recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Manantalin pato.
Manantalijärvi satelliittikuvassa.
**Manantalin pato** on patorakennelma Bafingjoella Malissa. Se sijaitsee Kayesin alueen Bafoulabén piirin Bamafélén kunnassa 95 kilometriä Bafoulabésta kaakkoon.

Senegaljoen yhteistyöjärjestön rakennuttaman
sännöstelypadon tarkoituksena oli tuottaa sähköenergiaa, kehittää Senegaljoen laakson keinokastelua ja turvata ympärivuotinen laivaliikenne Saint-Lousista Ambidédiin. Padon rakentaminen alkoi vuonna 1982 ja se valmistui vuonna 1988. Sähkövoimala rakennettiin vuosina 1997–2003. Koko projekti, johon kuului myös Diaman säännöstelypato, tuli maksamaan noin 1,1 miljardia euroa. Rahoittajina toimi joukko kansainvälisiä kehitysjärjestöjä ja pankkeja. Lainan osuus rahoituksesta oli 64 % ja lahjoitusten 36 %.

Senegaljoen liikennöintikelpoisuuden parantaminen todettiin pian epärealistiseksi tavoitteeksi, ja siitä luovuttiin jo projektin alkuvaiheessa. Maatalouden kehittämiseen liittyvät tavoitteet ovat toteutuneet vain osittain. Manantalin voimalaitos, jonka kapasiteetti on 200 megawattia, on tuottanut Malin, Mauritanian ja Senegalin käyttöön vuosittain noin 820 gigawattituntia sähköä (vuosina 2003–2013). Tuotanto ylittää selvästi tavoitteen, ja sähkövoimalaa pidetään sen rakentamisen viivästymisestä ja lisäkustannuksista huolimatta menestystarinana. Patoa hoitaa kolmen valtion perustama Société de gestion de l’énergie de Manantali (SOGEM). Sähkön tuotannosta vastasi vuoteen 2014 saakka eteläafrikkalaisen Eskomin tytäryhtiö Eskom Energy Manantali. Sen jälkeen SOGEM perusti oman väliaikaisen tuotantoyhtiön Société d’exploitation de Manantali et de Féloun.

Manantalin patoaltaan pinta-ala on 475 neliökilometriä, suurin syvyys 55 metriä ja vesimäärä noin 11,3 miljardia kuutiometriä. Sen tieltä jouduttiin siirtämään noin 10 000 asukasta, joita varten on rakennettu 30 uutta kylää. Veden alle jäi paljon maatalousmaata, mutta tekojärvi on tajonnut myös uuden elinkeinon. Vuotuinen kalansaalis on noin 1 300 tonnia ja saattaa nousta 3 000 tonniin, mikä tekee Manantalijärvestä Malin kolmanneksi tärkeimmän kalastusalueen.

Lähteet
-------

* Cisse, Coumba: "Vivre à l’ombre proche" du barrage de Manantali: les formes de représentations sociales des impacts dans les campements et les villages environnants *theses.fr*.  2016. Viitattu 23.4.2017.

### Viitteet

1. ↑  Organisation pour la mise en valeur du fleuve Sénégal: Le barrage de Manantali *portail-omvs.org*.  Arkistoitu 14.7.2016. Viitattu 22.4.2017.
2. 1 2 3 4  Évaluation ex post conjointe - le barrage de Manantali *eib.org*.  2008. Viitattu 22.4.2017.
3. ↑  Cisse, s. 105.
4. ↑  Cisse, s. 96.
5. ↑  Cisse, s. 112.

Aiheesta muualla
----------------

* Société de Gestion de l’Energie de Manantali (ranskaksi)
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Warrior-luokan panssariristeilijästä. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Cochrane** oli Britannian kuninkaallisen laivaston Warrior-luokan panssariristeilijä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Duke of Edinburgh -luokka (risteilijä)*
Alus tilattiin Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista, missä köli laskettiin 24. maaliskuuta 1904. Alus laskettiin vesille 20. toukokuuta 1905 ja valmistui 18. helmikuuta 1907.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin 5. risteilijäviirikköön, mistä se siirrettiin 1909 2. risteilijäviirikköön. Alus oli kuninkaallisen jahdin *HMS Medinan* saattajana 1911-1912.

Ensimmäisen maailmansodan puhjetessa *Cochrane* liitettiin elokuussa 1914 Suureen laivastoon (engl. *Grand Fleet*) Scapa Flowhun, minkä mukana se osallistui Skagerrakin taisteluun. Alus siirrettiin 1917 Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian asemalle ja se osallistui Pohjois-Venäjän interventioon toukokuusta syyskuuhun 1918. Alus tuki brittijoukkojen taistelua suomalaisia vastaan toukokuussa 1918 Petsamossa.

Alus ajoi karille 14. marraskuuta 1918 Merseyssä tuhoutuen täysin. Hylky hävitettiin kesäkuussa 1919.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert 1860–1905 s. 72
2. 1 2 3  Gardiner, Robert 1906-1921 s. 13

Aiheesta muualla
----------------

* Clyde Warhips
* World War I

*Duke of Edinburgh* -luokan panssariristeilijät

|  |
| --- |
| **Duke of Edinburgh -luokka:** *HMS Duke of Edinburgh* - *HMS Black Prince* |
| **Warrior-luokka:** *HMS Warrior* – *HMS Cochrane* –*HMS Achilles* – *HMS Natal* |
| Edeltäjä: *Devonshire*-luokka – Seuraaja: *Minotaur*-luokka |
**Kapfenberger SV** on vuonna 1919 perustettu itävaltalainen jalkapalloseura Kapfenbergin kaupungista Steiermarkista. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Ligassa. Seura pelaa kotiottelunsa 12 000 katsojaa vetävällä Franz-Fekete-Stadionilla, joka on nimetty kaupungin entisen pormestarin mukaan.

Historia
--------

Kapfenberger SV on perustettu vuonna 1919 nimellä **Kapfenberger SC**. Se pelasi ensimmäisinä vuosinaan Steiermarkin aluesarjoissa voittaen paikallismestaruuden 1942 ja 1943. Seura vaihtoi nimensä vuonna 1947 nykymuotoonsa ja samalla sen toiminta laajeni pöytätennikseen, käsipalloon ja maastohiihtoon. Seura pelasi 1950–1960-luvuilla pääsarjassa, mutta putosi 1980-luvulle tultaessa 1. divisioonaan.

1990-luvulla Kapfenberger putosi takaisin Regionalligan tasolle, josta nousi kaudeksi 2002–2003 toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Erste Ligaan. Kaudella 2004–2005 seura sijoittui Erste Ligassa toiseksi muttei noussut liigaan. Lopulta Kapfenberger voitti kaudella 2007–2008 Erste Ligan ja nousi 41 vuoden tauon jälkeen Bundesliigaan. Ensimmäisellä kaudella seura sijoittui kahdeksanneksi säilyttäen liigapaikkansa kuuden pisteen erolla. Kausi 2009–2010 sujui hieman heikommin ja KSV oli viimeinen liigassa säilynyt joukkue sijoittuen yhdeksänneksi.

Saavutukset
-----------

* Erste Liga (5): 1943, 1954, 1961, 1963, 1974, 2008
* Steiermarkin mestaruus (2): 1942, 1943
* Steiermarkin cup (2): 1940, 1941

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (saksaksi)
* Seuran profiili (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
**Śląsk Wrocław** on puolalainen koripalloseura Wrocławista. Seura pelaa nykyisin maan kolmannella sarjatasolla ja on osa Śląsk Wrocław -seuraa.

Historia
--------

Seura perustettiin vuonna 1947. Wrocław voitti ensimmäisen maansa mestaruuden kaudella 1964–1965. Seuran menestysvuodet olivat 1990-luvulla, jolloin se voitti Puolan mestaruuden seitsemän kertaa. Lisäksi Wrocław voitti vuosien 2000–2002 mestaruudet. Euroliigassa ja Suproleaguessa seura esiintyi kausina 2000–2004. Seuran talousongelmat kasvoivat liian suuriksi vuonna 2008 ja saman vuoden lokakuussa Wrocław joutui vetäytymään pääsarjasta. Samalla seuran edustusjoukkue otti farmijoukkueensa sarjapaikan toiselta sarjapaikalta. Kauden 2010–2011 päätteeksi Wrocław putosi kolmannelle sarjatasolle.

Lähteet
-------

1. 1 2  WKS SLASK WROCLAW basketball team Eurobasket. Viitattu 18.6.2011. (englanniksi)
2. ↑  Historia Śląsk Wrocław.  Arkistoitu 26.11.2010. Viitattu 18.7.2011. (puolaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (puolaksi)
Kapfenburgin linna
**Kapfenburgin linna** (saks. *Schloss Kapfenburg*) on linna Lauchheimin pikkukaupungissa Baden-Württembergissä, Saksassa.

Historia
--------

Kapfenburgin linnan perustamisajankohta on tuntematon. Varhaisin maininta siitä on peräisin vuodelta 1164. Linna kuului alun perin Grunbergin suvulle, mutta siirtyi 1300-luvun ensimmäisellä puoliskolla Oettingenin kreivien haltuun. Vuonna 1364 Oettingenit myivät omaisuutensa alueella Saksalaiselle ritarikunnalle.

Johann Eustach von Westernachin hallintokaudella linnaan rakennettiin hänen mukaansa nimetty eteläsiipi. Nykyisen ulkonäkönsä linna sai vapaaherra Karl Heinrich von Hornsteinin aikana 1700-luvulla, suunnittelijoina arkkitehdit Franz Keller ja Franz Joseph Roth.

Sekularisaation myötä*selvennä* vuosina 1805–1806 linna päätyi Württembergin hallintaan. Vuoteen 1807 saakka linnassa asui Württembergin kuninkaan Fredrikin poika Paul. Linnan kunnostutti Baden-Württembergin osavaltio vuosina 1957–1962 ja 1971–1972.

Lähteet
-------

1. ↑  Schloss Kapfenburg *Schloesser-Magazin*. Viitattu 20.12.2009. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kapfenburgin linna** Wikimedia Commonsissa

* Kapfenburgin linnan verkkosivut (saksaksi, englanniksi)
**Simo Kalle Kuiko** (4. tammikuuta 1925 Huittinen – 11. elokuuta 2000 Huittinen) oli suomalainen maanviljelijä ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Kuikon vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Ilmari Kuiko ja Hilda Karoliina Sahko ja puoliso vuodesta 1960 kotitalousopettaja Liisa Maria Palmroth. Kuiko tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta 1946 ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta 1952. Hän oli maanviljelijä Kuikon tilalla Huittisissa 1949–1985 ja tilan omistaja vuodesta 1955. Kuiko oli myös va. opettaja Länsi-Suomen kansanopistossa 1964–1970, samoin kuin Kujalan maanviljelyskoulussa ja Huittisten kansanopistossa. Hänellä oli useita paikallisia osuustoiminnallisia luottamustoimia, kuten jäsenyys Huittisten Osuuskassan hallintoneuvostossa 1953–1968, Huittisten Osuuspankin johtokunnassa vuodesta 1969 ja Huittisten Meijeri Oy:n hallintoneuvostossa 1953 ja johtokunnassa 1953–1975, jonka varapuheenjohtaja hän oli 1955–1969 ja puheenjohtaja 1970–1975. Seudullisesti ja valtakunnallisesti Kuiko oli muun muassa Osuuskunta Esan Maidon hallintoneuvoston puheenjohtaja 1968–1969 ja johtokunnan sekä hallituksen puheenjohtaja 1970–1988, Valion hallintoneuvoston jäsen 1970–1973 ja varapuheenjohtaja 1974–1985 sekä Kuivamaito Oy:n hallintoneuvoston jäsen vuodesta 1983. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Kuiko sai 1980.

Lähteet
-------

1. 1 2  Perko, Touko: Maanviljelysneuvos Simo Kuiko (1925–2000). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 20.5.2010. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 3.2.2023.
2. ↑  Kuolleita. Maanviljelysneuvos Simo Kuiko.  *Maaseudun Tulevaisuus*, 19.8.2000, nro 95, s. 9. Kansalliskirjasto. Viitattu 3.2.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Jouko Perko: Simo Kuiko *Biografiasampo*.
Huomattavan kirkkaat sivuauringot auringon molemmin puolin.
**Sivuauringot** ovat taivaalla Auringon molemmilla puolin näkyvät kaksi kirkasta, väriltään epämääräistä läikkää. Sivuaurinkojen kirkkaus vaihtelee lähes huomaamattomasta häikäisevän kirkkaisiin ja ne ovat muodoltaan tyypillisesti pitkänomaisia kaventuen auringosta poispäin. Jääkide-esiintymän sijainnista riippuen toinen niistä voi olla kuitenkin myös toista kirkkaampi tai jompikumpi voi puuttua kokonaan. Joskus sivuaurinkojen sisäreuna on punainen ja ulkoreuna sininen.

Sivuauringot kuuluvat kaikkein tavallisimpiin haloilmiöihin.

Synty
-----

Sivuauringot syntyvät, kun auringonvalo kulkee sellaisen jääkidepilven läpi, jossa kiteet ovat kuusikulmaisen laatan muotoisia. Valon kulusta kiteessä johtuu, että sivuauringon sisäreuna on aina vähintään 22° päässä auringosta, mutta auringon noustessa korkeammalle taivaalla, sivuauringot työntyvät auringosta poispäin. Samalla niiden kirkkaus vähenee nopeasti. Jos jääkiteet heiluvat ilmassa, sivuaurinko pitenee korkeussuunnassa kaarimaiseksi. Laattamaiset kiteet aiheuttavat sivuaurinkojen lisäksi myös zeniitinympäristön kaaren sekä harvinaisia 120° sivuaurinkoja. Sivuaurinkojen välittömässä läheisyydessä taivaalla voivat näkyä 22° rengas ja horisonttirengas.

Joskus sivuaurinkoja voi näkyä myös Kuun ympärillä.

Katso myös
----------

* Ala-aurinko
* Vasta-aurinko
* Luettelo yleisimmistä haloilmiöistä

Lähteet
-------

1. 1 2  William J. Burroughs, Bob Crowder, Ted Robertson, Eleanor Vallier-Talbot, Richard Whitaker: *Sää, Ihmeellinen luonto*, s. 261. Jyväskylä Helsinki: Gummerus, 1998. ISBN 951-20-5236-9.
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* APOD 13 kesäkuuta 2006
*Tämä artikkeli käsittelee kaapelitelevisioverkkoa. Täsmennyssivulla on muita merkityksiä.*
Showtime-logo
**Showtime** on yhdysvaltalainen Paramount Global-pörssiyhtiön *Showtime Networks* -liiketoimialueen omistama kaapelitelevisioverkko. Se on kotimaassaan HBO:n jälkeen suosituimpia ja samaan tapaan myös Showtime panostaa omiin ohjelmiinsa ja elokuviin, sekä näyttää välillä myös nyrkkeilyä. Kaapeliverkko aloitti toimintansa kesäkuussa 1976.

1980-luvulla Showtime yhdistyi Viacomin, The Movie Channelin ja Warner-Amex Satellite Entertainmentin kanssa perustaakseen Showtime Networks, Inc -yhtiön.

2000-luvulla Showtime laajensi selkeästi itseään muilla kanavilla, kuten Showtime Too, Showcase, Showtime Beyond ja Showtime Extreme. Showtime myös käynnisti digitaaliseen kaapeliverkkoon kanavat Showtime Family Zone, Showtime Next ja Showtime Women.

Showtimen ohjelmia
------------------

* *Borgiat, maan ja taivaan valtiaat* (*The Borgias*)
* *Brotherhood*
* *Californication*
* *Dead Like Me*
* *Dexter*
* *Isänmaan puolesta* (*Homeland*)
* *Huff*
* *L-koodi* (*The L Word*)
* *Masters of Sex*
* *Nurse Jackie*
* *Penn & Teller*
* *Tudors*
* *Taran monta elämää* (*United States of Tara*)
* *Viimeistä päivää* (*The Big C*)
* *Weeds*
* *Twin Peaks: The Return* (3. tuotantokausi, 2017)

Lähteet
-------

1. ↑  CBS Corp (CBS) (myös muut välilehdet) reuters.com. Viitattu 6.9.2017. (englanniksi)
2. ↑  About CBS Corporation CBS Corporation, cbscorporation.com. Viitattu 6.9.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Showtimen virallinen sivusto
Siversovin kanavan alkupää Olhavanjoelta päin
Rurikinlinna Ilmajärveltä nähtynä
**Siversovin kanava** (ven. Си́версов канал, *Siversov kanal*) on purjehduskelpoinen kanava Novgorodissa. Se on olennainen osa *Vyšni Volotšokin vesitietä*, joka yhdistää Itämeren vesitiet Kaspianmeren vesiteihin. Se on muinaisen viikinkien Volgan reitin perillinen. Nykyään Vyšni Volotšokin vesitietä tärkeämpi väylä on Volgan–Itämeren vesitie.

Siversovin kanava yhdistää Mustajoen ja Olhavanjoen. Se lyhentää matkaa, ohittaa Ilmajärven sekä Mustajoen matalan alajuoksun. Siversovin kanava on rakennettu Novgorodin kuvernöörin Jakov Siversin käskystä vuosina 1798–1803. Kuvernöörin projekti onnistui niin hyvin, että Venäjän keisari Aleksanteri I nimesi kanavan hänen kunniakseen.

Siversovin kanavan alkupää on Rurikinlinnassa Olhavanjoen oikealla rannalla ja loppupää on Mustajoen suistosta ylävirtaan. Kanavan rakennusvaiheessa sen pituus oli 8,5 km, leveys 20 m ja syvyys Ilmajärven pinnasta 0,7 metriä. Kanava rakennettiin suoalueelle, johon yhtyi 2 järveä ja 2 virtaa, minkä vuoksi se rupesi liettymään hyvin nopeasti ja muuttui purjehduskelvottomaksi. 

Nykyisen kanavan pituus on noin 10 kilometriä. Sen syvyys on 2,4-2,5 metriä. Purjehduskelpoinen osuus on mitattu Mustajoen yhtymäkohdasta kanavaan eikä joen suistosta. Kanava on jo vanha, mutta yhä edelleen se on osa Luoteis-Venäjän vesiteitäja luokiteltu "Venäjän vesireitit-2002"-luetteloon. Kanavassa on kielletty pienveneiden liikkuminen, jos näkyvyys on alle 1 km. 

Siversovin kanavan rakentaminen vaikutti myös Pienen Olhavanjoen virtaukseen. Kanavan alkupää on rakennettu juuri siihen kohtaan, jossa Pieni Olhavanjoki laski Olhavanjokeen.

Lähteet
-------

* Aleksanteri Nevski(venäjäksi)
* Venäjän diplomaatit(venäjäksi)
* Venäjän sisävesireitit (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

### Viitteet

1. ↑  Venäjän diplomaatit
2. ↑  Venäjän sisävesireitit

Aiheesta muualla
----------------

* Vyšni Volotšokin vesitie
* Rurikinlinna
**Veikko Kalevi Linkoneva** (12. lokakuuta 1930 Hollola – 31. heinäkuuta 2020 Mänttä-Vilppula) oli suomalainen meijerialan yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1989.

Linkoneva valmistui merkonomiksi Suomen liikemiesten kauppaopistosta ja myöhemmin meijeriteknikoksi Valtion maitotalousopistota. Hän työskenteli aluksi Maatalousministeriön asutusasiainosaston jaostosihteerinä, sitten Järvenpään Meijerin konttoripäällikönä 1951–1954, Kuivamaito Oy:n Someron tehtaan käyttöpäällikkönä ja Lapinlahden tehtaan isännöitsijänä 1958–1983 ja lopulta Kuivamaito Oy:n toimitusjohtajana vuoteen 1991 asti.

Linkoneva vaikutti Suomen Lions-liiton piirikuvernöörinä 1975–1976 ja Suomen Lions-Liiton puheenjohtajana 1976–1977. Hänet tunnettiin myös taidemesenaattina ja merkittävänä tekijänä Mänttä-Vilppulan taidekaupungin kehityksessä. Linkoneva perheineen osti vuonna 1991 toimitusjohtaja R. Erik Serlachiuksen asunnon, jossa aloitti Honkahovin taidekeskus.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomalaiset talouden alan arvonimellä palkitut *Kansallisbiografia*. Viitattu 21.7.2023.
2. 1 2 3  Sampo Linkoneva, Sirkka Iso-Ettala: Veikko Linkoneva 1930–2020  20.8.2020. Helsingin Sanomat. Viitattu 21.7.2023.
**Veikko Aatos Ilmari Laine** (20. kesäkuuta 1911 Turku – 12. elokuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen professorin arvonimen saanut lääkäri ja Suomen Reumaliiton pitkäaikainen puheenjohtaja.

Laineen vanhemmat olivat työmestari Frans Ahto Laine ja Fanny Aurora Aalto. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1936 oli sairaanhoitaja Onerva Aurora Brusila (1910–1954) ja toinen ylihoitaja Aino Kaarina Lahti-Nuuttila. Ylioppilaaksi Laine tuli Turun suomalaisesta lyseosta 1930.

Laine oli koulutukseltaan lääketieteen lisensiaatti ja lääketieteen ja kirurgian tohtori. Hän valmistui vuonna 1937 ja erikoistui myöhemmin hermo- ja mielitauteihin vuonna 1945, sisätauteihin vuonna 1950 ja reumatauteihin vuonna 1956. Hän oli käynnistämässä vuonna 1946 aloittaneen Heinolan reumaparantolan ja vuonna 1951 aloittaneen, samassa kaupungissa sijainneen Reumasäätiön sairaalan toimintaa. Tätä ennen hän työskenteli muun muassa Lapinlahden sairaalan apulaislääkärinä. Laine toimi Reumasäätiön sairaalan ylilääkärinä vuoteen 1964 ja johtavana lääkärinä vuosina 1964–1974. Lainetta on kuvattu reumapotilaiden hoidon uranuurtajaksi. Hän muun muassa aloitti professori Kauko Vainion kanssa reumapotilaiden leikkaustoiminnan.

Laine toimi vuosina 1959–1971 Suomen Reumatologisen yhdistyksen ja vuosina 1972–1988 Suomen Reumaliiton puheenjohtajana. Hän toimi myös EULARin eli European League Against Rheumatismin puheenjohtajana vuosina 1971–1973. Hän oli vuosina 1963–1979 reumatologian dosenttina Helsingin yliopistossa. Laine sai professorin arvonimen vuonna 1966.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Nissilä, Martti: Uranuurtaja loi Heinolan sairaalan. (Muistokirjoitus.) *Helsingin Sanomat*, 27.8.2001. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 29.7.2018.
2. 1 2  EULAR Presidents. The European League Against Rheumatism. Viitattu 23.4.2010. (englanniksi)
3. ↑  Kirpilä, Juhani – Motti, Sisko – Oksa, Anna-Marja (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 324–325. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.
4. ↑  Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesluettelo 1918–2000. Helsingin yliopiston keskusarkisto. Viitattu 2.10.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Laine, Veikko hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Soidinsuo** on suo Mäntsälän Hyökännummella.

Suo on keidassuo, ja sen pinta-ala on 39 hehtaaria. Ympäristöministeriön soidensuojelutyöryhmä valitsi vuonna 2015 Soidinsuon yhdeksi soista, joiden luonnonarvoilla on valtakunnallista merkitystä. Suolta on otettu turvepehkua. Pohjoisosassa on jäänteitä turveladoista. Suon laitoja on ojitettu.

Soidinsuo muodostaa yhdessä Porakallion kanssa paikallisten virkistysalueen. Soidinsuo ja Porakallio–Tasalankallio on seutukaavassa varattu retkeily- ja ulkoilualueeksi. Hyökännummen osayleiskaavassa alue on varattu pääosin maa- ja metsätalousvaltaiseksi alueeksi, jonne on osoitettu ohjeellisia ulkoilureittejä.

Lähteet
-------

1. ↑  Soidensuojelutyöryhmä esitti ministeri Tiilikaiselle lisäsuojelua valtion maille  4.11.2015. Ympäristöministeriö. Viitattu 17.7.2017. [vanhentunut linkki]
2. 1 2  Vikman-Kanerva, Merja & Paavola, Anita: Hyökännummen osayleiskaava 2020 – Ehdotus (PDF) (Sivut 8, 11 ja 29)  27.10.2005. Mäntsälän kunta.  Arkistoitu 19.4.2016. Viitattu 17.7.2017.
**Veikko Kalervo Lappalainen** (s. 21. kesäkuuta 1932 Helsinki) on suomalainen geologi ja professori, joka toimi Geologian tutkimuskeskuksen ylijohtajana.

Lappalainen avioitui erityisopettaja Liisa Kaarina Härkösen kanssa 1958. Hän tuli ylioppilaaksi 1952 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1959. Filosofian tohtoriksi hän väitteli 1968. Lappalainen toimi Geologian tutkimuskeskuksen assistenttina 1959–1961, rautatiehallinnon geologi-insinöörinä 1961–1967, KM Insinööritoimiston osastonjohtajana 1967–1974, Tampereen teknillisen korkeakoulun apulaisprofessorina 1974–1980 ja Turun yliopiston maaperägeologian professorina 1980–1990. Hän oli myös Finnblanco-yhtiön toimitusjohtaja 1974–1975. Geologian tutkimuskeskuksen tutkimusjohtaja hän oli 1990–1991 ja ylijohtaja ja professori vuodesta 1991. Lappalainen jäi tästä tehtävästä eläkkeelle vuonna 1997, jolloin hänen seuraajakseen nimitettiin professori Raimo Matikainen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Irja Hämäläinen, Risto Rantala, Hannakatri Hollmén (toim.): *Kuka kukin on 1994*, s. 478-479. Helsinki: Otava, 1994. ISBN 951-1-12833-7.
2. ↑  Nimitykset. Professori Raimo Matikainen. HS, 10.3.1997. (Viitattu 29.3.2018)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Talouskasvatus** on osa kuluttajakasvatusta. Kodin raha-asioiden hoitoa opetetaan kotitalouden oppiaineessa yleensä perusopetuksen seitsemännellä vuosiluokalla. Lisäksi taloustietoa opetetaan yhteiskuntaopissa, matematiikassa ja käsityössä. Taloustietoa voidaan opettaa myös valinnaisaineiden yhteydessä. Taloustiedon tavoitteena on oppia perustiedot ja -valmiudet yksityistalouden hoidosta. Oppijoiden tulee pystyä huolehtimaan omasta ja tulevan perheensä taloudesta sekä ymmärtää yksityisen kulutuksen ja yhteiskuntatalouden välisiä yhteyksiä. Taloustiedossa käsitellään käytännön taloudenpitoa, hankintoja ja ostamista, säästämistä, lainaamista, laskujen maksamista, yksityistalouden merkitystä, talouden suunnittelua ja seurantaa sekä taloudellisten ongelmien ratkaisuja.

Hyvässä talouskasvatuksessa opittavat asiat yhdistyvät arkielämää vastaavaksi kokonaisuudeksi. Oleellista on opintokokonaisuuksien ajoitus ja varmistuminen siitä, että oppijoille avautuu asioiden välillä olevat yhteydet. Talouskasvatuksen toteutumiseen ei riitä pelkkä yksityistalouden menetelmien opiskelu. Talouden lainalaisuuksien ja yksilön toiminnan ymmärtäminen edellyttävät kuluttamiseen liittyvien arvojen, asenteiden ja ihmisen valintojen taustalla olevien systeemien käsittelyä.Taloustiedon kohderyhmänä nähdään kaikenikäiset kuluttajat kehitysvaiheen edellytysten mukaisesti. 

Talouskasvatuksen puutteet näkyvät lasten ja nuorten hyvinvoinnissa. Talouskasvatusta voidaan opettaa joko makro- tai mikrotaloutta painottaen. Talouden ymmärtäminen edellyttää molempien tasojen käsittelyä, mutta oman elämän hallinnan kannalta tärkeintä on yksityis- eli mikrotalouden oppiminen. Talouskasvatus onnistuakseen edellyttää myös muiden kuluttajakasvatuksen osa-alueiden oppimista.
**Talouspäällikön tutkinto** valmistaa opiskelijan hyödyntämään talouden lukuja, laskelmia ja raportteja organisaation toiminnan ennakoinnissa, strategisessa suunnittelussa ja päätöksenteossa.

