**Unto Väinö Jutila** (5. joulukuuta 1944 Kalajoki – 5. maaliskuuta 1992 Toholampi) oli suomalainen harmonikkataiteilija ja säveltäjä.

Tausta
------

Unto Jutila syntyi Kalajoella, sahanasettaja Väinö Jutilan ja Anni o.s. Tiinasen perheeseen. Lapsuusaika kului Kalajoen Plassilla. Vaikka suvussa ei aiemmin ollut muusikoita, Väinö-isä oli kulttuurin ja musiikin ystävä, joka hankki pojalleen harmonikan. Jo 11-vuotiaana poika pääsi soittamaan Kalajoen teatteritalon tansseissa taukoja.

Avioiduttuaan 2. heinäkuuta 1977 filosofian kandidaatti Sinikka o.s. Alasen (s. 1946 Karkku) kanssa, Jutilat muuttivat Toholammille.

Koulutus
--------

Vaikka Jutila oli soittajana pääosin itseoppinut, hän opiskeli musiikin teoriaa Pauli Kilpiön johdolla, sekä harmonikansoittoa ja esiintymistaitoa Leander Norrbackin ja Veikko Ahvenaisen johdolla.

Muusikko, säveltäjä, pedagogi, vaikuttaja
-----------------------------------------

Jutila toimi noin 10 vuoden ajan tanssimuusikkona 1960-luvulla, kiertäen maata oman yhtyeensä kanssa.

Ensimmäinen sävellys, "Iloinen meripoika", syntyi 1959, jonka jälkeen hän sävelsi noin 200 teosta, kattaen erilaisia tyylilajeja viihdemusiikkia ja taidemusiikkia. Sävellyksistä tunnetuimpia ovat Rapsodia harmonikalle, Konsertto F-duuri ja Kuvia lapsille -sarja. Hänen viimeiseksi sävellyksekseen jäi Hyväntuulen jenkka, 1990. Hänen sävellyksiään ovat levyttäneet muun muassa Pekka Himanka (esimerkiksi *Kalajoki-valssi*) ja useat harmonikansoittajat, kuten Matti Rantanen (*Kuvia lapsille* -sarja).

Jutila toimi harmonikansoiton opettajana Raahen musiikkikoulussa 1975–1980 ja Keski-Pohjanmaan musiikkiopistossa 1978–1987, minkä lisäksi hänellä oli lukuisia yksityisoppilaita.

Hän osallistui erilaisiin harmonikkamusiikin tapahtumiin esiintyvänä taiteilijana ja opettajana, sekä toimi Kalajoen "Särkät soi" (1974–1985) ja Toholammin harmonikkaviikot (1986–1992) -tapahtumien taiteellisena johtajana. Ulkomailla Jutila konsertoi Ruotsissa, Yhdysvalloissa, Kanadassa, Neuvostoliitossa, Baltian maissa sekä Italiassa. Hän oli muuntautumiskykyinen taiteilija, joka esitti niin klassista harmonikkamusiikkia, tanssimusiikkia, ranskalaista musette-musiikkia kuin jazziakin.

Jutilan kansainväliset kontaktit alalla olivat laajat, ja muun muassa ranskalainen musette-harmonikan taitaja Maurice Vittenet oli hänen hyvä ystävänsä. Elämän loppuvuosia varjosti vaikea sairaus, joka ei kuitenkaan estänyt sävellystyötä eikä esiintymisiä. Hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke vuonna 1987.

Levytykset
----------

Unto Jutila levytti kuusi omaa pitkäsoittoa, sekä esiintyi kokoomalevyillä. Jutilan levytyksiä ovat muun muassa:.

* Hilpeä hanuri, 1977 (Blue master)
* Hanuri ja hattu, 1979 (Anuco)
* Ranskalainen visiitti, 1983 (Vip)
* Kuutamoserenadi, 1988 (omakust.)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Antero Sorasto: Henkilögalleria: Unto Jutila *Julk. aiemmin teoksessa Keskipohjalaisia elämäkertoja, 1995*.  2007. Kokkola:  KirjastoVirma.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 26. syyskuuta 2007.
2. ↑  Olli-Pekka Puranen/YLE: Composer Jutila Unto Väinö *Database of the Finnish Institute of Recorded Sound 1901–1999*. YLE. Viitattu 26. syyskuuta 2007. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Olli-Pekka Puranen/YLE: Performer Jutila Unto *Database of the Finnish Institute of Recorded Sound 1901–1999*. YLE. Viitattu 26. syyskuuta 2007. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Unto Jutilan esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
* Unto Jutilan sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |