recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**John Alexander Reina Newlands** (26. marraskuuta 1837 Lontoo, Englanti – 21. heinäkuuta 1898 Lontoo) oli brittiläinen kemisti, joka oli ensimmäinen, joka järjesti alkuaineet
taulukkoon niiden atomimassan mukaan.

Ura
---

Newlands opiskeli lyhyen aikaa Royal College of Chemistryssä ja oli siellä assistenttina. Hän vietti suurimman osan elämästään Lontoossa ja sen ympäristössä työskennellen konsultoivana kemistinä, kemian opettajana ja useita vuosia sokerinjalostamon pääkemistinä. Newlands, joka oli äitinsä puolelta italialaista syntyperää, taisteli vapaaehtoisena Italiassa Garibaldin joukoissa vuonna 1860.

Newlandsin varhaisin panos jaksollisuuden kysymykseen oli kirje, joka julkaistiin *Chemical News* -lehdessä helmikuussa 1863. Vuonna 1865 Newlands esitti teorian, että kun alkuaineet järjestetään kasvavan atomipainon mukaiseen järjestykseen, havaitaan samankaltaisia toistuvia jaksoja ominaisuuksissa kahdeksan alkuaineen välein. Hän nimitti teoriaansa oktaavilaiksi. New­landsin teoriaa ei yleisesti hyväksytty tai siihen suhtauduttiin naureskellen, mutta myöhemmin Dmitri Mendelejevin ja muiden tutkijoiden havainnot osoittivat Newlandsin olleen oikeilla jäljillä. Hän kokosi alkuaineiden jaksollisuutta käsittelevät artikkelinsa pieneen teokseensa *The Discovery of the Periodic Law*, joka julkaistiin Lontoossa vuonna 1884.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Newlands, John Alexander Reina *Encyclopedia Britannica*.  1911. Viitattu 5.11.2021.
2. ↑  Elements and Atoms: Chapter 11 An Unsystematic Foreshadowing: J. A. R. Newlands *LeMoyne College*.  2002. Viitattu 5.11.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo opetushallituksen pääjohtajasta. Kulttuurihistorioitsijasta katso artikkeli Jukka Sarjala (historioitsija).*
**Jukka Tapani Sarjala** (18. joulukuuta 1939 Kangasniemi – 6. kesäkuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen opetushallituksen pääjohtaja ja bibliofiili.

Elämä ja ura
------------

Sarjalan isä oli kunnallisneuvos Wiljam Sarjala. Sarjala kirjoitti ylioppilaaksi Lauttasaaren yhteiskoulusta 1960 ja valmistui valtiotieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1965.

### Virkamiehenä

Sarjala työskenteli Suomen Kunnallisliitossa 1965–1970. Hän oli muovaamassa peruskoulu-uudistusta 1970-luvulla. Sarjala siirtyi vuonna 1970 opetusministeriöön. Hän toimi ministeriön kouluosaston virkamiehenä vuosina 1970–1995, apulaisosastopäällikkönä ja lopulta yksikön johtajana. Vuosina 1995–2002 hän oli opetushallituksen pääjohtaja.

### Harrastukset ja luottamustoimet

Sarjala oli bibliofiili ja kirjojen puolestapuhuja. Hän toimi Bibliofiilien seuran puheenjohtajana 1987–2008 sekä Vammalan vanhan kirjallisuuden päivien puheenjohtajana vuodesta 2004.

Sarjala kutsuttiin myös seurakuntien yhteistyön luottamusmieshallintoon. Hän oli Sisälähetysseuran hallituksen jäsen vuodesta 1996 ja puheenjohtaja 1999–2001, Suomen Kirkon Seurakuntatyön Keskusliiton hallituksen jäsen 1996–2001 sekä Kirkkopalvelut ry:n hallituksen puheenjohtaja 2001–2009. Sarjala oli myös Diakonia-ammattikorkeakoulun hallituksen varapuheenjohtaja vuodesta 2002. Sarjalalle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 2002.

Kirjailijana
------------

Sarjala kirjoitti useita teoksia koulumaailmasta, kirjoista ja kirjallisuudesta. 

* *Suomalainen koulutuspolitiikka.* Helsinki: WSOY, 1981.
* *Järki hyvä herätetty: Koulu politiikan pyörteissä.* Hämeenlinna: Karisto, 2007.
* *Kirjojen kyydissä: Bibliofiilin tutkailuja*. Helsinki: Kirjapaja, 2007. ISBN 978-951-607-548-1.
* *Kotomaamme outo Suomi*. Helsinki: Teos, 2013. ISBN 978-951-851-440-7.

Lähteet
-------

1. ↑  Kurkikangas, Johanna: Merkittävä kirjan puolestapuhuja.  *Aamulehti*, 12.6.2013, s. B20.
2. 1 2 3 4  Numminen, Jaakko: Jukka Sarjala (Muistokirjoitus.) *Helsingin sanomat*.  12.6.2006. Viitattu 12.6.2013.
3. ↑  *Kuka kukin on 2003*, s. 902. Helsinki 2002. ISBN 951-1-18086-X
4. ↑  *Keisarillisen Suomen Senaatin Kirkollistoimikunnan ja Opetusministeriön matrikkeli 1809–2009*. Helsinki: Opetusministeriö, 2009. ISBN 978-952-485-796-3.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat

 |

 |
**Nogaro** on kunta Lounais-Ranskassa Gersin departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee noin 45 kilometriä Condomin kaupungista lounaaseen.

Kunta sijaitsee Santiago de Compostelaan johtavan Pyhän Jaakobin pyhiinvaellusreitin varrella. Keskustassa oleva romaaninen Saint-Nicolasin kollegiaalinen kirkko on rakennettu 1000-luvulla. Kirkko kärsi suuresti Ranskan uskonsodissa 1500-luvulla ja Ranskan suuressa vallankumouksessa 1700-luvun lopulla. Kirkko kunnostettiin 1800-luvulla ja se on luokiteltu historialliseksi muistomerkiksi.

Circuit Paul Armagnacin lähtösuora

Urheilu
-------

Kunnan alueella sijaitsee moottorirata Circuit Paul Armagnac. Rata perustettiin vuonna 1960, ja se nimettiin paikallisen kilpa-ajajan Paul Armagnacin mukaan hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1962. Vuonna 1989 rata sai nykyisen 3 636 metrin pituuden.

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 31.7.2023. (ranskaksi)
2. ↑  Collégiale Saint-Nicolas nogaro-tourisme. Viitattu 31.7.2023. (ranskaksi)
3. ↑  Nogaro Tour de France 2023. Viitattu 31.7.2023. (englanniksi)
4. ↑  Histoire Circuit Paul Armagnac. Viitattu 31.7.2023. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nogaro** Wikimedia Commonsissa
**Martti Einari Jaakkola** (28. syyskuuta 1886 Längelmäki - 18. huhtikuuta 1960 Helsinki) oli asianajaja, joka teki pitkän uran myös Korkeimmassa hallinto-oikeudessa.

Jaakkolan vanhemmat olivat Mouhijärven kirkkoherra Mathias Viktorinus Jaakkola ja Sofia Josefina Naakka. Oikeustutkinnon 1910 suoritettuaan Jaakkola toimi auskultanttina Turun hovioikeudessa ja hoiti tuomarin tehtäviä muuallakin, mutta perusti samalla 1915 Toivo Piintilän kanssa asianajotoimiston Turkuun. Hän työskenteli tuomarina esimerkiksi maanjako-oikeuksien puheenjohtajana, koskien muun muassa torppareita koskeneita maanjakokysymyksiä. Jaakkola nimitettiin hovioikeuden aktuaariksi ja notaariksi 1918, mutta hän erosi tehtävästään jo tammikuussa 1920 keskittyäkseen asianajotoimintaan. Vuonna 1919 perustetun Asianajajaliiton toiminnassa hän oli mukana alusta asti, toimien sen hallituksessa lähes 20 vuoden ajan. Turun asianajajayhdistyksen puheenjohtaja hän oli 1923-1937 ja Turun kaupunginvaltuuston jäsen 1929-1937.

Korkeimman oikeuden apujäseneksi Jaakkola kutsuttiin vuosiksi 1926-1927, mutta 1938 hänestä tuli Korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvos aina 28. syyskuuta 1956 eli 70-vuotispäiväänsä asti. Eläkkeellä hän ehti olla vain neljä vuotta. Jaakkola toimi myös tilintarkastussäännöstökomitean jäsenenä. Presidentin valitsijamiehenä hän oli neljästi 1931-1943. Jaakkolalle myönnettiin Suomen Leijonan suurristi 1955.

Jaakkolan ensimmäinen puoliso vuodesta 1933 oli Helvi Maria Jaatinen (k. 1935) ja toinen vuodesta 1939 Hilkka Annikki Sippola.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Timo Kautto: *Jaakkola, Martti (1886-1960). Suomen Kansallisbiografia. Osa 4*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004. ISBN 951-746-445-2.  Sivut 365-366.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Kebeen *Taulun* tekstiin perustuvaa kuvitusta Tertullianuksen teoksen *De patientia* painoksessa vuodelta 1521. Kuvitus Hans Holbein nuorempi, metallikaiverrus Jacob Faber.
**Kebes** (m.kreik. Κέβης, 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi. Hän oli Sokrateen ja Filolaoksen oppilas. Hän oli kotoisin Thebasta.

Kebes esiintyy Platonin dialogissa *Faidon* yhtenä puhujista. Hänet esitetään siinä vakavana hyveen ja totuuden etsijänä, joka on pureva argumenteissaan ja varovainen johtopäätöksissään. 

Diogenes Laertioksen mukaan Kebes kirjoitti kolme dialogia. Niistä vain yksi, *Pinaks* (*Taulu*), on säilynyt, ja tutkijat pitävät sitäkin jonkun muun kirjoittamana – sen on kirjoittanut mahdollisesti Kebes Kyzikoslainen tai joku tuntematon henkilö. Teos saattaa olla mahdollisesti peräisin ensimmäiseltä vuosisadalta ajanlaskun alun jälkeen. Se esittää olevansa tulkinta allegorisesta kuvasta, joka oli sijoitettu Kronoksen temppeliin joko Ateenassa tai Thebassa. Kirjoittaja esittelee platonilaisen teorian sielujen ennalta olemisesta, ja osoittaa, ettei todellinen oppiminen koostu pelkästään oppineisuudesta, vaan enemmänkin luonteen muovautumisesta.

Lähteet
-------

* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*, s. 97 (II.16), 469. Suomennos ja selitykset Marke Ahonen. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Summa, 2003. ISBN 952-5418-07-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*:
	+ Kebeen elämäkerta (muinaiskreikaksi)
	+ Kebeen elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Antiikin filosofia – Sokrates ja sokraatikot

* Sokrates
* Aiskhines
* Aleksamenos Teoslainen
* Aristippos
* Eukleides
* Faidon
* Glaukon
* Kebes
* Kriton
* Ksenofon
* Menedemos
* Simmias
* Simon
* Stilpon
**Katafýgio** (kreik. Καταφύγιο; myös *Katafýgi*, Καταφύγι) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Ikarían saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ikarían kuntaan, Ikarían alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 62 (vuonna 2011).

Katafýgion kylä sijaitsee Ikarían itäosissa noin 1,6 kilometriä sisämaahan saaren etelärannikosta. Se on osa saaren keskuksen Ágios Kírykoksen kaupunkiyhdyskuntaa. Kylän nimi merkitsee "Turvapaikkaa", ja liitetään osmanivallan aikaisiin tapahtumiin. Antiikin aikana kylän lähellä sijaitsi Therman kaupungin akropolis eli linnavuori. Nykyinen kylä kuului aiemmin Ágios Kírykoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ikarían kunnan Ágios Kírykoksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Καταφύγι *Visit Ikaria*. Viitattu 3.10.2022.
**Kataisk** (ven. Ката́йск) on kaupunki Kurganin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Obin vesistöön kuuluvan Iset-joen varrella 214 kilometriä Kurganista luoteeseen. Kaupunki on Kataiskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Jekaterinburgin ja Kurganin välinen rautatie. Asukkaita on 14 400 henkeä (vuonna 2009).

Vuonna 1655 venäläiset rakensivat Kataiskiin linnoituksen suojaksi paimentolaisten hyökkäyksiltä. 1700–1800-luvuilla sen kautta kulki tärkein Siperian kauppareitti. 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa Kataisk oli huomattava viljantuotannon keskus. Toisen maailmansodan aikana sinne evakuoitiin Melitopolin pumpputehdas. Kaupunginoikeudet Kataisk sai vuonna 1944.

Nykyään Kataisk on maatalousalueen keskus, jossa on pumpputehdas sekä rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 339. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 23.2.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kataisk**.
* Kataiskin piirin sivusto (venäjäksi)
**Katadioptrinen objektiivi** (peiliteleobjektiivi) on kauko-objektiivi, jossa käytetään linssien sijaan peilejä. Niiden periaate on sama kuin peiliteleskoopeissa: kuperien peilien avulla tuotetaan voimakkaasti suurennettu kuva kamerakennolle.

Katadioptristen objektiivien etu on niiden lyhyys: saman polttovälin saavuttaminen linssien avulla edellyttää usein kaksi tai kolme kertaa pidempää objektiivia.
Tämä on osaksi saavutettu muuttamalla valon kulkureitti edestakaiseksi, ensin objektiivin etupäästä sisään, heijastus objektiivin pohjalla olevan suuren peilin ja objektiivin
etuosassa olevan pienemmän peilin kautta objektiivin takapäästä ulos. Suurennus saadaan aikaiseksi peilien koveruuden avulla. Objektiivien polttovälit ovat tyypillisesti 300 mm:n ja 1 000 mm:n välillä, ja ne ovat
hyvin lyhyitä vastaaviin linssipohjaisiin objektiiveihin verrattuna.
Katadioptrisissa objektiiveissa on poikkeuksellisen vähän värien vääristymistä (kromaattinen aberraatio.)

Kirkkaiden epätarkkojen kohteiden näkyminen pallomaisena.
Katadioptriset objektiivit ovat useissa suhteissa tavallisia objektiiveja huonompia. Niissä ei ole säädettävää aukkoa, eli niissä on kiinteä valovoima.
Ne tuottavat suhteellisen vähäkontrastisen kuvan.
Kirkkaat, epätarkat kohteet näkyvät rengasmaisina, johtuen objektiivin suuremman peilin muodosta.
Käytännössä kaikki kaupallisesti saatavilla olevat katadioptriset kameraobjektiivit ovat myös terävyydeltään sangen heikkoja. Näiden objektiivien tärkein etu pienen koon lisäksi on sangen alhainen hinta.

Useat objektiivivalmistajat ovat aikaisemmin valmistaneet katadioptrisia objektiiveja. Mm. Nikon (Mirror-Nikkor ja myöhemmin Reflex-Nikkor) ja Canon kumpainenkin valmistivat
500 mm f/8 and 1 000 mm f/11 -objektiiveja. Muut objektiivivalmistajat, kuten Samyang, Vivitar ja Opteka valmistavat niitä edelleenkin. Kameravalmistajista tällä hetkellä vain Sony (aiempi Minolta) myy 500 mm:n katadioptrista objektiivia järjestelmäkameroilleen. Sonyn objektiivi poikkeaa muista tällä hetkellä saatavissa olevista siinä, että se tukee automaattitarkennusta. Muut katadioptriset objektiivit toimivat vain täysin manuaalisina.

### Kuvia katadioptrisista objektiiveista

* Minolta 500 mm objektiiviMinolta 500 mm objektiivi
* 500 mm:n katadioptrinen objektiivi ja Yashica FX-3500 mm:n katadioptrinen objektiivi ja Yashica FX-3
* Minolta AF 500 mm F/8 ja Sony Alpha 55 Minolta AF 500 mm F/8 ja Sony Alpha 55

Lähteet
-------

1. ↑  Astronomy hacks By Robert Bruce Thompson, Barbara Fritchman Thompson, page 59
2. ↑  R. E. Jacobson, Sidney F. Ray **The manual of photography**, page 95
**Pouilly-en-Auxois** on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 40 kilometriä Beaunen kaupungista luoteeseen.

Vuonna 1832 valmistuneen Burgundin kanavan korkein kohta on Pouilly-en-Auxois’ssa 378 metrin korkeudella. Korkeimmalla kohdalla kanava kulkee tunnelissa, jonka pituus on 3 333 metriä. Tunnelissa ei ollut ollenkaan hinaustietä, joten proomumiehet työnsivät veneitään tangoilla ja vetäen ketjuilla. Tunnelin läpi kulkeminen kesti kahdeksasta kymmeneen tuntia. Vuonna 1867 otettiin käyttöön höyryhinaaja. Tunnelin läpi kulkemiseen kului 1,5 tuntia, mutta hinaajan savu johti onnettomuuksiin. Vuonna 1894 käyttöön saatiin sähköhinaaja, joka on nykyään museoituna.

  

* Kanavatunnelin suuaukkoKanavatunnelin suuaukko
* Sähkökäyttöinen hinaajaSähkökäyttöinen hinaaja

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 7.2.2022. (ranskaksi)
2. ↑  Pouilly-en-Auxois Echo des communes. Viitattu 7.2.2022. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pouilly-en-Auxois** Wikimedia Commonsissa
Panoraamakuva taivaasta lähi-infrapunasäteilyn alueella, suuri attraktori on merkitty pitkällä sinisellä nuolella alaoikealla.
**Suuri attraktori** on merkittävä painovoima-anomalia galaksienvälisessä avaruudessa, Vesikäärmeen-Kentaurin superjoukon alueella. Sen massa on yhtä suuri kuin yli 10 000 Linnunradan massaa, ja se vaikuttaakin miljoonien valovuosien säteellä olevien galaksien, muun muassa Linnunradan ja Andromedan, liikkeeseen. Aiemmin uskottiin, että suuri attraktori aiheuttaa pimeän virtauksen, mutta nykytiedon mukaan ilmiö vaikuttaa myös havaittavan maailmankaikkeuden ulkopuolella.

Tutkimus
--------

Ensimmäiset havainnot suuren attraktorin mahdollisesta olemassaolosta tehtiin vuosina 1973 ja 1978. Attraktorin sijainti määritettiin vasta vuonna 1986, ja sen etäisyydeksi Maasta laskettiin 150–250 miljoonaa valovuotta. Koska attraktori sijaitsee lähellä yötaivaan aluetta, jonka havainnointia Linnunrata häiritsee (eli ns. *Zone of Avoidance*), sitä on hyvin vaikeaa tutkia näkyvän valon aallonpituuksilla. Tiedetään kuitenkin, että Kulmaviivoittimen galaksijoukko on hyvin lähellä suuren attraktorin keskustaa. Shapleyn superjoukko taas on Maasta katsottuna suuren attraktorin takana.

Katso myös
----------

* Pimeä aine

Lähteet
-------

1. ↑  Ask an Astrophysicist: The Great Attractor. NASA.
2. ↑   Kraan-Korteweg, R. C. (2000). Lecture Notes in Physics 556. 556, s. 301.
**Suuri lammasseikkailu** (jap. 羊をめぐる冒険, *Hitsuji o meguru bōken*, 1982), on japanilaisen Haruki Murakamin romaani. Teoksessa seurataan nimettömänä pysyttelevän päähenkilön matkaa salaperäisen lampaan perässä Tokiosta Pohjois-Japaniin. Kirja on viimeinen osa Murakamin "The Rat" (suomeksi "Rotta") trilogiaa. Trilogian muita osia ei ole julkaistu suomeksi.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Romaanissa tavallista elämää viettävä, nimetön päähenkilö saa salaperäiseltä järjestöltä määräyksen etsiä erityinen tähtikuvioinen lammas. Vihjeenä hänellä on ainoastaan yksi valokuva. Järjestön ohjeet ovat selvät: hänen on yksinkertaisesti saatava lammas käsiinsä. Järjestön motiivit paljastuvat pikkuhiljaa tarinan edetessä. Valokuvan alkuperää pohtien päähenkilömme matkaa Pohjois-Japaniin uuden, kauniskorvaisen, naisystävänsä kanssa. Matkan varrella päähenkilö kohtaa vanhoja ystäviä ja yrittää selvittää mahdottomalta tuntuvaa lampaan arvoitusta. Toimeksiannon antanut järjestö seuraa tarkasti hänen jälkiään. Lopulta päähenkilö löytää itsensä keskeltä Japanin karua erämaata, jossa piilee ratkaisun ydin.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Suomennokset
------------

Suuren lammasseikkailun on suomentanut Leena Tamminen vuonna 1993 (Tammi; Keltainen kirjasto 267, Helsinki).

Palkinnot
---------

* 1982 Noma Literary Prize

Lähteet
-------

* kirja.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
* Noma Literary Prize
**Suuri kynttilä** oli niittymarien keskuudessa 1800-luvun loppupuolella toiminut uskonlahko.

Suuren kynttilän perustivat Smirnovin ja Jakmanovin veljekset vuonna 1877. Uskonlahko oli monoteistinen ja sen harjoittamiin tapoihin kuuluivat luonnonläheiset elintavat, itsevalmistetut verettömät uhrit, kuten esimerkiksi viljatuotteet, hunaja tai kukat, ja yllä pidetyt valkoiset vaatteet. Uskonlahkon jäsenet eivät saaneet käyttää ruokanaan sikaa, hevosta, kanaa tai kananmunia. Myös tupakan, alkoholin ja teen nauttiminen oli kielletty.

