recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Bernin Oberlandin lippu.
**Bernin Oberland** (saks. *Berner Oberland*, suom. *Bernin ylämaa*) on alue Keski-Sveitsissä Bernin kantonissa Bernin kaupungin eteläpuolella.

Maantieteellinen alue
---------------------

Maantieteellisesti Bernin Oberland koostuu Aarejoen vesistön alkujokien laaksoista. Haslital on Aaren alkuosan laakso Grimselsolalta Brienzerseelle. Lütschinejoen laaksot Interlakenista Grindelwaldiin ja Lauterbrunneniin ovat osa ylämaata kuten myös Kanderjoen laaksot Adelbodenista ja Kanderstegistä Spieziin. Simmental ulottuu Rawilpassilta ja Lenkistä Spieziin. Saanejoen alkuosan laakso Gsteigista Gstaadiin on osa Bernin kantonia ja Bernin Oberlandia. Myös Brienzerseen ja Thuninjärven seutu on osa aluetta. Pohjoisrajana pidetään järvien ja Simmen pohjoispuolisia vuoria: Brienzer Rothorn, Hohgant, Stockhorn.

Hallinnollinen alue
-------------------

Oberland on Bernin kantonin eteläisin osa.
Hallinnollinen alue, Verwaltungsregion Oberland, käsittää likipitäen maantieteellisen Bernin Oberlandin. Alue koostuu neljästä hallintopiiristä (saks. *Verwaltungskreis*):

| Hallintopiiri | Keskuspaikka | Kuntia, kpl |
| --- | --- | --- |
| Frutigen-Niedersimmental | Frutigen | 13 |
| Interlaken-Oberhasli | Interlaken | 28 |
| Obersimmental-Saanen | Saanen | 7 |
| Thun | Thun | 32 |
| **yhteensä 4 kpl** |  | **yhteensä 80 kpl** |

Thunin hallintopiiri on pohjoisosiltaan maantieteellistä aluetta laajempi.

Matkailualue
------------

Bernin Oberland on suosittua matkailuseutua. Tunnettuja matkakohteita ovat muun muassa Grindelwald, Jungfraujoch, Wengen, Lauterbrunnen, Adelboden ja Gstaad.

Lähteet
-------

* National map: swisstopo (Sveitsin valtion julkinen karttapalvelu) *map.geo.admin.ch*. Wabern:  Bundesamt für Landestopografie swisstopo.  (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi), (retoromaaniksi), (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Dubler, Anne-Marie: Berner Oberland (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) *Historisches Lexikon der Schweiz (HLS)*.  20.5.2009. Bern:  Stiftung HLS. Viitattu 17.11.2018. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bernin Oberland**.
* Alueen yhteistyöorganisaation verkkosivut: Berner Oberland Volkswirtschaft Berner Oberland.  (saksaksi)
Kuva aboriginaalijäljittäjä Tommy Windichistä
**Alkuperäisasukasjäljittäjät** olivat Australian aboriginaaleja, jotka palvelivat Ison-Britannian alaisuudessa jäljittäjinä ja poliisijoukkoina. He olivat erinomaisia jäljittäjiä johtuen heidän kiertelevästä elämäntavastaan, Australian rajaseutusodissa he osoittautuivat tehokkaiksi yksiköiksi toiminnassa muita aboriginaaleja vastaan, tosin he syylistyivät useisiin verilöylyihin aboriginaaleja vastaan kohdistettujen kostotoimenpiteiden aikana.

Historia
--------

### Jäljittäjät

Ensimmäisen kerran aboriginaaleista värvättyjä jäljittäjiä lienee käytetty vuonna 1834 Länsi-Australiassa kun kaksi aboriginaalijäljittäjää värvättiin etsimään kadonnutta kymmenvuotiasta poikaa Fremantlessa. Toinen tunnettu tapaus, jossa käytettiin aboriginaalijäljittäjiä, oli kolmen lapsen katoaminen Wimmerassa. Aboriginaalijäljittäjä nimeltä Djungadjinganook löysi heidät yhdeksän päivän etsimisen jälkeen. Kadonneiden etsimisen lisäksi monet Australian sisäosia tutkineet retkikunnat käyttivät aboriginaalijäljittäjiä.

### Ratsupoliisi

Ensimmäinen alkuperäisasukasratsupoliisiyksikkö perustettiin vuonna 1842 Victoriassa Port Phillipin alueella. Heitä käytettiin turvaamaan kultaesiintymiltä Melbourneen tulevia retkikuntia. Lisäksi eurooppalaiset uskoivat, että koulutetut aboriginaalit hylkäisisivät kiertelevän elämäntapansa ja asettuisivat aloilleen, jolloin he toimisivat esimerkkinä myös muille aboriginaaleille.

Lähteet
-------

1. ↑  Aboriginal trackers  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Matkaopas historiaan: Australia, John H. Chambers, ISBN 951-579-088-3
**Anu Igoni** (s. 30. joulukuuta 1968) on suomalainen art director ja mainonnan suunnittelija, joka palkittiin vuoden 2012 Vuoden Huiput -kilpailussa elämäntyöstään Platinahuippu-palkinnolla toisena naisena palkinnon 30-vuotisessa historiassa. Igoni tunnetaan yhtenä Bob Helsinki -mainostoimiston (nyk. Bob the Robot) perustajaosakkaista.

Igoni sanoo kouluttautuneensa prinsessaksi. Hän työskenteli aluksi mainostoimisto SEK & Greyssä, sitten Hasan & Partnersilla ja PHS-toimistossa, kunnes vuonna 2002 lähti perustamaan Bobia muun muassa Marko Parkkisen ja Jon Granströmin kanssa.

Igoni on palkittu kaikissa suomalaisissa ja useissa merkittävissä kansainvälisissä mainoskilpailuissa. Hän toimi Vuoden Huiput 2011 -kilpailun ylituomarina ja on toiminut tuomariston puheenjohtajana muun muassa Effie-kilpailussa 2012 ja printtimainonnan tuomariston jäsenenä Cannesin mainosfestivaaleilla 2004.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Laurila, Petri (toim.): *Markkinointi, Mainonta, Media, Myynti – Nimet 2005*. Helsinki: Talentum, 2005. ISBN 952-14-0995-9.
2. 1 2  Anu Igonille Platinahuippu, Markkinointi & Mainonta 25.5.2012. Viitattu 20.11.2014.
3. ↑  Staratoimisto Bob pääsi pyörille, Markkinointi & Mainonta 30.5.2002, viitattu 20.11.2014.
4. ↑  Anu Igoni luotsaa Effie Awards Finland -tuomaristoa, MTL 18.6.2012, viitattu 20.11.2014.
5. ↑  Cannesin tuomarointi uudistuu, Markkinointi & Mainonta 4.10.2005, viitattu 20.11.2014.
Ossip Bernstein
**Ossip Bernstein** (ven. Осип Самойлович Бернштейн, *Osip Samoilovitš Bernštein*, 20. marraskuuta 1882 Žytomyr, Ukraina – 30. marraskuuta 1962 Ranska) oli ukrainalais-ranskalainen shakin suurmestari sekä talousjuristi.

Bernstein syntyi Žytomyrissa Venäjän keisarikunnassa juutalaiseen perheeseen. Bernstein opiskeli lakia ja valmistui Heidelbergin yliopistosta vuonna 1906 ja hänestä tuli talousjuristi. Hän asettui aluksi Moskovaan. 

Bernstein oli menestykäs liikemies ja juristi. Hänen kuitenkin menetti varallisuudensa kolme kertaa. Ensin lokakuun vallankumouksen aikana, sitten suuren laman aikana 1930-luvulla ja viimeisenä toisen maailmansodan aikana kun natsi-Saksa miehitti Ranskan vuonna 1940 ja Bernstein joutui pakenemaan Espanjaan.

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Venäjän vallankumouksen ja sisällissodan jälkeen Bernstein pakeni vuonna 1918 Ranskaan Odessan kautta. Bolševikkien salainen poliisi Tšeka aikoi teloittaa pankkiirien neuvonantajana toimineen Bernšteinin Odessassa, mutta hänet vapautettiin, kun hän osoittautui kuuluisaksi shakkimestariksi ja todisti tämän voittamalla ottelun teloittajien esimiestä vastaan. Tämän jälkeen Bernstein pakeni brittiläisellä sotalaivalla Ranskan ja asettui asumaan Pariisiin. 
Bernstein kuoli parantolassa Ranskan Pyreneillä vuonna 1962.

Bernsteinin shakkiura oli hyvin menestyksekäs sekä Venäjällä että Ranskassa. Hän pelasi muun muassa Aleksandr Alehinia, Emanuel Laskeria, Jose Raul Capablancaa, Akiba Rubinsteinia, Mihail Tšigorinia, Carl Schlechteria, Jefim Bogoljubovia ja Lajos Steineria vastaan. Vuonna 1950 Maailman shakkiliitto myönsi Bernsteinille suurmestarin arvon.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ossip Bernstein** Wikimedia Commonsissa

* Ossip Bernstein ChessGames.comissa

### Merkittäviä pelejä

* Ossip Bernstein vs Jacques Mieses, Coburg 1904, Sicilian, Taimanov, B45, 1-0
* Ossip Bernstein vs Emanuel Lasker, Sankt Petersburg (prel) 1914, Ruy Lopez, C66, 1-0
* Savielly Tartakower vs Ossip Bernstein, Paris 1937, Philidor Defense, C41, 0-1
* Ossip Bernstein vs Miguel Najdorf, Montevideo 1954, Old Indian, Main line, A55, 1-0 Parhaan pelin palkinto

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Alkulukufunktio** on matematiikan funktio, jolla lasketaan reaalilukua *x* pienempien tai yhtäsuurten alkulukujen lukumäärää. Funktion merkintä on {\displaystyle \scriptstyle \pi (x)}  (Kaavassa *π(x)* ei viitata lukuun π.)

Funktion π(*n*) ensimmäiset 60 lukua.

Historiaa
---------

1700-luvulla löysivät Gauss ja Legendre että

{\displaystyle x/\operatorname {ln} (x)\!}
on hyvä approksimaatio alkulukufunktiolle; tarkemmin,

{\displaystyle \lim \_{x\rightarrow \infty }{\frac {\pi (x)}{x/\operatorname {ln} (x)}}=1.\!}
Tämä lauseke tunnetaan alkulukulauseena; se todistettiin 1800-luvun lopulla oikeaksi. Väite voidaan kirjoittaa yhtäpitävästi muodossa

{\displaystyle \lim \_{x\rightarrow \infty }{\frac {\pi (x)}{\operatorname {li} (x)}}=1,}

jossa {\displaystyle \operatorname {li} (x)}on logaritminen integraalifunktio.

Littlewoodin lause
------------------

John Littlewood todisti 1914 että on olemassa mielivaltaisen suuria lukuja *x*, joille

{\displaystyle \pi (x)>\operatorname {li} (x)+{\frac {1}{3}}{\frac {\sqrt {x}}{\log x}}\log \log \log x}
ja mielivaltaisen suuria lukuja *x*, joille

{\displaystyle \pi (x)<\operatorname {li} (x)-{\frac {1}{3}}{\frac {\sqrt {x}}{\log x}}\log \log \log x.}
Tästä seuraa että erotuksen π(*x*) − li(*x*) merkki vaihtuu äärettömän usein.

Riemannin hypoteesi
-------------------

Riemannin hypoteesi on ekvivalentti seuraavaan kaavaan: 

{\displaystyle \pi (x)=\operatorname {li} (x)+O({\sqrt {x}}\log {x}).}

Riemannin hypoteesi siis antaisi alkulukufunktion antamalle arviolle alkulukujen määrästä huomattavasti nykyistä tiukemmat virherajat.

Lähteet
-------

1. ↑  A table of prime counts pi(x) to 1e16
2. ↑  *Algorithmic Number Theory*, s. volume 1 page 234 section 8.8. MIT Press.
3. ↑  Prime Counting Function MathWorld.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Prime-counting function
**Etheridge Knight** (19. huhtikuuta 1931 – 10. maaliskuuta 1991) oli afroamerikkalainen runoilija. 

Knight syntyi köyhään perheeseen Mississippissä. Hän jätti koulun kesken vain 14-vuotiaana eikä siten löytänyt itselleen pysyvää työpaikkaa. Huumausaineriippuvaisena ja elämän murjomana hän päätti lähteä palvelemaan Korean sotaan. Hän haavoittui ja asettui kotimaahansa palattuaan Indianapolisiin, Indianaan. 

Knight ei kuitenkaan toipunut riippuvuudestaan. Se paheni niin, että mies syyllistyi vuonna 1960 ryöstöön ja sai vankeustuomion kymmenestä 25 vuoteen. Vankeusaikanaan hän havaitsi olevansa lahjakas kirjoittaja; ensimmäinen kokoelma *Poems from Prison* ilmestyi 1968, samana vuonna, kun Knight sai armahduksen. 

Knightille myönnettiin Guggenheim-stipendi vuonna 1974, ja hän työskenteli mm. Pittsburghin yliopistossa ja Wesleyan Universityssä.*selvennä* Hän oli naimisissa runoilija Sonia Sanchezin ja sitten Mary McAnallyn kanssa, mutta molemmat avioliitot päättyivät eroon. Runoilija menehtyi keuhkosyöpään Indianapolisissa 59-vuotiaana.

Julkaisuja
----------

* *Poems from Prison* (1968)
* *Black Voices from Prison* (1970)
* *Belly Song and Other Poems* (1973)
* *Born of a Woman: New and Selected Poems* (1980)
* *The Essential Etheridge Knight* (1986)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Sulo Ossian Rinne** (8. kesäkuuta 1917 Helsinki – 29. lokakuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Rinteen vanhemmat olivat puuseppä Matti Rinne ja Hilda Maria Pirinen ja puoliso vuodesta 1943 Else Regina Jägerroos. Rinne tuli ylioppilaaksi Koulukujan yhteislyseosta 1936 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1942. Hän suoritti Suomen Rationalisoimislautakunnan työntutkimuskurssin 1945 ja Vientikoulutuksen erikoisrahaston vientiteknillisen kurssin 1963 sekä vientipäällikköseminaarin 1964. Rinne oli Tarkkuus Oy:n konepajainsinööri 1945, Ab Kemi Oy:n käyttöinsinööri Kemissä 1945–1947, sosialisoimiskomitean vientiteollisuuden tutkija 1947–1948, kansanhuoltoministeriön hintaososaston osastosihteeri 1948, Seximo Oy:n konttoripäällikkö 1948, Oy Intrans Ab:n toimitusjohtaja 1948–1954, Paperivälitys Oy:n toimitusjohtaja 1954–1961 ja Fexima Oy:n osakas ja toimitusjohtaja 1961–1977, hallituksen jäsen vuodesta 1961 ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1977. 1980-luvulla Feximasta tuli merkittävä rahoituslähde Suomen Kommunistiselle Puolueelle. Rinne oli myös Oy Herimex Ab:n toimitusjohtaja vuodesta 1959. Hänellä oli lisäksi useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin yliluutnantti (1968). Kauppaneuvoksen arvonimen Rinne sai 1977.

