recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Karprint Oy** on Vihdin Huhmarissa toimiva aikakauslehtien kustantaja sekä kirjapaino. Se julkaisee erikoisaikakauslehtiä *Antiikki ja taide, Ase & Erä, Ekoelo, Hevosmaailma, Kiinteistö & energia, Kissafani, Luontaisterveys, Meidän Koira, SenioriTerveys, Sielunpeili* ja *Talomestari*.

Vuoden 2021 helmikuuhun asti Karprint julkaisi myös paikallis- ja kaupunkilehtiä *Kallio-lehti, Karkkilan Tienoo, Lopen Lehti, Luoteis-Uusimaa, Munkin Seutu* ja *Rööperin Lehti*, kunnes ne siirtyivät Keskisuomalainen Oyj:n tytäryhtiölle Etelä-Suomen Medialle.

Historiaa
---------

Karprintin alku juontaa juurensa vuoteen 1962, jolloin toimittajat Eero Ahola ja Orvo Mäkelä perustivat paikallislehden Karkkilan Tienoo. Seuraavana vuonna 1963 Eero Ahola perusti Karkkilan Kirjapainon, joka 1976 alkaen on toiminut nimellä Karprint.

Karprintin aiempia lehtiä ovat olleet *Asu oikein, Bodaus, Energia ja ympäristö, Funsport, Henkimaailma, Ikiliikkuja, IkäPlus, Ilmiöt ja henkimaailma, Jymy, Kasvatus ja koti, Kiinteistötyö, Ladyfit, Lue!, LännenLokari, Musa.fi, Pienkiinteistösanomat, Ravintolisät ja lisäravinteet, Rikoscocktail, Roiskeläppä, Sisustusvinkki, Suomi+, Tarua vai totta, Teletieto, Terve elämä, Terveyden Kuvalehti, TT Tekniikka ja ympäristö, Uusi autokuvalehti, Venemestari, Vihersisustus* ja *VS-Itäkunnat*.

Työsuojeluongelmat
------------------

Tammikuussa 2015 Karprint tuomittiin työsuojelurikoksesta 40 000 euron yhteisösakkoon ja sen kaksi johtaja-omistajaa Eero ja Juha Ahola neljän ja kolmen kuukauden ehdolliseen vankeuteen. Lisäksi yritys määrättiin maksamaan 13 työntekijälle yhteensä lähes 70 000 euron korvaukset vuosia jatkuneista homevauriohaitoista. Oikeus katsoi, että työnantajan edustajat ovat menetelleet tahallisesti ja suhtautuneet piittaamattomasti useisiin erilaisiin työturvallisuusvelvoitteisiin sekä useille työntekijöille aiheutuneisiin henkilövahinkoihin pitkällä aikavälillä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kirjapaino, Karprint Oy, viitattu 13.1.2015.
2. ↑  Haapalainen, Manu: Kadotettu vuosi, Journalisti 15/2014, viitattu 13.1.2015.
3. 1 2  Yrityshaku: Karprint Oy, Taloussanomat, viitattu 13.1.2015.
4. ↑  Etusivu, Karprint Oy, viitattu 13.1.2015.
5. ↑  Karkkilan Tienoo ja muut Karprintin paikallis- ja kaupunkilehdet Keskisuomalaisen omistukseen.  *Karkkilalainen*, 16.12.2020. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 26.3.2022.
6. ↑  Hakan mediakronikkaa, Hannu Kauton blogi 2.2.2012, viitattu 13.1.2015.
7. ↑  Hakutulos "Karprint",Fennica, viitattu 14.1.2015.
8. ↑  Lehtiyhtiön johdolle ehdollista vankeutta työturvallisuusrikoksista, Yle Uutiset 9.1.2015, viitattu 13.1.2015.
9. ↑  Sisäilmaongelmia ja häirintää: Karprintin pomoille vankeutta, Keskisuomalainen 9.1.2015, viitattu 13.1.2015.
10. ↑  Reinboth, Susanna: Oikeus: Lehtiä kustantavan Karprintin johto simputti työntekijöitä tahallaan vuosien ajan, Helsingin Sanomat 9.1.2015, viitattu 13.1.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Orvo Mäkelän muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| "Time"Pink Floyd |
| --- |
| Kappaleen "Time" kansikuva |
| Kappaleen tiedot |
|  Albumilta | *The Dark Side of the Moon* |
|  Julkaistu | 1973 ja 1974 (single) |
|  Tuottaja(t) | Pink Floyd |
|  Tyylilaji | progressiivinen rock |
|  Kesto | 07.04 |
|  Levy-yhtiö | Harvest (UK)  Capitol (US) |
| *The Dark Side of the Moonin* muut kappaleet |
| "On the Run"(3) | "Time"(4) | "The Great Gig in the Sky"(5) |

**Time** on brittiläisen progressiivisen rockin-yhtyeen Pink Floydin vuoden 1973 menestysalbumin *The Dark Side of the Moon*in neljäs kappale. Kappale julkaistiin myös singlenä vuonna 1974.

Kappale on albumin ainut kappale, jossa kaikki yhtyeen jäsenet on merkitty osallisina kappaleen tekoon. Se tunnetaan varsinkin sen alun takia, jossa kellot ja erilaiset hälyttimet soivat samaan aikaan, tämä oli teknikon Alan Parsonsin äänen testaus, jota ei ollut alun perin tarkoitettu albumille. Kappale tunnetaan myös kitaristi David Gilmourin kitarasoolosta. Kappale kertoo ilmiöstä, jolloin aika tuntuu kuluvan sitä nopeammin mitä enemmän ikää karttuu, joka usein johtaa jonkinlaiseen epätoivoon tajuttaessa aikaisempien mahdollisuuksien laiminlyönnit.

Tammikuussa 2022 *Helsingin Sanomat* pyysi yli 70:ää suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. "Time" ylsi kyselyn kokonaistuloksissa sijalle 84.

Breathe reprise
---------------

Time-kappaleen lopun jälkeen tulee osio, jota kutsutaan nimellä Breathe reprise, sillä se on sidoksissa kappaleeseen "Breathe", joka on myös albumilla *Dark Side of the Moon* (albumin toinen kappale). Pink Floyd on esittänyt "Breathe" ja "Breathe reprisen" peräkkäin livealbumilla ja DVD:llä *P\*U\*L\*S\*E*, yhtye myös esitti nämä yhdessä 2005 Live 8 -tapahtumassa.

Kokoonpano
----------

* David Gilmour – laulu, kitara
* Richard Wright - laulu, koskettimet
* Roger Waters - basso
* Nick Mason - rummut ja lyömäsoittimet

+

* Lesley Duncan, Doris Troy, Barry St. John, Liza Strike – taustalaulu

### Breathe Reprise

* David Glmour - laulu, kitara
* Richard Wright - koskettimet, taustalaulu
* Roger Waters - basso, taustalaulu
* Nick Mason - rummut ja lyömäsoittimet

Triviaa
-------

* Timen kellontikitystehoste on Watersin tekemä, jonka hän tekee bassollaan niin, että hän soittaa D- ja G-kieliä kellon tahdissa pitäen toista kättään kaikkien neljän kielen päällä saadakseen tämän tehosteen. Tämän voi nähdä muun muassa hänen omassa kiertuetallenteessaan *Roger Waters Live - In the Flesh*.

Lähteet
-------

1. ↑  100 maailman parasta laulua.  *Helsingin Sanomat*, 15.1.2022. Artikkelin verkkoversio (maksullinen). Viitattu 15.1.2022.
**Cons-la-Grandville** on kunta Koillis-Ranskassa Meurthe-et-Mosellen departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Chiersjoen varrella, noin 39 kilometriä Brieyn kaupungista luoteeseen.

Kaupungissa on useita merkittäviä kohteita uskonnollisesta, sotilaallisesta ja teollisesta arkkitehtuurista, jotka kaikki on luokiteltu historiallisiksi monumenteiksi. *Château de Cons-la-Grandville* on 1700-luvun renessanssilinna. Se on rakennettu Dudon de Consin keskiaikaisen linnan perustuksille. Hän oli vuonna 1096 Godefroy de Bouillonin mukana ensimmäisellä ristiretkellä. Linna on kokenut muutoksia koko sen olemassaolonsa ajan. Linna on rakennettu keltaisesta Pierre de Jaumont kalkkikivestä. Linnan sisustus kattaa ajanjakson 1200-luvulta 1800-luvulle. Linnan eteläpuolella on entinen 1000-luvulta peräisin oleva benediktiiniluostari. Arkkitehti Laurent Benoît Dewez rakennutti sen uudelleen 1760-luvulla. Luostarin kirkosta tuli seurakuntakirkko Ranskan suuren vallankumouksen aikana 1700-luvun lopulla. 1800-luvun terästeollisuuden historiasta on jäljellä vuodelta 1865 peräisin oleva masuuni. 

  

* LuostariLuostari
* MasuuniMasuuni
* Saint-Hubertin kirkkoSaint-Hubertin kirkko

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 9.7.2022. (ranskaksi)
2. ↑  Le Château Site Historique de Cons-la-Grandville. Viitattu 9.7.2022. (ranskaksi)
3. ↑  Le Prieuré Site Historique de Cons-la-Grandville. Viitattu 9.7.2022. (ranskaksi)
4. ↑  Le Haut Fourneau Site Historique de Cons-la-Grandville. Viitattu 9.7.2022. (ranskaksi)
5. ↑  Binche > Longwy Tour de France 2022. Viitattu 9.7.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Cons-la-Grandville** Wikimedia Commonsissa
**Tarinankertoja: Anni Swanin elämä** on Riitta Konttisen kirjoittama elämäkerta kirjailija Anni Swanista. Kirjan on julkaissut Siltala vuonna 2022. 

Alkusanoissa Konttinen kertoo omasta suhteestaan Swaniin. Hän sai nuorena tyttönä lahjaksi Swanin kirjan *Sara ja Sarri* ja luki sittemmin muutkin tämän nuortenkirjat. Hän tutustui Swaniin 1970-luvulla Maija Lehtosen Swan-elämäkerran kautta, joka aikakauden muotisuunnan uuskritiikin mukaan oli näkökulmaltaan vanhentunut: kirjallisuudesta piti puhua ilman yhteyttä kirjailijaan. Myöhemmin Konttinen törmäsi Swanin nimeen tuon tuosta kirjoittaessaan Aino Sibeliuksesta. Aikaisempaa aineistoa tutkiessaan Konttinen löysi oman näkökulmansa, josta lähtien hän on teoksen kirjoittanut.

Kirjan kuvituksena on paljon ahkeran kuvaajan, Swanin puolison Otto Mannisen ottamia valokuvia. Teoksen lopussa on laaja lähdeluettelo ja henkilöhakemisto.

Arviot
------

Kirjaa *Helsingin Sanomissa* arvioidessaan Helena Ruuska kirjoittaa, että meneillään on naiselämäkertabuumi. Konttinen kirjoittaa Ruuskan mukaan Swanista muotokuvan emansipatorisena naisena ja edistyksellisenä kirjailijana. Teos perustuu aiempiin tutkimuksiin. Swanin satujen yhteyttä aikansa, vuosisadanvaihteen, symbolismiin ovat korostaneet tutkijat ennenkin, niin myös Konttinen. Ruuskan mukaan kirja on muutakin kuin elämäkerta, se on "oivallinen kulttuurimatka menneeseen", ja elämäkerrassa vilisee aikakauden merkkihenkilöitä.

Yleisradion kevään 2022 lukulistalle on Päivi Puukka ottanut myös *Tarinankertojan*, joka ei listaa tehtäessä vielä ollut ehtinyt ilmestyä. Puukka tiivistää kirjan annin sanoihin: Teos "tarkentaa kuvaa yhteiskunnasta, jossa Swan raivasi omaa tietään".

Lähteet
-------

1. ↑  Konttinen 2022, s. 8–11
2. ↑  Konttinen 2022, s. 10
3. ↑  Helena Ruuska, Meneillään on naiselämäkertojen buumi, Helsingin Sanomat 21.5.2022, viitattu 9.6.2022
4. ↑  Päivi Puukka, Tule yhä viisaammaksi – tässä seitsemän tietokirjavinkkiä vuodelle 2022, kirja numero 6. Yle.fi, uutiset 1.1.2022, viitattu 9.6.2022

Aiheesta muualla
----------------

* Tarinankertoja Siltalan sivulla
**Tarja Leveelahti** (s. 30. huhtikuuta 1970) on suomalainen entinen pikajuoksija, joka edusti aktiiviurallaan Valkeakosken Hakaa. Hänen valmentajanaan toimi Markku Perttunen.
Leveelahti edusti Suomea vuoden 1988 halli-EM kisoissa Budapestissa, jossa hän juoksi 200 metrin alkuerässään viidenneksi, sekä vuoden 1994 EM-kisoissa Helsingissä, jossa hän jäi 200 metrin alkuerässään seitsemänneksi. Leveelahti oli mukana myös naisten pikaviestijoukkueessa, joka juoksi finaalissa seitsemänneksi ajalla 43,96. SM-kisoissa Leveelahti voitti 100 metrin juoksun pronssimitalin vuonna 1989 ja 200 metrillä hopeaa 1988 ja pronssia kahdesti (1989, 1994). Hän lopetti uransa vuoteen 1995.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähde: Tilastopaja
### Ulkoradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 11,71 | Valkeakoski | 13. kesäkuuta 1994 |
| 200 m | 23,76 | Tornio | 14. elokuuta 1988 |
| 300 m | 40,53 | Virrat | 22. heinäkuuta 1986 |
| 400 m | 54,85 | Salo | 10. syyskuuta 1988 |
| pituushyppy | 549 | Valkeakoski | 6. syyskuuta 1986 |
|

### Sisäradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 60 m | 7,54 | Tampere, Pirkkahalli | 25. helmikuuta 1995 |
| 200 m | 24,11 | Budapest (HUN) | 5. maaliskuuta 1988 |
| 200 m (ylipitkä rata) | 23,19 | Tampere, Pirkkahalli | 28. helmikuuta 1988 |
| 400 m (ylipitkä rata) | 56,57 | Tampere, Pirkkahalli | 26. helmikuuta 1993 |

Lähteet
-------

1. 1 2  Tarja Leveelahti Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Quillajaceae** on koppisiemenisten Fabales-lahkoon kuuluva kasviheimo, jossa on vain yksi suku: suopapuut (*Quillaja*).

Tuntomerkit
-----------

Suopapuut ovat pieniä ainavihantia puita, joissa on sekundaarisen aineenvaihdunnan tuotteina muun muassa saponiineja. Nilassa on oksalaattikiteitä ja kasveissa limasoluja. Karvat ovat syylämäisiä. Lehdet sijaitsevat kierteisesti ja ovat tavallisesti hammaslaitaisia; ruodissa on korvakkeet. Kukinto on varsipäätteinen ja viuhkomainen. Kukassa on maljamainen pohjus ja huomiota herättävä keltainen mesiäiskehrä sen tai verhiön alaosassa. Terälehdet ovat kierteisiä ja lusikkamaisia (kynnellisiä). Heteistä viisi mesiäisen yläpuolella sijaitsevaa on verhovastaista ja viisi alapuolista terävastaista. Yhdislehtinen sikiäin koostuu viidestä emilehdestä, jotka ovat pitkittäisharjuisia; kussakin on useita siemenaiheita kahdessa rivissä. Luottipinta jatkuu alaspäin lyhyitä vartalon haaroja pitkin. Hedelmä on voimakkaan epäsymmetrisesti liuskainen, tuppilomainen, verhiön suojaama ja avautuu liuskojen sisä- ja ulkopinnalta. Siemenet ovat siivellisiä ja kovakuorisia.

Levinneisyys
------------

Suopapuut ovat kotoisin Etelä-Amerikan lauhkeista osista.

Luokittelu
----------

Suopapuiden suvussa on kolme lajia. Aikaisemmin ne on sisällytetty ruusukasveihin (Rosaceae).

Käyttö
------

Saponiinit saavat aikaan sen, että suopapuun (*Quillaja saponaria*) kaarna vaahtoutuu vedessä jauhettuna. Kuten monia muitakin saponiinipitoisia kasvinosia, suopapuun kuorta käytetään tekstiilien pesuaineena, mutta myös yskänlääkkeenä. Kuoresta saadaan myös tanniineja.

Lähteet
-------

* Kasvien maailma. Otavan iso kasvitietosanakirja. Osa 5. - Otava, Helsinki, 1981. ISBN 951-1-06363-4
* Stevens, P. F. (2001–). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, heinäkuu 2012 [and more or less continuously updated since]. .

### Viitteet

1. ↑
2. ↑  Kasvien maailma 5:1880.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q13634380
* Wikispecies: Quillajaceae
* CoL: FHM
* EPPO: 1QILF
* Fossilworks: 183022
* GBIF: 4894927
* GRIN: 941
* iNaturalist: 71608
* IRMNG: 118856
* ITIS: 895525
* NCBI: 171004
* NZOR: 1241e2fc-61d5-463e-901d-d8c195783239
* Open Tree of Life: 1045651
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77126823-1
* Tropicos: 100352722
* Watson & Dallwitz: quillaja
* WFO: wfo-7000000510

 |

 |
Termopyleen solaa sen yläpäästä, vasemmalla on Nimikallio.
**Termopylen sola** on Tampereen Pyynikinharjulla sijaitseva Pyhäjärven suuntaan laskeutuva kalliorotko joka on saanut nimensä 1800-luvun lopulla antiikin Kreikan Thermopýlesin solasta joka oli tunnettu siellä käydystä Thermopylain taistelusta. Solasta tuli yleinen kulkuväylä kun Pyhäjärven rantaan rakennettiin asutusta ja teollisuutta. Kulkemisen helpottamiseksi solaa louhittiin ja sinne hakattiin porrasaskelmia. Termopyleen solan itäseinämän kallio tunnetaan *Nimikallion* nimellä koska tamperelaiset ovat aikojen kuluessa kaivertaneet kallioon nimikirjoituksiaan. 

Termopylen solan ja Pyynikin näkötornin välissä sijaitsee **Termopyleen kenttänä** tunnettu alue. Kentällä järjestettiin 1880-luvulta alkaen Kansanvalistusseuran juhlia sekä lähetysjuhlia ja siellä on yhä näkyvissä vuonna 1962 rakennetun laululavan jäänteet. Kenttä toimi myös vuodesta 1906 alkaen aina 1950-luvulle saakka sosialidemokraattien vapputapahtumien pitopaikkana. Vuoden 1945 vapputapahtumassa oli 25000 henkeä. Suomen sisällissodan aikana punaiset hautasivat kentälle kaatuneitaan mutta ruumiit siirrettiin sieltä sodan jälkeen Kalevankankaan hautausmaalle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Linda Heinonen : Punainen Tampere-bussikierros (Google cache)
2. ↑  Vappu 1945 *Elonet*. Viitattu 7.6.2018.
**FC Erzgebirge Aue** on jalkapalloseura Aue-Bad Schleman kaupungista Saksin osavaltiosta itäisestä Saksasta, ja pelaa kaudella 2021–2022 Saksan 2. Bundesliigassa.

Historia
--------

Nykyseuran edeltäjä *BSG Wismut Aue* perustettiin aluksi epämuodollisesti toisen maailmansodan rauhanteon myötä lakkautettujen auelaisten jalkapalloseurojen toiminnan jatkajaksi vuonna 1945 nimellä *SG Aue*, mutta vuonna 1949 nimeksi vaihdettiin *BSG Pneumatik Aue* seuran tullessa DDR-urheilun yleisen kehityksen mukaisesti paikallisen pneumatiikka-alan tehtaan adoptoimaksi. Vuoden päästä nimi vaihdettiin uudelleen muotoon *BSG Zentra Wismut Aue* seuran siirtyessä Neuvostoliiton asevoimille uraania louhineen Wismut-yhtiön haltuun. Vuonna 1951 nimeksi lyhennettiin pysyvämmin vielä *BSG Wismut Aue*.

Menestyksekkäimpänä aikakautenaan vuodesta 1954 vuoteen 1963 jalkapallojoukkue toimi *SC Wismut Karl-Marx-Stadt*in jalkapallojaoksena sillä nimellä joskin kuitenkin kotiottelunsa edelleen Auessa pelaten, kunnes palasi jälleen muissa lajeissa olemassaoloaan jatkaneen alkuperäisen emoseuran yhteyteen.

Joukkue pelasi DDR-Oberligaa vuodesta 1951 lähtien yhtäjaksoisesti aina vuoteen 1990 saakka, pidempään kuin yksikään toinen joukkue. Se voitti sarjan kolmesti vuosina 1956, 1957 ja 1959. FDGB-Pokalin joukkue voitti vuonna 1955.

Sosialistisen yhteiskuntajärjestelmän romahtamisen mukanaan tuomien talousvaikeuksien myötä seura perustettiin vuonna 1990 hieman ennen Saksan jälleenyhdistymistä uudelleen nimellä *FC Wismut Aue*, vuodesta 1993 viimein nykyisessä muodossa *FC Erzgebirge Aue* alasajetun Wismut-yhtiön jäätyä lopullisesti pois seuran taustalta. Koska nykyinen seura on muodollisesti eri kuin DDR-aikainen, perustettiin vuonna 2019 alkuperäisen toiminnan jatkajaksi vielä uusi *BSG Wismut Aue* -niminen seura jolla ei ole kuitenkaan yhteyttä FC Erzgebirgeen.

Alkuvaikeudet selätettyään FC Erzgebirge on pelannut vuodesta 2003 alkaen pääosin 2. Bundesliigassa sijoittuen parhaimmillaan viidenneksi vuonna 2011. Seura on voittanut myös Saksin osavaltiocupin Sachsenpokalin vuosina 2000, 2001, 2002 ja 2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu

Erzgebirgsstadion
Joukkueen kannattajat

  

Saksan jalkapallon 2. Bundesliiga 2019–2020
Arminia Bielefeld • VfL Bochum • SV Darmstadt 98 • Dynamo Dresden • Erzgebirge Aue • Greuther Fürth • Hamburger SV • Hannover 96 • FC Heidenheim • Holstein Kiel • SSV Jahn Regensburg • Karlsruher SC • FC Nürnberg • VfL Osnabrück • SV Sandhausen • FC St. Pauli • VfB Stuttgart • SV Wehen Wiesbaden
**Eräiden leipomotuotteiden valmistevero** oli Suomessa 1964–1966 käytössä ollut valmistevero, jota kannettiin maassa valmistetuista ja maahan tuoduista leipomotuotteista niiden nettopainon mukaan. Veroa oli maksettava korpuista, korppujauhoista, kakuista, tanskalaisista wienerleivistä, kekseistä ja vohveleista. Kotimainen valmistaja sai tuotteiden raaka-aineiden kotimaisten ja maailmanmarkkinahintojen erotuksena maataloustuotteiden markkinointirahastosta valmisteveron suuruisen summan itselleen. Verosta oli vapautettu ulkomaille vietävät valmisteet.

Tämän valmisteveron tarkoituksena oli ratkaista maataloudesta saatavien raaka-aineiden kotimaisten ja maailmanmarkkinahintojen erosta aiheutuva ongelma. Veron avulla luotiin sellainen järjestelmä, joka toisaalta oli EFTA-konvention mukainen ja toisaalta turvasi kotimaisen teollisuuden kilpailuedellytykset tuontisuojan alentuessa. Valmisteveroa kannettiin samansuuruisena sekä kotimaassa valmistetuista että maahan tuoduista tuotteista. Kotimainen valmistaja sai vähentää maataloustuotteiden markkinointirahastosta suoritettavaa määrää vastaavan summan maksettavasta valmisteverosta. Näin kotimaiset valmistajat eivät joutuneet maksamaan valmisteveroa tai anomaan palautusta, koska sekä valmistevero että vähennettävä hintaero olivat yhtä suuret. Tuontituotteista sen sijaan valmistevero kerättiin täysimääräisenä.

Vuosina 1967–1994 veron nimenä oli *eräiden elintarviketuotteiden valmistevero*. Veroa oli maksettava korpuista, korppujauhoista, rinkeleistä, rinkelitaikinasta tehdyistä tangoista, kaakuista, tanskalaisista wienerleivistä, kekseistä, vohveleista, suklaajäätelöstä sekä eräistä kastikkeista, keitoista ja liemistä. Vuonna 1968 verollisiksi tuotteiksi tulivat makeutettu kaakaojauhe, kaakaotahna sekä jäätelö- ja vanukasjauheet. Seuraavina vuosina verollisiksi tulivat muun muassa jauhetuista manteleista sokerin tai hunajan kera tehdyt massat, kääretortut, ruisleipä, muut ruokaleivät, ruisnäkkileivät. Vuodesta 1980 lähtien verollisten tuotteiden luettelo oli yli 5 sivua pitkä ja 1993 lähtien 9 sivun pituinen.

Lähteet
-------

1. ↑  Laki eräiden leipomotuotteiden valmisteverosta, 621/1963.
2. ↑  Hallituksen esitys numero 132 vuoden 1963 valtiopäivillä.
3. ↑  Laki 684/1966 ja sen seuraajat.
Pyhä Erkenwald opettaa munkkeja. Kirjankuvitus noin vuodelta 1300.
**Erkenwald** (k. 693), myös **Earconwald** tai **Erconwald**, oli Lontoon piispa 675–693. Erkenwald perusti munkkiluostarin Chertseyhyyn ja nunnaluostarin Barkingiin. Erkenwald toimi Chertseyn luostarin apottina ja hänen sisarensa Ethelburgh Barkingin abbedissana. Vuonna 675 Erkenwaldista tuli Lontoon piispa. Roger Wendoverilaisen mukaan Essexin kuninkaat Sighere ja Sæbbi nimittivät Erkenwaldin piispan virkaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Latin Saints of the Orthodox Patriarchate of Rome *Orthodox England*. Viitattu 2.3.2020. (englanniksi)
2. ↑  Kings of Essex (East Saxons) Foundation for Medieval Genealogy. Viitattu 2.3.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
| Hochdruckpumpe V-3 (1944) |

**V3-supertykki** (saks. *Hochdruckpumpe*, "korkeapainepumppu"), *Tausendfüßler* ("tuhatjalkainen"), *fleißiges Lieschen* ("ahkeraliisa") tai *Englandkanone*) oli yksi natsi-Saksan toisessa maailmansodassa kehittelemistä "kostoaseista" (*Vergeltungswaffe*), joita kehitettiin Iso-Britannian ja varsinkin Lontoon pommittamiseen. Kostoaseista tunnetuimmat olivat V1- ja V2-ohjukset. V3 jäi vähemmälle huomiolle, sillä se ei ikinä valmistunut. V3 ei ollut ohjus, vaan iso maanalainen liitukallioiden luoliin rakennettu tykkikompleksi Mimoyecquesissa, Ranskassa. Joissakin lähteissä väitetään (virheellisesti) V3:n olevan sama kuin Wasserfall-ilmatorjuntaohjus. Tykkien kantama olisi käytettäessä ollut luultavasti noin 150 kilometriä.

Historia
--------

V-3-nuolitykin osa Mimoyecquesissa (2007)
Aseen suunnitteli August Coenders. Adolf Hitlerin hyväksynnällä projekti käynnistyi. Valmiiksi tullessaan tykit olisivat todennäköisesti olleet tehokkaimpia V-sarjan aseita.

Liittoutuneet saivat kuitenkin vihiä aseesta ja useiden yritysten jälkeen 6. heinäkuuta 1944 brittiläiset 617. laivueen Avro Lancaster -koneet pommittivat tykit hajalle Tallboy-pommeilla. Projektia ei enää laajamittaisesti käynnistetty uudelleen.

Pommituksen jälkeen V3-ohjelmaa ei kuitenkaan täydellisesti hyllytetty, vaan kaksi pienempää nuolitykkiä rakennettiin Lampadeniin, Saksaan. 30. joulukuuta 1944 – 22. helmikuuta 1945 niillä ammuttiin noin 183 ammusta Luxemburgiin. Ne tappoivat 10 siviiliä ja haavoittivat 35:a. Pian viimeisen laukauksen jälkeen yhdysvaltalaiset joukot valtasivat tykkiasemat.

Tekniikka
---------

V3-tykkikompleksiin oli sijoitettu viisi nuoliammuksia ampuvaa supertykkipatteria. Tykit olivat saksalaisten suurimpia tykkejä. Yhden V3:n putken pituus oli 120 metriä. Tykit olivat paikalleen juntattuja, joten niitä ei voinut suunnata mihinkään erityiseen kohteeseen. Tykkejä olisikin käytetty Lontoon pommittamiseen, jolloin aseen epätarkkuuden vuoksi ammusten suuri hajoama olisi poistanut suuntautumattomuuden aiheuttamat ongelmat. Aseen suuri epätarkkuus teki siitä kelvottoman muuhun kuin terroripommitukseen.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **V3-tykki**.
* Artikkeli V3-tykistä
* Encyclopedia Astronautica

Lähteet
-------

* Paul Brickhill: *Padonmurtajat*. Otava, 1956.
* Guinness World Records 2003 (ennätys: Suurin tykin kantama)

Natsi-Saksan "kostoaseet" (*Vergeltungswaffe*)
V1-ohjus | V2-ohjus | V3-supertykki
**Termitty**  on Keski-Suomessa Multialla sen kirkonkylän läheisyydessä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 170 hehtaaria eli 1,7 neliökilometriä. Se on 3,2 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Järvi sijaitsee loivassa painaumassa ja se on pitkän muotoinen. Sen yhtenäisyyttä rikkovat vain Pukkiniemi, jonka suojaan jää kapea lahti, ja Lehtoniemi, jonka kohdalla järvi kapenee selvästi. Muuten on järvenselkä avoin. Järven eteläpäätä kutsutaan Koppelolahdeksi.

Järvessä on kartan mukaan kaksi saarta. Suurin saari on 200 metriä pitkä, mutta vain 30 metriä leveä. Sen suojiin jää Myssylänlahti. Toinen saarista on alle 20 metriä pikä luoto. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 5,5 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0055 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 3,2 metriä ja suurin syvyys on 8 metriä. Syvin kohta sijaitsee Lehtoniemeä vastapäätä lähellä sen vastarantaa.

Järven rantaviivan pituus on 9,5 kilometriä. Sen rannat ovat metsämaata ja sen rannoille ulottuu vain muutama peltopalsta. Sen lähiympäristössä sijaitsee yhdeksän maatilaa, joiden yhteensä laskettu peltoala on pieni. Rannoilla on jonkin verran haja-asutusta ja lähes 40 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet valtatieltä 18, joka ohittaa järven pohjoispään alle 300 metrin päästä matkallaan Multian kirkonkylälle, ja yhdystieltä 16527, joka vie Asunnalle. Järven itärantoja seuraa Jukojärvelle johtava kylätie.

Vesistösuhteet
--------------

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Multianjoen valuma-alueella (35.67), jonka Termityn valuma-alueeseen (35.677) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 160,6 metriä mpy.

Järvi saa vetensä omalta Termityn valuma-alueeltaan, sillä se on vesistöalueensa latvavesiä. Termitty on valuma-alueensa pääjärvi, jonka kautta kaikki vesi laskee eteenpäin Sinervään. Termityn valuma-alueella on yksi yli hehtaarin kokoista lampi Kaijanlampi (4 ha) jotka laskee suoraan järveen.

Termityn laskuoja Myllypuro laskee 900 metrin päässä Sinervän Karalanlahteen. Vesireitti jatkuu sen jälkeen Multianjokea, Soutujokea, Tarhapäänjärveä ja Tarhianjokea myöten Keurusselän Tarhian lahteen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Termitty, Multia (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 14.9.2019.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö- ja paikkatietopalvelu Syke (edellyttää rekisteröitymisen) Helsinki:  Suomen Ympäristökeskus. Viitattu 19.3.2018.
3. ↑  Termitty, Multia (sijainti ilmavalokuvassa) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 143.9.2019.
4. 1 2 3  Termitty (35.677.1.001) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 19.3.2018.
**Igor Štimac** (s. 6. syyskuuta 1967 Metković) on kroatialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Aktiiviuransa jälkeen hän on toiminut jalkapallovalmentajana. Hän kuului pronssia saaneeseen Kroatian joukkueeseen MM-kilpailuissa 1998.

Seurajoukkueura
---------------

Štimac pelasi Hajduk Splitin joukkueessa Jugoslavian ykkösliigassa kausilla 1985–1991 ja Kroatian pääsarjassa 1992–1993. Kausilla 1986–1988 hän pelasi lisäksi Dynamo Vinkovcissa. Hän voitti Hajdukissa Jugoslavian cupin 1991, Kroatian-mestaruuden 1992 ja Kroatian cupin 1993.

Štimac edusti espanjalaista Cádizia kaudet 1992–1994. Seuraavat kaksi kautta hän pelasi Hajduk Splitissä voittaen Kroatian liiga- ja cupmestaruuden 1995. Hän edusti englantilaisia Derbyä 1995–1999 ja West Hamia 1999–2001 ennen kuin palasi Hajduk Splitiin viimeiseksi pelikaudekseen 2001–2002.

Maajoukkueura
-------------

Štimac kuului Jugoslavian joukkueeseen, joka voitti alle 21-vuotiaiden maailmanmestaruuden 1987. Hän pelasi turnauksessa neljä ottelua, joissa teki kaksi maalia. Kroatian maajoukkueessa hän pelasi kaikkiaan 53 maaottelua, joissa teki kaksi maalia. Hän pelasi kuusi ottelua Kroatian saavuttaessa pronssia MM-kilpailuissa 1998.

Valmennusura
------------

Peliuransa jälkeen Štimac on toiminut valmentajana. Hän valmensi Hajduk Splitiä loppukaudesta 2005 joukkueen jo varmistettua Kroatian-mestaruuden, HNK Cibaliaa 2006 ja NK Zagrebia 2009–2010. Hän valmensi Kroatian maajoukkuetta heinäkuusta 2012 lokakuuhun 2013 saavuttaen kahdeksan voittoa, kaksi tasapeliä ja viisi tappiota. Kevätkauden 2015 hän valmensi NK Zadaria ja marraskuusta 2015 huhtikuuhun 2016 iranilaista Sepahania.

Lähteet
-------

1. 1 2  Igor Štimac Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. 1 2  Igor Štimac Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Štimac, Igor *national-football-teams.com*. Viitattu 3.5.2016. (englanniksi)
4. ↑  Igor Stimac *footballdatabase.eu*. Viitattu 3.5.2016. (englanniksi)
5. ↑  Igor STIMAC *fifa.com*.  Arkistoitu 4.5.2016. Viitattu 3.5.2016. (englanniksi)
6. ↑  With two key figures in Croatian football at loggerheads, can Davor Suker's presidency succeed? *goal.com*.  7.7.2012. Viitattu 3.5.2016. (englanniksi)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Slaven Bilić** | **Kroatian maajoukkueen päävalmentaja**7/2012–10/2013 | Seuraaja:**Niko Kovač** |

Kroatian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1998
1 Ladić |
2 Krpan |
3 Šerić |
4 Štimac |
5 Jurić |
6 Bilić |
7 Asanović |
8 Prosinečki |
9 Šuker |
10 Boban |
11 Marić |
12 Mrmić |
13 Stanić |
14 Soldo |
15 Tudor |
16 Kozniku |
17 Jarni |
18 Mamić |
19 Vlaović |
20 Šimić |
21 Jurčić |
22 Vasilj |
Valmentaja Blažević
**Breitkopf & Härtel** on maailman vanhin musiikkikustantamo, jonka perusti Bernhard Christoph Breitkopf (1695–1777) Leipzigissa vuonna 1719. Nykyisin yhtiön pääkonttori sijaitsee Wiesbadenissa ja haarakonttorit Leipzigissa ja Pariisissa. Aikaisemmin haarakonttoreita oli myös Berliinissä, Brysselissä, Lontoossa ja New Yorkissa. Breitkopf & Härtelin luettelossa on yli 1 000 säveltäjää, 8 000 teosta ja 15 000 nimekettä (nuotteja ja musiikkiaiheisia kirjoja).

Breitkopfin toiminta keskittyi aluksi kirjanpainamiseen. Myöhemmin Breitkopf hankki omistukseensa "Zum Goldenen Bären" (suom. *Kultainen karhu*) -majatalon läheltä Leipzigin Tuomas- ja Nikolainkirkkoja. Majatalon vaakunaeläin toimii edelleen yrityksen liikemerkkinä. Ensimmäisiä askelia musiikin kustantamisessa oli vuonna 1736 julkaistu "Schemellis Gesangbuch", joka sisälsi muun muassa Johann Sebastian Bachin lauluja. Bernhard Christoph Breitkopfin poika Immanuel Breitkopf (1719–1794) kehitti huomattavasti nuottipainotekniikkaa.

"Härtel" lisättiin yrityksen nimeen 1795, kun Gottfried Härtel (1763–1827) osti sen. Breitkopf & Härtel alkoi tehdä läheistä yhteistyötä säveltäjien kanssa, joihin lukeutuivat Ludwig van Beethoven, Joseph Haydn, Felix Mendelssohn, Robert Schumann, Franz Liszt, Richard Wagner ja Johannes Brahms. Yritys alkoi valmistaa pianoja vuonna 1807. Pianonvalmistus loppui vuonna 1870. 

Breitkopf & Härtel julkaisi vuonna 1862 Ludwig Ritter von Köchelin laatiman Wolfgang Amadeus Mozartin teosluettelon, Köchelin luettelon ja 1950 Wolfgang Schmiederin tekemän Bachin teosten luettelon, joka tunnetaan nimellä Bach-Werke-Verzeichnis (BWV). 

Breitkopf & Härtel tuki kansainvälistä uraansa aloittelevaa Jean Sibeliusta vuodesta 1883 alkaen ja kustansi monien Sibeliuksen teosten julkaisun. Vuonna 1998 kustantamo alkoi julkaista Sibeliuksen teosten kriittistä kokonaislaitosta nimellä Jean Sibelius Works yhteistyössä Kansalliskirjaston ja Sibelius-Seuran kanssa.

Lähteet
-------

* Kustantamon verkkosivut
* Toivo Haapanen ym. (toim.): *Musiikin tietokirja* (2. painos), s. 61. Helsinki: Otava, 1957.
Satelliittikuvassa voimakas matalapaine on lähestymässä Norjan mereltä 17. marraskuuta aikaan UTC 21.
**Eino-myrsky** oli voimakas matalapaine, joka saapui Suomen länsirannikolle Vaasan ja Kokkolan välille 17. marraskuuta 2013 aamuyöllä. Ilmatieteen laitoksen mukaan Eino-myrsky oli vielä tuolloin Suomen 2000-luvun kolmanneksi voimakkain myrsky. Matalapainemyrskyistä vain Tapani- ja Janika-myrskyt olivat olleet 2000-luvulla Eino-myrskyä voimakkaampia ennen kuin Seija-myrsky iski Suomeen joulukuussa 2013.

Eino kehittyi Norjanmerellä, ja se riehui jopa hirmumyrskyn voimalla Norjassa ennen Suomeen saapumista. Norjassa ja Ruotsissa myrskyn nimenä oli Hilde.

Seuraukset
----------

Aamuyöllä 17. marraskuuta 2013 läntisillä merialueilla saavutettiin myrskylukemia, kun 10 minuutin keskituuli oli enimmillään 25 m/s ja puuskissa jopa 31 m/s. Sisämaan puolella puuskien nopeudet ylsivät paikoitellen noin 25 m/s, mutta ne jäivät yleisesti 20 m/s. Myös Keski- ja Itä-Suomen järvialueiden sääasemilla mitattiin jopa 29 m/s puuskahuippuja. Myrsky vei sähköt yli 230 000 taloudelta, ja eniten vikoja esiintyi Elenian sähkönjakelualueella. Myrsky aiheutti paikoin ongelmia junaliikenteelle raiteille kaatuvien puiden takia. Ylivieskan ja Kokkolan välillä liikenne pysähtyi kokonaan.

Sähköongelmien lisäksi viranomaisille tuli runsaasti hätäilmoituksia teille kaatuneista puista ja irronneista katoista. Voimakkaan länsituulen takia Länsi-Suomen rannikolla, varsinkin Oulun alueella, vesi nousi jopa laitureiden päälle. Keskimääräinen aallonkorkeus oli Perämerellä ja Pohjanlahdella jopa 4,4 metriä, mutta yksittäinen aalto saattoi olla huomattavasti korkeampikin. Sähköyhtiö Elenia vertasi Eino-myrskyä jopa Tapani-myrskyn aiheuttamaan kaaokseen vuonna 2011.

Myrsky kaatoi metsää maa- ja metsätalousministeriön arvion mukaan 80 miljoonan euron arvosta.

Voimakkaimmat tuulet
--------------------

Eino-myrskyn voimakkain kymmenen minuutin keskituuli mitattiin Raahessa 27 m/s ja voimakkain puuska Kaskisilla 32,9 m/s. Ruotsissa ja Norjassa 16. marraskuuta Hilde-myrskyn tuulenpuuskat yltyivät ennen Suomeen saapumistaan jopa 56 m/s.

Lähteet
-------

1. ↑  Eino-myrsky oli yksi 2000-luvun voimakkaimmista syysmyrskyistä  18.11.2013. Ilmatieteen laitos. Viitattu 21.11.2013.
2. 1 2  Eino-myrsky vienyt sähköt jo lähes 90 000 taloudesta  17.11.2013. Ilta-Sanomat.  Arkistoitu 18.11.2013. Viitattu 17.11.2013.
3. ↑  Eino vaivaa VR:ää - junaliikenne pysähtyi kokonaan Kokkolan ja Ylivieskan välillä Ilta-Sanomat.  Arkistoitu 21.11.2013. Viitattu 17.11.2013.
4. ↑  Sähköyhtiö: "Olemme vakavassa tilanteessa"  17.11.2013. Ilta-Sanomat.  Arkistoitu 19.11.2013. Viitattu 17.11.2013.
**Korona** (ven. торговый центр «Корона», *torgovyi tsentr Korona, tavaratalo Korona*, valkoven. «Карона») on valkovenäläinen hypermarketketju. Ketjun ensimmäinen suurmyymälä tai tavaratalo avattiin Minskissä vuonna 2006. Sittemmin uusi suurmyymälä on avattu myös Brestiin, Babruiskiin ja Vitsebskiin. Minskiin on avattu toinen myymälä. Yhtiö kertoo avaavansa lähiaikoina*milloin?* myymälät myös Barysauhun, Homeliin, Hrodnaan ja Maladzetšnaan.

Korona-suurmyymälään sisältyy tyypillisesti Korona-hypermarket, kodintekniikkamyymälä (*Korona Tehno*), joitain tekstiilialan pienmyymälöitä (*Modnyi Moll*), pikaruokaravintola (*Pit Stop*) ja ravintola (*Amsterdam*) sekä mahdollisesti muita pienmyymälöitä (kuten puhelinoperaattorit, korumyymälät tai vastaavat). 

Suurmyymäläketjun takana on Valko-Venäjän toiseksi suurin tupakkatehdas, Minskiin sijoittunut *OOO Tabak-Invest*. Vuonna 2010 tupakkayhtiö toi myyntiin hypermarketketjun kanssa samannimisen Korona-savukkeen. Vuonna 1998 toimintansa aloittanut tupakkatehdas tekee yhteistyötä maailman 3. suurimman tupakkavalmistajan, japanilaisen Japan Tobacco Inc:in kanssa markkinaosuuksiensa lisäämiseksi. Vuonna 2012 japanilaisten tupakkamerkkien osuus oli jo noin 30 % Valko-Venäjän savukemarkkinoista. Tabak-Invest kilpailee erityisesti valtiollisen Hrodnan tupakkatehtaan tupakkamerkkien kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  O kompanii - O naš korona.by.  Arkistoitu 14.11.2014. Viitattu 12.6.2013. (venäjäksi)
2. ↑  Belarus’ Tabak-Invest edges up cigarette output 32.5% in Jan-Feb 2013 export.by. Viitattu 12.6.2013. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  JTI launches KS SS Camel Black&White cigarettes at Belarus’ Tabak-Invest Belarusian Universal Commodity Exchang, butb.by.  Arkistoitu 2.2.2014. Viitattu 12.6.2013. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Korona-myymäläketjun kotisivut (venäjäksi) (korona.by)
* ООО "Tabak-invest" uvelitšilo vypusk sigaret v janvare v aprele na 23,1% do 2,469 mkrd št.[vanhentunut linkki] (venäjäksi)(export.by)
* Emoyhtiö Tabak-investin perustietoja (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (spr.by)
* Emoyhtiö Tabak-investin tietoja (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (by.all.biz)
**Igor Vjazmikin** (ven. Игорь Вязьмикин) (8. tammikuuta 1966 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 30. lokakuuta 2009) oli venäläinen jääkiekkoilija. Hän pelasi NHL-urallaan Edmonton Oilersissa. Hän oli yksi venäläisen jääkiekon kuumista nimistä, mutta ei onnistunut lyömään itseään lopulta läpi.

Ura
---

Vjazmikin aloitti jalkapallon kuusivuotiaana, mutta vaihtoi 13-vuotiaana jääkiekkoon. 16-vuotiaana hän pelasi jo HK Dynamo Moskovan joukkueessa Neuvostoliiton pääsarjassa. Vuonna 1987 Edmonton Oilers varasi hänet vuoden NHL:n varaustilaisuuden viimeisenä. Vjazmikin pelasi kuusi kautta Moskovassa ennen kuin vaihtoi Himik Vorskresenskin joukkueeseen.

Kesken kauden 1991–1992 Vjazmikin teki sopimuksen Edmontonin kanssa ja lähti Voskresenskistä Pohjois-Amerikkaan Edmontonin farmiin Cape Breton Oilersiin. Tähän vaikutti välirikko valmentaja Vladimir Vasiljevin kanssa. Samalla kaudella hän pelasi myös ainoat neljä otteluaan NHL:ssä, sillä Vjazmikin mahtui huonosti Edmontonin nuoria tulvivaan kokoonpanoon. Seuraavan kauden Vjazmikin pelasi IHL-liigassa edustaen Milwaukee Admiralsia ja Phoenix Roadrunnersia, mikä jälkeen hän palasi Eurooppaan.

