recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koillis-Grönlannin kansallispuiston sijainti kartalla
**Koillis-Grönlannin kansallispuisto** on Grönlannissa sijaitseva maailman suurin kansallispuisto. Puisto on samalla maailman suurin kuivan maan luonnonsuojelualue. Se perustettiin vuonna 1974 ja sen alue laajennettiin nykyiseen kokoonsa 972 000 km² vuonna 1988. Puisto on Grönlannin ainoa ja samalla maailman pohjoisin kansallispuisto, ja se kattaa koko Grönlannin koillisen rannikon, sekä suuren osan saaren sisämaasta.

Maantiede
---------

Puiston rajat ovat melko suorat. Sen eteläpuolella sijaitsee Sermersooqin kunta ja länsipuolella Avannaatan kunta, jonka raja on 45. läntisen pituuspiirin kohdalla. Suurin osa puistosta sijaitsee Grönlannin jääpeitteen päällä, mutta rannikolla ja pohjoisessa on myös jäättömiä alueita.

Historia
--------

Puisto avattiin 22. toukokuuta 1974, ja se käsitti Ittoqqortoormiitin asumattomat alueet. Vuonna 1988 puisto laajeni 272 000 neliökilometrillä ja saavutti nykyisen kokonsa. Tammikuussa 1977 puisto lisättiin kansainvälisten biosfäärialueiden verkostoon. Puiston nykyisten rajojen sisäpuolella sijaitsevat myös käytöstä poistetut Eismitten ja North Icen tutkimusasemat.

Väestö
------

Puiston alueella sijaitsee tutkimusasemia, joista osa on toiminnassa ympäri vuoden ja osa vain kesäisin tai talvisin. Puiston alueella ei ole vakituista asutusta lukuun ottamatta tutkimusasemilla työskenteleviä tiedemiehiä.

Jäistä maisemaa kansallispuistossa

Eläimistö
---------

Puiston rannikkoseudulla elää arviolta 5 000–15 000 myskihärkää sekä lukuisia jääkarhuja ja mursuja. Muita alueella eläviä nisäkkäitä ovat muiden muassa naali, kärppä, poro, sopuli, ja napajänis. Hirvet katosivat puistosta vuonna 1900 ja sudet vuonna 1934. Alueella tehdään kuitenkin satunnaisia susihavaintoja.

Alueen vesissä elää muun muassa norppa, partahylje, grönlanninhylje, kuplahylje, sarvivalas ja maitovalas.

Alueella lisääntyviä lintulajeja ovat muun muassa amerikanjääkuikka, valkoposkihanhi, lyhytnokkahanhi, haahka, kyhmyhaahka, tunturihaukka, tunturipöllö, pulmussirri, kiiruna ja korppi.

Lähteet
-------

1. ↑  The National Park *Greenland.com*. Viitattu 15.5.2020. (englanniksi)
2. ↑  Greenland in Figures, 2009 *Statistics Greenland*. Greenland Home Rule Government.  [Internet Archive Arkistoitu] 19.7.2011. Viitattu 15.5.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Koillis-Grönlannin kansallispuisto** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Tanskan kansallispuistot |
| --- |
|  |
| 
* Kuninkaallinen Nordsjælland
* Mols Bjerge
* Skjoldungerne
* Thy
* Vattimeri
* Kollis-Grönlanti

 |

 |
Kirjailija Esa Salminen Helsingin kirjamessuilla 2012
**Esa Petteri Salminen** (s. 20. heinäkuuta 1976 Espoo) on helsinkiläinen kirjailija ja kehitysyhteistyön ammattilainen. Salmisen esikoisteos *Köyhyyden ammattilainen* ilmestyi Johnny Knigan kustantamana 2008. Hänen toinen romaaninsa *Leposija Kilimakitossa* ilmestyi Johnny Knigalta 2010. Salmisen kolmas romaani *Mohammed, suomalainen* ilmestyi syyskuussa 2012. Se on yhteistuotantoa somalialaistaustaisen Saeed Warsamen kanssa. Lokakuussa 2013 Salminen julkaisi Suvi Westin ja Anne Kirste Aikion kanssa tietokirjan *Märät säpikkäät - Sápmi underground*. Vuonna 2020 Salminen sai Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon kirjasta *Kolmetoista kertaa kovempi – Räppärin käsikirja*, jonka hän kirjoitti räppäri Palefacen kanssa. Vuonna 2022 Salminen julkaisi neljännen romaaninsa *Rakkaudella Ester* Storytel-palvelussa ääni- ja e-kirjana.

Oman kirjoittamisensa ohella Salminen on toiminut useiden Madventures-kirjojen tausta- ja kustannustoimittajana sekä kolmantena kirjoittajana.

Salminen työskentelee viestinnän asiantuntijana Viestintä ja kehitys -säätiö Vikesissä sekä vapaana toimittajana ja viestinnän asiantuntijana oman yrityksensä kautta. Hän on koulutukseltaan antropologiaa pääaineenaan opiskellut valtiotieteiden maisteri Helsingin yliopistosta. Hän on työskennellyt myös Kepan palveluksessa Sambiassa ja Mosambikissa.

Lähteet
-------

1. ↑  *Rakkaudella Ester - Äänikirja & E-kirja - Esa Salminen - Storytel*. Storytel, 2022-06-03. ISBN 978-91-8036-152-1. Teoksen verkkoversio (viitattu 19.7.2022).
2. ↑  Esa Salminen - Merkillinen media *merkillinen.media*.  7.1.2021. Viitattu 19.7.2022. [vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
Nyströmin kaksoset Paf Open -turnauksessa Maarianhaminassa 2007. Erika on kuvassa etualalla.
**Erika Nyström** (s. 13. syyskuuta 1983 Muurame) on entinen suomalainen rantalentopalloilija, joka pelasi identtisen kaksoissisarensa Emilia Nyströmin parina. 178-senttinen Erika on sisaruksista hieman vanhempi.

Nyströmit saavuttivat urallaan EM-pronssia Berliinissä 2010. Kyseessä oli Suomen ensimmäinen aikuisten arvokisamitali lentopallossa. Sisarukset voittivat lisäksi junioreiden ja nuorten Euroopan-mestaruuden. He sijoittuivat beach volleyn maailmankiertueen osakilpailussa parhaimmillaan kolme kertaa viidenneksi. Lisäksi he olivat kerran seitsemäs ja kolmetoista kertaa yhdeksäs lajin kansainvälisen kiertueen osakilpailussa. Nyströmit voittivat haastajakiertueen kilpailun Ranskan Le Lavandou’ssa vuonna 2003 ja sijoittuivat seuraavana vuonna samassa kilpailussa toiseksi. Turun kilpailussa he olivat kolmansia vuonna 2006.

Nyströmit voittivat naisten beach volleyn Suomen mestaruuden vuosina 2002, 2004, 2005, 2006, 2008 ja 2009. SM-hopeaa he saavuttivat vuosina 2000 ja 2001. Nyströmien ura päättyi kauteen 2015. He osallistuivat päätöskaudellaan Bakun Euroopan kisoihin. Kausi oli loukkaantumisten sävyttämä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nyström Erika *Beach Volley tietokanta, Suomen Lentopalloliitto*.  Arkistoitu. Viitattu 24.4.2010.
2. ↑  Erika Nyström lentopallon SM-liigaan *mtvuutiset.fi*.  18.11.2008. Viitattu 15.2.2022.
3. ↑  Nyströmeille historialliset EM-pronssit *yle.fi*.  14.8.2010. Viitattu 19.8.2010.
4. ↑  Erika Nyström *Beach Volleyball Database*. Viitattu 19.8.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Gömbös László:*Béla III'*, 1983
**Béla III** oli Unkarin kuningas vuosina 1173–1196. Hän oli kuningas Géza II:n nuorempi poika, ja varttui Bysantin hovissa veljensä Tapani III:n ja keisari Manuel I Komnenosin välisen sopimuksen johdosta. Manuel kihlasi Bélan ensin oman tyttärensä kanssa, mutta järjestikin hänelle avioliiton sisarentyttärensä, Antiokian prinsessan kanssa. Myöhemmin on spekuloitu, että Manuel suunnitteli liittävänsä Unkarin Bysanttiin avioliiton kautta, mutta tästä ei ole todisteita.

Manuel auttoi Bélaa nousemaan valtaan vuonna 1173 ja karkotti maasta Bélan nuoremman veljen, jota maan katoliset tukivat. Valtaan noustuaan Béla kuitenkin kääntyi itse katoliseksi ja lähentyi Roomaa. Valtakautensa alkupuolella Béla tasapainotteli taitavasti idän ja lännen suurvaltojen välissä, mutta Manuelin kuoltua vuonna 1180 Béla koki saaneensa vapaat kädet Balkanilla. Hän pyrki saamaan Dalmatian takaisin ja kävi kaksi sotaa venetsialaisten kanssa. Hän auttoi Raškan serbejä pääsemään eroon kreikkalaisista ja perustamaan aidon kansallisvaltion.

Ensimmäisen vaimonsa kuoltua Béla meni naimisiin Margaretan kanssa, joka oli Ranskan Ludvig VII:n tytär.

Béla III oli taitava valtiomies, jonka hovia pidettiin yhtenä Euroopan loistokkaimmista. Oman aikansa valtionpäämiehistä häntä on verrattu Fredrik I Barbarossaan ja Englannin Henrik II:een, ja häntä on pidetty Unkarin keskiaikaista kuninkaista suurimpana. Hän kuoli vuonna 1196. Hänet haudattiin Székesfehérváriin, missä hänen hautansa säilyi ottomaanien miehityksenkin aikana. Siellä on 190 cm pitkä luuranko, joka osoittaa Bélan olleen aikanaan suuri mies myös fyysisesti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pal Engel et al.: *The realm of St. Stephen: a history of medieval Hungary, 895-1526*, s. 52. I.B.Tauris, 2005. ISBN 978-1850439776. (englanniksi)
2. 1 2  Jana K. Schulman: *The rise of the medieval world, 500-1300: a biographical dictionary*, s. 60. Greenwood Publishing Group, 2002. ISBN 978-0313308178. (englanniksi)
3. 1 2  Encyclopedia 1911

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Béla III** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Tapani III** | **Unkarin kuningas**1172–1196 | Seuraaja:**Imre** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Carrie Bradshaw** on fiktiivinen henkilö Candace Bushnellin romaanissa *Sinkkuelämää*, romaaniin perustuvassa yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa *Sinkkuelämää* sekä elokuvassa *Sex and the City – Sinkkuelämää*. *Carrien päiväkirjat* -sarjassa seurataan hahmon nuoruutta 1980-luvun alussa. *Sinkkuelämää*-sarjassa ja elokuvassa Sarah Jessica Parker esitti hahmoa ja *Carrien päiväkirjat* -sarjassa AnnaSophia Robb. Carrie on romaanin, sarjan ja elokuvan kertoja ja päähenkilö. Hahmo perustuu osittain Candace Bushnelliin itseensä.

Työ
---

Carrie asuu New Yorkissa ja kirjoittaa työkseen kolumnia lehteen *The New York Star*. Kolumnissaan "Sex And The City" hän käsittelee mm. ihmissuhteita, seksiä ja elämää New Yorkissa. Aiheita kolumniinsa hän saa mm. omasta ja ystäviensä elämästä. Carrien kolumni on saanut osakseen suosiota ja tehnyt Carriestä paikallisen pikkujulkkiksen. Myöhemmin Carrie alkaa kirjoittaa myös romaaneja sekä artikkeleita *Vogue*-lehteen.

Ihmissuhteet
------------

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Carrien parhaita ystäviä ystäviä ovat Samantha Jones, Miranda Hobbes ja Charlotte York. Carrie viettää paljon aikaa ystäviensä kanssa, ja tapaa heitä jatkuvasti mm. porukan kantakahvilassa. Carrie purkaa ystävilleen huoliaan ja keskustelee näiden kanssa mm. ihmissuhteista ja työelämästä.

Carrie on sarjan alussa sinkku ja asuu yksin Manhattanilla. Sarjan edetessä hän seurustelee useiden miesten, mm. puuseppä Aidan Shaw'n, kirjailija Jack Bergerin ja taiteilija Alexandr Petrovskyn, kanssa. Carrien suurin rakkaus on kuitenkin herra Kihoksi (Mr. Big) kutsuttu liikemies, jonka kanssa Carriellä on vaikea on/off suhde. Carrie ja Kiho eroavat ja palaavat yhteen useamman kerran sarjan aikana, ja heidän suhteessaan vaihtelevat jatkuvasti hyvät ja huonot ajat.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Lähteet
-------

1. ↑  Margot Peppers: 'I created Carrie Bradshaw so my conservative parents wouldn't know they were reading about MY private life,' reveals Sex and the City creator Candace Bushnell *Daily Mail*.  16.4.2013. Viitattu 10.7.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* HBO - Sex and the City - Carrie Bradshaw sarjan virallisella sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Sex and the City - The Movie
* MTV3 - Sinkkuelämää - Carrie Bradshaw MTV3:n sivuilla
**Tšuvantsit** (ven. чуванцы, *tšuvantsy*) ovat pieni kansa Anadyrin ja Kolyman vesistöalueilla Tšukotkan autonomisessa piirikunnassa ja Sahan tasavallassa Venäjän kaukoidässä Koillis-Aasiassa. Tšuvantsit ovat yksi Venäjän tunnustamista pohjoisista alkuperäiskansoista. Suurin osa tšuvantseista asuu Tšukotkan alueella. Vuonna 2002 Venäjällä asui 1 087 tšuvantsia.

Tšuvantsit voidaan jakaa kahteen ryhmään. Toinen ryhmä asuu pienissä kylissä tundralla ja heidän pääelinkeinonsa on poronhoito. He myös puhuvat tšuvantsia. Toinen ryhmä ei puhu enää tšuvantsin kieltä eikä harjoita poronhoitoa, mutta he kuitenkin kutsuvat itseään tšuvantseiksi. Heitä asuu muun muassa Markovon kaupungissa Anadyrjoen varrella.

Historia
--------

Tšuvantsit elivät paimentolaisina Anadyrjoen yläjuoksulla ja Anjuj-joen varrella 1600-luvulla. Elinkeinoinaan he harjoittivat metsästystä, kalastusta ja poronhoitoa. Osa tšuvantseista pakeni 1700-luvulla Kolymajoen alueelle tšuktšien hyökättyä heidän alueelleen. Kolyman varsille siirtyneet ovat sittemmin melko paljon venäläistyneet. Anadyrin varsille jääneistä suuri osa puolestaan on sulautunut tšuktšeihin ja korjakkeihin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Chuvans | Encyclopedia.com *www.encyclopedia.com*. Viitattu 21.7.2020.
**Mark Ormrod** (s. 1. joulukuuta 1982, Adelaide) on australialainen pikajuoksija.

Ormrod harrasti nuoruudessaan jalkapalloa, mutta lopetti sen keskittyäkseen yleisurheiluun. Hän kilpaili vuonna 2000 Santiago de Chilen nuorten MM-kisoissa, mutta karsiutui 400 metrin juoksun alkuerissä ajalla 47,66. Seuraavana vuonna hän kilpaili Itä-Aasian kisoissa, joissa sijoittui 400 metrillä neljänneksi ja 4 x 400 metrin viestijuoksussa toiseksi. Hän oli mukana Australian 4 x 400 metrin viestijoukkueessa Pariisin MM-kisoissa 2003, mutta joukkue karsiutui alkuerissä. Seuraavana vuonna joukkue voitti olympiahopeaa Ateenan olympialaisissa ajalla 3.00,60. Ormrod sijoittui 2005 Australian mestaruuskilpailuissa 400 metrillä neljänneksi ja oli mukana Australian viestijoukkueessa, joka voitti kultaa Melbournen Kansainyhteisön kisoissa 2006.

Ennätykset
----------

* 100 metrin juoksu: 10,58 (2005)
* 200 metrin juoksu: 21,02 (2005)
* 300 metrin juoksu: 33,72 (2006)
* 400 metrin juoksu: 45,62 (2005)

Lähteet
-------

1. 1 2 3
2. 1 2  Mark Ormrod Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
3. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Irina Sergejevna Habarova** (ven. Ирина Сергеевна Хабарова, s. 18. maaliskuuta 1966) on venäläinen pikajuoksija.

Habarova kilpaili Sydneyn olympialaisissa 2000, mutta karsiutui 200 metrin juoksun alkuerissä ajalla 23,21. Seuraavana vuonna hän karsiutui Edmontonin MM-kisoissa matkan välierissä. Münchenin EM-kisoissa 2002 Habarova karsiutui 200 metrillä välierissä ja oli mukana Venäjän joukkueessa, joka voitti 4 x 100 metrin viestijuoksussa EM-pronssia. Habarova voitti Venäjän mestaruuden 200 metrillä vuonna 2004. Hän osallistui samana vuonna Ateenan olympialaisiin, joissa karsiutui 100 metrin juoksussa toisissa alkuerissä ajalla 11,32, mutta oli mukana Venäjän pikaviestijoukkueessa, joka voitti olympiahopeaa. Seuraavana vuonna hän karsiutui Helsingin MM-kisoissa 200 metrin välierissä. Hän voitti Göteborgin EM-kisoissa 2006 pronssia 100 metrillä ajalla 11,22 sekä oli mukana voittamassa pikaviestin EM-kultaa.

Ennätykset
----------

* 100 metrin juoksu: 11,18 (2006)
* 200 metrin juoksu: 22,34 (2004)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Irina Habarova Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑
3. ↑
4. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Konttialus
**Merenkulku** tarkoittaa vesitse tapahtuvaa tavaroiden ja henkilöiden kuljetusta.

Historia
--------

*Pääartikkeli: Merenkulun historia*
jo antiikin Kreikassa Argonauttien ja Hellenismin kaudella rakennettiin suuria laivoja, joita käytettiin muun muassa kaupankäyntiin. Viikingit kuuluivat aikansa taitavimpiin merenkulkijoihin. Merenkulku liittyi myös löytöretkiin, joita Eurooppalaiset tekivät muun muassa Amerikan mantereille. Merenkulku on ollut olennainen osa myös napaseutujen tutkimuksessa.

Liikennöintityypit
------------------

Linjaliikenteessä olevat laivat kulkevat tiettyjen etukäteen ilmoitettujen satamien välillä säännöllisin väliajoin riippumatta siitä, saadaanko täysi lasti vai ei. Esimerkkejä linjaliikenteestä ovat mm. matkustajalaivoilla ajettavat linjat.

Hakurahti- eli tramppiliikenne on taas sitä, että alus tilataan kulloinkin tietylle matkalle, ja liikennöinti riippuu siitä, saako alus lastia vai ei. Tramppiliikenteessä ei ole yleensä kiinteitä reittejä, vaan alus kuormataan lähtösatamassa ja rahdin määräsatamaan tuotuaan alus lähtee lastin purkamisen ja uuden lastin kuormaamisen jälkeen toiselle rahtausmatkalle, joka suuntautuu usein muualle kuin edelliseen lähtösatamaan.

Sopimusliikenteessä sovitaan tietyn tavaraerän kuljettamisesta ostajalle; kuten hiili, vilja, kontti, paperi tai selluloosa. Sopimusliikennettä voidaan pitää linjaliikenteen muotona, sillä lähtö- ja määräsatamat ovat aina samat. Tosin sopimusliikenteessä ei yleensä käytetä tiukkoja aikatauluja kuten linjaliikenteessä. Tramppiliikenteestä sopimusliikenne poikkeaa siten, että sopimusliikenne saattaa kestää pitkiäkin aikoja sitoen tietyt alukset samalle reitille.

Lähteet
-------

* Brodie, Peter: *Commercial shipping handbook*. 3rd edition. London: Lloyd’s of London Press, 1999. ISBN 1-85978-696-0. (englanniksi)
* Juhani Vainio (editor): *International Conference on Maritime Terminology*. Maritime terminology : dictionaries and education : proceedings of the Second International Conference on Maritime Terminology. Turku: University of Turku, 2000. ISBN 951-29-1864-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Michael Lahanas: Part 1 *Ancient Greek Ships*. Viitattu 7.5.2023. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Viikinkilaivat  2023. Rosalan viikinkikeskus Oy. Viitattu 7.5.2023. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Lyhyt Yhdysvaltojen historia *wuorikoski.fi*.  Arkistoitu 7.5.2023. Viitattu 7.5.2023.
4. ↑  Paluu Koillisväylälle  4.1.2019. Yle. Viitattu 7.5.2023.
**Sinfonia nro 15** (A-duuri, op. 141) on Dmitri Šostakovitšin viimeinen sinfonia. Se valmistui vuonna 1971, ja se kantaesitettiin säveltäjän pojan Maksim Šostakovitšin johdolla 8. tammikuuta 1972.

Šostakovitšin 15. sinfonia on puhtaasti soittimellinen toisin kuin sitä edeltäneet sinfoniat nro 13 ja 14. Monista Šostakovitšin myöhäisistä sinfonioista poiketen 15. sinfoniassa ei tiedetä esiintyvän viittauksia historian, sodan ja politiikan aiheisiin. Teosta pidetään laajalti omaelämäkerrallisena, säveltäjän omaa urakehitystä reflektoivana. 15. sinfoniassa onkin viittauksia sekä Šostakovitšin omiin aiempiin teoksiin että muiden säveltäjien teoksiin. Ensimmäisessä osassa lainataan Gioacchino Rossinin *Wilhelm Tell* -oopperan alkusoittoa. Sinfoniassa on lainattu myös Richard Wagnerin motiiveja sekä muunneltuina Pjotr Tšaikovskin ja Gustav Mahlerin sävellyksiä. Orkestraatio 15. sinfoniassa on Šostakovitšin sinfonisen tuotannon joukossa erityisen kevyttä.

15. sinfonian ensimmäinen osa on tyyliltään leikillinen. Sillä olikin alun perin lisänimi "Lelukauppa". Toinen osa on pitkä ja arvoituksellinen, kolmas osa puolestaan satiirinen ja teoksen osista lyhyin. Finaalin musiikkia on kuvailtu sinfonian kryptisimmäksi ja syvällisimmäksi; sen onkin arveltu ilmentävän säveltäjän ajatuksia lähestyvästä kuolemasta.

Osat
----

1. Allegretto
2. Adagio – Lento – Adagio
3. Allegretto
4. Adagio – Allegretto

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Dmitry Shostakovich: Symphony No. 15 in A major, Op. 141 AllMusic, viitattu 7.10.2023

Dmitri Šostakovitšin sinfoniat

* Sinfonia nro 1
* Sinfonia nro 2 "Lokakuulle"
* Sinfonia nro 3 "Toukokuun ensimmäinen"
* Sinfonia nro 4
* Sinfonia nro 5
* Sinfonia nro 6
* Sinfonia nro 7 (Leningrad-sinfonia)
* Sinfonia nro 8
* Sinfonia nro 9
* Sinfonia nro 10
* Sinfonia nro 11
* Sinfonia nro 12
* Sinfonia nro 13 "Babi Jar"
* Sinfonia nro 14
* Sinfonia nro 15
**Kansakouluntarkastaja** oli Suomessa vuosina 1866–1970 toiminut valtion virkamies, jonka tehtävänä oli valvoa kansakoulujen toimintaa.

Asetus kansakoulujen tarkastajista sisältyi vuonna 1866 säädettyyn kansakouluasetukseen. Ensimmäinen kansakoulujen ylitarkastaja oli Uno Cygnaeus. 1870-luvulta lähtien ylitarkastajan apuna toimi paikallistarkastajia, kunnes 1884 jokaiseen lääniin perustettiin Kouluhallituksen alainen piiritarkastajan virka. Myöhemmin perustettiin myös lääniä pienempia tarkastupiirejä. Valtion tarkastajien lisäksi kaupungeilla oli omia kansakouluntarkastajiaan.

Kansakouluntarkastajien tehtävänä oli valvoa ja ohjata piirinsä kansakoulutointa. Kansakoulujen vuosittaisessa tarkastuksessa seurattiin opettajien toimintaa sekä muun muassa koulun yleistä järjestystä, tiloja ja taloudenpitoa. Lisäksi kansakouluntarkastaja muun muassa nimitti uudet opettajat yhdessä kunnan kansakoulujohtokunnan kanssa sekä hoiti opettajien kurinpitoasiat. Kansakouluntarkastajien virat lakkautettiin vuonna 1970, jolloin peruskouluun siirtymisen myötä perustettiin lääninhallituksiin koulutoimentarkastajien virat.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kansakouluntarkastajat *Arkistojen portti*.  8.12.2021. Kansallisarkisto. Viitattu 6.6.2022.
**Arvydas Macijauskas** (s. 19. tammikuuta 1980 Klaipėda, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen kilpauransa lopettanut koripalloilija.

Ura
---

Macijauskas aloitti koripallon KK Neptūnasin juniorijoukkueissa ja nousi edustusjoukkueeseen kaudeksi 1996–1997. Viimeisellä Neptūnas-kaudella hän teki Liettuan koripalloliigassa 15,4 pistettä ottelu kohden. Vuonna 1999 Macijauskas siirtyi BC Lietuvos Rytasiin, jota hän edusti neljä kautta. Kaudeksi 2003–2004 Macijauskas liittyi espanjalaisen Tau Ceramican joukkueeseen. Tau Ceramicassa Macijauskas pelasi ensimmäistä kertaa Euroliigaa ja voitti heti ensimmäisellä kaudellaan liigan korikuninkuuden.

Hän pelasi Tau Ceramicassa myös seuraavan kauden, mutta elokuussa 2005 Macijauskas siirtyi New Orleans Hornetsiin. Hän sai seurassa vain vähän peliaikaa ja lähti kauden jälkeen seurasta. Kesällä 2006 Macijauskas siirtyi Olympiakosiin, mutta kärsi lukuisista loukkaantumisista.

Vuonna 2008 Macijauskas loukkaantui pelattuaan seuransa harjoitusten ulkopuolella, jolloin Olympiakos haastoi Macijauskasin oikeuteen, koska sen mukaan Macijauskas oli rikkonut sopimusehtoja. Olympiakos voitti oikeudenkäynnin ja säästyi tällöin 4,4 miljoonan palkkamaksuilta. Vuosina 2008–2010 Macijauskas ei pelannut ollenkaan ja ilmoitti lopettamisestaan kesäkuun alussa 2010.

Macijauskas pelasi maajoukkueessa vuosina 2003–2006. Hän voitti kultaa vuoden 2003 EM-kisoista, jonka lisäksi hän oli mukana vuoden 2004 olympialaisissa sekä vuoden 2006 MM-kisoissa.

Lähteet
-------

1. ↑  MACIJAUSKAS, ARVYDAS Euroliiga. Viitattu 9.6.2010. (englanniksi)
2. ↑  Euroleague 2003-04 Euroliiga. Viitattu 9.6.2010. (englanniksi)
3. ↑  Arvydas Macijauskas Basketball-Reference.  Arkistoitu 20.8.2009. Viitattu 9.6.2010. (englanniksi)
4. 1 2  Macijauskas dreams of return to national team  19.4.2010. FIBA.  Arkistoitu 27.4.2014. Viitattu 9.6.2010. (englanniksi)
5. ↑  Olympiacos wins "Macijauskas case"  12.11.2009. Talk Basket.  Arkistoitu 15.11.2009. Viitattu 9.6.2010. (englanniksi)
6. 1 2  Šilinskaitė, Eglė: A.Macijauskas baigia krepšininko karjerą  8.6.2010. Lietuvos Rytas.  Arkistoitu 11.6.2010. Viitattu 9.6.2010. (liettuaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)
* NBA:n pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Liettuan joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2003
4 Gustas |
5 M. Žukauskas |
6 Macijauskas |
7 Štombergas |
8 Šiškauskas |
9 Songaila |
10 Slanina |
11 E. Žukauskas |
12 Lavrinovič |
13 Jasikevičius |
14 Šalenga |
15 Praškevičius |
Valmentaja Sireika



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
Postimerkki kansakouluasetuksen säätämisen satavuotisjuhlaan (1966).
**Kouluhallitus** (ruots. *skolstyrelsen*, vuoteen 1918 **Koulutoimen ylihallitus**) oli vuosina 1870–1991 toiminut suomalainen valtion keskusvirasto, joka vastasi koulu- ja kirjastoasioista. Sen vastuualueeseen kuuluivat muun muassa yleisissä oppilaitoksissa annettavan opetuksen valvonta, koulujen rakentaminen, valtionosuuksien myöntäminen kunnallisille ja yksityisille oppilaitoksille, opistoille sekä kirjastoille, peruskoulun ja lukion opetussuunnitelmien laatiminen, aineiden oppimäärien vahvistaminen sekä oppikirjojen hyväksyminen.

Kouluhallitus yhdistettiin 1. huhtikuuta 1991 Ammattikasvatushallituksen kanssa, jolloin syntyi nykyinen opetushallitus.

Historia
--------

Kouluhallitus perustettiin 24. marraskuuta 1869 annetulla asetuksella kun alkeisopetuksen järjestäminen siirrettiin kirkolta valtion ja kuntien tehtäväksi osana kansakoulu-uudistusta. Sitä ennen kouluasioista vastaava ylin viranomainen oli toiminut Tuomiokapitulin yhteydessä. Uusi keskusvirasto aloitti toimintansa 1. heinäkuuta 1870 ja sen alaisuuteen tulivat kansa- ja oppikoulut. Sen tehtäviin kuului alkujaan muun muassa valvoa, että koulujen opetus henkisi kunnioitusta esivaltaa kohtaan sekä korostaisi alamaisten velvollisuuksia ja säädyllisyyttä.

Suojelukasvatuslaitokset ja lastentarhat siirtyivät pois kouluhallitukselta vuonna 1924.

Kouluhallituksen pääjohtajat
----------------------------

Titteli vuoteen 1874 *puheenjohtaja*, 1874–1918 *ylitirehtööri*, 1918–1944 *ylijohtaja*, 1944 alkaen *pääjohtaja*.

|  |  |
| --- | --- |
| * Casimir von Kothen 1870–1873
* Lorenz Lindelöf 1874–1902
* Y. K. Yrjö-Koskinen 1902–1917
* Mikael Soininen 1917–1924
* Oskari Mantere 1924–1942
 | * L. Arvi P. Poijärvi 1942–1945
* Yrjö Ruutu 1945–1950
* Reino Oittinen 1950–1972
* Erkki Aho 1973–1991
 |

Lähteet
-------

* *Pääjohtajakunta*, s. 193–106. SKS, Helsinki 2005.

Aiheesta muualla
----------------

* Tietoa kouluhallituksen aineistojen tutkimisesta
* Skolstyrensen hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
	+ 2

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
Ensimmäinen avaruudesta otettu televisiokuva Maasta.
**TIROS 1** (tai **TIROS-I**) oli maailman ensimmäinen sääsatelliitti. Se oli ensimmäinen TIROS-satelliittien sarjasta. Se suunniteltiin testaamaan tekniikoita, joilla saataisiin kiertoradalta otettua televisiokuvaa maapallon säätiloista. Satelliitti laukaistiin 1. huhtikuuta 1960 Floridan Cape Canaveralista. Vaikka satelliitti oli toimintakykyinen vain 78 päivää, se oli paljon onnistuneempi kuin Vanguard 2 esiteltäessä satelliittien hyödyllisyyttä ilmakehän olosuhteiden tarkkailuun avaruudesta.

120 kilogramman painoiseen avaruusalukseen oli asennettu kaksi televisiokameraa. Mukanaan oli kaksi magneettinauhatallenninta, joihin voitiin tallentaa valokuvia satelliittiin ollessa tietoliikenneyhteyksien ulkopuolella. Satelliitin käyttämä virta saatiin akuista, joita latasi 9200 aurinkopaneelia.

Lähteet
-------

1. 1 2  TIROS – NASA Science (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Lyhyt TIROS-1 satelliittivideo
* 1960-002B, the NSSDC ID for TIROS-1 from the NASA website
* The Smithsonian National Air & Space Museum Exhibition List (Arkistoitu – Internet Archive)
**Mann-Whitneyn U-testi** eli Wilcoxonin järjestyssummatesti on parametrisen t-testin epäparametrinen vastine. Tämä tarkoittaa sitä, ettei populaatiojakaumista tarvitse tehdä mitään parametrisia oletuksia. U:n jakauma on diskreetti ja symmetrinen. Sen pienin arvo on 0. Tarkasteltava hypoteesi on

**Jäsentäminen epäonnistui (MathML, sekä SVG tai PNG varalla (suositeltu nykyaikaisille selaimille ja helppokäyttötyökaluille): Invalid response ("Math extension cannot connect to Restbase.") from server "http://localhost:6011/fi.wikipedia.org/v1/":): {\displaystyle H: F\_1 = F\_2}**

jossa F1 on ensimmäinen populaatiojakauma ja F2 toinen. Koska mielenkiinto kohdistuu sijainteihin, vastahypoteesi voi olla joko

{\displaystyle H\_{v}:F\_{1}>F\_{2}} tai

{\displaystyle H\_{v}:F\_{1}<F\_{2}} eli

{\displaystyle H\_{v}:F\_{1}} ≠ F\_2

Kummankaan järjestyssumman jakauman ei tarvitse olla symmetrinen, mutta havaitun merkitsevyystason tulkinta on yksiselitteistä vain, jos jakaumat F1, F2 ovat samanmuotoisia.

U-testiä laskettaessa siirrytään havaintoarvoista pelkkiin järjestyslukuihin korvaamalla pienin arvo järjestysluvulla 1, toiseksi pienin luvulla 2 ja niin edelleen. Wilcoxonin järjestyssummatesti perustuu järjestyslukujen summaan

{\displaystyle w\_{1}=s\_{1}+s\_{2}+...+s\_{n}}

Mukavuussyistä siirrytään Mann-Whitneyn U-testisuureeseen

{\displaystyle U=W\_{1}-{\frac {1}{2}}n\_{1}(n\_{1}+1)}

Mann-Whitneyn U-testisuureella on seuraavat ominaisuudet hypoteesin H mukaisessa mallissa:

{\displaystyle E(U)={\frac {1}{2}}n\_{1}n\_{2}}

{\displaystyle Var(U)={\frac {1}{12}}n\_{1}n\_{2}(n\_{1}+n\_{2}+1)}
Asha Haji Elmi
**Asha Haji Elmi**, (*Caasha Xaaji Cilmi*) (s. 1962) on somalialainen rauhanaktivisti ja parlamentin jäsen. Asha on perustanut naisten liike Kuudennen klaanin, jonka tarkoitus on yhdistää somalialaiset naiset yli klaanirajojen. Erityisen tärkeä on ollut naisten osuus yritettäessä yhdistää sodan repimää Somaliaa ja diasporassa eläviä somalialaisia perheitä. Hän voitti vuonna 2008 Right Livelihood -palkinnon, joka tunnetaan 'vaihtoehto-Nobelina'.

Kuudes klaani
-------------

Kun naisia ei hyväksytty rauhanneuvottelijoiksi Somalian rauhanneuvotteluissa 2002, jossa neuvotteluissa oli edustettuna viisi suurinta klaania, Asha perusti Kuudes klaani -liikkeen Eldoretissa Keniassa saadakseen naisille äänen neuvottelupöydässä. Hänet valittiin siirtymäkauden hallitukseen 29. elokuuta 2004. Kuudes klaani pohjaa Asha Haji Elmin perustamaan somalinaisten ja lasten pelastusliikkeeseen (Save Somali Women and Children, SSWC), joka kasvoi klaanien välisten perheitten naistenliikkeestä.  Kansanliikkeen nimi viittaa siihen, että Somalian hallintomalli on perinteisesti perustunut viiden suurimman klaanin yhteistyöhön. 

> »Olin kahtia jakaantunut. Syntymäklaanini hylkäsi minut, koska mieheni oli vihollisen klaanista. Mieheni klaani piti minua vakoojana ja muukalaisena kodissani. Mihin kuulunkaan? Identiteetti, jota kukaan ei pystynyt minulta riistämään, oli naiseus, josta tuli minun klaanini.»   
> (Asha Haji Elmi)
> 
>

Naisten ympärileikkaus
----------------------

Asha on kansainvälisesti tunnustettu myös työstään estää naisten ympärileikkaus (FGM) Afrikassa. Hän kiertää eri puolilla maailmaa yliopistoissa kertomassa Somalian tilanteesta ja valistamassa ihmisiä naisten sukuelinten silpomisesta.

Lähteet
-------

1. ↑  english/2006/October/200610161651141EJrehsiF0.1500208.html Somali Women Hope To Affect Khartoum Peace Talks  16.10.2006. US Department of State. Viitattu 8.2.2007. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Selected Members of the Transitional Federal Parliament of Somalia (275) 29.08.2004 - 2009  2004-08-29. Somali-CivilSociety.org.  Arkistoitu 13.9.2015. Viitattu 7.2.2007.
3. ↑  "My only clan is womanhood": Building Women's Peace Identities Women Peacemakers Program.  Arkistoitu 6.6.2007. Viitattu 8.2.2007. (englanniksi)
4. ↑  "Somalian Human Rights Activist Soffa Lecturergjnregreng", University of Wisconsin-Madison, 2006-09-18. Luettu 2007-02-08. Archived from the original on 2007-05-04.

Aiheesta muualla
----------------

* "The Somali Ethnic Group and Clan System" (Arkistoitu – Internet Archive), from "Reunification of the Somali People", Jack L. Davies
* Asha Haji Elmi Amin profili (Arkistoitu – Internet Archive)
* WAPPP Kennedy School of Government, Harvard University

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* ISNI
* VIAF

 |

 |
Käärmeen vomeronasaalielin kuvassa punaisella
**Vomeronasaalielin** eli **Jacobsonin elin** on hajuja aistiva, perifeerinen parillinen elin, joka sijaitsee monien nisäkkäiden, sammakkoeläinten ja matelijoiden nenän väliseinämässä tai suulaessa.

Eläimet aistivat vomeronasaalielimellä etenkin feromoneja. Käärmeet vievät hajumolekyylit elimeensä kaksihaaraisella kielellään, ja ne käyttävät vomeronasaalielintä saaliinsa jäljittämiseen ilmeisesti feromoneista riippumattomasti.

Ihmisen sikiöllä on vomeronasaalielin, jossa on samanlaisia bipolaarisia soluja kuin muidenkin nisäkkäiden elimessä. Joidenkin tutkijoiden mielestä elin häviää 19. sikiöviikon jälkeen, mutta toisten mielestä se kasvaa 30. viikolle asti. Aikuisella ihmisellä elin sijaitsee umpipussina nenän väliseinän limakalvossa noin senttimetrin päässä columellasta ja millimetrin korkeudella nenäkäytävän pohjasta. Rakenne löytyy ainakin toisesta nenäkäytävästä 50–90 prosentilla aikuisista.

Vomeronasaalielimen toimintaa ihmisellä ei ymmärretä. Siihen kohdistettu stimulus aiheuttaa muutosta verenpaineeseen, sydämen syketaajuuteen, hormonitasoihin ja mielialaan. Vaikka ihminen viestii kemiallisesti ilman kautta, ei ole näyttöä siitä, että viestintä tapahtuisi vomeronasaalielimen kautta. On mahdollista että ihmisen hajuaistin merkityksen väheneminen on johtanut vomeronasaalisen järjestelmän rappeutumiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hannu Tapiovaara: Vomeronasaalielin, kuudes aisti? *personal.fimnet.fi*.  18.8.2004. Viitattu 5.8.2017.
**Siirtoistutus** on prosessi, jossa eliö siirretään alueelle, jossa sitä ei esiinny ja jossa sen toivotaan muodostavan luonnollisesti lisääntyvän kannan. Siirrettävät eliöt (eläimet, kasvit) voivat olla joko tarhassa kasvatettuja tai muualla luonnosta pyydettyjä tai kerättyjä yksilöitä. Siirretty kanta on uudella alueellaan vieraslaji, jos sitä ei ole esiintynyt alueella aiemmin.

Eläinten siirtoistutuksia tehdään

* vähentyneen tai sukupuuttoon kuolleen kannan korvaamiseksi samalla (esimerkiksi lumileopardi, metsäpeura) tai sukulaislajilla (euroopanmajava); tällöin kyseessä on palautusistutus
* riistakannan tai kalaston monipuolistamiseksi tai lisäämiseksi (fasaani, valkohäntäpeura, piisami)
* tuhoeläimeksi luokiteltavan lajin kannan rajoittamiseksi biologisessa torjunnassa

Eläinten siirtoistutukset olivat suosittuja 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa. Nykyisin niitä tehdään vähän, sillä vieraslajit horjuttavat usein kohdealueen ekologista tasapainoa. Tällaiset ongelmat ovat olleet suurimpia Uudessa-Seelannissa sekä Australiassa, jonka luonto on järkkynyt muun muassa kettujen ja kaniinien takia.

Lähteet
-------

* Lahti, Kimmo & Rönkä, Antti: *Biologia: Ympäristöekologia*. Helsinki: WSOY oppimateriaalit, 2006. ISBN 951-0-29702-X.

1. ↑  ALIENS – muukalaisia luonnossa (Arkistoitu – Internet Archive) Turun biologinen museo (2007)
**Anu Nataly Saagim** (s. 9. huhtikuuta 1962 Tallinna, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen julkisuuden henkilö, televisioesiintyjä ja päätoimittaja. Suomalaismediassa hän tuli tunnetuksi muotoilija Ristomatti Ratian puolisona 1990-luvulta 2010-luvulle.

Työura
------

Virossa Saagim on tehnyt mallin, tv-juontajan ja vaatesuunnittelijan töitä. Lisäksi Saagim on toiminut Viron *Hustlerin* päätoimittajana. Vuosina 2004–2008 Saagim oli viihteellisen, julkisuuden henkilöihin keskittyvän *Just!*-lehden päätoimittaja. Vuodesta 2008–2016 hän toimi virolaisen *Elu24*-verkkolehden päätoimittajana ja *Õhtulehden* viihdetoimituksen päällikkönä vuosina 2016–2019. Vuonna 2012 Saagim toimi Fox-kanavalla näytetyssä *Tanssi peppu pieneksi Suomi* -ohjelmassa tuomarina. Vuonna 2013 Saagim osallistui *Julkkis Big Brother* -ohjelmaan.

Saagim jätti työnsä iltapäivälehti *Õhtulehdessä* ja asettui kevään 2019 parlamenttivaaleissa Viron Vihreiden kansanedustajaehdokkaaksi. Hän sai 516 ääntä eikä tullut valituksi.

Yksityiselämä
-------------

Tallinnassa syntynyt Saagim meni 1980-luvulla naimisiin suomalaismiehen kanssa päästäkseen pois Neuvostoliitosta. Mies asui Porissa, ja nopeasti Saagim huomasi, että elämä siellä oli vielä masentavampaa kuin neuvosto-Virossa. Saagim otti avioeron, mutta pian sen jälkeen posti toi karkotuspäätöksen Neuvostoliittoon. Ainoa keino jäädä Suomeen oli mennä uusiin naimisiin. Saagim soitti Carl J. Danhammerille, jonka oli aiemmin torjunut ravintolassa, ja kosi. Carl J. Danhammerin ja Anu Saagimin vihkiseremonia järjestettiin Maarianhaminassa, ja pian pariskunta muutti Östermalmille Tukholmaan. Myöhemmin Saagim meni naimisiin muotoilija Ristomatti Ratian kanssa, josta erosi helmikuussa 2016. Saagimilla on Ratian kanssa vuonna 1999 syntynyt Robin-niminen poika.

Lähteet
-------

1. 1 2  Moisio, Mikki: Anu Saagim, 47: "Halusin itsenäistyä ja olla vapaa" *Plaza.fi*.  23.7.2009. Viitattu 5.9.2009. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Anu Saagim viihdeportaalin luotsaajaksi *MTV3 Viihdeuutiset*.  12.2.2008. Viitattu 6.9.2009.
3. ↑  Anu Saagim jättää toimittajan työt ja lähtee politiikkaan – "Ehkä jopa ministeriksi" *www.iltalehti.fi*. Viitattu 1.2.2019.
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Anu Saagim, 56, poseeraa Balilla bikineissä - näyttäviä lomakuvia: "Elämää paratiisissa" *www.iltalehti.fi*. Viitattu 1.2.2019.
6. ↑  Äärikansallismieliselle Ekrelle jytky Viron parlamenttivaaleissa - Anu Saagim ei tullut valituksi *www.iltalehti.fi*. Viitattu 4.3.2019.
7. 1 2 3 4 5 6  Ilkka Pernu: Levoton Prinssi.  *Long Play*, 2014.
8. ↑  Anu Saagim avoimena avioerostaan: Ristomatti Ratia olisi halunnut uudelleen naimisiin – "En oikeastaan tiedä, miksi erosimme" *Ilta-Sanomat*.  23.12.2017. Viitattu 26.12.2017.
9. ↑  Tainola, Rita: Ristomatti Ratia ja Anu Saagim-Ratia eroavat! *Ilta-Sanomat*.  13.2.2016.  Arkistoitu 13.2.2016. Viitattu 13.2.2016.
10. ↑  Tältä näyttää Ristomatti Ratian ja Anu Saagimin 16-vuotias Robin-poika: "Kasvatuksesta kiitos kuuluu Anulle" *Ilta-Sanomat*.  1.9.2015.  Arkistoitu 4.9.2015. Viitattu 26.10.2015.



´
**Kansanmusiikin ja Kansantanssin Edistämiskeskus** (KEK, ruots. *Centralen för främjande av Folkmusik och Folkdans* (CEFF)) on järjestö, jonka tehtävänä on edistää kansanmusiikkia ja kansantanssia sekä niihin liittyviä soitinrakennusta sekä puku- ja tapaperinteitä. Sen tehtävänä on tämän lisäksi edistää näiden alojen asemaa ja merkitystä kansallisen kulttuuripolitiikan osana sekä koordinoida jäsenjärjestöjen ja yhteistyökumppanien kansainvälistä yhteistyötä ja huolehtia kansallisesta yhteistyöstä. Yhdistyksen edustamaan alaan sisältyy valtakulttuurin lisäksi niin perinteisten vähemmistöjen kuin uussuomalaistenkin musiikki- ja tanssiperinteet Suomessa

Aikaisemmin alalla on toiminut kaksi kattojärjestöä, Folklore Suomi Finland ja Kansanmusiikin ja -tanssin edistämiskeskus. Ensin mainittu on keskittynyt erityisesti kansantanssin kansainväliseen toimintaan ja jälkimmäisen yksi merkittävimmistä toiminnoista on ollut ylläpitää portaalia osoitteessa www.kansanmusiikki.fi. Portaali toimii koko alan tärkeimpänä tiedotuskanavana, nettikatalogina alan toimijoista ja ainoana alan valtakunnallisena tapahtumakalenterina. Uuden kattojärjestön, viralliselta nimeltään Kansanmusiikin ja Kansantanssin Edistämiskeskus (KEK), toiminnassa on yhdistetty aikaisempien järjestöjen keskeisimmät toiminnot.

Kansanmusiikin ja Kansantanssin Edistämiskeskuksen toiminnanjohtajana toimii Riitta-Liisa Joutsenlahti.

Jäsenjärjestöt (11.11.2014):

* Finlands Svenska Folkdansring
* SLS/Finlands svenska folkmusikinstitut
* Finlands Svenska Spelmansförbund
* Föreningen Brage i Helsingfors
* Kansanmusiikki-instituutti
* Kansantanssinuorten Liitto
* Kanteleliitto
* Karjalainen Nuorisoliitto
* Maailman Musiikin Keskus - Global Music Centre
* Pelimannikilta
* Perinnearkku
* Pro Kaustinen
* Rahvaanmusiikin kerho
* Suomalaisen Kansantanssin Ystävät
* Suomalaisen Kirjallisuuden Seura
* Suomen etnomusikologinen seura - SES
* Suomen Kansanmusiikkiliitto
* Suomen Kansantanssi-instituutin puolesta ry
* Suomen Nuorisoseurat
* Työväen Sivistysliitto

Lähteet
-------

1. ↑  Kansanmusiikille ja -tanssille kattojärjestö  4.10.2014. Helsingin Sanomat. Viitattu 13.11.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Järjestön sivusto
**Manufaktuurijohtokunta** oli vuosina 1835–1884 toiminut suomalainen valtion keskusvirasto, joka vastasi teollisuuteen ja tuotantoon liittyvistä asioista. Sen tuli valvoa ja edistää manufaktuurilaitoksia, tehtaita, käsityöläisammatteja ja kotiteollisuutta sekä hankkia tietoa uusista keksinnöistä ja kehittää teknillistä koulutusta. Suomen patenttijärjestelmä kehittyi manufaktuurijohtokunnan alaisuudessa, ja se olikin nykyisen Patentti- ja rekisterihallituksen kaukainen edeltäjä.

Manufaktuurijohtokunta perustettiin 20. toukokuuta 1835. Johtokunnan muodostivat senaatin valtiovaraintoimituskunnan päällikkö puheenjohtajana sekä kolme muuta jäsentä, joista yksi oli vuorilaitoksen yli-intendentti. Johtokunta johtoon asetettiin vuoden 1859 oma intendentti. Manufaktuurijohtokunta yhdistettiin vuoden 1885 alusta vuorihallituksen kanssa uudeksi teollisuushallitukseksi.

Pääjohtajat
-----------

*Titteli vuoteen 1858 puheenjohtaja, vuodesta 1859 intendentti*

* Lars Sackleen 1835–1840
* Lars Gabriel von Haartman 1840–1858
* Julius von Mickwitz 1859–1884

Lähteet
-------

* *Pääjohtajakunta*, s. 197–201. SKS, Helsinki 2005.

Aiheesta muualla
----------------

* Tietoa johtokunnan aineiston tutkimisesta
**Petri Niiranen** (s. 9. helmikuuta 1966 Helsinki) on suomalainen entinen koripalloilija.

Niiranen pelasi ammattilaisurallaan pääasiassa Helsingin NMKY:n riveissä, mutta edusti myös Forssan Koripoikia ja Espoon Honkaa. Uransa aikana hänet valittiin kaksi kertaa SM-sarjan vuoden pelaajaksi. Kaudella 1987–1988 hänet valittiin myös SM-sarjan vuoden tulokkaaksi. Niiranen voitti myös kerran vuonna 1992 SM-mestaruuden.

Vuonna 2008 Niiranen siirtyi Torpan Poikien toiminnanjohtajaksi.

Niirasen isä Reijo Niiranen oli myös maajoukkueessa pelannut koripalloilija.

Katso myös
----------

* Luettelo 500 syöttöä saavuttaneista Korisliiga-pelaajista

Lähteet
-------

1. 1 2  ToPo palkkasi Petri Niirasen toiminnanjohtajaksi  26.5.2008. Suomen Koripalloliitto. Viitattu 17. syyskuuta 2009.
2. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**–** | **Korisliigan vuoden tulokas**1987–88 | Seuraaja:**Martti Kuisma** |
|
| Edeltäjä:**Larry PoundsKari-Pekka Klinga** | **Korisliigan vuoden pelaaja**1991–921993–94 | Seuraaja:**Kari-Pekka KlingaKari-Pekka Klinga** |
|

Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1995
4 Kuisma |
5 Möttölä |
6 Markkanen |
7 Pehkonen |
8 Tuomala |
9 Larkio |
10 Marttinen |
11 Tahvanainen |
12 Luhtanen |
13 Lehtonen |
14 Klinga |
15 Niiranen |
Valmentaja Dettmann
**Kierrätystehdas** on Helsingin Kaapelitehtaan Merikaapelihallissa ja sisäpihalla vuosittain järjestettävä kestävän elämäntavan ja ekologisen kulttuurin tapahtuma. Kierrätystehdas järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2008. 

Tapahtuman järjestämisestä vastaa nykyisin Kierrätystehdas ry, joka on perustettu lokakuussa 2010. Vuosina 2008-2010 järjestämisestä vastasi Helsingin kaupungin omistama Kiinteistö Oy kaapelitalo, jonka tehtävänä on Kaapelitehtaan ja Suvilahden kulttuurikeskusten tilojen vuokraus ja rakennusten peruskorjaaminen. 

Tapahtuma sisältää tuo-tai-vie -periaatteella toimivan Ilmaistorin, ekologisia designtuotteita esittelevän Kauppatorin, jossa vuodesta riippuen on mukana 60-100 myyjää, työpajoja, lavaohjelmaa ja vaihtelevaa kierrätykseen ja ekologiseen elämäntapaan liittyvää ohjelmaa. 

Kierrätystehtaan kävijämäärät ovat vaihdelleet seuraavasti. 

* 03.-04.05.2008 n. 4000 kävijää
* 25.-26.04.2009 n. 6000 kävijää
* 24.-25.04.2010 n. 7500 kävijää
* 07.-08.05.2011 n. 9000 kävijää
* 05.-06.05.2012 n. 10 000 kävijää
* 04.-05.05.2013 n. 10 000 kävijää
* 26.-27.04.2014 n. 11 000 kävijää.

Lähteet
-------

 (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kierrätystehtaan kotisivut[vanhentunut linkki]
* Kierrätystehtaan Facebook-sivut
**Jussi Aamuvuori** (12. kesäkuuta 1980) on suomalainen lentopalloilija, joka pelaa kaudella 2009 Keski-Savon Paterin joukkueessa, Lentopallon SM-liigassa.  Suomenmestaruuden Aamuvuori on voittanut kertaalleen Perungan Poikien väreissä kaudella 2002-2003.

Ura
---

Ensimmäisen SM-liigaottelunsa Aamuvuori pelasi kaudella 1996, Kuopion KuPS-Volleyn väreissä. Tuolloin 16-vuotiaan Aamuvuoren kausi päättyi finaalisarjaan, jossa KuPS-Volleyn hävisi Raision Loimulle. Pelattuaan vuoden KuPS-Volleyssa, Aamuvuori lähti pelaamaan Lentopallon 1-sarjaan Tornion Lentikseen, sekä samalla opiskelemaan lentopallolukioon. Kaudella 1998-1999 Aamuvuori palasi KuPS-Volleyn joukkueeseen ja voitti SM-hopeaa sekä Suomen cupin.

Perungan Poikien noustua SM-liigaan Aamuvuori alkoi pelata Rovaniemellä, jossa voitti joukkueen kanssa kaudella 2002 hopeaa ja kaudella 2003 suomenmestaruuden. Perungan Poikien jälkeen Aamuvuori lähti Mutalan Rientoon pelaamaan, ja nosti joukkueen 1-sarjasta SM-liigaan. Lopulta Aamuvuori jatkoi Joensuussa nousun jälkeen, ja varmisti joukkueen kanssa sarjapaikan säilyttämisen suoraan ilman karsintoja. Tämän jälkeen hän siirtyi Pielaveden Sampoon vuodeksi, josta hän siirtyi Hollantiin seuraavaksi kaudeksi. Loppukaudesta hän pelasi muutaman ottelun Ranskan pääsarjassa, kun Avingon suomalaisvahvistus Tuomas Tihinen loukkaantui, ja joukkue tarvitsi uutta yleispelaajaa. Kauden jälkeen hän palasi Suomeen, Pielaveden Sampoon.

Pielaveden Sampossa Aamuvuori voitti kauden 2008 aikana SM-hopeaa sekä Suomen Cupin mestaruuden. Lisäksi joukkue raivasi tiensä kahdeksan parhaan joukkoon Euroopan Cupissa. Seuraavalla kaudella Aamuvuori edustu Keski-Savon Pateria.

Muuta
-----

Aamuvuori on edellisen kerran edustanut Sampoa 2005–2006 kaudella. Kaudella 2006–2007 hän pelasi Hollannin pääsarjaa Groningenin joukkueessa, sekä loppukaudesta hän kävi pelaamassa muutaman pelin Ranskan pääsarjassa, Avignonin joukkueessa. Aamuvuori korvasi Avignonin joukkueessa loukkaantuneen Tuomas Tihisen.

Saavutukset
-----------

* SM-kultaa 2003
* SM-hopeaa 1997, 1999, 2002
* Suomen cupin voitto 1998, 2007
* Suomen cupin hopeaa 2003
* 1-sarjan voitto 2004
* 30 nuorten A-maaottelua

Joukkueet
---------

* 1996−1999 KuPS-Volley
* 1999−2001 Tornion Lentis
* 2001−2002 Perungan Pojat
* 2002−2003 Perungan Pojat
* 2003−2004 Mutalan Riento
* 2004−2005 Mutalan Riento
* 2005−2006 Pielaveden Sampo
* 2006−2007 Groningen, Hollanti
* 2007−2008 Pielaveden Sampo
* 2008–2009 Keski-Savon Pateri

Lähteet
-------

1. ↑  Yleispelaaja Jussi Aamuvuori siirtyy Pateriin  4.7.2008. Ilta-Sanomat. Viitattu 11.9.2020.
2. ↑  Aamuvuori siirtyy lentopalloliigan Pateriin *mtvuutiset.fi*.  4.7.2008. Viitattu 11.9.2020.
3. ↑  Aamuvuori siirtyy Pielaveden Sammosta Hollantiin *mtvuutiset.fi*.  4.7.2006. Viitattu 11.9.2020.
4. ↑  Tervaportti vakuutti ranskalaiset, Hietanen palaa Italiaan *yle.fi*. Viitattu 11.9.2020.