recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Gia Qantšeli
**Gia Qantšeli** (georg. გია ყანჩელი; 10. elokuuta 1935 Tbilisi – 2. lokakuuta 2019) oli georgialainen säveltäjä. 

Qantšeli opiskeli Tbilisin konservatoriossa ja valmistui vuonna 1963. Hän opetti konservatoriossa vuodesta 1970 lähtien ja toimi pitkään myös Rustaveli-teatterin musikaalisena johtajana. Hän muutti 1990-luvun alussa Saksaan Neuvostoliiton hajoamisen ja Georgian levottoman yhteiskunnallisen tilanteen myötä. Euroopassa hänen teoksensa saivat pian osakseen kriitikkojen ylistystä.

Qantšelin musiikkia inspiroi georgialainen kansanperinne; hänen sävellyksensä ovat "syvän hengellisiä, täynnä [...] erilaisia värejä ja tekstuureja, tarkkoja kontrasteja ja voimakkaita huippukohtia". Hänet tunnetaan erityisesti sinfonioiden ja muiden suurikokoisten teosten säveltäjänä: sinfonioita hän sävelsi seitsemän, ja hänen yhdessä Robert Sturuan kanssa laatimansa ooppera "Musiikkia eläville" sai ensi-iltansa vuonna 1984. Hänen sävellystapansa sai Rustaveli-teatterissa vietetyn ajan myötä paljon vaikutteita teatterista. Qantšelin myöhempiin teoksiin lukeutuvat esimerkiksi *Diplipito* sellolle, kontratenorille ja kamariorkesterille, *Time... and Again* viululle ja pianolle, *Rokwa* suurelle sinfoniaorkesterille sekä *Styx* alttoviululle, kuorolle ja orkesterille.

Lähteet
-------

1. ↑  Kancheli Chronology Music Under Soviet Rule. Viitattu 22.9.2011.
2. ↑  Vesti.ru: Умер Гия Канчели - создатель музыки к "Мимино" и "Кин-дза-дза"
3. ↑  Kancheli, Gia Dictionary of Georgian National Biography.  Arkistoitu 12.2.2009. Viitattu 22.9.2011.
4. ↑  Giya Kancheli G. Schirmer, Inc.. Viitattu 22.9.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gia Qantšeli** Wikimedia Commonsissa

* Giya Kancheli – The Music of a Georgian Dualist (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Tammisuon rata** oli Viipurin maalaiskunnassa Tammisuon kylässä sijainnut kapearaiteinen rautatie. Rata yhdisti Tammisuon tiilitehtaan Saarelan kartanoon ja Suomenvedenpohjan perukassa Papulassa *Tusculum*-nimisellä huvila-alueella sijainneelle lastauslaiturille sekä myös saven- ja hiekanottopaikoille. Radalla kuljetettiin savea ja hiekkaa tiilitehtaan tarpeisiin sekä Tammisuon sahan tuottamaa puutavaraa Tusculumin lastauspaikalle. Lastauspaikalta puutavara kuljetettiin edelleen Uuraan satamaan hinaaja *Jukolan* vetämissä proomuissa. Tammisuon kapearaiteinen rata alitti tunnelissa leveäraiteisen Karjalan radan. Radalla oli myös käytössä yksi henkilövaunu.

Tammisuon tiilitehtaan perusti kauppaneuvos Juho Hallenberg (1860–1926) joka vuonna 1898 osti 1 188 hehtaarin suuruisen Saarelan kartanon johon Tammisuon alue kuului. Tammisuon kautta kulki myös 1892 valmistunut leveäraiteinen Karjalan rata Viipurista Sortavalaan ja edelleen Joensuuhun. Hallenberg perusti Tammisuolle tiilitehtaan lisäksi myös sahan, myllyn, höyläämön, puusepäntehtaan ja konepajan, Tehtailla oli enimmillään noin 1 000 työntekijää. Tammisuon tiilitehdas oli aikanaan Itä-Suomen suurin 6–7 miljoonan tiilen vuosituotannolla. Tammisuon alue liitettiin Viipurin kaupunkiin 1933.

Tammisuon tehtaat jäivät 1940 talvisodan jälkeen luovutetulle alueelle ja suuri osa alueen rakennuksista tuhoutui sodassa. Jatkosodan aikana saatiin tiilitehdas vielä toimimaan parin vuoden ajaksi 1942–1944. Nykyisin tiilitehtaasta on jäljellä vain savupiippu ja hävinneen kapearaiteisen radan linja erottuu vielä maastossa.

Lehtiartikkeleita
-----------------

* Tammisuon rata, Resiina 3–4/1974

Lähteet
-------

* Jorma Toropaisen esitelmä Tammisuolaiset ry:n 50-vuotisjuhla Karjala-talolla Helsingissä 17.5.2008[vanhentunut linkki]
* Juho Hallenbergin elämäkerta, Arno Tuurnan 1940-luvulla pitämä esitelmä[vanhentunut linkki]
* Kyösti Kymäläinen : Retki Viipuriin ja Tammisuolle[vanhentunut linkki]
* Marko Paavilainen: Kauppaneuvos Juho Hallenberg (1860–1926). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2009. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Jim McDermott
**James A. "Jim" McDermott** (s. 28. joulukuuta 1936 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko ja psykiatri. Hän istui demokraattien edustajana Washingtonin osavaltiosta Yhdysvaltain edustajainhuoneessa 101.–114. kongresseissa vuosina 1989–2017.

McDermott sai luonnontieteiden kandidaatin oppiarvon Illinoisin Wheaton Collegesta vuonna 1958 ja lääketieteen tohtorin oppiarvon Illinoisin yliopistosta (Chicago) vuonna 1963. McDermottilla oli residenssi aikuispsykiatriassa Illinoisin yliopiston sairaaloissa vuosina 1964–1966 ja lapsipsykiatriassa Washingtonin yliopiston sairaaloissa Seattlessa vuosina 1966–1968. McDermott palveli Yhdysvaltain laivaston lääkintäjoukoissa vuosina 1968–1970. Vuosina 1970–1983 hän oli henkilökunnan jäsenenä Washingtonin yliopistossa Seattlessa. Vuosina 1987–1988 hän toimi United States Foreign Servicen palveluksessa.

McDermott istui 101.–114. kongresseissa, mutta ei asettunut enää uudelleen ehdolle vuonna 2016. Hän toimi 103. kongressissa edustajainhuoneen eettisen komitean puhemiehenä. McDermott oli ennen siirtymistään valtakunnalliseen politiikkaan istunut Washingtonin osavaltion edustajainhuoneen jäsenenä vuosina 1971–1972 ja senaattorina 1975–1987. Hän oli ehdolla Washingtonin kuvernööriksi vuonna 1980 sekä ehdolla Washingtonin kuvernöörin vaalien esivaaleissa vuosina 1972 ja 1984.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  MCDERMOTT, James A. Biographical Directory of the United States Congress, viitattu 14.5.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |

 |
**Plateau-Central** on hallintoalue Burkina Fason keskiosassa. Sen pääkaupunki on Ziniaré. Vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan alueella on 696 372 asukasta. Sen pinta-ala on 8 571 tai 8 605 neliökilometriä.

Maantiede, ilmasto ja luonto
----------------------------

Vuonna 2001 perustettu alue käsittää 3,1 prosenttia Burkina Fason pinta-alasta. Se rajoittuu pohjoisessa Nordin ja Centre-Nordin, idässä Centre-Estin, etelässä Centre-Sudin ja Centren ja lännessä Centre-Ouestin alueisiin. Maisemaa leimaavat 300–400 metriä korkea puolitasanko ja tasalakiset kukkulajonot. Jokia ovat osan vuodesta virtaavat Nakambé eli Valkoinen-Volta, Nazinon eli Punainen-Volta, Massili ja Koulottoko. 

Ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Vuotuinen sademäärä on 600–800 millimetriä. Sadekausi kestää pohjoisessa kesäkuusta syyskuuhun. Kasvillisuus on pensas- ja metsäsavannia, avointa metsää ja galleriametsiä.

Hallinnollinen jako ja asutus
-----------------------------

Alueeseen kuuluu kolme provinssia, 20 departementtia, kolme kaupunkikuntaa, 17 maalaiskuntaa ja 530 tai 544 kylää. Provinssit ovat Ganzourgou, Kourwéogo ja Oubritenga. Kaupunkeja ovat niiden keskukset Zorgho, Boussé ja Ziniaré.

Alueella asuu 5,0 prosenttia Burkina Fason väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 7,9 prosenttia, mikä on huomattavasti alle maan keskiarvon (22,7 %).

Asukkaat ovat etupäässä moseja. Lisäksi on jonkin verran fulbeja ja bisoja. Puhutuimmat kielet ovat moore (93,3 %), fulani (4,9 %) ja bisa (1,2 %).Muslimeja on 59,6, katolisia 25,3, animisteja 11,0 ja protestantteja 3,4 prosenttia.

Talous
------

Väestöstä 94 prosenttia harjoittaa maanviljelyä ja karjanhoitoa. Muita elinkeinoja ovat kalastus, käsityöammatit, kaupankäynti ja teollisuus. Talouteen vaikuttaa maan pääkaupungin Ouagadougoun läheisyys.

Alueen nähtävyyksiä ovat Laongon graniittiveistokset, Manégan museo ja Ziniarén eläinpuisto.

Lähteet
-------

* Monographie de la region du Plateau Central *insd.bf*.  2009.  Arkistoitu 13.11.2010. Viitattu 30.6.2018.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Monographie, s. 17.
2. 1 2  Monographie, s. 22.
3. 1 2 3 4 5 6 7  Enquête nationale sur l’accès des ménages aux ouvrages d’assainissement familial 2010: Monographie régionale Plateau Central *eauburkina.org*.  2011. Viitattu 30.6.2018.
4. 1 2  La région du Plateau Central en chiffres *insd.bf*.  2011.  Arkistoitu 19.8.2019. Viitattu 30.6.2018.
5. 1 2 3  Monographie, s. 19.
6. 1 2 3  Monographie, s. 20.
7. ↑  Monographie, s. 36.
8. ↑  Monographie, s. 34.
9. ↑  Monographie, s. 78.

Burkina FasoBurkina Fason alueet

* Boucle du Mouhoun
* Cascades
* Centre
* Centre-Est
* Centre-Nord
* Centre-Ouest
* Centre-Sud
* Est
* Hauts-Bassins
* Nord
* Plateau-Central
* Sahel
* Sud-Ouest
**Kahden pyhän moskeijan suojelija** (arab. خَادِمُ ٱلْحَرَمَيْنِ ٱلشَّرِيفَيْنِ *Khādim al-Ḥaramayn aš-Šarīfayn* ) on islamilaisissa monarkioissa käytössä oleva korkea-arvoinen titteli. Kahdella pyhällä moskeijalla viitataan muslimien kahteen pyhimpään moskeijaan: Masjid al-Haram (Mekka) ja Masjid al-Nabawi (Medina).

Saladinin uskotaan olleen ensimmäinen titteliä käyttänyt henkilö. Aikaisemmin sitä ovat käyttäneet myös Osmanivaltakunnan sulttaanit, joista ensimmäisenä sulttaanina sitä käytti Selim I. Nykyään titteliä käyttävät Saudi-Arabian kuninkaat.

Lähteet
-------

1. ↑  Life and legacy of King Fahd *BBC*.  1.8.2005. Viitattu 23.11.2022. (englanniksi)
2. ↑  Story behind the king’s title *Arab News*.  27.1.2015. Viitattu 23.11.2022. (englanniksi)
3. ↑  Custodian of the Two Holy Mosques Receives Telephone Call from President the United States of America *Embassy of The Kingdom of Saudi Arabia*.  9.2.2022. Viitattu 23.11.2022. (englanniksi)
4. ↑  Custodian of the Two Holy Mosques Meets with King of Bahrain in Jeddah *Asharq AL-awsat*. Viitattu 23.11.2022. (englanniksi)
**Dashi Namdakov** (s. 1967 Transbaikal) on venäläinen kuvanveistäjä ja burjattikulttuurin uomo universale.

Elämä
-----

Dashi Namdakov kasvoi yhdeksänlapsisessa perheessä Ukurikin kylässä Transbaikalissa. Hänen isänsä oli talonrakentaja, joka rakensi myös buddhalaisia temppeleitä ja rituaalipatsaita. Buddhalaisuus ja burjaattipaimentolaisten maailmankuva tarinoineen loivat pohjan hänen omaperäiselle taiteelleen.

Vuosina 1986-1988 Namdakov opiskeli Krasnojarskin Valtiollisessa kuvataidekoulussa kuvanveistäjäksi. Hänen ensimmäinen yksityisnäyttelynsä oli Siperiassa vuonna 2000. Vuonna 2005 hän avasi Moskovaan *Dashi Art Studio*n. Kuvanveiston lisäksi hän on vaikuttanut myös muulla taiteen saralla. Hän oli muun muassa Sergei Bodrovin ohjaamassa elokuvassa Mongol tuotantoassistenttina.

Nimityksiä
----------

* 2001 Venäjän taiteilijaliiton jäsen
* 2006 Burjatin tasavallan kunniataiteilija
* 2007 Venäjän elokuvataiteen akatemian jäsen

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Maila-Katriina Tuominen: Burjattien Picasso kutsuu pelottomalle aikamatkalle.  *Aamulehti*, 26.1.2013, s. B20.

Aiheesta muualla
----------------

* Tampereen Taidemuseo

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Ensimmäinen Haagin rauhankonferenssi vuodelta 1899 Huis ten Boschin palatsissaToinen Haagin rauhankonferenssi vuodelta 1907
**Haagin rauhankonferenssit** olivat Haagissa vuosina 1899 ja 1907 pidetyt kaksi rauhankonferenssia. Aloitteen vuoden 1899 konferenssin järjestämiseksi antoi Venäjän tsaari Nikolai II, ja mukana siinä olivat merkittävimmät Euroopan maat sekä eräät merkittävät muut maat kuten Yhdysvallat, Kiina ja Japani. Konferenssin saavutuksista tärkeimpiä oli yleissopimus, joka koski kansainvälisten ristiriitojen selvittämistä rauhanomaisesti ja jonka perusteella perustettiin Haagiin pysyvä välitystuomioistuin. Toinen kokous vuonna 1907 järjestettiin 15. kesäkuuta – 18. lokakuuta Yhdysvaltain presidentti Theodore Rooseveltin aloitteesta, ja siinä oli 44 maata. Kokouksessa allekirjoitettiin 13 yleissopimusta. Niiden tavoitteena oli sodankäynnin inhimillistäminen. Sopimukset koskivat myös väkivallan käytön rajoittamista sopimukseen perustuvia velkoja haettaessa. Suomi allekirjoitti useimmat säännöt 1920-luvulla.

Katso myös
----------

* Geneven sopimukset

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kodin suuri tietosanakirja, osa 4, s. 10
2. 1 2  Facta, osa 3, s. 221
3. ↑  Laati, Iisakki: *Mitä Missä Milloin 1951*, s. 73. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1950.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Haagin rauhankonferenssit** Wikimedia Commonsissa
**Computer Entertainment Rating Organization** (jap. 特定非営利活動法人コンピュータエンターテインメントレーティング機構, *Tokutei Hieiri Katsudō Hōjin Konpyūta Entāteinmento Rētingu Kikō*; **CERO**) on japanilainen organisaatio, joka vastaa videopelien ja muiden ohjelmistojen ikäluokituksesta.

EOCS (*Ethics Organization of Computer Software*) on vanhempi luokitus aikuisviihteelle ja CERO:n ulkopuolisille nimikkeille.

Järjestelmä
-----------

Järjestelmässä on käytössä neljä ikärajoitusta ja useita sisältösymboleita. Sisältösymbolit ovat olleet käytössä huhtikuusta 2004 lähtien. Merkit painatetaan pelien kanteen.

### Ikärajoitukset

| Koodi | Värikoodi | Ikäraja | Vastaava PEGI |
| --- | --- | --- | --- |
| A |  | Kaikenikäisille |    |
| B |  | 12+ |  |
| C |  | 15+ |  |
| D |  | 17+ |   |
| Z |  | 18+ |  |

Mainitaan kaikissa pelipakkauksissa.

Sisältösymbolit
* Alkoholi tai tupakka
* Asiaton kielenkäyttö
* Huumeet
* Kauhu
* Erotiikka
* Rikollisuus
* Seksuaalisuus
* Uhkapeli
* Väkivalta

Mainitaan kaikissa pelipakkauksissa paitsi kaiken ikäisille tarkoitetuissa peleissä.

Katso myös
----------

* British Board of Film Classification
* Entertainment and Leisure Software Publishers Association
* Entertainment Software Rating Board
* Game Rating Board
* Pan European Game Information

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (Japani)
*Tämä artikkeli kertoo afrikannorsusta. Katso muut merkitykset täsmennyssivulta.*
Jumbo.
Jumbo onnettomuuden jälkeen kuolleena.
**Jumbo** (1860? – 15. syyskuuta 1885) oli Abyssiniassa 1861 pyydystetty afrikannorsu, joka kuljetettiin aluksi Pariisiin eläintarhaan. Vuonna 1865 se siirrettiin Lontoon eläintarhaan, missä siitä tuli suosittu vetonaula, jolla ihmiset saattoivat ratsastaa. Lontoossa sille annettiin nimeksi *Jumbo*. Vuonna 1882 Jumbo myytiin P. T. Barnumin sirkukseen. Se sai surmansa St. Thomasissa, Kanadan Ontariossa, jäätyään rautatieasemalla veturin alle. Jumbon luuranko lahjoitettiin New Yorkiin luonnonhistorialliseen museoon. Sen nahka kiersi vielä pitkään Barnumin sirkuksen mukana, kunnes se lahjoitettiin vuonna 1889 Tuftsin yliopistoon. Nahka oli näytteillä aina vuoteen 1975 asti, jolloin se tuhoutui tulipalossa.

Lähteet
-------

1. ↑  University of Rochester Library Bulletin, osa III, syksy 1947, Nro 1

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jumbo** Wikimedia Commonsissa
Eduard Daniel van Oort
**Eduard Daniel van Oort** (31. lokakuuta 1876 Barneveld – 21. syyskuuta 1933 Leiden) oli hollantilainen lintutieteilijä.

Oort opiskeli Leidenissa. 1900-1904 hän toimi Kuninkaallisen geologian ja mineralogian museon johtajan assistenttina. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Bernissä 1904, jonka jälkeen hän sai viran Leidenin luonnonhistoriallisen museon, Rijksmuseumin, lintukokoelmien hoitajana. 1915 hänestä tuli museon johtaja ja hän hoiti virkaa kuolemaansa saakka.

Oort tutki etenkin lintujen muuttoa. 1911 hän aloitti lintujen rengastustoiminnan Hollannissa ja oli myöhemmin perustamassa lintuasemia Wassenaariin ja Texeliin. Hänen johdollaan Hollannissa rengastettiin yli 100 000 lintua vuoteen 1930 mennessä, ja museossa tuloksista laadittiin vuosittain raportit.

Hän julkaisi 5-osaisen teoksen *Ornithologia Neerlandica, de vogels van Nederland* (1922-1935), johon maalaukset teki Marinus Adrianus Koekkoek (1873-1944). Henry Witherby sai näihin maalauksiin lisenssin teokseensa *The Handbook of British Birds* (1938-1941).

Oort nimesi ja kuvaili linnuista muun muassa papuanviiriäisen (*Anurophasis monorthonyx*), joka on *Anurophasis*-suvun ainoa laji, ja jonka suvun hän siis myös nimesi.

Lähteet
-------

* The Auk (muistokirjoitus) (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Zoonomen


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Palanen saviliusketta.
Saviliuskelaatoista valmistettua kattoa St Fagansin ulkoilmamuseossa Walesissa.
**Saviliuske** on savi- tai liejukivestä muodostunut, alhaisen asteen metamorfoosin kokenut liuskekivi. Metamorfoosin edetessä saviliuske muuttuu fylliitiksi ja edelleen kiilleliuskeeksi.

Saviliuskeen väri vaihtelee riippuen liuskeen sisältämistä orgaanisista aineksista ja siinä olevan raudan oksidoitumisasteesta. Saviliuske koostuu pääasiassa kvartsista ja muskoviitista tai illiitistä. Usein mukana on myös biotiittia, kloriittia, hematiittia ja pyriittiä.

Käyttö
------

Saviliuskeesta voidaan tehdä kattolaattoja, sillä sen ominaisuuksien ansiosta siitä saa helposti ohuita laattoja. Liuskelaattoja voidaan käyttää myös ulkolattioissa ja seinien päällysteenä.

Hienoa saviliusketta voidaan käyttää hiomakivenä. 1700- ja 1800-luvulla saviliusketta käytettiin liitutauluina. Akvaarioissa se on käyttökelpoinen sisustuselementteinä, sillä saviliuske ei muuta veden kemiallisia olosuhteita.

Mustat go-kivet on perinteisesti tehty saviliuskeesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Sari Grönholm (toim.), Reijo Alviola, Kari A. Kinnunen, Kari Kojonen, Niilo Kärkkäinen ja Hannu Mäkitie: Retkeilijän kiviopas (pdf) (s. 56 Saviliuske) *ISBN 951-960-973-6*. Geologian tutkimuskeskus. Viitattu 31.7.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saviliuske** Wikimedia Commonsissa
Jumiègesin luostari
**Jumiègesin luostari** (ransk. *Abbaye de Jumièges*) sijaitsee Jumiègesin kunnassa Seine-Maritimen departementissa Ylä-Normandian hallintoalueella Ranskassa. Luostari on nykyään raunioitunut.

Luostari on alun perin Pyhän Philibert Jumiegeslaisen vuonna 654 perustama benediktiiniluostari. Viikingit polttivat luostarin ja paikalle rakennettiin Saint-Pierren kirkko (*L’église Saint-Pierre*) 900-luvun puolivälissä. 1000-luvulla Saint-Pierren kirkon viereen rakennettiin Notre-Damen kirkko (*L’église abbatiale Notre-Dame*), joka vihittiin käyttöön vuonna 1067 Vilhelm Valloittajan läsnä ollessa. Notre-Damen kirkko on alkuperäiseltä tyyliltään romaaninen, ja siihen on tehty 1200-luvulla goottilaisia lisäyksiä.

Luostari laajeni satavuotiseen sotaan saakka ja sen jälkeen alkoi taantuma. Luostari tuhoutui 1600-luvulla valtaosin. Lopulta luostarissa oli vain seitsemän munkkia vuonna 1792 ja luostari ryöstettiin. Vuonna 1852 Lepel-Cointet’n suku aloitti luostarin entistämistyöt ja vuonna 1947 Jumiègesin luostari siirtyi valtion omistamaksi kansallismuistomerkiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Normandia*. Suomentanut Ilkka Rekiaro, Päivi Rekiaro, Helena Rantasuo ja Katri Mäkinen. Tammi, 2008. ISBN 978-951-31-4102-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jumiègesin luostari** Wikimedia Commonsissa
**Jakub Malý** (s. 1. huhtikuuta 2002 Brno) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Tšekin Extraligassa pelaavan HC Kometa Brnon organisaatiota.

Ura
---

### Seuraura

Malý on HC Kometa Brnon oma kasvatti. Hän oli seuran C-nuorten sisäisen pistepörssin viides kaudella 2016–2017 tehopisteillä 14+13=27 ja neljäs kaudella 2017–2018 tehopisteillä 11+21=32. Kaudella 2019–2020 Malý oli tehoilla 13+15=28 Kometa Brnon A-nuorten viidenneksi tehokkain pelaaja DHL Cupissa.

Kauden 2020–2021 Malý pelasi suurimmaksi osaksi HC Kometa Brnon A-nuorissa sekä Tšekin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Chance Ligassa SK Horácká Slavia Třebíčin joukkueessa. Hän debytoi kauden aikana myös Kometa Brnon Extraliga-joukkueessa, jossa Malý pelasi viisi ottelua ilman tehopisteitä. Pääsarjadebyyttinsä hän teki 4. joulukuuta 2020 HC Olomoucia vastaan.

Kaudeksi 2021–2022 Malý nimitettiin HC Kometa Brnon A-nuorten varakapteeniksi. Hän oli tehopisteillä 29+43=72 joukkueen toiseksi paras pistemies. Malý pelasi kauden aikana myös 12 Extraliga-ottelua ja teki yhden, uransa ensimmäisen tehopisteen 13. helmikuuta 2022 Rytíři Kladnoa vastaan, kun hän syötti Michal Gulašin ajassa 19.08 tekemän 2–2-tasoitusmaalin.

### Maajoukkueura

Malý on pelannut Tšekin nuorten maajoukkueessa kaksi ottelua ilman tilastomerkintöjä.

Tilastot
--------

Lähde: 

|   |   | Runkosarja |   | Pudotuspelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kausi | Joukkue | Liiga | O | M | S | Pist. | RM | O | M | S | Pist. | RM |
| 2020–2021 | HC Kometa Brno | ČEL | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 | – | – | – | – | – |
|  | SK Horácká Slavia Třebíč | Chance Liga | 13 | 2 | 1 | 3 | 2 | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2021–2022 | HC Kometa Brno | ČEL | 12 | 0 | 1 | 1 | 4 | – | – | – | – | – |
|  | SK Horácká Slavia Třebíč | Chance Liga | 3 | 0 | 0 | 0 | 2 | – | – | – | – | – |
| 2 kautta | yhteensä | ČEL | 17 | 0 | 1 | 1 | 4 | – | – | – | – | – |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Jakub Malý *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB. Viitattu 24.8.2022. (englanniksi)
2. ↑  HC Kometa Brno U16 - Czechia U16 - 2016-2017 Skater Stats *Elite Prospects*. Viitattu 25.2.2022. (englanniksi)
3. ↑  HC Kometa Brno U16 - Czechia U16 - 2017-2018 Skater Stats *Elite Prospects*. Viitattu 25.2.2022. (englanniksi)
4. ↑  HC Kometa Brno U20 - DHL Cup - 2019-2020 Skater Stats *Elite Prospects*. Viitattu 25.2.2022. (englanniksi)
5. 1 2  Jakub Malý *Hokej.cz*. Viitattu 24.8.2022. (tšekiksi)
6. ↑  HC Kometa Brno U20 - Czechia U20 - 2021-2022 Skater Stats *Elite Prospects*. Viitattu 24.8.2022. (englanniksi)
7. ↑  Rytíři Kladno - HC Kometa Brno, 13.02.2022 *Hokej.cz*. Viitattu 25.2.2022. (tšekiksi)
Kahdeksikko
**Kahdeksikko** on päättösolmu, jota käytetään köyden päässä estämään köyttä kulkemasta esimerkiksi rissan tai silmukan läpi. Solmusta käytetään myös nimeä viulusolmu. Kahdeksikko on yksinkertaista solmua parempi, koska se on helpompi avata.

Kiipeilijöiden käyttämä kerrattu kahdeksikko.
**Kerrattu kahdeksikko** on kiipeilyssä paljon käytetty solmu, jolla kiipeilijä kiinnittää itsensä varmistusköyteen. Solmu tehdään tekemällä köyteen löysä kahdeksikko noin 75 senttimetrin päähän köyden päästä, pujottamalla köyden pää valjaiden läpi ja kertaamalla pää takaisin solmuun. Symmetrisenä solmuna kahdeksikosta on helppo nähdä onko se tehty oikein. Suuren kokonsa ansiosta se on avattavissa, vaikka kiipeilijä olisi pudonnut köyteen koko painollaan, ja terävien mutkien välttäminen tekee solmusta myös vahvan.

Kahdeksikko on myös Savoijin kuningashuoneen heraldinen tunnus (ital. *Nodo Savoia*). Tässä merkityksessä siihen liittyy myös sanonta "luja muttei puristava".*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  *Solmut*, s. 28–29. Suomentanut Petri Sipilä. Gummerus, 2016. ISBN 978-951-24-0285-4.
2. ↑  Clifford W. Ashley: *The Ashley Book of Knots*. New York: Doubleday, 1960.
3. ↑  Mountaineering, the Freedom of the Hills 5:th ed.: The Mountaineers, 1992

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kahdeksikko**.
Jakub Jankto vuonna 2017.
**Jakub Jankto** (s. 19. tammikuuta 1996 Praha) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Espanjan La Ligassa pelaavaa Getafea. Hän on pelannut Tšekin maajoukkueessa vuodesta 2017.

Jankto siirtyi Slavia Prahan junioreista italialaisseura Udineseen vuonna 2014. Liigadebyyttinsä hän teki kaudella 2015–2016 lainalla Serie B -joukkue Ascolissa. Udinesen edustusjoukkueessa hän pelasi Serie A:ssa 29 ottelua kaudella 2016–2017 ja 36 ottelua seuraavalla kaudella. Ensimmäisellä kaudella hän teki Serie A:ssa viisi maalia ja toisella neljä. Ensimmäisen pääsarjamaalinsa hän teki liigakärki Juventusta vastaan lokakuussa 2016. Hän teki kaksi maalia Crotonea vastaan joulukuussa 2017. Italian cupissa hän teki kaksi maalia kaudella 2017–2018.

Kauden 2018–2019 Jankto pelasi lainalla Sampdoriassa. Hän pelasi Serie A:ssa 25 ottelua, joista avauskokoonpanossa seitsemän. Kauden ainoan maalinsa hän teki Italian cupissa. Kesällä 2019 Sampdoria osti Jankton itselleen. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Serie A:ssa 30 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Avauskokoonpanossa hän oli 25 kertaa. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Serie A:ssa 35 ottelua, joissa 29 kertaa avauskokoonpanossa, ja teki niissä kuusi maalia. Kesällä 2021 hän siirtyi espanjalaisseura Getafeen.

Jankto on pelannut useissa Tšekin nuorisomaajoukkueissa. Tšekin A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran maaliskuussa 2017 ystävyysottelussa Liettuaa vastaan ja teki ottelussa maalin oltuaan kentällä vajaat kaksikymmentä minuuttia tauolla tehdyn vaihdon jälkeen. Toisen maaottelumaalinsa hän teki marraskuussa 2018 ystävyysottelussa Puolaa vastaan, kolmannen kesäkuussa 2019 EM-karsintaottelussa Montenegroa vastaan ja neljännen maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Viroa vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailujen päättyessä hän on pelannut 40 A-maaottelua, joista 30 ottelua avauskokoonpanossa. EM-turnauksessa hän pelasi kolme alkulohko-ottelua avauskokoonpanossa mutta pääsi neljännesvälierässä ja puolivälierässä vasta ottelun aikana vaihdosta kentälle.

Jankto tuli ulos kaapista helmikuussa 2023 kertomalla olevansa homoseksuaali.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jakub Jankto Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Ari Virtanen: Tshekin tähti­pelaaja tuli kaapista – "Olen homo­seksuaali, enkä enää halua piilotella itseäni" *is.fi*. Viitattu 13.2.2023.

  

Tšekin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 Vaclík |
2 Kadeřábek |
3 Čelůstka |
4 Brabec |
5 Coufal |
6 Kalas |
7 Barák |
8 Darida |
9 Holeš |
10 Schick |
11 Krmenčík |
12 Masopust |
13 Ševčík |
14 Jankto |
15 Souček |
16 Mandous |
17 Zima |
18 Bořil |
19 Hložek |
20 Vydra |
21 Král |
22 Matějů |
23 Koubek |
24 Pekhart |
25 Pešek |
26 Sadílek |
Valmentaja Šilhavý
**Myrskyisä maanantai** (*Stormy Monday*) on Mike Figgisin käsikirjoittama ja ohjaama brittiläis-yhdysvaltalainen jännityselokuva vuodelta 1988. Figgis on tehnyt myös musiikin tähän esikoiselokuvaansa, jota pidetään hänen läpimurtonaan. Elokuvan pääosia näyttelevät Sean Bean, Melanie Griffith, Tommy Lee Jones ja Sting.

Juoni
-----

Film noir -tyylisen jännityselokuvan keskiössä on Newcastlen telakkakaupunki. Nuori mies Brendan (Bean) saa siivoojan paikan hämärältä jazzklubilta. Hän rakastuu siellä tarjoilijana työskentelevään amerikkalaisnaiseen (Griffith) ja saa tietoonsa, että rikolliset ovat ottamassa jazzklubia haltuunsa keinolla millä hyvänsä. Brendan yrittää varoittaa klubin isäntää (Sting) että tämän henki on vaarassa. Gangstereiden pomoksi osoittautuu kaupungin "amerikkalaisviikolle" kunniavieraaksi kutsuttu korruptoitunut liikemies (Jones).

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Melanie Griffith  | … |  Kate
  |
|  Tommy Lee Jones  | … |  Francis Cosmo
  |
|  Sting  | … |  Finney
  |
|  Sean Bean  | … |  Brendan
  |
|  Alison Steadman  | … |  pormestari
  |

Tuotanto
--------

Elokuvan piti alun perin olla Channel 4 -kanavan pääosin rahoittama halpatuotanto, mutta onnistui saamaan lisärahoitusta Yhdysvalloista ja päätettiin roolittaa uudelleen amerikkalaisnäyttelijöillä sikäläisiä markkinoita ajatellen. Griffith ja Jones suostuivat elokuvaan tavanomaista alemmilla palkkioilla uraansa elvyttääkseen.

Vastaanotto
-----------

Helena Ylänen kehuu *Helsingin Sanomien* ensi-ilta-arviossaan erityisesti Griffithin ja Stingin roolitöitä, Roger Deakinsin kuvausta ja Newcastlen upeita näkymiä.. *Video-oppaassa* vuodelta 1994 Harri Närhi pitää *Myrskyisää maanantaita* visuaalisesti komeana mutta "laiskanpulskeana" film noirina. Hän antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "hyvä".

*The New York Timesin* kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylänen, Helena: Sting pahana poikana kotikaupungissaan.  *Helsingin Sanomat*, 10.12.1988, s. 22. Näköislehden aukeama (vain tilaajille).
2. ↑  Romano, Bello (toim.): "Myrskyisä maanantai", *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
3. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made, *The New York Times*. Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004. Viitattu 31.7.2017 (Internet Archive).

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Stormy Monday (film)
**Jakub Illéš** (s. 15. joulukuuta 1995 Ostrava) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edustaa Tšekin 1. česká hokejová ligassa pelaavaa HC Dukla Jihlavaa. Illéš on pelannut aikaisemmin myös Tšekin pääsarjassa Extraligassa. Hän laukoo vasemmalta.

Ura
---

Illéš pelasi ensimmäiset ottelunsa 1. česká hokejová ligassa kaudella 2014–2015, kun hän keräsi HC Šumperkin joukkueessa neljä rangaistusminuuttia pelaamassaan neljässä ottelussa. Seuraavalla kaudella Illéš siirtyi Jestřábi Prostějovin joukkueeseen, jossa hän pelasi 48 ottelua tehopistein 10+9=19 keräten 49 rangaistusminuuttia.

Illéš debytoi Tšekin pääsarjassa Extraligassa kaudella 2016–2017 HC Vítkovicen joukkueessa. Hän pelasi debyyttikaudellaan 32 ottelua keräten kolme syöttöpistettä ja 14 rangaistusminuuttia. Samalla kaudella Illéš edusti Vítkovicea myös Mestarien liigassa, jossa hän pelasi kymmenen ottelua tehopistein 2+2=4.

Illéš pelasi kaudella 2017–2018 1. česká hokejová ligassa AZ Havířovin ja VHK Vsetínin riveissä. Seuraavalla kaudella hän edusti HC Porubaa sijoittuen joukkueensa sisäisen pistepörssin toiseksi tehopisteillä 14+19=33. Kaudella 2019–2020 Illéš siirtyi Ranskaan Aigles de Nicen joukkueeseen, jossa hän pelasi 18 ottelua keräten viisi syöttöpistettä ja 20 rangaistusminuuttia. Illéš siirtyi kesken kauden 1. česká hokejová ligaan HC Dukla Jihlavan joukkueeseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jakub Illéš *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. ↑  HC Poruba 2018-2019 Skater Stats *Elite Prospects*. Viitattu 16.10.2020. (englanniksi)
**Yrjö David Wigren** (24. huhtikuuta 1889 Hämeenkyrö – 29. marraskuuta 1955) oli suomalainen Tampereella vaikuttanut makkaratehtailija ja lihanjalostusyritys Yrjö Wigren Oy:n perustaja.

Yrjö Wigren muutti jo lapsena Tampereelle ja vartuttuaan hän siirtyi lihakaupan alalle toimien aluksi juoksupoikana Tampereen kauppahallissa sijainneessa Granbergin liha- ja leikkelemyymälässä. Hän oli sittemmin useita vuosia lihakauppiaana. Vuonna 1917 Wigren osti Tammelan kaupunginosassa sijainneen K. A. Silanderin makkaraliikkeen ja perusti Yrjö Wigren Oy:n joka kasvoi yhdeksi kaupungin merkittävimmistä yrityksistä alallaan. Wigren osti sittemmin Läntinenkatu 32:ssa (nykyinen Näsilinnankatu) sijainneen entisen Kivennäisvesitehtaan talon ja muutti tehdasrakennuksen makkaratehtaaksi. Uudenaikainen höyryä makkarankeitossa käyttänyt tehdas avattiin muutostöiden jälkeen toukokuun alussa 1922. Wigren oli mukana perustamassa Luukeskusta ja Tampereen Ravintola Oy:tä ja kuului molempien yhtiöiden johtokuntiin.

Wigren toimi myös maanviljelijänä. Hän omisti Kangasalan Tiihalan kylässä Häkälän tilan ja sittemmin hän osti Kangasalan Herttualasta Lauvalan kartanon. Wigrenin harrastuksiin kuului urheilukalastus, metsästys ja suojeluskuntatyö.

Yrjö Wigren oli naimisissa Anna Aurora Tulokkaan (s. 1898) kanssa. Wigrenin perhe omisti Yrjö Wigren Oy:n vuoteen 1987 saakka. Sen jälkeen yrityksen omisti Salosen perhe vuoteen 2011 saakka ja nykyisin sen omistaja on Inter­avanti Oyj. Wigrenin tehdas toimi Tampereen keskustassa 1960-luvun alkuun saakka, jolloin tehdas siirrettiin Nekalaan Vihiojantie 2:een. Vuonna 1989 tehdas muutti Sarankulmaan Patamäenkatu 2:een, jossa se nykyisin toimii.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  50 vuotta, Aamulehti, 24.04.1939, nro 109, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2  Geni.com : Yrjö David Wigren
3. ↑  Kansaneläkelaitoksen henkilökortit-arkisto > Vuosina 1950-1958 kuolleiden henkilöiden hakemistokortit
4. ↑  Uusi ajanmukainen teollisuuslaitos Tampereella, Aamulehti, 07.05.1922, nro 104, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. 1 2  Yrjö Wigren Oy historiaa
*Tämä artikkeli kertoo kirjasta.Luettelo Suomen kaloista on eri artikkeli.*

**Suomen kalat** on vuonna 2015 ilmestynyt teos, jossa esitellään kaikki Suomessa esiintyvät kalalajit. Sen ovat kirjoittaneet Hannu Lehtonen, Kari Nyberg ja Sakke Yrjölä, jonka käsialaa ovat myös piirroskuvat, valokuvat ja kirjan ulkoasu. Kirjan kustantaja on Nemo.

Tekijöistä Sakke Yrjölä on graafikko ja kuvittaja, ja hän saalisti kuvitusta varten kaloja eri puolilta Suomea. Hannu Lehtonen on Helsingin yliopiston kalataloustieteen professori, ja Kari Nyberg on työskennellyt Helsingin yliopistossa tutkijana ja opettajana.

Suurikokoinen kirja on tunnistusopas, mutta samalla siinä kerrotaan, miten kutakin lajia voi käyttää ruoanlaitossa. Niiden ohella kirjassa on artikkeleita muun muassa kalojen elinympäristöistä, iästä ja kasvusta, lisääntymisestä. Kirjan lopussa on sanasto ja käsitteet sekä paikkakunta- ja lajihakemisto.

Arviot
------

*Suomen kalat* -teos on saanut kauttaaltaan myönteiset arviot. Jouni Tikkanen Suomen Luonto -lehdessä arvioi, että teoksesta muodostuu klassikko, ja Jukka Ruukki (Helsingin Sanomat) vertaa sitä sadan vuoden takaisiin klassikkokuviin Wilhelm von Wrightin teoksessa *Skandinaviens fiskar* ja Gösta Sundmanin teoksessa *Finlands fiskar*. 

Erityistä huomiota moni arvioija kiinnittääkin juuri kirjan kuvitukseen. Esimerkiksi Ann-Mari Rannikko (Turun Sanomat) kirjoittaa: "Yrjölän lajikuvitus on poikkeuksellinen: selkeitä piirroskuvia, jotka lähentelevät valokuvan tarkkuutta." Vapaa-ajan kalastaja -lehden arviossa kiitetään: "Teos on sisältönsä lisäksi onnistunut upeasti myös kuvituksensa ja piirrostensa osalta, minkä ansiosta se tarjoaa lukijalleen poikkeuksellisen näyttävän ja kokonaisvaltaisen elämyksen sekä samalla tietopaketin vesiemme kaloista."

Lähteet
-------

1. ↑  Kirjailijat, Nemo
2. ↑  Suomen kalat Nemo. Viitattu 26.6.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Jukka Ruukin arvio kirjasta, (Arkistoitu – Internet Archive) Tiede, Hs.fi 11.6.2015
**Lawrence Brittain** (s. 9. marraskuuta 1990) on eteläafrikkalainen soutaja. Hän saavutti Shaun Keelingin parina perämiehettömässä kaksikossa olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016. He hävisivät kilpailun voittaneelle uusiseelantilaisparille 2,80 sekuntia. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Brittain sijoittui perämiehettömässä nelosessa kymmenenneksi eli viimeiseksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän on sijoittunut parhaimmillaan viidenneksi perämiehellisessä kaksikossa Amsterdamissa 2014. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Brittain voitti perämiehettömässä kaksikossa kultaa vuonna 2010 ja sijoittui samassa luokassa hopealle vuonna 2011.

Brittain sairastui vuonna 2014 Hodgkinin lymfoomaan mutta toipui siitä. Hänen isänsä David ja veljensä Matthew ovat myös soutajia ja jälkimmäinen on olympiavoittaja vuodelta 2012.

Lähteet
-------

1. ↑  Athlete profile: Lawrence Brittain World Rowing. Viitattu 15.8.2021. (englanniksi)
2. 1 2  SA's Brittain wins cancer battle, silver medal  11.8.2016. IOL. Viitattu 15.8.2021. (englanniksi)
3. ↑  Athlete profile: Matthew Brittain World Rowing. Viitattu 15.8.2021. (englanniksi)
**Lawrence Frank** (s. 23. elokuuta 1970 Teaneck) on yhdysvaltalainen koripallovalmentaja, joka toimi viimeksi NBA-joukkue New Jersey Netsin päävalmentajana. Aloittaessaan Netsin päävalmentajana hän oli NBA:n nuorin päävalmentaja. Ennen Netsiä hän ei ollut toiminut minkään joukkueen päävalmentajana.

Ura
---

Lawrencen kiinnostus valmentamiseen alkoi hänen ollessa vasta 16-vuotias. Hänen isoveljensä *Bruce Frank* pääsi valittujen "Howie Garfinkelin koripalloleirille", mutta Lawrence ei päässyt. Tämän takia hän otti yhteyttä Garfinkeliin ja kertoi, että valmentaminen kiinnostaisi häntä. Garfinkel sanoi, että Lawrencen tulisi kirjoittaa kirje hänelle, jonka jälkeen hän pääsi mukaan leirille. Teini-ikäisenä hän toimi joukkueensa pelaaja-valmentajana, koska ei halunnut etääntyä pelaajistaan.

Lawrence toimi Indianan yliopistossa Bob Knightin johtaman joukkueen managerina. Valmistuttuaan samasta yliopistosta hän siirtyi Marquetten yliopistoon Kevin O'Neillin valmentaman joukkueen apuvalmentajaksi. Kun O'Neill lähti Tennesseen yliopistoon, meni Lawrence mukana. Vuonna 1997 hän meni Vancouver Grizzliesin apuvalmentajaksi ja toimi seurassa kolmen kauden ajan. 

Lawrencen hyvä maine kiiri New Jersey Netsin taustajoukkoihin ja hänet palkattiin apuvalmentajaksi Byron Scottin avuksi. Hän toimi apuvalmentajana kolme ja puoli kautta ennen kuin aloitti päävalmentajana vuoden 2004 alussa. Hänen uransa alkoi historian parhaimmalla tuloksella, sillä Lawrence johdatti Netsin 13-0 voittoputkeen. Parhaimpana NBA-kautena Lawrence on johdattanut joukkueensa konferenssin välieriin. Kauden 2008–2009 jälkeen Lawrence teki Netsin kanssa yhden vuoden jatkosopimuksen, vaikka pelaajien kunnioitus valmentajaa kohtaan oli alhainen. Netsin aloitettua kauden 2009–2010 kuudellatoista perättäisellä tappiolla hän sai potkut.

Yksityiselämä
-------------

Lawrencella on vaimo Susan ja heillä on kaksi tytärtä. He asuvat Bergen Countyssa, New Jerseyssä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  PRO BASKETBALL; The Improbable World of Lawrence Frank  18.2.2004. The New York Times. Viitattu 1. heinäkuuta 2009. (englanniksi)
2. 1 2  A Coach in Training, Even as a Teenager  28.1.2004. The New York Times. Viitattu 1. heinäkuuta 2009. (englanniksi)
3. 1 2  Lawrence Frank NBA. Viitattu 1. heinäkuuta 2009. (englanniksi)
4. ↑  Nets Retain Lawrence Frank  29.4.2009. Hoopsworld. Viitattu 1. heinäkuuta 2009. (englanniksi)
5. ↑  Lawrence Frank's job with Nets may rest on players' review, says Rod Thorn  23.4.2009. New York Daily News.  Arkistoitu 26.4.2009. Viitattu 1. heinäkuuta 2009. (englanniksi)
6. ↑  NJ Nets fire Lawrence Frank after team gets off to 0-16 start  29.11.2009. nj.com. Viitattu 22. helmikuuta 2010. (englanniksi)
7. 1 2  LAWRENCE FRANK NBA. Viitattu 1. heinäkuuta 2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* NBA:n valmentajaprofiili (englanniksi)
* Basketball-Reference (englanniksi)
**Yrjönnauha** (ven. георгиевская ленточка, *georgijevskaja lentotška*) on venäläisen Pyhän Yrjön ritarikunnan ristin nauha, josta on Venäjällä 2000-luvulla tullut tärkeä kansallinen symboli.

Nauha on peräisin Katariina II:n perustaman Pyhän Yrjön ritarikunnan tunnuksista. Sisällissodan aikana sitä käyttivät valkoiset ja toisen maailmansodan aikana Andrei Vlasovin kollaboraattorit ja Donin ja Kubanin kasakat, jotka taistelivat natsi-Saksan puolella. Neuvostoliitto otti nauhan käyttöön Kunnian mitalissa 1943 ja myöhemmässä kunniamerkissä "Voitto Saksasta suuressa isänmaallisessa sodassa 1941–1945".

* Pyhän Yrjön risti, 4. luokka Pyhän Yrjön risti, 4. luokka
* Kunnian mitali, 1943 Kunnian mitali, 1943
* mitali "Voitto Saksasta suuressa isänmaallisessa sodassa", 1945 mitali "Voitto Saksasta suuressa isänmaallisessa sodassa", 1945

Voitonpäivänä 9. toukokuuta niillä juhlistetaan toisen maailmansodan loppumista ja voittoa Natsi-Saksasta. Voitonpäivästä kehittyi 2000-luvulla maan tärkein juhlapäivä ja yrjönnauhasta Venäjän sotilasylpeyden tunnus ja yksi maan tärkeimmistä symboleista.

2014 alkaneessa Ukrainan sodassa venäläismieliset separatistit ottivat sen yhdeksi tunnuksistaan. Kriisi nosti yrjönnauhan merkitystä entisestään ja sen käyttö myös arkisemmissa yhteyksissä lisääntyi räjähdysmäisesti. Voitonpäivän alla 2014 14 000 vapaaehtoista nuorta jakoi yksin Moskovassa neljä miljoonaa ilmaista yrjönnauhaa. Nauhoilla on koristeltu katukuvaa, auton antenneja ja mainostettu kaupallisia tuotteita.

Ukrainalainen pilkkanimi nauhan kantajille on "koloradot" viitaten musta-oranssiraitaiseen coloradonkuoriaiseen, joka levisi 1950-luvulla Yhdysvalloista Neuvostoliittoon.

Vuonna 2017 Ukraina teki yrjönnauhan julkisesta käytöstä osin rangaistavaa. Kielto ei koskenut muun muassa sotaveteraaneja.

* Venäjän presidentti Vladimir Putin ja Israelin pääministeri Benjamin Netanjahu Moskovan voitonpäivän paraatissa 2018.Venäjän presidentti Vladimir Putin ja Israelin pääministeri Benjamin Netanjahu Moskovan voitonpäivän paraatissa 2018.
* Yrjönnauhakampanja 2009.Yrjönnauhakampanja 2009.
* Yrjönnauha moskovalaisen auton antennissa.Yrjönnauha moskovalaisen auton antennissa.
* Ukrainanvenäläisiä Donetskissa voitonpäivänä 2015.Ukrainanvenäläisiä Donetskissa voitonpäivänä 2015.

Lähteet
-------

1. 1 2  Gazeta.ua: Колоради *Gazeta.ua*.  6.5.2014. Viitattu 2.9.2022. (ukrainaksi)
2. ↑  Erkka Mikkonen: Räjähdysherkkä symboli – tästä on kyse, kun näet oranssimustia raitoja Venäjällä *Yle Kioski*.  2015. Viitattu 19.3.2022.
3. ↑  Ukrainian parliament bans use of St. George ribbons *UAWire.org*.  17.5.2017. Viitattu 19.3.2022. (englanniksi)
Kauppakeskus BePOP, oikealla Yrjönkadun alkupäätä.
**Yrjönkatu** on noin kilometrin pituinen katu Porin keskustassa. Sen keskiosaa kutsutaan yleisesti myös nimellä *Kävelykatu*.

Yrjönkatu kulkee keskustan ruutukaava-alueen halki. Se alkaa Porin linja-autoaseman edustalla olevalta Keskusaukiolta, päättyen Kokemäenjoen Etelärannassa joen ylittävälle Porinsillalle.

Yrjönkatu on keskustan tärkein liikekatu. Sen varrella sijaitsee kauppakeskuksia, tavara- ja liiketaloja, pankkeja, ravintoloita, virastoja sekä muun muassa Porin kauppatori. Noin 450 metrin pituinen osuus Yrjönkadun keskivaiheilla on kävelykatuna.

Historia
--------

Yrjönkadun kävelykatua.
Yrjönkatu syntyi vuonna 1852, jolloin Turun ja Porin läänin lääninarkkitehti G. T. von Chiewitz laati tulipalossa tuhoutuneelle kaupungille uuden asemakaavan. Kadusta tuli yksi ruutukaava-alueen kahdeksasta pohjois-eteläsuunnassa kulkevasta kadusta.

Sen alkuperäiseksi nimeksi oli merkitty *Georgs gatan*, roomalaisen marttyyrin Pyhän Yrjön mukaan. Hänen mukaansa on Venäjän vallan aikana nimetty myös muita katuja Suomen eri kaupungeissa.

Valtatie 8 kulki Porin keskustan läpi Yrjönkatua pitkin aina vuoteen 1974 saakka. Linnansillan valmistuttua valtatien liikenne siirtyi kahden korttelin verran idemmäksi *Vähälinnankadulle*.

Yrjönkadun keskiosa muutettiin kävelykaduksi vuonna 1977.
Kyseessä oli Suomen ensimmäinen asemakaavassa vahvistettu kävelykatu.

Kadun varrella olevia rakennuksia ja paikkoja
---------------------------------------------

Yrjönkadun keskiosa kävelykadun varrella on Porin halutuinta ja kalleinta liiketilaa. Siellä sijaitsevat muun muassa kauppakeskukset Teljäntori ja IsoKarhu sekä Porin kauppatori ja kauppahalli. Tavarataloista Yrjönkadulla toimivat Anttila ja Sokos. Kävelykadulla on myös useiden valtakunnallisten ketjujen myymälöitä.

Kävelykatuosuuden alkupäässä sijaitsee arkkitehtuurisesti merkittävä kauppakeskus BePOP. Lisäksi kävelykadulla on Promenadikeskus, joka on vuonna 1999 avattu konsertti- ja elokuvakeskus.

Kävelykadun jälkeisellä kauppatorin pohjoispuolisella osuudella on useita pieniä kivijalkamyymälöitä sekä vuonna 1967 valmistunut *Porin postitalo*. Kauppatorin pohjoispuolella oleva osuus on päällystetty mukulakivillä.

Aivan Yrjönkadun loppupäässä Kokemäenjoen rannassa sijaitsee vuodelta 1863 oleva uusgotiikkaa edustava Keski-Porin kirkko puistoineen.

Kadun länsipuolen viimeinen kortteli ennen jokirantaa kuuluu arvokkaaseen 1800-luvulla rakennettuun Kivi-Porin alueeseen. Muutoin kadun rakennuskanta on muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta peräisin 1950–1980-luvuilta. Yhtään vanhaan kaupunkikeskustaan kuulunutta puutaloa ei ole enää jäljellä.

Yrjönkadun ja Itäpuiston risteyksessä sijaitsee Eetu Salinin mukaan *Eetunaukioksi* nimetty tapahtuma-aukio, jossa on muun muassa katukahviloita sekä esiintymislava.

* PromenadikeskusPromenadikeskus
* IsoKarhuIsoKarhu
* TeljäntoriTeljäntori
* Porin kauppahalliPorin kauppahalli

Lähteet
-------

* Pori-tieto

### Viitteet

1. ↑  Kävelykatu kiinnostaa ja kehittyy  21.7.2009. Satakunnan Kansa.  Arkistoitu 4.12.2012. Viitattu 5.10.2012.
Brittiläinen kyltti kehottaa ihmisiä hankkimaan kalastusluvan.
**Kalastonhoitomaksu** on kalastajilta perittävä veronluonteinen maksu, jota lain mukaisesti kerää Metsähallitus. Kalastuslaki (82 §) määrittelee kohteet, joihin kalastonhoitomaksuvarat käytetään. Kalastuslain ja kalastonhoitomaksun tavoitteena on turvata luontaiset kalakannat ja hyvät kalastusmahdollisuudet.*lähde?*

Kalastonhoitomaksun ovat velvollisia maksamaan kaikki 18–64-vuotiaat, jotka kalastavat muuten kuin yhdellä ongella, pilkillä tai silakkalitkalla. Maksun suorittaminen oikeuttaa viehe- eli heittokalastamaan yhdellä vavalla lähes koko Suomessa ilman vesialueen omistajan erillistä lupaa..

Vuonna 2021 kalastonhoitomaksu on 45 euroa kalenterivuodelta, 15 euroa viikolta ja kuusi euroa vuorokaudelta. Kalastonhoitomaksun voi maksaa Metsähallituksen verkkokaupassa tai puhelinsovelluksella, useissa luontokeskuksissa ja R-kioskeilla

Lähteet
-------

1. ↑  Ajantasainen lainsäädäntö: Kalastuslaki 379/2015 *finlex.fi*. Edita. Viitattu 10.2.2017.
2. ↑  Kalastonhoitomaksu *eduskunta.fi*. Viitattu 20.4.2018.
3. ↑  Kalastonhoitomaksu *eraluvat.fi*. Viitattu 20.4.2018.
**Kalashit** ovat etninen ryhmä Chitralin alueella Pakistanissa. Kalashit puhuvat kalašan kieltä, joka kuuluu dardilaisiin kieliin. Heitä on arviolta noin 4 000 ja he poikkeavat suurimmasta osasta Hindukušin alueen kansoista siinä, että he harjoittavat edelleen omantyylistä suuntaustaan hindulaisuudesta siinä missä useimmat muut alueen väestöryhmät ovat historian aikana kääntyneet islamin uskoon.

Kalashien oman perimätiedon mukaan heidän esi-isänsä tulivat *Tsyam*-nimiseltä alueelta, joka viittaa ehkä Syyriaan. Vuonna 2004 tehdyn tutkimuksen mukaan heidän mitokondrio-DNA-haploryhmät kuuluvat lähinnä Länsi-Euraasiassa tavattaviin ryhmiin ja tutkimuksessa todetaan heidän olevan todennäköisesti peräisin tältä alueelta. Kalashien on ehdotettu polveutuvan kreikkalaisista tai slaaveista. 1950-luvun aikana monet kalashien kylistä pakkokäännytettiin islamin uskoon. Perusteluna käytettiin naisten "moraalittomuutta". Sittemmin kalashien ja alueen muslimivaltaväestön välille on syntynyt myös muita jännitteitä. Tilanne parani hieman kun alueen laaksoihin alettiin rakentaa kouluja, jotka mahdollistivat myös kalashilapsien koulunkäynnin. 1970-luvun lopulla alueelle rakennettiin myös teitä, jotka ovat lisänneet turismia ja metsäteollisuutta alueella. Näistä saadut hyödyt ovat kuitenkin jääneet kalashien osalta vähäisiksi.

Kalashien pääasiallinen elinkeino ovat maatalous ja paimentolaisuus. Naiset hoitavat tavallisesti viljelystä, kun taas miehet paimentavat vuohilaumojaan kesäisin ylärinteille ja vastaavasti talvisin alarinteille. Vuohien uskotaan olevan pyhiä. Tavallisimpiin viljelykasveihin kuuluvat maissi, vehnä ja hirssi. Naisilla on suhteessa Pakistanin muslimivaltaväestön naisiin enemmän oikeuksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *The Encyclopedia of World Cultures - v. 3. South Asia*, s. 116. G.K. Hall & Company, 1992. ISBN 0-81611-812-4. (englanniksi)
2. ↑  Where West Meets East: The Complex mtDNA Landscape of the Southwest and Central Asian Corridor *Am J Hum Genet.*. Viitattu 20.5.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kalashit** Wikimedia Commonsissa