Suuri kynttilä oli alun perin ortodoksisen valtaväestön antama pilkkanimi, joka yleistyi sittemmin tavallisessa käytössä. Nimi tuli lahkon jäsenien uhrijuhlissa käyttämästä noin 70 senttiä korkeasta ja 45 senttiä leveästä kynttilästä. Lahkon jäsenet karkotettiin 1800-luvun puolella Siperiaan, josta he palasivat vuonna 1906. Lahkoa on sittemmin pidetty kuolleena, vaikkakin joidenkin tietojen mukaan sitä harjoitetaan edelleen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Leena Laulajainen: *Marilaiset : laulun ja uhritulien kansa*, s. 51. Helsinki: Otava, 1995. ISBN 951-1-13299-7.
**Thomas Barr** (s. 24. heinäkuuta 1992) on irlantilainen 400 metrin aitajuoksija.

Barr sijoittui kuudenneksi alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tallinnassa 2011. Hän karsiutui välierissä Helsingin EM-kilpailuissa 2012. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tampereella 2013 hän oli kahdeksas. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän karsiutui aitajuoksun välierissä ja kuului viidenneksi sijoittuneeseen Irlannin joukkueeseen 4 × 400 metrin viestissä. Hän voitti kultaa 400 metrin aitajuoksussa Gwangjun universiadeissa 2015 ajalla 48,78. Pekingin MM-kilpailuissa hän karsiutui välierissä.

Barr karsiutui 2016 Amsterdamin EM-kilpailuissa 400 metrin aitajuoksun välierissä ja kuului viidenneksi sijoittuneeseen Irlannin 4 × 400 metrin viestijoukkueeseen. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui 400 metrin aitajuoksussa neljänneksi Irlannin ennätysajalla 47,97. Hän oli jo välierässä kohentanut maansa ennätyksen lukemiin 48,39. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän selviytyi välierään, muttei startannut siihen. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän saavutti pronssia ajalla 48,31. Glasgow'n sisäratojen EM-kilpailuissa 2019 hän karsiutui 400 metrin juoksun alkuerissä. Dohan MM-kilpailuissa 2019 ja vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä. Vuonna 2022 hän karsiutui välierissä sekä Eugenen MM- että Münchenin EM-kilpailuissa.

Barr on juossut sisäradoilla 400 metriä aikaan 46,44 Athlonessa helmikuussa 2020.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Thomas Barr Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑  Athletics - Thomas BARR *the-sports.org*. Viitattu 24.3.2017. (englanniksi)
3. 1 2  Thomas Barr Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Kuutio on eräs monitahokas. Kuvan kuution avaruusjävistäjä on jana AG = d2, kun taas jana BG = d1 on tahkon lävistäjä.
**Avaruuslävistäjä** on avaruusgeometriassa monitahokkaan kärkiä yhdistävä jana, joka ei ole samalla tahkon lävistäjä tai monitahokkaan särmä. Avaruuslävistäjä kulkee yleensä kappaleen sisällä, vaikka epässäännöllisissä monitahokkaissa se voi kulkea myös kappaleen ulkopuolella.

Joskus avaruuslävistäjiksi määritellään vain monitahokkaassa sen kärkien väliset janat, jotka eivät ole tahkojen lävistäjiä. Näin määritellen esimerkiksi nelitahokkaalla eli tetraedrillä ei olisi avaruuslävistäjiä ollenkaan. Kuutiolla olisi neljä avaruuslävistäjää.

Lähteet
-------

* Väisälä, Kalle: *Geometria*. Porvoo: Wsoy, 1959. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 5.5.2016).

### Viitteet

1. 1 2  Weisstein, Eric W.: Space Diagonal (Math World – A Wolfram Web Resource) Wolfram Research.  (englanniksi)
2. ↑  Weisstein, Eric W.: Face Diagonal (Math World – A Wolfram Web Resource) Wolfram Research.  (englanniksi)
3. ↑  Väisälä Kalle: Geometria, 1959, s. 157–159
4. ↑  Weisstein, Eric W.: Polyhedron Diagonal (Math World – A Wolfram Web Resource) Wolfram Research.  (englanniksi)
Avaruusruokaa
**Avaruusruoka** on ruokaa, jota astronautit syövät avaruudessa. Juri Gagarin oli ensimmäinen avaruudessa ruokaillut ihminen. Gagarinin ruoka oli hammastahnaputkilon muotoisiin pakkauksiin pakattua nestemäistä tahnaa sekä suklaakastiketta.

Avaruusruoalle on luokituksensa: juomat, tuoreruoat (2 päivän säilymisaika), luonnollisessa muodossa olevat (pähkinät, myslipatukat), lämpökäsitellyt, keskiverrosti kosteat sekä uudelleenkosteutettavat.

Avaruusruoan kehitys
--------------------

Mercury-projektiin kuuluneet astronautit 1960-luvun alussa ottivat avaruuteen mukaansa pakastekuivattua ruokaa jauhemuodossa ja napostelukokoisina kuutioina. Tässä muodossa oleva ruoka ei ollut suosittua astronauttien keskuudessa, sillä sen valmistaminen oli hankalaa.

Gemini-projektin aikaan 1960-luvun puolessa välissä pakastekuivattu ruoka oli kehittynyt. Astronauteille oli nyt tarjolla muun muassa katkarapucocktaileja, paahtoleipää, kanaa, vihanneksia ja vanukasta. Valikoima laajeni entisestään myöhempiä lentoja varten. Astronauttien käytössä oli nyt myös lämmintä vettä, mikä helpotti ruoan valmistamista.

Nykyään astronauttien avaruusruoka on tehty samalla periaatteella, kuin Yhdysvaltain armeijan sissimuonapakkaukset. Tarjolla on myös kuivattua ruokaa ja suoraan pakkauksesta tarjoiltavaa lämpökäsiteltyä ruokaa. Ruokavalikoima on laajentunut kokonaisiin aterioihin. Kaikkea huoneenlämmössä säilyvää voidaan nykyään syödä avaruudessa.

Ruokavalikoiman erot maiden välillä
-----------------------------------

Jokaisen avaruusvaltion oma ruokakulttuuri seuraa myös avaruuteen. Kun Yhdysvaltain astronautit syövät aamiaiseksi munakasta ja pekonia, Venäjän kosmonautit syövät kalaa. Venäjä myös suosii enemmän tölkkejä avaruusruoan säilömiseen. Kosmonauttien avaruusruokavalioon kuuluvat myös erilaiset keitot, lampaanliha, borssi, gulassi ja sampi.

Näytteitä venäläisestä avaruusruoasta.
Kiinalaiset toivat ensimmäisellä lennollaan avaruuteen yuxiang-possua, kung pao -kanaa, riisiä ja kiinalaista yrttiteetä, japanilaiset puolestaan sushia, ramen-nuudeleita, yokania ja japaninaprikoosilla maustettua riisiä.

Katso myös
----------

* Lentokoneruoka

Lähteet
-------

1. 1 2  Söisitkö kuin astronautti? 10 ällistyttävää faktaa avaruusruoasta *mtvuutiset.fi*.  14.10.2012. Viitattu 31.8.2019.
2. 1 2 3 4 5  Space Food *Space Foundation Discovery Center*. Space Foundation. Viitattu 6.7.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Avaruusruoka** Wikimedia Commonsissa
**Leukodystrofiat** ovat harvinaisia, eteneviä valkean aineen häiriöitä. Valkea aine kehittyy leukodystrofioissa poikkeavasti tai rappeutuu ja tuhoutuu. Aivojen ja selkäytimen lisäksi vaurioitumista saattaa ilmetä ääreishermostossa. Leukodystrofioiden oireiden laatu, tyypillinen puhkeamisikä ja vaikeusaste vaihtelevat huomattavasti tautikohtaisesti sekä yksilöllisesti myös saman diagnoosin sisällä.

Leukodystrofioiden oireet voivat esiintyä jo vastasyntyneillä tai puhjeta myöhemmin lapsuudessa. Myös nuoruudessa tai aikuisiällä puhkeavia leukodystrofioita tunnetaan. Aikuisiällä puhjetessaan leukodystrofia voi aiheuttaa lievemmän taudinkuvan kuin lapsuudessa puhjetessaan. Leukodystrofioille luonteenomainen piirre on liikkumisen vaikeutuminen ja kognitiivisen tason heikentyminen. Psykomotorisissa taidoissa voi esiintyä kehitysviiveitä ja ne voivat alkaa taantua siten, että opitut taidot lopulta häviävät. Kehitysvammaisuuden lisäksi yleistä on esimerkiksi spastisuus. Osaan leukodystrofioista kuuluu näkö- ja kuuloaistien rappeutuminen.

Leukodystrofioilla on erilaisia periytymistapoja taustalla olevasta mutaatiosta riippuen. Osa periytyy peittyvästi tai vallitsevasti autosomin kautta ja osa X-kromosomaalisesti. Leukodystrofian taustalla voi myös olla satunnainen uusi mutaatio. Parannuskeinoa mihinkään leukodystrofiaan ei ole vaan hoito on oireenmukainen. Valkean aineen puutos voi viitata myös muihin sairauksiin kuin leukodystrofioihin, esimerkiksi MS-tautiin.

Diagnooseja
-----------

* 18q-deleetio-oireyhtymä
* Aicardi–Goutierèsin oireyhtymä
* Alexanderin tauti
* Canavanin tauti
* Folaattireseptorin puutos
* Fukosidoosi
* Krabben tauti
* Metakromaattinen leukodystrofia
* Pelizaeus–Merzbacherin tauti
* Pelizaeus–Merzbacherin kaltaiset taudit
* Siaalihapon kertymätaudit
* Synnynnäinen glykosylaation häiriö
* Trikotiodystrofiat
* Van der Knaapin oireyhtymä
* X-adrenoleukodystrofia

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Johanna Rintahaka, Leukodystrofiat Tukiliitto 29.3.2023, viitattu 31.7.2023
**Anders Bleg Christiansen** (s. 8. kesäkuuta 1990 Kööpenhamina) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 174-senttimetrinen. Hän edustaa Ruotsin Allsvenskanissa pelaavaa Malmö FF:ää. Aiemmin hän on pelannut kotimaansa lisäksi myös Italiassa ja Belgiassa. Hän on pelannut Tanskan maajoukkueessa viisi ottelua vuodesta 2013 alkaen.

Christiansen nousi Lyngby BK:n junioreista edustusjoukkueeseen kaudella 2008–2009, ja sarjanousun myötä hän pelasi kaudesta 2010–2011 alkaen Tanskan Superliigassa. Kesällä 2012 hän siirtyi FC Nordsjællandiin. Hän pelasi Superliigassa kaikkiaan 127 ottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Kansainvälisillä kentillä hän pelasi Mestarien liigassa viisi ja Eurooppa-liigassa kaksi ottelua. Tammikuussa 2015 Christiansen siirtyi italialaisseura Chievo Veronaan, jossa hän pelasi vuoden aikana vain neljä Serie A:n ottelua ja yhden Italian cupin ottelun.

Tammikuussa 2016 Christiansen siirtyi ruotsalaisseura Malmö FF:ään. Hän pelasi kahden kauden aikana 49 Allsvenskan-ottelua ja teki niissä 11 maalia. Hän voitti Ruotsin-mestaruuden sekä vuonna 2016 että 2017. Vuoden 2018 alkupuoliskon hän pelasi belgialaisseura Gentissä, jossa hänelle kertyi vain neljä liigaottelua. Kesällä 2018 hän palasi Malmöhön, jossa hän on tällä toisella rupeamallaan pelannut kesäkuuhun 2021 mennessä 70 Allsvenskan-ottelua ja tehnyt niissä 25 maalia. Kaudella 2020 hän oli 13 maalillaan joukkueensa toiseksi paras ja koko sarjan viidenneksi paras maalintekijä. Eurooppa-liigassa hänellä on Malmön pelaajana 13 ottelua, ja helmikuussa 2019 hän teki maalin ensimmäisen pudotuspelikierroksen kotiottelussa Chelseaa vastaan.

Christiansen pelasi useissa Tanskan nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Tanskan A-maajoukkueessa neljä maaottelua vuosina 2013–2015 ja palasi maajoukkueeseen kesäkuussa 2021, jolloin hän pääsi EM-kilpailuihin valmistavassa ystävyysottelussa Saksaa vastaan hetkeksi kentälle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Anders Christiansen Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. 1 2  Christiansen, Anders *National Football Teams*. Viitattu 26.6.2021. (englanniksi)
3. 1 2  Anders "AC" Christiansen Dansk Boldspil-Union. Viitattu 26.6.2021. (englanniksi)

  

Tanskan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 Schmeichel |
2 Andersen |
3 Vestergaard |
4 Kjær |
5 Mæhle |
6 Christensen |
7 Skov |
8 Delaney |
9 Braithwaite |
10 Eriksen |
11 Skov Olsen |
12 Dolberg |
13 Jørgensen |
14 Damsgaard |
15 Nørgaard |
16 Lössl |
17 Larsen |
18 Wass |
19 Wind |
20 Poulsen |
21 Cornelius |
22 Rønnow |
23 Højbjerg |
24 Jensen |
25 Christiansen |
26 Boilesen |
Valmentaja Hjulmand
**Pohjois-Vietnamin armeija** oli Pohjois-Vietnamin asevoimat. Ne tunnettiin länsimaisessa mediassa ja lehdistössä yleisesti nimellä *NVA*, North Vietnam Army. Sen perustaja oli kenraali Võ Nguyên Giáp, joka oli itseoppinut sotilas. Hän ei käynyt yhtään sotakorkeakoulua. NVA:n taktiikka noudatteli Stalinin ja Mao Zedongin linjoja yhdistäen niitä Japanin ja Vietnamin sotilaallisiin traditioihin, etenkin sissisotaan. 

NVA:n välitön edeltäjä oli marxilainen Vietminh, jonka perusti Ho Chi Minh.

