedot
---------------

Tietokone oli A4-paperin kokoluokkaa ja painoi 1,8 kg. Tietokoneessa oli täysikokoinen näppäimistö, sisäänrakennettu näyttö ja tulostin. LCD-näyttö tuki 20 merkkiä neljällä rivillä 120x32 grafiikkatilan näyttöresoluutiolla.

Tietokoneessa oli sisäänrakennettu paristo, joka mahdollisesti oikean kannettavuuden (ilman verkkovirtaa). Nikkeli-cadmium paristo riitti 50 tunnin käyttöaikaan ja tarvitsi kahdeksan tuntia lataamiseen.

Tietokoneessa oli 16 kilotavua RAM-muistia, joka oli laajennettavissa 32 kilotavuun. Tietokoneessa oli kaksi Hitachin valmistamaa 6301 mikroprosessoria. Tietokoneessa oli 32 kilotavun ROM-muisti, joka oli myös laajennettavissa. Prosessoreita on sanottu yhteensopiviksi Motorola 6800:n kanssa.

Tietokoneeseen oli valinnainen mikrokasettiasema tiedon tallennukseen. Tietokoneeseen sai myös erillisen laajennusmoduulin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  【Shinshu Seiki / Suwa Seikosha】 HC-20 IPSJ Computer Museum. Viitattu 25.6.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Epson HX-20 centre for computing history. Viitattu 24.6.2019. (englanniksi)
3. ↑  Portable computer system of small size Google Patents. Viitattu 25.6.2019. (englanniksi)
4. 1 2 3  David H. Ahl: Epson HX-20 computer *atarimagazines.com*.  maaliskuu 1983. Viitattu 31.8.2021. (englanniksi)
5. 1 2  Epson HX-20 *oldcomputers.net*. Viitattu 31.8.2021. (englanniksi)
**Rosny-sous-Bois** ([ʁonisubwɑ] Fr-Paris--Rosny-sous-Bois.ogg kuuntele**(ohje)**) on Ranskan kunta Pariisin pohjoispuolen esikaupunkialueella noin 15 kilometriä Pariisin keskustasta itään. Noin 42 000 asukkaan kaupunki kuuluu Seine-Saint-Denis’nin departementtiin Île-de-Francen hallintoalueella. 

Rosny-sous-Bois’ssa sijaitsee Pariisin itäisen esikaupunkivyöhykkeen toiseksi suurin ostoskeskus *Rosny 2*, jossa on suuri Carrefour-hypermarket ja Galeries Lafayette -tavaratalo.

Kunnassa on kaksi RER-junalinjan E asemaa, *Rosny–Bois-Perrier* ja *Rosny-sous-Bois*.

Rosny-sous-Bois’n naapurikunnat ovat pohjoisessa Bondy, koillisessa Villemomble, idässä Neuilly-Plaisance, etelässä Fontenay-sous-Bois, lännessä Montreuil ja luoteessa Noisy-le-Sec.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: fr:Rosny-sous-Bois & en:Rosny-sous-Bois
Taiteilijan näkemys kaksoistähti Epsilon Aurigaesta. Suurempi tähti on ylijättiläinen. Pienempi tähti on pölykiekon ympäröimä. Pölykiekko estää näkemästä, millainen pienempi tähti on. Se on ehkä itsessään kaksoistähti.
**Epsilon Aurigae** (ε Aur / ε Aurigae) on tähti Ajomiehen tähdistössä. Siitä käytetään perinteisesti nimiä **Haldus** ja **Almaaz**. Tähti on noin 2 000 valovuoden päässä Maasta. Se on kaksoistähti ja pitkäjaksoinen pimennysmuuttuja. Kaksoistähden näkyvämpi komponentti on spektriluokan F0IAB-III keltavalkea ylijättiläinen. Toinen komponnetti on sinertävä B5V-tähti, jota ympäröi suuri pölyrengas. Se saattaa olla lähekkäinen kaksoistähti.

Ominaisuudet
------------

Epsilon Aurigae on pitkäjaksoinen pimennysmuuttuja, jonka näennäinen kirkkaus vaihtelee +3,03 – +3,83 9 890 päivän (~27,6 vuoden jaksoissa). Jakso on pisin tunnettu pimennysmuuttujan jakso. Pimennysvaihe alkoi syksyllä 2009

Tähti on yksi tähtitaivaan tuntemattomimmista kohteista. Epsilon Aurigae on spektroskooppinen kaksoistähti ja myös Epsilon 1, 2 Aurigae optinen kaksoistähti. Tähdellä on kaksi komponenttia, näkyvä ja näkymätön. Näkyvä on sadan Auringon läpimittainen luokan F0epIa (A8Ia?) ylijättiläistähti, joka on 47 000 kertaa Aurinkoa kirkkaampi ja jonka massa on 15–19 (15–30?) Auringon massaa. Luokan F ylijättiläiset ovat hyvin harvinaisia. Tähden pintalämpötila on 7 800 K. Koko systeemin absoluuttinen kirkkaus on -6,74 +/- 0,3.

Näkymätön komponentti, jonka spektri on B5V, on ehkä pölykiekon ympäröimä tähti tai kaksoistähti. Sen massa on samaa luokkaa kuin päätähden massa. Se kykenee tuottamaan 640–730 vuorokauden pituiset pimennykset. Tähtien väli on luultavasti 25 AU, pölykiekon tai renkaan halkaisija on 20 AU. Renkaassa lienee aukko keskellä, koska Epsilon Aurigae kirkastuu hieman keskellä. Kiekko on kallellaan hieman A:n ja B:n välisiä ratoja vastaan. B-komponentin massa on ehkä 4–15 Auringon massaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Veikko Mäkelä: Epsilon Aurigae: Minimissä ollaan!.  *Ursa Minor*, 2/2010, s. 20–21. Helsinki:  Tähtitieteellinen yhdistys Ursa ry. ISSN 0780-7945.

  

Ajomiehen tähdistö (Auriga) » luettelo tähdistä, luokka

|  |  |
| --- | --- |
| Tähdet | Capella, β Aur, θ Aur, ι Aur, ε Aur, η Aur, ζ Aur, δ Aur, ν Aur, π Aur, κ Aur, τ Aur, 16 Aur, λ Aur, χ Aur, υ Aur, 2 Aur, ψ2 Aur, μ Aur, 63 Aur, ψ1 Aur, 4 Aur, ξ Aur, 9 Aur, ψ7 Aur, 14 Aur, σ Aur, ψ4 Aur, 19 Aur, φ Aur, 65 Aur, ρ Aur, ψ6 Aur, 66 Aur, ψ5 Aur, 49 Aur, 45 Aur, ψ3 Aur, 40 Aur, 26 Aur, UU Aur, ο Aur, 51 Aur, 36 Aur, RT Aur, 53 Aur, 41 Aur A, WW Aur, ψ9 Aur, 64 Aur, 47 Aur, 39 Aur, 5 Aur, AE Aur, 54 Aur, 62 Aur, 38 Aur, 41 Aur B, 59 Aur, AR Aur, 60 Aur, 43 Aur, 35 Cam, 22 Aur, 6 Aur, ψ8 Aur, 18 Aur, 42 Aur, HD 40979, 12 Aur, HD 45350, HD 49674 |
| Eksoplaneetat | HD 40979 Ab, HD 45350 b, HD 49674 b |