recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Heikki Klemetti Näkkäläjärvi**, saam. **Juvvá Lemet**, (s. 18. lokakuuta 1960 Enontekiö) on pohjoissaamelainen kielenkääntäjä ja poliitikko. Näkkäläjärvi on Lapin yliopiston arktisten alkuperäiskansojen tutkimuksen tutkijatohtori.

Hän toimi 2008–2015 Suomen saamelaiskäräjien puheenjohtajana. Vuosina 1996–2003 hän toimi Saamelaiskäräjien jäsenenä, minkä jälkeen hän toimi varajäsenenä puheenjohtajuuteen asti. 

Näkkäläjärvi pyysi eroa Saamelaiskäräjien puheenjohtajan tehtävästä maaliskuussa 2015. Valtioneuvosto myönsi eron 19.3.2015. Saamelaiskäräjien tiedotteen mukaan Näkkäläjärven eropyynnön syynä oli se, että eduskunta ei hyväksynyt hallituksen esitystä saamelaismääritelmäksi. Näkkäläjärven mukaan eduskunnan päätös säilyttää nykyinen saamelaismääritelmä vaarantaa saamelaisten alkuperäiskansa-aseman.

Saamelaiskäräjien ohella Näkkäläjärvi on työskennellyt esimerkiksi Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen saamen kielen lautakunnan pohjoissaamenkielisenä jäsenenä. Eduskuntavaaleissa 2011 Näkkäläjärvi oli RKP:n ehdokkaana Lapin vaalipiirissä saaden 261 ääntä. 

Näkkäläjärvi on koulutukseltaan kulttuuriantropologi (FT). Hän on suorittanut saamen kielen ja saamelaiskulttuurin ylemmän jatkotutkinnon (FL). Hänen väitöskirjansa käsittelee Jauristunturin poropaimentolaisuutta ja sen kehittymistä. Ennen Saamelaiskäräjien puheenjohtajan tehtävää Näkkäläjärvi toimi useissa yliopistoissa ja tutkimuslaitoksissa ja keskittyi tutkimaan väitöskirjaansa sivuten saamelaista poropaimentolaisuutta, sen suhdetta ympäristöönsä sekä aiheeseen liittyvää terminologiaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Henkilökunta *ulapland.fi*. Viitattu 17.10.2017.
2. ↑  Saamelaiskäräjät - puheenjohtaja *samediggi.fi*.  29.9.2013. Viitattu 12.11.2013.
3. ↑  Pirita Näkkäläjärvi, Martta Alajärvi: Saamelaiskäräjien puheenjohtaja eroaa tehtävistään saamelaismääritelmän takia *Yle*.  11.3.2015. Viitattu 20.5.2017.
4. ↑  Aletta Lakkala: Valtioneuvosto myönsi eron Klemetti Näkkäläjärvelle *Yle*.  19.3.2015. Viitattu 20.5.2017.
5. ↑  Lapin vaalipiiri  20.4.2011. Oikeusministeriö. Viitattu 22.4.2011.
6. ↑  Näkkäläjärven väitöskirja antaa tietoa saamelaisten poropaimentolaisuudesta *Yle Uutiset*.  16.9.2013. Viitattu 13.11.2013.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Yle

 |

 |
**Kustaa Cavén** (3. huhtikuuta 1747 Pertteli – 30. elokuuta 1829 Lammi) oli suomalainen rusthollari, lautamies ja suomen lähetyskunnan talonpoikaisedustaja silloisesta Turun ja Porin läänistä

Henkilöhistoria
---------------

#### Perhe ja työhistoria

Cavénin vanhemmat olivat rusthollin isäntä Matti Kaarlenpoika ja äiti Stiina Matintytär. Isänsä kuoleman jälkeen Kustaasta tuli Mikkolassa sijainneen rusthollin isäntä. Kustaa avioitui Uskelan Lopen kylä Pertun rusthollarin tyttären Annan kanssa (s. 1746). 1800-luvun vaihteessa Kustaa otti nimekseen Caven.

Vuonna 1808 kreivi von Buxhoevden antoi käskyn valita edustajat kaikista säädyistä Pietariin lähetettävää valtuuskuntaa varten. Caven, talonpoika ja lautamies Uskelan pitäjässä, sai kutsun tulevasta luottamustoimestaan silloiselta Turun ja Porin läänin maaherralta Knut von Troililta 1. elokuuta 1808. Kustaa edusti suomen lähetyskunnassa Piikkiön ja Halikon kihlakuntia, hän matkusti pietariin 25. lokakuuta 1808, ja palasi takaisin 7. tammikuuta 1809. , joita hän oli edustanut jo vuonna 1800 Norrköpingin valtiopäivillä. Matkastaan lähetyskunnassa hän sai tunnustuksena keisarilta kultaisen mitalin ja tukun ruplia.

Perttelissä hän piti Mikkolan rusthollia ja toimi vuosikausia lautamiesten esimiehenä. Hän kuoli kotonaan elokuussa 1829. Hänen vaimonsa vuodesta 1773 Anna Henrikantytär oli edesmennyt kolme vuotta aikaisemmin. Suuresta jälkeläiskatraasta oli jäljellä vain yksi tytär, jonka perilliset omistivat Mikkolan 1900-luvun alkupuolelle saakka.

Kunnianosoitukset
-----------------

* Venäjän keisarikunta Keisari Aleksanteri I:n lähetyskunnan muistomitali, jul. 17. marraskuuta 1808.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Blomstedt, Kaarlo, ym. (toim.): *Kansallinen elämäkerrasto, I osa: A–E*, s. 397–398. Porvoo: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1927.
2. ↑  1539-1540 (Tietosanakirja / 1. A-Confort) Cavén, Kustaa Matinpoika Tietosanakirja osa 1. *runeberg.org*. Viitattu 16.1.2023.
3. 1 2  31.10.1939 Vaasa no 294, s. 4 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 23.1.2023.
4. ↑  1911 Historiallinen Aikakauskirja no 1, s. 14 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 24.2.2024.
5. ↑  Lähetyskunnan mitali *acrobat.adobe.com*. Viitattu 26.1.2023.
6. ↑  Kuvamateriaalia Suomen lähetyskunnan mitalista *acrobat.adobe.com*. Viitattu 26.1.2023.
**Paula Susanna Salmela** (s. 1965 Mänttä) on suomalainen kuvanveistäjä ja kuvataiteen maisteri, joka asuu ja työskentelee Porvoossa. Salmela on valmistunut Kankaanpään taidekoulusta vuonna 2001 ja Kuvataideakatemiasta vuonna 2008. Salmela on Suomen Kuvanveistäjäliitto ry:n jäsen. Hän on työskennellyt Suomen lisäksi Tanskassa ja Hollannissa. Julkisia teoksia esimerkiksi Porvoon Campuksen yleisen tilan reliefi *Together* 2015, Tampereen Vuoreksen reliefi *Heijastus* 2015, Vantaan Kivistön tilateos *In-Out* 2017 ja Porvoon Veden pumppaamorakennuksen seinässä oleva terästeos *Virtaus*.

Salmela on luonut teoksissaan *Kosketus* (2007), *Luottamus* (2007) ja *Present* käsitteen "tilanneinstallaatio" (engl. *situation installation*). Salmela on ollut läsnä synnyttämässä teosta yhdessä katsojan kanssa esimerkiksi kosketuksen tai läsnäolon kautta. *Present* on Salmelan ensimmäinen teos, joka on esillä Taidemuseo Göstassa hänen synnyinkaupungissaan Mäntässä.*selvennä*

Valokuvia teoksista
-------------------

* Heijastus, 2015, Tampere.*Heijastus*, 2015, Tampere.
* Virtaus, 2019, Porvoo.*Virtaus*, 2019, Porvoo.
* Tarkalla korvalla, 2020, Lempäälä*Tarkalla korvalla*, 2020, Lempäälä

Lähteet
-------

1. ↑  Bio *Paula Salmela*. Viitattu 24.7.2017. (englanniksi)
2. ↑  Taideteokset Vuoreksessa Vuore Palvelu Oy. Viitattu 19.4.2020. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Länsirannan taidereitti (PDF) (kohde 15) Porvoon kaupunki.
4. ↑  Virtaus *Taide rakentamisessa*. Viitattu 5.3.2024.
5. ↑  Paula Salmela aikoo istua seuraavat 100 päivää tekemättä mitään – käy vain vessassa ja syömässä - Aamulehti *Aamulehti*.  23.2.2017.  Arkistoitu 23.2.2017. Viitattu 24.7.2017.
6. ↑  Paula Salmelan Present tarjoaa tilaisuuden läsnäoloon Serlachius-museoissa *Serlachius Museot*.  Arkistoitu 6.3.2019. Viitattu 24.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Paula Salmelan kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Järistyksen episentrumi
**Alaskan maanjäristys 1964** (engl. *Good Friday Earthquake tai Great Alaska Earthquake*) oli vuonna 1964 tapahtunut voimakkain tunnettu maanjäristys Pohjois-Amerikan historiassa. Voimakkuudeltaan järistys oli 9,2 Richterin asteikolla, ja sen keskus oli Prince William Sound -lahdella Alaskassa.

Tyynenmeren ja Pohjois-Amerikan mannerlaattojen välinen siirroslinja repesi pitkänäperjantaina 27. maaliskuuta 1964 kello 17.36 paikallista aikaa (UTC−10). Maanjäristys kesti 3–5 minuuttia. Merenpohjan siirroksista seurasi jopa 67 metrin korkuisia tsunameja, jotka aiheuttivat suurimman osan kuolonuhreista ja taloudellisista vahingoista. Pystysuorat siirrokset olivat jopa 11,5 metriä. Maanjäristyksen vaikutukset näkyivät 250 000 km²:n alueella Alaskassa.

Maanjäristyksessä kuoli 131 ihmistä. Uhreista 122 kuoli tsunamin seurauksena (106 Alaskassa ja 16 muualla) ja yhdeksän itse maanjäristyksen uhrina. Taloudelliset vahingot olivat arviolta 300 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria (1964 USD) eli 1,8 miljardia vuoden 2005 dollaria.

Kuvia
-----

* Kuvaa Anchoragesta.Kuvaa Anchoragesta.
* Sewardin kaupungin satamaa muutamia kuukausia järistyksen jälkeen.Sewardin kaupungin satamaa muutamia kuukausia järistyksen jälkeen.
* Tsunami iski lankunpalan renkaan läpi.Tsunami iski lankunpalan renkaan läpi.

Lähteet
-------

1. ↑  USGS: M9.2 - The Great Alaska Earthquake and Tsunami of March 27, 1964 USGS.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alaskan maanjäristys 1964** Wikimedia Commonsissa
Polymetakryylihapon rakenne
**Polymetakryylihappo** eli **PMAA** on polymeeri, jonka monomeeri on metakryylihappo. Sillä on useita käyttökohteita.

Ominaisuudet
------------

Polymetakryylihapon molekyylimassa on tavanomaisesti 25 000–350 000 g/mol. Polymeerin sulamispiste on noin 205 °C ja lasisiirtymälämpötila on 185–230 °C. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen, mutta liukoisuus pienenee lämpötilan kasvaessa. Polymetakryylihappo myös absorboi runsaasti vettä. Aine liukenee lisäksi etanoliin, dioksaaniin ja dimetyyliformamidiin. Polymetakryylihapon karboksyylihapporyhmät voivat luovuttaa protonin, ja yhdiste on polyelektrolyytti. Mekaanisilta ominaisuuksiltaan polymetakryylihappo on kovaa ja haurausta. Yhdisteen tiheys on 1,285 g/cm3

Valmistus ja käyttö
-------------------

Polymetakryylihappoa valmistetaan radikaalipolymeroinnilla metakryylihaposta. Reaktio voidaa suorittaa joko vedessä tai orgaanisessa liuottimessa. Radikaali-initiaattorina käytetään vetyperoksidia, kaliumpersulfaattia tai bentsoyyliperoksidia. Reaktiolämpötila on 60–100 °C ja reaktion on nopein happamissa tai emäksisissä oloissa. Muodostuva polymeeri on taktisuudeltaan ataktista. Isotaktista polymetakryylihappoa saadaan hydrolysoimalla isotaktisia polymetakryylaattiestereitä.

Polymetakryylihappoa käytetään muun muassa absorboimaan vettä, maaleissa ja liimoissa sekä viskositeetin säätäjänä kosmetiikkatuotteissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Gregor Herth, Gunnar Schornick & Fredric L. Buchholz: "Polyacrylamides and Poly(Acrylic Acids)", teoksessa *Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2015.
2. 1 2 3  Johanna A. Vandenbrande, James R. Brown, Anastasia S. Arrington & Timothy E. Long: "Water Soluble Polymers", teoksessa *Encyclopedia of Polymer Science and Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2023.
3. 1 2 3  Hans R. Kricheldorf: *Handbook of Polymer Synthesis*, s. 271–277. CRC Press, 1992. ISBN 0-8247-8514-2. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 22.3.2024). (englanniksi)
4. 1 2 3  George Wypych: *Handbook of Polymers*, s. 489–492. ChemTech Publishing, 2022. ISBN 978-1-927885-96-3. (englanniksi)
5. ↑  Graham Swift: "Acrylic (and Methacrylic) Acid Polymers", teoksessa *Encyclopedia of Polymer Science and Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2002.
**Korkeussukellus** on hyppäämistä veteen huomattavasti tavallista uimahyppyä korkeammalta. Korkeussukellusta voi harjoittaa kilpaurheiluna muita osallistujia vastaan tai vain yrityksenä tehdä jokin ennätys.

Korkeussukellus oli ensi kertaa mukana uinnin maailmanmestaruuskilpailuissa Barcelonassa vuonna 2013. Maailmanmestaruuskisoissa miehet hyppäävät 27 metrin korkeudesta ja naiset 20 metrin korkeudesta. Muissa kilpailuissa miesten käyttämät korkeudet vaihtelevat 22-27 metrin ja naisten 18-23 metrin välillä. Urheilijat eivät yleensä voi harjoitella kilpailuympäristössä ennen kuin pari päivää ennen kilpailua. Korkeussukeltajan vauhti hypyn aikana voi nousta 96 kilometriin tunnissa.

Hyväksytyn ennätyshypyn kriteerit ovat kiistanalaiset. ABC-televisioyhtiön ohjelmassa *Wide World of Sports* osallistujien piti tehdä ainakin yksi voltti ja poistua vedestä ilman muiden apua. Vuonna 1985 Randy Dickinson hyppäsi 53,24 metristä Hong Kongin Ocean Parkissa, mutta mursi reisiluunsa, eikä päässyt vedestä pois ilman apua. Vuonna 1987 sveitsiläinen Olivier Favre hyppäsi 53,9 metristä Ranskassa, mutta mursi selkänsä ja hänet piti pelastaa. Brasilialainen Laso Schaller hyppäsi vuonna 2015 Sveitsissä kalliolta 58,8 metrin korkeudesta. Hän rikkoi nivelsiteensä käyttämästään suojuksesta huolimatta, mutta pääsi vedestä pois omin avuin ja on Guinnessin Ennätyskirjassa ennätyksen haltija. Hän ei kuitenkaan tehnyt ABC-yhtiön edellyttämää volttia.

Suomessa Matti Myllymäki hyppäsi 50 metristä pellehypyn vuonna 2001, mutta loukkaantui hyvin pahasti.
**Dinajpur** on kaupunki Luoteis-Bangladeshissa Rangpurin alueella. Sen asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 191 329.

Maantiede
---------

Dinajpur sijaitsee Bangladeshin luoteisosassa Punarbhabajoen varrella. Alue on osa Barindin tasaista alluviaalitasankoa.

Historia
--------

Dinajpur Rajbarin raunioita.
Dinajpur on kansanperinteessä yhdistetty *Mahabharatan* hindulaisessa eepoksessa mainittuun paikannimeen *Matsyadesa*. Matsyadesa on paikka, jonne Pandavat pakenevat. *Ramayanassa* sama paikka esiintyy Raman vaimo Sitan karkotuspaikkana. Lähellä sijaitsee kukkula, joka on liitetty Sitan asuinpaikkaan. Dinajpur mainitaan joskus myös Ramayanan kirjoittajana mainitun Valmikin kotikaupunkina. Nykyinen nimi Dinajpur on johdettu ilmeisesti ei-arjalaisesta termistä *Dinaj*, johon on liitetty sanskritin pääte *pur*.

Dinajpur oli osa Varendran historiallista aluetta ja sitä hallitsivat Palan ja Senan valtakunnat. Niiden kausilta alueella jäi buddhalaisia monumentteja, kuten Dhibarin monoliitti. Sittemmin aluetta hallitsivat muslimit. 1400-luvulla se oli Bengalin sulttaaneja vastaan sotineen Raja Ganeshan tukialuetta. Joissain tarinoissa Raja Ganesha yhdistetään myös itse kaupungin perustamiseen. Kaupungin historiallisia rakennuksia ovat esimerkiksi Suran moskeija ja Dinajpurin maharadžan palatsi.

Intian jaon yhteydessä Dinajpurista tuli osa Pakistaniin liitettyä Itä-Bengalia.

Talous
------

Mohammad Daneshin tiede- ja teknologiayliopiston kirjasto.
Dinajpuria ympäröivä seutu tunnetaan hedelmällisenä viljelymaana, jolla kasvatetaan etenkin riisiä. Muita viljeltyjä kasveja ovat esimerkiksi juutti, vehnä ja sokeriruoko. Kaupungissa on tekstiili-, sokeri- ja riisiteollisuutta.

Väestö
------

Dinajpurin asukasluku oli Bangladeshin vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 191 329. Vuonna 2001 vastaava lukema oli 167 374, vuonna 1981 88 967 ja vuonna 1974 61 866.

Kaupungissa sijaitsee Hajee Mohammad Daneshin tiede- ja teknologiayliopisto.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Dinajpur Encyclopaedia Britannica. Viitattu 14.3.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3  Syedur Rahman: "DINAJPUR", *Historical dictionary of Bangladesh*. The Scarecrow Press, 2010. ISBN 978-0-8108-7453-4. (englanniksi)
3. 1 2 3  B. Lewis, Ch. Pellat and J. Schacht. Assisted by J. Burton-Page, C. Dumont ja V.L. Ménage: *Encyclopaedia of Islam, Volume II (C-G)*, s. 297. Brill, 1991. ISBN 9789004070264. (englanniksi)
4. ↑  National Volume-3: Urban Area Report (pdf) (arkistolinkki, s. 24) *Population and Housing Census 2011*. Bangladesh Bureau of Statistics.  Arkistoitu 18.5.2015. Viitattu 2.2.2021. (englanniksi)
**MAX IV** (vuoteen 2011 *Max-lab)* on synkrotroni-tutkimuskeskus, joka sijaitsee Lundissa Ruotsissa.

Max IV laboratorio 20.6.2016.
MAX IV:n rakentaminen aloitettiin 2010 ja se otettiin käyttöön kesäkuussa 2016. Paikalla sijaitsi aiemmin MAX I, II ja III -laitteistot. 640 miljoonaa euroa maksanut laitteisto on valmistuessaan Ruotsin kaikkien aikojen suurin tutkimuslaitteistoinvestointi ja maailman suurin lajissaan.

Max IV koostuu kolmesta hiukkaskiihdyttimestä, joista yksi on lineaarikiihdytin ja kaksi varastorenkaita. Suuremman pyöreän kiihdyttimen ympärysmitta on 528 metriä ja se on suunniteltu 3 GeV:n energialle ja röntgensäteilylle. Pienempi 96 metrin ympärysmittainen rengas on suunniteltu 1,5 GeV:n energialle ja ultraviolettisäteilylle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lähes Rooman Colosseumin kokoinen – Ruotsin kuningas vihki käyttöön 168-metrisen 640 miljoonaa euroa maksaneen tutkimuslaitteiston *tekniikkatalous.fi*. Viitattu 11.8.2016.
2. 1 2  Accelerators – MAX IV *www.maxiv.lu.se*.  Arkistoitu 11.6.2017. Viitattu 11.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* MAX IV Laboratory
**Brown Swiss** on Sveitsissä kehitetty nautarotu. Se on keskikoinen ja väriltään ruskeanharmaa nautarotu. Se on yleensä perinnöllisesti sarvellinen. Faba ylläpitää kyseisen rodun kantakirjaa Suomessa. Faba on karjantuottajien osuuskunta jonka tavoite on kar­jan li­sään­ty­mi­sen, ja­los­ta­mi­sen ja ter­vey­den pa­ran­ta­mi­nen.

Rodun kuvaus
------------

Rotu on kotoisin Sveitsistä ja arvellaan olevan yksi vanhimmista nautaroduista.Sveitsistä on löydetty noin 4 000 eaa. vanhoja jäänteitä lehmien luista jotka saattavat olla tästä rodusta. Einsiedeln luostarissa benediktiiniläiset munkit alkoivat jalostaa tätä rotua jo noin 1 000 sitten.

Rotu on tunnettu säyseästä ja rauhallisesta luonteesta. Sillä on vankkarakenteiset jalat, ja se on muutenkin raskasta tekoa. Lehmä painaa 600 kilon molemmin puolin ja täysikasvuinen sonni voi painaa 2 000 kiloa. Sen maidon rasva-proteiinisuhde on hyvin juuston valmistukseen sopiva. Se on myös pitkäikäinen rotu.

Yhdysvalloitoihin rotua tuotiin ensimmäisen kerran vuonna 1869, jolloin maahan tuotiin 25 sonnia ja 140 lehmää. Nykyään Yhdysvalloissa on niitä noin 7–8 miljoonaa. Siellä rotua pidetään ensisijaisesti lypsyrotuna, muualla sitä kasvatetaan myös lihan vuoksi.

Rodun nimestä huolimatta näiden nautojen värit vaihtelevat harmaa Brown Swiss.
Brown Swissin värit vaihtelevat harmaasta, ruskeaan–tummanruskeaan, ne saattavat myös olla miltei valkoisiakin.

Jalostaminen
------------

Jalostuksessa on ollut tavoitteena parantaa rodun maidontuotanto-ominaisuuksia; valkuaistuottoa, maidon kuiva-ainepitoisuutta, hedelmällisyyttä sekä terveyttä, rakennetta ja kestävyyttä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Faban kantakirjaohjesääntö Brown Swiss -rodulle *Faba - Faban kantakirjaohjesääntö*.  2013.  Arkistoitu 2.7.2016. Viitattu 27.6.2018.
2. ↑  Faban esittely - Tämä on Faba *Faba*.  Arkistoitu 27.6.2018. Viitattu 27.6.2018.
3. 1 2 3 4 5  Brown Swiss Breed - Breed Facts *Brown Swiss Association*.  Arkistoitu 27.6.2018. Viitattu 27.6.2018 (englanniksi) .
4. 1 2 3 4  Breeds - Brown Swiss *The Cattle Site*.  2000–2014. Viitattu 27.6.2018 (englanniksi) .
5. 1 2 3  Elischer, Melissa: History of dairy cow breeds: Brown Swiss *Michigan State University*.  15.9.2016. Viitattu 27.6.2018 (englanniksi) .
6. ↑  Heikkilä, Terttu: 20 Maidon valkuais- ja rasvapitoisuus riippuvat pitkälti lehmän perimästä *Kehittyvä Elintarvike*. Kehittyvä Elintarvike & Elintarviketieteiden Seura r.y..  Arkistoitu 27.6.2018. Viitattu 27.6.2018.
7. 1 2  Brown Swiss *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 27.6.2018 (englanniksi) .

Aiheesta muualla
----------------

* Paavola, Raili & Vähäsarja, Sari: Uusin lypsykarjarotu kiinnittää katseita *Yle - Uutiset*.  30.7.2009. Viitattu 27.6.2018.
* Sveitsin ruskea lehmä Faktat *Lemmikit tiedot*. Viitattu 27.6.2018.
* The Brown Swiss Breed *The Brown Swiss Cattle Society*.  2014.  Arkistoitu 11.6.2018. Viitattu 27.6.2018 (englanniksi) .
Ukraine NOW:n logo
**Ukraine NOW** on Ukrainan valtion virallinen brändi. Se on luotu edustamaan Ukrainaa ulkomailla ja toimimaan maabrändin kehittäjänä.

Historia
--------

Suunnittelusta vastaava 27-jäseninen komitea aloitti toimintansa 10. toukokuuta 2018 saatuaan siihen luvan maan hallitukselta. Taustalla oli selvitys, jonka mukaan kolme Ukrainaan ulkomailla eniten liitettävää sanaa olivat "korruptio", "vallankumous" ja "sota". Uuden brändin tarkoituksena olisi kohentaa kuvaa Ukrainasta maailmalla.. Brändin toteutti Banda Agency -niminen yritys, joka vastasi myös Kiovan euroviisujen brändistä vuonna 2017. Ukrainan maabrändin arvioitiin vuonna 2018 olevan arvoltaan 68 miljardia dollaria.

Maan kulttuuriministeriö hyväksyi logon lopullisesti syyskuussa 2018 ja julkaisi samassa yhteydessä ohjeet siitä, miten Ukraine NOW:n logoa tulisi käyttää.

Vuonna 2020 Ukrainan presidentti Volodymyr Zelenskyi alkoi kampanjoida Ukraine NOW -brändin puolesta uudelleen. YouTubessa julkaistussa videossa Zelenskyi tuo esille Ukrainaa etenkin IT-alalle potentiaalisena maana alhaisten verojen vuoksi..

Vastaanotto
-----------

X-Ray nimesi Ukraine NOW:n vuoden 2018 uudelleenbrändäykseksi. Myös Red Dot palkitsi brändin samana vuonna.

Ukraine NOW:n logo sai osakseen myös kritiikkiä, koska sen katsottiin muistuttavan liiaksi Pornhubin logoa.

Lähteet
-------

1. ↑  Vinokurov, Jaroslav: Ukraine NOW: 5 питань про новий бренд України | Громадське телебачення *hromadske.ua*.  11.5.2018. Viitattu 25.2.2021. (ukrainaksi)
2. ↑  Datskevych, Natalia: Ukraine creates ‘Ukraine NOW’ brand to promote itself abroad *KyivPost*.  10.5.2018. Viitattu 25.2.2021. (englanniksi)
3. ↑  MIP: Government Approves Ukraine NOW Brand-Book *Ministry of Culture, Youth and Sport of Ukraine*.  26.9.2018. Viitattu 25.2.2021. (englanniksi)
4. ↑  Володимир Зеленський закликав світову спільноту до всебічного партнерства з Україною  24.8.2020. Офіс Президента України. Viitattu 25.2.2021. (englanniksi)
5. ↑  'Ukraine Now' brand wins competition of marketing revolutionaries *www.ukrinform.net*. Viitattu 25.2.2021. (englanniksi)
6. ↑  Red Dot Design Award: Ukraine NOW *www.red-dot.org*. Viitattu 25.2.2021.
7. ↑  Ukraine’s ambitious new national branding campaign wins top global design award *bunews.com.ua*.  Arkistoitu 15.2.2020. Viitattu 25.2.2021.
**Veronoikaisu** on veroviranomaisen tekemä itseoikaisu silloin, kun toimitetussa verotuksessa havaitaan virhe. Se on jälkiverotuksen lievempi muoto, johon ei liity veronkorotusta, vaan ainoastaan korko. Aloitteen verovelvollista hyödyttävään veronoikaisuun voi tehdä sekä verovelvollinen että viranomainen. Oikaisu on tehtävä viiden vuoden kuluessa verotuksen päättymistä seuraavan vuoden alusta. Verotusta ei voida oikaista, jos asia on jo ratkaistu valitukseen annetulla päätöksellä.

Veronoikaisu verovelvollisen vahingoksi on tehtävä yleensä verotuksen päättymistä seuraavan vuoden aikana. Jos kyseessä on verottajan kirjoitus- tai laskuvirhe tai verotus on perustunut sivullisilta saatuihin virheellisiin tietoihin, veronoikaisu on tehtävä kahden vuoden kuluessa verotuksen päättymistä seuraavan vuoden alusta. Jos verovelvollinen ei ole antanut veroilmoitusta ollenkaan tai se on ollut puutteellinen, erehdyttävä tai väärä, veronoikaisu on tehtävä viiden vuoden kuluessa verotuksen päättymistä seuraavan vuoden alusta. Tällainen verotuksen oikaisu edellyttää, että verovelvollinen on osaksi tai kokonaan jäänyt verottamatta.

Jos verovelvollinen on antanut puutteellisen, erehdyttävän tai väärän veroilmoituksen tai ei ole antanut sitä ollenkaan, hänelle määrätään veronoikaisun lisäksi veronlisäys (viivekorko) ja veronkorotus. Veronoikaisu verotettavan vahingoksi voidaan jättää tekemättä, jos kyseessä on vähäinen tulo.

Piiritullikamarin määräämän valmisteveron määrää voidaan muuttaa verovelvollisen hyväksi, jos piiritullikamari toteaa virheellisen asiantilan oikaisuvaatimuksen tai valituksen johdosta tai muutoin. Veronoikaisu voidaan tehdä kolmen vuoden kuluessa veron määräämistä seuraavan kalenterivuoden alusta tai myöhemminkin, kunhan vaatimus on tehty tänä aikana.

Lähteet
-------

1. ↑  *Encyclopædia iuridica fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa V palsta 1139.
2. 1 2 3  Laki verotusmenettelystä, 55–59 § (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Valmisteverotuslaki, 44 §
Riihimäen urheilupuisto.
**Riihimäen urheilupuisto** on Riihimäen Harjukylässä sijaitseva urheilupuisto. 

Arkkitehti Otto-Iivari Meurmanin laatimassa Riihimäen asemakaavassa vuodelta 1922 oli alue kaavoitettu julkisen istutusten tai yksityisten viljelymaiksi. Alueella oli myös keskusurheilukenttä, joka kunnostettiin sotien jälkeen. Nykyisen Urheilupuiston yleissuunnitelman laati arkkitehti Yrjö Lindegren vuonna 1950. Urheilupuisto on esimerkillinen sotien jälkeen rakennettu urheilualue.

Urheilupuisto sijaitsee harjulla, joka on ensimmäisen ja toisen salpausselän välinen päämoreeni, joka syntyi noin 12 000 vuotta sitten. Tämän harjun lakea pitkin kulkee myös valtakunnallinen vedenjakaja.

Riihimäen urheilupuiston kokonaisuuteen kuuluvat urheilutalo, maauimala, uimahalli, urheilukenttä sekä tennis- ja koripallokentät. Puiston koillispäässä on myös kuntoilupiste. Alueella on myös kuntopolku sekä kuntoportaat. Arkkitehtien Yrjö Lindegrenin ja Aulis Blomstedtin suunnittelema maauimala valmistui alueelle 1956. Raimo S. O. Valjakan suunnittelema urheilutalo valmistui 1967. Urheilutalossa on liikuntasali, kuntosali, voimailusali sekä kokoushuone ja siellä toimii myös keilahalli. Vuonna 1979 valmistui maauimalan viereen arkkitehtien Osmo Lapon ja Jussi Suomalan suunnittelema uimahalli. 

Urheilupuiston alueella sijaitsee myös arkkitehti Erik Bryggmanin suunnittelema Vesilinna, joka suunniteltiin sekä vesitorniksi että näkötorniksi. Tornin ylätasanteella toimii kesäisin kahvila Café Bar Torni.

Kuvia
-----

* Urheilupuistossa sijaitsee Riihimäen keskusurheilukenttä.Urheilupuistossa sijaitsee Riihimäen keskusurheilukenttä.
* Urheilupuiston jalkapallokenttä.Urheilupuiston jalkapallokenttä.
* Urheilupuiston kuntoportaat.Urheilupuiston kuntoportaat.
* Urheilupuistossa on kilometrin pituinen, luonnonläheinen kuntopolku.Urheilupuistossa on kilometrin pituinen, luonnonläheinen kuntopolku.
* Urheilupuiston kuntoilupiste.Urheilupuiston kuntoilupiste.
* Riihimäen urheilutalo.Riihimäen urheilutalo.
* Riihimäen maauimala.Riihimäen maauimala.
* Riihimäen uimahalli.Riihimäen uimahalli.
* Vesilinna.Vesilinna.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Riihimäen urheilupuisto - Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt, Museovirasto, *rky.fi*, viitattu 25.7.2020.
2. 1 2  Riihimäen kotikaupunkipolku 2009 (Arkistoitu – Internet Archive) (sivu 18, kohta 29 - Urheilupuisto), *riihimaki.fi*, viitattu 25.7.2020.
3. ↑  Riihimäen kaupunki - Ladut ja ulkoilureitit (kohta Urheilupuiston kuntorata), *riihimaki.fi*, viitattu 25.7.2020.
4. ↑  Urheilukentät - Riihimäen kaupunki (kohta Keskusurheilupuisto), *riihimaki.fi*, viitattu 25.7.2020.
5. ↑  Urheilutalo - Riihimäen kaupunki, *riihimaki.fi*, viitattu 26.7.2020
*Tämä artikkeli käsittelee palvelinohjelmaa. Katso myös täsmennyssivu.*

**Apache HTTP Server** on avoimeen lähdekoodiin perustuva HTTP-palvelinohjelma. Apachen HTTP-palvelin on Apache Software Foundationin tunnetuin tuote.

Yleistä
-------

Apachen HTTP-palvelin on saatavilla Unixille (BSD:t, Linux), Windowsille ja useille muille käyttöjärjestelmille, ja lisäksi se on integroitu OS X -käyttöjärjestelmään. Sen kehitys alkoi NCSA:n httpd-palvelinohjelmasta. Alkujaan Apache oli vain joukko päivityksiä ja korjauksia NCSA:n palvelimeen, mutta version 2.0 myötä se kirjoitettiin kokonaan uudelleen. Apachen nimi viittaa virallisesti Apassi-intiaaniheimoon, mutta sen on sanottu alusta lähtien olevan myös väännös ilmaisusta "*a patchy server*" (paikattu palvelin).

Pelkkä Apache tukee ainoastaan staattisten tiedostojen jakamista HTTP-protokollan yli. Apachen ydintä voidaan täydentää useilla moduuleilla, jotka mahdollistavat palvelimen räätälöinnin omia tarpeita vastaavaksi. Osa moduuleista tulee ohjelmiston mukana, osa on muiden tahojen tekemiä. Mukana tulevia moduuleita ovat muun muassa mod\_cgi, joka mahdollistaa ulkoisten ohjelmien ajamisen CGI-ympäristössä, ja mod\_rewrite, joka mahdollistaa erittäin monipuolisen URIen manipuloinnin. Ulkopuolisia moduuleja ovat muun muassa mod\_perl, joka integroi Perl-tulkin palvelimeen ja nopeuttaa täten Perl-kielellä kirjoitettujen skriptien suorittamista, ja mod\_log\_mysql, joka mahdollistaa lokien tallentamisen MySQL-tietokantaan.

Vuoden 1996 huhtikuusta lähtien Apache on ollut Internetin suosituin HTTP-palvelin. Netcraftin tutkimuksen mukaan Apachella on 50 prosentin osuus kaikista palvelimista elokuussa 2008. Toiseksi suosituin palvelinohjelmisto on ollut Netcraftin mukaan Microsoftin IIS. 
Myöhemmin nginx on ohittanut Apachen suosiossa ja Microsoftin palvelin on menettänyt suosiotaan.

Tekniikka
---------

Apache käyttää usean prosessin arkkitehtuuria ilman säikeistystä. Jokainen käynnistetty prosessi voi käsitellä tulevia pyyntöjä, ja pääprosessi hallitsee käynnissä olevien prosessien *poolia*.

Versiointi
----------

Apachen versio 2.2.0 julkaistiin 1. joulukuuta 2005.

Apache käyttää versionumerojärjestelmää, jota Linux-ydin ennen käytti: jos sekundäärinen versionumero on pariton, on kyseessä kehitys- ja testiversio, jossa saattaa olla testaamattomia ja toimimattomia ominaisuuksia, ja jos numero on parillinen, on kyseessä vakaa, tuotantokäyttöön tarkoitettu versio.

Katso myös
----------

* .htaccess – Apachen hakemistokohtainen asetustiedosto
* Apache Cocoon
* LAMP

Lähteet
-------

1. ↑  [ANNOUNCEMENT] Apache HTTP Server 2.4.58 Released, 19. lokakuuta 2023 (viitattu 19. lokakuuta 2023). Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Frequently Asked Questions The Apache Software Foundation. Viitattu 24.10.2010. (englanniksi)
3. 1 2  August 2008 Web Server Survey  elokuu 2008. Netcraft.  Arkistoitu 20.5.2010. Viitattu 27.9.2008. (englanniksi)
4. ↑  September 2021 Web Server Survey *news.netcraft.com*.  29.9.2021. Viitattu 30.9.2021. (englanniksi)
5. ↑  Apache MPM prefork *httpd.apache.org*. Viitattu 14.3.2024. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (englanniksi)
Emil Rudolf Weiß
**Emil Rudolf Weiß** (1875 Lahr/Schwarzwald – 1942 Meersburg, Saksa) oli saksalainen taidemaalari. Hän opiskeli osaksi Karlsruhen taideakatemiassa, osaksi Pariisissa ja Stuttgartissa. Hän liittyi värikäsittelyltään ranskalaisiin mestareihin, varsinkin Paul Cézanneen, ja on hienon väriaistinsa avulla luonut varsinkin kukka- ja asetelmamaalausten (*stilleben*) alalla kauniita teoksia. Vähemmän onnistuneita ovat hänen alastomia naismalleja esittävät maalauksensa.

Weßin maalaama muotokuva puolisostaan kuvanveistäjä Renée Sintenisistä, 1930.
Hän toimi vuodesta 1907 Berliinin taideteollisuusmuseon professorina ja suunnitteli onnistuneita taideteollisuusmalleja esimerkiksi lasimaalauksiin, seinämosaiikkeihin, huonesisustuksiin ja kankaisiin. Hän sai niistä useissa näyttelyissä palkintoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Weiß, Emil Rudolph, Deutsche Biographie, viitattu 15.3.2024
2. ↑  Weiss, Emil Rudolf, Tietosanakirja. Osa 10, palsta 803. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1919

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Emil Rudolf Weiß** Wikimedia Commonsissa
**Titta Keinänen** (s. 28. lokakuuta 1993) on suomalainen karateka. Hän voitti EM-pronssia vuonna 2019 ja ensimmäisenä suomalaisena vuonna 2018 Karate1 Premier League -osakilpailun. Keinänen valittiin tammikuussa 2019 Vuoden läpimurto -urheilijaksi Suomessa.

Elämä ja ura
------------

Keinänen varttui Honkilahden kylässä Eurassa. Perheessä oli viisi lasta, joista Titta oli keskimmäinen ja ainoa tyttö. Hän aloitti karaten yhdeksänvuotiaana isänsä Kai Keinäsen valmennuksessa.

Keinänen lopetti karaten 16-vuotiaana ja piti lajista neljän vuoden tauon. Hän on kertonut, että teini-ikäisenä tuntui rankalta viettää suurin osa ajasta isän ja myös kilpailleen isoveljen kanssa. Tauon aikana Keinänen vietti vuoden vaihto-oppilaana Ecuadorissa ja opiskeli parturi-kampaajaksi.

### Paluu karateen ja nousu maailmanhuipulle

20-vuotiaana Keinänen päätti palata karaten pariin. Hänen isänsä Kai Keinänen siirtyi vuoden 2017 alusta puolipäivätoimiseksi ammattivalmentajaksi ja vuoden 2018 alusta kokopäivätoimiseksi karaten olympiavalmentajaksi. Titta Keinänen vaihtoi vuonna 2017 kevyemmistä sarjoista yli 68 kilogrammaisten sarjaan.

Huhtikuussa 2018 Keinänen voitti Marokossa järjestetyn Karate1 Premier League -kilpailun ensimmäisenä suomalaisena. Hän voitti toisen osakilpailun Turkissa kesäkuussa 2018. Vuoden 2018 maailmanmestaruuskilpailuissa Keinänen oli seitsemäs. Maailmancupin kokonaispisteissä hän oli toinen.

Valmennuksen kokopäiväistymisen ja sarjavaihdon jälkeen Keinänen on noussut karaten maailmanhuipulle. Vuoden 2017 alussa hän ei mahtunut maailmanlistalla 200 parhaan joukkoon, ja vuoden 2018 alussa hän oli noussut 67:ksi. Vuoden 2019 alussa hän oli noussut jo toiseksi oman sarjansa maailmanrankingissa. Keinänen sai Suomen urheilugaalassa tammikuussa 2019 Vuoden läpimurto -palkinnon. Maaliskuussa 2019 Keinänen voitti EM-pronssia yli 68-kiloisten painoluokassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kaita-aho, Juha: Läpimurto -pystillä palkittu vuoden karateka Titta Keinänen valmistautuu jo täysillä uuteen kauteen *Alasatakunta*.  18.1.2019. Viitattu 19.1.2019.
2. 1 2  Titta Keinänen, karate Suomen Urheilugaala.  Arkistoitu 19.1.2019. Viitattu 19.1.2019.
3. 1 2  Kurvinen, Virpi: Jeesus ja kilpaurheilu – mutkattomasti mukana arjessa *Uusi Tie*.  25.5.2016. Kustannus Oy Uusi Tie. Viitattu 19.1.2019.
4. 1 2  Räjähdysmäinen nousu maailman huipulle vuonna 2018 – OlympiaCastin vieraana Titta Keinänen  10.9.2018. Suomen Olympiakomitea. Viitattu 19.1.2019.
5. 1 2  Hänninen, Petri: Titta Keinänen teki läpimurron tulevan olympialajin kansainväliseen kärkeen - toukokuussa maailmanlistan viidenneksi *Yle Urheilu*.  14.4.2018. Yleisradio. Viitattu 19.1.2019.
6. ↑  Titta Keinäsestä ensimmäinen suomalainen Karate1 osakilpailun voittaja  8.4.2018. Suomen Karateliitto. Viitattu 19.1.2019.
7. ↑  Hirvonen, Hinni: Arvokisoissa pettymyksiä kokenut Titta Keinänen herkistyi EM-pronssista: "Vihdoinkin se tuli"  30.3.2019. Yle. Viitattu 30.3.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Sportliv: Titta Keinänen - dropoutista karaten huipulle Yle Areena. 11.5.2019.
**Huaca Prieta** oli Perun keskisen esikeraamisen kauden aikainen asutuskeskus. Se sijaitsi rannikolla, jonka toinen asutuskeskus oli Aspero. Huaca Prieta oli Chicaman jokilaakson varhainen asutuskeskittymä, mistä on löydetty varhaisimmat merkit puuvillan käytöstä ajalta 2500 ekr. Huaca Prietasta on löydetty myös varhaisimpia punottuja kankaita, jotka ovat peräisin ajalta 4000 vuotta sitten.

Huaca Prietan seudulta El Brujosta on löydetty merkkejä asutuksesta 14 000 vuotta sitten. Chicamajoen varrelta on löytynyt sarja hautakammioita, jotka olivat olleet lähellä asuinrakennuksia. Alueelta on löydetty merkkejä siitä, että asutuskeskuksessa hallittiin verrattain edistynyttä tekniikkaa arjen asioissa ja alueella tehtiin myös jonkinlaista taidetta. Seudun varhaishistoria jaetaan neljään vaiheeseen. Ensimmäinen vaihe oli noin 12500-5600 ekr, ajalla ennen Huaca Prietan rakentamista, jolloin oli jonkinlaista asutusta Dillehayssa ja Bonavia. Toisessa vaiheessa, noin 5600-4400 ekr rakennuskulttuuri alkoi kehittyä. Kolmannen ja neljännen vaiheen aikana arkitehtuuri kehittyi sellaiseksi, kuin mitä se on nykyään.

Lähteet
-------

1. ↑  Maria Longhena, Walter Alva: *Historialliset kulttuurit, Peru*, s. 18, 117. Suomentanut Eija Kämäräinen. Weilin+Göös, 2009. ISBN 978-951-0-32994-8.
2. ↑  Sheena Coupe: *Mayoista maoreihin*, s. 104. Suomentanut Ritva Forslund, Eija Kämäräinen, Raimo Salminen, Juha Valste. WSOY, 1995. ISBN 951-0-18782-8.
3. ↑  Huaca Prieta  2020. Brujo. Viitattu 13.3.2024. (englanniksi)
**Carnegie Institution for Science** (suom. *Carnegien tiedeinstituutti*) on yhdysvaltalainen tiedejärjestö. Se perustettiin vuonna 1902, ja siihen kuuluu nykyään kuusi tutkimusyksikköä viidessä kaupungissa.

Historia
--------

Vuonna 1901 Andrew Carnegie jätti uransa liikemiehenä ja aloitti hyväntekeväisyyden harrastamisen. Hän harkitsi kansallisen yliopiston perustamista Washingtoniin, mutta päätyikin sijoittamaan uuteen itsenäiseen tutkimuslaitokseen. Carnegie ilmoitti presidentti Theodore Rooseveltille olevansa halukas lahjoittamaan 10 miljoonaa dollaria uuden tiedelaitoksen perustamiseen. Carnegie valitsi ensimmäiseen hallitukseen 27 henkilöä, ja hallitus piti ensimmäisen virallisen kokouksensa ulkoministerin toimistossa 29. tammikuuta 1902. Hallitus valitsi ensimmäiseksi puheenjohtajakseen Johns Hopkinsin yliopiston rehtorin Daniel Coit Gilmanin.

Alkujaan järjestö suuntasi varansa yksittäisten tutkimushankkeiden avustamiseen useilla eri aloilla, kuten tähtitieteessä, antropologiassa, kirjallisuudessa, taloustieteessä, historiassa ja matematiikassa. Hallitus muutti kantaansa sen jälkeen, kun Robert Simpson Woodwardista tuli puheenjohtaja vuonna 1904. Woodwardin aikana hallitus päättikin tukea enemmän tutkimusyksiköitä kuin yksittäisiä tutkimuksia.

Yksiköt
-------

Carnegien tiedeinstituuttiin kuuluu kuusi tutkimusyksikköä. Baltimoressa on embryologian yksikkö, joka perustettiin 1913. Se keskittyi 1960-luvulle saakka ihmisalkion kehittymiseen. Yksikkö on 1960-luvun jälkeen laajentanut kiinnostustaan myös eläinten kehittymiseen ja perinnöllisyystieteeseen sekä solu- että molekyylitasolla.

Washingtonissa on kaksi yksikköä: geofysiikan laboratorio ja Maan magnetismin laitos. Vuonna 1905 perustettu geofysiikan laboratorio tutkii Maan sisäkerroksia. Maan magnetismin yksikkö sijaitsee samalla kampusalueella kuin geofysiikan laboratoriokin. Laitos perustettiin 1904, ja se suuntautui alkujaan tutkimaan Maan magneettikenttää. Yksiköstä on kuitenkin muodostunut monialainen tutkimuslaitos, jossa työskentelee tähtitieteilijöitä, astrofyysikkoja, geofyysikkoja, geokemistejä, kosmokemistejä ja planeettatutkijoita.

Kalifornialaisessa Stanfordin kaupungissa on myös kaksi yksikköä. Siellä sijaitsevat globaalin ekologian ja kasvitieteen yksiköt. Kasvitieteen yksikkö perustettiin 1903, ja se tutki alkujaan aavikon kasveja luonnollisessa elinympäristössään. Se on erikoistunut sen jälkeen yhteyttämisen tutkimiseen. Ekologian tutkimuslaitos perustettiin vuonna 2002, ja se olikin ensimmäinen uusi yksikkö 80 vuoteen.

Instituuttiin kuuluu lisäksi yhtenä laitoksena kaksi observatoriota. Ne sijaitsevat Pasadenassa Kaliforniassa ja Las Campanisissa Chilessä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Our History Washington:  Carnegie Institution of Washington.  Arkistoitu 1.12.2010. Viitattu 3.12.2010. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Our Research Washington:  Carnegie Institution of Washington. Viitattu 3.12.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Carnegie Institution for Science**.
* Instituutin kotisivut (englanniksi)
**Emilia Soini** (s. 16. lokakuuta 1995 Espoo) on suomalainen squashinpelaaja. Hän on ollut maailmanrankingissa parhaimmillaan 41. sijalla toukokuussa 2022.

Soini on voittanut squashin Suomen-mestaruuden vuosina 2012, 2016, 2017, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 ja 2024. Hän harjoitteli vuodesta 2014 lähtien viiden vuoden ajan New Yorkissa, Yhdysvalloissa. Hän pelasi vuonna 2019 maailmanmestaruuskilpailuissa naisten pääsarjassa ensimmäisenä suomalaisena 25 vuoteen mutta hävisi ensimmäisellä kierroksella egyptiläiselle Zeina Mickawylle 1–3.

Soini voitti vuoden 2023 Euroopan-mestaruuskilpailuissa Puolassa pronssia. Sen hän jakoi Ranskan Marie Stephanin kanssa, koska kummallekin välierän hävinneelle jaettiin mitali ennakkoilmoituksesta poiketen.

Lähteet
-------

1. ↑  Emilia Soini (Finland) *Squashinfo*. Viitattu 24.5.2022.
2. ↑  PSA World Squash Rankings: Emilia Soini *Squash Info*. Viitattu 1.12.2020.
3. ↑  Tilastot: Suomen mestarit Suomen Squashliitto. Viitattu 10.3.2024.
4. ↑  Emilia Soini kipuaa kohti maailman huippua New Yorkin kirkkaissa valoissa *Yle Urheilu*.  17.12.2018. Viitattu 9.4.2019.
5. ↑  Sjöblom, Petri: Emilia Soini sinnittelee suurten rahaturnausten kynnyksellä: "Jos en ole kuudessa vuodessa top 10:ssä, niin ei minua kannata enää haastatella"  24.2.2020. Yle. Viitattu 12.7.2021.
6. ↑  Egyptiläisvastustaja oli liian kova – Emilia Soinin MM-squashurakka jäi lyhyeksi  24.10.2019. Yle. Viitattu 12.7.2021.
7. ↑  Emilia Soini voitti EM-pronssia! *www.iltalehti.fi*. Viitattu 28.8.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Emilia Soini PSA World Tourin sivuilla (englanniksi)
**102 dalmatialaista** on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut Kevin Liman ohjaama elokuva, joka on jatko-osa elokuvalle *101 dalmatialaista* (1996).

Tarina
------

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Tohtori Pavlov on onnistunut parantamaan kolme vuotta vankilassa viettäneen Cruella de Vilin. Cruellalla oli elokuvassa *101 dalmatialaista* pakkomielteenä dalmatiankoirista tehty turkki. Hänet on saatu rokotteen avulla pitämään koirista. Ehdonalaisvalvoja Cloe Simon saa Cruellan asiakkaakseen. Cloe Simon ei ole innoissaan tästä, koska Cloen koira *Lakritsi* (engl. *Dipstick* ) joutui kärsimään Cruellan tempauksista eikä Cloe usko Cruellan todellisuudessa parantuneen. Kiltiksi luultu Cruella muuttuu pahaksi, kun Big Benin lyönnit palauttavat hänen aivojensa hermoradat entisille paikoilleen. Cruella tapaa ranskalaisen muotisuunnittelija Jean-Pierre Le Peltin, ja tästä alkaa heidän yhteinen uransa muotialalla. Saadakseen turkiksia heidän on jälleen napattava dalmatialaisia. Myös Cloen koirat napataan. Kevin Shepherdin (Ioan Gruffudd), Westministerin koirakodin perustajan, avulla koirat pääsevät takaisin kotiin ja Cruella suljetaan takaisin vankilaan. Tarinassa on mukana täplätön dalmatialainen Lumipallo, koirana itseään pitävä papukaija Papunen ja muita eläimiä.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Rooleissa
---------

| Alkuperäinen näyttelijä | Suomalainen näyttelijä (äänet) | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Glenn Close | Irina Milan | Cruella De Vil |
| Ioan Gruffudd | Janne Virtanen | Kevin Shepherd |
| Alice Evans | Petra Karjalainen | Chloe Simon |
| Tim McInnerny | Lasse Karkjärvi | Alonzo |
| David Horovitch | Esa Saario | Tri Pavlov |
| Ian Richardson | Veikko Honkanen | herra Torte |
| Gérard Depardieu | Eero Saarinen | Jean Pierre Le Pelt |
| Eric Idle (ääni) | Juha Varis | Papunen |
| Ben Crompton | Jukka Rasila | Ewan |
| Carol MacReady | Maija-Liisa Peuhu | Agnes |
| Jim Carter | Esko Kovero | tarkastaja Armstrong |
| Timothy West | Esa Saario | tuomari |
| Ron Cook | Esko Kovero | herra Nappi |

Vastaanotto
-----------

Elokuva tuotti avausviikonloppunaan 19 883 351 dollaria. Yhteensä elokuva tuotti Yhdysvalloissa 66 957 026 dollaria ja maailmanlaajuisesti 116 654 745 dollaria. Anthony Powellin tekemä puvustus oli ehdolla parhaan puvustuksen Oscar-palkinnon saajaksi.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
**Kent Franklin McWhirter** (s. 26. syyskuuta 1942 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan taiteilijanimellään Kent McCord. Hän näytteli lukuisissa toiminnallisissa televisiosarjoissa ja elokuvissa 1960-luvulta 2000-luvun alkuun. Hänen pitkäaikaisin roolinsa oli pääosa poliisisarjassa *Adam-12*.

Ura
---

Kent McCordin näyttelijän ura alkoi tilannekomediasarjassa *The Adventures of Ozzie and Harriet* vuonna 1962. Hän ystävystyi sarjan vakiokaartiin kuuluneen Ricky Nelsonin kanssa ja oli seuraavina vuosina mukana kaikkiaan 44 jaksossa. McCord teki sivurooleja myös kolmessa Elvis Presley -elokuvassa. Ensimmäisen pääroolinsa McCord sai 1968 television poliisisarjassa *Adam-12* aisaparinaan Martin Milner. Sarja menestyi hyvin ja sitä esitettiin vuoteen 1975. McCordin seuraava päärooli oli Troy tieteissarjassa *Taisteluplaneetta Galactica (1980)* Barry Van Dyken rinnalla. McCordin televisionäyttelijän ura jatkui muun muassa sarjoissa *UNSUB* (1989) ja *Seaquest DSV*.

McCord näytteli useita kreditoimattomia rooleja teatterielokuvissa 1960-luvun puolessavälissä. Vuonna 1967 hän teki kreditoidun luutnantin roolin sotaelokuvassa *The Young Warriors*. McCordin elokuvauraa kesti 2000-luvun alkuun, hänen roolinsa olivat tyypillisesti sivurooleja toimintaelokuvissa, kuten *Hei, taas me lennetään!* (1982) ja *Predator 2 – Saalistaja* (1990). Vuonna 1993 McCordilla oli merkittävä rooli romanttisessa kauhuelokuvassa *Return of the Living Dead 3*.

McCord on näytellyt myös teatterissa, kuten John Kenleyn perustamassa kesäteatterissa Kenley Players.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kent McCord *KentMcCord.com*. Buck Productions, Inc.. Viitattu 15.12.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Battlestarwiki: Kent McCord (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Kent McCord 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Tiesj Benoot** (s. 11. maaliskuuta 1994 Gent) on belgialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa harjoittelijana Lotto-Belisol-tallissa syksyllä 2014 ja edusti samaa joukkuetta, nimeltään viimeksi Lotto Soudal, vuoteen 2019. Kausilla 2020–2021 hän ajoi Team Sunweb / Team DSM:ssä ja vuodesta 2022 Team Jumbo-Visma / Team Visma–Lease a Bikessa.

Benoot voitti Strade Bianchen 2018 karattuaan Roman Bardet'lta ja Wout van Aertilta 12 kilometriä ennen maalia.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

2012
Oberösterreich-Rundfahrt (juniorit), pistekilpailun ja 2. etapin voitto
Keizer der Juniores Koksijde, 1. etapin voitto
2013
Circuit des Ardennes International, pistekilpailun ja nuorten kilpailun voitto
Vuelta Madrid, U23, nuorten kilpailun ja 2. etapin voitto
2014
Le Triptyque des Monts et Châteaux, pistekilpailun voitto
Ronde de l'Isard, nuorten kilpailun voitto
MM-kilpailut, alle 23-v. maantieajossa neljäs
2015
Flanderin ympäriajo, viides
Belgian ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
Grand Prix Cycliste de Montréal, viides
Pariisi–Tours, neljäs
2016
Volta ao Algarve, nuorten kilpailun voitto
Omloop Het Nieuwsblad, kolmas
Puolan ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides
2017
Volta ao Algarve, nuorten kilpailun voitto
Brabantse Pijl, kolmas
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 20:s
2018
Strade Bianche, voitto
Tirreno–Adriatico, kokonaiskilpailussa neljäs, nuorten kilpailun voitto
E3 Harelbeke, viides
Flanderin ympäriajo, kahdeksas
Brabantse Pijl, kolmas
2019
Strade Bianche, viides
Dwars door Vlaanderen, viides
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa neljäs
Ranskan ympäriajo, 9. etapilla toinen
Tanskan ympäriajo, 1. etapin voitto
Bretagne Classic Ouest-France, toinen
2020
Pariisi–Nizza, kokonaiskilpailussa toinen, pistekilpailun ja 6. etapin voitto
2021
Pariisi–Nizza, kokonaiskilpailussa viides
Liège–Bastogne–Liège, seitsemäs
2022
Dwars door Vlaanderen, toinen
Amstel Gold Race, kolmas
Clásica de San Sebastián, kolmas
2023
Kuurne–Bryssel–Kuurne, voitto
Strade Bianche, kolmas
Liège–Bastogne–Liège, seitsemäs
MM-kilpailut, maantieajossa yhdeksäs
2024
Dwars door Vlaanderen, neljäs

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tiesj Benoot *procyclingstats.com*. Viitattu 27.3.2024. (englanniksi)
2. 1 2 3  Tiesj Benoot *cyclingarchives.com*. Viitattu 28.1.2021. (englanniksi)
3. ↑  Strade Bianche: Benoot crushes the gravel in emphatic solo victory *cyclingnews.com*.  3.3.2018. Viitattu 4.3.2018. (englanniksi)