recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vuoden 1964 koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut** järjestettiin Limassa, Perussa 18. huhtikuuta – 4. toukokuuta 1964. Turnaukseen osallistui 13 joukkuetta. Emäntämaa Peru sekä kaksi parasta kustakin kolmesta alkulohkosta pääsivät ylempään loppusarjaan pelaamaan mitaleista. Mestaruuden voitti Neuvostoliitto, hopeaa sai Tšekkoslovakia ja pronssille sijoittui Bulgaria. Neuvostoliitto voitti kaikki yhdeksän otteluaan ja joutui tiukimmille alkulohkossa Brasiliaa vastaan (68–50) ja loppusarjan viimeisessä ottelussa Bulgariaa vastaan (72–55).

Parhaat korintekijät ottelukohtaisen pistekeskiarvon mukaan olivat kahdeksan ottelua pelannut Etelä-Korean Park Sin-ja (20,6), yhdeksän ottelua pelannut Bulgarian Niza Borisova (16,4) ja kahdeksan ottelua pelannut Chilen Maria Ismenia Pauchard (16,0).

Sijoitukset
-----------

1. Neuvostoliitto
2. Tšekkoslovakia
3. Bulgaria
4. Yhdysvallat
5. Brasilia
6. Jugoslavia
7. Peru
8. Etelä-Korea
9. Japani
10. Ranska
11. Chile
12. Paraguay
13. Argentiina

Neuvostoliiton kultamitalijoukkue
---------------------------------

Nina Poznanskaja, Tamara Slidenko, Aliza Antipina, Ravilja Salimova, Raisa Mihailova, Ljuda Kukanova, Gena Oriol, Skaidrite Smildzina, Valve Ljutsep, Tanja Sorokina, Lidija Leontjeva, Nelli Fomin.

Lähteet
-------

1. ↑  1964 World Championship for Women: Full Schedule FIBA. Viitattu 7.4.2021. (englanniksi)
2. ↑  1964 World Championship for Women: Group Standings FIBA. Viitattu 7.4.2021. (englanniksi)
3. ↑  1964 World Championship for Women: Player Leaders FIBA. Viitattu 7.4.2021. (englanniksi)
4. ↑  1964 World Championship for Women: Event Standings FIBA. Viitattu 7.4.2021. (englanniksi)
5. ↑  1964 World Championship for Women: Soviet Union's Roster FIBA. Viitattu 7.4.2021. (englanniksi)

Koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut

|  |
| --- |
| Chile 1953 | Brasilia 1957 | Neuvostoliitto 1959 | Peru 1964 | Tšekkoslovakia 1967 | Brasilia 1971 | Kolumbia 1975 | Etelä-Korea 1979 | Brasilia 1983 | Neuvostoliitto 1986 | Malesia 1990 | Australia 1994 | Saksa 1998 | Kiina 2002 | Brasilia 2006 | Tšekki 2010 | Turkki 2014 | Espanja 2018 | Australia 2022 |
**Johannes Laine**, sukunimi aik. *Päätiläinen* (18. huhtikuuta 1866 Viipuri – 10. tammikuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri, rehtori, kunnallisneuvos ja nuorsuomalaisen puolueen kansanedustaja.

Laineen vanhemmat olivat kauppias Nikolai Popoff ja piika Maria Karolina Päätiläinen. Laine pääsi ylioppilaaksi 1885 Helsingin alkeisopistosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1901 ja maisteriksi 1904. Hän teki opintomatkoja Tanskaan ja Ruotsiin tutustuen kansanopistojen toimintaan siellä.

Laine oli Viipurin läänin Uudenkirkon kansanopiston johtajana 1894–1898, matematiikan ja fysiikan va. lehtorina Kuopion lyseossa 1902–1903, Joensuun lyseossa 1903–1904 ja Mikkelin lyseossa 1904–1905. Hän oli Joensuun lyseossa matematiikan nuorempana lehtorina 1905–1922 ja matematiikan, fysiikan ja kemian vanhempana lehtorina 1922–1933 sekä vararehtorina 1921 ja rehtorina 1930–1933. Laine toimi lisäksi Karjalan Sanomat-lehden vastaavana toimittajana 1907–1909, Joensuun kaupungin kansakoulujen tarkastajana 1910–1931, Joensuun kauppa-apulaiskoulun opettajana 1913–1918, Suur-Karjala-lehden vastaavana toimittajana 1919 ja Joensuun kauppakoulun opettajana 1922–1931. Hän oli myös suojeluskunta-alue-esikunnan tietotoimiston esimiehenä ja viljeli maatilaansa Kiteellä.

Laine kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Kiteen ja Maaningan edustajana. Hän oli nuorsuomalaisen puolueen kansanedustajana 1914–1917 edustaen Kuopion läänin itäistä vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaaleissa ja toimi Joensuun kaupunginvaltuuston puheenjohtajana. Kunnallisneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1926.

Johannes Laine oli naimisissa vuodesta 1890 talousneuvos, kansanedustaja Augusta Ottilia Branderin kanssa.

Teoksia
-------

* *Suomen nuorison laulukirja* ; toimittiwat P. Puhakka, Johannes Laine, J. K. Hakulinen. WSOY 1901, 2. lis. painos 1903, 3. lis. painos 1905, 4. painos 1909, 5. uud. ja lis. painos 1911, 6. uud. painos 1921
* *Luettelo Joensuun lyseon geologisista ja mineralogisista kokoelmista 25. V. 1912* teoksessa *Joensuun klassillinen lyseo. Kertomus lukuvuodesta 1912-1913*. Joensuu 1913

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kunnallisneuvos Johannes Laine, Helsingin Sanomat, 12.01.1933, nro 10, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3  Johannes Laine. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
3. ↑  Päiviö Tommila: *Suuri adressi*, s. 305. WSOY, 1999.
4. 1 2  .aspx Johannes Laine *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Nuorsuomalaisen Puolueen kansanedustajat 1914–1917 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(29) | 
* Ahmavaara
* Arokallio
* Brander
* Castrén
* Erkko
* Heiskanen
* Hirvensalo
* Holsti
* Hultin
* Hälvä
* Kanniainen
* Kaskinen
* Killinen
* Kykkling
* Laine
* Latva
* Lilius
* Linna
* Löthman-Koponen
* Nikula
* Paavolainen
* Pennanen
* Ritavuori
* Sinkko
* Sopanen
* Ståhlberg
* Svinhufvud
* Talas
* Tanttu

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
|  |
| --- |
| Rosoksasiini |
| Rosoksasiini |
| **Systemaattinen (IUPAC) nimi** |
| 1-etyyli-4-okso-7-pyridin-4-yylikinoliini-3-karboksyylihappo |
| **Tunnisteet** |
| CAS-numero | 40034-42-2 |
| ATC-koodi | J01MB01 |
| PubChem | 287180 |
| DrugBank | DB00817 |
| **Kemialliset tiedot** |
| Kaava | C17H14N2O3 |
| Moolimassa | 294,302 |
| SMILES | Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem |
| **Fysikaaliset tiedot** |
| Sulamispiste | 290 °C  |
| **Farmakokineettiset tiedot** |
| Hyötyosuus |  ? |
| Metabolia | Hepaattinen |
| Puoliintumisaika | 6 h |
| Ekskreetio | Renaalinen |
| **Terapeuttiset näkökohdat** |
| Raskauskategoria | ? |
| Reseptiluokitus | 
 |
| Antotapa | Oraalinen |

**Rosoksasiini** (C17H14N2O3) on kinoliinijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä antibioottina muun muassa hengitystie- ja virtsatieinfektioissa.