Vjazmikin siirtyi kaudeksi Tanskaan, tämän jälkeen kahdeksi vuodeksi Italiaan ja 1995–1997 hän pelasi Suomessa edustaen Kokkolan Hermestä ja Tampereen Ilvestä. Kaudeksi 1997–1998 hän palasi Venäjälle TsSKA Moskovaan. Seuraavan kauden hän pelasi HK Severstal Tšerepovetsissa, minkä jälkeen hän lopetti ammattilaisuransa.

Yksityiselämä
-------------

Vjazmikin kuoli 43-vuotiaana 30. lokakuuta 2009 sairastettuaan pitkään.

Tilastoja
---------

18-vuotiaitten em-kisat:

* 1983: Igor Vjazmikin (SSSR) 5 ottelua 9+3=12
* 1984: Igor Vjazmikin (SSSR) 5 ottelua 12+4=16

Fazer-liiga:

* 95-96 Hermes 40 ottelua 24+32=56 +15 141 min.

SM-Liiga:

* 96-97 Ilves 36 ottelua 8+13=21 +5 76 min.

Saavutuksia
-----------

* Paras hyökkääjä (EJC 83)
* All-Star Team (EJC 83, 84)
* Paras maalintekijä (EJC 83, 84)
* All-Star team WJC 86

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Игорь Вязьмикин умер *fhr.ru*.  Arkistoitu 7.11.2009. Viitattu 15.11.2009. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Igor Vjazmikin Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
* Igor Vjazmikin The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
**Lombardian ympäriajo 2011** oli 106. maantiepyöräilyn Lombardian ympäriajo. Se käytiin 241 kilometrin reitillä Milanosta Leccoon 15. lokakuuta 2011. Lecco oli maalipaikkana ensimmäisen kerran. Lombardian ympäriajo järjestettiin 2011 viimeisen kerran perinteisellä paikallaan lokakuun puolivälissä, vuoden 2012 kilpailu käydään syyskuun lopussa.

Oliver Zaugg voitti kilpailun karattuaan kärkiryhmästä Villa Verganon nousussa kymmenen kilometriä ennen maalia. Hän saavutti ammattilaisuransa ensimmäisen voiton. Hän ylitti maaliviivan kahdeksan sekuntia ennen viiden ajajan ryhmää. Daniel Martin sijoittui kilpailussa toiseksi ja Joaquim Rodríguez kolmanneksi.

Kilpailussa olivat mukana seuraavat 25 joukkuetta: Acqua & Sapone, Ag2r-La Mondiale, Androni Giocattoli, Astana Team, BMC Racing Team, Colnago-CSF Inox, Team Europcar, Euskaltel-Euskadi, Farnese Vini-Neri Sottoli, FDJ, Garmin-Cervélo, Geox-TMC, Team HTC-Highroad, Katjuša, Lampre-ISD, Team Leopard-Trek, Liquigas-Cannondale, Team Movistar, Omega Pharma-Lotto, Quick Step, Rabobank, Team RadioShack, Team Saxo Bank-Sungard, Team Sky, Vacansoleil-DCM.

Tulokset
--------

|  | Ajaja | Maa | Joukkue | Aika |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Oliver Zaugg |  Sveitsi | Team Leopard-Trek | 6.20.02 |
| 2 | Daniel Martin |  Irlanti | Garmin-Cervélo | + 8 |
| 3 | Joaquim Rodríguez |  Espanja | Katjuša | + 8 |
| 4 | Ivan Basso |  Italia | Liquigas-Cannondale | + 8 |
| 5 | Przemysław Niemiec |  Puola | Lampre-ISD | + 8 |
| 6 | Domenico Pozzovivo |  Italia | Colnago-CSF Inox | + 8 |
| 7 | Giovanni Visconti |  Italia | Farnese Vini-Neri Sottoli | + 16 |
| 8 | Philippe Gilbert |  Belgia | Omega Pharma-Lotto | + 16 |
| 9 | Carlos Betancur |  Kolumbia | Acqua & Sapone | + 16 |
| 10 | Riccardo Chiarini |  Italia | Androni Giocattoli | + 16 |

Lähteet
-------

1. ↑  Gilbert the man to beat as chapter closes for Tour of Lombardy *cyclingnews.com*.  Arkistoitu 17.10.2011. Viitattu 15.10.2011. (englanniksi)
2. 1 2  Zaugg solos to win in Lombardia *cyclingnews.com*.  15.10.2011.  Arkistoitu 23.5.2012. Viitattu 15.10.2011. (englanniksi)
3. ↑  Tour of Lombardy teams announced *cyclingnews.com*.  5.8.2011. Viitattu 15.10.2011. (englanniksi)
*Tämä artikkeli kertoo tiibetiläis-burmalaisesta koron kielestä. Termillä koro voidaan viitata myös nigeriläis-kongolaiseen norsunluurannikonkoron kieleen.*

**Koro** on tiibetiläis-burmalainen kieli, joka on löydetty 2008. Sillä on Itä-Kamengin alueella Intian Arunachal Pradeshissa noin 800–1 200 puhujaa. Puhujissa on vain vähän alle 20-vuotiaita. He elävät Aka (Hruso) -kansan keskuudessa, mutta kieli on vain etäisesti sukua muiden puhumalle kielelle, sillä siinä on omat sanat lukusanoille, ruumiinjäsenille ja muulle perussanastolle. Vaikka se muistuttaa tania, jota puhutaan idempänä, se näyttäisi olevan oma haaransa tiibetiläis-burmalaisissa kielissä.

Löytyminen
----------

Koron löysi kielitieteilijöiden ryhmä, johon kuuluivat David Harrison, Gregory Anderson ja Ganesh Murmu heidän dokumentoidessaan kahta hruso-kieltä (Aka ja Miji) National Geographicin "Enduring Voices" -hankkeen puitteissa. Heille oli sanottu, että se on aka-kielen murre, mutta ilmeni, että se poikkesi siitä hyvin paljon.

Lähteet
-------

1. 1 2  "Hidden" Language Found in Remote Indian Tribe, National Geographic Daily News, 5.10.2010, viitattu , 6.10.2010 (englanniksi).  
"Researchers find previously undocumented language hidden in small villages in India" (Arkistoitu – Internet Archive), Sync, 5.10.2010, viitattu 6.10.2010, (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Intiasta löytyi uusi kieli, Yle.fi
* New Scientist: New Language Identified in Remote Corner of India (englanniksi)
* Enduring Voices Project (englanniksi)
* Living Tongues Institute For Endangered Languages (englanniksi)
Mannerheimin muistolaatta Kaliszissa
Stanisław Wojciechowskin mukaan nimetty Kaliszin valtiollinen ammattikorkeakoulu
Suomen marsalkka, presidentti Carl Gustaf Mannerheimin muistolaatta paljastettiin Kaliszissa, Puolassa 7. kesäkuuta 2014. Muistolaatan paljastivat ministeri Ilkka Suominen ja rouva Riitta Suominen.

Muistolaatan yhteydessä sisääntuloaulassa on Mannerheimin tarina ja valokuvia. Laatta sijaitsee Puolan tasavallan toisen presidentin Stanisław Wojciechowskin mukaan nimetyssä Kaliszin valtiollisessa ammattikorkeakoulussa (puol. *Państwowa Wyższa Szkoła Zawodowa im. Prezydenta Stanisława Wojciechowskiego*) osoitteessa Nowy Świat 4, Kalisz. Rakennus oli Aleksandran rakuunarykmentin käytössä.