Koulutukseen voivat osallistua vaativissa taloushallinnon tehtävissä työskentelevät, kuten kirjanpitäjät, kirjanpito-, laskenta- ja talouspäälliköt sekä controllerit, tai sellaisiin tehtäviin pyrkivät henkilöt. Koulutus sopii myös yrittäjille.

Talouspäällikön tutkintoa järjestetään sekä yksilökoulutuksena että räätälöitynä yrityskoulutuksena. Tutkinto käynnistyy neljä kertaa vuodessa. Talouspäällikön tutkinnon suorittaminen edellyttää 22 opintoviikon eli 33 opintopisteen suorittamista. Tutkinnon suorittaminen kestää 12 kuukautta. Tutkintoon kouluttaa Suomessa Markkinointi-instituutti.

Koulutuksen sisältö
-------------------

Tutkinto koostuu kahdesta kiinteästä ja kahdesta valinnaisesta kurssista.

Kiinteät kurssit ovat:

* Kannattavuuslaskenta ja budjetointi
* Tuloslaskelman, taseen ja kassavirran hyödyntäminen

Kaksi vapaavalintaista kurssia voi valita esimerkiksi seuraavista talouden kursseista:

* Tilinpäätös ja verosuunnittelu
* Talouslaskelmat päätöksenteon tukena
* Rahoitus- ja sijoitustoiminta
* Konsernitilinpäätös

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  .
**2:37** on vuonna 2006 valmistunut australialainen koulumaailmaan sijoittuva draamaelokuva, jonka on ohjannut, käsikirjoittanut ja tuottanut ensikertalainen Murali K. Thalluri. Hän oli ehdolla elokuvasta Un Certain Regard -palkinnon saajaksi Cannesin elokuvajuhlilla 2006. Hän oli myös ehdolla parhaasta käsikirjoituksesta, Teresa Palmer parhaasta naispääosasta ja Frank Sweet parhaana nuorena näyttelijänä Australian elokuvainstituutin palkintogaalassa.

Tarina
------

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Tavallisen australialaisen koulun vessasta löytyy kello 2:37 oppilas, joka on tehnyt itsemurhan. Elokuva palaa sen jälkeen samaisen koulupäivän aamuun, jolloin muutaman koululaisen ongelmat vähitellen paljastuvat. Lopulta selviää, kuka koulun oppilaista ei enää kestänyt.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Teresa Palmer  | … |  Melody
  |
|  Joel Mackenzie  | … |  Sean
  |
|  Frank Sweet  | … |  Marcus
  |
|  Gary Sweet  | … |  Herra Darcy
  |
|  Charles Baird  | … |  "Uneven" Steven
  |
|  Marni Spillane  | … |  Sarah
  |
|  Sam Harris  | … |  Luke
  |
|  Sarah Hudson  | … |  Julie
  |
|  Clementine Mellor  | … |  Kelly
  |

Yhtäläisyydet *Elephant*-elokuvaan
----------------------------------

*2:37:ssä* on runsaasti yhtäläisyyksiä Gus Van Santin ohjaamaan *Elephant*-elokuvaan (2003). Molemmat elokuvat kertovat suurista koulumaailmaan liittyvistä ongelmista, kuten koulukiusaamisista. Elokuvat koostuvat pääosin pitkistä steadicam-otoista, joissa seurataan tiettyjä koulun oppilaita. Elokuvissa myös samat kohtaukset toistuvat eri kuvakulmasta kuvattuna. Molemmissa elokuvissa on myös kuvattu paljon taivasta ja puita.

Molemmissa elokuvissa on sama äänisuunnittelija, Leslie Shatz, mistä johtuen elokuvissa on käytetty samoja äänitehosteita. Molemmissa elokuvissa oppilas soittaa klassista musiikkia pianolla. Molemmissa elokuvissa on kohtaus, jossa luokassa keskustellaan homoseksuaalisuudesta, ja elokuvissa on myös poikien välinen suutelukohtaus. Lisäksi molemmissa elokuvissa tyttö käy oksentamassa vessanpönttöön.

Lähteet
-------

1. ↑  Two Thirty 7 Festival de Cannes *Festival de Cannes*. Viitattu 24.7.2017.
Johan Erik Hedberg: Henrik Gabriel Porthan, 1799.

Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa   
 opiskelleita suomalaisia 

---



 

Johan Jacob Ahrenberg, Anton Wilhelm Arppe, Charles Bassi, Johan Zacharias Blackstadius, Edla Blommér, Erik Cainberg\*, Theodor Decker, Robert Wilhelm Ekman\*, Erik Enroth, Gustaf Wilhelm Finnberg, Johan Erik Hedberg, Johan Gustav Hedman, Gustaf Erik Hedman, Theodor Höijer, Karl Emanuel Jansson, Johan Knutson, Unto Koistinen, Helmi Kuusi, Aleksander Lauréus\*, Johan Erik Lindh, Frans Wilhelm Lüchow, Erik Johan Löfgren, Karl Peter Mazér, Hjalmar Munsterhjelm, Martti Mäki, Victorine Nordenswan, Johan Oldenburg, Antero Olin, Erik Palmstedt, Jacob Rijf, Mathilda Rotkirch, Carl Axel Setterberg, Carl Eneas Sjöstrand, Frans Sjöström, Anita Snellman, Erland Stenberg, Johan Henrik Strömer, Emanuel Thelning, Isak Wacklin, Ferdinand von Wright, Magnus von Wright, Wilhelm von Wright   
 \* agré

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

**Johan Erik Hedberg** (9. maaliskuuta 1767 Tukholma Ruotsi – 9. elokuuta 1823) oli suomalainen taidemaalari.

Hänen puolisonsa oli Catharina o.s. Brengentoff ja poikansa lääkäri Anders Erik Hedberg. Hän opiskeli Kuninkaallisessa taideakatemiassa (Kungliga Akademien för de Fria Konsterna) Tukholmassa. Hän toimi piirustuksenopettajana Turun akatemiassa 1799–1823.

Teoksia
-------

* Pietarsaaren kirkon alttaritaulua arvellaan hänen maalaamakseen.
* Henrik Gabriel Porthanin muotokuva. Porthanin kunniaksi lyötiin myös mitali, jonka pohjana olevan luonnoksen Hedberg tarinan mukaan piirsi salaa luennolla.

