recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Georg Pimenoff** (15. huhtikuuta 1895 Tervakoski – 8. toukokuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen kielenkääntäjä, joka tunnetaan vuonna 1942 julkaistun ensimmäisen suomenkielisen Koraanin kääntäjänä.

Elämä
-----

Tervakoskella syntyneen Pimenoffin isä oli kotoisin Vienan Karjalasta. Vuonna 1904 hän aloitti opinnot Helsingin venäjänkielisessä Aleksanterin kimnaasissa ja toimi myöhemmin opiskeluaikoinaan myös kotiopettajana. Vuonna 1913 Pimenoff valmistui Pietarin valtionyliopiston lakitieteellisestä tiedekunnasta, jonka jälkeen hän työskenteli kääntäjänä ja kieltenopettajana. Pimenoff hallitsi suomen ja venäjän lisäksi myös ruotsin, englannin, saksan ja ranskan kielet sekä myös jonkin verran tanskaa, italiaa, latinaa ja esperantoa. Vuodesta 1927 lähtien Pimenoff toimi Britannian ja ulkomaiden raamattuseuran (British and Foreign Bible Society) Suomen-osaston johtajana sekä myöhemmin vielä Suomen Pipliaseuran toiminnanjohtajana. Vaikka hän oli itse ortodoksi, oli Pimenoff kiinnostunut myös itämaista uskonnoista, joogasta ja teosofiasta sekä muun muassa Freudin ja Jungin ajatuksista.

Jatkosodan aikana Pimenoff toimitti Raamattuja Suomessa olleille neuvostoliittolaisille sotavangeille ja järkyttyi vankileirien huonoista olosuhteista. Hän laati asian vuoksi kirjelmän Kansainväliselle Punaiselle Ristille, jota viranomaiset kuitenkin pitivät valtion turvallisuuden vaarantamisena. Vuonna 1942 Pimenoff tuomittiin kolmen vuoden vankeusrangaistukseen, josta hän vapautui hieman ennen sodan päättymistä kesällä 1944.

Koraanin käännös
----------------

Pimenoffin suomentama Koraani ilmestyi vuonna 1942 turkkilaissyntyisen tamperelaisen kauppiaan Zinetullah Ahsen Bören kustantamana. Ajatuksen teoksen kääntämisestä esitti ensimmäisenä liikemies Rafael Haarla jo vuonna 1931. Ahsen Böre valitsi kääntäjäksi ystävänsä Pimenoffin, joka oli aikaisemmin suomentanut myös hänen kustantamansa englantilaisen lordi Headleyn kirjan *Heräämiseni islamiin*. Pimenoff aloitti työn lopulta vuonna 1936, mutta arabiaa taitamattomana hän joutui tekemään käännöksen Koraanin englanninkielisestä laitoksesta. Koska Pimenoff oli kristitty, ei Ahsen Böre uskaltanut lisätä teokseen hänen nimeään, vaan se julkaistiin anonyymin suomentajan käännöksenä.

Perhe
-----

Georg Pimenoffin tytär on kirjailija Veronica Pimenoff.

Lähteet
-------

1. ↑  Georg Pimenoffin kuolinilmoitus (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 11.5.1955, HS Aikakone. Viitattu 24.3.2018.
2. 1 2 3  Suikkanen, Mikko: *Yksityinen Susi - Zinetullah Ahsen Bören (1886-1945) eletty ja koettu elämä*, s. 108–109, 149. Pro gradu -tutkielma, Tampereen yliopisto, 2012. Teoksen verkkoversio
3. ↑  Pimenoff Veronica Latvavesiltä – pohjoiskarjalaisia kirjailijoita.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 2.9.2015.
**Jalkapallon alle 20-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut 2016** järjestettiin Papua-Uusi-Guineassa 13. marraskuuta – 3. joulukuuta 2016. Kyseessä oli järjestyksessään kahdeksas jalkapallon alle 20-vuotiaiden naisten MM-lopputurnaus.

MM-kisojen isäntäkaupunkina toimi Port Moresby, jossa pelattiin neljällä stadionilla: Sir John Guise Stadium, Bava Park, PNG Football Stadium ja National Football Stadium. Turnauksessa pelasi 16 joukkuetta, joista neljä tuli Euroopasta, kolme Aasiasta, kolme Pohjois- ja Keski-Amerikasta, kaksi Etelä-Amerikasta, kaksi Afrikasta ja kaksi Oseaniasta.

Mestaruuden voitti Pohjois-Korea, joka voitti loppuottelussa Ranskan 3–1. Pronssiottelussa Japani voitti Yhdysvallat 1–0. Puolivälierissä jatkosta putosivat Espanja, Saksa, Brasilia ja Meksiko. Järjestäjämaana mukaan päässyt Papua-Uusi-Guinea hävisi kaikki kolme alkulohko-otteluaan maalierolla 1–22. Turnauksen parhaat maalintekijät olivat viisi maalia tehneet Japanin Mami Ueno, Brasilian Gabi Nunes ja Ruotsin Stina Blackstenius. Turnauksen parhaaksi pelaajaksi valittiin Japanin Hina Sugita.

Lähteet
-------

* MM-lopputurnauksen arkistosivut (FIFA) (Arkistoitu – Internet Archive)
**Charbel Ruhana** (arab. شربل روحانا‎‎; s. 1965 Amsheet) on libanonilainen udinsoittaja, laulaja ja säveltäjä.

Ruhana opiskeli Kaslikin Pyhän Hengen yliopistossa ja sai uddiplominsa vuonna 1986 sekä taiteiden maisterin arvonsa musiikkitieteessä vuonna 1987. Hän kehitti udinsoiton uuden metodiopin, jonka julkaisivat ja omaksuivat Libanonin kansallinen konservatorio ja Kaslikin Pyhän Hengen yliopiston musiikkitiedekunta, jossa Ruhana aloitti udopetuksen vuonna 1986. Oppimateriaali julkaistiin kahdeksassa osassa, ja vuonna 2016 Pyhän Rafqan musiikki-instituutti julkaisi siitä uuden edition nimellä *Maqam al oud*. Tapahtumissa esiintymisen Ruhana aloitti vuonna 1984. Hän on saanut useita kansallisia palkintoja ja sai Japanin Hirayama-kilpailussa ensipalkinnon parhaasta sävellyksestä (*Hymn of Peace*). Vuonna 2000 hän sai Murex d'Or -palkinnon vuoden muusikkona ja vuonna 2007 BBC Radio 3:n maailmanmusiikkipalkinnon sovittamastaan sekä johtamastaan *Al Muwashahat* -albumista. Hänet valittiin esiintyjäksi Babel Med Music -festivaalille vuonna 2011 Ruhana on säveltänyt musikaaleja Caracallan tanssiteatterin näytöksiin ja musiikin George Khabbazin näytelmään *Rafqa* (2014). Hän on esiintynyt kotimaansa lisäksi muun muassa Ranskassa, Marokossa, Japanissa, Kiinassa ja Arabiemiraateissa. Vuonna 2018 hän esitti Bybloksen kansainvälisellä festivaalilla tribuuttinsa Sayed Darwishille.

Ruhana perusti Beirut Oriental Ensemblen vuonna 2007. Hän on painottanut arabimusiikin tyylejä, mutta käyttänyt udia myös kansainvälisemmässä ohjelmistossa. Hänen yhteistyökumppaneidensa joukossa ovat olleet Marcel Khalife, Fairuz, Majida El Roumi, Julia Boutros, Kiya Tabassian, Simon Chahine, Zakir Hussain, Hariprasad Chaurasia, Larry Coryell ja Nasir Shamma. Ruhana on tehnyt yhteistyötä myös sinfoniaorkestereiden kanssa. Vuonna 2013 hän esiintyi Libanonin filharmonisen orkesterin ja Banatul-valtionfilharmonikkojen kanssa. Hän on soittanut Marcel Khalifen luuttukonserton Aradin filharmonikkojen kanssa ja levyttänyt Abdalla el-Masrin udkonserton Valeri Poljanskin johtaman Moskovan sinfoniaorkesterin kanssa. Qatarin filharmonisen orkesterin kanssa Ruhana on esiintynyt Thomas Kalbin johdolla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Charbel Rouhana Constantinople
2. 1 2 3 4 5 6  Alumni: Wall of Fame: Charbel Rouhana Holy Spirit University of Kaslik


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**II/JR 39** eli Jalkaväkirykmentti 39:n toinen pataljoona perustettiin YH:n julistamisen (14.10.1939) jälkeen Kuopiossa.

Varustaminen
------------

II/JR 39 pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaan, mutta puolustusvoimien kalustopulasta johtuen määrävahvuuksia ei materiaalin osalta saavutettu.

Yksiköt
-------

* Komentaja + esikunta
* Esikuntakomppania
* 4.(K)/JR 39 eli JR 39:n neljäs komppania
* 5./JR 39
* 6./JR 39
* 2.KKK/JR 39

Komentaja(t)
------------

* Kapteeni Mauno Palmunen 20. joulukuuta 1939 asti
* Kapteeni Matti Helle

Keskittäminen
-------------

II/JR 39 keskitettiin muun rykmentin ohessa Laatokan Karjalaan Leppäsyrjän alueelle 18.-20.10.1939 välisenä aikana.

Talvisodan taisteluista
-----------------------

IV Armeijakunnan taistelualueelle tyypilliseen tapaan pataljoona kuului talvisodan aikana erilaisiin tilapäisorganisaatioihin.

### Joulukuu 1939

15.12.1939 II/JR 39 liitettiin osaksi Taisteluosasto Neitoa, joka taas oli osa Ryhmä Jousimiestä. Iltayöstä taisteluosasto aloitti etenemisensä kohti hyökkäystavoitettaan Mitroa.

16.12.1939 pataljoona hyökkäsi suunnistusvirheen seurauksena alkuperäistä tavoitettaan pohjoisempana kohti Ruhtinaanmäkeä. Vihollisen voimakas torjunta pysäytti kuitenkin hyökkäyksen ja pataljoona vetäytyi muun taisteluosaston mukana Katitsanlammen alueelle.

Rauha 13. maaliskuuta 1940
--------------------------

Suomen ja Neuvostoliiton välisen talvisodan taistelut taukosivat 12. maaliskuuta tehdyn Moskovan rauhan perusteella seuraavana päivänä 13. maaliskuuta klo 11. 

Pataljoona vetäytyi koko muun IV Armeijakunnan mukana uudelle valtakunnanrajalle tehdyn rauhansopimuksen mukaisesti 15. maaliskuuta klo 10 ja 25. maaliskuuta klo 20 välisenä aikana. Rauhansopimuksessa vetäytymismatkaksi oli määritelty vähintään 7 kilometriä vuorokaudessa. 

Joukkojen kotiuttamista ei aloitettu vielä tämänkään jälkeen vaan asteittain siten, että ensin lomautettiin mm. maatalousväestöä lähestyvien kevättöiden vuoksi. Aluksi ei myöskään puhuttu kotiuttamisesta vaan lomauttamisesta, jotta miesten nopea uudelleen kutsuminen palvelukseen olisi ollut mahdollista. Lomauttamiset alkoivat vanhimmista ikäluokista 15. huhtikuuta ja päättyivät pääosin kesäkuun puoleenväliin mennessä.

Katso myös
----------

* III/JR 39 (talvisota)

Lähteet
-------

* Sotatieteen laitos: *Talvisodan historia 4: Sodasta rauhaan, puolustushaarat ja eräät erityisalat*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1991. ISBN 951-0-17565-X.

### Viitteet

1. ↑  Sotatieteen laitos: "Talvisodan historia" osa 4 s.424
2. ↑  Sotatieteen laitos: "Talvisodan historia" osa 4 s.419
3. ↑  Sotatieteen laitos: "Talvisodan historia" osa 4 s.30
4. ↑  Sotatieteen laitos: "Talvisodan historia" osa 4 s.33
5. ↑  Sotatieteen laitos: "Talvisodan historia" osa 4 ss.392-393
Åbo Akademin kirjaston päärakennus.
**Åbo Akademin kirjasto** (ruots. *Åbo Akademis bibliotek*) on Turussa ja Vaasassa sijaitseva julkinen tieteellinen kirjasto, joka palvelee ensisijaisesti Åbo Akademin sekä ammattikorkeakoulu Novian opiskelijoita, opettajia, tutkijoita ja henkilökuntaa.

Kirjasto perustettiin vuonna 1919 ja on ollut siitä alkaen myös vapaakappalekirjasto. Kirjasto koostuu pääkirjastosta (Kirjatorni) ja kolmesta kampuskirjastosta, jotka ovat ASA-kirjasto ja Humanistinen kirjasto (Arken) Turussa sekä Academill-kirjasto Vaasassa.

Åbo Akademin tietokanta on nimeltään Alma, ja se on saanut nimensä yleisen historian professori Alma Söderhjelmin mukaan.

Åbo Akademin kirjastolla on erityisen asema ruotsinkielisen ja suomenruotsalaisen kulttuurin kehittäjänä ja varjelijana.

Historia
--------

Åbo Akademi perustettiin vuonna 1918, ja pian laitosten tilat eivät enää riittäneet kasvaville kirjakokoelmille. Åbo Akademin kirjasto aloitti toimintansa vuonna 1919 päärakennuksen alakerrassa.

Vuonna 1934 Gertrud ja Gösta Branders lahjoittivat kirjastolle varat uuteen kirjastorakennukseen. Arkkitehdiksi valittiin Erik Bryggman, ja funkisklassikkoihin kuuluva Kirjatorni valmistui vuonna 1935. Tilojen arvioitiin riittävän kokoelmille vain noin kuudeksi vuodeksi. Lisärahoitus Branderseilta saatiin jo varhaisessa vaiheessa, mutta sotavuodet viivästyttivät lisärakentamista, ja vasta vuonna 1955 päästiin suunnittelemaan lisärakennusta. Bryggman esitti oman ehdotuksensa laajennuksesta, mutta hänen sairastuttuaan suunnitteluvastuu siirtyi arkkitehti Woldemar Baeckmanille.

Ylikirjastonhoitajat
--------------------

* Allan Törnudd, 1919–1927
* Eric Holmberg, 1927–1952
* Carl-Rudolf Gardberg, 1953–1966
* Olof Mustelin, 1966–1980
* Torbjörn Söderholm, 1981–1994
* Siv Storå, 1995–1998
* Tore Ahlbäck, 1998–2009
* Pia Södergård, 2009–2021
* Yrsa Neuman, 2021–

Lähteet
-------

1. 1 2  Åbo Akademin kirjasto: Tietoja meistä Åbo Akademi. Viitattu 4.7.2015.
2. 1 2 3  Åbo Akademin kirjasto *abo.fi*. Viitattu 28.10.2014.
3. 1 2 3  Åbo Akademin kirjasto: Historia ja arkkitehtuuri Åbo Akademi. Viitattu 4.7.2015. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Yrsa Neuman valittu uudeksi Åbo Akademin kirjaston ylikirjastonhoitajaksi *Åbo Akademi*.  24.8.2021. Viitattu 21.10.2021.
**Ilmo Severi Paananen** (23. joulukuuta 1927 Sortavala – 10. lokakuuta 2014 Lahti) oli suomalainen hallintohenkilö ja poliitikko. Hän valmistui ylioppilaaksi Pieksämäen yhteiskoulusta 1946 ja valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1950.

Työura
------

Ilmo Paananen toimi Suomen Kirkon Sisälähetysseuran talousjohtajan apulaisena 1949–1953, Kehitysvammaliiton (ent. Vajaamielishuollon Keskusliiton) toiminnanjohtajana o.t.o. 1951–1962, Vaalijalan kehitysvammalaitoksen johtajana 1954–1971, Mikkelin lääninhallituksen sosiaali- ja terveysosaston osastopäällikkönä 1971–1974 ja Oulun kaupunginjohtajana 1974–1990.

Paananen oli Mikkelin vaalipiirin kansanedustaja vuosina 1966–1972, eduskunnan talousvaliokunnan puheenjohtaja 1970–1972, tasavallan presidentin valitsijamies 1968 ja työvoimaministeri Liinamaan virkamieshallituksessa 1975.

Kunnallispolitiikassa Paananen oli mukana Pieksämäellä toimien kunnallisvaltuuston jäsenenä 1957–1967 ja puheenjohtajana 1961. Hän oli Pieksämäen aluesairaalan kl:n liittohallituksen puheenjohtaja 1965–1969, Pieksämäen kaupunginvaltuuston puheenjohtaja 1969–1971, Maalaiskuntien liiton liittovaltuuston jäsen 1965–1967 ja Suomen kaupunkiliiton hallituksen jäsen 1976–1989.

Paananen oli Kirkkohallituksen luottamustoiminen kirkkoneuvos 1970–1974. Muita luottamustoimia hänellä oli muun muassa Kehitysvammaliitossa, Kansaneläkelaitoksessa, SDP:n puolueneuvostossa, Suomi–Neuvostoliitto-seurassa, Mannerheimin lastensuojeluliitossa, Kemijoki Oy:n hallintoneuvostossa ja Valtion investointirahastossa.

Paananen sai kaupunkineuvoksen arvonimen vuonna 1989. Samana vuonna hänet vihittiin tekniikan kunniatohtoriksi Oulun yliopistossa.

Perhe
-----

Ilmo Paanasen vanhemmat olivat talousjohtaja Viljo Paananen ja Siiri Paananen (o.s. Aarnisalo). Vuonna 1950 Paananen avioitui Aulikki Halosen (s. 1927) kanssa, ja perheeseen syntyi neljä lasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Nenonen, Kari & Rossi, Matti & Vaura, Ilkka: Oulun uudistaja käväisi ministerinä: Ilmo Paananen 1927–2014.  *Helsingin Sanomat*, 19.10.2014, s. C 34. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 19.10.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* .aspx Ilmo Paananen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Oulun vaakuna | Edeltäjä:**Arvo Heino** | **Oulun kaupunginjohtaja**1974–1990 | Seuraaja:**Risto Parjanne** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Valde Nevalainen** | **Suomen työvoimaministeri**1975 | Seuraaja:**Paavo Aitio** |

Oulun kaupunginjohtajat
Kaarlo I. Junnelius (vt.) 1930–1931 |
Heikki Karjalainen 1931–1938 |
Eino Jalmari Leino 1938–1961 |
Arvo Heino 1961–1974  

Ilmo Paananen 1974–1990 |
Risto Parjanne 1991–1999 |
Kari Nenonen 1999–2006 |
Matti Pennanen 2006–2017 |
Päivi Laajala 2017–2023 | 
Seppo Määttä 2023–



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Eduskunta
* Valtioneuvosto
* Biografiasampo

 |

 |
**Jacob Christian Schäffer** (30. toukokuuta 1718 Querfurt, Saksa – 5. tammikuuta 1790) oli saksalainen biologi. Hän tutki kasveja, sieniä, hyönteisiä ja lintuja.

Schäffer opiskeli teologiaa Martin-Luther-Universität Halle-Wittenbergissä vuosina 1736–1738. Hän tutki ensimmäisenä vesikirppuja (*Daphnia*) ja yritti ymmärtää niiden anatomisten piirteiden merkitystä.

Vuonna 1759 Schäffer julkaisi käsikirjan kasveista ja niiden käytöstä rohtoina. Vuosina 1762–1764 hän julkaisi neljä runsaasti kuvitettua kirjaa sienistä. Hän julkaisi kuvateoksia myös linnuista ja hyönteisistä, ja teki ehdotuksia niiden luokittelusta. Schäffer sai filosofian tohtorin arvon vuonna 1760. Hän keräsi oman luonnontieteellisen kokoelmansa, ja laittoi sen julkisesti näytteille. Hän oli kirjeenvaihdossa Linnén ja Réaumurin kanssa.

Sienten tai kasvien tieteellisen nimen jälkeen käytettävä määrittäjän lyhenne **Schaeff.** tarkoittaa Schäfferiä.

Toiminta tekniikan alalla
-------------------------

Luonnontiede ei ollut ainoa Schäfferia kiinnostava aihe. Hän teki kokeita sähköllä, väreillä ja optiikassa. Hän on säilynyt tunnettuna prismojen ja linssien tekijänä. Hän keksi varhaisen pesukoneen, jonka suunnitelman hän julkaisi 1767: *Die bequeme und höchstvortheilhafte Waschmaschine*. Hänen muihin keksintöihinsä sisältyi muun muassa saha ja uuni. Paperiteollisuus kiinnosti häntä myös vuodesta 1765 vuoteen 1771, minkä vaiheen havainnot ja kokeiden tulokset julkaistiin otsikolla: *Versuche und Muster, ohne alle Lumpen oder doch put einem geringen Zusatze derselben, Papier zu machen*. Siinä kuvataan erityisesti paperin valmistusta erilaisista kasveista, kuten haapa, lehtisammal ja humala, joita paperimassan valmistajat eivät ehkä olisi käyttäneet ilman Schäfferin kokeellista työtä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jacob Christian Schäffer (1718 – 1790) – a brief biography *First Nature*. Viitattu 5.10.2020. (englanniksi)
2. ↑  Jacob Christian Schäffer FRS, a versatile eighteenth-century naturalist, and his remarkable pioneering researches on microscopic crustaceans Royal Society
3. ↑  Jacob Christian Schaeffer (1718 - 1790) Mushroom, the journal for all seasons
4. ↑  Schaeffer, Jacob Christian (H.von) (1718-1790) *International Plant Names Index – IPNI*. Viitattu 11.10.2020. (englanniksi)
5. ↑  Die bequeme und höchstvortheilhafte Waschmaschine Deutsches Museum (saksaksi)
6. ↑  "The Most Interesting and Rarest Work" on Papermaking (January 30, 1765 – 1771) *History of Information*


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
	+ 2
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Jacob J. Shubert vuonna 1925.
**Jacob J. Shubert**, myös **J. J. Shubert** (1879–1963), oli yhdysvaltalainen teatterituottaja ja teatterinomistaja. Hän syntyi juutalaiseen perheeseen Liettuassa ja muutti nuorena perheensä kanssa Yhdysvaltoihin. Teatteriuransa hän aloitti Syracusessa seuraten vanhempien veljiensä Sam ja Lee Shubertin jalanjälkiä. Vuonna 1900 veljekset hankkivat ensimmäisen oman teatterinsa New Yorkista, ja 1910- ja 1920-luvuilla he rakensivat useita Broadway-teattereita, mukaan lukien Imperial Theatre ja Winter Garden Theatre. He kuuluivat 1910-luvulta lähtien Broadwayn vaikutusvaltaisimpiin nimiin.

Sam S. Shubert kuoli vuonna 1905, ja Shubert-organisaation johtoon asettui Lee. Jacob piti itseään kykyjenetsijänä, kun taas Leen painopiste oli teattereiden ostamisessa ja johtamisessa. He tuottivat yli 500 näytelmää Broadwaylla jatkaen toimintaansa koko 1930- ja 1940-luvun huolimatta liiketoimintaa huomattavasti rajoittaneesta 1930-luvun lamasta. Kun Lee Shubert kuoli vuonna 1953, Jacob siirtyi yhtiön johtoon.

Jacob Shubert kuoli vuonna 1963. Hänen poikansa John Shubert oli isänsä tavoin teatterialalla ja jatkoi isänsä liiketoimintaa tämän kuoleman jälkeen.

Lähteet
-------

* Banham, Martin (toim.): *The Cambridge Guide to Theatre*. Cambridge University Press, 2000. ISBN 0-521-43437-8. (englanniksi)
* Bergreen, Laurence: *As Thousands Cheer: The Life of Irving Berlin*. Hodder and Stoughton, 1990. ISBN 0-340-53486-9. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  McNamara, Brooks: "Shubert Brothers". Banham 2000.
2. ↑  Bergreen 1990, s. 49–50.
3. 1 2  "Shubert, Lee". Banham 2000.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Pošehonjen piiri** (ven. Пошехонский район, *Pošehonski raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Jaroslavlin alueella Venäjällä. Sen pinta-ala on 4383,1 neliökilometriä. Asukkaita on 15 800 henkeä (vuonna 2010).

Pošehonjen piiri sijaitsee Jaroslavlin alueen pohjoisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Vologdan alueeseen, idässä Pervomaiskin piiriin, etelässä Danilovin, Tutajevin ja Rybinskin piireihin sekä lännessä Rybinskin tekojärven kautta Breitovon piiriin. Pinta-alasta lähes puolet on metsää, vajaa kolmannes vettä ja reilut 15 % maatalousmaata.

Piirin hallinnollinen keskus on Pošehonjen kaupunki, josta on 151 kilometriä Jaroslavliin ja 418 kilometriä Moskovaan. Lisäksi siihen kuuluvat Belojen, Jermakovon, Kremnevon ja Pošehonjen esikaupungin (Prigorodnojen) maalaiskunnat. Kaupunkiväestön osuus on 41,2 %.

Seudun pääelinkeinoja ovat maatalous ja elintarviketeollisuus. Nähtävyyksiin kuuluu Pošehonjen historiallinen kauppakaupunki. Paikallislehtenä ilmestyy *Selskaja nov*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2010 g.  2010. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 20.12.2011. Viitattu 29.5.2011. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pošehonjen piiri**.
* Pošehonjen piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Ruukku Jeulmunin keraamisesta kulttuurista.
**Jeulmunin keraaminen kulttuuri** eli Chulmunin kulttuuri oli Koreassa myöhäispaleoliittisella kaudella ja neoliittisella kaudella noin 8000–1500 eaa. vallinnut metsästäjä-keräilijäkulttuuri. Arkeologiset tutkimukset osoittavat, että tällä aikakaudella kalastettiin, pyydettiin simpukoita ja muita merieläimiä sekä metsästettiin peuroja ja villisikoja. Tämän aikakauden esivaihe oli noin 8000–5000 eaa. varhainen vaihe noin 5000–3500 eaa. keskivaihe noin 3500–2500 eaa. ja myöhäinen vaihe noin 2500–1500 eaa. Aikakauden keskivaiheessa alettiin viljellä riisiä. Sen viljely eteni lännestä etelään. Jeulmunin keraamisella kaudella Korean niemimaan läntisen ja eteläisen alueen ihmisten ruokavalio poikkesi toisistaan paitsi siten, että lännessä riisiä alettiin viljellä aikaisemmin, myös siten, että etelässä pystyttiin hyödyntämään merenantimia ympäri vuoden. Lännessä sen sijaan metsästettiin enemmän maaeläimiä. Jeulmunin keraamisen kulttuurin aikana asutus oli keskittynyt rannikolle ja jokien varsille, missä asumukset olivat osittain vedenalaisia ja asutus oli melko pysyvää. Jeulmunin keraamista kulttuuria seurasi pronssikauden Mumunin kulttuuri.

Katso myös
----------

* Jōmon-kausi

Lähteet
-------

1. ↑  Kuyngcheol Choy: Stable isotopic analysis of human and faunal remains from Incipient Chulmun (Neolithic) shell midden site of Ando Island, Korea *Journal of arceological sience*.  2012. Academia. Viitattu 21.1.2015. (englanniksi)
2. ↑  Chulmun Archaeology Wordsmith. Viitattu 21.1.2015. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Göran Burenhult: "Chulmun ja Jomon", *Ihmisen suku, Kivikauden ihmiset*, s. 140-141. Suomentanut Jukka Jääskeläinen, Jyri Kokkonen, Raimo Salminen, Juha Valste. WSOY, 1994. ISBN 951-0-18780-1.

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
*
Näkymä 2010-luvulla tehdyn remontoinnin jälkeen rakennuksen katutason kahvilatiloista.
Talon sisäpiha.
**Riekin eli Santaholman talo** on vuonna 1900 Oulun Saaristonkadun ja Torikadun kulmaan rakennettu puutalo, jonka suunnitteli rakennusmestari Jacob William Lillqvist. Talo suunniteltiin alun perin yhdistetyksi kauppa- ja asuinrakennukseksi. Rakennus on museoviraston suojelema.

Riekin perheen omistuksessa
---------------------------

Kauppaneuvos Frans Adolf Riekki (1861–1934) osti tontin vuonna 1899 Höckertin suvulta. Tontille rakennettiin uusi talo vuonna 1900 alun perin kauppaneuvos Riekin sekatavarakaupaksi ja hänen perheensä asunnoksi. Kauppatilat olivat Saaristonkadun ja asuintilat Torikadun puolella. Kauppaan kuljettiin Torikadun ja Saaristonkadun kulmasta.

Pudasjärveltä syntyisin olleella kauppaneuvos Riekillä oli hyvät kauppasuhteet Koillismaalle. Niinpä pihapiirissä oli talli, jossa majoitettiin kaukaa tulleiden asiakkaiden hevosia. Rahdin kuljetukseen käytettiin talvisin myös poroja.

Kauppaneuvos Riekin poika oli Esko Riekki, joka toimi vuonna 1915 kotoaan käsin Oulusta jääkäriliikkeessä "alas" eli Saksaan menevien etappimiehenä ja värväysorganisaattorina. Esko Riekki kuitenkin jäi kiinni ja vietiin vangittuna Pietariin eli kalterijääkäriksi. Rakennus oli siis Esko Riekin lapsuudenkoti. Itsenäisyyden alkuvaiheessa Esko Riekki toimi Etsivän keskuspoliisin päällikkönä 1920- ja 1930-luvuilla.

Santaholman omistuksessa
------------------------

Vuonna 1935 liikemies Oskari Santaholma osti rakennuksen Riekin perikunnalta. Hän muutatti rakennuksen asuinkäyttöön. Samassa yhteydessä muutettiin rakennuksen sisäänkulkua. Muutokset tehtiin lääninarkkitehti Gustaf Strandbergin piirustusten mukaisesti vuonna 1936.

Oulun kaupungin omistuksessa
----------------------------

Vuonna 1973 rakennus siirtyi Oulun kaupungin omistukseen. Rakennus toimi nuorisotalona, ja vuoteen 2007 rakennuksessa toimi nuorisokahvila Waldana. Rakennus oli tyhjillään vuodesta 2007.

Finnkarelcon omistuksessa
-------------------------

Finnkarelco osti tarjouskilpailussa rakennuksen Oulun kaupungilta vuonna 2012 ja vuokrasi tontin 60 vuodeksi Oulun kaupungilta. Joulukuussa 2013 valmistuneen remontin jälkeen rakennuksessa toimivat kahvilaravintola ja toimistoja. Kunnostamisen yhteydessä kaavamuutos mahdollisti kellari- ja ullakkokerroksen käyttöönoton. Kellarikerrokseen tuli remontin seurauksena ravintolatiloja samoin kuin katutason kerrokseen. Ullakkotiloista tuli toimistotiloja.

Lähteet
-------

* Lackman, Matti: *Esko Riekki – jääkärivärväri, Etsivän Keskuspoliisin päällikkö, SS-pataljoonan luoja*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Hki, 2007. ISBN 978-951-746-817-6.

### Viitteet

1. ↑  Sankala, Kari: Riekin taloon kult­tuu­ri­kah­vi­la  30.11.2011. Kaleva. Viitattu 10.5.2010.
2. ↑  Riekin talo Finnkarelco. Viitattu 22.3.2016.
3. ↑  Riekin talo heräsi henkiin  30.12.2013. Finnkarelco. Viitattu 22.3.2016.
Ethel Smyth
**Ethel Mary Smyth** (22. huhtikuuta 1858 Lontoo – 9. toukokuuta 1944 Woking, Surrey) oli brittiläinen säveltäjä ja feministi. Hän oli tyyliltään monipuolinen, joten sävellykset vaihtelevat perinteisistä kokeileviin.

Smyth lähti vuonna 1877 Saksaan ja opiskeli Leipzigin konservatoriossa. Hän sai lisäksi yksityisopetusta Heinrich von Herzogenbergiltä ja Johannes Brahmsilta. Muita merkittäviä säveltäjiä, jotka Smyth tapasi, olivat muiden muassa Antonín Dvořák, Pjotr Tšaikovski, Edvard Grieg ja Clara Schumann. Hän sai ensimmäisen kerran merkittävää huomiota säveltämällään D-duurimessulla (1893).

Smythin keskeistä tuotantoa edustavat hänen oopperansa. Niistä toinen, *Der Wald*, kantaesitettiin Berliinissä vuonna 1902. Se esitettiin lisäksi Metropolitan-oopperassa ensimmäisenä siellä tuotettuna naisen säveltämänä oopperana. Tunnettu on myös ooppera *The Wreckers* (1906). Kuuden oopperan ohella Smythin tuotannossa on runsaasti orkesterille laadittuja teoksia. Smyth sävelsi naisten äänioikeutta ajaneiden kunniaksi teoksen *The March of the Women*. Hän joutui jopa vangituksi aktivisminsa johdosta. Smythin D-duurimessun innoittamana George Bernard Shaw totesi luopuneensa vanhasta uskomuksesta, että nainen ei voisi tehdä "miehen työtä" taiteissa ja muilla elämänaloilla. Smyth kirjoitti moniosaisen omaelämäkertateoksen *Impressions That Remained* (1919–1940).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Dame Ethel Smyth Britannica
2. 1 2 3 4  Composer Profile: Ethel Smyth British Music Collection

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Säätiö osti Vartiovuoren tähtitornin vuonna 2008. Entisessä observatoriossa on säätiön toimisto.
**Stiftelsen för Åbo Akademi sr** (**SÅA**, suom. *Åbo Akademin säätiö sr*) on suomalainen säätiö, joka perustettiin 18. kesäkuuta 1917 tavoitteenaan perustaa ja ylläpitää ruotsinkielistä yliopistoa Turussa. Säätiön hallituksen puheenjohtaja on asianajaja, VTM Stefan Wallin ja valtuuskunnan puheenjohtaja kauppatieteiden maisteri Timo Ketonen.

Historia
--------

Säätiön alkupääoma oli 3,47 miljoonaa markkaa ja vuonna 1918 perustetun Åbo Akademin toiminta rahoitettiin täysin säätiön pääomatuotoilla kunnes se sai ensimmäisen valtionavustuksensa vuonna 1956. *lähde?*

Valtiolle päävastuu Åbo Akademin toiminnasta siirtyi vasta 1. elokuuta 1981 erillisellä valtion ja Stiftelsen för Åbo Akademin välisellä sopimuksella. Sopimuksen jälkeen säätiö on määritellyt päämäärikseen turvata, ylläpitää ja tukea Åbo Akademin toimintaa sekä suomenruotsalaista kulttuurielämää ja tieteellistä tutkimusta. *lähde?*

Toiminta
--------

Säätiö ylläpitää muun muassa Sibelius-museota, Ett Hem -museota, Casa Haartmania, Åbo Svenska Teaterin rakennusta, uskontotieteelliseen ja kulttuurihistorialliseen tutkimukseen erikoistunutta Donner-instituuttia. .

Säätiö on Veritas Eläkevakuutuksen suurin osakkeenomistaja 18,45 prosentin osuudella Säätiö omistaa myös 10 prosenttia Life on a Leaf Oy Ab yhtiöstä. Life on a Leaf ry on yhdistys, jonka tarkoituksena on harjoittaa ja edistää taiteen, arkkitehtuurin, akateemisen tutkimuksen ja talouden välistä yhteistyötä, tavoitteenaan mielikuvitusta ja luovuutta suosiva kaupunkiympäristö.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Omistajat  31.5.2017. Veritas Eläkevakuutus. Viitattu 22.5.2018.
4. ↑  Kulttuuria tukeva toiminta *Stiftelsen för Åbo Akademi sr*. Viitattu 2.2.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Säätiön omat kotisivut
Patsas
**Jayavarman VII** (1120/1125—1220, vallassa 1181 – noin 1220) oli Khmerien valtakunnan hallitsija. Hänen kautensa aikana kuningaskunta laajentui voimakkaasti. Hän kävi sotaa Champaa vastaan yli kaksi vuosikymmentä, ja valloitti osia sen alueista. Toisin kuin edeltäjänsä, jotka olivat pitäneet yllä hindulaista jumalkuninkaan myyttiä, Jayavarman VII oli theravadabuddhalaisuuden suojelija.

Khmer-armeija käymässä sotaan chameja vastaan, kohokuva Bayonissa.
Jayavarman VII aloitti rakennustyöt, jotka käsittävät Angkor Thomin kuninkaallisen kaupungin, jonka tunnetuin rakennus on Bayonin temppeli. Hän rakennutti myös yli 200 lepotaloa ja sairaalaa valtakuntaansa ja piti yllä pääkaupungista maakuntakeskuksiin johtanutta tieverkkoa, joka helpotti verojen keräämistä ja rakennushankkeita.

Lähteet
-------

1. ↑  Frank E. Reynolds: Jayavarman VII *britannica.com*. Viitattu 11.1.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Angkorian Period Cambodia: A Country Study. Washington: GPO for the Library of Congress, 1987. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo japanilaisesta yhtyeestä. Chariots on myös suomalainen gospel-yhtye. Muita tarkoituksia varten Chariots (täsmennyssivu)*

**Chariots** on Under Code Production -yhtiöön kuuluva japanilainen *aggressiivista taidetta* soittava yhtye.

Yhtyeen keulahahmona toimii Under Coden tuottajan, Kisakin johtaman edesmenneen Phantasmagoria -yhtyeen laulaja, Riku (ent.nimeltään Kenji), joka laulamisen ohella sanoittaa kaikki yhtyeen kappaleet. Säveltämisestä vastaavat pääasiassa pääkitaristi Akito (ex. Pashya) sekä taustakitaristi Tomo (ex. the Pumpkin Head).

Yhtye on ollut aktiivisena loppuvuodesta 2007. Lyhyestä olemassaolostaan huolimatta Chariots on saanut kasatuksi monta singleä ja kaksi minialbumia. Ensimmäisen singlensä Chariots julkaisi jo ennen vuodenvaihdetta. Tämän jälkeen yhtye käynnisti neljän kuukauden julkaisukampanjan, jonka aikana se sai julkaistuksi kolme singleä, nimeltä Yui, Ware/Ga ja Doku. Julkaisukampanjan viimeisenä kuukautena ilmestyi Son-dvd, joka sisältää kolme musiikkivideota kolmen viimeksi julkaistun singlen yhdestä kappaleesta. 

Muutamaa kuukautta myöhemmin Chariots ilmoitti jälleen uudesta kahden kappaleen singlestä nimeltä "Trigger", joka ilmestyi kahtena painoksena. Samalla yhtye ilmoitti julkaisevansa ensimmäiset minialbuminsa, Sabitsuita Juudan ja Itsetsuita Juukou. Fanien yllätykseksi basisti Yuuri ilmoitti jättävänsä yhtyeen joulukuussa pidetyn konsertin jälkeen. Samaan aikaan Chariotsun muut jäsenet ilmoittivat jäävänsä tauolle, joka ei kuitenkaan kestänyt kauan, sillä yhtye oli ilmoittanut löytäneensä uuden basistin, Lokin (ex. the Pumpkin Head). Lisäksi yhtye on julkistanut tietoa uudesta singlestään sekä ensimmäisestä
konsertti-dvd:stä, joka sisältää joulukuussa pidetyn konsertin sekä muuta materiaalia.

Diskografia
-----------

### Albumit

* Package (2010)

### Minialbumit

* Sabitsuita Juudan (2008)
* Itetsuita Juukou (2008)

### Singlet

* Jade / cold pray [TYPE A & B] (2007)
* Yui (2008)
* Ga (2008)
* Doku (2008)
* Trigger [TYPE A & B] (2008)
* Ablaze my sorrow (2009)

### DVD:t

* Chariots DVD CLIPS *Son* (25.6.2008)
* Jyusei, soko kara hajimaru. (18.2.2009)
Jazeman Jaafar vuonna 2013.
**Jazeman Firhan Jaafar** (s. 13. marraskuuta 1992 Kuala Lumpur, Malesia) on malesialainen autourheilija.

Ura
---

Jaafar aloitti uransa kuusivuotiaana karting-sarjoissa voittaen 11 kilpailua Malesiassa ja Belgiassa. Vuonna 2006 Jaafar kilpaili Aasian Formula Renault Challenge -sarjassa sijoittuen sarjan kolmanneksi. Seuraavana vuonna Jaafar voitti Aasian Formula BMW -sarjan mestaruuden pitkän prosessin kautta. Alun perin mestaruuden voittanut Jaafar hylättiin päätöskilpailusta teknisten rikkomusten seurauksena, jolloin indonesialainen Zahir Ali julistettiin mestariksi. Team Meritus teki tapauksesta protestin, joka hyväksyttiin ja Jaafar sai mestaruutensa takaisin.

Vuosina 2008–2009 Jaafar kilpaili Euroopan Formula BMW -sarjassa vaihtelevalla menestyksellä. Vuosina 2010–2012 Jaafar kilpaili Britannian Formula 3 -sarjassa sijoittuen sarjan toiseksi vuonna 2012. Vuonna 2013 Jaafar kilpaili Formula Renault 3.5 -sarjassa. Hän ajoi Monacon kilpailussa kolmanneksi. Hän saavutti 24 pistettä sijoittuen sarjan 17:ksi. Samana vuonna hän ajoi kolme kilpailua Britannian F3-sarjassa voittaen niistä kaksi kilpailua. Vuonna 2014 Jaafar jatkoi FR 3.5 -sarjassa saavuttaen kaksi palkintosijaa Monacosta ja Belgiasta sijoittuen sarjan yhkdeksänneksi. Vuonna 2015 Jaafar kilpailee kolmannen kauden FR 3.5 -sarjassa. Hän otti ensimmäisen voittonsa Monacon kilpailusta ja keräsi sen lisäksi kaksi palkintokorokesijaa sijoittuen sarjan kahdeksanneksi.

F1-ura
------

Vuonna 2013 Jaafar testasi Mercedeksen F1-autoa Silverstonessa, jossa hän ajoi vuoden 2011 autolla. Lisäksi hän on ajanut tallin autolla Kuala Lumpurin kaduilla ja kuvauspäivänä kesäkuussa.

Lähteet
-------

1. ↑  Teik Huat, Lim: Jazeman shocker: Racer disqualified, loses title *The Star*.  5.11.2007. Star Publications (M) Bhd.  (englanniksi)
2. ↑  Congratulations! Jazeman Jaafar, 2007 Formula BMW Asia Champion *PaddockTalk.com*.  31.1.2008.  Arkistoitu 19.7.2011.  (englanniksi)
3. ↑  Freeman, Glenn: Jazeman Jaafar moves to Formula Renault 3.5 with Carlin  7.1.2013. Autosport.com.  (englanniksi)
4. ↑  Mercedes testasi nuorta kuljettajaa Silverstonessa (Arkistoitu – Internet Archive)
Ethel Barrymore vuonna 1901.
**Ethel Barrymore** (oik. **Ethel Mae Blythe** 15. elokuuta 1879 Philadelphia, Pennsylvania Yhdysvallat – 18. kesäkuuta 1959 Hollywood, Kalifornia) oli Oscar-palkittu yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän kuului tunnettuun Barrymoren sukuun, ja näyttelijät John Barrymore ja Lionel Barrymore olivat hänen veljiään.

Ethel Barrymore tuli kuuluisaksi etenkin teatterinäyttelijänä. Hänen Broadway-debyyttinsä tapahtui vuonna 1901. Hänen ensimmäinen elokuvansa sai ensi-iltansa vuonna 1914. Hän sai parhaan naissivuosa-Oscarin elokuvasta *Yksinäinen sydän* (*None but the Lonely Heart*, 1944).

Ethel Barrymore meni naimisiin Russell Griswold Coltin kanssa vuonna 1909, ja pari erosi vuonna 1923. Heillä oli kolme yhteistä lasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Ethel Barrymore Encyclopedia Britannica. Viitattu 6.4.2013.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ethel Barrymore**.
* Ethel Barrymore Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Ethel Barrymore NNDB:ssä

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Lembat** ovat etninen ryhmä eteläisessä Afrikassa. Heitä on etupäässä Zimbabwessa ja Etelä-Afrikan tasavallan pohjoisosissa yhteensä 50 000–80 000, jakaantuneena 12 klaaniin. Suuri osa lemboista on uskonnoltaan kristittyjä, osa muslimeja, ja osa määrittelee itsensä uskonnoltaan lemboiksi. He puhuvat bantukieliä.

Lembojen suullinen kansanperinne kertoo heidän kansansa syntyneen 2500 vuotta sitten alueelle laivalla Sanaasta tulleista juutalaismiehistä. Lembat noudattavatkin monia juutalaisuuteen viittaavia tapoja, kuten sianlihansyöntikielto, poikien ympärileikkaus, kipan käyttö, rituaaliteurastus ja Daavidin tähden käyttö hautakivissä. He käyttävät rukouksissaan kieltä, jossa on heprealaisia ja arabialaisia elementtejä. Geenisukututkimukset ovat vahvistaneet, että lembojen isälinjoissa onkin merkittävä seemiläinen vaikutus, mutta äitilinjoissa ei minkäänlaista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Steve Vickers: Lost Jewish tribe 'found in Zimbabwe'  8.3.2010. BBC News. Viitattu 21.7.2012.
2. 1 2 3  Thomas MG, Parfitt T, Weiss DA, Skorecki K, Wilson JF, le Roux M, Bradman N, Goldstein DB: Y chromosomes traveling south: the cohen modal haplotype and the origins of the Lemba--the "Black Jews of Southern Africa".  2/2000. PubMed. Viitattu 21.7.2012.
3. ↑  Mendez FL, Karafet TM, Krahn T, Ostrer H, Soodyall H, Hammer MF: Increased resolution of Y chromosome haplogroup T defines relationships among populations of the Near East, Europe, and Africa.  2/2011. PubMed. Viitattu 21.7.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Dr. Rudo Mathivhan kirjoitus Lemban kansasta(englanniksi)
**Lelisa Desisa Benti** (s. 14. tammikuuta 1990 Shewa) on etiopialainen kestävyysjuoksija, joka kilpailee pääosin maantiejuoksussa, etenkin maratonilla. Desisan ennätys maratonilla on vuonna 2013 Dubaissa juostu 2.04.45.

Desisa voitti maratonjuoksussa kultaa vuoden 2019 MM-kilpailuissa Dohassa ajalla 2.10.40 ja hopeaa vuoden 2013 MM-kilpailuissa Moskovassa ajalla 2.10.12. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän oli seitsemäs. Puolimaratonin MM-kilpailuissa hän sijoittui 2010 seitsemänneksi henkilökohtaisessa kilpailussa ja sai pronssia joukkuekilpailussa.

Desisa voitti vuoden 2013 Bostonin maratonin, joka muistetaan kilpailun aikana tapahtuneesta pommi-iskuista. Hän voitti Bostonin maratonin myös 2015 ja New Yorkin maratonin 2018. Vuonna 2011 Desisa voitti kultaa puolimaratonilta Afrikan kisoista Maputosta. Hän voitti alle 20-vuotiaiden Afrikan-mestaruuden 10 000 metrillä 2009.

Lähteet
-------

1. ↑  LELISA DESISA *Athletes*. The International Olympic Committee (IOC). Viitattu 26.12.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Lelisa Desisa Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
3. 1 2  Lelisa Desisa Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
4. ↑  HALF MARATHON MEN IAAF / SINOPEC WORLD HALF MARATHON CHAMPIONSHIPS PR OF CHINANANNING, PR OF CHINA 16 OCT 2010 *iaaf.org*. Viitattu 7.11.2019. (englanniksi)

  

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Dido-luokan ilmatorjuntaristeilijästä. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Hermione** (viirinumero 74) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Dido-luokan ilmatorjuntaristeilijä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Dido-luokka (risteilijä)*
Alus tilattiin osana vuoden 1937 laivasto-ohjelmaa Alexander Stephen and Sonsilta, missä köli laskettiin 6. lokakuuta 1937. Alus laskettiin vesille 18. toukokuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 25. maaliskuuta 1941.

Palvelus
--------

*Hermione* palveli 2. risteilijäviirikössä Saksan laivaston taistelulaivan *Bismarckin* metsästyksen aikana, minkä jälkeen alus siirrettiin kesäkuussa 1941 Gibraltarille Force H:hon. Aluksella olleet puolen tuuman ilmatorjuntakonekiväärit korvattiin loka-marraskuussa 1941 viidellä yksiputkisella 20 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Alus osallistui Maltan saattueiden suojaamiseen.

Alus upotti 2. elokuuta 1941 törmäämällä Italian laivaston sukellusvene *Tembienin* Sisilian kapeikossa. Maaliskuussa 1942 alus oli suojaamassa operaatio Ironcladin maihinnousulaivastoa Gibraltarilta Durbaniin ja toukokuussa se osallistui varsinaiseen Madagaskarin maihinnousuun. Se siirtyi itäiselle Välimerelle 15. risteilijäviirikköön, jonka mukana se oli kesäkuussa 1942 suojaamassa operaatioiden Vigorous ja Harpoon saattueita.

*Hermioneen* osui 16. kesäkuuta Kreetan eteläpuolella Saksan laivaston sukellusvene *U-205*:n laukaisema torpedo upottaen aluksen.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Whitley s. 113
2. 1 2 3  Whitley s. 115

*Dido*-luokan risteilijät

|  |  |
| --- | --- |
| **Dido-luokka** | *HMS Argonaut* - *Bonaventure* - *HMS Charybdis* - *HMS Cleopatra* - *HMS Dido* - *HMS Euryalus* - *HMS Hermione* - *HMS Naiad* - *HMS Phoebe* - *HMS Scylla* - *HMS Sirius* |
| Bellona-luokka | *HMS Spartan* - *HMS Bellona* - *HMS Black Prince* - *HMS Royalist* - *HMS Diadem* |

|  |
| --- |
| Edeltäjä: Town-luokka – Seuraaja: Crown Colony -luokka |
**HMS Hugin** (runkonumerot 1 ja V15) oli Ruotsin laivaston vuonna 1884 vesillelaskettu 1. luokan torpedovene ja samalla ensimmäinen laivaston varsinainen torpedovene ja se oli samalla esikuvana Ruotsissa valmistetuille aluksille.

Valmistus
---------

Alus tilattiin John I. Thornycroft and Companyltä. Alus laskettiin vesille 30. toukokuuta 1884 ja se liitettiin laivastoon viikkoa myöhemmin 4. kesäkuuta.

Palvelus
--------

Alus matkasi Britteinsaarilta Ruotsiin omin konein, vaikka se oli varustettu kolmella mastolla ja apupurjein. Aluksen höyrykattilat oli asennettu rinnakkain, joten sen savuhormitkin olivat rinnakkain. Torpedoputket oli sijoitettu rinnakkain vesirajaan. Aluksen toimintasäde oli merkittävästi parempi kuin aiempien torpedoalusten.

Vuonna 1887 alus nimettiin *Minbåt N:o 1:ksi* ja se modernisoitiin vuonna 1899, jolloin sen torpedoputket vaihdettiin 38 cm M/89:n putkiin. Samalla miehistö kasvoi viiteentoista. Alus luokiteltiin vuonna 1906 2. luokan torpedoveneeksi, mutta se säilytti numeronsa. Vuonna 1915 alus luokiteltiin jälleen yhteysveneeksi numerolla V15 ja se varustettiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1923, minkä jälkeen aluksen kohtalo on tuntematon.

Lähteet
-------

* Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan: *Örlogsfartyg - Svenska maskindrivna fartyg under tretungad flagg*. Luulaja: Svenskt Militärhistoriskt Bibliotek, 2004. ISBN 91-974384-3-X. (ruotsiksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan s. 214


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**ei edeltäjää** | **Ruotsin laivaston 1. luokan torpedoveneet** | Seuraaja:**Munin-luokka** |
*Tämä artikkeli kuvaa Britannian kuninkaallisen laivaston ensimmäisen luokan linjalaivaa. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Hibernia** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1804 vesillelaskettu 110-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

Alus tilattiin 9. joulukuuta 1790 Plymouthin telakalta, jossa vastaavana mestarina oli Thomas Pollard huhtikuuhun 1793 ja sen jälkeen Edward Sison kesäkuuhun 1795, John Marshall joulukuuhun 1801 ja Joseph Tucker. Köli laskettiin marraskuussa 1792 ja alus laskettiin vesille 17. marraskuuta 1804. Alus valmistui 7. maaliskuuta 1805.

Palvelus
--------

Alus otettiin palvelukseen marraskuussa 1804 amiraali lordi Alan Gardnerin, joka aloitti Kanaalin laivaston komentajana 3. huhtikuuta 1805, lippulaivaksi päällikkönään Edward Thornbrough. Vuoden 1805 lopulla alus oli kontra-amiraali John Leigh Douglasin lippulaivana päällikkönään William Bedford. Helmikuussa 1806 alus oli amiraali jaarli St. Vincentin (John Jervisin) lippulaivana päällikkönään Edward Osborn. Vuonna 1807 alus oli jälleen Gardnerin lippulaivana päällikkönään John Conn.

Marraskuussa 1807 alus oli kontra-amiraali Sir William Sidney Smithin lippulaivana päällikkönään Charles Schomberg. Smith johti 1807–1808 Britannian kuninkaallisen laivaston aluksista koottua osastoa, joka saattoi Portugalin kuningasperheen Brasiliaan. Vuonna 1809 alus oli amiraali Sir Charles Cottonin lippulaivana päällikkönään Lawrence Halsted. Myöhemmin alus siirtyi Välimerelle kontra-amiraali Robert Stopfordin lippulaivaksi päällikkönään Robert Nave.

Alus oli Välimeren laivaston lippulaivana 1816–1855, jolloin siitä tuli Maltan tukikohdan lippulaiva ja se ankkuroitiin Grand Harbouriin Valettaan. Alus oli tehtävässä, kunnes se myytiin vuonna 1902.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMS Hibernia (1804)**.
* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1793–1817 – Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2005. ISBN 978-1-84415-717-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Winfield, Rif s. 7


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:***HMS Ocean*** | **Royal Navyn ensimmäisen luokan linjalaivat** | Seuraaja:**Caledonia-luokka** |
**Kohengeeni** on nimitys kohen-juutalaisten Y-kromosomissa mahdollisesti esiintyvälle yhteiseltä kantaisältä periytyvälle yhteneväisyydelle.

Kohen-asema periytyy isältä pojalle, ja perimätiedon mukaan kohenien kantaisä on Aaron, Mooseksen veli. Vuonna 1997 *Nature*-lehdessä julkaistiin Karl Skoreckin ja muiden tutkimus, jossa selvitettiin kohenien sukulaisuutta. Sen mukaan suuri osa ashkenasi- ja sefardijuutalaisista koheineista jakaa isälinjoissaan geenin, joka erottaa heidät muista. Sittemmin joissakin tutkimuksissa geenin erityisyyttä juuri koheneille kyseenalaistettiin ja sitä esitettiin esiintyvän huomattavissa määrin myös ei-juutalaisilla väestöillä. Myöhemmät tutkimukset ovat jälleen tukeneet kohengeenin olemassaoloa. Vuoden 2021 tutkimuksen mukaan koheineille erityinen isälinja on haploryhmän J-M267 alaryhmä J1a1a1a1a1a1a2-B877.

Zimbabwen liepeillä asuva bantuihin kuuluva lembakansa väittää polveutuvansa juutalaisista, ja myös heillä on tutkimuksen mukaan isälinjoissaan samaa geeniä.

Lähteet
-------

1. ↑  What Are Kohanim, or Jewish 'Priests'? *My Jewish Learning*. Viitattu 22.2.2022. (englanniksi)
2. ↑  Steven Weitzman: *The Origin of the Jews: The Quest for Roots in a Rootless Age*, s. 296. Princeton University Press, 2017.
3. ↑  Steven Weitzman: *The Origin of the Jews: The Quest for Roots in a Rootless Age*, s.297. Princeton University Press, 2017.
4. ↑  Hovhannes Sahakyan, Ashot Margaryan, Lauri Saag, Monika Karmin, Rodrigo Flores, Marc Haber: Origin and diffusion of human Y chromosome haplogroup J1-M267.  *Scientific Reports*, 23.3.2021, nro 11, s. 6659. PubMed:33758277. doi:10.1038/s41598-021-85883-2. ISSN 2045-2322. Artikkelin verkkoversio.
5. ↑  Mark G. Thomas, Tudor Parfitt, Deborah A. Weiss, Karl Skorecki, James F. Wilson, Magdel le Roux: Y Chromosomes Traveling South: The Cohen Modal Haplotype and the Origins of the Lemba—the "Black Jews of Southern Africa".  *American Journal of Human Genetics*, 2000-2, nro 66, s. 674–686. PubMed:10677325. ISSN 0002-9297. Artikkelin verkkoversio.