Ominaisuudet ja käyttö
----------------------

Rosoksasiini on huoneenlämpötilassa keltaista kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännössä veteen liukenematonta.

Rosoksasiini kuuluu niin sanottuihin ensimmäisen sukupolven kinoliiniantibiootteihin. Yhdiste inhiboi bakteerien DNA-gyraasin ja topoisomeraasi IV:n toimintaa. Tämä johtaa siihen, että DNA:n kaksoiskierre ei avaudu replikoitumista varten, eivätkä solut pääse kasvamaan ja jakaantumaan. Rosoksasiini on laajakirjoinen antibiootti ja tehoaa niin gramnegatiivisiin kuin -positiivisiinkin bakteereihin muun muassa *Escherichia*-, *Providencia*-, *Klebsiella*-, *Pseudomonas*- , *Neisseria-* ja *Haemophilus*-sukujen bakteereihin. Sitä voidaan käyttää hengitys- ja virtsatieinfektioiden sekä eräiden sukupuolitautien kuten tippurin hoitamiseen.

Haittavaikutukset
-----------------

Rosoksasiinin haittavaikutukset ovat kinoliineille tyypillisiä. Niitä ovat muun muassa ihon kutina, ruoansulatuskanavan ärsytys sekä vaikutukset keskushermostoon, jotka voivat ilmetä huimauksena, uneliaisuutena ja näköhäiriöinä.

Synteesi
--------

Rosoksasiinin valmistuksessa käytettävä synteesi on viisivaiheinen. m-nitrobentsaldehydistä valmistetaan 4-(3-aminofenyyli)pyridiiniä, joka kondensoidaan dietyylietoksimetyleenimalonaatin kanssa. Muodostuvan tuotteen etylointi ja esteriryhmän hydrolyysi muodostaa rosoksasiinia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 1423. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
2. 1 2 3  Roger G. Finch,David Greenwood,Richard J. Whitley,S. Ragnar Norrby: *Antibiotic and Chemotherapy*, s. 310. Elsevier, 2010. ISBN 9780702047657. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 11.5.2016). (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Paul Actor, Alfred W. Chow, Frank J. Dutko & Mark A. McKinlay: *Chemotherapeutics, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 11.5.2016
4. ↑  Rosoxacin *DrugBank*. Viitattu 11.5.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Human Metabolome Database (HMDB): Rosoxacin (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Rosoxacin (englanniksi)
* ChemBlink: Rosoxacin (englanniksi)
Nelilehtinen valkoapila
**Neliapila** on harvinainen muunnos yleisestä kolmilehtisestä apilasta. Neliapilan löytämisen uskotaan tuottavan onnea.

Tietyltä alueilta löytyy enemmän neliapiloita kuin joltain toiselta alueelta, mikä saattaa johtua erilaisesta kasvualustasta ja muista ilmiöistä, kuten saasteista, maan koostumuksesta tai muista ympäristöllisistä tekijöistä. Guinnessin ennätysten kirjan mukaan ennätysmäärä lehtiä apilalla on 56.

On arvioitu, että on yksi neliapila jokaista viittä tuhatta kolmilehtistä apilaa kohden.

Se, onko neliapila geneettisen vai ympäristöllisen syyn seuraus, on väittelyn kohteena. Neliapilan harvinaisuus ja laajalle levinneisyys vihjaa, että nelilehtisyyden aiheuttaa geeni, mutta ympäristön muutokset eivät ole poissuljettuja vaihtoehtoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Naisella erikoinen harrastus - tämän on pakko tuoda onnea! *www.iltalehti.fi*. Viitattu 28.12.2022.
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Marcel Cleene & Marie Claire Lejeune: *Compendium of Symbolic and Ritual Plants in Europe: Herbs*. Man & Culture, 2002. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Neliapila** Wikimedia Commonsissa
**Heinz Linge** (23. maaliskuuta 1913 Bremen Saksan keisarikunta – 24. kesäkuuta 1980 Bremen, Länsi-Saksa) oli Adolf Hitlerin henkilökohtainen palvelija ja palveluskunnan johtaja. Linge liittyi vuonna 1932 kansallissosialistiseen puolueeseen ja SS:ään. Vuonna 1933 hänet siirrettiin SS-divisioona Leibstandarte Adolf Hitleriin ja vuonna 1935 hotellikoulun kurssin jälkeen Hitlerin sotilaspalvelijaksi, josta hänet vuonna 1939 ylennettiin Hitlerin henkilökohtaiseksi sotilaspalvelijaksi. Korkein arvo SS-Sturmbannführer.

Kolmannen valtakunnan viimeisinä päivinä Hitler käski Lingeä ja adjutanttiaan Otto Günscheä hävittämään ruumiinsa ja vaimonsa Eva Braunin ruumiit. Linge oli ensimmäinen, joka näki Hitlerin kuolleena.

Linge joutui 2. toukokuuta 1945 puna-armeijan sotavangiksi. Lingeä kuulusteltiin NKVD:ssä vuosina 1948–1949. Josif Stalinille Hitleristä kirjoitettu kirja perustui pitkälti hänen ja Hitlerin adjutantti Otto Günschen kuulusteluihin. Vuonna 1950 hänet tuomittiin 25 vuodeksi pakkotyöhön. Linge vapautettiin kuitenkin jo vuonna 1955 Saksan liittotasavaltaan.

Lähteet
-------

* Venäjän nykyhistorian valtionarkiston asiakirja nro.462a, kanta 5, luettelo 30. NKVD ISBN139789522100849

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* IdRef

 |

 |
**Gustaf Adolf Lindblom** (13. huhtikuuta 1828 Kemiö – 13. toukokuuta 1889 Turku) oli turkulainen laivanvarustaja, lahjoittaja ja valtiopäivämies.

Lindblomin vanhemmat olivat lautamies Anders Lindblom ja Hedvik Eerikintytär ja puoliso vuodesta 1856 Maria Lovisa Indrén (k. 1871). Lindblom palveli nuorena enonsa kauppaliikkeessä Turussa, kävi kauppakoulun ja harjoitti Turussa kauppa- ja laivanvarustusliiketoimintaa vuodesta 1849. Lindblom otti osaa muun muassa Auran sokeritehtaan ja Akaan höyrysahan perustamiseen ja oli myös Kymin yhtiön perustajia. Hän osallistui Turun kunnallispolitiikkaan ja oli kaupunginvaltuuston puheenjohtaja 1885–1889. Hän oli myös porvarissäädyssä Turun edustaja valtiopäivillä 1867, 1872, 1877–1878, 1882, 1885 ja 1888. Valtiopäivillä hän kuului liberaaliseen ryhmään. Kauppaneuvoksen arvon hän sai 1871. Lindblom lahjoitti 50 tuhatta markkaa sekä Turun vähävaraisten lasten hyväksi että Auran sokeritehtaan työväen eläkekassalle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Heikinheimo, Ilmari (toim.): *Suomen elämäkerrasto*, s. 461. Helsinki: WSOY, 1955.
2. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 198–199. Helsinki: Otava, 1921.
3. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 5, p. 668


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Paulius Jankūnas** (s. 29. huhtikuuta 1984 Kaunas, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen koripalloilija.