Lähteet
-------

* Kuvataiteilijamatrikkeli

### Viitteet

1. ↑  Helsingin yliopiston taidekokoelmat
2. ↑  HY:n kokoelmien historia

  

Suomen varhaiset taiteilijat *(syntymävuosi ennen vuotta 1820)*

* Immanuel Alm
* Johan Alm
* Helena Arnell
* Johan Backman
* Jonas Bergman
* Johan Zacharias Blackstadius
* Edla Blommér
* Elias Brenner
* Erik Cainberg
* Margareta Capsia
* Wilhelm Maximilian Carpelan
* Auguste Joseph Desarnod
* Robert Wilhelm Ekman
* Samuel Elmgren
* Gustaf Wilhelm Finnberg
* Lennart Forstén
* Lars Gallenius
* Johan Georg Geitel
* Berndt Godenhjelm
* Emanuel Granberg
* Johan Hedberg
* Johan Gustav Hedman
* Pietari Henrikinpoika
* Adolf Hårdh
* Johan Knutson
* Pehr Adolf Kruskopf
* Claes Lang (vanhempi)
* Petter Lang
* Aleksander Lauréus
* Johan Lefrén
* Thomas Joachim Legler
* Liedon mestari
* Johan Erik Lindh
* Gustaf Lucander
* Charlotta Malm-Reuterholm
* Karl Peter Mazér
* Erik Wilhelm le Moine
* Abraham Myra
* Didrik Möllerum
* Mathilda Rotkirch
* Nils Schillmark
* Johan Strömer
* Johan Stålbom
* Gabriel Gotthard Sweidel
* Carl Gustaf Söderstrand
* Emanuel Thelning
* Ulrik Thersner
* Mikael Toppelius
* Isak Wacklin
* Erik Westzynthius (nuorempi)
* Erik Westzynthius (vanhempi)
* Magnus von Wright
* Wilhelm von Wright
**Yhdysvaltain senaatin vaalit Länsi-Virginiassa 2008** pidettiin 4. marraskuuta 2008. Yhdysvaltain silloinen demokraattisenaattori Jay Rockefeller voitti uudelleenvalinnan viidennelle kaudelleen. Tämä on viimeinen kerta, kun demokraatit voittivat luokan 2 senaatin paikan Länsi-Virginiasta.

Tausta
------

Ennen vuoden 2000 presidentinvaaleja demokraattien ehdokas oli voittanut Länsi-Virginian joka kerta vuodesta 1932 lukuun ottamatta vuosia 1956, 1972 ja 1984. Vuonna 2000 teksasilainen silloinen republikaanien kuvernööri George W. Bush voitti Länsi-Virginian viisi valitsijamieskokouksen ääntä, voittaen silloisen varapresidentin Al Goren Tennesseestä 52-46. Myös vuoden 2000 vaaleissa republikaanien Shelley Moore Capito, entisen Länsi-Virginian kuvernöörin Arch A. Moore Jr.:n nuorempi tytär, voitti yllätysvoiton päihittäen Jim Humphreyn Länsi-Virginian 2. kongressipiirin paikasta Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen. Hän on ensimmäinen republikaani Länsi-Virginiassa, jolla on ollut virka kongressissa useamman kuin yhden kauden isänsä (1957–1969) jälkeen. Ennen näitä kahta suurta voittoa kansallisille republikaaneille ja Länsi-Virginian republikaaneille, oli vaikea löytää republikaania, joka voisi järjestää vaikuttavan kampanjan Länsi-Virginiassa julkisiin tehtäviin hakevia demokraatteja vastaan.

Presidentti Bush voitti Länsi-Virginiassa jälleen 2004 presidentinvaaleissa, päihittäen demokraattien vastaehdokkaan John F. Kerryn, demokraattisenaattorin Massachusettsista lukemin 56-43.

Vuosina 2000–2008 republikaanit saivat seitsemän paikkaa lisää sekä Länsi-Virginian senaatissa että Länsi-Virginian edustajainhuoneessa. Demokraateilla oli tuolloin kuitenkin 60% senaatin ja 68% edustajainhuoneen paikoista.
**Showalterin indeksi** (engl. *showalter index* **SI**) kertoo ilmakehän epävakauden. Mitä pienempi SI, sitä suurempi on ukkosen todennäköisyys. Kun Suomessa indeksi alittaa 5, ukkosen mahdollisuus alkaa kasvaa. Keski-Euroopassa raja-arvona pidetään +4:ää, Pohjois-Amerikan tornadoalueilla vain negatiiviset arvot ovat merkittäviä. Showalterin indeksi muistuttaa lifted-indeksiä, mutta lifted-indeksi tarkastelee maanpinnan lähellä olevaa ilmaa, kun taas Showalter lasketaan ilmapaketille 850 hPa:n tasolta alkaen. Niinpä se osoittaa epävakautta ylempänä ilmakehässä vaikka lähellä maanpintaa olisi vakaa kerros. 

Showalterin indeksi on helppo määrittää graafisesti radioluotausten avulla. Se on suosittu etenkin vuoristoisissa maissa. 

Showaltrin indeksi USA:ssa

SI-lukemat
----------

* > 4 Ukkosia ei melko varmasti tule
* 1 – 4 Ukkoset mahdollisia, laukaisin tarvitaan, esimerkiksi vuoristo tai säärintama
* 1 – -2 Ukkosen mahdollisuus normaalia suurempi
* -2 – -3 Voimakkaita ukkosia melko varmasti
* -3 – -5 Tornadon riski kasvaa
* -5 – -10 Äärimmäisen epävakaa ilmakehä
* < -10 Tornadon mahdollisuus erittäin suuri

Lähteet
-------

1. ↑  Showalter Index. *twister.sbs.ohio-state.edu*. The Ohio State University WWW weather server.  Arkistoitu 10.8.2007. Viitattu 15.8.2007. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Jeff Haby, amerikkalainen meteorologi antaa ohjeita SI:n graafisesta määrittämisestä ja tulkinnasta tornadoalueella.
**Alankomaiden** oli tarkoitus osallistua ensimmäistä kertaa **Turkvision laulukilpailuun**, vuonna 2016, mutta osallistuminen peruttiin, sillä kilpailua ei järjestetty. Alankomaat yritti kuitenkin debyyttiä seuraavan vuoden kisaan vuonna 2017.

Historia
--------

### 2016

Alankomaat oli aikomassa osallistua ensimmäistä kertaa vuoden 2016 Turkvision laulukilpailuun, joka olisi pidetty Istanbulissa, Turkissa. Edustajaksi oli valittu laulaja Elcan kappaleella "Ana Vatan".

### 2017

Alankomaat osallistui ensimmäistä kertaa vuoden 2017 Turkvision laulukilpailuun, joka olisi järjestetty Astanassa Kazakstanissa. Edustajaksi oli valittu laulaja Elcan kappaleella "Ana Vatan".

Kilpailijat
-----------

Värien selitykset
  Voitto
  Toinen
  Kolmas
  Viimeinen

| Vuosi | Artisti(t) | Kieli | Kappale | Sija | Pisteet | Semif. | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | Elcan | Azeri | "Ana Vatan" | Kilpailu peruttu |
| 2017 | Elcan | Azeri | "Ana Vatan" | Kilpailu peruttu |

Lähteet
-------

1. ↑  Granger, Anthony: Netherlands: To Debut in Turkvision Song Contest 2016  26.10.2016. eurovoix.com.  Arkistoitu 26.10.2016. Viitattu 26.10.2016. (englanniksi)
2. ↑  Granger, Anthony: The Netherlands: Confirms Turkvision Song Contest 2017 Participation  28.2.2017. eurovoix.com.  Arkistoitu 1.3.2017. Viitattu 28.2.2017. (englanniksi)
**Talousneuvos** on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 8. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko 6 200 euroa tai 1 550 euroa.

Ensimmäisen kerran talousneuvoksen arvonimi myönnettiin vuonna 1931 tehtailija Tuomas Pohjanpalolle. Vuosien 1918–2013 aikana talousneuvoksen arvonimi on myönnetty 1 788 henkilölle  , ja se on tasavallan presidentin myöntämistä arvonimistä yleisin.

Talousneuvoksiksi Suomessa on nimitetty pääasiassa alueellisia talousvaikuttajia, pienten- tai keskisuurten yritysten yrittäjä-omistajia.*lähde?*

Katso myös
----------

* Kauppaneuvos
* Teollisuusneuvos

Lähteet
-------

1. ↑  Aho, Seppo: *Valtionhoitajan ja tasavallan presidenttien 1918–2005 myöntämät arvonimet*, s. 212. Alavus: Aholis Oy, 2006. ISBN 952-91-9535-4.
2. ↑  Luettelot myönnetyistä arvonimistä vuoteen 2012 saakka. Helsinki: Valtioneuvoston kanslia, 2014.
3. ↑  Myönnetyt arvonimet 1993–2013. Helsinki: Valtioneuvoston kanslia, 2014.
4. ↑  Myönnettyjä arvonimiä Valtioneuvoston kanslia.  Arkistoitu 3.12.2012. Viitattu 7.4.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Talouselämän vaikuttajat -verkkojulkaisu. 1998–. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
**Alaniiniaminopeptidaasi** eli **AAP** tai **CD13** on solukalvoihin upottautunut entsyymi, joka katkoo (hydrolysoi) N-terminaalisia aminohappoja irti monenlaisista peptideistä. AAP irrottaa monia aminohappoja, mutta ensisijaisesti se irrottaa alaniineja. AAP löytyy ihmisistä ja laajalti muista eläinlajeista.

Ihmisillä AAP:n geenin (geenin symboli: *ANPEP*) pituus on 35 kiloemäsparia ja se on kromosomissa 15. Sioilla geeni on kromosomissa 7.

Vaihtoehtoiset nimet
--------------------

AAP:tä kutsutaan myös nimellä alanyyliaminopeptidaasi, kysteiini-glysiini-dipeptidaasi (Cys-Gly-dipeptidaasi) ja kysteinyyli-glysinaasi. Siitä on 1980-luvulta asti käytetty myös nimeä N-aminopeptidaasi (lyhenne AP-N), jossa N-merkitsee sen peptidaasiaktiivisuuden kohdistumista varaukseltaan neutraaleihin aminohappohin. Aiemmin sitä on kutsuttu myös M-aminopeptidaasiksi. "M" merkitsee mikrosomaalista tai kalvoihin liittyvää (eng. *membrane*), sillä varhaisessa tutkimuksessa AAP:tä löydettiin mikrosomien tai solukalvojen pinnoista. Joskus AAP:stä käytetään myös nimeä m-AAP täsmentämään sitä, että sen sijainti ja toiminta soluissa kohdistuu solukalvoihin (eng. *membrane*).

Rakenne
-------

AAP on tyypin 2 integraalinen kalvoproteiini eli sen N-terminaali on solun sisäpuolen suuntaan. AAP on kiinni solukalvoissa. AAP-monomeerin massa useimmilla eläimillä on 140–150 kDa. AAP on glykoproteiini, jonka massasta 20 % noin on hiilihydraatteja. Useimmilla lajeilla AAP on homodimeeri.

AAP voi hajota kolmeksi 45–90 kDa kappaleeksi laboratoriokäsittelyssä. Siksi varhaisissa tutkimuksissa sen on oletettu olevan trimeeri ja sanottu koostuvan α-, β- ja γ-alayksiköistä.

Toiminta
--------

Eläimissä AAP on laajalti eri kudosten solukalvoissa. Sitä on eritoten ohutsuolen sukasaumassa eli harjareunuksessa, munuaisissa ja maksassa. AAP:n toiminta on hajottaa monenlaisia peptideitä. Esimerkiksi munuaisissa AAP hajottaa solunulkoisesti osaltaan glutationin glysiini-kysteiini-sidoksia. Eri puolin kehoa AAP saattaa hajottaa muun muassa verisuoniston toimintaan vaikuttavia peptidejä, hermostolle haitallisia jätepeptidejä ja sytokiinejä 

Tietyt virukset tartuttavat soluja AAP:n välityksellä. AAP on reseptori muun muassa ihmisten koronavirukselle 229E (HCoV-229E), kissan koronaviruksen serotyypille 2 (FCoV2), porsaiden tarttuvan virusripulin aiheuttavalle virukselle (PEDV), sikojen tarttuvalle gastroenteriittivirukselle (TGEV) ja koiran koronaviruksen genotyypille 2 (CCoV2).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  ND Rawlings et al: *Handbook of proteolytic enzymes*, s. 397–400. 3. painos. Academic press, 2012. ISBN 9780123822192. doi:10.1016/C2009-1-60990-4.
2. ↑  JA Jaimes et al: A tale of two viruses: the distinct spike glycoproteins of feline coronaviruses.  *Viruses*, 2020, 12. vsk, nro 1. PubMed:31936749. doi:10.3390/v12010083. ISSN 1999-4915. Artikkelin verkkoversio.
3. ↑  BN Licitra et al: Genotypic characterization of canine coronaviruses associated with fatal canine neonatal enteritis in the United States.  *Journal of Clinical Microbiology*, 2014, 52. vsk, nro 12, s. 4230–4238. PubMed:25253797. doi:10.1128/JCM.02158-14. ISSN 0095-1137. Artikkelin verkkoversio.
**Surf** tai **surf rock** on musiikkigenre, johon liittyy olennaisena osana 1950-luvun lopulla syntynyt kalifornialainen surffauskulttuuri. Surf-musiikki nousi suureen suosioon vuonna 1961, ja siitä muodostuikin eräs Yhdysvaltain suosituimmista tyylilajeista 1960-luvun ensimmäisellä puoliskolla. Perinteiselle surf-musiikille on tyypillistä lyhyt kesto, iloinen melodia ja rock and roll -rytmi. Myös jousikaiun (engl. *spring reverb*) sekä tremolo-efektien käyttö on osa äänimaailmaa.

Surf-musiikin lähtölaukauksina on pidetty Dick Dalen singleä "Let’s Go Trippin". Dale on ollut vaikutusvaltaisin surf-kitaristi, ja juuri häneen liitetään kitaran jousikaiku-soundi sekä surf-musiikissa usein kuullut torviriffit ja melodioiden itämaiset vivahteet. 1960-luvun tunnettuihin surf-yhtyeisiin kuuluivat myös The Ventures ja The Chantays. 1990-luvun keskivaiheilla surf-musiikki koki jonkinlaista uutta tulemista useiden uusien yhtyeiden muodossa.

Kuuluisimpia surf-kappaleita ovat muun muassa Dick Dalen esittämä "Misirlou", jota on käytetty esimerkiksi *Pulp Fiction* -elokuvassa, sekä The Surfaris -yhtyeen kappale "Wipeout". The Chantaysin "Pipeline" ja The Venturesin "Walk, Don’t Run" kuuluvat niin ikään tunnetuimpiin surf-kappaleisiin. Samoin 1960-luvun *James Bond* -elokuvien "James Bond Theme" -teeman alku muistuttaa surfia. Sen sijaan The Beach Boys -yhtyeen varhaisilla levyillä on hyvin vähän tekemistä varsinaisen surfin kanssa, vaikka yhtye usein liitetään surf-musiikkiin. The Beach Boys edusti ennemminkin surf pop -genreä.

