recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vaahteraliigan kausi 1985** oli Vaahteraliigan kuudes kausi. Liigan runkosarjassa pelattiin yksinkertainen sarja, jossa kuusi parasta joukkuetta eteni pudotuspeleihin. Mestaruuden voitti vantaalainen TAFT, joka oli ensimmäinen ei-helsinkiläinen mestari.

Viime kauden viimeiseksi jäänyt joukkue Ferry Island Rams putosi I-divisioonaan, josta liigaan nousi Tampere Rocks.

Runkosarja
----------


|   | OT | V | H | TE | PÄ | MS | PTS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| TAFT | 7 | 6 | 1 | 178 | 66 | +112 | 12 |
| Roosters | 7 | 6 | 1 | 109 | 74 | +35 | 12 |
| East City Giants | 7 | 4 | 3 | 117 | 97 | +20 | 8 |
| Rocks | 7 | 3 | 4 | 150 | 166 | -16 | 6 |
| Colts | 7 | 3 | 4 | 49 | 86 | -37 | 6 |
| Poli | 7 | 3 | 4 | 140 | 125 | +15 | 6 |
| Trojans | 7 | 2 | 5 | 124 | 128 | -4 | 4 |
| Northern Lights | 7 | 1 | 6 | 54 | 179 | -125 | 2 |

Pudotuspelit
------------

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Puolivälierät |   |   | Välierät |   |   | Loppuottelu |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |  |   |   |  |  Roosters | 17 |   |
|   |  |  East City Giants | 15 |   |   |  |  **Poli** | **23** |   |   |
|   |  |  **Poli** | **35** |   |   |   |   |  |  **TAFT** | **32** |
|   |   |   |  |  Poli | 29 |
|   |  |   |   |  |  **TAFT** | **48** |   |   |
|   |  |  **Rocks** | **18** |   |   |  |  Rocks | 14 |   |  | Pronssiottelu |
|   |  |  Colts | 0 |   |  |  |  **Roosters** | **17** |
|   |  |  |  Rocks | 0 |

Lähteet
-------

1. ↑  Vaahteraliiga - Otteluohjelma 1985 SAJL. Viitattu 4.1.2014.
2. ↑  Vaahteraliiga - Sarjataulukko 1985 SAJL. Viitattu 4.1.2014.

Vaahteraliigan kaudet
1980 |
1981 |
1982 |
1983 |
1984 |
1985 |
1986 |
1987 |
1988 |
1989  

1990 |
1991 |
1992 |
1993 |
1994 |
1995 |
1996 |
1997 |
1998 |
1999  

2000 |
2001 |
2002 |
2003 |
2004 |
2005 |
2006 |
2007 |
2008 |
2009  

2010 |
2011 |
2012 |
2013 |
2014 |
2015 |
2016 |
2017 |
2018 |
2019  

2020 |
2021 |
*2022*
Rosmertaa ja Teutatesta esittävä reliefi.
**Teutates** oli kelttien sodan, heimoyhteyden ja vaurauden jumala. Nimi lienee merkinnyt suunnilleen "heimon jumala", sillä Gallian kelttien kielessä *touta* tarkoitti kansaa. Teutates tunnettiin myös nimillä **Albiorix** ("maailman kuningas") ja **Caturix** ("taistelun kuningas"). Teutatekselle uhrattiin myös ihmisiä. Roomalaisen runoilija Lucanuksen mukaan Teutatesta lepyteltiin hukuttamalla ihmisiä. Gundestrupin kattilan erään kuvalevyn oletetaan esittävän Teutatesta. Siinä jumala hukuttaa uhrattavaa sammioon. Jumalan rinnalle on kuvattu ratsuväkeä ja sotureita, mikä korostaisi Teutateksen roolia sodanjumalana.

Teutatesta palvottiin erityisesti Gallian ja Britannian alueilla. Britanniassa hänet tunnettiin nimellä Toutates. 

Paul-Marie Duval (1993) esitti, että jokaisella kelttiheimolla oli oma ja omannimisensä Teutates.

Lähteet
-------

* Duval, P.-M. (1993) Les dieux de la Gaule. Paris: Éditions Payot
* Green, Miranda J. : Dictionary of Celtic Myth and Legend. Thames & Hudson 1997. ISBN 0-500-27975-6
* Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

### Viitteet

1. ↑  Micha F. Lindemans: Teutates *Encyclopedia Mythica*.  Arkistoitu 30.7.2009. Viitattu 28.9.2009. englanti
2. ↑  Lurker 1987, s. 8
3. ↑  Green 1997, s. 208-209
4. ↑  Encyclopædia Britannica: Teutates *Encyclopædia Britannica Online*. Viitattu 28.9.2009. englanti
**Vaahteraliigan kausi 2004** oli Vaahteraliigan 25. kausi. Liigan runkosarja alkoi 5. kesäkuuta 2004 ja Vaahteramalja XXV pelattiin 4. syyskuuta 2004. Runkosarjassa kahdeksan joukkuetta pelasi kymmenen ottelua, minkä jälkeen neljä parasta joukkuetta etenivät pudotuspeleihin.

Vaahteramaljassa Turku Trojans kohtasi kolmannen kerran peräkkäin Helsinki Roostersin. Joukkueet olivat kohdanneet viimeisen seitsemän kauden aikana finaalissa viidesti. Roosters voitti ottelun 49–28. Pronssia voitti Seinäjoki Crocodiles. Lappeenrannan Rajaritarit teki paluun Vaahteraliigaan ottaessaan Vaasa Vikingsin jättämän sarjapaikan.

Runkosarja
----------


|   | OT | V | H | TE | PÄ | MS | PTS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Trojans | 10 | 10 | 0 | 386 | 160 | +226 | 20 |
| Roosters | 10 | 9 | 1 | 421 | 102 | +319 | 18 |
| Crocodiles | 10 | 7 | 3 | 390 | 168 | +222 | 14 |
| Butchers | 10 | 6 | 4 | 169 | 204 | -35 | 12 |
| Rajaritarit | 10 | 4 | 6 | 153 | 262 | -109 | 8 |
| Jaguaarit | 10 | 2 | 8 | 134 | 256 | -122 | 4 |
| Bears | 10 | 2 | 8 | 186 | 406 | -220 | 4 |
| Wolverines | 10 | 0 | 10 | 112 | 393 | -281 | 0 |

Pudotuspelit
------------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Välierät |  | Loppuottelu |
|   |   |   |   |   |   |   |
|  | 29.8. Yläkenttä, Turku |
|  |  **Trojans** | **22 (8)** |   |
|  |  Butchers | 15 (8) |   |
|  |   |
|  |  | 4.9. Velodromi, Helsinki |
|  |   |   |  Trojans | 28 (21) |
|  |   |  **Roosters** | **49 (28)** |
|  |   |
|  |   |
|  |  | Pronssiottelu |
|  | 28.8. Velodromi, Helsinki |  | 4.9. Velodromi, Helsinki |
|  |  **Roosters** | **42 (21)** |  |  **Crocodiles** |  **21 (14)** |
|  |  Crocodiles | 17 (14) |   |  |  Butchers |  16 (9) |

  

Tasonmittausottelu
9.9. Velodromi, Helsinki  

GS Demons – Wolverines : **45 – 22** (30 – 14)

Lähteet
-------

1. ↑  Vaahteraliiga - Otteluohjelma 2004 SAJL. Viitattu 22.1.2014.
2. ↑  Vaahteraliiga - Sarjataulukko 2004 SAJL. Viitattu 22.1.2014.

Vaahteraliigan kaudet
1980 |
1981 |
1982 |
1983 |
1984 |
1985 |
1986 |
1987 |
1988 |
1989  

1990 |
1991 |
1992 |
1993 |
1994 |
1995 |
1996 |
1997 |
1998 |
1999  

2000 |
2001 |
2002 |
2003 |
2004 |
2005 |
2006 |
2007 |
2008 |
2009  

2010 |
2011 |
2012 |
2013 |
2014 |
2015 |
2016 |
2017 |
2018 |
2019  

2020 |
2021 |
*2022*
**Nora Gjakova** (s. 17. elokuuta 1992) on kosovolainen judon olympiavoittaja ja Euroopan-mestari. Hän on kilpaillut sarjassa 57 kg vuodesta 2010 lähtien.

Gjakova voitti olympiakultaa vuonna 2021 käydyissä Tokion olympialaisissa kukistettuaan 57-kiloisten loppuottelussa ranskalaisen Sarah-Léonie Cysiquen. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui kahden ottelun jälkeen.

Gjakova saavutti MM-pronssia Budapestissa 2021. Hän on sijoittunut MM-kilpailuissa lisäksi seitsemänneksi Rio de Janeirossa 2013, Bakussa 2018, Tokiossa 2019 ja Dohassa 2023.

Gjakova voitti Euroopan-mestaruuden Tel Avivissa 2018 kukistettuaan loppuottelussa saksalaisen Theresa Stollin. Hän sai hopeaa Minskin Euroopan kisoissa 2019 hävittyään loppuottelussa Venäjän Darja Mežetskajalle. Hän saavutti pronssia Bakun Euroopan kisoissa 2015 sekä EM-kilpailuissa Kazanissa 2016, Varsovassa 2017 ja Lissabonissa 2021. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2014.

Gjakova voitti Välimeren kilpailuissa kultaa 57 kg:n sarjassa 2018. Hän on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa seitsemän turnausvoittoa, sijoittunut kuusi kertaa toiseksi ja seitsemän kertaa kolmanneksi. Hän on saavuttanut maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa kolme turnausvoittoa, yhden kakkossijan ja neljä kolmossijaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Nora Gjakova - Judoka *judoinside.com*. Viitattu 14.5.2023. (englanniksi)
**Tetuán** oli Espanjan laivaston vuonna 1863 vesillelaskettu ironclad.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Ferrolista, missä köli laskettiin toukokuussa 1861. Alus laskettiin vesille maaliskuussa 1863 ja se valmistui tammikuussa 1866. Alus otettiin palvelukseen kesäkuussa.

Palvelus
--------

Kolmannessa karlistisodassa vuoden 1873 puolivälissä ensimmäinen tasavalta perustettiin kapinan seurauksena. Kapinalliset valtasivat 12. heinäkuuta Cartagenan, jonka satamassa oli osa Välimeren laivueen aluksista kuten panssarifregatit *Tetuán*, *Vitoria* ja *Numancia* sekä panssarikorvetti *Méndez Nuñez*. Saksan keisarikunnan ja Britannian kuninkaallisen laivaston alukset *SMS Friedrich Carl* ja *HMS Swiftsure* valtasivat *Vitorian* ja puisen höyryfregatin, jotka uhkasivat ampua Almeriaa, jollei lunnaita makseta. Vallatut alukset luovutettiin 26. syyskuuta hallitukselle.

Kapinallisten haltuun jääneet *Numancia*, *Tetuán* ja *Mendez Nuñez* joutuivat 11. lokakuuta hallituksen *Vitorian* johtaman laivasto-osaston yllättämiksi lähellä Cartagenaa. Osastot pyrkivät pitämään etäisyyttä, koska hallituksen alukset eivät halunneet upottaa kapinallisten hallussa olleita aluksia. *Tetuán* vaurioitui taistelussa. Korjattavana olleella aluksella syttyi 30.-31. joulukuuta tulipalo, joka tuhosi sen. Hylky romutettiin vuotta myöhemmin.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Spanish ironclad Tetuán

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 380


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:***Numancia*** | **Espanjan laivaston ironcladit** | Seuraaja:***Vitoria*** |
Nora Zehetner vuonna 2007.
**Nora Angela Zehetner** (s. 5. helmikuuta 1981 El Paso, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Zehetner syntyi Texasin osavaltiossa John Carol Zehetnerille ja Nancy Lynne Nelsonille. Hän aloitti näyttelijänuransa 18-vuotiaana, saatuaan kouluopintonsa päätökseen, ja muutti Los Angelesiin. Ensimmäinen televisiosarja, jossa hän esiintyi, oli *Gilmoren tytöt* (*Gilmore Girls*), jonka ensimmäisen tuotantokauden kuudennessa jaksossa hänellä oli pieni rooli vuonna 2000. Vuonna 2001 Zehetnerillä oli roolit pitkissä elokuvissa *Tart* ja *American Pie 2* sekä yhdessä televisiosarjan *Matkalla Kaliforniaan* (*Going to California*) jaksossa. Hänellä oli rooli myös pilottijaksossa sarjaan *An American Town*, jota ei kuitenkaan otettu tuotantoon. Vuonna 2002 hän esiintyi muun muassa kauhuelokuvissa *May* ja *R.S.V.P.* ja vuonna 2003 hän sai roolin The WB -kanavan draamasarjasta *Everwood*. Zehetner esitti Laynie Hartin roolia kahdessatoista sarjan toisen tuotantokauden jaksossa vuosina 2003–2004. 

Vuonna 2005 Zehetner esiintyi pienen budjetin pitkissä elokuvissa *Hääyö* (*Conversations with Other Women*) ja *Brick* sekä lyhytelokuvassa *The Adventures of Big Handsome Guy and His Little Friend*. Hänellä on rooli myös vuonna 2006 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa *Fifty Pills*. Vuonna 2006 hän esitti myös Eden McCainin roolia NBC:n draamasarjan *Heroes* ensimmäisen tuotantokauden alkupuoliskolla. Hänen seuraavia elokuvatöitään olivat komedia *Remarkable Power* ja kauhuelokuva *Beneath*, jossa hänellä oli naispääosa. Zehetner on myös näytellyt myös muun muassa televisioelokuvassa *Prinsessa* (*Princess*), jossa hän näytteli naispääosaa, prinsessa Ithacaa.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nora Zehetner** Wikimedia Commonsissa

* NoraZehetner.net (Arkistoitu – Internet Archive)
* Nora Zehetner Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Vaahteraliigan kausi 2000** oli Vaahteraliigan 21. kausi. Liigan runkosarjassa seitsemän joukkuetta pelasi yksinkertaisen sarjan, jonka kuusi parasta eteni jatkosarjaan. Jatkosarjan joukkueet saivat pitää puolet runkosarjan pisteistään ja pelasivat yksinkertaisen sarjan. Jatkosarjan kaksi parasta etenivät Vaahteramaljaan ja kolmas ja neljäs etenivät pronssiotteluun.

Jyväskylä Jaguaarit nousi Vaahteraliigaan I-divisioonasta. Sarja oli tarkoitus pelata kahdeksalla joukkueella, mutta Porvoon Butchers luopui sarjapaikastaan eikä joukkuetta korvattu toisella. Tämä oli toinen peräkkäinen kausi jolloin liigajoukkue luopui sarjasta.

Vaahteramaljassa kohtasivat Helsinki Roosters ja Seinäjoki Crocodiles. Roosters voitti kuudennen peräkkäisen mestaruutensa voittamalla ottelun 25–17. Pronssia voitti Turku Trojans.

Runkosarja
----------


|   | OT | V | H | TE | PÄ | MS | PTS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Roosters | 6 | 5 | 1 | 235 | 57 | +178 | 10 |
| Jaguaarit | 6 | 4 | 2 | 115 | 175 | -60 | 8 |
| Trojans | 6 | 3 | 3 | 135 | 114 | +21 | 6 |
| Crocodiles | 6 | 3 | 3 | 165 | 168 | -3 | 6 |
| Arctic Circle Stars | 6 | 2 | 4 | 93 | 130 | -37 | 4 |
| East City Giants | 6 | 2 | 4 | 138 | 99 | +39 | 4 |
| Northern Lights | 6 | 1 | 5 | 49 | 247 | -198 | 2 |

Jatkosarja
----------


|   | OT | V | H | TE | PÄ | MS | PTS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Roosters | 5 | 5 | 0 | 214 | 28 | +186 | 15 |
| Crocodiles | 5 | 4 | 1 | 167 | 112 | +55 | 11 |
| Trojans | 5 | 3 | 2 | 132 | 77 | +55 | 9 |
| Jaguaarit | 5 | 1 | 4 | 61 | 167 | -106 | 6 |
| Arctic Circle Stars | 5 | 1 | 4 | 72 | 156 | -84 | 5 |
| East City Giants | 5 | 1 | 4 | 77 | 183 | -106 | 4 |

Mitaliottelut
-------------

Pronssiottelu
2.9. Velodromi, Helsinki  

Trojans – Jaguaarit : **37 – 12** (7 – 6)

  

Vaahteramalja XXI
3.9. Velodromi, Helsinki  

Roosters – Crocodiles : **25 – 17** (19 – 7)

Lähteet
-------

1. ↑  Vaahteraliiga - Otteluohjelma 2000 SAJL. Viitattu 17.1.2014.
2. 1 2  Vaahteraliiga - Sarjataulukko 2000 SAJL. Viitattu 17.1.2014.

Vaahteraliigan kaudet
1980 |
1981 |
1982 |
1983 |
1984 |
1985 |
1986 |
1987 |
1988 |
1989  

1990 |
1991 |
1992 |
1993 |
1994 |
1995 |
1996 |
1997 |
1998 |
1999  

2000 |
2001 |
2002 |
2003 |
2004 |
2005 |
2006 |
2007 |
2008 |
2009  

2010 |
2011 |
2012 |
2013 |
2014 |
2015 |
2016 |
2017 |
2018 |
2019  

2020 |
2021 |
*2022*
**Vaahteramalja XXXI** on Vaahteraliigan kauden 2010 päättävä finaalitapahtuma, joka järjestettiin ISS Stadionilla, Vantaalla 4. syyskuuta 2010. Ottelussa kohtasivat runkosarjan voittanut Seinäjoen Crocodiles ja runkosarjan kolmas, Porvoon Butchers. Crocodilesilla Vaahteramaljoja on yksi ja finaaliesiintymisiä neljä, kun taas Butchers metsästi kuudetta perättäistä mestaruuttaan, ja esiintyi finaalissa jo seitsemättä kertaa.

Porvoon Butchers saavutti ottelussa kuudennen perättäisen Suomen mestaruuden.

Tailgate-tori
-------------

Vaahteramaljan tapahtumapäivä alkaa tailgate-tapahtumatorilla, jossa musiikista vastaa Redrama ja erilaisista oheistapahtumista mm. Funky Team Gorillaz cheerleaderit, sekä raittiusseura Zoom, joka pelaa näytösottelun Suomen naisten maajoukkuetta vastaan. Mukana on myös keskieurooppalaisista lumilautailijoista ja BMX-pyöräilijöistä koostuva bagjump-ryhmä.

Joukkueiden tiet finaaliin
--------------------------

### Seinäjoen Crocodiles

Seinäjoki aloitti kauden tappiolla Helsinkiläistä Roostersia vastaan, mutta otti ensimmäisen voittonsa toisella kierroksella kaatamalla vieraissa Tampereen Saintsin. Seinäjokelaiset pääsevät Vaahteramaljaan kahdeksan ottelun voittoputkessa, sillä joukkue voitti runkosarjassa seitsemän viimeistä otteluaan, ja saalisti viimeisellä kierroksella runkosarjan voiton voittamalla Helsinki Wolverinesin kotonaan lukemin 35-12. Välierissä Crocodiles raivasi tieltään kotiottelussaan Helsingin Roostersin.

**Runkosarja**

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| RoostersL 24-27 | @ SaintsW 31-10 | @ WolverinesL 49-50OT | @ RajaritaritW 30-28 | @ TrojansW 63-0 | ButchersW 42-30 | JaguaaritW 49-14 | @ RoostersW 21-20OT | SaintsW 35-0 | WolverinesW 35-12 |

**Välierä**

| Päivämäärä | Kotijoukkue |  | Vierasjoukkue | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 28. elokuuta | **Seinäjoki Crocodiles** | vs. | Helsinki Roosters | 42-28 |

### Porvoon Butchers

Butchers aloitti kauden vakuuttavasti viidellä voitolla, kunnes maaottelutauon jälkeen kärsi kaksi tappiota, joista toisen juuri Crocodilesille. Porvoolaiset saivat kuitenkin pelinsä jälleen kulkemaan ja runkosarjan kolme viimeistä ottelua päättyivät Butchersille suotuisasti. Butchers saavutti lopulta runkosarjassa kolmannen sijan. Välierissä Porvoolaiset kaatoivat vajaamiehisen Helsinki Wolverinesin, joka oli edellisessä ottelussaan menettänyt runkosarjan voiton.

**Runkosarja**

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| RajaritaritW 31-21 | @ JaguaaritW 41-14 | TrojansW 24-7 | RoostersW 34-13 | @ SaintsW 60-14 | WolverinesL 7-39 | @ CrocodilesL 30-42 | @ RajaritaritW 42-38 | JaguaaritW 33-2 | @ TrojansW 48-0 |

**Välierä**

| Päivämäärä | Kotijoukkue |  | Vierasjoukkue | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 29. elokuuta | Helsinki Wolverines | vs. | **Porvoon Butchers** | 27-41 |

Aiheesta muualla
----------------

* Vaahteramaljan virallinen sivu[vanhentunut linkki]
* Suomen Amerikkalaisen Jalkapallon Liiton sivut
Törnin - Männistön asekätkön muistotaulu itse kätköpaikassa.
Törnin–Männistön asekätkön muistotaulu.
**Törnin–Männistön asekätkö** on kallionkolo Joensuun kaupungissa, entisessä Enon kunnassa Eno–Ahveninen–Kelvä-tien (seututie 518, kantatie 73:n oikotie) varrella; se on merkitty tien varrella olevalla nähtävyys-liikennemerkillä. Asekätkö ei liity jatkosodan jälkeiseen Päämajan upseerien organisoimaan asekätkentään.

Mannerheim-ristin ritari, kapteeni Lauri Törni ja hänen komppaniansa asealiupseeri, alikersantti Arvo Männistö kätkivät lokakuussa 1944 Lieksan ja Joensuun välillä olevan tien varressa olleeseen kallionhalkeamaan erän aseita ja ammuksia siltä varalta, että Suomi olisi miehitetty Moskovan välirauhan solmimisen jälkeen.

Kätketyt aseet ja tarvikkeet olivat:

* pikakivääri Degtjarjov DP-27 (kal. 7,62 "Emma") ja siihen kahdeksan rumpulipasta,
* puoliautomaattikivääri (kal. 7,62 Tokarev) lippaineen,
* 5 konepistoolia (kal 9,00 Suomi) ja niihin 28 rumpulipasta,
* 3 sotilaskivääriä (kal. 7.62 Ukko-Pekka),
* 36 käsikranaattia, sekä
* lähes 2 000 patruunaa.

Törni siirtyi maanpetostuomion saatuaan pois maasta ja teki uuden sotilasuran Yhdysvaltain armeijassa, mutta Männistö valvoi kätköä säännöllisin tarkastuskäynnein. Vuonna 1991 Neuvostoliiton kaaduttua ja asian lopullisesti varmistuttua Männistö paljasti kätkön Puolustusvoimille. Aseet siirrettiin pois ja osin museoitiin, pääosan materiaalista päätyen Sotamuseon kokoelmiin vuonna 1993.

Presidentin pikakivääri
-----------------------

Männistö kertoi arvelevansa aseiden joukossa olevan myös tasavallan presidentti Mauno Koiviston pikakivääri. Aseen perästä löytyikin alun perin valkoinen ja siniraitainen nenäliina, jonka perusteella sotavuosina Törnin alaisena palvellut tasavallan presidentti Mauno Koivisto tunnisti aseen: nenäliina oli hänen ja hän itse oli käyttänyt tätä asetta sotatoimien aikana. Liina oli jo Koiviston sitä viimeksi käyttäessään niin pehmeäksi kulunut, että se sopi hyvin aseen ulkoiseen puhdistukseen. Ase on nähtävillä Sotamuseossa yhdessä nenäliinasta tehdyn piirroksen kanssa.

Kätköpaikan tiehaara merkittiin nähtävyyskilvellä, kallionkolo erillisellä nimikilvellä ja lähelle sijoitettiin koko asekätkentäprosessia ja tätä erillistapausta käsittelevä muistotaulu.

Lähteet
-------

* Selostustaulu kätköpaikalla
* Sotamuseossa näytteillä oleva kätkön pikakivääri selostuksineen
* Nuoren sotilaan sota *Veteraanien perintö.* Katsottu 16.6.2022

### Viitteet

1. 1 2  Törnin-Männistön asekätkö Enon kunta, kopio Internet archivessa.  Arkistoitu 18.1.2008. Viitattu 7.3.2008.
**Vaahteraliigan kausi 2005** oli Vaahteraliigan historian 26. kausi. Kausi käynnistyi 4. kesäkuuta 2005 ja Vaahteramalja XXVI pelattiin 10. syyskuuta 2005. Porvoon Butchers voitti ensimmäisen mestaruutensa kaudella. Uutena Vaahteraliigajoukkueena nähtiin Sea City Storm joka otti Pori Bearsin paikan liigassa.

Runkosarja
----------

Runkosarjassa pelattiin kymmenen kierrosta, joissa jokaisella joukkueella oli viisi koti- ja viisi vierasottelua. Runkosarja saatiin päätökseen 28. elokuuta.

|   | OT | V | H | TE | PÄ | MS | PTS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Crocodiles | 10 | 10 | 0 | 341 | 70 | +271 | 20 |
| Butchers | 10 | 8 | 2 | 405 | 112 | +293 | 16 |
| Roosters | 10 | 6 | 4 | 225 | 131 | +124 | 12 |
| Trojans | 10 | 6 | 4 | 238 | 203 | +45 | 12 |
| Wolverines | 10 | 5 | 5 | 241 | 215 | +35 | 10 |
| Sea City Storm | 10 | 2 | 8 | 162 | 441 | -279 | 4 |
| Rajaritarit | 10 | 2 | 8 | 105 | 307 | -202 | 4 |
| Jaguaarit | 10 | 1 | 9 | 62 | 349 | -287 | 2 |

Pudotuspelit
------------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Välierät |  | Loppuottelu |
|   |   |   |   |   |   |   |
|  | 3.9. - Seinäjoki, Jouppilanvuori |
|  |  **Crocodiles** | **51 (23)** |   |
|  |  Trojans | 12 (0) |   |
|  |   |
|  |  | 10.9. - Helsinki, Finnair Stadium |
|  |   |   |  Crocodiles | 7 (7) |
|  |   |  **Butchers** | **14 (7)** |
|  |   |
|  |   |
|  |  | Pronssiottelu |
|  | 3.9. - Porvoo, Keskuskenttä |  | 10.9. - Helsinki, Velodromi |
|  |  **Butchers** | **24 (14)** |  |  **Roosters** |  **30 (16)** |
|  |  Roosters | 0 (0) |   |  |  Trojans |  16 (6) |

  

Sijoitusottelu
10.9. - Lappeenranta, Kimppisen kenttä  

Rajaritarit – Jaguaarit : *Jaguaarit luovutti*

  

Tasonmittausottelu
18.9. - Helsinki, Veldromi  

GS Demons – Jaguaarit : **14–0** (7–0)

Lähteet
-------

1. ↑  Vaahteraliiga - Otteluohjelma 2005 SAJL. Viitattu 12.8.2012.
2. ↑  Vaahteraliiga - Sarjataulukko 2005 SAJL. Viitattu 12.8.2012.

Vaahteraliigan kaudet
1980 |
1981 |
1982 |
1983 |
1984 |
1985 |
1986 |
1987 |
1988 |
1989  

1990 |
1991 |
1992 |
1993 |
1994 |
1995 |
1996 |
1997 |
1998 |
1999  

2000 |
2001 |
2002 |
2003 |
2004 |
2005 |
2006 |
2007 |
2008 |
2009  

2010 |
2011 |
2012 |
2013 |
2014 |
2015 |
2016 |
2017 |
2018 |
2019  

2020 |
2021 |
*2022*
**Ruutikanavasytytin** on ilmatorjunta-aseissa aiemmin käytetty sytytinmalli.

Ruutikanavasytyttimen toiminta perustuu eri mittaisiin kranaatin sisällä oleviin kanaviin, jotka on täytetty ruudilla, ja ne toimivat siis eräänlaisina sytytyslankoina. Kanavat on jo ammustehtaalla suljettu erikoisruuveilla.

Kun haluttu paloaika on selvitetty, sitä vastaavan ruutikanavan sulku poistetaan ja ammus ladataan tykkiin. Kun tykki laukaistaan, kanavaruuti syttyy ja aikanaan räjäyttää ammuksen. Kaikissa ammuksissa on myös iskusytytin kärjessä. 

Menetelmän tarkkuus on vain tyydyttävä, siksi se pitkälti syrjäytyikin jo 1930-luvulla kellolaitteella varustettujen ammusten tieltä. Suomessa ruutikanavakranaatteja käytettiin vielä alkuvuodesta 1944 Helsingin suurpommitusten torjunnassa, koska huomattavassa osassa käytössä olleista ilmatorjuntatykeistä ei ollut palopituuskoneistoja. 

Viimeiset ruutikanavakranaatit Suomessa ammuttiin Skoda-tykeillä Hietalahden rannasta meren päälle kunnialaukauksina marsalkka Mannerheimin hautajaisissa. Näitä tykkejä säilytetään Tuusulan Ilmatorjuntamuseossa.
Salonkipuodit (etualalla) vuonna 1875.
**Salonkipuodit** eli **pilaripuodit** oli Tampereella nykyisen Tampereen Raatihuoneen paikalla 1800-luvulla sijainnut kaupungin ensimmäinen kunnallinen kauppahalli. Yksikerroksinen uusklassista tyyliä edustanut puurakennus jossa oli 14 puotia rakennettiin 1829–1830 ja rakennuksen suunnitteli koskiparonina tunnettu koskenperkaustöitä johtanut Carl Rosenkampff. Puodit olivat ensimmäisen kerran käytössä Pertunpäivän markkinoilla 1830. 

Aluksi myyntipuoteja vuokrattiin vain markkina-aikoina mutta jo 1860-luvulla ne olivat ympärivuotisessa käytössä. Puodeissa myytiin kaikkea elintarvikkeista vaatteisiin ja rautakauppatavaraan. Monet tamperelaiset kaupan alan liikkeet aloittivat toimintansa näissä puodeissa ja samoin monet merkittävät tamperelaiset kauppiaat aloittivat uransa täällä palvellen kaupparenkeinä tai puukhollareina. Salonkipuodit tuhoutuivat tulipalossa vuonna 1878 ja Tampereen raatihuone rakennettiin paikalle 1887–1890. Raatihuone oli aiemmin ollut saman tontin pohjoisreunassa sijainneessa yksikerroksisessa vuonna 1802 rakennetussa puutalossa. Seuraava kauppahalli Tampereelle valmistui 1901.

Lähteet
-------

1. ↑  Hirvikallio, Seija: Kymppikortteli, Tampere: Kulttuuriympäristöselvitys (PDF)  s. 17. Tampere:  Arkkitehtitoimisto Seija Hirvikallio, 2014. Viitattu 1.2.2019.
2. 1 2  Tampereen ensimmäiset kauppahallit.  *Aamulehti*, 01.04.1928, nro 91, s. 12. Kansalliskirjasto. Viitattu 01.04.2018.
3. 1 2  Niina Ketonen: Raatihuone, Koskesta voimaa -sivusto

Aiheesta muualla
----------------

* Wanhan kansan kertomaa. Tampereen salonkikaupat olivat 60 vuotta sitten tärkeä ostospaikka kaupunkilaisille, kunnes ne paloivat eräänä kovana pakkasyönä. Kovaa on ollut kauppaihmisenkin elämä toreilla ja vetoisissa myymälöissä.Puodit avattiin ennen klo 6 aamulla ja suljettiin klo 9 illalla, Aamulehti, 14.11.1937, nro 308, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Seurakunta** on vuonna 1925 perustettu kristillinen aikakauslehti. Lehti on Seurakuntaliiton ja sen jäsenseurakuntien pääjulkaisu. Lehden ensimmäinen toimittaja oli liiton johtohenkilö Heino Pätiälä.

Historia
--------

### Tausta

1920-luvun alussa evankelisen herätysliikkeen keskuudessa tapahtui sisäinen repeäminen, joka johti opposition eroamiseen kirkosta uskonnonvapauslain säätämisen jälkeen. Vapaat evankelis-luterilaiset seurakunnat eivät pysyneet yhtenäisenä liiikeenä vaan 1928 perustettiin kahta päähaara varten omat organisaationsa: Suomen vapaa evankelisluterilainen kirkko ja Suomen vapaa evankelisluterilainen seurakuntaliitto. Liikkeeille kiinteyttä antoi muun muassa useiden luterilaisesta kirkosta eronneiden pappien tuki ja evankeliselle liikkeelle tunnusomainen toiminnan järjestelmällinen organisointi. Evankelisen oppostion muotoutuminen näkyi myös kristillisessä lehtikentässä.

### Lehti ennen toista maailmansotaa

Seurakunta-lehden palstoilla opillisella erittelyllä oli varsinkin alkuvuosina keskeinen osuus. Lehti katsoi tavoitteekseen "puhtaan hengellisen ravinnon jakamisen". Lehti pyrki epäraamatullisten oppien paljastamiseen ja kumoamiseen. Myös evankelisen oppostioliikkeen sisäiset oppiriidat näkyivät toistuvasti lehden palstoilla.

Lehti keskittyi yhteisörajojen vakiinnuttua ennen sotavuosia entistä selvemmin vaalimaan sisäryhmäperinnettä. Opillisten artikkelien sijaan tuli yhä useammin kertomuksia, katsauksia ajan ilmiöihin ja myös aineistoa eri ikäryhmille. Toimituksen omien tekstien lisäksi julkaistiin lainauksina Lutherin, C. O. Roseniuksen ja Missouri-synodin lehtien kirjoituksia.

Lehden vuosikerrat olivat säännöllisesti 12-numeroisia. Alusta lähtien antikvatekstillä painetun lehden ulkoasu pysyi muuttumattomana ja suhteellisen vaatimattomana.

Katso myös
----------

* Luterilainen-lehti
* Seurakuntaliitto

Lähteet
-------

* Tommila, Päiviö & Raittila, Pekka: *Suomen lehdistön historia 9, Aikakauslehdistön historia: erikoisaikakauslehdet*. Kustannuskiila, 1991. ISBN 951-657-326-6.

### Viitteet

1. ↑  Seurakunta-lehti *seurakuntaliitto.fi*. Viitattu 24.7.2023.
2. 1 2 3 4 5  Tommila & Raittila 1991, s. 85
Salora Playmaster näytteillä Suomen pelimuseossa.
Salora Playmasterin peliohjaimet, jotka kytketään televisioon.
**Salora Playmaster** on Saloran vuonna 1977 julkaisema moduulirakenteinen televisiomalli, jossa on sisäänrakennettu televisiopeli.

Peli on *Pong*-klooni, eli yksinkertainen maila-pallo-peli, jossa yritetään saada mailan avulla kentällä kimpoileva pallo vastustajan maaliin. Peliä ohjataan oranssinvärisillä muovisauvoilla, jotka on kytketty televisioon kaapeleilla. Mailaa liikutetaan ohjaimen päätä pyörittämällä, ja nappia painamalla voi nollata pistetilanteen tai lähettää pallon liikkeelle. Teknisesti peli perustuu General Instrumentsin mikropiiriin, jota toimitettiin useille laitevalmistajille.

Salora Playmaster tunnettiin Saloran tuotannossa Scanmatic 1E -televisiomallin erikoisvesriona 1E0G. Sitä valmistettiin vuosina 1977–78. Siinä oli vakio-varusteena sisäänrakennettu pelikoneisto ja langalliset käsiohjaimet. Se sisälsi viisi erilaista Pong-variaatiota: kaksi erilaista jalkapallopeliä, tenniksen, squashin ja pelotan.

Laite ei menestynyt kaupallisesti, vaan se jäi yksittäiseksi televisioiden digitalisoimiskehityksen sivujuonteeksi. Kyse oli feature-ajattelusta, eli lisäpalveluiden liittämisestä vanhaan tuotteeseen viehätyksen ja myyntikatteen kasvattamiseksi. Mainoslehdessä laitetta kuvattiin "perheen urheilumielisten monipuolisena pelikeskuksena".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Suominen, Jaakko: Salora Playmaster - peliä televisiolla.  *Sähköä, säpinää, wapinaa. Risteilyjä teknologian kulttuurihistoriassa.*, 2001, s. 97-104.  Turun yliopiston historian laitos.
2. ↑  Salon tuotanto- ja kulttuurihistoriallinen museo SAMU, Elektroniikkakokoelmat: Elias: Aikamatka 1970-luku / Salora Scanmatic, 1E4, 1978-79 *eliaskokoelmat.fi*.  Arkistoitu 25.4.2016.
**Hypertermofiili** on eliö, joka elää ja lisääntyy jatkuvasti huomattavan kuumissa olosuhteissa. Hypertermofilian alarajana pidetään yleensä +60 °C, jolloin tavanomaisten eliöiden proteiinit ovat jo denaturoituneet. Useimmat hypertermofiilit viihtyvät ja lisääntyvät parhaiten yli +80 °C lämpötilassa. Hypertermofiilisyys on eräs ekstremofilian päätyypeistä.

Ensimmäiset hypertermofiiliset eliöt löysi Thomas Dale Brock vuonna 1969 tutkiessaan Yellowstonen kansallispuiston kuumia lähteitä ja havaitsi noin +70 °C lämpötilassa viihtyvän bakteerin, joka sai nimen *Thermus aquaticus*. Hypertermofiilejä esiintyy kuumissa lähteissä, vulkaanisissa mutalähteissä, fumaroleissa, öljyesiintymissä sekä valtamerten pohjissa hydrotermisten lähteiden ympäristössä. Riittävän syvällä veden paine nostaa veden kiehumispistettä, joten näissä ympäristöissä eliöt saattavat kohdata jopa yli +100 °C lämpötilassa olevaa vettä. Useimmat lajeista ovat kemolitotrofeja, joiden hiilen lähteenä toimii hiilidioksidi ja tarvittava energia tulee epäorgaanisten yhdisteiden hapetusreaktioista, mutta joukossa on myös heterotrofeja. Jotkin lajit käyttävät aineenvaihdunnassaan happea, mutta ne ovat ns. mikroaerofiilejä eli sietävät vain vähäisiä happipitoisuuksia. Suurin osa tunnetuista hypertermofiileistä on arkeoneja, mutta piirre esiintyy myös muutamilla bakteereilla. Hypertermofiilisten eliöiden luokittelu perustuu etenkin 16S rRNA:n sekvensointiin.

Eräät hydrotermisten lähteiden yhteydessä kasvavat mikrobit eivät selviydy lainkaan alle +90 °C lämpötilassa. Erityisesti nimellä Strain 121 tunnettu viljelmä lisääntyi kaksinkertaiseksi yhdessä vuorokaudessa, kun sitä pidettiin autoklaavissa +121 °C lämpötilassa ja *Methanopyrus kandleri* -arkeoni kykenee kasvamaan vielä +122 °C lämpötilassa.

Katso myös
----------

* Pyrococcus

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Thomas D. Brock (1969) "Thermus aquaticus gen. n. and sp. n. a nonsporulating extreme thermophile" Kuvaus ensimmäisestä hypertermofiilistä (englanniksi)
**Vladyslav Mykolajovytš Dolohodin** (ukr. Владислав Миколайович Дологодін, s. 23. helmikuuta 1972 Južno-Sahalinsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen pikajuoksun EM-mitalisti. Hän edusti aktiiviurallaan Dynamo Harkivia.

Dolohodin saavutti Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 1994 hopeaa 200 metrin juoksussa ajalla 20,76. Saman vuoden Helsingin EM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa sekä 200 metrillä ajalla 20,47 että 4 × 100 metrin viestissä. Hän sijoittui Euroopan cupin superliigan 200 metrillä toiseksi 1995. Saman vuoden Göteborgin MM-kilpailuissa hän keskeytti 200 metrin alkueräjuoksun.

Dolohodin sijoittui vuoden 1996 Euroopan cupissa Madridissa 200 metrillä toiseksi, 100 metrillä kolmanneksi ja oli voittamassa pikaviestiä. Atlantan olympialaisissa hän karsiutui 200 metrin toisissa alkuerissä ja kuului neljänneksi sijoittuneeseen Ukrainan joukkueeseen 4 × 100 metrin viestissä.

Dolohodin juoksi 100 metrin ennätyksensä 10,18 Kiovassa 26. toukokuuta 1994 ja 200 metrin ennätyksensä 20,33 Helsingissä 25. kesäkuuta 1996. Hallissa hän juoksi 60 metriä parhaimmillaan aikaan 6,69 Kiovassa 12. helmikuuta 1994 ja 200 metriä 20,76 Pariisissa 13. maaliskuuta 1994.

Dolohodin voitti Ukrainan-mestaruuden 100 metrillä 1994 ja 1997 sekä 200 metrillä 1997.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vladyslav Dolohodin *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Vladyslav Dolohodin Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5  Vladyslav Dolohodin Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Iso katekismus** ( saks. *Der Große Katechismus*, alun perin saks. *Deutsch catechismus*  ) on saksalaisen teologin Martin Lutherin huhtikuussa 1529 julkaistu katekismus. Sana "katekismus" tarkoittaa lyhyttä esitystä kirkon opista. Keskiajalla katsottiin, että kansalle piti opettaa kristinuskon keskeinen sisältö. Tämä kirja osoitettiin erityisesti pappeille, joita se auttoi opettamaan seurakuntiaan. Lutherin Iso katekismus on jaettu viiteen osaan: Kymmenen käskyä , uskontunnustus , Isä meidän- rukous , pyhä kaste ja ehtoollisen sakramentti. Katekismukset ja siihen liittyvät asiakirjat julkaistiin osana *Tunnustuskirjoja* vuonna 1580.

Iso katekismus kuvaa sitä painotusta, jolla Augsburgin tunnustuksen kirkot korostivat kristillisen uskon artikkeleiden tuntemisen ja ymmärtämisen tärkeydestä. Kirjoittaja esimerkiksi määrittelee esipuheessa:

> 
> Siksipä on jokaisen perheenisänkin velvollisuus on ainakin kerran viikossa lapsiltaan ja palvelusväeltään järjestään kysellen kuullustella ja selvittää, mitä he tietävät tai ovat oppineet, ja jos he eivät tiedä, vakaasti pakottaa heitä oppimaan.
> 
> 
> 

> 
> Yksimielisyyden ohje luonnehtii Lutherin katekismukset "maallikkoraamatuiksi, joissa esitetään lyhyesti kaikki se, mitä Raamattu käsittelee laveammin ja minkä tunteminen on kristityille välttämätöntä iankaikkiseksi autuudeksi.
> 
> 
>

Katso myös
----------

* Lutherin Vähä katekismus

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tunnustuskirjat, Lutherin katekismukset
2. ↑  Teologian maisteri, kirjailija Esko Miettinen 2019
3. 1 2  Martti Luther: Iso katekismus, Esipuhe, sivut 15-16 Sley-kirjat 1984 ISBN=951-617-428-0

Aiheesta muualla
----------------

* Lutherin Iso katekismus (Arkistoitu – Internet Archive) (bookofconcord.org-versio)
* Lutherin Iso katekismus, kääntäneet Bente ja Dau (projekti Gutenberg)
* Lutherin Iso katekismus (Suomen evankelis-luterilainen kirkko)
**Sojuz TMA-15** oli Venäjän avaruusjärjestön miehitetty avaruuslento ISS-avaruusasemalle. Baikonurin kosmodromilta Kazakstanista Sojuz FG-kantoraketilla 27. toukokuuta 2009 kello 10.34 UTC laukaistu lento vei kolme *Retkikunta 20*-miehistön jäsentä asemalle. Telakoituminen ISS:ään tapahtui 29. toukokuuta 2009 12.34 UTC. Sojuz TMA-15 laskeutui maahan 1. joulukuuta 2009.

TMA-15 oli Sojuz-avaruusaluksen 102. miehitetty lento sitten vuoden 1967 Sojuz 1:n. Sojuz on telakoituneena Kansainväliseen avaruusasemaan Retkikuntien 20 ja 21 aikana hätäpelastautumisaluksena. ISS:n kuusihenkiset miehistöt alkoivat tämän lennot myötä.

Roman Romanenko on kolmas toisen sukupolven avaruuslentäjä: hänen isänsä ensimmäinen avaruuslento tapahtui Sojuz 26:lla. Robert Thirsk oli ensimmäinen Sojuzilla lentänyt kanadalainen aikaisempien kanadalaisten avaruuslentäjien lennettyä avaruussukkulalla. Frank De Winnestä tuli ensimmäinen länsieurooppalainen ISS:n komentaja.

Miehistö
--------

### Avaruuteen laukaistiin

* Roman Romanenko - Venäjän avaruusjärjestö, aluksen päällikkö
* Frank De Winne - Belgia/ESA
* Robert Thirsk - Kanadan avaruusjärjestö

### Laskeutui

* Roman Romanenko - Venäjän avaruusjärjestö
* Frank De Winne - Belgia/ESA
* Robert Thirsk - Kanadan avaruusjärjestö

### Varamiehistö

* Dimitri Kondratiev - Venäjän avaruusjärjestö
* André Kuipers - Alankomaat, ESA
* Chris Hadfield - Kanadan avaruusjärjestö

Lähteet
-------

1. 1 2  NASA - NSSDC - Spacecraft - Trajectory Details *NSSDC Master Catalog*.  Arkistoitu 5.4.2015. Viitattu 15.9.2015.
2. ↑  ESA: Frank De Winne prepares for new mission ESA.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Sojuz TMA-14** | **Sojuz-avaruuslento** | Seuraaja:**Sojuz TMA-16** |
**Silt’e** on Etiopiassa asuvien silt’ejen puhuma seemiläinen kieli. Vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan sitä puhui äidinkielenään 881 000 henkeä.

Silt’et asuvat etupäässä Eteläisten kansojen alueen Silt’en vyöhykkeellä, jonka pääkaupunki on Worabe. Silt’et luetaan yleensä guragekansoihin, mutta islamilaisen identiteettinsä takia he pitävät itseään erillisenä kansana.

Silt’e kuuluu etiopianseemiläisten kielten etelähaaran itäguragelaiseen ryhmään. Sen lähimmät sukukielet ovat wolane ja zay. Silt’e on amharan, tigrinjan ja tigren jälkeen puhujamäärältään neljänneksi suurin etiopianseemiläinen kieli.

Silt’eä on aikaisemmin kirjoitettu jonkin verran arabialaisella kirjaimistolla, mutta nykyään käytetään etiopialaista tavukirjoitusta. Kirjakielen kehitys alkoi aikuisten lukutaitokampanjasta Etiopian kommunistihallinnon aikana. Silt’e toimii nykyään alakoulujen opetuskielenä. Yläluokilla opetus tapahtuu englanniksi tai amharaksi ja silt’eä opetetaan aineena. Silt’en käyttö tiedotusvälineissä on hyvin vähäistä, ja hallintokielenä toimii amhara.

Lähteet
-------

* Tiglu Geza Nisrane: *Language Planning and Policy in the Silt’e Zone*. Addis Ababa: Addis Ababa University, 2015. Teoksen verkkoversio (viitattu 20.11.2020).

### Viitteet

1. ↑  Statistical Tables for the 2007 Population and Housing Census of Ethiopia: Country Level *web.archive.org*. Viitattu 20.11.2020.
2. ↑  Tiglu Geza Nisrane, s. 27, 31-32.
3. ↑  Tiglu Geza Nisrane, s. 34.
4. ↑  *Jazyki mira: Semitskije jazyki. Efiosemitskije jazyki*, s. 37. Moskva: Academia, 2013. ISBN 978-5-87444-366-5.
5. ↑  Tiglu Geza Nisrane, s. 35–36.
6. ↑  Tiglu Geza Nisrane, s. 112, 124.
7. ↑  Tiglu Geza Nisrane, s. 138–139.
**Sandhamn-liiga** oli Ruotsissa vuonna 1975 kiinni saatu rikollisliiga, joka valmisti ja myi amfetamiinia Tukholman saariston Sandhamnissa sijaitsevan Ruotsin kuninkaallisen pursiseuran (KSSS) ravintolan tiloissa. Liigan johtaja oli ravintolaa tuolloin hoitanut, arkkitehtikoulutuksen saanut ravintoloitsija ja hotellinomistaja Fleming Broman (s. 1938). Hän sai viiden ja puolen vuoden vankeustuomion.

Liigan päätekijöitä pidätettiin lokakuussa 1975 Stavsnäsissä Tukholman saaristossa. Oikeudenkäynti syytettyjä vastaan käynnistyi Tukholmassa alkuvuodesta 1976, ja heidät todettiin syyllisiksi törkeisiin huumerikoksiin. Pitkistä vankeusrangaistuksista valitettiin, ja Svean hovioikeus alensi tuomioita toukokuussa 1976. Poliisi käytti tutkinnassa Yhdysvalloista opittuja uusia menetelmiä, kuten puhelinkuuntelua ja liigaan soluttautumista, mikä herätti hyvistä tuloksista huolimatta myös kriittistä keskustelua. Syytettyjä puolustivat nimekkäät asianajajat, joiden eräät toimintatavat asetettiin myös kyseenalaisiksi.

Sandhamn-liigan kiinniotosta tuli Ruotsin rikoshistorian siihen asti huomattavimpia huumeiskuja. Tapaukseen liittyvät tiedot päätekijöiden ylellisestä elämästä, salakuljetukseen käytetyistä pikaveneistä ja Tukholman metron säilytyslokeroiden käytöstä huumeiden jakeluun herättivät suurta huomiota tiedotusvälineissä. Tätä lisäsi vielä tieto, että tapaus liittyi ruotsalaiseliitin suosimaan Sandhamnin kuninkaallisen pursiseuran ravintolaan ja hotelliin. Niiden tiloissa ehdittiin valmistaa noin sata kilogrammaa amfetamiinia.

Vankeustuomion kärsittyään päätekijä Fleming Broman on auttanut poliisia ratkomaan muita huumerikoksia soluttautumalla mukaan niiden toimintaan. Hän asuu jossakin päin Ruotsia uudella nimellä.

Monien televisiodokumenttien ohella Sandhamn-liigan tapaus oli innoittajana Hannes Holmin käsikirjoittamaan ja ohjaamaan, vuonna 2010 ensi-iltansa saaneeseen draamaelokuvaan *Viattoman sininen taivas* (*Himlen är oskyldigt blå*). Siinä lukiolaispoika pääsee kesätöihin pursiseuran ravintolaan, mutta joutuukin huumeliigan apuriksi.

Lähteet
-------

* *Nordisk kriminalkrönika*. Västra Frölunda: Nordiska polisidrottsförbundet, 1977.

### Viitteet

1. ↑  *Nordisk kriminalkrönika 1977*. Nordiska polisidrottsförbundet.
2. ↑  Amfetamin- kokaren på Sandhamn, Fleming Broman levererade narkotikan i sin Mercedes, Aftonbladet 3.12.2009. Viitattu 8.9.2014.
3. ↑  Peltonen, Timo: Aikuistumisen outo kesä, Tunnelmallinen ruotsalaisdraama keräsi ansaittuja kehuja kotimaassaan, Helsingin Sanomat 6.10.2013. Viitattu 8.9.2014.

Kirjallisuutta
--------------

* Broman, Fleming: *Ursäkta, mitt namn är Broman*. Prisma, 1983. ISBN 91-518-1636-9.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Sandhamnsligan
**Sandoriniöljy**, käytettiin myös nimeä *sanduriiniöljy* tai *chandoriniöljy* oli Suomessa 1800-luvun jälkipuoliskolla valaistus- ja keittotarkoituksiin käytetty Venäjältä tuotu maaöljytisle. Kellertävän värinen öljy oli hyvin tulenarkaa ja räjähti voimakkaasti joutuessaan avotulen lähelle. Toisaalta valaistustarkoituksiin öljy sopi hyvin, sillä se tuotti kirkkaan ja kuuman liekin vähäisellä polttoaineen kulutuksella. Sandoriniöljy oli kallista, ja sitä käyttivät etupäässä Suomessa asuneet varakkaat venäläiset. Sandoriniöljyn nimi tuli Pietarissa asuneen L. Chandorin mukaan, joka patentoi vuonna 1868 öljyä käyttäneen lampun. Sandoriniöljy ja sitä käyttäneet lamput syrjäytyivät sittemmin tavallisten öljylamppujen tullessa käyttöön.

