recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Erastus B. Tyler
**Erastus Barnard Tyler** (24. huhtikuuta 1822 – 9. tammikuuta 1891) oli yhdysvaltalainen sotilas ja turkisteollisuudessa vaikuttanut liikemies. Hän ei koskaan saanut muodollista sotilaskoulutusta, mutta hän palveli tästä huolimatta Unionin kenraalina Yhdysvaltain sisällissodassa.

Sisällissodan syttyessä Tyler oli mukana luomassa Ohion 7. vapaaehtoisrykmenttiä. Tyler valittiin yksikkönsä komentajaksi, minkä myötä hänestä tehtiin eversti. Keväällä 1862 Tylerin komentoon annettiin James Shieldsin divisioonaan kuulunut prikaati. Toukokuussa 1862 hänet ylennettiin prikaatikenraaliksi. Tyler palveli loppusodan erilaisissa komentotehtävissä toimien muun muassa hetken aikaa 8. armeijakunnan komentajana. Sodan lopulla hänelle myönnettiin brevet-ylennys kenraalimajuriksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Erastus Barnard Tyler *The American Battlefield Trust*. Viitattu 29.12.2018. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**FC Dreeverit** oli vuosina 1995-2005 toiminut oululainen jalkapalloseura.

Seuran miesten jalkapallojoukkue nousi Suomen kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Kakkoseen kaudeksi 2005. Seura säilytti sarjapaikkansa, mutta seura muutti vuoden 2006 tammikuussa nimekseen Oulun Palloseura - jalkapallo ry eli lyhenteenä OPS-jp. Kaudesta 2008 alkaen sarjapaikan haltija on ollut seuran manageri Miika Juntusen perustama Oulun jalkapallon tuki ry, ja kaudesta 2011 alkaen seura on käyttäen lyhennettä OPS.

FC Dreeverillä oli myös kakkosjoukkue FC Dreeverit II. Joukkue nousi samaan sarjaan eli Pohjoisen Kolmoseen kauden 2001 päätteeksi eli samaan sarjaan FC Dreeverin edustusjoukkueen kanssa. Sääntöjen mukaan saman seuran kakkosjoukkueen ja edustusjoukkueen pelaaminen samassa sarjassa ei ollut mahdollista, joten kakkosjoukkue irrottautui omaksi seurakseen Oulun Jalkapalloklubi eli OuJK vuoden 2002 alusta.

Lähteet
-------

1. ↑  FC Dreevereistä OPS-jp palloliitto.fi.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 19.1.2006.
2. ↑  Oulun Jalkapalloklubi - Historia oulunjalkapalloklubi.com.
**Erakkorastas** (*Catharus guttatus*) on pohjoisamerikkalainen rastaisiin kuuluva varpuslintu.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 17 cm, siipien kärkiväli 25–28,5 cm ja paino keskimäärin 27,8 g. Erakkorastas on kooltaan kuin satakieli ja muistuttaa pienikokoista laulurastasta, mutta alapuolen tumma täplitys keskittyy rintaan ja kurkkuun, kun se laulurastaalla jatkuu kupeille ja vatsaan saakka. Erakkorastaan pyrstö ja yläperä ovat punaruskeat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Lajista tunnetaan kahdeksan alalajia.

Vanhin rengastettu erakkorastas eli 8 vuotta 8 kuukautta vanhaksi. Lehmäturpiaali loisii myös erakkorastaan pesissä.

Esiintyminen
------------

Erakkorastas on pohjoisamerikkalainen lintulaji, jonka lisääntymisaikainen esiintymisalue ulottuu läpi mantereen Alaskasta Newfoundlandiin ja Yhdysvaltojen koillisnurkkaan, ja etelässä Yhdysvaltain länsiosissa Kaliforniaan ja New Mexicoon. Laji on muuttolintu, joka talvehtii Yhdysvaltain etelä- ja itäosissa, Meksikossa ja Keski-Amerikassa. Lajia tavataan satunnaisesti Länsi-Euroopassa. Lajin elinympäristön ala on 8,4 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko on noin 56 miljoonaa yksilöä.

Elinympäristö
-------------

Erakkorastas elää pesimäaikana puhtaissa havumetsissä, paikoin havusekametsissä, aina 3,5 kilometrin korkeudelle vuoristossa. Se viihtyy myös taimikoissa ja soistuneissa korpimetsissä.

Lisääntyminen
-------------

Pesä on Kalliovuorten itäpuolella tavallisesti matalalla havupuun tai pensaan oksalla, Kalliovuorten länsipuolella se on usein maassa. Munia on 3–6, joita naaras hautoo keskimäärin 12 päivää. Koiras käy ruokkimassa hautovaa naarasta ja poikasia, jotka jättävät pesän usein lentokyvyttöminä 10–15 päivän ikäisinä. Normaalisti laji tekee kaksi pesyettä kesän aikana, joskus kolme.

Ravinto
-------

Hyönteiset ja muut pienet selkärangattomat, syksyllä ja talvella myös marjat ja hedelmät.

Lähteet
-------

* Cramp, Stanley (päätoim.) 1988: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa, V. – Oxford University Press. Hongkong. ISBN 0-19-857508-4
* ADW
* AllAboutBirds

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Catharus guttatus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 4.2.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q846350
* Wikispecies: Catharus guttatus
* ABA: herthr
* ADW: Catharus\_guttatus
* ARKive: catharus-guttatus
* Avibase: B01E8BD42E1785F2
* BirdLife: 22708667
* BOLD: 9571
* CoL: 69FQZ
* BOW: herthr
* eBird: herthr
* EPPO: KTHUGU
* EUNIS: 101111
* Euring: 11760
* Fauna Europaea: 97220
* Fauna Europaea (new): 6fe972a2-1468-4b2b-922b-c3fe3b4a0741
* GBIF: 2490810
* GNAB: hermit-thrush
* IBC: hermit-thrush-catharus-guttatus
* iNaturalist: 12890
* IRMNG: 11103459
* ITIS: 179779
* IUCN: 22708667
* NatureServe: 2.100340
* NBN: NHMSYS0000530259
* NCBI: 9185
* Neotropical: herthr
* ODNR: hermit-thrush
* Xeno-canto: Catharus-guttatus

 |

 |
***MotoGP 14*** on vuonna 2014 julkaistu ratamoottoripyöräaiheinen -videopeli, joka perustuu MotoGP kauteen 2014. Pelin kehitti ja julkaisi Milestone ja se julkaistiin PlayStation 3:lle, Xbox 360:lle, Microsoft Windowsille ja ensimmäistä kertaa Playstation 4:lle. Pelin kansikuvassa esiintyvät Marc Márquez, Valentino Rossi ja Cal Crutchlow.

Pelattavuus
-----------

Pelissä on mahdollista ajaa edellisen pelin tavoin neljä erilaista pelitilaa, yksittäisiä kilpailuja, maailmanmestaruuskausi, uratila ja aikaa vastaan. Tämän lisäksi uutena pelitilana tuotiin skenaariotila, jossa ajetaan 500-kuutioisten historiallisia hetkiä ja myös kuviteltuja hetkiä. Tarkoituksena suorittaa tehtävän määrittämät tavoitteet. MotoGP ja menneiden kuljettajien lisäksi pelissä on myös kauden 2013 MotoGP kuljettajat, joilla on mahdollista ajaa myös yksittäisiä kilpailuja ja mestaruuskausia.

MotoGP 14 paranneltiin edelliseen peliin nähden myös uusilla äänitehosteilla ja grafiikalla, jonka myötä varjostus ja valaisu saivat huomattavan parannuksen.

Lokakuussa 2014 Milestone lisäsi Donington Park radan ladattavaksi lisäosaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  MotoGP14\_Official\_Announcement.pdf *motogpvideogame.com* 22.4.2014 Viitattu 14.6.2017 (englanniksi)
2. ↑  Donington Park DLC (Arkistoitu – Internet Archive) *milestone.it* 28.10.2014 Viitattu 14.6.2017 (englanniksi)
**Eran Zahavi** (hepr. ‏ערן זהבי‎; s. 25. heinäkuuta 1987 Rishon LeZion, Israel) on israelilainen jalkapalloilija. Hän edustaa kiinalaisseura Guangzhou R&F:ää ja Israelin maajoukkuetta.

Ura
---

Zahavi on Hapoel Tel Avivin kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa vuonna 2006. Hän edusti vuoteen 2011 saakka Hapoelia mutta pelasi kauden 2007–2008 lainalla Ironi Nir Ramat HaSharonissa.

Kaudella 2009–2010 Hapoel voitti sekä maan pääsarjamestaruuden että cupin. 24. marraskuuta 2010 pelatussa Mestarien liigan ottelussa portugalilaista Benficaa vastaan Zahavi teki kaksi maalia. Hapoel Tel Aviv voitti ottelun 3–0.

Kesästä 2011 tammikuuhun 2013 Zahavi edusti italialaisseura Palermoa. Hän pelasi Serie A:ssa 23 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kesään 2016 saakka hän pelasi israelilaisseura Maccabi Tel Avivissa ja siirtyi sitten Kiinaan.

Zahavi pelasi Israelin maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2010. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki syyskuussa 2013 MM-karsintaottelussa Venäjää vastaan. Kesäkuun 2020 loppuun mennessä hän on pelannut 52 maaottelua ja tehnyt niissä 19 maalia. Maaleistaan hän on tehnyt yhden vuoden 2014 MM-kisojen karsinnassa, kaksi vuoden 2016 EM-kisojen karsinnassa, yhden vuoden 2018 MM-kisojen karsinnassa, jossa hän pelasi joukkueen kapteenina, sekä yksítoista vuoden 2020 EM-kisojen karsinnassa. Hän teki hattutempun eli kolme maalia EM-karsinnassa maaliskuussa 2019 Itävaltaa ja kesäkuussa 2019 Latviaa vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Eran Zahavi Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Zahavin esittely Israelin jalkapalloliiton sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (hepreaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel

 |

 |
**Mangaaninitraatti** (Mn(NO3)2) on mangaani- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa keramiikkapigmenttinä ja muiden mangaaniyhdisteiden valmistukseen.

Ominaisuudet
------------

Kidevedettömänä mangaaninitraatti on huoneenlämpötilassa hygroskooppista väritöntä kiteistä ainetta. Yhdisteellä on myös useita kidevedellisiä muotoja. Niitä ovat esimerkiksi monohydraatti (Mn(NO3)2·H2O), dihydraatti (Mn(NO3)2·2H2O), tetrahydraatti (Mn(NO3)2·4H2O) ja heksahydraatti (Mn(NO3)2·6H2O). Mangaaninitraatin hydraatit ovat vaaleanpunaisia tai ruusunpunaisia kiteisiä yhdisteitä, joilla on usein suhteellisen alhainen sulamislämpötila (25–35 °C). Mangaaninitraatti ja erityisesti sen hydraatit liukenevat runsaasti veteen. Tämän lisäksi sitä liuottavat eräät orgaaniset liuottimet kuten etanoli, dioksaani ja tetrahydrofuraani. Kuumennettaessa yhdistettä voimakkaasti se hajoaa mangaanidioksidiksi ja typen oksideiksi.

Mn(NO3)2 → MnO2 + 2 NO2

Valmistus ja käyttö
-------------------

Mangaaninitraattia valmistetaan liuottamalla mangaani(II)karbonaattia tai mangaanioksidia typpihappoon tai epäpuhtaasta mangaanidioksidista typpihapon ja typpihapokkeen seoksen avulla. Näin muodostuu kidevedellistä yhdistettä, josta kidevesi voidaan poistaa dityppipentoksidin avulla. Mangaaninitraattia käytetään muiden mangaaniyhdisteiden, erityisesti korkean puhtausasteen mangaanioksidien valmistamiseen. Tämän lisäksi sitä voidaan käyttää keramiikan värjäämiseen.

MnO + 2 HNO3 → Mn(NO3)2 + 2 H2O

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Karamäki, E. M.: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 336. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. 1 2 3  Arno H. Reidies: *Manganese Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 24.8.2017
3. 1 2  William M. Haynes, David R. Lide, Thomas J. Bruno: *CRC Handbook of Chemistry and Physics*, s. 4–75. 39th Edition. CRC Press, 2012. ISBN 978-1439880494. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 24.8.2017). (englanniksi)
4. 1 2  Kenneth Pisarczyk: *Manganese Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2005. Viitattu 24.8.2017.
5. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 621. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
**Ariel & Supremos** oli vuosina 2004−2009 toiminut suomalainen kristillinen yhtye. Yhtyeen ensimmäinen keikka oli saman vuoden Nuorten kesä -tapahtumassa Ryttylässä. Pian tämän jälkeen Fg-Naxos otti nuoren yhtyeen suojiinsa ja julkaisi Ariel & Supremosin kesällä 2005 julkaistun "Kiitos kaunis" -levyn. Debyyttilevyn tuotti Marzi Nyman, joka myös soitti levyllä Mongo Aaltosen ja Jukka Eskolan ohessa. 

Ariel & Supremos julkaisi toisen äänitteensä "Älä mene pois" elokuussa 2007. Levyn tuotti Marzi Nyman. Levyllä vieraili Marzin lisäksi Zarkus Poussa ja Laura Joensuu. Pian levyn julkaisun jälkeen kokoonpano vakiintui nykyiselleen, kun pitkään yhtyeen basistina ollut Lasse Kortelainen sai jatkajakseen Lasse Mikkosen (ex-Turvakytkin). Yhtyeen toiseksi kitaristiksi vakiintui Taneli Törölä (Sotahuuto, Megiddon, Terttu ja sininen sammakko). Tällä tuoreella kokoonpanolla ikuistettiin Ariel & Supremosin ensimmäinen musiikkivideo "Älä mene". Ohjauksesta ja käsikirjoituksesta vastasi Miika Elo. Musiikkivideo julkaistiin Maata näkyvissä -festareilla syksyllä 2007. Videolla esiintyi myös monia tunnistettavia kasvoja Suomi-gospelin kentältä. 

Keväällä 2008 Ariel & Supremos haki ensiksi vauhtia Semifinaalista ja esiintyi pian tämän jälkeen Tavastialla laulaja Ariel Neulaniemen järjestämässä Larry Norman -illassa. Kristillisen rokin isän muistoillassa soittivat myös Q.Stone, Sami Kukka, Janna Hurmerinta ja Tarvo Laakso. Ariel & Supremos lähti kesällä 2008 ensimmäiselle ulkomaan keikkareissulleen. Yhtye esiintyi puolalaisessa BIM-tapahtumassa. 

Yhtye lopetti joulukuussa 2009.

Kokoonpano
----------

* Ariel Neulaniemi (laulaja, kitara, piano, kappaleiden kirjoittaja)
* Taneli Törölä (kitara, huilu)
* Lasse Mikkonen (basso)
* Heikki Rusama (rummut)

* Lasse Kortelainen (basso, soitti molemmilla levyillä)

Julkaisut
---------

* Ystävyys (2005), single
* Kiitos kaunis (2005)
* Älä mene pois (2007)

Aiheesta muualla
----------------

* Ariel & Supremos Myspacessa (englanniksi)
**Myllyluoman kivikautinen asuinpaikka** sijaitsee Honkajoella Lauhalankylässä lähellä Kauhajoen rajaa. Asuinpaikan rantakorkeus on 115 m merenpinnasta. Tämän perusteella Myllyluoman kivikautisella asuinpaikalla asuttiin 6000-6500 eaa. Silloin se sijaitsi Ancylusjärven pienen lahden itärannalla.

Myllyluomassa suoritettiin arkeologisia kaivauksia vuonna 1952. Suurin osa löydöistä oli kvartsia. Lisäksi löytyi liuskekeihäs ja pari talttaa. Kaivauksissa saatiin esille asumuksen pohja. Myllyluoman kivikautisen asuinpaikan lähellä on informaatiotaulu.

Jyllin leirikeskuksen lähelle on rekonstruoitu Myllyluoman kivikautinen kota.

Lähteet
-------

1. 1 2  . Kulttuuriympäristön palveluikkuna. Museovirasto.
2. ↑  Uusi-Seppä, Niina (toim.): *Satakunnan kulttuuriympäristöt eilen, tänään, huomenna*, s. 221-222. Satakunnan museo, 2012. ISBN 978-952-67018-9-9. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 12.9.2015).

Aiheesta muualla
----------------

* Jouko Räty:  Kodan pohjasta Ipron kellariin - asutusta Honkajoella 9000 vuotta. Honkajoen Joulu 1983. Lions Club Honkajoki, 1983.
**Havaintomaailma** tarkoittaa maailmaa, kuten se tavallisille ihmisille heidän viiden aistinsa kautta esiintyy. Kuten Immanuel Kant luonnosteli, ihmiset voivat havaita vain havaintomaailman, eivät maailmaa sinänsä kuten se objektiivisesti on olemassa. Ihmiset eivät juuri saa tietoa maailmasta kuin havaintokokemustensa avulla, mikä jättää maailman todellisen luonteen metafyysiseksi kysymykseksi, emmekä tosiasiassa voi sanoa varmasti, vastaako maailma täysin havaintojamme. Jo Descartes arveli *Matrix*-tyylisen ratkaisun mahdollisuuden, missä kaikki "aistihavaintomme" ovat meille tietoisesti syötettyjä eikä meillä tosiasiassa voi olla varmuutta maailman luonteesta. Samankaltainen filosofinen termi on arkimaailma*lähde?*.

Esimerkki havaintomaailman ja fysiologisen maailman eroista ovat värit, jotka tosiasiassa ovat puhtaasti havaintomaailman ominaisuuksia. Väri sinänsä ei niinkään ole fysiologisen maailman vaan pikemminkin havainnoijan ominaisuus. On totta, että tosimaailman esineillä on fysiologisia ominaisuuksia, joiden ansiosta ne heijastavat tiettyjä aallonpituuksia valosta enemmän kuin muita. Itse väri on kuitenkin henkilön tulkinta tietystä esineen ominaisuudesta, ja esimerkiksi punavihersokean mielestä sekä punainen että vihreä väri ovat itse asiassa sama juttu. Edelleen sokean lepakon havaintomaailmaan on vaikeampi kuvitella itsensä, mutta sekin saattaa muiden aistiensa avulla saada parempaa tietoa maailman esineiden tietyistä ominaisuuksista kuin me saamme omillamme.

Evoluutiopsykologisin mekanismein tutkitut havaintokyvyissä vaikuttavat mekanismit*selvennä* värittävät havaintoja melkoisesti. Ihmisen aivoista löytyy esimerkiksi erityisesti kasvoja tunnistava mekanismi, joka esittää koverankin kasvokuvan täysin kuperaksi. Myös monet muunlaiset kognitiiviset vääristymät heikentävät ihmisen oman havaintokyvyn luotettavuutta.

Edelleen dikotomiaa*selvennä* syventää se, että havaintomaailmamme ei juuri ole antanut meille sellaista tietoa, joka saattaisi olettaa jotain suhteellisuusteorian kaltaista ulkomaailmasta. Tosimaailma saattaa olla rankastikin ristiriidassa havaintomaailmamme kanssa. Ihmisillä on siis hyvin yleinen tapa olettaa ulkomaailman ominaisuuksiksi asioita, jotka ovatkin itse asiassa heidän oman tietoisuutensa ominaisuuksia tai ennakkoluuloja.

Lähteet
-------

* Turunen, Serja: Yhteisenä tehtävänä alkuperäisen maailman näkyviin saattaminen.  *Aikuiskasvatus*, 2021, 41. vsk, nro 2, s. 183-187.
William Priddy vuonna 2017.
**William "Reid" Priddy** (s. 1. lokakuuta 1977 Richmond, Virginia) on yhdysvaltalainen lentopalloilija. Hän kuuluu Yhdysvaltojen A-maajoukkueeseen. Lisäksi hän on pelannut rantalentopalloa Amerikan ammattilaissarjassa.

Ura
---

### Nuoruusvuodet

Priddy aloitti lentopallouransa vasta viisitoistavuotiaana asuessaan Floridassa. Hänen opettajansa suostutteli hänet mukaan harjoituksiin. Hän pelasi samaan aikaan jalkapalloa, mutta heti ensimmäisten lentopalloharjoitusten jälkeen rakkaus lajiin oli syntynyt niin kovaksi, että jalkapallo sai jäädä. Hänen perheensä muutettua Phoenixiin Arizonaan Priddy alkoi pelata high schoolinsa joukkueessa. Hän johdatti joukkueensa historian ensimmäiseen osavaltion mestaruuteen vuonna 1995. Hän valmistui high schoolista vuonna 1996. Tämän jälkeen hän siirtyi pelaamaan College-sarjassa, jossa hän nousi yhdeksi suurimmista tähtipelaajista. Hän sai useita tunnustuksia, muun muassa sarjan parhaan pelaajan tittelin sekä osan All-Stars -joukkueessa.

### Kansainvälinen ura

Priddy pelasi uransa ensimmäiset pelit Yhdysvaltojen A-maajoukkueessa vuonna 1999 Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuissa. Tämän jälkeen hän teki sopimuksen Italian A1-liigaan Forlin joukkueen kanssa, jossa hän pelasi vuoden verran. Tämän jälkeen hän on esiintynyt muun muassa Venäjän ja Korean liigoissa.

A-maajoukkue
------------

Ensimmäisen A-maaottelunsa Priddy pelasi Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuissa. Tämän jälkeen hän on noussut yhdeksi joukkueen kantavista voimista ja nostanut A-maajoukkuetta kohti maailman huippua. Hän johti joukkueen muun muassa maailmanliigan voittoon vuonna 2008. Hän johdatti Yhdysvallat myös olympiakultaan kesäolympialaisissa 2008.
**Have Some Fun: Live at Ungano’s** on rockyhtye The Stoogesin livealbumi. Se äänitettiin 17. elokuuta 1970 yhtyeen konsertissa Manhattanilla sijainneessa Ungano’s-yökerhossa, ja julkaistiin neljä vuosikymmentä myöhemmin marraskuussa 2010.

Taustaa
-------

The Stooges oli erottanut elokuussa 1970 basistinsa Dave Alexanderin tämän vakavan päihdeongelman vuoksi. Hän pilasi viimeisen keikkansa Goose Lake Music-festivaaleilla esiintymällä alkoholin ja huumeiden vaikutuksen alaisena. Alexanderin tilalle otettiin yhtyeen roudari Zeke Zettner. Hän ei ollut Daveen verrattuna taitava soittaja, mutta parempaa ehdokasta ei siihen hätään keksitty. Yhtyeeseen lisättiin kitaristi Ron Ashetonin toiveesta myös toinen kitaristi Bill Cheatman, joka oli myös ollut aiemmin sen roudari. Uusi kokoonpano esiintyi kolmena peräkkäisenä iltana Ungano’s-yökerhossa New Yorkissa juhlistaakseen uuden *Fun House*-albuminsa ilmestymistä. The Stoogesin levy-yhtiössä työskennellyt Danny Fields oli yleisön joukossa ja äänitti ensimmäisen konsertin kasettinauhurilla. Yhtye esitti kaikki *Fun Housen* kappaleet sekä uuden "Have Some Fun"-kappaleen, jota ei ole julkaistu muilla The Stoogesin albumeilla. Yleisön joukossa olivat jazzmuusikko Miles Davis ja blueskitaristi Johnny Winter. Davis piti yhtyeestä suuresti ja kävi tapaamassa heitä konsertin jälkeen.

The Stoogesin konsertti alkoi puoli tuntia ennen yökerhon sulkeutumisaikaa. Se päättyi vapaamuotoiseen jammailuun, jonka aikana laulaja Iggy Pop istahti lavalle ja alkoi kertoa muistoja lapsuudestaan. Hän harmitteli sitä, että oli ollut lapsuudessaan yksinäinen ja väärinymmärretty.

Kappaleet
---------

1. Going to Ungano’s – 1.47
2. Loose – 3.14
3. Down on the Street – 4.24
4. T.V. Eye – 4.18
5. Dirt – 6.05
6. 1970 – 5.55
7. Fun House – 3.21
8. Have Some Fun, My Dream Is Dead – 10.39

Kokoonpano
----------

* Iggy Pop – laulu
* Ron Asheton – kitara
* Bill Cheatham – kitara
* Zeke Zettner – basso
* Scott Asheton – rummut
* Steve Mackay – saksofoni

Lähteet
-------

* Legs McNeil ja Gillian McCain: *Please Kill Me: The Uncensored Oral History of Punk*, Penguin Books, 1997.
* Samuli Vanhakarhu: Iggy Pop - Amerikan keisari. Pop-Kirja, 2004.
* Joe Ambrose: Iggy Pop - Raakaa voimaa. Johnny Kniga, 2006.
**Axel Gyllenkrok** (2. elokuuta 1664 Turku – 17. syyskuuta 1730 Svenstorpin linna, Lund) oli ruotsalainen vapaaherra, kenraali ja maaherra. Hän oli päävastuussa Kaarle XII:n armeijan huollosta ja etenemisestä suuressa Pohjan sodassa. Pultavan taistelun jälkeen hän jäi venäläisten sotavangiksi ja palasi Siperiasta vuonna 1722. Seuraavana vuonna hänestä tuli Göteborgin ja Bohusin lääniin maaherra.

Elämä
-----

Gyllenkrok syntyi Turussa, jossa hänen isänsä toimi hovioikeuden asessorina. Koulun käytyään hän muutti Tukholmaan. Hän opiskeli linnoitusarkkitehtuuria, ja 1690-luvulla hän palveli kapteenina Ranskan armeijassa. Vuonna 1696 hän palasi Ruotsiin. Suuressa Pohjan sodassa hän toimi kuninkaan läheisenä avustajana. Hän haavoittui Narvan taistelussa vuonna 1700 ja uudelleen Väinäjoen taistelussa 1701. Pultavan taistelun jälkeen hän jäi sotavangiksi, ja palattuaan Siperiasta 1722 hänestä tuli seuraavana vuonna Göteborgin ja Bohusin läänin maaherra. Vuonna 1727 hän saavutti vapaaherran aseman. Gyllenkrok oli arvostettu piiritystekniikan tuntija, ja Kaarle XII kutsui häntä lempinimellä "pikku Vauban".

* Gyllenkrokin suvun vaakuna.Gyllenkrokin suvun vaakuna.

Lähteet
-------

1. 1 2  Åberg, Alf: Axel Gyllenkrok *Svenskt biografiskt lexikon*. Viitattu 26.7.2023. (ruotsiksi)
2. ↑  Axel Gyllenkrok *Nationalencyklopedin*. Viitattu 26.7.2023. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Axel Gyllenkrok** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Puola

 |

 |
William Ponty.
**Amédée William Merlaud-Ponty** (4. helmikuuta 1866 Rochefort-sur-Mer – 13. kesäkuuta 1915 Dakar) oli ranskalainen siirtomaavirkailija. Hän toimi Ylä-Senegalin ja Nigerin varakuvernöörinä vuosina 1904–1908 ja Ranskan Länsi-Afrikan kenraalikuvernöörinä vuosina 1908–1915.

William Ponty syntyi keskiluokkaiseen perheeseen ja valmistui juristiksi 22-vuotiaana. Hän aloitti harjoittelijana meriministeriön siirtomaaosastolla vuonna 1888 ja toimi Louis Archinardin sihteerinä tämän valloitusretkillä Ranskan Sudanissa vuosina 1890–1893. Vuonna 1894 Ponty nimitettiin Senegalin kansliapäälliköksi Saint-Louisiin. Vuonna 1896 hän toimi Joseph Gallienin alaisena hallintovirkailijana Madagaskarissa, mutta sai seuraavana vuonna pyynnöstään siirron Sudaniin Djennén piirin komendantiksi.

Ranskan Sudanin varakuvernöörin Edgard de Trentinian palattua Ranskaan vuonna 1899 Ponty toimi hänen sijaisenaan vuoteen 1904, jolloin hänet nimitettiin Ylä-Senegalin ja Nigerin varakuvernööriksi. Alueensa hyvin tuntenut virkamies oli vastuussa sotilashallinnon korvaamisesta siviilihallinnolla, taivutti puolelleen paikallisen eliitin, kehitti talouselämää ja taisteli orjuutta vastaan.

Vuonna 1908 Ponty nimitettiin Ernest Roumen jälkeen Ranskan Länsi-Afrikan kenraalikuvernööriksi Dakariin. Hän sai vastuulleen viiden ja myöhemmin kahdeksan siirtomaan muodostaman, pinta-alaltaan valtavan federaation, jossa oli noin 12 miljoonaa asukasta. Pontyn aikana rakennettiin rautateitä ja satamia, kehitettiin maanviljelyä, karjataloutta ja kaupankäyntiä sekä perustettiin kouluja, joista tunnetuin on hänen kuolemansa jälkeen uudelleen nimetty École normale William-Ponty. Katsomuksiltaan tasavaltalainen Ponty oli "rotupolitiikassaan" paternalistinen ja pyrki saamaan afrikkalaiset tekemään yhteistyötä kotimaansa ja Ranskan hyödyksi. Hän oli myös Charles Manginin ohella yksi ensimmäiseen maailmansotaan osallistuneen Ranskan afrikkalaisarmeijan suunnittelijoista. Ponty kuoli kesken virkakautensa virtsamyrkytykseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Johnson, G. Wesley Jr.: William Ponty (1866-1915) and Republican Paternalism in French West Africa *webafriqa.net*. Viitattu 20.5.2018.
2. ↑  Pontyn itsestään käyttämä nimimuoto.
3. ↑  Tuolloin Ranskan Sudanin virallinen nimitys.
4. ↑  Imperato, Pascal James: *Historical Dictionary of Mali, third edition*, s. 188. Lanham & London: Scarecrow Press, 1996. ISBN 0-8108-3128-7.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Alankomaat

 |

 |
**William Penn** (n. 1621 Bristol – 16. syyskuuta 1670 Walthamstow) oli englantilainen amiraali ja Pennsylvanian perustajan William Pennin isä.

Penn lähti nuorena merille, ja hänestä tuli 1643 laivan kapteeni. Kaksi vuotta myöhemmin hän meni naimisiin Margaret van der Schurenin kanssa. Englannin sisällissodassa hän oli parlamentaristien puolella. Penn lähetettiin 1650 vapauttamaan Välimerellä prinssi Ruprechtia etsivä Robert Blake. Penn toimi alueella Azoreilta Maltalle, mutta ei löytänyt Ruprechtia. Vuodesta 1652 Penn osallistui ensimmäiseen Englannin–Hollannin sotaan Blaken vara-amiraalina. Penn sai 1653 kenraalia vastanneen laivaston sotilasarvon *general at sea*, ja hänelle myönnettiin palveluksestaan sodassa maita Irlannista.

Pennin alaisuuteen asetettiin syyskuussa 1654 joukko, jonka tarkoituksena oli Englannin–Espanjan sodassa vallata espanjalaisilta maita Länsi-Intiasta ja perustaa tukikohta Englannin laajentumista varten. Maajoukkoja johti Robert Venables. Retkikunta epäonnistui tavoitteissaan, mihin oli osittain syynä Pennin ja Venablesin erimielisyydet. Sairastuttuaan Penn lähti kesäkuussa 1655 takaisin Englantiin. Sekä Penn että Venables joutuivat Englannissa vangiksi Lontoon Toweriin. Penn vapautettiin lokakuussa 1655 anteeksipyyntönsä jälkeen. Hän vetäytyi eläkkeelle tilalleen Irlannin Macroomiin.

Protektoraatin kaaduttua 1659 kenraali George Monck tarjosi Pennille uutta tilaisuutta laivastossa. Hänet valittiin myös vuoden 1660 konventtiparlamenttiin. Penn järjesti laivueen, joka toi valtansa takaisin saaneen kuningas Kaarle II:n toukokuussa 1660 takaisin Englantiin. Penn lyötiin ritariksi kesäkuussa. Hänestä tuli myös Yorkin herttuan (tuleva kuningas Jaakko II) ja uudistetun laivaston tärkeä neuvonantaja. Aktiiviseen palvelukseen Penn palasi toisessa Englannin–Hollannin sodassa. Hän ajautui riitoihin Monckin kanssa, ja hänet pakotettiin eroamaan. Huonontuvan terveytensä takia Penn vetäytyi kokonaan julkisuudesta ja kuoli syyskuussa 1670.

Lähteet
-------

1. ↑  Admiral Sir William Penn ‎(I8812)‎ *stanford.edu*. Viitattu 8.3.2012. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. 1 2  Plant, David: William Penn‎ *British Civil Wars and Commonwealth*.  Arkistoitu 8.5.2009. Viitattu 8.3.2012. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Myllykylänjärvi** (ruots. *Molnbyträsket*) on järvi Porvoon koillisosassa itäisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on yksi neliökilometri. Etäisyys Porvoon keskustasta yhdeksän kilometriä koilliseen.

Maantiede
---------

Myllykylänjärven mutkittelevan rantaviivan pituus on 9 448 kilometriä. Etäisyys järven etelärannalta pohjoisrannalle on 2,1 kilometriä. Järvessä on kolme pientä saarta. Myllykylänjärveä reunustaa metsä, mutta valuma-alueella on runsaasti peltomaata. Järven syvin kohta, lähes kymmenen metriä, sijaitsee altaan eteläosassa Träsknäsin pohjoispuolella. Träsknäs jakaa järven lounaisosan kahteen lahteen, Båtstrandsvikeniin ja Långvikeniin. Järven pohjoisosassa on matala Bossaviken. Långvikenin eteläpuolella maasto kohoaa noin 40 metriä järven pinnan yläpuolelle. Myllykylänjärven kaakkoispuolella sijaitsee Lohijärvi. Järvien välisen metsäalueen sisällä on noin 80 aarin laajuinen Kakarträsket (52,9 metriä mpy).

Myllykylänjärven vesitilavuus on 3 985 000 kuutiometriä.

Myllykylänjärveen laskee Venjäsoja Venjärviltä, jotka sijaitsevat runsaan kilometrin pohjoiseen. Idästä virtaa laskuoja Uttervikeniin, joka on melko jyrkkärantainen lahti järven itäosassa. Myllykylänjärvi laskee Ilolanjokeen, joka virtaa järven länsipuolitse ja laskee Suomenlahteen noin viisi kilometriä järveltä etelään.

Myllykylänjärvi (17.001.1.008) kuuluu Ilolanjoen alaosan alueeseen (17.001), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Ilolanjoen vesistössä (17). Ilolanjoen alaosan alueella sijaitsee yhdeksän vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, Myllykylänjärvi on niistä suurin. Toiseksi suurin on eteläinen Venjärvi, kolmanneksi suurin on pohjoinen Venjärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Myllykylänjärvi, vakavesi, Porvoo
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 31.5.2021.
3. ↑  Myllykylänjärvi. Järviwiki. Viitattu 31.5.2021.
4. ↑  Ilolanjoen alaosan alue (17.001). Järviwiki. Viitattu 31.5.2021.
**Arkkitehtitoimisto Sarc Oy** (vuoteen 1998 *Arkkitehtitoimisto Jan Söderlund & Co Oy*) on suomalainen arkkitehtitoimisto. Yritys on toiminut nykyisellä nimellään vuodesta 1998 lähtien, ja katsoo juurensa olevan vuodessa 1965, jolloin arkkitehti Jan Söderlund perusti omaa nimeään kantaneen arkkitehtitoimiston. Nykyisin (2019) toimiston osakkaina ovat arkkitehdit Sarlotta Narjus ja Antti-Matti Siikala, joista Narjus on yhtiön toimitusjohtaja.

Toimiston yhdessä Arkkitehtiryhmä Reino Koivulan kanssa suunnittelema Uusi lastensairaala voitti vuoden 2018 arkkitehtuurin Finlandia-palkinnon.

Lähteet
-------

1. ↑  Arkkitehtitoimisto Sarc Oy *Virre-tietopalvelu*. Viitattu 1.5.2019.
2. ↑  Arkkitehtitoimisto Sarc Oy 50 vuotta  1.12.2015. Arkkitehtitoimisto Sarc Oy. Viitattu 1.5.2019.
3. ↑  Meistä Arkkitehtitoimisto Sarc Oy. Viitattu 1.5.2019.
4. ↑  Aromaa, Jonni: Uusi lastensairaala nappasi Arkkitehtuurin Finlandian, Amos Rexin suunnittelijat jäivät nuolemaan näppejään – katso videolta, millainen on Uusi lastensairaala  1.10.2018. Yle. Viitattu 1.5.2019.
Snake River Plainin sijainti.
**Snake River Plain** (suom. *Snakejoen tasanko*) on geologinen muodostuma, joka sijaitsee pääosin Idahon osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se on muodoltaan kaareva ja on pituudeltaan 400 kilometriä itä-länsi-suunnassa. Snakejoki kulkee alueella, ja monet Idahon suurimmista kaupungista sijaitsee tasangolla. Se voidaan jakaa itäiseen ja läntiseen osaan, jotka ovat topografisesti samanlaisia mutta eroavat rakenteellisesti.

Geologia
--------

Läntinen Snake River Plain on koilliseen osoittava hautavajoama, joka viettää selvästi tasangon keskustaa kohti. Alueen kiviaines on ryoliittipitoista tuffia sekä joki- ja järvisedimenttejä. Kerrostumien välissä on lisäksi basalttia. Itäinen Snake River Plain ei ole siirrosvyöhyke vaan se on painunut ympäröivää maastoa matalammalle tuliperäisen kivien painosta. Itäinen alue on muodostunut kvartsisista ja mafisista kivistä. Lisäksi sitä peittää 95 prosentin alueelta basaltti.

Luonto
------

Snakejoen tasankoa.
Snake River Plain on myös Yhdysvaltain ympäristönsuojeluviraston määrittelemä kolmannen tason eliömaantieteellinen alue. Se jaetaan vielä 10 pienempään alueeseen. Kasvillisuus on pääasiassa marunoita kasvavaa pensasaroa. Paikoin alueella on lisäksi karuja laavakenttiä ja maltsoja sekä *Sarcobus*-suvun kasveja kasvavaa maastoa. Maanviljelystä kannattavilla alueilla kasvatetaan sokerijuurikkaita, perunaa, sinimailasta ja viljaa sekä vihanneksia. Snakejoessa olevat Shoshonen putoukset ovat merkittävä eläinmaantieteellinen este.

Lähteet
-------

1. ↑  Link, Paul: Neogene Snake River Plain-Yellowstone Volcanic Province *Digital Geology of Idaho*. Pocatello:  Idaho State University.  Arkistoitu 19.4.2009. Viitattu 31.1.2012. (englanniksi)
2. ↑  Griffith Glenn E. & Omernik, James M.: Ecoregions of Idaho (EPA) *eoearth.org*.  11.12.2008 Julkaisu = Encyclopedia of Earth. Viitattu 31.1.2012. (englanniksi)
**Beastly** on vuonna 2011 ilmestynyt romanttinen fantasiaelokuva, joka perustuu kirjailijan Alex Flinn samannimiseen romaaniin vuodelta 2007. Elokuva on mukaelma *Kaunotar ja hirviö* -kansansadusta vietynä nykypäivän New Yorkiin. Sen on ohjannut ja käsikirjoittanut Daniel Barnz.

Elokuva keskittyy varakkaaseen ja ylimieliseen lukiolaispoikaan Kyle Kingsoniin. Koulun ympäristöaiheisessa juhlassa hän tyylilleen uskollisena halveksii erästä luokkatoveriaan, joka onkin oikeasti noita valepuvussa. Noita langettaa hänen päälleen loitsun, joka pilaa hänen kehonsa ja kasvonsa. Kylellä on vuosi aikaa löytää joku, joka rakastaa häntä semmoisena kuin hän on tai hän jää hirviön näköiseksi loppuelämänsä.

Elokuvan oli ensiksi tarkoitus ilmestyä elokuvateattereihin 30. heinäkuuta 2010. Elokuvan julkaisupäiväksi päätettiin kuitenkin siirtää 18. maaliskuuta 2011, ettei se olisi ristiriidassa Zac Efronin tähdittämän elokuvan *Charlie St. Cloud* kanssa. Tammikuussa 2011 elokuvan julkaisupäivää siirrettiin jälleen ja lopulliseksi päiväksi muodostui 4. maaliskuuta 2011.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Vanessa Hudgens  | … |  Lindy Taylor, tarinan naispäähenkilö
  |
|  Alex Pettyfer  | … |  Kyle Kingson, komea mies joka muuttuu rumaksi pilkattuaan tyttöä koulussa
  |
|  Mary-Kate Olsen  | … |  Kendra Hilferty, eriskummallinen tyttö Kylen muodonmuutoksen takana
  |
|  Neil Patrick Harris  | … |  Will Fratalli
  |
|  Lisa Gay Hamilton  | … |  Zola
  |
|  Peter Krause  | … |  Rob Kingson, Kylen isä
  |
|  Dakota Johnson  | … |  Sloane Hagen
  |
|  Erik Knudsen  | … |  Trey Madison
  |
|  Regina King  | … |  Letisha
  |
|  Roc LaFortune  | … |  Lindyn isä
  |
|  David Francis  | … |  tohtori Davis
  |
|  Brian Eastman  | … |  Dan Granburg
  |
|  Gio Perez  | … |  Victor barrel
  |

Kritiikki
---------

Elokuva rankattiin *The Times* -lehdessä sijalle 45 listalla vuoden 2010 suurimmista elokuvista (*50 Biggest Movies Of 2010*). Hudgens ja Pettyfer saivat kunniamaininnat rooleistaan elokuvateattereiden omistajien ShoWest-messuilla. 

Julkaisun jälkeen *Beastly* sai kielteisiä arvioita. Metacritic-verkkolehden sivuilla se on saanut 40 pistettä sadasta perustuen 26 arvosteluun. Rotten Tomatoes -sivusto puolestaan, joka seuraa laajaa valikoimaa eri kriitikkojen arvosteluja, on tilastoinut elokuvan saaman keskiarvon siten, että vain 20 prosenttia kaikkiaan 70:stä listatusta arvostelusta on pitänyt elokuvasta.
**Erasistratos** (m.kreik. Ἐρασίστρατος, lat. *Erasistratus*, s. noin 304 eaa. – k. vuosien 250–240 eaa. välillä) oli antiikin kreikkalainen lääkäri, joka oli syntynyt Keoksen saarella, mutta työskenteli Aleksandriassa. Hän oli etevä kirurgi ja ihmisen anatomia tutkija. Hänen kerrotaan olleen ensimmäinen, joka leikkeli ihmisruumista.

Erasistratos löysi suoliliepeen imusuonet ja osasi erottaa tuntohermot ja liikehermot toisistaan. Hän havaitsi ja ymmärsi hengityksen ja sydämenlyöntien mekanismin, mutta ei kuitenkaan käsittänyt verenkierron kokonaisuutta. Hänen mielestään keho koostui pienistä atomeista, jotka eivät toimineet yhteydessä toisiinsa. Erasistratoksen koulukunta oli elinvoimainen roomalaisajalle asti.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Otavan iso tietosanakirja*. Osa 2, palsta 1017, hakusana Erasistratos. Helsinki: Otava, 1962.
2. 1 2  *Uusi tietosanakirja*. Osa 5, palsta 470, hakusana Erasistratos. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1961.
3. ↑  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: *Antiikin käsikirja*, s. 152. 3. painos. Helsinki: Otava, 2006. ISBN 978-951-1-12387-3.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
	+ 3
	+ 4
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Villamar** (sardiksi *Mara Arbarèi*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä-Sardinian maakunnassa. Kunnassa on arviolta 2 727 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 38,53 neliökilometriä. Se sijaitsee 108 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Villamar** Wikimedia Commonsissa

Etelä-Sardinian maakunta
Arbus | Armungia | Ballao | Barrali | Barumini | Buggerru | Burcei | Calasetta | Carbonia | Carloforte | Castiadas | Collinas | Decimoputzu | Dolianova | Domus de Maria | Domusnovas | Donori | Escalaplano | Escolca | Esterzili | Fluminimaggiore | Furtei | Genoni | Genuri | Gergei | Gesico | Gesturi | Giba | Goni | Gonnesa | Gonnosfanadiga | Guamaggiore | Guasila | Guspini | Iglesias | Isili | Las Plassas | Lunamatrona | Mandas | Masainas | Monastir | Muravera | Musei | Narcao | Nuragus | Nurallao | Nuraminis | Nurri | Nuxis | Orroli | Ortacesus | Pabillonis | Pauli Arbarei | Perdaxius | Pimentel | Piscinas | Portoscuso | Sadali | Samassi | Samatzai | San Basilio | San Gavino Monreale | San Giovanni Suergiu | San Nicolò Gerrei | San Sperate | San Vito | Sanluri | Santadi | Sant’Andrea Frius | Sant’Anna Arresi | Sant’Antioco | Sardara | Segariu | Selegas | Senorbì | Serdiana | Serramanna | Serrenti | Serri | Setzu | Seui | Seulo | Siddi | Siliqua | Silius | Siurgus Donigala | Soleminis | Suelli | Teulada | Tratalias | Tuili | Turri | Ussana | Ussaramanna | Vallermosa | Villacidro | Villamar | Villamassargia | Villanova Tulo | Villanovaforru | Villanovafranca | Villaperuccio | Villaputzu | Villasalto | Villasimius | Villasor | Villaspeciosa
**Villakaktukset** (*Espostoa*) on eteläamerikkalainen 16 lajia käsittävä kaktuskasvisuku, jonka tieteellinen nimi kunnioittaa perulaista kasvitieteilijää nimeltään Nicolas E. Esposto. Villakaktukset ovat yöllä kukkivia pylväsmäisiä ja tiheäpiikkisiä, ja niiden kukat sijaitsevat lateraalisissa kefalioissa.

Tuntomerkit
-----------

Villakaktukset ovat puumaisia tai pensasmaisia, tavallisesti runsashaaraisia. Pystykasvuiset, pylväsmäiset ja runsasuurteiset varret voivat saavuttaa neljän metrin korkeuden. Areoleissa on lukuisia piikkejä ja pitkiä karvoja, jotka muodostavat verkkomaisen suojan varren ympärille. Piikeistä vain osa on kovia, loput karvamaisia. Kefaliot, joihin kukat kehittyvät, ovat varren sivulla lateraalisesti ja peittävät vartta usean uurteen levyisesti. Kukat ovat putkimaisia tai kellomaisia, punertavia tai valkoisia, toisinaan pieniä. Pohjusmalja on lyhyt ja pienten terävien suomujen ja karvojen peittämä, piikitön. Kehälehdet ovat lyhyitä, toisinaan kärjistään alaspäin kääntyneet. Hedelmä on pallomainen tai munamainen, mehevä, vihreä tai punainen ja sen pinnalla on toisinaan karvatupsuja. Kuihtuneita kehälehtiä on hedelmässä jäljellä. Siemenet ovat monenlaisia, soikeita tai melkein hattumaisia, ruskeita.

Levinneisyys
------------

Villakaktukset kasvavat Etelä-Amerikassa päiväntasaajan eteläpuolella Etelä-Ecuadorista Peruun ja Boliviaan ulottuvalla alueella.

Lajit
-----

Aikaisemmin lajeja on viety moniin eri sukuihin, ja suku kuvattiin tieteelle aikoinaan yksilajisena. Nyttemmin on sukuja yhdistelty ja näin on syntynyt 16-lajinen villakaktusten suku, jolle eri tutkijoista koostuva The International Cactaceae Systematic Group (kansainvälinen kaktussystematiikan ryhmä) on antanut hyväksyntänsä.

* *Espostoa baumannii*
* *Espostoa blossfeldiorum*
* *Espostoa calva*
* *Espostoa frutescens*
* *Espostoa guentheri* – ruskovillakaktus
* *Espostoa huanucoensis*
* *Espostoa hylaea*
* *Espostoa lanata* – vanuvillakaktus eli villakaktus
* *Espostoa lanianuligera*
* *Espostoa melanostele* – turkkivillakaktus
* *Espostoa mirabilis*
* *Espostoa nana*
* *Espostoa ritteri*
* *Espostoa ruficeps*
* *Espostoa senilis*
* *Espostoa superba*

Lähteet
-------

* Anderson E. F. 2001: The Cactus Family. – Timber Press. Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9.
* Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Villakaktukset (*Espostoa*)

### Viitteet

1. 1 2 3  Anderson 2001: 315.

Aiheesta muualla
----------------

* ITIS: *Espostoa* (englanniksi)
* The Plant List: Espostoa (englanniksi)
* Pherobase: Floral volatiles of Genus Espostoa (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q133254
* Wikispecies: Espostoa
* BioLib: 105587
* CoL: 633DN
* EoL: 5190008
* EPPO: 1EPOG
* GBIF: 7279705
* GRIN: 4466
* iNaturalist: 363441
* IPNI: 5327-1
* IRMNG: 1073199
* ITIS: 907005
* NCBI: 432453
* Open Tree of Life: 668200
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:295142-2
* Tropicos: 40006303
* WFO: wfo-4000014051

 |

 |
*Hakusana "erakkorapu" ohjaa tänne. Erakkorapu on myös lyhytelokuva vuodelta 1998.*

**Erakkoravut** (Paguroidea) on kymmenjalkaisten lahkoon (Decapoda) kuuluva äyriäisten yläheimo. Joitakin erakkorapulajeja tavataan merten lisäksi myös kuivalla maalla. Kaiken kaikkiaan luonnossa esiintyy yli 550 erakkorapulajia, enimmäkseen maapallon lämpimillä alueilla. 

Erakkorapu käyttää tunnusomaisesti pehmeän takaruumiinsa suojana jonkin toisen eläimen, kuten kotilon, kuorta. Toisinaan erakkorapu saattaa valita takaruumiinsa suojaksi myös jonkin muun kovapintaisen elementin, esimerkiksi tyhjän tölkin. Kasvaessaan rapu vaihtaa kuorta ajoittain isompaan. Jotkut meressä elävät erakkoravut kuten Välimeren *Pagurus prideaux* keräävät kuorensa päälle lisäsuojaksi merivuokkoja. Nämä kaksi elävät symbioosissa: merivuokko polttiaiselimineen lisää erakkoravun puolustuskykyä, ja toisaalta merivuokko saa osansa äyriäisen aterioista ja onnistuu liikkumaan. Toisten erakkorapulajien kuorta taas peittävät sienieläimet.

Erakkoravuilla on neljä kävelyraajaa, neljä pikkuraajaa, joilla kuori pysyy paikallaan, pieni saksi, iso saksi ja neljä tuntosarvea. Erakkorapujen silmät ovat pienten tappien päässä.

Jos erakkorapu tuntee itsensä uhatuksi, se vetäytyy kuoreensa niin, että kuoren suun sulkee ravun iso saksi.

Erakkorapuja pidetään myös lemmikkeinä. Vedessä elävät lajit pitävät akvaariota puhtaana. Sekä maalla että vedessä elävät lemmikkierakkoravut ovat yleensä pienikokoisia lajeja (2–6 cm). 

Suurimmat erakkorapulajit saattavat kuitenkin kasvaa 30 senttimetrin mittaan. Pohjanmeressä yleinen bernhardinerakkorapu on noin 15-senttinen.

Katso myös
----------

* Kookosrapu

Lähteet
-------

1. ↑  Paguroidea Latreille, 1802 (Taksonomian lähde) WoRMS. Viitattu 27.9.2014.
2. 1 2  Hermit Crab Encyclopedia Britannica. Viitattu 27.9.2014.
3. 1 2  Otavan Iso tietosanakirja, osa 2 Otava 1961, palsta 1016
4. ↑  Ravut Faunatar. Viitattu 27.9.2014.
5. ↑  Iso tietosanakirja, osa 3 vuodelta 1932, palstat 391–392


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q273291
* Wikispecies: Paguroidea
* AFD: Paguroidea
* BugGuide: 354377
* EoL: 46503911
* Fossilworks: 63294
* iNaturalist: 47398
* ITIS: 206947
* NBN: NHMSYS0021049580
* NCBI: 6744
* uBio: 5484420
* WoRMS: 106687

 |

 |
**Didyman teatteri** oli antiikin aikainen kreikkalainen teatteri Didyman pyhäkköalueella Miletoksen kaupungin lähellä Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa.

Historia
--------

Didyman teatteri rakennettiin roomalaisella kaudella ensimmäisen vuosisadan jälkimmäisellä puoliskolla keisari Neron aikana. Sitä laajennettiin 100-luvulla keisari Hadrianuksen aikana. Teatteria käytettiin Didyman Apollon Didymaioksen juhliin liittyneissä musiikki- ja näytelmäkilpailuissa.

Didyman teatterin katsomon pohjoisseinämää.
Teatteri löydettiin saksalaisten suorittamissa arkeologisissa kaivauksissa vuosina 2010–2011. Sen löytyminen tuli yllätyksenä, sillä aiemmin oli ajateltu, ettei Didymassa olisi ollut teatteria, vaan musiikkikilpailut olisi järjestetty joko Didyman stadionilla tai Apollonin temppelin edustalla. Toisaalta teatteri oli hyvin yleinen rakennus suurilla kaupunkien ulkopuolella sijainneilla pyhäkköalueilla, kuten Amfiaraion, Epidauroksen Asklepieion ja Isthmia.

Rakennus
--------

Didyman teatteri sijaitsi Apollonin temppelin ja stadionin eteläpuolella. Rakentamisajankohdastaan huolimatta teatteri oli tyypiltään kreikkalainen, ei roomalainen teatteri. Teatterin katsomo suuntautui länteen päin. Sen halkaisija oli alun perin noin 48 metriä, ja siinä oli arviolta 25 penkkiriviä ja tilaa noin 3 000 katsojalle. 100-luvun jaa. alkupuolella sitä laajennettiin kuudella penkkirivillä niin, että sen halkaisijaksi tuli noin 56 metriä, jonka jälkeen tilaa oli noin 4 000 katsojalle. Teatterin keskellä olleen orkhestran halkaisija oli vain noin 12 metriä.

Lukujen valossa teatteri on ollut suhteellisen pieni. Sen koko vastaa suunnilleen Delfoin teatteria. Teatterin rakentamisessa oli käytetty uudelleen Didyman stadionin eteläsivun katsomon kiviä. Tämä voi merkitä sitä, että musiikkikilpailut olivat tuossa vaiheessa muuttuneet Didymassa urheilukilpailuja tärkeämmiksi.

Kaivauksissa on löydetty teatterin pohjoisseinämää sekä katsomon penkkirivien ja portaiden jäänteitä. Myös skene- eli näyttämörakennuksesta on tehty joitakin löytöjä ilmeisesti jo 1900-luvun alussa, jolloin niistä käytettiin nimitystä "Tabernaakkeli". Teatteri on ajoitettu Neron ajalta peräisin olevan miletoslaisen rahan ja saman aikakauden keramiikkalöytöjen avulla. Teatterin laajempi kaivaminen on vaikeaa sen paikalla olevien yksityistalojen vuoksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Didyma (Jonien, Asia) *theatrum.de*. Viitattu 11.1.2021.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Didyma 2011. Das Theater des Apollonheiligtums von Didyma Universität Bonn. Viitattu 11.1.2021.
3. 1 2  Didyma (Site) *Perseus Digital Library*. Viitattu 11.1.2021.
4. ↑  Antikes Theater im Apollonheiligtum von Didyma entdeckt *Archaeologie Online*.  23.9.2011. Viitattu 11.1.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Didyman teatteri** Wikimedia Commonsissa