recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Temppeli F** oli antiikin aikainen kreikkalainen temppeli Selinuksen kaupungissa Sisiliassa, nykyisessä Italiassa. Sen kohdejumaluutta ei tunneta varmuudella, mutta sen arvellaan olleen omistettu Athenelle. Epävarmuudesta johtuen rakennus tunnetaan tutkimuksessa perinteisesti kirjainnimellään.

Historia
--------

Temppeli F:n raunioita, taustalla Temppeli G:n rauniot.
Temppelin pohjapiirros.
Temppeli F rakennettiin arkaaisella kaudella noin vuonna 550–540 eaa. Yleensä oletetaan, että se oli omistettu Athenelle, mutta sitä on ehdotettu myös Dionysoksen temppeliksi.

Temppeli kaivettiin vuonna 1823. Kaivauksista vastasivat britit arkkitehtien Samuel Angell ja William Harris johdolla.

Rakennus
--------

Temppeli sijaitsi niin kutsutulla Itäkukkulalla Selinuksen muurien ympäröimän kaupunkialueen itäpuolella. Se on keskimmäinen, varhaisin ja pienin kukkulan kolmesta temppelistä, joista muut tunnetaan nykyisin nimillä Temppeli E ja Temppeli G. Temppeli edusti doorilaista tyyliä ja muistutti monin tavoin kaupungin akropoliilla ollutta niin kutsuttua Temppeliä C. Siinä oli lyhyillä sivuilla kuusi ja pitkillä sivuilla 14 pylvästä, joiden korkeus oli noin 9,1 metriä. Sen stylobaatin koko oli noin 24,4 × 61,8 metriä. Sisällä temppelissä oli pronaos, jonka etupuolella oli neljän pylvään portiikki ja naos eli cella ja adyton mutta ei opisthodomosta.

Pylväiden välit oli suljettu seinämillä, joiden korkeus oli noin 4,7 metriä eli noin puolet pylväiden korkeudesta. Niihin oli maalattu valeovia. Tarkoitus saattoi olla suojata temppelissä säilytettyjä votiiviesineitä varkailta tai pylväikössä harjoitettuja mysteerimenoja ulkopuolisten katseilta.

Temppeli oli koristeltu metoopeilla. Kaksi metoopeista on löydetty, ja ne ovat Palermon arkeologisessa museossa (Museo archeologico regionale "Antonino Salinas"). Niiden veistokset esittävät kaksi kohtausta gigantomakhiasta, Athenen ja Dionysoksen surmaamassa yhden gigantin kumpikin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "Selinus (Selinunte) Trapani, Sicily", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3  Selinus, Temple F (Building) *Perseus*. Viitattu 22.10.2018. (englanniksi)
3. ↑  Marconi, Clemente et al.: *Temple Decoration and Cultural Identity in the Archaic Greek World: The Metopes of Selinus*, s. 133. Cambridge University Press, 2007. ISBN 052185797X. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
4. ↑  Mertens, Dieter: *Città e monumenti dei greci d'Occidente*, s. 227–228. Roma: L'Erma di Bretschneider, 2006. ISBN 8882653676. (italiaksi)
5. ↑  Lippolis, Enzo & Livadiotti, Monica & Rocco, Giorgio: *Architettura greca: storia e monumenti del mondo della polis dalle origini al V secolo*, s. 835. Milano: Esbmo, 2007. ISBN 8842492205. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Temppeli F** Wikimedia Commonsissa
**Thomas Kent** (iiriksi *Tomás Ceannt*, 1865 – 9. toukokuuta 1916) oli irlantilainen nationalisti, joka teloitettiin syytettynä osallisuudesta kahakkaan Royal Irish Constabularya (RIC) vastaan pääsiäiskapinan yhteydessä 22. huhtikuuta 1916.

Kent oli kotoisin merkittävästä nationalistiperheestä Castlelyonsista, Corkin kreivikunnasta. Perhe oli valmistautunut ottamaan osaa pääsiäiskapinaan, mutta kun liikekannallepano peruttiin, perhe päätti jättäytyä pois. Pääsiäiskapina kuitenkin eteni ja RIC määrättiin pidättämään tunnettuja nationalisteja ympäri maan, mm. Irlannin vapaaehtoisjoukkojen, Sinn Féinin ja IRB:n riveistä. Kun Kentin asunto Bawnard Housella ratsattiin, RIC kohtasi vastarintaa Thomasin ja tämän veljien Richardin, Davidin ja Williamin taholta. Tunteja kestäneen tulitaistelujen aikana RIC:n upseeri sai surmansa ja David haavoittui vakavasti. Kun Kentit vihdoin pakotettiin antautumaan, Richard yritti vielä paeta, mutta epäonnistui haavoittuen kuolettavasti. 

Thomas ja William joutuivat oikeuteen. William vapautettiin syytteistä, mutta Thomakselle langetettiin kuolemantuomio, joka täytäntöönpantiin ampumalla 9. toukokuuta 1916. Lukuun ottamatta Roger Casementin erikoista tapausta Thomas Kent oli ainoa henkilö, joka teloitettiin Dublinin ulkopuolella pääsiäisviikon tapahtumien johdosta.

Myöhemmin Corkin päärautatieasema nimettiin Kent Stationiksi Kentin mukaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Fitzpatrick R: The dramatic tale of Thomas Kent - the forgotten 1916 Rising patriot *Irish Examiner*.  2015. Viitattu 24.6.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Irlanti

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Thomas Kent
**Toimitusjako** on perinnönjako, jonka suorittaa tuomioistuimen määräämä pesänjakaja. Se on pakollinen toimi silloin, kun joku kuolinpesän osakas sitä vaatii tai kun jonkun osakkaan osuus on ulosmitattu pesästä. Pesänjakajan määrää hakemuksen perusteella vainajan viimeisen kotipaikan käräjäoikeus. Pesänjakaja pyrkii siihen, että pesän osakkaat voisivat sopia perinnönjaon toimittamistavasta. Siltä osin toimitusjako muistuttaa kuolinpesän osakkaiden keskenään suorittamaa perinnönjakoa. Pesänjakajan päätöstä nimitetään jakokirjaksi. Jos pesän osakas on tyytymätön päätökseen ja haluaa moittia sitä, hänellä on kuusi kuukautta aikaa nostaa moitekanne tuomioistuimessa. Toimitusjaon lähikäsitteitä ovat sovintojako, toimitusositus ja sovinto-ositus.

Lähteet
-------

1. ↑  *Encyclopædia iuridica fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa III palsta 627.

Kirjallisuutta
--------------

* Aarnio, Aulis & Kangas, Urpo: *Suomen jäämistöoikeus I: Perintöoikeus*. 6. uudistettu painos. Helsinki: Alma Talent, 2016. ISBN 978-952-14-2554-7.
*Tämä artikkeli käsittelee matkakirjailijaa. Pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjästä kertoo artikkeli Heinrich Noë (pikakirjoittaja).*
**Heinrich August Noë** (16. heinäkuuta 1835 München – 26. elokuuta 1896 Bolzano) oli saksalainen kirjastonhoitaja ja matkakirjojen kirjoittaja.

Noë opiskeli Erlangenissa luonnontieteitä ja vertailevaa kielitiedettä. Hän toimi kirjastonhoitajana Münchenissä 1857–63, mutta omistautui sen jälkeen kirjoittamiselle. Noë kirjoitti useita matkakirjoja, ja hänet tunnetaan erityisesti Alppeja koskevista luonnonkuvauksistaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Heinrich Noë *sagen.at*. Viitattu 3.10.2009. (saksaksi)
2. 1 2  Noë, Heinrich August *Meyers Konversationslexikon*.  Vierte Auflage, 1885-1892. Viitattu 3.10.2009. (saksaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kuopion torimellakka 1965** oli Kuopion torilla 6. syyskuuta 1965 tapahtunut mellakka jonka aikana useiden satojen torille kokoontuneiden nuorten joukko kaatoi toripöytiä ja tukki niillä Puijonkadun liikenteen.

Mellakka sai alkunsa kun poliisi kielsi paria torilla äänekkäästi keskustellutta päihtynyttä nuorta miestä metelöimästä. Miehet eivät kuitenkaan totelleet vaan alkoivat kiertää toria poliisia arvostellen ja heidän mukaansa liittyi myös muita torille kokoontuneita. Joukon johtajat pidätettiin heidän mentyään poliisilaitoksen edustalle mieltä osoittamaan. Tällöin muut mukana olleet palasivat torille ja alkoivat kaataa torilla olleita myyntipöytiä tukkien niillä läheisen Puijonkadun niin että kahdeksan pöydistä rikkoontui. 

Mellakan jälkiseurauksena noin 30 nuorta sai sakkoja ja kaksi toripöytien rikkomiseen osallistunutta poikaa tuomittiin 2–4 kuukauden ehdolliseen vankeuteen ilkivallasta ja häiriönteosta. Lisäksi yksi 7-vuotias romanipoika lähetettiin lastenkotiin väkijoukon yllyttämisestä ja poliisiauton kivittämisestä syytettynä. Toimittaja Hannu Karpo teki myöhemmin syksyllä tv-raportin Kuopion mellakasta ja siinä mellakan syiksi arveltiin nuorisotilojen ja nuorisoa kiinnostavan tekemisen puutetta Kuopiossa.

Katso myös
----------

* Korson kapina 1965
* Rovaniemen mellakka 1968
* Lokakuun 16. päivän liike

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ylen Elävä Arkisto : Torimellakka Kuopiossa 1965, Hannu Karpon raportti 2.11.1965
2. 1 2 3  Erikoislehti kertoo : Miksi nuoriso riehui Kuopion torilla? Savon Sanomat 13.1.2015
Arturo Ambrosio
**Rinaldo Arturo Ambrosio** (3. joulukuuta 1870 Torino – 25. maaliskuuta 1960 Pancalieri, Torino) oli italialainen elokuvatuottaja ja -ohjaaja. Hän oli yksi Italian elokuvateollisuuden perustanlaskijoista.

Arturo Ambrosio syntyi torinolaiseen pikkuporvariperheeseen. Hän valmistui kirjanpitäjäksi, mutta kiinnostui valokuvauksesta ja perusti vuonna 1902 pienen optiikka- ja valokuvausliikkeen. Opiskeltuaan elokuvatekniikkaa ulkomailla Ambrosio ryhtyi vuonna 1904 kuvaamaan Roberto Omegnan ja Giovanni Vitrottin kanssa lyhytelokuvia ajankohtaisista tapahtumista. Vuonna 1905 hän perusti Società Ambrosio & C. -nimisen tuotantoyhtiön. Pienimuotoinen yhtiö tuotti lyhyitä näytelmäelokuvia, komedioita, dokumentteja ja uutiselokuvia.

Società Ambrosio & C. muutettiin vuonna 1907 Società Anonima Ambrosio -nimiseksi osakeyhtiöksi, jonka muihin omistajiin kuuluivat Alfredo Gandolfi, Pietro Canonica ja Eugenio Pollone. Yhtiö laajensi voimakkaasti toimintaansa ja rakensi Torinoon nykyaikaisen elokuvastudion. Ambrosio Film saavutti kansainvälistä menestystä ja osallistui elokuvatuotannon käynnistämiseen Venäjällä.

Ensimmäisen maailmansodan aikana Ambrosio Filmin studio joutui sotateollisuuden haltuun ja yhtiön tuotanto supistui voimakkaasti. Sodan jälkeen Ambrosio myi osuutensa yhtiössä ja ryhtyi Unione cinematografica italianan tekniseksi neuvonantajaksi. Vuonna 1919 hän perusti Armando Zanottan kanssa uuden tuotantoyhtiön, joka tuotti kolme elokuvaa. Vuonna 1923 toteutetun uuden *Quo vadisin* epäonnistumisen jälkeen hän vetäytyi alalta. Vuonna 1935 Ambrosio teki fransiskaaniveljeskunnalle Palestiina-aiheisen dokumenttielokuvan ja vuosina 1940–1943 hän työskenteli Scalera Filmin tuotantopäällikkönä.

Uransa aikana Ambrosio tuotti 1478 eri lajityyppejä edustavaa elokuvaa. Charles Pathén ja Adolph Zukorin veroisena elokuva-alan kehittäjänä hän oli ensisijaisesti kiinnostunut tuotantonsa kaupallisesta menestyksestä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Dizionario biografico degli italiani *treccani.it*. Viitattu 9.7.2017.
2. 1 2  Moliterno, Gino: *Historical Dictionary of Italian Cinema*, s. 6–7. Lanham, Toronto, Plymouth: The Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-6073-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Internet Movie Database: Arturo Ambrosio (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Italia
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People

 |

 |
**Thomas Kiempe** (luult. 3. syyskuuta 1752 Ylitornio – 2. maaliskuuta 1812 Hinnerjoki) oli tuottelias 1700-luvun lopun suomalainen kirkko-, muotokuva- ja koristemaalari, joka teki ilmeisesti myös tavallisia maalaustöitä.

Kiempen vanhempia ei tiedetä, mutta hänen puolisonsa vuodesta 1783 oli Helena Hortelia (s. 1755). Hän tuli ilmeisesti vuonna 1767 Länsipohjan rykmenttiin sukunimellä Lönnbom ja yleni Kiempe-nimisenä rumpaliksi. Kiempe sai mahdollisesti maalarin koulutuksen sotilaspalveluksessa 1767–1776 ollessaan, mutta ehkä myös maalari Abraham Segerström toimi hänen opettajanaan. Ensimmäiset kirkkomaalauksensa hän teki Grundsundassa Ångermanlandissa 1781 ja Nordmalingissa 1782–1783, jolloin hän maalasi myös omakuvansa. Pohjanmaalla Kiempe työskenteli vuodesta 1785, maalaten kirkkoihin yksittäisiä uskonnollisaiheisia tauluja, Uuteenkaarlepyyhyn 1784, Merijärvelle 1787–1788, Lapualle 1791, Soiniin 1794, Ylihärmään 1799, Halsualle ilmeisesti 1800 ja Rautioon 1804. 

Suuremmat alttarilaitteet Kiempe teki Vöyriin 1786–1788, Luotoon 1787, Alavieskaan noin 1795 ja Kälviälle 1802. Koko kirkon sisutuksen ja maalaamisen Kiempe toteutti Ylivieskassa noin 1787, Virroilla 1769 ja Kälviällä 1802. Hän käytti mitä ilmeisimmin useiden teostensa malleina vanhoja painettuja kuvia ja lehtiä. Kiempe vietti kiertelevää elämää Pohjanmaalla, kunnes muutti 1807 Euran Kauttuan ruukinpuistoon. Hinnerjoen kirkon maalaus jäi Kiempeltä kesken, kun hän kuoli keuhkotautiin keväällä 1812. Leski hankki työlle jatkajan, jonka nimeä ei tiedetä. Maalarin ammatissa isäänsä avustanut poika Gustav Eric oli kuollut hieman aiemmin Suomen sodan aikana sotavankeudessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hanka, Heikki: "Thomas Kiempe", *Suomen kansallisbiografia, osa 5*, s. 132–133. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005. ISBN 951-746-446-0. / Teoksen verkkoversio.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Biografiasampo

 |

 |
**Zou Shiming** (kiin. 邹市明, s. 18. toukokuuta 1981 Zunyi) on kiinalainen ammattilaisnyrkkeilijä, entinen amatöörinyrkkeilijä ja olympiavoittaja. 165 senttimetriä pitkä ja 49 kilogrammaa painava oikeakätinen Zou on kilpaillut alemmassa kärpässarjassa. Tällä hetkellä Zou kilpailee kärpässarjassa jossa on saavuttanut WBO liiton maailmanmestaruuden.

Ura
---

Zou saavutti olympiakultaa alemmasta kärpäsarjasta vuoden 2008 kesäolympialaisista Pekingistä. Vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa Zou uusi olympiakultansa samasta sarjasta. Jo vuonna 2004 hän voitti olympiapronssia kesäolympialaisista Ateenasta. MM-kilpailuista Zou on saavuttanut kolme kultaa vuosilta 2005, 2007 ja 2011 ja yhden hopean vuodelta 2003. Aasian kisoista hänellä on kaksi mestaruutta.

Zou otteli ammattilaisuransa ensimmäisen ottelun huhtikuussa 2013 Meksikon Eleazar Valenzuelaa vastaan voittaen tuon ottelun. Hän voitti kuusi ensimmäistä ammattilaisotteluaan, kunnes maaliskuussa 2015 hävisi Thaimaan Amnat Ruenrongille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Juan Francisco Estrada** | **WBO liiton höyhensarjan maailmanmestari**5. marraskuuta 2016 - 28. heinäkuuta 2017 | Seuraaja:**Sho Kimura** |
Erilaisia velosipedejä saksalaisessa tietosanakirjassa vuodelta 1887.
**Velosipedi** tarkoittaa sellaista polkupyörää, jossa ei ole ketjuja ja jonka polkimet on yhdistetty etupyörään vipuvarsin.*lähde?* Tämän nykyisen polkupyörän edeltäjän kehitti pariisilainen vaunuseppä Pierre Michaux vuonna 1861, ja sen patentoi hänen palveluksessaan toiminut Pierre Lallemet Yhdysvalloissa vuonna 1866. Venäjän kielessä sana *velosiped* tarkoittaa kuitenkin edelleen kaikkia polkupyöriä, myös nykyaikaisia.

Englantilaiset nimitykset *ordinary* ja *penny-farthing* annettiin velosipedistä parannetuille malleille, joissa etupyörä oli huomattavasti suurempi kuin takapyörä. Tähän pyörämalliin päädyttiin, koska polkupyörän saattoi saada kulkemaan nopeammin sillä perusteella, että iso pyörä kulkee yhdellä kampikierroksella pidemmän matkan kuin pieni. Nopeuden havaittiin olevan hyödyksi etenkin kilpailukäytössä.

Ennen 1880-lukua polkupyörää kutsuttiin Suomessa velosipediksi, velocipediksi, pikarattaaksi, polkurattaaksi tai pikakulkuriksi. Vaikka sanaa polkupyörä käytettiin jo ennen vuotta 1886, valokuvaaja, kirjailija, kääntäjä ja toimittaja I. K. Inha mainitaan yleensä sanan keksijänä. Inha matkusti erikoisvalmisteisella polkupyörällä kuvausmatkoillaan ja välitti englantilaisia polkupyöriä myytäväksi 1880-luvulla.

Lähteet
-------

* Kylliäinen, Mikko: "Juoksukoneesta ketjuvetoiseen polkupyörään". Kirjassa Kimmo Antila (toim.): *Velomania! Pyörällä halki aikojen*. Tampere: Vapriikki, 2007. ISBN 978-951-609-334-8.

### Viitteet

1. ↑  Sidwells, Chris: Suuri pyöräkirja, sivut 1-11; WSOY, ISBN 951-0-28648-6
2. ↑  Kylliäinen 2007, s. 18.
3. ↑  Kipajalka ja kinttukone, Kotus (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Kylliäinen 2007, s. 54–55.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Velosipedi** Wikimedia Commonsissa
Artur Schnabel
**Artur Schnabel** (17. huhtikuuta 1882 – 15. elokuuta 1951) oli itävaltalainen pianisti ja säveltäjä. Vuodesta 1944 lähtien hän oli Yhdysvaltain kansalainen.

Schnabel opiskeli pianonsoittoa muun muassa Theodor Leschetizkyn johdolla, ja hänestä itsestäänkin tuli vaikutusvaltainen pedagogi. Hän tuli yhdeksi aikansa merkittävimmistä pianisteista etenkin Beethovenin tulkitsijana, jonka pianosonaattien esitykset vaikuttivat laajalti wieniläisklassikkojen tulkintaan. Hän tuli tunnetuksi myös Brahmsin ja Schubertin tulkitsijana.

Schnabelin vuosina 1932–1935 levyttämät Beethovenin pianosonaatit valittiin vuonna 2017 mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Media Musiikki*. Helsinki: Tammi, 1983. ISBN 951-30-5436-5.
2. ↑  Complete National Recording Registry Listing, Library of Congress. Viitattu 7.9.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Uurteisvalaat** (Balaenopteridae) on yksi neljästä hetulavalasheimosta. Heimoon kuuluu nykykäsityksen mukaan 9 lajia kahdessa suvussa.

Uurteisvalaiden nimi tulee niiden uurteisesta kurkkunahasta, joka ulottuu alaleuasta vatsan keskivaiheille. Kurkkunahan oietessa myös kurkunseutu paisuu. Myös suuontelo laajenee, joten siihen mahtuu tällöin valtavasti ravintoa. Hetulat ovat lyhyemmät, jäykemmät ja leveämmät kuin silovalailla. Kaikista muista hetulavalaista poiketen uurteisvalailla on pienehkö selkäevä. Kiilanmuotoinen pää on ylhäältä katsottuna leveä, sivuilta litteä ja pienempi kuin silovalailla. Keskellä päätä kuonosta sierainaukkoon päättyvä harju. Suu ei kaareudu yhtä voimakkaasti ylöspäin kuin silovalailla. Rasvakerros on melko ohut ja virtaviivaisen ruumiinmuotonsa ansiosta uurteisvalaat ovat melko nopeita uimareita. 

Uurteisvalaita tavataan kaikissa valtamerissä. Suurin osa lajeista vaeltaa kesäksi napa-alueiden tuntumaan. Vain bryden- ja edeninvalaat pysyttelevät ympäri vuoden lämpimissä ja lauhkeissa vesissä. Napa-alueilla ne yleensä ruokailevat, mutta vaeltavat lämpimämmille vesille parittelemaan. Kantavat naaraat vaeltavat muiden mukana ruokailualueille ja palaavat seuraavana vuonna synnyttämään. Poikasia imetetään yleensä 6–7 kuukautta, jolloin ne ovat jo palanneet ruokailualueille.

Uurteisvalaiden mieluisinta ravintoa ovat krillit, mutta ne syövät paljon myös hankajalkaisia ja kaloja, kuten makrillia, silliä ja turskaa. Lämpimillä seuduilla ravintoa on vähemmän kuin navoilla, ja valaat saattavat joutua paastoamaan tropiikissa vietetyn ajan. Ne liikkuvat yleensä pienissä ryhmissä.

Ruokailevia ryhävalaita Alaskassa

Lähteet
-------

1. ↑  *Eläinten maailma – Meret*. Suomentanut Jääskeläinen, Seija & Pöyhönen, Otto. Italia: Valitut Palat, 1993. ISBN 951-8933-97-9.
2. 1 2  Koivisto, I. & Sarvala, M.: "Valaat", *Maailman uhanalaiset eläimet - Osa 2: Nisäkkäät*, s. 76. Weilin + Göös, 1991. ISBN 951-35-4687-X.
3. ↑  Lahti, S. Lahti, T. & Raasmaja, A. (toim): "Valaat", *Zoo Suuri eläinkirja 2: Nisäkkäät*, s. 482. WSOY, 1978. ISBN 951-0-08247-3.
4. ↑  Robin kerrod, Martin Branwell, Steve Parker, John Stidworthy, Christopher O`Toole, Jill Baley: *Koko perheen eläinkirja*. Gummerus Kustannus, 1991. ISBN 951-20-3804-8.
5. ↑  Myers, Phil: ADW:Balaenopteridae  1999. University of Michigan. Viitattu 3.1.2008.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q232829
* Wikispecies: Balaenopteridae
* ADW: Balaenopteridae
* AFD: Balaenopteridae
* BioLib: 20757
* BOLD: 1002
* CoL: 722
* EoL: 7660
* EPPO: 1BLNPF
* Fossilworks: 42977
* GBIF: 5313
* iNaturalist: 41546
* IRMNG: 104001
* ITIS: 180522
* MSW: 14300010
* NBN: NHMSYS0000376172
* NCBI: 9765
* NZOR: 6404d707-27e1-4b24-8ca5-4950260a602f
* Plazi: 3C20BA6E-FFE1-FFD0-DBDB-FC6CFE1A802B
* uBio: 105940
* WoRMS: 136979

 |

 |
ZouAbomeyn kuninkaallisen palatsin seinää

| Sijainti | 
Benin |
| Pääkaupunki | 
AbomeyView and modify data on Wikidata  |
| Hallinnolliset osat | 
Commune of Abomey (d) (käännä suomeksi)Agbangnizoun (d)BohiconCové (d) (käännä suomeksi)Djidja (d)Ouinhi (d)Za-Kpota (d)Zagnanado (d)Zogbodomey (d)View and modify data on Wikidata  |
| Korkeus merenpinnasta | 
152 mView and modify data on Wikidata  |
| Verkkosivusto | 
www.gouv.bj/content/le-departement-du-zouView and modify data on Wikidata  |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
7° 11′ P, 1° 59′ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Zou** on yksi Beninin kahdestatoista departementista. Se saa nimensä Zoujoesta, joka kulkee läpi departementin ja virtaa sen jälkeen Atlanttiin maan eteläosassa. Suurin osa, 91 prosenttia väestöstä on foneja, kun taas aja-kansa muodostaa neljä prosenttia ja jorubat kolme prosenttia väestöstä.

Vuoden 2013 väestönlaskennassa departementin väkiluku oli 851 580, joista 407 030 oli miehiä ja 444 550 naisia. Naisten osuus oli 52,20 prosenttia. Maaseudulla asui väestöstä 67,00 prosenttia, kun taas kaupunkien osuus väestöstä oli 33,00 prosenttia. Työvoiman osuus departementin väestöstä oli 275 249 joista 50,10 prosenttia oli naisia. Kotitalouksia, joissa ei ollut koulutusta oli 60,70 prosenttia ja talouksien osuus, joissa oli kouluikäisiä lapsia oli 72,90 prosenttia.*lähde?*

Maantiede
---------

Juhla Abomeyssa.
Zoulle on ominaista tasangot, jotka vaihteleva 20–200 metrin korkeudella merenpinnasta. Tasankoja jakavat Zou- ja Kauffojokien laaksot pohjoisesta etelään. Ouemejoen sivujoki Zou kulkee makunnan läpi. Yhdessä muiden departementtien kanssa Zoun alue muodostaa Ouemen valuma-alueen.*lähde?*

Hallinnollinen jako
-------------------

Zoun piirikunnat.
Zou jaettiin vuonna 1999 sen pohjoisalueelle perustetun Collinesin departementin kanssa. Zoun pääkaupunki on Abomey. Zou on jaettu yhdeksään piirikuntaan: 

* Abomey
* Agbangnizoun
* Bohicon
* Cové
* Djidja
* Ouinhi
* Za-Kpota
* Zangnanado
* Zogbodomey.

Lähteet
-------

1. ↑  (en) GeoNames, 2005View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Ethnic groups in Benin (PDF) ODSEF. Viitattu 25 November 2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zoun departementti** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Zou Department 

BeninBeninin departementit

* Alibori
* Atakora
* Atlantique
* Borgou
* Collines
* Donga
* Kouffo
* Littoral
* Mono
* Ouémé
* Plateau
* Zou
Arhur Tšerep-Spiridovitš ranskalaisessa postikortissa vuonna 1920.
**Artjomi (Artur) Ivanovitš Tšerep-Spiridovitš** (ven. Артёмий (Артур) Иванович Череп-Спиридович; 1858 – 22. lokakuuta 1926 New York, Yhdysvallat) oli venäläinen kreivi, joka muutti Yhdysvaltoihin lokakuun vallankumouksen jälkeen. Hän oli keisarillisen armeijan kenraali ja lojaali Venäjän valkoiselle armeijalle. Yhdysvalloissa hän edisti aktiivisesti panslavismia ja oli mukana venäläisen yhteisön kulttuuritoiminnassa ja ritarikunnissa. Tšerep-Spiridovitš tunnetaan kirjastaan *Tainoje mirovoje pravitelstvo (Skrytaja ruka)* ("Salainen maailmanhallitus (kätketty käsi)"), jossa hän väitti 300 juutalaisen suvun muodostavan suuren salaliiton. Tšerep-Spiridovitšin teokset ovat olleet kiisteltyjä ja niiden on usesti esitetty olevan mielikuvituksen tuotetta. Hän oli naimisissa ja hänelle syntyi kaksi poikaa. Kreivi kuoli vuonna 1926 hotellissa Staten Islandilla. Kuolinsyyksi on epäilty itsemurhaa. Hänet on haudattu Saint Maryn katolilaiselle hautausmaalle Richmondiin. 

Tšerep-Spiridovitšin teoksista on suomeksi julkaistu yksi. Turun kansallis-mytologinen seura julkaisi vuonna 1983 *Esteri ja Pirun tusina* -nimisen vihkosen. Tekijäksi vihkoselle on nimetty Artenij Jv. Tsherep Spiridonovish. Teoksen julkaisun takana oli Pekka Siitoin.

Kirjallista tuotantoa
---------------------

* *Na puti k poraženiju* (1913)
* *Franko-Nemetski aljans i titanitšeskije sily* (1914)
* *Kak spasti Angliju* (1920)
* *Tainoje mirovoje pravitelstvo (Skrytaja ruka)* (1926)

Lähteet
-------

* *The Non-Existent Manuscript* by Cesare G. De Michelis, (University of Nebraska Press: Lincoln and London, 2004), pp. 146, 161 ISBN 0-8032-1727-7
* *Russia and Germany, A Century of Conflict* by Walter Laqueur, (Boston • Toronto: Little, Brown and Company: 1965)

### Viitteet

1. ↑  Kansalliskirjaston tietokanta Kansalliskirjasto. Viitattu 23.9.2014. (suomeksi)[vanhentunut linkki]

Lisää muualla
-------------

* "COUNT SPIRIDOVITCH GIVES A LUNCHEON"
* Count Cherep-Spriridovich (2000-01-01). *The Secret World Government or "The Hidden Hand": The Unrevealed in History*. Book Tree. ISBN 1-58509-093-X.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Erkki Vihtonen** on suomalainen televisiotoimittaja, -ohjaaja ja -tuottaja, joka työskenteli Yleisradiossa ulkomaantoimittajana erityisesti A-studiossa ja muissa Yle TV1 -kanavan A-ohjelmissa.

Vihtonen tuli Yleisradion palvelukseen 1960-luvulla yhtenä ensimmäisistä ulkomaantoimittajista. Hän toimi juontajana monissa suuria katsojamääriä saaneissa ajankohtaislähetyksissä, kuten lusikoita taivutelleen taikuri Uri Gellerin studiovierailussa 1974.

1990-luvun puolivälissä Vihtonen vastasi A-studion nettisivuista ja tuotti siihen sisältöä. CNN-televisioyhtiön nettisivulta hän löysi interaktiivisen kyselyn Yhdysvaltojen tuleviin presidentinvaaleihin liittyen ja sai siitä idean vaalikoneesta. Amerikkalaisversiossa ehdokkaiden näkemykset oli kerätty Bill Clintonin ja Bob Dolen puheista ja haastatteluista, mutta Vihtonen keksi kysyä vaalikoneen kysymykset suoraan ehdokkailta. Tuloksena oli ilmeisesti maailman ensimmäinen vaalikone, joka oli käytössä jo syksyn 1996 EU-parlamenttivaaleissa. Vihtonen ehti ennen eläkkeelle lähtöään johtaa usean Ylen vaalikoneen kehitystyötä.

Yhdessä puolisonsa Leena Vihtosen kanssa Erkki Vihtonen toimi 1980-luvun puolivälissä Nepalissa, jossa he kouluttivat maan televisioyhtiön ensimmäisiä ammattilaisia Yleisradiolta poistettujen laitteiden ja materiaalien avulla. Erkki ja Leena Vihtonen suomensivat vuonna 2008 Like-kustantamon julkaiseman Manjushree Thapan tietokirjan *Unohda Kathmandu*, joka valottaa Nepalin politiikkaa ja rauhanprosessia.

Lähteet
-------

1. ↑  Vihtonen, Erkki, Ritva-tietokanta, Radio- ja televisioarkisto. Viitattu 4.12.2016.
2. 1 2  Yle julkaisi maailman ensimmäisen vaalikoneen 20 vuotta sitten – kadonneeksi luultu koodi löytyi muuttolaatikosta, Yle Uutiset 23.8.2016. Viitattu 4.12.2016.
3. ↑  Uri Geller - ihmeidentekijä, Ritva-tietokanta, Radio- ja televisioarkisto. Viitattu 4.12.2016.
4. ↑  Taivu, lusikka, taivu! Yle Elävä arkisto 1.7.2013. Viitattu 4.12.2016.
5. ↑  Maatiedosto Nepal (Arkistoitu – Internet Archive), Ulkoasiainministeriö, päivitetty 6.4.2016. Viitattu 4.12.2016.
6. ↑  Unohda Kathmandu (Arkistoitu – Internet Archive), Like 2008. Viitattu 4.12.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Erkki Vihtonen Elonetissä.
* Erkki Vihtonen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Veronosoitus** on aiemmin käytössä ollut ilmoitus maatilan maaverojen laskennassa käytettävästä veroperusteesta eli veroluvusta ja niistä verokappaleista eli veroparseleista, jotka oli verona suoritettava. Maaverot lakkautettiin Suomessa vuoden 1925 alusta ja samalla veronosoitus siirtyi historiaan.

Aluksi veronosoitukset vahvistettiin vuosittaisten maksuunpanojen yhteydessä. Myöhemmin ne alettiin merkitä maakirjoihin, jolloin niiden luonne muuttui pysyvämmäksi. Varhaisina aikoina verot suoritettiin monenlaisina luonnontuotteina ja monen perusteen mukaan. Vähitellen verotusta yksinkertaistettiin, mutta vasta 9. huhtikuuta 1840 annettu julistus sääti yhden veroluvun käyttöönotosta. Veroluvuksi tuli verorupla. Jokaisesta veroruplasta oli suoritettava 5. maaliskuuta 1841 annetun julistuksen mukaan rahaa 5–24 kopeekkaa, kolme kappaa jyviä (verojyvät tarkoittivat ruista ja ohraa), yksi kappa kauroja, kolme naulaa voita ja kaksi naulaa talia. Uuden 16. heinäkuuta 1886 annetun asetuksen mukaan verorupla tarkoitti 25 litraa jyviä (puolet rukiita ja puolet ohria), 10 litraa kauroja ja 1,17–1,45 markkaa rahaa.

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan iso tietosanakirja*. Osa 9, palstat 1261–1262, hakusana veronosoitus. Helsinki: Otava, 1965.
2. ↑  *Iso tietosanakirja*. Osa 15, palstat 322–323, hakusana veronosoitus. Helsinki: Otava, 1939.
**Anna Veronica Leo** (s. 31. heinäkuuta 1935 Helsinki) on suomenruotsalainen kirjailija ja kuvittaja. Hän on kirjoittanut 11 lastenkirjaa, kääntänyt kaksi ja kuvittanut lukuisia muita. Hän on piirtänyt *Hufvudstadsbladetiin* ja suunnitellut teatteripuvustuksia.

Veronica Leo on nukketeatteritaiteilija Mona Leon tytär. Hän opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa 1953–1956. Myöhemmin hän muutti Ruotsiin. Leo oli naimisissa vuosina 1959–1970 Anders Hongellin kanssa, ja heillä on kolme lasta. Leo asuu Upsalassa.

Kirjassa *Oravan silmät* Leo kertoo omia lapsuudenmuistikuviaan Helsingin pommituksista.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Vem och vad 1996*, s. 317. Helsingfors 1996. ISBN 951-50-0800-X
2. ↑  Veronica Leo *Kirjasampo*. Viitattu 26.6.2017.
3. ↑  Rouhiainen, Anne: Tiibetiläisiä nunnia pajukossa *Helsingin Sanomat*.  10.12.1998. Viitattu 26.6.2017.
4. ↑  Leo, Veronica hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
5. ↑  Kemppinen, Petri: Pommikoneet tulevat useimmiten yöllä *Helsingin Sanomat*.  15.10.1990. Viitattu 26.6.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Veltins Pilsener -pullo
**Brauerei C. & A. Veltins** on saksalainen olutpanimo. Panimon historia alkaa vuodesta 1852 kun Clemens Veltins hankki itselleen pienen paikallispanimon Grevensteinin kylässä. Clemensin jälkeen panimon johtoon siirtyivät hänen poikansa Carl ja Anton Veltins, joiden mukaan panimo nimettiin nykyisellä nimellään. C. & A. Veltinsin tuotteisiin kuuluvat nykyään muun muassa Veltins Pilsener, Grevensteiner oluet, Pülleken helles-olut ja V+ olutmix-juomat.

Sponsorointi
------------

Veltins toimii jalkapalloseurojen FC Schalke 04 ja VfL Wolfsburg sekä mäkihypyn maailmancupin Keski-Euroopan mäkiviikkojen sponsorina. Vuonna 2020 Veltins sponsoroi myös Kuusamossa järjestettävää mäkihypyn maailmancupin Ruka Nordic -kisaa. FC Schalke 04:n kotistadion on nimeltään Veltins-Arena.

Lähteet
-------

1. ↑  History & background Brauerei C. & A. Veltins. Viitattu 30.11.2020. (englanniksi)
2. ↑  VELTINS Pilsener Brauerei C. & A. Veltins. Viitattu 30.11.2020. (saksaksi)
3. ↑  Engagement Brauerei C. & A. Veltins.  Arkistoitu 20.6.2021. Viitattu 30.11.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* viralliset kotisivut (englanniksi) [vanhentunut linkki]
**Veronica Rossi** (s. 16. kesäkuuta 1973) on brasilialais-amerikkalainen kirjailija, joka tunnetaan parhaiten *New York Timesin* bestseller-listalle päässeestä debyyttitrilogiastaan *Under the Never Sky* (suom. *Paljaan taivaan alla*). Warner Brothers Studios on varannut trilogian elokuvaoikeudet. Romaania on myyty kansainvälisellä markkinoilla yli 25 maassa.*lähde?*

Rossi muutti lapsuudessaan usein ja asui Meksikossa ja Venezuelassa. Ennen kuin Rossi kirjoitti ensimmäisen kirjansa, hän suoritti perustutkinto-opinnot Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa ja jatkoi kuvataiteen opintoja California College of the Artsissa San Franciscossa.*lähde?*

Rossi kirjoittaa myös new adult-kategoriaan lukeutuvia romaaneja kirjailijanimellä Noelle August yhdessä kirjailijan ja toimittajan Lorin Oberwegerin kanssa.

Rossi asuu nykyisin Pohjois-Kaliforniassa miehensä ja kahden poikansa kanssa. Kun hän ei kirjoita, hän nauttii lukemisesta, maalaamisesta ja laskee minuutteja siihen, että hän voi taas palata keksimään tarinoita kuvitteellisista ihmisistä.

Teokset
-------

### *Under the Never Sky*-trilogia

* *Under the Never Sky* (2012)
	+ *Paljaan taivaan alla* (2012). WSOY, suomentanut Inka Parpola
* *Through the Ever Night* (2013)
	+ *Halki ikiyön* (2013). WSOY, suomentanut Inka Parpola
* *Into the Still Blue* (2014)
	+ Yhä sininen taivas (2014). WSOY, suomentanut Inka Parpola

### *Riders-*sarja

* *Riders* (2016)
* *Seeker* (2017)

### Muut teokset

* *Rebel Spy* (2020)

Lähteet
-------

1. ↑  Danville author's trilogy could be the next big Young Adult hit *nl.newsbank.com*.  Feb 2, 2011.
2. ↑
3. ↑  Veronica Rossi bio *veronicarossibooks.blogspot.com*. Viitattu 24 December 2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kirjailijan blogi
* WSOY:n kirjailijasivusto

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Norma Kamali**, syntyjään **Norma Arraez** (s. 27. kesäkuuta 1945 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muotisuunnittelija, joka on tunnettu monimuotoisista ja monikäyttöisistä vaatteistaan sekä uimapuvuistaan.

Norma Kamalin äiti oli libanonilainen ja isä Espanjan baski. Norma itse halusi taidemaalariksi mutta vanhempien toivomuksesta hän ryhtyi opiskelemaan muotisuunnittelua. Hän sai muotiopintonsa päätökseen New Yorkin *Fashion Institute of Technologyssa* vuonna 1964. Suunnittelija avioitui Mohammed Hossein Kamalin kanssa ja yhdessä he avasivat ensimmäisen muotiliikkeensä New Yorkiin vuonna 1968, jolloin myös hänen ensimmäinen oma vaatekokoelmansa esiteltiin. Kamalin ensimmäinen oma uimapukukokoelma esiteltiin vuonna 1974. Tunnetuin Kamalin suunnittelemista uimapuvuista on punainen uimapuku näyttelijä Farrah Fawcettin kuuluisassa julistekuvassa vuodelta 1976. 1970-luvulla Kamalin asiakaskuntaan kuuluivat myös laulaja Cher, laulaja Diana Ross ja Bianca Jagger. Vuonna 1978 hän puvusti elokuvan *The Wiz*. Tunnetuimpia Norma Kamalin asuja on myös moneksi muuntuva nk. *sleeping bag* -takki. Hän toi 1980-luvun muotiin korotetut olkapäät.

1995 Norma Kamali avasi yhtenä ensimmäisistä suunnittelijoista oman nettikaupan. Norma Kamali on usein palkittu muodin, arkkitehtuurin, sisustuksen ja muotisivustojen palkinnoilla sekä yhteiskunnallisesta työstä luovan toiminnan hyväksi. Norma Kamalilla on oma laattansa Fashion Walk of Famella. 2010 hän sai kunniatohtorin arvon entisessä oppilaitoksessaan *Fashion Institute of Technologyssa* New Yorkissa.

Kamali kihlautui kymmenen vuoden seurustelun jälkeen vuoden 2020 marraskuussa Marty Edelmanin kanssa. Kamali on aiemmin ollut naimisissa Doug Emhoffin kanssa.

Lähteet
-------

* 
* 
* The Huffington Post, 11.9.2012

### Viitteet

1. ↑  Designer Norma Kamali Announces Engagement at 75: 'We All Have a Different Timeline' *PEOPLE.com*. Viitattu 22.11.2020. (englanniksi)
2. ↑  Huippusuunnittelija Norma Kamali, 75, meni kihloihin: "Meillä on oma aikajanamme" *www.iltalehti.fi*. Viitattu 22.11.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
	+ 2
* Victoria
	+ 2
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |

 |
Leonard Wood, 1919
**Leonard Wood** (9. lokakuuta 1860 Winchester, New Hampshire – 7. elokuuta 1927) oli yhdysvaltalainen lääkäri ja sotilas, joka toimi Yhdysvaltain maavoimien esikuntapäällikkönä, Kuuban sotilaskuvernöörinä ja Filippiinien kenraalikuvernöörinä.

Wood opiskeli lääketiedettä Harvardissa ja valmistui lääkäriksi Bostonissa vuonna 1884. Seuraavana vuonna hän värväytyi armeijaan sotilaslääkäriksi ja ehti osallistua viimeiseen apassipäällikkö Geronimoa vastaan käytyyn sotaretkeen. Hänet palkittiin kongressin kunniamerkillä. Espanjan ja Yhdysvaltain sodassa Wood johti kuuluisaa Rough Riders -ratsuväkirykmenttiä muun muassa Las Guasimasin taistelussa. Sotilaskuvernöörinä Wood auttoi merkittävästi kehittämään Kuubaa ja sen infrastruktuuria perustaen maahan lukuisia kouluja ja sairaaloita. 

Vuonna 1902 Wood siirrettiin Filippiineille, jossa hän toimi aluksi sotilaskomentajana ja vuosina 1903–1906 kenraalikuvernöörinä. Filippiinien ja Yhdysvaltain sodan toisen vaiheen, Moro-kapinan aikana Wood johti tai järjesti useita suuria rangaistusoperaatioita islaminuskoisia moroja vastaan. Bud Dajon ensimmäisen taistelun aikana vuonna 1906 yhdysvaltalaisosasto surmasi kapinallisjoukon lisäksi heidän perheitään. Tapaus herätti Yhdysvalloissa arvostelua, johon osallistui muun muassa kirjailija Mark Twain. Wood siirrettiin vielä saman vuoden aikana.

Presidentti William Howard Taft nimitti Woodin armeijan esikuntapäälliköksi. Tehtävässään hän auttoi kehittämään yleisesikuntaa. Yhdysvaltain liityttyä mukaan ensimmäiseen maailmansotaan Woodia kaavailtiin maan siirtoarmeijan komentajaksi, mutta tehtävä annettiin John J. Pershingille. Woodista tuli sen sijaan kahden divisioonan koulutustarkastaja. Wood pyrki republikaanien presidenttiehdokkaaksi, mutta hävisi.

Wood kuoli 1927 aivokasvaimen poistoleikkauksesta aiheutuneisiin komplikaatioihin.

Lähteet
-------

* Beede, Benjamin R.: *The War of 1898 and U.S. Interventions, 1898–1934*. Taylor & Francis, 1994. ISBN 0824056248. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Beede 1994, s. 598–604.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Leonard Wood** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
	+ 2
	+ 3
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Veronika Velez-Zuzulová** (s. 15. heinäkuuta 1984 Bratislava) on slovakialainen uransa lopettanut alppihiihtäjä.

Arvokilpailut
-------------

Zuzulová voitti pujottelun nuorten maailmanmestaruuden Sella Neveassa maaliskuussa 2002. Torinon olympialaisissa 2006 hän oli alppiyhdistetyssä viidestoista. Åren MM-kilpailujen 2007 superyhdistetyssä hän sijoittui yhdeksänneksi ja pujottelussa 13:nneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli pujottelussa kymmenes. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän oli pujottelussa kymmenes ja suurpujottelussa 15:s. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui pujottelussa seitsemänneksi ja Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 neljänneksi. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sai joukkuekilpailussa hopeaa.

Maailmancup
-----------

Zuzulová saavutti ensimmäisen voittonsa maailmancupin pujottelukilpailuissa Semmeringissä 29. joulukuuta 2012. Muutamaa päivää myöhemmin hän voitti Münchenin paripujottelun. Kaudella 2015–2016 hän voitti molemmat Flachaun pujottelut. Kaudella 2016–2017 hän voitti Zagrebin pujottelun. Toiseksi hän on sijoittunut pujottelussa Špindlerův Mlýnssä, Mariborissa ja Bormiossa kaudella 2007–2008, Zwieselissä kaudella 2010–2011, Åressa ja Schladmingissa kaudella 2011–2012, Moskovan paripujottelussa kaudella 2012–2013, Mariborin ja Åren pujottelussa kaudella 2014–2015, Aspenin ensimmäisessä pujottelussa ja Sankt Moritzissa kaudella 2015–2016 sekä Killingtonin, Sestrieren ja Semmeringin pujottelussa ja Tukholman paripujottelussa kaudella 2016–2017. Lisäksi hän on ollut kymmenen kertaa kolmas: kaudella 2003–2004 Zwieselissä, kaudella 2006–2007 Kranjska Gorassa, Sierra Nevadassa ja Lenzerheidessa, kaudella 2007–2008 Zagrebissa, kaudella 2010–2011 Lenzerheidessa, kaudella 2011–2012 Kranjska Gorassa, kaudella 2014–2015 Meribelissä sekä kaudella 2015–2016 Santa Caterinassa ja Jasnássa. Kauden 2006–2007 pujottelucupissa Zuzulová oli viides, seuraavalla kaudella kolmas, 2010–2011 jälleen viides, 2011–2012 neljäs, kaudella 2012–2013 kolmas, 2014–2015 kuudes sekä kausilla 2015–2016 ja 2016–2017 toinen.

Zuzulová lopetti uransa alppihiihtäjänä keväällä 2018.

Lähteet
-------

* Veronika Velez-Zuzulová Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  NRK: Disse idrettsstjernene forsvinner til neste sesong *NRK*. Viitattu 11.4.2018. (norjaksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Veronika Sergejevna Stepanova** (ven. Вероника Сергеевна Степанова; s. 4. tammikuuta 2001) on Venäjää edustava maastohiihtäjä, joka on osin etniseltä taustaltaan kamtšadaali. Hän on kotoisin Kamtšatkan niemimaalta. Vuonna 2022 Pekingin talviolympialaisissa Stepanovasta tuli historian nuorin maastohiihdon olympiavoittaja. Stepanova oli ankkurina naisten viestijoukkueessa, joka voitti kisoissa kultaa. Stepanova on Kamtšatkan niemimaan ensimmäinen hiihtomaajoukkueeseen yltänyt ja myös ainoa olympiavoittaja. Samojen kisojen vapaan hiihtotavan sprintissä hän sijoittui seitsemänneksi.

Stepanova saavutti Lahden vuoden 2019 nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa alle 20-vuotiaiden sarjassa hopeaa viestissä sekä kultaa 5 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa ja hopeaa viestissä Vuokatissa vuonna 2021. Alle 23-vuotiaiden sarjassa hän sai pronssia 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa ja viestissä Lygnassa vuonna 2022.

Stepanova kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Engadinissa maaliskuussa 2021 ja sai tuolloin myös ensimmäiset maailmancupin pisteensä oltuaan 30 kilometrin vapaan hiihtotavan takaa-ajokilpailussa 27:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Davosin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa joulukuussa 2021. Se on edelleen hänen paras maailmancupsijoituksensa.

Lähteet
-------

1. ↑  Eelis Vähätalo: Venäjän hiihtotähti Veronika Stepanova, 21, paljasti eksoottisen taustansa: "Se selittää ulkonäköni" *Ilta-Sanomat*.  18.2.2022. Viitattu 18.2.2022.
2. 1 2 3  Veronika Stepanova Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
Psykologi Jaakko Sahimaa puhumassa Keva-päivässä keväällä 2020
**Jaakko Sahimaa** (s. 1992) on suomalainen psykologi, yrittäjä, tutkija ja tietokirjailija (PsM ja DI). Hän on työssään keskittynyt erityisesti työ- ja organisaatiopsykologian aihealueisiin sekä positiivisen psykologian alueelle. Hän on perehtynyt työssään ja tutkimuksessaan mm. työelämän merkityksellisyys -teemaan. Hän on kirjoittanut kollegoidensa kanssa aiheesta kirjan Johda Merkitystä (2020), joka valittiin Ekonomiliiton Bisneskirja-kilpailussa top3-kirjojen joukkoon.

Sahimaa työskentelee organisaatiopsykologina työelämän kehittämisen parissa. Hän on myös Meaningful Work Finland ry:n toiminnanjohtaja sekä Työ- ja organisaatiopsykologit ry:n varapuheenjohtaja. Sahimaan omien kotisivujen mukaan hän haluaa "tehdä suomalaisesta työelämästä entistä mielekkäämpää ja merkityksellisempää sekä auttaa yksilöitä merkityksellisyyden löytämisessä niin työssä, parisuhteessa kuin elämässä ylipäänsä".

Vuonna 2021 Sahimaa toteutti akateemisen tutkimuksen ohessa käytännön tutkimusta suomalaisesta työelämästä #Koeaika-projektin puitteissa. Projektin kautta hän tutustui 12 erilaiseen työhön 12 eri toimialalla. Projekti palkittiin vuoden sisältömarkkinointikampanjana digitaalisen markkinoinnin Grand One Gaalassa.

Julkaisut
---------

* Aaltonen, Tapio; Ahonen, Pirjo; Sahimaa, Jaakko: *Johda merkitystä*. Helsinki: Alma Talent, 2020. ISBN 978-952-14-3904-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Jaakko Sahimaan kotisivut
* #Koeaika-projekti
* Simonen, Marko: Psykologi meni töihin kehitysvammaisten hoitajaksi – työ meni heti ihon alle *Iltalehti* 05.5.2021
* Riihimäki, Juha: Oikeissa töissä *Suomen Kuvalehti*.  16.4.2021.
* Akimo, Minna: Onko puhe työ­elä­män mer­ki­tyk­sel­li­syy­des­tä eli­tis­tis­tä hai­hat­te­lua? *Hämeen Sanomat* 31.1.2021
* Suomalaistutkimus: Kokemus työn merkityksellisyydestä lisää työtehokkuutta ja sitoutumista *Oikotie Työpaikat*.  20.11.2017.
**Kalervo Onni Hyppölä** (12. tammikuuta 1914 Jämsä – 5. tammikuuta 1976) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1967.

Hyppölän vanhemmat olivat maanviljelijä Onni Hyppölä ja Aleksandra Aurora Venttola ja puoliso vuodesta 1941 hammaslääkäri Maila Marjatta Marttila. Hyppölä kirjoitti ylioppilaaksi Jämsän yhteiskoulusta vuonna 1933 ja valmistui agronomiksi ja maatalous- ja metsätaloustieteitten kandidaatiksi vuonna 1949. Hän oli Valtion sikatalouskoeaseman vastaavana johtajana 1940–1941, jonka jälkeen hän tuli Valtion viljavaraston palvelukseen päälliköksi. Hyppölä siirtyi vuonna 1953 Vaasan Höyrymylly Oy:n palvelukseen, jossa hän toimi ensin vilja- ja rehuosaston päällikkönä 1954–1957 ja vilja- ja rehuasiain johtajana 1957–1974. Johtajana hän vastasi erityisesti yhtiön rehuteollisuussektorin kehittämisestä Suomen suurimmaksi.

Hyppölä toimi valtion vilja-alan komiteoiden jäsenenä, sekä edusti Suomea kauppaneuvotteluissa ja vilja-alan kansainvälisissä tilaisuuksissa. Hyppölä oli Osuuskunta Rehu-Lannoitteen ja Öljynpuristamo Oy:n johtokunnan jäsen ja Suomen Maataloustieteellisen seuran puheenjohtaja vuosina 1970–1972. Hän julkaisi runsaasti rehu- ja vilja-alan ammattikirjoituksia ja tutkimuksia lehdissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kalervo Hyppölä *Biografiasampo*. Viitattu 16.8.2022.
2. 1 2 3  Helsingin Sanomat. 12.01.1964. 60-vuotiaita.