Ura
---

Jankūnas aloitti koripallon BC Žalgirisin juniorijoukkueissa, joista hänet nostettiin kaudeksi 2002–2003 toisella sarjatasolla pelanneen LKKA Zalgirisin joukkueeseen. Seuraavalla kaudella Jankūnas nousi myös BC Žalgirisin edustusjoukkueeseen. Hän pelasi joukkueen paidassa myös Euroliigaa ja teki ensimmäisellä kaudella 4,4 pistettä ottelua kohden. Kuuden kauden jälkeen Jankūnas siirtyi Himkiin. Hän pelasi seurassa vain kauden ja siirtyi kesällä 2010 takaisin Žalgirisiin.

Jankūnas edusti Liettuan juniorimaajoukkueita, joissa hän voitti MM-hopeaa ja -kultaa. Jankūnas edusti Liettuan koripallomaajoukkuetta vuosien 2005 ja 2007 EM-kisoissa. Lisäksi hän oli mukana vuosien 2006 ja 2010 MM-kisoissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  JANKUNAS, PAULIUS Euroliiga. Viitattu 14.6.2010. (englanniksi)
2. ↑  KHIMKI lands versatile forward Jankunas  14.8.2009. Euroliiga. Viitattu 14.6.2010. (englanniksi)
3. ↑  ZALGIRIS brings back Jankunas  25.7.2010. Euroliiga. Viitattu 25.7.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Paulius Jankūnas**.
* Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)

Liettuan joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2007
4 Kaukėnas |
5 Gustas |
6 Mačiulis |
7 D. Lavrinovič |
8 Šiškauskas |
9 Songaila |
10 Jasaitis |
11 Kleiza |
12 K. Lavrinovič |
13 Jasikevičius |
14 Jankūnas |
15 Javtokas |
Valmentaja Butautas

Liettuan joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2010
4 Seibutis |
5 Kalnietis |
6 Mačiulis |
7 Pocius |
8 Gecevičius |
9 Delininkaitis |
10 Jasaitis |
11 Kleiza |
12 Klimavičius |
13 Jankūnas |
14 Andriuškevičius |
15 Javtokas |
Valmentaja Kemzūra

Liettuan joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2015
5 Kalnietis |
6 Gailius |
8 Mačiulis |
10 Seibutis |
11 Sabonis |
12 Kavaliauskas |
13 Jankūnas |
15 Javtokas |
17 Valančiūnas |
19 Kuzminskas |
21 Milaknis |
43 Lekavičius |
Valmentaja Kazlauskas



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
Hivin piiri Dagestanin kartalla.
**Hivin piiri** (ven. Хивский район, *Hivski raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanissa Venäjällä. Vuonna 1935 perustetun piirin pinta-ala on 615 neliökilometriä. Asukkaita on 20 200 henkeä (vuonna 2009).

Hivin piiri sijaitsee Dagestanin kaakkoisosan vuoristoseudulla. Pohjoisessa se rajoittu Tabasaranin, kaakossa Suleiman Stalskin, etelässä Kurahin ja lännessä Agulin piireihin.

Piiriin kuuluu 16 maalaiskuntaa: Ašaga-Arhit, Ašaga-Jarak, Hiv, Horedž, Kandyk, Kantsil, Koškent, Kug, Ljahla, Mežgjul, Novo-Frig, Tsnal, Tšuvek, Urga, Zahit ja Zildik. Hallinnollinen keskus on Hivin kylä, josta on 210 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan. Asutuskeskuksia on yhteensä 43.

Asukkaista 58,5 % on tabasaraneja ja 41 % lezgejä, jotka elävät omissa kylissään. Piirikeskuksessa asuu molempien kansojen edustajia.

Seudun pääelinkeino on maatalous. Sen lisäksi kudotaan mattoja ja pullotetaan *Rytšal-su*-kivennäisvettä. Korkea työttömyys on vakava ongelma.

Piirissä toimii 17 keski-, 8 vajaakeski- ja 12 alkeiskoulua. Kulttuurilaitoksia ovat piirin kulttuuritalo ja kirjastojärjestelmä sekä kylien kulttuuri- ja kerhotalot. Paikallislehtenä ilmestyy tabasaranin- ja lezginkielinen *Aku hjad* ("Kirkas tähti").

Nähtävyyksiä ovat Tšeren, Trkalin ja Horedžin vesiputoukset, Kugin tuulen muovaamat kalliotornit, Atrikin ja Hivin minareetit ym.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 28.8.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Hivin piirin sivusto (venäjäksi)
* Hivin piiri Dagestanin presidentin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Dagestanin piirit ja *kaupunkipiirit*
Agul | 
Ahty | 
Ahvah | 
Akuša | 
Babajurt | 
Bežtan osa-alue | 
Bolith | 
Buinaksk | 
*Buinaksk* | 
*Dagestanskije Ogni* | 
Dahadajev | 
Derbent | 
*Derbent* | 
Dokuzpara | 
Gergebil | 
Gumbet | 
Gunib | 
Hasavjurt | 
*Hasavjurt* |
Hiv | 
Hunzah | 
*Izberbaš* | 
*Južno-Suhokumsk* | 
Kaitag | 
Kajakent | 
Karabudahkent | 
*Kaspijsk* | 
Kazbek | 
Kiziljurt | 
*Kiziljurt* | 
Kizljar | 
*Kizljar* | 
Kul | 
Kumtorkala | 
Kurah | 
Lak | 
Levaši | 
Magaramkent | 
*Mahatškala* | 
Nogai | 
Novolak | 
Rutul | 
Šamil | 
Sergokala | 
Suleiman Stalski | 
Tabasaran | 
Tarumovka | 
Tljarata | 
Tšaroda | 
Tsumada | 
Tsunta | 
Untsukul
*Tämä artikkeli kertoo tilavuusmitasta. Nelikko voi tarkoittaa myös neljän ryhmää.*
**Nelikko** on Suomessa ja Ruotsissa aiemmin käytössä ollut tilavuusmitta. Suomessa yksi nelikko oli yksi neljäsosa tynnyriä. Kuivan tavaran mittana yksi tynnyri oli 30 kappaa eli 164,9 litraa, jolloin nelikon suuruudeksi tuli 41,221 litraa. Nesteitä mitattaessa yksi tynnyri oli 48 kannua eli 125,6 litraa, jolloin nelikon suuruudeksi tuli 31,406 litraa.

Vuonna 1739 annetun asetuksen mukaan nelikko oli kuivan tavaran mittana yksi neljäsosa pannia eli yksi kahdeksasosa tynnyriä eli 8,32 litraa. Ruotsissa nelikko oli nesteitä mitattaessa 31,4 litraa ja kuivia tavaroita mitattaessa 1/8 tynnyriä eli 2 ottinkia eli 1/4 pannia eli 4 kappaa, joka litroina oli 18,3.

Katso myös
----------

* Vanhat suomalaiset mittayksiköt

Lähteet
-------

* Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1964
* Otavan iso tietosanakirja, Otava 1963
* Nordisk familjebok, Nordisk familjeboks förlags 1908

### Viitteet

1. 1 2  Koukkunen, Lehtinen, Mäki-Kuutti, Saloranta, Virtanen (toim.): *Pikkujättiläinen*, s. 1073. WSOY, 1985. ISBN 951-0-12416-8.
Heinz Hofmann vuonna 1966.
**Richard Heinz Hofmann** (15. huhtikuuta 1919 Zwickau, Saksa – 14. kesäkuuta 1987 Helsinki) oli saksalainen kuoronjohtaja ja kirkkomuusikko, joka toimi vuodesta 1962 alkaen Suomessa. Hän tuli tunnetuksi Cantores Minores -poikakuoron pitkäaikaisena johtajana.

Heinz Hofmann syntyi Zwickaussa kaivosmiehen poikana 15. huhtikuuta 1919. Hän lauloi koulun ohella Paul Kröhnen johtamassa Zwickaun Pyhän Katariinan kirkon poikakuorossa.

Saavuttuaan Suomeen vuonna 1962 Hofmann perusti Helsingin tuomiokirkkoseurakuntaan nuorisosekakuoron, joka sai nimekseen *Laudamus*. Cantores Minores-poikakuoron johtajana Heinz Hofmann aloitti vuonna 1963 ja toimi sen johtajana kuolemaansa saakka vuoteen 1987. Hofmannin kaudella kuoron ohjelmisto painottui saksalaiseen kuoromusiikkiin. Vuonna 1964 Hofmann alkoi johtaa Yleisradion *Radion Nuorisokuoroa*. Samana vuonna Hofmann meni naimisiin suomalaisen Daria Revon kanssa.

Hofmannin Cantores Minoresin johtajakaudella kuoro teki lukuisia ulkomaankiertueita ja kuoron koulutus- ja konserttitoiminnan muodot vakiintuivat.

DDR myönsi Hofmannille vuonna 1974 DDR:n valtion taidepalkinnon ja korkeakouluopettajan (*Dozentur*) pätevyyden. Vuonna 1976 Dresdenin Carl Maria von Weber -musiikkikorkeakoulu myönsi Hofmannille henkilökohtaisen professorin arvonimen. Vuonna 1978 presidentti Urho Kekkonen myönsi Hofmannille Suomen Valkoisen Ruusun 1. luokan ritarimerkin arvonosoitukseksi hänen Suomessa tekemästään ansiokkaasta musiiki- ja nuorisotyöstä.

Hofmann kuoli 14. kesäkuuta 1987. Hänen seuraajakseen Cantores Minores -poikakuoron johtajaksi tuli saksalainen Christian Hauschild.

Heinz Hofmannin poika Heinz-Juhani Hofmann (s. 1973) on säveltäjä.

Lähteet
-------

* Otonkoski, Pirkko-Leena: *Cantores Minores: 50-vuotishistoriikki*. 2002.
* Hillila, Ruth-Esther – Hong, Barbara Blanchard: *Historical Dictionary of the Music and Musicians of Finland*, s. 132–133. Westport, CT: Greenwood Press, 1997. ISBN 0-313-27728-1. Teoksen verkkoversio.

### Viitteet

1. ↑  *Otavan Iso Musiikkitietosanakirja 3*, s. 37–38. Helsinki 1978. ISBN 951-1-04553-9
2. ↑  Tiikkaja, Samuli: Isän kädestä.  *Helsingin Sanomat*, 22.12.2018, s. C 1–3. Artikkelin verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Cantores Minoresin kotisivut.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |
Heinz Lindner Austria Wienin maalivahtina Itävallan cupfinaalissa 2013.
**Heinz Lindner** (s. 17. heinäkuuta 1990 Graz, Itävalta) on itävaltalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Bundesliigassa pelaavaa Eintracht Frankfurtia ja on pelipaikaltaan maalivahti. Hän on edustanut Eintrachtia heinäkuusta 2015 lähtien. Hänen edellinen seuransa oli Austria Wien Itävallan Bundesliigassa.

Lindner on pelannut 8 A-maaottelua Itävallan jalkapallomaajoukkueessa ja kuuluu Itävallan joukkueesseen Ranskan EM-kilpailuissa 2016. Hän debytoi maajoukkueessa kesäkuussa 2012 Ukrainaa vastaan.

Lähteet
-------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Heinz Lindner** Wikimedia Commonsissa

Itävallan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Almer |
2 Garics |
3 Dragović |
4 Hinteregger |
5 Fuchs |
6 Ilsanker |
7 Arnautović |
8 Alaba |
9 Okotie |
10 Junuzović |
11 Harnik |
12 Lindner |
13 Suttner |
14 Baumgartlinger |
15 Prödl |
16 Wimmer |
17 Klein |
18 Schöpf |
19 Hinterseer |
20 Sabitzer |
21 Janko |
22 Jantscher |
23 Özcan |
Valmentaja Koller
**Peggie** (syntyjään *Margaret*) **Sampson** (16. helmikuuta 1912 Edinburgh – 17. toukokuuta 2004 Toronto) oli skotlantilaissyntyinen, vuonna 1973 Kanadan kansalaisuuden saanut gambisti, sellisti ja pedagogi. Hän aloitti sellonsoiton opiskelun 8-vuotiaana Ruth Waddellin johdolla Edinburghissa, josta hän siirtyi jatkamaan opintojaan Guilhermina Suggian johdolla Lontooseen ja Portugaliin. Vuosina 1929–1932 Sampson oli Donald Francis Toveyn opissa Edinburghin yliopistossa ja vuosina 1937–1944 tämän opetusavustajana. Sampson oli lisäksi Diran Alexanianin sellonsoiton ja Nadia Boulangerin teoriaoppilas.

1930-luvulla Sampson piti resitaaleja Englannissa ja Alankomaissa. Hänen ohjelmistoonsa kuului Edward Elgarin konsertto. Hän pääsi esiintymään muun muassa Glyndebournen festivaaliorkesterin kanssa Fritz Buschin toimiessa kapellimestarina. Vuosina 1935–1937 hän opiskeli Emanuel Feuermannin johdolla ja noin vuonna 1946 Pablo Casalsin johdolla Pradesissa. Hän toimi vuosina 1944–1951 vapaana sellistinä, piti resitaaleja ja soitti Carter-trion jäsenenä.

Vuonna 1951 Sampson muutti Kanadaan, jossa hän opetti Manitoban yliopistossa teoriaa, historiaa ja sellonsoittoa 20 vuoden ajan. Hän myös opetti sellonsoittoa yksityisesti Winnipegissä ja sai vuonna 1962 Manitoban yliopistolta erityislahjoituksen perustaakseen kokeellisen luokan lahjakkaille lapsille. Vuosina 1960–1961 Sampson oli Britanniassa, jossa hän viimeisteli tohtorikoulutustaan. Sampson oli hyvin aktiivinen sellistinä Winnipegissä 1950–1960-luvuilla.

Vuoden 1960 paikkeilla Sampson kiinnostui viola da gambasta. Hän teki Christine Matherin kanssa yhteistyötä Manitoba University Consortin perustajana. 1960-luvun lopussa viola da gamba oli korvannut sellon Sampsonin pääsoittimena. Vuonna 1970 Sampson liittyi Yorkin yliopiston (Toronto) henkilökuntaan.

Sampson tilasi ja kantaesitti lukuisia uusia teoksia. Hän sai Kanadan musiikkineuvoston mitalin vuonna 1985.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  The Canadian Encyclopedia: Peggie Sampson


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Gustaf Viktor "Gust" Aakula** (12. lokakuuta 1884 Kokemäki – 6. marraskuuta 1976 Duluth) oli amerikansuomalainen toimittaja ja anarkosyndikalisti. Hän toimi Yhdysvalloissa pitkään muun muassa suomenkielisen *Industrialisti*-lehden toimittajana.