Valmistuttuaan Nikolain ratsuväkiopistosta vuonna 1889 kornetti Carl Gustav Emil Mannerheim sai 10. elokuuta 1889 komennuksen Puolan alueella olevaan Kaliszin kaupungissa olevaan 15. Aleksandran rakuunarykmenttiin. Mannerheim toimi eskadroonan nuorimpana upseerina. Joulukuussa 1890 Mannerheim sai virkasiirron Chevalier-kaartin rykmenttiin Pietariin.

Katso myös
----------

* Marsalkka Mannerheimille myönnetyt kunnianosoitukset

Lähteet
-------

1. ↑  Mannerheimin muistolaatta paljastetaann Kaliszissa Puolassa *Suomen suurlähetystö Varsova*.  06.06.2014. Viitattu 15.9.2016.
**Parade** on Princen ja The Revolutionin albumi vuodelta 1986. Se on samalla soundtrack *Under the Cherry Moon* -elokuvaan, jossa Prince näyttelee pääosaa. Albumi menestyi hyvin ja sen singlestä, *Kiss* tuli Princen kolmas Yhdysvaltain listaykkönen.

*Parade* jäi lopulta Princen ja Revolutionin viimeiseksi yhteiseksi levyksi, kun Prince hajotti yhtyeen loppuvuodesta 1986. Albumilla on runsaasti vaikutteita eurooppalaisesta musiikista ja psykedeliasta. Prince laajensi sillä sovituksiaan ottamalla ensimmäistä kertaa mukaan puhaltimia ja jousia. Levyn tunnetuimpia kappaleita ovat Kissin ohella *Anotherloverholenyohead*, *Sometimes It Snows in April* ja *Girls and Boys*. Girls and Boysissa Prince puhuu ranskaa. Levyllä vierailee soittamassa Sheila E. Eric Leeds ja jazz-muusikko Clare Fischer. 

*Parade* oli arvostelumenestys ja sai hyvää palautetta monilta musiikkilehdiltä. Tyylillisesti se ennakoi seuraavan vuoden Sign o' the Timesia, jota on monissa yhteyksissä pidetty Princen kenties parhaana albumina.  (Arkistoitu – Internet Archive)

Kappalelista
------------

Kaikki kappaleet Princen kirjoittamia, ellei toisin mainita

|  |
| --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |
| 1. | "Christopher Tracy's Parade" | J. Nelson/Prince | 2.11 |
| 2. | "New Position" |  | 2.20 |
| 3. | "I Wonder U" |  | 1.39 |
| 4. | "Under the Cherry Moon" | J. Nelson /Prince | 2.57 |
| 5. | "Girls & Boys" |  | 5.29 |
| 6. | "Life Can Be So Nice" |  | 3.13 |
| 7. | "Venus de Milo" |  | 1.55 |
| 8. | "Mountains" |  | 3.57 |
| 9. | "Do U Lie?" |  | 2.44 |
| 10. | "Kiss" |  | 3.37 |
| 11. | "Anotherloverholenyohead" |  | 4.00 |
| 12. | "Sometimes It Snows in April" | W. Melvoin/L. Coleman/Prince | 6.48 |

Lähteet
-------

1. ↑  Christopher Tracy's Parade *amazon.com*. Viitattu 24.4.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Parade Discogsissa.  (englanniksi)
**Manne Aatto Samuel Jokela**, vuoteen 1916 **Kestikievari** (30. elokuuta 1916 Laihia – 14. lokakuuta 1990 Laihia) oli suomalainen maanviljelijä ja virkamies, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Jokelan vanhemmat olivat maanviljelijä Jaakko Jokela ja Liisa Kari ja puoliso vuodesta 1944 Anja Kyllikki Tulisaari, aiemmin Roth. Jokela tuli ylioppilaaksi Ilmajoen keskikoulusta ja lukiosta 1934 ja valmistui Helsingin yliopistosta agronomiksi 1944 ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1945. Hän oli Suomen Turkiseläinten Kasvattajain Liiton konsulentti 1945–1948, Vaasan piirin vt. asutustarkastaja 1949–1951, Seinäjoen piirin vt. asutustarkastaja 1951 ja asutustarkastaja 1952–1963, Seinäjoen läntisen piirin asutustarkastaja 1963–1965, Seinäjoen asutuspiirin asutustoimiston piiripäällikkö 1965–1971 ja Seinäjoen maatalouspiirin maataloustoimiston piiripäällikkö1971–1979.

Jokela oli myös maanviljelijä Jokelan tilalla Laihialla 1946–1979. Hän oli Laihian kunnanvaltuuston jäsen 1965–1968 ja 1970–1972 ja kunnanhallituksen varajäsen 1954–1958 ja vuodesta 1965. Jokelalla oli lisäksi useita muita luottamustehtäviä, kuten Itikassa edustajiston jäsenyys vuodesta 1954 ja hallintoneuvoston jäsennyys vuodesta 1963. Itikan hallintoneuvoston varapuheenjohtaja hän oli 1965–1974 ja johtokunnan varapuheenjohtaja 1975–1984. Jokela sai maanviljelysneuvoksen arvonimen 1979. Laihian Urheilijoita aikanaan edustanut Jokela oli kymmenottelija, joka muun muassa osallistui Kalevan kisoihin ja voitti kymmenottelussa akateemisen mestaruuden.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hemminki, Tiina: Maanviljelysneuvos Manne Jokela (1916–1990). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 20.5.2010. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 31.1.2023.
2. ↑  Kuolleita.  *Maaseudun Tulevaisuus*, 18.10.1990, nro 121, s. 7. Kansalliskirjasto. Viitattu 31.1.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Tiina Hemminki: Manne Jokela *Biografiasampo*.
**Mannerheimin sotataito** on Mikko Karjalaisen ja Toni Monosen kirja, joka käsittelee Carl Gustaf Mannerheimin taitoa käydä sotaa. Kirjan on kustantanut Otava, ja se on julkaistu 2022.

Kirjoittajista Karjalainen on Maanpuolustuskorkeakoulun sotahistorian apulaisprofessori, Mononen kapteeni ja sotahistorian tohtoriopiskelija. Teos on ensimmäinen yleisesitys Mannerheimin sotataidoista. Karjalaisen mukaan teoksessa näytetään Mannerheimin heikkoudet ja vahvuudet ja häntä verrataan muihin Venäjän vallan ajan sotilasjohtajiin. Karjalainen tiivistää sotataidon: "Se on sitä, millä keinoin sodankäynnissä onnistuu saavuttamaan asetetut tavoitteet."

Mannerheimin ura jakautuu sotataidollisesti kahteen jaksoon: Ensimmäisessä jaksossa, 1881–1917, hän oli Venäjän armeijan palveluksessa, ja hän oli taktisen tason johtaja. Toisessa vaiheessa hän oli Suomen armeijan ylipäällikkö ja hänestä tuli strategisen tason johtaja. Sotataidon opiskelu jäi vähiin, sillä Mannerheim ehti olla neljä vuotta Haminan kadettikoulussa ennen kuin sai potkut. Sen jälkeen hän opiskeli kaksi vuotta Nikolain ratsuväkiopistossa, jossa koulutettiin nuoria ratsuväen upseereita. Opisto oli aikaansa nähden ajantasainen, sanoo Karjalainen haastattelussa. Mannerheim ei päässyt yleisesikunta-akatemiaan, ja Karjalaisen mukaan se muovasi Mannerheimin sotilasuraa. Sillä oli vaikutusta siihen, kuinka hän johti ylipäällikkönä Suomessa käymiään sotia, ja häneltä jäi puuttumaan kokemus esikuntatyöskentelystä. Hän kuitenkin kehitti sotataitoaan käymissään sodissa. Mannerheimin heikkous oli Karjalaisen mukaan ratsuväen perinteen vaikutus hänen näkemyksiinsä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Huhtanen, Jarmo: Mannerheim johti Suomen armeijaa ilman esikuntakoulutusta.  *Helsingin Sanomat*, 6.10.2022. Artikkelin verkkoversio.