recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kankaanpään Suunnistajat** on pohjoissatakuntalainen suunnistuksen erikoisseura Kankaanpäästä. Seuran pääasiallisena lajina on kesäsuunnistus. Lisäksi Kankaanpään Suunnistajat toimii niin pyörä-, hiihto-, ampuma- ja tarkkuussuunnistuksen parissa. Seura on myös laatinut MOBO-suunnistusratoja.

Kankaanpään Suunnistajat panostaa etenkin nuorisotoimintaan ja harrastajien lisäämiseen. Lisäksi seura pyrkii edistämään kunto- ja harrastesuunnistusta. Se järjestää kesäkaudella viikoittaisia kuntosuunnistuksia, joihin muutamana kertana vuodessa liittyy myös yösuunnistus. Kankaanpään Suunnistajat järjestää myös erilaisia kilpailuja ja suunnistustapahtumia.

Kankaanpään Suunnistajat on ollut järjestämässä Jukolan viestiä kahdesti. Ensimmäisen kerran vuonna 1975 (tällöin järjestäjä oli Kankaanpään Urheilijoiden suunnistusjaosto) sekä toisen kerran 2004 Jämijärvellä yhdessä Ikaalisten Nousevan Voiman kanssa. Lisäksi se järjesti vuonna 2014 Nuorten Jukolan. Suunnistuksen yleisen sarjan pitkän matkan SM-kilpailuja seura on järjestänyt vuonna 2002 Laviassa ja vuonna 2020 Siikaisten Sisun kanssa Siikaisissa. Fin5-suunnistusviikon seura on järjestänyt Länsi-Lavian Loiskeen kanssa vuonna 2007.

Seuran urheilijoista pyöräsuunnistaja Pekka Niemi on voittanut useita lajin EM- ja MM-mitaleita.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yleisesittely *Kankaanpään Suunnistajat ry.*. Viitattu 4.10.2021.
2. ↑  MOBO ja kiintorastit *Kankaanpään Suunnistajat ry.*. Viitattu 4.10.2021.
3. ↑  Voittajajoukkueet *Jukolan viesti*. Viitattu 4.10.2021.
4. ↑  SM Pitkä 2002 *Kankaanpään Suunnistajat ry.*. Viitattu 4.10.2021.
5. ↑  Suunnistuksen pitkän matkan SM-kilpailut R1+R2 *Kankaanpään Suunnistajat ry.*. Viitattu 4.10.2021.
6. ↑  Majasaari, Reijo: Lavia ja Kankaanpää Finn5-isäntinä *ts.fi*.  13.7.2007. Viitattu 18.10.2023.
7. ↑  Niemi Pekka | *www.suunnistusliitto.fi*. Viitattu 4.10.2021.
**Jari-Erik Nurmi** (11. lokakuuta 1956 Pori – 9. lokakuuta 2017 Jyväskylä) oli Jyväskylän yliopiston psykologian professori. Nurmi oli assistentti Turun yliopistossa vuosina 1980–1984 ja Helsingin yliopistossa vuosina 1984–1990, Suomen akatemian nuori tutkija vuosina 1990–1996, ja vuodesta 1996 hän oli Jyväskylän yliopiston psykologian professori kuolemaansa asti Hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1995. Vuodesta 2005 Nurmi oli Örebron yliopiston kunniatohtori. Hänen tutkimusalojaan olivat motivaatio ja oppiminen sekä motivaatio elämän siirtymävaiheissa. Hän johti Jyväskylän yliopistossa toimivaa vuonna 2006 perustettua Suomen Akatemian Oppimisen ja motivaation huippututkimusyksikköä. Nurmi kirjoitti sekä yksin että muiden kanssa lukuisia psykologiaa käsitteleviä kirjoja. Nurmella on kolme lasta.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2  *Kuka kukin on 2009*, s. 718.
2. ↑  Professori Jari-Erik Nurmi on kuollut.  *Keskisuomalainen*, 11.10.2017, s. 6.
3. ↑  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 496. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑
8. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Google Scholar
* ORCID

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kukkola** on vanha sukutila Joensuussa, joka toimii kokouspaikkana ja virkistys- ja matkailukohteena. 

Kukkolan tila sijaitsee lähellä Joensuun kantakaupunkia Karhunmäen kaupunginosassa Valtatie 6:n ja Valtatie 9:n lähellä. Sen osoite on Vanha valtatie 70. Rovasti ja opetusministeri Antti Kukkonen viljeli tilaa vuosina 1919-1958. Tilan omisti myöhemmin hänen tyttärensä Katri Kukkonen. Vuonna 1991 tila siirtyi testamenttilahjoituksena Pohjois-Karjalan maataloussäätiölle. Suurin osa metsistä siirtyi Joensuun kaupungille vuonna 2007. 

Nykyinen päärakennus on vuodelta 1889. Tilalla on arboretum eli puulajipuisto sekä marttojen vuonna 2002 perustama näytepuutarha. Antti Kukkosen historiasta kertoo kotimuseo sekä erikoinen muistomerkki Hiljainen huone. Lapsille on perinneseikkailupolku ja Katrin metsäpolku, aitan vintillä on taidenäyttelytila.

Kiinteistö Oy Kukkolan koulutus- ja lomakeskuksen toimitusjohtajana työskenteli 1989–1997 agronomi, maanviljelysneuvos Veikko Puolanne. Kukkola toimi SPR:n pakolaiskeskuksena vuosina 1990-1992.

Lähteet
-------

* *Kägi*, Karjalaisen kesälehti 2010: Kukkola kutsuu seikkailuun
* Kukkolan kotisivu Viitattu 30.1.2023

### Viitteet

1. ↑  Mönkkönen, Mauri: Maanviljelysneuvos Veikko Puolanne (1922–2006). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 20.5.2010. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 30.1.2023.
2. ↑  Simola, Marja: *Maatalouden hyväksi 40 vuotta: Pohjois-Karjalan Maataloussäätiö*, s. 33-36. Joensuu: Pohjois-Karjalan Maataloussäätiö, 2010. ISBN 978-952-92-6927-3.
**Jari Lindholm** (31. joulukuuta 1960 Helsinki – 20. lokakuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen toimittaja. Hän menehtyi yllättävään sairauskohtaukseen kotonaan 55-vuotiaana.

Lindholm työskenteli huhtikuusta 2006 kuolemaansa saakka *Suomen Kuvalehden* toimittajana. Sitä ennen hän toimi vuoden 2004 alusta *Seuran* päätoimittajana ja vuosina 2000–2003 *Helsingin Sanomien* Nyt-liitteen esimiehenä. Hän työskenteli *Helsingin Sanomissa* myös ulkomaantoimittajana, sunnuntaitoimituksessa ja Kuukausiliitteessä sekä reportterina Aasiassa.

Maaliskuussa 2015 Lindholm palkittiin Bonnierin Suurella journalistipalkinnolla 2014 kategoriassa vuoden juttu. Palkinto myönnettiin Punaisen Ristin kenttäsairaalan työstä Sierra Leonessa kertovasta reportaasista "Sairaala" sekä sen jatkojutusta "Minulla ei ole ebolaa – pelkkä ajatuskin on naurettava".

Lindholm toimi Julkisen sanan neuvoston jäsenenä ja varapuheenjohtajana.

Lindholm oli koulutukseltaan filosofian maisteri.

Vuonna 1990 WSOY julkaisi teoksen *Kalašnikov Cocktail*, Lindholmin matkakirjan kriisialueilta.

Tunnustukset
------------

* Bonnierin vuoden juttu 2014, "Sairaala", "Minulla ei ole ebolaa – pelkkä ajatuskin on naurettava", Suomen Kuvalehti

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 30.10.2016. s. C 13
2. ↑  Veli-Pekka Lehtonen: Palkittu toimittaja Jari Lindholm on kuollut *Helsingin Sanomat*.  21.10.2016. Viitattu 10.10.2021.
3. ↑  Elina Järvinen: Jari Lindholm on kuollut *Suomen Kuvalehti*.  21.10.2016. Viitattu 21.10.2016.
4. 1 2  Jari Lindholm Seuran päätoimittajaksi *MTV Uutiset*.  26.11.2003.  Arkistoitu 21.10.2016. Viitattu 11.3.2015.
5. ↑  Seuran päätoimittaja irtisanoutui *MTV Uutiset*.  7.4.2006. Viitattu 11.3.2015. [vanhentunut linkki]
6. ↑  Reportaasi ebolaepidemiasta Vuoden juttu *MTV Uutiset*.  11.3.2015.  Arkistoitu 2.4.2015. Viitattu 11.3.2015.
7. ↑  Hei hei, Lindholm! *Markkinointi & Mainonta*.  30.11.2007. Viitattu 11.3.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Jari Lindholm Twitterissä
* Jari Lindholmin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
**Elektrometallurgiska Aktiebolaget** oli vuosina 1915–1935 toiminut suomalainen metallin valmistaja. Yhtiön perustivat 1915 diplomi-insinööri Berndt Grönblom ja vapaaherra Gustaf Aminoff. Heidän omistuksensa säilyi yhtiössä sen olemassa olon ajan.

Rautaromusta harkkorautaa
-------------------------

Yhtiön valmistusohjelmaan kuului alkuvaiheessa rautaromusta tuotetun harkkoraudan, piiraudan ja karbidin valmistus. Piiraudalla oli yhtiön perustamisvaiheessa suuri kysyntä Venäjällä. Yhtiöllä oli sulatot vuodesta 1916 Ruokolahden Vuoksenniskan kylässä ja 1916–1920 Nokialla. Vuoksenniskan sulaton oli tarkoitus saada käyttämänsä sähkö Tornatorin Tainionkosken voimalasta, mutta ensimmäinen maailmansota viivytti voimalan valmistumista ja esti myös tuotannossa tarvittavien komponenttien muun muassa sulatusuunien hiilielekrodien saannin. Sodan jälkeen vuonna 1926 Elektrometallurgiska Aktiebolaget alkoi valmistaa rautalejeerinkejä ja 1931 volframirautaa (FeW).

Rinnalle toinen yritys - Vuoksenniska Oy
----------------------------------------

*Pääartikkeli: Oy Vuoksenniska Ab*
Vuonna 1926 yhtiön omistajat perustivat rinnalle Oy Vuoksenniska Ab:n, joka rakennutti Vuoksenniskan sulaton yhteyteen puuhiomon. Elektrometallurgiska Ab yhdistettiin 1933 tähän yhtiöön, ja puuhiomon sekä sulaton toiminta jatkui nyt nimellä Oy Vuoksenniska Ab. 

Uusi yhtiö rakensi 1935–1938 Imatralle uuden rautatehtaan, joka hyödynsi vuonna 1935 valmistuneen Outokumpu Oy:n Imatran kuparitehtaan tuotannossa sivutuotteena syntyvää kiisutuhkaa. Uudella tehtaalla oli 12 000 kW:n sähkömasuuni ja kaksi 25 tonnin valokaariuunia. Imatralla valmistettiin kobolttia, kromi- ja molybdeenirautaa, harkkorautaa ja kranaattiterästä sekä valssattuja terästuotteita kuten rautatiekiskoja. Puuhiokkeen valmistus sen sijaan päättyi 1939.

Lähteet
-------

* Suomen Elinkeinoelämän Keskusarkisto : Elektrometallurgiska Aktiebolaget (Arkistoitu – Internet Archive)
* Suomen Elinkeinoelämän Keskusarkisto : Imatra Steel Oy (Arkistoitu – Internet Archive)
* VirtuaaliVuoksi : Imatran rauta- ja terästehdas

### Viitteet

Kirjallisuutta
--------------

* Laakasuo, Risto: *Berndt Grönblom ja hänen yrityksensä.* Ovako 1985. ISBN 951-99702-2-3 (sid.), ISBN 951-99702-3-1 (nid.).
* Blomgren, Christer: *Puuhiokkeesta rautaan ja teräkseen: roiskeita ja sirpaleita Vuoksenniska-yhtiön ja sen edeltäjän Elektrometallurgiska ab:n vuosikymmeniltä.* Imatra Steel 1996. ISBN 9789529082551.
* Blomgren, Christer: *Rautainen leipäpuu. Muistoja ja muistelmia Elektrometallurgiska AB:n ja Vuoksenniska-yhtiön tehtailta ja kaivoksilta.* Imatra Steel 1999. ISBN 952-91-1654-3.

Aiheesta muualla
----------------

*
**Kiinan–Mongolian sota** oli vuosina 1913–1915 käyty sotilaallinen yhteenotto Mongolian ja Kiinan välillä. Yhteenottoja tapahtui lähinnä Sisä-Mongoliassa ja sota päättyi lopulta mongolihyökkääjien vetäytymiseen alueelta Venäjän painostuksesta.

Tausta
------

Mongolian itsenäistyttyä vuonna 1911 35 Sisä-Mongolian 49:tä lippueista ilmaisi halunsa liittyä uuteen valtioon. Alueella alkoikin sattua puolisotilaallisten joukkojen yhteenottoja. Sisä-Mongolialainen ruhtinas Utai hyökkäsi kiinalaisia vastaan Jirimin alueella 20. elokuuta 1912 saatuaan aseita Mongolian hallinnolta. Hänet kuitenkin lyötiin ja syyskuuhun mennessä hänen joukkonsa olivat paenneet Mongoliaan. Toinen paikallinen toimija ennen varsinaista sotaa oli Togtakhu Taiji.

Sota
----

Mongolian hallinto ryhtyi virallisesti sotatoimiin alueella vasta saatuaan lupauksia venäläisistä aseista ja koulutuksesta tammikuussa 1913. Sisä-Mongolian Shiliin Gol ja Ulaanchab-liitot määrättiin 23. tammikuuta nostamaan 2 000 miestä aseisiin. Joukot lähtivät liikkeelle vasta helmikuun puolella. Kesän aikana joukot valloittivat muun muassa Linxin, Dolonnuurin, Zhangjiakoun (Kalgan) ja Guisuin (Hohhot). Lähes kaikki joukkojen komentajat olivat sisämongolialaisia. Heihin lukeutui esimerkiksi Babujab ja Damdinsürüng. Tavallisten joukkojen pääosa koostui khalka- ja sisämongoleista, joiden lisäksi joukkoihin lukeutui sekalainen joukko kiinalaisia ja mongolialaisia puolisotilaallisia ryhmiä. Yhteensä heitä oli noin 7 000–8 000.

Joukkojen alkumenestyksen jälkeen heidän aseistuksensa kehnous alkoi näkyä. Mukana oli vain viisi tykkiä ja ammuksista oli pulaa. Lisäksi joukkojen mukana taistellut ruhtinas Nasun’arbijikhu loikkasi kiinalaisten puolelle. Mongolialaiset yrittivät saada lisää apua Venäjältä ja tästä syystä Sain Noyan Khan Namnangsürüng vieraili Pietarissa. Venäläiset kuitenkin kieltäytyivät tukemasta sotaa. Tästä syystä mongolialaiset päättivät vetäytymisestä takaisin.
UWUWUWUUUW

Seuraukset
----------

Sota loppui virallisesti vuonna 1915 Kyakhtan trilateraalisopimuksella. Paikanpäältä Sisä-Mongoliasta tulleet sotilaat saivat kuitenkin pitää aseensa ja he palasivat takaisin kotiseuduilleen käyden sissisotaa vuoteen 1917 Babujabin johdolla. Kiinan–Mongolian sota tuotti Mongolialle suuren ulkomaanvelan Venäjälle. Vuoteen 1916 mennessä velkasumma oli 332 000 kultaruplaa ja se muodosti viidenneksen valtion rahan kulutuksesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Christopher P. Atwood: *Encyclopedia of Mongolia and the Mongol Empire*, s. 503. Facts On File, 2004. ISBN 0-8160-4671-9. (englanniksi)
KfW:n pääkonttoria Frankfurt am Mainissa.
**KfW** (alun perin saks. *Kreditanstalt für Wiederaufbau*, "jälleenrakentamisen luottolaitos") on saksalainen valtio-omisteinen pankkikonserni ja kehityspankki, jonka pääkonttori on Frankfurtissa. Pankki rahoittaa muun muassa yritysten ja teollisuuden ympäristönsuojeluinvestointeja ja neuvoo asiakkaitaan. Pankki toimii ensisijaisesti Saksan valtion hankkeiden edistäjänä. Tärkein asiakas on Saksan taloudellisen yhteistyön ja kehityksen ministeriö (BMZ) ja sen hankkeiden rahoitus. Myös monet muut Saksan ministeriöt sekä Euroopan unionin kehityshankkeet ovat KfW:n asiakkaita.

KfW perustettiin vuonna 1948. Perustaminen liittyi toisen maailmansodan jälkeiseen Euroopan jälleenrakennusohjelmaan eli Marshall-apuun.

Vuonna 2016 Global Finance Magazine -aikakauslehti luokitteli KfW:n Saksan turvallisimmaksi pankiksi. Pankin tase oli vuoden 2015 lopussa 547,603 miljardia Yhdysvaltain dollaria (503,0 mrd. EUR) ja suurten luottoluokittajien antamat luottoluokitukset olivat AAA (Fitch), Aaa (Moody's) ja AAA (S&P).

Hyvän luottoluokituksensa vuoksi kehityspankki saa kerätyksi edullista lainarahaa markkinoilta. Vuonna 2015 tällaista rahaa haettiin 4,3 miljardia euroa. Lisäksi KfW:n kehityspankki sai vuonna 2015 Saksan valtiolta yhteensä 2,2 miljardia euroa budjettirahaa. Pankki voi näin välittää suhteellisen matalakorkoisia luottoja edelleen omille luotonsaajilleen. Osa toiminnasta on Saksan kehitysaputoimintaa, jota ei peritä avunsaajilta takaisin. Pankki kertoi, että vuonna 2015 se ohjasi yhteensä 6,7 miljardia euroa (pääosin lainarahaa) maailmanlaajuisesti lähes 70 maahan ja kaikkiaan 307 eri hankkeeseen ja ohjelmaan. Noin 44 prosenttia sen budjetista meni Saharan eteläpuoleisen Afrikan kohteisiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Company Overview of KfW (myös välilehti People) bloomberg.com. Viitattu 19.2.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Arkistoitu kopioKfW Group at a Glance. Success in numbers kfw.de.  Arkistoitu 27.7.2018. Viitattu 19.2.2017. (englanniksi)
3. 1 2  Arkistoitu kopioThe organisation of KfW Group kfw.de.  Arkistoitu 28.9.2020. Viitattu 19.2.2017. (englanniksi)
4. 1 2  Overview of KfW Development Bank – Facts and figures (pdf)  3/2016. kfw-entwicklungsbank.de. Viitattu 19.2.2017. (englanniksi)
5. ↑  Andrew Cunningham: World’s Safest Banks 2016: Country Winners  18.11.2016. Global Finance Magazine, gfmag.com.  Arkistoitu 20.2.2017. Viitattu 19.2.2017. (englanniksi)
Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
**Jyränkö** oli Heinolassa vuosina 1890–1901 ilmestynyt sanomalehti.

Kirjakauppias A. Raution perustama *Jyränkö* oli Heinolan ensimmäinen sanomalehti. Kaupungin seminaarin opettajakunnan tukemana se oli linjaltaan kristillis-siveellinen, valistushenkinen ja suomenmielinen. Sortovuosina kenraalikuvernööri Bobrikov yllättäen lakkautti *Jyrängön* pysyvästi, jolloin Heinola jäi useiksi vuosiksi ilman sanomalehteä.

Lehti ilmestyi aluksi kerran, vuodesta 1891 lähtien kahdesti ja vuodesta 1899 kolmesti viikossa. Sen levikki oli 1400 kappaletta vuonna 1897. Päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät D. K. Kröger (1890), O. A. Forsberg (1891), Joh. Walve (1891), K. E. Sonck (1892–1893), Kuuno A. Bäckman (1893–1894), K. K. B. Wickstrand (1894–1896) ja K. A. Järvi (1899).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suomen lehdistön historia 5: Hakuteos Aamulehti – Kotka Nyheter*, s. 219–220. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-239-1.

Aiheesta muualla
----------------

* *Jyränkö* digitoituna kansalliskirjastossa
Vaasan kaupunginlääkäri, taiteenkerääjä ja -lahjoittaja Karl Hedman 1910-luvulla.
**Karl Gustaf Wilhelm Hedman** (23. syyskuuta 1864 Vaasa – 29. huhtikuuta 1931 Vaasa) oli suomalainen lääkäri, taidekeräilijä ja mesenaatti.

Hedmanin vanhemmat olivat nahkuri Gustaf Adolf Hedman ja Natalia Ignatjeff. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1884 Vasa Svenska Lyceumista ja opiskeli sen jälkeen Helsingin yliopistossa, josta valmistui filosofian kandidaatiksi 1888, filosofian maisteriksi 1890, lääketieteen kandidaatiksi 1891 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1895. Hän toimi Vaasan kaupunginlääkärinä vuodet 1910–1929. Professorin arvonimi Hedmanille myönnettiin 1924.

Vuodesta 1892 lähtien Hedman keräsi erilaista historiallista esineistöä ja taidetta käsittäneen kokoelman, joka hänen kuolemansa jälkeen lahjoitettiin Pohjanmaan museolle Vaasaan. Hedman toimi myös museon johtokunnassa vuodesta 1899 aina kuolemaansa saakka. Hän oli suuresti vaikuttamassa vuonna 1930 valmistuneen uuden museorakennuksen syntyyn ja se nimettiinkin Hedmanin mukaan. Taidetta hän osti Ruotsiin ja Keski-Eurooppaan tekemiltään matkoilta sekä eri taidekauppiailta, joista merkittävin oli Gösta Stenman. 1920-luvun alussa Hedman hankki laajan kokoelman Venäjän tsaariperheelle kuulunutta hopeaesineistöä, jota Pietarista välitti antiikkikauppias Walter Sjöberg.

Karl Hedmanin puoliso oli Elin Hasselblatt, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1897. Lapsettomaksi jäänyt pariskunta perusti vuonna 1931 säätiön hallinnoimaan kokoelmiaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  HEDMAN Karl Gustaf Wilhelm. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.   Viitattu 19.3.2016.
2. ↑  POHJANMAAN MUSEON HISTORIA Pohjanmaan museo. Viitattu 19.3.2016.
3. ↑  KARL HEDMANIN HOPEAKOKOELMA Pohjanmaan museo. Viitattu 19.3.2016.
4. ↑  KARL HEDMAN Vaasan seutu.  Arkistoitu 29.3.2016. Viitattu 19.3.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Hedmanin säätiön kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Larkas vuonna 1961
**Helge Nestor Olavi Larkas** (vuoteen 1935 **Lindberg**, 30. syyskuuta 1913 Helsinki – 6. toukokuuta 1984 Vantaa) oli suomalainen yleisesikuntaeversti sekä nykyaikainen viisiottelija ja miekkailija.

Sotilasura
----------

Larkas valmistui kadettikoulusta vuonna 1937. Talvisodassa hän palveli autoupseerina ja viestiupseerina kotijoukkojen esikunnassa. Jatkosodassa hän toimi 5. divisioonan esikunnassa viestitoimiston päällikkönä, Viestipataljoona 3:n komentajana, maasotakoulun viestiopettajana ja Rajajääkäriprikaatin viestikomentajana.

Myöhemmän sotilasuransa aikana Larkas toimi muun muassa sotilasasiamiehenä Tukholmassa, Kööpenhaminassa ja Oslossa 1958–1961, Oulun sotilaspiirin päällikkönä 1962–1963, Viestirykmentin komentajana 1964–1966 sekä Pääesikunnan viestintäosaston päällikkönä 1967–1970. Eläköidyttyään sotilasuralta hän toimi Yleisradion turvallisuuspäällikkönä vuodesta 1970 alkaen.

### Ylennykset

* Vänrikki 1937
* Luutnantti 1939
* Kapteeni 1941
* Majuri 1944
* Everstiluutnantti 1956
* Eversti 1963

Urheilijana
-----------

Larkas edusti Suomea Lontoon 1948 kesäolympialaisissa. Nykyaikaisessa viisiottelussa hän toiseksi parhaana suomalaisena sijoittui viidenneksi. Kalpamiekkailun joukkuekilpailussa hän karsiutui alkuerissä. Helsingin 1952 ja Melbournen 1956 olympialaisissa Larkas toimi Suomen nykyaikaisen viisiottelujoukkueen johtajana ja Méxicossa 1968 juryn jäsenenä.

Larkas oli Suomen nykyaikaisen viisiottelun liiton päävalmentaja vuosina 1951–1953 ja 1954–1958 sekä hallituksen jäsen ja varapuheenjohtaja vuosina 1952–1959. Kansainvälisen liiton UIPM:n hallituksen jäsen hän oli vuosina 1962–1972. Kansallisella tasolla Larkas kilpaili myös suunnistuksessa, ammunnassa ja pesäpallossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kuka kukin on (Aikalaiskirja 1978) *Project Runeberg*.  1978. Viitattu 24.7.2019.
2. ↑  Ylennyksiä ja eroja puolustusvoimissa.  *Helsingin Sanomat*, 24.10.1963, s. 6. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 25.1.2022.
3. 1 2  Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 163. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.
Forssan kehräämöalueen rakennuksia.
**Forssan kehräämöalue** on Forssan keskustassa sijaitseva kulttuuri- ja koulutuskeskus, joka on perustettu entisen Forssan puuvillatehtaan tiloihin. Alueella toimivat muun muassa Forssan museo, Forssan luontomuseo, kaupunginkirjasto, Lounais-Hämeen musiikkiopisto, Hämeen ammattikorkeakoulu, Wahren-opisto sekä lukuisia liikeyritykiä, kuten ravintoloita ja kahviloita.

Kehräämöalue muodostaa noin kilometrin päässä sijaitsevan kutomon kanssa Forssan teollisuusyhdyskunnan, joka on yksi Museoviraston määrittelemistä valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.

Historia
--------

Forssan puuvillatehdas sai alkunsa vuonna 1849, kun ruotsalainen liikemies Axel Wilhelm Wahren perusti kehräämön Loimijoen Kuhalankosken rannalle Tammelaan. Vuonna 1859 se yhdistyi lähistöllä toimineen kutomon kanssa Forssa Oy:ksi. Tehdasalueen rakennuksia suunnitteli Turun ja Porin läänin lääninarkkitehti Georg Theodor Chiewitz. Rakennuksista ovat säilyneet muun muassa kehräämö, jätekehräämö, paja, puusepänverstas, valimo, voimalaitos ja puuvillamakasiini. Kehräämön alueelle rakennettiin myös puisto, jonne sijoitettiin tehtaanjohtajien asunnot, koulu ja lääkärintalo. Puiston rakennuksia suunnitteli Chiewitzin lisäksi 1800-luvun jälkipuoliskolla myös arkkitehti Theodor Decker. Tehtaiden ympärille syntyneestä kylästä muodostettiin lopulta Forssan kauppala vuonna 1923, josta puolestaan tuli kaupunki 1964.

Kehräämö lopetti toimintansa vuonna 1979, jonka jälkeen entisessä pumpulimakasiinissa aloitti Forssan museo jo vuotta myöhemmin. Myöhemmin alueelle on syntynyt myös lukuisia muita toimintoja. Nykyään alueella toimii mm. Hämeen ammattikorkeakoulu, kansalaisopisto (Wahren-opisto), päiväkoti, kirjasto ja keilahalli.

Lähteet
-------

1. ↑  Forssan Kehräämöalue Forssan seudun matkailuneuvonta. Viitattu 1.10.2017.
2. ↑  Forssan teollisuusyhdyskunta *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*.  22.12.2009. Museovirasto. Viitattu 1.10.2017.
3. 1 2  Metsäranta, Pinja: Forssan teollisuusalue on vanhinta Forssaa *Kulttuuriympäristömme.fi*.  16.6.2011. Ympäristöministeriö; Opetus- ja kulttuuriministeriö; Museovirasto.  Arkistoitu 2.10.2017. Viitattu 1.10.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Forssan kehräämöalue** Wikimedia Commonsissa
**Kipland "Kip" Phillip Kinkel** (s. 30. elokuuta 1982) on yhdysvaltalainen murhaaja.

Masennuksesta kärsinyt 15-vuotias Kinkel surmasi kotonaan Oregonissa Ruger puoliautomaattipistoolilla vanhempansa, Faith Kinkelin ja Bill Kinkelin 20. toukokuuta 1998.

Seuraavana päivänä aamulla Kinkel lähti aseistautuneena Thurston High Schooliin, josta hänet oli erotettu edellisenä päivänä ampuma-aseen hallussapidon vuoksi ja aloitti ammuskelun. Kaksi oppilasta, 16-vuotias Ben Walker ja 17-vuotias Mikael Nicholauson, saivat surmansa ja 35 muuta henkilöä haavoittui.

Kesken ammuskelun Kinkelin aseesta loppuivat panokset. Lataamisen aikana eräs haavoittunut oppilas taklasi hänet. Useat oppilaat saapuivat tämän jälkeen pitämään Kinkelistä kiinni ennen poliisien saapumista.

Poliisiasemalla Kinkel tempaisi taskustaan veitsen ja huusi poliisille: "Ammu minut, tapa minut!" Poliisi suihkutti Kinkelin päälle pippurisuihketta. Kinkel sanoi myöhemmin, että hän oli toivonut poliisin ampuvan hänet.

Kinkel kertoi motiiviksi vanhempiensa murhaan halun suojella heitä häpeältä, jonka aiheuttaisi tulevalla kouluammuskelulla. 

Oikeudenkäynnissä Kinkelin asianajaja vetosi tämän mielenterveystaustaan ja toivoi, että Kinkel selviäisi 30–40 vuoden vankeusrangaistuksella. Kinkelin katsottiin kuitenkin toimineen täydessä ymmärryksessä, ja hänet tuomittiin 111 vuoden vankeusrangaistukseen marraskuussa 1999. Hänellä ei ole mahdollisuutta päästä ehdonalaiseen vapauteen vaan tuomio on istuttava kokonaan.

Kinkel anoi kesäkuussa 2007 uutta oikeudenkäyntiä syyntakeettomuuteen vedoten. Kaksi psykiatria on todistanut, että Kinkelillä oli tapahtumahetkellä merkkejä paranoidisesta skitsofreniasta. Elokuussa 2007 Marionin osavaltion oikeus epäsi pyynnön uudesta oikeudenkäynnistä.

Kipland Kinkel istuu tuomiotaan Oregon State Correctional Institutionissa, Salemissa, Oregonissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Howe Verhovek, Sam: Teenager To Spend Life in Prison For Shootings *The New York Times*.  11.11.1999. Viitattu 21.4.2008. (englanniksi)
2. ↑  McCall, William: Doctors: Kinkel hid schizophrenia *Katu.com*.  19.6.2007.  Arkistoitu 18.4.2008. Viitattu 21.4.2008. (englanniksi)
3. ↑  Judge denies Kip Kinkel's request for a new trial *Katu.com*.  7.8.2007.  Arkistoitu 18.4.2008. Viitattu 21.4.2008. (englanniksi)
Johan Henrik Liljeroos
**Johan Henrik Liljeroos** (27. toukokuuta 1851 Tampere – 4. tammikuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, kunnallisneuvos ja valtiopäivämies.

Liljeroosin vanhemmat olivat värjärimestari Henrik Liljeroos ja Maria Heikintytär. Hän kävi yläalkeiskoulun ja harjoitti ammattiopintoja Ruotsissa 1871–1872. Liljeroos oli isänsä perustaman värjäysliikkeen johdossa 1878–1914 ja muodosti siitä 1919 osakeyhtiön nimellä H. Liljeroos Oy. Liljeroosin aikana tehdas uusittiin kokonaan ja sen yhteyteen perustettiin villakehräämö.

Liljeroos oli säätyvaltiopäivillä porvarissäädyssä Tampereen edustaja 1899, 1900 ja 1904–1905. Hän oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen 1878–1909.

Liljeroos oli naimisissa vuosina 1875–1924 Julia Maria Högströmin (k. 1924) kanssa. Heidän poikiaan olivat pappi ja kirjailija Heikki Julius Linnove, H. Liljeroos Oy:n toimitusjohtajana vuodesta 1929 toiminut Väinö Henrik Liljeroos (1880–1946) ja vuorineuvos Eino Henrik Liljeroos.

Lähteet
-------

1. ↑  Kunnallisneuvos H. J. Liljeroos kuollut. *Helsingin Sanomat*, 5.1.1939, s. 7.
2. 1 2 3 4  Aikalaiskirja 1934 (Projekt Runeberg)
3. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 5, p. 651
4. 1 2  H. Liljeroosin historiaa (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 191–192. Helsinki: Otava, 1921.
**Nathan Adewale Temitayo Tella** (s. 5. heinäkuuta 1999) on ammattilaisjalkapalloilija, joka pelaa hyökkäävänä keskikenttäpelaajana tai oikean laitahyökkääjänä Bundesliigan Bayer Leverkusenissa. Hän on syntynyt Englannissa ja pelaa Nigerian maajoukkueessa.

| Nathan Tella |
| --- |
| Koko nimi | Nathan Adewale Temitayo Tella |
| Syntymäaika | 5 heinäkuuta 1999 (ikä 24) |
| Syntymäpaikka | Lambeth, Englanti |
| Pituus | 173 senttiä |
| pelipaikka | Hyökkäävä keskikenttäpelaaja, oikea laitahyökkääjä |
| Joukkueen tiedot |
| Seura | Bayer Leverkusen |
| Pelinumero | 19 |
| junioriseurat |
| 2007–2017 | Arsenal |
| 2017–2020 | Southampton |

Ura Varhainen ura Nathan Tella varttui Stevenagessa, Hertfordshiressä, ja opiskeli Edwinstree Middlen koulussa ja sitten Freman yliopistossa, molemmat Buntingfordin kaupungissa. Hän jätti GCSE-kokeidensa jälkeen vuonna 2015 Kymmenen vuoden Arsenalissa Tella vietti aikaa oikeudenkäynnissä Readingissa ja Norwich Cityssä ennen kuin hän siirtyi soutchamtoniin huhtikuussa 2017. 

Southampton FC Heinäkuussa 2019 hän jatkoi sopimustaan ​​seuran kanssa vuodella ennen kuin allekirjoitti kolmen vuoden jatkosopimuksen heinäkuussa 2020. 19. kesäkuuta 2020 Tella debytoi vaihtopelaajana Southamptonin 3–0-voitossa Norwich Citystä. 11. helmikuuta 2021 hän teki ensimmäisen tehopisteensä syöttämällä Stuart Armstrongin maaliin FA Cupin viidennen kierroksen 2–0-voitossa Wolverhampton Wandererssia vastaan. Helmikuun 23. päivänä Tella aloitti ensimmäisen Valioliigan 3–0-tappionsa Leeds Unitedille. 15. toukokuuta Tella teki ensimmäisen Valioliiga-maalinsa 3–1-voitossa Fulhamia vastaan. 6. tammikuuta 2022 Tella allekirjoitti uuden kolmen ja puolen sopimuksen Southamptonin kanssa.

Burnley (laina) 11. elokuuta 2022 Tella liittyi Burnleyyn kauden mittaiselle lainalle. 11. helmikuuta 2023 hän teki uransa ensimmäisen hattutempun 3–0-voitossa Preston North Endiä vastaan, joka oli hänen joukkueensa kymmenes peräkkäinen liigavoitto, ja kuukautta myöhemmin hän teki toisen hattutempun 3–1-voitossa. Hull Cityä vastaan .

Bayer Leverkusen 27. elokuuta 2023 Bundesliiga-seura Bayer Leverkusen ilmoitti allekirjoittaneensa Tellan viisivuotisen sopimuksen 20 miljoonan punnan siirtosummalla.
**Kihlaero** tarkoitti Suomessa vuoden 1929 avioliittolain mukaan kihlauksen purkautumista. Kihlauksen purkautumisella oli aiemmin vaikutusta kihlakumppaneiden välisiin oikeussuhteisiin.

Säännökset Suomen avioliittolaissa
----------------------------------

Kihlauksen purkautumisesta oli aiemmin säännökset vuoden 1929 avioliittolaissa, sen 7–9 §:ssä. Nämä säännökset kumottiin vuonna 1987 avioliittolakiin tehtyjen muutosten yhteydessä.

### Purkautumisen oikeusvaikutuksia

#### Kihlakumppaneiden lahjat

Kihlauksen purkautumisesta – riippumatta siitä tapahtuiko tämä yhteisellä sopimuksella tai yksipuolisesti – johtui, että kummallakin kihlakumppaneilla oli oikeus saada takaisin ne lahjat, jotka hän kihlauksen vuoksi oli antanut kihlatulleen. Jos jompikumpi kihlakumppaneista kuoli, sai eloonjäänyt osapuoli takaisin toiselle antamansa lahjat, mutta hän oli oikeutettu pitämään, mitä oli itse saanut kuolleelta kihlakumppaniltaan. Jos saatu lahja ei ollut enää tallella, oikeuden harkintaan jäi, oliko sen arvo korvattava. 

#### Kihlauksen aiheeton purkaminen

Kihlakumppani, joka ilman pätevää aihetta oli (yksipuolisesti) purkanut kihlauksen, voitiin, silloin kun tämä harkittiin kohtuulliseksi, velvoittaa suorittamaan kihlatulleen taikka tämän vanhemmille tai muulle henkilölle korvausta siitä vahingosta, mikä näille oli koitunut niistä toimenpiteistä, joihin he olivat ryhtyneet kihlauksen johdosta tai aiottua avioliittoa varten. 

#### Kihlauksen purkaminen aiheesta

Jos kihlauksen purkamiseen oli pätevä aihe, joka oli luettava jommankumman kihlakumppanin syyksi, oli syypää korvausvelvollinen samalla tavoin kuin se, joka oli purkanut kihlauksen aiheetta.

Jos kihlaus purettiin pätevästä aiheesta, jota ei voitu lukea kummankaan kihlakumppanin syyksi, voitiin toinen heistä, jos erittäin painavia syitä katsottiin olevan, velvoittaa osaksi korvaamaan vahinko.

#### Hyvitys makaamisesta

Jos mies oli maannut kihlattunsa ja kihlaus sen jälkeen – yhteisellä sopimuksella tai yksipuolisesti – purettiin, oli mies velvollinen suorittamaan kihlatulleen kohtuullisen hyvityksen, jollei nainen ollut syypää kihlauksen purkautumiseen.

Jos kihlaus, sen jälkeen kun mies oli maannut kihlattunsa, purkautui miehen kuoleman johdosta, voitiin naiselle, silloin kun siihen katsottiin olevan erityistä aihetta, määrätä suoritettavaksi sellainen hyvitys, joka ei kuitenkaan saanut olla enempää kuin mikä vastasi puolta miehen jäämistön säästöstä.

### Kanneoikeus

Kanne lahjojen takaisinsaamisesta sekä hyvityksestä ja muusta vahingonkorvauksesta kihlauksen purkautumisen johdosta oli tehtävä kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun kihlaus oli purkautunut.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hakkila, Esko (toim.): "Kihlaero → Kihlaus", *Lakiasiain käsikirja*, s. 337/340–341. Porvoo: Werner Söderström Oy, 1938.

### Lakiviitteet

1. ↑  Avioliittolaki (1929) (Arkistoitu – Internet Archive) 7 §.
2. ↑  Avioliittolaki (1929) 8 § 1. mom.
3. ↑  Avioliittolaki (1929) 8 § 2. mom.
4. ↑  Avioliittolaki (1929) 8 § 3. mom.
5. 1 2  Avioliittolaki (1929) 9 §.
6. ↑  Avioliittolaki (1929) 26 §.
**Kiikun Ihaa** (30. huhtikuuta 2000 Hollola – 25. huhtikuuta 2008 Tampere) oli suomenhevonen, jonka kasvatti Susanna Packalen. Kiikun Ihaan omistaja oli Puolen Hehtaarin Talli Joensuusta, ja yhteisomistustallilla oli omistajia ympäri Suomea. Ruunaa valmennettiin Jarkko Kervisen tallissa Kontiolahdessa. Kiikun Ihaan isä oli menestynyt periyttäjä Suikun Ero ja emä Kiikun-Pöly.

Kiikun Ihaa ehti juosta kahtena kautena yhteensä 43 lähtöä, joista se voitti 18. 
Vuonna 2007 ruuna voitti seitsemässätoista V75-lähdössä kahdeksan kertaa. Kaksi voittoa tuli V75-finaaleista. Ansioita Kervisen suojatille kertyi vuoden aikana lähes 45 000 euroa. Kokonaisvoittosumma hevosella oli kaikkiaan 56 890 euroa. Kiikun Ihaa oli 10. eniten ansainnut suomenhevonen vuonna 2007.

Maaliskuussa 2008 Kiikun Ihaan nuljuluu murtui hiitillä, ja sen uran jatkuminen vaikutti epävarmalta. Murtuma yritettiin korjata leikkauksella, mutta leikkaus epäonnistui ja ruuna jouduttiin leikkauskomplikaatioiden vuoksi lopettamaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Hippoksen Heppa-tietokanta (hakusanalla "Kiikun Ihaa") Suomen Hippos. Viitattu 20.10.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Kiikun Ihaan kotisivut[vanhentunut linkki]
* Uutinen Kiikun Ihaan lopettamisesta[vanhentunut linkki]
**Lübeck** oli Venäjän keisarikunnan laivaston vuonna 1813 vesillelaskettu kaksikantinen 74-tykkinen Selafail-luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Selafail-luokka*
Alus tilattiin Arkangelista, missä köli laskettiin 10. maaliskuuta 1810. Alus laskettiin vesille 19. heinäkuuta 1813.

Palvelus
--------

Alus purjehti elokuusta lokakuuhun 1813 Arkangelista kontra-amiraali Mollerin mukana Tallinnaan. Alus risteili 1814 ja 1816 Itämerellä. Se kuljetti 1817 venäläisiä joukkoja amiraali Crownin laivueessa Calaisista.

### Alejandro I

Alus lähti 28. syyskuuta 1817 Kronstadtista viiden linjalaivan ja kolmen fregatin osastossa Espanjaan. Se saapui 10. joulukuuta Britteinsaarille Dealiin ja 21. joulukuuta Portsmouthiin, missä osaston alukset täydensivät varastojaan ja korjasivat vaurioita. Osasto jatkoi 4. helmikuuta 1818 matkaansa Cádiziin, jonne saavuttiin 21. helmikuuta. Kontra-amiraali Muller luovutti 27. helmikuuta aluksen virallisesti Espanjalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä *Numancia*..

Alus määrättiin 18. huhtikuuta 1820 Tyynenmeren laivueen lippulaivaksi, joka jäi kuitenkin täyttämättä aluksen ollessa Cádizissa. Se oli 1821 Cartagenassa reservissä. Alus asetettiin 13. joulukuuta 1821 myyntäväksi ja myytiin 12. maaliskuuta 1822 muiden Venäjältä hankittujen alusten kanssa.

Lähteet
-------

* Tredrea, John & Sozaev, Eduard: *Russian Warships in the Age of Sail 1696-1860*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2010. ISBN 978-1-84832-058-1. (englanniksi)
* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Tredrea & Sozaev 2010 s. 191
2. 1 2  Winfield et al 2023 s. 164-165
**GTR – FIA GT Racing Game** (lyh. **GTR**) on SimBinin ajopeli, jossa simuloidaan FIA GT -mestaruussarjan kisoja vuoden 2003 kalustolla.

Pelin myynti aloitettiin saksaa puhuvissa maissa (ja vain saksankielisenä versiona) 4. marraskuuta 2004, muutamaa kuukautta ennen maailmanlaajuista englanninkielisen version julkaisua. Tästä seurasi, että autopeli- ja simulaatioharrastajat ympäri maailmaa tilasivat saksankielistä versiota niin paljon, että peli löytyi parin saksalaisen verkkokaupan myyntilistan kärkisijoilta marraskuun alussa 2004. Harrastajat tekivät peliin jopa saksa-englanti -käännöksen, joilla saksankielisestä GTR:stä sai käytännössä englanninkielistä versiota vastaavan.

Innokkaimmille harrastajille löytyy GTRank-sivusto kierrosaikojen vertailua varten, eli vastaava sivusto kuin kilpa-autosimulaattoreiden uranuurtajan Grand Prix Legendsin GPLrank.*lähde?*

Simulaatio-moodin lisäksi GTR:ssä on Semi-Pro -moodi ja Arcade-moodi.

Katso myös
----------

* GTR 2 - FIA GT Racing Game

Aiheesta muualla
----------------

* *GTR: FIA GT Racing Game* MobyGamesissa (englanniksi)
**Kuopion Luonnon Ystäväin Yhdistys r.y.** (KLYY) (*The Kuopio Naturalists' Society*) on suomalainen luonnonsuojeluyhdistys. Yhdistys perustettiin 1896 ja se on Suomen vanhin luonnonsuojeluyhdistys, sekä toiseksi vanhin suomenkielinen luonnontieteellinen seura. Se kuuluu Suomen luonnonsuojeluliittoon Pohjois-Savon luonnonsuojelupiirin kautta. 

Yhdistyksen toimenkuvaan kuuluu muun muassa luonnontutkimusten rahoittaminen ja retkien järjestäminen. KLYY on perustanut Kuopion luonnontieteellisen museon kokoelmat vuonna 1897. Kokoelmat siirtyivät Kuopion kaupungille vähitellen 1970–1980-lukujen aikana. KLYY omistaa luonnonsuojelualueita Maaningan Korkeakoskella, Nilsiän Pisalla ja Rautalammin Kokkokalliolla. Yhdistys jakoi rahastostaan apurahoja vuonna 2019 lähes 50 000  euroa. Suurimpia ovat Lehtori Betty Väänäsen apurahat, joita jaetaan genetiikan tutkijoille ja opiskelijoille.

KLYY:n taidekokoelmien ensimmäinen teos oli kunniajäseneksi kutsutun taiteilija Ferdinand von Wrightin vuonna 1898 yhdistykselle lahjoittama taulu *Teeriä huurteisella rannalla*. Taidekokoelma on suurelta osin lahjoitettu Kuopion taidemuseolle 1990-luvulla. Valokuvaaja Viktor Barsokevitšin negatiivikokoelma lahjoitettiin kaupungille vuonna 1985 ja sen innoittamana Kuopioon perustettiin VB-valokuvakeskus.

Nykyisiin kunniajäseniin kuuluu mm. presidenttipari Martti ja Eeva Ahtisaari, jotka 1950-luvulla toimivat yhdistyksen nuorten jaostossa.

Vuonna 2019 KLYY:ssä yli 1 400 jäsentä, joista monet kuuluivat myös yhdistyksen eri harrastusaloja edustaviin jaostoihin ja toimintaryhmiin. Niistä suurimpia ovat Lintuyhdistys Kuikka ja Savon Sieniseura.

KLYY:n puheenjohtajana vuonna 2020 toimii biologi Petri Nieminen.

Katso myös
----------

* Aukusti Juhana Mela
* Benjamin Ståhlberg
* Magnus von Wright

Lähteet
-------

1. ↑  Tiedote medialle KLYY:n toiminnasta ja kuulumisista vuonna 2019 *Kuopion Luonnon Ystäväin Yhdistys*.  15.1.2019. Viitattu 9.4.2019.
2. ↑  KLYY KLYY:n kotisivut. Viitattu 4.2.2008.
3. 1 2 3  Kuopion Luonnon Ystäväin Yhdistys *sll.fi*. Viitattu 21.1.2020.
Paavo G. Warén kadetin juhlapuvussa 1920.
**Paavo Gustaf Waris**, sukunimi vuoteen 1935 *Warén* (25. huhtikuuta 1897 Saarijärvi – 14. huhtikuuta 1959) oli suomalainen everstiluutnantti ja pankinjohtaja. Hän suunnitteli kadetin juhlaunivormun ja kadettikunnan ensimmäisen jäsenmerkin.

Henkilöhistoria
---------------

Wariksen vanhemmat olivat piirilääkäri Eliel Jonathan Warén ja Elina Amanda Ignatius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1916 ja valmistui kadettikoulusta 1920. Waris teki opintomatkat Ranskaan 1926 ja 1934 sekä Ruotsiin 1932.

Waris oli Ilmailukoulun opetusosaston päällikkönä 1929–1935, ilmavoimien komentajakurssi 2:n johtajana 1934–1935, ilmavoimien esikunnan osasto l:n päällikkönä 1935–1936 ja Lentoasema 2:n komentajana 1937–1938. Waris toimi Sotakorkeakoulun ilmataktiikan opettajana 1934–1937, ilmasotakoulun koulutusesiupseerina 1940 ja päämajan sotilaallisen hallinto-osaston komentajan apulaisena 1941–1942. Hän toimi Suomen ilmapuolustusliiton toimitusjohtajana 1938–1945, Suomen ilmailuliiton toiminnanjohtajana 1945, Oy Volvo-auto Ab:n myyntipäällikkönä 1946–1948, Suomen Kulttuurirahaston kirjallisen toiminnan johtajana 1948–1950 sekä Kansallinen kokoomus ry:n talouspäällikkönä 1950–1952. Waris oli Helsingin Osakepankin Forumin konttorin johtajana vuodesta 1952 alkaen.

Waris oli Sotilasaikakauslehden toimituskunnan jäsenenä 1935–1938, Suomen urheilukalastajien liiton hallituksen liiton jäsenenä vuodesta 1946, Suomen akvaarioliiton puheenjohtajana vuodesta 1947 ja Akvaarion Ystävä -lehden päätoimittajana 1948–1950. 

Wariksen puoliso oli Toini Tellervo Sinervä. Heidän pojastaan Matti Wariksesta tuli eläinlääkintäkenraalimajuri ja puolustusvoimien ylieläinlääkäri.

Julkaisut
---------

* *Lentoaapinen: mitä jokaisen suomalaisen tulee tietää lentokoneesta, lentämisestä ja ilmapuolustuksesta*. Porvoo, WSOY, 1928. Sarja: Suomen ilmapuolustusliiton julkaisuja 1.

Lähteet
-------

1. ↑  Everstiluutnantti Paavo Waris kuollut.  *Helsingin Sanomat*, 17.4.1959, s. 5. Lehti HS Aikakoneessa (tilaajille). Viitattu 9.2.2020.
2. ↑  Jukka Kemppinen
3. 1 2 3 4  Kuka kukin on 1954
4. ↑  Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1978, s. 1060 (Viitattu 27.1.2019)
5. ↑  Puolustusvoimat. *Helsingin Sanomat*, 25.11.1989, s. 4.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Jarno Mäkelä** (s. 12. kesäkuuta 1976) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Loukkaantumisista lyhyellä pelaajaurallaan kärsinyt Mäkelä palkittiin kaudella 1999–2000 SM-koriksen vuoden tulokkaana.

Ura
---

Kouvojen kasvatti Mäkelä pelasi kasvattajaseurassaan miesten pääsarjatasolla ensimmäisen kerran tammikuussa 1996 minuutin verran. Kaudella 1999–2000 hän pelasi Kouvojen edustusjoukkueessa yli 32 minuuttia ottelua kohden tehden runkosarjassa keskimäärin 12,9 pistettä, ottaen 3,6 levypalloa ja antaen 2,5 korisyöttöä. Kolmen pisteen heitoissaan Mäkelä onnistui runkosarjakauden aikana yli 46-prosenttisesti. Kouvot oli runkosarjassa viides ja putosi ToPoa vastaan puolivälierissä. Toisessa puolivälieräottelussa Mäkelän polven molemmat sivusiteet ja mahdollisesti eturistiside repesivät, ja hänen kautensa päättyi polvileikkaukseen. Hänet palkittiin suurella äänienemmistöllä kauden 1999–2000 tulokkaana. Kauden aikana hän pelasi myös Korać cupissa.

Lokakuussa 2002 Mäkelä palasi puolentoista vuoden loukkaantumisongelmien jälkeen jälleen Kouvojen joukkueeseen pääsarjatasolle. Hän pelasi kuusi ottelua ja teki 20. lokakuuta miesten pääsarjan piste-ennätyksensä, 25, FoKoPoa vastaan mutta joutui jälleen polvileikkaukseen. Tämän jälkeen Mäkelä lopetti pääsarjauransa. Hän on sittemmin toiminut koripallovalmentajana.

Lähteet
-------

* Jarno Mäkelä Suomen Koripalloliitto

### Viitteet

1. ↑
2. ↑
3. 1 2  Jarno Mäkelä – Suomen Koripalloliitto
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Jarno Mäkelä Basketball Profile eurobasket.com (englanniksi)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Tuukka Kotti** | **SM-koriksen vuoden tulokas**1999–00 | Seuraaja:**Kimmo Muurinen** |
**Lvivin kansallinen luonnonvarayliopisto** (ukr. Львівський національний університет природокористування, *Lvivskyi natsionalnyi universytet pryrodokorystuvannja*; engl. *Lviv National Environmental University*), vuosina 2008–2021 **Lvivin kansallinen maatalousyliopisto** (ukr. Львівський національний аграрний університет, *Lvivskyi natsionalnyi ahrarnyi universytet*, **LNAU**) on Ukrainan Lvivin piirin Dubljanyn kaupungissa, noin 10 kilometriä Lvivistä pohjoiseen sjiaitseva ukrainalainen, kansallinen maatalouteen ja luonnonvaroihin erikoistunut yliopisto. Sillä on yli 18 000 opiskelijaa (2016).

Yliopiston historia alkaa vuodesta 1856. Toinen tulkinta näkee perustamisajankohksi vuoden 1946, jolloin Lvivin polyteknisen instituutin maa- ja metsätalouden tiedekuntien pohjalta muodostettiin **Lvivin maatalousinstituutti**. 1996 instituutista muodostettiin **Lvivin valtiollinen maatalousyliopisto**. Vuonna 2008 sille annettiin kansallisen yliopiston asema; nimeksi vaihtui Lvivin kansallinen maatalousyliopisto.

Yliopistossa on kuusi tiedekuntaa (2016: maatalousteknologian ja ekologian, maatalouden, arkkitehtuurin ja rakentamisen, taloustieteen, mekaniikan ja etäopintojen tiedekunta). Yliopistolla on 37,91 neliökilometrin laajuinen koetila.

Ukrainan kansallisessa Jevroosvita-yliopistovertailussa yliopisto sijoittui vuonna 2021 kokonaissijalle 165.

* Lvivin kansallisen luonnonvarayliopiston päärakennuksen edustaa Dubljanyssä.Lvivin kansallisen luonnonvarayliopiston päärakennuksen edustaa Dubljanyssä.

Lähteet
-------

1. ↑  V. I. Polušnjak: Lvivskyi natsionalnyi ahrarnyi universytet (Львівський національний аграрний університет) *Entsyklopedija Sutšasnoji Ukrajiny - Encyclopedia of Modern Ukraine*.  2017. Viitattu 26.5.2022. (ukrainaksi)
2. 1 2 3  Lviv National Agrarian University *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  2016. Canadian Institute of Ukrainian Studies, encyclopediaofukraine.com. Viitattu 26.5.2022. (englanniksi)
3. ↑  Reityng universytetiv Ukrajiny Top-200 Ukrajina 2021 (Ukrainan kansallinen yliopistoranking, metodiikka ja tilastotaulukko)  30.5.2021. euroosvita.net. Viitattu 26.5.2022. (ukrainaksi)
4. ↑  Reityngova tablytsa vyštšyh navtšalnyh zakladiv "Top-200 Ukrajina" 2021 rik (Ukrainan kansallinen yliopistoranking, sortattava tilastotaulukko)  30.5.2021. euroosvita.net. Viitattu 26.5.2022. (ukrainaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lvivin kansallinen luonnonvarayliopisto** Wikimedia Commonsissa

* Yliopiston verkkosivut (toiminnassa ongelmia) (ukrainaksi) (lnau.edu.ua)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: uk:Львівський національний університет природокористування 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Kuopio Festivals ry** tuottaa tapahtumia, myy tapahtumapalveluja ja välittää ohjelmapalveluja. Kuopio Festivals toteuttaa tapahtumat ammattitaidolla tai on tukena tapahtuman suunnittelussa. Yhdistyksen kautta löytyvät myös tarvittavat alihankintapalvelut (tekniikka, graafinen suunnittelu yms. ).

Vuonna 2014 yhdistyksen päätuotanto oli Kuopion kaupungin kanssa yhteistyössä järjestettävä Kuopio Juhlii -tapahtuma 29.-31.8.2014. Lisäksi Kuopio Festivals on myynyt tuotantotyötä muun muassa Runopuulaakille, Kirjakantille ja Täydenkuun Tansseille. Kuopio Festivalsin oma tuotanto Minnan päivät järjestettiin tänä vuonna kuudetta kertaa 19.3-21.3.2015.

Kuopio Festivals on aktiivisesti mukana Luovien alojen yhdistys Pro Myllyn toiminnassa.

Kuopio Festivals ry on myös sosiaalinen työllistäjä tarjoten työ- tai harjoittelupaikkoja oppilaitosten opiskelijoille, Työ- ja elinkeinotoimiston kautta työelämävalmennukseen tai työharjoitteluun sekä mahdollisuuksia kuntouttavaan työhön.

Toiminnan perusarvoja ovat läpinäkyvyys, avoimuus, yhteisöllisyys, jatkuva oppiminen ja kehittyminen, ihmisten arvostaminen sekä tahto ja taito aitoon yhteistyöhön julkisen, kolmannen ja yrityssektorin välimaastossa.

Lähteet
-------

* Kuopio Festivals ry:n kotisivu

Aiheesta muualla
----------------

* Kuopio Festivals ry:n kotisivut
* Kuopio Festivals Facebookissa
**Rohdin** (tav. monikossa rohtimet) on runkokuituja eli kasvin varresta saatavia kuituja häkilöitäessä muodostuva sivutuote. Runkokuituja häkilällä tai häkiläkoneella puhdistettaessa ne vedetään häkilän läpi, jotta kuidut oikenevat ja ne saadaan jaoteltua eri ryhmiin. Häkilöitäessä irtoavat ensin tappurat, sitten rohtimet ja jäljelle jää parhaat kuidut eli aivinat, jotka ovat pitkiä ja kiiltäviä. Rohtimet ovat aivinaa lyhyempiä kuituja ja siten vähempiarvoisia.

Runkokuituja saadaan eri kasvilajeista. Alkuperän mukaan nimetään eri rohdinlajeja: pellava-, hamppu-, juutti- ynnä muut rohtimet. Niistä on valmistettu lankoja ja kankaita sekä karkeammista rohtimista köysiä, nyörejä, säkkejä sekä muita tuotteita kuten hirsirakennuksen seinäsaumojen riveämiseen (tiivistämiseen) käytettäviä tilkkeitä ja tervattuja tilkenuoria puulaivan saumojen tiivistämiseen. Rohdinlangasta voidaan valmistaa rohdinkangasta ja rohdinkankaasta rohdinhousut, rohdinmekko tai rohdinpaita.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Otavan iso tietosanakirja*. Osa 7, palsta 578, hakusana rohtimet. Helsinki: Otava, 1964.
2. ↑  *Nykysuomen sanakirja*. Hakusana häkilöidä. Helsinki: WSOY, 1951–1961.
3. ↑  *Nykysuomen sanakirja*. Hakusana tappura. Helsinki: WSOY, 1951–1961.
4. ↑  *Uusi tietosanakirja*. Osa 17, palsta 215, hakusana rohdin. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1964.
5. ↑  *Nykysuomen sanakirja*. Hakusana tilkenuora. Helsinki: WSOY, 1951–1961.
Teemu Lehtinen Vero2013-tapahtumassa Helsingissä.
**Teemu Lehtinen** (s. 3. heinäkuuta 1961, Espoo) on Veronmaksajain Keskusliiton toimitusjohtaja.

Lehtinen on koulutukseltaan valtiotieteen tohtori ja diplomi-insinööri. Lehtisen vuonna 1998 julkaistussa kansantaloustieteen alan väitöskirjassa, *The Distribution and Redistribution of Income in Finland 1990-1993*, tarkasteltiin 1990-luvun alkuvuosien laman vaikutuksia tulonjakoon ja tulojen uudelleenjakoon Suomessa.

Hänellä on useita luottamustehtäviä ja hän on toiminut useissa verotuksen kehittämistä koskevissa asiantuntijatehtävissä. 

Lehtinen on naimisissa oikeustieteen kandidaatti Helena Lehtovirran kanssa. Heillä on kolme lasta.

Lähteet
-------

* Teemu Lehtisen ansioluettelo *veronmaksajat.fi*. Viitattu 14. heinäkuuta 2007.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |