recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Rahamänty Korentokankaalla vuonna 1925. 
**Rahamänty** oli Pudasjärvellä Korentokankaalla Kuusamontien varressa muutama kilometri ennen Iso-Syötteen tienhaaraa kasvanut mänty. Mänty kaatui lähteestä riippuen joko vuonna 1988 tai 1990-luvun loppupuolella. Mänty sai nimensä, kun taidemaalari Akseli Gallen-Kallela ikuisti sen yöpyessään Korennon kievarissa kesällä 1892. Väitetään myös, että piirros olisi ollut mallina suomalaisissa 10, 20 ja 50 pennin kolikoissa vuosina 1952–1990 esiintyneelle männylle. Rahamuseon mukaan todisteita sille, että kolikoissa kuvatulla puulla olisi mitään todellista esikuvaa, ei kuitenkaan ole. 

Mänty on aikoinaan toiminut kokoontumis- ja leiriytymispaikkana ja niin sanottujen rappasotien aikana se oli ruotsalaisten ja venäläisten rauhanneuvottelijoiden tapaamispaikkana. Männyn juurella oli noin kymmenen vuoden ajan 1950-luvulle saakka Lapin sodan aikana haavoihinsa kuolleen saksalaisen sotilaan hautapaikka. Rahamänty mainitaan myös kirjailija Kalle Päätalon Iijoki-sarjan kirjoissa. Männyn lähellä sijainnut Korennon talo toimii pitkään kestikievarina.

Rahamännyksi kutsuttuja puita on myös Laihian Rudon kylässä ja Porin Noormarkussa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kero, Esa: Rahapuun perässä Korennon kylässä (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  15.9.1999. Viitattu 2.8.2023.
2. 1 2 3  Rahamänty (KirjastoVirma)Arkistoitu kopio (arkistoitu sivu) *kirjastovirma.fi*.  Arkistoitu 7.3.2021. Viitattu 2.8.2023.
3. ↑  Alkio ja mänty ovat Laihian kuuluisuuksia, MTV uutiset 13.7.2012 (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Noormarkun kuuluisa "rahamänty" voitti puiden kauneuskisan *Satakunnan Kansa*.  22.9.2016. Viitattu 20.2.2020. [vanhentunut linkki]

#### Huomiot

1. ↑  Puun kaatumisajankohdasta on useampi eri lähde: Helsingin Sanomien artikkelissa haastateltava mainitsee vuoden 1988, Kirjastovirman artikkelin mukaan puu olisi kaatunut 1996, ja esimerkiksi Kalevan kuvagalleriassa kaadetusta puusta otetussa valokuvassa päivämääräksi on merkitty 26.8.1998.
**Ortodoksinen kamarikuoro** (The Orthodox Chamber Choir) on vuonna 1995 perustettu sekakuoro. Kuorossa on 25 laulajaa, jotka asuvat eri puolilla Suomea. Ortodoksisen kamarikuoron ohjelmisto sisältää pääsääntöisesti slaavilaista ja suomalaista ortodoksista kirkkomusiikkia 1800-luvulta 2000-luvulle. Konserttien ohella kuoron toimintaan on perustamisesta saakka kuulunut laulaminen ortodoksisissa jumalanpalveluksissa. Kuorolaisissa on sekä musiikin ammattilaisia ja opiskelijoita että harrastajia. Ortodoksinen kamarikuoro on mm. voittanut vuonna 2019 toisena suomalaisena kuorona Hajnowkan kansainvälisen kirkkomusiikkifestivaalin kuorokilpailun ensimmäisen palkinnon sekä saavuttanut toisen sijan Grodnon kansainvälisessä kuorokilpailussa vuonna 2020.

Ortodoksista kamarikuoroa on johtanut vuodesta 2017 TM kanttori Irina Tchervinskij-Matsi.

Äänitteet
---------

* N. KEDROV & N.N. KEDROV - LITURGIA (2004)
* KIITTÄKÄÄ HERRAN NIMEÄ - Ortodoksisen jumalanpalveluksen ja juhlan musiikkia (2007)
* VEISUJA VALAMON LUOSTARISTA - Jumalanäidin valamolaisen ikonin juhla (2008)
* JULISTAA VIESTIN TÄHTÖNEN - Ortodoksisia joululauluja (2009)
* KRUUNAA HEIDÄT YHDEKSI - Avioliiton sakramentti (2012)
* IANKAIKKINEN MUISTO - Ortodoksinen hautauspalvelus (2012)
* PAVEL TŠESNOKOV - PANIHIDA (2014)
* YLÖSNOUSEMISEN PÄIVÄ - Ortodoksisen pääsiäisyön veisuja (2020)
* YLISTÄMME JA VEISAAMME - Kokoelmalevy vuosilta 2004-2021 (2023)

Johtajat
--------

* dir. cant. Juhani Matsi 1995–2017
* TM Irina Tchervinskij-Matsi 2017–

Lähteet
-------

1. ↑  Ortodoksinen kamarikuoro *ortodoksinenkamarikuoro.fi*.
2. ↑  Ortodoksinen kamarikuoro voittoisana Puolassa ort.fi.
3. ↑  Äänitteet - Ortodoksinen kamarikuoro Ortodoksinen kamarikuoro. Viitattu 16.8.2020.

Aiheesta muualla
----------------

*
Guatemalan vuoden 1976 maanjäristyksen jälkeistä katunäkymää
**Guatemalan vuoden 1976 maanjäristys** oli 4. helmikuuta 1976 noin kello kolmelta aamuyöllä paikallista aikaa sattunut maanjäristys, jonka keskus sijaitsi noin 160 kilometriä koilliseen Guatemalan pääkaupungista Ciudad de Guatemalasta. Guatemalan vuoden 1976 maanjäristys oli momenttimagnitudilla mitatulta voimakkuudeltaan 7,5. Sen aiheuttama tuho ulottui Meksikon kaakkoisosien, Hondurasin ja El Salvadorin alueille.

Guatemalan vuoden 1976 maanjäristys johtui Motaguan siirroksen vasemmanpuoleisesta repeämästä. Maanjäristys tunnettiin vähintään 100 000 neliökilometrin alueella. Sen uhreina kuoli yli 22 700 ja haavoittui yli 76 000 ihmistä. Alustava arvio Guatemalan vuoden 1976 maanjäristyksen taloudellisista vahingoista oli 1 100 000 000 Yhdysvaltain dollaria. Jopa noin neljäsosa Guatemalan silloisesta väestöstä eli arviolta 1,5 miljoonaa ihmistä jäi kodittomiksi maanjäristyksen seurauksena. Noin 40 % Guatemalan silloisista sairaaloista tuhoutui. Vakavin tuho koettiin noin 160 kilometrin säteellä Ciudad de Guatemalasta pohjoiseen ja länteen; alueelle oli keskittynyt huomattava osa maan asutuksesta.

Guatemalan vuoden 1976 maanjäristys tunnettiin noin 45 sekunnin ajan. Jälkijäristyksiä oli 1 000–1 500, joista monet voitiin tuntea. Jotkin näistä jälkijäristyksistä olivat niinkin voimakkaita kuin 6,0 Richterin asteikolla. Guatemalan vuoden 1976 maanjäristys oli 90 kertaa voimakkaampi kuin Managuan suurilta osin tuhonnut Nicaraguan maanjäristys 1972. Yhdysvallat suoritti Guatemalan vuoden 1976 maanjäristyksen jälkeen hätäoperaation maassa silloisen presidentti Kjell Eugenio Laugerud Garcían vetoomuksesta hätäavun saamiseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Isaac Muk, The aftermath of Guatemala's 1976 earthquake – in photos Huck 13.6.2023, viitattu 28.11.2023
2. 1 2  A. F. Espinosa, The Guatemalan earthquake of February 4, 1976, a preliminary report USGS Publications Warehouse, viitattu 28.11.2023
3. ↑  Significant Earthquake Information National Centers for Environmental Information, viitattu 28.11.2023
4. 1 2 3  Operation Earthquake Air Mobility Command Museum, viitattu 28.11.2023
5. ↑  Summary of the Guatemala Earthquake 1976 Larry Richman, viitattu 28.11.2023
Riippusillan rakenne
Ilmakuva Akashi-Kaikyōn sillasta.
**Riippusilta** on siltatyyppi, jossa sillan kansirakenteet on ripustettu riippuköydestä, joka kulkee pylonilta toiselle. Köyden ja sillankannen väliset ripustusköydet ovat pystysuorat. Maailman pisimmät sillat ovat riippusiltoja. Riippusillan etuna on siltatyypeistä pisin jänneväli, joka voi nykyään olla lähes 2 000 metriä. Jänneväliltään pisin riippusilta on Turkissa sijaitseva 1915 Çanakkalen silta. Pituudeltaan pisin on Akashi-Kaikyōn silta Koben lähellä Japanissa. Italiaan Sisilian ja manner-Italian välille on suunnitteilla Messinan salmen silta, jonka jänneväli tulisi olemaan jopa 3 000 metriä.

Riippusilta on yksi maailman vanhimmista siltatyypeistä. Vanhimmissa riippusilloissa köydet olivat liaani- tai hamppuköyttä. Ne korvatiin rautaisilla lattaraudasta tehdyillä ketjuilla ja myöhemmin vaijerilla.

Maailman pisimmät riippusillat
------------------------------

| Silta | Kokonaispituus | Jänneväli | Sijainti | Valmistumisvuosi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1915 Çanakkalen silta | 4608 m | 2023 m | Turkki | 2022 |
| Akashi-Kaikyōn silta | 6529 m | 1991 m | Japani | 1998 |
| Xihoumenin silta | 5414 m | 1650 m | Kiina | 2008 |
| Ison-Beltin silta | 5328 m | 1624 m | Tanska | 1998 |
| Runyangin silta | 4888 m | 1490 m | Kiina | 2005 |
| Humber bridge | 4626 m | 1410 m | Iso-Britannia | 1981 |
| Jiangyinin silta | 4543 m | 1385 m | Kiina | 1991 |
| Tsing Man silta | 4518 m | 1377 m | Hongkong | 1997 |
| Verrazano-Narrows Bridge | 4260 m | 1298 m | Yhdysvallat | 1964 |
| Golden Gate Bridge | 4200 m | 1280 m | Yhdysvallat | 1937 |
| Yangluon silta | 4200 m | 1280 m | Kiina | 2007 |

Muita tunnettuja riippusiltoja ovat muun muassa Brooklyn Bridge, Tacoma Narrows Bridge ja Höga kusten -silta. Tunnettuja suomalaisia riippusiltoja ovat Keikyän riippusilta, Kirkonvarkauden silta, Louhunsalmen silta ja Sääksmäen silta. Suomen pisin riippusilta on vuonna 1963 valmistunut Kirjalansalmen silta. Tiettävästi vanhin käytössä oleva suomalainen riippusilta on Perttilän silta vuodelta 1910.

Lähteet
-------

* Aitta, Seppo (vast.toim.): *Siltojemme historia*. Suomen Rakennusinsinöörien Liitto RIL, 2009. ISBN 951-758-446-6.

### Viitteet

1. 1 2  Aitta, 2004, s.494
2. ↑  Ahtokivi, Ilkka: Messinan salmen siltahankkeeseen kahden vuoden tuumaustauko  1.11.2012. Kansalliskustannus Oy.  Arkistoitu 18.7.2013. Viitattu 18.7.2013.
3. ↑  Aitta, 2004, s.496

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Riippusilta** Wikimedia Commonsissa
Vuoden I perustuslain kansilehti.
**Vuoden I perustuslaki** (myös **vuoripuolueen perustuslaki**) oli Ranskan ensimmäiselle tasavallalle vuonna 1793 säädetty perustuslaki, joka ei koskaan astunut voimaan. Lain nimi viittaa Ranskan vallankumouskalenteriin, jossa ajanlasku aloitettiin uudelleen tasavallan perustamisesta.

Ensimmäinen Ranskan vallankumouksen jälkeen säädetty perustuslaki, vuoden 1791 perustuslaki, oli päätetty hylätä jo elokuussa 1792 monarkian kumoamisen yhteydessä. Syyskuussa 1792 työnsä aloittanut kansalliskonventti oli tarkoitettu uudeksi perustuslakia säätäväksi kansalliskokoukseksi. Se asetti lokakuussa 1792 Nicolas de Condorcet’n johtaman perustuslakikomitean, joka sai työnsä valmiiksi helmikuuhun 1793 mennessä, mutta tämä girondistien johdolla laadittu esitys hylättiin. Kun girondistit oli erotettu konventista kesäkuun 1793 alussa, vuoripuolueen edustajat asettivat uuden komitean, jota johti Marie-Jean Hérault de Séchelles ja johon kuuluivat muun muassa Georges Couthon ja Louis Antoine de Saint-Just. Tämä komitea sai esityksensä valmiiksi pikavauhtia 10. kesäkuuta mennessä ja se hyväksyttiin konventissa 24. kesäkuuta. Sen jälkeen se annettiin vielä paikallisten edustajakokousten vahvistettavaksi. Perustuslain oli tarkoitus astua voimaan vallankumoussodan päätyttyä. Lakiteksti suljettiin juhlallisesti setripuiseen arkkuun konventin istuntosaliin.

Vuoden I perustuslain mukaan lakiasäätävä kansalliskokous valittaisiin vuosittain. Äänioikeutettuja olisivat kaikki vähintään 21-vuotiaat miehet. Toimeenpanovaltaa edustaisi kansalliskokouksen valitsema 24-jäseninen toimeenpaneva neuvosto. Myös kansanäänestysten mahdollisuus mainittiin. Vuoden 1789 ihmis- ja kansalaisoikeuksien julistuksessa mainittuihin oikeuksiin oli liitetty vielä oikeudet työhön, koulutukseen ja toimeentuloon.

Sodan jatkumisen vuoksi vuoden I perustuslaki ei koskaan tullut voimaan. Kansalliskonventti päätti 10. lokakuuta 1793, että rauhan saavuttamiseen asti olisi voimassa poikkeuksellinen vallankumoushallinto. Terrorin ajan jälkeen vuonna 1795 säädettiin lopulta niin sanottu vuoden III perustuslaki.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Knut Mykland (suom. Heikki Eskelinen): *Otavan suuri maailmanhistoria 13: Suuret vallankumoukset*, s. 156, 160–161. Otava 1985.
2. 1 2  Colin Jones: *The Longman Companion to the French Revolution*, s. 17, 34, 70–72. Longman, Lontoo/New York 1988.
**Aprilia RSV4** on Aprilian valmistama urheilullinen moottoripyörämalli ja merkin lippulaivamalli. Se esiteltiin 22. helmikuuta 2008 kansainvälisellä Piaggio yhtiön näyttelyssä Milanossa. RSV4 on RSV1000R mallin seuraaja.

RSV4 käyttää 65 asteen 999.6 kuutioista V4-moottoria, joka on Aprilian ensimmäinen tuottama nelisylinterinen moottori. Tehtaan mukaan pyörän moottori rakennettiin yksinomaan Superbike luokkaa varten ja moottori tuottaa kilpailusäädöillä yli 200 hevosvoimaa.

Pyörästä on kaksi mallia RSV4 Factory ja RSV4 R. 2016 julkaistiin kaksi uutta versiota RSV4 RR ja rajallinen määrä RSV4 RF versiota. Uudet versiot päivitettiin hyväksikäyttäen Superbiken uusia sääntömuutoksia. Malleihin saatiin lisää tehoa, kevyempi paino, paranneltu ohjattavuus ja elektroniikka.

Moottoriurheilussa
------------------

Max Biaggi ajoi RSV4:lla Superbiken maailmanmestaruussarjan mestariksi 2010 ja 2012.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Aprilia Unveils RSV4 Race Machine (Arkistoitu – Internet Archive) *motorcycle-usa.com* 28.2.2008 (englanniksi)
**Hurrikaani Agnes** oli Atlantin hurrikaanikauden 1972 tuhoisin hurrikaani. Se aiheutti suurimmat tuhonsa trooppisena myrskynä Yhdysvaltojen koillisosissa, jossa se aiheutti laajoja tulvia. Agnes surmasi yhteensä 122 ihmistä Yhdysvalloissa ja seitsemän Kuubassa ja aiheutti 10–12 miljardin dollarin vahingot (vuoden 2005 dollareissa.)

Myrskyn kehitys ja reitti
-------------------------

Agnes kehittyi trooppisesta matalapaineesta 14. kesäkuuta Karibianmerellä. 16. kesäkuuta siitä tuli *trooppinen myrsky Agnes* ja hurrikaani 18. kesäkuuta eteläisellä Meksikonlahdella. Agnes iski Floridan luoteisosiin 19. kesäkuuta kategorian 1 hurrikaanina, liikkui koilliseen ja heikkeni trooppiseksi matalapaineeksi Georgian yllä.

Agnes saavutti trooppisen myrskyn voiman jälleen Pohjois-Carolinan yllä 21. kesäkuuta poistuessaan mantereelta jälleen Atlantin ylle. Siellä se voimistui lähelle hurrikaanin voimaa ja iski maihin lähellä New Yorkia 22. kesäkuuta. Myrsky yhtyi ei-trooppisen matalapaineen kanssa 23. kesäkuuta ja hävisi lopulta 25. kesäkuuta.

Vaikutukset
-----------

Agnes oli heikko hurrikaani iskiessään Floridaan, ja myrskyn tuulten ja aaltojen vaikutukset jäivätkin vähäisiksi. Suurimmat tuhonsa Agnes aiheuttikin Yhdysvaltojen koillisosissa, jossa se yhtyi ei-trooppisen matalapaineen kanssa aiheuttaen laajoja rankkasateita. Yleisimmin vettä satoi 15–30 cm, mutta paikoin sitä tuli jopa 35–50 cm. Sateet aiheuttivat laajoja tulvia aina Virginiasta New Yorkin osavaltioon saakka, ja tulvia esiintyi myös läntisessä Carolinassa.

Agnes aiheutti 122 ihmisen kuoleman Yhdysvalloissa. Yhdeksän näistä kuoli Floridassa pääosin rajujen ukkosmyrskyjen vuoksi ja loput kuolemat liittyivät tulviin. Agnes aiheutti tulvia myös Kuubassa, jossa kuoli seitsemän ihmistä. Vuonna 2007 arvioitiin että myrskyn aiheuttamat aineelliset vahingot nousevat 10–12 miljardiin silloiseen dollariin, mikä tekee Agnesista seitsemänneksi kalleimman Yhdysvaltoihin iskeneen myrskyn.

Lähteet
-------

1. ↑  Hurricane Agnes still ranks as Pa.'s worst disaster USA Today 2002
2. ↑
**Aumühle** (ääntämys saks. [aʊ̯ˈmyːlə], De-Berlin-2.ogg kuuntele ääntämys**(ohje)**) on kunta Pohjois-Saksassa Schleswig-Holsteinin osavaltiossa, noin 21 kilometriä Hampurin itäpuolella. Tunnettuja kunnan asukkaita ovat olleet Otto von Bismarck ja Saksan valtakunnanpresidentti Karl Dönitz.

Maantiede
---------

Aumühle sijaitsee Bille-joen varrella Schleswig-Holsteinin suurimmassa metsässä Sachsenwaldissa.

Historia
--------

Aumühle mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1350 nimellä Au-Mühle (mylly Au-joella).

Vuonna 1846 vasta rakennetun Hampuri-Berliini-rautatielinjan asema avattiin Aumühleen kuuluvassa Friedrichsruhissa. Itse Aumühlen asema avattiin vuonna 1884.

Bismarckin mausoleumi, Friedrichsruh
Vuonna 1871 Saksan keisari Wilhelm I lahjoitti Aumühlen lähellä sijaitsevan Sachsenwaldin metsän valtakunnankansleri Otto von Bismarckille. Bismarck rakennutti alueelle Friedrichsruh-nimisen kartanon, ja hänet on haudattu siellä sijaitsevaan Bismarckin mausoleumiin.

Kuten kaikkialla Saksassa, Aumühlessä oli toisen maailmansodan jälkeen suuri asuntopula pakolaisten ja pommitetusta Hampurista tulleiden muuttajien vuoksi. Ruhtinas von Bismarck lahjoitti kunnalle metsää rakennusalueeksi, minkä jälkeen se alkoi nopeasti kehittyä.

Natsi-Saksan viimeinen valtionpäämies Karl Dönitz muutti Aumühleen vapauduttuaan Spandaun vankilasta vuonna 1956. Hän asui siellä vuonna 1980 tapahtuneeseen kuolemaansa asti ja hänet on haudattu sen Waldfriedhofin hautausmaalle.

Ystävyyskaupungit
-----------------

* Ranska Mortagne-sur-Sèvre, Ranska
* Alankomaat Sleen, (nykyisin osa Coevordenia), Alankomaat

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Die Geschichte der Gemeinde Aumühle *amt-hohe-elbgeest.de*. Viitattu 26.11.2020.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aumühle**.
* Aumühlen viralliset verkkosivut (saksaksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Aumühle
Nicaraguan maanjäristyksessä 1972 tuhoutunut hotelli Managuan keskustassa
Nicaragualainen sotilas partioi tuhoalueella maanjäristyksen jälkimainingeissa ryöstelijöiden varalta
**Nicaraguan maanjäristys 1972** on 23. joulukuuta 1972 kello 0.29 paikallista aikaa Nicaraguassa sattunut, arviolta 70-prosenttisesti pääkaupunki Managuan raunioittanut maanjäristys. Maanjäristyksen momenttimagnitudi oli 6,3 ja syvyys noin 10 kilometriä. Maanjäristyksen keskus sijoittui Managuajärveen, jonka rannalla Managuan kaupunki sijaitsee.

Alkuperäisissä raporteissa Nicaraguan vuoden 1972 maanjäristyksessä kuolleiden määräksi ilmoitettiin noin 18 000, mutta määrän varmistaminen osoittautui mahdottomaksi. Myöhemmin kuolonuhrien määräksi ilmoitettiin yli 10 000. Myös matalampia arvioita on kuitenkin esitetty. Arviolta noin 20 000 ihmistä haavoittui ja yli 300 000 ihmistä joutui kodittomaksi. Maanjäristyksen vakavin vaihe kesti noin kuusi sekuntia. Maanjäristystä oli ennakoinut vähäinen edeltävä tärähtely, ja jälkijäristyksiä esiintyi monia. Kello 1.18 sattui magnitudin 5,0 jälkijäristys, pari minuuttia myöhemmin hieman voimakkaampi, magnitudin 5,2 jälkijäristys. Vakavin tuho maanjäristyksestä aiheutui 27 neliökilometrin alueen sisällä. 13 neliökilometrin vyöhykkeen sisällä useimmat rakennukset tuhoutuivat. Managuan keskustan alue tuhoutui lähes täydellisesti.

Voimakkaat tulipalot seurasivat Nicaraguan vuoden 1972 maanjäristystä ja aiheuttivat lisää mittavia vahinkoja. Tulipalojen riehunta loppui vasta 6. tammikuuta 1973. Ennen tätä pulaa oli tullut perustarpeista, kuten ruoasta, vedestä ja lääkkeistä. Läheiset maat kuten Honduras, El Salvador ja Guatemala suunnittelivat kansainvälisen hätäapuoperaation. Humanitaarisiin toimenpiteisiin yhtyivät muiden muassa Meksiko, Costa Rica, Kuuba, Kiina, Neuvostoliitto, Yhdysvallat, Espanja, Japani ja Venezuela. 31. joulukuuta 1972 puertoricolainen baseballpelaaja Roberto Clemente kuoli lento-onnettomuudessa humanitaarista avustusta Nicaraguaan kuljettamassa olleella matkalla.

Aiemmin suuri maanjäristys (Nicaraguan maanjäristys 1931) oli aiheuttanut tuhoa Managuassa 31. maaliskuuta 1931.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Earthquakes in Nicaragua Earthquakes in Central America, viitattu 28.11.2023
2. 1 2 3 4 5 6  Anais Lucena, As a horror movie: This is how the worst earthquake in Nicaragua was experienced 50 years ago El Ciudadano 2022, viitattu 28.11.2023
3. 1 2  N. N. Ambraseys, The Earthquake of Managua, Nicaragua, 1972 Nature 17.8.1973, viitattu 28.11.2023
**Mustakeitto** on kesyhanhen sisäelimistä ja verestä keitetty suurustettu keitto. Se on suosittu alkuruoka monessa Keski-Euroopan maassa, Britanniassa sekä Ruotsissa, ja Suomessakin sitä on tarjottu marraskuisen martinpäivän tienoilla.

Mustakeitto on perinneruoka, joka sisältää hanhen verta, sisälmyksiä ja muita osia (kaula, lihasmaha, maksa, siipilihakset, sydän) sekä alkoholia kuten konjakkia, madeiraa, portviiniä, punaviiniä tai sherryä. Keiton maustamiseen käytetään inkivääriä, kanelia, meiramia, mausteneilikkaa, timjamia tai viinietikkaa ja suurustamiseen voi-jauhosuurusta eli ruskistamatonta voin ja vehnäjauhojen seosta, joka valmistetaan paistinpannussa tasaiseksi tahnaksi.

Hanhen osista ja juureksista keitetään liemi, johon voidaan lisätä kanalientä ja luumu-omenalientä sekä alkoholi, mausteet ja suurus. Hanhenveri lisätään lähes valmiiseen keittoon, ja keiton annetaan hautua mutta ei kiehua. Hanhenveren tilalla käytetään nykyisin usein sianverta. Mustakeiton lisänä tarjotaan liemessä keitettyjen hanhen osien ohella hanhenmaksamakkaraa ja haudutettuja luumuja ja haudutettuja omenan lohkoja. Mustakeiton kanssa syödään usein hanhenrasvalla siveltyä leipää, jonka päälle on aseteltu paahdettua sipulia.

  

Veripalttua voidaan myös käyttää ehkäisyvälineenä, mikäli sitä sisäisesti emättimen kautta.

Katso myös
----------

* Kampsu
* Mustamakkara
* Verileipä
* Verimakkara
* Veriohukainen
* Veripalttu
* Veri ruokana

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan iso tietosanakirja*. Osa 6, palsta 111, hakusana mustakeitto. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1963.
2. 1 2 3  Turtia, Kaarina: *Gastronomian sanakirja*, s. 366. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 2009. ISBN 978-951-1-18546-8.
**Louis Gallois** (s. 26. tammikuuta 1944) on ranskalainen liikemies. Hän toimi eurooppalaisen ilmailu- ja avaruuspuolustusyhtiön EADS:n toimitusjohtajana vuosina 2007–2012.

Elämäkerta
----------

Gallois johti useita julkisia osastoja uransa aikana.

Hänet nimitettiin Ranskan puolustusministeriön siviili- ja sotilaskabinetin johtajaksi (1988-1989). Hän oli lentokoneiden ja rakettimoottoreita valmistavan Snecman toimitusjohtaja vuosina 1989–1992, jolloin hänestä tuli ranskalaisen valtion omistaman ilmailu- ja avaruusalan yrityksen Aérospatialen toimitusjohtaja. Hän johti tätä yritystä vuoteen 1996 asti, jolloin hänestä tuli Ranskan kansallisen valtion rautatieyhtiön SNCF:n johtaja.

Gallois liittyi EADS:ään 2. heinäkuuta 2006 Noël Forgeardin erottua. Forgeard erosi sisäpiirikaupoista esitettyjen väitteiden jälkeen, jotka hän kiisti. Forgeard oli myynyt EADS:n osakkeita viikkoja ennen kuin tytäryhtiö Airbus ilmoitti, että Airbus A380 viivästyy jälleen. Ilmoitus aiheutti 26 prosentin pudotuksen EADS:n osakekurssiin.

9. lokakuuta 2006 Gallois korvasi Christian Streiffin lentokonevalmistajan Airbus S.A.S.:n toimitusjohtajana. EADS:n johtorakennetta muutettiin 16.7.2007 ja Gallois nimitettiin EADS:n toimitusjohtajaksi viideksi vuodeksi. Hänet korvasi 31. toukokuuta 2012 silloinen Airbusin toimitusjohtaja Tom Enders.
Gallois on École centrale de Parisin hallituksen jäsen ja *Fondation Villette-Entreprises*in puheenjohtaja. Vuonna 2012, heti erottuaan EADS:stä, Galloisista tuli hallituksen investointikomissaari. Hän toimi tehtävässään vuoteen 2014 asti.

Kesäkuussa 2012 hänet valittiin FNARS:n (*Fédération nationale des Associations d'accueil et de réinsertion sociale*) presidentiksi. Ryhmä on keskittynyt sosiaalisiin ja solidaarisuustoimiin.

Louis Gallois valmistui HEC Parisista ja ENA:sta.

Lähteet
-------

1. ↑  Profile: Louis Gallois
2. ↑  Louis Gallois, le plus beau CV de l'industrie française, tire sa révérence
3. ↑  Louis Gallois
4. ↑  Portrait de Louis Gallois, ancien PDG d’EADS

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Louis Gallois** Wikimedia Commonsissa
P-1000 laukaisimia Slava-luokan aluksen kannella.
**P-1000 Vulkan** (ven. П-1000 «Вулкан», GRAU *3K70*) on rakettimoottorinen yliäänimeritorjuntaohjus, joka on kehitetty jatkoversio P-500 Bazalt -ohjuksesta. Ohjuksen kehittely alkoi Neuvostoliitossa vuonna 1979, ja se on otettu käyttöön vuonna 1987. Ohjuksen on suunnitellut NPO Mashinostroyenia Chelomey.

Ominaisuudet
------------

Meritorjuntaohjus on tarkoitettu laukaistavaksi joko laivasta tai sukellusveneestä, ja sen kantama on 550–770 kilometriä. Ohjusta käyttävät Slava-luokan risteilijät sekä aiemmin myös Echo II -luokan sukellusveneet, jotka on sittemmin poistettu palveluskäytöstä. Ohjuksen suurin nopeus on 935 metriä sekunnissa. Taistelukärki voi muodostua 1000 kg panssarinläpäisevästä HE-räjähteestä, 500 kg tavanomaisesta räjähteestä tai 350 kT ydinaseesta. Ohjuksessa on lennon aikana autopilotti, ja se etsiytyy kohteeseen aktiivisen tutkan avulla. Ohjus voi lentää 2000–7000 metrin korkeudessa, mutta iskeytyvät viimeisessä vaiheessa kohteeseen 10–40 metrin korkeudelta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vermylen, Mark: P-1000 Vulkan *MDAA*.  5.2017. Viitattu 15.4.2022.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **P-1000 Vulkan**.
* P-1000 Vulkan *Missile Defense Advocacy Alliance*.  5.2017. Viitattu 15.4.2022. (englanniksi)
H-35 -meritorjuntaohjuksen silhuettikuva mitta-asteikon kera.
Zvezda **H-35** (ven. **X-35**, GRAU-tunnus **3M24** - Nato-raportointinimi: **SS-25N- Switchblade** sekä **AS-20 Kayak**, suom. *Kajakki*) on venäläis-valmisteinen meritorjuntaohjus joka ollut aktiivikäytössä vuodesta 1994. Ohjuksen kehittelytyöt aloitettiin Neuvostoliiton aikana 1980-luvulla. Ase voidaan laukaista merivoimien pinta-aluksista, ilmavoimien pommittajista sekä hävittäjäkoneista.

Perusmallisen ohjuksen kantama on 130 km. Ns. **Uran** eli *Uranus*-ohjuksen kantama (**H-35U**) on peräti 260 km. Ohjuksen omamassa vaihtelee, eri tyypistä riippuen: 520-670 kg. Taistelukärjen omamassa on 145 kg. Räjähdekärki on fragmentoituva eli sirpaloituva HE-räjähdyspanos (*HE = high explosive*). Ohjuksen lempinimenä tunnetaan *Harpoonski*, verraten yhdysvaltalaiseen Boeing Harpoon -ohjustyyppiin. 

Kuvan H-35E -tyypin meritorjuntaohjus oli näytteillä vuoden 2009 MAKS-messuilla Venäjällä.
Ohjuksen maalinhaun ohjausjärjestelmä perustuu aktiiviseen tutkahakuun, Glonass-satelliittipaikannukseen sekä inertiasuunnistukseen. H-35 -tyypin ohjukset lentävät matalalla, n. 10-15 metrin korkeudessa. Kohteeseen osuessaan on lentokorkeus arviolta 4 metriä. Ohjus kykenee enintään 1 Machin lentonopeuteen (1 225 km/h).

Kuvan globaalikartta esittää ohjusasetyypin H-35 eri käyttäjämaat.

Lähteet
-------

1. 1 2   Viitattu 7.7.2022.
2. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 2.7.2022.
3. ↑   Viitattu 2.7.2022.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Kh-35 

Neuvostoliiton ja Venäjän mereltä laukaistavat ohjukset Nato-koodein
SS-N-1 Scrubber |
SS-N-2 Styx |
SS-N-3 Shaddock |
SS-N-4 |
SS-N-5 Sark |
SS-N-6 Serb |
SS-N-7 Starbright |
SS-N-8 Sawfly |
SS-N-9 Siren |
SS-N-12 Sandbox |
SS-N-13 |
SS-N-14 Silex |
SS-N-15 Starfish |
SS-N-16 Stallion |
SS-N-17 Snipe |
SS-N-18 Stingray |
SS-N-19 Shipwreck |
SS-N-20 Sturgeon |
SS-N-21 Sampson |
SS-N-22 Sunburn |
SS-N-23 Skiff |
SS-N-25 Switchblade |
SS-N-26 Strobile |
SS-N-27 Sizzler |
SS-30
**Tanna** oli Pudasjärveltä kotoisin ollut yhtye, joka oli toiminnassa 1980-luvulla. Yhtyeen musiikki on hard rockia kotimaisin sanoituksin. Se oli lyhyen aikaa suosittu Pohjois-Suomessa. Ennen yhtyeen perustamista osa jäsenistä soitti pudasjärveläisessä IC Rock -yhtyeessä.

1990-luvulla yhtyeen keulahahmo Tapani "Tanna" Tikkanen julkaisi Tanna-nimellä sooloalbumin *Eedenistä itään* ja vuonna 2020 englanninkielisen albumin *Storm in Paradise*.

Vuonna 2023 Tanna, jälleen Tikkasen sooloyhtyeenä, palasi keikkalavoille ja julkaisi albumin *Kohtalon tuulet* sekä singlen *Mayday*. Single *Alien* julkaistiin 16.2.2024 ja luvassa on myöhemmin myös uusi albumi.

Kokoonpano
----------

* Tapani Tikkanen, kitara
* Kari Kerosalo, basso
* Petri Sankala, rummut
* Ilkka Alapirtti, koskettimet
* Daniel Segerlöv, kitara, tosin ei alkuperäisessä kokoonpanossa

Diskografia
-----------

* LP Unelmien viidakossa (Euros records sin 1027 / 1986)
* LP/C-kas Live (Bang trax Bangl 101 / 1986)
* LP/C-kas Onnensoturi (Kräk krälp 41 / 1988)
* CD/C-kas Eedenistä itään (Rainbow records cdsmx 651 / 1992)
* CD Kohtalon tuulet (2023)

Lähteet
-------

1. ↑  IC Rock *Kansalliskirjasto*. Viitattu 30.3.2024.
2. 1 2  Tanna jatkaa uuden musiikin julkaisua "Alien"-singlen myötä *Metalliluola*.  15.2.2024. Viitattu 30.3.2024.
3. 1 2 3 4 5

* Artikkeli Tapani Tikkasesta (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Tannan esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
**Sovetskoje šampanskoje** (ven. Советское шампанское) on kuohuviinibrändi, jonka tuotanto aloitettiin Neuvostoliitossa vuonna 1936.

Venäläisen kuohuviinin historia juontaa ruhtinas Lev Golitsynin (1845-1915) kehitystoimintaan.

Samaa nimeä käyttävät useat valmistajat, joten kyseessä on ennemmin tuoteperhe kuin yhden valmistajan merkki. Useimmat Sovetskoje šampanskoje -nimellä myydyt kuohuviinit ovat makeita tai puolimakeita.

Kieltolain kumoamisen jälkeen 1924 Aleksei Rykovin johtama kansankomissaarien neuvosto antoi viinintuottajille määräyksen tuottaa kuohuviini, joka olisi laajimpien kansankerrosten saatavilla. Kemisti Anton Frolov-Bagrejev, joka nimetään neuvostosamppanjan isäksi, kehitti teollisen valmistusmenetelmän, joka vähensi viinin valmistusajan kolmesta vuodesta kuukauteen. Hänet palkittiin saavutuksesta Stalinin palkinnolla vuonna 1942.

Ensimmäiset kuohuviiniä tuottavat tehtaat rakennettiin Rostovin ja Gorkiin. Neuvostoliiton hajottua tehtaat Venäjällä, Valko-Venäjällä ja Ukrainassa sekä Latviassa jatkoivat nimen käyttämistä.

Venäjällä valtion Sojuzplodoimport sai tuotemerkin haltuunsa vuonna 2004 ja pakotti 25 sitä valmistavaa tehdasta maksamaan lisenssimaksuja.
Latviassa merkkiin sai puolestaan yksinoikeuden Latvijas Balzams.

Lähteet
-------

* New Year without ‘Soviet Champagne’ lacks fizz (Arkistoitu – Internet Archive), Russia Today

Aiheesta muualla
----------------

* Sovetskoje šampanskoje Sojuzplodoimportin sivustolla (venäjäksi)

### Viitteet

1. ↑  Editor-2: Russian Champagne – Комиссия Российской Федерации по делам ЮНЕСКО *unesco.ru*. Viitattu 5.4.2024. (englanniksi)
2. ↑  Trademark Battles Rage Over Top Soviet Brands[vanhentunut linkki], Moscow Times
3. ↑  Court orders L.I.O.N. & Ko to withdraw Sovetskoje Shampanskoje from the market (Arkistoitu – Internet Archive), Baltic Business News
CFC-molekyylejä
**CFC-yhdisteet** eli freonit (engl. *chlorine-fluorine-carbon, CFC*) ovat kemiallisia yhdisteitä, jotka muodostuvat kloorista, fluorista ja hiilestä. Klooratut ja/tai fluoratut hiilivedyt ovat molekyylipainoltaan pieninä yhdisteinä kaasumaisia, pidempinä ketjuina nestemäisiä tai vahamaisia ja pitkinä polymeereina muoveja. Yhteistä näille kemikaaleille on se, että ne ovat hyvin inerttejä aineita, jotka eivät helposti reagoi muiden kemikaalien kanssa, ja ovat siten myös turvallisia ihmiselle. Niitä on myös helppo muuttaa kaasusta nesteeksi ja takaisin kaasuksi.

CFC-yhdisteitä käytettiin aiemmin muun muassa ponnekaasuina, kylmäaineina, vaahtomuoveissa, sammutusaineena, liuottimina ja tuholaisten torjunnassa.

Freonit
-------

CFC-kaasujen tuotanto alkoi 1930-luvun alussa. Kaasumaisia CFC-yhdisteitä on käytetty kylmäkoneissa kauppanimellä freoni, josta on tullut koko ryhmän nimitys. CFC-yhdisteitä saattaa edelleen esiintyä vanhoissa kylmälaitteissa, sumutinpulloissa ponnekaasuna ja vaahtomuoveissa. Bensiinin lisäaineena käytetyn lyijyetyylinkin keksinyt Thomas Midgley kehitti ne korvaamaan siihen asti vastaavissa tarkoituksissa käytettyjä rikkidioksidia ja ammoniakkia, koska nämä olivat myrkyllisyydellään aiheuttaneet useita ihmiskuolemia.

CFC-yhdisteet ja otsoni
-----------------------

CFC-yhdisteet tuhoavat ilmakehän stratosfäärin otsonikerrosta. Tämä otsonin hajoaminen johtaa otsonikerroksen ohenemiseen eli otsonikatoon. Nykyään CFC-yhdisteiden käyttöä rajoitetaan kansainvälisin sopimuksin kuten Montrealin pöytäkirja.

NASA julkaisi vuonna 2009 tietokonesimulaation siitä, miten olisi käynyt ellei CFC-yhdisteiden käyttöä olisi rajoitettu. Simulaation mukaan kaksi kolmasosaa otsonikerroksesta olisi tuhoutunut vuoteen 2065 mennessä ja tämän vuoksi maahan pääsevän ultraviolettisäteilyn määrä olisi lisääntynyt 650 prosenttia. Ultraviolettisäteily olisi aiheuttanut huomattavaa vahinkoa kaikelle maanpäälliselle elämälle.

CFC-yhdisteet ja ilmastonmuutos
-------------------------------

CFC-yhdisteet voimistavat myös kasvihuoneilmiötä ja sitä kautta kiihdyttävät ilmastonmuutosta. CFC-molekyylit ovat yli kymmenentuhatta kertaa hiilidioksidimolekyyliä pahempi kasvihuoneilmiön kiihdyttäjä.

Katso myös
----------

* HCFC-yhdisteet

Lähteet
-------

1. 1 2  Chlorofluorocarbon *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 27.12.2021.
2. 1 2  Otsonikerroksen suojelu *Ympäristöministeriö*. Viitattu 27.12.2021.
3. ↑  Joseph A. Williams: This 1920s Inventor Sped Up Climate Change With His Chemical Creations *History*.  2019. Viitattu 27.12.2021.
4. ↑  Otsonikerrosta heikentäviä aineita koskevat rajoitukset *Ympäristö*.  2013. Viitattu 27.12.2021.
5. ↑  What Would have Happened to the Ozone Layer if Chloroﬂuorocarbons (CFCs) had not been Regulated? NASA.  Arkistoitu 4.8.2020. Viitattu 29.3.2009. (englanniksi)
6. ↑  One overlooked way to fight climate change? Dispose of old CFCs. *National Geographic*.  2019. Viitattu 27.12.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Otsoni ja CFC-yhdisteet (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kasvihuonekaasujen vertailua (Arkistoitu – Internet Archive)
**Eliza McCardle Johnson** (4. lokakuuta 1810, Tennessee – 15. tammikuuta 1876, Tennessee) oli Yhdysvaltain 17. presidentin Andrew Johnsonin puoliso.

Elämä
-----

Eliza McCardle kasvoi ja opiskeli Rhea Academyssa Greenevillessä, Tennesseessä. Vuonna 1827 hän meni naimisiin kunninahimoisen ja lahjakkaan räätäli Andrew Johnsonin kanssa. Nuori pari – morsian oli 17-vuotias ja sulhanen 18-vuotias – perusti räätälinliikkeen ja työskenteli yhdessä. Eliza kannusti Andrewia jatkamaan koulutustaan ja parantamaan puhetaitojaan, mutta toisin kuin väitetään, hän ei kuitenkaan opettanut miestään lukemaan ja kirjoittamaan.

Sisällissodan aikana Johnsonit pysyivät uskollisina Unionille. Perhe joutui hajalleen, yksi pojista ja yksi vävyistä kuoli ja Eliza Johnson oli sotainvalidi lopun elämäänsä.

Vaikka hän rohkaisi miestä tämän poliittisella uralla, Eliza Johnson ei itse nauttinut julkisuudesta, vaan keskitti mieluummin voimansa heidän viiden lapsensa kasvattamiseen (joista neljä syntyi avioliiton seitsemän ensimmäisen vuoden aikana) ja talon ylläpitoon. Kun Andrew palveli Yhdysvaltain edustajainhuoneessa (1843–1853), Eliza ja lapset jäivät Tennesseehen, ja hän teki ensimmäisen matkansa Washington D.C.:hen vasta vuonna 1860, paljon sen jälkeen, kun Andrew valittiin senaattiin. Hän itse asiassa vietti hyvin vähän aikaa Washingtonissa ennen kuin hänen miehestään tuli presidenttti Abraham Lincolnin salamurhan jälkeen huhtikuussa 1865. Huono terveys – hän sairasti tuberkuloosia – ja huoli kahdesta eloon jääneestä pojasta, jotka kärsivät alkoholismista, lisäsivät hänen taipumusta jäädä taustalle.

Presidentin puolisona Eliza jätti sosiaaliset tehtävät tyttärelleen Martha Pattersonille, joka sai kiitosta yksinkertaisista tavoistaan ja kovasta työstään. Eliza Johnson sanoi jopa, että hän ja hänen perheensä olivat "yksinkertaisia ihmisiä Tennesseen vuoristosta, jotka on tuotu tänne kansallisen onnettomuuden takia".

Eliza Johnson saattoi Valkoisen talon toisen kerroksen huoneestaan vaikuttaa enemmän miehensä päätöksiin kuin tuolloin tiedettiin. Hän luki sanomalehtiä ja jakoi niiden sisällön aviomiehelleen, ja seurasi tiiviisti virkasyytteen käsittelyä kongressissa. Vapauttavan tuomion jälkeen Eliza julisti: "Tiesin, että hänet vapautetaan, tiesin sen."

Kun Johnsonin presidenttikausi päättyi vuonna 1869, Eliza ja Andrew palasivat Greenevilleen. Vuonna 1875 Andrew valittiin senaattiin, mutta hän kuoli myöhemmin samana vuonna. Eliza oli liian sairas osallistuakseen miehensä hautajaisiin, ja hän kuoli kuusi kuukautta myöhemmin tyttärensä kotona, maatilalla Greenevillen ulkopuolella. Pariskunta haudattiin nykyiselle Andrew Johnsonin kansalliselle hautausmaalle Greenevillessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Betty Boyd Caroli: Eliza Johnson *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 1.4.2024.
2. ↑  Eliza McCardle Johnson *whitehouse.gov*. Viitattu 1.4.2024.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Avaruuspingviinit!** (engl. *3-2-1 Penguins!*) on yhdysvaltalainen lasten animaatiosarja. Sarjan tarkoitus on tuoda pingviinimerkkien kautta esiin Raamatun arvoja.

Hahmot
------

### Zikke

Zikke (engl. *Zidgel*) on neljän avaruuspingviinin johtaja. Vaikka hän pyrkii toimimaan rohkeasti, hän on itse asiassa hieman tyhmä. Hän on myös pakkomielle ulkonäöltään.

### Mikke

Mikke (engl. *Midgel*) on yksi neljästä avaruuspingviinistä. Hän ottaa aina tehtävänsä vakavasti, jolloin hän saa jonkin verran harmittaa Zikkä. Hän on yleensä ystävällinen kohti Keija huolimatta siitä, että hän on hieman tietämätön. Hän ja Jaakko ovat ystäviä, jotka molemmat ajattelevat samankaltaisia ​​asioita.

### Fikke

Fikke (engl. *Fidgel*) on yksi neljästä avaruuspingviinistä. Hänellä on laajaa tietoa tieteestä, mutta hän ei ymmärrä muita asioita. Toisin kuin Mikke, Fikke on paljon älykkäämpi ja nero. Toisin kuin muualla avaruuspingviinit, hänellä ei ole musiikillista lahjakkuutta, vaikka hän keksi kitaran, jota hänen mielikuvituksensa ohjaa.

### Keijo

Keijo (engl. *Kevin*) on yksi neljästä avaruuspingviinistä. Hänen tarkkaa työtä ei tunneta, vaikka hänellä on ohjauspaneeli, joka toimii kuin lelu. Hänellä on kyky kommunikoida ulkomaalaisten kanssa heidän kielissään. Huolimatta pullistuneesta ulkoasustaan, hän on hyvin pomppiva ja joustava.

### Jaakko

Jaakko (engl. *Jason Conrad*) on seitsemänvuotias poika. Kesällä hänen ja Millan täytyy mennä isoäitinsä taloon, vaikka hän haluaa mennä avaruusklubiin. Vaikka hän on fiksu, hän voi olla itsekäs. Hän ja Mikke ovat ystäviä, jotka molemmat ajattelevat samankaltaisia ​​asioita. Ensimmäisessä jaksossa hän löytää avaruusaluksen lelun isoäitinsä ullakolla. Hetken kuluttua hän huomaa lentävänsä. Sitten Zikke kutsuu hänen yllätyksensä mukaan astumaan avaruusalukseen ja menemään lähetystyöhön.

### Milla

Milla (engl. *Michelle Conrad*) on Jaakkon sisar. Hän on samanikäinen kuin Jaakko, vaikka hän on viisi minuuttia vanhempi kuin hän. Vaikka hän ajattelee olevansa älykäs, hänen on opittava paljon oppitunteja avaruuspingviineistä. Hänen persoonallisuutensa on samanlainen kuin Jaakko. Isoäitinsä talossa hän haluaa pelata neljällä pingviinillä, jotka myöhemmin tulevat elämään menemään tehtäviin.

Suomenkieliset ääninäyttelijät
------------------------------

Listassa näkyy vain osa hahmoista:

* Kari Tamminen - Zikke
* Samuel Harjanne - Mikke
* Vesa Hämes - Fikke

Suhde Popsikkaat-sarjaan
------------------------

* Popsikkaat on toinen sarja, jonka on luonut tämän sarjan luonut yritys.
**Harry Uno Alfthan** (13. lokakuuta 1884, Vaasa – 26. tammikuuta 1955, Helsinki) oli suomalainen ratsuväenupseeri ja kenraalimajuri.

Perhe ja opinnot
----------------

Harry Alfthanin vanhemmat olivat eversti Ernst Alfthan ja Ingeborg Maria Wolff. Alfthan meni Suomen kadettikouluun 1900, valmistui ylioppilaaksi 1904 ja siirtyi Keisari Nikolain ratsuväkiopistoon 1902 ja valmistui kornetiksi 1908.

Palvelus Venäjän armeijassa
---------------------------

Venäjän armeijassa Alfthan yleni luutnantiksi 6. Kljastitsyn husaarirykmentissä, jossa palveli ensimmäiseen maailmansodan ajan. Hän yleni ratsumestariksi 1917.

Palvelus Ukrainan armeijassa
----------------------------

Venäjän lokakuun vallankumouksen jälkeen Alfthan liittyi Ukrainan armeijaan Kaarlo Kivekkään johtamaan divisioonaan ja osallistui taisteluihin venäläisiä vastaan ja yleni everstiluutnantiksi helmikuussa 1918.

Palvelus Suomessa
-----------------

Hän palasi Suomeen ja liittyi armeijaan majurina sisällissodan jälkeen 5. elokuuta 1918 ja toimi Hämeen ratsurykmentin komentajan apulaisena. Sotien välisen aikana Alfthan komensi hyökkäysvaunurykmenttiä 1919–1921 ja palveli Uudenmaan rakuunarykmentin komentajan apulaisena 1921–1927. Ratsuväkiprikaatin esikuntapäällikkönä hän oli 1927–1928. Uudenmaan rakuunarykmenttiä hän komensi vuodesta 1928 alkaen.

Talvi- ja jatkosota
-------------------

Talvisodan aikana Alfthan toimi Uudenmaan rakuunarykmentin komentajana Karjalankannaksella ja ratsuväkiprikaatin komentajana Laatokan pohjoispuolella. Hän sai ylennyksen kenraalimajuriksi hiukan ennen jatkosotaa 6. kesäkuuta 1941. Sodan loppuajan hän oli Helsingin varuskunnan päällikkö. Alfthan erosi armeijasta sodan jälkeen 1946. Alfthan oli korkeimman oikeuden sotilasjäsen 1941–1954. Hän kuoli Helsingissä 1955.

Katso myös
----------

* Kaarlo Kivekäs
* Lars von Hellens
* Frans Helminen
* Viktor Simolin
* Leo Magnus Schwanck

    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * kornetti 1908
* luutnantti 1911
* aliratsumestari 1915
* ratsumestari 1917
* majuri 1918
* everstiluutnantti 1919
* eversti 1928
* kenraalimajuri 1941
 |  |  |

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. ↑  Mirko Harjula, Ryssänupseerit, s.341, Books on Demand, 2014, ISBN 9789522861429
**Humphrey Vaughan ap David Gething** (s. 1974 Lusaka, Sambia) on walesiläinen työväenpuolueen poliitikko, joka on toiminut Walesin pääministerinä vuodesta 2024 lähtien.

Gething syntyi Sambian Lusakassa walesiläiselle isälle ja sambialaiselle äidille. Hän muutti perheineen Walesiin Abergavennyyn ja myöhemmin Englantiin Dorsetiin, jossa hän vietti suurimman osan lapsuudestaan. Hän opiskeli Aberystwythin yliopistossa oikeustiedettä. Hän toimi ylioppilaskunnan puheenjohtajana sekä Walesin kansallisen ylioppilasliiton puheenjohtajana. Ennen poliittista uraansa hän työskenteli lakimiehenä.

Vuoden 2004 paikallisvaaleissa Gething valittiin Cardiffin kaupunginvaltuustoon. Vuonna 2011 hänet valittiin Walesin kansalliskokoukseen. Hän toimi Walesin terveys- ja sosiaaliministerinä vuosina 2016–2021 ja talousministerinä vuosina 2021–2024. 20. maaliskuuta 2024 Walesin parlamentti valitsi hänet Walesin pääministeriksi virasta eronneen Mark Drakefordin tilalle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Davis, Cemlyn; Deans, David: Who is Vaughan Gething, Wales' first minister? *BBC*.  16.3.2024.  Arkistoitu 29.3.2024. Viitattu 29.3.2024. (englanniksi)
2. ↑  Browne, Adrian; Deans, David: Vaughan Gething confirmed as Wales' new first minister *BBC*.  20.3.2024.  Arkistoitu 29.3.2024. Viitattu 29.3.2024. (englanniksi)
Välikohtaus tapahtui Ison Omenan käytävillä.
**Ison Omenan välikohtaus** tapahtui 7. tammikuuta 2023 kauppakeskus Isossa Omenassa Espoossa, kun kuusi turvallisuusalan työntekijää otti kiinni häiriköineen naisen, joka menehtyi lopulta saamiinsa vammoihin.

Tapaus herätti laajalti huomiota ja keskustelua vartijoiden voimankäytöstä ja sen tarpeellisuudesta. Turvallisuusalaan erikoistuneen tutkijan mukaan vartijoiden otteet näyttivät perustelluilta.

Tapahtumat
----------

Nainen oli käyttäytynyt aiemmin häiriköivästi, mistä eräs mies oli maininnut järjestyksenvalvojille. He yrittivät saattaa naisen ulos kauppakeskuksesta, mutta joutuivat käsirysyyn naisen vastustellessa.

Tutkinta
--------

Poliisi alkoi tutkia tapahtunutta. Myöhemmin elokuussa poliisi ilmoitti epäilevänsä kaikkia kuutta järjestyksenvalvojaa kuolemantuottamuksesta. Kaikki he kiistivät syyllistyneensä rikokseen. Poliisi sai esitutkinnan valmiiksi ja tapaus on siirtynyt syyteharkintaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Isossa Omenassa nainen kuoli kiinnioton yhteydessä – Tutkinta valmistui *www.iltalehti.fi*. Viitattu 18.9.2023.
2. 1 2  Rikosepäilyt | Asiantuntija kertoo, milloin voimakeinot ovat perusteltuja – video näyttää osan Ison Omenan tapahtumista *Helsingin Sanomat*.  8.1.2023. Viitattu 18.9.2023.
3. ↑  Securitaksen toimitusjohtaja Ison Omenan kuolemantapauksesta: "Poliisi tutkii asiaa ja hyvä niin" *www.iltalehti.fi*. Viitattu 19.9.2023.
**Silvia Persico** (s. 25. heinäkuuta 1997 Alzano Lomabardo) on italialainen maantiepyöräilijä ja Cyclocross-ajaja. Hän aloitti ammattilaisuransa Valcar-joukkueessa 2017–2022 ja on vuodesta 2023 edustanut UAE Team ADQ -tallia.

Persico on saavuttanut maantieajossa ja cyclocrossissa MM-pronssia 2022 sekä gravelpyöräilyssä MM-hopeaa 2023. Hän on voittanut Brabantse Pijl -kilpailun 2023 sekä pistekilpailun ja etapin La Vuelta Femininessä 2022.

Saavutuksia
-----------

### Maantiepyöräily

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

2012
"Noviisien" aika-ajon Italian-mestaruus
2022
Gran Premio della Liberazione, voitto
Grand Prix Elsy Jacobs, kokonaiskilpailussa kolmas
Memorial Monica Bandini. voitto
Ciro Donne, kokonaiskilpailussa seitsemäs, 5. etapilla kolmas
Tour de France Femmes, kokonaiskilpailussa viides, 2. etapilla toinen, 8. etapilla kolmas
Kreiz Breizh Elites Féminin, voitto
Challenge by La Vuelta, kokonaiskilpailussa 12:s, pistekilpailun ja 4. etapin voitto
MM-kilpailut, maantieajossa pronssia
2023
UAE Tour, kokonaiskilpailussa kolmas
Trofeo Alfredo Binda - Comune di Cittiglio, kuudes
Flanderin ympäriajo, neljäs
Brabantse Pijl, voitto
La Vuelta Femenina, kokonaiskilpailussa 12:s
Giro Donne, kokonaiskilpailussa kahdeksas
Tour de France Femmes, kokonaiskilpailussa 14:s, 2. etapilla kolmas
MM-kilpailut, maantieajossa 12:s
GP de Wallonie, toinen
Tour de Romandie, kokonaiskilpailussa viides
EM-kilpailut, maantieajossa viides
Gravelpyöräilyn MM-kilpailut, hopeaa

  

### Cyclocross

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

Kausi 2018–2019
Alle 23-v. MM-kilpailut, neljäs
Kausi 2021–2022
Gran Premio Mamma E Papa Guerciotti AM (C2), voitto
EM-kilpailut, yhdeksäs
Italian-mestaruus
MM-kilpailut, pronssia
Kausi 2022–2023
Gran Premio Val Fontanabuona (C2), voitto
Gran Premio Città di Vittorio Veneto (C2), voitto
Ciclocross del Ponte (C2), voitto
Gran Premio Internazionale CX Città di Jesolo (C2), voitto
Cyclocross Meilen (C2), voitto
Italian-mestaruus
MM-kilpailut, neljäs

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Silvia Persico *procyclingstats.com*. Viitattu 10.4.2024. (englanniksi)
2. 1 2 3  Silvia Persico *cx.procyclingstats.com*. Viitattu 10.4.2024. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Silvia Persico *cyclingarchives.com*. Viitattu 10.4.2024. (englanniksi)
**Antigonidien hallitsijasuku** (m.kreik. Ἀντιγονίδαι, *Antigonidai*) oli makedonialainen kuningassuku, jonka perusti Aleksanteri Suuren kenraali Antigonos Monofthalmos. Antigonos hallitsi aluksi Vähässä-Aasiassa, mutta muut niin kutsutut diadokit kukistivat hänet Ipsoksen taistelussa vuonna 301 eaa. Antigonoksen poika Demetrios I Poliorketes selvisi taistelusta elossa. Hän sai vallattua Makedonian muutamaa vuotta myöhemmin. Demetrios syöstiin kuitenkin vallasta ja hän kuoli vankilassa. Sekavahkon kauden jälkeen kuninkaaksi nousi Demetrioksen poika Antigonos II Gonatas. 

Hallitsijasuku sai loppunsa Pydnan taistelussa vuonna 168 eaa. jonka jälkeen roomalaiset jakoivat Makedonian neljään autonomiseen tasavaltaan.

Antigonidien hallitsijasuvun jäsenet
------------------------------------

* Antigonos I Monofthalmos
* Demetrios I Poliorketes (kuninkaana 294–287 eaa.)
* Antigonos II Gonatas (276–239 eaa.)
* Demetrios II (239–229 eaa.)
* Antigonos III Doson (229–221 eaa.)
* Filippos V (221–179 eaa.)
* Perseus (179–168 eaa.)

Lähteet
-------

1. 1 2  Nenonen, Kaisu-Maija & Teerijoki, Ilkka: *Historian suursanakirja*, s. 640. WSOY, 1998. ISBN 951-0-22044-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Antigonidien hallitsijasuku** Wikimedia Commonsissa