Lähteet
-------

1. 1 2  Henttinen, Annastiina: Kauppaneuvos Ossian Rinne (1917–2007). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 24.6.2014. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 22.11.2022.
2. 1 2  Ossian Rinne *Biografiasampo*. Viitattu 22.11.2022.
3. ↑  Arvonimet.  *Uusi Suomi*, 15.12.1977, nro 337, s. 5. Kansalliskirjasto. Viitattu 22.11.2022.
WikibooksWikibooks 
Wikikirjastossa on aihe: **Anderssenin avaus**. 
*Tässä artikkelissa käytetään algebrallista merkintätapaa kuvailemaan shakkisiirtoja.*

**Anderssenin avaus** on shakkiavaus, joka alkaa siirrolla

1.a3.
Se on saanut nimensä shakin epävirallisen maailmanmestarin, Adolf Anderssenin, mukaan. Anderssen pelasi sitä kolme kertaa Paul Morphya vastaan heidän ottelussaan vuonna 1858. Anderssen uskoi saavansa paremman aseman, jos Morphy jatkaisi 1...e5 jatkossa 2.c4. Hän myös halusi välttää tunnettuja avauksia, joiden teoriaa Morphy osasi hyvin.

Siirto ei ota otetta keskustasta, vaan onkin oikeastaan odotussiirto. Anderssenin avaus on epätavallinen avaus ja sijoittuu ECO-koodistolla sijalle A00. Se transponoituu usein muihin avauksiin, kuten käänteiseen sisilialaiseen jatkolla 1...e5 2.c4, jolloin valkea pelaa sisilialaista puolustusta, mutta tempon voitolla.

Muunnelmia
----------

* **Puolalainen gambiitti**: 1.a3 a5 2.b4
* **Creepy Crawly -muodostelma**: 1.a3 e5 2.h3 d5
* **Andersspike**: 1.a3 g6 2.g4

Lähteet
-------

1. ↑  Anderssen käytti avausta kolmesti: Adolf Anderssen vs Paul Morphy, Adolf Anderssen vs Paul Morphy, Adolf Anderssen vs Paul Morphy
2. 1 2 3  Hooper, David & Whyld, Kenneth: *The Oxford Companion to Chess*, s. 13. Oxford University Press, 1984. ISBN 0-19-217540-8. (englanniksi)
Ossi Törrösen 75-vuotismuistomerkki Otaniemessä.
**Ossi Törrönen** (2. huhtikuuta 1915 Helsinki – 19. tammikuuta 2009 Kirkkonummi) oli suomalainen merkonomi joka toimi Otaniemen Teekkarikylän johtajana 1952–1969.

Törrönen valmistui merkonomiksi 1937 Suomen liikemiesten kauppaopistosta. Hän oli aluksi Ilmapuolustusliiton Jämijärven-lentokoulutuskeskuksessa taloudenhoitajana ja lentopäiväkirjanpitäjänä sekä palveli sotavuosina ilmavoimissa. Sotien jälkeen Törrönen oli ensin Vierumäen urheiluopistolla talouspäällikkönä ja vuodesta 1952 alkaen Otaniemessä Teknillisen korkeakoulun teekkarikylän johtajana. Ota-Ossiksi kutsuttu Törrönen toimi konsulttina Dipolia rakennettaessa, oli mukana ensimmäisten tv-lähetysten aloittamisessa Tes-TV:llä ja juonsi myös itse tv-ohjelmia. Vuonna 1969 Törrönen siirtyi ravintolayhtiö Vuoriston palvelukseen kiinteistöasioita hoitamaan.

Kunniateekkarin arvon ensimmäisenä saanut Törrönen osallistui Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskunnan tapahtumiin vielä eläkevuosinaankin ja julkaisi kolme muistelmateosta teekkarikylän ajoista. Vuonna 2005 Otaniemessä sijaitseva Otakaari 18:n asuintalo nimettiin Ossin linnaksi hänen mukaansa. Otaniemen Servin mökki-kerhotalon edessä on vuodesta 1990 ollut vanha resiina joka hankittiin Ossi Törrösen 75-vuotispäivän kunniaksi.

Teoksia
-------

* *Lässyt : muistikatkoksia teekkarikylävuosiltani 1952-1969* ; julk. Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskunta. Otakustantamo, Espoo 1982, 2. uusittu painos nimellä *Ossin paremmat lässyt*. 1987, 3. uus. painos jonka toimitti Anna-Maija Nikkilä nimellä *Ossin parhaimmat lässyt : kolmas kerta ...*. Otatieto, Espoo 1991 Kirja online-muodossa Issuussa
* *Teekkarielämää : paloja teekkarikulttuurista ja sen synnystä* ; julkaisija Suomen teknillinen seura STS ry ja Korkeakouluinsinöörien ja arkkitehtien keskusliitto KAL ry ; päätoimittaja Tom Puusola ; artikkelin kirjoittajat Ossi Törrönen ym. Suomen teknillinen seura STS, Helsinki 1992, 2. uus. painos Tekniikan akateemisten liitto, Helsinki 1997, 3. uus. painos nimellä *Teekkarielämää*. Tekniikan akateemisten liitto, Helsinki 2006

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ylioppilaskunnan historiaa: Ossin lässyt Aalto-yliopiston ylioppilaskunta. Viitattu 9.9.2018.
2. ↑  Ossi Törrönen (vain tilaajille)  19.1.2009. Helsingin Sanomat. Viitattu 9.9.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Palettitangara** (*Tangara fastuosa*) on tangaroihin kuuluva varpuslintu, joka elää endeemisenä Brasiliassa, Etelä-Amerikassa. Laji on luokiteltu vaarantuneeksi.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Kooltaan palettitangara on noin 14 cm. Koiraspalettitangara on varsin värikäs lintu. Pää ja niska on väriltään sinivihreät, nokan sekä silmien ympärillä on musta alue. Selkä on musta ja kainalot sinivihreät. Siipisulat ovat tummemman siniset ja siivissä on myös oranssinkeltaisia sulkia. Yläperä on oranssi ja pyrstö tumma ja sinireunainen. Rinta on vaaleansininen ja väri on tummempi vatsassa. Naaras on väriltään koirasta vaaleampi, mutta höyhenpuvun kuviot ovat samanlaiset. Palettitangaran nokka on suurikokoinen ja tukevahko.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Palettitangaraa tavataan paikoittain Brasilian koillisrannikolta Alagoasin, Pernambucon ja Paraíban osavaltioista. Linnun elinympäristöä ovat Atlantin rannikon kosteat metsät. Levinneisyysalueensa pohjoisosassa sitä tavataan myös cerrado-savannialueilta.

Elintavat
---------

Palettitangarat syövät siemeniä ja hedelmiä sekä hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia eläimiä. Ravintoaan ne etsivät puiden lehvästön keskiosista ja liittyvät usein muiden lintulajien kanssa sekaparviksi. Pesimäkausi kestää lokakuulta maaliskuulle. Palettitangaran pesä sijaitsee päällyskasviston joukossa usein suuressa ananaskasvissa.

Palettitangarakannan kooksi arvioidaan 2 500–10 000 yksilöä. Suurin lajiin kohdistuva uhka on rannikkometsien kaataminen laidunmaiksi ja sokeriruokoplantaaseiksi. Alkuperäisestä metsästä on Koillis-Brasiliassa jäljellä vain kaksi prosenttia. Lisäksi lajia uhkaa pyydystäminen sen värikkään höyhenpuvun vuoksi.

Lähteet
-------

1. ↑  BirdLife International: *Tangara fastuosa* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2013. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 19.2.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Seven-coloured Tanager BirdLife International. Viitattu 17.6.2010. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1071698
* Wikispecies: Tangara fastuosa
* ADW: Tangara\_fastuosa
* ARKive: tangara-fastuosa
* Avibase: D808B4304F401FED
* BirdLife: 22722823
* CoL: 54P5F
* BOW: sectan1
* eBird: sectan1
* EoL: 1052907
* GBIF: 2488213
* iNaturalist: 9547
* IRMNG: 10592589
* ITIS: 563293
* IUCN: 22722823
* NCBI: 256441
* Neotropical: sectan1
* Species+: 7873
* Xeno-canto: Tangara-fastuosa

 |

 |
**Bronisław Malinowski** (4. kesäkuuta 1951 Nowe, Puola – 27. syyskuuta 1981 Grudziądz) oli puolalainen juoksija.

Malinowski teki läpimurtonsa vuoden 1970 nuorten EM-kisoissa voittamalla kultaa 2 000 metrin esteissä. Hän osallistui ensimmäistä kertaa aikuisten arvokisoihin seuraavan vuoden EM-kisoissa Helsingissä, joissa hän sijoittui kahdeksanneksi 5 000 metrillä. Münchenin olympialaisissa hän oli jälleen estejuoksijana, sijoittuen neljänneksi.

Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa ja saman tien kultaisen Malinowski sai EM-Roomassa 1974, jossa hän voitti 3 000 metrin estejuoksun ajalla 8.15,04 sijoituttuaan muutamaa päivää aiemmin 10 000 metrillä neljänneksi. Vuoden 1975 universiadeissa Roomassa Malinowski voitti estejuoksussa kultaa ajalla 8.22,32.

Montrealin olympialaisissa Malinowski sai hopeaa Ruotsin Anders Gärderudin voittaessa. Kovatasoisessa kilpailussa Malinowskin aika 8.09,2 alitti entisen maailmanennätyksen.

Prahan EM-kisoissa Malinowski uusi neljän vuoden takaisen mestaruutensa ajalla 8.15,08.

Moskovan olympialaisissa Malinowski saavutti vihdoin pitkään tavoittelemansa olympiakultamitalin dramaattisessa kilpailussa. Tansanian Filbert Bayi lähti heti alussa karkuun pääjoukolta ja johti kaksi kierrosta ennen maalia lähes 50 metrillä. Malinowski tavoitti askel askeleelta väsynyttä Bayia ja siirtyi kärkeen juuri ennen viimeistä vesihautaa voittaen lähes kolmen sekunnin erolla.

Vain runsas vuosi suurimman voittonsa jälkeen Malinowski menehtyi auto-onnettomuudessa.

Lähteet
-------

* Hannus, Matti: *Yleisurheilu: Tuhat tähteä*. WSOY, 1983. ISBN 951-0-11900-8.
* Hannus, Matti & Shearman, Mark: *Montreal olympiakirja*. Offsetpaino Sivakka, 1976. ISBN 951-99090-6-0.
* Hannus, Matti & Shearman, Mark: *Moskova olympiakirja*. , 1981. ISBN 951-9465-09-X.

### Viitteet

1. ↑  Butler, Mark (toim.): *IAAF Statistics Handbook: Helsinki 2005*, s. 272. IAAF, 2005. (englanniksi)

  

Miesten estejuoksun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1900: 2 500 m estejuoksu: George Orton & 4 000 m estejuoksu: John Rimmer | 1904: 2 590 m estejuoksu: Jim Lightbody | 1908: 3 200 m estejuoksu: Arthur Russell | |
| 3 000 m estejuoksu: 1920: Percy Hodge | 1924: Ville Ritola | 1928: Toivo Loukola | 1932: 1936: Volmari Iso-Hollo (kahdesti) | 1948: Tore Sjöstrand | 1952: Horace Ashenfelter | 1956: Chris Brasher | 1960: Zdzisław Krzyszkowiak | 1964: Gaston Roelants | 1968: Amos Biwott | 1972: Kip Keino | 1976: Anders Gärderud | 1980: Bronisław Malinowski | 1984: Julius Korir | 1988: Julius Kariuki | 1992: Matthew Birir | 1996: Joseph Keter | 2000: Reuben Kosgei | 2004: Ezekiel Kemboi | 2008: Brimin Kiprop Kipruto | 2012: Ezekiel Kemboi | 2016: Conseslus Kipruto | 2020: Soufiane El Bakkali |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* World Athletics

 |

 |
Palina Seranosava Seefeldin MM-kilpailuissa 2019.
**Palina Alehauna Seranosava** (valkoven. Паліна Алегаўна Сераносава; s. 22. tammikuuta 1993) on valkovenäläinen maastohiihtäjä.

Lahden MM-kilpailuissa 2017 Seranosava sijoittui parisprintissä 11:nneksi, vapaan hiihtotavan sprintissä 41:nneksi ja 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 52:nneksi. Seranosava osallistui Pyeongchangin olympialaisiin 2018, missä hän sijoittui viestijoukkueen mukana 14:nneksi, parisprintissä 16:nneksi, 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 40:nneksi, perinteisen hiihtotavan sprintissä 41:nneksi, 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 46:nneksi ja 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 48:nneksi.

Maastohiihdon maailmancupissa Seranosava kilpaili ensimmäisen kerran Davosissa joulukuussa 2016. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Pyeongchangissa helmikuussa 2017 oltuaan perinteisen hiihtotavan sprintissä 23:s. Se on myös toistaiseksi hänen paras sijoituksensa maailmancupissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Palina Seranosava *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3  Palina Seranosava Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Bronkhorstspruitin taistelu** oli ensimmäinen suurempi yhteenotto ensimmäisessä buurisodassa. Taistelu käytiin 20. joulukuuta 1880 buurien pysäytettyä brittiarmeijan kolonan Bronkhorstspruitissa. Syntynyt yhteenotto oli nöyryyttävä häviö briteille ja he kärsivät buureja paljon suuremmat tappiot.

Tausta
------

Ensimmäinen buurisota oli syttynyt 16. joulukuuta 1880 buurien julistettua Transvaalin itsenäiseksi. Monet brittivaruskunnat alueella, kuten Potchefstroom, piiritettiin nopeasti julistuksen jälkeen. Sodan ensimmäinen varsinainen taistelu puolestaan käytiin 20. joulukuuta Bronkhorstspruitissa buurien ja brittiarmeijan kolonan välillä. 94. jalkaväkirykmentin brittikolonaa Pretorian itäpuolella komensi everstiluutnantti Philip Anstruther. Kolonaan kuului 34 vaunua, kahdeksan upseeria, yksi vääpeli ja 238 muuta sotilasta. Mukana oli myös kolme naista ja kolme lasta.

Anstruther oli tietoinen väklivaltaisuuksien alkamisen mahdollisuudesta ja joutuvansa mahdollisesti väijytetyksi maantiellä. Keskipäivällä 20. joulukuuta kolona havaitsi Franz Joubertin komentaman 150:n buurin joukon. Kolona pysähtyi ja Anstruther otti vastaan valkoisen lipun kanssa lähestyneen buurin. Anstrutherille luovutettiin vaatimus kääntymisestä kohti Lydenburgia, josta Anstruther kieltäytyi.

Taistelu
--------

Joubertin saatua tiedon vastauksesta buurit lähestyivät kolonaa, jonka sotilaat valmistautuivat puolestaan puolustamaan asemiaan. Taistelu jäi kuitenkin hyvin lyhyeksi. Buurien avattua tulen he hallitsivat selvästi taistelukenttää ja kaikki brittiupseerit saivat nopeasti osuman. Vain noin 15-minuutin taistelun jälkeen kuolettavasti haavoittunut Anstruther määräsi lopettamaan tulen ja antautui joukkoineen.

Seuraukset
----------

Birit olivat menettäneet taistelussa kaatuneina 57 sotilastaan. Haavoittuneita oli 100 ja heistä 20 oli haavoittunut kuolettavasti. Buurien tappiot olivat sitä vastoin vain kaksi kaatunutta ja viisi haavoittunutta. Buurit olivat osoittutuneet erityisen eteviksi aseiden käyttäjiksi. Kaikki brittihaavoittuneet olivat saaneet keskimäärin viisi osumaa. Anstruther oli saanut viisi osumaa jalkoihinsa. Taistelun jälkeen buurit alkoivat hoitamaan haavoittuneita brittejä. Joubert ja Anstruther nostivat yhdessä maljan kuningatar Viktorialle ja pois marssitettavat haavoittumattomat britit soittivat mennessään kappaletta *Rule, Britannia!*. Briteille tappio oli joka tapauksessa hyvin nöyryyttävä ja sitä kuvailtiin buurien toteuttamaksi verilöylyksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Harold E. Raugh, Jr: *The Victorians at war, 1815–1914: an encyclopedia of British military history*, s. 60-61. ABC-CLIO, 2004. ISBN 1-57607-926-0. (englanniksi)
**Katajapikkumittari** (*Eupithecia pusillata*) on pikkumittareihin kuuluva mittariperhoslaji. Se kuuluu Suomessa yksilömäärältään kaikkein runsaimpiin perhoslajeihin ja lentää useimmista varsin samannäköisistä pikkumittareista poiketen loppukesällä ja syksyllä.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Pikkumittariksi keskikokoinen laji. Siipien pohjaväri on ruskeanharmaa, hivenen kellertävänsävyinen. Kuviointi on mustaa ja vaihtelee jonkin verran. Etusiivessä on selvä, musta keskitäplä ja keskivarjo kulkee sen kautta. Ulomman poikkiviirun sisäpuolella on rivi mustia nuolitäpliä ja keskipilkun tuntumassa on vaalea poikkijuova. Siiven kärkiosan takanurkassa aaltoviirussa on harmahtava laajentuma. Takasiivet ovat tummat, takareunastaan kirjavammat. Siipiripset ovat selvästi täplikkäät. Keskiruumiin takareunassa ei ole valkeaa täplää ja takaruumis on yksivärinen. Siipiväli 17–20 mm.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Katajapikkumittarin levinneisyys ulottuu Pohjois-Afrikasta Euroopan ja Venäjän poikki Kaukasukselle, Altaille ja Venäjän kaukoitään. Suomessa laji on erittäin yleinen ja sitä tavataan pitkälle Lappiin saakka, missä se kuitenkin saattaa puuttua laajoilta alueilta. Lentoaika alkaa heinäkuun puolivälin tienoolla ja jatkuu aina lokakuulle saakka. Lennon huippu on elokuun alkupuolella.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Katajapikkumittari elää metsissä, kallioilla, pellonreunuksilla ja metsäaukioilla, joilla kasvaa katajaa. Perhoset ovat elinpaikoillaan usein erittäin runsaslukuisia ja niitä lentää sekä valolle että syötille. Perhoset lähtevät häirittyinä herkästi lentoon päivälläkin ja lepäävät usein rakennusten seinillä. Öisin ne käyvät kukilla.

Talvehtiva elämänvaihe on muna, jonka sisällä on kuoriutumisvalmis toukka.

Ravintokasvi
------------

Toukka elää katajilla (*Juniperus*), mutta ilmeisesti joissain määrin myös muilla havupuilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Mikkola, Kauri & Murtosaari, Jussi & Nissinen, Kari (toim.): *Perhosten lumo: Suomalainen perhostieto*. Helsinki: Tammi, 2005. ISBN 951-31-3317-6.  s. 40
2. 1 2 3 4 5 6  Mikkola K, Jalas I. Peltonen O.: *Suomen perhoset. Mittarit 2*. Recallmed Oy. Suomen Perhostutkijain Seura. Hangon Kirjapaino, 1989. ISBN 951-9221-23-9.  s. 101
3. ↑
4. 1 2
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Perhoswiki[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Pertti Pakkanen: *Eupithecia* in Finland
* Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
* Vlindernet (hollanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2072258
* Wikispecies: Eupithecia pusillata
* BioLib: 52914
* BOLD: 100490
* CoL: 6HC29
* EoL: 286442
* Fauna Europaea: 444805
* Fauna Europaea (new): c93f7b7d-f1eb-44bd-b504-82cfd667d1c2
* GBIF: 1982541
* iNaturalist: 470707
* ITIS: 189101
* LoB: 6390
* NatureServe: 2.963148
* NBN: NHMSYS0021144088
* NCBI: 942286

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo maanalaisesta hautakäytävästä. Katakombi on myös levy-yhtiö.*
Kuva Pariisissa sijaitsevasta katakombista.
Míloksen katakombeja.
**Katakombi** on maanalainen hautakäytävä tai hauta-alue. Katakombeihin on eri aikoina haudattu ruumiita varsinkin Pohjois-Afrikassa ja eteläisessä Euroopassa. Nimi "katakombi" on peräisin keisariajan Rooman kristillisestä hauta-alueesta, joka sijaitsi Via Appian varrella, San Sebastiano fuori le murassa. Hauta-alue sai aikoinaan lisänimen *ad catacumbas*, kreikan sanasta *kata* ’alla’ ja latinan sanasta *cumba* ’laakso’, millä lienee viitattu alueen kumpuilevaan maastoon. Alun perin nimitys on tarkoittanut vain tätä yhtä hauta-aluetta, mutta nykyisin katakombeiksi kutsutaan kaikkia maanalaisia käytävämäisiä hautaholveja, joihin on haudattu kuolleita.

Roomassa kristityt louhivat San Sebastianon pehmeään kallioperään laajan käytäväverkoston. Käytävien seinustoille tehtiin ruumiita varten syvennyksiä (*loculus*) useisiin päällekkäisiin kerroksiin. Merkkihenkilöitä varten rakennettiin erityisiä kammioita (*cubiculum*), joissa oli alttari ja kaarella rajattu seinäsyvennys ruumista varten (*arcosolium*). Kaikki hautasyvennykset suljettiin kivilaatoilla, joihin kaiverrettiin tai maalattiin vainajan nimi. Kristinuskon tultua valtionuskonnoksi hautaaminen Rooman katakombeihin loppui vähitellen.

Rooman ohella huomattavimmat katakombit sijaitsevat Palermossa ja Pariisissa. Palermon katakombeihin haudattiin vainajia 1600–1800-luvulla, kunnes hautaustapa kiellettiin. Pariisin katakombit puolestaan syntyivät 1700-luvulla, kun alun perin kalkkikivilouhoksina syntyneisiin luoliin ryhdyttiin hautaamaan kuolleita. Hautausmailta siirrettiin runsaasti luita maanalaisiin käytäviin. Pariisin katakombeissa myös asui ihmisiä 1800-luvulla.

Tunnettuja katakombeja
----------------------

* Maltan katakombit
* Míloksen katakombit
* Napolin katakombit
* Odessan katakombit
* Palermon kapusiinikatakombit
* Pariisin katakombit
* Rooman katakombit

Katso myös
----------

* Katakombikulttuuri

Lähteet
-------

* Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Katakombi", *Antiikin käsikirja*, s. 254. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.

### Viitteet

1. ↑  Castrén & Pietilä-Castrén 2000, s. 254.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Katakombi** Wikimedia Commonsissa
**Katakombenschule** (suom. *katakombikoulu*) on saksankielinen termi, jolla viitataan fasistisen Italian aikana perustettuihin laittomiin saksankielisiin kouluihin Etelä-Tirolissa.

Tausta
------

Etelä-Tirolin italialaistamispyrkimysten keinona Italiassa säädettiin vuonna 1923 asetus italian kielestä opetuskielenä kaikissa kouluissa (*Lex Gentile*). Etelätirolilaiset opettajat korvattiin kouluvuodesta 1925–1926 alkaen italialaisilla. Vuonna 1924 kiellettiin saksan kielen käyttö kaikissa lastentarhoissa, ja vuonna 1925 kiellettiin yksityisopetus koulun ulkopuolella.

Vastalauseena italialaistamiselle Etelä-Tirolissa perustettiin salaisia, maanalaisia kouluja, joissa opetus tapahtui saksaksi. Oppimateriaaleja salakuljetettiin Saksasta ja Itävallasta, ja noin 200 opettajaa koulutettiin salaisesti. Kouluopetus tapahtui iltapäivisin italiankielisen kansakoulun opetuksen jälkeen esimerkiksi maatiloilla tai majataloissa.

Uskonnollinen opetus sallittiin jälleen vuonna 1928 pyhäkouluissa. Yleisemmin saksan kielen käyttö opetuskielenä sallittiin jälleen vuonna 1943, kun kansallissosialistisen Saksan joukot miehittivät Etelä-Tirolin. Toisen maailmansodan jälkeen saksan kieli on ollut Etelä-Tirolissa tasavertainen opetuskieli osana maakunnan autonomista asemaa.

Aiheesta muualla
----------------

* Rolf Steininger, Die Südtirolfrage, Uibk.ac.at (saksaksi)
* Angela Nicoletti, elämäkerta (saksaksi)
Bill ja Vonette Bright Rantasipissa, Turussa 1980.
*CCC tarkoittaa myös Chaos Communication Congressia.*
**Campus Crusade for Christ** (Cru) on kansainvälinen tunnustustenvälinen evankelioimis- ja opetuslapseusjärjestö, joka toimii noin 190 maassa. USA Todayn mukaan Cru on Yhdysvaltain suurin evankelioimisjärjestö. Nykyisin sillä on palveluksessaan yli 27 000 kokopäiväistä saarnaajaa ja se on kouluttanut yli 225 000 vapaaehtoista ympäri maailman.

Crun perustivat Bill ja Vonette Bright Los Angelesissa UCLA:n kampuksella vuonna 1951. Tällöin liikkeen painopiste oli opiskelijoiden käännyttämisessä kristinuskoon ja opiskelijaseurakuntien perustamisessa kampuksille ympäri Yhdysvaltoja. Nykyisin toiminta on laajentunut muun muassa aikuiseen liikkeenjohdon ammattilaisiin, perheisiin, urheilijoihin ja high school -opiskelijoihin. Järjestön päämaja on Orlandossa, Floridassa. Vuonna 2012 Campus Crusade for Christin Yhdysvalloissa toimiva osa muutti viralliseksi nimekseen **Cru**.

Toiminta Suomessa
-----------------

Suomessa Crulla ei ole toiminut itsenäisenä järjestönä vaikka toimintaa Suomessa on ollut vuodesta 1967. Läheisintä toimintaa Crun kanssa on ollut Kansan Raamattuseuralla, joka on tehnyt yhteistyötä Crun eurooppalaisjärjestön Agape Europen kanssa vuodesta 1972.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Campus Crusade for Christ International *Uskonnot Suomessa*. Uskonnot Suomessa -hanke.  Arkistoitu 24.12.2013. Viitattu 22.8.2012.
2. 1 2  Kelli Mahoney: Campus Crusade for Christ International More than Just a Student Ministry About.com.  Arkistoitu 18.11.2012. Viitattu 22.8.2012.
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑  Cru – The name of Campus Crusade for Christ in the U.S. *demossnews.com*.  2.6.2012. DeMossNews. Viitattu 22.8.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Järjestön kotisivut
Katalaanikomppanian käyttämiä tunnuksia vuodelta 1305 .
**Katalaanikomppania** oli Roger de Florin perustama joukko palkkasotilaita 1300-luvulla. Bysantin valtakunnan keisari Andronikos II oli palkannut heidät omaan palvelukseensa vuonna 1303, mutta johtajansa murhan jälkeen he aloittivat ryöstöretket Bysantissa. Lopulta he valtasivat Ateenan burgundilaisherttuan maat ja johtivat Ateenaa vuoteen 1388 saakka.

Historia
--------

Roger de Flor saapuu keisarin vastaanotolle Konstantinopolissa. Maalaus vuodelta 1888.
Katalaanikomppania oli Roger de Florin johtama espanjalainen palkkasotilasryhmä. Bysantin valtakunnan keisari Andronikos II palkkasi heidät armeijaansa vuonna 1303 sotimaan turkkilaisia ja muita vihollisiaan vastaan. Roger de Flor murhattiin vuonna 1305, minkä jälkeen Katalaanikomppania kääntyi entisiä palkkaajiaan vastaan. He asettuivat Kallipolikseen (nyk. Gallipoli) ja järjestivät sieltä ryöstöretkiä lähialueen maaseudulle. Vuonna 1307 he siirtyivät Kallipoliksesta kohti länttä hävittäen Traakiaa ja Makedoniaa. Hyökkäysten kohteeksi joutuivat myös esimerkiksi Athoksen kuuluisat luostarit.

Vuonna 1309 Katalaanikomppania siirtyi edelleen kohti etelää. Etelässä he ottivat vuonna 1311 voiton Ateenan burgundilaisherttuasta ja asettivat itsensä Ateenan johtoon vuoteen 1388 saakka. Tukea haettiin Aragonian kruunun kuningas Fredrik II:lta. Hänen poikiaan asetettiin myöhemmin Ateenan hallitsijoiksi. Ateenan alainen tärkeä kaupan keskus Thíva menetettiin Navarralaiskomppanialle vuonna 1379. Ateena itsessään menetettiin firenzeläiselle Nerio I Acciaiolille vuonna 1388, mikä päätti Katalaanikomppanian vaikutusvallan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Alexander P. Kazhdan: *The Oxford dictionary of Byzantium*, s. 389. Oxford University Press, 1991. ISBN 0-19-504652-8. (englanniksi)
2. 1 2  John Haldon: *Bysantin historia*, s. 72, 228. Englanninkielinen alkuteos: Byzantium: A History. Suomentanut Kaisa Sivenius. Gaudeamus Helsinki University Press, 2010. ISBN 978-952-495-097-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Katalaanikomppania** Wikimedia Commonsissa
**Camputers Lynx** oli brittiläisen Cambridgessä sijainneen Camputersin mikrotietokone. Tietokone julkaistiin vuonna 1983.
Tietokoneen suunnittelijoihin kuului BBC Micron suunnittelijoita.

Tietokone perustui Zilog Z80 -mikroprosessoriin ja sillä oli tarkoitus käyttää CP/M-käyttöjärjestelmää. Ensimmäisenä julkaistussa mallissa oli 48 kilotavua RAM-muistia. Tietokone suunniteltiin vaihtamaan muistilohkoa 64 kilotavun osissa. Tietokoneesta suunniteltiin 96 kilotavun ja 128 kilotavun muistilla varustetut versio. 
Syyskuussa 1983 96 kilotavun malli pääsi myyntiin ja 48 kilotavun mallin omistajat pystyivät päivittämään siihen lähettämällä tietokoneen Camputersille, jossa sen ROM-piiri vaihdettiin ja lisää muistia asennettiin.
Viivästykset levykeaseman kanssa lykkäsivät 128 kilotavun mallia, joka olisi pystynyt suorittamaan CP/M-käyttöjärjestelmää.
48 ja 96 kilotavun mallit käyttivät Z80A-prosessoria kun taas huippumalli suunniteltiin Z80B-prosessorille. 128 kilotavun malli lykkääntyi vuodelle 1984 ja joulukuussa 1983 tietokoneet eivät myyneet toivotulla tavalla.

Yritys joutui ongelmiin velkojensa kanssa. Yritys suljettiin vuonna 1984 ja sen omistukset myytiin Anston Technologylle, joka yritti myydä tietokonetta edelleen: 48 kilotavun malli nimettiin *Leisure*-malliksi ja 128 kilotavun malli *Laureate*-malliksi.
Hinnan pudotukset eivät riittäneet tilanteen korjaamiseen.

Arviolta 30 000 kappaletta Lynxiä myytiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tony Smith: The Lynx effect: The story of Camputers' mighty micro  20.3.2013. The Register. Viitattu 2.2.2020. (englanniksi)
2. ↑  Camputers Lynx *old-computers.com*. Viitattu 2.2.2020. (englanniksi)
3. ↑  Don Thomasson: Review: Camputers Lynx *oocities.org*. Viitattu 2.2.2020. (englanniksi)
4. 1 2 3 4  Tony Smith: The Lynx effect: The story of Camputers' mighty micro (sivu 2)  20.3.2013. The Register. Viitattu 2.2.2020. (englanniksi)
5. 1 2 3 4  Tony Smith: The Lynx effect: The story of Camputers' mighty micro (sivu 3)  20.3.2013. The Register. Viitattu 2.2.2020. (englanniksi)
6. 1 2 3 4 5  Tony Smith: The Lynx effect: The story of Camputers' mighty micro (sivu 4)  20.3.2013. The Register. Viitattu 2.2.2020. (englanniksi)
7. ↑  Lynx Re-Launch *personalcomputernews.co.uk*.  Arkistoitu. Viitattu 2.2.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* TOSEC: Camputers Lynx (2012-04-23) (englanniksi)
**Jameis L. Winston** (s. 6. tammikuuta 1994 Bessemer, Alabama) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelinrakentaja sekä entinen baseballpelaaja. Hän edustaa NFL-liigassa pelaavaa New Orleans Saintsia.

Winston on vuoden 2015 NFL:n varaustilaisuuden ykkösvaraus.

Pelaajaura
----------

Texas Rangers varasi Winstonin high schoolista vuoden 2012 MLB:n varaustilaisuuden 15. kierroksella. Ammattilaisuran ja alemmissa farmiliigoissa pelaamisen sijaan hän päätti kuitenkin mennä yliopistoon.

Floridan osavaltionyliopiston joukkueissa myös baseballia pelannut Winston on vuoden 2013 Heisman Trophy -voittaja amerikkalaisen jalkapallon vuoden parhaana yliopistopelaajana. Hänestä tuli arvostetun palkinnon historian nuorin voittaja ja toinen palkinnon voittanut tulokas eli "freshman" – Texas A&M:n tulokaspelinrakentaja Johnny Manziel oli voittanut palkinnon edellisellä kaudella.

Yliopistourallaan Winstonia pidettiin yleisesti ottaen kenties maan lahjakkaimpana pelinrakentajana, mutta lukuisat kentän ulkopuoliset selkkaukset ovat herättäneet kysymyksiä hänen valmiudestaan ammattilaiskentille.*lähde?*

### NFL-ura

Tampa Bay Buccaneers varasi Winstonin vuoden 2015 NFL:n varaustilaisuuden ensimmäisenä pelaajana. Buccaneers tarvitsi uutta pelinrakentajaa ja Winston sai heti aloittavan pelinrakentajan roolin. Winston pelasi Buccaneersin aloittavana pelinrakentajana seuraavat viisi kautta. Tuona aikana hän rikkoi useamman seuraennätyksen. Winston pelasi tilastojen valossa hyvin, mutta samalla hän heitti paljon syötönkatkoja ja rähmäsi palloa. Kaudella 2019 Winstoninsta tuli ensimmäinen pelinrakentaja, joka heitti kauden aikana sekä 30 touchdownia että 30 syötönkatkoa.

Keväällä 2020 Buccaneers päätti luopua Winstonista ja hankki Tom Bradyn pelinrakentajakseen. Winston oli viimeisen viiden kauden aikana NFL-liigan eniten pallonmenetyksiä aiheuttanut pelaaja. Winston siirtyi New Orleans Saintsiin yksivuotisella sopimuksella Drew Breesin varamieheksi.

Muuta
-----

Winstonia käsitellään dokumenttielokuvassa *Uhka kampuksella* (2015), sillä elokuvan mukaan hän syyllistyi raiskaukseen opiskellessaan yliopistokampuksella. Tammikuussa 2016 Floridan osavaltionyliopisto maksoi häntä syyttäneelle naiselle 950 000 dollaria tämän nostettua kanteen, mutta yliopisto ei myöntänyt Winstonin olevan syyllinen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rick Stroud: How the Bucs decided to cut ties with Jameis Winston Tampa Bay Times. Viitattu 6.10.2020. (englanniksi)
2. ↑  QB Jameis Winston reaches one-year deal with Saints ESPN. Viitattu 6.10.2020. (englanniksi)
3. ↑  Tracy, Marc: Florida State Settles Suit Over Jameis Winston Rape Inquiry *The New York Times*. Viitattu 21.11.2016. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Johnny Manziel** | **Heisman Trophy -voittaja**2013 | Seuraaja:**Marcus Mariota** |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Katalaaninkielinen kirjallisuus** tarkoittaa katalaanin kielellä kirjoitettua kirjallisuutta. Termillä *katalonialainen kirjallisuus* voitaisiin sen sijaan tarkoittaa sekä katalaanin että espanjan kielellä Kataloniassa julkaistua kirjallisuutta. Katalonia on Espanjan itsehallintoalue.

Historia
--------

Ensimmäiset katalaaninkieliset kirjalliset dokumentit ovat 1000-luvulta ja 1100-luvun alkupuolelta. Keskiajan merkittävimpiä katalaaninkielisiä kirjailijoita olivat prosaisti Ramon Llull (1200-luku) ja runoilija Ausiàs March (1400-luku). Katalaaninkielisen kirjallisuuden huippuaikaa historiassa oli 1400-luvun loppu, merkkiteoksenaan Joanot Martorellin *Tirant lo Blanch* (1490). Tämän jälkeen katalaaninkielinen kirjallisuus elelikin hiljaiseloa 1500-luvulta aina vuoteen 1833 saakka.

1800-luvun puolivälin tienoilla katalaaninkielinen kirjallisuus alkoi elpyä, ja aikaa nimitetäänkin renessanssiajaksi (*Renaixença*). Tämän ajan tärkeimpiä kirjailijoita olivat Jacinto Verdaguer, Ángel Guimerá ja Narcís Oller, jotka edustivat samalla myös katalaaninkielisen kirjallisuuden jälkiromanttista ja realistista aikakautta. 1800-luvun lopun merkittävimpiä kirjailijoita oli Joan Maragall.

1900-luvulla katalaanin kieli vakiinnutti paikkansa kirjallisuuden kielenä – olkoonkin, että Miguel Primo de Riveran ja Francisco Francon diktatuurien aikana katalaaninkielisellä kirjallisuudella ei ollut virallista asemaa. Francon diktatuurin jälkeen katalaanin kielellä julkaistun kirjallisuuden määrä on jatkuvassa nousussa.

Katalonian ulkopuolella parhaiten tunnettuja ja muille kielille käännettyjä katalaaninkielisiä kirjailijoita ovat muun muassa Josep Carner, Joan Salvat-Papasseït, Carles Riba, J. V. Foix, Salvador Espriu, Josep Maria de Sagarra, Josep Pla, Mercè Rodoreda, Llorenç Villalonga, Pere Calders, Gabriel Ferrater, Manuel de Pedrolo, Enric Valor, Joan Brossa, Ferran Torrent, Jesús Moncada, Manuel Sanchis-Guarner, Joan Fuster, Quim Monzó, Isabel Clara-Simó ja Miquel Martí i Pol.
**Don Richardson** (30. huhtikuuta 1918 New York, Yhdysvallat – 10. tammikuuta 1996 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen ohjaaja ja näyttelemisen opettaja.

Richardson teki pitkän uran sekä ohjaajana että opettajana. Hän ohjasi kolme Broadway-tuotantoa sekä yli 800 jaksoa televisiosarjoihin. Hän opetti sekä Barnard Collegessa että American Academy of Dramatic Artsissa sekä kirjoitti näyttelemisestä kirjan *Acting Without Agony: An Alternative to the Method*.

Richardsonin kehittämä tekniikka perustuu lihasmuistiin, ja Richardsonin mielestä näytteleminen on kuin urheilua. Harjoitusten tarkoituksena on saada näyttelijä toimimaan lihasmuistinsa varassa. Näyttelijän ei pitäisi ajatella seuraavia liikkeitensä, vaan niiden pitäisi tulla luonnostaan ilman ajattelua. Richardsonin oppilaisiin kuuluivat muun muassa Anne Bancroft, Grace Kelly, Elizabeth Montgomery ja Zero Mostel.

Lähteet
-------

1. ↑  Jerry Roberts: *Encyclopedia of Television Film Directors*, s. 477. Lanham, Maryland: Scarecrow Press, 2009. ISBN 978-0-8108-6138-1. Google-kirjat (viitattu 29.4.2023).
2. 1 2  Don Richardson; Director, Acting Teacher *L.A. Times Archives*.  19.1.1996. Los Angeles Times. Viitattu 29.4.2023. (englanniksi)
3. ↑  The Tehnique The Heller Approach. Viitattu 29.4.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
**Marjo Valve** (12. toukokuuta 1958 Helsinki – 7. joulukuuta 2022 Kerava) oli suomalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -leikkaaja.

Valve syntyi työläisperheeseen. Hän opiskeli ensin taidehistoriaa Helsingin yliopistossa, pääsi vuonna 1980 Taideteollisen korkeakoulun elokuva- ja televisiotyön linjalle ja valmistui vuonna 1989 taiteen maisteriksi. Valve aloitti elokuvauransa leikkaajana. Opiskeluaikanaan hän muun muassa toimi leikkaajana monissa Anssi Mänttärin elokuvissa. Hän ryhtyi ohjaajaksi ja käsikirjoittajaksi Mänttärin Reppufilmi-yhtiössä. Valve ohjasi Raija Talvion kanssa käsikirjoittamansa lyhytelokuvan *Amor ampuu ohi* (Reppufilmi). Työstä myönnettiin palkinto Tampereen elokuvajuhlilla sekä Jussi-kunniakirja. Tämän jälkeen Valve pääsi mukaan Ylen ja Suomen elokuvasäätiön Sparrausrinki-hankkeeseen, jonka yhteydessä hän ohjasi televisioelokuvan *Viimeinen pisara*, jota seurasivat muun muassa televisiosarja *Huomenna on paremmin* ja lastenelokuva *Avuton Anna*.

Valve toimi aktiivisesti Suomen Elokuvaohjaajaliitossa ja pääsi tämän kautta toimittamaan Marja Pensalan kanssa elokuva-alan *Lehtiset*-lehteä. Hän opetti elokuvatuotantoa Tuusulassa ja Joensuussa. Valve oli vuosina 2007–2012 Valtion elokuvataidetoimikunnan jäsen ja 2009–2012 sen puheenjohtaja sekä Valtion keskustaidetoimikunnan jäsen. Vuonna 2012 hänet valittiin Suomen elokuvasäätiön tuotantoneuvojaksi, ja hän työskenteli tehtävässä viiden vuoden ajan. Myöhemmin hän jatkoi uraansa asiantuntijana eri hankkeissa. Valve kuoli 64-vuotiaana kärsittyään vaikeasta sairaudesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Muistot: Marja Valve 1958–2022 Helsingin Sanomat 10.1.2023, viitattu 10.1.2023

Aiheesta muualla
----------------

* Marjo Valve Elonetissä.
* Marjo Valve Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |