recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ceebrolistics** on suomalainen elektronisen hip hopin-yhtye, jonka muodostavat Pijall (Janne Hyttinen), MattiP (Matti Pentikäinen) ja RoopeK (Roope Kinnunen). Ceebrolistics on myös osa helsinkiläistä Murmurecordings-kollektiivia.

Historia
--------

Ceebrolistics on tehnyt musiikkia jo 90-luvun alkupuolelta asti englanniksi ja suomeksi. Heidän ensimmäinen julkaisunsa oli kasettisingle *Spring*, joka ilmestyi vuonna 1995. Kasetilla oli kaksi kappaletta ja eri versioita niistä. MattiP, Pijall ja RoopeK myivät kasettiaan kädestä käteen.

Vuonna 1998 Ceebrolistics julkaisi ensimmäisen albuminsa *The Day of the People in Between*. Sitä sai reppumyynnin lisäksi myös The Funkiest -levykaupasta. Levy julkaistiin CD:nä, vinyylinä ja C-kasettina, ja sitä myytiin noin 1500 kappaletta.

2000-luvun alussa Ceebrolistics teki levytyssopimuksen levy-yhtiö EMI:n kanssa. Ceebrolistics julkaisi EMI:n kautta singlen *Hyviä juttuja / Me* sekä *0.*-ep:n. Ep nousi ilmestyttyään maaliskuussa 2001 albumilistalla sijalle 33. Levy myi noin 5 000 kappaletta.

Vuonna 2005 Ceebrolisticsin dub- ja elektrovaikutteinen *Ö* -ep ilmestyi. Levyn julkaisi Ceebrolisticsin oma levy-yhtiö Katusea yhdessä Fullsteam Recordsin kanssa. Levyltä julkaistiin myös single *Aintie / Sinainin*.

Ceebrolistics on suunnitellut jo pitkään uuden albumin julkaisemista. Uuden levyn julkaisuajankohdasta ei kuitenkaan ole vielä tietoa. 

Ceebrolisticsin jäsenet ovat olleet mukana myös monissa muissa projekteissa. Heitä on kuultu mm. Murmurecordingsin julkaisuilla ja vierailijoina monien muiden artistien levyillä. Pijall julkaisi keväällä 1999 oman soololevynsä nimeltä *The Cave* ja toisen *Stripped Anatomy of* -nimisen albumin maaliskuussa 2009 sekä tehnyt yhdessä serkkunsa RoopeK:n kanssa musiikkia nimellä Serkkupojat. RoopeK, joka tunnetaan myös nimillä **Mörkö**, **rrimöykk** ja **KoksuK**, on tehnyt useita mixtapeja ja tuottanut biittejä eri artisteille. Myös MattiP on julkaissut soolomateriaalia (mm. *Save the King* -albumin) sekä oman runokirjan, joka kantaa nimeä *Aavaavaa*.

Tällä hetkellä MattiP ja RoopeK järjestävät yhdessä DJ Dead-O:n sekä Non Personin (Niclas Kristiansson) Alas-klubia ja saman nimistä radio-ohjelmaa Bassoradiolla. RPK (Roope K) ja Julma-Henri julkaisivat Kutsu EP:n 9. joulukuuta 2010 ja albumin "HENRI" tammikuussa 2011.

Julkaisut
---------

### Äänitteet

* *Spring / Escape* (Ceebrodukshons) kasettisingle (1995)
* *Homeless Beats* (Ceebrodukshons) CD, kasetti, mukana myös runokirja (1997)
* *The Day of the People in Between* (Ceebrodukshons) 12", CD, kasetti (1998)
* *Hyviä juttuja / Me* (EMI (Finland)) 12", CDS (2000)
* *0.* (EMI (Finland)) 12", CD (2001)
* *Aintie / Sinainin* (Katusea) 10", CDS (2004)
* *Ö* (Katusea, Fullsteam) 12", CD (2005)

### Videot

* *Hyviä juttuja* (Ohjaus: Toni Haaksiluoto ja Henri Andersson) (2000)

Lähteet
-------

* Mikkonen, Jani: *Riimi riimistä – Suomalaisen hiphopmusiikin nousu ja uho*. Otava, 2004. ISBN 951-1-19361-9.

### Viitteet

1. 1 2  Mikkonen 2004: 146.
2. ↑  Mikkonen 2004: 148.

Aiheesta muualla
----------------

* Ceebrolistics Myspacessa (englanniksi)
* Lifesaver - Haastattelussa Ceebrolistics
**M/S Finnmarken** on norjalaisen Hurtigruten Group ASA -varustamon omistama vuonna 2002 valmistunut laiva.

Rakentaminen
------------

Alus tilattiin Kvaerner Kleven Skeppsvarvilta Ulsteinvikistä Norjasta. Sen köli laskettiin 10. marraskuuta 2000 telakkanumerolla 292 ja alus laskettiin vesille 15. syyskuuta 2001. Alus luovutettiin 3. huhtikuuta 2002 narvikilaiselle Ofotens og Vesteraalens Dampskibsselskap A/S:lle.

Käyttöhistoria
--------------

Alus aloitti 6. huhtikuuta 2002 neitsytmatkan telakalta Bergenin, Orkenyn, Dublinin, Southamptonin, Amsterdamin, Kööpenhaminan ja Oslon kautta Stavangeriin. Liikennöinnin Hurtigrutenilla Bergenin ja Kirkenesin välillä alus aloitti 20. huhtikuuta. Alus rekisteröitiin maaliskuussa 2006 Hurtigruten ASA::lle aluksen kotisatamana säilyessä Narvik.

Alus oli FMV:n Fredrikstadin telakalla 17.-23. huhtikuuta 2007, jolloin sen azipodit korjattiin. Alus vuokrattiin lokakuussa 2009 autralialaiselle yhtiölle majoitusalukseksi Fremantleen. Alus lähti 23. tammikuuta 2010 Norjasta ja se saapui 13. helmikuuta Kapkaupunkiin, josta se jatkoi matkaansa 15. helmikuuta Fremantleen. Vuokrasopimus päättyi 30. lokakuuta 2011 ja alus lähti Singaporeen telakalle marraskuussa.

Alus lähti joulukuussa Singaporesta ja se saapui Durbaniin 1. tammikuuta 2012. Alus aloitti liikennöinnin Hurtigrutenilla 16. helmikuuta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  faktaomfartyg.se

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **M/S Finnmarken**.
* M/S Finnmarken Hurtigruten ASA.  Arkistoitu 11.1.2012. Viitattu 25.01.2012. (englanniksi)
**M/S Exporter** (IMO 8820860) on ahvenanmaalaisen Birka Cargo Ab:n omistukseen rekisteröity ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 1991 Mačvanska Mitrovicassa, Jugoslaviassa ja Fosen Mekaniske Verksted -telakalla Fosenissa, Norjassa alus on varustettu. Kuollutta painoa *Exporterilla* on 5 409 tonnia ja jääluokitus on 1A eli se pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Alus on rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama on Maarianhamina.

Exporterin sisaraluksia ovat M/S Birka Transporter, M/S Birka Shipper, M/S Ahtela, M/S Aknoul ja M/S Amber.

Rederiaktiebolaget Eckerön ostettua Birka Cargon omistavan Birka Line Ab:n, jätettiin aluksien nimestä Birka -sana pois.

Käyttöhistoria
--------------

Vuonna 1991 alus luovutettiin Rederi Ab Gustaf Eriksonin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Maarianhamina. Tuolloin aluksen nimi oli *Granö*. Tämän jälkeen Transfennica aloitti liikennöinnin aluksella, reitillä Rauma–Lyypekki. Vuonna 1995 Granö rekisteröitiin United Shippingin omistukseen. Kotisatama säilyi Maarianhaminana. Saman vuoden aikana alus siirtyi Suomen ja saksalaisen Kielin satamakaupungin väliseen liikenteeseen. Lokakuussa 1996 alus palasi takaisin Rauman ja Lyypekin välille. Tammikuussa 1997 Granö aloitti liikennöinnin linjalla Hanko–Lyypekki. Tammikuussa 2000 ruotsalainen Korsnäs AB vuokrasi aluksen Ruotsin ja Länsi-Euroopan väliseen liikenteeseen.

Nykyisen omistajan, Birka Cargo Ab:n haltuun laiva rekisteröitiin tammikuussa 2002. Saman vuoden kesäkuussa alus sai nykyisen *Birka Exporter* -nimensä.

Aamulla 8. joulukuuta 2008 Birka Exporter törmäsi Pohjanmerellä troolariin ollessaan matkalla Belgian Antwerpeniin. Törmäyksen jälkeen alus meni Alankomaiden Amsterdamiin ja joutui muutamaksi päiväksi kuivatelakalle.

Alus liikennöi pääosin ruotsalaisen Holmen -paperiyhtiön lukuun, kuljettaen paperi- ja puutavaralastia Ruotsista Englantiin ja Saksaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Birka Exporter (IMO: 8820860) Vesseltracker.com. Viitattu 19.10.2008. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  M/S GRANÖ Fakta om Fartyg. Viitattu 19.10.2008. (ruotsiksi)
3. 1 2 3  m/v Birka Exporter Birka Cargo.  Arkistoitu 27.9.2007. Viitattu 26.4.2008. (englanniksi)
4. ↑  Birka Cargon nimeksi Eckerö Shipping *eckeroshipping.com*.
5. ↑  Muuri, Torsti: North Sea - Finland: Ms Birka Exporter - Collision with a trawler, deviated to Amsterdam. Finnlinesin tiedote, 8.12.2008. (viitattu 8.12.2008) (englanniksi)
6. ↑  Muuri, Torsti: North Sea - Finland: Ms Birka Exporter collision with a trawler - cargoes will be released in Amsterdam. Finnlinesin tiedote, 8.12.2008. (viitattu 8.12.2008) (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Fakta om Fartyg – M/S Granö (ruotsiksi)
* Birka Cargo (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Thérèse D.** (*Thérèse Desqueyroux*) on Claude Millerin ohjaama ranskalainen elokuva vuodelta 2012. Sen käsikirjoitus pohjautuu François Mauriacin romaaniin *Myrkyttäjätär* (1927). Elokuva jäi Claude Millerin viimeiseksi ohjaukseksi, sillä hän kuoli huhtikuussa 2012. Se esitettiin  vuonna 2012 Cannesin elokuvajuhlien päätöselokuvana kilpailun ulkopuolella.

Samasta aiheesta on Georges Franju ohjannut elokuvan *Therese, myrkyttäjätär* (1962).

Juoni
-----

Tapahtumat sijoittuvat 1920-luvun loppupuolen Lounais-Ranskaan. Thérèse Laroque suostuu menemään järkiavioliittoon, joka sitoo yhteen kaksi varakasta sukua. Tuleva puoliso on porvarillinen maanomistaja Bernard Desqueyroux. He asettuvat asumaan suvun maatilalle, joka sijaitsee laajan mäntymetsän keskellä. Bernard on intohimoinen metsästäjä ja pitää kiinni sukuperinteistä. Pian Thérèse kuitenkin tuntee tukahtuvansa avioliiton yksitoikkoisuuteen. Hän synnyttää tyttären Marien, mutta ikävystyminen tuntuu kasvavan päivä päivältä. Bernard kärsii epämääräisistä oireista, joihin hän saa lääkkeeksi arsenikkia. Thérèse käyttää tilaisuutta hyväkseen ja yrittää myrkyttää miehensä, mutta jää kiinni reseptin väärentämisestä. Hänen oma perheensä hylkää hänet, samoin hänen oma miehensä. Hän joutuu oikeuteen väitetystä murhayritykestä, mutta hänen miehensä ja tämän sukulaiset haluavat säilyttää kulissit maalaisyhteisössä ja kertovat tapahtumista oman versionsa. Syyte hylätään, ja Thérèse pidetään suljettuna taloon. Lopulta hän pääsee lähtemään ja muuttaa Pariisiin sillä ehdolla, että hän palaa vain häihin ja hautajaisiin.

Ensi-ilta Cannesin elokuvajuhlilla 2012.

Näyttelijä
----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Audrey Tautou  | … |  Thérèse Desqueyroux
  |
|  Gilles Lellouche  | … |  Bernard Desqueyroux
  |
|  Anaïs Demoustier  | … |  Anne de la Trave
  |
|  Catherine Arditi  | … |  Madame de la Trave
  |
|  Isabelle Sadoyan  | … |  Aunt Clara
  |
|  Stanley Weber  | … |  Jean Azevedo
  |
|  Francis Perrin  | … |  Monsieur Larroque
  |
|  Yves Jacques  | … |  Lawyer
  |
|  Alba Gaïa Kraghede Bellugi  | … |  Therese Larroque
  |

Lähteet
-------

1. ↑  2012 Official Selection *Festival De Cannes*.  Arkistoitu 26.1.2013. Viitattu 7.6.2017. (englanniksi)
2. ↑  Shoard, Catherine: Cannes 2012: Haneke v Audiard, but no shows from Malick or PT Anderson *The Guardian*.  19.4.2012. Viitattu 7.6.2017. (englanniksi)
3. ↑  Claude Miller’s last film to close the Festival de Cannes *Festival De Cannes*.  18.4.2012.  Arkistoitu 4.3.2016.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Thérèse Desqueyroux* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Barsine** (*Βαρσινη*, noin 363 eaa.-309 eaa.) oli persialaisen satraapin Artabazoksen vanhin tytär. Barsine oli Aleksanteri Suuren rakastajatar ja he saivat yhdessä pojan Herakleen.

Barsine meni jo nuorena naimisiin rodoslaisen Mentorin kanssa. Barsinen isä joutui pakenemaan perheineen Makedoniaan Filippos II:n hoviin vuonna 354 eaa. sen jälkeen kun hän oli kapinoinut kuningas Artakserkses III:a vastaan. Barsine tapasi luultavasti Filippoksen pojan Aleksanterin ja tämän opettajan Aristoteleen. Mentorin ansiosta Artakserkses armahti Artabazoksen ja tämä sai palata Persiaan. Mentor kuoli kuitenkin pian tämän jälkeen ja Barsine meni uusiin naimisiin Mentorin veljen Memnonin kanssa. 

Aleksanteri Suuri hyökkäsi Persiaan vuonna 334 eaa. ja aluksi persialaisia joukkoja häntä vastaan johti Memnon ja myöhemmin Barsinen veli Farnabazos. Barsine joutui viettämään tämän ajan Dareios III:n hovissa. Issoksen taistelun jälkeen Aleksanteri sai vangiksi Dareioksen perheen ja myös Barsinen. Plutarkhoksen mukaan kenraali Parmenion suostutteli Aleksanterin ottamaan Barsinen rakastajattarekseen. Barsine poikkesi muista persialaisnaisita siinä että osasi kreikkaa ja tunsi makedonialaisten tavat. 

Vuonna 327 eaa. Barsine synnytti Aleksanteri Suurelle pojan jolle annettiin nimeksi Herakles. Pian tämän jälkeen Aleksanteri kuitenkin otti vaimokseen Roksanen. Barsine palasi länteen ja hän asettui poikansa kanssa asumaan Pergamoniin. Vuonna 324 eaa. hän meni naimisiin Aleksanterin amiraalin ja lapsuudenystävän Nearkhoksen kanssa.

Aleksanterin kuoltua Nearkhos ehdotti Heraklesta Makedonian kuninkaaksi, mutta diadokit eivät suostuneet tähän koska tämä oli pojan isäpuoli. Vuonna 309 eaa. Polyperkhon yritti tehdä Herakleesta Makedonian kuninkaan, mutta tämä epäonnistui. Barsine ja Herakles teloitettiin pian tämän jälkeen.
Giovanni Battista Martini
**Giovanni Battista Martini** (24. huhtikuuta 1706 Bologna – 3. elokuuta 1784 Bologna) oli italialainen säveltäjä sekä musiikkiteoreetikko, -historioitsija, -kirjailija ja -pedagogi.

Martini sai opetusta viulisti-isältään, Luca Antonio Predieriltä (cembalo, laulu, urut) ja Giovanni Antonio Riccieriltä (kontrapunkti). Hänestä tuli Bolognan Pyhän Fransiskuksen basilikan musiikkijohtaja vuonna 1725, ja hän sai pappisvihkimyksen vuonna 1729. Martini avasi musiikkikoulun ja sai kansainvälistä mainetta pedagogiikallaan. Hänen johdollaan opiskelivat Johann Christian Bach, Wolfgang Amadeus Mozart, Christoph Willibald Gluck, Niccolò Jommelli ja André Grétry. Hän kävi kirjeenvaihtoa Martin Agricolan, Pietro Metastasion, Johann Joachim Quantzin ja Jean-Philippe Rameaun kanssa.

Martini keräsi kattavan kokoelman musiikkikirjallisuutta. Hänen kirjastonsa teosten määräksi musiikkihistorioitsija Charles Burney arvioi noin 17 000. Tästä kokoelmasta tuli Bolognan Kansainvälisen museon ja musiikkikirjaston pohja. Martinin sävellystuotantoon kuuluu *Litaniae* (1734), *12 Sonate d'intavolatura* (1742), *6 Sonate per l'organo ed il cembalo* (1747), *Duetti da camera* (1763), messuja ja oratorioita. Martinin tärkeimmät kirjalliset teokset ovat vuosina 1757–1781 työstetty, kesken jäänyt *Storia della musica* ja kaksiosainen *Saggio di contrappunto* (1774–1775).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Giovanni Battista Martini Britannica

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Armas Aleksanteri Hanttu** (1. heinäkuuta 1893 – 27. maaliskuuta 1957) oli suomalainen oopperalaulaja (tenori).

Hanttu oli 1920- ja 1930-luvuilla kiinnitettynä Kansallisoopperaan. Hanttu teki vuosina 1929, 1936 ja 1941 33 levytystä muun muassa J. Alfred Tannerin, Oskar Merikannon, Oskar Nyströmin, Pasi Jääskeläisen ja Emil Kaupin lauluista. Vuoden 1936 levytykset hän teki yhdessä Aapo Similän, Elli Rannan ja Aino Angerkosken kanssa ja vuoden 1941 levytykset Nils-Eric Fougstedtin johtaman Solistikuoron kanssa. Hanttu teki vuonna 1929 myös joitain levytyksiä Heikki Tuomisen kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Viihdemusiikin vaikuttajoen elinaikoja, koonneet Tero Halvorsen, Harri Hirvi ja J. J. Marjanen (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Encore Suomen Kansallisoopperan esityskanta : Armas Hanttu

Aiheesta muualla
----------------

* Armas Hantun levytyksiä Youtubessa
* Armas Hantun levytyksiä Doriassa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Armas Hanttu
Margot Hielscher Eurovision laulukilpailussa 1958
**Margot Hielscher** (29. syyskuuta 1919 Berliini – 20. elokuuta 2017 München) oli saksalainen näyttelijä ja laulaja. Hielscher esiintyi yli 50 elokuvassa vuosina 1939-1994.

Hielscher voitti vuonna 1957 saksalaisen *Zwei auf einem Pferd* -laulukilpailun kappaleella *Telefon, Telefon* ja tuli näin valituksi Saksan edustajaksi saman vuoden Eurovision laulukilpailuun. Kansainvälisessä kilpailussa kappale sijoittui neljänneksi. Vuonna 1958 Hielscher voitti tällä kertaa nimellä *Schlager 1958* käydyn Saksan euroviisukarsintakilpailun kappaleella *Für zwei Groschen Musik*. Tällä kertaa Hielscher sijoittui kansainvälisessä kilpailussa seitsemänneksi.

Hielscheriä pidetään myös Saksan ensimmäisenä naispuolisena Talk show -juontajana. Hän juonsi 1960-luvun puolivälissä Baijerin televisiossa ohjelmaa *Gast bei Margot Hielscher*.

Vuonna 1978 Hielscherille myönnettiin Bundesverdienstkreuz ja vuonna 1985 Filmband in Gold -palkinto.

Hielscher kuoli 97-vuotiaana 20. elokuuta 2017.

Valikoitu filmografia
---------------------

* *Das Herz einer Königin* (1940)
* *Auf Wiedersehn, Franziska!* (1941)
* *Liebespremiere*
* *Frauen sind keine Engel* (1943)
* *Hallo, Fräulein* (1949)
* *Der blaue Strohhut* (1949)
* *Liebe auf Eis* (1950)
* *Nachts auf den Straßen* (1952)
* *Des Teufels Erbe* (1952)
* *Heimweh nach dir* (1952)
* *Schlagerparade* (1953)
* *Jonny rettet Nebrador* (1953)
* *Salto Mortale* (1953)
* *Bei Dir war es immer so schön* (1954)
* *Die Mücke* (1954)
* *Mörderspiel* (1961)
* *Wälsungenblut* (1965)
* *Salto Mortale* (1969, TV-sarja)
* *Die Kette* (1977, TV-elokuva)
* *Der Zauberberg* (1982)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Margot Hielscher ist tot *spiegel.de*. Viitattu 17.3.2022. (saksaksi)
2. ↑  Germany: Zwei auf einem Pferd *eurovisionworld.com*. Viitattu 17.3.2022.
3. ↑  Margot Hielscher *eurovision.tv*. Viitattu 17.3.2022.
4. ↑  Germany: Schlager 1958 *eurovisionworld.com*. Viitattu 17.3.2022.
5. ↑  Margot Hielscher *eurovision.tv*. Viitattu 17.3.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |

 |
**Giovanni Battista Vitali** (18. helmikuuta 1632 Bologna – 12. lokakuuta 1692 Bologna) oli italialainen säveltäjä. Hän oli maansa ensisijainen jousille sävelletyn kamarimusiikin tekijä Arcangelo Corellia edeltäneenä aikana.

Vitali oli Maurizio Cazzatin oppilas. Hän aloitti noin vuonna 1658 toimintansa sellistinä Basilica di San Petroniossa, Bolognassa. Vuonna 1674 hän oli toinen ja vuonna 1684 ensimmäinen musiikillinen johtaja Modenan Francesco II:n palveluksessa. Vitalin julkaistut teokset koostuvat pääasiallisesti triosonaateista, joihin kuuluu sekä kirkollista että maallista tyyliä edustavia töitä. Häneltä on säilynyt myös huomattava määrä tansseja. Monia hänen teoksistaan säilytetään Modenan Biblioteca Estensessä.

Myös Vitalin poika Tomaso Antonio Vitali oli säveltäjä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Britannica: Giovanni Battista Vitali
2. ↑  AllMusic.com: Giovanni Battista Vitali

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: Giovanni Battista Vitali: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Enkelten putous** (engl. *Angels Fall*) on kirjailija Nora Robertsin 2008 valmistunut menestysteos. Kirjasta on tehty myös elokuva.
Kirjan pääosassa on Reece Gilmore. Elokuvassa Reeceä näytteli Heather Locklear.

Juoni
-----

Reece Gilmore matkustaa pitkän matkan Bostonista, idästä Wyomingissa sijaitsevaan Angels Fallin pikkukaupunkiin. Hän oli
alun perin vain läpikulkumatkalla, ilman minkäänlaista päämäärää, mutta hän tarvitsee kipeästi lisää rahaa, ja aloittaa työt
Angels Fistiläisessä ravintolassa, Angel Foodissa, jota johtaa tiukka, mutta reilu Joanie. Uudessa työpaikassaan Reece saa uuden
ystävän, Linda-Gailin.
Reece tutustuu jännityskirjailija Brodyyn, mieheen jonka huomaa vievän häneltä jalat alta. Brody on sinkku, vaikka moni
Angels Fistin nainen onkin jahdannut häntä iät ja ajat. 
Reece ei kerro taustastaan paljoakaan muille ihmisille. Bostonissa hän työskenteli Maneo-nimisessä ravintolassa, johon tehtiin
armoton verilöyly, juuri kun Reecen oli määrä siirtyä muualle töihin. Verilöylyssä Reece menetti työtoverinsa, joita oli tottunut pitämään perheenään.
Kokemus sai hänen mielensä järkkymään rajusti, ja hän vietti puolisen vuotta psykiatrisessa sairaalassa.
Eräänä aamuna Reece lähtee vapaapäivän kunniaksi patikoimaan. Patikkaretkellään hän joutuu murhan ainoaksi silminnäkijäksi. Kun hän kertoo
asiasta muille, mm. Seriffi Mardsonille, kukaan ei usko häntä. Paitsi Brody, Joanie, ja Linda-Gail.
Asiat valkenevat, ja paljastuu, että Seriffi, joka kieltäytyi uskomasta Reeceä, olikin itse murhan takana.

Tässäkin, kuten useassa muussakin kirjassa on kuitenkin onnellinen loppu. Reece jää Angels Fistiin Brodyn ja
saamiensa ystävien kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Nora Roberts - Enkelten putous *booky.fi*. Viitattu 24.8.2022.
**Armas Urho Fredman**, sukunimi vuodesta 1940 *Rauhamies,* (26. elokuuta 1888 Halikko – 25. joulukuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen elokuva-alan studiopäällikkö, lavastaja ja kuvausapulainen.

Fredman oli kuvaajan apulaisena jo Suomi-Filmin vuonna 1920 valmistunutta ensimmäistä elokuvaa Ollin oppivuodet kuvattaessa. Hän oli kuvausapulaisena kaikkiaan 25:ssä Suomi-Filmin elokuvassa vuosina 1921-1931. Fredman oli sitten Suomi-Filmin studiopäällikkönä 1928–1935 kunnes hän siirtyi vuonna 1936 Jäger-Filmi Oy:n palvelukseen lavastajaksi. Jäger-Filmin palveluksessa hän lavasti viisi elokuvaa vuosina 1936–1940. Fredman oli myös pienten sivuosien esittäjänä ainakin 11 elokuvassa vuosina 1923–1939.

Armas Fredmanin tytär Maija-Liisa (Maisu) Fredman (myöhemmin Siiriäinen) oli 1937–1938 näyttelijänä kolmessa Jäger-Filmin elokuvassa.

Armas Fredmanin lavastustöitä
-----------------------------

* Korkein voitto (1929), lavastaja Karl Fagerin apulaisena
* Tukkipojan morsian (1931)
* Olenko minä tullut haaremiin! (1932)
* Herrat täysihoidossa (1933)
* Meidän poikamme merellä (1933)
* Ne 45000 (1933), toisena lavastajana
* Pikku myyjätär (1933)
* Voi meitä! Anoppi tulee (1933)
* Siltalan pehtoori (1934)
* Mies Marseillesta (1937)
* Tukkijoella (1937)
* Elinan surma (1938), kuvaaja ja toinen lavastaja
* Simo Hurtta (1940)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kari Uusitalon henkilöesittely Armas Fredmanista EloNetissä


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
Giovanni Antonini
**Giovanni Antonini** (s. 1965 Milano) on italialainen kapellimestari, joka on esiintynyt myös huilistina ja barokkinokkahuilistina. Hän on soveltanut historiallisia esityskäytäntöjä ohjelmistoon, joka on ulottunut romantiikan aikakauden musiikkiin saakka.

Antonini opiskeli huilunsoittoa Civica Scuola di Musicassa ja kiinnostui nokkahuilusta sekä historiallisista esityskäytännöistä Geneven Centre de Musique Anciennessa. Vuonna 1985 hän oli mukana perustamassa Il Giardino Armonico -barokkiorkesteria, jonka kapellimestari hänestä tuli vuonna 1989. Antoninin johdolla barokkiorkesteri on tehnyt yhteistyötä sekä historiallisten esityskäytäntöjen alan toimijoiden (Christophe Coin, Giuliano Carmignola) että valtavirtaisten esiintyjien (Katia ja Marielle Labèque, Viktoria Mullova) kanssa. Teldec-levymerkille Antonini ja Il Giardino Armonico tekivät 1990-luvulla ja 2000-luvun alussa sarjan menestyksekkäitä levytyksiä erityisesti Antonio Vivaldin ja Johann Sebastian Bachin teoksista. Cecilia Bartolin kanssa levytetty *The Vivaldi Album* (2000) palkittiin Grammylla, ja lisäksi Antonini on saanut muun muassa lukuisia Echo Klassik -palkintoja. Antoninin johdolla työskennelleisiin esiintyjiin ovat kuuluneet myös muiden muassa Kristian Bezuidenhout, Isabelle Faust, Sol Gabetta, Sumi Jo, Emmanuel Pahud ja Giovanni Sollima.

Vuoden 2005 paikkeilla Antonini alkoi johtaa myös 1800-luvun ohjelmistoon kuuluvien teosten esityksiä. Hän pääsi johtamaan Salzburgin Mozarteum-orkesteria, Kammerorchester Baselia, Berliinin filharmonikkoja, Concertgebouw-orkesteria, Zürichin Tonhalle-orkesteria, Leipzigin Gewandhaus-orkesteria, Lontoon sinfoniaorkesteria, Los Angelesin filharmonikkoja ja Chicagon sinfoniaorkesteria. Hän eteni Mozarteum-orkesterin ja Kammerorchester Baselin päävierailijaksi. Antonini on noussut esiin myös oopperakapellimestarina. Oopperaa hän on johtanut esimerkiksi La Scalassa, Opernhaus Zürichissä, Salzburgin musiikkijuhlilla ja Theater an der Wienissä. Hän on työskennellyt puolalaisen Wratislavia Cantans -festivaalin taiteellisena johtajana.

Teldec-levymerkille Il Giardino Armonicon kanssa tekemiensä levytysten lisäksi Antonini on levyttänyt muun muassa Decca Recordsille ja johtanut Kammerorchester Baselia Ludwig van Beethovenin sinfonioiden kokonaislevytyksellä Sony Classical Recordsille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Giovanni Antonini AllMusic
2. 1 2 3 4  Giovanni Antonini Il Giardino Armonico


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Agathe Tykhen pyhäkkö** (joskus *Agathe Tykhen temppeli*) eli **Filadelfeion** (m.kreik. Φιλαδέλφειον) oli antiikin aikainen Tykhelle eli hyvän onnen henkilöitymälle omistettu pyhäkkö Kýnthos-vuoren länsirinteessä Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Artemista esittävä pronssireliefi pyhäköstä. Deloksen arkeologinen museo.
Pyhäkön rakennutti Ptolemaios II Filadelfos 200-luvulla eaa. Se oli alun perin omistettu kuningatar Arsinoelle, joka oli Ptolemaioksen sisar ja puoliso, ja korotettiin jumalattareksi kuolemansa jälkeen noin vuonna 270 eaa. Arsinoe yhdistettiin usein Agathe Tykheen eli hyvään onneen, ja kumpikin kuvattiin yleensä yhdessä runsaudensarven kanssa. Lopulta Agathe Tykhen kultti peitti kuningattaren kultin alleen. Deloksella pyhäkkö tunnettiin alun perin kuninkaan mukaan nimellä Filadelfeion, mutta piirtokirjoituksen mukaan pelkästään Agathe Tykhen pyhäkkönä viimeistään vuonna 166 eaa.

Pyhäköstä on säilynyt vain sen perustukset ja pylväiden alaosia. Vuoren rinteellä sijaitsee myös niin kutsuttu Kynthoksen luola. Vuoren huipulla sijaitsee Kynthoksen Zeuksen ja Athenen pyhäkkö.

Lähteet
-------

1. 1 2  "Delos", *Greek Island Hopping 2008*, s. 216–225. Thomas Cook Publishing, 2008. ISBN 978-1-84157-839-2.
2. 1 2  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "Delos, Greece", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2  Sanctuary of Agatha Tyche, Delos, Cyclades, Greece Harvard University Library.  Arkistoitu 9.11.2016. Viitattu 8.11.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Agathe Tykhen pyhäkkö** Wikimedia Commonsissa
**Karhunruohokasvit** (Tofieldiaceae) on Alismatales-lahkoon kuuluva yksisirkkaisheimo. Siihen luetaan 3–5 sukua ja 31 lajia, jotka kasvavat enimmäkseen pohjoisen pallonpuoliskon lauhkeilla ja viileillä alueilla. Heimo on levinnyt myös Etelä-Amerikan pohjoisosien ja Kiinan erillisalueille. Suomen kasvistoon kuuluu heimon lajeista pohjankarhunruoho eli karhunruoho (*Tofieldia pusilla*).

Tuntomerkit
-----------

Karhunruohokasvien tuntomerkkeihin kuuluvat miekkamaiset lehdet, jotka ovat sivuilta litistyneitä (tavallisesti lehdet ovat litteitä selkä-vatsa-suuntaisesti), joten lehdet ovat syrjittäin. Lehtiasento on kaksirivinen.

Kukinto on terttumainen ja siinä on suojuslehtiä. Suvussa *Harperocallis* suojukset puuttuvat ja kukat sijaitsevat yksittäin. Kunkin kukan alla on ulkoverhiö (calyculus), jossa on 1–3 lehteä; ulkoverhiö puuttuu kuitenkin eräiltä karhunruohoilta (*Tofieldia*). Kukat ovat huomaamattomia ja tyypillisiä kolmilukuisia ja viisikiehkuraisia yksisirkkaiskukkia. Kehälehdet ovat tavallisesti erilliset. Kukassa on mesiäisiä. Sikiäin on varrellinen ja emilehdet ovat kasvaneet yhteen. Kunkin emilehden kärjessä on oma vartalonsa, mutta suvussa *Isidrogalvia* vartaloita on vain yksi. Kussakin emilehdessä on viisi tai useampia siemenaiheita, joiden varret ovat joko suoria tai jossain määrin taipuneita. Hedelmä on tavallisesti liiteluomainen kota, toisinaan tuppilo. Siemenet sijaitsevat hedelmässä vinosti ja niissä on ulokkeet. Kromosomiluku on n = (14) 15 (16).

Anatomiaa
---------

Nilasolukossa on syysoluja. Siiviläputkien plastideissa on myös monikulmaisia kiteitä. Ilmaraot anomosyyttisiä. Heteenponnen tapetum on rauhasmainen. Mikrosporogeneesi simultaaninen. Siemenaiheessa on hypostaasi ja integumentista muodostunut obturaattori. Antipodisolut eivät ole monitumaisia.

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. 2001–: Angiosperm Phylogeny Website: Tofieldiaceae (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Karhunruohokasvit – Tofieldiaceae Suomen Lajitietokeskus. Viitattu 16.1.2021.
2. 1 2 3 4  Stevens 2001–, Viitattu 17.5.2012

Aiheesta muualla
----------------

* ITIS: Tofieldiaceae (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q868540
* Wikispecies: Tofieldiaceae
* CoL: 626QK
* EoL: 8176
* EPPO: 1TOFF
* Fossilworks: 182975
* GBIF: 3724
* GRIN: 1370
* iNaturalist: 71426
* IPNI: 982817-1
* IRMNG: 115484
* ITIS: 810130
* NBN: NHMSYS0020824577
* NCBI: 85243
* NZOR: 4a22e2eb-1400-4917-883f-2b4956691d87
* Open Tree of Life: 449210
* Panartic Flora: 17
* Plazi: DA697CF9-8932-8D08-B619-DF988740D530
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:982817-1
* Tropicos: 50324768
* VASCAN: 230
* WFO: wfo-7000000617

 |

 |
**Enkelipölyä** on Reijo Mäen esikoisromaani vuodelta 1985.

Juoni
-----

Nuoren Tommin pitäisi alkaa rakentaa uraa pakasteiden markkinoinnissa ja sitoutua parisuhteessa, mutta vapaus kiinnostaa enemmän. Kaverin kirje Tukholmasta saa jättämään kaiken ja palaamaan Ruotsiin. Kaveria ei kuitenkaan löydy, ja näyttää siltä, että tämä on sekaantunut huumerikollisuuteen ja todennäköisesti jo kuollut.

Teemat
------

Kirjan taustalla ovat Mäen kokemukset nuoruuden kesätöistä, asumisesta ja elämisestä Tukholmassa sekä oma työuran alkutaival. Mäen tuotannon toistuvat elementit, huorat, rikolliset, juopot ja narkkarit, taiteilijat, homot, rappeutunut varakkaampi väki, ketkut maahanmuuttajat ja naiivit maailmanparantajat ovat läsnä jo ensimmäisessä teoksessa. Samoin irtoseksi, uhkapeli ja armeijamuistelot.

Mäki on kertonut jo lapsena päättäneensä, että hänestä tulee kirjailija. 24-vuotiaana porilaisessa yksiössä hän antoi itselleen yhden mahdollisuuden kokeilla matkakirjoituskoneella, onko hänestä siihen.

Lähteet
-------

1. ↑  Mäki, Reijo: *Yhden tähden mies*, s. 176. Otava, 2009 (haastattelu alun perin julkaistu 2001).
**Agathias** (m.kreik. ᾿Αγαθίας, noin 536–582) oli runoilija ja historioitsija, joka oli kotoisin Myrinasta Vähästä-Aasiasta. Hän on yksi tärkeimmistä lähteistä keisari Justinianus I:n ajalta.

Agathias opiskeli Aleksandriassa ja siirtyi vuonna 554 Konstantinopoliin. Siellä hän jatkoi opintojansa ja toimi asianajajana. Hän kirjoitti kokoelman *Dafniaka* joka koostui lyhyistä rakkausrunoista. Agathias kokosi myös antologian oman aikansa ja antiikin runoilijoiden epigrammeista.

Justinianuksen kuoleman jälkeen Agathiaan ystävät ylipuhuivat hänet kirjoittamaan historian omasta ajastaan. Agathiaan teos käsittää vuodet 552–558 ja on suora jatko Prokopioksen teoksille. Agathias myös matkii teoksessaan Prokopioksen tyyliä. Teos kertoo pääasiassa Itä-Rooman kamppailusta gootteja, vandaaleja frankkeja ja persialaisia vastaan. Edward Gibbon kuvailee Agathiasta "runoilijana ja reetorina", vastakohtana Prokopiokselle joka on "valtionmies ja sotilas".*lähde?* On myös huomautettu, että Agathias ilmeisesti oli vain nimellisesti kristitty.

Agathias on ainut tunnettu lähde vuonna 529 tapahtuneesta Ateenan akatemian sulkemisesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Agathias Encyclopedia Britannica. Viitattu 26.3.2014. (englanniksi)
2. 1 2  Vasilios Makrides: *Hellenic Temples and Christian Churches: A Concise History of the Religious Cultures of Greece from Antiquity to the Present*, s. 242. NYU Press, 2009. ISBN 9780814795682. Teoksen verkkoversio (viitattu 26.3.2014).


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
	+ 3
	+ 4
	+ 5
	+ 6
	+ 7
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani
	+ 2

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Armando Trovaioli** (myös **Trovajoli**; 2. syyskuuta 1917 Rooma, Italia – 1. maaliskuuta 2013 Rooma, Italia) oli italialainen pianisti ja säveltäjä, joka tuli tunnetuksi tuotteliaana elokuvamusiikin tekijänä. Trovaioli sävelsi myös tunnettuja italialaisia musikaaleja, kuten *Rugantino* ja *Aggiungi un posto a tavola*. Elokuvien joukossa ovat *Boccaccio ’70* (1962), *Miehet ja Antonia* (1977), *Perhe* (1987) ja *Mitä kello on?* (1989).

Elämä
-----

Trovaioli aloitti musiikin ja pianonsoiton oppimisen kuusivuotiaana. Toisen maailmansodan aikana Trovaioli taisteli Albaniassa ja Kreikassa. Sodan jälkeen vuonna 1948 hän valmistui Rooman Conservatorio Santa Cecilia -konservatoriosta.

Trovaioli oli Italian arvostetuin jazzmuusikko ja hän edusti Italiaa vuoden 1949 International Jazz Festival -festivaaleilla Pariisin Salle Pleyelissa. Hän soitti näinä aikoina ja myöhemminkin maailman arvostetuimpien jazzmuusikoiden kuten Duke Ellingtonin, Miles Davisin, Chet Bakerin, Stéphane Grappellin ja Django Reinhardtin kanssa.

Trovaioli sävelsi yli kolmensadan elokuvan ääniraitaa ja hän teki yhteistyötä merkittävien elokuvaohjaajien kuten Vittorio De Sican, Mario Monicellin, Ettore Scolan, Luigi Magnin, Dino Risin, Antonio Pietrangelin, Marco Vicarion ja Alberto Lattuadan kanssa.

Trovaioli oli vuosina 1962–1969 naimisissa näyttelijä Pier Angelin kanssa.

Kunnianosoitukset
-----------------

Trovaiolille myönnettiin parhaan musiikin David di Donatello -palkinnot vuosina 1978 ja 1984 sekä David di Donatello elämäntyöstä vuonna 2007. Hän oli lisäksi ehdolla tavallisten David di Donatellojen saajaksi vuosina 1990, 1991, 1996 ja 2001.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Biography *trovajoli.it*. Viitattu 21.3.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Armando Trovaioli** Wikimedia Commonsissa

* Armando Trovaioli Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Armando Trovaioli Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee tietokonetta. Agát on saamelainen naisen etunimi.* 

**Agat** oli ensimmäinen 8-bittinen sarja PC-mikrotietokone, joka oli valmistettu Neuvostoliitossa. Kone oli kloonattu (kopioitu) Apple II:sta. Ensimmäinen Agat tietokone esiteltiin Moskovan messuilla vuonna 1983. Agatia on valmistettu enimmäkseen vuosina 1984-1990, joitakin vielä vuonna 1993.

Agat perustui pääasiassa suunniteltuun Apple II PC, mutta Neuvostoliitto edellytti tiettyjä muutoksia suunnitteluun. Ensisijainen näihin kuuluva oli MOS 6502 mikroprosessori jonka korvaamiseksi käytettiin "jaettavaa 588-sarjaa" mikroprosessoria, joka oli simuloitu 6502 käskykannalla.

Tuotantoja
----------

Alkuperäisen mallin lisäksi on valmistettu eri versioita Agat-tietokoneesta

* Agat-4
* Agat-7
* Agat-8
* Agat-9

Koneita valmistettiin sotateollisuuden yrityksessä LEMZ Moskovan Linovon piirissä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  ?
3. ↑


Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Agat computer
Niccolò Paganinin omistama, Bartolomeo Guarnerin rakentama Il Cannone-viulu. 
**Bartolomeo Giuseppe Guarneri** (1698 Cremona – 1744 Cremona), kutsuttu myös nimellä *del Gesù* oli italialainen viulunrakentaja. Hänen isoisänsä oli viulunrakentaja  Andrea Guarneri, Guarnerin viulunrakentajasuvun perustaja.

Elämänvaiheita
--------------

Bartolomeo Guarneri aloitti uransa isänsä oppipoikana ehkä vuonna 1720. Ajat olivat vaikeat, sillä monet Cremonan viuluverstaista joutivat tuolloin lopettamaan toimntansa tai ne päätyväit Stradivariuksen alaisuuteen. Guarneri jätti isänsä verstaan vuonna 1722, eikä oli varmaa tietoa missä hän on sen jälkeen oleskellut. 

Tuolta ajalta on säilynyt erittäin harvinainen merkitä, jossa Bartolomeo Guarneri käyttää signeerausta *Andreae Nepos*, joka tarkoittaa sitä että hän yritti toimia itsenäisesti isänsä verstaan ulkopuolella. Asiakirjamerkintöjen mukaan hän osallistui vuonna 1728 erään majatalon remontointiin. Vuonna 1730, isän sairastuttua, hän palasi isänsä verstaaseen päätoimiseksi viulunrakentajaksi. 

Elämänsä viimeisinä vuosina, vuosina 1740 -1744, Bartolomeo Guarneri kehitti viulunrakentamisensa mestarilliseksi. Hänen rakentamistaan viuluista tuli sekä esteettisesti että tekniksesti erittäin korkeatasoisia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4   Dilworth, J: The Bromptons Book of Violin and Bow Makers, 2012, s. 249

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat

 |

 |
**Juan Bosch Gaviño** (30. kesäkuuta 1909 Concepción de La Vega, Dominikaaninen tasavalta – 1. marraskuuta 2001 Santo Domingo, Dominikaaninen tasavalta) oli dominikaanilainen kirjailija ja vasemmistopoliitikko. Hän nousi Dominikaanisen tasavallan presidentiksi helmikuussa 1963, mutta syrjäytettiin vallankaappauksessa saman vuoden syyskuussa.

Poliittinen ura
---------------

Bosch tunnettiin Rafael Trujillon aikana diktatuurin arvostelijana ja hän joutui maanpakoon 1937. Pari vuotta myöhemmin hän perusti Partido Revolucionario Dominicano -puolueen. Trujillon diktatuurin kaaduttua Bosch voitti Dominikaanisen tasavallan presidentinvaalit joulukuussa 1962. Hänen onnistui saada kannatusta sekä köyhiltä talonpojilta että keskiluokalta ja älymystöltä. Boschin laatima uusi perustuslaki vei valtaa suurmaanomistajilta, kirkolta, elinkeinoelämältä ja armeijalta. Tämä johti siihen, että armeija kaappasi vallan syyskuussa 1963 ja Bosch joutui uudelleen maanpakoon. Hän pääsi palaamaan kaksi vuotta myöhemmin, ja hänet suostuteltiin osallistumaan vaaleihin. Hän ei kuitenkaan turvallisuutensa takia uskaltanut kampanjoida tosissaan. Bosch erosi PRD-puolueesta 1970-luvulla ja perusti uuden Partido de la Libración Dominicana -puolueen. Hän osallistui puolueensa ehdokkaana useisiin presidentinvaaleihin vuoteen 1994 saakka, mutta ei koskaan tullut valituksi.

Perintö
-------

Boschin presidentinkausi jäi lyhyeksi, mutta hänellä katsotaan olleen tärkeä osa maansa demokratian kehityksessä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Juan Bosch *Britannica*. Viitattu 6.12.2022. (englanniksi)
2. ↑  Skatvik, Frida: Juan Bosch *Store norske leksikon*.  6.11.2020. Viitattu 6.12.2022. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Juan Bosch** Wikimedia Commonsissa


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Bartholomew Sulivan
**Bartholomew James Sulivan** (18. marraskuuta 1810 Tregew, lähellä Falmouthia – 1. tammikuuta 1890 Bournemouth) oli brittiläinen amiraali ja hydrografi.

Sulivanin isä oli vara-amiraali Thomas Ball Sulivan. Vuosina 1831–1836 Sulivan toimi Robert FitzRoyn alaisuudessa HMS *Beaglen* luutnanttina samalla maailmanympärimatkalla, johon myös Charles Darwin osallistui. Ison-Britannian sekaantuessa Uruguayn sisällissotaan Sulivan osallistui vuonna 1845 piiritetyn Montevideon puolustukseksi käytyyn meritaisteluun argentiinalaisia vastaan. Hän palveli joitain vuosia Falklandsaarilla, ja erottuaan välillä laivastosta hän asui siellä perheineen vuosina 1848–1851. Hänen poikansa oli ensimmäinen Falklandsaarilla syntynyt Ison-Britannian kansalainen. Sulivan ja Darwin pysyivät elinikäisinä ystävinä, ja Sulivan lähetti Darwinille Falklandsaarilta keräämiään fossiileja.

Krimin sodan aikana Britannian kuninkaallisen laivaston hydrografi Sir Francis Beaufort lähetti Sulivanin avustamaan Charles Napierin komentamaa Itämeren-laivastoa Suomen vaikeakulkuisten aluevesien kartoituksessa. Hän toimi samalla HMS *Lightningin* kapteenina. Elokuun 1854 Bomarsundin taistelussa Sulivan luotsasi brittien ja ranskalaisten sotalaivat kapean Ängösundin salmen läpi Lumparnille taisteluasemiin. Hän myös laati elokuun 1855 Viaporin pommituksen taistelusuunnitelman.

Vuosina 1856–1865 Sulivan oli Board of Traden jäsen, mutta joutui jättämään paikkansa terveyssyistä. Hän siirtyi vuonna 1863 laivaston reserviin kontra-amiraalina. Hänet ylennettiin reservissä vara-amiraaliksi 1870 ja amiraaliksi 1877.

Galápagossaariin kuuluva saari Bartolomé on nimetty Sulivanin mukaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Raoul Johnsson & Ilkka Malmberg: *Kauhia Oolannin sota – Krimin sota Suomessa 1854–1855*, s. 146, 414, 417, 443. John Nurmisen säätiö, Helsinki 2013.
2. 1 2  Sulivan, Sir Bartholomew James (englanniksi) Oxford Dictionary of National Biography. Viitattu 13.9.2020.
3. 1 2  Bartholomew James Sulivan (englanniksi) Darwin Correspondence Project, Cambridgen yliopisto. Viitattu 14.9.2020.
4. ↑  Bartolomé (englanniksi) Galapagos Conservancy. Viitattu 14.9.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Gwendolyn Sontheim Meyer** (s. lokakuu 1961) on yhdysvaltalainen miljardööriperijätär. Hän edustaa Cargill-suvun viidettä sukupolvea ja omistaa lähteestä riippuen joko noin 7 tai noin 11 prosenttia perheyhtiönä toimivasta yhdysvaltalaisesta Cargill -suuryhtiöstä. Yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi maaliskuussa 2018 Sontheim Meyerin varallisuudeksi 4,7 miljardia dollaria (7 % osuus).

Cargill on suuri Yhdysvaltain Minnesotan osavaltion Wayzatasta käsin johdettu erityisesti maataloustuotteiden tuotantoa ja kauppaa harjoittava yrityskonserni, jonka liikevaihto oli keväällä 2017 päättyneeltä tilivuodelta noin 110 miljardia dollaria. Cargill-suku piti hallussaan noin 87,2 prosenttia yhtiön osakkeista. 

Sontheim Meyer on Cargil-suvun neljännen sukupolveen kuuluneen Marion MacMillanin ainoa lapsi. Sontheim Meyer syntyi vuonna 1961 ja kasvoi Sveitsiissä vuoteen 1978 saakka. Tällöin hän aloitti opinnot Dana Hallissa, Massachusettsin osavaltion Wellesleyssä toimivassa oppilaitoksessa. Yliopisto-opinnot hän suoritti Menlo Collegessa ja San Diegon osavaltionyliopistossa. Hän on naimisissa, kaksi lasta. Hän asuu Kaliforniassa Rancho Santa Fessä. Hänellä on hevostila ja lentolupakirja. Hän osallistuu esteratsastuskilpailuihin. Hän on voittanut lajissa esimerkiksi Swiss Grand Prix -palkinnon Geneven kansainvälisistä hevoskilpailusta vuonna 2011. Hän on etseratsastushevosten ohella sponsoroinut joillain hevoshankinnoillaan myös yhdysvaltalaista olympiatason kouluratsastusta.

Lähteet
-------

1. ↑  The World's Billionaires List (Maailman dollarimiljardöörit, naiset)  6.3.2018. Forbes, forbes.com. Viitattu 13.4.2018. (englanniksi)
2. ↑  441. Gwendolyn Sontheim Meyer (Maailman dollarimiljardöörien 441. sija)  6.3.2018. Forbes, forbes.com. Viitattu 13.4.2018. (englanniksi)
3. 1 2 3  400. Gwendolyn Sontheim Meyer $4.74B (Bloomberg Billionaires Index)  13.4.2018. bloomberg.com. Viitattu 14.4.2018. (englanniksi)
4. ↑  Arkistoitu kopioPrix Credit Suisse – Jockey Club  2011. chi-geneve.ch.  Arkistoitu 14.4.2018. Viitattu 13.4.2018. (englanniksi)
5. ↑  Lindsay Berreth: Seidel Gets New Grand Prix Ride  3.1.2013. chronofhorse.com. Viitattu 13.4.2018. (englanniksi)
**XIV talviolympialaisissa** Sarajevossa vuonna 1984 **alppihiihto** oli yhdettätoista kertaa olympialaisten ohjelmassa. Alppihiihdossa järjestettiin kuusi kilpailutapahtumaa: pujottelu, suurpujottelu ja syöksylasku sekä miehillä että naisilla.

Miehet
------

### Pujottelu


| Sija | Maa | Kilpailija |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Yhdysvallat | Phil Mahre | 1.39,41 |
| 2 | Yhdysvallat | Steve Mahre | 1.39,62 |
| 3 | Ranska | Didier Bouvet | 1.40,20 |

  

### Suurpujottelu


| Sija | Maa | Kilpailija |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Sveitsi | Max Julen | 2.41,18 |
| 2 | Jugoslavia | Jure Franko | 2.41,41 |
| 3 | Liechtenstein | Andreas Wenzel | 2.41,75 |

  

### Syöksylasku


| Sija | Maa | Kilpailija |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Yhdysvallat | Bill Johnson | 1.45,59 |
| 2 | Sveitsi | Peter Müller | 1.45,86 |
| 3 | Itävalta | Anton Steiner | 1.45,95 |

Naiset
------

### Pujottelu


| Sija | Maa | Kilpailija |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Italia | Paoletta Magoni | 1.36,47 |
| 2 | Ranska | Perrine Pelen | 1.37,38 |
| 3 | Liechtenstein | Ursula Konzett | 1.37,50 |

  

### Suurpujottelu


| Sija | Maa | Kilpailija |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Yhdysvallat | Debbie Armstrong | 2.20,98 |
| 2 | Yhdysvallat | Christin Cooper | 2.21,38 |
| 3 | Ranska | Perrine Pelen | 2.21,40 |

  

### Syöksylasku


| Sija | Maa | Kilpailija |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Sveitsi | Michela Figini | 1.13,16 |
| 2 | Sveitsi | Maria Walliser | 1.13,41 |
| 3 | Tšekkoslovakia | Olga Charvátová | 1.13,53 |

Lähteet
-------

* *Talviurheilun tähdet*, WSOY 1986, s. 382–384

Alppihiihto olympialaisissa
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1994 |
1998 |
2002 |
2006 |
2010 |
2014 |
2018 |
2022


Talviolympialaisten 1984 lajit
Alppihiihto |
Ampumahiihto |
Jääkiekko |
Maastohiihto | 
Mäkihyppy | 
Ohjaskelkkailu |
Pikaluistelu |
Rattikelkkailu |
Taitoluistelu |
Yhdistetty  
 Näytöslajit:Vammaisalppihiihto