NVA:n kuuluisin taistelu oli Điện Biên Phủn taistelu vuonna 1954. NVA löi Ranskan eliittijoukot vuoristolaaksossa, jonka rinteille NVA oli kaivertanut luolia ja raahannut osiin purettuja tykkejä jopa kymmenien tuhansien työläisten voimin. Luolat kaiverrettiin käsin, koska räjähteiden käyttö olisi voinut paljastaa ne viholliselle. Huomattava osa tykkejä raahanneista työläisistä oli naisia ja lapsia. Ankarissa oloissa malaria ja kuumetaudit ja onnettomuudet vaativat toistaiseksi tuntemattoman määrän kuolonuhreja.

Vietnamin sodassa (1955–1975) NVA taisteli yhdessä etelän sissiliikkeen Viet Congin kanssa ja toimitti sille aseita. Tuki vietkongille voimistui vuodesta 1960 alkaen. Vuonna 1964 pohjoisvietnamilaisia saapui Etelä-Vietnamiin 10 000 ja seuraavana vuonna 35 000.

Vietnamin sodan jälkeen NVA:n nimeksi vaihtui virallisesti "Vietnamin kansanarmeija", Vietnamin asevoimat. Samalla Etelä-Vietnamin Vietminh (USA:n lehdistössä "Vietkong") lakkautettiin. Vietminhin veteraaneja ei sodan jälkeisenä aikana ole muistettu mitenkään, vaan kaikki kunnia on annettu NVA:lle ja sen komentajalle kenraali Giapille.

Giapista tuli yhdistyneen Vietnamin puolustusministeri sekä vuodesta 1976 varapääministeri.

Aiheesta muualla
----------------

* Armed Forces of the Vietnam War Pritzker Military Museum
* Enemies and allies Atlanta History Center
**Kati Tervo** (oik. Katri Anneli, o.s. Anttila, s. 22. heinäkuuta 1954 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja kolumnisti.

Elämä ja ura
------------

Kati Tervo kävi keskikoulun Hakalehdon yhteiskoulussa Espoon Tapiolassa. Hän valmistui Tampereen yliopistosta sosionomiksi (yhteiskunnallinen tutkinto) sekä filosofian kandidaatiksi (pääaineena kotimainen kirjallisuus). Helsingin yliopistossa hän opiskeli taidehistoriaa.

Tervo on työskennellyt kirjastoapulaisena, kirjastonhoitajana ja informaatikkona useissa eri kirjastoissa ja arkistoissa (Helsingin kaupunginkirjasto, Yleisradio, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura). 
Nuorena hän kokeili keraamikon ja silkkipainajan ammatteja ja piirsi Vapaassa taidekoulussa.

Tervo on kirjoittanut kolumneja vuodesta 2007 useisiin lehtiin (Kodin Kuvalehti, Meidän mökki, Hyvä terveys, Helsingin Sanomat, Ilta-Sanomat). Hän on kirjoittanut vuodesta 2012 myös Yhteishyvään ja vuodesta 2017 Kotilääkäri-lehteen. Tervo käsittelee usein kolumneissaan nykyhetken arkisia asioita palaten lapsuuden kokemuksiin. Hän on julkisesti kertonut lapsettomuuden vuosista ja rintasyövästään.

Tervon isoisä oli rovasti, jääkärieverstiluutnantti Hannes Anttila. Tervo on ollut naimisissa kirjailija Jari Tervon kanssa vuodesta 1991. Heillä on yksi poika. Perhe asuu Helsingin Katajanokalla.

Tuotanto
--------

* *Kesäpäiväkirja*. Proosateos (WSOY 2008)
* *Jääkaapin henki*. Kertomuksia keittiöstä, ruuasta ja elämästä (WSOY 2011)
* *Sukupuu*. Romaani (WSOY 2014)
* *Iltalaulaja*. Romaani (Otava 2017)
* *Rapsuta minua ja muita kirjoituksia*. Helsinki: Otava, 2018. ISBN 978-951-1-31937-5.
* "*Punainen pata - Kokkaamisen ja syömisen ihanuudesta*".(Otava 2019)
* *Ukko*. (Yhdessä Jari Tervon kanssa). Helsinki: Otava, 2022. ISBN 978-951-1-43586-0.
* *Tyttö joka olin.* Romaani (Otava 2023)

Lähteet
-------

1. ↑  Janhonen, Ulla: Hopeahääpäiväänsä viettävät Kati ja Jari Tervo: "Pitkässä liitossa on omat kompastuskivensä" *Seura.fi*.  15.12.2016. Viitattu 25.12.2017.
2. ↑  *Kuka kukin on*, s. 1011. Otava, 2011.
3. ↑  *Kuka kukin on*, s. 37. Otava, 1950.
4. ↑  Kirjailija Kati Tervo: "Vasta äidin kuoleman jälkeen olen tehnyt vapaasti omat päätökseni" *Kodin Kuvalehti*.  3.3.2018. Viitattu 3.6.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kati Tervo Twitterissä
* / Kati Tervo Facebookissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Laillistettu ammattinimike** on **suojattu ammattinimike**, jota käyttävä henkilö on oikeutettu toimimaan asianomaisessa ammatissa ja käyttämään asianomaista lailla tai asetuksella suojattua ammattihenkilön ammattinimikettä. 

**Nimikesuojattujen ammattihenkilöiden** ammateissa voivat toimia muutkin henkilöt, joilla on hoitamaansa tehtävään riittävä koulutus, kokemus ja ammattitaito. Heillä ei ole oikeutta käyttää nimikesuojattua ammattinimikettä, elleivät he sellaista pyynnöstä saa asiasta päättävältä viranomaistaholta.

Suomessa laillistettuja ammattinimikkeitä
-----------------------------------------

### Sosiaalihuolto

Laillistettuja ammattinimikkeitä ovat: sosiaalityöntekijä, sosionomi, geronomi ja kuntoutuksen ohjaaja.

### Terveydenhuolto

Laillistettuja ammattinimikkeitä ovat: lääkäri, hammaslääkäri, proviisori, psykologi, puheterapeutti, ravitsemusterapeutti, farmaseutti, sairaanhoitaja, kätilö, terveydenhoitaja, fysioterapeutti, laboratoriohoitaja, röntgenhoitaja, suuhygienisti, toimintaterapeutti, optikko ja hammasteknikko.

### Juridiikka

Asianajaja on ollut suojattu ammattinimike vuodesta 1959 alkaen. Totuudenvastaisesta asianajajana esiintymisestä on säädetty sakkorangaistus.

Lähteet
-------

1. 1 2  Laki terveydenhuollon ammattihenkilöistä 559/1994 *finlex.fi*. Viitattu 16.1.2013.
2. ↑  Sosiaalihuollon ammattioikeudet - Valvira *www.valvira.fi*. Viitattu 17.6.2018.
3. ↑  Laki asianajajista 496/1958, 11 § Finlex. Viitattu 10.1.2016.
**Dipylon-vaasit** ovat suurikokoisia antiikin kreikkalaisia vaaseja, joita valmistettiin Ateenassa geometrisella kaudella. Ne ovat saaneet nimensä siitä, että niitä on löydetty Kerameikoksesta Dipylon-portin läheltä. Tunnetuimpia esimerkkejä ovat niin kutsutut Dipylon-amfora ja Hirschfeld-krateeri.

Dipylon-vaaseja valmistettiin geometrisen kauden lopulla 700-luvulla eaa. Ne toimivat haudan merkkeinä niin, että krateeri merkitsi miehen hautaa ja amfora naisen hautaa. Tunnetuin vaaseja maalannut on niin kutsuttu Dipylon-mestari, joka toimi noin vuosina 760–735 eaa. Hänen tekemikseen on tunnistettu noin 50 vaasia.

Suurimmat Dipylon-vaasit olivat korkeudeltaan lähes kaksi metriä. Suuren kokonsa vuoksi vaasit tehtiin dreijalla useassa osassa, jotka sitten koottiin yhteen. Vaasien maalauskoristelussa on tyypillisiä geometrisen kauden kuvioaiheita sekä hautajaiskohtauksia, joissa esiintyy ihmisiä ja eläimiä, kuten hevosia ja uhrieläimiä. Tyypillisimmät kuva-aiheet ovat *prothesis*, jossa on kuvattu makaava ruumis, sekä *ekfora* eli hautajaissaatto.

* Dipylon-krateeri, n. 780–775 eaa.Dipylon-krateeri, n. 780–775 eaa.
* Dipylon-amfora, n. 760–750 eaa.Dipylon-amfora, n. 760–750 eaa.
* Hirschfeld-krateeri, n. 750–735 eaa.Hirschfeld-krateeri, n. 750–735 eaa.
* Dipylon-krateeri, n. 725 eaa.Dipylon-krateeri, n. 725 eaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Archaeologies of the Greek Past: Dipylon vases *Joukowsky Institute for Archaeology & the Ancient World*. Viitattu 10.2.2020.
2. ↑  The Dipylon amphora *National Archaeological Museum: The Vase and Minor Objects Collection*. Ministry of Culture and Sports. Viitattu 10.2.2020.
3. ↑  178109: Attisch spätgeometrischer Krater, sog. Hirschfeld-Krater *Arachne*. Viitattu 10.2.2020.
4. ↑  Hirschfeld Painter *Brill’s New Pauly*. Brill. Viitattu 10.2.2020.
Justas Paleckisin hauta.
**Justas Paleckis** (22. tammikuuta 1899 Telšiai – 26. tammikuuta 1980) oli liettualainen toimittaja ja poliitikko. Hän toimi Liettuan *de facto* presidenttinä 17. kesäkuuta–3. elokuuta 1940 Neuvostoliiton miehitettyä maan. 

Vuosina 1926–1927 Paleckis toimi Liettuan uutistoimiston ELTA:n toimitusjohtajana. Myöhemmin hän vastusti maan valtaeliittiä ja oli Liettuan kommunistisen puolueen ehdokkaana. Neuvostoliittolaisen diplomaatin Vladimir Dekanosovin tuella hänestä tuli Liettuan nukkehallitsija vuonna 1940.

Presidentti Antanas Smetonan paettua maasta Antanas Merkysistä tuli virkaatekevä presidentti. Päivä Smetonan paon jälkeen Merkys nimitti Paleckisin pääministeriksi. Merkysin luovuttua presidenttiydestä Paleckisista tuli virkaatekevä presidentti. Neuvostoliiton määräyksestä Paleckis perusti Seimasin tilalle Kansan Seimasin. Presidenttiyden jälkeen Paleckisista tuli Liettuan korkeimman neuvoston puheenjohtaja. Tässä virassa hän toimi vuoteen 1967. 

Liettuassa Paleckisin presidenttiyttä ei virallisesti ole koskaan tunnustettu, sillä se on perustuslain vastainen. Paleckis hyväksyi Liettuan älymystön ja muun muassa entisen presidentin Merkysin karkottamisen Venäjälle. Vuosina 1940–1953 132 000 liettualaista karkotettiin Siperiaan ja Keski-Aasiaan. 

Paleckisin poika Justas Vincas Paleckis on Euroopan parlamentin jäsen.

Lähteet
-------

* alfa.it (liettuaksi)
* Justas Paleckisin kotisivut (englanniksi)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Liettuan SNT | Edeltäjä:**ei ollut** | **Liettuan korkeimman neuvoston puheenjohtaja** 1940-1967 | Seuraaja:**Motiejus Šumauskas** |

Liettuan vaakunaLiettuan presidentit (1918–1940)
Antanas Smetona | Aleksandras Stulginskis | Kazys Grinius | Jonas Staugaitis | Aleksandras Stulginskis | Antanas Smetona | Antanas Merkys | Justas Paleckis

**Huomautukset:**

1. ↑  de facto
2. ↑  presidenttiyttä ei ole tunnustettu



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Puola

 |

 |
**Itämeri-sitoumus** on Baltic Sea Action Groupin (BSAG) työkalu Itämeren suojeluun ja väline yrityksen vastuullisuusstrategian toteuttamiseksi. Itämeri-sitoumukset ovat BSAG:n kumppanien antamia konkreettisia lupauksia kehittää toimintaansa Itämeri- ja ilmastoystävällisemmäksi tietyn ajanjakson aikana. Sitoumuksia on vuoteen 2023 mennessä annettu yli 300 kappaletta. 

Itämeri-sitoumuksen voi tehdä yritys tai organisaatio, jolla on suora tai epäsuora vaikutus Itämereen. Mahdollisia sitoumuksentekijöitä löytyy lähes jokaiselta toimialalta. Itämeri-sitoumuksia ovat antaneet keskenään hyvin erilaiset toimijat.

Viimeaikaisiin sitoumuksentekijöihin kuuluvat muun muassa merituulivoimayhtiö Eolus, suomalainen suurpanimo Sinebrychoff, Koskenkorvan valmistaja Anora, ruokayhtiöt Fazer, Valio ja Nestlé, sekä metsäyhtiö UPM, energiayhtiö Gasum, muotibrändi Tauko Design ja digitaalisia palveluja suunnitteleva Gofore. 

Itämeri-sitoumus on väline yrityksen vastuullisuusstrategian toteuttamiseksi ja siitä viestimiseksi. Itämeri-sitoumuksessa yritys määrittelee Itämeri- ja ympäristötavoitteet sekä kertoo, miten se aikoo konkreettisesti toimia tavoitteiden saavuttamiseksi. Itämeri-sitoumuksessa kuvataan myös, miten yrityksen edistymistä seurataan säännöllisesti.

BSAG:n vastuullisen liiketoimintaan, ympäristöön ja yhteiskuntaan erikoistuneet asiantuntijat auttavat sitoumuksen tekevää organisaatiota löytämään kehittämisen kohteet ja keinot vaikuttaa Itämeren tilaan. BSAG seuraa kaikkien hyväksymiensä sitoumusten edistymistä ja pitää yhteyttä sitoumuksentekijöihin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tee Itämeri-sitoumus *Baltic Sea Action Group*. Viitattu 7.3.2023.
2. ↑  Itämeri sitoumukset arkisto *Baltic Sea Action Group*. Viitattu 7.3.2023.

Aiheesta muualla
----------------

bsag.fi
**Dipylon-amfora** (myös *Dipylon-mestarin amfora*) on suurikokoinen antiikin kreikkalainen amfora, joka on tehty geometrisella kaudella noin vuonna 760–750 eaa. Se on tunnetuin esimerkki Dipylon-vaaseista, jotka ovat saaneet nimensä siitä, että niitä on löydetty Ateenan Kerameikoksesta Dipylon-portin läheltä.

Dipylon-amforan on maalannut niin kutsuttu Dipylon-mestari. Muiden Dipylon-vaasien tavoin se on toiminut alun perin haudan merkkinä. Nykyisin amfora on esillä Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa (NAMA 804).

Amfora on kärjellään seisovan munan muotoinen ja siinä on pitkä sylinterimäinen kaula ja pienet kädensijat hartian korkeudella. Sen korkeus on noin 1,6 metriä. Vaasia kiertää useita koristenauhoja, jotka ovat täynnä geometriselle keramiikalle ominaisia kuvioita. Keskiössä oleva kuvanauha kulkee vaasin hartian ja kädensijojen korkeudella. Sen keskellä on *prothesis*-kohtaus eli vainajan suremista kuvaava hautajaiskohtaus. Vainaja makaa korkealla korokkeella, ja hänen ympärillään on surijoita, joiden kädet ovat koholla.

* Vaasin koko suhteessa ihmiseen.Vaasin koko suhteessa ihmiseen.
* Yksityiskohta kädensijan kohdalta.Yksityiskohta kädensijan kohdalta.
* Yksityiskohta prothesis-kohtauksesta.Yksityiskohta prothesis-kohtauksesta.
* Yksityiskohta kaulan alaosasta.Yksityiskohta kaulan alaosasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Archaeologies of the Greek Past: Dipylon vases *Joukowsky Institute for Archaeology & the Ancient World*. Viitattu 10.2.2020.
2. 1 2 3  The Dipylon amphora *National Archaeological Museum: The Vase and Minor Objects Collection*. Ministry of Culture and Sports. Viitattu 10.2.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dipylon-amfora** Wikimedia Commonsissa
**Max Johanson** (28. tammikuuta 1939 Helsinki – 7. kesäkuuta 2022 Espoo) oli suomalainen insinööri, kilpa-autoilija sekä kilpa-auton suunnittelija ja rakentaja.

Kilpa-autoilija
---------------

Max Johanson kilpaili vuodesta 1960 alkaen Formula 3 ja Junior-luokissa, ensin Eläintarhanajoissa ja myöhemmin myös Euroopassa. Hän kilpaili viimeisen kerran Daytonan MM-kisoissa 1969 Vee-luokassa sijoittuen 11. sijalle.

Veemax kilpa-auto
-----------------

Formula Vee perustuu VW:n tekniikkaan ja Max Johanson aloitti Veemax kilpa-auton suunnittelun vuonna 1965 ja ensimmäinen Veemax valmistui samana vuonna. Alusta alkaen Veemax oli kilpailukykyinen ulkomaisten tehdastalli-autojen kanssa. Vuonna 1970 tulivat säännöt Super Vee-luokkaan, johon Max Johanson keskittyi perustaen suunnittelufirman Racing Design Oy. Johansonin Super Veet voittivat v.1971 kaksi Euroopan mestaruus-osakilpailua. Varsinainen menestys alkoi vuonna 1975, kun saatiin itsekantavakorinen edistyksellinen Veemax MkVII. Seuraavalla kaudella (1976) Mika Arpiainen voitti sekä Euroopan-mestaruuden että Castrol GTX -cupin ja Veemax voitti valmistajien mestaruuden. Vuosi 1976 oli Veemaxin ylivoiman osoitusta kun sillä voitettiin 10 kisaa 13 kisasta ja Veemaxeja saatiin myytyä huomattavasti ulkomaille.
Max Johanson vetäytyi kilpa-autoilusta 1980.

Muuta
-----

Max Johanson oli ensimmäinen suomalainen teollinen kilpa-autovalmistaja, jonka autoilla ovat kilpailleet mm. Keke Rosberg, Henri Toivonen ja Mikko Kozarowitzky.
Autourheilu-uran jälkeen Max Johanson perusti satamalogistiikka yrityksen Johanson Intermodal Oy:n.

Perhe
-----

Max Johansonin puoliso oli maisteri Ninni o.s. Willberg (s. 2. toukokuuta 1942 Hamina) ja heillä oli kaksi poikaa, Thomas Johanson (s. 3. kesäkuuta 1969 Helsinki) ja Andreas Johanson.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kuolleet – Kilpa-ajajasta suunnittelijaksi.  *Helsingin Sanomat*, 2.10.2022, nro 266 (44369). Helsinki:  Sanoma Media Finland Oy.
**Ryōgokun silta** (jap. 両国橋, *Ryōgoku-bashi*) on Sumidajoen ylittävä silta Japanin pääkaupungissa Tokiossa. Useaan otteeseen jälleenrakennettu silta on alun perin rakennettu vuonna 1659.

Kohde
-----

Historiallinen silta Utagawa Hiroshigen puupiirroksessa vuodelta 1856.
Ryōgokun silta sijaitsee Japanin pääkaupungissa Tokiossa. Sumidajoen ylittävä silta yhdistää Chūōn erillisalueen Higashi-Nihonbashin kaupunginosan Sumidan erillisalueen Ryōgokun kaupunginosaan.

Historia
--------

Ryōgokun silta rakennettiin alun perin vuonna 1659. Meirekin tulipalo oli tuhonnut vuonna 1657 huomattavia osia historiallisesta Edosta. Kaupunkia haluttiin laajentaa tuolloin vielä vain vähän rakennetulle Sumidajoen itärannalle tulipalojen ehkäisemiseksi kaupunkia tiheästi rakennetulta alueelta lännessä laajentamalla. Kaupunki tarvitsi lisää tilaa myös sen kasvun kannalta. Sillan valmistumisen jälkeen joen itärannalle muodostui Ryōgokun kaupunginosa. Sillan länsipuolelle rakennetusta tulipalolta suojaavasta rajoituslinjasta muodostui puolestaan suosittu Ryōgoku Hirokōjin viihdekortteli (*sakariba*). Nimi *Ryōgoku* viittaa puolestaan "kahteen maahan", koska silta yhdisti historiallisia Musashin ja Shimōsan maakuntia. Silta esiintyi monissa oman aikansa japanilaisissa puupiirroksissa. Sitä kuvailivat esimerkiksi kuuluisat Hokusai ja Utagawa Hiroshige.

Vanha puinen silta romahti suuressa Kantōn maanjäristyksessä vuonna 1923. Silta on myöhemmin rakennettu uudestaan vuosina 1932 ja 2008. Nykyinen Ryōgokun silta sijaitsee hieman alkuperäisestä historiallisesta sillasta jokea pitkin ylävirtaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Roman Adrian Cybriwsky: "Ryōgoku Bridge (Ryōgokubashi)", *Historical dictionary of Tokyo*. 2. painos. The Scarecrow Press, 2011. ISBN 978-0-8108-7489-3. (englanniksi)
2. 1 2 3  Historical bridge and gateway to world of sumo Tokyo Convention & Visitors Bureau. Viitattu 7.8.2021. (englanniksi)
3. 1 2  Ryogoku-bashi Bridge *The Landmarks of Edo in Color Woodblock Prints*. National Diet Library, Japan. Viitattu 7.8.2021. (englanniksi)
4. ↑  Reconstruction following the Great Kanto Earthquake (pdf) *Reconstruction following the Great Kanto Earthquake and World War II (1910s-1950s)*. Tokyo Metropolitan Government. Viitattu 7.8.2021. (englanniksi)