recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Saltšak Kolbakhorekovitš Toka** (ven. Салчак Калбакхорекович Тока, myös englanninkielisessä asussa *Salchak Toka*; 15. joulukuuta 1901 – 11. toukokuuta 1973) oli tuvalainen poliitikko. Hän toimi kymmeniä vuosia maansa kommunistisena johtajana, ensin Tannu Tuvan kansantasavallan pääministerinä, myöhemmin Tuvan autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan johtajana.

Saltšak Toka oli Kommunistisen Kaukoidän Yliopiston jäsen Moskovassa ja Kyzylissä. Vuonna 1929 neuvostoliittolaiset ottivat Tuvan johtajan Donduk Kuularin pois vallankahvasta ja asettivat hänet kotiarestiin. Samaan aikaan viisi tuvalaista opiskelijaa lähtivät takaisin Tuvaan opiskelemaan lisää. Toisin kuin Donduk, joka oli vastustanut liian voimakkaita otteita politiikassa, kuten pakkokollektivisointia, nämä opiskelijat olivat varmistetusti lojaaleja Stalinille. 6. maaliskuuta 1932 Saltšak Tokasta tuli Tuvan kansanvallankumouksellisen puolueen pääsihteeri.

Omalla valtakaudellaan Donduk Kuular vakiinnutti läheiset suhteet Staliniin. Kuularin vuonna 1932 tapahtuneen lopullisen syrjäyttämisen jälkeen Saltšak Tokasta tuli Tannu Tuvan täydellinen diktaattori. Hän otti käyttöön neuvostotyylisen kommunistisen ideologian, ja perinteinen tuvalainen paimentolaiselämäntyyli ja maanviljely loppuivat maatalouden kollektivisointiin ja perinteiset uskonnot (kuten buddhalaisuus ja šamanismi) kiellettiin. Uskonnollinen toiminta tukahdutettiin väkivalloin. Saltšak Tokan ympärille rakennettiin henkilökultti ja hänet palkittiin lukuisilla neuvostoliittolaisilla palkinnoilla hänen kirjallisten töidensä ansiosta.

Vuonna 1940 Toka meni naimisiin Hertek Antšimaan kanssa. Samana vuonna Antšimaa-Tokasta tuli maailman ensimmäinen ei-perinnöllinen naispuolinen valtionpäämies.

Vuonna 1944 Saltšak Toka ehdotti, että Tannu Tuva liittyisi Neuvostoliittoon. Tämä tapahtui 30. lokakuuta. Tuvasta tehtiin autonominen alue osana Venäjän sosialistista federatiivista neuvostotasavaltaa (Venäjän SFNT). 10. lokakuuta 1961 Tuvasta tuli oma autonominen sosialistinen neuvostotasavaltansa. Saltšak Toka toimi Tuvan johtajana kuolemaansa saakka.

Aiheesta muualla
----------------

* Saltšak Tokan patsas Tuvassa
* The World at War - TANNU TUVA 1911 - 1944 (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Latvia
* Kreikka
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Quebec Actin asiakirjaa (1774).
**Quebec Act** oli Ison-Britannian parlamentin vuonna 1774 säätämä laki, joka koski nykyisessä Kanadassa sijainneen Quebecin provinssin hallintoa. Aiemmin Ranskalle kuulunut provinssi oli liitetty Ison-Britannian alaisuuteen suuren siirtomaasodan päätteeksi vuonna 1763. Quebec Actilla oli suuri vaikutus paitsi Kanadan myös Yhdysvaltain historiaan, sillä se provosoi jo muutenkin kiihtyneitä kolmentoista siirtokunnan asukkaita yhdessä samanaikaisten "sietämättömien lakien" kanssa.

Vuoden 1774 laki pyrki kompromissiin ranskalaisajalta juontuvien perinteiden säilyttämisen ja brittiläistyylisen järjestelmän pystyttämisen väillä. Se asetti Quebecin provinssin johtoon brittiläisen kuvernöörin ja neuvoston, mutta kansalaisia edustavan edustajakokouksen koollekutsuminen todettiin laissa epäsopivaksi. Laki takasi ranskalaisen siviilioikeuskäytännön, maaomistukseen liittyneen seigneurial-järjestelmän sekä katolisen kirkon aseman säilymisen. Rikoslainsäädäntö sen sijaan tulisi olemaan brittiläinen. Laki kumosi Quebecin osalta Englannissa voimassa olleen Test Act -lain, joka kielsi katolisilta julkisissa viroissa toimimisen, ja määräsi sen sijaan katoliset vain vannomaan erillisen uskollisuudenvalan virkaanastuessaan.

Quebecin provinssin rajat oli määritelty aiemmin vuoden 1763 julistuksessa, mutta vuoden 1774 laki laajensi niitä liittämällä provinssiin koko Ohio- ja Mississippi-jokien välisen alueen. Pohjoisessa Quebec laajeni siten, että sen pohjoisraja kulki Suurten järvien ja Hudsoninlahden välillä.

Quebecin eteläpuolella sijainneissa kolmessatoista brittiläisessä siirtokunnassa Quebec Actiin suhtauduttiin huolestuneina monistakin syistä. Sen katsottiin luoneen ennakkotapauksen epädemokraattisen hallinnon asettamisesta, jota saatettaisiin soveltaa muihinkin siirtokuntiin. Ohiojoen länsipuolisten alueiden liittäminen Quebeciin esti siirtokuntien laajenemisen länteen ja mitätöi samalla niiden aiemmin esittämät vaatimukset näihin alueisiin. Lisäksi katolisen kirkon tunnustaminen huoletti protestanttisia amerikkalaisia. Provokaationa pidetty laki vaikutti näin osaltaan Amerikan vallankumouksen puhkeamiseen. Se vaikutti myös siihen, että siirtokuntien armeijat tunkeutuivat Quebecin alueelle jo vapaussodan ensimmäisenä talvena 1775–1776.

Quebec Act ei välittömästi lisännyt ranskankielisten kanadalaisten tukea brittihallinnolle ehkä papistoa ja suurmaanomistajia lukuun ottamatta. Ajan kuluessa sitä kuitenkin alettiin pitää kanadanranskalaisten uskonnollisten ja laillisten oikeuksien turvan perustana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Quebec Act (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 20.1.2014.
2. ↑  Intolerable Acts (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 21.1.2014.
**Toubacoro** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Banamban piirissä Malissa. Se sijaitsee 50 kilometriä Banambasta koilliseen. Kunnassa on 14 400 ja keskuskylässä 700 asukasta (vuonna 2009).

Toubacoron kunta rajoittuu etelässä Banamban piirin Toukoroban, lännessä Madina Sackon ja Boronin, pohjoisessa Sébétén ja idässä Ségoun piirin Bellenin kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan lähinnä hiekkaista tasankoa. Pysyviä vesistöjä ei ole.

Kuntaan kuuluu 20 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, soninkeja, fulbeja ja maureja. Vallitseva uskonto on islam.

Toubacoron kautta kulkee Bamakosta Nionoon johtava maantie RN27. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, lehmänpapu, maapähkinä ja seesami. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset, vähäisessä määrin kamelit sekä siipikarja. Lisäksi hyödynnetään metsiä sekä harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Touba-Syllassa pidetään viikoittaiset markkinat.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 5.7.2018.
2. ↑  Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 5.7.2018.
3. ↑  Région de Ségou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 5.7.2018.
4. 1 2 3  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Toubacoro 2007-2011 *aec.msu.edu*.  2007.  Arkistoitu 14.6.2010. Viitattu 5.7.2018.
**Arne Alfred Sacklén** (13. heinäkuuta 1906 Espoo – 29. tammikuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen liikennöitsijä, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai liikenneneuvoksen arvonimen.