Surf-musiikille sukua on Suomessa 1960-luvulla esitetty "rautalankamusiikki", mutta se otti runsaasti vaikutteita myös brittiläisestä instrumentaali-rockista ja suomalaisesta populaarimusiikista.

Lähteet
-------

1. ↑  Surf Rock - Music Genres - Rate Your Music Rateyourmusic.com. Viitattu 12.7.2013.  (englanniksi)
2. ↑  Surf - Significant Albums, Artists and Songs - AllMusic

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Surf** Wikimedia Commonsissa
**Venezuelan koripallomaajoukkue** edustaa Venezuelaa koripallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Venezuelan koripalloliitto.

Historia
--------

Ensimmäisen kerran maa selviytyi Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuihin vuonna 1955. Tällöin maa ei kuitenkaan selviytynyt ensimmäistä kierrosta pidemmälle. Vuonna 1988 Venezuela oli ensimmäistä kertaa mukana Amerikan-mestaruuskilpailuissa, jotka toimivat myös karsintoina olympialaisiin. Maan sijoitus oli tällöin seitsemäs. Venezuela selviytyi ensimmäistä kertaa MM-kilpailuihin vuonna 1990. Maa sijoittui kisojen yhdenneksitoista. Seuraavana vuonna Venezuela voitti ensimmäisen Etelä-Amerikan-mestaruutensa. Ensimmäisen kerran maa selviytyi olympialaisiin vuonna 1992 voitettuaan Amerikan-mestaruuskilpailuissa hopeaa. Maa sijoittui olympiaturnauksen yhdenneksitoista. Vuosina 2002 ja 2006 Venezuela selviytyi MM-kilpailuihin, mutta maa sijoittui parhaimmillaan neljänneksitoista.

Lähteet
-------

1. ↑  Ranking men after FIBA Basketball World Cup 2019 Qualifiers Window 6 *fiba.basketball*.  26.2.2019. Viitattu 31.8.2019. (englanniksi)
2. ↑  Venezuela FIBA. Viitattu 1.3.2011. (englanniksi)
3. 1 2  Men's Competition - Venezuela FIBA Americas. Viitattu 1.3.2011. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
4. ↑  Basketball at the 1992 Barcelona Summer Games: Men's Basketball Sports-Reference.  Arkistoitu 26.8.2008. Viitattu 1.3.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* FIBA Americas[vanhentunut linkki] (englanniksi)
**Suresh Babu** (10. helmikuuta 1953 Kollam, Kerala – 19. helmikuuta 2011 Ranchi, Jharkhand) oli intialainen yleisurheilija, päälajeinaan pituus- ja korkeushyppy sekä kymmenottelu. Hän syntyi Keralassa.

Babu kuoli 19. helmikuuta 2011.

Nuoruus
-------

Babu syntyi 10. helmikuuta 1953 Keralassa, Intiassa. Hänen ensimmäinen esiintymisensä kansallisella tasolla oli Jalandharissa 1969*lähde?*. Kolme vuotta myöhemmin hän voitti korkeushypyssä Intian mestaruuden*lähde?*. Babu oli korkeushyppääjä kuuden vuoden ajan, kunnes siirtyi pituushyppääjäksi*lähde?*. Hän voitti korkeushypyn Intian mestaruuden kuusi kertaa, pituushypyn Intian mestaruuden kolme kertaa vuosina 1974, 1977 ja 1979*lähde?*, kolmiloikan Intian mestaruuden kolmesti 1974, 1976 ja 1978*lähde?* ja myös kymmenottelun Intian mestaruuden kolme kertaa.

Kansainvälinen ura
------------------

Ensimmäisen kerran Babu kilpaili kansainvälisellä tasolla kesäolympialaisissa 1972, jossa karsiutui korkeushypyn loppukilpailusta. Ensimmäisen mitalinsa hän ansaitsi vuoden 1974 Aasian kisoissa, pronssia kymmenottelusta. Hän voitti kymmenottelun Aasian-mestaruuden 1975. Vuonna 1978 hän saavutti pituushypyssä kultaa Aasian kisoissa ja pronssia Kansainyhteisön kisoissa. Hän sai pituushypyssä hopeaa Aasian-mestaruuskilpailuissa 1979. Tämän jälkeen hän lopetti aktiiviuransa ja jatkoi yleisurheilun valmennus- ja hallintotehtävissä.

Ennätykset
----------

Lähde: Sports Reference

* Korkeushyppy: 209 (1978)
* Pituushyppy: 797 (1979)
* Kolmiloikka: 16,18 (1976)
* Kymmenottelu (v. 1962 pistetaulukko): 7380 (1973)

Palkinnot
---------

* Arjuna-palkinto 1978–1979

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Suresh Babu *sports-reference.com*.  Arkistoitu 15.12.2012. Viitattu 15.7.2013. (englanniksi)
2. ↑  Olympian and Asian Games gold winner Suresh Babu passes away  19.2.2012. The Indian Express.  (englanniksi)
3. ↑  Arjuna Awardees from Kerala (arkistoitu versio Wayback Machinessa) *Sports Kerala*. Directorate of Sports and Youth Affairs.  Arkistoitu 12.8.2020. Viitattu 16.8.2020. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Suresh Babu
**Freya Stark** (31. tammikuuta 1893, Pariisi – 9. toukokuuta 1993, Asolo, Italia), oli brittiläinen tutkimusmatkailija ja matkakirjailija, joka kuvasi yli kahdessakymmenessä kirjassaan paikallista arkea, historiaa ja kulttuuria. Mondet hänen matkoistaan suuntautuivat Aasiassa alueille, joilla harvat eurooppalaiset olivat liikkuneet häntä ennen.

Stark sai peruskoulutuksensa kotiopettajattarilta, opiskeli kaksi vuotta Bedford Collegessa Lontoossa ennen ensimmäisen maailmansodan puhkeamista. Hän siirtyi Italiaan sairaanhoito-opistoon ja alkoi sen opiskella arabiaa työn ohella. Hän opiskeli myös hieman persiaa ennen kuin teki ensimmäisen matkansa Lähi-itään vuonna 1927. Kaksi muuta matkaa Libanoniin vuosina 1929 ja 1931 olivat pohjana teokselle *The Valley of the Assassins.*

Toisen maailmansodan aikana Stark työskenteli brittihallitukselle Adenissa, Baghdadissa ja Kairossa. Myöhemmin hän palasi Aasiaan ja kävi muun muassa Afghanistanissa ja Nepalissa.

Teoksia
-------

* The Southern Gates of Arabia (1936)
* Letters from Syria (1942)
* Alexander’s Path (1958)
* The Minaret of Djam (1970)

Lähteet
-------

1. 1 2  Freya Stark *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 23.4.2022.
2. ↑  Stark, Freya (1893–1993) *Encyclopedia.com*. Viitattu 23.4.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Photographers' Identities
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |