recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Christian Thomasius
**Christian Thomasius** (1. tammikuuta 1655 Leipzig – 23. syyskuuta 1728 Halle) oli saksalainen filosofi ja oikeustieteilijä. Thomasius oli saksalaisen valistuksen ajan voimakas vapaamielisten aatteiden edustaja skolastisuutta, suvaitsemattomuutta ja taikuutta vastaan. Hän luennoi ensimmäisenä yliopistossa saksan kielellä.

Elämä ja filosofia
------------------

Thomasius tuli oikeustieteen tohtoriksi Frankfurtissa vuonna 1678 ja luennoi vuodesta 1688 Leipzigissa. Vapaamielisten mielipiteidensä vuoksi hänen oli paettava Leipzigista Halleen, jonka osittain hänen myötävaikutuksellaan perustetussa yliopistossa hänestä tuli oikeustieteen professori vuonna 1694.

Thomasius on yksi saksalaisen valistuksen edelläkävijöistä, ja hän teki suuria palveluksia saksalaiselle kulttuurille sillä rohkeudella, jolla hän asettui vastustamaan noituutta ja kidutusta sekä puolustamaan tieteen ja uskon vapautta. Hän näki tieteen päätehtävänä taikauskon hälventämisen ja valistuksen levittämisen, ja hän oli ensimmäinen, joka luennoi äidinkielellä saksalaisessa yliopistossa vuonna 1688, sekä oli saksankielisten kirjoitustensa kautta saksalaisen filosofisen terminologian uranuurtaja.

Hänen filosofiansa perustui järjen käyttöön. Uskonnollisissa näkemyksissään hän lähentyi mystiikkaa ja pietismiä. Filosofian ja teologian eron hän määritteli siten, että edellinen sisälsi luonnollisen, jälkimäinen ilmoitetun totuuden. Oikeustieteen opettajana hän sai vaikutteita Hugo Grotiukselta ja Samuel Pufendorfilta. Thomasiuksen mukaan laki on edellytys ihmisen onnellisuudelle yhteiskunnallisessa elämässä, ja Jumala on kirjoittanut luonnonlain ihmisen sydämeen. Thomasius koetti tähdentää juridisen ja moraalisen oikeuden välistä eroa. Hänen lukuisiin kirjoituksiinsa kuuluvat muun muassa *Einleitung zur vernunftlehre* (1691), *Einleitung in die sittenlehre* (1692), *Ausübung der sittenlehre* (1696), *Fundamenta iuris naturæ et gentium* (1705), *Ausübung der vernunftlehre* (1710). Thomasius julkaisi ensimmäiset saksankieliset tieteelliset aikakauslehdet *Teutsche monate* ja *Geschichte der weisheit und torheit*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Thomasius, Christian *Nordisk familjebok*.  1919. Viitattu 27.11.2021.
2. 1 2 3 4  Thomasius, Christian *Tietosanakirja*.  1909-1922. Viitattu 27.11.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Christian Thomasius** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Mathematics Genealogy Project

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Juhana Yrjö II** (saks. *Johann Georg II.*; 31. toukokuuta 1613 Dresden – 22. elokuuta 1680 Freiberg) oli Saksin vaaliruhtinas vuosina 1656–1680.

Juhana Yrjö II oli vaaliruhtinas Juhana Yrjö I:n vanhin poika ja tuli isänsä seuraajaksi vuonna 1656. Juhana Yrjö I oli testamentissaan määrännyt valtakuntansa jaettavaksi neljän poikansa kesken, ja Juhana Yrjö II solmi vuonna 1657 kolmen veljensä kanssa sopimuksen, jonka oli tarkoitus ennaltaehkäistä mahdolliset kiistat perintömaista. Vuonna 1664 hän solmi ystävälliset suhteet myös Ludvig XIV:n Ranskaan, mutta Saksissa vallinneen ranskalaisvastaisen mielialan vuoksi hän tasapainotteli ulkopolitiikassaan Ranskan ja Habsburg-keisarien välillä. Juhana Yrjö II keskittyi kuitenkin valtakaudellaan ensisijaisesti kulttuurielämän kehittämiseen ja ylellisen hovin ylläpitämiseen. Hän perusti Saksan ensimmäisen teatterin, kutsui hoviinsa ulkomaisia muusikoita, järjesti jatkuvasti erilaisia festivaaleja ja tapahtumia ja rakennutti pääkaupunkiinsa Dresdeniin näyttäviä rakennuksia. Suurten menojensa vuoksi hän joutui vuonna 1661 myöntämään säädyille aimpaa suuremman kontrollin budjettiasioihin, mistä muodostui pohja pysyvälle käytännölle Saksissa.

Juhana Yrjö II:n seuraajaksi tuli hänen ainoa poikansa Juhana Yrjö III.

Lähteet
-------

1. 1 2  John George II (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 30.9.2017.
2. ↑  *Nordisk familjebok* (1910), s. 9–10 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 30.9.2017.
3. ↑  Karlheinz Blaschke: Johann Georg I. (saksaksi) *Neue Deutsche Biographie* (1974) Deutsche Biographie. Viitattu 30.9.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Juhana Yrjö II** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* IdRef

 |

 |
**Waldemar (Walde) Engelbert Hyry** (26. marraskuuta 1894 Kuivaniemi – 1. lokakuuta 1985 Oulu) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Hyryn vanhemmat olivat maanviljelijä Antti Hyry ja Maria Liisa Haarakoski ja puoliso 1925–1970 Anna Liisa Hellemaa, aiemmin Hellman. Hyry kävi Oulun kauppakoulun 1913 ja teki opintomatkoja Pohjoismaihin ja Keski-Eurooppaan. Hän oli Uleå-yhtiön pääkonttorin kirjanpitäjä Oulussa 1913–1917, Oulun Pyrinnön taloudenhoitaja ja puheenjohtaja 1917–1920, Villa ja Kone -yhtiön toimitusjohtaja 1920–1922 ja Oulun Villatehdas -yhtiön isännöitsijä 1922–1934 ja toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1934–1963. Hyry omisti myös lammastilan Oulunsalossa. Hän oli Oulun kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsen ja hänellä oli useita muitakin luottamustehtäviä. Oulun suojeluskunnan esikuntaan kuulunut Hyry oli sotilasarvoltaan reservin vääpeli. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1946.

Lähteet
-------

1. 1 2  Walde Hyry *Biografiasampo*. Viitattu 8.8.2022.
2. ↑  Kuka kukin on 1954, s. 246. Viitattu 8.8.2022.
3. ↑  Kuolleet.  *Uusi Suomi*, 13.10.1985, nro 276, s. 7. Kansalliskirjasto. Viitattu 08.08.2022.
**Erik Bergkvist** (1. toukokuuta 1965 Ruotsi – 20. helmikuuta 2024) oli ruotsalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Bergkvist valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi vuoden 2019 europarlamenttivaaleissa.

Ura
---

Bergkvist valmistui kansantaloustieteen tohtoriksi vuonna 2001 Uumajan yliopistosta. Hänen väitöskirjansa oli nimeltään "Freight Transportation: Valuation of Time and Forecasting of Flows".

Bergkvist toimi Västerbottenin lääninhallituksen puheenjohtajan vuodesta 2008. Hän toimi myös Ruotsin sosiaalidemokraattien puoluehallituksen jäsenenä vuodesta 2009 lähtien. Bergkvist oli myös Itämerikomission jäsen sekä Norrlandsfondenin ja Almi Nordin varapuheenjohtaja.

Aikaisemmin Bergkvist toimi Uumajan Energian (2002-2006), Uumajan kunnan kulttuurilautakunnan (2002-2006) sekä Uumajan työväenyhdistyksen (2001-2009) puheenjohtajana.

Bergkvist kuoli keuhkosyöpään 20. helmikuuta 2024.

Lähteet
-------

1. ↑  Ruotsin europarlamenttivaalien lopulliset tulokset (Arkistoitu – Internet Archive) 8.6.2019 (ruotsiksi)
2. ↑  Umeå Economic Studies - Umeå universitet *usbe.umu.se*. Viitattu (SCHEME=ISO8601) Wed Apr 01 16:42:00 CEST 2009. sv
3. ↑  Svensk EU-politiker död i cancer *hn.se*. Viitattu 21.2.2024.
**Digipalvelusäädös** (engl. *Digital Services Act*, DSA) on Euroopan unionin säädös, jolla säädellään verkoissa toimivia välityspalveluja ja alustoja. Tavoitteena on estää laitonta ja haitallista toimintaa, sekä torjua disinformaatiota ja turvata käyttäjien oikeuksia. Sääntöjä sovelletaan kaikkiin verkkoalustoihin 17. helmikuuta 2024 lähtien.
Digipalvelusäädös asettaa erilaisia sääntöjä, joista tiukimpia on suurimpien palveluiden noudatettava. Erittäin suuria ovat palvelut, joilla on EU:ssa yli 45 miljoonaa käyttäjää kuukaudessa.
Säädöksen tavoitteena pienten ja keskisuurten yritysten laajentuminen EU:n alueella helpottuu ja oikeusvarmuus sekä sääntöjen yhdenmukaisuus parantuvat. Käyttäjien näkökulmasta palveluiden on tarkoitus tulla avoimemmiksi ja turvallisemmiksi.

Säädös asettaa velvoitteita ja kieltoja portinvartijoiksi kutsutuille yrityksille. Portinvartijoiden on muun muassa varmistettava perustoimintojen yhteensopivuus eri palveluiden välillä. Portinvartijat eivät saa suosia omia palveluitaan ja tuotteitaan esimerkiksi hakutuloksissa. EU:n komissio nimeää portinvartijat.

Katso myös
----------

* Digimarkkinasäädös

Lähteet
-------

1. ↑  EU:n digipalvelusäädös *commission.europa.eu*. Viitattu 6.2.2024.
2. 1 2  EU:n uudet digisäädökset, digimarkkinasäädös (DMA) ja digipalvelusäädös (DSA) voimaan marraskuussa *finlex.fi*. Viitattu 6.2.2024.
3. ↑  DSA: Erittäin suuret verkkoalustat ja hakukoneet *digital-strategy.ec.europa.eu*. Viitattu 6.2.2024. (englanniksi)
4. ↑  EU:n digisäädöksillä luodaan pelisääntöjä digitaalisen ajan toimintaympäristöön *vm.fi*. Viitattu 6.2.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2022/2065
**Alpo August Rafael Routasuo**, sukunimi vuoteen 1935 **Roos** (1. maaliskuuta 1912 Helsinki – 23. marraskuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen suunnittelupäällikkö, kirjallisuuskriitikko ja suomentaja.

Henkilöhistoria
---------------

Alpo Routasuon vanhemmat olivat varastomies August Roos ja Mathilda Josefina Lindholm. Hän pääsi ylioppilaaksi 1930 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1936 ja maisteriksi 1938. Routasuo toimi päämajan lääkintäosaston toimistosihteerinä 1940–1944, lääkintöhallituksen sotavammasairaalaosaston toimistopäällikkönä 1944–1946 sekä Terveydenhoitolehden toimitussihteerinä 1946–1947. Vuodesta 1948 lähtien hän toimi Yleisradion teatteriosaston apulaispäällikkönä, vuodesta 1960 puheohjelmien osaston apulaispäällikkönä ja vuodesta 1965 päällikkönä. Radion suunnittelupäälliköksi hänet nimitettiin 1970, mitä tehtävää hän oli hoitanut virkaa tekevänä jo kaksi vuotta. Routasuo oli Aleksis Kiven Seuran sihteeri vuonna 1946 ja *Maaseudun Tulevaisuus* -lehden kirjallisuusarvostelija vuodesta 1946.

Kirjallinen tuotanto
--------------------

### Teoksia

* Teuvo Pakkala : *Valitut teokset* ; johdannon kirj. Alpo Routasuo. Otava 1954, 6. painos 1961

### Suomennoksia

* Molière : *Lääkäri vastoin tahtoaan* : radiokuunnelma, Yleisradiolle suomentanut ja sovittanut Alpo Routasuo, ohjaus Markus Rautio. Yleisradio 1949
* Hans Habe : *Ilona* : romaani. Kirjayhtymä, Helsinki 1961, 3. painos 1962
* Hans Habe : *Zita, Ilonan tytär* : romaani. Kirjayhtymä, Helsinki 1962
* Hans Habe : *Kreivitär Tarnovska* ; suom. Leena Routasuo ja Alpo Routasuo. Kirjayhtymä, Helsinki 1964

Lähteet
-------

* Alpo Routasuo SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Kirjasampo.fi : Alpo Routauo

### Viitteet

1. 1 2   Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, s. 720. (Viitattu 5.5.2019)
2. 1 2  Kuolleita. Suunnittelupäällikkö Alpo Routasuo. *Helsingin Sanomat*, 30.11.1990, s. 4.
3. ↑  Yli-Paavola, Jaakko: "'Haastellen entisistä ajoista'. Aleksis Kiven Seuran 70-vuotistaipaleelta", *Tulinuija. Aleksis Kiven Seuran albumi*, s. 160-198. Toim. Jaakko Yli-Paavola ja Pekka Laaksonen. Helsinki: SKS, 2009. ISBN 978-952-222-135-3.
Misteekkien asuinalue
**Misteekit** eli **mixteekit** ovat mesoamerikkalainen intiaanikansa. 

Muotoutumisvaiheen misteekkikylä Yucuita on löydetty ajalta 1400-1300 eaa.

Varsinainen misteekkiaika alkoi Oaxacan laaksoon noin 600-luvulla. Misteekkien kulttuurissa oli lainoja aluksi etenkin Teotihuacánista ja myöhempinä vuosisatoina myös tolteekeilta, kuten sulkakäärmejumala ja metallien käsittelytaito. Misteekkikulttuurin kukoistusaikaa oli 1300-luvun alkupuoli, jolloin he valtasivat sapoteekeille kuuluneita alueita. 1400-luvulla sapoteekit valtasivat alueensa kuitenkin takaisin. Misteekkien nahalle tai paperille tehtyjä taitekirjoja on säilynyt useita: niistä tunnetuin on *Codex Nuttalli*. Kirjat kertovat misteekkien rituaaleista ja myyteistä sekä mahdollisesti myös hallitsijoista, merkittävistä avioliitoista ja sotaretkistä.

Misteekkien keskuksia olivat Tilantongo, Achiutla, Cuilapan, Huamelupan, Mitla, Tlaxiaco, Juxtlahuaca, ja Yucuñudahui. Alamaan misteekit asuivat länteen ja pohjoiseen kantamaasta ja rannikon misteekit eteläisillä tasangoilla ja Tyynenmeren rannoilla. Ylämaan misteekit olivat yleensä johtavassa asemassa ja Oaxacan laakso itse sotien kohteena. Asteekkien Ahuizotl valloitti misteekkien valtakunnan 30 vuotta ennen espanjalaisten saapumista.

Misteekkien kieltä oli ainakin kolme murretta. Misteekkiä puhuu nykyään 471 000 ihmistä.

Lähteet
-------

1. ↑  Zona Arqueológica de San Juan Yucuita *www.inah.gob.mx*.  Arkistoitu 27.9.2019. Viitattu 15.11.2020.
2. ↑  Kero, Reino: *Intiaanien Amerikka*, s. 43. Otava, 1986. ISBN 951-1-08974-9.
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Misteekit**.
* Mixtecan Language (including a number of modern variants, in English and Spanish)
* Reading Ancient Scripts- (with links to Learning How to Read Mixtec Codices)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Mixtec people
**Martti Esko Eho** (5. kesäkuuta 1924 Tuusula − 15. tammikuuta 2017 Mäntsälä) oli suomalainen maanviljelijä ja sotaveteraani. Tasavallan presidentti palkitsi Ehon vuonna 2016 Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ensimmäisen luokan mitalilla.

Eho omisti Tuusulassa sijainneen, isältään Eskil Reinhold Eskeliniltä perityn Ylitalon tilan aina vuoteen 1986 asti. Tuusulan kunta osti tuolloin Ylitalon ja kaavoitti tilan maille nykyisen Kievarin kerrostaloalueen. Ylitalon menetyksen jälkeen Eho perheineen siirtyi pitämään tilaa Mäntsälän Nummisiin. Hevostalouteen erikoistuneella maatilalla toimi Ehon talli -niminen hevostalli, jossa oli tilat 30 hevoselle. Talli myytiin uudelle omistajalle vuonna 2017.

Martti Eholla oli kolme sisarusta. Eho on haudattu sukuhautaan Tuusulaan.

Lähteet
-------

1. ↑  27.04.2016 Kansallinen veteraanipäivä – Nationella veterandagen 27.04.2016 - Ritarikunnat *ritarikunnat.fi*.  11.10.2020. Viitattu 25.12.2021.
2. 1 2  Rippikirjat - SSHY *sukuhistoria.fi*. Viitattu 25.12.2021. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Virtuaali-Tuusula *www.virtuaalituusula.fi*. Viitattu 25.12.2021.
4. ↑  KiVa-talli monipuolistaa Uudenmaan ratsastuspalveluita – "Olen haaveillut omasta tallista jo pitkään" *Aamuposti*.  1.12.2016. Viitattu 25.12.2021.
Roomalainen patsas 100-luvulta, joka esittää vankia fryygialaismyssy päässä.
**Fryygialaismyssy** on punainen, suippo villamyssy, jota Rooman valtakunnassa käytettiin vapautettujen orjien tunnuksena nimellä pilleus ja Ranskan suuressa vallankumouksessa vuosina 1789–1799 vallankumouksen ja jakobiinien tunnuksena. Smurffeilla on fryygialaismyssy.

Siinä välissä myssyllä ei halki vuosisatojen ollut mitään erityisempää merkitystä; se vain oli olemassa yhtenä monien joukossa. Se oli kohtalaisen suosittu kylmillä seuduilla lämpimyytensä vuoksi.*lähde?*

Muinainen Fryygia oli nykyisen Turkin alueella. Kuningas Midas on tunnetuin fryygialainen.

Ranskan suuri vallankumous
--------------------------

Ranskan vallankumouksellisia fryygialaismyssyissä.
Merimiehet ja työläiset alkoivat käyttää myssyä päähineenään 1600–1700-luvuilla. Eräs jakobiiniklubin historiaa tunteva jäsen huomasi, että tähän työläispäähineeseen liittyi heidän kannaltaan sopiva vertauskuvallinen sivumerkitys. Siispä klubi teki fryygialaismyssystä jäsentunnuksensa: myssyyn liitettiin pyöreä trikolorikokardi, ja nopeasti päähineestä tuli koko vallankumouksen symboli.*lähde?*

Myöhempi aika
-------------

Päähineen yleisempi käyttö hiipui vallankumouksen loputtua. Merimiehet käyttivät sitä ilman kokardia hajanaisesti aina Krimin sotaan asti. Silloin sen tilalle alkoi vähitellen tulla pyöreä matalakupuinen merimieslakki, puhekielessä "käpsä". Toisaalta pystylierinen kokovalkoinen päähine, niin sanottu jolla, tuli varsin suosituksi.*lähde?*

Fryygialaismyssyn typistetystä versiosta tuli paljon myöhemmin aluksi kypäräsukeltajien epävirallinen ammattitunnus. Toisen maailmansodan aikana paineilmalaitteiden keksijä Jacques Cousteau otti tämän version oman ryhmänsä tunnukseksi.

Päähinettä osittain muistuttava sieni, suippumadonlakki (*Psilocybe semilanceata*), on saanut englanninkielisen nimensä ("liberty cap") suoraan fryygialaismyssyltä.*lähde?*

Vapauden jumalatar, Marianne ja Columbia
----------------------------------------

Pilleus-hattu vapautettujen orjien tunnuksena liitettiin vapauden jumalattareen (Libertas), ja siksi häntä esittävät symboloivat Marianne ja Columbia, Ranskan ja Yhdysvaltojen henkilöitymät käyttävät sitä.*lähde?*

Vaakunamyssy
------------

Myssy on kolmen maan, Argentiinan, Nicaraguan ja Kolumbian, vaakunassa, minkä selittää sen käyttö vapautettujen orjien symbolina.

* Argentiinan vaakunaArgentiinan vaakuna
* Nicaraguan vaakunaNicaraguan vaakuna
* Kolumbian vaakunaKolumbian vaakuna

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Heinimäki, Jaakko: Tonttulakki vaakunassa onkin hipsteripipon edeltäjä *Kirkko ja kaupunki*.  20.12.2016.
2. ↑  Natri, Santtu: Smurffeja epäiltiin rasisteiksi ja Smurffikylää on pommitettu! – Ainakin yhdeksän asiaa, joita et tiennyt 60-vuotiaasta smurffi-ilmiöstä *Yle.fi uutiset*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fryygialaismyssy** Wikimedia Commonsissa
**Lämpölux**, viralliselta nimeltään **Suomen Lämpöikkuna Oy**, on Oulussa vuonna 2007 perustettu osakeyhtiö, joka nykyisin kuuluu ruotsalaisen Inwidon tytäryhtiöön, Pihla Group Oy:öön. Yhtiön päätoimiala on Rauta- ja rakennustarvikkeiden yleisvähittäiskauppa.

Vuonna 2018 yhtiön liikevaihto oli 30,4 miljoonaa euroa ja sillä oli 215 työntekijää.

Historia
--------

Yhtiö aloitti toimintansa vuonna 2007 nimellä Ecolator Finland, ja tuolloin keskittyi haja-asutusalueiden kiinteistöjen jätevesihuoltoon. Toiminnan perustana oli vuonna 2004 voimaan tullut hajajätevesiasetus, jonka mukaan kaikkiin vanhoihin kiinteistöihin tuli rakentaa jäteveden puhdistus- tai talteenottolaitteisto 10 vuoden siirtymäajan aikana.

Kesällä 2010 eduskunta päätti hajajätevesiasetuksen lieventämisestä ja siirtymäajan pidentämisestä, jolloin Ecolator Finland vaihtoi rajun saneerauksen sekä useiden markkinaselvitysten tuloksen pohjalta toimintansa ikkuna- ja oviremontteihin. Uusi liiketoiminta käynnistyi vuonna 2011, jolloin yhtiö osti Lämpölux Ikkunat Oy:n saaden näin itselleen Lämpölux-tuotemerkin.

Vuonna 2014 pääomasijoituskonserni CapMan Oyj tuli yhtiön pääomistajaksi ostettuaan Sponsor Capitalin osakeosuuden Lämpöluxista.

Lämpölux siityi Euroopan suurimman ikkunoita ja ovia valmistavan yhtiön, Inwido AB:n, omistukseen vuonna 2016, kun se osti CapMan Oyj:n hallinnoimalta rahastolta sen omistamat osakkeet. Lämpölux siirrettiin osaksi Inwidon suomalaista tytäryhtiötä, Inwido Finland Oy:tä. 1.7.2019 Inwido Finland Oy vaihto nimekseen Pihla Group Oy. Pihla Groupiin kuuluu Lämpöluxin lisäksi muita suomalaisia tuotemerkkejä kuten Pihla, Tiivi, Klas1 sekä Sydänpuu.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen Lämpöikkuna Oy *asiakastieto.fi*. Viitattu 27.3.2020.
2. ↑  Lämpölux – Kerralla parempiin puitteisiin *paaomasijoittajat.fi*.  Arkistoitu 27.3.2020. Viitattu 27.3.2020.
3. ↑  Sponsor sells all its shares in Lämpölux to CapMan *sponsor.fi*. Viitattu 27.3.2020.
4. ↑  Ikkuna- ja ovivalmistaja Inwido ostaa Lämpöluxin *sttinfo.fi*. Viitattu 27.3.2020. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Inwido Finland vaihtoi nimensä Pihla Groupiksi *sttinfo.fi*. Viitattu 27.3.2020.
**Space Systems Finland** (SSF) on suomalainen ohjelmisto- ja järjestelmäsuunnittelualan asiantuntijayritys.

Historia
--------

Space Systems Finland perustettiin vuonna 1989 toteuttamaan ohjelmistoja tuolloin Suomessa käynnissä olleisiin avaruusprojekteihin. Yritys valmisti alkuvaiheessa myös elektroniikkaa avaruuskäyttöön, mutta keskittyi pian avaruusohjelmistojen toteuttamiseen. Vuonna 1998 SSF mainittiin Suomen ainoaksi avaruustekniikkaan keskittyneeksi yritykseksi.

Yritys on toteuttanut turvakriittisiä ohjelmistoja myös muille niitä tarvitseville toimialoille, kuten koneteollisuuteen, lääketieteen tekniikkaan ja ydinvoima-alalle. SSF on myös kehittänyt navigointitekniikkaa liittyen mm. Galileo-satelliitteihin sekä GNSS-vastaanottimien testaamiseen käytettäviä signaalisimulaattoreita.

Vuodesta 2016 SSF on laajentunut yleisemmäksi ohjelmisto- ja järjestelmäsuunnittelualan yritykseksi esimerkiksi esineiden internetin puolelle sekä datankäsittelyyn.

Toiminta
--------

Vuonna 2015 hieman yli puolet Space Systems Finlandin liikevaihdosta tuli avaruustoiminnasta, mutta pääosan yhtiön kasvusta on tuonut maanpäällinen toiminta, mm. raskaiden työkoneiden ohjelmistot sekä lääketieteelliset laitteet.

SSF on kehittänyt lento-ohjelmistoja muun muassa Herschel-, Planck-, GOCE- ja BepiColombo-avaruusaluksiin sekä ExoMars-mönkijään. Myös Galileo-satelliiteissa hyödynnetään SSF:n kehittämiä ohjelmistoja. SSF on myös kehittänyt sekä lento- että maaprosessointiohjelmistoja eurooppalaisiin MetOp-ohjelman sääsatelliitteihin.

Keväällä 2018 SSF valittiin toimittamaan pääohjelmisto eksoplaneettoja etsivälle PLATO-avaruusteleskoopille.

Aiheesta muualla
----------------

* Yrityksen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Space Systems Finland Oy - Taloustiedot *is.fi*.  Arkistoitu 2.2.2019. Viitattu 1.2.2019.
2. 1 2 3  Vuonna 1989 perustettu it-talo alkoi yhtäkkiä kasvaa vauhdilla *tivi.fi*.  14.9.2016. Viitattu 1.2.2019.
3. ↑  Space Systems Finland tulee avaruudesta kohti maata *tekniikkatalous.fi*.  26.3.1998. Viitattu 1.2.2019.
4. ↑  Space Systems Finland kasvaa uusiin sfääreihin *tivi.fi*.  15.6.2007. Viitattu 1.2.2019.
5. 1 2  Avaruusyhtiö jalat tukevasti maassa *spacefinland.fi*.  27.7.2015.  Arkistoitu 2.2.2019. Viitattu 1.2.2019.
6. ↑  Space Systems Finland kehittää softan ensimmäiseen eurooppalaiseen Mars-kulkijaan *spacefinland.fi*.  18.8.2015.  Arkistoitu 2.2.2019. Viitattu 1.2.2019.
7. ↑  Suomalaiset avaruuskoodarit mukana 1,3 miljardin satelliittihankkeessa *tekniikkatalous.fi*.  17.2.2016. Viitattu 1.2.2019.
8. ↑  Miljoonien hankintasopimus suomalaiselle avaruusyhtiölle - PLATO-satelliitin päätietokoneen ohjelmisto on Made in Finland *tekniikkatalous.fi*.  2.5.2018. Viitattu 1.2.2019.
**Einar Runeberg** (16. syyskuuta 1877 Helsinki – 4. toukokuuta 1938 Tammisaari) oli suomalainen lääkäri.

Runebergin vanhemmat olivat professori, valtioneuvos Johan Wilhelm Runeberg ja Edith Alexandra Levón. Hän pääsi ylioppilaaksi Nya svenska läroverket i Helsingforsista 1895 ja valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen kandidaatiksi 1902 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1907.

Runeberg oli Lappeenrannan kaupunginlääkärinä 1908–1914 ja vuonna 1906 perustetun Kauniaisten parantolan (Bad Grankulla) ylilääkärinä 1913–1923. Munuaistuberkuloosista kärsinyt venäläinen poliitikko Aleksandr Kerenski oli vuonna 1916 hoidettavana Runebergin johtamassa Kauniaisten parantolassa. Keväällä 1917 maaliskuun vallankumouksen jälkeen Venäjän oikeusministeriksi noussut Kerenski yritti Runebergin kautta saada neuvotteluyhteyttä suomalaisiin aktivisteihin. Kerenski tapasikin 14. huhtikuuta 1917 Bad Grankullassa suomalaisten aktivistien lähetystön johon kuuluivat tohtori Yrjö Kajava, maisteri Erik Grotenfelt sekä ylioppilaat Vilho Setälä ja Kaarlo Ruuskanen. Aktivistien lähetystö ilmoitti Kerenskille jättämässään kirjelmässä jatkavansa politiikkaa, jonka tavoitteena oli Suomen täysi riippumattomuus.

Runeberg oli Suomen Kööpenhaminan-lähetystön avustajana 1918-1919 ja hän oli jo aikaisemmin Suomalaisen yhdistyksen puheenjohtajana Kööpenhaminassa ennen Suomen sisällissodan puhkeamista kunnes Suomen lähetystö perustettiin kaupunkiin. Runeberg toimi sittemmin vt. kaupunginlääkärinä Porvoossa 1921–1922, Kristiinankaupungissa 1922–1930 ja Tammisaaressa 1930–1938. Runeberg oli myös Lappeenrannan ja Kristiinankaupungin kaupunginvaltuustojen jäsenenä.

Einar Runeberg oli naimisissa vuodesta 1902 Enni Selinin kanssa. Heidän poikansa oli rehtori ja historiantutkija Carl Michael Runeberg. Einar Runebergin veljiä olivat professori Birger Runeberg ja metsänhoitaja Lars Runeberg.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  RUNEBERG Einar. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
2. 1 2 3 4  Aikalaiskirja 1934 (Projekt Runeberg)
3. ↑  Kerenski ja Suomi – Venäjän kumoushomma 95 vuotta sitten, Agricolan uutis- ja keskustelufoorumit 26.11.2012
4. ↑  Pieniä merkintöjä suurmies Kerenskistä Kauniaisissa, Kauniaisten paikallislehti KaunisGrani 21.10.2013
5. ↑  Kylpylä, josta tuli Kauniala, Kauniaisten paikallislehti KaunisGrani 4.3.2013


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Ibo

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Cabo DelgadoMosambik |
| Vesialue | 
Intian valtameriView and modify data on Wikidata  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

Asukkaita rannalla
**Ibo** on saari Mosambikissa, Cabo Delgadon maakunnassa. Se on osa Quirimbasin saariryhmää. Siellä on ollut arabien kauppasatama 600-luvulta alkaen. Vasco da Gaman kerrotaan käyneen saarella vuonna 1502. Portugalilaiset linnoittivat saarta vuonna 1790. 1700-luvulla saari oli vilkas orjakaupan satama, Mosambikin toiseksi vilkkain Mosambikin saaren jälkeen. Nykyisin saari tunnetaan taidokkaista hopeasepistään.

Lähteet
-------

1. ↑  Ibo Island Lodge. *Ibo Mozambique*.  Arkistoitu 2.11.2009.  (englanniksi)
2. ↑  Ibo Island - one of the Africa's best Kept Secrets. *Tourism Review*.  Arkistoitu 24.5.2012.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ibo (Mosambik)** Wikimedia Commonsissa
**Aatos Aarne Maunula** (23. helmikuuta 1906 Tyrvää – 30. elokuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen kenraaliluutnantti. 

Osallistui sisällissotaan 1918 valkoisten puolella lähettinä. Maunula valmistui kadettikoulusta 1931, taistelukoulusta 1934 sekä Sotakorkeakoulusta 1939. Hän palveli nuorempana upseerina sekä komppanianpäällikkönä Viipurin rykmentissä 1928–1932, kouluttajana Kadettikoulussa 1932–1933 ja Taistelukoulussa 1934–1938. Talvisodan aikana Maunula oli toimistopäällikkönä IV. armeijakunnan esikunnassa. Jatkosodassa 1941–1942 hän oli toimistopäällikkönä VII. armeijakunnan esikunnassa. Vuoden 1942 aikana hän komensi myös III/JR 2 pataljoonaa. Tämän jälkeen hän toimi Aunuksen ryhmän esikunnan toimistopäällikkönä vuoteen 1944 asti. 

Sodan jälkeen Maunula työskenteli pääesikunnassa 1944–1946 sekä opetti Sotakorkeakoulussa 1946–1950. Jälleen toimistopäällikkönä hän työskenteli pääesikunnassa 1950–1953 ja komensi Jääkäripataljoona 2:a 1953–1954. Seuraavaksi 5. prikaatin komentajana hän oli 1954–1955. Pääesikunnassa operatiivisen osaston päällikkönä Maunula toimi 1955–1957 sekä päämajoitusmestarina 1957–1959. 1.divisioonan komentajaksi hänet sijoitettiin 1960–1961. Yleisesikunnan päällikkönä Maunula toimi vuodet 1961–1966 eläkoitymiseensä asti. Hänen mainitaan edistäneen materiaali- ja kalustohankintoja noottikriisin kiristettyä maanpuolustuksellista ilmapiiriä.

Ylennykset: Reservivänrikki 1927, vänrikki 1931, luutnantti 1932, kapteeni 1940, majuri 1941, everstiluutnantti 1948, eversti 1954, kenraalimajuri 1957, kenraaliluutnantti 1960.

Lähteet
-------

1. 1 2  Urho Myllyniemi: / Maunula, Aatos (1906 - 1979) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  11.10.2005. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Kaukasten luontopolku on Hyvinkään Kaukasten kylässä kesällä 2017 avattu luontopolku. Polku avattiin virallisesti käyttöön 13.6.2017, ja sen pituus on 1,3 kilometriä.

Reitti alkaa keskeltä Kaukasten urheilukenttää. Polun alkupäässä on pylvääseen kiinnitetty kyltti. Polun varrella on opaskylttejä, jotka kertovat keskustan luonnon monimuotoisuudesta sekä kylän paikallishistoriasta. Suomen vanutehtaan vanhat rakennukset näkyvät reitin varrella.

  

Alkusysäyksen luontopolku sai jo vuonna 2011 Lillebergin Jyrkin ehdotuksesta rakentaa pitkospuut Keravajoen varteen Lemmensillalta kohti Vanuntietä patapyörrettä vastapäätä olevalle rannalle. Maanomistajan Kaukas Kiinteistöjen suostuttua hankkeeseen, suuri määrä kylän miesväkeä kokoontui rakentamaan pitkospuita. Nämä pitkospuut toimivat innoittajana, kun luontopolku pääsi Hyvinkään kaupungin avulla Polkua luontoon -hankkeen yhdeksi kohteeksi.

Kaupunki rakensi yhteistyössä Kaukasten asukasyhdistyksen kanssa EMO ry:n myöntämällä maaseudun kehittämisen Leader-rahoituksella seitsemän luontopolkua, joisa yksi on Kaukas.

  

Kaukasten luontopolku on ollut suosittu paikalliskohde, ja erityisesti Koronaviruspandemian aikaan luontopolku sai paljon vierailijoita.

  

***Lähteet***

Kaukasten asukasyhdistys ry

Kylien kehittämisen toimintasuunnitelma 2023–2027
**Anton Tkáč**  (30. maaliskuuta 1951 Lozorno, Bratislavan alue – 22. joulukuuta 2022 Bratislava) oli slovakialainen ratapyöräilijä, joka aktiiviurallaan edusti Tšekkoslovakiaa Hän on olympiavoittaja ja kaksinkertainen maailmanmestari. Hän edusti Slovan Bratislavaa ja Dukla Trenčíniä. Hän oli pituudeltaan 183 cm.

Tkáč voitti Montrealin olympialaisissa 1976 kultaa eräajossa. Hän kukisti loppuottelussa Daniel Morelonin erävoitoin 2–1. Moskovan olympialaisissa 1980 hän sijoittui eräajossa neljänneksi. Münchenissä 1972 hän oli joukkueaika-ajossa yhdestoista ja kilometrin aika-ajossa kolmastoista.

Tkáč voitti amatöörien eräajon maailmanmestaruuden Montrealissa 1974 ja Münchenissä 1978. Amatöörien kilometrin aika-ajossa hän sai MM-pronssia Leicesterissä 1970.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Anton Tkáč *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2  Anton Tkáč *cyclingarchives.com*. Viitattu 12.11.2014. (englanniksi)
3. ↑  Cycling at the 1976 Montréal Summer Games: Men's Sprint *sports-reference.com*.  Arkistoitu 13.11.2012. Viitattu 12.11.2014. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |

 |
**Ratinan lasitehdas** toimi Tampereella Ratinanniemen kärjessä vuosina 1874–1877. L. J. Hammarénin johtama tehdas valmisti ikkunalasia ja pulloja. 

Ratinan tehdas lopetti toimintansa jo kolmen vuoden kuluttua vaikeassa markkinatilanteessa.

Tehtaan perustamisessa olivat aloitteentekijöinä Konstantin Hakulin ja proviisori Axel Tennberg. Tampereella toimi 1870-luvulla seitsemän olut- ja alkoholijuomatehdasta, jotka tarvitsivat tuotteitaan varten lasipulloja. Tehtaaseen saatiin osakkaiksi muitakin Tampereen porvareita ja kevättalvella 1874 tehdasta varten vuokrattiin Hatanpään kartanolta 4 tynnyrinalan kokoinen alue Ratinanniemen kärjestä. Tehdas perustettiin osakeyhtiönä.

Lasitehtaan hirsinen tehdasrakennus oli kooltaan 25 x 25 metriä. Rakennuksessa sijaitsi kolmen potin toppa- eli sulatusuuni, silitys- ja kuivausuunit sekä leikkausosasto. Erillisessä pottikamarissa valmistettiin savesta potit, eli astiat joissa raaka-aineet sulatettiin lasiksi. Tehdas aloitti toimintansa 3. syyskuuta 1874. Ensimmäisenä toimintavuonna valmistettiin pulloja, kannuja, halstoopeja ja ikkunalasia. Ikkunalasista tuli sitten tehtaan päätuote. Lasimassa puhallettiin noin 50 senttimetrin korkuiseksi sylinteriksi, joka sitten leikattiin auki ja tasoitettiin silitysuunissa. Yhdestä sylinteristä tuli yksi ikkunaruutu. Tehdas kulutti paljon polttopuuta ja sen hankinnassa oli ongelmia koska tehtaalla ei ollut omia metsiä.

Lasitehtaalla oli 17-20 työläistä, joista osa asui tehtaan rakennuksessa Ratinanniemellä. Hyttimestarina oli ruotsalainen Feltheim. Tehtaan toimitusjohtaja oli kauppias, myöhemmin kauppaneuvos Lars Johan Hammarén. Hänellä oli kuitenkin hoidettavanaan muitakin tehdaslaitoksia muun muassa Kyröskoskella joten lasitehtaan hoito jäi sivummalle.

Tehtaan toiminta ei ollut kannattavaa ja niinpä se vuokrattiin vuoden 1876 lopulla hyttimestari Feltheimin pojalle, joka piti lasitehdasta käynnissä kevääseen 1877 saakka. Tehdasrakennus vuokrattiin sitten muihin tarkoituksiin kunnes kerran tulva hajoitti sen ja vei rakennuksen hirret Pyhäjärveen.

Kirjallisuutta
--------------

* Martti Helin : *Ratinan lasitehdas 1874–1877*. Tampereen kaupungin museolautakunnan julkaisuja 4. Tampere 1974

Lähteet
-------

1. ↑  Esine elää : Suomalaisia lasitehtaita (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Tampereen keskustan rantojen käyttö 1700-luvulta lähtien, Tampereen kaupunki Maankäytön suunnittelu 2013, sivu 43
3. ↑  Marko Saarinen : *Viisi suomalaista taidelasitehdasta. Taiteen merkitys suomalaisen lasiteollisuuden historiassa*. Historian pro gradu -tutkielma, Tampereen yliopisto, Yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden yksikkö 2015, sivu 26
4. 1 2 3 4  Tampereen lasiruukki 60 vuotta sitten, Aamulehti, 02.03.1934, nro 59, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Miguel Ricardo de Álava y Esquivel** (7. heinäkuuta 1771 Vitoria-Gasteiz, Espanja – 14. heinäkuuta 1843 Barèges, Ranska) oli espanjalainen kenraali ja poliitikko.

De Álava tuki nuoruudessaan aluksi Napoleonin joukkojen miehitystä Espanjassa, mutta vaihtoi vuonna 1811 puolta. Espanjassa käydyn sodan aikana hän toimi englantilaisten joukkojen komentajan Wellingtonin herttuan sotilaspalvelijana ja myöhemmin espanjalaisena sotakomissaarina tämän päämajassa. Wellington nimitti hänet lopulta prikaatinkenraaliksi. Kuningas Ferdinand VII:n palattua valtaan liberaalina tunnettu de Álava joutui epäsuosioon. Hän sai kuitenkin toimia Espanjan lähettiläänä Alankomaissa vuosina 1815–1822. Hän tuki vuoden 1820 vallankumousta ja toimi vuosina 1822–1823 parlamentin eli cortesin puhemiehenä. Vuonna 1823 hänet lähetettiin neuvottelemaan Espanjan vallankumousta kukistamaan saapuneiden ranskalaisten joukkojen kanssa. Itsevaltiuden palauttamisen jälkeen de Álava pakeni Englantiin. Sijaishallitsija Maria Kristiina kutsui hänet vuonna 1834 takaisin ja nimitti hänet Espanjan lähettilääksi Lontooseen sekä seuraavana vuonna Pariisiin. De Álava oli myös muutaman päivän ajan Espanjan pääministerinä syyskuussa 1835. Hän vetäytyi myöhemmin politiikasta ja asui viimeiset vuotensa Ranskassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Nordisk familjebok* (1904), s. 467 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 22.10.2015.
2. 1 2 3  Miguel Ricardo de Álava y Esquivel (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 22.10.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Mols Bjergen kansallispuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
SyddjursTanska |
| Pinta-ala | 
180 |

Hallinto| Nimi alkuperäiskielellä | 
Nationalpark Mols Bjerge |
| Tyyppi | 
KansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
2009 |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Mols Bjergen kansallispuisto** (Nationalpark Mols Bjerge) on luonnonsuojelualue Tanskassa Jyllannin niemimaan keskiosassa. Se sijaitsee Mols Bergen eli Molsin kukkuloiden alueella. Puiston pinta-ala on 180 neliökilometriä.

Puisto ulottuu Kattegatin rannoilta Kalöön metsään lännessä. Etelässä on mutkittelevaa merenrantaa, keskellä moreenista muodostuneet kukkulat ja pohjoisessa jääkauden muovaama tasanko. Puistoon kuuluu metsää, nummea ja ruohomaata, järviä ja merenrantaa.

Kukkuloilla kasvaa harvakseltaan tammia, ja niiden aluskasvillisuus on monipuolinen. Noin puolet Tanskan kasvilajeista on tavattu puiston alueella. Eläimistöön kuuluvat ketut, jänikset ja kauriit.

Lähteet
-------

1. ↑  Mols Bjerge National Park *Visit Denmark*. Viitattu 27.1.2016. (englanniksi)
2. ↑  Culture and history *Nationalpark Mols Bjerge*.  Arkistoitu 4.2.2016. Viitattu 28.1.2016. (englanniksi)
3. ↑  Berezin, Henrik: *Adventure Guide Scandinavia*. Hunter publishing, 2006. ISBN 9781588435798. Google-kirjat (viitattu 27.1.2016).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mols Bjergen kansallispuisto** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Tanskan kansallispuistot |
| --- |
|  |
| 
* Kuninkaallinen Nordsjælland
* Mols Bjerge
* Skjoldungerne
* Thy
* Vattimeri
* Kollis-Grönlanti

 |

 |
**Jorma Jouko Johannes Hautala** (21. tammikuuta 1941 Helsinki) on suomalainen taidemaalari ja graafikko. Hänen ensinäyttelynsä oli Helsingissä vuonna 1967.

Hautala opiskeli Vapaassa taidekoulussa vuosina 1959–1960 ja Taideteollisessa oppilaitoksessa vuosina 1962–1966. Hän kuului 1960-luvulla nousseeseen konstruktivistien sukupolveen. Hän oli jäsenenä vuonna 1968 perustetussa Aloha-ryhmässä ja vuonna 1972 perustetussa Dimensio-ryhmässä, joissa konstruktivistien, modernin op-taiteen ja kineettisen taiteen edustajat kohtasivat toisiaan. Teoksissaan Hautala on käyttänyt maalauksissaan öljy- ja akryylimaalausta ja grafiikan töissään serigrafiatekniikkaa. Hänen kompositioissaan vaaleissa värisävyissä esitetyt geometriset aiheet antavat usein vaikutelman tietynlaisen valon ja ilmapiirin täyttämästä tilasta tai maisemasta. Hautala on toisinaan tehnyt yhteistyötä arkkitehtitoimistojen kanssa. Hän on saanut myös julkisia tilaustöitä, muun muassa Helsingin oopperataloon. 

Hautala toimi *Taide*-lehden ulkoasusta vastaavana taittajana vuosina 1975–1979, ja hän on itse kirjoittanut lehteen monia taideartikkeleita. Hän on ollut myös opettajana sekä Taideteollisessa korkeakoulussa että Kuvataideakatemiassa. Hautala oli taiteilijaprofessori vuosina 1995–2000.

Jorma Hautalan isä oli professori Jouko Hautala. Hänen sisarensa oli elokuvaohjaaja Marja Pensala.

Lähteet
-------

* Jorma Hautala hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Paavilainen, Ulla (päätoim.): *Kuka kukin on: Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2015*, s. 165–166. Helsinki: Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28228-0.
2. ↑  Vento, Urpo: / Hautala, Jouko (1910–1983) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen artikkeli)*.  8.6.2004. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 9.12.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Jorma Hautala (anhava.com)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Matti Siivertti Santaholma** (15. marraskuuta 1864 Kalajoki – 26. helmikuuta 1936 Oulu) oli suomalainen kauppaneuvos ja oululaisen A. Santaholma Oy:n toimitusjohtaja.

Santaholman vanhemmat olivat tehtailija Antti Santaholma ja Josefina Amalia Helander. Hän kävi kauppakoulun 1888 ja teki myöhemmin ulkomaanmatkoja etenkin Englantiin.

Santaholma aloitti uransa ostamalla Kalajoella tervaa Raahen porvareille. Hän muutti sitten veljensä Juhani Santaholman kanssa Ouluun jossa he harjoittivat terva- ja jauhokauppaa ja aloittivat myös meriliikkeen omilla ja vuokratuilla laivoilla. Santaholmien liike muutettiin vuonna 1903 osakeyhtiöksi nimeltä *A. Santaholma Oy*. Liike osti myös metsiä ja rakennutti sahalaitokset Kalajoelle ja Haukiputaalle sekä puuhiomon Pyhäjoelle. Liike aloitti myös Kalajoen graniitin jalostuksen ja viennin ulkomaille. Santaholman johdolla avattiin laivaliikenteelle Ohlan satama Himangalla, Rahjan satama Kalajoella ja Siniluodon satama Pyhäjoella.

Siivertti Santaholma oli A. Santaholma Oy:n toimitusjohtajana 1919–1924, hänen jälkeensä toimitusjohtajana oli hänen nuorempi veljensä Oskari Santaholma. Siivertti Santaholma sai kauppaneuvoksen arvon 1929. Hän oli myös Oulun kaupunginvaltuuston jäsenenä vuodesta 1929 alkaen.

Siivertti Santaholma oli naimisissa vuodesta 1902 Maikki Pakosen kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kauppaneuvos Matti Siivertti Santaholma, hautakuva: albumissa Oulun hautausmaa (Intiö) kortteli 41b *suomenkirkkojajahautausmaita.fi*. Viitattu 27.11.2023.
2. ↑  Kuolinilmoitus, Kauppaneuvos Matti Siivertti Santaholma, Kaiku, 1936, No 47, sivu 2, julkaistu 27.2.1936
3. ↑  Muistokirjoitus, Kauppaneuvos Siivertti Santaholma, Kaiku, 1936, No 47, sivu 2, julkaistu 27.2.1936
4. 1 2 3 4  Aikalaiskirja 1934
5. 1 2  SKS Biografiakeskus : Suomen talouselämän vaikuttajat : Kauppaneuvos Siivertti Santaholma (1864–1936)
6. 1 2  60-vuotias. Siivertti Santaholma, Kaiku, 15.11.1924, nro 266, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Henrik Wright** (19. tammikuuta 1685 Narva – 6. helmikuuta 1766) oli Suomeen asettunut ruotsalainen eversti, von Wright -aatelissuvun kantaisä. Hän toimi upseerina Ruotsin armeijassa.

Wrightin vanhemmat olivat skotlantilaiset Georg Wright ja Anna Walding. He olivat muuttaneet kauppiaiksi Ruotsin hallitsemaan Narvaan.

Wright aloitti sotilasuransa Narvassa, kun hän liittyi vapaaehtoisena kaupungin varuskuntarykmenttiin. Narvasta Wright siirtyi korpraaliksi Viipurin läänin kaksikasjalkaväkeen ja eteni majoitusmestariksi. Hän jäi venäläisten vangiksi Narvan antautuessa 10. elokuuta 1704, mutta karkasi vankeudesta tammikuussa 1705. Tämän jälkeen hänestä tuli Hämeen läänin jalkaväen vänrikki ja myöhemmin luutnantti. Vuoden 1707 organisaatiouudistuksessa Wright jäi kuitenkin ilmeisesti ilman vakinaista virkaa. Tämän vuoksi hänestä tuli perustetun saksilaispataljoonan majoitusmestari. Wright jäi uudestaan venäläisten vangiksi 18. syyskuuta 1708 Tuutarin lähellä. Wright ja myös vangiksi jäänyt luutnantti Anders Lavin antoivat venäläisille tietoja ruotsalaisten liikkeistä alueella ja tulevista operaatioista. Toukokuussa 1710 Wright karkasi vankeudesta kahdeksan muun upseerin kanssa ja saapui heidän kanssaan Savonlinnaan kuukausia myöhemmin.

Sukukirjan tarinoiden mukaan Wright oli myyty orjaksi ensimmäisen vangiksi jäämisen jälkeen, mutta pakeni uudenvuoden yönä Viipuriin. Toisen vangiksi jäämisen jälkeen venäläiset pitivät häntä kymmenen kuukautta rautakejuissa, joissa hänen piti kerjäämällä hankkia elantonsa Pietarissa ja Pähkinälinnassa. Vuonna 1709 hänet vapautettiin kahleista ja vietiin Pietariin. Pietarissa kenraali Robert Bruce ja Pietari Suuri lupasivat hänelle palkkion, jos hän suostuisi etenemään Venäjän armeijan mukana Viipuriin ja antaisi tietoja kaupungin puolustuksesta venäläisille.

Vuonna 1713 Wright liittyi Pohjanmaan rykmenttiin ja vuonna 1714 hän johti kapteenina partiota, joka yllätti ja voitti 36-miehisen kasakkapartion 5. lokakuuta 1715. Tämän jälkeen Wright jakoi Raahen makasiinista paikallisille viljaa ja poltti sitten loppuvaraston. Wright yleni majuriksi ja osallistui syksyllä 1718 Carl Gustaf Armfeltin Trondheimin sotaretkelle. Paluumatkalla Wright komensi jälkijoukkona toiminutta värvättyä pataljoonaa, joka kääntyi takaisin lumimyrskyn puhjettua. Pataljoona pääsi myöhemmin Ruotsiin ja sen tappiot olivat paluumatkalla vain kuusi miestä.

Sodan jälkeen Wright siirrettiin Armfeltin alaisuudessa Uudenmaan jalkaväkirykmenttiin. Hän erosi armeijasta yliluutnanttina 1732. Hattujen sodassa Wright kutsuttiin takaisin palvelukseen ja hän yleni jälleen majuriksi. Vuonna 1760 hänet ylennettiin everstiksi ja Jämtlandin jääkärirykmentin komentajaksi. Wright jäi eläkkeelle armeijasta vuonna 1762.

Lähteet
-------

* Kankaanpää, Matti J.: *Suuri Pohjansota, Iso Viha ja suomalaiset*, s. 192, 346, 378. T:mi Toiset Aijat, 2001. ISBN 952-91-3934-9.

### Viitteet

1. 1 2 3  Svenskt biografiskt handlexikon (II:753) *runeberg.org*. Viitattu 26.1.2021. (ruotsiksi)
2. 1 2 3  Kankaanpää
**Eduard Hjalmar Palin** (27. tammikuuta 1891 Helsinki – 18. maaliskuuta 1969) oli suomalainen diplomaatti.

Palinin vanhemmat olivat salaneuvos Hjalmar Georg Palin ja Linnéa Eugenie Hisinger. Hän pääsi ylioppilaaksi 1909 ja suoritti oikeustutkinnon 1917.

Palin oli ulkoministeriön 2. sihteerinä 1920, Pariisin lähetystön 2. lähetystösihteerinä 1920–1921, lähetystösihteerinä Berliinissä 1921–1925, lähetystöneuvoksena Kööpenhaminassa 1925–1927 sekä va. asiainhoitajana siellä 1925–1926. Hän oli sitten ulkoministeriön jaostopäällikkönä 1927-1929 sekä poliittisten asiain osastolla apulaispäällikkönä 1929–1931 ja päällikkönä 1931–1933. Tämän jälkeen Palin toimi lähettiläänä Riiassa ja Kaunasissa 1933–1940, Bukarestissa 1941–1945 sekä lähettiläänä Prahassa ja Wienissä 1947–1950 ja lähettiläänä ja suurlähettiläänä Oslossa 1950–1958. Palin sai lähetystöneuvoksen arvon 1924 ja erikoislähettilään ja täysivaltaisen ministerin arvon 1933.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuka kukin on 1954 (Projekt Runeberg)
2. ↑  Suomen Oslon suurlähetystö : Suomen lähettiläät ja suurlähettiläät Norjassa
3. ↑  Rafael Olinin GeneaNet-sivusto : Eduard Hjalmar Palin
**Stronghold** on Firefly Studiosin luoma, vuonna 2001 julkaistu strategiapeli. Peli aloitti Stronghold-pelisarjan, johon kuuluu myös neljä myöhempää peliä: Stronghold: Crusader, Stronghold 2, Stronghold: Legends ja Stronghold: Crusader Extreme. Pelissä on kuusi pelityyliä.

Pelityypit
----------

Pelissä on 6 erilaista pelityyliä: Military Campaign, Economic Campaign, Economic Mission, Siege, Invasion ja Freebuild.

### Military Campaign

Military Campaignissa eli sotilaskampanjassa pelaajan tehtävänä on vallata takaisin Englanti ja Wales neljältä lordilta jotka ovat jakaneet sen omiksi yksityisiksi alueisiin. Kampanjassa on 21 tehtävää.

### Economic Campaign

Economic Campaignissa eli talouskampanjassa pelaajan tehtävänä on luoda valtakunta ja pitää taloutta yllä samalla, kun rosvot yrittävät ryöstää pelaajan. Kampanjassa on viisi tehtävää. Tehtävissä on myös usein aikaraja.

### Economic Mission

Economic Missionissa eli taloustehtävässä juoni on samanlainen kuin talouskampanjassa, mutta siinä on vain yksi tehtävä jonka suoritettuaan pelaaja voittaa.

### Siege

Siege eli piiritystyypissä pelaajan on joko puolustettava tai hyökättävä linnaan (vapaavalintainen). Jos pelaaja hyökkää hänen tehtävänään on tappaa siellä asuva lordi ja lisäksi tapetuista joukoista saa lisäpisteitä. Jos pelaaja puolustaa hänen tehtävänään on suojata siellä asuvaa lordia. Pelaaja ei voi korjata muureja tai rakentaa. Porttien vahingot voi kuitenkin mahdollisesti korjata.

### Invasion

Invasion eli miehitystyypissä pelaajan tehtävänä on joko puolustaa tai vallata vastapuolen linna. Pelaaja ei itse voi päättää hyökkääkö hän vai puolustaako. Tässä pelimuodossa vihollisia voi tulla useampi aalto toisin kuin piirityksessä, jossa niitä on vain yksi ja pelaaja voi yleensä parannella ja korjailla linnaa ja kouluttaa lisää sotilaita.

### Freebuild

Freebuildissa eli vapaassa rakentamisessa pelaajan kimppuun ei hyökätä ellei hän itse niin halua (vaatii 1.2 patchin). Hän voi rauhassa rakentaa mahtavan linnan.

Pelaaminen
----------

Pelissä pelaaja ottaa lordin aseman kuningaskunnassa. Tavoitteena on rakentaa vakaa talous ja armeija joilla puolustetaan linnaa ja tuhotaan vastustajan linnoja.

### Ominaisuuksia

Jotta pelaaja voisi selvitä on hänen rakennettava linna, rakennettava rakennuksia, muureja, torneja ja portteja. Pelissä voi myös kouluttaa sotilaita joilla puolustetaan linnaa tai tuhotaan vihollisia.

### Taistelu

Taistelut pohjautuvat suoraan voimaan ja iskupisteisiin. Toisin kuin monissa muissa peleissä, sotilaat eivät vie tilaa joten niitä voi kouluttaa lähes rajattomasti.

Lähteet
-------

* Stronghold Heaven

Aiheesta muualla
----------------

* Stronghold Heaven
* Stronghold Knights (Arkistoitu – Internet Archive)
* Stronghold Wiki
* Firefly Studiosin kotisivut