recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**David Ian Hewlett** (s. 18. huhtikuuta 1968, Redhill, Iso-Britannia) on kanadalainen näyttelijä ja internetyrittäjä. 

Hewlettin näyttelijänura alkoi hänen high school -aikoinaan Torontossa, kun hän näytteli opiskelijoiden filmiprojekteissa. Hän jätti high schoolin kesken keskittyäkseen näyttelemiseen ja tietokoneiden parissa työskentelyyn. Hän esiintyi monissa pienen budjetin elokuvissa ja näyttäytyi myös useissa televisiosarjoissa. Vuonna 1996 Hewlett sai ensimmäisen isomman roolinsa suositussa kanadalaissarjassa *Traders*. Vuonna 1997 Hewlett näytteli kauhu-/sci-fielokuvassa *Kuutio*. Vuonna 2001 hän muutti vaimonsa Soo Garayn kanssa Los Angelesiin edistääkseen molempien näyttelijänuraa. Hewlett ja Garay erosivat vuonna 2004.

Hewlett on kuvaillut itseään tietokonenörtiksi ja scifi-faniksi. *Doctor Who* -sarja sytytti aikoinaan hänessä kiinnostuksenkipinän scifiä kohtaan, ja asuessaan nuoruudessaan Englannissa hän kuvasi ystäviensä kanssa scifi-tarinoita filminauhalle. Niinpä vieraileva rooli tohtori Rodney McKayna scifi-sarjassa *Tähtiportti* ja tästä kehittynyt pysyvä rooli sisarsarjassa *Stargate Atlantis* ovat olleet mieluisia.

Hewlett asui kihlattunsa Jane Loughmanin kanssa Washingtonin osavaltiossa lähellä Kanadan rajaa, josta hänen oli helppo matkata *Atlantiksen* kuvauksiin Vancouveriin. Pariskunnalla on myös koira Mars, joka näytteli pääosaa heidän vuonna 2006 ohjaamassaan mustan huumorin elokuvassa *A Dog's Breakfast*. Jane synnytti pariskunnan ensimmäisen lapsen, pojan, lokakuussa 2007. 21. kesäkuuta 2008 David ja Jane Warwick avioituivat Warwick Castlessa, Warwickissa, Englannissa.

Hewlettilla on kolme nuorempaa sisarta, joista yksi työskenteli aikoinaan hänen internetyrityksessään ja toinen, Kate Hewlett, esiintyi vierailevana tähtenä *Atlantiksessa* esittäen Rodney McKayn sisarta.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Ezequiel Calvente Criado**, yleensä vain **Ezequiel** (s. 12. tammikuuta 1991 Melilla, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa espanjalaista Recreativoa ja on pelipaikaltaan vasen laitalinkki.

Seurajoukkueura
---------------

Käytyään läpi Real Betisin junioriakatemian Ezequiel teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 29. elokuuta 2010 Segunda Divisiónin ottelussa Granadaa vastaan. Kolme päivää myöhemmin pelatussa Copa del Reyn ottelussa Salamancaa vastaan hän oli joukkueen avauskokoonpanossa. Hän teki samalla myös ensimmäisen ammattilaissopimuksensa, joka ulottuu kesään 2014 asti.

27. tammikuuta 2012 Ezequiel siirtyi loppukauden kestävällä lainasopimuksella Sabadelliin.

Maajoukkueura
-------------

Ezequiel valittiin Espanjan alle 19-vuotiaiden maajoukkueeseen vuoden 2010 Euroopan-mestaruuskilpailuihin. Hän pelasi lohkovaiheen ensimmäisessä Portugalia ja viimeisessä ottelussa Italiaa vastaan, joista jälkimmäisessä hän onnistui myös maalinteossa rangaistuspotkulta. Hänen upea viimeistelynsä sai useita kehuja eri tahoilta, joista innokkaimmat ylistivät sitä "kaikkien aikojen rangaistuspotkuksi". Myöhemmin haastatteluissa hän totesi yrittäneensä laukausta ensimmäistä kertaa ja saaneen inspiraationsa ranskalaispelaaja Thierry Henrylta. Espanja sijoittui turnauksessa lopulta toiseksi, hävittyään loppuottelussa isäntämaa Ranskalle.

Lähteet
-------

1. ↑  El nuevo Betis se ceba con el Granada Marca. Viitattu 9.9.2010. (espanjaksi)
2. ↑  El Betis se aferra a la Copa Marca. Viitattu 9.9.2010. (espanjaksi)
3. ↑  Ezequiel renueva por cuatro temporadas Real Betis. Viitattu 9.9.2010. (espanjaksi)
4. ↑  El Betis cede a Ezequiel al Sabadell y a Calahorro al Xerez Marca. Viitattu 29.1.2012. (espanjaksi)
5. ↑  Calvente's amazing penalty kick: our DIY version Guardian. Viitattu 9.9.2010. (englanniksi)
6. ↑  Ni Abreu ni Zidane... (Arkistoitu – Internet Archive) Olé. Viitattu 9.9.2010. (espanjaksi)
7. ↑  Se lo vi hacer a Henry en un anuncio y ya he marcado así AS. Viitattu 9.9.2010. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ezequielin esittely Futbolme-sivustolla (espanjaksi)
**Braulio Nóbrega Rodríguez**, yleensä vain **Braulio** (s. 18. syyskuuta 1985 Puerto del Rosario, Kanariansaaret, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.

Seurajoukkueura
---------------

Braulio on Atlético Madridin kasvatti. Vuosien 2004–2006 aikana hän pelasi edustusjoukkueessa yhteensä 11 ottelua. Tammikuussa 2006 Braulio siirtyi loppukauden kestävällä lainasopimuksella Mallorcaan. Kaudeksi 2006–2007 hänet lainattiin Salamancaan, jonka kauden paras maalintekijä hän oli 14 osumallaan.

Kaudeksi 2007–2008 hän siirtyi jälleen lainalle, tällä kertaa madridilaisseura Getafeen. Samaisessa joukkueessa pelasi myös nuoruusajoilta Atlético Madridista tuttu Manu del Moral. Getafe otti osaa kauden aikana kansallisen sarjan ja cupin lisäksi UEFA Cupiin, jossa se eteni puolivälieriin, joissa hävisi saksalaisseura Bayern Münchenille. Braulio onnistui turnauksen aikana kolmesti maalinteossa, lohkovaiheessa Tottenham Hotspuria vastaan sekä pudotuspeleissä AEK Ateenaa ja Bayern Münchenia vastaan.

28. kesäkuuta 2008 hän teki nelivuotisen sopimuksen juuri Primera Divisiónista pudonneen Zaragozan kanssa. Hän loukkaantui kesken ensimmäisen kautensa ja joutui olemaan sivussa useita kuukausia. Pelikentille hän palasi vasta vuoden 2009 loppupuolella. 23. tammikuuta 2010 Braulio siirtyi loppukauden kestävällä lainalla Recreativoon, josta toiseen suuntaan matkasi Adrián Colunga.

Lähteet
-------

1. ↑  Getafe bring in Atlético's Braulio UEFA. Viitattu 9.9.2010. (englanniksi)
2. ↑  Braulio brilliance sinks Spurs and Jol UEFA. Viitattu 9.9.2010. (englanniksi)
3. ↑  Getafe stunned as Toni saves Bayern UEFA. Viitattu 9.9.2010. (englanniksi)
4. ↑  Zaragoza sign Colunga as Ayala leaves (Arkistoitu – Internet Archive) ESPN. Viitattu 9.9.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Braulion tilastot BDFutbol -sivustolla (englanniksi)
**Barry Barlow** (tunnetaan myös nimillä **Barriemore Barlow** ja **Barrie Barlow**) (10. syyskuuta 1949 Birmingham, Iso-Britannia) on brittiläinen rumpali, joka parhaiten muistetaan Jethro Tullin rumpalina. Nimi Barriemore tuli hänen lempinimekseen Tull-vuosina, lähinnä koska se sopi yhtyeen erikoiseen imagoon. Barlow tunnetaan taitavana ja teknisenä rumpalina, Jethro Tullin livealbumia *Bursting Out* on käytetty tästä hyvänä esimerkkinä.

Barlow oli yksi tulevista Tull-muusikoista, jotka kuuluivat Blackpoolilaiseen The John Evan Band -yhtyeeseen 1960-luvun puolivälissä. Vuonna 1971 Clive Bunkerin erottua Jethro Tullista, pyysi Ian Anderson vanhaa yhtyetoveriaan Barlow'ta rumpaliksi. Barlow pysyi mukana kevääseen 1980 asti, kunnes erosi vedoten kyllästymiseen ja pitkien kiertueiden rasituksiin. Lisäksi Barlow'n hyvän ystävän, Tull-basisti John Glascockin kuolema syksyllä 1979 vaikutti päätökseen. Lehdistössä kerrottiin myöhemmin virheellisesti Barlow'n saaneen potkut yhtyeestä. 

Tullin jälkeen Barlow on tehnyt lähinnä sessiomusiikon töitä monien artistien kanssa, kuten George Harrison, Robert Plant, Jimmy Page, John Miles, Kerry Livgren, Yngwie Malmsteen ja Dustin's Bar Mitzvah. Hänellä on myös ollut joitain omia lyhytikäisiä yhtyeitä, kuten Tandoori Cassette yhdessä Zal Cleminsonin kanssa. Barlow omistaa oman levytysstudion ja tällä hetkellä hän manageroi The Repertoires-nimistä yhtyettä.

Lähteet
-------

* Jethro Tullin lehtiartikkeli-sivusto
* Biografia Jethro Tullin kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Afganistanin kansalliskirjasto** (arab. کتاب خانه ملی جمهوری اسلامی افغانستان‎, engl. *National library of Islamic Republic of Afghanistan*) on vuoden 2015 alussa Afganistanin hallituksen esittämä suunnitelma pääkaupunki Kabuliin rakennettavasta kansalliskirjastosta. Päinvastoin kuin jotkut lähteet arvioivat, Afganistanissa ei vielä ole varsinaista kansalliskirjastoa. Alkujaan vuosina 2015-2018 rakennettavaksi esitetyn kansalliskirjaston uudisrakennuksen toteuttamiseksi ei suunnitelmasta vastannut ministeriö (Ministry of Urban Development Affairs) tai maan hallitus kuitenkaan ollut budjetoinut vuodelle 2015 lainkaan valtion rahoitusta. Suunnitelman mukaan 23 miljoonan Yhdysvaltain dollarin arvoisiksi arvioituja rakennustöitä oltu vielä aloitettu kevääseen 2015 mennessä (eikä syksyyn 2018 mennessä). 

Maata seurannut analyysiryhmä totesi perustellusti, että kirjastoverkon yleiseen tilan ja heikon lukutaidon kehittämiseen tulisi mieluummin panostaa. Kehittämiskohteina analyysiryhmä mainitsee esimerkiksi Kabulin yleisen kirjaston (engl. *Kabul Public Library, KPL*). KPL oli vuonna 2015 Kabulin ainoa valtion omistama yleinen kirjasto ja maan vanhin julkinen kirjasto. Sen ohella kansalliskirjastolle tyypillisesti kuuluvia tehtäviä ovat hoitaneet muun muassa Kabulin yliopiston pääkirjasto ja yliopiston Afganistan-keskus (engl. *Afghanistan Centre at Kabul University, ACKU*), joiden toiminnot ja kokoelmat vaatisivat samoin kehittämistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Qayoom Suroush: Reading in Kabul: The state of Afghan libraries  9.4.2015. Afghanistan Analysts Network (AAN, afghanistan-analysts.org. Viitattu 29.11.2018. (englanniksi)
2. ↑  National library of Islamic Republic of Afghanistan  28.1.2015. via youtube.com. Viitattu 29.11.2018. (englanniksi)
3. ↑  IFLA World Reports 2010 - Afganistan  2010. IFLA, ifla-world-report.org. Viitattu 29.11.2018. (englanniksi)
4. ↑  Rebuilding the Libraries of Afghanistan *rtloa.blogspot.com*.  25.10.2011. Viitattu 29.11.2018. (englanniksi)
5. ↑  Afghanistan Centre at Kabul University Kabulin yliopiston Afganistan-keskus, acku.edu.af. Viitattu 29.11.2018. (englanniksi)
**Šovgenovin piiri** (ven. Шовге́новский райо́н, *Šovgenovski raion*; adygeksi Шэуджэн район, *Šeudžen raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Adygeian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1924 perustetun piirin pinta-ala on 521,5 neliökilometriä. Nykyisen nimensä se sai vuonna 1929 valkoisten elokuussa 1918 teloittaman Kubanin–Mustanmeren neuvostotasavallan vuoristolaisasioiden komissaarin Mos Šovgenovin mukaan. Asukkaita on 15 500 henkeä (vuonna 2009).

Šovgenovin piiri sijaitsee Adygeian koillisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Krasnodarin aluepiirin Kurganinskin ja Ust-Labinskin piireihin, idässä Adygeian Košehablin ja etelässä Giaginskajan piireihin, lounaassa Krasnodarin aluepiirin Beloretšenskin piiriin sekä lännessä Adygeian Krasnogvardeiskojen piiriin. Suurin osa pinta-alasta on peltoa ja niittyä. Metsistä suurin on 30 neliökilometrin laajuinen Tšornyi les. Piirin pohjois- ja itärajaa pitkin virtaa Labajoki. Hyötykaivannaisia ovat hiekka, sora ja savi.

Piiriin kuuluu kuusi maalaiskuntaa: Dukmasov, Džerokai, Hakurinohabl, Hatažukai, Mamheg ja Zarevo. Hallinnollinen keskus on Hakurinohablin kylä. Kaikkiaan piirissä on 7 kylää, 3 taajamaa ja 21 huuttoria. Asukkaista 64 % on adygeja ja 35 % venäläisiä. Kaupunkiväestöä ei ole.

Seudun pääelinkeino on viljakasvien viljelyyn erikoistunut maatalous. Viime vuosina on pyritty kehittämään myös nautakarjan, lampaiden, sikojen ja siipikarjan kasvatusta. Teollisuutta edustavat meijeri, leipätehdas, lihanjalostuslaitos ja makkaratehdas. Lisäksi harjoitetaan hampun jalostusta sekä rakennustarvikkeiden tuotantoa.

Vuonna 2007 piirissä toimi 15 yleissivistävää koulua, 7 lastentarhaa, lastenkoti, täydennyskoulutuskeskus ja urheilukoulu. Kulttuurilaitoksia ovat piirin kansankulttuurin keskus, 17 kulttuuri- ja kerhotaloa, keskuskirjasto ja sen 14 haaraosastoa, kaksi valtiollista ja kaksi kansanmuseota. Sosiaalipalveluihin kuuluu piirisairaala, piirin poliklinikka, 17 ensiapuasemaa, lasten kuntoutuskeskus ja vanhainkoti. Alueella on lähes 500 arkeologista, historiallista ja kulttuurimuistomerkkiä. Niistä huomattavimpia ovat muinaiset kurgaanihaudat, kultti- ja asuinpaikat.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Respublika Adygeja: Šovgenovski raion *adygheya.ru*.  Arkistoitu 22.12.2008. Viitattu 16.9.2010. (venäjäksi)
2. 1 2  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 16.9.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Šovgenovin piirin sivusto (venäjäksi)
* Šovgenovin piiri Adygeian tasavallan sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Adygeian piirit ja *kaupunkipiirit*
*Adygeisk* • 
Giaginskaja • 
Košehabl • 
Krasnogvardeiskoje • 
*Maikop* • 
Maikop • 
Šovgenov • 
Tahtamukai • 
Teutšeži
Hermann Schlegel.
**Hermann Schlegel** (10. kesäkuuta 1804, Altenburg – 17. tammikuuta 1884, Leiden) oli saksalainen lintutieteilijä.

Schlegelin isä oli keltavaluri ja keräsi perhosia, ja myös poika kiinnostui luonnonhistoriasta. Hiirihaukan pesän löytäminen ja Christian Ludwig Brehmin tapaaminen saivat hänet innostumaan linnuista.

Schlegel työskenteli aluksi isänsä pajassa mutta kyllästyi siihen nopeasti. Hän matkusti Wieniin 1824, jonka yliopistossa hän kävi luonnontieteen luennoilla. Brehmin suosituskirje Joseph Nattererille avasi hänelle viran Luonnonhistoriallisessa museossa. Vuosi saapumisensa jälkeen museon johtaja esitteli hänet Coenraad Jacob Temminckille, Leidenin luonnonhistoriallisen museon johtajalle, joka etsiskeli assistenttia.

Aluksi Schlegel työskenteli pääasiassa matelijakokoelman parissa, mutta sittemmin hän pääsi tutustumaan myös muihin luonnontieteen aloihin. Tarkoituksena oli lähettää Schlegel Jaavalle osalliseksi tutkimusretkikuntaa, mutta Temminckin seuraajan Heinrich Boien äkillinen kuolema kariutti tämän hankkeen. Näihin aikoihin Schlegel tutustui Philipp Franz von Sieboldiin, ja heistä tuli ystävykset. He toimittivat yhdessä *Fauna Japonica*n (1845-1850).

Temminckin kuoltua vuoden 1858 alussa Schlegel peri hänen paikkansa Leidenin museonjohtajana. Hän ehti toimia Temminckin alaisena 33 vuoden ajan. Schlegel oli erityisen kiinnostunut Kaakkois-Aasiasta ja lähetti poikansa Gustaafin Kiinaan keräämään lintuja. Gustaaf kuitenkin huomasi, että Robert Swinhoe oli jo ehtinyt ennen häntä. 1859 Schlegel lähetti Heinrich Agathon Bernsteinin Uuteen-Guineaan keräämään lintuja. Bernsteinin kuoltua 1865 häntä seurasi Hermann von Rosenberg.

Schlegel palkkasi apulaisekseen nuoren Otto Finschin. Samoihin aikoihin hän alkoi julkaista tieteellistä aikakauslehteä, *Notes from the Leyden Museum*, samoin laajaa 14-osaista teosta *Muséum d'histoire naturelle des Pays-Bas (1862-1880)*. Hän palkkasi 3 merkittävää taiteilijaa (John Gerrard Keulemans, Joseph Smit ja Joseph Wolf) kuvittamaan julkaisujaan.

Schlegelin elämän loppuvaiheet olivat vaikeat. Hänen vaimonsa kuoli 1864, Finsch muutti Bremenin luonnonhistorialliseen museoon ja British Museumin kokoelmat saattoivat Leidenin varjoon.

Schlegel nimesi, yhdessä Temminckin kanssa, amurinuunilinnun (*Phylloscopus coronatus*).

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Kreikka
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* Leopoldina

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Brandon Manilow** (s. 5. tammikuuta 1983) on tšekkiläinen homopornonäyttelijä. Hän on esiintynyt myös nimellä Ondrej. Hän on 183-senttinen. Manilow sai vuonna 2008 Golden Dickie -ehdokkuuden roolistaan Bel Amin elokuvassa "2 Too Many Boys". Ehdokkuus tuli kategoriassa *Paras suuren studion twink-esiintyjä - top*. 

Vuonna 2009 Manilow oli ehdolla GayVN-palkinnon saajaksi Bel Amin elokuvasta "The Private Life of Brandon Manilow". Kategoria oli *Paras näyttelijä - ulkomaalainen julkaisu*. Vuoden 2010 palkintojenjakotilaisuudessa hän oli ehdolla luokissa *Paras ryhmäseksikohtaus* ja *Paras kaksikon seksikohtaus*.

Lähteet
-------

1. ↑  Brandon Manilow Internet Adult Film Database. Viitattu 28.6.2012. (englanniksi)
2. ↑  Jones, Harker: 2009 GAYVN Award Nominees Announced *Business*.  9.2.2009. AVN. Viitattu 2.9.2019. (englanniksi)
3. ↑  Rice, G. Zisk: 2010 GAYVN Awards Nominees Announced *Business*.  17.8.2010. AVN. Viitattu 2.9.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Brandon Manilow Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Brandon Manilow
**Alberto Tomás Botía Rabasco** (s. 27. tammikuuta 1989 Murcia, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa kreikkalaista Olympiakosia ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Seurajoukkueura
---------------

Botía aloitti palloilu-uransa 8-vuotiaana, kun hän siirtyi paikallisseura Benieliin. Kolme vuotta myöhemmin hän siirtyi Murcian junioriakatemiaan.

Vuonna 2003 hän liittyi katalonialaisjätti Barcelonaan, jossa hän vietti ensimmäiset kolme vuotta juniorijoukkueissa. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki 30. toukokuuta 2009 ottelussa Deportivoa vastaan.

14. heinäkuuta 2009 Botía siirtyi kauden kestävällä lainasopimuksella Sporting Gijóniin. Hän kuului lähes koko kauden ajan joukkueen avauskokoonpanoon. Lopulta hyvin sujuneen kauden jälkeen hän päätti jäädä Sportingiin ja teki joukkueen kanssa nelivuotisen sopimuksen. Barcelonalla on takaisinosto-oikeus ensimmäisten kolmen vuoden aikana.

Kesällä 2012 Botía siirtyi vuoden kestävällä lainasopimuksella Sevillaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Sporting Gijon Take Barcelona Youngster Botia On Loan Goal. Viitattu 20.9.2010. (englanniksi)
2. ↑  Botía transferred to Sporting (Arkistoitu – Internet Archive) FC Barcelona. Viitattu 20.9.2010. (englanniksi)
3. ↑  El Sevilla alcanza un acuerdo con Botía Marca. Viitattu 10.8.2012. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alberto Botía** Wikimedia Commonsissa

* Alberto Botían tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)

Espanjan joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 2012
1 De Gea |
2 Azpilicueta |
3 Domínguez |
4 J. Martínez |
5 Í. Martínez |
6 Alba |
7 Adrián |
8 Muniain |
9 Rodrigo |
10 Mata |
11 Koke |
12 Montoya |
13 Botía |
14 Romeu |
15 Isco |
16 Tello |
17 Herrera |
18 Mariño |
Valmentaja Milla
**Evelin Jahl** (o.s. **Schlaak**, s. 28. maaliskuuta 1956 Annaberg) on saksalainen, Saksan demokraattista tasavaltaa edustanut entinen kiekonheittäjä ja olympiavoittaja.

Evelin Jahl, silloiselta nimeltään Schlaak, heitti kiekossa 17-vuotiaana tuloksen 60,00 m ja voitti nuorten Euroopan-mestaruuden. Seuraavana vuonna hän heitti tyttöjen maailmanennätyksen 63,26 m. Vuonna 1976 hän heitti Montréalin olympialaisissa loppukilpailun ensimmäisellä kierroksella oman ennätyksensä 69,00 m ja voitti kultaa. Hän on yhä naisten kiekonheiton kaikkien aikojen nuorin olympiavoittaja.

Prahan EM-kilpailuissa 1978 Jahl voitti kultaa tuloksella 66,98 m. Toisen olympiavoittonsa hän hankki Moskovan olympialaisista 1980 voittotuloksen ollessa 69,96 m.

Jahl voitti yleisurheilun maailmancupin kiekonheiton vuosina 1979 ja 1981. Hän paransi kahdesti maailmanennätystä: 12. elokuuta 1978 Dresdenissä lukemiin 70,72 m ja 10. toukokuuta 1980 Potsdamissa tulokseen 71,50 m. Heinäkuussa 1980 hän menetti ennätyksen bulgarialaiselle Maria Petkovalle. Vielä vuonna 1981 Jahl oli maailmantilaston ykkönen tuloksella 71,46 m.

Lähteet
-------

* Hannus, Matti: *Yleisurheilu: Tuhat tähteä, 2. painos*, s. 140–141. WSOY, 1984. ISBN 951-0-11900-8.

Naisten kiekonheiton olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1928: Halina Konopacka |
1932: Lillian Copeland |
1936: Gisela Mauermayer |
1948: Micheline Ostermeyer |
1952: Nina Romaškova |
1956: Olga Fikotová |
1960: Nina Ponomarjova |
1964: Tamara Press |
1968: Lia Manoliu |
1972: Faina Melnik  |
1976: Evelin Schlaak |
1980: Evelin Jahl |
1984: Ria Stalman |
1988: Martina Hellmann |
1992: Maritza Martén |
1996: Ilke Wyludda |
2000: Ellina Zvereva |
2004: Natalja Sadova |
2008: Stephanie Brown-Trafton |
2012: Sandra Perković |
2016: Sandra Perković |
2020: Valarie Allman |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Frederic Mompou (1980)
**Federico Mompou** (16. huhtikuuta 1893 Barcelona – 30. kesäkuuta 1987 Barcelona) oli espanjalainen säveltäjä. Hänet tunnetaan lauluistaan ja pianominiatyyreistään. Mompou opiskeli pianonsoittoa Barcelonassa ja piti ensikonserttinsa 15-vuotiaana. Kolme vuotta myöhemmin hän pääsi Enrique Granadosin suosituksella Pariisiin opiskelemaan pianonsoittoa ja harmoniaa. Siellä hän sävelsi ensimmäiset pianokappaleensa (*Impresiones intimas*, 1911–1914).

Ensimmäisen maailmansodan puhjettua Mompou palasi Barcelonaan, josta hän muutti takaisin Pariisiin vuonna 1921. Hän pysyi siellä seuraavat 20 vuotta, kunnes palasi uudemman kerran pysyvästi Barcelonaan. Hänestä tehtiin Ordre des Arts et des Lettres'n *Chevalier*. Hän sai säveltäjänä vaikutteita muun muassa Erik Satielta.

Monet Mompoun pianosarjoista sävellettiin pitkien ajanjaksojen kuluessa. Niihin kuuluvat *12 Cançons i dansas* (1921–1928, 1942–1962), kymmenen *Preludia* (1927–1930, 1943–1951), *Variaciones sobre un tema di Chopin* (1938–1957), *Paisajes* (1942–1960) ja *Música callada* (1959–1967). Lauluteoksiin lukeutuvat *Comptines I-VI* (1931, 1943), *Combat del somni* (1942–1948) ja *Llueve sobre el rio* (1945). Kuoroteoksia ovat *Cantar del alma* (1951) ja *Improperios* (1963).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  AllMusic: Federico Mompou


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Karin Johanna Hagström** (s. 27. maaliskuuta 1998 Falköping, Ruotsi) on ruotsalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Ulricehamns IF SK -seuraa.

Hagström sijoittui neljänneksi Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 perinteisen hiihtotavan sprintissä. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän oli perinteisen sprintissä kymmenes.

Hagström teki maailmancup-debyyttinsä tammikuussa 2017, ja ylsi palkintokorokkeelle ensimmäisen kerran helmikuussa 2019 sijoittueessaan kolmanneksi vapaan tyylin sprintissä Cognessa. Helmikuussa 2021 hän sijoittui Ulricehamnin vapaan hiihtotavan sprintissä toiseksi. Kaudella 2021–2022 Hagström sijoittui Rukan perinteisen hiihtotavan sprintissä toiseksi. Tour de Ski -kiertueella hän sijoittui Oberstdorfin perinteisen hiihtotavan sprintissä toiseksi.Kaudella 2022–2023 hän sijoittui Rukan perinteisen hiihtotavan sprintissä toiseksi ja Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä kolmanneksi. Sprintticupissa hän oli neljäs.

Hagström sai Lillehammerin nuorten olympialaisissa 2016 kultaa perinteisen hiihtotavan sprintissä ja hopeaa suksicrossissa. Hiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2018 hän saavutti pronssia naisten 4 × 3,3 km viestissä Ruotsin joukkueessa. Oberwiesenthalin nuorten MM-kilpailuissa 2020 hän saavutti hopeaa alle 23-vuotiaiden vapaan hiihtotavan sprintissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  HAGSTROEM Johanna - Athlete Information *www.fis-ski.com*. Viitattu 11.2.2021.
2. ↑  Coop FIS Cross-Country World Cup Cogne (ITA) *www.fis-ski.com*. Viitattu 24.4.2019.
3. ↑  Svenska superskrällen i sprint: "Vet inte vad som hände" *www.expressen.se*. Viitattu 24.4.2019. (ruotsiksi)
4. ↑  FIS Nordic Junior World Ski Championships 2018 Relay 4 x 3,3 Results *medias3.fis-ski.com*. Viitattu 24.4.2019.
**José Arribas** (s. 16. tammikuuta 1921 – 28. syyskuuta 1989) oli espanjalais-ranskalainen jalkapallovalmentaja ja keskikenttäpelaaja. Hänet muistetaan erityisesti nopeuteen, tekniseen peliälyyn ja yhden kosketuksen peliin perustuneesta taktiikastaan, *jeu à la nantaise*sta, jota hän sovelsi FC Nantes Atlantiquen valmentajana.

Ura
---

Bilbaossa Baskimaalla syntynyt Arribas joutui jättämään kotimaansa 14-vuotiaana sisällissodan vuoksi ja perhe pakeni Nantesiin Ranskaan. Lyhyellä peliurallaan Arribas edusti Le Mansia 1948–52. Parhaiten hänet kuitenkin muistetaan valmentajana. Hän aloitti uransa amatööriseuroissa luotsaten 1950-luvulla US Saint-Maloa ja Noyen-sur-Sarthea. 

Vuonna 1960 hän sai todellisen mahdollisuutensa näyttää taitonsa, kun Division 2:ssa pelannut FC Nantes Atlantique palkkasi hänet päävalmentajakseen. Arribas kehitti Bill Shanklya esikuvanaan käyttäen Nantesin pelitavaksi modernin *jeu à la nantaisen* ja tulosta tuli. Kaudella 1962/63 seura juhli Division 2:n voittoa ja nousua pääsarjaan. Menestyskulku jatkui myös liigassa, kun Nantes voitti seurahistoriansa ensimmäisen mestaruuden 1965. Nantes pysyi hänen johdollaan Ranskan huipulla koko 16 vuoden mittaisen valmennusjakson ja voitti kolme mestaruutta sekä Coupe de la Liguen 1965. Ranskan cupissa voittoa ei irronnut, vaikka Arribas'n miehistö esiintyikin finaalissa kolme kertaa. 

Nantes-pestinsä aikana Arribas toimi vuonna 1966 neljässä ottelussa Ranskan maajoukkueen valmentajana yhdessä Jean Snellan kanssa. Hän jätti Nantesin 1976 ja valmensi kaudella 1976/77 Olympique Marseillea, mutta menestys jäi vaatimattomammaksi. Vuotta myöhemmin hän siirtyi Lille OSC:n päävalmentajaksi. Hän luotsasi seuraa uransa viimeiset neljä kautta, mutta menestys jäi liigan alemman keskikastin sijoituksiin. Hän jätti valmentajantehtävät 61-vuotiaana 1982.

Arribas kuoli 28. syyskuuta 1989 pitkän sairauden murtamana 68-vuotiaana.

Meriitit
--------

* Ranskan mestaruus (3): 1965, 1966, 1973
	+ Hopeaa (2): 1967, 1974
* Coupe de France
	+ Hopeaa (3): 1966, 1970, 1973
* Coupe de la Ligue: 1965
* Divison 2: 1963

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Karel Michlowski** | **FC Nantesin päävalmentaja**1960–1976 | Seuraaja:**Jean Vincent** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Jules Zvunka** | **Olympique de Marseillen päävalmentaja**1976–1977 | Seuraaja:**Jules Zvunka** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Charles Samoy** | **Lille OSC:n päävalmentaja**1978–1982 | Seuraaja:**Arnaud Dos Santos** |

RanskaRanskan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajat
Batteux (1955-62) • Guérin (1962–66) • Arribas ja Snella (1966) • Fontaine (1967) • Dugauguez (1967-68)   
 Boulogne (1969–73) • Kovács (1973–75) • Hidalgo (1976–84) • Michel (1984-88)   
 Platini (1988–92) • Houllier (1992–93) • Jacquet (1993–98) • Lemerre (1998–2002) • Santini (2002–04)   
 Domenech (2004–2010) • Blanc (2010–2012) • Deschamps (2012–)
**Dame N’Doye** (s. 21. helmikuuta 1985 Thiès, Senegal) on senegalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa englantilaista Hull Cityä ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Seurajoukkueura
---------------

N’Doye aloitti ammattilaisuransa kotimaansa ASC Jeanne d'Arcista vuonna 2003. Hän pelasi joukkueessa kolme kautta, jonka jälkeen hän siirtyi Al-Saddin kautta Académica Coimbraan.

Hyvin sujuneen kauden jälkeen portugalilaisseurassa, N’Doye teki sopimuksen kreikkalaisjätti Panathinaikosin kanssa. Hänestä maksettiin 800 000 siirtokorvaus.

12. tammikuuta 2009 hän siirtyi tanskalaisseura Kööpenhaminaan arviolta noin 2 miljoonan euron siirtokorvauksella. Hän teki joukkueen kanssa 4½-vuotisen sopimuksen.

Lähteet
-------

1. ↑  Dame N´Doye til F.C. Copenhagen FCK. Viitattu 1.10.2010. (tanskaksi)
2. ↑  FCK byder på skarpskytte Ekstra Bladet. Viitattu 1.10.2010. (tanskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* N'Doyen esittely FC Kööpenhaminan kotisivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (tanskaksi)

Senegalin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2015
1 Coundoul |
2 Mbodj |
3 Djilobodji |
4 N’Diaye |
5 Diop |
6 L. Sané |
7 Sow |
8 Kouyaté |
9 Diouf |
10 Mané |
11 N’Doye |
12 Badji |
13 M’Bengue |
14 Touré |
15 Cissé |
16 Gomis |
17 Gueye |
18 Souaré |
19 Konaté |
20 S. Sané |
21 Gassama |
22 Saivet |
23 Camara |
Valmentaja Giresse
**Samantha Strong** (s. 9. kesäkuuta 1967 Seattle, Washington) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän aloitti esiintymisen vuonna 1986 ja jatkoi sitä vuoteen 2002 saakka. Hän on 168-senttinen. Hän voitti vuonna 1988 AVN-palkinnon (*Best New Starlet*), ja hänet on myös otettu AVN Hall of Fameen. 

Strong kieltäytyi 1980-luvulla työskentelemästä myös homopornossa esiintyneen Jeff Strykerin kanssa AIDS-pelon takia. Syntyi kiista Vivid Entertainmentin kanssa, ja lopulta Strong kuitenkin myöntyi esiintymään Strykerin kanssa elokuvassa *The Heiress* (1988).

Lähteet
-------

1. ↑  Internet Adult Film Database: Samantha Strong


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Samantha Strong
**Thomas Arthur Connolly** (5. lokakuuta 1899 San Francisco – 18. huhtikuuta 1991) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi San Franciscon arkkihiippakuntaan 11. kesäkuuta 1926 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Silan titulaaripiispaksi 10. kesäkuuta 1939. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Joseph Mitty, jota avustivat Robert John Armstrong ja Thomas Kiely Gorman.

Connolly sai 28. helmikuuta 1948 nimityksen Seattlen koadjuuttoripiispaksi, joksi hänet asetettiin 21. huhtikuuta. Hänestä tuli 18. toukokuuta 1950 Seattlen piispa, ja 23. kesäkuuta 1951 hänet nimitettiin sen arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 26. syyskuuta 1951. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja jäi eläkkeelle 13. helmikuuta 1975.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Thomas Arthur Connolly


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Donald Faison (2007)
**Donald Adeosun Faison** (s. 22. kesäkuuta 1974, New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Faison on parhaiten tunnettu roolihahmona Murray Duvall *Clueless*-elokuvassa ja samannimisessä televisiosarjassa, sekä Dr. Christopher Turkina *Tuho-osasto*-televisiosarjassa. Hän on esiintynyt myös elokuvissa *Kick-Ass 2*, *Uptown Girls*, *Big Fat Liar – valehtelija* ja *Remember the Titans* sekä televisiosarjassa *Sabrina, teininoita* (*Sabrina The Teenage Witch*).

Aiheesta muualla
----------------

* Donald Faisonin virallinen kotisivu
* Donald Faison Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Cleveland Williams** (6. kesäkuuta 1933 – 3. syyskuuta 1999) oli yhdysvaltalainen nyrkkeilijä, jonka pitkä ura kesti vuodesta 1951 aina vuoteen 1972 asti. *Ring Magazine* on listannut hänet yhdeksi parhaimmista nyrkkeilijöistä, jotka eivät koskaan voittaneet maailmanmestaruutta.

Elämä ja ura
------------

Williamsin oli uransa aikana vaikea päästä mestaruusotteluihin asti. Vuonna 1959 hänet oli asetettu maailmanmestari Floyd Pattersonin ykköshaastajaksi, kunnes tuleva maailmanmestari Sonny Liston voitti Williamsin 15. huhtikuuta 1959 ja otti haastajan paikan itselleen. Williams pääsi nopeasti tappiosta yli ja otteli menestyksekkäästi muutamia voittoja, mutta joutui jälleen Listonin pysäyttämäksi 13. maaliskuuta 1960 järjestetyssä uusintaottelussa. Tämän jälkeen hänen nousemistaan mestaruusotteluun haittasivat tasapeli Eddie Machenia vastaan ja tappio Ernie Terrellille jaetuilla tuomariäänillä.

Williams sai ampumahaavoja käsiinsä, eikä otellut vuonna 1965. Heikossa kunnossa ollessaan hän vihdoin sai kauan odottamansa mahdollisuuden voittaa maailmanmestaruuden, kun hän otteli maailmanmestari Muhammad Alia vastaan 14. marraskuuta 1966. Ali voitti ottelun tyrmäyksellä kolmannessa erässä, ja ottelun jälkeen Williams ilmoitti lopettavansa uransa.

Williams teki paluun nyrkkeilykehiin 1970-luvulla ja jätti nyrkkeilyn lopullisesti vasta vuonna 1972 oteltuaan 92 ottelua, joista hän voitti 78. Hänet murhattiin vuonna 1999.
Olli Ojanaho Jyvässprintissä 31.8.2019
**Olli Ojanaho** (25. helmikuuta 1997) on suomalainen suunnistaja. 

Suunnistuksen nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Ojanaho voitti vuosina 2015–2017 kuusi kultaa, kaksi hopeaa ja kaksi pronssia. 

Aikuisten MM-kilpailuihin Ojanaho osallistui vuonna 2017: hän oli keskimatkalla 27. Seuraavalla kaudella hän jätti MM-kilpailut väliin ja ilmoitti harjoitelleensa suunnistusta liikaa. Kilpailemista kaudella 2019 haittasi nilkkavamma.

Flims Flaaxin MM-kilpailussa 2023 Ojanaho saavutti viestissä hopeaa ja pitkällä matkalla pronssia.

Ojanaho saavutti pitkän matkan SM-kultaa vuonna 2020.

Ojanaho on edustanut vuodesta 2017 Helsingin Suunnistajia ja sitä ennen Rovaniemellä asuessaan Ounasvaaran Hiihtoseuraa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ojanaho Olli | *www.suunnistusliitto.fi*. Viitattu 14.9.2019.
2. ↑  Gueorgiou viimeiseen MM-keskimatkan kultaansa | *www.suunnistusliitto.fi*. Viitattu 14.9.2019.
3. ↑  Reponen, Jussi-Pekka: Superlupaus Olli Ojanaho sai "suunnistusähkyn" ja kieltäytyi MM-kisoista – "Palaute on ollut pelkästään positiivista ja kannustavaa" *Helsingin Sanomat*.  25.7.2018. Viitattu 14.9.2019.
4. ↑  Reponen, Jussi-Pekka: Suunnistusähkystä kärsineelle Olli Ojanaholle uusi takaisku, tärkeä rooli Jukolan viestissä "isosti vaarassa" *Helsingin Sanomat*.  7.6.2019. Viitattu 14.9.2019.
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑  Olli Ojanaho Helsingin Suunnistajiin | Helsingin Suunnistajat *helsinginsuunnistajat.fi*. Viitattu 14.9.2019. [vanhentunut linkki]
Rudnitšnyin fosforiittitehtaan rauniot.
**Rudnitšnyi** (ven. Рудни́чный) on kaupunkimainen taajama Venäjällä Kirovin alueen Ylä-Kaman piirissä. Se sijaitsee 39 kilometriä Kirsin kaupungista pohjoiseen. Taajaman kautta kulkee Jarin ja Lesnoin välinen rautatie (Verhnekamskajan asema). Asukkaita on 5 000 henkeä (vuonna 2010).

Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1915 perustetusta fosforiittikaivoksesta. Vuonna 1934 kaivoksen yhteyteen rakennettiin seudulle karkotettujen kulakkien asutus ja vuonna 1937 siitä tuli Vjatlagina tunnetun vankileirihallinnon väliaikainen keskus. Myöhemmin hallinto siirrettiin nykyiseen Lesnoihin, mutta Rudnitšnyiin jäi erillinen, nykyäänkin toimiva vankileiri.

Neuvostoaikana Rudnitšnyissa toimi fosforiittikaivos ja vuonna 1970 avattu fosforilannoitetehdas. Nykyään kaivos on lopettanut toimintansa ja taajama on menettänyt suuren osan asukkaistaan. Ainoa työnantaja on lähellä sijaitseva vankileiri.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2010 g.  2010. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 28.8.2009. Viitattu 15.10.2010. (venäjäksi)
2. 1 2  Kak vsjo natšalos *rudnik43.ru*.  Arkistoitu 24.12.2010. Viitattu 15.10.2010. (venäjäksi)
3. ↑  Natalja Hitrova: VJATLAG: spetskontingent i mestnoje naselenije *rudnik43.ru*.  Arkistoitu 24.12.2010. Viitattu 15.10.2010. (venäjäksi)
4. ↑  Verhnekamje: Krai skazotšnyh, potšti netronutyh bogatstv *verhnekamje.ru*. Viitattu 15.10.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Rudnitšnyin taajamalle omistettu sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Frederick Whitcroft
**Frederick John "Fred" Whitcroft** (20. joulukuuta 1882 Port Perry, Ontario – 9. elokuuta 1931) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka hyökkääjänä pelasi useissa amatööriseuroissa kuten myös varhaisissa ammattilaisjoukkueissa. Näistä mainittakoon Renfrew Creamery Kings ja Kenora Thistles. 

Uransa alkuvaiheissa hän saavutti kiekkopiireissä mainetta erinomaisilla otteillaan Peterborough Colts -amatööriseurassa. Vuonna 1907 Stanley Cup -mestari Kenora Thistles allekirjoitti hänen kanssaan 700 dollarin sopimuksen. Whitcroft pelasi hyvin, mutta ei voinut estää Thistlesin tappiota Stanley Cupin loppuottelussa Montreal Wanderersille kahdessa ottelussa.

Seuraavana vuonna Whitcroft allekirjoitti sopimuksen Alberta Professional Hockey Leaguessa pelaavan Edmonton Eskimosin kanssa. Kaksi vuotta sarjan maalitilastoja hallittuaan, mutta Stanley Cupia turhaan tavoiteltuaan Whitcroft palasi itään ja teki sopimuksen National Hockey Association -liigan Renfrew Creamery Kings -seuran kanssa. Sopimuksen arvo oli 2 000 dollaria. Hänen joukkuetovereitaan olivat tulevat Hockey Hall of Fame -tähdet Cyclone Taylor, Frank Patrick, Lester Patrick ja Newsy Lalonde. Kun Stanley Cupin tavoittelu tämänkään organisaation riveissä ei onnistunut, Whitcroft vetäytyi kiekkoilusta.

Frederick Whitcroft valittiin Hockey Hall of Fameen 1962.

Aiheesta muualla
----------------

* Frederick Whitcroft's biography at Legends of Hockey
* Online biography of Frederick Whitcroft
Charles ja Diana Ingram vuonna 2006.
**Charles Ingram** (s. 1963) on Britannian armeijan entinen upseeri, joka tuli tunnetuksi *Haluatko miljonääriksi* -televisiosarjan brittiläisessä versiosta. Vuonna 2001 Ingram voitti ohjelmassa miljoona puntaa, mutta jälkikäteen paljastui, että Ingramin vaimo Diana ja hänen ystävänsä yskähtivät aina katsomossa, kun Ingram oli valitsemassa oikeaa vaihtoehtoa. Ingram määrättiin maksamaan sakkoja 15 000 puntaa sekä oikeudenkäyntikuluja 10 000 puntaa, mutta on viivästyttänyt rahojen maksamista uusilla oikeudenkäynneillä ja oli vuoteen 2016 mennessä maksanut vain 1 240 puntaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Charles Ingram *IMDb*. Viitattu 13.10.2019.
2. ↑  Niina Enqvist: Haluatko miljonääriksi? -visassa härskin huijauksen tehnyt kilpailija elää erakkona maaseudulla – tv-ohjelma pilasi miehen elämän *Ilta-Sanomat*.  2.5.2018. Viitattu 13.10.2019.
3. ↑  Matti Järvi: Upseeri voitti Haluatko miljonääriksi -visailusta miljoona puntaa – narahti huijauksesta ja saikin jättisakot *Ilta-Sanomat*.  7.3.2016. Viitattu 13.10.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Gérard Corbiau** (s. 19. syyskuuta 1941 Bryssel) on belgialainen elokuvaohjaaja.

Corbiau aloitti vuonna 1968 uransa Belgian kansallisen ranskankielisen televisioyhtiön *RTBF:n* ohjaajana. Hän teki yhtiölle yli 50 reportaasia. Vuodesta 1980 lähtien Corbiau toteutti musiikkiin perustuvia televisioelokuvia eritoten RTBF:n ohjelmasarjassa *Musique-Opéra-Ballet*. Hän toteutti myös kaksi musiikkisatua, jotka saivat erityisen myönteisen vastaanoton TV-kriitikoilta, jotka palkitsivat hänet kansallisella tunnuspalkinnolla. Vuonna 1982 Corbiau ohjasi dokumenttielokuvan *Chronique d’une saison* RTBF-kanavalle. Elokuvan tuotti Georges Dumortier.

Corbiaun ensimmäinen elokuva oli vuonna 1987 tehty *Le Maïtre de Musique*. Elokuva oli kritiikkimenestys ja sai Oscar-ehdokkuuden parhaasta ulkomaalaisesta elokuvasta.

Seuraavaksi Corbiau toteutti vuonna 1990 elokuvan *L’Année de l’Eveil*, joka perustui Charles Juliet’n samannimiseen teokseen. Vuonna 1994 hän ohjasi elokuvan *Farinelli – kastroitu*. Elokuvan yhteydessä hän teki yhteistyötä IRCAMin kanssa, jonka avulla hän onnistui rekonstruoimaan kuuluisan kastraattilaulajan äänen. Elokuva palkittiin Golden Globe -palkinnolla parhaana vieraskielisenä elokuvana. Ranska lähetti elokuvan myös maan virallisena Oscar-ehdokkaana. 

Elokuva *Aurinkokuningas tanssii* oli hänen neljäs pitkä elokuvansa ja se tuli levitykseen vuonna 2000. Elokuva sai kolme César-palkinnon ehdokkuutta.

Vuonna 2003 hän ohjasi televisioelokuvan *Saint Germain ou la Négociation*. Elokuva sai parhaan kirjan elokuvaksi toteuttamisen palkinnon, jonka luovutti vuonna 2004 Forum Littérature et Cinéma de Monte Carlo.

Gérard Corbiau on tehnyt dokumenttielokuvan *José van Dam, 25 ans après*, joka on elokuva hänen ystävästään.