Sacklén ryhtyi liikennöitsijäksi Helsingissä vuonna 1928 ajamalla taksia, mutta siirtyi muutaman vuoden päästä linja-autoliikenteeseen. Vuonna 1935 hän oli perustamassa Länsi-Uudenmaan Liikenne -yhtiötä, mutta toimi siinä vain hyvin lyhyen ajan, koska perusti jo seuraavana vuonna Matkustajain Auto -yhtiön. 1930-luvulla Sacklénin yhtiö ajoi myös kuorma-autolinjaa, mutta keskittyi 1938 vain linja-autoihin. Matkustajain Auton omistamien autojen ja ajamien linjojen määrä kasvoi niin, että se oli jo 1950-luvun puolivälissä suurimpia pääkaupunkiseudun liikennöintiyrityksistä. Yritys myytiin vuonna 1966 Someron Linjalle, jolloin Sacklénista tuli uuden omistajayhtiön osakas ja toimitusjohtaja. Sacklén tunnettiin perehtymisestään kansainväliseen autoteollisuuteen ja liikennöintiin. Liikenneneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1969.

Lähteet
-------

1. 1 2  Arne Sacklén *Biografiasampo*. Viitattu 7.6.2022.
2. ↑  Födelsedagar i morgon.  *Hufvudstadsbladet*, 12.7.1976, nro 184, s. 4. Kansalliskirjasto. Viitattu 7.6.2022.
*Tämä artikkeli kertoo kirjallisuuden henkilöhahmosta. Sarjakuvahahmosta katso Quasimodo. Nobelkirjailijasta ja runoilijasta katso Salvatore Quasimodo.*
Lon Chaney Sr Quasimodona vuoden 1923 elokuvasovituksessa.
**Quasimodo** on ranskalaisen kirjailijan Victor Hugon romaanin *Pariisin Notre-Dame* (1831) keskushenkilö. Quasimodo on epämuodostunut ja hirviömäinen, hyljeksitty ja pelätty kirkonkellonsoittaja, josta tulee traaginen sankari hänen puolustaessaan rakastamaansa Esmeraldaa.

Hugon romaani sijoittuu 1400-luvun Pariisiin. Quasimodo on jätetty lapsena Notre-Damen katedraalin portaille. Kirkon arkkidiakoni ottaa kyttyräselkäisen pojan hoiviinsa ja nimeää hänet löytöpäivän mukaan Quasimodoksi, joka on katolilaisilla ensimmäinen sunnuntai pääsiäisen jälkeen.

Quasimodo saa kirkosta turvapaikan, ja hänestä tulee Notre-Damen kellonsoittaja. Ulkonäkönsä vuoksi ihmiset pelkäävät häntä. Kun arkkidiakoni rakastuu mustalaistanssijatar Esmeraldaan, hän määrää Quasimodon sieppaamaan tämän. Esmeralda kuitenkin pelastetaan ja Quasimodoa rangaistaan sieppauksesta. Quasimodo rakastuu Esmeraldaan, joka osoittaa hänelle säälistä myötätuntoa. Kun Esmeralda tuomitaan kuolemaan lavastetusta rikoksesta, Quasimodo yrittää pelastaa hänet viemällä hänet kirkontorniin turvaan. Tämä ei kuitenkaan pelasta Esmeraldaa, ja kun hänet on hirtetty, Quasimodo murhaa juonittelevan arkkidiakonin ja menee hautausmaalle rakkaan Esmeraldansa luo, jonne hän myös kuolee.

Quasimodo on hyväsydämisen hirviön arkkityyppi. Hänen on nähty symboloivan yhteiskunnallista epäoikeudenmukaisuutta, ulkonäöstä johtuvaa torjuntaa sekä epänormaaliutta. Quasimodossa henkilöityy myös omistautuva ja intohimoinen rakkaus, joka ei saa vastakaikua. Tarinan lopussa Quasimodosta tulee traaginen sankari.

Quasimodoa ovat elokuvissa esittäneet muun muassa Lon Chaney, Sr. Charles Laughton ja Anthony Quinn.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Valérie Charbonniaud-Doussaud (toim. Weinstock, Jeffrey Andrew): "Quasimodo", *The Ashgate Encyclopedia of Literary and Cinematic Monsters*, s. 483–484. Ashgate, 2014. ISBN 978-1-4094-2562-5.
Kuroksen pää.
**Arkaainen hymy** on antiikin Kreikan arkaaisen kauden kuvanveistolle tyypillinen veistosten kasvoilla oleva ilme, jossa suun reunat kääntyvät hieman ylöspäin. Arkaainen hymy tavataan sekä puettuja naisia eli koreita tai alastomia nuoria miehiä esittävien kurosten kasvoilla.

Arkaaista hymyä on tulkittu eri tavoin. Sitä on luonnehdittu arvoituksellisuuden, jumalallisuuden, elämänvoiman ja elämänilon merkiksi.

Tulkinnat taiteessa
-------------------

Myös taiteilijat ovat tulkinneet arkaaista hymyä. Esimerkiksi Léon Bakstin maalaus, jonka nimi on *Terror Antiquus* eli "Ikivanha terrori" (toiselta nimeltään *Zeuksen salama*, 1908), esittää hymyilevää kore-naista, jonka takana on apokalyptinen maisema, jossa kaupungit sortuvat ja maailma tuhoutuu.

Romaanissaan *Jumalten naamiot* (*The Magus*, 1965) John Fowles kuvaa keskustelua, joka käydään veistoksesta, joka on peräisin "Diymasta, Vähästä-Aasiasta", "kuudennelta tai seitsemänneltä vuosisadalta ennen Kristusta." Kirjoittajan mukaan sen "voima oli kasvoissa. Niillä asui voitonriemuinen hymy, hymy joka olisi ollut omahyväinen, ellei se olisi niin estottomasti kuvastellut puhdasta metafyysistä hyvää mieltä. [...] Suu oli kaunismuotoinen, ajattoman älykäs ja ajattoman huvittunut." 

Kirjan henkilö kysyy, mahtaisiko se hymyillä tuolla tavoin, jos olisi tiennyt Belsenistä ja toinen sanoo:

> »"Koska he kuolivat, me tiedämme elävämme yhä. Koska tähti räjähtää ja tuhat tällaista meidän maailmaamme kuolee, me tiedämme että tämä maailma on. Sitä on tuo hymy: mikä saattaisi olla olematta, on." Sitten hän lisäsi: "Kun kuolen, tämä on vuoteeni vieressä, viimeiset ihmiskasvot jotka haluan nähdä."»   
> (John Fowles )
> 
> 

* Moskhoforos (Vasikankantaja), n. 560 eaa. yksityiskohta.*Moskhoforos* (Vasikankantaja), n. 560 eaa. yksityiskohta.
* Gettyn kuros, n. 530 eaa.*Gettyn kuros*, n. 530 eaa.
* Léon Bakst, Terror Antiquus, 1908.Léon Bakst, *Terror Antiquus*, 1908.

Lähteet
-------

1. ↑  Arkaainen (muinainen) kausi (700-480 eKr.) *Uskonnot kohtaavat*.  [vanhentunut linkki]
2. ↑  Kuvataiteen historia, oppimispäiväkirja *taidehistoriaa.livejournal.com*. Viitattu 29.7.2009.
3. ↑  Kreikan arkaainen kausi *Aikajana, antiikin Kreikka*. Jyväskylän yliopisto.  Arkistoitu 22.4.2009. Viitattu 29.7.2009.
4. ↑  Joensuun taidemuseo: Arkaainen kausi *taidemuseo.jns.fi*.  Arkistoitu 14.2.2005. Viitattu 29.7.2009.
5. 1 2  Fowles, John: "23", *Jumalten naamiot*, s. 137. Suomentanut Erkki Haglund. Otava, 1981.
**Arkadi Volski** (1932 – syyskuu 2006) oli *Venäjän industrialistien ja yrittäjien liiton* puheenjohtaja. Volski loi kytköksiä teollisuuden ja valtion välille Neuvostoliiton ja Venäjän aikana toimien hallinnon talousneuvonantajana. Volski oli mukana myös joidenkin kansallisuuskiistojen rauhanneuvottelijana. Eräässä vaiheessa Volskilla oli Kansalaisliitto-niminen oma puolue. Joidenkin mielestä Volski loi oligarkit. Putinin aikana Volski edusti oligarkeille päin valtiota. Jotkut kytkevät Volskin salaiseen poliisiin ja korruptioon.

Arkadi Volski
-------------

Volski aloitti autotehtaan työntekijänä ja nousi tehtaanjohtajaksi. Lopulta hän toimi muun muassa maan johtajan Juri Andropovin talousneuvonantajana ja perusti vuonna 1991 maahan teollisuusjohtajien ja liikemiesten etuja ajavan liiton, josta kehittyi myöhemmin oligarkkien lobbausryhmä.

Volski jatkoi talousneuvonantajan roolissaan Gorbatšovin, Jeltsinin ja Putinin kaudelle asti. Jeltsinin kauden alussa Volskin "Teollisuusliitto" näyttäytyi uusrikkaiden liikemiesten vastustajana, koska sen jäsenien alkuperä oli kommunistipuolueessa. Volski perusti parlamenttiin oman Kansalaisliitto-puolueensa. Yksityistämisen edetessä Volski lähestyi rikkaita oligarkki-liikemiehiä, ja Volskin liitto edisti lopulta suurkaivos- ja energiayrityksiä. Volskin korkeasta asemasta kertoo se, että häntä veikattiin vuoden 1993 alussa Jegor Gaidarin seuraajaksi Venäjän talouteen eniten vaikuttavana henkilönä. Volskin sijasta etualalle nousi kuitenkin Anatoli Tšubais. Putinin kauden alussa vuonna 2001 monet oligarkit liittyivät Volskin liittoon, koska halusivat pitää välinsä kunnossa presidentti Putiniin. Volskin sanojen mukaan valtion piti vakiinnuttaa suhteensa liike-elämään ja puuttua aktiivisesti talouden tapahtumiin

Volski oli luonteeltaan joustava ja ystävällinen. Gorbatšovin aikana Volski neuvotteli rauhaa Vuoristo-Karabahiin. Volski muun muassa aloitti neuvottelut tšetšeenikapinallisten kanssa, vaikka toiset miehet veivät neuvottelut päätökseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Arkady I. Volsky, 74, Founder of Russian Business Lobby, Dies
2. ↑  Gaidar - neuvostoliittolaisesta rosvokapitalisti-venäläiseksi; silmäys historiaan (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  In with the Volsky plan? (Russia's Arkady Volsky) Bulletin of the Atomic Scientists , January 1, 1993, Gutiontov, Pavel
4. ↑  Venäjän salainen palvelu ja mafia  (Arkistoitu – Internet Archive) The Eurasian Politician - Issue 4 (August 2001) Vladimir Ivanidze. Käännös: Anssi Kullberg. Riippumaton tiedotuskeskus "Glasnost"


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Arkadi Nebolsin.
**Arkadi Konstantinovitš Nebolsin** (ven. Аркадий Константинович Небольсин; 14. lokakuuta 1865 – 17. maaliskuuta (J: 4. maaliskuuta) 1917 Helsinki, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen kontra-amiraali, joka joutui omien sotilaidensa surmaamaksi helmikuun vallankumouksen upseerisurmien yhteydessä.

Nebolsin oli Venäjän keisarikunnan laivaston palveluksessa vuodesta 1883. Hän valmistui merikadettikoulusta vuonna 1885 ja Nikolain laivastoakatemiasta vuonna 1892. Vuodesta 1897 hän palveli Mustanmeren laivastossa. Vuosien 1904–1905 Venäjän–Japanin sodassa Nebolsin osallistui Tsushiman meritaisteluun panssarikansiristeilijä *Auroran* päällikkönä. Vuonna 1905 hänet nimitettiin Venäjän laivastoedustajaksi Washingtoniin, ja hän osallistui Portsmouthin rauhanneuvotteluihin. Hän oli vuosina 1909–1911 tykkivene *Korejetsin* ja 1911–1914 taistelulaiva *Imperator Pavel I:n* päällikkönä.

Ensimmäisen maailmansodan aikana Nebolsin oli aluksi Itämeren laivaston 1. linjalaivaprikaatin ja toukokuusta 1915 alkaen 2. linjalaivaprikaatin komentaja. Hän sai kontra-amiraalin arvon vuonna 1915. Prikaati oli sijoitettu Helsinkiin. Helmikuun vallankumouksen puhjettua merisotilaat alkoivat surmata Helsingissä joukolla päällystöään. Nebolsin ammuttiin meren jäälle kaupungin edustalle hänen ollessaan nousemassa linjalaiva *Andrei Pervozvannyin* kannelle neuvottelemaan tai toisen version mukaan hänen ollessaan tulossa neuvottelusta *Imperator Pavelilta*. Ampujaksi on mainittu Dmitri Kurganov -niminen matruusi. Nebolsin kuoli myöhemmin yöllä väliaikaisessa merisotasairaalassa. Hän oli Helsingissä surmatuista laivaston upseereista korkea-arvoisimpia vara-amiraali Adrian Nepeninin jälkeen.

Nebolsin on haudattu Helsingin ortodoksiselle hautausmaalle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Harry Halén: Vallankumouksessa 1917 tapetut (Arkistoitu – Internet Archive) Helsingin sotasurmat. Viitattu 16.7.2022.
2. 1 2 3 4  Аркадий Константинович Небольсин (venäjäksi) Hrono.ru. Viitattu 16.7.2022.
3. 1 2  Kristiina Kalleinen: Helsingin upseerisurmat maaliskuussa 1917, s. 149, 161 teoksessa *Venäläissurmat Suomessa 1914–22 – Osa 1. Sotatapahtumat 1914–22* (toim. Lars Westerlund). Valtioneuvoston kanslian julkaisusarja 1/2004. Valtioneuvoston kanslia, Helsinki 2004. Teoksen verkkoversio
4. ↑  Harry Halén: "Venäjän vallankumous Helsingissä 1917–1918", s. 73 teoksessa *Helsinki ensimmäisessä maailmansodassa: Sotasurmat 1917–1918* (toim. Jarmo Nieminen ). Gummerus, Helsinki 2015.
**Kriisityö** on työtä, jonka kanssaihminen tai kriisityöhön koulutettu ammattilainen tekee traumaattisen kriisin kokeneen henkilön kanssa varmistaakseen kriisin kokeneen henkilön turvallisuuden, perustarpeiden täyttymisen ja henkisen hyvinvoinnin. Kriisityöllä yritetään ehkäistä esimerkiksi posttraumaattista stressihäiriötä.

Kriisityö kriisin eri vaiheiden aikana
--------------------------------------

1. Sokkivaihe. Tähän sovellettava henkisen tuen menetelmä on esimerkiksi kokemusten purkukokous, defusing.
2. Reaktiovaihe. Reaktiovaihetta laukaistaan esimerkiksi jälkipuinnin (debriefing) kautta.
3. Käsittely. Erilaisilla kriisi- ja traumaterapioilla, mikäli asiakas sellaisia tarvitsee, voidaan kriisin kohdanneita auttaa. Ihmiset eivät välttämättä koe kriisejä tai kerro tarpeistaan yhtä avoimesti. Kaikki eivät välttämättä halua tai tarvitse ulkopuolista ammattiapua kriisin läpikäyntiin.

Henkinen tuki
-------------

Henkinen tuki (tai *psyykkinen ensiapu*) kattaa kriisin jälkeisen ajan aivan sokkivaiheeseen saakka. Tässä vaiheessa rauhoitetaan, lohdutetaan ja selvitetään tilanteessa ja sen jälkeen tapahtuneita asioita. Tavoitteena palauttaa kriisiin joutuneiden ihmisten turvallisuuden tunteen.

Defusing
--------

Defusing (myös **purkukokous**) on ryhmämuotoisena järjestettävä prosessi, jossa käydään läpi tapahtunut tilanne, puretaan omia kokemuksia, vahvistetaan omaa sosiaalista verkostoa, rauhoitutaan ja kartoitetaan lisäavun tarvetta.

Defusing käydään kahdeksan tunnin sisällä tapahtuneesta ja vetäjänä voi toimia vaikka esimies. Ensin kerrotaan tilanteen tarkoitus, sitten käydään läpi faktat, ajatukset ja tunteet. Lopuksi informoidaan jatkosta.

Debriefing
----------

Debriefing (myös **jälkipuinti**) on ammattilaisen vetämä ryhmäkeskustelu jossa käsitellään kriisin aiheuttamia reaktioita. Näin voidaan ennalta ehkäistä jälkireaktioita kuten posttraumaattista stressireaktioita.

Debriefing keskustelu käydään kolmen vuorokauden sisällä tapahtuneesta rauhallisissa tiloissa. Keskustelun tavoite on käydä läpi psyykkisiä reaktioita, saada ote todellisuudesta ja normalisoida reaktioita. Tämä helpottaa mahdollista ahdistusta ja ehkäisee myöhempiä stressireaktioita.

Lähteet
-------

1. ↑  Kriisissä olevan auttaminen *Surevan kohtaaminen*. Surevan kohtaaminen -hanke. Viitattu 11.9.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Tuloksellinen kriisityö - Suomen Mielenterveysseura[vanhentunut linkki]
* Kainuun Sote - Tietoa kriisityöstä (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kriemhild** on germaanisen mytologian henkilöhahmo, ja yksi Nibelungein laulun päähenkilöistä. Muinaisnorjalaisissa taruissa hän esiintyy nimellä **Gudrun**. Niissä hän on useiden kostotarinoiden päähenkilö.

Nibelungein laulussa Kriemhild on burgundien kuninkaan Guntherin lempeä sisar, jonka Siegfried saa puolisokseen, kun on ensin auttanut Guntheria saamaan Brunhilden omakseen. Siegfried esiintyy Guntherina ja voittaa Brunhilden. Myöhemmin Gunther tapattaa Siegfriedin, kun Brunhilde on saanut selville, miten Siegfried ja Gunther pettivät hänet. Siegfriedin saatua surmansa Kriemhild muuttuu eepoksen toisessa osassa julmaksi kostottareksi. Hän nai hunnien kuninkaan Etzelin eli Attilan ja murhauttaa veljensä Attilan hovissa kostoksi Siegfriedin surmasta. Myös Kriemhild saa surmansa.

Kriemhildin tarulla saattaa olla historiallinen esikuvansa. Vuonna 437 hunnit tuhosivat burgundien kuninkaan Gundaharin ja hänen seuraajansa. Vuonna 453 Attila kuoli nukkuessaan morsiamensa, germaanityttö Ildikon, vieressä. Kansantarut sekoittivat nämä tapahtumat. Muinaisnorjalaisissa saagoissa Ildiko muuntui Gudruniksi, joka kosti Attilalle veljiensä murhan. Germaanien asuttamilla alueilla Attila oli kuitenkin arvostettu, ja hänen osuutensa häivytettiin taustalle, kun taas Kriemhildistä tehtiin velisurmaaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kriemhild *Encyclopædia Britannica Online*. Encyclopædia Britannica. Viitattu 2.2.2012. englanti

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kriemhild** Wikimedia Commonsissa
Ken Stringfellow Chicagossa kesäkuussa 2009.
**Ken Stringfellow** (s. 30. lokakuuta 1968, Hollywood, Kalifornia) on yhdysvaltalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten The Posies -yhtyeestä sekä R.E.M:n kiertuemuusikkona. Yhdessä toisen The Posies -muusikon Jon Auerin kanssa hän soitti myös Big Star -yhtyeessä. Multi-instrumentalisti Stringfellow soittaa muun muassa kitaraa, bassoa ja kosketinsoittimia.

Stringfellowin yhteistyö R.E.M:n kanssa juontaa juurensa 1990-luvun puolivälin Seattleen, jossa hän tapasi siellä asuneen R.E.M.-kitaristi Peter Buckin. Stringfellow ja Buck soittavat molemmat Scott McCaugheyn The Minus 5 -yhtyeessä. McCaughey kuului Stringfellowin ohella R.E.M:n kiertuekokoonpanoon.

Stringfellow on naimisissa ranskalaisen taiteilijan Dominique Sassin kanssa ja parilla on yhteinen tytär. Aiemmin hän oli naimisissa Fastbacks-yhtyeen basistin Kim Warnickin kanssa. He erosivat kolmivuotisen avioliiton jälkeen vuonna 1996.

Ken Stringfellow

Sooloalbumit
------------

* *This Sounds Like Goodbye* (1997)
* *Touched* (2001)
* *Soft Commands* (2004)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
*Saprolegnia*-hometta taimenessa
**Ulcerative Dermal Necrosis** (**UDN**), epävirallisesti suomeksi suunnilleen *haavainen ihokuolio*, on lohikaloja tappava epideeminen sairaus. Sen syntymekanismia ei tunneta, mutta se ilmeisesti heikentää kalojen vastustuskykyä. Tämän jälkeen kalapopulaatioihin ilmestyy iholle hometta ja sairaus muuttuu **vesihometaudiksi**. Samanlaisen taudinkuvan voi kala kyllä saada muullakin tavoin, esimerkiksi mekaanisen vahingoittumisen yhteydessä. Sairaus esiintyy epidemioittain, esimerkiksi Skotlannissa tautia on ollut 1960-luvulta lähtien. Tautia on epäilty oirekuvan perusteella myös Tornionjoella kutevissa Itämeren lohissa vuosina 2014–2015. Tutkija Henrik Kettusen mukaan sairaus ei kuitenkaan uhkaa makean veden tai laimean murtoveden lohia. Mahdollisena syynä sairaudelle on tarjottu muutoksia meren ravintoketjuissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Jaana Kankaanpää: Tornionjoen lohikaloja tappava vesihometauti säilyy mysteerinä – "Kukaan ei tiedä, tuleeko isompi epidemia" *Maaseudun tulevaisuus*.  24.10.2016. Viitattu 13.11.2016.
**Sukuasema** on sellaisten oikeuksien ja velvollisuuksien muodostama kokonaisuus, jonka ihminen saa kuuluessaan johonkin sukuun. Sukuasema muodostuu sukuoikeuksien perusteella. Sukuaseman loukkaamisesta on säädetty rangaistus rikoslain 18 luvun 2 pykälässä. Loukkaus tapahtuu, jos joku tahallaan tuo esiin pettolapsen, vaihtaa lapsen tai muulla tavoin loukkaa toisen sukuoikeutta. Teosta rangaistaan vankeudella. Jos teolla hankitaan hyötyä tai se tehdään toista vahingoittaakseen, tuomittiin aiemmin kuritushuoneeseen korkeintaan 5 vuodeksi ja menettämään kansalaisluottamuksensa.

Sukuaseman järjestäminen on ongelmallista käytettäessä keinollisia lisääntymismenetelmiä eli toisen miehen tai naisen luovuttamia sukusoluja. Tällöin äidin kumppani ei ole lapsen biologinen isä. Luovutettua munasolua käytettäessä lapsen synnyttäjä ei ole tämän biologinen äiti. Suomen lainsäädännössä asiasta säädetään isyyslaissa (700/1975, 3a §). Sen mukaan hedelmöityshoidon tuloksena syntyneen lapsen isäksi vahvistetaan mies, joka yhteisymmärryksessä äidin kanssa antaa suostumuksensa hoitoon. Jos hoitoa on annettu naiselle yksin, lapsen isäksi vahvistetaan siittiöiden luovuttaja. Luovutetusta sukusolusta tai alkiosta syntyneellä henkilöllä on oikeus saada tietää luovuttajan henkilöllisyys 18 vuotta täytettyään.

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965.
2. ↑  Rikoslaki, 39/1889, 18:2
3. ↑  *Encyclopædia iuridica fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa III palsta 199.
4. ↑  Isyyslaki, 3a §.
5. ↑  Laki hedelmöityshoidoista, 23 §.
**Dhammapada** (paaliksi *ධම්මපදය*, prakritiksi *धम्मपद*, kiinaksi: yksink.: 法句经; perint.: 法句經; pinyin: *fǎjù jīng*, jap. ダンマパダ, kor. 법구경/담마 파다) on buddhalainen mietelausekokoelma, joka sisältää perimätiedon mukaan Buddhan itsensä opetuksia. Se koostuu 426 säkeestä, jotka on järjestetty 26 luvuksi. Se on yksi theravada-buddhalaisuuden paalinkielisen tekstikaanonin tunnetuimmista kirjoista.

Dhammapada sisältää opetuksia pääasiassa etiikasta. Opetukset on muotoiltu selkeiksi, ytimekkäiksi ja nokkeliksi mietelauseiksi, joissa käytetään yksinkertaisia vertauskuvia. Jokainen säe sisältää totuuden tai neuvon. Dhammapadan sisällön väitetään olevan peräisin Buddhan opetuksista 45 vuoden ajalta, kun hän matkasi Gangesjoen laaksossa ja Himalajan juurella.

Länsimaissa Dhammapada on buddhalaisista kirjoituksista tunnetuin.

Historia
--------

Dhammapadan kirjoitetun muodon syntyajankohdasta ei ole tarkkaa tietoa, mutta paalinkielinen alkuteos oli olemassa jo ainakin ensimmäisellä vuosisadalla ennen ajanlaskun alkua. Dhammapadan käänsivät kiinaksi Wei Chi Lan ja muut buddhalaiset askeetit 300-luvun alkupuolella. Se käännettiin myös monille Tiibetin sekä Etelä- ja Kaakkois-Aasian kansankielille.

Latinaksi Dhammapadan käänsi tohtori Fausböll vuonna 1855. Erään varhaisimmista englanninkielisistä käännöksistä teki Max Müller vuonna 1870, jonka pohjalta Pekka Ervast teki ensimmäisen suomenkielisen käännöksen *Tietäjä*-lehteen vuosina 1907–1908.

Lähteet
-------

1. ↑  Buddha: Dhammapada (suomeksi)  11.8.2016. Totuuden talo. Viitattu 19.11.2019.
2. 1 2  Dhammapada Encyclopædia Britannica. Viitattu 19.11.2019. (englanniksi)
3. 1 2  Tin, Daw Mya: The Dhammapada: Verses and Stories  20.4.1984. Rangoon:  Burma Tipitaka Association. Viitattu 19.11.2019. (englanniksi)
4. ↑  Sources of authority - Buddhist perspectives BBC. Viitattu 19.11.2019. (englanniksi)
5. 1 2  Dhammapada  2.5.2016. Ancient History Encyclopedia. Viitattu 19.11.2019. (englanniksi)
6. ↑  Dhammapada (PDF) (sivu 4) Teosofia.net. Viitattu 19.11.2019.
Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
**Uleåborgs Tidning** oli Oulussa vuosina 1877–1891 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.

Oulun tervaporvarien perustama Uleåborgs Tryckeri Ab julkaisi *Uleåborgs Tidningin* lisäksi myös suomenkielistä *Pohjois-Suomi* -lehteä. Ruotsinkielinen lehti oli aluksi liberaali, mutta myöhemmin yhä selkeämmin ruotsinmielinen. Sen ilmestyminen lakkasi kilpailuun syksyllä 1891 aloittaneen *Uleåborgsbladetin* kanssa.

Lehti ilmestyi aluksi kahdesti, vuodesta 1880 lähtien kerran ja vuodesta 1886 jälleen kahdesti viikossa. Sen levikki oli 400 kappaletta vuonna 1885.

Päätoimittajat
--------------

* Evald Ferdinand Jahnsson (1877)
* Arno Wilhelm Heikel (1877 ja 1880–1891)
* Elis Furuhjelm (1878–1880).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Suomen lehdistön historia 7: Hakuteos Savonlinna – Övermarks Tidning*, s. 174. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-241-3.
2. ↑  *Suomen lehdistön historia 7: Hakuteos Savonlinna – Övermarks Tidning*, s. 175. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-241-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Uleåborgs Tidning Historiallisessa sanomalehtikirjastossa
**Tuoksustoraksi** (*Styrax obassia*) on storaksikasvien (Styracaceae) heimoon, storaksien (*Styrax*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on pieni, pystykasvuinen puu tai suuri pensas.

Tuoksustoraksi kasvaa tavallisesti 6–10 metriä korkeaksi. Vanhempien versojen sileä, harmaa kuori hilseilee paljastaen oranssin sisäkerroksen. Kukat kehittyvät varsien päissä sijaitseviin terttuihin, jotka voivat olla noin 20 cm pitkiä. Kukat ovat kellomaisia, hauraita ja valkoisia, mutta niiden näyttävät heteet ovat keltaisia. Tuoksustoraksi kukkii touko–kesäkuussa eli puuksi melko myöhään. Kukista kehittyviä hedelmiä voi esiintyä kasvissa myöhäiseen syksyyn asti.

Tuoksustoraksia käytetään koristekasvina muun muassa pensasaidoissa. Se kasvaa parhaiten keskikosteassa, happamassa, runsasravinteisessa sekä hyvin vettä läpäisevässä maaperässä täydessä auringon valossa tai puolivarjossa. Viileämmillä alueilla laji on syytä istuttaa suojaisaan paikkaan.

Lähteet
-------

* Missouri Botanical Garden: *Styrax obassia* (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Trees and Shrubs Online: *Styrax obassia* (englanniksi)
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): *Styrax obassia* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q845222
* Wikispecies: Styrax obassia
* CoL: 7B45T
* EPPO: STXOB
* GBIF: 5541162
* GRIN: 101806
* iNaturalist: 452210
* IPNI: 327017-2
* MoBotPF: 287285
* NCBI: 153542
* PalDat: Styrax\_obassia
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:327017-2
* WFO: wfo-0001141395

 |

 |
Elokuvan juliste.
**Suklaata iholla** (*Como agua para chocolate*) on Alfonso Araun ohjaama meksikolainen elokuva vuodelta 1991. Se perustuu Araun tuolloisen vaimon Laura Esquivelin omasta menestysromaanistaan *Pöytään ja vuoteeseen* tekemään käsikirjoitukseen. Elokuvan pääosia näyttelevät Marco Leonardi, Lumi Cavazos ja Regina Torne.

Elokuva kertoo suuren perheen kuopuksesta, tyttärestä jonka vanhat perinteet ovat tuominneet naimattomuuteen ja huolehtimaan vanhasta äidistään. Maagista realismia edustava tarinan teemana on tukahdutettu rakkaus.

Juoni
-----

Perheen kuopus, Tita-tyttö (Lumi Cavazos), syntyy perheen keittiössä ja hänen äitinsä keittiö on aikuisuuteen asti hänen elämänsä keskipiste. Hänen rakkautensa, komea karjatyöläinen Pedro (Marco Leonardi), menee naimisiin hänen sisarensa kanssa ja muuttaa perheen taloon asumaan. Tita erikoistuu loihtimaan mitä uskomattomampia ruokia, jotka saavat aikaan yllättäviä asioita. Lopulta Tita ja Pedro saavat toisensa.

Vastaanotto
-----------

*Suklaata iholla* sai erittäin hyvät ensi-ilta-arviot, ja sitä pidetään meksikolaisen elokuvan uuden tulemisen aloittajana. Se sai Yhdysvalloissa 8,5 miljoonan dollarin teatterituoton, mikä oli ainutlaatuista vieraskieliselle elokuvalle. *Suklaasta iholla* on tullut kaikkien aikojen menestynein meksikolaiselokuva.

Elokuva voitti kymmenkunta meksikolaista Ariel-elokuvapalkintoa, lukuisia palkintoja festivaaleilla eri puolilla maailmaa ja oli ehdolla parhaaksi vieraskieliseksi elokuvaksi sekä Bafta- että Golden Globe -gaalassa. *The New York Timesin* kriitikot valitsivat *Suklaata iholla* vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Lähteet
-------

1. ↑  *Suklaata iholla* Elonetissä.
2. 1 2 3  Garcia-Myers, Sandra: Like Water for Chocolate (Arkistoitu – Internet Archive), *St. James Encyclopedia of Popular Culture*, Gale 2000. Vaatii HighBeam-tilauksen.
3. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made, *The New York Times*. Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004. Viitattu 13.7.2016.
**Ulf Samuelsson** (s. 26. maaliskuuta 1964 Fagersta, Ruotsi) on ruotsalais-amerikkalainen entinen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja.

Samuelssonia luonnehdittiin yhdeksi NHL:n vihatuimmista pelaajista fyysisen pelinsä ja vastustajan ärsyttämisen takia. Hän sai lisänimekseen "Robocop", kun taas kotimaassaan hänet tunnetaan paremmin nimellä "Tuffe Uffe". Samuelsson pelasi NHL:n runkosarjassa 1080 ottelua, joissa hän teki 57 maalia ja jakoi 275 syöttöä (332 tehopistettä), mutta oli jäähyllä 2453 minuuttia. Playoff -otteluissa hänen tilastolukunsa ovat 132 peliä ja 34 tehopistettä (7 maalia, 27 syöttöä) sekä 272 jäähyminuuttia. Seurajoukkueuransa alussa hän edusti Leksands IF:ää 1981–1984.

Hänen NHL-urastaan muistetaan parhaiten vuoden 1991 konferenssifinaaliottelussa tehty polvitaklaus, jonka kohteena oli Boston Bruinsin tähtihyökkääjä, Samuelssonin vihamies Cam Neely. Tämän seurauksesta Neely pelasi kahtena seuraavana kautena 20 peliä ja lopetti pelaajauransa vuonna 1996 lääkärien määräyksestä. Tapaus synnytti Pittsburgh Penguinsin ja Boston Bruinsin välille vihasuhteen, joka on jatkunut näihin päiviin asti.

Samuelssonin maajoukkueura alkoi nuorten EM-kisoissa 1982. Nuorten MM-kisoissa hän edusti Ruotsia 1982, 1983 ja 1984. A-maajoukkueen mukana Ulf Samuelsson oli jääkiekon maailmanmestaruuskisoissa 1985 ja 1990 sekä Kanada Cupissa 1991. Vuoden 1998 talviolympialaisiin Samuelsson osallistui Ruotsin joukkueessa, mutta hänet suljettiin kisoista kun kävi ilmi että hän oli saanut Yhdysvaltain kansalaisuuden mikä vielä tuolloin tarkoitti automaattisesti Ruotsin kansalaisuuden menettämistä.  Lainmuutosten jälkeen vuonna 2003 Samuelsson sai viimein maiden kaksoiskansalaisuuden. Hän pelasi myös vuoden 1987 Rendez-vous ’87 -otteluparissa NHL-tähtijoukkueessa sen kohdatessa Neuvostoliiton.

Kesäkuussa 2006 hänet nimettiin NHL:n Phoenix Coyotesin apuvalmentajaksi. Aiempaa valmentajakokemusta hänellä on Avon Old Farms School ja Hartford Wolf Pack -joukkueista. Nykyään Samuelsson asuu Arizonan Scottsdalessa, hänen poikansa Philip ja Henrik ovat myös ammattilaisjääkiekkoilijoita.

Marraskuussa 2020 Florida Panthers palkkasi Samuelssonin apuvalmentajaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Top 100 tarinat Story #72 (en)
2. ↑
Lielahden kartano Näsijärven puolelta.
**Lielahden kartano** sijaitsee Tampereella Hiedanrannan kaupunginosassa. Se ja alueen vesitorni ovat valtakunnallisesti merkittäviä rakennuksia, ja alue kuuluu Pirkanmaan maakunnallisesti arvokkaisiin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Kartano on suojeltu.

Metsä Board edeltäjineen omisti Lielahden kartanon muiden maa-alueiden ohella, kunnes yhtiö vuonna 2014 myi alueen rakennuksineen Tampereen kaupungille 26 miljoonalla eurolla.

Kartano on aikoinaan ollut ratsutila. Kartanon ja läheiset talot omisti 1872–1904 von Nottbeck -suku, ja päärakennuksen suunnitteli Maria Lydia von Nottbeck. Kartanon osti von Nottbeckeiltä tehtailija J. W. Enqvist, ja sen maille perustettiin Ab J. W. Enqvist Oy:n sellutehdas vuonna 1913. Tehdas osti viereisen Niemen kartanon, joka varsinaisesti oli tavallinen maalaiskartano. Tehtaan työntekijöiden asuinalue rakennettiin Niemen alueelle. Sinne rakennettiin myös mahtava navetta, sillä tila alkoi huolehtia yhtiön elintarvikeomavaraisuudesta. Kartanon nykyisen päärakennuksen rakennutti Finlaysonin tehtailijan poika.. Merkittäviä rakennuksia päärakennuksen lisäksi ovat esimerkiksi myös suojeltu vesitorni sekä Nottbeckien hautausmaa ja kappeli.

Lähteet
-------

1. ↑  Jouni Tanninen: Tampereella jälleen vanha teollisuusalue asunnoiksi  27.5.2015. Ylen uutiset. Viitattu 27.5.2015.
2. ↑  Marjo Rämö: Kulttuuriperintö lahoaa Lielahdessa  23.11.2012. Tamperelainen.fi.  Arkistoitu 27.5.2015. Viitattu 27.5.2015.
3. ↑  *Pirkanmaan maakunnallisesti arvokkaat rakennetut kulttuuriympäristöt 2015*. Pirkanmaan liitto. ISBN 978-951-590-313-6. Teoksen verkkoversio (viitattu 27.5.2015).  (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  *Tampereen kantakaupungin rakennuskulttuuri 1998*, s. 13, 283. Tampere: Tampereen kaupungin kaavoitusyksikkö, 1998. ISBN 951-609-076-1.
5. ↑  Entistämisavustukset (pdf) Museovirasto. Viitattu 27.5.2015.
6. ↑
7. 1 2 3  Maakuntakaava s. 192
8. ↑  Maakuntakaava s. 18–19
Avattu suklaarasia.
**Suklaarasia** on nimensä mukaisesti yleensä lajitelman suklaita sisältävä rasia, jollaisia tunnetaan jo ainakin 1600-luvun Ranskasta. Suklaarasioiden historia liittyy myös suklaamakeisten yleistymiseen. Monesti perinteiset suklaarasiat valmistetaan esimerkiksi pahvista tai pellistä. Suklaat asetellaan yleensä yksittäin toistensa viereen kuppeihin.

Historia
--------

Ranskassa on vanhastaan myyty makeisia käsintehdyissä rasioissa, jotka tulivat tunnetuksi nimellä *bonbonnières*. Niitä saatettiin tarjoilla juhlien, kuten esimerkiksi häiden yhteydessä. Ehkä varhaisin tunnettu maininta varsinaisesta suklaarasiasta (rasia eli *boette*) on maininta Ranskan kuningas Ludvig XIV:n hovista vuodelta 1659. Tuolloin niitä valmisti kuningattaren kondiittori David Chaliou. Hovin ulkopuolelle ne kuitenkin alkoivat levitä 1700-luvun lopulla. Ranskassa tapa ostaa suklaarasioita oli yksi Ranskan vallankumouksellisten mielestä vastavallankumouksellisista tavoista, koska se liitettiin etenkin yläluokkaan ja ylellisyyteen.

1800-luvulla Isossa-Britanniassa toimi puolestaan kaksi kilpailevaa makeisyhtiötä; Fry ja Cadbury. Fry oli tehnyt suosituksi oman tuotteensa *Chocolate Cream Sticks*, jonka kanssa kilpailemaan Cadbury toi ranskalaisten suklaarasioiden innoittamana oman tuotteensa *Fancy Box* vuonna 1861. Rasioista tukli hyvin suosittuja paitsi Britanniassa, mutta myös monissa muissa osissa Eurooppa. Vuosisadan vaihteella Fry ja Rowntree toivat markkinoille omia vastaavia vaihtoehtojaan. Jouluisin ja pääsiäisiin alettiin myydä omia teemarasioitaan. Erityisen tunnetuksi suklaarasian teki kuitenkin yhdysvaltalainen Whitman's-yhtiön johtaja Walter Sharp. Keltarasianen *Whitman’s Sampler* saapui markkinoille 1912 ja se sisälsi ensimmäisenä suklaarasiana tekstin rasian sisällä, joka selitti kunkin suklaan sisällön.

Kulttuurissa
------------

Sydämenmuotoinen suklaarasia.
Kulttuurissa suklaarasiat on liitetty usein romantiikkaan. Suklaalla ja romantiikalla on pidempi yhteys sinänsä. Sen mainitsivat romansseihin liittyen jo Giacomo Casanova ja markiisi de Sade. Richard Cadbury toi markkinoille ensimmäisen sydämenmuotoisen suklaarasian vuonna 1868. Nykyisin vastaavat rasiat yhdistetään maailmalla etenkin ystävänpäivään. Suklaarasioihin viitataan myös viihdekulttuurissa. Elokuvan Forrest Gump tunnettu repliikki on "*Äitini sanoi aina, elämä on kuin suklaarasia, koskaan ei tiedä mitä saa*" (engl. *Life was like a box of chocolates. You never know what you’re gonna get*).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Darra Goldstein: *The Oxford companion to sugar and sweets*, s. 156-157. Oxford University Press, 2015. ISBN 978-0-19-931339-6. (englanniksi)
**Jukka Pekka Vähäkangas** (s. 4. elokuuta 1965) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen pikajuoksija. Hän edusti koko uransa ajan Oulun Pyrintöä ja hänen valmentajinaan toimivat Päivi Karppinen sekä Raimo Räty. Kalevan kisoista Vähäkangas saavutti hopeaa 100 metrin juoksussa vuonna 1991. Lisäksi hän oli viestijuoksun SM-kisoissa mukana voittamassa 4 × 100 metrin viestijuoksussa kahta kultaa vuosina 1990 ja 1994 sekä hopeaa vuonna 1988 ja pronssia vuonna 1989 sekä 4 × 400 metrin viestijuoksussa hopeaa vuonna 1989. Sisäratojen SM-kisoista Vähäkangas voitti pronssia 60 metrin juoksussa vuonna 1992.

Kansainvälisissä kilpailuissa Vähäkangas edusti Suomea yhden kerran. Hän oli mukana Helsingissä vuonna 1994 järjestetyissä EM-kilpailuissa, joissa hän osallistui 100 metrin kilpailuun.

Virallisissa kilpailuissa Vähäkangas ei ole esiintynyt vuoden 1995 jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑  Jukka Vähäkangas Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Lieksajärvi** (ven. Лексо́зеро, *Leksozero*) on Vuoksen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Mujejärven piirin Repolan ja Lentieran kunnissa Venäjällä. Sen vesialueen pinta-ala on 166 neliökilometriä, keskisyvyys 8,5 metriä, tilavuus 1,4 kuutiokilometriä ja valuma-alueen laajuus 3 280 neliökilometriä.

Lieksajärvi saa puolet vesimäärästään sen lounaispuolella sijaitsevasta Torasjärvestä, johon se yhtyy Virta (ven. *Virda*) -nimisen kapeikon kautta. Muut reitit tulevat lännen Talvislahdesta (*Talvislakši*) ja idän Vuosjärvestä (*Vožjarvi*). Etelässä järveen tulee Pieninkäjoki (*Peninga*). Lieksajärvi laskee Sunnansalmen (*Šunnanšalmi*) kautta Karkiejärveen (*Kargiozero*) ja edelleen Lieksanjoen reitille Suulajokeen (*Sula*).

Luoteis-kaakkoissuuntaisen Lieksajärven mutkitteleva rantaviiva muodostaa monia avoimia ja suljettuja lahtia. Järvessä on yli sata saarta, joiden yhteispinta-ala on 12,5 neliökilometriä. Metsien ympäröimät matalat rannat ovat etupäässä kivisiä ja kallioisia. Paikoin esiintyy lyhyitä hiekkarantoja.

Lieksajärven pohjan korkeuserot ovat huomattavat. Kaksi kolmasosaa järvestä on alle kymmenen ja neljäsosa 10–20 metriä syvää. Yli 30 metrin syvyyksiä on keski- ja pohjoisosissa. Paikoin esiintyy kivien muodostamia kareja. Pohjaa peittää pääosin muta ja rantavyöhykkeellä kivet, kalliot ja hiekka. Mutaan on sekoittunut järvimalmia.

Lieksajärvi jäätyy yleensä marraskuun puolessavälissä ja vapautuu jäistä toukokuun keskivaiheilla. Pintavesi lämpenee heinäkuussa 20:een ja rantojen lähellä jopa 26 asteeseen. Vesi on kellertävää ja hyvälaatuista. Näkösyvyys on keskimäärin 4,4 metriä.

Noin neljäsosa rantavyöhykkeestä on vesikasvillisuuden peitossa. Yleisiä kasvilajeja ovat järviruoko, järvikaisla, järvikorte, ahvenvita, uistinvita, vesitatar, ulpukka, suomenlumme, tummalahnanruoho, vesisammalet ja näkinpartaislevät.

Määrällisesti melko vähäinen pohjaeliöstö koostuu etupäässä vesihyönteisistä ja nilviäisistä. Kuoriäyriäisiä ei Lieksajärvessä ole lainkaan. Tärkeimmät kalalajit ovat muikku, siika ja ahven. Muita lajeja ovat taimen, harjus, hauki, särki, salakka, lahna, säyne, seipi, mutu, made, kuha ja kiiski. Järvellä harjoitetaan kotitarve- ja virkistyskalastusta.

Lieksajärven luoteisrannalla sijaitsee Repolan kylä ja Karkiejärven rannalla Kiimanvaaran taajama.

Lähteet
-------

1. ↑  Eksonyymit *Kotimaisten kielten keskus*. Viitattu 15.6.2022.
2. 1 2 3 4 5 6 7  *Ozjora Karelii: Spravotšnik*, s. 194–195. Petrozavodsk: Karelski nautšnyi tsentr RAN, 2013. ISBN 978-5-9274-0450-6. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2 3 4 5 6 7  Informatsionnaja sistema Ozjora Rossii *Institut ozerovedenija RAN*. Viitattu 15.6.2022.
**Jukka Petteri Ylipulli** (s. 6. helmikuuta 1963 Rovaniemi) on suomalainen yhdistetyn hiihtäjä ja olympiamitalisti.

Ylipulli voitti olympiapronssia Sarajevossa 1984 ja samana vuonna Rovaniemellä MM-hopeaa joukkuekilpailussa. Seefeldin MM-kisoissa 1985 hän oli voittamassa joukkuekilpailun pronssia. Ylipulli oli mukana vielä Val di Fiemmen MM-kisoissa 1991, joihin päättyi hänen kansainvälinen uransa.

Maailmancupin osakilpailussa Ylipulli sijoittui parhaimmillaan toiseksi (25. maaliskuuta 1988 Rovaniemellä, kisan voitti Klaus Sulzenbacher).

Koulutukseltaan Ylipulli on liikunnanohjaaja. Valmentamisen lisäksi hänellä on päätyö aluekouluttajana Lapin Liikunta ry:ssä. Seuratasolla Ylipulli edusti Ounasvaaran Hiihtoseuraa. Jukka Ylipullin veljet Heikki Ylipulli, Raimo Ylipulli ja Tuomo Ylipulli olivat myös menestyneitä talviurheilijoita.

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Siukonen 2001, s. 375–376

Aiheesta muualla
----------------

* Jukka Ylipulli Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Crank** on vuonna 2006 valmistunut yhdysvaltalainen toimintaelokuva, jonka pääosissa näyttelevät Jason Statham, Amy Smart, Efren Ramirez ja Dwight Yoakam.

Crank sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 2 515 teatterissa 1. syyskuuta 2006. Elokuvan tuotti Lions Gate Entertainment, ja sen ohjasi sekä käsikirjoitti Mark Neveldine ja Brian Taylor. Ensimmäisenä päivänään elokuva tuotti Yhdysvalloissa 3,3 miljoonaa dollaria, joka oli eniten kyseisenä päivänä. Ensimmäisellä viikollaan Crank tuotti 13 miljoonaa. Elokuvan budjetti oli yhteensä 12 miljoonaa. Lions Gate Films markkinoi elokuvaansa muun muassa YouTuben kautta. Pääosan esittäjä Jason Statham suoritti elokuvassa kaikki ajokohtauksensa itse ilman stuntnäyttelijöiden apuja. Crankin jatko-osan Crank 2:n ensi-ilta oli vuonna 2009.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Chev Chelios (Jason Statham) on palkkatappaja, joka tehtävän suoritettuaan herää kodistaan ja huomaa vointinsa heikoksi. Chelios löytää olohuoneestaan DVD:n, jossa kilpaileva palkkatappaja Verona kertoo ruiskuttaneensa häneen Pekingin cocktailiksi kutsuttua myrkkyä, ja että hänellä olisi vain tunti elinaikaa. Chelios lähtee liikkeelle talostaan ja huomaa pian, että adrenaliinin eritys poistaa väliaikaisesti myrkyn vaikutuksen. Chelios lähtee kostamaan hänet myrkyttäneille henkilöille ja hyvästelemään tyttöystävänsä Even (Amy Smart), samaan aikaan kun hän kamppailee pitääkseen adrenaliinitasonsa korkealla. Elokuvan aikana hän kohtaa useita työnantajiaan etsiessään vastalääkettä mysteeriseen myrkkyyn ja saa lopulta selville kuka kaiken takana on.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Rooliluettelo
-------------

* Jason Statham - Chev Chelios
* Amy Smart - Eve Lydon
* Jose Pablo Cantillo - Ricky Verona
* Carlos Sanz - Carlito
* Dwight Yoakam - Doc Miles
* Efren Ramirez - Kaylo
* Keone Young - Don Kim
* Reno Wilson - Orlando

Arvostelut
----------

| Sivusto | Arvio | Arvosana |
| --- | --- | --- |
| Metacritic | metascore | 57/100  |
| Rotten Tomatoes | tomatometer | 62%  |

Lähteet
-------

1. 1 2  Crank (2006) Box Office Mojo. Viitattu 28.4.2018.
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Crank Reviews - Metacritic *metacritic.com*. Viitattu 11.07.2023.
5. ↑  Crank - Rotten Tomatoes *rottentomatoes.com*. Viitattu 11.07.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Elokuvan virallinen sivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)