recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**R. & W. Hawthorn Leslie and Company, Limited**, jota normaalisti kutsutaan **Hawthorn Leslieksi**, oli laivoja ja höyryvetureita valmistanut yritys.

Yritys muodostettiin 1886 yhdistämällä A. Leslie and Companyn telakka Hebburnissa höyryvetureita valmistavaan R. and W. Hawthornin tehtaisiin St. Petersissä Newcastle upon Tynessä. Yhtiö siirsi 1937 höyryvetureiden valmistuksen Robert Stephenson and Companylle, josta myöhemmin tuli Robert Stephenson and Hawthorns Ltd.

Telakan valmistamista aluksista ehkä kuuluisin on hävittäjä *HMS Kelly*, joka laskettiin vesille 1938. Aluksen päällikkönä oli lordi Louis Mountbatten. Yhtiön telakka liitettiin 1968 Swan Hunterin ja Vickersin Tynen telakoihin, jolloin muodostui Swan Hunter & Tyne Shipbuilders.

Tämän perustetun yhtiön laivateollisuus kansallistettiin, jolloin se sulautettiin 1977 British Shipbuilders yhtiöön. Yhtiön laivanmoottoreita valmistavat osat liitettiin 1979 George Clark & NEMiin, joka myös kansallistettiin muodostamalla Clark Hawthorn.

Yhtiön päätelakka Hebburnissa suljettiin 1992, jolloin se myytiin Cammell Lairdille. Telakka siirtyi edelleen 2001 A&P Groupille, mutta nykyään siellä ei ole telakkatoimintaa.

Yhtiön pääalaksi vaihtui puhelinteollisuus. Sen osakeomistus siirtyi 1993 Vodafonelle.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Hawker Siddeley Nimrod R1** oli brittiläinen Hawker Siddeleyn suunnittelema ja valmistama viestitiedustelulentokone, joka perustui saman yhtiön Nimrod MR1 -merivalvontakoneeseen. Koneessa oli elektroniset- ja asejärjestelmät korvattu viestiliikenteen ja elektronisten järjestelmien seuraamiseen tarvittavilla laitteilla.

Tausta
------

Kuninkaallisten ilmavoimien 192. laivue vastaanotti 1958 kaksi Comet R2 -viestitiedustelukonetta, joilla korvattiin aiemmat Avro Lincolnit ja Boeing Washingtonit. Saman aikaisesti laivue numeroitiin uudelleen 51. laivueeksi.

Suunnittelu
-----------

Suunniteltua kolmea Hawker Siddeley HS.801R konetta varten siirrettiin tehtaalle Nimrodin runkoa, joihin sijoitettiin runsaasti elektronisia tiedustelujärjestelmiä. Ilmavoimat nimesi konetyypin Nimrod R1:ksi, joista ensimmäinen XW664 lensi 22. maaliskuuta 1971 Woodfordissa. Koneet otettiin palvelukseen Wytonissa 51. laivueessa heinäkuussa.

Ulkoisina eroina Nimrod MR1 koneeseen verrattuna koneen perässä olleen MAD-puomin korvaaminen pienellä tutkakuvulla ja siivissä olleiden polttoainesäiliöiden muotoilu uudelleen, kun niihin sijoitettiin tutkavastaanottimet. Koneen sisätiloihin sijoitettiin runsaasti elektronisia järjestelmiä ja samalla miehistönmäärä lisääntyi. Valmistuneet Nimrod R1 koneet XW664, XV665 ja XV666 olivat laivueessa Comet C2R koneiden kanssa, kunnes jälkimmäiset poistettiin palveluksesta marraskuussa 1974.

Nimrod R1 XW666 tuhoutui 16. toukokuuta 1995, kun se lähti huollon jälkeiselle koelennolle Kinlossissa. Muutama minuutti nousun jälkeen havaittiin moottoripalo, minkä seurauksena kone joutui tekemään pakkolaskun mereen. Miehistö pelastettiin merestä, mutta kone katkesi kahtia ja upposi. Kone nostettiin, mutta ei palautettu palvelukseen. Tuhoutunutta konetta korvaamaan BAe valmisti Woolfordin tehtaallaan uuden koneen XV249 Kinlossiin varastoidusta Nimrod MR1 koneesta. Uusi kone teki ensilennon 19. joulukuuta 1996 ja luovutettiin ilmavoimille alkuvuodesta 1997.

### = Tekniset tiedot

**Yleiset ominaisuudet**

* **Miehistö:** 29
* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&035.097000035,97 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&035.&&&&0035,00 m
* **Korkeus:** &&&&&&&&&&&&&&09.0700009,07 m
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&04.&&&&004 × Rolls-Royce RB168-20 Spey 250 ohivirtausmoottori; &&&&&&&&&&&&&054.010000054,1 kN per moottori

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** &&&&&&&&&&&&0930.&&&&00930 km/h
* **Lentomatka:** &&&&&&&&&&&0-927.010000008 336−9 262 km

**Avioniikka**  

EKCO E.290 -tutka  
Delco AN/ASN-119 Carousel INS  
SRIM 6113 Starwindow SIGINT

Lähteet
-------

* Jackson, A. J.: *De Havilland Aircraft since 1909*. Lontoo, Englanti: Naval Institute Press, 1978. ISBN 0-87021-896-4. (englanniksi)
* Prins, Francois: Ocean hunter Nimrod - Past, Present and Future.  *AIR Enthusiast*, 2004, nro No.112, s. 2-17.  Key Publishing Ltd. ISSN 0143-5450.   (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Prins 2004 s. 6
El País -lehti
**El País** on Madridissa ilmestyvä riippumaton sanomalehti, joka on perustettu 1976. Se on espanjankielisten maiden arvostetuimpia lehtiä. Se on Espanjan laajalevikkisin sanomalehti (Estudio General de Medio, 2005), ja sillä oli 2005 noin 2,1 miljoonaa lukijaa. Sen ensimmäinen numero ilmestyi 4. toukokuuta 1976, aikana, jolloin maa otti vasta ensiaskeliaan takaisin kohti demokratiaa. Lehti on osa Grupo PRISAn mediayhteenliittymää.

Vuonna 1989 *El País* aloitti useita yhteistyöprojekteja muiden eurooppalaisten sanomalehtien kanssa. Sillä on yhteinen informaatioverkko italialaisen *La Repubblican* ja ranskalaisen *Le Monden* kanssa. Lokakuusta 2001 lähtien *El Paísin* englanninkielinen lisälehti on julkaistu *International Herald Tribunen* espanjalaisen painoksen mukana. Espanjan ulkopuolella espanjankielisessä maailmassa julkaistavan kansainvälisen version nimi on *El País Internacional*.

Lehden ideologia rinnastetaan tavallisesti sosialistiseen puolueeseen.

*El País* oli yksi lehdistä, jotka julkaisivat profeetta Muhammadia esittäviä piirroksia Muhammad-pilapiirrosjupakan yhteydessä 3. helmikuuta 2006. Se on myös julkaissut kansikuvat *El Jueves* -lehdestä, jonka numerot oikeus määräsi takavarikoitaviksi kannen majesteettirikoksen vuoksi.

Kesäkuussa 2009 *El País* suututti Italian pääministeri Silvio Berlusconin julkaisemalla paparazzin ottamia kuvia Tšekin pääministerin Mirek Topolánekin kunniaksi järjestetyistä juhlista Berlusconin huvilalla Sardiniassa. Italiassa kuvat oli takavarikoitu yksityisyydensuojaan vedoten. 26. helmikuuta 2012 lehden numerot takavarikoitiin Marokossa, koska kyseisessä numerossa julkaistiin otteita Marokon kuningasta käsittelevästä kirjasta.

Lähteet
-------

1. ↑  WSOY Iso tietosanakirja 7, s. 117, WSOY 1997 ISBN 951-0-20163-4
2. ↑  La Audiencia prohíbe la venta del último número de 'El Jueves' por un presunto delito de injurias a la Corona El País, 2007. Viitattu 5.1.2013.
3. ↑  Berlusconi fury over naked photos BBC, 2009. Viitattu 5.1.2013.
4. ↑  Jugé diffamatoire, le quotidien «El Pais» est interdit au Maroc RFI, 2012. Viitattu 5.1.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Lehden verkkosivusto. Elpais.es (espanjaksi)
**Eva Ekeblad** (o.s. **De la Gardie**, 10. heinäkuuta 1724 Tukholma – 15. toukokuuta 1786 Lidköping) oli ruotsalainen kreivitär ja agrologi, joka keksi miten perunoista voi tehdä alkoholia ja jauhoa. Hän syntyi aatelisperheeseen ja meni 16-vuotiaana naimisiin kreivi Claes Claesson Ekebladin kanssa, joka vaikutti myös politiikassa. He saivat seitsemän lasta. Eva Ekeblad valvoi perheen tiluksia, ja hänestä tuli myöhemmin vaikutusvaltainen Ruotsin hovissa. Peruna oli tuohon aikaan uutuuskasvi, jota käytettiin pääasiassa rehuksi. Kun siitä voitiin tuottaa alkoholia, säästyi arvokasta viljaa, joka olisi muuten mennyt viinanpolttoon.

Perunaviinan keksimisen ansiosta Ekebladista tuli Ruotsin tiedeakatemian ensimmäinen naisjäsen vuonna 1748. Hänen asemansa muutettiin vaivihkaa jonkinlaiseksi kunniajäsenen asemaksi, eikä hän osallistunut Akatemian kokouksiin. Hän esitteli kuitenkin uusia keksintöjä jotka liittyivät saippuan valmistukseen ja puuvillan valkaisuun.

Lähteet
-------

1. ↑  Amy Tikkanen: Eva Ekeblad *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 10.4.2019.
2. ↑  Hildebrand, Bengt: Eva Ekeblad *Svenskt biografiskt lexikon*.  1949. Viitattu 11.4.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |

 |
**Aku Jaakkola** on Bio Rex Cinemas Oy:n toimitusjohtaja ja purjelentäjä.

Jaakkola toimii Suomen elokuvateatteriliitto - SEOL ry:n hallituksen puheenjohtajana sekä elokuva-alan yhdistysten keskusjärjestön Suomen Filmikamarin hallituksen varapuheenjohtajana.

Kilpapurjelentäjänä Jaakkolan on voittanut kaksi kertaa Suomen mestaruuden ja ollut kolme kertaa toisena. Hän on edustanut Suomea viisi kertaa MM-kilpailuissa ja on ainoana suomalaisena lentänyt MM-kisoissa neljänä peräkkäisenä vuotena (2009-2012).

Jaakkola on Räyskälän lentokenttää ja leirikeskusta ylläpitävän Räyskälä-säätiön hallintoneuvoston puheenjohtaja.

Lähteet
-------

1. ↑  Hämeen Sanomat *Aku Jaakkola aikoi lentäjäksi - liitää nyt Suomen toiseksi suurimman elokuvateatteriketjun johdossa*. Viitattu 2022-04-4.
2. ↑  Filmikamari *Elokuvateatteriliiton hallitus*. Viitattu 2022-04-4.
3. ↑  Filmikamari *Filmikamarin hallitus*. Viitattu 2022-04-4.
4. ↑  Suomen Purjelentomaajoukkue – Finnish Gliding Team *Aku Jaakkola*. Viitattu 2022-04-4.
5. ↑  Rayskala.fi *Räyskälä-säätiö*. Viitattu 2022-04-4.
**Gertrude Caton-Thompson** (1. helmikuuta 1888 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 18. huhtikuuta 1985 Broadway, Yhdistynyt kuningaskunta) oli englantilainen arkeologi.

Caton-Thompson syntyi 1888 Lontoossa, ja hän kävi yksityiskouluja Eastbournessa ja Pariisissa. Egyptologiasta hän kiinnoistui vierailtuaan äitinsä kanssa Egyptissä vuonna 1911. Caton-Thompson opiskeli Cambridgen yliopiston Newnham Collegessa. Hän työskenteli ensimmäisen maailmansodan aikana Britannian kuljetusministeriössä ja osallistui 1919 Pariisin rauhankonferenssiin.

Caton-Thompson opiskeli University College Londonissa William Flinders Petrien johdolla ja brittiläisessä arkeologikoulussa Egyptissä 1921–1926. Hän osallistui 1921–1922 kaivauksiin Abydoksessa ja Oksyrhynkhoksessa ja kaivoi Maltalla 1921 ja 1924. Caton-Thompson löysi esihistoriallisen Hammamian kylän, kun hän teki kaivauksia El-Badarissa 1924–1925. Elinor Gardnerin kanssa hän tutki 1925–1928 Al-Fayyumin pohjoisosia arkeologisen koulun ja Kuninkaallisen antropologian instituutin alaisuudessa. Caton-Thompson kaivoi 1929 Rhodesiassa, 1930–1932 Khargan keitaalla ja 1937–1938 Jemenissä.

Newnham College Caton-Thompson palasi 1934, jolloin hänestä tuli yliopistotutkija. Hän oli Newnham Collegessa tutkijana vuoteen 1957, jolloin hän jäi eläkkeelle. Caton-Thompson kuului lisäksi 1935–1945 yliopiston johtokuntaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  GC Gertrude Caton-Thompson (1888-1985), Archaeologist Cambridge:  Faculty of Asian & Middle Eastern Studies.  Arkistoitu 9.2.2012. Viitattu 3.11.2012. (englanniksi)
2. 1 2  Gertrude Caton-Thompson *Distinguished Women of Past and Present*. Viitattu 3.11.2012. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Hoalid Regragui** myös **Walid Regragui** (s. 23. syyskuuta 1975 Corbeil-Essonnes, Ranska) on marokkolainen valmentaja ja entinen jalkapalloilija. Puolustajana pelannut Regragui vietti pääosan urastaan Ranskassa, jossa hänen paras saavutuksensa oli Ligue 2 mestaruus Ajacciossa. Regragui pelasi myös Espanjassa Racing de Santanderissa ja Marokossa Moghreb de Tétouanissa.

Regragui edusti maajoukkuetasolla Marokkoa, jonka paidassa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Egyptiä vastaan 28. tammikuuta 2001. Regragui edusti Marokkoa vuosien 2004 ja 2006 Afrikan-mestaruuskilpailuissa.

Valmennusuransa Regragui aloitti 26. syyskuuta 2012 Marokon maajoukkueen apuvalmentajana. Tämän jälkeen hän on toiminut valmentajana seurajoukkueissa. Elokuussa 2022 hänet nimitettiin Marokon maajoukkueen päävalmentajaksi. Hänen alaisuudessaan Marokko selviytyi MM-kilpailuissa 2022 alkulohkostaan jatkoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Walid Regragui *National Football Teams* Viitattu 24.2.2012 (englanniksi)
2. ↑  Morocco appoint Walid Regragui as head coach  1.9.2022. ESPN. Viitattu 6.12.2022. (englanniksi)
3. ↑  Morocco cruise past Canada to make World Cup last 16 for first time since 1986 *The National*.  1.12.2022. Viitattu 6.12.2022. (englanniksi)

Marokon joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2004
1 Fouhami |
2 Regragui |
3 Roumani |
4 Ouaddou |
5 el-Karkouri |
6 Naybet |
7 Zaïri |
8 Kissi |
9 Baha |
10 Hidioued |
11 Moha |
12 Jermouni |
13 Kharja |
14 Bidoudane |
15 Safri |
16 el-Mokhtari |
17 Chamakh |
18 Alla |
19 Alioui |
20 Hadji |
21 Chihab |
22 Lamyaghri |
Valmentaja Zaki

Marokon joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2006
1 Jarmouni |
2 Regragui |
3 Kacemi |
4 Ouaddou |
5 el-Karkouri |
6 Naybet |
7 Zaïri |
8 Ouchla |
9 Boussaboun |
10 Madihi |
11 Moha |
12 Chadili |
13 Kharja |
14 Abdessadek |
15 Safri |
16 Erbate |
17 Chamakh |
18 Chippo |
19 Aboucherouane |
20 Hadji |
21 al-Kaddouri |
22 Lamyaghri |
23 Armoumen |
Valmentaja Fakhir



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Mullets n’ Bullets** on Joensuussa vuonna 2005 perustettu punk-yhtye.

Alun perin Mullets n’ Bullets nimiseksi "maailman huonoimmaksi rullalautatiimiksi" perustettu kaveriporukka aloitti musiikin teon vuonna 2005. Yhtye perusti itse 2009 pienlevy-yhtiön Aaaaalsti Recordsin ja julkaisi tämän kautta vuonna 2010 debyyttipitkäsoittonsa *First Blood*. Ennen debyyttijulkaisua yhtye on julkaissut kolme omakustanne-EP:tä sekä yhden omakustanteisen singlen.

Alkuaikojen ska-vaikutteisen punkrockin lisäksi yhtye on myöhemmin ammentanut vaikutteita muun muassa reggaesta, rapista ja klassisesta musiikista. Yhtyeelle ovat olennaista usein varsin roisit ja yliampuvan humoristiset suomenkieliset sanoitukset. Yhtye on tämän vuoksi monesti mielletty "huumoribändiksi", mutta bändi itse sanoutuu kyseisestä leimasta irti.

Yhtyeen oma levy-yhtiö Aaaaalsti Records julkaisee myös Holik-yhtyeen musiikkia.

Yhtye laskee jäsenikseen kaikki siinä ikinä vaikuttaneet tahot, eikä heidän mukaansa "kerran yhtyeeseen liityttyään siitä pysty eroamaan". Mullets n’ Bullets on keikoillaan useimmiten nähty kuusihenkisenä.

Jäsenet
-------

* Abi – laulu
* Hyytis – kitara
* Hiace – rummut
* Nahka-J – basso
* Nipa – triangeli
* Orpana – laulu
* Siisseli – kastanjetit
* Tontsi – agogo
* Tsones – huuliharppu/trumpetti
* Anatoli "Luigi" Vaselíni – buzuki/haitari/urut/kitara

Diskografia
-----------

#### Musiikki

* *First Blood* (CD 2010 - Aaaaalsti Records)
* *Niinkun Clint Eastwood* (EP 2008)
* *Anarchy in Jns* (EP 2007)
* *Varpusparvi jouluaamuna* (single 2006)
* *Jopolla kuuhun* (EP 2005)

#### DVD:t

* *Mullets n’ Bullets* – DVD (2008)

#### Musiikkivideot

* *Tohvelisankari – Bernadotte in My Heart* (2011)
* *Pirates of the Arcadian* (2010)
* *Sunnuntai. Joskus maanantai. Myös kesätorstai.* (2010)
* *Aaaaalsti* (2008)
* *Kapteeni alkoholi* (2008)
* *Vettä pitkin Viipurriin* (2006)

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtyeen viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Mullets n' Bulletsin haastattelu[vanhentunut linkki] sanomalehti Karjalaisessa.
**Taina Valkonen** (s.1967 Lappeenranta) on suomalainen kuvataiteilija, performanssitaiteilija ja skenografi.

Valkonen on tehnyt performanssia vuodesta 2001. Sitä ennen hän toimi 11 vuotta skenografina.
Hän teki nukketeatterinukkeja klassikoihin "Pippuridino- Dunderdino" ja "Rosina ja Ritari von Rusina" Patrik Draken kanssa sekä "Ali Baba ja 40 rosvoa" ja "Pinokkio" Jack Witikkan kanssa Teatteri Hevosenkengässä. Ali Baba ja 40 rosvoa -esityksen nuket ovat näytteillä Helsingin Teatterimuseossa.

Nukketeatteri Vihreässä Omenassa Valkonen työskenteli vuonna 1997 näytelmässä "Empiror´s new Clothes" Luis Z Boyn ( Norwich Puppet theatre) kanssa ja vuonna 2001 Nukketeatteri Vihreän Omenan 30-vuotisjuhlanäytelmässä "Oksilla Otavan"..

Lähteet
-------

1. ↑  Valkonen, Taina Kristiina *Kuvataiteilijamatrikkeli*.  25.1.2019.  Arkistoitu 2.12.2020. Viitattu 4.2.2021.
2. ↑  Teme.fi
3. ↑  Taina Valkonen *Pirkanmaan Triennaali*.  2015. Tampereen Taiteilijaseura. Viitattu 4.2.2021.
4. ↑  Tekijä: Toimittaja Eeva Kauppinen  30.11.2004. Kaleva. Viitattu 9.5.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Taina Valkosen soundcloud-tili
* Taina Valkonen Muu ry:n Performanssipankissa
**Veikko Valio Valtonen** (30. syyskuuta 1905 Helsinki – 7. lokakuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen hammaslääkäri, lääkintäeverstiluutnantti ja professori.

Veikko Valtosen vanhemmat olivat rakennusmestari Gustaf Adolf Valtonen ja Maria Elisabeth Greus. Hän valmistui hammaslääkäriksi 1934 ja hoiti sitten yksityispraktikkaa Helsingissä nelisen vuotta. Valtonen perehtyi myös hammaskirurgiaan.

Talvisodasta lähtien Valtonen sovelsi kirurgi Richard Faltinin kehittämiä tukilaitteita ja leikkausmenetelmiä poski- ja leukaluiden vammojen hoidossa Keskussotilassairaala 1:n hammaskirurgisella osastolla. Talvisodan jälkeen Valtonen oli puolustusvoimien pääesikunnassa toimistoupseerina ja järjesti armeijan hammashuoltoa uudessa prikaatijärjestelmässä. Jatkosodan aikana Valtonen oli päämajassa toimistoupseerina. Hänestä tuli 1942 lääkintämajuri ja vuonna 1944 hän valmistui hammastautien erikoislääkäriksi. 

Sotien jälkeen Valtonen hoiti yksityispraktiikkaansa ja toimi hammaslääkärinä Kivelän sairaalassa Helsingissä, jossa hän oli hammaskirurgian erikoislääkärinä vuodesta 1957 alkaen. Hän oli puolustusvoimien tarkastajana ja vuosina 1962–1965 puolustusvoimien ylihammaslääkärinä. Valtonen oli myös 11 vuoden ajan keskussotilassairaala Tilkan hammaslääkärinä. Hän jäi eläkkeelle lääkintäeverstiluutnanttina vuonna 1965. Suomen Kulttuurirahaston yhteydessä toimii hammaslääketieteen tutkimusta edistävä Veikko Valtosen rahasto. Rahasto perustettiin 1975 Veikko Valtosen täyttäessä 70 vuotta.

Veikko Valtonen oli naimisissa vuodesta 1934 Saara (Sissi) Tuomiojan (1912–1990) kanssa. Heillä oli viisi lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Veikko Valtosen rahaston rahastoesite, Suomen Kulttuurirahaston nimikkorahastot
2. ↑  Kuolleita.  *Helsingin Sanomat*, 10.10.1976. Lehti HS Aikakoneessa.
**Veikko Päiviö Tuominen** (14. marraskuuta 1915 Iitti – 13. heinäkuuta 1941 Ylämaa) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti urallaan aluksi Lahden Ahkeraa ja Lahden Urheilijoita sekä muutettuaan Helsinkiin vuodesta 1939 lähtien Helsingin Kisa-Veikkoja (HKV) ja saavutti HKV:n riveissä henkilökohtaisten SM-mitalien lisäksi viestimitaleja. 

Tuominen kilpaili 1930-luvulla yleisurheilun SM-kisoissa, joissa hän ensimmäisen kerran nousi kahdeksan parhaan joukkoon vuoden 1935 SM-kisoissa 5 000 metrillä sijoituksen ollessa kahdeksas. Seuraavana vuonna hän sai maastojuoksun pitkän matkan SM-pronssin. Näihin aikoihin Tuominen aloitti vakavamman harjoittelun ja seuraavan vuoden SM-maastoissa hän oli Lahden Urheilijoiden pronssia saavuttaneessa pitkän matkan joukkueessa. Radalla hän oli SM-kisoissa 5 000 metrllä viides. Vuoden 1938 parhaaksi sijoitukseksi tuli SM-kisojen estejuoksun neljäs sija Lahden Ahkeran väreissä.

Kesällä 1939 Helsingin muutettuaan ja siirryttyään HKV:n riveihin tuli jo menestystä laajemmin. SM-maastoissa pitkällä matkalla eli 9 km:llä hän oli henkilökohtaisesti viides ja oli mukana joukkuemestaruuden voittaneessa HKV:n joukkueessa, jossa muina jäseninä olivat Matti Laihoranta ja Emil Kukkonen. Saman vuoden ratajuoksun SM-viesteissä 4 x 1 500 metrillä hän oli myös mestaruuden voittaneessa HKV:n joukkueessa. Tässä vaiheessa Tuominen oli vahva ehdokas tuleviin, pitämättä jääneisiin Helsingin vuoden 1940 olympialaisiin.

Talvisodan jälkeen keväällä 1940 hän oli mukana SM-maastoissa hopeaa voittaneessa HKV:n joukkueessa. Kesällä 1940 Kalevan kisoissa Tampereen Pyynikillä Tuominen saavutti 5 000 metrillä mestaruuden kukistamalla loppukirissä seuratoverinsa Taisto Mäen. Seuraavalla kaudella keväällä 1941 hän oli SM-pronssia maastojuoksussa voittaneessa HKV:n joukkueessa. 

Veikko Tuominen edusti Suomea neljässä A-maaottelussa 1938-1940 sekä B-joukkueessa Ruotsia vastaan 1939. Vuonna 1939 hän juoksi 10 000 metrillä 30.07,6, joka oli maailmantilaston toiseksi paras Taisto Mäen jäljessä. Kaudella 1940 Tuominen teki 3000 ja 5000 metrin parhaat aikansa 8,.15,2 ja 14.22,4 ollen kummallakin matkalla vuoden maailmantilastossa kolmas. 

Ennen poliisiuraansa hän työskenteli Hannes Kolehmaisen urheiluliikkeessä Helsingissä.

Heinäkuussa 1941 alkaneessa Jatkosodassa Tuominen kaatui alun hyökkäysvaiheessa Ylämaan Kirvesjärvellä 13. heinäkuuta. Hän oli kaatuessaan kersanttina Jalkaväkirykmentti 45:ssä.

Lähteet
-------

* Arponen, Antti O. & Kasila, Markku & Peltola, Vesa-Matti: *He antoivat kaikkensa. Viime sodissa menehtyneet suomalaiset mestariurheilijat*. Kustannusosakeyhtiö Auditorium. 2014. ISBN 978-952-7043-03-5.
* Veikko Tuominen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

Viitteet
--------


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Eebenpuu** eli **mustapuu** eli **ebenholz** tai **eebenholtsi** on puutavaratyyppi, jota saadaan joidenkin eebenpuiden (*Diospyros*) suvun lajien ydinpuusta. Eebenpuu on kovapuulaji. Eebenpuuta tuottavat mm. lajit ceylonineebenpuu (*Diospyros ebenum*), gabonineebenpuu (*Diospyros crassiflora*), celebesineebenpuu (*Diospyros celebica*) ja *Diospyros tesselaria*. Eebenillä on hyvin monta alkuperäisnimeä trooppisen vyöhykkeen eri kolkista. Alkuperäisnimet ovat: *Kojoe itam*, *Congo moitomo*, *Mologotoe*, *Maitem*, *Mojondi*, *Camagon*, *Tendu*, *Temru*, *Tunki* ja *Timbruni*. Eebenpuu on nimetty kaupallisessa kielenkäytössä Makassariksi Celebesin saaren samannimisen päävientisataman mukaan.

Ominaisuuksia
-------------

Useimmat eebenpuulajit ovat pienehköjä ja ne saavuttavat yleensä noin 15 metrin korkeuden ja 40–50 cm läpimitan. Joillakin lajeilla rungon suorahko oksaton osa voi olla 20–25 m pitkä. Joskus kerrotaan tavatun jopa 30 metrin korkuisia ja 100 cm paksuisia puita. Eebenin pintapuun ja sydänpuun erottaa selvästi toisistaan. 

### Pintapuu

Eebenpuun pintapuu on kellertävää ja puutyötarkoituksiin kelpaamatonta. 

### Sydänpuu

Sydänpuu on lajista riippuen syvänmustaa, ruskeanmustaa tai mustajuovaista ruskealla pohjalla. Puuaines on erittäin kovaa, tiivistä ja raskasta, mutta haurasta. Kuivanakin se uppoaa veteen, koska sen ominaispaino on 1,14.

Esiintyminen
------------

Eebenpuita kasvaa Afrikassa, Itä-Intiassa, Kaakkois-Aasiassa ja Australiassa. Merkittävin eebenpuun kasvualue on Celebesin (*Sulawesin*) saaren metsät. Liiallisten hakkuiden takia eräät eebenpuulajit ovat nykyään uhanalaisia.

Käsittely
---------

Eebenpuun kuivaus on vaikeaa. Paksut sydänpuukappaleet on syytä kuivata hyvin hitaasti. Eebenpuu on kovuudestaan huolimatta työstettävissä kaikilla välineillä. Sahaaminen ja höylääminen sujuvat hitaasti, mutta sorvaus on helpompaa. Kiillotettaessa se saa kauniin, metallisen kiillon. Eebeniä voi myös leikata viiluiksi. Työstöpöly voi ärsyttää silmiä ja keuhkojen limakalvoja.

Käyttö
------

Eebenpuuta käytetään esimerkiksi pianon koskettimissa, soittimien otelaudoissa ja viritystapeissa. Nykyään sitä harvemmin käytetään koriste-esineissä tai huonekaluissa. Kuitenkin esimerkiksi kansanomaiset afrikkalaiset koristeveistokset on usein tehty eebenpuusta.

Kuvia
-----

* Eebenpuun sisus.Eebenpuun sisus.
* Afrikkalainen eebenveistos.Afrikkalainen eebenveistos.
* Shakkilauta. Mustat nappulat eebeniä.Shakkilauta. Mustat nappulat eebeniä.
* Eebenistä tehtyjä elefantteja.Eebenistä tehtyjä elefantteja.

Lähteet
-------

* Eebenpuu

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Eebenpuu** Wikimedia Commonsissa
Osa Edwin Smithin papyruksesta.
**Edwin Smithin Papyrus** on muinaisen Egyptin lääketieteellistä tekstiä sisältävä 4,5 metriä pitkä papyruskäärö. Papyrus on kirjoitettu noin vuonna 1600 eaa. Teksti on todennäköisesti kopio vanhemmasta lääketieteellisestä tekstistä, joka on kirjoitettu noin vuosina 3000–2500 eaa. Edwin Smith löysi käärön vuonna 1862, ja se käännettiin ensimmäisen kerran vuonna 1930. Nykyinen säilytyspaikka on New York Academy of Medicine. Edwin Smithin Papyrus esittää hyvin järkiperäisen lähestymistavan vammojen diagnosointiin ja hoitoon toisin kuin monet muut saman ajan kirjoitukset, jotka pohjautuvat enemmän taikuuteen hoitokeinona. 

Teksti koostuu 48 esimerkkitapauksesta, jotka käsittelevät suurimmaksi osaksi pään alueen vammoja. Kirjoitus on todennäköisesti ollut armeijan lääkintähenkilöiden ohjeena ja esimerkkitapaukset ovat tyypillisiä armeijan vammoja kuten haavoja, sijoiltaanmenoja ja murtumia. Jokaisessa esimerkkitapauksessa potilas tutkitaan, tehdään diagnoosi ja ennuste parantumismahdollisuuksista sekä määrätään tarvittava hoito. Hoitoina käytetään mm. haavojen ompelua, verenvuodon tyrehdyttämistä, ja murtumien lastoittamista. Joissakin tapauksissa todetaan, että vammalle ei ole hoitoa tai turvaudutaan taikuuteen hoitona. Esitetyt vammat on järjestetty *a capite ad calcem* -periaatteen mukaisesti eli aloittaen pään alueesta ja edeten siitä kehonosissa asteittain alemmas. Säilynyt osa papyruksesta loppuu kuitenkin rintakehän kohdalle, ja loppuosa papyruksesta on todennäköisesti kadonnut.

Edwin Smithin Papyrus on vanhin tunnettu dokumentti, jossa mainitaan esimerkiksi termit aivovamma ja nenäkirurgia,. Papyrus on myös vanhin tunnettu dokumentti, jossa käsitellään tieteellisesti selkärangan vammoja ja niiden oireita.

Lähteet
-------

1. ↑  Pearce, John: *Fragments of Neurological History*, s. 294–295. World Scientific, 2003. ISBN 1783261102. (englanniksi)
2. 1 2  Duffin, Jacalyn: *History of Medicine: A Scandalously Short Introduction*, s. 247. University of Toronto Press, 2010. ISBN 0802095569. (englanniksi)
3. 1 2 3  Rifino, James J. & Mahon, Selwyn, E: *Role of Emergency Medical Services in Disaster Management and Prepardness*. Julkaistu kirjassa Ciottone, Gregory R. et. al: *Ciottone's Disaster Medicine*, Elsevier Health Sciences, 2015, luku 3, ISBN 9780323358460
4. 1 2 3  Ackerknecht, Erwin H. & Haushofer, Lisa: *A Short History of Medicine*, s. 18. JHU Press, 2016. ISBN 9781421419541. (englanniksi)
5. ↑  Q. Ashton Acton: *Traumatic Brain Injury: New Insights for the Healthcare Professional: 2013 Edition*, s. 82. ScholarlyEditions, 2013. ISBN 1481662538. (englanniksi)
6. ↑  Alfano, Carmine & Di Cristo, Salvatore: *Historical Overview of Rhinoplasty*. Julkaistu kirjassa Scuderi, Nicolò & Toth, Bryant:*International Textbook of Aesthetic Surgery*, Springer, 2016, s. 585, ISBN 9783662465998
7. ↑  Grimsby, Ola: *Manual Therapy for Musculoskeletal Pain Syndromes: An Evidence and Clinical-informed Approach*, s. 210. Elsevier Health Sciences, 2015. ISBN 070205576X. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Edwin Smithin Papyrus** Wikimedia Commonsissa
Bruno Sojka vuonna 1935.
**Bruno Sojka** (1909 – 30. tammikuuta 1951) oli tšekkoslovakialainen kilpa-ajaja. Sojkan ensimmäinen merkittävä saavutus oli toinen sija vuoden 1934 Grand Prix des Frontièresissä. Sojka ajoi kisassa Bugatti T51A -autolla. 

Sojka menestyi parhaiten Tšekkoslovakian Grand Prix’ssa, joka ajettiin Masaryk Circuitissa. Hän sijoittui kilpailussa toiseksi vuonna 1933 ja kolmanneksi vuosina 1931, 1932, 1934 ja 1935.

Sojka ajoi vuodesta 1949 Tatra F2 -autoa. Hän kuoli vuonna 1951 Ecco-Homo-kilpailun harjoituksissa. Silloin hän ajoi Tatran T602-autoa.

Lähteet
-------

* Snellman, Leif: The Golden era of GP racing 1934–40 – drivers *kolumbus.fi/leif.snellman*. Leif Snellman.  Arkistoitu 14.5.2011. Viitattu 14.3.2010. (englanniksi)
* Vehicle descriptions – Tatra 602 *tatraportal.sk*. Tatraportal. Viitattu 14.3.2010. (slovakiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |

 |
**Brunssum-vaihe** oli plioseenikautinen stratigrafinen vaihe Luoteis-Euroopassa. Se on saanut nimensä hollantilaisen kivihiilikaivospaikkakunnan Brunssumin mukaan. Se vastasi osapuilleen laajemmin käytettyä alaplioseenin Zancla-vaihetta. Vaihe oli noin 5,6–3,4 miljoonaa vuotta sitten  tai toisen arvion mukaan noin 5–3,2 miljoonaa vuotta sitten.

Brunssum oli ilmastoltaan vaihteleva. Kausi oli hyvin lämmin pariin otteeseen, joiden välissä viileni huomattavasti. *Sequoia* oli kauden alussa ja lopussa hyvin yleinen, ja varsinkin alkulämpöhuippu oli hyvin lämmin. Lämpimimpinä vaiheina myös suosypressi (*Taxodium*) ja *Nyssa* olivat yleisiä.

Aivan kauden lopussa lämmin lajisto harvinaistui romahdusmaisesti, *Sequoia* hävisi ja *Taxodium* kävi hyvin harvinaiseksi. Samoihin aikoihin lepät yleistyivät ja männyt harvinaistuivat.. Kanervat (*Ericaceae*) ja tuulipölytteiset ruohokasvit yleistyivät.

Brunssum-vaihetta edelsi ainakin lopultaan yleensä viileämpi Suster-vaihe , jota taas edelsi ylämioseeni. Brunssumia seurasi Luoteis-Euroopan Reuver-vaihe (yleisemmin Piacenza-vaihe).

Lähteet
-------

* W. H. Zagwijn, Aspects of the Pliocene and Pleistocene vegetation in the Netherlands.

### Viitteet

1. ↑  Geluk et al.: Stratigraphy and tectonics of the Roer Valley Graben *njgonline.nl*.  1994.
2. ↑  Petit et al. 1996: Major palaeohydrographic changes in Alpine foreland during the Pliocene - Pleistocene. Boreas 25, 131–143 *.interscience.wiley.com*.  [vanhentunut linkki]
3. ↑  Zagwijn, Plate III
4. ↑  Zagwijn, Plate XIII
5. ↑  Zagwijn, Plate XI
6. ↑  Zagwijn, Plate IX
7. ↑  Zagwijn, Plate XI
8. ↑  Zagwijn, Plates III, IX
9. ↑  Zagwijn, Plate VI
**Bruno Johannes (Bruno J.) Sundman** (7. syyskuuta 1920 Karjaa – 7. elokuuta 2002) oli suomalainen poliitikko. Sundman toimi kansanedustajana SDP:n eduskuntaryhmässä vuosina 1951–1958 valittuna Uudenmaan läänin vaalipiiristää. Kunnallispolitiikassa Sundman toimi Karjaan kauppalanvaltuuston jäsenenä. Sundman oli presidentin valitsijamiehenä vuonna presidentivaalissa 1956.

Sundmanin koulutus oli kansakoulu. Työelämässä Sundman oli maalarinopissa 1934–1936, tehdastyöläisenä 1936–1940, Suomen ruotsalaisen työväenliiton asiamiehenä 1946–1949, Suomen ruotsalaisen työväenliiton liittosiihteerinä 1949–1952, Keuhkovammaliiton jaostopäällikkönä vuodesta 1958 sekä TUL:n ruotsinkielisen tiedotuslehden AIF-lehden (myöh. Sport-eko) toimittajana.

Sundmanin vanhemmat olivat tehdastyöläinen Axel Einar Sundman ja Amanda Josefina Andström. Sundmanin puoliso vuodesta 1949 oli Ulla Birgitta Lindblom.
Heillä on kolme lasta, Folke Olav Johannes (s. 1951), Per Henrik (s. 1953) ja Bo Anders (s. 1955), joista Folke Sundman on ollut kansalaisaktivisti ja Suomen Rauhanliiton ja Kepan toiminnanjohtaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  .aspx Bruno Sundman *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
2. ↑  Kehityslehti


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Bruno Armas Tenhunen** (20. kesäkuuta 1898 Viipurin maalaiskunta – 8. huhtikuuta 1985 Sudbury, Kanada) oli suomalainen toimittaja ja Työväen ja pienviljelijäin vaaliliiton kansanedustaja. Vuodesta 1927 lähtien hän asui Kanadassa.

Tenhusen vanhemmat olivat puuseppä Adam Tenhunen ja Eva Ellida Lag. Hän muutti vanhempiensa mukana Yhdysvaltoihin vuonna 1902, josta perhe palasi yhdeksän vuoden päästä takaisin Suomeen. Tenhunen kävi kansakoulun ja työskenteli puusepäntehtaan työmiehenä sekä sosiaalidemokraattisen puolueen toimitsijana. Vuoteen 1924 saakka hän oli *Savon Kansa* -lehden toimittajana Kuopiossa.

Tenhunen valittiin Työväen ja pienviljelijäin vaaliliiton kansanedustajaksi Kuopion läänin läntisestä vaalipiiristä vuonna 1924. Hän toimi kansanedustajana viiden kuukauden ajan, kunnes hänet julistettiin edustajantoimeen oikeudettomaksi. Sen jälkeen hän oli vuoteen 1926 saakka poliittisista syistä vankilassa.

Vuonna 1927 Tenhunen muutti Kanadaan, jossa hän työskenteli Sudburyssa ilmestyneen *Vapaus*-lehden toimittajana. Vuonna 1930 hän johti Canadan Suomalaisen Järjestön oppositiota, joka järjestäytyi Canadan Suomalaiseksi Työväen ja Farmariliitoksi ja perusti kilpailevan lehden *Vapaan Sanan*. Tenhunen työskenteli *Vapaan Sanan* toimittajana vuosina 1931–1934 ja oli sen jälkeen kanadansuomalaisten osuuskauppojen palveluksessa. Vuosina 1949–1966 hän työskenteli jälleen *Vapaan Sanan* toimittajana. Tenhunen toimi myös perustamansa Canadan Suomalaisen Historiaseuran, Ontarion siirtolaislehtien yhdistyksen sekä valtakunnallisen 
vieraskielisten lehtien liiton puheenjohtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  .aspx Bruno Tenhunen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
2. 1 2  Saarinen, Oiva W.: *Between a Rock and a Hard Place: A Historical Geography of the Finns in the Sudbury Area*, s. 140–141. Waterloo, Ontario: Wilfrid Laurier University Press, 1999. ISBN 0-88920-320-2.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Työväen ja pienviljelijäin eduskuntaryhmän kansanedustajat 1924–1927 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(18) | 
* Allila
* Asikainen
* Huttunen
* Isaksson
* Jokela
* Komulainen (1924–1927†)
* Kulmala
* Liedes (1924–1927)
* Nurminen
* Pitkänen (1927)
* Ramstedt
* Rosenberg
* Räsänen
* Savenius
* Soikkeli
* Strengell (1924–1927)
* Tabell
* Tenhunen (1924)
* Varho (1925–1927)
* Virta
* Vuokila (1924)
* Vuorio (1924–1925)

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Brunolf Baade** (15. maaliskuuta 1904, Berliini – 5. marraskuuta 1969) oli saksalainen lentokoneinsinööri.

Brunolf Baade opiskeli Berliinin ja Münchenin teknillisissä korkeakouluissa. Hän työskenteli Yhdysvalloissa Acron Airships -yrityksessä ilmalaivojen suunnittelijana 1930-luvulla. Vuonna 1936 hän palasi Saksaan ja toimi Dessaussa Junkersin suunnittelutoimiston päällikkönä. Hän osallistui Junkers Ju 88, Junkers Ju 188, Junkers Ju 288, Junkers Ju 388 ja Junkers Ju 287 -lentokoneiden suunnitteluun. Keväällä 1945 hän siirtyi Neuvostoliittoon, jonka toimeksiannosta hän käynnisti Junkersin toimintaa. Hän suunnitteli Ju 287 -koneen pohjalta suihkupommikoneen OKB-1 EF 131. Baade johti EF 131:n kehittämistä Alexejev 150 -koneeksi. *lähde?*

Hän palasi Saksan demokraattiseen tasavaltaan vuonna 1954. Hänestä tuli DDR:n lentokoneteollisuuden pääsuunnittelija. Kun Elbe Flugzeugwerke lopetti toimintansa vuonna 1961, hän ryhtyi johtamaan Kevytrakennetekniikan instituuttia. *lähde?*

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**August Bruno Westin** (17. lokakuuta 1883 – 1951) oli suomalainen venesuunnittelija.

Bruno Westinin isä oli venesuunnittelija August Westin, joka oli Turun Veneveistämön teknillisenä johtajana. Myös hänen veljensä Zaké Westin oli tunnettu venesuunnittelija. Bruno Westin kävi viisi luokkaa lyseota, oli sitten harjoittelijana Crichtonin telakalla sekä Turun Veneveistämöllä ja kävi sitten Turun teknillisen koulun vuosina 1902–1904. Hän opiskeli tämän jälkeen vielä Schiffbau-Hochschulessa Kielissä Saksassa.

Ensimmäiset Bruno Westinin suunnittelemat veneet olivat vuonna 1909 valmistuneet 6m Sorja ja 22m2 Helli. Westin suunnitteli sekä purjeveneitä että moottoriveneitä ja hän toimi isänsä jälkeen Turun Veneveistämön teknillisenä johtajana johtaen 1940-luvulla Utö-risteilijöiden valmistusta. Bruno Westin oli jäsenenä Arbets Vänners i Åbo Segelklubb -pursiseurassa ja hän toimi seurassa muun muassa veneiden mittaajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bruno Westin, Utö -risteilijät Turun Merimuseossa 2004 (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Bruno Westin 50 år, Frisk Bris, 01.01.1933, nro 11-12, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Turunveneveistamo *read.epaper.fi*. Viitattu 19.6.2022.
**Anna Paljakka** (s. 1944) on Fiskarsissa asuva toimittaja, tietokirjailija ja suomentaja. 

Paljakka kirjoitti ylioppilaaksi Töölön Yhteiskoulusta ja suoritti valt.maisterin tutkinnon Helsingin yliopistossa 1971 pääaineenaan yleinen valtio-oppi. Toimittajan työnsä Paljakka aloitti Kirjastolehdessä 1967. Suomen tietotoimiston toimittaja hän oli 1972–73. Paljakka oli 1973–1982 ulkoministeriön virkamies (8. kansainvälisten asiain valmennuskurssi) ja ulkomaankomennuksella mm. Vietnamissa. Hän toimi Ulkoasiainhallinnon virkailijayhdistyksen puheenjohtajana 1977–1978.

Paljakka palasi toimittajantyöhön 1983 Helsingin Sanomiin, josta hän jäi eläkkeelle 2010. Ulkomaantoimittajana Paljakka erikoistui Aasiaan. Paljakka oli Helsingin Sanomien Kuukausiliitteen toimittaja 1994–2000 ja kirjeenvaihtajana Brysselissä 1997–98. Hän toimi Ulkomaantoimittajien yhdistyksen puheenjohtajana 1989–1992.

Anna Paljakka on ollut vuodesta 1996 Helsingin Sanomien Nyt-liitteen ravintola-arvostelija. Hän on ollut tekemässä kymmentä ruokakirjaa, kaikki julkaistu 2000-luvulla. Jarmo Vähä-Savon ja Virva Hyykosken kanssa tehty *Tervetuloa meille* valittiin 2007 vuoden keittokirjaksi. Anna Paljakka oli 2010 Tieto-Finlandian ehdokkaat valinneen raadin jäsen.

Paljakka on Fiskarsin käsityöläisten, muotoilijoiden ja taiteilijoiden osuuskunnan jäsen ja toimi sen hallituksessa 2011-2012.

Lähteet
-------

1. ↑  Jäsenet ONOMA, Fiskarsin käsityöläisten, muotoilijoiden ja taiteilijoiden osuuskunta.  Arkistoitu 21.2.2014. Viitattu 17.2.2014.
**Eugèn Cajander** (s. 13. huhtikuuta 1861 Vilna – ?) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraalimajuri.

Cajanderin vanhemmat olivat Suomen kenraalikuvernöörin viraston kassanhoitaja majuri Fredrik Anders Cajander ja Maria Antonovna Haveman ja puoliso Antonina Pavlitskaja. Cajander kävi ensin Pietarin 1. sotaopiston ja tuli sitten Nikolain ratsuväkiopistoon Pietarissa 1878. Sieltä valmistuttuaan hänet määrättiin vänrikkinä Henkivartioväen rakuunarykmenttiin Pietarhoviin 1880. Kornetiksi Cajander ylennettiin 1882, luutnantiksi 1885, aliratsumestariksi 1890 ja ratsumestariksi 1896, minkä jälkeen hän toimi Henkivartioväen rakuunarykmentin eskadroonanpäällikkönä. Everstiksi hänet ylennettiin 1904 ja 1909 hänet määrättiin 8. Lubenskin husaarirykmentin komentajaksi Chișinăuhun Bessarabiaan. Kenraalimajurina hänestä tuli 4. ratsuväkidivisioonan 1. prikaatin komentaja tammikuussa 1914 ja hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan aluksi mainitun divisioonan 3. prikaatin komentajana vuonna 1914 ja sen jälkeen useasti vt. divisioonankomentajana 1915–1918. Cajander erosi sotapalveluksesta helmikuussa 1918 eikä hänen myöhemmistä vaiheistaan ei ole tietoa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Eugèn Cajander *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 12.1.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit

 |

 |
**Eugenio Monti** (23. tammikuuta 1928 Dobbiaco, Italia – 1. joulukuuta 2003) oli italialainen rattikelkkailija. Hän on yksi kaikkien aikojen menestyneimpiä kelkkailijoita kuudella olympia- ja 12 maailmanmestaruusmitalillaan. Parhaiten hänet kuitenkin muistetaan vuoden 1964 Innsbruckin olympialaisissa ensimmäisenä Pierre de Coubertinin mitalin saajana todellisen olympiahengen osoittajana.

Monti aloitti alppihiihtäjänä ja nousikin aina kansalliselle huipulle asti. Hän joutui kuitenkin lopettamaan hiihtouransa rikottuaan molemmat polvensa 1951. Monti siirtyi kelkkailun pariin ja nousi jo 1954 Italian mestariksi. Vuonna 1957 hän voitti ensimmäisen 11 maailmanmestaruudestaan.

Vuoden 1956 talviolympialaisissa Cortina d'Ampezzossa Monti voitti sekä kahden että neljän miehen rattikelkkailussa hopeaa. Neljä vuotta myöhemmin Squaw Valleyssä Monti ei pystynyt kirkastamaan mitaleitaan, sillä rattikelkkailu ei ollut olympialajina.

Monti muistetaan parhaiten 1964 Innsbruckin talviolympialaista, jossa hän osoitti todellista olympiahenkeä. Monti antoi omasta kelkastaan pultin brittiläisten Tony Nashin ja Robin Dixonille huomatessaan, että heiltä oli kyseinen osa rikki. Brittikaksikko voitti kisan ja Montin joukkue sijoittui pronssille. Kotimaassaan Italiassa lehdistö antoi Montille kritiikkiä toimistaan, mutta Monti vastasi: "Nash ei voittanut, koska annoin hänelle pultin. Hän voitti, koska laski nopeammin."

Lopulta vuoden 1968 talviolympialaisissa Grenoblessa 40-vuotiaana Monti voittaa olympiakultaa. Hänen joukkueensa oli ensimmäinen sekä kahden että neljän miehen rattikelkkailussa. Monti lopetti uransa olympiakullan jälkeen. Montille myönnettiin kisojen jälkeen Italian korkein siviiliarvonimi.

Parkinsonin tautia sairastanut Monti teki itsemurhan 1. joulukuuta 2003.

Aiheesta muualla
----------------

* Montin profiili KOK:n sivuilla (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People

 |

 |
**Henri Lehtonen** (s. 28. heinäkuuta 1980 Turku) on suomalainen jalkapalloilija, joka edusti pitkään Veikkausliigassa pelaavaa FC Inter Turkua. Hän pelasi vasempana laitapuolustajana tai laitahyökkääjäänä.

Ura
---

Lehtonen on FC Inter Turun kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa vuonna 1998 sen pelatessa Ykköstä. Veikkausliigassa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa toukokuussa 2000 ottelussa FC Jokereita vastaan. Varsinainen läpimurto edustusjoukkueeseen jäi kuitenkin tapahtumatta, joten kausina 2001–2003 Lehtonen pelasi suurimmaksi osaksi Interin reservijoukkue VG-62:ssa Kakkosta ja Ykköstä.

Ensimmäinen kokonainen kausi Lehtosella Interissä oli kausi 2004, jolloin hän pelasi 24 ottelua ja teki kolme maalia. Seuraavalla kaudella enemmän hyökkäyspäässä viihtynyt Lehtonen istutettiin laitapuolustajan tontille. Lehtonen toimi FC Interin kapteenina kaudeksi 2007 alkaen aina vuoteen 2017 asti. Hän lopetti uransa FC Interissä kauden 2017 jälkeen.

Kaudella 2018 Lehtonen pelaa Jyrkkälän Tykeissä. 

Lehtonen on pelannut myös futsalia Turun Pallokerhossa ja Suomen futsalmaajoukkueessa. Hänet on valittu myös Vuoden futsalpelaajaksi kaudella 2005–2006.

Muuta
-----

Myös Lehtosen veli Petri on pelannut jalkapalloa pääsarjatasolla.

Saavutukset
-----------

* Liigacup 2008
* Suomen mestaruus 2008
	+ SM-hopea 2011, 2012
* Suomen Cup 2009

Lähteet
-------

1. 1 2  Petri ja Henri Lehtonen – mielenkiintoinen osa turkulaista palloiluhistoriaa *jalkipeli.net*.  20.9.2020. jälkipeli.net. Viitattu 6.10.2020.
2. 1 2  Soininen, Heidi (vast. toim.): *Jalkapallokirja 2013*, s. 428. Suomen Palloliitto, 2013. ISSN 0787-7188.
3. ↑  Timo Furuholm on FC Interin uusi kapteeni FC Inter.  Arkistoitu 31.3.2017. Viitattu 30.3.2017.
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  JYTY.NET *jyty.net*. Viitattu 24.4.2018.
6. ↑  Futsal-maajoukkuepelaajat 1998- Palloliitto. Viitattu 30.6.2008.
7. ↑  Futsal-kauden 2005-2006 palkitut Palloliitto. Viitattu 30.6.2008.
Gertrude Jekyllin muotokuva (1920)
Lindisfarnen linnan puutarha.
**Gertrude Jekyll** (29. marraskuuta 1843 Lontoo — 8. joulukuuta 1932) oli brittiläinen maisema-arkkitehti, joka nosti luonnollisen puutarhan suosioon.

Jekyll syntyi varakkaaseen perheeseen, ja harrasti maalausta vuoteen 1891, jolloin hänen heikkenevä näkönsä alkoi aiheuttaa ongelmia. Silloin Jekyll kiinnitti huomionsa puutarhasuunnitteluun. Hänen tavoitteenaan oli yksinkertaisuus, hallittu sekasorto ja mökkipuutarhoiden tunnelma.

Jekyll suosi monivuotisia kasveja, ja yhdisteli perennoja, varpuja, pensaita ja köynnöksiä, täydentäen penkkejään yksivuotisilla kukilla. Hän järjesti kukat usein värien mukaan käyttäen asteittain muuttuvan spektrin keskellä vastaväriä koristeellisina yksityiskohtina.

Jekyll kirjoitti lukuisia artikkeleita William Robinsonin julkaisemiin puutarhalehtiin kuten *Country Life*. Hän kirjoitti myös joitakin opaskirjoja, mutta vaikutti eniten puutarhoilla, jotka suunnitteli yhdessä arkkitehti Edwin Lutyensin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Gertrude Jekyll *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 3.4.2019.
2. 1 2  Great British garden-makers: Gertrude Jekyll *Country Life*.  2010. Viitattu 3.4.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* Photographers' Identities
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Nicole Brändli-Sedoun** (o.s. **Brändli**, s. 18. kesäkuuta 1979 Horgen, Zürichin kantoni) on sveitsiläinen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 1998–2009. Hän voitti Giro Donnen kokonaiskilpailun 2001, 2003 ja 2005. MM-kilpailuissa hän sai hopeaa aika-ajossa 2001 ja 2002 sekä maantieajossa 2002.

Saavutuksia
-----------

Lähde: Cycling Archives

1997
MM-kilpailut, junioreiden maantieajossa hopeaa
1999
EM-kilpailut, alle 23-v. aika-ajossa hopeaa, maantieajossa pronssia
MM-kilpailut, naisten maantieajossa kymmenes
2000
EM-kilpailut, alle 23-v. aika-ajossa pronssia
Aika-ajon Sveitsin-mestaruus
2001
Giro Donne, kokonaiskilpailun sekä 10. ja 11. etapin voitto
Memorial Michela Fanini, kokonaiskilpailun voitto
Trofeo Alfredo Binda - Comune di Cittiglio, voitto
Maantieajon Sveitsin-mestaruus
EM-kilpailut, alle 23-v. aika-ajossa kultaa
MM-kilpailut, naisten aika-ajossa hopeaa, maantieajossa kuudes
2002
Vuelta a Castilla y León, kokonaiskilpailun voitto
Maantieajon Sveitsin-mestaruus
Grande Boucle, 9. etapin voitto
MM-kilpailut, maantieajossa ja aika-ajossa hopeaa
2003
Giro Donne, kokonaiskilpailun ja 3. etapin voitto
Gracia–Orlová, kokonaiskilpailun voitto
Maantieajon Sveitsin-mestaruus
2004
Gracia–Orlová, kokonaiskilpailun voitto
GP Carnevale d'Europa, voitto
MM-kilpailut, maantieajossa kuudes
2005
Albstadt, kokonaiskilpailun ja 2. etapin (mäkiaika-ajo) voitto
Bern–Oberbottigen, voitto
Giro Donne, kokonaiskilpailun, prologin, 1. etapin ja 7. etapin (aika-ajo) voitto
2006
Giro Donne, kokonaiskilpailussa toinen, 1. etapin (aika-ajo) voitto
GP de Plouay, voitto
Memorial Michela Fanini, 3. etapin voitto
MM-kilpailut, maantieajossa kahdeksas
2007
Giro Donne, kokonaiskilpailussa toinen, 5. etapin voitto
Trophée d'Or Féminin, 2. etapin voitto
2008
Giro del Lago Maggiore - GP Knorr, voitto
2009
Giro Donne, kokonaiskilpailussa kolmas
MM-kilpailut, maantieajossa kahdeksas

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nicole Brändli-Sedoun *sports-reference.com*.  Arkistoitu 12.11.2012. Viitattu 14.7.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Nicole Brändli *cyclingarchives.com*. Viitattu 14.7.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nicole Brändli** Wikimedia Commonsissa
**Queen's Clubin tennisturnaus** on vuosittainen Ison-Britannian Lontoossa, Queen's Clubilla pidettävä miesten tennisturnaus, joka pelataan ruohokentillä. Turnaus kuuluu ATP World Tour 500 -turnauksiin. Ennen ATP-kiertueen aloittamista vuonna 1990, Queen's Clubin turnaus oli osa Grand Prix -kiertuetta vuosina 1970–1989. Vuosina 1972 ja 1973 Queen's Clubilla pelattiin myös naisten turnaus. Turnauksen alkuperäinen nimi oli **London Grass Court Championships** eli Lontoon ruohokenttämestaruusturnaus. Turnausta on pelattu Queen's Clubilla vuodesta 1890 alkaen, tosin vuosina 1885–1889 Lontoon mestaruusturnaus järjestettiin London Athletic Clubilla.  Vuodesta 2018 alkaen turnauksen virallinen nimi on ollut sponsorin mukaan Fever-Tree Championships. Vuosina 2009-2017 turnauksen virallinen nimi oli **AEGON Championships** ja vuosina 1979–2008 **Stella Artois Championships**.

Queen's Clubin turnaus pelataan kaksi viikkoa ennen Wimbledonin tennisturnausta. Eniten mestaruuksia Queen's Clubilta on yhdysvaltalaisella John McEnroella, neljä kaksinpelistä ja yksi nelinpelistä.

Lähteet
-------

1. ↑  Queens Club tournament.

ATP Tour 500 (2009–)
Rotterdam ·  Rio de Janeiro ·  Acapulco ·  Dubai ·  Barcelona ·  Halle ·  Lontoo ·  Hampuri ·  Washington ·  Peking ·  Tokio ·  Basel ·  Wien