recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Loputkin loat** oli vuosina 1988–1997 toiminut kemiläinen rock-yhtye, joka julkaisi neljä albumia, kaksi EP-levyä ja yhden singlen. Yhtyeen perustajana ja laulaja-kitaristina toimi Nicepappi-yhtyeessä aikaisemmin soittanut Pentti Korpela, joka oli myös ainoa kaikilla Loputkin loat -levyillä soittanut jäsen.

Loputkin Loat kuvaili tyyliään *Perämeren pohjukan puhuri* -albumin julkaisun aikaan "rumankauniiksi pehmopunkiksi". Korpelan sanoitukset ottivat kantaa myös yhteiskunnallisiin aiheisiin kuten luonnosuojeluun. Helsingin Sanomissa yhtyeen luonnehdittiin soittavan kiukkuista rockia, ja äkäisten sanoitusten kuvailtiin käsittelevän vanhakantaisen kantaa ottavasti "moraalin rapistumisen" ja "luonnon raiskaamisen" kaltaisia teemoja.

Yhtyeen vuonna 1992 "Korttitalo"-kappaleesta tekemä musiikkivideo valittiin Tampereen elokuvajuhlilla kahdenkymmenen parhaan musiikkivideon joukkoon.

Julkaisut
---------

### Albumit

* *Kolhoosi* (1989, omakustanne)
* *Perämeren pohjukan puhuri* (1991, Bluelight Records)
* *Alkulimasta ihmiseksi* (1993, omakustanne)
* *Kova luu* (1996, omakustanne)

### EP:t

* *Viimeinen* (1988, omakustanne)
* *Outo pisto* (1994, omakustanne)

### Singlet

* "Pilvilinnat" / "Perämeren pohjukan puhuri" (1991, Bluelight Records)

Lähteet
-------

1. ↑  LOPUTKIN LOAT - artist information / finnmusic.net *www.finnmusic.net*. Viitattu 18.10.2020.
2. ↑  Pentti Korpela esittelee retkioppaassaan 60 Etelä-Lapin luolaa – tutustuimme niistä kolmeen ja Korpelaan Penikoiden jylhillä rinteillä *Kaleva.fi*. Viitattu 18.10.2020.
3. ↑  Talvensaari, Leena: Loputkin loat ei etsi tietä tähtiin vaan tajuntaan.  *Lapin Kansa*, 18.5.1991.
4. ↑  Loputkin loat muistuttaa ja viihdyttää *Helsingin Sanomat*.  11.6.1993. Viitattu 19.10.2020.
5. ↑  Populappi *populappi.rovaniemi.fi*. Viitattu 18.10.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Loputkin loat Discogs-tietokannassa
* Loputkin loat Populappi-sivustolla
* Loputkin loat Finnmusic.com-sivustolla
**Nummiokasirkka** (*Tetrix bipunctata*) on yleinen, pieni ja rotevanoloinen okasirkkalaji. Yhdessä rantaokasirkan kanssa se on Suomen yleisimpiä okasirkkoja ja Suomessa sukunsa selvästi laajimmalle levinnyt laji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Nummiokasirkka on pieni, vain 8–12 mm:n pituinen, mutta silmiinpistävän tukevarakenteinen okasirkka. Se on väritykseltään ruskeansävyinen, mutta värisävy vaihtelee yksilöittäin hyvin paljon vaaleanruskeasta tummanharmaaseen. Muiden okasirkkojen tapaan keskiruumiin selkäpuoli ulottuu pitkälle takaruumiin päälle ulottuen suunnilleen takaruumiin kärjen tasalle ja sen reunoilla erottuvat yleensä laajat mustanruskeat laikut. Selän keskellä on voimakas pitkittäissuuntainen harjanne ja sen alkupää heti pään takana on terävästi ulkoneva. Tuntosarvet ovat lyhyet ja tukevat ja niiden keskimmäiset jaokkeet ovat noin kaksi kertaa leveytensä pituiset. Takimmaisen raajaparin reidet ovat leveät ja niillä on pituutta alle kolme kertaa leveyden verran.

Keski-Euroopassa nummiokasirkka muodostaa lajikompleksin *Tetrix kraussi* -nimisen okasirkan kanssa ja niiden levinneisyydet menevät hieman päällekkäin. Toistaiseksi ei ole selvää, ovatko nummiokasirkka ja *T. kraussi* erillisiä lajeja vai onko *T. kraussi* nummiokasirkan alalaji.

Levinneisyys
------------

Lajin levinneisyysalue ulottuu itäisestä Euroopasta ja Skandinaviasta Kiinaan saakka. Läntisessä ja eteläisessä Euroopassa se on vain paikoittainen. Suomessa nummiokasirkkaa tavataan yleisenä koko maassa Ahvenanmaata lukuun ottamatta.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Nummiokasirkka suosii kuivia ja lämpimiä ketoja, tienpientareita ja kallioisia paikkoja. Erityisen mieluisaa ympäristöä ovat hiekkapohjaiset alueet. Ravinnokseen ne käyttävät eläviä ja kuihtuneita kasvinosia, sammalia ja jäkäliä.

Okasirkoille ominaiseen tapaan laji ei tuota ääntä. Naaras munii maahan ja toukat kehittyvät aikuisiksi syksyyn mennessä. Talvehtiminen tapahtuu aikuisena ja sirkat pariutuvat vasta seuraavana keväänä. Keski-Euroopassa lajin tiedetään aikakin joskus talvehtivan ensimmäisen talven toukkana ja toisen aikuisena.

Lähteet
-------

1. ↑  Sami Karjalainen, Heidi Viljanen, Pasi Sihvonen: Nummiokasirkka – *Tetrix bipunctata* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
2. 1 2 3 4  Sami Karjalainen: Suomen heinäsirkat ja hepokatit. Tammi 2009. ISBN 978-951-31-4483-8 s. 108–110
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Parikkalan eläimet[vanhentunut linkki]
* Orthoptera Species File Online (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2104102
* Wikispecies: Tetrix bipunctata
* BioLib: 198
* BOLD: 261073
* CoL: 7C4RD
* EoL: 865189
* EPPO: TETXBI
* EUNIS: 255961
* Fauna Europaea: 402277
* Fauna Europaea (new): e4d7b057-486e-4274-be01-121cc7aafbd2
* GBIF: 1681155
* iNaturalist: 521106
* IRMNG: 10474869
* NCBI: 1654701
* Orthoptera Species File: 1102497

 |

 |
M72 LAW ampumavalmiina.
M72A2-LAW (66 KES 75)
**M72 LAW** (Light Anti-tank Weapon) on Yhdysvalloissa 1961 kehitetty olalta laukaistava kevyt kertasinko. M72 perustuu saksalaisten toisessa maailmansodassa kehittämään ideaan kevyestä, yksinkertaisesta singosta. M72 suunniteltiin 1950-luvulla käytettäväksi tuon ajan kevyitä panssarivaunuja vastaan. Se oli laajassa käytössä muun muassa Vietnamissa, ja tarjosi sotilaille tarvittavaa tulivoimaa panssaroituja ajoneuvoja, bunkkereita, rakennuksia ja kevyitä ajoneuvoja vastaan.

M72 koostuu pääasiassa kahdesta sisäkkäisestä putkesta, jotka asetta ampumakuntoon laitettaessa avataan vetämällä ne toisistaan eri suuntiin. M72 muodostaa laukaistaessa 15 metriä pitkän takasuihkun, joka voi pahimmassa tapauksessa olla tappava välittömästi ampujan takana oleville.

Käyttö Suomessa
---------------

M72 LAW -tyypin kertasinkoja on käytössä myös Suomen puolustusvoimilla, tyyppinimellä 66 KES 75 (M72A2), hankintapäätös 1975 ja 66 KES 88 (M72A5), hankintapäätös vuonna 1988.

Kevyt kertasinko on Suomen puolustusvoimien pääasiallinen pst-ase, jonka käyttö koulutetaan jokaiselle varusmiehelle (kutsumanimellä Kessi). Vaikka aseella onkin sen rajoitetun panssarinläpäisykyvyn takia vaikea tuhota nykyaikaista taistelupanssarivaunua muualta kuin takaa tai päältä, on se edelleen erinomainen ase kevyemmin panssaroituja ajoneuvoja vastaan, esimerkiksi rynnäkköpanssarivaunuja ja panssaroituja miehistönkuljetusvaunuja vastaan, jotka muodostavat suurimman osan taistelukentällä liikkuvista ajoneuvoista.

Kertasingot poistuvat Maavoimien käytöstä 2010-luvun lopulla, seuraajan nimeksi ollaan kaavailtu 66 KES 12.

Tekniset tiedot
---------------

* Kaliiperi: 66 mm
* Paino: 2,5 kg (Päivitetty M72A4-malli: 3,5 kg)
* Pituus (Avattuna/suljettuna): 899/665 mm (M72A4: 980/775 mm)
* Tehokas kantama:
	+ Vanhat mallit (M72,A2,A3): 130–150 m
	+ Uudet mallit (M72A4, A5, A6, A7): 350 m
* Läpäisykyky:
	+ M72A3: 300 mm homogeenista panssariterästä, 0,60 m betonia, 1,8 maata.
	+ M72A4: 350 mm homogeenista panssariterästä

Ammukset
--------

66 mm LAW -raketti
Ampumatarvikkeena käytetään 66 mm rakettia, jonka suurin kantama on noin 1 000 m.

| Mallimerkintä | Kuvaus |
| --- | --- |
| M72 | 66 mm HEAT, kertalaukaus, ennaltaladattu |
| M72A1 | M72-variantti; paranneltu moottori |
| M72A2 | M72-variantti; paranneltu moottori |
| M72A3 | M72A1/A2-variantti; turvallisuusparannuksia |
| M72A4 | M72-variantti; parannettu läpäisy |
| M72A5 | M72A3-variantti; paranneltu laukaisukoneisto |
| M72A6 | M72-variantti; pieni läpäisykyky; suurempi räjähdyssäde |
| M72A7 | M72A6-variantti; M72A6 Yhdysvaltain laivastolle |
| M72E8 | M72A7-variantti; suljetun tilan laukaisuun kykenevä moottori |
| M72E9 | M72-variantti; paranneltu panssarinläpäisykyky |
| M72E10 | M72-variantti; sirpaleraketti |

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **M72 LAW** Wikimedia Commonsissa
**Cape Canaveral Air Force Station Launch Complex 15** (**LC-15**) oli rakettien laukaisukompleksi Cape Canaveral Space Force Stationissa Floridassa. Kompleksia käytettiin vuosina 1959–1964 Titan I- ja Titan II -rakettien laukaisuihin.

Historia
--------

Alustan rakennussopimus solmittiin tammikuussa 1957. Rakennustyöt valmistuivat heinäkuussa 1958 ja niihin kului 4,9 miljoonaa dollaria. Alustalle rakennettiin muiden lähialueen laukaisukompleksien tapaan betoninen suojabunkkeri, mutta muiden alustojen bunkkereista poiketen LC-15:n bunkkeri oli kaksikerroksinen. Yhdysvaltain ilmavoimat hyväksyi kompleksin käyttöön helmikuussa 1959, ja ensimmäinen laukaisu tapahtui 6. helmikuuta 1959, kun kompleksilta laukaistiin Titan I -raketti. Rakettityyppiä laukaistiin LC-15:stä kaikkiaan kymmenen viimeisen laukaisun tapahtuessa 29. syyskuuta 1960. Titan I -rakettia varten alusta ja sen apulaitteet oli suunniteltu RP-1 – nestehappi -polttoaineyhdistelmälle, kun taas Titan II käytti polttoaineenaan Aerozine 50 tunnettua hydratsiinin ja typpitetraoksidin yhdistelmää, minkä seurauksena kompleksin polttoaineinfrastruktuuriin jouduttiin tekemään muutoksia Titan II -rakettiin siirtymisen yhteydessä. Ensimmäinen Titan II -laukaisu tapahtui 7. kesäkuuta 1962. Alustalta tehtiin kaikkiaan 16 Titan II -laukaisua viimeisen tapahtuessa 9. huhtikuuta 1964. Kompleksi deaktivoitiin noin kolme vuotta myöhemmin maaliskuussa 1967, minkä jälkeen sen alustarakenteet myytiin romuksi saman vuoden kesäkuussa. Alustan betonibunkkeri purettiin marraskuun 2012 ja helmikuun 2013 välisenä aikana.

Katso myös
----------

* Luettelo Cape Canaveralin ja Merritt Islandin laukaisualustoista

Lähteet
-------

1. 1 2  Launch Complex 15 *afspacemuseum.org*. Air Force Space and Missile Museum.  Arkistoitu 7.4.2016. Viitattu 5.3.2016. (englanniksi)

Cape Canaveralin ja Merritt Islandin laukaisualustat

|  |
| --- |
| Cape Canaveral SFS · Kennedyn avaruuskeskus · Spaceport Florida |

|  |  |
| --- | --- |
| Alustat | LC-1 · LC-2 · LC-3 · LC-4 · LC-5 · LC-6 · LC-9 · LC-10 · LC-11 · LC-12 · **LC-13** · LC-14 · LC-15 · LC-16 · SLC-17 · LC-18 · LC-19 · LC-20 · LC-21 · LC-22 · LC-25 · LC-26 · LC-29 · LC-30 · LC-31 · LC-32 · LC-34 · **LC-36** · **SLC-37** · LC-39 · **SLC-40** · **SLC-41** · LC-43 · LC-45 · SLC-46 |
| Muut | Atlantic Missile Range drop zone · Cape Canaveral Mobile Launch Area · CCSFS Skid Strip · Eastern Test Range SLBM Launch Area · Grand Turk Island drop zone · Patrick SFB · SLF |
| **Lihavoidut** alustat ovat käytössä. |
**Reko Paulo**, nimi vuoteen 1931 *Grigori Pawlow* (22. tammikuuta 1891 Tedre, Viro – 10. toukokuuta 1957) oli virolaissyntyinen suomalainen ravintoloitsija ja liikemies. Hän perusti vuonna 1917 vaimonsa kanssa Helsinkiin venäläistä ruokaa tarjoilevan ravintola Bellevuen, joka on oman ilmoituksensa mukaan jopa maailman vanhin yhtäjaksoisesti Venäjän ulkopuolella toiminut venäläinen ravintola. 

Grigori Pavelinpoika (setoksi Pauli poja Kriisa eli myöh. "Soome-Kriisa"; myös Gregori/Grigori Pavloff, Paulov tai Pawlow) syntyi Meremäen Tedren kylässä, Tailovan seurakunnassa Petserimaalla, Kaakkois-Virossa. Hän muutti Suomeen 1912. Tarinan mukaan hän oli asevelvollisena Venäjän armeijassa Helsingissä ja Viaporissa, mutta nykytiedon mukaan hän vain saapui virolaisella perunalaivalla Helsinkiin ja jäi Suomeen. Hän tutustui venäläisten laivastoupseerien klubilla tulevaan vaimoonsa Hulda Hildegard Heléniin (1884–1963), joka oli klubilla kassanhoitajana. Kun laivastoklubi lopetti toimintansa, he perustivat yhdessä kahvila-ruokalan Uudenmaankadun varrelle Helsinkiin. Suomen kansalaisuuden Paulo sai 1922. 

Vuonna 1922 he perustivat Katajanokalle Rahapajankatu 3:een kahvila Bellevuen, josta tuli myöhemmin samanniminen ravintola. Paulo johti venäläistyylistä ravintolaa 35 vuoden ajan, minkä jälkeen Bellevuen omisti pankinjohtaja Martti Karikoski ja vuosina 1974–2019 Ragni Rissasen Rivoli-yhtiöt.

Paulo hankki vuonna 1934 omistukseensa Kiinteistö Kaisaniemenkatu 4 Oy:n ja hän teki myös useita muita kiinteistökauppoja. Kieltolain aikana Paulo joutui usein pidätetyksi pirtun salakuljetuksesta epäiltynä ja ravintolassa tarjottiin salaa pirtua "kovana teenä". Paulolla oli huvila Harajoella Tuusulassa ja sotien jälkeen Espoon Siikajärvellä. Sotavuosina hänellä oli Espoon Bembölessä maatila, jossa pidettiin muun muassa kanalaa. 

Reko Paulolla ja hänen vaimollaan Hulda Paulolla oli kaksi lasta, tytär Marja Paulo (1921–1965) ja jatkosodassa kaatunut poika, oikeustieteen ylioppilas Teppo (Stefan) Paulo (1922–1944). Hulda ja Marja Paulo perustivat testamentillaan vuonna 1966 toimintansa aloittaneen Paulon Säätiön. Paulon Säätiö jakaa apurahoja lääketieteellisen tutkimustyön, liikesivistyksellisen tutkimus- ja koulutustyön sekä kuvataiteen ja säveltaiteen edistämiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Paulon Säätiön taustaa (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Ravintola Bellevuen sivusto
3. 1 2 3  Paulon Säätiö : Paulon perhe
4. ↑
5. ↑  Ravintola Bellevue vaihtaa omistajaa.  *Helsingin Sanomat*, 17.5.1974, s. 11. Näköislehti (maksullinen).
6. ↑  Varmavuori, Marjaana: Ravintolayhtiö ajautui ongelmiin ja joutuu lopettamaan kaikki ravintolansa.  *Helsingin Sanomat*, 17.10.2019. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 26.3.2022.
**Rekku Rescue ry** on suomalainen eläinsuojeluyhdistys, joka on perustettu vuonna 2002. Yhdistys tukee eläinsuojelun edistämistä sekä Suomessa että Virossa ja pyrkii lisäämään ihmisten tietoa eläinten hyvästä hoidosta ja kohtelusta. Yhdistyksen tavoitteena on vähentää kodittomien eläinten määrää tiedottamalla sterilointien tärkeydestä ja neuvomalla ihmisiä eläinten käytösongelmissa.

Vuonna 2015 Rekku Rescuen kautta sai kodin 170 kissaa ja 57 koiraa. Lähes kaikki kodin saaneista kissoista olivat suomalaisia, kun taas valtaosa koirista tuli Virosta.

Rekku Rescue ry tekee monipuolista yhteistyötä eri eläinsuojeluyhdistysten ja viranomaisten kanssa sekä Suomessa että Virossa ja noudattaa toiminnassaan viranomaisten antamia sääntöjä ja ohjeistuksia. 

Poliisihallitus on myöntänyt Rekku Rescue ry:lle rahankeräysluvan lupanumerolla POL-2014-10502. Lupa on voimassa 1.1.2015 - 31.12.2016 koko Suomen alueella Ahvenanmaata lukuun ottamatta.

Aiheesta muualla
----------------

* Rekku Rescue ry
Ruutumittari - ♀
**Ruutumittari** (*Chiasmia clathrata*) on yleinen mittariperhonen.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Ulkonäön perusteella ruutumittaria ei oikeastaan voi sekoittaa mihinkään toiseen mittarilajiin. Se on väritykseltään selkeän mustavalkoinen, joskin "musta" on todellisuudessa tumman suklaanruskeaa, ja sekä etu-, että takasiivissä tummat raidat muodostavat valkoiselle pohjalle ruudukkoa muistuttavan kuvion. Tumman ja valkoisen värin suhteelliset osuudet vaihtelevat yksilöittäin jonkin verran, mutta yleensä molemmat värit ovat selvästi nähtävissä. Lennossa perhonen näyttää valkoiselta, mutta on huomattavasti pienempi kuin vaikkapa lanttuperhonen ja lentää lyhyitä pyrähdyksiä kasvillisuuden joukossa. Siipiväli on 18–28 mm, naaraat ovat koiraita pienempiä.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Esiintyy Euroopassa sekä Aasian ja Afrikan pohjoisosissa. Suomessa lajia esiintyy koko maassa, joskin Lapissa se ei ole yhtä yleinen. Aikuiset perhoset ovat lennossa toukokuun lopulta elokuun alkuun. Etenkin etelämpänä, lajilla voi olla loppukesällä toinen, vähälukuisempi sukupolvi.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Ruutumittari on avoimien paikkojen kuten niittyjen, rantojen ja joutomaiden laji. Monista muista yöaktiivisista mittariperhosista poiketen ruutumittari on aktiivinen myös päivällä. Se lentää tyypillisesti niityllä, pitkän heinikon joukossa laskeutuen lyhyen lentomatkan jälkeen kasvillisuuden joukkoon, missä se lepää siivet sivuille levitettynä. Ruutumittarit vierailevat ahkerasti kukilla. Laji talvehtii kotelona.

Ravintokasvi
------------

Toukka käyttää ravinnokseen pääasiassa erilaisia hernekasveja.

Katso myös
----------

* Ruutuperhonen, keskieurooppalainen päiväperhoslaji

Lähteet
-------

1. ↑  Lauri Kaila, Marko Mutanen: Ruutumittari – *Chiasmia clathrata* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q25779
* Wikispecies: Chiasmia clathrata
* BioLib: 51878
* BOLD: 110100
* CoL: 93X6J
* EPPO: CHSMCL
* EUNIS: 308975
* Fauna Europaea: 446292
* Fauna Europaea (new): 4734395a-dc4d-4c1a-967a-3918efcee9b2
* GBIF: 4525078
* iNaturalist: 124095
* LepIndex: 230678
* LoB: 5784
* NBN: NBNSYS0100002337
* NCBI: 722671

 |

 |
**Soili Keskinen** (s. 1949) on emerita kasvatustieteen professori ja entinen Turun yliopiston opettajankoulutuslaitoksen johtaja. Keskinen on koulutukseltaan psykologian tohtori ja työ- ja organisaatiopsykologian dosentti. Hänen tutkimuksensa ovat käsitelleet kasvatuspsykologiaa, työ- ja organisaatiopsykologiaa, päivähoidon ja koulun henkilöstön hyvinvointia, johtajuutta ja työyhteisökysymyksiä, sukupuolten välisiä eroja sekä alaistaitoja ja esimiestaitoja.

Koskinen on työskennellyt miehensä, professori Esko Keskisen kanssa myös Japanissa. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2013.

Lähteet
-------

1. ↑  Keskinen, Soili, 1949- *Finto*. Viitattu 21.4.2023.
2. ↑  Soili Keskinen *Turun yliopisto*.  Arkistoitu 8.2.2017. Viitattu 7.2.2017.
3. ↑  Soili Keskinen esitteli palasen Japania *Turun yliopisto*.  2013.  Arkistoitu 8.2.2017. Viitattu 7.2.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Belgia

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Sareyamou** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Timbuktun alueen Dirén piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen sivuhaaran varrella 25 kilometriä Diréstä kaakkoon. Kunnassa on 19 400 asukasta (vuonna 2009).

Sareyamoun kunnan pinta-ala on arviolta 534 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Dirén piirin Bingan, pohjoisessa Tienkourin ja Haïbongon, idässä Gourma-Rharousin piirin Haribomon ja etelässä Bambara Maoudén kuntiin. Seutu kuuluu Saharan ja Sahelin siirtymäalueeseen. Sen läpi virtaavat Niger ja sen haarajoet Labou, Djingara ja Kangara sekä muutamia vadeja. Nigerjoen tulvat muodostavat järviä.

Kuntaan kuuluu 15 kylää ja paimentolaisryhmää. Asukkaat ovat songhaita, fulbeja, tuaregeja, maureja ja bozoja. Vallitseva uskonto on islam.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, vehnä, hirssi ja durra. Kotieläimistä tärkein on nauta.

Kunnan liikenneyhteydet ovat huonot. Tulva-aikaan ainoa liikenneväline on vene. Palveluihin kuuluu kolme alakoulua, koraanikoulu ja terveysasema.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Tombouctou) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 13.9.2014. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Sareyamou 2006–2010 *fsg.afre.msu.edu*.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 13.9.2014. (ranskaksi)
3. 1 2  Schéma Directeur de Lutte Contre l’Ensablement dans le Nord du Mali (6ème et 7ème Régions): Monographie de la Commune de Sareyamou *environnement.gov.ml*.  2004.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 13.9.2014. (ranskaksi)
**Sargo-luokka** oli Yhdysvaltain laivaston sukellusveneluokka, jonka muodostaneet kymmenen sukellusvenettä laskettiin vesille 1938-1939. Ne olivat ensimmäisiä Yhdysvaltain sukellusveneitä, jotka osallistuivat toiseen maailmansotaan Japanin hyökättyä Pearl Harborin laivastotukikohtaan 7. joulukuuta 1941.

Luokan sukellusvene *USS Swordfish* oli ensimmäinen japanilaisen laivan upottanut Yhdysvaltain laivaston alus toisessa maailmansodassa. Yhteensä Sargo-luokan sukellusveneet upottivat 73 alusta mukaan lukien yhden japanilaisen sukellusveneen.
*USS Sailfish* upotti 3. joulukuuta 1943 keisarillisen Japanin laivaston lentotukialus *Chūyōn*, joka kuljetti kahtakymmentäyhtä pelastettua *USS Sculpinin* miehistön jäsentä, joista vain yksi selvisi hengissä. *USS Sculpin* oli 1939 avustanut haaksirikkoutunutta *USS Squaluksen*, joka myöhemmin nostettiin ja nimettiin uudelleen *USS Sailfishiksi*.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (ed.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922-1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Bagnasco, Erminio: *Submarines of World War Two*. Lontoo, Englanti: Arms and Armour Press, 1977. ISBN 0-85368-331-X. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Bagnasco, Erminio s. 223
**Patrick Bourbeillon** (24. maaliskuuta 1947 Angers, Maine-et-Loire, Ranska – 14. heinäkuuta 2015 Lyon, Ranska) oli ranskalainen pikajuoksija.

Bourbeillon voitti Ateenan EM-kilpailuissa 1969 kultaa 4 × 100 metrin viestijuoksussa ajalla 38,8 s. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän kuului viestijoukkueeseen, joka hylättiin loppukilpailussa. Münchenin 1972 olympialaisissa hän sijoittui viestijuoksussa seitsemänneksi ajalla 39,14 s.

Bourbeillon kuului vuonna 1969 joukkueeseen, joka juoksi 4 × 200 metrin viestijuoksussa Euroopan ennätyksen 1.23,6. Vuonna 1971 hän oli parantamassa Ranskan ennätystä aikaan 1.23,1. Hän on pituudeltaan 175-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 74 kiloa.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 50 metriä (hallissa): 5,84 s (1972)
* 60 metriä (hallissa): 6,6 s (1970)
* 100 metriä: 10,2 s (1971), sähköajanotolla 10,45 s (1969)
* 200 metriä: 21,0 s (1971), sähköajanotolla 21,50 s (1971)

Lähteet
-------

* *Docathlé 2003*, s. 121, 180, 449. Fédération Française d'Athlétisme, 2003. ISBN (mahdollisesti virheellinen) 2-951243-4-3. (ranskaksi)

### Viitteet

1. ↑  Patrick Bourbeillon Bio, Stats, and Results *Olympics at Sports-Reference.com*.  Arkistoitu 6.1.2009. Viitattu 22.11.2017.
*Tämä artikkeli kertoo australialaisesta pikajuoksijasta. Patrick Dwyer on myös yhdysvaltalainen jääkiekkoilija.*

**Patrick Dwyer** (s. 3. marraskuuta 1977) on australialainen pikajuoksija, jonka päämatka on 400 metrin juoksu.

Dwyer kilpaili Australian 4 x 400 metrin viestijuoksujoukkueessa 1997 Universiadeissa, joissa joukkue sijoittui kuudenneksi. Seuraavana vuonna hän osallistui Kansainyhteisön kisoihin, joissa karsiutui 400 metrin välierissä ja oli mukana maansa viestijoukkueessa, joka sijoittui viidenneksi. Saman vuoden yleisurheilun maailmancupissa hän oli seitsemäs ajalla 46,99. Dwyer oli mukana maansa viestijoukkueessa Sevillan MM-kisoissa 1999. Ateenan olympialaisissa hän karsiutui 400 metrin välierissä ajalla 45,70. Hän oli mukana Australian seitsemänneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa.

Dwyer kilpaili maansa viestijoukkueessa 2002 Kansainyhteisön kisoissa, joissa joukkue sijoittui viidenneksi, sekä yleisurheilun maailmancupissa, jossa joukkue oli kuudes. Hän oli mukana viestijoukkueessa myös Ateenan olympialaisissa, joissa Australia ylsi olympiahopeaan.

Ennätykset
----------

* 200 metrin juoksu: 20,72 (2000)
* 400 metrin juoksu: 44,73 (2000)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Patrick Dwyer Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4   (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**The Groke** on oululainen stoner rock -yhtye. Yhtyeen esikoisalbumi, *Monstrorum Historia,* ilmestyi 31. lokakuuta 2014. Levyn julkaisi oululainen levy-yhtiö MediaCroco Records. Esikuvikseen yhtye on maininnut muun muassa Black Sabbathin, Ennio Morriconen ja Queens of the Stone Agen. Bändissä on soittajia mm. yhtyeistä Funksons, Moses Hazy sekä Kauko Röyhkä & The Boots. Kesään 2014 saakka yhtye toimi nimellä Madhatter, mutta vaihtoi nimensä The Grokeksi Muumien Mörön englanninkielisen nimen mukaan.

Jäsenet
-------

* Jesse Heikkinen – kitara, laulu
* Miika Heinonen – rummut, laulu
* Petri Henell – basso, laulu
* Joonas Karjalainen – koskettimet, laulu
* Juho Törmälä – laulu, kitara

Diskografia
-----------

* Madhatter: Touch of Red -EP (CD EP, 2012)
* Monstrorum Historia (MediaCroco Records, 2014)

Lähteet
-------

1. ↑  Pahki: Oulun stoneristit ja bluesin syvin olemus *kaleva.fi*.  Arkistoitu 1.1.2015.
2. ↑  Mörön jalanjäljillä *Oulu-Lehti*.