Filmografia
-----------

* 1989 : *Le Maître de musique*
* 1991 : *L'Année de l'éveil*
* 1994 : *Farinelli*
* 2000 : *Aurinkokuningas tanssii* (*Le Roi danse*)
* 2003 : *Saint-Germain ou la négociation* (televisioelokuva)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Mljetin kansallispuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Dubrovnik-NeretvaKroatia |
| Pinta-ala | 
53,8 km2, 52,9 km2View and modify data on Wikidata  |

Hallinto| Tyyppi | 
Kansallispuisto, puistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
11. marraskuuta 1960, 1960View and modify data on Wikidata  |
| Luokitus | 
Yhteisön tärkeänä pitämä alue (en)View and modify data on Wikidata  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

Pyhän Marian luostari
**Mljetin kansallispuisto** sijaitsee Kroatiassa Mljetin saaressa. Kansallispuisto on kahden saarella olevan järven ympärillä ja se kattaa saaresta kolmanneksen. Järvet ovat 29 metriä syvä *Malo jezero* (pieni järvi) ja 48 metriä syvä *Veliko jezero* (suuri järvi), jossa sijaitsevassa saaressa on Pyhän Marian (*Sveta Marija*) benediktiiviläisluostari. Järvet ovat kirkasvetisiä ja niiden vesi on suolaista. Suurempi järvistä yhdistyy Adrianmereen kapealla uomalla, ja siitä on taas uoma pienempään järveen. Järvissä elää suojeltuja Aurelia-meduusoja sekä Paracentrotus lividus-merisiilejä.

Retkeily
--------

Kansallispuiston alueella kulkee paljon polkuja, joita pitkin pääsee tutustumaan alueeseen. Saaren kylissä vuokrataan polkupyöriä, joilla pääsee ajamaan vaikka järviä kiertävän asvaltoidun reitin. Myös kanootteja vuokrataan järvien rannoilla.

Lähteet
-------

1. ↑  (en) Nationally designated areas (CDDA)View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3  Jutta Mattsson: Vihreän lämmön viettelys.  *Aamulehti*, 3.7.2013, s. B31.
3. ↑  Ilkka Pernu: Piilopaikkojen Dubrovnik.  *Matkailulehti Mondo*, Kesä-elokuu 2012, s. 34-37.
**Mahamane Ousmane** (s. 20. tammikuuta 1950) on nigeriläinen poliitikko. Hänet valittiin Nigerin ensimmäisissä vapaissa presidentin vaaleissa maansa presidentiksi vuonna 1993. Ousmane menetti virkansa sotilasvallankaappauksessa tammikuussa 1996. Sotilasvallankaappauksen johtaja Ibrahim Baré Maïnassara julistautui Nigerin uudeksi presidentiksi. Vallankaappauksen yhteydessä Ousmane vangittiin. Hänet vapautettiin saman vuoden huhtikuussa.

Presidenttikautensa jälkeen Ousmane on toiminut sekä maansa kansalliskokouksen puheenjohtajana että CDS-puolueen puheenjohtajana.

Ousmane on luonut näkyvää uraa myös kansainvälisessä politiikassa. Hänet valittiin Länsi-Afrikan valtioden muodostaman Ecowasin (Economic Community Of West African States) jäsenvaltioiden parlamenttien välisen komitean puheenjohtajaksi vuonna 2003 ja uudelleen vuonna 2004. IPU:n (Inter-Parliamentary Union) ihmisoikeuksien komitean puheenjohtajaksi hänet valittiin vuonna 2004.

CDS-puolue asetti Ousmanen presidenttiehdokkaakseen helmikuussa 2011. Tällä kertaa hän sai ainoastaan 8,2% annetuista äänistä eikä tullut valituksi.

Aiheesta muualla
----------------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Sandro Šanšiašvili** (georg. სანდრო შანშიაშვილი, 1888 Džugaani – 1979) oli georgialainen runoilija ja näytelmäkirjailija.

Elämänvaiheet
-------------

Šanšiašvili syntyi pienessä Džugaanin kylässä lähellä Sighnaghin kaupunkia (joka kuului tuolloin Venäjän keisarikuntaan). 1900-luvun alussa hänen runo- ja proosamuotoiset näytelmänsä alkoivat kiinnittää huomiota. Samaan aikaan hän osallistui vallankumousliikkeeseen tsaarinvaltaa vastaan ja joutui vankilaan vuonna 1908. Hän alkoi kirjoittaa pitkiä runoja, jotka perustuivat kreikkalaisiin legendoihin Kolkhiista, ja kokosi vuonna 1909 runoteoksen, jota kutsutaan tavallisesti nimellä *Sevdis baghi* (georg. სევდის ბაღი, "surun puutarha"). Siihen vaikuttivat georgialainen 1700-luvun runoilija Besiki ja ranskalainen aikalaissymbolisti Paul Verlaine. Vuoden 1910 aikoihin kriitikot ylistivät häntä lupaavimmaksi ja eurooppalaistuneimmaksi georgialaisrunoilijaksi. Hän opiskeli Berliinissä, Zürichissä ja Leipzigissa vuosina 1911–1914 ja symbolistisen kertovan runouden vaikutus hänen tuotantoonsa korostui. 

Ensimmäisen maailmansodan aikana hän liittyi Georgian kansallisdemokraattiseen puolueeseen, joka kannatti Georgian itsenäisyyttä Venäjästä, ja toimitti sanomalehti *Sakartveloa* ja aikakauslehti *Merania*. Vuonna 1925 Šanšiašvili kokosi kahdenkymmenen vuoden aikana laatimansa lyriikan kokoelmaan *Gavlili gza* (georg. გავლილი გზა, "kulkemani ylevä tie"), minkä jälkeen hän laati sarjan sankarirunoutta. Viimein vuonna 1930 hän nousi koko Neuvostoliitossa kuuluisaksi teoksellaan *Anzor*, joka on Kaukasian oloihin mukautettu käännös Vsevolod Ivanovin Venäjän sisällissotaa käsittelevästä näytelmästä *Bronepojezd 14-69* (ven. Бронепоезд 14-69, "panssarijuna 14-69"). Sandro Akhmeteli, Rustaveli-teatterin ohjaaja, muunsi näytelmän wagnerilaiseksi spektaakkeliksi. "Vasemmiston" neuvostokriitikot hyökkäsivät välittömästi näytelmää vastaan, koska heidän mielestään se trivialisoi vallankumouksen. 1930-luvulla Šanšiašvili yritti ylistää Stalinia ja Berijaa, koska hänen siteensä vainottuun Georgian älymystöön vaaransivat hänen henkensä Stalinin suurten puhdistusten aikana. Hänen myöhemmät draamansa käsittelivät 1700-luvun Georgian epäonnea ja sisällissotien aiheuttamia katastrofeja. Hänelle myönnettiin Neuvostoliiton valtionpalkinto vuonna 1949.

Lähteet
-------

* Rayfield, Donald: *The Literature of Georgia: A History*, s. 245–6. Routledge, 2000. ISBN 0-7007-1163-5.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |

 |