recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Raututunturit** on tunturiryhmä Urho Kekkosen kansallispuiston alueella ja Saariselän seudulla. Tämä tunturiryhmä on muodostunut noin 30–50 miljoonaa vuotta sitten ja yleisin alueella esiintyvä kivilaji on Lapin granuliitti.

Raututunturit ovat melko matalia, loivia ja helppokulkuisia. Alue on suosittu retkeilyalue. Tuntureista korkein on Kiilopää, joka on 546 metriä korkea ja muiden tuntureiden korkeus on noin 500 metriä. Raututuntureiden huippujen välissä sijaitsevista kuruista tunnetuimpia ovat Rumakuru, joka sijaitsee Vahtamapään ja Vävypään välissä sekä Kiilopään kaakkoispuolella sijaitseva Kuutamokuru. 

Tunturiryhmän maastossa virtaa Kulasjoki, joka alkaa Kiilopään, Kuutamokurun ja Rautupään maastosta, virtaa Sodankylän ja Inarin kuntien rajan tuntumassa ja yhtyy lopulta Luttojokeen. Myös Luttojoen Suomen alueen suurin haara, Suomujoki virtaa tunturiryhmän maastossa. Rautupään, Kutturapäiden, Aaslakkapäiden ja Sihtipäiden välissä sijaitsee Rautulampi, jonka läheisyydessä sijaitseva Rautuvanka on vedenjakaja-aluetta. Samalla seudulla sijaitsevat myös Luulampi ja Lankojärvi.

Lähteet
-------

1. ↑  Urho Kekkosen kansallispuisto, luontoArkistoitu kopio *Luontoon.fi*.  30.12.2012. Metsähallitus.  Arkistoitu 6.10.2013. Viitattu 4.3.2014.
2. ↑  Urpo Häyrinen: "Raututunturit", *Koilliskaira, Urho Kekkosen kansallispuisto*, s. 26–27. Helsinki: Otava, 1989. ISBN 951-1-10583-3.

Aiheesta muualla
----------------

*
Rocklandin piirikunnan sijainti New Yorkin osavaltiossa
**Rocklandin piirikunta** (engl. *Rockland County*) on piirikunta New Yorkin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se sijaitsee Hudson-joen länsirannalla Manhattanilta suoraan pohjoiseen, New Jerseyn osavaltion rajalla. Vuoden 2010 väestölaskennassa piirikunnan asukasluku oli 311 687. Sen hallintokaupunki on New City, joka on myös noin 34 000 asukkaallaan piirikunnan suurin kaupunki. Piirikunta kattaa 515 neliökilometrin suuruisen alueen.

Historia
--------

Rocklandin piirikunta muodostettiin 23. helmikuuta vuonna 1798 Orangen piirikunnan kaakkoisesta osasta.

Väestö
------

Vuoden 2000 väestölaskennassa pääosin englanninkielisen piirikunnan suurimmat vähemmistökielet olivat espanja (10,18 %), jiddiš (4,96 %), ranska (4,33 %), italia (1,45 %), tagalog (1,30 %), heprea (1,25 %) ja venäjä (1,01 %). Piirikunnan asukkaista 18 prosenttia on juutalaisia, mikä on prosentuaalisesti enemmän kuin missään muussa Yhdysvaltain piirikunnassa. Esimerkiksi New Square -kylän väestö on pääasiassa hasidilaisen Skvera-liikkeen jäseniä.

Lähteet
-------

1. ↑  Rockland County, New York Yhdysvaltain väestönlaskentavirasto.  Arkistoitu 14.2.2020. Viitattu 17.7.2016. (englanniksi)
2. ↑  Survey: White mainline Protestants outnumber white evangelicals, while ‘nones’ shrink *Religion News Service*.  8.7.2021. Viitattu 11.4.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rocklandin piirikunta**.
* Rocklandin piirikunnan viralliset Internet-sivut
Kodinskin vaakuna
**Kodinsk** (ven. Коди́нск) on kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Angarajoen lähellä 735 kilometriä Krasnojarskista koilliseen. Kaupunki on Kežman piirin hallinnollinen keskus. Maantie yhdistää sen Bratskiin. Asukkaita on 14 900 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1977 perustetusta Bogutšanyn vesivoimalaitoksen rakennustyömaan asutuksesta. Vuonna 1989 siitä tuli kaupunki. Keskeneräisen voimalaitostyömaan lisäksi siellä toimii rakennus- ja metsäteollisuutta. Kaupungissa on kulttuuritalo ja museo.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 202. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 13.8.2010. (venäjäksi)
3. ↑  Narodnaja entsiklopedija "Moi Krasnojarsk": Kodinsk *region.krasu.ru*. Viitattu 13.8.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kodinskin kaupungille omistettu sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Kežman piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Krasnojarskin alueen vaakuna**Krasnojarskin aluepiirin kaupungit**
**Hallinnollinen keskus: Krasnojarsk**  

Artjomovsk |
Atšinsk |
Bogotol |
Borodino |
Divnogorsk |
Dudinka |
Igarka |
Ilanski |
Jeniseisk |
Kansk |
Kodinsk |
Lesosibirsk |
Minusinsk |
Nazarovo |
Norilsk |
Šarypovo |
Sosnovoborsk |
Ujar |
Užur |
Zaozjornyi |
Zelenogorsk |
Železnogorsk
**North American Rockwell OV-10 Bronco** on yhdysvaltalainen potkuriturbiinikäyttöinen sotilaslentokone. Kone kykenee tiedustelun ja maataistelutoiminnan ohella tulenjohtotehtäviin sekä panssarintorjuntaan ja taisteluun helikoptereita vastaan. Pienimuotoiset kuljetustehtävät olivat nekin mahdollisia toteuttaa, sillä konetyypin kuormakapasiteetti on noin 3 000 kg. OV-10 Broncon ensilento tapahtui 16. heinäkuuta 1965.

Yleisimmin saattoi tämä tyyppi käyttää aseistuksenaan maajoukkoja vastaan FFAR-raketteja sekä konekiväärejä, mutta edellisten ohella myös AIM-9 Sidewinder -ilmataisteluohjuksia ja konetykkejä.

Koneen kaksi Garrett AiResearch -potkuriturbiinia tuottivat kumpikin 715 hevosvoiman tehon. Niiden turvin kone saavutti 452 km/h huippunopeuden, 8 778 m lakikorkeuden ja noin 930 km toimintamatkan.

Tuotannossa kone oli 1966 – 1986, jona aikana valmistui arviolta 360 kappaletta. Alatyypit eli kehitysversiot olivat A—D. OV-10 Bronco osallistui Vietnamin sotaan. Palveluskäyttö alkoi tällä konetyypillä elokuussa 1967. OV-10 Bronco on sittemmin poistettu aktiivikäytöstä, Yhdysvalloissa vuonna 1995. Sen käyttäjiä ovat olleet Yhdysvaltain ilmavoimat, merijalkaväki ja laivasto. Lisäksi joillakin Natomailla oli lentokoneita, Euroopassa Saksalla. Konetyypistä on tiettävästi olemassa päivitetty G-versio. Sitä käytettäneen edelleen lähinnä terrorismin vastaisessa sodassa.

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. ↑   (Viitattu 30.1.2014)
2. ↑   (Viitattu 31.1.2014)
3. ↑   (Viitattu 30.1.2014)
4. ↑   (Viitattu 30.1.2014)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rockwell OV-10 Bronco**.
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Joensuun Prihat** on entinen joensuulainen naisten lentopallojoukkue, joka pelasi Lentopallon SM-liigassa 1990- ja 2000-luvulla.

Historia
--------

Joensuun Prihat perustettiin 8. huhtikuuta vuonna 1960. Seuran nimi juontaa juurensa Karjalaan. Siellä Priha oli vahva, komea ja ihannoitu nuorukainen. Tällaisena Prihojen perustajat halusivat uuden seuran myös nähtävän.

Alussa Prihoilla oli sekä mies- että naisjoukkueet. Tyttöjen ja poikien junioritoiminta aloitettiin 1974. Vuonna 1989 Joensuun Prihat päätti erään aikakauden historiassaan ja erikoistui ainoastaan nais- ja tyttölentopalloiluun, pohjoiskarjalaisen mieslentopalloilun jäädessä muille seuroille.

Prihat nousi naisten lentopalloilun mestaruussarjaan kaudelle 1994–95 ja pelasi itsensä heti upeasti hopealle. Seuraavalla kaudella saaliiksi tuli pronssia. Näiden ennätyksellisten vuosien jälkeen Prihat ei yltänyt aivan Suomen terävimpään kärkeen vaan sijoitukset olivat 5–5–9.

Kaudella 2001–2002 Prihat pelasi itsensä hopealle. Lisäksi kaudella saavutettiin Suomen Cupin voitto. Kauden 2007–2008 päätteeksi Prihat putosi 1-sarjaan. 

Maaliskuussa 2012 Joensuun Prihojen toiminta päätettiin lopettaa seuran velkaantumisen vuoksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Karjalainen *karjalainen.fi*.  4.3.2012. Viitattu 22.10.2012. [vanhentunut linkki]
**Meseléroi** (kreik. Μεσελέροι; myös *Meseléri*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ierápetran kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Meseléroi muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Μεσελέρων, *Topikí Koinótita Meseléron*). Kylän väkiluku on 135 (vuonna 2011).

Meseléroin kylä sijaitsee Kreetan itäosissa noin 10 kilometriä pohjoiseen Ierápetran kaupungista ja saaren etelärannikosta. Se on rakennettu noin 360 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Meseléroin paikalla sijaitsi antiikin aikana Oleroksen kaupunki, ja myös kylän nimi palautuu antiikin aikaisen kaupungin nimeen.

Meseléroin tärkein kirkko on omistettu Johannes Kastajalle (*Ágios Ioánnis Pródromos*). Kylän lähiseudun nähtävyyksiin kuuluu myös Panagía (Neitsyt Maria) Vryoménin luostari (*Moni Panagías Vryoménis*) noin neljä kilometriä kylästä itään. Sen kirkko on 1400-luvulta ja muut rakennukset 1500-luvulta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2  Messeléroi village *InterKriti*. Viitattu 10.9.2018.
3. 1 2  The village of Meseleri on the island of Crete *Crete Home*. Viitattu 10.9.2018.
4. ↑  Smith, William: "Olerus", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
**Karl-Gustaf Lindblom** (18. maaliskuuta 1927 Tappo, Västanfjärd – 17. toukokuuta 2003 Saarenmaa, Viro) oli suomalainen kauppias, yrittäjä, yritysjohtaja, joka sai talousneuvoksen ja kauppaneuvoksen arvonimet.

Lindblomin vanhemmat olivat maalari Karl Frans Lindblom ja Hulda Lindblom ja puoliso vuodesta 1958 Anja Sinikka Nurminen. Lindblom kävi Svenska Folkakademin Porvoossa 1946–1948. Hän oli Suomen Väri- ja Vernissatehdas Oy:n myyjä Helsingissä ja Riihimäen Tapetti ja Väri Oy:n, vuodesta 1970 RTV-Yhtymä, osakas ja toimitusjohtaja 1951–1996. Lindblom oli myös Puijon Väri Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1956, Mattotalo Vuorio Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1980, Kauppahuone K. G. Lindblomin toimitusjohtaja vuodesta 1989 sekä Lohjan Tapetti ja Väri Oy:n, Väri-Arkadia Oy:n ja Väriratas Oy:n toimitusjohtaja. Hän omisti maatilan Lopella. Lindblomilla oli lisäksi useita oman alansa ja muita luottamustehtäviä. Hän oli Riihimäen kaupunginvaltuuston jäsen 1977–1988 ja kaupunginhallituksen jäsen 1981–1984. Lindblom sai talousneuvoksen arvonimen 1979 ja kauppaneuvoksen arvonimen 1994. Vuoden riihimäkeläiseksi "Väri-Kallena" tunnettu Lindblom valittiin 1993.

Lähteet
-------

1. 1 2  Seppälä, Jarmo: Kauppaneuvos Karl Lindblom (1927–2003). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 6.1.2023.
2. 1 2  Iiro Viinanen: Muistot. Karl Lindblom. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  17.5.2003. Viitattu 6.1.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Jarmo Seppälä: Karl Lindblom *Biografiasampo*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Biografiasampo

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee tulisijan osaa. Osuuskauppa Arina on osuuskauppa Pohjois-Suomessa.*
Kiinteä arina
**Arina** on tulisijan osa, joka erottaa toisistaan tulipesän ja tuhkalaatikon. Aukot arinassa päästävät polttoaineesta syntyvän tuhkan putoamaan tuhkalaatikkoon, ja ilman virtaamaan tuhkaluukun aukoista tulipesään. Arinapoltto on vanhin tapa polttaa kiinteitä polttoaineita kattilassa. Arinat voivat olla *kiinteitä* tai *mekaanisia*. Kiinteä arina (taso-, viisto- tai porrasarina) on ilmajäähdytteinen ja se sopii pienitehoisiin kiinteistökohtaisiin tulisijoihin. Yleisin kiinteä arinatyyppi on valuraudasta valmistettu rakoarina, jossa arinan pituuden suuntaisesti kulkee 10–12 mm rakoja.

Solu-arina valmistetaan tulenkestävistä solun muotoon muokatuista terästangoista hitsaamalla. Tankojen väliin jäävät raot ovat kolmiulotteisia, 30 mm syviä ja 45 asteen kulmassa arinan pintaan nähden ja rakenne tehostaa palamista ja vähentää tuhkan muodostumista. Solu-arina sopii useiden kiinteiden polttoaineiden, mm. puupilkkeiden, hakkeen, turpeen, oljen, viljan, hiilen ja pellettien polttoon.

Soluarina ylhäältä

Ensiöilma ja sen käyttö
-----------------------

Arinan kautta tulipesään tulevaa ilmaa kutsutaan ensiöilmaksi erotuksena suuluukkujen aukkojen kautta tulevaan ilmaan (toisioilma). Arinan kautta tuleva ilma lämpiää ennen tulipesään joutumista. Toisen pesällisen palaessa arinan läpi johdettavaa ensiöilmaa on syytä rajoittaa. Tulen hiipuessa toisioilman saantia tulee vähentää reilusti. Kun tulipesässä palaa vain hiiliä, ilmaa johdetaan vain arinan kautta. Tulen hiipuessa myös ensiöilman tuloa rajoitetaan.

Arinapoltolla toimivia kattiloita ja tulisijoja ovat mm.

* Yläpalokattilat
* Alapalokattilat
* Käänteispalokattilat
* Kiukaat, liedet, muurit, muuripadat, uunit, hellat.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
*
**Koivun Työväentalo** on Tervolan kunnassa Koivun kylässä sijaitseva työväentalo.

Historiaa
---------

Koivun työväentalo on Koivun järjestöyhdistyksen rakennuttama työväentalo. Talon on suunnitellut Orvo Wistén vuonna 1963. Rakennusta on laajennettu vuonna 1973.

Rakennus
--------

Talo on kaksikerroksinen, lautarakenteinen ja huopakatteinen. Sisältä talon seinät ja katto ovat paneelia. Lämmitysmuotona on öljylämmitys. Talossa on vesijohto, viemäri ja WC:t. Talossa on juhlasali, jonka näyttämö rakennettiin vuoden 1973 laajennuksessa. Lisäksi on ravintola keittiöineen sekä kokoushuone ja voimailusali ja eteinen. Talossa on huoneen ja keittiön kokoinen asunto.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talo on yhdistyksen omassa käytössä, ja siellä on järjestetty mm. kokouksia, juhlia, nuorisotoimintaa ja urheiluharjoituksia. Talossa on myös näytetty elokuvia ja järjestetty tansseja. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3   Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
**Karl (Carl) Johan Lindberg** (8. maaliskuuta 1837 Askainen – 21. joulukuuta 1914 Tukholma) oli suomalainen viulutaiteilija.

Lindbergin vanhemmat olivat puutarhuri Henrik Reinhold Lindberg ja Gustafva Lindström. Hän opiskeli viulunsoittoa Helsingissä Fredrik Paciuksen johdolla ja 1856–1861 Leipzigissa, Hannoverissa, Weimarissa ja Wienissä Davidin ja Joachimin oppilaana. Helsinkiin palattuaan hän toimi mm. konserttimestarina Helsingin uuden teatterin orkesterissa 1861–1864. Sittemmin hän siirtyi Tukholmaan hoviorkesterin viulistiksi vuosiksi 1869–1903. Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian 1. viulunsoiton opettaja hän oli 1873–1903.Lindberg sai professorin arvonimen vuonna 1897. Hän julkaisi musiikkipedagogisia teoksia etenkin viulunsoiton opetuksen alalta ja teki konserttimatkoja Ruotsista Suomeen, Saksaan ja Itävaltaan.

Lindbergin puoliso vuodesta 1867 oli Emilia Wiik (1867–1926). Hänen serkkunsa oli pianisti Alie Lindberg. Lindbergien tytär Elsa Lindberg-Dovlette (1872–1944) avioitui vuonna 1902 persialaisen prinssi Arfa Mirza Riza Khanin kanssa. Hän asettui asumaan Persiaan ja kirjoitti ruotsiksi useita teoksia, joita käännettiin myös suomeksi kuten *Naisia minareettien kaupungista: Lehtiä nuoren turkkilaisnaisen mietekirjasta*, *Kaikissa sävellajeissa* ja *Viulutyttö* vuodelta 1926.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Heikinheimo, Ilmari (toim.): *Suomen elämäkerrasto*, s. 460. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.
2. 1 2  Kuka kukin oli: Carl Johan Lindberg
3. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 5, p. 635


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
Karl Lamprecht
**Karl Lamprecht** (25. helmikuuta 1856, Jessen – 10. toukokuuta 1915, Leipzig) oli saksalainen historianfilosofi. Lamprecht esitti vain tyyppisten, kollektiivisten ilmiöiden olevan tieteiden kohteena. Historian päätehtävänä hän piti "kulttuuritilanteitten" tutkimusta. Paitsi poliittista historiaa, Lamprecht tähdensi myös mm. taloushistorian merkitystä. Hän opetti, että historiallisen kehityksen lainalaisuudet voi todeta sosiaalisista olosuhteista, ihmisten käyttäytymistavoista ja instituutioista. Hän herätti mielipiteillään vilkasta väittelyä. Hän vaikutti myös Suomen historiatieteeseen vuoden 1900 jälkeen. Gunnar Suolahti oli hänen oppilaanaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Otavan Iso tietosanakirja, osa 5 vuodelta 1963, palsta 243
2. ↑  Otavan Iso Focus, s. 2188
3. ↑  Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 6549


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Karl Ludwig Bonhoeffer** (31. maaliskuuta 1868 Neresheim, Württembergin kuningaskunta – 4. joulukuuta 1948 Berliini) oli saksalainen psykiatri ja neurologi. Hän toimi psykiatrian ja neurologian professorina Bonnin yliopistossa ja neurologian osaston johtajana Charitén sairaalassa Berliinissä.

Natsit teloittivat Karl Bonhoefferin pojat Klaus ja Dietrich Bonhoefferin sekä vävyn Hans von Dohnányin toisen maailmansodan loppuvaiheessa, koska nämä olivat osallistuneet Hitlerin vastaiseen salaliittoon.

Ura
---

Karl Bonhoeffer otti vuonna 1918 vastaan psykiatrian ja neurologian professuurin Berliinistä. Kuolemaansa asti Karl Bonhoeffer toimi vastavoimana psykoanalyyttiselle koulukunnalle. Vaikkei hän sinällään hylännyt Freudin, Jungin ja Adlerin teorioita, hän antoi etusijan empiiriselle psykiatrialle. 

Karl Bonhoefferin arvostuksesta psykiatrina antaa kuvan se että hänet kutsuttiin Saksan valtiopäivätalon tuhopoltosta epäilyn Marinus van der Lubben oikeudenkäyntiin arvioimaan syytetyn mielenterveyttä.

Lähteet
-------

* Metaxas, Eric (suom. Pitkänen, Merja ja Sevón, Marja: *Bonhoeffer - pastori, marttyyri, näkijä, vakooja*. Päivä Osakeyhtiö, 2013. ISBN 978-952-475-585-6.

### Viitteet

1. ↑   Bonhoeffer, 2013. Muutto Berliiniin 1912, sivut 21-25
2. ↑   Bonhoeffer, 2013. Valtiopäivätalon palo, sivut 157-162


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Näkymä Vantaan Koivurinteestä.
**Koivurinne** (ruots. *Björkbrinken*) on pientaloalue Länsi-Vantaalla Petikon kaupunginosassa Vihdintien itäpuolella.

Alue on kuulunut Hämeenkylään. Vanhin asutus on *Nybackan torppa*, mutta alueella on myös uusia omakotitaloja. Asuinalueen nimi johtuu tilan nimestä *Björkeberga* (1930). Siitä annettiin 1959 tiennimi *Koivurinteentie*, jonka tienhoitokunta lyhensi 1970 muotoon *Koivurinne*. Nimi on laajentunut tarkoittamaan koko Vihdintien itäpuolista asutusta, joka vielä 1960-luvulla katsottiin kuuluvaksi Askelaan, nykyiseen Askistoon. 1974 alkaen Koivurinne on kuulunut Petikon kaupunginosaan.

Alueelle on tullut voimaan asemakaava (2011), joka sisältää satakunta uutta pientalotonttia kaupungin maille Koivurinne-tien molemmin puolin. Virkistysalueelle *Brenstakanniitylle* on kaavassa esitetty hulevesialtaita. Uudet tulevat kadut on nimetty eri koivulajeista (Hieskoivuntie, Loimaankoivuntie, Pirkkalankoivuntie, Taalainkoivuntie jne.)

Alueella sijaitsee *Marttatupa*, joka on siirretty tänne Helsingin Rajasaaresta. Palvelut ovat Askiston puolella ( koulu, päiväkoti ym.), jonne johtaa kevyen liikenteen alikulku. Vihdintieltä kulkevat bussit sekä Helsinkiin että Martinlaakson kautta Myyrmäkeen.

Alueen pohjoispuolinen *Koivurinteenpuisto* jää virkistyskäyttöön kuten myös alueen keskelle jäävä *Puunhakkaajanmäki*.

Läheinen *Friimetsä* on yleiskaavassa osoitettu tiiviisti rakennettavaksi pientaloalueeksi, mutta sen asemakaavoitus ei ole vielä alkanut. Katuyhteydet sinne tulisivat sekä Vihdintieltä Askiston liittymästä että Pyymosantieltä Petikon suunnasta.

Lähteet
-------

* Koivurinne 1 -asemakaava, kaupunginvaltuusto 31.1.2011.
**Koko pääoman tuottoaste** (**ROA**, *return on assets*) on yrityksen kannattavuuden mittari, joka kertoo, montako prosenttia tuottoa yritys tuotti kaikelle käyttämälleen pääomalle.

ROA lasketaan taseessa näkyvälle omalle ja vieraalle pääomalle. Mittarin näkökulma on yrityksen kaikkien rahoittajien näkökulma.

Laskentakaava
-------------

ROA lasketaan jakamalla tulos ilman korkokuluja yrityksen koko pääoman määrällä.

{\displaystyle ROA={\frac {\mathrm {tulos+korkokulut\*(1-verokanta)} }{\mathrm {taseen~loppusumma} }}}
Tunnusluvun laskentatekniset yksityiskohdat vaihtelevat käytännössä. Taseen loppusumma eli koko pääoman määrä voidaan ottaa edellisen tilikauden lopun taseesta. Voidaan käyttää myös tilikauden keskimääräistä tilannetta eli edellisen ja tämän tilikauden taseen loppusumman keskiarvoa. Kyseeseen voi tulla jokin muukin piste tilikaudelta, kuten juhannus.

Tulos-lukuna käytetään tulosta (nettotulos) ennen vähemmistöosuutta.

Korjaustekijä *korkokulut \* (1 - verokanta)* kuvaa verosäästöä, jonka yritys on saanut vähentämällä korkokulut verotuksessaan. Verosäästön määrä on verokannan mukainen osuus korkokuluista. Korjaustekijällä saatetaan erilaisen velkaisuusasteen (pääomarakenteen) yritykset keskenään vertailukelpoisiksi. Näin ROA-arvoon ei periaatteessa vaikuta se, onko liiketoiminta rahoitettu omalla vai vieraalla pääomalla.

Negatiivinen tuottoaste on huolestuttava.

Katso myös
----------

* ROE
* ROI
* Tilinpäätösanalyysi

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Kinnunen, Juha: Tilinpäätös yrityksen menestyksen kuvaajana.  *Avain laskentatoimeen ja rahoitukseen*, 2009.  KY-Palvelu Oy. ISBN 978-952-99060-4-8.
**Kathleen O’Day Wynne** (s. 21. toukokuuta 1953 Toronto, Ontario) on kanadalainen poliitikko. Hän toimi vuosina 2013–2018 Ontarion pääministerinä ja Ontarion liberaalipuolueen puheenjohtajana.

Wynnellä on kielitieteen maisterin tutkinto Toronton yliopistosta ja kasvatustieteen maisterin tutkinto Toronton yliopiston alaisesta OISE-instituutista. Hän on opiskellut myös Harvardin yliopistossa konfliktien sovittelua. Ennen poliittista uraansa hän kiersi kymmenen vuoden ajan Ontarion kouluissa opettamassa sovittelua ja työskenteli myös Toronton koululautakunnan jäsenenä.

Wynne valittiin ensimmäistä kertaa Ontarion parlamenttiin Don Valley Westin edustajana lokakuussa 2003. Vuonna 2006 hän nousi provinssin hallitukseen, jossa hän toimi opetusministerinä vuoteen 2010 asti ja liikenneministerinä 2010–2011. Tultuaan valituksi parlamenttiin kolmannelle kaudelle lokakuussa 2011 hän jatkoi tehtäviään ministerinä vastuullaan kunta-, kotitalous- ja alkuperäiskansoja koskevat asiat.

Tammikuussa 2013 Wynne valittiin Ontarion liberaalipuolueen johtajaksi ja pian tämän jälkeen Ontarion 25. pääministeriksi ja ensimmäiseksi naispääministeriksi. Kesäkuussa 2014 hänet valittiin pääministeriksi uudelle nelivuotiskaudelle liberaalien voitettua Ontarion parlamenttivaalit. Kesäkuussa 2018 liberaalit kärsi Ontarion parlamenttivaaleissa suuren tappion. Wynne ilmoitti heti vaali-iltana jättävänsä puoluejohtajan paikkansa. Hän jatkoi kuitenkin osavaltion parlamentin jäsenenä.

Wynne elää puolisoineen Pohjois-Torontossa. Hänellä on kolme lasta ja kaksi lastenlasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mary Taws: Liberal Leadership Candidate Profile: Kathleen Wynne *The Agenda*.  16.1.2013. The Ontario Educational Communications Authority.  Arkistoitu 30.1.2013. Viitattu 30.12.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Premier Kathleen Wynne Biography *Ontario Liberal Party*.  Arkistoitu 3.1.2014. Viitattu 30.12.2013. (englanniksi)
3. 1 2 3  Kathleen Wynne *The Canadian Encyclopedia*. Viitattu 16.5.2021. (englanniksi)
4. ↑  Heather Loney: Four more years: Ontario awakes to a Wynne-led Liberal majority *Global News*.  13.6.2014. Shaw Media. Viitattu 1.7.2014. (englanniksi)
5. ↑  Janus, Andrea: Kathleen Wynne ready to 'pass the torch,' quits as Ontario Liberal leader *CBC News*.  7.6.2018. Viitattu 16.5.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kathleen Wynne** Wikimedia Commonsissa
**Imatralainen** oli Imatran seudulla vuosina 1996–2019 kahdesti viikossa ilmestynyt kaupunkilehti, jonka kustantajana ennen lakkauttamista toimi Kaakon Viestintä.

Lehden lakkauttaminen oli seurausta siitä, että Keskisuomalainen-konsernin ostaessa Kaakon Viestinnän sillä oli kaksi Imatran seudulla ilmestyvää kaupunkilehteä. Toinen Kaakon Viestinnän kustantama kaupunkilehti, *Uutisvuoksi* jatkoi ilmestymistään entiseen tapaan. Ennen yrityskauppoja seurannutta uudelleenjärjestelyä lehteä kustansi Keskisuomalainen-konserniin kuuluva Etelä-Suomen Media.

Historia
--------

Syksyllä 2008 Suomen Lehtiyhtymä -konserni (nykyinen Etelä-Suomen Media) osti lehden samaan aikaan *Kaakkois-Suomen Sanomien* (nykyinen *Lappeenrannan Uutiset*) kanssa ja muodosti lehdille yhteisen organisaation. Uudistuksen jälkeen lehdet olivat toistensa osapainoslehtiä, eli niiden alkupään sivut olivat vaihtuvia ja kaupunkikohtaisia, loppupään sivut yhteisiä ja maakunnallisia. Lehtien yhteenlaskettu jakelulevikki ennen *Imatralaisen* lakkauttamista oli keskiviikkoisin 67 500 ja viikonvaihteessa 65 500 kappaletta. *Imatralaisen* jakelulevikki peitti Imatran, Rautjärven sekä Ruokolahden.

Lehti uudistui tammikuussa 2013 tabloidiformaattiin ja vuoden 2014 tammikuussa lehden ilmestymiskerrat kaksinkertaistuivat siten, että keskiviikon lisäksi alkoi ilmestyä myös viikonvaihdenumero.

Lehden viimeisenä päätoimittajana toimi Ilkka Pohjalainen. Lehden viimeinen numero ilmestyi 18. joulukuuta 2019. *Imatralainen* oli Sanomalehtien liiton jäsen ja sitoutunut noudattamaan Julkisen sanan neuvoston ohjeita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kaupunkilehti Imatralaisen julkaiseminen lopetetaan *Lappeenrannan Uutiset*.  1.4.2020. Kaakon Viestintä. Viitattu 19.12.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Imatralainen (Arkistoitu – Internet Archive)
**Koivunherkkutatti** (*Boletus betulicola*) on kivitattien sukuun sekä Boletaceae-heimoon kuuluva sienilaji. Se muistuttaa herkkutattia hyvin suuresti, mutta eroaa sen paksusta pintakelmusta sekä maitokahvin väristä. Ruokasienenä se on herkkutatin veroinen.

Näköislajit
-----------

Koivunherkkutatin saattaa sekoittaa herkkutatin lisäksi myös männynherkkutattiin, tammenherkkutattiin, kangasherkkutattiin sekä sappitattiin. Niistä kaikki muut paitsi sappitatti ovat koivunherkkutatin kanssa yhtä hyviä ruokasieninä. Sappitatin erottaa koivunherkkutatista pienen kokonsa, nahanvärisen lakkinsa sekä roosanvärisen pullistuneen pillikerroksen avulla.

Lähteet
-------

* 
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Boletus betulicola | 
* Wikidata: Q2029926
* BioLib: 60130
* CoL: MCBN
* EPPO: BOLTBE
* Fungorum: 309639
* GBIF: 5954967
* iNaturalist: 874917
* IRMNG: 10644930
* MycoBank: 309639
* NBN: BMSSYS0000002645
* NCBI: 764045

 |
|  |
| Boletus edulis f. betulicola | 
* Wikidata: Q114847991
* Fungorum: 349074
* GBIF: 5954968

 |

 |
**From the Darkest Past** on norjalaisen black metal -yhtye Mayhemin bootleg-albumi.

Albumi sisältää yhtyeen tunnetuimman albumin, *De Mysteriis Dom Sathanasin* raakamiksausversiot, jotka äänitettiin 16. toukokuuta 1992. Näissä kappaleissa bassoa soittaa Varg "Count Grishnackh" Vikernes, joka myöhemmin murhasi Mayhem-kitaristi Euronymouksen. Tästä syystä hänen bassoraitojensa äänenvoimakkuutta madallettiin lopulliselle versiolle. *From the Darkest Pastin* versioissa äänenlaatu on heikompi, mutta bassokitara ja muut matalat äänialat kuuluvat selkeämmin kuin lopullisessa versiossa. Eräissä kappaleissa on mukana myös intro, jotka *De Mysteriis Dom Sathanasin* versioista on leikattu pois: "Funeral Fog" alkaa lyhyellä rumpusoololla ja "De Mysteriis Dom Sathanas" ambient-tyyppisellä introlla.

Bootleg on nimetty Mayhemin "From the Dark Past" -kappaleen mukaan. Ironisesti se on kuitenkin ainoa *De Mysteriis Dom Sathanas* -albumin kappale, jonka raakaversiota ei albumilla ole.

*From the Darkest Past* on julkaistu useita kertoja erilaisina versiona. Ensimmäinen versio on eri tietojen mukaan 1990-luvun alusta, noin vuodelta 1993. Eri julkaisuissa on välillä erilaisia kansia. Yleisin kansi (kuvassa) esittää Nidarosin tuomiokirkkoa, samoin kuin *De Mysteriis Dom Sathanasin* kansikin.

Kappaleluettelo
---------------

Seuraava kappaleluetelo on Demonomancy Recordsin vuoden 2008 laitoksen (DNR 001) mukainen:

1. "Freezing Moon" – 6:30
2. "Pagan Fears" – 6:30
3. "Buried by Time and Dust" – 3:49
4. "Life Eternal" – 7:17
5. "Funeral Fog" – 6:07
6. "Cursed in Eternity" – 5:32
7. "De Mysteriis Dom Sathanas" – 7:24
8. "Freezing Moon" – 6:12
9. "Carnage" – 3:42
10. "Chainsaw Gutsfuck" – 2:53
11. "Necrolust" – 3:15
12. "Deathcrush" – 2:50
13. "Into the Crypt of Rays" (Celtic Frost cover) – 3:11

Kappaleet 1-7 ovat *De Mysteriis Dom Sathanasin* raakamiksausversiot vuodelta 1992.  

Kappaleet 8 & 9 ovat kaksi Deadin kanssa vuonna 1990 levytettyä promokappaletta.  

Kappaleet 10-13 ovat instrumentaaliharjoituksia vuodelta 1986. Viimeistä kappaletta lukuun ottamatta ne löytyvät studioversioina *Deathcrush*-EP:ltä.

Kokoonpano
----------

* Kappaleet 1-7:
	+ Øystein "Euronymous" Aarseth – kitara
	+ Varg "Count Grishnackh" Vikernes – basso
	+ Jan "Hellhammer" Blomberg – rummut
* Kappaleet 8 & 9:
	+ Per Yngve "Dead" Ohlin – laulu
	+ Øystein "Euronymous" Aarseth – kitara
	+ Jørn Necrobutcher Stubberud - basso
	+ Jan "Hellhammer" Blomberg – rummut
* Kappaleet 10-13:
	+ Øystein "Euronymous" Aarseth – kitara
	+ Jørn "Necrobutcher" Stubberud - basso
	+ Kjetil Manheim – rummut

Lähteet
-------

1. ↑  Mayhem: *From the Darkest Past*. Demonomancy Recordsin laitos, 2008. (Albumin takakansi.) Viitattu 11.8.2009. (englanniksi)
2. ↑  Mayhem (Nor) - De Mysteriis Dom Sathanas *metal-archives.com*. Encyclopaedia Metallum. Viitattu 18.1.2009. (englanniksi)
Imatran pääkirjaston sisäänkäynnit kesäkuussa 2022.
**Imatran kaupunginkirjasto** on Imatralla toimiva kirjasto, johon kuuluu kolme toimipistettä. Pääkirjasto sijaitsee Mansikkalassa Virastokadulla, kaupungintalon vieressä. Lähikirjastoina toimivat Vuoksenniskan kirjasto ja Rajapatsaan kirjasto.

Imatran kaupunginkirjasto kuuluu muiden Etelä-Karjalan kirjastojen kanssa Heili-kirjastokimppaan. Ennen vuonna 2013 perustettua Heiliä Imatran kirjasto toimi yhteistyössä Joutsenon, Rautjärven ja Ruokolahden kirjastojen kanssa.

Pääkirjaston palvelut
---------------------

Pääkirjastossa on lainattavissa muun muassa kertomakirjallisuutta, kielikursseja, kuvakirjoja, sarjakuvia, tietokirjallisuutta, videokasetteja ja äänikirjoja, CD- ja DVD-levyjä sekä isotekstistä ja selkokirjallisuutta. Kirjaston kotiseutukokoelmaan kerätään Imatralla tehtyä, imatralaisten tekemää ja Imatran seutua käsittelevää aineistoa. Kokoelma sisältää muun muassa karttoja, kirjoja, lehtiä, äänitteitä, lehtileikkeitä ja pienpainatteita. Asiakkaiden käytössä ovat lisäksi käsikirjasto, lukusalit, tutkijanhuoneet, internetpäätteet, mikrofilmi- ja kortinlukulaitteet. Satuhuoneessa järjestetään lapsille satutuokioita talviaikaan viikoittain.

Aikuistenosastolle on sisustettu Hilja Valtosen nimikkohuone. Se on kalustettu Valtosen työhuoneen huonekaluilla ja tavaroilla. Pöydällä on osa *Ruskapäiviä*-teoksen käsikirjoituksesta. Kotiseutukokoelmassa on lisäksi runsaasti Hilja Valtosta käsittelevää materiaalia.

Kirjastorakennukset
-------------------

Pääkirjasto on osa Kulttuuritalo Virtaa, jossa kirjaston lisäksi on taidemuseo, kaupungin historiaa esittelevä kaupunginmuseo sekä kaksi konsertti- ja kongressikäyttöön sopivaa salia. Rakennuksessa toimivat myös Imatran seudun musiikki-instituutti, kulttuuritoimisto ja Kansainvälinen Semiotiikka Instituutti.

Kulttuuritalo Virran on suunnitellut arkkitehti Arto Sipinen. Valkoinen rakennus on tehty kvartsihiekasta ja Imatran graniitista. Se sijaitsee kaupungintalon vieressä Vuoksen varrella. Rakennus valmistui vuonna 1986.

Vuoksenniskan kirjasto sijaitsee kerrostalon siivessä kahdessa kerroksessa. Rajapatsaan kirjasto on kerrostalon alakerrassa katutasossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Imatran kaupunki (Arkistoitu – Internet Archive), kirjaston toimipisteet, viitattu 14.7.2010
2. ↑  Tietoa meistä Heili-kirjastot. Viitattu 6.7.2018.
3. ↑  Imatran kaupunki (Arkistoitu – Internet Archive), kirjaston kokoelmat, viitattu 14.7.2010
4. 1 2  Imatran kaupunki (Arkistoitu – Internet Archive), kirjaston palvelut, viitattu 14.7.2010
5. 1 2  Imatran kaupunki (Arkistoitu – Internet Archive), Kulttuurikeskus, viitattu 14.7.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Kirjasto Imatran kaupungin sivustolla
Leimattu postimerkki. Tekstissä lukee kiinaksi "Koko maa on punainen".
**Koko maa on punainen** (kiin. *全国山河一片红, Quánguó shānhé yīpiàn hóng*) on vuonna 1968 julkaistu kiinalainen postimerkki. Se julkaistiin Kiinan kulttuurivallankumouksen aikana ja siinä on kuvattuna työläinen, maalainen ja sotilas, jotka kohottavat Maon *Pientä punaista kirjaa*. Postimerkin arvo oli kahdeksan feniä.

Postimerkki on kuuluisa siihen jääneestä merkittävästä ideologisesta suunnitteluvirheestä: virheellisessä postimerkissä Taiwan, jota Kiina pitää maakuntanaan, on jätetty värittämättä punaisella.

Virheellinen merkki oli myynnissä alle puoli päivää. Virhe huomattiin painossa, ja siitä ilmoitettiin heti Postiministeriöön, joka määräsi merkin välittömästi myyntikieltoon ja palautettavaksi. Vain pieni osa merkeistä pääsi kiertoon. Viralliseksi syyksi merkin takaisinvetoon ilmoitettiin, että Paracel- ja Spratlysaaret puuttuivat merkin kartasta ja että Bhutanin, Burman (nyk. Myanmar) ja Mongolian vastaiset rajat oli piirretty virheellisesti.

Merkin suunnittelija Wang Wei Sheng sanoi pelänneensä pitkän aikaa, että häntä rangaistaisiin virheestä.

Yksi merkki myytiin 3,68 miljoonalla Hongkongin dollarilla (noin 322 000 euroa) hongkongilaisessa huutokaupassa vuonna 2009. Joulukuussa 2010 merkkiä myytiin huutokaupassa 31 050 Englannin punnalla (noin 37 000 euroa) ja syyskuussa 2011 747 500 Hongkongin dollarilla (noin 66 500 euroa).

Lähteet
-------

1. 1 2  Top 13 most valuable postage stamps in the world #8
2. 1 2  *Far East Collector’s Guide*, liite lehteen *Gibbons Stamp Monthly*, marraskuu 2011, s. 3.
3. 1 2  ’Red’ China stamp fetches record
4. 1 2  Currency Converter (Kursseina käytetty 1. marraskuuta 2009 (uutinen huutokaupasta on marraskuulta 2009), 1. joulukuuta 2010 ja 1. syyskuuta 2011.) Oanda. Viitattu 12.12.2014. (englanniksi)
Imbaburan sijainti Ecuadorin kartalla
**Imbabura** on yksi Ecuadorin 22 maakunnasta. Sen pinta-ala on noin 5 000 neliökilometriä ja siellä oli vuonna 2003 noin 360 000 asukasta. Provinssi on nimetty samannimisen tulivuoren mukaan. Pääkaupunki on Ibarra.

Maantiede ja sijainti
---------------------

Imbabura sijaitsee Andeilla Ecuadorin pohjoisosassa. Sen naapuriprovinssit ovat Esmeraldas, Carchi, Sucumbíos, Napo ja Pichincha. Panamericana-valtatie kulkee provinssin läpi.

Imbaburassa on yli 400 järveä, joista merkittävin on kraatterijärvi Laguna de Cuicocha. Otavalon torikaupunki, joka sijaitsee provinssissa, on yksi Etelä-Amerikan kuuluisimmista käsityökeskuksista.

Kantonit
--------

Imbaburan provinssi on jaettu kuuteen kantoniin (suluissa niiden pääkaupungit):

1. Antonio Ante (Atuntaqui)
2. Cotacachi (Cotacachi)
3. Ibarra (Ibarra)
4. Otavalo (Otavalo)
5. Pimampiro (Pimampiro)
6. San Miguel de Urcuquí (Urcuquí)

EcuadorEcuadorin maakunnat

* Azuay
* Bolívar
* Cañar
* Carchi
* Chimborazo
* Cotopaxi
* El Oro
* Esmeraldas
* Galápagos
* Guayas
* Imbabura
* Loja
* Los Ríos
* Manabí
* Morona-Santiago
* Napo
* Orellana
* Pastaza
* Pichincha
* Santa Elena
* Santo Domingo de los Tsáchilas
* Sucumbíos
* Tungurahua
* Zamora-Chinchipe
Kathleen Ferrier vuonna 1951.
**Kathleen Ferrier** (22. huhtikuuta 1912 Preston, Lancashire, Englanti – 8. lokakuuta 1953) oli brittiläinen laulaja, äänialaltaan kontra-altto. Häntä pidettiin Britannian taitavimpiin kuuluvana lyyrisenä kontra-alttona, mutta hänen uransa kesti vain kahdeksan vuotta, sillä hän kuoli rintasyöpään 41-vuotiaana. Sairaus oli pidetty julkisuudelta salassa viimeiseen asti, joten laulajattaren kuolema uransa huippuvaiheessa järkytti koko Britanniaa. Tavallisen opettajaperheen tyttärestä ja puhelinkeskuksen hoitajasta taidemusiikin huipulle noussutta Ferrieriä kuvaillaan hänestä tehdyssä televisiodokumentissa *The Life and Art of Kathleen Ferrier* sodanjälkeisten vuosien rakastetuimmaksi naiseksi Britanniassa.

Ferrier oli lahjakas amatööri jo teini-iässä. Hänen aviomiehensä ilmoitti jo miltei 30 vuoden ikäisen vaimonsa 1940-luvun alussa erääseen laulukilpailuun, jonka tämä yllättäen voitti. Siitä lähtien Kathleen Ferrier panosti ammattilaulajan uraan ja menestyi niin, että vuodesta 1945 alkaen hän esiintyi myös Britannian ulkopuolella. Hänen vakio-ohjelmistoaan olivat kirkkomusiikkiteokset (etenkin Bach, Händel, Mendelssohn) sekä kansanlaulut. Hän teki myös oopperarooleja, joista ensimmäinen oli häntä ajatellen sävelletty Lucretian rooli Benjamin Brittenin *Lucretian ryöstössä*. Hänen tunnetuimmaksi oopperaroolikseen muodostui Orfeuksen rooli Gluckin oopperassa *Orfeus ja Eurydike*.

Laulajan muistolle omistettu säätiö on vuodesta 1956 lähtien järjestänyt vuosittaista oopperalaulajien kilpailua nimeltä *Kathleen Ferrier Awards*.

Lähteet
-------

1. ↑  Kathleen Ferrier, Yle Teema 8.10.2016.
2. ↑  About the fund *The Kathleen Ferrier Awards*. Viitattu 9.3.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: en:Kathleen Ferrier & sv:Kathleen Ferrier
*Tämä artikkeli käsittelee urheiluseuraa. Pasa on myös espoolainen yhtye.*
**Imatran Pallo-Salamat** (lyh. **PaSa**) on imatralainen urheiluseura, joka perustettiin vuonna 1963 Imatran Pallon (ImPa) ja Ylä-Vuoksen Palloseuran (YVPS) yhdistyessä. Seuran alkuperäiset lajit olivat jalkapallo ja jääpallo. Jääpallossa seura on tunnettu vuodesta 1984 nimellä PaSa Bandy ja jalkapallossa vuodesta 1997 nimellä FC PaSa.

PaSan parhaat saavutukset jääpallossa ovat SM-sarjan kuudes sija, C- (1999, 2015), D- (2009, 2013) ja E- (2008) junioreiden Suomen-mestaruudet sekä D- (2011, 2012) ja C- (2013) junioreiden Suomen-mestaruus hopeat.  Pääsarjassa se on pelannut yhteensä kahdeksan kautta. Nykyisin seura keskittyy lajissa junioritoimintaan.

Jalkapallossa PaSa on pelannut toiseksi korkeimmalla sarjatasolla kaksi kautta (1967, 1972) ja kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla kolme kautta (1993–1994, 1998). Jalkapallossa seuran edustusjoukkue pelasi Kolmosessa ja reservijoukkue Kutosessa, kunnes vuonna 2012 seura lakkautettiin.

Vuonna 1997 seura aloitti salibandytoiminnan nimellä SB PaSa ja 2000-luvulla seuraan on perustettu myös racketlonjaosto RC PaSa. PaSa oli yksi Suomen racketlonliiton perustajista vuonna 2005.

Lähteet
-------

1. 1 2  Palloille annettiin kyytiä Pasan juhlassa  14.9.2003. Etelä-Saimaa.  Arkistoitu 23.9.2016. Viitattu 20.11.2007.
2. 1 2 3  Historiaa PaSa Bandy. Viitattu 20.11.2007. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Nuorten ja naisten mestarit Suomen jääpalloliitto. Viitattu 17.2.2011.
4. ↑  Oulun Luistinseura jatkaa kärjessä  7.6.2007. Suomen jääpalloliitto. Viitattu 20.11.2007.
5. ↑  Finland – Divisional Movements 1930–2007 RSSSF. Viitattu 20.11.2007.
6. ↑  Piirin sarjat ja sarjajärjestelmät 2011  16.2.2011. SPL Kaakkois-Suomi.  Arkistoitu 9.4.2011. Viitattu 17.2.2011.
7. ↑  Suomeen syntymässä uusi mailapelien lajiliitto  6.10.2005. MTV3 Internet. Viitattu 20.11.2007.

Aiheesta muualla
----------------

* FC PaSa (Arkistoitu – Internet Archive)
* PaSa Bandy[vanhentunut linkki]
**Asta Leppä** (s. 1965) on suomalainen toimittaja, kolumnisti ja tietokirjailija.

Elämä ja ura
------------

Leppä on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri Tampereen yliopistosta. Vuosina 1989–2006 hän työskenteli Anna-lehdessä. Hän on kirjoittanut vapaana toimittajana suomalaisiin tiedotusvälineisiin yhteiskunnallisista aiheista, erityisesti eriarvoistumisesta, huono-osaisuudesta ja muuttuvasta työelämästä. Hän on myös toiminut kolumnistina sekä Yleisradiossa että useissa aikakausi- ja sanomalehdissä. Leppä on pitänyt kolme valokuvanäyttelyä.*lähde?*

Lepän ensimmäinen teos *Sinä et hävinnyt* ilmestyi vuonna 2008. Kirja käsitteli ero- ja surutyötä puolison kuoleman jälkeen. Kriitikko Suvi Aholan mukaan "tätä lähemmäs Augustinuksen Tunnustuksia nykypäivänä tuskin pääsee". Esseitä sisältävä *Voittajien varjot – elämää eriarvoisten tasavallassa* ilmestyi 2017. Kirjaa siivitti Lepän jäsenyys Tampereen yliopiston professori Juho Saaren vetämässä tutkimusprojektissa Kaksi Suomea – kasvaako eriarvoisuus (KASU) -ryhmässä 2015–2017. Kriitikko Ville Hämäläisen mukaan teos "edustaa samansuuntaista traditiota esimerkiksi bell hooksin ja Martha Nussbaumin kanssa" ja "tuo suomalaiseen asiaproosan piiriin tärkeän yhteiskunnallisen kysymyksen, joka ansaitsee saada muidenkin kuin sosiologien huomion osakseen." Lepän tieteisnovelli *Avain* sijoittui vuoden 2017 Atorox-kisassa kymmenen parhaan joukkoon. Lepän esseistinen *Sävyttömät sanat – kun vastakkainasettelut saivat vallan* ilmestyi vuonna 2019 ja oli Kanava-palkintoehdokas.

Vuonna 2021 Ylellä julkaistiin Lepän podcast-sarja *Asta Leppä ja köyhä Suomi*.

Teokset
-------

* *Sinä et hävinnyt*. Helsinki: Otava, 2008. ISBN 9789511212.
* *Voittajien varjot – Elämää eriarvoisten tasavallassa*. Helsinki: Kirjapaja, 2017. ISBN 9789522887382.
* *Sävyttömät sanat – Kun vastakkainasettelut saivat vallan*. Helsinki: Kirjapaja, 2019. ISBN 9789523540736.
* *Simpukka ja yhdeksän muuta soittoa*. Turku: Kustantamo Helmivyö, 2020. ISBN 9789527211564.
* *Aivan äksänä: kun huomasin kuuluvani sukupolveen*. Helsinki: Kirjapaja, 2022. ISBN 978-952-354-556-4.

Lähteet
-------

1. ↑  Moberg, Timo: Kun ero päättyy kuolemaan *TS.fi*.  8.3.2008. Viitattu 26.12.2021.
2. ↑  Ahola, Suvi: Yhden arpi voi auttaa monia *HS.fi*.  16.2.2008. Viitattu 26.12.2021.
3. ↑  Arkistoitu kopioKaksi Suomea - tutkimushanke *arjenkuvat.fi*.  Arkistoitu 22.3.2019. Viitattu 22.3.2019.
4. ↑  Hämäläinen, Ville: Menesty tai häviä *Nuori Voima*.  14.10.2017. Viitattu 26.12.2021.
5. ↑  Atorox 2017 Turun Science Fiction Seura. Viitattu 26.12.2021.
6. ↑  Kanava-tietokirjapalkinnon ehdokkaat valittu: vuoden 2019 ehdokaskirjat käsittelevät vallankäytön eri muotoja ja suomalaisten suhdetta luontoon Otavan Kirjasäätiö.  Arkistoitu 31.10.2019. Viitattu 31.10.2019.
7. ↑  Takkinen, Nuutti: Toimittaja Asta Leppä tutkii suomalaista köyhyyttä – "Näiden ihmisten ääni ei yksinkertaisesti kuulu tarpeeksi" *Yle Uutiset*.  24.3.2021. Viitattu 25.12.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Asta Leppä ja köyhä Suomi Yle Areena (kuunneltavissa toistaiseksi)
**Lauri Mainio Koskivaara**, sukunimi vuoteen 1929 *Forsman* (5. syyskuuta 1899 Helsinki – 9. heinäkuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos (1949) ja Helsingin Osuuskaupan toimitusjohtaja.

Koskivaaran vanhemmat olivat kivenveistäjä, kiviyrittäjä Johan Edvard Forsman ja Ida Sofia Stenroos. Hän pääsi ylioppilaaksi 1919 Helsingin suomalaisesta lyseosta ja valmistui ekonomiksi Kauppakorkeakoulusta 1923. Koskivaara teki opintomatkoja Baltian maihin 1922 ja 1923.

Koskivaara oli aluksi Helsingin Kahvipaahtimo Oy:n palveluksessa kunnes hänet valittiin 1927 Helsingin Osuuskaupan (HOK) apulaisjohtajaksi. SOK:lainen Helsingin Osuuskauppa oli perustettu 1919 vastapainoksi Osuusliike Elannolle. Vuonna 1932 Koskivaarasta tuli HOK:n johtokunnan puheenjohtaja ja toimitusjohtaja. Hän oli toimitusjohtajana vuoteen 1962 saakka.

HOK:n pääkonttori valmistui Runeberginkadulle 1929 ja samaan aikaan alkoi HOK:n merkittäväksi kasvanut anniskeluravintolatoiminta. Vuonna 1936 HOK avasi suuren ravintolan Lasipalatsissa ja vuonna 1938 valmistui Aleksis Kiven kadulle HOK:n varastot, leipomo, einestehdas, pesula, puusepäntehdas, korjaamot ja autotallit käsittänyt rakennuskokonaisuus. Vuonna 1952 valmistui Helsingin keskustaan Sokos-tavaratalo ja Hotelli Vaakuna. 1960-luvun alussa HOK:lla oli myyntipisteitä yli 400 ja toimialoja kymmenen. Jäseniä osuuskaupalla oli tällöin yli 30 000.

Lauri Koskivaara oli Suomen Voimistelu- ja Urheiluliiton (SVUL) liittojohtokunnan, urheilujaoston ja SVUL:n Tuen neuvottelukunnan jäsen ja Helsingin Kisa-Veikkojen HKV:n puheenjohtaja. Hän oli mukana perustamassa Suomen Akateemista Urheiluliittoa ja toimi liiton varapuheenjohtajana. Koskivaara harrasti urheilua ja hänellä oli akateemisia hiihto-, murtomaajuoksu- ja keskimatkojen mestaruuksia sekä piirin mestaruuksia. Hän oli lisäksi seuransa Helsingin Kisa-Veikkojen ankkurina Suomen mestari pitkässä viestijuoksussa.

Julkaisuja
----------

* *Hok 1919-1944*. Helsingin osuuskauppa, Helsinki 1944
* *Kun Helsinki oli nuori ja pieni: Muistikuvia poikavuosilta*. WSOY 1968

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  BiografiaSampo : Lauri Koskivaara
**Front 242** on belgialainen elektronisen musiikin yhtye. Yhtye on electronic body musicin vaikutusvaltaisimpia ja tunnetuimpia nimiä. Yhtyeen perustivat vuonna 1981 Aarschotissa Daniel Bresanutti ja Dirk Bergen. Seuraavana vuonna yhtyeeseen liittyivät Under Viewer -duon jäsenet Patrick Codenys ja Jean-Luc De Meyer. Yhtyeen kokoonpano muodostui Richard Jonckheeren liityttyä siihen Bergenin tilalle vuonna 1983. 

Front 242:n läpimurto tapahtui vaiheittain, jo vuoden 1984 albumi *No Comment* saavutti huomiota Belgian lisäksi myös muualla Euroopassa ja Yhdysvalloissa, mutta varsinaisesti yhtye tuli suuren yleisön tietoisuuteen vuonna 1988 albumilta *Front by Front* irrotetun *Headhunter* -singlen myötä. Kappaleen musiikkivideosta alkoi pitkäaikainen yhteistyö alankomaalaisen ohjaajan Anton Corbijnin kanssa. Front 242 esiintyy edelleen hyvin aktiivisesti.

Diskografia
-----------

* *Geography* (1982)
* *No Comment* (1984)
* *Backcatalogue* (1987)
* *Official Version* (1987)
* *Front by Front* (1988)
* *Tyranny (For You)* (1991)
* *06:21:03:11 Up Evil* (1993) (F:U:C:K Up Evil)
* *05:22:09:12 Off* (1993) (E:V:I:L Off)
* *Pulse* (2003)

DVD:t
-----

* *Integration Eight X Ten* (1991)
* *Catch the Men* (2005)

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtyeen kotisivut

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Front 242** Wikimedia Commonsissa