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtyeen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli käsittelee ammattia. Sanan muita merkityksiä on lueteltu täsmennyssivulla.*
Suutari
Xanthippoksen hautakivi, n. 430-420 eKr.
Suutareita piirroksessa

**Suutari** on käsityöläinen, joka korjaa ja valmistaa kenkiä. Suutarinverstas kuului ennen vanhaan yleensä jokaiseen kylään. Jotkut suutarit valmistivat kenkänahat itse. Kaupungeissa oli suurempia suutarinverstaita, joissa oli suutareita palkollisina. Kenkää tehtäessä nahka vedettiin puusta valmistetun "jalkamuotin", ns. lestin päälle ja neulottiin kokoon erityisellä suutarin kaksisilmäisellä neulalla, jolla voidaan neuloa kaksisuuntaisesti. Myös pohjat tehtiin nahasta ja kiinnitettiin neulomalla. Nahka piti rei´ittää ennen neulomista erityisellä terävällä piikillä ns. naskalilla. Neulomiseen käytettiin pikilankaa.

Suomessa nahkurin työt ja eläimen muokkaaminen valmiiksi jalkineeksi asti on kuulunut 1600-luvulle saakka suutarille. Myöhemmin suutarin ja nahkurin työt eriytyivät omiksi ammateikseen.

Suutarin ammatin voi nykyään jakaa ainakin kahteen ryhmään.*kenen mukaan?* 
1. Pikasuutari, jonka periaatteena on , että kaikki korjaustyöt tehdään asiakkaan odotellessa. Yleisimmät työt ovat korkolapun ja puolipohjan vaihtoja. 
2. Suutari. Suutari valmistaa liikkeessään kenkiä, laukkuja, vöitä tai muita nahkatuotteita mittatilaustöinä. Suutari korjaa rikkoontuneet nahkatuotteet ja muodontaa tuotteita asiakkaan käyttötarkoituksen mukaan. 

Koska nykyään on käytössä monia erilaisia materiaaleja; kumit, muovit, nahat, keinoaineet, tekstiilit ja muut materiaaliyhdistelmät, ovat suutarin työskentelymenetelmät muuttuneet suuresti entiseen verrattuna. Suutarin työ on edelleen käsityötä. 

Rajasuutari oli ammattikuntalaitoksen aikana mestarintutkintoa suorittamattoman suutarin nimitys.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Suutari**.
* Jalkinealan perustutkinto, suutari (Opintoluotsi)[vanhentunut linkki]
* Suutarin ammatinkuvaus (Ammattinetti)
* Suutarit (hakemisto)
* Muuttuvat käsityöammatit. Suomen käsityön museon julkaisuja 17.
**Suuttumuksesta** (lat. *De ira*) on Senecan veljelleen Novatukselle kirjoittama stoalaista tunneteoriaa käsittelevä teos. Novatus oli ylhäisessä virassa oleva roomalainen, joka oli omaksunut perinteiset roomalaiset arvot kunniasta, miehuudesta ja voimasta. Seneca puolestaan suostuttelee häntä omaksumaan stoalaisen ajatuksen tunteiden, tässä tapauksessa ennen kaikkea suuttumuksen, välttämisestä. Teos on kirjoitettu joskus vuosien 39-52 välillä.

Sisältö
-------

*Suuttumuksesta* jakautuu kolmeen kirjaan. Ensimmäinen kirja käsittelee ennen kaikkea aristoteelisen ja stoalaisen näkemyksen välisiä eroja. Perinteinen aristoteelinen näkemys, jonka mukaan hillityt tunteet ovat hyvästä (kultainen keskitie), on lähellä Novatuksen omia näkemyksiä. Stoalaisuus, joka näkee kaikki intohimot (haitalliset tunteet) pahana, on kuitenkin eri mieltä: sen mukaan suuttumus on pientä pahaa, eikä edes sellaiselle tule antaa sijaa. 

Toisessa kirjassa Seneca siirtyy yksityiskohtaisempaan tunneteorian käsittelyyn ja vähitellen myös ohjeisiin suuttumuksen välttämiseksi ja kitkemiseksi. Novatus on edennyt siihen vaiheeseen, että hän on alkanut omaksua stoalaisen näkemyksen, ja on kiinnostunut suuttumuksen poistamisesta. Kolmas kirja antaa esimerkkejä, jotka osoittavat kontrolloimattoman suuttumuksen pahuuden, ja jatkaa sen poistamisen mahdollisuuden käsittelyllä.

Teoksessa Seneca osoittaa ennen kaikkea, että suuttumus on luonnotonta ja tarpeetonta, ettei suuttumuksesta ole missään määrin hyötyä ihmisille, ei edes esimerkiksi sotilaille, ja että suuttumus johtaa helposti väkivaltaan ja julmuuksiin. Seneca vertaa suuttumusta sairauteen, ja näkee sen ominaisena juuri ihmisille. Hän katsoo ihmisten olevan luonnostaan hyviä, ja suuttumuksen olevan seurausta lähinnä olosuhteista, elämän kovuudesta, joka vieraannuttaa meidät ihmisyydestämme.

### Lainauksia

* "[Suuttumus] on kokonaan kaunan pyrkimyksen kiihottama, raivoaa himoten epäinhimillisiä aseita, verta ja kidutusta, ei välitä itsestäänkään, jos vain voi vahingoittaa toista, ja syöksyy omiin miekkoihinsa janoten kostoa, joka vie kostajan mukanaan. Niinpä eräät viisaista ovatkin sanoneet suuttumusta lyhyeksi hulluudeksi." (I.1, suom. Jari Kaukua)
* "Välttäkäämme tätä pahaa, puhdistakaamme mielemme ja kitkekäämme kaikki tällainen juuriaan myöten, sillä olipa se miten hentoa tahansa, se puhkeaa uudelleen kukkaan kaikkialla, mihin se tarttuu. Älkäämme säännöstelkö suuttumusta, vaan poistakaamme se kokonaan. Mikäpä näet olisi pahan asian oikea määrä?" (III.42)

Lähteet
-------

1. ↑  Nussbaum, Martha C.: *The Therapy of Desire. Theory and Practice in Hellenistic Ethics*, s. 410. Princeton, New Jersey: Princeton University Press, 1996. ISBN 0-691-00052-2.

Kirjallisuutta
--------------

### Suomennos

* Seneca: *Suuttumuksesta*, teoksessa Kaarakainen, Teija & Kaukua, Jari: *Stoalaisuus - tiedon, tunteiden ja hyvän elämän filosofia*. Suomennos, johdanto ja selitykset Jari Kaukua. Helsinki: Gaudeamus, 2004. ISBN 951-662-891-5.

Aiheesta muualla
----------------

* L. Annaei Senecae: *ad Novatum De Ira* (latinaksi)
	+ Liber I
	+ Liber II
	+ Liber III
* Seneca: *To Novatus on Anger*, katkelmia (englanniksi)
**Suutarikin, suuri viisas** on Lauri Viidan runokokoelma, joka ilmestyi 1961. Hän kirjoitti useimmat sen runot kesällä 1960. Kokoelmassa on 51 runoa, joista 19 on kalevalamittaisia. Niinpä teosta verrattiin Eino Leinon *Helkavirsiin*, ja arvosteluissa Viitaa luonnehdittiin perinteisen runon viimeiseksi edustajaksi. Osassa runoja hän kuitenkin käyttää, joskin hiukan leikitellen, 1950-luvun modernismin muoto- ja kuvakieltä.

Tätä kokoelmaa, kuten edellistäkään, *Käppyräistä*, ei enää synnyttänyt samanlainen inspiraatio kuin aiempia teoksia. Skitsofrenian puhkeaminen 1940-luvun lopulla haittasi niin Viidan yksityiselämää kuin kirjoittamistakin.

Viidan tutkija Yrjö Varpio on hämmästellyt, kuinka Viidan runokieli säilyi sairaudesta huolimatta hyvin vivahteikkaana ja ilmeikkäänä, ja ottaa esimerkiksi tästä kokoelmasta runon:

> »On minulla muistamista:  
> 
> 
> 
> puuttuu metsä, puuttuu pelto,  
> 
> puuttuu pirtti, puuttuu piika,  
> 
> puuttuu parka puolisoksi;
> 
> 
> kieli on, sopii sanoa. » 
> 
> 

Kokoelman aforismiosuudessa Viita rakentaa maailmansa jäsentämiseksi omaa kielioppia ja kielisysteemiä. Hän luo uusia käsitteitä ja suhteuttaa asiat omalla tavallaan, esimerkiksi tieteet ja opit:

> »Oppeja on kuusi: laatuoppi, muoto-oppi, mielioppi, tolaoppi, epäleoppi, kielioppi.  
> 
> 
> 
> Laatuoppi käsittää paikan ja aineen. Paikka on tila ja aika, tähän perustuu omatunto, etiikan alje.  
> 
> Muoto-oppia ovat taiteet, matematiikka, lakitiede.  
> 
> 
> 
> Mielioppia ovat toimestustiede, havaintotiede, lääketiede.» 
> 
> 

Vaikka osin on kyse sairaan runoilijan sulkeutumisesta omaan maailmaansa, esimerkiksi kieltä käsitellessään hän kehittää oivaltavia ja kaukokatseisia ajatuksia. Hän on semiootikko ennen semiotiikkaa.

Viita on edelleen hyvin siteerattu runoilija, ja hänen kieltään arvostetaan, vaikkakin hän ajautui sairautensa mutta myös modernismin nousun vuoksi kirjallisen elämän marginaaliin.

Lähteet
-------

1. ↑  Petri Liukkonen: Lauri Viita.
2. ↑  Compuline.fi. (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Lauri Viita -seura. (Arkistoitu – Internet Archive)
4. 1 2 3 4  Varpio, Yrjö: Retkiä kielen ja mielen viidakkoon. *Duodecim* 23/2003.

Kirjallisuutta
--------------

* Katajamäki, Sakari: "Puuttuu metsä, puuttuu pelto... Kieltoilmausten epämääräisyydestä, monitulkintaisuudesta ja epäsuoruudesta", *Kielen ja kirjallisuuden hämärä*. Toimittanut Päivi Mehtonen. Tampere: Tampere University Press, 2002. ISBN 951-44-5205-4.

Lauri Viidan teokset

* Betonimylläri (1947)
* Kukunor (1949)
* Moreeni (1950)
* Käppyräinen (1954)
* Suutarikin, suuri viisas (1961)
* Entäs sitten, Leevi (1965)
* Kootut runot (1966)
* Ne runot, jotka jäivät (2016)
Eleusiin mysteereiden harjoittamista kuvaava votiivilaatta (Iakkhos kuvattuna alhaalla kantaen kahta soihtua), noin 350 eaa.
**Iakkhos** (m.kreik. Ἴακχος) oli kreikkalaisessa mytologiassa Dionysoksen epiteetti erityisesti Eleusiin mysteereihin liittyen. Hänestä muodostui henkilöitymä rituaaliselle ilon huudahdukselle *iakkhe*, jota käytettiin Eleusiksen kulkueissa

Iakkhos kuvattiin nuorukaisena, joka kantaa kädessään soihtua ja johtaa juhlijoita. Joidenkin lähteiden mukaan Iakkhos oli Bacchuksen eli Dionysoksen synonyymi. Toisen tarinan mukaan Iakkhos oli Zeuksen ja Demeterin poika ja oli näin selkeästi eri henkilöitymä Dionysoksen kanssa, joka oli samalla tavalla Zeuksen poika, mutta jonka äitinä pidettiin Semeleä. Tarinasta on olemassa myös versioita, joissa Iakkhos on Dionysoksen ja Koren eli Persefonen poika.

Lähteet
-------

1. ↑  Herodotos, *Herodotoksen historia* 8.65.1 (engl. käännös)
2. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 1.2.4 (engl. käännös)
3. ↑  *Britannica Encyclopedia of World Religions*, s. 483. Encyclopædia Britannica, 2006. ISBN 978-1-59339-491-2. (englanniksi)
**Demoskene**

**Käsitteitä** 

* Demo
* Kompo
* Demoparty


**Verkkosivustoja** 

* Mod Archive
* Pouët.net
* Scene.org
* demoscene.info


**Nykyisiä partyja** 

* Abduction
* Alternative Party
* Assembly
* The Gathering


**Entisiä partyja** 

* Breakpoint
* The Party


**Diskmag** tai **diskzine** on demoskenen vain digitaalinen lehtijulkaisu, joita demoryhmien jäsenet tekivät. Nimitys on peräisin levykkeestä, jolla lehti usein jaettiin ja levitettiin. Internetin yleistyminen siirsi osan lehdistä verkossa julkaistavaksi tai lopetti kokonaan.

Tämä eroaa painetusta lehdestä, jossa oli mukana C-kasetti tai levyke.

Lajityyppi
----------

Lajityypin lehdet olivat usein ajettavana ohjelmatiedostona, joka toimi vain tietyllä laitteistoalustalla.
Lehdissä oli tekstin lisäksi mukana erikoistunutta visuaaliseen ulkonäköön vaikuttavaa grafiikkaa ja taustamusiikkia.

Lehtiä oli useille eri alustoille.

Amigalle oli muun muassa Grapevine.
Hugi on yksi pitkäikäisimmistä lajityypin lehdistä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Jeremy Reimer: A history of the Amiga, part 8: The demo scene  29.4.2013. Ars Technica. Viitattu 9.2.2020. (englanniksi)
4. ↑  About LSD Grapevine Magazines *stone-oakvalley-studios.com*. Viitattu 9.2.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Disk Magazines Internet Archivessa (englanniksi)
* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Disk magazine
Kierre (cos *t*, sin *t*, *t*) *t*:n arvoilla 0 ... 4π; nuolten kärjet osoittavat suunnan, johon mentäessä parametri *t* kasvaa
Matematiikassa **kierre** eli **ruuviviiva** on avaruudessa tasaisesti kaartuva käyrä, joka etenee akselinsa suuntaisesti. 

Kierre on myös ruuveissa ja muttereissa oleva työstetty muoto.

Ominaisuuksia
-------------

Kierre on lieriön geodeettinen viiva. Jos lierön vaippapinta levitetään tasoksi, sillä oleva kierre muuttuu suoraksi.

Kierteelle mihin tahansa pisteeseen sijoitetulla tangentilla on olemassa yksi akseliin osoittava normaali. Näiden normaalien ne osat, jotka ovat kierteen ja akselin välissä, muodostavat ruuvipinnan.

Erityyppisiä kierteitä
----------------------

Kierre voi olla oikea- tai vasenkätinen. Jos kierteen akselin suuntaan katsottaessa käyrä kiertää myötäpäivään etääntyessään katsojasta, on kyseessä oikeakätinen, muussa tapauksessa vasenkätinen kierre. Tämä kätisyys on kierteen oma ominaisuus eikä riipu havaitsijan sijainnista: oikeakätistä kierrettä ei voi yhdensuuntaissiirrolla tai rotaatiolla muuttaa vasenkätiseksi tai päinvastoin.

Ruuvit tehdään lähes aina niin, että niiden kierteet ovat oikeakätisiä. Elollisessa luonnossa esiintyy oikeakätinen kierre DNA-molekyylin A- ja B-muodoissa, kun taas Z-DNA:ssa on vasenkätinen kierre.

Matemaattinen kuvaus
--------------------

Sinusoidisten *x*- ja *y*-komponenttien muodostama kierre
Oikeakätisen kierteen yhtälöt, kun kierteen akselina on *z*-akseli, voidaan esittää karteesisilla koordinaateilla parametrimuodossa seuraavasti:

{\displaystyle x(t)=a\cos(t),\,}
{\displaystyle y(t)=a\sin(t),\,}
{\displaystyle z(t)=bt.\,}
Tässä vakio *a* on sen lieriön säde, jonka pinnalla kierre on. Kun parametri *t* kasvaa, piste (*x*(*t*),*y*(*t*),*z*(*t*)) kulkee oikeakätisen kierteen muotoista rataa, missä täysi kierros akselin ympäri tulee tehdyksi aina, kun *t* kasvaa määrän 2*π/b*. Tällöin on edetty *z*-akselin suunnassa matkan *2πb* verran.

Sylinterikoordinaateilla (*r*, *θ*, *h*) sama kierre voidaan esittää parametrimuodossa seuraavasti:

{\displaystyle r(t)=a,\,}
{\displaystyle \theta (t)=t,\,}
{\displaystyle h(t)=bt.\,}

Katso myös
----------

* Spiraali
* Alfa-kierre
* DNA

Lähteet
-------

1. 1 2 3  "Ruuviviiva", *Otavan iso fokus, 6. osa (Ra-Su)*, s. 3610. Otava, 1973. ISBN 951-1-01236-3.
2. ↑  Helix MathWorld. Viitattu 24.2.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kierre** Wikimedia Commonsissa
Kierrejousi
**Kierrejousi** on jousi, joka on tarkoitettu joustamaan pituussuunnassa. Jousivoiman oletetaan kasvavan lineaarisesti siirtymän funktiona. F = -k\*x.

Kierrejouset valmistetaan usein nuorrutetusta teräslangasta, jonka poikkipinta on pyöreä. Mikäli jousen poikkipinta on ympyrä ja jousen nousu tasajakoinen, voidaan jousivakio laskea seuraavasti:

{\displaystyle k={\frac {Gd^{4}}{64nR^{3}}}\ }
missä G = materiaalin liukumoduuli, d = langan halkaisija, n = kierrosten lukumäärä ja R = jousen säde.

Jousen tarkoitus on varastoida ja luovuttaa energiaa mahdollisimman tarkasti suunnittelijan haluamalla tavalla. Materiaalin kimmoisuus on oltava riittävä jotta se voi palautua kuormittamattomaan tilaan mahdollisimman tarkasti suoritetun työliikkeen jälkeen.

Käyttötarkoituksen ja toimintaperiaatteen mukaan jousituotteet voidaan ryhmitellä esimerkiksi seuraavasti:

* Kierrejouset
* Työkalujouset
* Kitkajouset (Friction spring )
* Lautasjouset
* Aaltojouset
* Jousilaatat
* Jousikomponentit
* Lankamuotojouset

Tapauksissa, jolloin suunnittelija tietää, että konstruktio tulee sisältämään jousen, on sen suunnitteluun syytä ryhtyä hyvissä ajoin, ainakin ennen lopullista kappaleen muodon määritystä ja mitoitusta. Näin menetellen voidaan suunnitella jousi varmatoimiseksi niin toiminnan kuin valmistuksenkin suhteen.

Jousen kuormitustapa ja käyttöolosuhteet on määriteltävä mahdollisimman aikaisin, koska ne vaikuttavat laskennassa käytettäviin perusteisiin. Käyttöolosuhteet vaikuttavat valmistusmateriaalin valintaan ja osin myös laskenta-arvoihin. Tällaisia tekijöitä ovat esimerkiksi käyttölämpötila tai korroosioherkkyys.

Mikäli jousi joutuu väsyttävän kuormituksen alaiseksi, vaatii se jo suunnitteluvaiheessa yksilöllisen tarkastelun. Kuormitusvaihteluiden lukumäärän ollessa yli 10000 kertaa jousen oletetun käyttöiän aikana on varmuuskertoimen k (vääntöjännitys ) tai q  (vetojännitys ) vaikutus huomioitava suunnittelussa. Kyseisten kertoimien arvot ovat tasaisella tai lepäävällä kuormalla =1.

Katso myös
----------

* Jousivakio
**Häälijärv** (myös *Külma järv*) on Virossa Võrumaalla Rõugen kunnan Häälin kylässä sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järvi on 160 metriä pitkä, 80 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 0,9 hehtaaria. Se sijaitsee Haanjan ylängöllä Kavadi järven eteläpuolella Häälimäen ja Saika mäen välisessä painaumassa. Uue-Saalusen kylän peltomaat ulottuvat Häälijärvelle asti, joskin ne ovat järven ympärillä nykyään niittyinä. Järven ympärillä ei ole enää asutusta, mutta Uue-Saalusen ja Trollan kylien välinen maantie ohittaa järven sen itäpuolelta. Järvelle ei kuitenkaan tule tietä.

Vesistösuhteita
---------------

Häälijärv kuuluu Iskna jõen valuma-alueeseen, jossa Iskna jõgi on Võhandu jõen sivu-uoma. Häälijärv on Iskna jõen läpivirtausjärvi ja siihen tulee ympäröiviltä niityiltä kolme lyhyttä ojaa. Isknaa kututaan yläjuoksulla myös Troll'a ojaksi. Jo 800 metrin päästä joki laskee Kavadi järveen ja joelle tulee sillä osuudella 12 metrin pudotus. Iskna jõgi yhtyy Võhandu jõgeen 15 kilometrin päässä Kääpan taajaman lähellä. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

Huomautuksia
------------

1. 1 2  Kohteen ympäristön kasvillisuutta, asutusta ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Keskkonnaregister: Häälijärv (VEE2143900) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 6.9.2020. (viroksi)
2. ↑  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 6.9.2020). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli kertoo Münchenin metron asemasta. Lähes samannimisiä asemia on myös Barcelonan metrossa (Universitat) ja Moskovan metrossa (Universitet).*

**Universität** on Münchenin metron asema, joka sijaitsee Maxvorstadtin kaupunginosassa Münchenissä. Asema palvelee linjoja U3 ja U6. Asema sijaitsee aivan pohjois-etelä-suuntaisen Ludwigstraßen, yhden Münchenin pääkaduista alla.

Nimi
----

Aseman pääasiallinen tarkoitus on palvella Ludwig-Maximiliansin yliopistoa, jonka päärakennukset sijaitsevat Ludwigstraßella, Veterinärstraßella ja Schellingstraßella. 

Asemalla on kaksi uloskäyntiä, etelässä Schellingstraßelle ja pohjoisessa Ludwigstraßelle/Akademiestraßllee. Pohjoinen sisäänkäynti on rakennettu yliopiston rakennuksiin.

Läheisiä paikkoja
-----------------

* Ludwig-Maximilians-Universität
* Ludwigskirche
* Englischer Garten

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema:**Giselastraße** | **U3** | Seuraava asema:**Odeonsplatz** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema:**Giselastraße** | **U6** | Seuraava asema:**Odeonsplatz** |

Moosach   | Moosacher St.Martin Platz | Olympia-Einkaufszentrum  | Oberwiesenfeld | Olympiazentrum|  Petuelring  | Scheidplatz   | Bonner Platz | Münchner Freiheit   | Giselastraße | Universität | Odeonsplatz    | Marienplatz          | Sendlinger Tor    | Goetheplatz | Poccistraße | Implerstraße | Brudermühlstraße | Thalkirchen | Obersendling   | Aidenbachstraße | Machtlfinger Straße | Forstenrieder Allee | Basler Straße | Fürstenried West
**Martti Olavi Puhakka** (s. 1. toukokuuta 1935 Jääski) on suomalainen maatalous- ja metsätieteiden kandidaatti ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Puhakan vanhemmat olivat maanviljelijä, koneasentaja Oiva Martti Puhakka ja nuorisoseuraneuvoja Aune Parikka. Hänen puolisonsa vuodesta 1960 on matkailusihteeri Ritva Anneli Pietilä. Puhakka tuli ylioppilaaksi Tampereen klassillisesta lyseosta 1956 ja valmistui maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1961, maisteri hänestä tuli 1965. Puhakka oli Hämeen–Uudenmaan Meijeriliiton teknillinen neuvoja 1962–1967 ja 1969–1972, Valion Turengin UHT-tehtaan isännöitsijä 1967–1969 ja Kainuun Osuusmeijerin teknillinen johtaja 1973–1974 ja toimitusjohtaja 1974–1990. Hänellä oli työuransa aikana myös useita luottamustehtäviä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Puhakka sai 1987.

Lähteet
-------

1. 1 2  Wilmi, Jorma: Maanviljelysneuvos Martti Puhakka (1935–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 20.5.2010. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 24.5.2023.
**Zaho** (arab. زاهو‎, oik. **Zehira Darabid**, arab. زهيرة درابيد‎, s. 10. toukokuuta 1980 Bab Ezzouar) on algerialainen R&B-laulaja.

Elämäkerta
----------

Darabid syntyi Algerin lähiössä Bab Ezzouar'ssa ja opetteli kitaran soittamista 7-vuotiaana. 18-vuotiaana Darabid muutti perheensä kanssa Montrealiin, Kanadaan, jossa hän tutustui tarkemmin musiikin maailmaan.

Sittemmin Darabid keskyttyi opiskelun jälkeen musiikin pariin ja oli muun muassa vierailevana artistina La Fouinen "Basta" singlellä. Hän teki myös taustavokalisointuja Flo Ridan ja Timbalandin singleen "Elevator". Aloittaessaan oman soolouransa Darabid otti käyttöön taiteilijanimen Zaho. Vuoden 2008 aikana hän julkaisi ensimmäisen albuminsa *Dima*. Sittemmin Zaho on ollut vierailevana artistina ja laulanut duettoja muun muassa Idirin, Tunisianon ja Sopranon kanssa.

Zaho osallistui vuonna 2008 MTV Europe Music Awardsiin, jossa hänet palkittiin parhaana ranskalaisena artistina.

Diskografia
-----------

### Albumit

* Dima (2008)

### Singlet

* Hey papi feat. Soprano (2006)
* Lune de miel (feat. Don Choa) (2008)
* C'est chelou (2008)
* La roue tourne feat. Tunisiano (2008)
* Kif'n'dir (2008)
* Je te promets (2009)

Lähteet
-------

1. ↑  Zaho au Transbo *Vibe2Lyon* Viitattu 19.3.2010 (ranskaksi)
2. ↑  Biographie Zaho, bio Zaho (Arkistoitu – Internet Archive) *music-story.com* Viitattu 19.3.2010 (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivu (ranskaksi)
* Zaho Myspacessa (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Unix File System** (UFS) on alkuperäinen Unixin tiedostojärjestelmä. 
Tiedostojärjestelmän perusteet suunnittelivat Rudd Canaday, Ken Thompson ja Dennis Ritchie.
Tiedostojärjestelmän toteutuksen teki Ken Thompson. 
Käyttöjärjestelmän tärkeimmäksi ominaisuudeksi mainittiin tiedostojärjestelmä vuonna 1974 julkaistussa artikkelissa.

UFS oli hyvin yksinkertainen ja se tuki perustason abstraktioita, joita tiedostojärjestelmä pyrkii tarjoamaan. Tiedostojärjestelmä ei vaadi tiedostoilta mitään tiettyä rakennetta (tiedostot ovat yksiulotteinen joukko tavuja) ja se tukee tiedostojen järjestämistä hakemistoihin. Hakemistot ovat tiedostoja, joihin käyttäjä ei voi kirjoittaa. Muita ominaisuuksia ovat polkunimet ja linkitykset: kaikilla linkeillä on samanarvoinen status ja tiedosto on olemassa riippumatta hakemistoviittauksista tiedostoon.
Levylle tallennettuna oli *superblock*, *inodet* ja data-alue erikseen ja se oli parannus aiempiin kömpelöihin tietuepohjaisiin ratkaisuihin. 
UFS vakiinnutti nykyisen käytännön, joka sallii tiedoston käyttää minkä vain määrän tavuja (ei sidottu "tietueen" kokoon).

Tiedostojärjestelmä oli kuitenkin hidas ja kärsi fragmentaatiosta hidastaen sitä myöhemmin. Vaikuttavana tekijänä hitauteen oli *inoden* sijainti kaukana tiedoston datasta, jolloin seurasi ylimääräistä hakuviivettä kiintolevyltä.
UFS toteutettiin uudestaan nimellä "Fast File System for UNIX" BSD 4.2:ssa (BSD FFS). BSD FFS:ään viitataan toisinaan virheellisesti UFS:nä, mutta FFS ja UFS ovat eri tiedostojärjestelmiä.

Tiedostojärjestelmään on tarpeen vaatiessa kehitetty lisäominaisuuksia kuten journalointi ja *soft-updates*.

UFS on levinnyt laajasti eri käyttöjärjestelmiin (BSD, Nextstep, Mac OS X ja Solaris). FreeBSD:ssä on seuraaja UFS2. UFS-tiedostojärjestelmästä ei ole yhtä standardia toteutusta: siitä on paljon eri variaatioita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Arpaci-Dusseau, Remzi H. & Arpaci-Dusseau, Andrea C.: Locality and The Fast File System *pages.cs.wisc.edu*. Viitattu 16.2.2017.
2. ↑  Richard Jensen: Unix at 50: How the OS that powered smartphones started from failure  29.8.2019. Ars Technica. Viitattu 6.9.2019. (englanniksi)
3. 1 2 3  Dennis M. Ritchie & Ken Thompson: The UNIX TimeSharing System  1974. Communications of the ACM. Viitattu 6.9.2019. (englanniksi)
4. 1 2 3  K. Thompson: UNIX Implementation (PDF) *users.soe.ucsc.edu*. Viitattu 8.9.2019. (englanniksi)
5. 1 2  UFS & FFS *cs.clemson.edu*. Viitattu 16.2.2017.
6. ↑  Marshall Kirk McKusick & William N. Joy & Samuel J. Leffler & Robert S. Fabry: A Fast File System for UNIX (PDF) *people.eecs.berkeley.edu*. Viitattu 16.2.2017. (englanniksi)
7. ↑  9.29 UFS *tldp.org*. Viitattu 6.11.2020. (englanniksi)
8. ↑  Henson, Val: A Brief History of UNIX File Systems *lugod.org*. Viitattu 16.2.2017.
9. 1 2  Allen, Hervey: Introduction to FreeBSD Additional Topics (PDF) *pacnog.org*. Viitattu 16.2.2017. (englanniksi)
10. ↑