Sandoriniöljyä käyttäneet lamput olivat räjähdysvaaran vuoksi erikoisvalmisteisia ja sen vuoksi kalliita hankkia. Lampussa oli pieni imukankaalla vuorattu polttoainesäiliö jonka vetoisuus oli puoli korttelia (noin 0,17 litraa). Lampun polttimo imutorvineen oli varustettu erityisen tarkkaan tehdyillä ilmarei'illä räjähtämisen estämiseksi. Lamppu paloi yhdellä täytöllä noin puoli päivää 10 linjan (noin kaksi senttimetriä) korkuisella liekillä. Sandoriniöljyä käytettiin myös keittimissä, niissä polttimon liekki oli laajempi ja matalampi. Lisäksi uunintekijät käyttivät pimeinä aikoina lasitonta sandorinivalaisinta työlamppuna. Lampun polttimo oli varustettu erityisillä ilmarei'illä hyvän vedon varmistamiseksi ja lamppu oli myös suojattu räjähtämisen varalta erityisellä laitteella.

Sandorinilamppu aiheutti Helsingissä suuren tulipalon vuonna 1877, ja kesällä 1880 sattui Etelä-Esplanadin ja Fabianinkadun kulmassa sijainneen kaksikerroksisen puutalon keittiössä sandoriniöljykeittimen räjähdyksestä alkanut tulipalo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Suomen viimeinen sandorinilamppu. Mitä on sandoriniöljy?, Suomen Kuvalehti, 16.03.1935, nro 11, s. 28, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  Pietarilaisen L. Chandorin keksimä öljylamppu, peräisin vuonna 1935 puretusta Heimbürgerin empiretalosta osoitteesta Bulevardi 15, Helsingin kaupunginmuseo (Finna)

Aiheesta muualla
----------------

* L. Chandorin kokosivun ilmoitus lampuistaan vuodelta 1869, Helsingfors Dagblad, 21.10.1869, nro 244, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Chandorini-tulipalo Hämeenlinnassa, Uusi Suometar, 14.02.1870, nro 13, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Nuori Le Chevalier de Saint-Georges vuonna 1768. Eugène de Beaumontin piirtämä muotokuva.
**Joseph Boulogne, le Chevalier de Saint-Georges** (1745 Guadeloupe – 1799) oli ranskalainen säveltäjä ja kapellimestari.

"Musta Mozart" -lempinimellä tunnettu Saint-Georges oli ensimmäinen tummaihoinen, joka pääsi johtamaan arvostettuja ranskalaisorkestereja. Hän soitti viulua taiturimaisesti ja muusikon ja kapellimestarin työn rinnalla hän myös sävelsi. Saint-Georgesin tuotanto käsittää seitsemän sinfoniaa sekä lukuisia viulukonserttoja, jousikvartettoja ja muita ajalle tyypillisiä sävellysmuotoja.

Boulogne oli ranskalaisen plantaasinomistajan ja entisen senegalilaisen orjan poika. Guadeloupessa syntynyt Saint-Georges asettui vanhempiensa kanssa Pariisiin vuoden 1749 tietämillä. Teini-ikäisenä Saint-Georgesista tuli kuuluisan asemestarin La Boëssièren oppilas. Hän harrasti miekkailua ja otteli ensimmäisen kerran Giuseppe Gianfaldonia vastaan syyskuussa 1766.

Saint-Georgesin musiikkiopetuksesta ei tiedetä paljoakaan. Allan Badley kirjoittaa Naxoksen julkaiseman viulukonserttolevyn oheislehtiössä Saint-Georgesin saaneen ensimmäiset soittotuntinsa Platonilta, joka hoiti perheen plantaasia. On ehdotettu, että viuluopintoja Saint-Georges sai Ranskassa Leclairilta ja sävellysopastusta Gossecilta. Badley kertoo, että yleisen oletuksen mukaan suurin osa musiikkiopinnoista tapahtui vuosien 1758 ja 1769 välillä.

Vuonna 1769 Saint-Georges esiintyi ensimmäisen kerran Gossecin Concert des Amateursin kanssa. Ensimmäinen sooloviulistin esitys tuli vuonna 1772, kun Saint-Georges esitti konserttonsa Op. 2, yhä Gossecin orkesterissa. Gossecin siirryttyä toisiin tehtäviin Saint-Georges otti Concert des Amateursin johtopaikan vuonna 1773.

Vuonna 1777 Saint-Georges julkaisi ensimmäisen oopperasävellyksensä *Ernestinen*. Vuosien 1785 ja 1790 välillä Saint-Georges käytti aikaansa lähinnä yksittäisiin miekkailuotteluihin.

Saint-Georgesin kohtalaisen pieni musiikkituotanto voidaan parhaiten selittää monien aktiviteettien päällekkäisyyksillä. Miekkailu ja vuoden 1792 visiitti Ranskan kansalliskaartissa veivät oman osansa ajankäytöstä. Suurin osa musikaalisista töistä ilmestyi 1772–1779. Saint-Georges kirjoitti viulukonserttonsa omaan käyttöönsä.

Lähteet
-------

1. ↑  Hanna Huhtamäki: Ulkomaat Joulun lapset 12/24 *Helsingin Sanomat*.  12.12.2020. Viitattu 12.12.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Le Chevalier de Saint-Georges** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Katunäkymä Le Faousta.
**Le Faou** [lə fʊ] (bretoniksi *Ar Faou*) on kunta Ranskan Bretagnen alueella Finistèren departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 251. Kunta kuuluu departementissaan Pont-de-Buis-lès-Quimerchin kantoniin Châteaulinin arrondissementissa.

Le Faou on yksi lähes 50 kunnasta, jotka muodostavat alueellisen luonnonpuiston nimeltä Parc naturel régional d'Armorique.

Le Faou oli aiemmin kauneimpien ranskalaiskylien järjestön *Les Plus Beaux Villages de France* jäsen, mutta menetti jäsenyytensä vuonna 2014.

Lähteet
-------

1. ↑  Le Faou perd son label de plus beau village, *Ouest-France* 18.12.2014. Viitattu 9.7.2017.
2. ↑  List of The Most Beautiful Villages of France (Arkistoitu – Internet Archive), Les plus beaux villages de France. Viitattu 5.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Le Faou** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Le Faou
**Silvano Chesani** (s. 17. heinäkuuta 1988 Trento) on italialainen korkeushyppääjä. Hänen ulkoratojen ennätyksensä on vuonna 2013 Modenasa hypätty 231 ja sisäratojen ennätyksensä helmikuussa 2013 Anconassa hypätty 233. Chesani edustaa Atletica Clarina Trentoa, on 190 senttimetriä pitkä ja painaa 75 kilogrammaa.

Ura
---

Chesani saavutti hopeaa vuoden 2015 sisäratojen EM-kilpailuissa Prahassa. Hän jakoi toisen sijan yhdessä Kreikan Adónios Mástorasin kanssa. Chesani on osallistunut kahdesti MM-kilpailuihin, vuosina 2011 ja 2013 jääden molemmilla kerroilla karsintaan. Myös EM-kilpailuihin Chesani on osallistunut kahdesti, vuosina 2010 ja 2012, mutta jäi niissäkin karsintaan. Vuonna 2013 Chesani saavutti Välimeren kisoista hopeaa.

Chesanin vuonna 2013 Anconassa hyppäämä sisäratojen ennätys oli tuolloin myös Italian ennätys, ennen kuin Marco Fassinotti rikkoi sen vuonna 2014.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2  Silvano Chesani Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑  European-athletics.org
3. ↑  Silvano Chesani *tilastopaja.org*. Viitattu 26.3.2016. (englanniksi)[vanhentunut linkki]


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.