recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Diederich Nikolaus Winkel** (**Diederich Nicolaus Winkel**, myös **Dietrich Nikolaus Winkel**) (24. elokuuta 1777 Lippstadt – 28. syyskuuta 1826 Amsterdam) oli saksalais-alankomaalainen automaattiurkujen rakentaja, kelloseppä ja keksijä. Alle kolmivuotiaana orvoksi jäänyt Winkel valmistui sittemmin kellosepäksi toimien aluksi syntymäkaupungissaan. Vuonna 1816 hän muutti Amsterdamiin, jossa asui loppuikänsä.
 

Parhaiten Winkel tunnetaan keksimästään metronomista. Teknisesti vaativampi on hänen kehittelemänsä komponiumi-niminen orkestrioni, joka poikkeuksellisesti kykenee muuntelemaan sillä esitettyjä teoksia esittämisen aikana. Brysselin soitinmuseossa esillä olevan alkuperäisen komponiumin lisäksi Winkelin rakentamista soittimista on tallella ainakin neljät automaattiurut, jotka kaikki ovat teknisesti korkealaatuisia ja edustavat kokeellisuudessaan tekijänsä kekseliäisyyttä.

Lähteet
-------

* Arthur W. J. G. Ord-Hume: "Winkel, Diederich Nikolaus (Nicolaus)". *Grove music online*. Haettu 26.2.2016.
* Bob van Wely: "Het genie Diederich Nicolaus Winkel (1777–1826)/Diederich Nicolaus Winkel – a true genius (1777–1826)/Das Genie Diederich Nicolaus Winkel (1777–1826)". *Mozart mechanisch/Mechanical Mozart*. Utrecht: Nationaal Museum van Speelklok tot Pierement, 2007. ISBN 978-90-801699-5-1 (nidottu). Sivut 49–67.

Aiheesta muualla
----------------

* "Diederich Nicolaus Winkel" -artikkeli *Biografisch portaal van Nederlandissa*

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Diego Alves Carreira** (s. 24. kesäkuuta 1985 Rio de Janeiro, Rio de Janeiron osavaltio, Brasilia) on brasilialainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa brasilialaista Flamengoa.

Ura
---

Alves aloitti ammattilaisuransa Clube Atlético Mineirosta, josta hän siirtyi 24. heinäkuuta 2007 Espanjan pääsarjaan nousseen Almerían riveihin.

Toimittuaan alkukauden joukkueen kakkosmaalivahtina, David Cobeñon oltua ykkösmaalivahti, Alves nousi joukkueen kiistattomaksi ykkösmaalivahdiksi ja jatkoi vakuuttavia otteitaan Almerían maalinsuulla. Kauden 2007–2008 päätyttyä Almería sijoittui sarjassa kahdeksanneksi.

Cobeñon lähdettyä joukkueesta elokuussa 2008 Alves jatkoi joukkueen ykkösmaalivahtina kaudella 2008–2009.

### Maajoukkue

Alves oli mukana Brasilian maajoukkueen mukana voittamassa olympiapronssia vuoden 2008 Kesäolympialaisissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Almería take pride after Madrid fall UEFA. Viitattu 27.3.2009

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (portugaliksi)
* Profiili ja tilastot zerozero.com (englanniksi)

Brasilian joukkue – Kesäolympialaiset 2008
1 Alves |
2 Rafinha |
3 A. Silva |
4 T. Silva |
5 Hernanes |
6 Marcelo |
7 Anderson |
8 Lucas |
9 Pato |
10 Ronaldinho |
11 Ramires |
12 Renan |
13 Ilsinho |
14 Breno |
15 Diego |
16 Neves |
17 Sóbis |
18 Jô |
Valmentaja Dunga

Brasilian joukkue – Copa América Centenario
1 Alisson |
2 Dani Alves |
3 Miranda |
4 Gil |
5 Casemiro |
6 Filipe Luís |
7 Ganso |
8 Elias |
9 Jonas |
10 Lima |
11 Gabriel |
12 Diego Alves |
13 Marquinhos |
14 Rodrigo Caio |
15 Fabinho |
16 Santos |
17 Walace |
18 Augusto |
19 Willian |
20 Lucas |
21 Hulk |
22 Coutinho |
23 Grohe |
Valmentaja Dunga
**Netimer** oli liettualainen tai preussilainen hallitsija, josta käytettiin nimitystä *rex* eli kuningas. Hänet tunnetaan Bruno von Querfurtista kertovasta Quedlinburgin luostarin annaalista. Tarinan mukaan von Querfurt käännytti Netimerin ja tämän 300 miestä käännytysmatkallaan. On epäselvää, oliko Netimer muinaispreussilainen vai liettualainen. Alueiden välillä ei tehty juurikaan eroa käännytyksen tapahtuessa vuonna 1009. Vähistä lähteistä tiedetään, että Netimerillä oli valta tuomita kuolemaan ja armahtaa siitä. Lisäksi hän oli ilmeisesti pakanallisen kultin johtaja. Netimerin arvo *rex* oli puolestaan periytyvä. Nämä ominaisuudet olivat tyypillisiä Liettuan myöhemmille hallitsijoille. Jotkut tutkijat pitävät puolestaan todennäköisempänä, että Netimer hallitsi sittemmin preussilaiseksi heimoksi laskettujen jotvingialaisten alueella.

Lähteet
-------

1. ↑  Aulis Kallio: *Liettuan historia*, s. 28. Tampere: Jagellonica-kulttuuriyhdistys ry, 2009. ISBN 978-951-98665-3-6.
2. ↑  Tomas Baranauskas: The Formation of the Lithuanian State *laborunion.lt*.  Arkistoitu 17.1.2012. Viitattu 13.1.2012. (englanniksi)
Clarence House, Lontoo.
**Clarence House** on Lontoossa sijaitseva kuninkaallinen residenssi. Se sijaitsee Westminsterin kaupunginosassa, The Mall -nimisen kadun varrella ja liittyy kiinteästi St Jamesin palatsiin, jonka kanssa sillä on yhteinen puutarha. Clarence House on kesäisin avoinna matkailijoita varten noin kahden kuukauden ajan.

Clarence House rakennettiin 1825–1827 arkkitehti John Nashin suunnitelmien mukaisesti. Se sai nimensä tilaajansa, Clarencen herttuan mukaan, joka hallitsi vuodesta 1830 alkaen nimellä Vilhelm IV. Joitakin lyhyitä poikkeuksia lukuun ottamatta Clarence House on ollut asuttuna ja se on palvellut kuningashuoneen lähipiirin jäseniä. Talo vaurioitui pommituksissa toisen maailmansodan aikana ja palveli vuodesta 1942 sodan loppuun asti Punaisen ristin sekä ensiavun opettamiseen ja ambulanssipalveluihin omistautuneen St. John Ambulance -järjestön päämajana, kunnes se luovutettiin korjausten jälkeen Edinburghin herttuan ja herttuattaren asunnoksi vuonna 1949. Pisimpään, lähes 50 vuotta, talossa asui kuningataräiti Elisabet, Elisabet II:n äiti ja Yrjö VI:n leski, joka asettui sinne vuonna 1953. Vuodesta 2003 alkaen talo on ollut Charles III:n ja sittemmin myös Kuningatar Camillan virallinen Lontoon residentti.Prinssi William asui talossa vuosina 2003–2011, kunnes hän avioitui Catherine Middletonin kanssa. Prinssi Harry muutti talosta vuonna 2012.

Clarence House vuonna 1874, The Graphic -lehden kuvitusta.
Clarence House on neljän asuinkerroksen korkuinen, julkisivultaan vaalea stukkorakennus, jossa on niiden lisäksi ullakko- ja kellarikerrokset. Taloon on tehty useita niin merkittäviä uudistus- ja korjaustöitä, että vain verrattain vähän Nashin alkuperäisistä suunnitelmista on näkyvissä. Erityisen suuria muutoksia tehtiin toisen maailmansodan jälkeen ja jälleen kuningataräidin kuoleman jälkeen. Tuolloin talon julkisivu ehostettiin, sen sähköjärjestelmä uusittiin ja useimmat kookkaat huoneet sisustettiin uudelleen Robert Kimen suunnitelmien mukaisesti.

Vuodesta 2003 ilmaisua "Clarence House" on käytetty englanninkielisessä tekstissä myös metonyyminä tarkoittamaan Walesin prinssin yksityistoimistoa.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Mall and Clarence House Walk London. Viitattu 29.7.2015.
2. ↑  Mann, Camille: Prince Harry moves into Kensington Palace *CBS News*.  28.3.2012. Viitattu 9.12.2015. (englanniksi)
3. ↑  Robert Kime: at home with the Prince of Wales’s interior designer The Telegraph. Viitattu 29.7.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Clarence House -osuus sivustolla Royal Residences.
* Clarence House – ohjeita vierailua varten.
**Mari Eide** (s. 18. marraskuuta 1989) on norjalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Øystre Slidre Idrettslag -seuraa.

Eide saavutti Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 pronssia vapaan hiihtotavan sprintissä.

Maastohiihdon maailmancupissa Eide kilpaili ensimmäisen kerran Oslossa maaliskuussa 2010 sijoittuen vapaan hiihtotavan sprintissä 45:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti joulukuussa 2010 oltuaan Düsseldorfin vapaan hiihtotavan sprintissä 24:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Liberecin vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2011 oltuaan kymmenes. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupin henkilökohtaisissa kilpailuissa viidenneksi Lahden vapaan hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2019. Joulukuussa 2011 hän voitti Düsseldorfin vapaan hiihtotavan parisprinttikilpailun Maiken Caspersen Fallan kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mari Eide Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  Maiken Caspersen Falla hiihti sprintin maailmanmestariksi (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mari Eide** Wikimedia Commonsissa
**Valo merellä – Suomen majakat 1753–1906** (ruots. *Ljuset till havs - Finlands fyrar 1753-1906*) on vuonna 2009 ilmestynyt suomalaisista majakoista kertova teos, jonka pääkirjoittaja on merikapteeni, majakkahistorioitsija Seppo Laurell. Toinen kirjoittaja ja valokuvaaja on Petri Porkola. Teoksen on julkaissut John Nurmisen Säätiö, jonka yksi tehtävä on vaalia suomalaisen merenkulun ja merihistorian perinnettä. Teoksessa on valokuvien ohella majakoiden alkuperäisiä arkkitehtuuripiirustuksia ja muuta historiallista aineistoa sekä myös toteutumattomia suunnitelmia. Materiaali on peräisin Kansallisarkistosta, Suomen merimuseosta ja Merenkulkulaitoksesta.

Teoksessa selvitetään majakoiden synty- ja rakennushistoria sekä majakka-arkkitehdit ja rakennuttajat varsin perusteellisesti. Toteutumattomista suunnitelmista esitellään muun muassa Carl Ludvig Engelin suunnitelma Harmajan majakaksi. Kivisen rakennuksen sijasta Harmajalle tuli vuosikymmeniä myöhemmin teräksinen rakennelma, jota aikanaan vielä korotettiin kiviperustalla, kun majakka osoittautui liian matalaksi. Esiteltävistä majakoista kaksi rakennettiin Ruotsin vallan aikana, ensimmäisenä Utö 1753, loput Venäjän vallan aikana, viimeisenä Bengtskärin majakka 1906.

Teoksen ytimen muodostavat majakkapiirustukset, joiden olemassaolo tuli tietoon 1900-luvun lopussa, mutta niiden sijainti Kansallisarkistossa selvisi vasta 2007.

Majakoiden tarve merenkulun apuna on vähentynyt satelliittipaikannuksen vuoksi, ja niiden valotehoa ja valon kantomatkaa on siksi vähennetty, vaikka teknisesti mahdollisuudet ovat toiset kuin entisaikojen pellavaöljylyhtyjen aikaan. Esimerkiksi Ahvenanmeren Lågskärin valon kantomatka on supistettu 18 meripeninkulmasta 11:een. Mutta matkailullisesti ne kiinnostavat nykyihmisiä yhä enemmän. Niiden kiinnostavuutta ovat lisänneet tunnetut arkkitehdit ja myös Tove Jansson, jonka muumitalon esikuva on Pellingin saaristossa sijainnut Glosholmin majakka. Sen tienoilla Jansson vietti lapsuutensa kesiä. Majakoiden ylläpitoon eivät riitä vain valtion ja kuntien rahat, joten matkailu on rapistumisen uhkaamien majakoiden pelastus.

Teos oli vuoden 2009 Tieto-Finlandia-palkintoehdokas. Suomen kirjataiteen komitea palkitsi teoksen yhtenä vuoden 2009 kauneimpana kirjana.

Lähteet
-------

1. 1 2  John Nurmisen säätiö[vanhentunut linkki], Lehdistötiedote, 20.11.2009
2. 1 2 3  Hilkka Kotkamaa, Majat pelastivat merenkulun, Suomen merenkulku 10–11/2009, s. 55.6
3. ↑  Sari Sainio, Miksi Harmajaan ei rakennettu Engelin piirtämää majakkaa? Aamulehti 23.11.2009 s. B18
4. 1 2  Thure Malmberg, Våra fyrar lyser i elegant bok, Hufvudstadsbladet 21.10.2009
5. ↑  Laurell s. 32
6. ↑  Hannu Marjanen, Majakan armoille jääminen kiehtoo matkailijoita. Salon Seudun Sanomat, 11.10.2009

Aiheesta muualla
----------------

* *Valo merellä* John Nurmisen Säätiön sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Valo merellä Arkistolaitoksen sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Olympiaravit** oli vuosina 2005–2010 Lahdessa Jokimaan raviradalla järjestetty kylmäverihevosten ravikilpailu. Sen toteuttivat yhteistyössä totopeliyhtiö Fintoto ja Suomen Olympiakomitea. Suomalaisten lisäksi kilpailuun osallistui hevosia myös muista Pohjoismaista. 

Hevoset Olympiaravien finaaliin karsittiin kolmella paikkakunnalla järjestetyistä alkukilpailuista. Lisäksi siihen valittiin kolme ulkomaista hevosta karsintojen ulkopuolelta. Ykköspalkinto vuonna 2010 oli 20 000 euroa. Finaalin yhteydessä oli myös poneille tarkoitetut "Miniolympiaravit", joka oli suunnattu nuorille ohjastajille.

Olympiaraveilla kerättiin varoja suomalaiselle olympiaurheilulle. Ajatus oli kopioitu suoraan Ruotsista, jossa *Olympiatravet*-nimistä ravitapahtumaa on järjestetty vuodesta 1979 lähtien. Olympiaraveissa oli Ruotsin mallin mukaisesti mukana monia yhteistyöurheilijoita, kuten Jani Sievinen, Juha Hirvi ja Pekka Koskela. .

Kilpailut avattiin sytyttämällä olympiatuli. Tapahtumaan kuului ravilähtöjen lisäksi urheilijoiden haastatteluja ja esittelyjä sekä muuta oheisohjelmaa.

Olympiaravien voittajat
-----------------------

| Vuosi | Hevonen | Ohjastaja |
| --- | --- | --- |
| 2010 | Suomi Erikasson | Harri Koivunen |
| 2009 | Norja Moe Brage | Dagfinn Aarum |
| 2008 | Suomi Auraus | Mikko Särkelä |
| 2007 | Ruotsi Järvsöfaks | Jan-Olov Persson |
| 2006 | Ruotsi Järvsöfaks | Jan-Olov Persson |
| 2005 | Suomi Saran Salama | Tapio Perttunen |

Miniolympiaravien voittajat
---------------------------

| Vuosi | Hevonen | Ohjastaja |
| --- | --- | --- |
| 2010 | Suomi Boppe | Sanna Kumanto |
| 2009 | Suomi Kotimäen Festival | Sara Nykyri |
| 2008 | Suomi Puppis | Rinaldo Roth |
| 2007 | Suomi Oliivi | Miia Kuusniemi |
| 2006 | Suomi Zandelion | Tiina Routalammi |
| 2005 | Suomi Klockas Amanda | Marjo Kokkonen |

Lähteet
-------

* Suomen Hippos, Ravikilpailut

### Viitteet

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Olympiaravit.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli käsittelee suomalaista aikakauslehteä. Nimellä* Valvoja *on myös muita merkityksiä.*
**Valvoja** oli suomalainen aikakausjulkaisu, joka ilmestyi 1880–1922 ensin Werner Söderströmin, sitten Otavan kustantamana. Siihen yhdistettiin vuonna 1906 ilmestymisen aloittanut aikakausjulkaisu *Aika*, ja lehti ilmestyi vuodet 1923–1943 nimellä *Valvoja-Aika*. *Aika* pudotettiin nimestä pois, ja nimellä *Valvoja* se ilmestyi jälleen vuodet 1944–1968, ja sen julkaisija oli Valvoja-Ajan kannatusyhdistys. Vuodesta 1969 se yhdistettiin Suomalaiseen Suomeen, jolloin lehden nimeksi tuli *Suomalainen Suomi-Valvoja* ja sitä julkaisivat yhdessä Suomalaisuuden liitto ry ja Valvoja-Ajan kannatusyhdistys ry, ja sen kustantaja oli Valiolehdet, myöhemmin Yhtyneet kuvalehdet. Vuosina 1970–1973 lehteä julkaistiin nimellä *Aika*, ja vuonna 1973 lehden seuraajaksi perustettiin *Kanava*, jota julkaisee nyttemmin Otavamedia. 

Lehden perustajia olivat O. E. Tudeer, Valfrid Vasenius ja Volmari Porkka. Lehti oli linjaltaan nuorsuomalainen. Lehti toi esiin 1880-luvulle tunnusomaisia aatteita, joista keskeisimpiin kuului naisemansipaatio. Tudeer ja Vasenius olivat olleet perustamassa naisjärjestö Unionia.

Lehdet vuosilta 1880–1922 ovat Kansalliskirjastossa mikrofilmikopiona ja Kansalliskirjaston digitoiduissa aineistoissa osana aikakauslehtien kokoelmaa.

Päätoimittajat
--------------

* J. R. Danielson 1881–1884
* Thiodolf Rein 1885–1887
* E. G. Palmén 1888–1891
* O. E. Tudeer, perustaja, toimituksen jäsen 1880–1897 ja lehden päätoimittaja 1892–1896.
* E. N. Setälä 1897–1905
* Zachris Castrén 1906–1908
* Helmi Setälä 1909–1910
* K. S. Laurila 1911–1913
* Zachris Castrén 1914–1919
* L. O. Tudeer 1921–1922
* Edwin Linkomies 1923–1931
* Rafael Koskimies 1932–1941
* V. A. Koskenniemi 1942–1954
* Edwin Linkomies 1955–1963
* Annamari Sarajas 1963–1964
* Yrjö Blomstedt 1965–

Lähteet
-------

1. ↑  Nba.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   Ilmari Heikinheimo, 1955. Suomen elämäkerrasto. Helsinki: WSOY. Sivu 591.
3. ↑  Suomen kirjallisuus 1880-luvulta 1930-luvun loppuun
4. ↑  Hs.fi, Alkuluku: Matti Klinge: Kaukana ja kotona (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Materiaalit.internetix.fi
6. ↑
7. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15  *Uusi tietosanakirja*. Osa 22, palsta 680–681, hakusana Valvoja. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1966.
**Valvojaoppilas** (engl. *prefect*) on brittiläisissä ja amerikkalaisissa sisäoppilaitoksissa toimiva yleensä ylimpien luokkien oppilas, jonka tehtävä on olla oppilaskunnan vanhimpana ja yleisvalvojana, erityisesti asuntolassa. Jos oppilaitoksessa on poikia ja tyttöjä, tehtävään valitaan molempia. Valvojaoppilaiden lukumäärä riippuu oppilaitoksen koosta, mutta yleensä heitä on vähintään kaksi. Monissa oppilaitoksissa valvojaoppilailla on rinnassa kannettava metallinen tehtävätunnus. Valvojaoppilailla on tietty hyvin rajallinen kurinpitovalta. 

Suomessa triviaalikoulun aikana ennen itsenäisyyttä oli vastaava tehtävä, jota kutsuttiin nimellä *Ostiarius*; tehtävään viikoksi kerrallaan valittu ylimmän luokan oppilas piti kuria ennen opettajien saapumista ja sivalteli tarvittaessa notkeista koivunoksista punotulla *klopa*-patukallaan vallattomia ja meluavia. Tämä vanhempien oppilaiden harjoittama kurinpito sai joskus mielivallan piirteitä. 

Ostiariuksen tehtävä katosi virallisesti triviaalikoulujen myötä vuoden 1843 koulu-uudistuksen jälkeen, joskin merkkejä siitä nähtiin vielä ensimmäisen maailmansodan aikoihin asti.

Valvojaoppilas fiktiossa
------------------------

Harry Potter -kirjoissa valvojaoppilaat ovat olennaisessa asemassa tarinan kuljetuksen kannalta; monet tarinan avainhenkilöt - Hermione Granger, Ron Weasley ja Draco Malfoy - ovat juuri valvojaoppilaita.

Lähteet
-------

* Kai R Lehtonen: Kouluhistorian oheislukemisto, osa 2; luku *Opintien kulkijoita*, s. 412 - 415
* Y M Biese: Keskikoulun englanti I, luku 96, s. 102: The life of an english schoolboy
**Operaatio Wikinger** (saks. *Unternehmen Wikinger*) oli Saksan laivaston koodinimi Pohjanmeren operaatiolle toisessa maailmansodassa helmikuussa 1940. Heikon puolustushaarojen välisen kommunikaation ja yhteistoiminnan vuoksi tuhoutui ilmavoimien pommituksessa kaksi hävittäjää ja vaurioitui yksi omien tulessa ja miinoituksissa. Miehitötappioina menetettiin 578 merimiestä.

Ilmavoimat
----------

Neuburgiin sijoitettu pommituslentorykmentti 26:n II lennoston 4. laivue sai illalla 21. helmikuuta käskyn tehdä pommituslennon Thamesin ja Humberin estuaarien välisen alueen laivaliikennettä vastaan. Seuraavana aamuna miehistöt olivat lähtövalmiina ja ensimmäinen Heinkel He 111 nousi ilmaan kello 16. Näkyvyys Pohjanmerellä oli noin 30 mailia kuun paistaessa täytenä kaakosta. Laivueen koneet seurasivat toisiaan suunnaten Syltin eteläkärkeen, mistä jatkoivat 1000 metrin korkeudessa kohti Humberia.

Kellon lähestyessä 1900 ampuja ilmoitti havainneensa perävanasta vedessä. Lentäjä käänsi lentokoneen tutkiakseen asiaa. Hän havaitsi alapuolella nopeasti luoteeseen matkaavan aluksen.

Laivasto
--------

Saksan laivaston esikunta oletti, että Doggerbankin pohjoispuolella olevat brittiläiset kalastusalukset olisivat todellisuudessa vakoilemassa. Saksan laivaston 1. hävittäjälaivueen komentaja Berger lähti 22. helmikuuta 1940 laivueensa alusten kanssa merelle. Laivueen lippulaivana oli *Z1 Leberecht Maass* ja muina aluksina *Z16 Friedrich Eckoldt,* Z4 Richard Beitzen*,* Z13 Erich Koellner*,* Z6 Theodor Riedel *ja* Z3 Max Schultz*. Alusten miehistöjä täydennettiin joukolla valtausmiehistöjä.*

Koska Saksan länsivallin miinoitukset sulkivat tien alukset joutuivat navigoimaan tiedossa olevaa kapeaa reittiä pitkin. Illalla alukset suuntasivat luoteeseen kohtalaisella nopeudella.

Tuho
----

Pommikoneen lentäjä nosti koneensa 1500 metriin aloittaen hyökkäyksen. Lentokoneesta pudotettiin neljä pommia ja miehistö raportoi ilmatorjuntatulesta. Pommeista kaksi putosi veteen ja kolmas osui keskilaivaan aiheuttaen suuren räjähdyksen. Neljännestä ei saatu havaintoa. Hyökkäys tapahtui kello 1945. Osuman saanut alus ei uponnut vaikka vauhti hidastui. Toinen hyökkäys upotti *Leberecht Maassin*. Myöhemmin katkesi ja upposi räjähdyksessä *Max Schultz*.

Lähteet
-------

* Koop, Gerhard & Schmolke, Klaus-Peter: *German Destroyers of World War II*. Annapolis, Marylanad: Naval Institute Press, 2003. ISBN 1-85367-540-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Koop & Schmolke 2003 s. 50-52
**Ruusuke** on palkintoesine, jota käytetään eläinnäyttelyissä ja -kilpailuissa, joissa palkittavia on paljon. Usein ruusukkeen väri kertoo sen merkityksestä tai sijoituksesta kilpailussa.

Ruusukkeen lisäksi annetaan usein pokaali kilpailun pääluokkien voittajille tai näyttelyiden parhaille yksilöille.

Koiranäyttelyt
--------------

Koiranäyttelyissä rotunsa paras (ROP) saa kelta-punaisen ruusukkeen ja vastakkaisen sukupuolen paras (VSP) valko-vihreän ruusukkeen. Sertifikaatti (SERT) on väriltään sini-valkoinen, vara-sertifikaatti vaaleansininen, kansainvälinen sertifikaatti (CACIB) väriltään valkoinen ja vara-CACIB oranssi tai oranssi-valkoinen. Lisäksi sijoituksista kertovat värit punainen (1. sija), sininen (2. sija), keltainen (3. sija) ja vihreä (4. sija). Suomen muotovalio (FI MVA) -ruusuke on väriltään puna-vihreä.
Myös muissa koirakilpailuissa käytetään ruusukkeita. Esimerkiksi TOKO:ssa ruusukkeen värit ovat musta, keltainen ja punainen.

Hevosnäyttelyt ja -kilpailut
----------------------------

Ensimmäisen laatupalkinnon sinivalkoinen ruusuke, luokkavoittajan kultapunainen ruusuke ja rodun parhaan tamman punavaaleanpunainen ruusuke.
Hevoskilpailuissa ja -näyttelyissä luokkavoittajalle annetaan Suomessa sinivalkoinen ruusuke, toiseksi tulleelle sininen, kolmannelle valkoinen, neljännelle punainen, viidennelle keltainen ja kuudennelle sekä muille sijoittuneille vihreä. Näyttelyissä jaetaan lisäksi erivärisiä ruusukkeita kategoriavoittajille, esimerkiksi parhaalle varsalle.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ruusuke (palkinto)** Wikimedia Commonsissa
**Ruusukapustahaikara** (*Platalea ajaja*) on pinkki amerikkalainen iibislaji. Tunnetaan myös nimellä *Ajaia ajaja*.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 81 cm ja siipien kärkiväli 127 cm. Kapustahaikaran kokoinen ja habituskin on sama, mutta väritys poikkeava. Vartalo ja siivet ovat vaaleanpunaiset, paikoin punaiset. Myös koivet ovat pinkit ja silmät punaiset. Kaula ja rinta ovat valkoiset. Pää on kalju ja väriltään vihertävä, soidinkaudella ruskehtava. Pitkä, kapustamainen nokka on harmaa. Nuorella linnulla on lähes valkoinen puku ja myös pää on valkohöyheninen. Lennossa kaula on eteen ojennettuna. Sukupuolet ovat saman näköiset.

Esiintyminen
------------

Amerikkalainen laji, joka pesii monin paikoin yleisenä Etelä- ja Keski-Amerikassa, Meksikon länsirannikolla sekä Yhdysvaltojen kaakkoisrannikolla. Maailman populaation koko on 100 000–250 000 yksilöä.\* Lajia ei ole tavattu Suomessa.

Elinympäristö
-------------

Monenlaiset kosteikot, kuten suot, mangrovemetsät, lammet ja matalat järvet. Kosteikkojen kuivattaminen ja metsästys höyhenten vuoksi ovat vähentäneet yksilömääriä.

Lisääntyminen
-------------

Yksiavioinen. 1 pesue vuodessa. Pesii pieninä yhdyskuntina, usein yhdessä muiden haikaroiden kanssa. Pesä voi olla puussa tai harvemmin maassa. Se on hyvin rakennettu oksista ja vuorattu kasveilla ja muilla kuivilla materiaaleilla. Koiras tuo rakennusaineet, joista naaras valitsee sopivat ja rakentaa pesän. Munia on 3, likaisen valkoisia ruskein täplin. Haudonta kestää 22–23 päivää, molemmat emot hautovat. Kummatkin puolisot myös hoitavat poikasia, jotka oppivat lentämään 5–6 viikon ikäisinä.

Ravinto
-------

Kahlaa matalassa vedessä ja heiluttelee lusikkanokkaansa vedessä puolelta toiselle, pyydystäen kaloja, nilviäisiä, äyriäisiä ja muita pieniä vesieläimiä.

Lähteet
-------

* birding.com (Arkistoitu – Internet Archive)
* Perrins, Christopher M. (päätoim.) 1992: Otavan lintutieto - Maailman linnut. Otava. Italia. ISBN 951-1-12001-8

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Platalea ajaja* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 26.3.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q389664
* Wikispecies: Platalea ajaja
* ABA: rosspo
* Avibase: 70924157EB774F64
* BirdLife: 22697574
* BOLD: 10036
* CoL: 77NWD
* BOW: rosspo1
* eBird: rosspo1
* Euring: 1460
* Fossilworks: 368754
* GBIF: 2480803
* GNAB: roseate-spoonbill
* IBC: roseate-spoonbill-platalea-ajaja
* iNaturalist: 62529
* IRMNG: 10188954
* ITIS: 174941
* IUCN: 22697574
* NatureServe: 2.101648
* NCBI: 371920
* Neotropical: rosspo1
* TSA: 14045
* WoRMS: 422584
* Xeno-canto: Platalea-ajaja
* ZooBank: 5DAF9524-46E9-49F5-A83C-28279D491004

 |

 |
**IBM Summit** on IBM:n valmistama supertietokone, joka oli supertietokoneita luetteloivan TOP500-listan ensimmäisenä marraskuussa 2018.

Aiempi ykköspaikan haltija oli kiinalainen Sunway TaihuLight.

IBM:n Dave Turek on sanonut ettei LINPACK-tulos kerro riittävästi tietokoneiden skaalautuvuudesta ja vaihtoehdon toivotaan löytyvän HPCG-tuloksesta.

Tekniset tiedot
---------------

Tietokone käyttää IBM Power9 -suorittimia sekä Nvidia Tesla V100 -grafiikkasuorittimia. Tietokoneessa on yhteensä 9 216 suoritinta, jotka ovat kahden suorittimen solmuissa, sekä 27 648 grafiikkasuoritinta. Suorittimissa on 22 ydintä ja suoritinparin yhteydessä on kuusi grafiikkasuoritinta. Tietokoneessa on 4 608 solmua, joissa jokaisessa on 1,6 teratavua muistia. Tietokone on kytketty 250 petatavun tallennusjärjestelmään. Suurin virrankäyttötarve on 15 megawattia. 
Tietokone käyttää Mellanoxin Infiniband-kytkentäverkkoa.
Tietokoneessa käytetään Red Hat Enterprise Linux -käyttöjärjestelmää.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sandra Henry-Stocker: Red Hat reaches the Summit – a new top scientific supercomputer  8.6.2018. Network World. Viitattu 16.6.2019. (englanniksi)
2. ↑  Summit - IBM Power System AC922, IBM POWER9 22C 3.07GHz, NVIDIA Volta GV100, Dual-rail Mellanox EDR Infiniband Top500. Viitattu 26.5.2019. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6 7 8  Stephen Shankland: IBM's world-class Summit supercomputer gooses speed with AI abilities  8.6.2018. Cnet. Viitattu 16.6.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Oak Ridgen sivuilla (englanniksi)
* IBM:n sivuilla (englanniksi)
* Nvidian whitepaper (PDF) (englanniksi)
**Summer Sound Festival** on Helsingissä järjestettävä elektronisen musiikin tapahtuma. Tapahtuman järjestäjänä on kesäkuussa 2012 perustettu Summer Sound Festival Oy -yritys, toimitusjohtaja Heikki Liimatainen ja Alex Kunnari.

Ensimmäinen Summer Sound Festival järjestettiin Helsingin Suvilahdessa kesällä 2011 ja tapahtuma oli yksipäiväinen.

Esiintyjät
----------

Vuoden 2011 esiintyjinä olivat: Chicane, Above & Beyond, Roger Sanchez, Robbie Rivera, Kaskade ja Judge Jules.

Vuonna 2012 Summer Sound Festival oli Pohjoisen Euroopan suurin elektronisen musiikin tapahtuma*lähde?*, joka pidettiin Helsingin messukeskuksessa kolmipäiväisenä. Tapahtuma oli loppuunmyyty jokaisena päivänä. Vuoden 2012 esiintyjiä olivat Armin van Buuren, Tiësto, Avicii, Hardwell, Alex Kunnari, Heikki L, Hed Kandi presents Ibiza 2012, Fedde le Grand, Dash Berlin, Markus Schulz, W&W, MYNC, Maison & Dragen, Dallas Superstars, Andy Moor, K-System, Richard Durand, DJ Orion, Something Good, Jay Mellin, DJ Dosse, Gareth Emery, Tom Fall, Axwell, Funkagenda, Chris Lake, Todd Terry, Mr A & Orkidea, Lange, DJ Sampl ja Sergei Shkuroff. Huippuartisti ATB perui tulonsa vain viikkoja ennen konserttia. Juontajana toimi Axl Smith.

Summer Sound Festival 2013 pidettiin vuoden 2012 tavoin Helsingin messukeskuksessa. Tapahtuma on kolmipäiväinen. Esiintyjiä olivat Otto Knows, Tiësto, Hardwell, Basto, Knife Party, Nicky Romero, Gareth Emery, Axwell, Markus Schulz, W&W, Above & Beyond, Steve Angello, Sander van Doorn, Faithless, Bingo Players, Orkidea, K-System, DJ Orion, Dosse, Something Good , Heikki L, Heavyweight DJs, DJ Spinny, Alex Kunnari ja Tom Fall. Bingo Players perui esiintymisensä vain pari päivää ennen tapahtumaa sairastapauksen vuoksi.

Vuoden 2014 artisteja olivat muun muassa DVBBS, Laidback Luke, Blasterjaxx, Noisecontrollers, Wildstylez, Paul Van Dyk.

Vuonna 2015 esiintyjinä olivat muun muassa Alesso, Showtek, Oliver Heldens, Armand van Helden, Klingande, Kryder, BT, Mark Knight sekä Ummet Ozcan

Vuonna 2020 tapahtuma siirrettiin koronapandemian vuoksi syksylle Kaapelitehtaalle. Esiintyjinä olivat muuna muassa Ferry Forsten, Giuseppe Ottaviani, Craig Connelly, Ben Gold, Jordan Suckley ja Menno de Jong.

Lähteet
-------

* Summer Sound Festival

### Viitteet

1. ↑  Y-tunnus 24678238. Patentti ja rekisterihallitus. Yritystietojärjestelmä.
2. ↑  Summer Sound Festival 2012. Stara.
3. ↑
4. ↑  Summer Sound Festival 2014 - 2ND Announcement, PAUL VAN DYK (GER) *Facebook.com*.  14.2.2014. Summer Sound Festival. Viitattu 2.4.2014.
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Summer Sound Festival** Wikimedia Commonsissa
**Our Life – Naše žyttja** on kerran kuukaudessa ilmestyvä aikakauslehti, jota julkaisee yhdysvaltalainen naisjärjestö Ukrainian National Women’s League of America (UNWLA). Se on ilmestynyt vuodesta 1944, ensin Philadelphiassa ja myöhemmin New Yorkissa. Sitä edelsi sanomalehti *Amerykan* liite Philadelphiassa, jossa käsiteltiin järjestökysymyksiä. *Naše žyttja – Our Life* julkaisee naisliikettä käsittelevien artikkeleiden lisäksi kirjoituksia muistakin aiheista sekä kaunokirjallista aineistoa ja satuja lapsille. Lehdessä on ollut alusta lähtien englanninkielinen osa. Aluksi lehteä julkaistiin sanomalehden muodossa, mutta vuodesta 1951 se on ollut 32-sivuinen aikakauslehti. Lehden levikki oli 1970–1980-luvulla noin 4 600–5 000. Lehden päätoimittajia ovat olleet K. Olesnytska (1944–1946), Olena Lototska (1946–1951), Lidiia Burachynska (1951–1972), Uljana Starosolska (1972–1984 ja 1987–1990), O. Liskivska (1985–1986) ja I. Chaban.

Lähteet
-------

1. ↑  Nashe zhyttia/Our Life *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1993.  Arkistoitu 25.10.2022. Viitattu 23.10.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Project Description. Our Life Ukrainian National Women’s League of America (UNWLA).  (englanniksi)
* Books and magazines (Lehdet verkossa) UNWLA.  (englanniksi)
**Pritam Munde** (s. 17. helmikuuta 1983 Beed) on intialainen kansanpuolueen (BJP) poliitikko. Hän on istunut Lok Sabhassa kaksi kautta vuodesta 2014 alkaen. Hänet äänestettiin Lok Sabhaan paikalta, joka jäi tyhjäksi hänen isänsä ministeri Gopinath Munden kuoltua auto-onnettomuudessa. Ammatiltaan hän on ihotautilääkäri eikä hänellä ollut poliittista kokemusta ennen vuoden 2014 vaaleja. Valituksi tullessaan Munde teki kaikkien aikojen ääniennätyksen voittamalla kilpailijansa melkein 700 000 äänen erolla. Hän sai Beedin vaalipiiristä 916 923 ääntä, toiselle sijalle jääneen kongressipuolueen ehdokkaan äänisaaliin jäädessä 224 678 ääneen.

Munde on ollut vuodesta 2009 naimisissa insinööri Gaurav Khaden kanssa. Heidän häihinsä saapui melkein jokainen BJP:n johtaja ja useimmat osavaltioiden pääministerit. Pariskunnalla on poika.

Lähteet
-------

1. 1 2  Seventeenth Lok Sabha: Members Bioprofile: Munde, Dr. Pritam Gopinath *Lok Sabha*. Viitattu 10.5.2020.
2. ↑  Jatnar, Dhyanesh: Pritam Munde: Nurturing Beed *The Week*.  27.4.2019. Viitattu 10.5.2020.
3. ↑  Munde's daughter breaks Modi's Lok Sabha record *India Today*.  19.10.2014. Viitattu 10.5.2020.
4. ↑  Royal wedding for Munde’s daughter *New Indian Express*.  11.12.2009. Viitattu 10.5.2020.
**Ouragan-luokka** oli Ranskan merivoimien kahden aluksen muodostama maihinnousualusluokka (ransk. *Transport de Chalands de Débarquement*). Luokan alukset oli suunniteltu kokonaisen taisteluosaston ja sitä tukevien joukkojen siirtoon, sekä toteuttamaan maahanlasku helikopterein tai maihinnousu maihinnousualuksin. 

Luokan alukset oli suunniteltu nopeisiin maihinnousualusten ja materiaalin kuormauksiin ja purkuun sekä joukkojen ja ajoneuvojen siirtoihin. Ne kykenivät kuljettamaan, huoltamaan ja operoimaan helikoptereita joukkojen kuljettamiseen sekä tulituen antamiseen. Alusluokka oli varustettu maihinnousun johtamiseen tarvittavin järjestelmin. Alusten suunnittelussa oli havaittavissa Yhdysvaltain laivaston maihinnousukaluston vaikutus.

Alukset kykenivät operoimaan neljällä raskaalla helikopterilla ja samanaikaisesti oli mahdollista kuljettaa keveämmällä kalustolla esimerkiksi haavoittuneita. Merkillepantava ominaisuus oli telakka, jonka syvyys oli kolme metriä. Telakointialueen pituus oli 120 metriä ja se oli varustettu takana olevin ovin.

Ouragan-luokan alukset korvattiin Mistral-luokan aluksilla 2007.

Alukset
-------

**Ouragan-luokan maihinnousualukset**| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Palvelukseen | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ouragan | Arsenal de Brest | kesäkuu 1962 | 9. tammikuuta 1963 | kesäkuu 1965 | palveluksesta tammikuussa 2007 |
| Orage | Arsenal de Brest | kesäkuu 1966 | 22. huhtikuuta 1967 | 1. huhtikuuta 1968 | palveluksesta kesäkuussa 2007 |
|

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 125
2. ↑  Mistral class *Military-Today.com*. Viitattu 20.6.2017. (englanniksi)
3. ↑  Marine Militaire - Ouragan
4. ↑  Marine Militaire - Orage

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ouragan-luokka**.
*Ouragan* -luokan maihinnousutukialukset

|  |
| --- |
| *Ouragan* – *Orage* |
| Edeltäjä: Trieux-luokka – Seuraaja: EDIC-luokka |
**Tornion räjähdysonnettomuus** tapahtui 22. heinäkuuta 1945 sotilaiden lastatessa ammuksia rautatievaunuihin. Onnettomuudessa sai surmansa 16 suomalaissotilasta.

Räjähdysten sarja
-----------------

Sotilaat olivat lastaamassa ampumatarvikkeita ja räjähdysaineita rautatievaunuihin 70 metrin päässä Tornion rautatieasemalta. Paikkaa kutsuttiin Pikku-Berliiniksi, ja sinne oli koottu saksalaisten Torniosta perääntymisen jälkeen kaikenlaista sotasaalista. Lapin sota oli päättynyt huhtikuussa, ja pohjoisesta tuotiin runsaasti ammuksia. Nyt lastattiin Ouluun vietäväksi suomalaisvalmisteisia kranaatinheittimien, kenttätykkien ja panssarintorjuntatykkien ammuksia sekä panssarivaunu- ja polkumiinoja.

Kello 20.40 räjähti. Ensimmäistä räjähdystä seurasi toinen. Kaksi jättimäistä tuli- ja savupilaria kohosi parin sadan metrin korkeuteen, ja paineaallot tärisyttivät Haaparannankin taloja. Kranaatit ja sirpaleet vinkuivat ilmassa torniolaisten rynnätessä väestönsuojiin. Haaparannan puolella poliisi eristi lähikorttelit. Kaupunkilaisia tungeksi myös tapahtumapaikalle, ja poliisi joutui hätistelemään heitä kauemmaksi.

Ammusten räjähtelyä kesti puolitoista tuntia. Paikalle saapuivat Tornion ja Haaparannan palokunnat ambulansseineen, mutta ne eivät voineet lähestyä paikkaa. Paloa sammutettiin puutavaravaunujen takaa sen verran kuin kyettiin. Tuli ei kuitenkaan päässyt leviämään 60 metrin päässä olevaan ammusvarastoon.

Tuhot
-----

Vasta räjähdysten tauottua voitiin todeta, että kahdeksan ammusvaunua oli tuhoutunut. Ammusvaunujen ja rautatien paikalle oli syntynyt valtavat kuopat, ja kiskot ja ratapölkyt olivat kadonneet. Parakit olivat lentäneet ilmaan, mutta koska lähellä ei ollut asutusta, muut kiinteistövahingot jäivät rikkoutuneisiin ikkunoihin Torniossa ja Haaparannalla. Ikkunoita rikkoutui kahden kilometrin säteellä, ja sirpaleita lensi Haaparannalle saakka.

Onnettomuudessa kuoli 15 sotilasta, joista osasta löytyi vain rippeitä mutta eräistä ei jälkeäkään. Silpoutuneiden ruumiiden lisäksi paikalta löytyi kaksi pahoin loukkaantunutta. Viisi miestä pelastui onnettomuudesta ehjin nahoin. Autonkuljettaja hyppäsi ojaan ja pääsi sitä myöten poistumaan. Neljä miestä räjähdys heitti ilmaan, mutta he eivät silti loukkaantuneet. Toinen loukkaantuneista kuoli seuraavana päivänä, joten uhrien lukumääräksi tuli 16. Onnettomuudessa kuolivat asemestari Armas Piispala, kaksi alikersanttia, korpraali ja 12 sotamiestä.

Syy
---

Yhtään ensimmäisen räjähdyksen silminnäkijää ei jäänyt eloon. Siksi räjähdyksen alkusyyksi voidaan vain arvella huolimattomuutta tai varomattomuutta. Sitä, miksi yksi ammuslaatikko sai sellaisen kolahduksen, että se räjähti, ei tiedetä.

Lähteet
-------

* Helsingin Sanomat 25.7.1945
* Suomen Sosialidemokraatti 24.7.1945 ja 25.7.1945
* Uusi Suomi 24.7.1945
**Ourikéla** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Yorosson piirissä Malissa. Se sijaitsee lähellä Burkina Fason rajaa 60 kilometriä Yorossosta maanteitse lounaaseen. Kunnassa on 23 800 ja kylässä 6 400 asukasta (vuonna 2009).

Ourikélan kunta rajoittuu koillisessa Yorosson piirin Karanganan, idässä Kouryn, lännessä Koutialan piirin Goudié Sougounan ja Koloniguén ja luoteessa Koninguén kuntiin sekä etelässä Burkin Fasoon. Alueen kasvillisuus on pensassavannia.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, riisi ja maapähkinä. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit sekä vähäisessä määrin hevoset. Lisäksi harjoitetaan pienimuotoista kaupankäyntiä ja käsityöammatteja.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 2.3.2016.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 2.3.2018.
3. 1 2  Plan de sécurité alimentaire de la commune rurale de Ourikéla *fsg.afre.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 3.12.2013. Viitattu 2.3.2018.
Steve Forrest elokuvan *Polttavat katukivet* (1954) trailerissa.
**Steve Forrest** (syntyjään **William Forrest Andrews**; 29. syyskuuta 1924 Huntsville, Texas – 18. toukokuuta 2013) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näyttelijä Dana Andrewsin pikkuveli.

Forrest näytteli kymmenissä Hollywood-elokuvissa. Näitä ovat muun muassa *Atlantin valli murtuu* (1962), *Jenkkifutisjoukkue North Dallas 40* (1979) ja *Äiti kulta* (1981). Forrest oli myös mukana televisiosarjoissa kuten *S.W.A.T. – valiojoukko* ja *Dallas*.

Vuodesta 1949 lähtien Forrest oli naimisissa Christine Carilaksen kanssa. Pariskunnalla oli kolme poikaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Barnes, Mike: ’S.W.A.T.’ Star Steve Forrest Dies at 87 *The Hollywood Reporter*.  22.5.2013. Viitattu 27.5.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Steve Forrest Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Steve Forrest Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Yleisurheilun Euroopan cup 1973** oli neljäs eurooppalaisten maajoukkueiden välinen Euroopan cup. Miehet ja naiset kilpailivat omissa kilpailuissaan. Molempiin loppukilpailuihin osallistui kuusi maata ja ne käytiin Edinburghissa, Skotlannissa; naiset kilpailivat 7. syyskuuta ja miehet 8.–9. syyskuuta. Itä-Saksa voitti naisten ja Neuvostoliitto miesten loppukilpailun.

Miesten välierät kilpailtiin Celjessä, Nizzassa ja Oslossa sekä naisten välierät Bukarestissa, Sittardissa ja Varsovassa, ja jokaisesta niistä pääsi kaksi joukkuetta loppukilpailuun. Miehet kilpailivat alkuerissä Ateenassa, Brysselissä ja Lissabonissa, joissa oli mukana vastaavasti kolme, kuusi ja neljä maata ja joista kustakin kaksi parasta pääsivät välieriin kahdentoista sinne suoraan päässeen maan seuraksi. Naisilla oli kaksi alkuerää Kööpenhaminassa ja Rijekassa, ja kummankin erän kuudesta osallistujasta pääsi kolme joukkuetta välieriin.

Loppukilpailut
--------------

### Miehet

Miehet kilpailivat 20 lajissa. Neuvostoliitto saavutti kuusi lajivoittoa, Iso-Britannia viisi, Itä-Saksa, Länsi-Saksa ja Suomi kolme sekä Ranska yhden. Seiväshypyssä voitto jaettiin kahden urheilijan kesken.

#### Loppupisteet


| Sija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Neuvostoliitto | 82,5 |
| 2 |  Itä-Saksa | 78,5 |
| 3 |  Länsi-Saksa | 76 |
| 4 |  Yhdistynyt kuningaskunta | 71,5 |
| 5 |  Suomi | 64,5 |
| 6 |  Ranska | 45 |

### Naiset

Naiset kilpailivat 13 lajissa. Itä-Saksa saavutti yhdeksän lajivoittoa sekä Neuvostoliitto ja Bulgaria kaksi.

#### Loppupisteet


| Sija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Itä-Saksa | 72 |
| 2 |  Neuvostoliitto | 52 |
| 3 |  Bulgaria | 50 |
| 4 |  Länsi-Saksa | 36 |
| 5 |  Yhdistynyt kuningaskunta | 36 |
| 6 |  Romania | 27 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Laitinen, Esa: *Suomen yleisurheilun tilasto-osa*, s. 291–292. , 1987.
2. 1 2 3  Laitinen, Esa: *Suomen yleisurheilun tilasto-osa*, s. 310. , 1987.
3. 1 2  European Cup A Final and Super League (Men) *Gbrathletics*. Athletics Weekly. Viitattu 14.4.2020. (englanniksi)
4. 1 2  European Cup A Final and Super League (Women) *Gbrathletics*. Athletics Weekly. Viitattu 14.4.2020. (englanniksi)
5. ↑  European Cup Semi-Finals *Gbrathletics*. Athletics Weekly. Viitattu 14.4.2020. (englanniksi)
6. ↑  European Cup Preliminary Round *Gbrathletics*. Athletics Weekly. Viitattu 14.4.2020. (englanniksi)
**Yleisurheilun Euroopan joukkuemestaruuskilpailut** ovat Euroopan maiden yleisurheilujoukkueiden väliset kilpailut, jotka käydään kolmessa eri sarjassa (vuosina 2009–2021 neljässä eri liigassa). Tapahtuma on aiemman yleisurheilun Euroopan cupin seuraaja.

Historia
--------

Euroopan cupin perusidea oli luoda kilpailu kaikkien Euroopan yleisurheiluliittojen välille, missä ne voisivat kohdata toisensa yleisurheilulajeissa.

Vuonna 2008 kilpailu päätettiin muuttaa uuteen formaattiin, jolloin Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa oli neljä sarjaa ja jokaisessa kilpailtiin 20:ssä miesten ja 20:ssä naisten lajissa. Superliigassa ja ykkösliigassa oli 12 joukkuetta molemmissa, kakkosliigassa kahdeksan ja kolmosliigassa 15 joukkuetta. Joukkueiden miesten ja naisten kilpailuissa saavuttamat pisteet laskettiin yhteen, kun aiemmin Euroopan cupissa miesten ja naisten pisteet laskettiin erikseen.

Vuonna 2023 kilpaillaan kolmessa divisioonassa, jotka järjestetään ensimmäistä kertaa samassa paikassa. Kisat järjestetään osana vuoden 2023 Euroopan kisoja. Ykkösdivisioonassa ja kakkosdivisioonassa kilpailee 16 joukkuetta molemmissa, kolmosliigassa kaikki loput osallistuvat joukkueet.

Järjestäjät ja voittajat
------------------------

### Liigajärjestelmä

| Vuosi | Superliigan isäntäkaupunki | Superliigan isäntämaa | Voittaja |
| --- | --- | --- | --- |
| **Superliiga** | **Ykkösliiga** | **Kakkosliiga** | **Kolmosliiga** |
| **2009** | Leiria |  Portugali |  Saksa |  Valko-Venäjä |  Liettua |  Israel |
| **2010** | Bergen |  Norja |  Venäjä |  Tšekki |  Sveitsi |  Tanska |
| **2011** | Tukholma |  Ruotsi |  Venäjä |  Turkki |  Viro |  Israel |
| **2013** | Gateshead |  Iso-Britannia |  Venäjä |  Tšekki |  Slovenia |  Slovakia |
| **2014** | Braunschweig |  Saksa |  Saksa |  Valko-Venäjä |  Sveitsi |  Kypros |
| **2015** | Tšeboksary |  Venäjä |  Venäjä |  Tšekki |  Tanska |  Slovakia |
| **2017** | Lille |  Ranska |  Saksa |  Ruotsi |  Unkari |  Luxemburg |
| **2019** | Bydgoszcz |  Puola |  Puola |  Portugali |  Viro |  Islanti |
| **2021** | Chorzów |  Puola |  Puola |  Tšekki |  Unkari |  Serbia |

### Divisioonajärjestelmä

| Vuosi | Isäntäkaupunki | Isäntämaa | Voittaja |
| --- | --- | --- | --- |
| **1. divisioona** | **2. divisioona** | **3. divisioona** |
| **2023** | Chorzów |  Puola |  Italia |  Unkari |  Irlanti |

Lähteet
-------

1. ↑  Final entries published for European Athletics Team Championships 2nd and 3rd Divisions *european-athletics.com*. Viitattu 21.6.2023. (englanniksi)
2. ↑  Overview *european-athletics.com*. Viitattu 21.6.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* **European Athletics Team Championships** (englanniksi)
**Sune Walter Gräsbeck** (19. kesäkuuta 1892 Viipuri – 8. tammikuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen teollisuusmies.

Gräsbeck suoritti Helsingissä 1912 Högre Svenska Handelsläroverketin korkeakouluosaston. Sen jälkeen hän matkusteli Euroopassa ja Yhdysvalloissa. 1912 hän oli töissä Pietarissa Bureau Vegassa ja sen jälkeen vuosina 1917–1918 suomalaista paperia ja selluloosaa myyvässä Oy Bumagan toimitusjohtajana. Vuonna 1918 hänet palkkasi Suomen selluloosayhdistys (myöhemmin Finncell), jonka toimitusjohtajaksi hänet pian nimitettiin. Hän hoiti tehtävää kuolemaansa asti. Hänen johdollaan Finncell saavutti mainiot tulokset, muun muassa vuosina 1921–1935 selluloosan vienti kasvoi kymmenkertaiseksi.

Gräsbeckillä oli lukuisia luottamustehtäviä valtiollisissa, kaupallisissa ja akateemisissa järjestöissä, liitoissa ja komiteoissa. Vuosina 1940–1941 hän oli muun muassa Petsamon Nikkeliä pohtivan neuvostoliittolais-suomalaisen sekakomitean ja vuonna 1944 sotakorvauskomitean puheenjohtajana. Sujuvasti venäjää puhuvana ja huumorintajuisena henkilönä Gräsbeck onnistui näissä tehtävissään aikaansaamaan Suomelle edullisia päätöksiä. Hän johti myös menestyksekkäästi kauppavaltuuskuntien matkoja Yhdysvaltoihin ja Britanniaan, ja hankki sieltä merkittäviä lainoja. Hän vastaanotti lukuisia kunnianosoituksia, sai vuorineuvoksen arvon 1940, tekniikan kunniatohtoriksi hänet vihittiin 1949 ja hän sai lukuisia kotimaisia ja ulkomaisia kunniamerkkejä. Hänestä tuli muun muassa Knight Commander, Order of the British Empire.

Lähteet
-------

1. ↑  Seppinen, Ilkka: / Gräsbeck, Walter (1892–1952) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  8.6.2004 (päivitetty 16.6.2008). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 14.11.2017.
2. ↑  Pousar Jarl, toim. (1989). Släktbok. Ny följd. Gräsbeck 3. 2/3. Helsingfors: Sv. litteratursällsk. i Finland. Libris 332909. ISBN 951-9018-57-3
3. ↑  Rantakari, K. N. (1944) Suomen Selluloosayhdistys 1918–1943. Lyhyt katsaus Suomen Selluloosateollisuuden syntyyn ja kehitykseen sekä Suomen Selluloosayhdistyksen neljännessatavuotiseen toimintaan. Helsinki. Frenckellin Kirjapaino Osakeyhtiö.
4. ↑  Ekberg Henrik, toim. (2004). Uppslagsverket Finland. 2, Fim-kep. Esbo: Schildt. Libris 9600693. ISBN 951-50-1369-0 Verkossa[vanhentunut linkki]


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Tatsuya Fukuhara**(s 8. toukokuuta 1989 Kumamoto, Japani) on japanilainen korsisarjan nyrkkeilijä. Urallaan Fukuhara on pitänyt hallussaan WBO-liiton mestaruusvyötä.

Ammattinyrkkeilyura
-------------------

Fukuhara aloitti ammattinyrkkeilyn vuonna 2008. Ensimmäisen tappionsa Fukuhara kärsi vuonna 2009 Takuya Mitamuraa vastaan käydyssä ottelussa. Toisen tappion Fukuhara kärsi vuonna 2012 Hiroyuki Otsukalle. Vuonna 2013 Fukuhara hävisi kahdesti. Vuonna 2017 Fukuhara kohosi WBO-liiton mestariksi voittamalla Moises Callerosin hajaäänituomiolla. Fukuhara menetti mestaruusvyön ensimmäisessä puolustusottelussaan häviämällä Ryuya Yamanakalle kaikin tuomariäänin kaksitoistaeräisen ottelun päätteeksi.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* | Ammattinyrkkeilyottelut boxrec.comissa

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Moises Calleros** | **WBO liiton korsisarjan maailmanmestari**26. helmikuuta 2017 – 27. elokuuta 2017 | Seuraaja:**Ryuya Yamanaka** |