Elämä Yhdysvalloissa
--------------------

Gust Aakula muutti Pohjois-Amerikkaan 23-vuotiaana joulukuussa 1907. Hän saapui New Yorkin satamaan Southamptonista lähteneellä laivalla määränpäänään Minnesotan osavaltion Duluth, jonne Aakulan veli Frans Juho oli muuttanut jo neljä vuotta aiemmin. Hän elätti itsensä aluksi metsätyömiehenä ja myöhemmin 1920-luvun vaihteessa osuuskaupan hoitajana.

1910-luvun jälkipuoliskolla Aakula opiskeli Duluthissa sijainneessa Työväen Opistossa, joka oli vasemmistolainen amerikansuomalainen college. Myöhemmin 1920-luvulla hän toimi samassa koulussa opettajana ollen yksi opiston keskeisistä hahmoista. Oppilaitoksen toiminnasta vastasi Amerikan sosialistisen puolueen suomenkielinen osasto Amerikan Suomalainen Sosialistijärjestö (ASS). Koulun opettajat edustivat lähinnä ASS:n radikaalia anarkosyndikalistista siipeä ja se oli vuodesta 1921 lähtien myös syndikalistisen Industrial Workers of the World -ammattiliiton virallinen oppilaitos. Opettajan tehtävien lisäksi Aakula oli toimittajana kahdessa anarkosyndikalistien omistaman Workers' Socialist Publishing Company -kustannusyhtiön julkaisemassa lehdessä, Industrialisti-päivälehdessä sekä kuukausittain ilmestyneessä *Tie Vapauteen* -lehdessä. Tie Vapauteen lakkasi ilmestymästä vuonna 1937 ja Työväen Opisto lopetti toimintansa 1941, mutta Industrialistiin Aakula kirjoitti ainakin vielä 1950-luvun puolivälissä.

Aakula on kirjoittanut myös Työväen Opiston toistaiseksi julkaisemattoman historiikin "Short Sketches of the Features of Tyovaen Opisto, Work People's College, Duluth, Minnesota". Turun yliopiston siirtolaishistorian kokoelmaan kuuluu lukuisia hänen lahjoittamiaan amarikansuomalaiseen työväenliikkeeseen ja sen historiaan liittyviä teoksia. Gust Aakula kuoli Duluthissa 92-vuotiaana marraskuussa 1976.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kokemäeltä Amerikkaan, osa 3 Sukututkijan loppuvuosi 25.7.2009. Viitattu 29.10.2013.
2. ↑  AncientFaces Viitattu 29.10.2013.
3. ↑  Ellis Island Foundation Viitattu 29.10.2013.
4. ↑  Tyovaen-Opisto, in 1916s University of Minnesota. Viitattu 29.10.2013.
5. 1 2  Records of the Work People's College (Tyovaen Opisto) 1904-1962 Immigration History Research Center of University of Minnesota. Viitattu 29.10.2013.
6. ↑  Robert H. Haworth: "Anarchist Pedagogies: Collective Actions, Theories, and Critical Reflections on Education" (s. 57) Viitattu 29.10.2013.
7. ↑  Dirk Hoerder: "The Immigrant Labor Press in North America, 1840s-1970s: An Annotated Bibliography: Volume 2: Migrants from Eastern and Southeastern Europe" (s. 230–232) Viitattu 29.10.2013.
8. ↑  Sports in Finnish-American Life The History Museum of East Otter Tail County. Viitattu 29.10.2013.
9. ↑  Siirtolaishistorian kokoelma (Arkistoitu – Internet Archive) Turun yliopisto. Viitattu 29.10.2013.
**Kieran Read** (s. 26. lokakuuta 1985 Papakura) on uusiseelantilainen rugby union -pelaaja, joka edustaa ITM Cup -seura Canterburyä ja Super Rugby -seura Crusadersia. 193 senttimetriä pitkä ja 111 kilogrammaa painava Read kuuluu myös Uuden-Seelannin rugby union -maajoukkueeseen. Pelipaikaltaan hän on pelaaja 8 tai flänkkeri.

Read on edustanut kotimaansa ITM Cupin Canterbury Rugby Football Unionia vuodesta 2006 lähtien. Hän on voittanut seuran kanssa ITM Cupin kuudesti peräkkäin vuosina 2008-2013. Kansainvälisen Super Rugby -sarjan uusiseelantilaiseen Crusaders-joukkueeseen Read on kuulunut vuodesta 2007 lähtien. Hän voitti mestaruuden vuonna 2008.

Uuden-Seelannin rugby union -maajoukkueessa Read debytoi marraskuussa 2008 Skotlantia vastaan. Hän oli mukana voittamassa vuosien 2011 ja 2015 maailmanmestaruuksia. 

Loppuvuodesta 2013 Read valittiin vuoden parhaaksi rugby union -pelaajaksi maailmassa.

Lähteet
-------

1. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Yhdysvallat

 |

 |
***Lybia tesselata*** on taskurapu, jota joskus pidetään riutta-akvaarioissa, varsinkin pienissä nanoriutta-tyyppisissä altaissa.

Se elää symbioosissa kahden pienikokoisen *Bunodeopsis*-sukuun kuuluvan merivuokon kanssa. Vuokot tarttuvat ravun kahteen raajaan. Kun rapu vaihtaa kuorta, vuokkojen on siirryttävä sen uuteen kuoreen. Sitä kutsutaan englanniksi nyrkkeilijätaskuravuksi (*boxer crab*) tai pom-pom-ravuksi, koska vuokot muistuttavat nyrkkeilijänhanskoja tai cheerleading-tyttöjen käyttämiä viuhkoja.

*Lybia tesselata* jää melko pienikokoiseksi, alle kaksisenttiseksi. Sen vartalo on litteä ja raajat suhteessa pitkät. Kuoren pohjaväri on beige, ja sitä kirjovat kapeat mustat viirut ja leveämmät valkeat ja suklaanruskeat kuviot. Naaraan erottaa leveämmästä pyrstöstään.

*Lybia tesselata* on kotoisin trooppisilta merialueilta: sitä on tavattu Afrikasta, Indopasifiselta merialueelta ja Marshallin saarilta.

Lähteet
-------

1. ↑  Azaquaculture (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Aquariaworld
3. ↑  Meerwasserlexicon


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q13598593
* AFD: Lybia\_tessellata
* GBIF: 4377870
* iNaturalist: 51177
* NCBI: 903642
* SeaLifeBase: 106159
* uBio: 5488480
* WoRMS: 208964

 |

 |
**Kalastustorppa** oli aiemmin Suomessa maatilan alue, joka oli kalastuksen varassa elävän henkilön asuttavana.

Säännökset
----------

Kalastustorppien lunastamisesta vuonna 1924 annettu laki sääti kalastustorpista seuraavaa:

Kalastustorpaksi katsottiin sellainen maatilan alue, joka kalastusoikeuksineen tilan yksityisellä tai siihen ja muihin tiloihin kuuluvalla vesialueella on pääasiallisesti kalastuksen varassa elävän henkilön vuokralla hallittavana ja asuttavana tai asuttavaksi aiottu.

Tällaisen kalastustorpan haltija oli oikeutettu lunastamaan sen itsenäiseksi. Sen tilan omistajalla, johon torppa kuului, oli myöskin valta vaatia, että torpan haltijan oli lunastettava torppa. Tarpeelliseksi katsotun vuokra-alueiden järjestelyn yhteydessä voitiin torppa määrätä lunastettavaksi asianosaisten tahdosta riippumatta. Lunastusvaatimus oli tehtävä ennen vuokrasuhteen päättymistä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hakkila, Esko (toim.): "Kalastustorppa", *Lakiasiain käsikirja*, s. 259–260. Porvoo: Werner Söderström Oy, 1938.

### Lakiviitteet

1. ↑  Laki kalastustorppain lunastamisesta (18.1.1924).
Oikeus kalastaa ja määrätä kalastuksesta kuuluu **kalastusoikeuden** omistajalle. Laintulkinnan näkökulmasta kalastusoikeus on varallisuusarvoinen etu.

Kalastusoikeuden lähde ja määrittely
------------------------------------

Kalastusoikeus on osa maanomistusta. Kalastus ovat luonnollinen ja perinteinen tapa elää sopusoinnussa luonnon kanssa. Oikeus kalastaa ja määrätä kalastuksesta kuuluu vesialueen omistajalle, jollei laissa erikseen muuta säädetä. Yhteisen vesialueen osakkaalla on oikeus kalastaa vesialueella siten kuin yhteisen vesialueen osakaskunta päättää. 

Kalastusoikeus on omaisuutta, jonka voi vuokrata tai myydä. Kalastuslupa tulee hankkia ennen kalastamista. Tietoa kalastusluvista ja lupamyyjien yhteystietoja löytyy osakaskuntien ja kalatalousalueiden nettisivulta. 

Tarvittavia yhteystietoja voi tiedustella myös kalatalousalueiden toiminnanjohtajilta. Kalatalousalueita ja alueiden yhteystietoja voi etsiä kalatalousaluekartan avulla.

Maanomistukseen liittyvän kalastusoikeuden lisäksi on olemassa jokamiehenoikeuksiin rinnastuva yleiskalastusoikeus. Tämä on kaikille kuuluva oikeus. Jokaisella on oikeus veloituksetta onkia ja pilkkiä sekä kalastaa silakkaa yhdellä vavalla siimaan kiinnitetyillä pystysuunnassa liikuteltavilla koukuilla.

Katso myös
----------

* Käyttöoikeus
* Vallintaoikeus
* Omistusoikeus
* Kalastuslain 379/2015 käyttö- ja hoitosuunnitelma
* Yleinen vesialue

Lähteet
-------

1. ↑  Lainkirjoittajan opas, omaisuudensuoja *lainkirjoittaja.finlex.fi*.
2. ↑  MTK: Maankäyttö, Metsästys ja kalastus *mtk.fi*.
3. ↑  Kalastuslaki 379/2015 *finlex.fi*.
4. ↑  Vealo: FAQ oikeudet *vesialueomistajat.fi*.
5. ↑  Kalastusluvat ja maksut *ahven.net*.
6. ↑  Laki24 Yleiskalastusoikeus *laki24.fi*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kalastusoikeus Oikeustiede: Tieteen termipankki.
* ahven.net: Kalatalousaluekartta
**Pavel Grigorjevitš Ponedelin** (ven. Па́вел Григо́рьевич Понеде́лин) (4. maaliskuuta 1893 Ivanovon alue – 25. elokuuta 1950) oli neuvostoliittolainen prikaatinkomentaja ja kenraali. Hän osallistui Venäjän sisällissotaan, talvisotaan sekä suureen isänmaalliseen sotaan. Hänet teloitettiin myöhemmin maanpetoksesta.

Henkilökuva
-----------

Pavel Ponedelin toimi vuosina 1926–1930 31. jalkaväkidivisioonan komentajana. Vuosina 1930–1933 Ponedelin toimi Frunzen sotilasakatemian opettajana. Vuosina 1933–1934 hän toimi 95. jalkaväkidivisioonan komentajana.

Talvisota
---------

Talvisodassa Ponedelin toimi 139. jalkaväkidivisioonan komentajana 15. joulukuuta 1939 alkaen. Hän siirtyi tehtävään Nikolai Beljajevin tilalle, joka oli epäonnistunut Tolvajärven–Ägläjärven taisteluissa. Ponedelin vastasi divisioonan komentamisesta sodan loppuun saakka. Talvisodan jälkeen Ponedelin toimi Leningradin sotilaspiirin vastaavana komentajana vuosina 1940–1941.

Suuri isänmaallinen sota
------------------------

Ponedelin osallistui alkuun suureen isänmaalliseen sotaan, mutta joutui vuonna 1941 sotavankeuteen. Hän oli sotavankeudessa vuosina 1941–1945. Sodan jälkeen hänet pidätettiin maanpetoksesta, koska oli antanut itsensä saksalaisten vangiksi. Josif Stalinin määräyksellä hänet teloitettiin ampumalla vuonna 1950. Juuri ennen teloitustaan Ponedelin oli lausunut "*Minä kuolen ihan kaikessa rauhassa, koska syntyperäisenä neuvostoliittolaisena maani ottaa vastaan minun tuhkani*." Ponedelin rehabilitoitiin vuonna 1956.

Lähteet
-------

* Raunio, Ari; Kilin, Juri: *Itsenäisyyden puolustajat, Sodan taisteluja 1*, Talvisota. Weilin+Göös, 2005. ISBN 951-593-927-5.
**Trinidad-Tobagon vaakuna** on Trinidad-Tobagon kansallistunnus, joka hyväksyttiin maan vaakunaksi 1962. Sen kilvessä on samat värit kuin maan lipussa (punainen, valkoinen ja musta), ja niillä on sama merkityskin. Kolme alusta symboloivat Kristoffer Kolumbuksen aluksia Pintaa, Niñaa ja Santa Maríaa. Kaksi kultaista lintua mustalla pohjalla ovat kolibreja. Vaakunan oikealla puolella on punaperäkaklattaja (joka symboloi Tobagon saarta) ja vasemmalla puolella punaiibis (joka symboloi Trinidadin saarta). Vaakunan alla on maan motto: *Together We Aspire, Together We Achieve* (yhdessä pyrimme, yhdessä saavutamme).

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

Pohjois-Amerikan vaakunat

|  |  |
| --- | --- |
| Vaakunat | 
* Antigua ja Barbuda
* Bahama
* Barbados
* Belize
* Costa Rica
* Dominica
* Dominikaaninen tasavalta
* El Salvador
* Grenada
* Guatemala
* Haiti
* Honduras
* Jamaika
* Kanada
* Kuuba
* Meksiko
* Nicaragua
* Panama
* Saint Kitts ja Nevis
* Saint Lucia
* Saint Vincent ja Grenadiinit
* Trinidad ja Tobago
* Yhdysvallat

 |
| Epäitsenäiset alueet | 
* Anguilla
* Aruba
* Bermuda
* Brittiläiset Neitsytsaaret
* Caymansaaret
* Curaçao
* Grönlanti
* Martinique
* Montserrat
* Puerto Rico
* Sint Maarten
* Turks- ja Caicossaaret
* Yhdysvaltain Neitsytsaaret

 |
**Maksiimilla** tarkoitetaan lyhyttä kokemuksesta johdettua yleistä totuutta, periaatetta tai käyttäytymissääntöä. Maksiimi sisältää tyypillisesti jonkin elämänohjeen, joka usein on puettu mietelauseen (aforismin) muotoon.[1] Käsite maksiimi on peräisin Aristoteleelta.[2]

Suomen kielen sivistyssanana maksiimi tarkoittaa 'ajattelemisen tai toiminnan perusohjetta'. Tässä merkityksessä sanaa käytetään filosofiassa. Sen taustalla on keskiajan logiikan latinankielinen ilmaus *propositio maxima*. Sanatarkasti suomennettuna tämä tarkoittaa "suurinta (tai ylintä) propositiota", ts. sellaista väitelausetta, josta muut propositiot eli päättelylauseet on johdettu. 

Maksiimi-sanaa käytetään myös kirjallisuustieteessä. Merkittävimpänä maksiimikokoelmana pidetään ranskalaisen kirjailijan ja herttuan François de La Rochefoucauldin (1613–1680) teosta *Réflexions ou sentences et maximes morales* (1665), johon on suuresti vaikuttanut oman aikansa kirjallisten salonkien keskustelutyyli. Maksiimien keksiminen kuului nimittäin salonkien suosittuihin seuraleikkeihin.[2] Ranskalaiset aforismikirjailijat rupesivat myöhemmin käyttämään ilmaisun loppuosan ranskankielistä vastinetta *maxime* tarkoittamassa 'hyvin tiiviiksi kiteytettyä ajatusta', josta ikään kuin seuraa joukko alemman tason päätelmiä.

Esimerkkejä maksiimeista
------------------------

* Aristoteles: "Nuoren miehen ei sovi ilmaista ehdottomia elämänohjeita."
* Carl von Clausewitz: "Sota on politiikan jatkamista toisin keinoin."
* Einstein: "Terve järki tarkoittaa ennakkoluuloja, jotka ihminen on kerännyt 18. ikävuoteensa mennessä."
* Epiktetos: "Ihmisen on mahdotonta oppia sitä, minkä hän luulee jo tietävänsä."
* Benjamin Franklin: "Kolme ihmistä voi säilyttää salaisuuden, jos kaksi heistä on kuollut."[2]
* Kardinaali Richelieu: "Mikään ei ole valtiolle vaarallisempaa kuin ne, jotka yrittävät hallita kuningaskuntia kirjoista otettujen maksiimien avulla."

Katso myös
----------

* Kategorinen imperatiivi

Lähteet
-------

1. ↑  Maksiimi filosofiassa. Tieteen termipankki.
2. 1 2 3  Maksiimi kirjallisudentutkimuksessa. Tieteen termipankki.
1921
**Lillian Moller Gilbreth** (1878 – 1972) oli yhdysvaltalainen työpsykologi, insinööri ja 12 lapsen äiti. 

Lillian Moller Gilbreth ja hänen aviomiehensä Frank Gilbreth työskentelivät yhdessä ja kehittivät monia teollisuustyötä tehostavia menetelmiä. Tehostaminen ulottui myös perhe-elämään, missä he pohtivat tehokkaampia tapoja pestä astiat, harjata hampaat ja muita vastaavia toimia. Kaksi heidän lastaan kirjoitti *lähde?* perheen elämästä humoristisia kirjoja, joiden pohjalta tehtiin elokuva *Tusinoittain halvemmalla*.

Lähteet
-------

1. ↑  Lillian Moller Gilbreth *The American Society of Mechanical Engineers*.  2012. Viitattu 27.4.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Maksim Sergejevitš Hramtsov** (ven. Максим Сергеевич Храмцов, s. 12. tammikuuta 1998 Nižnevartovsk) on venäläinen taekwondoin, olympiavoittaja ja maailmanmestari. 

Hramtsov kilpaili aikuisten kilpailuissa ensimmäisen kerran vuonna 2015, jolloin hän osallistui Egyptin avoimeen turnaukseen. Ensimmäisen aikuisten turnausvoiton hän saavutti samana vuonna Venäjän avoimessa turnauksessa. Vuonna 2015 hän voitti sekä alle 18-vuotiaiden että alle 21-vuotiaiden EM-kultaa 68 kg sarjassa. Hän uusi alle 21-vuotiaiden EM-kullan vuonna 2016, mutta painoluokkaa korkeammalla 74 kg sarjassa. Lisäksi hän saavutti viisi turnausvoittoa, kun hän voitti Belgian, Itävallan, Puolan, Venäjän ja Riian avoimen turnauksen 74 kg sarjassa. Vuonna 2017 Hramtsov saavutti uransa ensimmäisen aikuisten MM-kullan, kun hän voitti Mujun MM-kilpailujen 74 kg sarjan. Tämän lisäksi hän voitti Saksan, Turkin ja Fujairahin avoimen turnauksen. Vuonna 2017 Hramtsov osallistui myös ensimmäisen kerran Grand Prix ja Grand Slam -turnauksiin saavuttaen voiton Wuxin Grand Slamin. Vuonna 2018 Hramtsov voitti Kazanin EM-kilpailuissa EM-kultaa 80 kg sarjaan. EM-kullan lisäksi Hramtsov saavutti useita turnausvoittoja, kun hän voitti Rooman, Moskovan ja Taoyuanin Grand Prix -turnaukset, Moskovan avoimen turnauksen ja Wuxin Grand Slam -turnauksen. Vuonna 2019 hän voitti Saksan ja Australian avoimet turnaukset, Rooman ja Moskovan Grand Prix't ja Wuxin Grand Slamin. Vuonna 2021 Hramtsov voitti Sofian EM-kilpailuissa 80 kg sarjan EM-kultaa.

Tokion olympialaisissa 2020 Hramtsov kilpaili 80 kg sarjassa. Hän voitti ensimmäisellä kerroksella burkinafasolaisen Faysal Sawadogon 13–6 ja puolivälierissä kroatialaisen Toni Kanaetin 22–0. Loppuotteluun hän eteni voittamalla egyptiläisen Seif Eissan 13–1. Loppuottelussa Hramtsov teki 20 pistettä jordanialaisen Saleh Al-Sharabatyn yhdeksää vastaan voittaen olympiakultaa.

Lähteet
-------

1. ↑  [ KHRAMTCOV,
Maksim] Taekwondo Data. Viitattu 28.7.2021. (englanniksi)
2. ↑  Maksim Khramtsov Olympedia. Viitattu 28.7.2021. (englanniksi)
3. ↑  Welterweight (≤80 kilograms), Men Olympedia. Viitattu 28.7.2021. (englanniksi)
4. ↑  Draw Sheet - Taekwondo - Men -80 kg (pdf) Kansainvälinen olympiakomitea.  Arkistoitu 30.7.2021. Viitattu 28.7.2021. (englanniksi)
**Kaliese Spencer** (s. 6. toukokuuta 1987) on jamaikalainen aitajuoksija. Hänen päälajinsa on 400 metrin aidat.

Spencer juoksi 2009 maailmanmestaruuskilpailuissa 4 x 400 metrin viestin alkuerissä Jamaikan joukkueessa. Hänet palkittiin hopeamitalilla, vaikka Spencer ei loppukilpailussa enää juossut. Henkilökohtaisilla matkoilla hän on sijoittunut neljänneksi Berliinin 2009 ja Daegun 2011 MM-kilpailuissa. Myös Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli alun perin neljäs, mutta nousi vuonna 2023 pronssimitalistiksi kun Natalja Antjuh hylättiin doping takia.

Moskovassa pidetyissä vuoden 2013 maailmanmestaruuskilpailuissa Spencer hylättiin ratarikon vuoksi sekä 400 metrin aitojen että 4 × 400 metrin viestin alkuerissä. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui 400 metrin aitajuoksussa kahdeksanneksi.

Hän voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden Pekingissä 2006 ajalla 55,11 ja sai pronssia 4 x 400 metrin viestissä.

Hän sai Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hopeaa sekä 400 metrin juoksussa ennätyksellään 51,54 että 4 x 400 metrin viestissä. Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 hän voitti kultaa 400 metrin aitajuoksussa ajalla 54,10. Hän sai hopeaa IAAF World Relays -tapahtumassa 4 x 400 metrin viestissä Nassaussa 2014.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähde: IAAF

Ulkoradat
* 400 metrin juoksu: 50,19 (2013)
* 800 metrin juoksu: 2.03,01 (2011)
* 400 metrin aidat: 52,79 (2011)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kaliese Spencer Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3  Kaliese Spencer Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu). Viitattu 2.4.2023. (englanniksi)
3. ↑  Lashinda Demus upgraded to 2012 Olympic gold medalist by IOC *NBC Sports*.  30.3.2023. Viitattu 2.4.2023. (englanniksi)
4. ↑  Saarinen, Ossi: Naisten 400 metrin aidoissa draamaa  12.8.2013. Yle Urheilu. Viitattu 17.8.2013.
5. 1 2  Athletics - Kaliese SPENCER *the-sports.org*. Viitattu 30.8.2015. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Maksadilaani** on Psychodomorpha-sääskiin kuuluvan *Lutzomyia longipalpis* -lajin erittämä peptidi. Se muistuttaa geneettisesti etäisesti kalsitoniinia. Geeni, johon maksadilaani on koodattu, on kyetty eristämään. Maksadilaanin CAS-numero on 135374-80-0.

Maksadilaani on tunnetuista peptidihormoneista tehokkain verisuonten laajentaja eli vasodilataattori. Tätä sääski käyttää hyväkseen verta imiessään. Maksadilaanilla on todettu myös merkitystä alkueläintauti leishmaniaasin leviämiseen mainitun sääsken välityksellä. Maksadilaanilla on jonkin verran variantteja, joiden vasodilatoiva teho on kuitenkin yhdenmukainen ja toimii interleukiini 6:n välityksellä..

Ominaisuuksiensa vuoksi maksadilaania tutkitaan lääketeollisuudessa.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* 
* Biomedsearch: T Kaminuma; H Shimizu; I Ahmad; N Ochiai; R Ehama; M Ohnuma; T Banba; K Watabe; E A Lerner; S Imaizumi; M Tajima; T Yoshimoto: Prevention of cerebral vasospasm by vasodilatory peptide maxadilan following subarachnoid hemorrhage in rabbits (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Pierre-Hugues Herbert** (s. 18. maaliskuuta 1991 Schiltigheim) on ranskalainen tennispelaaja. Herbert on sijoittunut kaksinpelissä parhaimmillaan ATP-listan sijalle 44 tammikuussa 2019 ja nelinpelissä toiseksi heinäkuussa 2016. Nelinpelissä hän on saavuttanut 15 ATP-turnausvoittoa, muun muassa neljä Grand Slam -turnausvoittoa.

Herbert teki Grand Slam -debyyttinsä Ranskan avoimissa 2014, jossa hävisi ensimmäisellä kierroksella John Isnerille. Wimbledonissa hän hävisi avauskierroksella Jack Sockille. Nelinpelissä hän saavutti ensimmäisen turnausvoittonsa samana vuonna Michał Przysiężnyn parina Tokion turnauksessa.

Vuonna 2015 Herbert voitti Nicolas Mahut'n kanssa Yhdysvaltain avointen nelinpelin, ensimmäisenä kokonaan ranskalaisena parina. He olivat myös tammikuussa Australian avointen loppuottelussa, mutta hävisivät sen Simone Bolellille ja Fabio Fogninille. Kaksinpelissä hän saavutti ensimmäisen finaalipaikkansa Winston-Salemissa, jossa hävisi Kevin Andersonille.

Vuonna 2016 Herbert ja Mahut voittivat nelinpelin Wimbledonissa, vuonna 2018 Ranskan avoimissa ja vuonna 2019 Australian avoimissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pierre-Hugues Herbert ATP:n sivuilla (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pierre-Hugues Herbert** Wikimedia Commonsissa

* Pierre-Hugues Herbert ATP:n sivuilla (englanniksi)
* Pierre-Hugues Herbert ITF:n sivuilla (englanniksi)
Qanaaqin kaupunki vuoden 2007 loppukesällä.
Qaanaaqin kunnan alue Grönlannin kartalla.
**Qaanaaq** (myös **Thule**) on Grönlannin luoteisosassa sijaitseva kaupunki, joka aiemmin muodosti samannimisen kunnan ja on nykyisin osa Qaasuitsupin kuntaa. Qaanaaq oli aikaisemmin samannimisen kunnan ainoa kaupunki ja myös Avannaa/Nordgrønlandin maakunnan (amt) ainoa kunta. Qaanaaqin kaupungissa on 640 asukasta ja koko kunnassa 850 (1.1.2005). Qaanaaq perustettiin, kun Thule luovutettiin Yhdysvaltojen lentotukikohdaksi ja koko väestö siirrettiin uuteen kaupunkiin. Kunnan pinta-ala on 225 500 km², josta suurin osa jäätikköä.

Qaanaaqin lisäksi kunnassa on viisi kylää, joista Moriusaq ja Qeqertarsuaq ovat hylättyjä. Asutut kylät ovat Savissivik (59 asukasta), Qeqertat (29) ja Siorapaluk (57). Myös asuttujen kylien väkiluvut ovat laskeneet. Väkiluvut perustuvat vuoden 2013 tietoihin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Qaanaaq *qaasuitsup-kp.cowi.webhouse.dk*.  Arkistoitu 16.7.2020. Viitattu 16.7.2020. (englanniksi)
2. ↑  Savissivik *qaasuitsup-kp.cowi.webhouse.dk*.  Arkistoitu 16.7.2020. Viitattu 16.7.2020. (englanniksi)
3. ↑  Qeqertat *qaasuitsup-kp.cowi.webhouse.dk*.  Arkistoitu 17.7.2020. Viitattu 16.7.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Qaanaaq** Wikimedia Commonsissa
Pierre-Alexandre Vignon
**Pierre-Alexandre Vignon** (5. lokakuuta 1763 – 21. toukokuuta 1828) oli ranskalainen arkkitehti, joka tunnetaan parhaiten Pariisin La Madeleine -kirkon suunnittelijana.

Vignon opiskeli arkkitehtuuria Claude-Nicolas Ledoux’n ja Julien-David Leroyn johdolla. Vuonna 1806 Vignon sai keisari Napoleonilta tehtäväkseen suunnitella muistorakennuksen *Temple de la Gloire* armeijansa Grande Arméen kunniaksi. Rakennus oli määrä rakentaa Pariisiin varhaisemman kirkon paikalle. Muistomerkin rooli siirtyi sittemmin Riemukaarelle, ja Bourbon-restauraation aikana Vignonin suunnittelema rakennus muutettiin kirkoksi, joka sai vuonna 1816 nimen *La Madeleine*. Vuonna 1828 valmistunut La Madeleine on uusklassinen, roomalaista temppeliä muistuttava ja pohjakaavaltaan suorakulmainen rakennus, jossa on valtavat korinttilaiset pylväät. Rakennus on pystytetty korkealle jalustalle.

Lähteet
-------

* Curl, James Stevens: Dictionary of architecture. Oxford University Press 1999. ISBN 0-19-210006-8

### Viitteet

1. 1 2  Stevens 1999, s. 709
2. ↑  Britannica, The Editors of Encyclopaedia: Madeleine *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 11.5.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |