recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Adelantado** on kuningas Alfonso X:n luoman 1200-luvulta peräisin olevan lakikokoelman, *Las Siete Partidasin*, mukaan henkilö, jonka kuningas on nimittänyt johonkin tehtävään tai jonkin alueen johtajaksi. Uuden maailman valloituksen alkuaikoina *adelantadoilla* oli ollut suuret valtuudet jakaa konkistadoreille intiaaneja ja läänityksiä eli encomiendoja. Elinikäisellä *adelantadon* arvolla palkittiin ansioituneita valloittajia. Hernán Cortés sai arvon vuonna 1525. Vuotta myöhemmin Ponce de Leon saapui Uuteen Espanjaan ottamaan kuninkaan lähettiläänä Cortésilta pois Uuden Espanjan kuvernöörin viran. Adelantadon arvo oli tässä tapauksessa pelkkä kunnian osoitus ja ikään kuin palkkio tehdyistä palveluksista. Käytännössä *adelantado* menetti vähitellen valtansa Uuteen Maailmaan nimitetyille kuninkaallisille audiensioille ja myöhemmin varakuninkaille.

Adelantadon tehtävistä
----------------------

Adelantadolla oli löytöretkeilijänä (descubridorina) oikeus jakaa provinssinsa alueisiin, nimittää palkallisia pormestareita ja tuomareita ja vahvistaa tavallisten kaupunginjohtajien nimitykset, jotka olivat voimassa neljä vuotta. Adelantadolla oli valta tehdä säädöksiä valtaamaansa aluetta ja kaivostyötä varten, mutta ne eivät saaneet olla Kastiljan lakien vastaisia, ja ne oli toimitettava Intioiden neuvoston tietoon kahden vuoden kuluessa. Adelantadon oli määrätyn ajan kuluessa perustettava ja huolehdittava eriasteisten kaupunkien rakentamisesta. Esimerkiksi jos perustettiin kolme kaupunkia, joita johti alcalde mayor, eli pormestari, tuli samalla perustetuksi hiippakunta, jolla oli lisäksi alaisenaan kaksi pienempien kylien aluetta, provinssia.

Adelantadon oikeuksia rajoitettiin
----------------------------------

"Adelantado tai kuka tahansa muu tuomari, joka on asetettu johonkin maahan, kaupunkiin tai kylään jakamaan oikeutta, ei saa ostaa maata tai taloa, eikä asettaa ketään seurueestaan ostamaan niitä puolestaan siinä maassa tai paikassa, jossa hänellä on valta. Poikkeuksena ovat asiat, jotka ovat välttämättömiä, kuten syöminen, juominen ja vaatetus. Mutta jos edellä mainituista jollakulla on jokin maatila tai jotakin muuta, minkä hän on perinyt isältään, tai joltakin muulta sukulaiseltaan, tai hankkinut sen jollakin muulla tavalla ennen kuin tuli valituksi tähän virkaan, voi hän sen myydä jollekin paikkakuntalaiselle." 

Yllä oleva lainaus on vuoden 1681 Recopilaciónista, mutta kyseinen lainkohta oli jo Alfonson partidoissa.

Lähteet
-------

* Recopilación de las Leyes de Indias. Madrid 1998. Las Siete Partidas. Sevilla 1555.
**Ade Alleyne-Forte** (s. 11. lokakuuta 1988) on trinidadtobagolainen pikajuoksija. Hän kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa juosten kolmannen osuuden pronssia saaneessa Trinidad ja Tobagon 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. Hän juoksi kolmannen osuuden myös Trinidad ja Tobagon saadessa viestipronssia Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016.

Alleyne-Forte saavutti alle 20-vuotiaiden Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa 2007 kultaa 4 × 400 metrin viestissä ja pronssia 400 metrin juoksussa. Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa hän sai pitkässä viestissä alle 20-vuotiaiden ikäluokassa hopeaa 2006 ja miesten sarjassa pronssia 2008.

Alleyne-Forte juoksi 400 metrin ennätyksensä 46,13 Port of Spainissa 23. kesäkuuta 2012.

Lähteet
-------

1. ↑  Ade Alleyne-Forte Olympic Athlete.  Arkistoitu 2.5.2013.  (englanniksi)
2. 1 2 3  Ade Alleyne-Forte Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Bendideia** (m.kreik. Βενδίδεια, lat. *Bendidia*) oli antiikin Ateenassa vietetty juhla, joka oli omistettu Bendikselle. Sitä vietettiin Thargelion-kuun 19. päivä eli nykyisen touko-kesäkuun aikoihin.

Bendis oli Traakiasta tuotettu jumaluus, jonka kultin keskus Attikassa oli Pireuksessa. Ateenalaiset yhdistivät jumalattaren Artemiihin. Jumalattaria pidettiin kuitenkin erillisinä, sillä Bendiksellä oli Pireuksessa erillinen temppeli eli Bendideion (Βενδίδειον), joka sijaitsi lähellä Artemis Munikhian temppeliä. Kultti tuotiin Attikaan Sokrateen aikana noin vuonna 429 eaa. sillä Platon sanoo *Valtion* alussa juhlaa vietetyn tuolloin ensimmäisen kerran.

Bendideia muistutti luonteeltaan Dionysoksen kunniaksi vietettyjä juhlia. Siihen kuului muun muassa Pireukseen asettuneiden traakialaisten järjestämä kulkue sekä toinen kulkue, jonka järjestivät pireuslaiset itse. Illalla järjestettiin soihtukilpailu ratsain.

Lähteet
-------

1. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: Βενδίδεια *An Intermediate Greek-English Lexicon*.  1889. Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
2. ↑  Bendideia *Hellenion*. Viitattu 5.11.2018.
3. 1 2 3  Smith, William & Wayte, William & Marindin, G. E.: "Bendideia", *A Dictionary of Greek and Roman Antiquities*. Boston: Little, Brown and Company, 1890. Teoksen verkkoversio.
4. 1 2  Platon: *Valtio* 327a.
Bias Prieneläinen
***Omnia mea mēcum portō*** on latinankielinen lause, joka tarkoittaa "kaiken omaisuuteni kannan mukanani".

Alkuperä
--------

Lausetta lainaa Cicero, joka kertoo, että "jos oikein muistaa", sitä käytti Bias, yksi Kreikan seitsemästä viisaasta. Kun viholliset valtasivat hänen kaupunkinsa, ihmiset lähtivät pakoon kantaen mukanaan tavaroitaan. Kun eräs pakenija kehotti tyhjin käsin juoksevaa Biasta tekemään samoin, tämä vastasi: "Niinhän juuri teenkin, minulla on näet koko omaisuuteni mukanani" ("*Ego vero', inquit, 'facio; nam omnia mecum porto mea*").

Toisen version kertoo roomalainen eläintarinoiden kirjoittaja Phaedrus (15 eaa. – 50 jaa). Merihätään joutunut runoilija Simonides (556–468 eaa.) olisi lausunut sanat muille laivassa olijoille, jotka ihmettelivät, miksi runoilija ei yrittänyt pelastaa omaisuuttaan uppoavasta laivasta.

Merkitys ja käyttö
------------------

Lausetta käytetään ylistämään köyhyyden etuja ja korostamaan hengen lahjojen paremmuutta maallisten antimien sijaan.

Lähteet
-------

* Kivimäki, Arto: *Carpe Diem! Hauskaa ja hyödyllistä latinaa*. Karisto, 2008. ISBN 978-951-23-4118-4.
* Pitkäranta, Reijo: *Suomi-latina-suomi-sanakirja*. Wsoy, 2002. ISBN 951-0-22506-1.

### Viitteet

1. ↑  Kivimäki, 2008, s. 203
2. ↑  Cicero: M. TVLLI CICERONIS PARADOXA AD M. BRUTUM *thelatinlibrary.com*. Viitattu 22.12.2020.
3. ↑  Pitkäranta 2002, s. 615
4. ↑  omnia mea mecum porto *Treccani. Vocabulario on line*. Viitattu 20.2.2022.
**Omorashi** (おもらし / オモラシ / お漏らし) on seksuaalinen fetissi, jossa henkilö kiihottuu täyden virtsarakon tunteesta tai siitä, että jollakin toisella henkilöllä on täysi virtsarakko. Fetissin nimi tulee japanin kielestä, ja se tunnetaan parhaiten Japanissa. Länsimaissa omorashi on yleensä yhdistetty urofiliaan, vaikka kyseessä on kaksi eri fetissiä. Toisinaan omorashi saatetaan liittää myös inkontinenssi-fetissiin, jossa naisella saa olla virtsankarkailua kesken yhdynnän, tai esimerkiksi alusvaatefetisismiin.

Omorashi yagai tarkoittaa sessiota, jossa ihminen tahallaan virtsaa vaatteet päällään kotinsa ulkopuolella. Yagai honyo viittaa taas julkisella paikalla virtsaamiseen, jossa vaatteet poistetaan virtsaamisen tieltä. Tarkoituksena olisi harjoittaa julkisella paikalla virtsaamista saamatta sakkoja. Omutsu omorashi tai oshime omorashi tarkoittavat aikuisen vaipan käyttöön liittyvää kastelua.

Koska japanilaisessa pornografiassa on kiellettyä näyttää sukupuolielimiä tai häpykarvoitusta, se on korvattu esimerkiksi omorashilla, koska eritteiden näyttämistä ei ole kielletty. Omorashia ei aina pidetä pornografisena materiaalina. Japanissa on myös suosittuja televisiokilpailut, joissa osanottajat joutuvat pidättelemään virtsaamistarvettaan saadakseen palkintoja. Animesarjoissa, hentaissa ja eroge-peleissä omorashi on ollut myös suosittu aihe.

BDSM:ssä alistuva osapuoli saattaa haluta sessiota, jossa hänen WC:n käyttöään rajoitetaan. Tähän liittyy usein myös kaikki muukin WC:n käytön estäminen kuin virtsaaminen.
**Linnasenmäki** on Keski-Suomessa Jämsässä sijaitseva linnavuori.
Muinaislinnasta käytetään peruskartalla ja paikkakunnalla nimeä Linnasenvuori. Se sijaitsee Jämsänjoen itärannalla, Jämsänkosken keskustasta etelään, paperitehdasta vastapäätä. Muinaislinna on sijainnut jyrkkärinteisellä kalliolla jo on nykyään noin 40 metriä kosken yläpuolella. Sen laella voidaan vielä nähdä matalan kehävallin jäännöksiä noin 125 metrin pituisella matkalla.

Kehävallin jäännökset koostuvat keskikokoisista kivistä, lohkareista ja maakivistä. Vallin kaakkoiskulmauksessa on havaittavissa porttiaukko. Muinaislinnan luoteispuolella on nähtävissä noin 6 metrin pituinen vallinpätkä, mutta pohjoisreunan vallin rakenteesta ei ole tietoja.

Tutkimukset
-----------

Muinaislinnaa ovat tutkineet Jouko Voionmaan vuonna 1950, A.-L. Hirviluoto vuonna 1962, Kerttu Itkonen vuosina 1963–1965 sekä Pekka Honkanen vuonna 1981. Kaivaustutkimuksia on tehty linnavuoren laella ja rinteillä yhteensä noin 1 300 m2 alueella ja linnavuoren laella noin 450 m2 alueella. Tämä vastaa noin viittä prosenttia laen kokonaispinta-alasta.

Jouko Voionmaan kaivauksissa laelta ei saatu löytöjä. Vallien perustusten alla oli havaittavissa kuitenkin palanutta maata ja hiiltä. Hirviluodon ja Itkosen kaivaukset linnavuoren lounais- ja länsirinteillä tehtiin paikalla mahdollisesti sijaitsevan kalmiston toteamiseksi. Viitteitä kalmistosta ei kaivauksissa kuitenkaan havaittu. Linnavuoren rinteellä on kiviröykkiö ja latomuksia, joita Kerttu Itkonen tutki vuonna 1964 ja joista osaa hän päätyi pitämään jonkinlaisen porttirakennelman ja esivallin jäänteinä.

Muinaislinnalta löytynyttä niukkaa kvartsiaineistoa on ollut vaikea ajoittaa. Mahdollisesti paikalla on ollut myös kivikautista asutusta. Tähän viittaa linnavuoren pohjoisrinteeltä löytynyt kivikirves.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kulttuuriympäristön palveluikkuna *www.kyppi.fi*. Viitattu 21.4.2019.
Virgil Griffith, 2005
**Virgil Griffith** (s. 1983) on yhdysvaltalainen hakkeri, joka on käyttänyt myös nimimerkkiä **Romanpoet**. Hän on tunnettu Blackboard Inc:n kanteesta, joka koski liikesalaisuuden paljastamista. Tapaus liittyi hänen paljastamaansa turvallisuusriskiin opiskelija-asuntoalueen sähköisten henkilökorttien magneettinauhassa. Riita-asia sovittiin.

Griffith sai maailmanmainetta julkaistessaan elokuussa 2007 tietokoneohjelman Wikipedia Scanner, jonka avulla hän osoitti CIA:n, Microsoftin ja Yhdysvaltain kongressin IP-osoitteista tai niihin liittyvien henkilöiden IP-osoitteista muokattavan Wikipediaa anonyymisti huomattavan usein.

Griffith on myös julkaissut kirjoituksia keinoelämästä.

Lähteet
-------

1. ↑  Reddy, Anitha: Blackboard Gets Gag Order Against Smart-Card Hackers *The Washington Post*.  18.4.2003.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virgil Griffithin kotisivu

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Tieteilijät Muokkaa Wikidatassa | 
* Google Scholar
* ORCID

 |

 |
Omni Coliseum vuonna 1977.
**Omni Coliseum** oli urheiluareena Atlantassa Georgian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Rakennus valmistui vuonna 1972, ja se toimi muun muassa NHL-jääkiekkoseura Atlanta Flamesin (1972–1980) ja NBA-koripalloseura Atlanta Hawksin (1972–1997) kotiareenana. Omnissa järjestettiin myös vuoden 1996 kesäolympialaisten lentopalloturnaus.

Omnin rakennutti Flamesin ja Hawksin omistajiin kuulunut kiinteistöalan yrittäjä Tom Cousins. Paikka oli aiemmin hyljeksittyä teollisuusaluetta Atlantan keskikaupungin tuntumassa, mihin Omnin jälkeen rakennettiin myös CNN:n päämaja CNN Center, Georgia World Congress Center ja Georgia Dome -stadion.

Omnin yleisökapasiteetti jääkiekko-otteluissa oli noin 15 000. Areenan julkisivu oli säänkestävää terästä ja lasia. Katto muistutti kananmunakennoa. Säänkestävä teräs osoittautui huonoksi rakennusmateriaaliksi kuumaan ja kosteaan Atlantan ilmastoon, ja rakennus kärsi ruostevaurioista ja vesivahingoista. Omni purettiin vuonna 1997, ja sen paikalle rakennettiin myöhemmin Philips Arena.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Byrnes, Mark: Remembering the Omni, the Arena That Helped Revitalize Downtown Atlanta *Citylab*.  24.4.2015. The Atlantic Monthly Group. Viitattu 10.2.2016. (englanniksi)
2. ↑  Volume 1: Planning and Organizing – The Official Report of the Centennial Olympic Games The Atlanta Committee for the Olympic Games. Viitattu 10.2.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Omni Coliseum** Wikimedia Commonsissa
**Gennadi Viktorovitš Vaganov** (ven. Геннадий Викторович Ваганов, s. 25. marraskuuta 1936 Duvan, Baškortostan, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen maastohiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti Neuvostoliittoa. Hän on viestin olympia- ja MM-mitalisti. Seuratasolla hän edusti TsSKA Moskovaa. Hän on pituudeltaan 173 cm.

Vaganov saavutti Squaw Valleyn olympialaisissa 1960 pronssia 4 × 10 kilometrin viestissä, jossa hän oli nopein toisen osuuden hiihtäjistä. Hän sijoittui samoissa kilpailuissa neljänneksi 15 ja 30 kilometrillä sekä seitsemänneksi 50 kilometrillä. Zakopanen MM-kilpailuissa 1962 hän hiihti ankkuriosuuden Neuvostoliiton saavuttaessa viestipronssia. Innsbruckin olympialaisissa 1964 hän hiihti jälleen toisen osuuden olympiapronssia saaneessa Neuvostoliiton viestijoukkueessa. Samojen kisojen 15 kilometrillä hän sijoittui 14:nneksi ja 30 kilometrillä 19:nneksi.

Vaganov voitti Neuvostoliiton-mestaruuden 15 kilometrillä 1960, 1962 ja 1964 sekä viestin 1960 ja 1962–1965. Neuvostoliiton puolustusvoimien mestaruuskilpailuissa hän voitti kaikki viisi maastohiihtomatkaa vuonna 1961. Aktiiviuransa jälkeen hän on toiminut hiihtovalmentajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Gennadi Vaganov *Olympedia*.  (englanniksi)
2. ↑  4 × 10 kilometres Relay, Men *olympedia.org*. Viitattu 19.5.2021. (englanniksi)
3. ↑  Zakopane result 4x10 km Relay *skisport365.com*. Viitattu 19.5.2021. (englanniksi)
4. ↑  4 × 10 kilometres Relay, Men *olympedia.org*. Viitattu 19.5.2021. (englanniksi)
5. ↑  Gennady Vaganov *skisport365.com*. Viitattu 19.5.2021. (englanniksi)
**Ilmastonmuutos: Riskiarvio** on usean kymmenen tutkijan julkaisema raportti, jossa ilmastonmuutosta käsitellään riskianalyysin ja turvallisuuspolitiikan näkökulmista. Raportti julkaistiin 13. heinäkuuta 2015. Sen kirjoittamista ovat isännöineet muun muassa Cambridgen ja Harvardin yliopistot. Raporttia ovat rahoittaneet Britannian ulkoministeriö, joka on yksi sen päärahoittajista, mutta myös Intian, Kiinan ja Yhdysvaltojen valtiot. Raportti tehtiin, koska hallitusten haluttiin tiukentavan huomattavasti toimintaansa ilmastonmuutoksen suhteen. Raportti ei käsittele ilmastonmuutoksen hillitsemistä vaan siinä lasketaan riskejä tapahtumiin, joita ilmastonmuutoksesta voi seurata. Turvallisuus- ja terveyspolitiikassa on tapana arvioida eri skenaarioita ja varautua niihin. *Ilmastonmuutos: Riskiarvio* -raportti pyrkii soveltamaan tätä menetelmää ilmastonmuutoksen aiheuttamiin riskeihin. Raportti suosittelee, että ilmastontutkijoiden lisäksi energia-asiantuntijoiden, politiikantutkijoiden ja sotilaiden tulisi osallistua ilmastonmuutoksen aiheuttamien riskiarvioiden laadintaan. *Ilmastonmuutos: Riskiarvio* -raporttia oli laatimassa muun muassa Britannian ja Yhdysvaltojen sotilasasiantuntijoita.

*Ilmastonmuutos: Riskiarvio* -raportissa mainitaan useita skenaarioita, jotka eivät välttämättä toteudu, mutta niihin olisi raportin mukaan järkevää varautua. Raportin mukaan ilmastonmuutos voi pahimmillaan johtaa sotiin, valtioiden romahtamisiin, pakolaismäärien kasvuun, merenpinnan nousuun, vesi- ja ruokapulaan, järvien katoamiseen, kaupunkien tulvimiseen ja alkuperäiskansojen tuhoutumiseen. Lisäksi on muun muassa riski, että Pohjois-Intian ja Koillis-Kiinan korkeimmat lämpötilat nousevat sietämättömiksi, jos maapallon keskilämpötila nousee viisi astetta. Riski realisoituu lähes varmasti, jos keskilämpötila nousee vielä tätä enemmän. Alueilla asuu satoja miljoonia ihmisiä. Raportin kirjoittamiseen osallistuneen suomalaisen maantieteentutkija Tero Mustosen mukaan osa raportissa mainituista riskeistä voi tapahtua piankin. Hänen mukaansa lämpöaaltojen aiheuttama muuttoliike on suuri riski. Kun kuumien ja kuivien alueiden elämisen ehdot huonontuvat, heikot valtiorakenteet ovat koetuksella, epävakaus kasvaa ja sotien sekä pakolaiskriisien riski kasvaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ortamo, Simo & Juujärvi, Tiina: Kauhukuvat on kartoitettu.  *Helsingin Sanomat*, 13.7.2015, s. A22–23.
**Linnarauha** (saks. *Burgfrieden*) on keskiajan germaanisten kuninkaiden aikana muodostunut käytäntö ja oikeussuojatapa. Linnarauhan mukaan linnoituksen sisäiset väkivaltateot rangaistiin ankarammin kuin samanlaiset teot linnan ulkopuolella.

Ensimmäisen maailmansodan alussa Saksan puolueet ja ammattijärjestöt solmivat linnarauhan parantaakseen maan sotamenestystä. Linnarauhapolitiikaksi kutsutun sopimuksen mukaan esimerkiksi lakkoja ei sodan aikana järjestetty. Silloinen Saksan äärivasemmisto kuitenkin irtisanoutui linnarauhapolitiikasta. 

Suomen työmarkkinajärjestöt solmivat keväällä 1951 niin sanotun linnarauhasopimuksen, jolla pyrittiin inflaation pysäyttämiseen. Asia tuli vireille muodostettaessa Urho Kekkosen toista hallitusta saman vuoden tammikuussa. Kekkonen piti talouden vakauttamista halltuksensa tärkeänä tavoitteena. Linnarauha merkitsi hintojen ja palkkojen pysyttämistä muuttumattomina viiden kuukauden ajan, toukokuun alusta syyskuun loppuun. Ratkaisu muotoului pitkissä neuvotteluissa, joissa kaikki etujärjestöt ja hallitus joutuivat perääntymään alkuperäisistä tavoitteistaan. Viiden kuukauden linnarauhan aikana oli tarkoitus löytää pysyvämpi ratkaisu inflaation hallitsemiseen.

Nykyajan poliittisena terminä linnarauha tarkoittaa konsensuspolitiikkaa: erimieliset puolueet tai etujärjestöt sopivat tilapäisestä yhteisestä linjasta, jota noudatetaan, vaikka linja ei täysin vastaa eri osapuolten aitoa näkemystä (keskinäiset riitakysymykset ohitetaan jos niistä ei saavuteta yhteisymmärrystä). Sopimus pyritään tekemään sellaiseksi, että se on kaikkien hyväksyttävissä, joten myös pienempiä osapuolia kuunnellaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Otavan Suuri Ensyklopedia, Hakemisto-osa 1. Otava 1982, s. 8806.
2. ↑  *Burgfrieden*. Mittelalter-Lexikon, 
Kleine Enzyklopädie des deutschen Mittelalters. Viitattu 6.6.2019. (saksaksi)
3. ↑  *Kriegsverlauf Burgfrieden*. Lebendiges Museum Online 2014. Viitattu 6.6.2019. (saksaksi)
4. ↑  Tapio Bergholm: "Tie linnarauhaan", *Sopimusyhteiskunnan synty I: Työehtosopimusten läpimurrosta yleislakkoon. SAK 1944–1956*, s. 319–325. Helsinki: Otava, 2005. ISBN 951-1-20418-1.
Gennadi Voronov
**Gennadi Ivanovitš Voronov** (31. elokuuta 1910 Rameški – 1. huhtikuuta 1994 Moskova) oli neuvostoliittolainen poliitikko, joka toimi Venäjän federatiivisen neuvostotasavallan ministerineuvoston puheenjohtajana ja pääministerinä 1962–1971.

Voronov työskenteli uransa alussa sähköasentajana. Hän liittyi NKP:n jäseneksi 1931 ja opiskeli 1932–1936 puolueteoriaa marxilais-leniniläisissä korkeakouluissa Tomskissa ja Novosibirskissä. Vuonna 1939 Voronov nimitettiin Tšitan kaupunkikomitean sihteeriksi. Vuodesta 1955 Voronov toimi pari vuotta Neuvostoliiton varamaatalousministerinä, mutta hänet siirrettiin Orenburgin aluesihteeriksi kunnes hänestä tuli vuonna 1961 Venäjän federatiivisen neuvostotasavallan puoluehaaran poliittisen toimikunnan ensimmäinen varapuheenjohtaja ja seuraavana vuonna NKP:n keskuskomitean puhemiehistön jäsen ja Venäjän federatiivisen neuvostotasavallan pääministeri.

Voronoville myönnettiin kahdesti Leninin kunniamerkki.

Lähteet
-------

1. ↑  Laine, Olavi: "Voronov, Gennadi Ivanovitš (1910)", teoksessa Huovinen, Pentti ja Siikala, Kalervo (toim.): *Maailmanpolitiikan kasvot*, s. 209–210. Helsinki: Weilin & Göös, 1963.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Gennady Voronov
Onnettomuuskonetta muistuttava lentokone
**Kegworthin lento-onnettomuus** tai **British Midlandin lento 92** tapahtui sunnuntaina 8. tammikuuta 1989 kello 20.25, kun hätälaskua yrittänyt Boeing 737 putosi M1-moottoritien penkkaan. Koneessa olleista 126 henkilöstä 47 sai surmansa.

Onnettomuus
-----------

Kone lähti Heathrow'lta kello 19.52 nousten lentopinnalle 283. Noin 13 minuuttia lähdön jälkeen miehistö havaitsi matkustamossa savua, joka johtui vasemman moottorin lavan vaurioitumisesta. Miehistön keskustelu: 

* *Se on vasen... ei, se on oikea moottori!*
* *Ok, moottori on sammutettu."*

Miehistö päätti lentää koneen kohti East Midlandin lentoasemaa, jossa yritettiin laskeutua kiitotielle 27.

Vasemman moottorin teho laski äkisti koneen ollessa kilometrin päässä kiitotiestä. Kone osui useisiin puihin, ylitti moottoritien ja törmäsi tiepenkereeseen kymmenen metrin päähän moottoritiestä ja hajosi useaan osaan. Törmäyksessä kuoli heti 39 ihmistä ja kahdeksan kuoli myöhemmin vammoihinsa. Kaikki koneen kahdeksan miehistön jäsentä selvisivät hengissä.

Seuraukset
----------

Onnettomuudessa tapahtuneet useat loukkaantumiset johtivat uuteen pakkolaskuasentoversioon, joka julkaistiin vuonna 1993. 

onnettomuuspaikka vuonna 2006

Lähteet
-------

1. ↑  Accident description *Aviation Safety Network*. Flight Safety Foundation. Viitattu 27.12.2017. (englanniksi)
2. ↑  ICAO: Air Accident Investigation Branch (pdf) *icao.int*. Viitattu 27.12.2017.
3. ↑  Onnettomuustutkijat selvittivät – pelastaako pakkolaskuasento todella henkiä? *Ilta-Sanomat*.  11.9.2015. Viitattu 27.12.2017. (englanniksi)
Tabasaranin piiri Dagestanin kartalla.
**Tabasaranin piiri** (ven. Табасаранский район, *Tabasaranski raion*, tabasaraniksi Табасаран район, *Tabasaran raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanissa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 801 neliökilometriä. Asukkaita on 54 400 henkeä (vuonna 2009).

Tabasaranin piiri sijaitsee Džufudag-harjanteen itärinteillä Dagestanin kaakkoisosassa. Se rajoittuu Derbentin, Suleiman Stalskin, Hivin, Agulin ja Kaitagin piireihin.

Piiriin kuuluu 22 maalaiskuntaa: Arak, Arkit, Burgankent, Darvag, Djubek, Džuldžag, Gjuhrjag, Gumi, Gurik, Halag, Hapil, Heli-Penžik, Hurik, Hutšni, Jersi, Kurkak, Kužnik, Maraga, Sirtytš, Tinit, Tšulat ja Turag. Hallinnollinen keskus on Rubas-joen varrella sijaitseva Hutšnin kylä. Kaikkiaan piirissä on 74 asutuskeskusta. Asukkaista 80 % on tabasaraneja ja 18 % azereja.

Hutšnista on maantieyhteys tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan, jonne on matkaa 180 kilometriä. Lähin kaupunki on 50 kilometrin päässä sijaitseva Derbent.

Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut karjanhoitoon sekä viljan, perunan, vihannesten, viinirypäleiden ja hedelmien viljelyyn. Teollisuutta edustavat matonkutomot ja maataloustuotteiden jalostuslaitokset.

Nähtävyyksiä ovat Hutšnin lähellä sijaitseva "Seitsemän veljeksen ja sisaren linna", Kužnikin silta, Djurkin luola Hustilin kylän lähellä, vesiputoukset ja vanhat moskeijat.

Paikallislehtenä ilmestyy tabasaraninkielinen *Tabasarandin ses* ("Tabasaranin ääni").

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 24.12.2009. (venäjäksi)
2. ↑  Letopis petšati Dagestana za 2008 g.: Gosudarstvennyi bibliografitšeski ukazatel Mahatškala:  Natsionalnaja biblioteka Respubliki Dagestan, 2008. Viitattu 23.9.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Tabasaranin piirin sivusto (venäjäksi)

Dagestanin piirit ja *kaupunkipiirit*
Agul | 
Ahty | 
Ahvah | 
Akuša | 
Babajurt | 
Bežtan osa-alue | 
Bolith | 
Buinaksk | 
*Buinaksk* | 
*Dagestanskije Ogni* | 
Dahadajev | 
Derbent | 
*Derbent* | 
Dokuzpara | 
Gergebil | 
Gumbet | 
Gunib | 
Hasavjurt | 
*Hasavjurt* |
Hiv | 
Hunzah | 
*Izberbaš* | 
*Južno-Suhokumsk* | 
Kaitag | 
Kajakent | 
Karabudahkent | 
*Kaspijsk* | 
Kazbek | 
Kiziljurt | 
*Kiziljurt* | 
Kizljar | 
*Kizljar* | 
Kul | 
Kumtorkala | 
Kurah | 
Lak | 
Levaši | 
Magaramkent | 
*Mahatškala* | 
Nogai | 
Novolak | 
Rutul | 
Šamil | 
Sergokala | 
Suleiman Stalski | 
Tabasaran | 
Tarumovka | 
Tljarata | 
Tšaroda | 
Tsumada | 
Tsunta | 
Untsukul
**Antonio Tavaris Brown Sr** (10. heinäkuuta 1988 Miami, Yhdysvallat) yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Brownin pelipaikka on laitahyökkääjä. Hän edustaa kaudella 2020 NFL-seura Tampa Bay Buccaneersia. Brown on valittu Pro Bowliin seitsemän kertaa ja All-Pro-joukkueeseen neljä kertaa. Kauden 2018 päätyttyä Brownilla on aktiivisista pelaajista neljänneksi eniten vastaanottoja ja vastaanotettuja jaardeja, viidenneksi eniten vastaanotettuja touchdowneja ja yhdeksänneksi eniten touchdowneja.

Brown pelasi uransa yhdeksän ensimmäistä kautta Pittsburgh Steelersissä. Brown kaupattiin hänen pyynnöstään keväällä 2019 Oakland Raidersiin vaihdossa kahteen tulevan varaustilaisuuden varausvuoroon. Brown solmi uuden rahakkaan sopimuksen Raidersin kanssa, mutta ajautui syksyllä seuran kanssa riitoihin, joiden seurauksena hänen sopimuksensa purettiin. Brown solmi välittömästi yksivuotisen sopimuksen New England Patriotsin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Antonio Brown Pro Football Reference. Viitattu 11.3.2019. (englanniksi)
2. ↑  Mike Chiari: Antonio Brown Traded to Raiders for Draft Picks, Reportedly to Get $50M Contract Bleacher Report. Viitattu 8.9.2019. (englanniksi)
3. ↑  Antonio Brown signs with Patriots hours after being released by the Raiders CNN. Viitattu 8.9.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Ilkka Johannes Brotherus** (s. 15. elokuuta 1951 Kuorevesi) on suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja. Hän on siivousvälineitä valmistavan Sinituote Oy:n pääomistaja vuodesta 1988 ja toimitusjohtaja syksyyn 2018 asti, jolloin toimitusjohtajaksi nimitettiin hänen tyttärensä Johanna Hamro-Drotz. Sinituote Oy sai valtakunnallisen yrittäjäpalkinnon 2020.

Brotherus valmistui ylioppilaaksi vuonna 1971 ja kauppatieteiden maisteriksi vuonna 1976. Hän työskenteli Mestarikustannus Oy:n markkinointipäällikkönä 1977–1979 ja toimitusjohtajana 1979–1981. Brotherus oli Havi Oy:n toimitusjohtaja 1981–1985 ja Hackmanin taloustavaroiden toimitusjohtaja 1985–1988 sekä konsernin varatoimitusjohtaja 1988–1989.

Brotheruksen perhe omistaa myös kuopiolaisen paalutuskonevalmistaja Junttan Oy:n sekä Lundia Oy:n. Brotherus oli myös vuonna 2012 lopetetun talovalmistaja Finndomon pääomistaja sen loppuvaiheessa. *Talouselämä*-lehti nimesi vuonna 2012 Brotheruksen yhdeksi Suomen historian sadasta merkittävimmästä yritysjohtajasta. Vuonna 2002 hänet nimettiin vuoden liikemieheksi. Brotherus nimitettiin kunniatohtoriksi Hanken Svenska handelshögskolanin promootioseremoniassa 2019.

Brotherus toimi vuodesta 2002 Amer Sports Oyj:n hallituksen jäsenenä ja vuodesta 2013 varapuheenjohtajana vuoteen 2019 asti. Hän on myös työeläkevakuutusyhtiö Elon hallintoneuvoston puheenjohtaja. Vuosina 2002–2006 Brotherus oli YIT Oyj:n hallituksen puheenjohtajana.

Brotherus asuu Erkylän kartanossa Hausjärvellä. Hän on naimisissa, ja hänellä on kolme lasta.

Sotilasarvoltaan Brotherus on reservin majuri.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Kuka kukin on 2015*, s. 77. Helsinki: Otava. ISBN 978-951-1-28228-0.
2. ↑  Laakso, Antti: Siivousvälinevalmistaja Sinituotteen toimitusjohtaja vaihtuu *Yle Uutiset*.  18.9.2018. Viitattu 1.2.2019.
3. ↑  Valtakunnallisen yrittäjäpalkinnon saajat valittu – Näin palkitut reagoivat: "Kertakaikkisen upea tunnustus työstä ja riskinotosta" *Yrittajat.fi*.  14.10.2020. Viitattu 12.7.2021.
4. ↑  The Brotherus Family to become principal owners of Junttan  25.3.2010. CAG.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 22.9.2015.
5. ↑  Design huonekalut & valaisimet verkosta | Lundia *Lundia Oy*. Viitattu 12.7.2021.
6. ↑  Mikkonen, Antti: Tässä ovat Suomen historian 100 merkittävintä yritysjohtajaa *Web Archive 2015 (Talouselämä 2012)*.  30.11.2012. Talentum.  Arkistoitu 26.6.2015. Viitattu 26.6.2019.
7. ↑  Ilkka Brot­he­ruk­ses­ta vuoden liikemies *Kaleva.fi*.  6.9.2002. Viitattu 22.9.2015.
8. ↑  Ilkka Brotherus Hankenin kunniatohtoriksi - ePressi *www.epressi.com*.  30.10.2019. Viitattu 12.7.2021.
9. ↑  Amer Sports Oyj:n hallituksen järjestäytyminen  7.3.2013. Amer Sports.  Arkistoitu 15.9.2015. Viitattu 22.9.2015.
10. ↑  Hallintoneuvosto Elo. Viitattu 22.9.2015.
11. ↑  Ilkka Brotherus *Bloomberg Business*. Viitattu 22.9.2015. (englanniksi)
12. ↑  Kankare, Matti: Tuotosta viis, vanha auto on cool (Arkistoitu – Internet Archive), Talouselämä 13.11.2007, viitattu 16.3.2015.
Tammerkoski jakaa Tampereen ydinkeskustan kahteen osaan.
Keskustoria.
**Tampereen keskusta** on itä–länsi-suunnassa noin kolme kilometriä pitkä ja pohjois–etelä-suunnassa noin kaksi kilometriä pitkä. Keskustaan kuuluvat ydinkeskustan (ulottuu Tampere-talolta Hämeenpuistoon) lisäksi Amurin ja Tammelan kaupunginosat. Pohjoisessa Tampereen keskusta rajoittuu Näsijärveen, etelässä Pyhäjärveen ja Tampereen valtatiehen, idässä Kalevan puistotiehen sekä lännessä Pirkankadun ja Satakunnankadun risteykseen. Tampereen keskustan läpi virtaava Tammerkoski jakaa Tampereen ydinkeskustan kahteen osaan.

Historiaa
---------

Tampere perustettiin vuonna 1779 Tammerkosken kartanon maille. Tammerkosken länsirannalle laadittiin yksinkertainen ruutuasemakaava, joka muodosti vanhan keskustan. Asemakaavassa kadut olivat kapeita ja tontit tilavia. Tuolloin kaupungin pinta-ala oli noin 3 neliökilometriä. 1800-luvulla Tammerkosken itärannalle alkoi syntyä asemakaavaton teollisuustyöläisten esikaupunki, Kyttälä, ja myös Amuriin, vanhan keskustan ulkopuolelle, kaavoitettiin työväestölle taloja. Samoihin aikoihin kaavoitettiin ruutuasemakaavaa noudattaen myös Tammela ja Armonkallio, joihin asutettiin entisiä Kyttälän asukkaita. Nykyisin nämä entiset työväen asuinalueet kuuluvat Tampereen keskustaan.

1960-luvulla alkoi syntyä lähiöitä keskustan ulkopuolelle, joten keskustasta muutti pois paljon ihmisiä. Keskustasta tuli ennen kaikkea toimisto- ja kaupankäyntialuetta, johon tultiin viettämään aikaa kaikkialta Tampereen alueelta. Nykyään Tampereen keskusta on vetovoimainen kauppa- ja vapaa-ajanviettoalue, jonne rakennetaan ajoittain uusia rakennuksia. Liiketoiminta on keskittyneet suurelta osin Tampereen pääkadun, Hämeenkadun, ympäristöön.

Arkkitehtuuri
-------------

Tampereen keskusta on arkkitehtonisesti monimuotoista aluetta. Vaikka monia taloja on purettu, myös paljon vanhaa on säilynyt. Huomattavimpia vanhoja rakennuksia ovat esimerkiksi Tampereen tuomiokirkko, Ortodoksinen kirkko, Keskuspaloasema, Raatihuone, Commercen talo, Palanderin talo, Vanha kirkko ja Aleksanterin kirkko. Uudempaa arkkitehtuuria edustavat muun muassa Pääkirjasto Metso, Koskikeskus, Hotelli Ilves, Tullintori ja Hotelli Torni.

Katso myös
----------

* Keskusta (suunnittelualue)
* Luettelo Tampereen tilastoalueista

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Pieter (Petrus) van Musschenbroek** [mʏsxənˈbɾuk] (14. maaliskuuta 1692 – 19. syyskuuta 1761) oli alankomaalainen luonnontieteilijä.

Nuorena Pieter van Musschenbroek oli Willem Jacob 's Gravesanden oppilas ja sittemmin tämän ystävä. Vuosina 1719–1723 Musschenbroek opetti Duisburgin yliopistossa matematiikkaa, filosofiaa ja lääketiedettä. Tuona aikana hän oli jatkuvassa kirjeenvaihdossa Daniel Gabriel Fahrenheitin kanssa keskustellen tämän luonnontieteellisistä tiedoista ja tutkimuksista. Vuonna 1721 hänet nimitettiin lääketieteen professoriksi.

Vuonna 1723 hän otti vastaan professuurin Leidenin yliopistossa. Fysiikan professorina hän oli Leidenissä 1739–1761 eli kuolemaansa saakka. Vuonna 1754 hän noudatti kutsua kunniaprofessuuriin keisarilliseen tiedeakatemiaan Pietariin.

Pieter van Musschenbroek teki laajoja lujuusopillisia tutkimuksia selvittäen monien eri materiaalien vahvuuksia. Kaikkein tunnetuin hän on kuitenkin sähkön tutkimuksen historiassa, sillä häntä pidetään Leidenin pullon, ensimmäisen kondensaattorin, keksijänä. Musschenbroek ja hänen oppilaansa Andreas Cunaeus kehittivät Leidenissä tämän ensimmäisen sähkön varastointiin tarkoitetun laitteen ja saivat sen toimimaan. Hän tiedotti löydöstään Réne Réaumurille tammikuussa 1746, ja kirjeen latinasta kääntänyt Jean-Antoine Nollet antoi laitteelle nimen sen syntykaupungin mukaan.

Myöhemmin ilmeni, että Ewald von Kleist oli Pommerissa koonnut samanlaisen laitteen Musschenbroekin ja tämän oppilaan työstä tietämättä jo hiukan aiemmin, muttei ollut ilmoittanut sitä julkisuuteen ajoissa. Niinpä keksintö tunnetaan Musschenbroekiin viittaavalla nimellään.

Pieter van Musschenbroek oli myös erityisen merkittävä newtonilaisten näkemysten levittäjä fysiikassa. Hänen kuuluisin kirjansa *Elementa Physica* ilmestyi 1726, kirja vaikutti suuresti Newtonin ajatusten leviämiseen Euroopassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Lindell, Ismo: *Sähkön pitkä historia*, s. 54–55. "Leydenin pullo". Otatieto, 2009. ISBN 978-951-672-358-0.
2. ↑   Leidenin yliopiston fysiikan professorit

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pieter van Musschenbroek**.
* Leidenin pullo, Leidenin yliopisto (englanniksi)
* van Musschenbroek Mathematics Genealogy Projectissa (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Raatihuoneen siniseksi valaistu julkisivu Tampereen 240-vuotisjuhlissa vuonna 2019.
**Tampereen päivä** on kansalaisjuhla, jota vietetään Tampereella kaupungin perustamisen vuosipäivänä 1. lokakuuta ja sitä lähimpänä viikonloppuna. Tampereen päivää on juhlittu vuodesta 1955 lähtien. Päätöksen Tampereen päivän vietosta teki kaupunginhallitus vuonna 1954.

Tampereen päivään liittyy runsaasti tapahtumia, joissa kaupungin virastot ja laitokset sekä monet yritykset, yhdistykset ja yhteisöt esittelevät toimintaansa. Ohjelmaan kuuluu myös muun muassa opastettuja kiertoajeluja. Lisäksi kaupunki järjestää kutsuvieraille virallisen juhlavastaanoton Raatihuoneella.

Tampereen päivän tapahtumiin osallistuu vuosittain kymmeniätuhansia kaupunkilaisia. Suosittuja vierailukohteita ovat olleet muun muassa paloasemat.

Vuonna 2020 Tampereen päivää juhlittiin poikkeuksellisesti verkossa. Perinteisiä yleisötapahtumia ei järjestetty koronatilanteen vuoksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ala-Honkola, Tuula: Tampereen päivä pähkinänkuoressa (tiedote)  22.9.1999. Tampere:  Tampereen kaupunki. Viitattu 1.10.2019.
2. 1 2 3  Niemelä, Jari: *Tamperelaisen Tiedon Portaat. Tampereen asiat aasta yyhyn*, s. 203. Tampere: Tampere-Seura, 2008. ISBN 978-952-5558-05-0.
3. 1 2  Tampere täyttää 236 vuotta – Katso synttäriohjelma täältä *Tamperelainen*.  1.10.2015. Viitattu 1.10.2019. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Ketonen, Petra: Kaija Koo korkkaa Tampereen areenan Tampereen päivän konsertissa *Yle Uutiset*.  23.9.2020. Viitattu 23.9.2020.
5. ↑  Haapala, Riina: Tampereen päivän konsertti lähetetään Uros Live -areenan työmaalta – päätähtinä Kaija Koo ja Tampereen filharmoninen kuoro *Tamperelainen*.  23.9.2020. Viitattu 23.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Tampereen päivän virallinen sivu
*Tämä artikkeli kertoo kansanperinteen veijarihahmosta. Wikipediassa on artikkeli myös samannimisestä pilalehdestä.*

Kerran miehet kysyivät Mulla Nasraddinilta, miksi hän ratsasti aasin selässä takaperin. Hän vastasi: *Jos istun kasvot menosuuntaan päin, te olette takanani. Mikäli te tuolloin menette edelleni, olen teidän takananne. Kummassakaan tilanteessa emme kohtaa kasvokkain. Siksi tämä on kaikkein järjellisin tapa.*
**Mulla Nasraddin** on Lähi-idän kansanperinteen tunnetuin veijarihahmo, "viisas narri", jonka touhut ovat epäsovinnaisia ja näennäisen yksinkertaisia. Turkissa hänet tunnetaan nimellä Hocan ja arabimaissa häntä kutsutaan Dzuhaksi. Hänellä on monia muitakin nimiä, esimerkiksi Hodza.

Mulla Nasraddin syntyi 1200-luvulla Hortun kylässä Eskişehirin maakunnassa, josta muutti Aksehiriniin ja myöhemmin Konyaan. 

Hänestä kerrotaan lukuisia tarinoita ja vitsejä, mutta hänen yksinkertaisuutensa taakse kätkeytyy myös syvää viisautta: hänestä kertovia tarinoita on otettu myös islamilaisen mystiikan käsikirjoihin. Myös Lähi-idän kansanhuumori kukoistaa tässä tunnetuimmassa edustajassaan. Hän on hyvin tunnettu hahmo niin Iranissa, Turkissa, Egyptissä, Kreikassa kuin monissa muissakin maissa. Armenialais-kreikkalainen mystikko G. I. Gurdjieff mainitsee Mulla Nasraddinin tärkeäksi oppi-isäkseen.

Kirjallisuutta
--------------

* *Valkoisen kaupungin viisas mulla. Kertomuksia mulla Nasraddinista*. Suom. Jaakko Hämeen-Anttila. Basam Books 1996.
* Laajennettu laitos: *Viisas narri. Kertomuksia mulla Nasraddinista*. Basam Books 2007.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mulla Nasraddin**.
* Nasreddin Hodjan tarinoita (englanniksi)
Pietarsaaren vesitorni lokakuussa 2008.
Pietarsaaren vesitorni sisältä.
**Pietarsaaren vesitorni** on arkkitehti Lars Sonckin suunnittelema vesitorni Pietarsaaressa. Se otettiin käyttöön vuonna 1931. Korkeudeltaan torni on 60 metriä ja se sijaitsee kaupungin historiallisessa keskustassa, Etelänummikadun päässä. Vesitornin korjaus alkoi 2014 ja valmistui maaliskuussa 2015. Yleisö ei enää pääse sisälle rakennukseen.

Tornin sisällä on 272 porrasaskelmaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Pietarsaaren historiallinen keskusta *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*. Museovirasto.
2. ↑  Petra Haavisto: Sonckin suunnittelema vesitornivanhus on taas kukoistuksessaan *Yle, uutiset*.  7.3.2015. Yleisradio Oy. Viitattu 7.3.2015.
3. ↑  Sari Vähäsarja, Ritva Karhula Ritva Karhula: Lars Sonckin kynänjälki kurottaa yhä kohti taivasta *Yle, uutiset*.  18.2.2013. Yleisradio Oy. Viitattu 7.3.2015.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pietarsaaren vesitorni**.
* Vesitornin kuvia. Multi.fi
**Ilkka Halso** (s. 14. lokakuuta 1965 Orimattila) on suomalainen valokuvataiteilija. Hän on pitänyt useita näyttelyitä Suomessa ja ulkomailla vuodesta 1989. Hän käsittelee töissään muun muassa luontoa sekä ihmisen ja luonnon suhdetta.

Halso valmistui taiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta valokuvataiteen laitokselta vuonna 1992. Vaikuttajikseen hän on todennut Pentti Sammallahden, Kari Paajasen ja Ulla Jokisalon. Halson tunnetuimpia teoksiaan on *Kitkajoki* (2004).

Halso sai Nuori Suomi -palkinnon 1994 ja oli Fotofinlandia-finalisti 1996 ja 2000. Halsolle myönnettiin valtion viisivuotinen taiteilijaprofessoriapuraha vuosille 2020–2024.

Lähteet
-------

1. ↑  Ilkka Halso: Kitkajoki (2004) Kansallisgalleria. Viitattu 13.7.2022.
2. 1 2 3  Maunuksela, Arja: Kuka: Ilkka Halso *HS.fi*.  20.1.2005. Viitattu 13.7.2022.
3. 1 2  Ilkka Halso: CV The Helsinki School. Viitattu 13.7.2022. (englanniksi)
4. ↑  Oksanen, Kimmo: Lempeä piruilija ja luonnon ihmettelijä Ilkka Halso työskentelee iloisen tiedemiehen otteella *HS.fi*.  12.12.1994. Viitattu 13.7.2022.
5. ↑  Taiteilijaprofessorit Taiteen edistämiskeskus.  Arkistoitu 25.6.2022. Viitattu 13.7.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Mullins' feist** on yhdysvaltalainen koirarotu.

Ulkonäkö
--------

Mullins' feist on tyypillisiä pesukarhukoiria selkeästi pienempi. Sen pää on leveä ja erikoisesti litteä, korvat riippuvat ja häntä joko pitkä tai luonnontöpö. Karvapeite on lyhyt, sileä ja tiheä. Väritys voi olla joko keltainen (vaaleasta tummaan), musta, keltainen valkoisin merkein tai musta valkoisin merkein. Säkäkorkeus vaihtelee 38–45 cm välillä.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Mullins' feist on aktiivinen, ketterä koira jolla on nopeat, sulavat ja vaivattomat liikkeet.

Alkuperä
--------

1970-luvulla Jody Mullins sai selville Tennesseessä kehitetyn *treeing feist*-linjan olemassaolosta. Hän hankki sieltä uroksen ja kaksi narttua, joilla hän aloitti uuden rodun jalostuksen kotonaan Arkansas'n Beardenissa. Roturekisteri perustettiin vuonna 1997 ja rotujärjestö vuonna 1998.

Rotu kuuluu amerikkalaisiin ns. "puuhun ajaviin koiriin" (*treeing dogs*). Kun riista on paennut puuhun, koira ilmoittaa sen sijainnin metsästäjälle haukkumalla puun juurella. Tämän lisäksi se luokitellaan myös oravakoiriin. Mullins' feist ajaa puuhun oravia, pesukarhuja ja opossumeita, mutta sitä käytetään toisinaan myös villisian metsästykseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 231–232. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
**Paavo Mikael Heinimo** (vuoteen 1920 *Henriksson*; 16. elokuuta 1902 Ulvila – 18. toukokuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen edistysmielisen osuuskauppaliikkeen piirissä toiminut henkilö.

Elämäkerta
----------

Heinimo suoritti keskikoulun vuonna 1919 ja Suomen Liikemiesten Kauppaopiston 1922. Hän työskenteli seuraavat 11 vuotta Kulutusosuuskuntien Keskusliiton (KK) kirjanpito- ja neuvontaosastoilla. Hän oli lapualaisen Työväen osuuskaupan toimitusjohtaja 1933–1938 ja forssalaisen Osuusliike Tammen toimitusjohtaja 1938–1942, minkä jälkeen hän palasi KK:n neuvontaosaston apulaishoitajaksi. Vuosina 1947–1953 hän oli KK:n toisena johtajana ja samalla johtokunnan jäsennä vuoteen 1964. Pääuransa Heinimo loi helsinkiläisen osuusliike Elannon toimitusjohtajana vuosina 1953–1966 ja pääjohtajana vuosina 1966–1968. Hänen toimitusjohtajakautenaan Elanto kasvoi aluksi voimakkaasti ja vahvisti asemaansa pääkaupungin suurimpana päivittäiskauppaliikkeenä. Yhtiö myös vaurastui. Varoja sidottiin kuitenkin liikaa oman tuotannon lisäämiseen myymälöiden uudistamisen sijasta, joten 1960-luvulla Elanto alkoi nopeasti menettää markkinaosuutta kilpailijoilleen.

Heinimo toimi KK:n hallintoneuvoston puheenjohtajana vuosina 1964–1970 sekä asuntokeskuskunta Hakan johtokunnan puheenjohtajana 1953–1967 ja hallintoneuvoston puheenjohtajana 1968–1973. Hän kuului myös OTK:n hallintoneuvostoon 1941–1942 ja johtokuntaan 1962–1969, Kansa-yhtiöiden johtokuntaan 1945–1969, Valtion viljavaraston johtokuntaan 1952–1967 ja Kansaneläkelaitoksen lisättyyn hallitukseen 1953–1963.

Lähteet
-------

1. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 3, p. 519
2. 1 2 3  Jorma Kallenautio: / Heinimo, Paavo (1902 - 1986) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  4.5.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Taina Mäki-Iso** (s. 8. toukokuuta 1963 Tervola) on fyysiseen teatteriin ja klovneriaan erikoistunut ohjaaja ja opettaja, joka työskentelee laajalti teatterin, tanssin, sirkuksen ja musiikin ammattilaisten, opiskelijoiden ja harrastajien kanssa. Hän esiintyy myös klovnina ja hän on tehnyt useita sooloesityksiä kuten *Kohti horisonttia* (2010), *haMEmo* (2013/14, esitys oli myös Kansallisteatterin Kiertuenäyttämön ohjelmistossa 2015–2016), *Viikinkiprinsessa* (2016), *MEDEIA: Klovnin raivonhallintaopas* (2018) ja *Piilossa* (2019). Mäki-Iso on mukana myös Georgia Murphyn kirjoittamassa ja ohjaamassa *Tohtori Zeiffal, Tohtori Zeigal ja virtahepo, jota ei koskaan saatu kiinni* -esityksessä (2018 Fabulous Bäckström Brothers, Musiikiteatteri Kapsäkki). Hän on esiintynyt useilla festivaaleilla Suomen lisäksi myös Itävallassa, Ranskassa, Tšekissa, Beninissä, Yhdistyneissä Arabiemiraateissa ja Espanjassa. Mäki-Iso työskentelee myös sairaalaklovnina (Klovnitohtori Tanttarulla), sairaalaklovnien koutsina ja on vieraillut Klovnirouva Marttana ikäihmisten palvelukeskuksissa.

Mäki-Iso on tehnyt ohjauksia muun muassa Helsingin, Oulun, Lappeenrannan ja Kuopion kaupunginteattereihin sekä vapaille ryhmille. Lapsille ja nuorille suunnatut esitykset ovat Mäki-Ison erityistä osaamisaluetta.

Mäki-Iso on arvostettu opettaja ja hän on opettanut muun muassa klovneriaa ja naamioilmaisua esimerkiksi Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa, Tampereen yliopiston Nätyllä, Turun taideakatemiassa, Lahden sirkuskoulutuksessa sekä Beninissä ja Tšekissä. Hän myös suunnitellut ja vetänyt yhtenä opettajista useita erilaisia fyysisen teatterin kursseja Teatterikorkeakoulussa ja opettanut teatteripedagogiikkaa. Hän itse on opiskellut klovneriaa ja komiikkaa opettajinaan muun muassa Philippe Gaulier, Giovanni Fusetti, Pierre Byland, Norman Taylor, Angela de Castro ja Ami Hattab.

Lähteet
-------

1. ↑  Kytölä, Laura: 60-vuotias | Taina Mäki-Iso on työskennellyt 20 vuotta sairaalaklovnina: "Elämä meni ihan pelleilyksi" *Helsingin Sanomat*.  5.5.2023. Viitattu 4.6.2023.
2. ↑  Kiertuenäyttämön menneet projektit *Suomen Kansallisteatteri*.
3. ↑  Tohtori Zeiffal, Tohtori Zeigal ja virtahepo, jota ei koskaan saatu kiinni *Kapsäkki*.
4. ↑  Residenssitaiteilijat ja -tutkijat: Taina Mäki-Iso *Koneen säätiö*.

Aiheesta muualla
----------------

* www.tainamakiiso.com
Michael Keane
**Michael Vincent Keane** (s. 11. tammikuuta 1993) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Valioliigassa pelaavaa Evertonia. Keane on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Keane pelasi Manchester Unitedin junioreissa mutta aloitti aikuisten liigapelinsä lainalla Leicester Cityssä, Derby Countyssa, Blackburn Roversissa ja Burnleyssä kausina 2012–2015. Manchester Unitedissa hän pelasi vain yhden valioliigaottelun elokuussa 2014. Keane siirtyi Burnleyn omistukseen tammikuussa 2015 ja pelasi joukkueessa laina-aika mukaan lukien 56 valioliigaottelua, joissa hän teki kaksi maalia, sekä kaudella 2015–2016 mestaruussarjassa 44 ottelua, joissa hän teki viisi maalia. Kesällä 2017 hän siirtyi Evertoniin. Valioliigakaudella 2017–2018 hän pelasi 30 ottelua ja seuraavalla kaudella 33 ottelua, joissa hän teki yhden maalin.

Seuraavinakin kausina Keane kuului Evertonin vakiokokoonpanoon. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 31 valioliigaottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kaudella 2020–2021 otteluita kertyi 35 ja maaleja kolme. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 32 valioliigaottelua ja teki jälleen kolme maalia. Kaudella 2022–2023 Keane sai paremmin peliaikaa vasta vuodenvaihteen jälkeen; hän pelasi 12 valioliigaottelua ja teki huhtikuun alussa viime hetken tasoitusmaalin kotiottelussa Tottenhamia vastaan.

Keane edusti Irlannin alle 17- ja 19-vuotiaiden maajoukkueita mutta siirtyi sitten Englannin alle 19-vuotiaiden maajoukkueeseen ja oli mukana ikäluokan EM-kilpailuissa 2012, kun Englanti ylsi välieriin. Hän on pelannut myös Englannin alle 20- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa.

Keane pelasi Englannin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2017 ystävyysottelussa Saksaa vastaan. Ainoan maaottelumaalinsa hän on tehnyt maaliskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Montenegroa vastaan. Toukokuun 2023 loppuun mennessä hän on pelannut 12 maaottelua, joísta viisi on EM-karsinta- ja kolme MM-karsintaotteluita. Hänen viimeisin maaottelunsa on marraskuussa 2020 pelattu ystävyysottelu Irlantia vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Michael Keane Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

  

Everton – Englannin Valioliiga

* 1 Pickford
* 2 Tarkowski
* 3 Patterson
* 4 Holgate
* 5 Keane
* 7 McNeil
* 8 Onana
* 9 Calvert-Lewin
* 11 Gray
* 13 Mina
* 14 Townsend
* 15 Begović
* 16 Doucouré
* 17 Iwobi
* 19 Mykolenko
* 20 Maupay
* 22 Godfrey
* 23 Coleman
* 26 Davies
* 27 Gueye
* 29 Vinagre
* 30 Coady
* 31 Lonergan
* 37 Garner
* 50 Simms
* Manageri Dyche