recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kristuksen uuden liiton kirkko** (engl. *Church of the New Covenant in Christ*) on John W. Bryantin (s. 1946) perustama myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluva yhteisö. Yhteisön päämaja on nykyisin Salemissa Oregonissa. 

Bryant kääntyi 1964 Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon jäseneksi. Kirkon jäsenenä hän toimi lähetystyössä Japanissa. 1970-luvun alussa Bryant tuli vakuuttuneeksi siitä, että MAP-kirkko oli ollut väärässä hylätessään moniavioisuuden. Hän erosi MAP-kirkosta ja liittyi moniavioisuutta harjoittavaan Apostolic United Brethren -yhteisöön Utahissa. 

Vuonna 1974 Bryant alkoi kertoa saavansa ilmestyksiä Jeesukselta. Hän kertoi apostoli Johanneksen vierailleen luonaan enkelinä ja kehottaneen häntä muodostamaan "ikiaikaisten yhteisön". 1975 hän kertoi tulleensa temmatuksi näyssä muinaiseen Eenokin kaupunkiin, jossa mormonismi perustaja Joseph Smith ja Apostolic United Brethrenin perustaja Joseph White Musser olivat asettaneet hänet kirkon johtoon. Bryant erosikin Apostolic United Brethrenistä ja perusti oman yhteisön, jolla hän antoi nimen Patriarkaalinen Kristuksen kirkko (*Church of Christ Patriarchal*). Myöhemmin kirkko nimettiin uudelleen Kristuksen evankeliseksi kirkoksi (*Evangelical Church of Christ*). 1985 se sai nykyisen nimensa Kristuksen uuden liiton kirkko. 

Osa Apostolic United Brethrenin jäsenistä siirtyi Bryantin seuraajiksi. 1979 hän muutti seuraajineen Fair Haven Ranchille lähelle Las Vegasia Nevadaan. Bryant järjesti siellä kirkkonsa kommuuniksi, jossa otettiin käyttöön omaisuuden yhteyden laki. 1981 ryhmä muutti maatilalle lähellä Salemia Oregoniin.

Bryantin oli naimisissa kuuden naisen kanssa. Yksi heistä, joka myöhemmin jätti liikkeen, syytti Bryantia siitä, että tämä oli muuttanut temppelitoimitukset seksuaalisiksi riiteiksi. Hänen mukaansa liike suoritti sinetöinnin iankaikkiseen avioliittoon sukupuoliyhdynnän avulla. Hän syytti Bryantia myös insestistä ja lapsiin sekaantumisesta. Syytöksiä ei ole kuitenkaan vahvistettu puolueettomissa tutkimuksissa. 

1980-luvun puolivälissä Bryantin johtama ryhmä joutui vaikeuksiin, koska sen väitettiin pyrkivän käännyttämään läheisen koulun lapsia jäsenikseen. Bryantin asema horjui, ja lopulta hän päätti hajottaa liikkeensä. 1985 hän kuitenkin järjesti sen uudelleen Kristuksen uuden liiton kirkoksi. Kirkkoon kuuluu nykyään noin 120 perhettä, joista suurin osa asuu kommuunissa Salemissa.
**PowerFlite** on Chrysler Corporationin vuosina 1954–1961 valmistama ja henkilöautoissaan käyttämä kaksiportainen automaattivaihteisto. Vaihteiston valmistus alkoi vuoden 1953 lopulla ja huolimatta Chryslerin kolmeportaisen TorqueFliten esittelystä vuonna 1956, yksinkertainen ja luotettava PowerFlite oli saatavilla Plymouthin ja Dodgen vaihteistoksi mallivuoden 1961 loppuun, jonka jälkeen sen valmistus lopetettiin.

Chrysler Corporation oli yksi viimeisistä ajoneuvovalmistajista Yhdysvalloissa, joka esitteli täysautomaattisen vaihteiston. General Motors oli esitellyt Oldsmobilen Hydramatic-vaihteiston jo 14 vuotta aiemmin ja Ford Motor Company oman Ford-O-Maticinsa kolme vuotta aiemmin. Packardin Ultramatic oli tullut markkinoille vuonna 1949 ja Studebakerin Automatic Drive vuonna 1950. PowerFlite oli rakenteeltaan ja toiminnaltaan yksinkertaisempi kuin markkinoilla olevat muut automaattivaihteistot. Koska mekaanisia komponentteja ja toimintoja oli vähemmän, oli vaihteisto myös hyvin luotettava ja se palveli nöyrästi niin kuutoskoneisen Plymouthin kuin Hemi V8 -moottorisen Imperialin vaihteistona. Toisin kuin muissa automaattivaihteistoissa, PowerFlitessa ei ollut "park"-toimintoa, joka lukitsee voimansiirron auton liikkumisen estämiseksi. Tämän takia seisontajarrun käyttö oli välttämätöntä aina, kun auto pysäköitiin. Kaikkien tuon aikakauden Chrysler-tuotteiden seisontajarru oli käyttöjarruista erillinen oma yksikkönsä, jossa vaihteiston hännän jälkeen sijoitettu jarrurumpu esti kardaaniakselin pyörimisen ja piti näin auton paikoillaan.

PowerFliten ohjaus tapahtui aluksi ohjauspylvääseen siijoitetun valitsimen avulla. Vaihdekaavio oli R-N-D-L, joka poikkesi muiden valmistajien käyttämästä P-N-D-L-R-järjestyksestä. Chrysler perusteli PowerFliten muista poikkeavaa kaaviota käyttöturvallisuudella. Koska auto käynnistettiin vaihteiston asennossa N, tarvittiin vain yksi valitsimen siirto, että auto saatiin liikkeelle eteen- tai taaksepäin. Peruutusvaihteelta ajovaihteelle kytkettäessä, D-vaihteen ohittaminen vahingossa ei myöskään aiheuttanut vaaraa tai vahinkoa. Myöhemmin, kun Yhdysvaltain liittovaltion liikenneturvallisuusvirasto NHTSA *(National Highway Traffic Safety Administration)* alkoi antaa ajoneuvojen hallintalaitteita koskevia määräyksiä, Chryslerin vaihteistokaaviosta, lisättynä "park"-asennolla (P-R-N-D-L), tuli turvallisuusvaatimusten mukainen standardi. Vuonna 1955 vaihteenvalitsin siirtyi ohjauspylväästä kojelautaan, jossa sitä käytettiin pystysuorassa kaaviossa liikutettavalla vivulla. Tässä sovelluksessa peruutusvaihde oli ylimpänä ja L alimpana. Vuonna 1956 Chryslerin kojelaudan vaihteenvalitsin muutettiin painonapeilla kytkettäväksi. Tämä toiminto oli käytössä mallivuoden 1964 loppuun, eli myös TorqueFliten kanssa.

Neuvostovalmisteinen, ZIL-111-mallissa käytetty kaksiportainen automaattivaihteisto perustuu rakenteeltaan Chryslerin PowerFliteen.

Aiheesta muualla
----------------

* PowerFlite-aiheisia videoita

Lähteet
-------

1. ↑  Popular Mechanics - Chrysler drops clutch pedal with new automatic transmission
2. 1 2  Allpar.com - The Chrysler-Plymouth-Dodge-DeSoto Powerflite automatic transmission
Power Balance -ranneke
Yhtiön logoYhtiön logo
Bill Clinton rannekkeen kera.
**Power Balance** oli yhdysvaltalainen urheilurannekkeita valmistanut yhtiö. Sen perustivat veljekset Josh Rodarmel ja Troy Rodarmel vuonna 2007. Tuote koostui muovirannekkeesta, johon oli kiinnitetty tinasta valmistettu hologrammi. Yhtiö väitti rannekkeen tuottavan käyttäjälleen enemmän voimaa, joustavuutta ja tasapainoa. Sitä mainostivat kansainväliset urheilutähdet kuten Rubens Barrichello ja Shaquille O'Neal sekä suomalainen jääkiekkotähti Teemu Selänne. Urheilukanava ESPN:n mukaan yhtiö myi ranneketta arvionsa mukaan yli sadan miljoonan euron arvosta vuonna 2010.

Skepsis ry myönsi vuoden 2010 Huuhaa-palkinnon ranneketta maahan tuovalle Pryme Sports Oy:lle ja erikoismaininnan S-ryhmälle tuotteen markkinoinnista asiakaslehdessään ja Internet-sivuillaan. Yhdistyksen mukaan rannekkeeseen sijoitettu tinapaperi on vaaraton, mutta koko tuote on hyödytön ja sitä markkinoidaan valheellisilla väittämillä. Samaten kritisoidaan tieteelle täysin tuntemattomia käsitteitä kuten "sähkömagneettinen taajuus", jonka väitetään tallentuvan rannekkeen hologrammiin. Lisäksi yhdistys pitää väitettä tasapainon lisääntymisestä outona, sillä ihmisen tasapainoaistielimet sijaitsevat korvassa.

Power Balance -yhtiö myönsi Australiassa, etteivät väitteet rannekkeen väitetyistä tasapaino-ominaisuuksista pidä paikkaansa. Yhtiö lupasi australialaisille asiakkailleen rahansa takaisin, mikäli kokevat tulleensa huijatuiksi.

Yhtiö meni konkurssiin syksyllä 2011.

Lähteet
-------

1. ↑  Farha, Bryan: Chapter Six: Power Balance Products - A Skeptical Look (by Harriet Hall) *Pseudoscience and Deception: The Smoke and Mirrors of Paranormal Claims*.  24.12.2013. University Press of America. Viitattu 9.10.2018. (englanniksi)
2. ↑  Goldberger, Alexander: A delicate balance *Yale Alumni Magazine*.  Maalis-huhtikuu 2011. Viitattu 9.10.2018. (englanniksi)
3. ↑  Hodgkinson, Mark: Power Balance bracelets: source of energy or just a gimmick? *The Telegraph*.  15.10.2010. Viitattu 9.10.2018. (englanniksi)
4. ↑  Power Balancen valmistaja myöntää huijauksen *Iltalehti*.  4.1.2011. Viitattu 9.10.2018.
5. ↑  Vuoden Huuhaa-palkinto Power Balance -rannekkeelle *Helsingin Sanomat*.  30.11.2010.  Arkistoitu 3.12.2010. Viitattu 1.12.2010.
6. 1 2  Skepsis: Power Balance -rannekkeen maahantuojalle *Palkinto*.  1.12.2010. Skepsis ry.  Arkistoitu 25.12.2010. Viitattu 1.12.2010.
7. ↑  Vuoden Huuhaa-palkinto Power Balance -rannekkeelle *Iltalehti*.  30.11.2010. Viitattu 9.10.2018.
8. ↑  Mauno, Hellevi: Huijaus tunnustettiin – rahat takaisin suomalaisille? *Ilta-Sanomat*.  4.1.2011. Viitattu 3.1.2020.
9. ↑  Valmistaja myönsi tasapainorannekkeen huuhaaksi *Yle Uutiset*.  4.1.2011 (päivitetty 11.4.2012). Viitattu 3.1.2020.
10. ↑  Power Balance come clean and offer refunds after admitting wristbands do not enhance performance *The Telegraph*.  4.1.2011. Viitattu 9.10.2018. (englanniksi)
11. ↑  Power Balance files for bankruptcy after retracting health claims *Money & Company*.  22.11.2011. Los Angeles Times. Viitattu 11.8.2012. (englanniksi)
**Susan Howard** (alk. Jeri Lynn Mooney, s. 28. tammikuuta 1944 Marshall, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Donna Culverin roolistaan television draamasarjassa *Dallas*. Howard on työskennellyt myös käsikirjoittajana ja hän on Writers Guild of American jäsen.

Ura
---

Susan Howard, oikealta nimeltään Jeri Lynn Mooney, syntyi Cassell C. ja Melba Ruth "Peg" Mooneyn perheeseen. Hän harrasti teatteria jo lapsena. 1960-luvun alussa Jeri Lynn opiskeli teatteritaiteita kaksi vuotta Texasin yliopistossa Austinissa. Näyttelijänopinnot veivät hänet Los Angelesiin, ja myöhemmin hän otti käyttöön taiteilijanimen Susan Howard.

Howard näytteli vierailevana tähtenä useissa suosituissa televisiosarjoissa 1960- ja 1970-luvuilla. Hänet nähtiin muun muassa *Bonanzassa* ja *Columbossa*. 1970-luvun puolessa välissä Howard näytteli ison sivuosan Maggie Petrocellina televisiosarjassa *Petrocelli*. Hän oli ehdokkaana sekä Golden Globe- että Emmy-palkinnon saajaksi Maggien roolistaan.

Ensiesiintymisensä *Dallasissa* Howard teki vuonna 1979. Hän oli sarjassa alkuun vierailevana tähtenä ja sittemmin vakituisena. Howardin *Dallas*-ura päättyi 1987. Hänen roolihahmonsa oli Donna Culver, joka sarjan edetessä rakastuu Steve Kanalyn näyttelemään Ray Krebbsiin ja päätyy tämän kanssa naimisiin. Howard sai roolistaan Soap Opera Digest -palkinnon vuonna 1986. Howard pääsi vaikuttamaan roolihahmoonsa: hän ehdotti, että tästä rakennetaan uranainen, jolla on vaikutusvaltaa. Niin myös kävi.

Televisiouransa jälkeen Howard on toiminut aktiivisesti Texasin republikaanipuolueessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Soap Opera Digest Awards *Soap Opera Digest*.  Arkistoitu 3.3.2009. Viitattu 21.1.2020.
2. ↑  Susan Howard-Chrane *Txdirectory.com*. Texas State Directory Press. Viitattu 21.1.2020.
3. 1 2  Angus, Joe: Susan happy with her life *The Oklahoman*.  3.4.1983. GateHouse Media, LLC.. Viitattu 21.1.2020.
4. ↑  Golden Globe Awards for 'Susan Howard' *Goldenglobes.com*. The Golden Globes. Viitattu 21.1.2020.
5. ↑  Susan Howard *Emmys.com*. Television Academy. Viitattu 21.1.2020.
6. ↑  'Dallas' star to address GOP women *Gonzalesinquirer.com*.  4.2.2004. The Gonzales Inquirer. Viitattu 21.1.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee Tromssan kunnan saarta. Kvalsundin ja Hammerfestin kunnissa on toinen Kvaløya-niminen saari (*kveeniksi *Valassaari).*
Kvaløya  
SállirView and modify data on Wikidata Kvaløyan sijainti Tromssan läänissä

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Tromssan lääniNorja |
| Vesialue | 
NorjanmeriView and modify data on Wikidata  |
| Korkein kohta | 
Store Blåmann, 1 044 m |
| Pinta-ala | 
737 km² |

Väestö| Asukasluku | 
13 030 (2018) |
| Kieli | 
norja |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Kvaløya** (pohjoissaameksi *Sállir*, kveeniksi *Valassaari*) on Tromssan kuntaan kuuluva noin 15 000 asukkaan saari Norjassa. Saaren pinta-ala on 737 km², ja se on Norjan viidenneksi suurin saari. Sandnessundbrua-silta yhdistää Kvaløyan sen itäpuolella sijaitsevaan Tromsøyan saareen, merenalainen Kvalsundtunnelen yhdistää saaren Ringvassøyan saareen, ja Sommarøybrua-silta yhdistää saaren lännessä sijaitsevaan Sommarøyn saareen. Saaren rannikolla on useita vuonoja, joista suurimmat lähes jakavat saaren kolmeksi erilliseksi saareksi.

Kvaløya on vuoristoinen saari, ja saarella on kymmenen yli 700 metrin korkuista vuorenhuippua sekä kolme yli tuhannen metrin korkuista vuorta. Saaren korkein vuori on Store Blåmann (*suuri sininen mies*), joka kohoaa 1 044 metrin korkeuteen. Store Blåmannille voi kiivetä ilman kiipeilyvarusteita, joskin rinteen yläosa on jyrkkä. Saaren toiseksi korkein vuori on 1 042 metrin korkeuteen kohoava Skitntinden.

Rystraumenin salmi erottaa Kvaløyan mannermaasta. Salmi on tunnettu voimakkaista vuorovesivirroistaan. Salmen rannalla, noin 30 kilometrin päässä Tromssasta, sijaitsee Straumhellan virkistysalue. Keskellä salmea sijaitsee mäntymetsän peittämä Ryøyan saari, jolla asustaa Pohjois-Norjan ainoa myskihärkien yhdyskunta. 

Suurin osa saaren asukkaista asuu saaren itärannalla Kvaløyslettassa, joka on Tromssan kaupunginosa.

Saaren itärannalla Skavbergissa on 2000-2500 vuotta vanhoja kalliopiirroksia.

Kuvagalleria
------------

* Kalliopiirroksia SkavbergetilläKalliopiirroksia Skavbergetillä
* Store Blåmann -vuoriStore Blåmann -vuori
* Kvaløyan vuoriaKvaløyan vuoria
* Sandnessundbrua-siltaSandnessundbrua-silta

Panoraamakuva Tromssan kaupungista, taustalla Kvaløyan saaren vuorenhuiput

Lähteet
-------

1. ↑  Around Kvaløya from Tromsø *Nord Norge*.  Arkistoitu 14.6.2018. Viitattu 14.6.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kvaløya** Wikimedia Commonsissa
**Yrjö Ilmari Timonen** (5. elokuuta 1905 Kiuruvesi – 24. toukokuuta 1999) oli suomalainen metsänhoitaja ja virkamies, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Timosen vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Timonen ja Kaisa Kämäräinen ja puoliso 1934–1984 liikeapulainen Helmi Nenonen. Timonen tuli ylioppilaaksi Iisalmen yhteislyseosta 1925 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1929. Maatalousministeriön riistanhoitokurssin Suomussalmella hän suoritti 1954 ja teki opintomatkan  Neuvostoliittoon 1958. Timonen oli Metsähallituksessa ylimääräinen metsänhoitaja vuodesta 1929, samasta vuodesta avustava metsänhoitaja Perä-Pohjolan piirikunnassa ja Itä-Suomen piirikunnassa 1930–1938, apulaismetsänhoitaja 1938, 1. luokan apulaismetsänhoitaja 1939–1941, hankintametsänhoitaja Itä-Suomen piirikunnassa 1942–1945, Pohjanmaan piirikunnan piiritarkastaja 1945–1956 ja Itä-Suomen piirikunnan vt. piirikuntapäällikkö 1956–1961 ja piirikuntapäällikkö 1961–1971.

Timonen oli myös Nurmeksen hoitoalueen aluekassanhoitaja 1940, Savonlinnan hoitoalueen vt. aluemetsänhoitaja 1941, Pielisen tarkastuspiirin piiritarkastaja 1943–1944 ja 1945 sekä Suomen Pankin pyöreän puutavaran ja polttopuun viennin tarkastaja Oulun läänissä 1951–1953. Nurmeksen väestönsuojelukeskuksen komentotoimiston päällikkö hän oli 1939–1940 ja esikuntakirjuri 1941 sekä toimistoupseeri luutnantin vakanssilla Päämajan sotilashallinto-osaston metsätaloudellisessa toimistossa 1941–1942 ja Palautetun Karjalan metsätaloudellisessa toimistossa 1942–1943. Timosella oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai 1964.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Luttinen, Jaana: Metsäneuvos Yrjö Timonen (1905–1999). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 24.3.2023.
2. 1 2  60-vuotiaita.  *Helsingin Sanomat*, 5.8.1965, nro 208, s. 6. Kansalliskirjasto. Viitattu 24.3.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Jaana Luttinen: Yrjö Timonen *Biografiasampo*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
**Yrjö Suomaa**, vuoteen 1920 **Statschkun** (31. joulukuuta 1906 Viipuri – 1. lokakuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai talousneuvoksen ja kauppaneuvoksen arvonimet.

Suomaan vanhemmat olivat kapellimestari Edvard Statschkun ja Anna Greta Erikintytär Sirenius ja puolisot 1931–1944 Kirsti Ester Elvira Jaakkola ja vuodesta 1946 Aili Ilona Korri, aiemmin Kratz. Suomaa kävi Viipurin ruotsinkielinen kansakoulun 1912–1916 ja yhden vuoden Svenska lyceum i Viborgia 1916. Hän oli asiapoika, harjoittelija, automyyjä ja edustaja eri liikkeissä Viipurissa 1916–1929, automyyjä ja itsenäinen edustaja Helsingissä 1929–1930, Oy Schröder Ab:n myyntipäällikkö 1930–1940 ja Yrjö Suomaa agentuuriliikkeen, vuodesta 1943 Yrjö Suomaa Oy ja vuodesta 1950 Suomaa Oy, perustaja, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja 1940–1972. Suomaa oli myös Tuontiaine Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1962. Hän oli lisäksi muun muassa Suomen Kalastusvälinevalmistajain Liiton johtokunnan jäsen ja Suomen Optisen alan Tukkukauppiaat -yhdistyksen puheenjohtaja 1964–1968. Uintiurheilua harrastanut Suomaa edusti Suomea useissa kisoissa ja sai pronssimitalin 200 metrin rintauinnissa pohjoismaisissa uintikilpailuissa 1929. Hänellä oli myös hetken aikaa hallussaan tämän uinnin Suomen ennätys. Suomaa oli Viipurin Uimaseuran ja Helsingin Uimareiden jäsen ja Suomen Kalamiesten Keskusliiton perustajia. Sotilasarvoltaan Suomaa oli reservin ylikersantti. Talousneuvoksen arvonimen hän sai 1963 ja kauppaneuvoksen arvonimen 1971.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yrjö Suomaa *Biografiasampo*. Viitattu 30.10.2022.
2. ↑  Kuolleita.  *Uusi Suomi*, 10.10.1972, nro 266, s. 5. Kansalliskirjasto. Viitattu 30.10.2022.
**Vaino Jack Vehko** (1918 Detroit, Michigan – 17. elokuuta 1999 Austin, Texas) oli amerikansuomalainen raketti-insinööri.

Hän oli James Vehkon eli Jalmari Vehkomäen poika. Jalmari Vehkomäki oli kotoisin Kolhosta.

Vehko suoritti kandidaatintutkinnon konetekniikan alalta Michiganin yliopistossa vuonna 1940 ja diplomi-insinöörin tutkinnon Chrystler Institute of Engineeringissä vuonna 1942. Hän työskenteli Yhdysvaltoihin muuttaneiden saksalaisten raketti-insinöörien, muun muassa Werner von Braunin ja Magnus von Braunin, kanssa Alabamassa Huntsvillessä.

Vaino Vehko toimi koko ikänsä Chrysler Corporation -yhtiössä. Hän kehitti muun muassa XI-2220-lentokonemoottorin. Vuonna 1952 hän siirtyi Chrysler Mission Division -yhtiöön. Hän toimi Yhdysvaltain maavoimien Redstone- ja Jupiter-ohjusten moottorien suunnittelun johtajana. Vuonna 1960 hänestä tuli Saturn IB -raketin kiihdytysraketin suunnittelun johtaja Chryslerin Michoudin tehtaaseen Louisianaan New Orleansiin. Hän siirtyi vuonna 1976 eläkkeelle Chrysler Space Divisionin toimitusjohtajan tehtävästä.

Vehkolle myönnettiin 1969 NASA Certificate of Appreciation Public Service Award/Public Service Medal.

Vehko meni 1941 naimisiin Hilda Schererin kanssa, ja he saivat neljä lasta.

Teokset
-------

* Vehko, Vaino J.: A "zero stage" for the Saturn IB launch vehicle. Society of Automotive Engineers, 1966.
* Vehko, Vaino J.: A supersonic / hypersonic aerodynamic investigation of the Saturn IB / Apollo upper stage. NASA, 1966.

Lähteet
-------

1. ↑  NASA:n palkittuja, viitattu 12.7.2019

Kirjallisuutta
--------------

* Ronald Cohn Jesse Russell, *Vaino Jack Vehko*, Bookvika Publishing 2012
Ananas
**Bromelaiini** on entsyymi, jota on ananaskasveissa, muun muassa ananaksessa. Sen tehtävä kasvissa on proteiinien hydrolysointi[1]. Bromelaiinia alettiin käyttää ravintolisänä 1957, ja sitä on tutkittu hyvin paljon eri maissa. Sitä käytetään ehkäisemään tulehduksia ja edistämään ruoansulatusta.[2] Bromelaiinin eristi 1891 ensimmäisenä venezuelalainen kemisti Vicente Marcano.[3]

Bromelaiini saadaan kaupalliseen tuotantoon kasvin rungosta, jolloin itse hedelmät voidaan hyödyntää muuten. Bromelaiinia tuotetaan trooppisissa maissa, kuten Taiwanissa ja Thaimaassa.

Liiallisesti nautittuna bromelaiini voi aiheuttaa sivuvaikutuksia, kuten mahavaivoja, kuukautisvuodon runsastumista ja allergisia reaktioita.

Bromelaiinia käytetään myös ruokataloudessa lihan pehmentämiseen papaiinin tavoin sen peptidejä hajottavan vaikutuksen vuoksi.

Bromelaiinin CAS-numero on 9001-00-7.

Lähteet
-------

1. ↑  Brenda:Entry of Fruit bromelain (EC-Number 3.4.22.33 ) (englanniksi)
2. ↑  Marylandin yliopistollinen sairaala (englanniksi)
3. ↑   "PDVSA article citing Vicente Marcano".  (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: Bromelains (englanniksi)
* KEGG: Enzyme EC 3.4.22.33 (englanniksi)
* ChemBlink: Bromelain (englanniksi)
Kaprion linna toukokuussa 2006.
**Kaprion linna** (ven. Копо́рская кре́пость, *Koporskaja krepost*) keskiaikainen linna Venäjällä Leningradin alueella. Se sijaitsee Lomonosovin piiriin kuuluvassa Kaprion kunnassa.

Ensimmäinen maininta Kaprion linnasta on vuodelta 1240, jolloin saksalaiset ristiritarit tunkeutuivat Novgorodin alueelle ja rakensivat tänne puisen linnoituksen. Aleksanteri Nevskin johtamat novgorodilaiset, laatokanlinnalaiset, karjalaiset ja inkeriläiset valtasivat ja hävittivät sen seuraavana vuonna. Vuonna 1280 Aleksanterin poika Dmitri Aleksandrovitš rakennutti kivisen linnan, jonka novgorodilaiset hävittivät kaksi vuotta myöhemmin. Se rakennettiin uudelleen vuonna 1297. Kaprio toimi Vatjan viidenneksessä Kargalin pogostan keskuspaikkana, mutta sillä ei koskaan ollut suurta taloudellista merkitystä.

Moskovalaisaikana linnaa vahvistettiin, ja useimmat säilyneet rakenteet ovat peräisin tältä ajalta. Ruotsalaiset valtasivat linnan pitkänvihan aikaan vuonna 1581, mutta se luovutettiin Venäjälle Täyssinän rauhassa. 1600-luvun alussa ruotsalaiset valtasivat linnan uudestaan. Venäjä sai sen takaisin vuonna 1703.

Lähteet
-------

1. ↑  toimi. Martti Linna: *Suomen varhaiskeskiajan lähteitä*, s. 134. Historian Aitta, 1989.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kaprion linna** Wikimedia Commonsissa
**Kaprakka** oli Liperin Käsämässä sijaitseva Hengitysliitto ry:n kuntoutuskeskus. Samalla alueella Liperin Käsämässä toimii nyt Ammattiopisto Luovin Liperin yksikkö. 

Entisessä Kaprakassa toimii liperiläisille avoin uimahalli Liprakka. Veljesharjun ympäristössä on monipuoliset ulkoliikuntamahdollisuudet, muun muassa retkipolut ja puhtaat lammet.

Ammatillinen koulutuskeskus toimi Kaprakka-nimen alla vuoden 2007 elokuuhun saakka, jolloin Kaprakan ammatillinen koulutuskeskus liittyi osaksi Suomen suurinta ammatillista erityisoppilaitosta, Ammattiopisto Luovia.

Historiaa
---------

Kaprakka valmistui vuosina 1947–48 Veljesharjuksi eli Sotainvalidien Veljesliiton tuberkuloosiparantolaksi ja ammattikouluksi. Sen päärakennukset piirsi arkkitehti Viljo Revell.

Hengitysliitto Helin (nyk. Hengitysliitto) kuntoutusyksiköt Hoikan kuntoutuskeskus, Kaprakka ja Verve yhdistyvät uudeksi, valtakunnallisesti kuntoutuksen palveluntuottajaksi 1.1.2009. Verve tuotti tuolloin palveluja myös Helsingissä, Kuopiossa, Joensuussa, Oulussa, Sastamalassa ja Tampereella.  Vuoden 2011 alussa Verve lopetti Liperissä, ja koko alue on nykyään Ammattiopisto Luovin Liperin yksikön käytössä.

Liprakka
--------

Syyskuussa 2004 avatussa Liprakka-nimisessä uimahallissa on 25 metrin pituinen kolmiratainen allas, jossa on kolme vesihierontapistettä, 60 cm syvässä lastenaltaassa on pieni liukumäki. Uimahalli on kaikille avoin.

Uimahalli on astmaystävällinen: vedenpuhdistusjärjestelmä on uv-pohjainen ja allastilat on rakennettu sisäilmaluokkaan 1. Altaiden veden lämpötila on +28 astetta.

Uimahalli Liprakka lopetti toimintansa vuoden 2014, mutta avattiin uudelleen syyskuun alusta 2019. Sen jälkeen se on muiden uimahallien tavoin ollut välillä suljettuna koronapandemian 2020–2021 takia.

Lähteet
-------

1. ↑  Liperi - rakennetun ympäristön historiaa (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Kaprakan tiedote 15.9.2008[vanhentunut linkki]
3. ↑  
Uimahalli Liprakka saatetaan avata uudelleen - helpotusta seudun hallipulaa *Karjalainen*.  24.8.2018. Viitattu 8.12.2018.
4. ↑  Kämppi, Marja-Liisa: Liprakan uimahallin uudelleen avaaminen on ollut ennakoitua hankalampaa *Yle Uutiset*.  3.6.2020. Viitattu 8.5.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive) — Ilmoitus sulkemisesta.
* Kaprakan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Verven kotisivut
* Luovin kotisivut
* Uimahalli
Käytettyjä kapseleita
**Kapselikeitin** on kodinkone, jolla valmistetaan erilaisia juomia kuten suodatinkahvia, erikoiskahveja, teetä ja kaakaota. Laitteella valmistetaan yksi juoma-annos kerrallaan. Laitevalmistajasta riippuen laitteesta on useita eri malleja. Juomavalikoima kostuu valmistajien, kuten Pauligin, Nestlén ja Kraft Foodsin, omista kahvimerkeistä. Juomakapseleita myyvät useat päivittäistavarakaupat.

Laitteen toimintaperiaate on yksinkertainen. Juoma valmistetaan täyttämällä laitteen vesisäiliö vedellä ja laittamalla ilmatiiviisti pakattu, juomajauhetta sisältävä muovinen kapseli laitteen sisään. Laite kuumentaa veden ja valmistaa juoman kapselin juomajauheesta. Laitteesta riippuen veden määrää voidaan säätää, jolloin saadaan haluttu määrä juomaa.

Kapseleiden ekologisuus on kyseenalaistettu maailmalla kertakäyttöisyyden ja niistä syntyvän muovijätteen takia. Kierrättäminen on vaikeaa, koska kapselit on valmistettu yleensä muovin ja alumiinin sekoituksesta. Myös kapseleiden (K-Cup) keksijä, John Sylvan on pahoitellut kapseleiden epäekologisuutta. Tammikuussa 2016 Hampuri kielsi kapseleiden käytön valtion virastoissa ja muissa rakennuksissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Väisänen, Virpi: Testissä kapselikahvikoneet *Kuningaskuluttaja*.  19.1.2012. Yleisradio Oy. Viitattu 10.1.2019.
2. 1 2  Ervasti, Anu-Elina: Hampuri pani kahvikapselit boikottiin: "Ei veronmaksajien rahoilla" *Ilta-Sanomat*.  21.2.2016. Sanoma Media Finland Oy. Viitattu 10.1.2019.
3. ↑  Kim, Susanna: K-Cup Inventor John Sylvan Admits He Doesn’t Use ’Expensive’ Coffee Pods *ABC News*.  4.3.2015. ABC News Network. Viitattu 10.1.2019. (englanniksi)
**Newman/Haas Racing** oli yhdysvaltalainen moottoriurheilutalli. Sen perustivat Carl Haas ja Paul Newman vuonna 1982. Talli kilpaili CART- ja Champ Car -sarjoissa sekä IndyCar-sarjassa ennen lopettamistaan vuonna 2011.

Newman/Haas Racing voitti kuljettajien mestaruuden CART-sarjassa vuosina 1984, 1991, 1993 ja 2002, sekä dominoi Champ Caria sen koko olemassaolon ajan jolloin Sébastien Bourdais sarjan kaikki mestaruudet. Champ Carin lopetettua talli liittyi IndyCar-sarjaan vuonna 2008. Newman/Haasilla ajoivat muun muassa Mario Andretti, Michael Andretti, Nigel Mansell, Cristiano da Matta ja Christian Fittipaldi.

Paul Newmanin kuoltua vuonna 2008 tallin rahoitus oli vaakalaudalla. Vuosina 2007–2010 tallin omistuksessa oli mukana myös Mike Lanigan, mutta Carl Haas osti hänet ulos. Kauden 2011 jälkeen tallilla ei ollut enää varaa ensi vuoden investointeihin ja 81-vuotiaan Haasin terveys alkoi heiketä. Tämän vuoksi perinteikäs talli päätti lopettaa toimintansa samana vuonna.

Lähteet
-------

1. ↑  Newman/Haas racing team calls it quits after 29 years The Globe and Mail. Viitattu 31.8.2015. (englanniksi)
2. ↑  Loss of Newman/Haas Racing shocking ESPN. Viitattu 31.8.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tallin entiset kotisivut
**Rouvray** on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 33 kilometriä Montbardin kaupungista lounaaseen.

Saint-Didierin kirkko
Kunnan keskustassa on 1100-luvun kappelin paikalle rakennettu kirkko. Saint-Didierin kirkko on sekoitus eri aikakausien rakennustyylejä 1300-luvulta vuoteen 1860, jolloin kirkon laiva rakennettiin. Kirkossa on säilynyt kaksi 1300-luvun lasimaalausta.

Rouvray oli ennen rautatieyhteyksien kehittymistä tärkeä markkinapaikka, jossa oli myynnissä karjaa ja niihin liittyviä maataloustuotteita. Varsinkin 1700-luku oli kunnalle menestyksekästä. Kunnassa oli myös nahkatehdas ja useita kutomatehtaita, sillä raaka-aineet olivat edullisia ja niitä oli paljon saatavilla. Nahkatehdas lopetti toimintansa 1900-luvulle tultaessa, jolloin kemiallinen parkitseminen ohitti vanhan nahankäsittelytavan. Rouvrayssa nahka oli käsitelty tammenkuoresta murskaamalla tehdyllä aineella.

Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (*Parc naturel régional du Morvan*).

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 10.1.2022. (ranskaksi)
2. ↑  Eglise paroissiale St Didier Patrimoine du Morvan. Viitattu 10.1.2022. (ranskaksi)
3. ↑  Rouvray Patrimoine du Morvan. Viitattu 10.1.2022. (ranskaksi)
4. ↑  Les communes Parc naturel régional du Morvan. Viitattu 10.1.2022. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rouvray (Côte-d’Or)** Wikimedia Commonsissa
**Vauvojen värikylpy** on Porin lastenkulttuurikeskuksen vauvaperheille suunnattu työpaja.
Työpajat etenevät värien tarkastelusta ja erilaisten materiaalien tunnustelusta itse tuotettuun jälkeen.

Vauvojen värikylpy -toiminta sai alkunsa loppuvuodesta 2003, jolloin Porin lastenkulttuurikeskus käynnisti yhteistyössä Porin taidemuseon kanssa Vauvojen värikylpy -nimisen maalaustyöpajan alle 1-vuotiaille vauvoille.
Sittemmin vauvojen värikylvyt ovat levinneet Suomessa ja kansainvälisesti.
Työpajojen ohjaajia on koulutettu Porin lastenkulttuurikeskuksessa vuodesta 2006.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hemming, Mia: Porissa kylvetään väreissä.  *Arsis*, 2009. vsk, nro 2, s. 15-17.  Taiteen keskustoimikunta.
2. ↑  Hietamies, Eve: Suosio yllätti värikylpyjen kehittäjänkin.  *Apu*, 2009. vsk, nro 38, s. 78.  a-lehdet.
3. ↑  Juuti, Eija: Vauvojen värikylpy - koko perheen taidekasvatusta.  *Terve Kunta -päivät*, 2008. vsk, nro 1, s. 99.  Stakes ja Kuntaliitto.

Aiheesta muualla
----------------

* Vauvojen värikylpy
Spytty the Dog on joukkueen virallinen maskotti.
Newport vastaan Oxford United kolmannessa divisioonassa 1981 Somerton Parkilla
Newport Stadium
Rodney Parade
**Newport County Association Football Club** on yksi neljästä Englannin liigaa pelaavasta ammattijalkapallojoukkueesta, jotka ovat kotoisin Walesista. Muut ovat Cardiff City FC, Swansea City FC ja Wrexham FC.

Joukkueen kotikenttänä on Rodney Parade, mutta aiemmin sen sallittiin pelata kotiottelunsa suuremmalla Somerton Parkin monitoimistadionilla, joka on nykyisin kaavoitettu asuinalueeksi. Välillä käytössä oli Newport Stadium. 

Newportin merkittävin saavutus on kaudelta 1979 – 1980. Joukkueen suuri tähti oli tällöin John Aldridge. Silloin se voitti Walesin cupin, mikä antoi sille pääsyn eurokentille Cup-voittajien cupiin 1981. Tällöin Newport voitti ensin pohjoisirlantilaisen Crusadersin Belfastista, sitten norjalaisen Haugarin Haugesundista, mutta neljännesfinaalissa putosi niukasti itäsaksalaista Carl Zeiss Jenaa vastaan yllettyään vierastasapeliin.

Vuonna 1989 joukkue putosi Englannin liigasta ja joutui konkurssiin, mutta herätettiin uudelleen henkiin alasarjoissa. Vuonna 2013 joukkue palasi liigaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Mascot Derby *The Welsh National*.  2002. Viitattu 21.5.2014. (englanniksi)
2. ↑  Peter Shuttleworth: Newport County are back in the black and Amber  16.3.2010. BBC Sport. Viitattu 21.5.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Newport Countyn virallinen kotisivu

Englannin kakkosliiga 2019–2020

* Bradford City
* Cambridge United
* Carlisle United
* Cheltenham Town
* Colchester United
* Crawley Town
* Crewe Alexandra
* Exeter City
* Forest Green Rovers
* Grimsby Town
* Leyton Orient
* Macclesfield Town
* Mansfield Town
* Morecambe
* Newport County
* Northampton Town
* Oldham Athletic
* Plymouth Argyle
* Port Vale
* Salford City
* Scunthorpe United
* Stevenage
* Swindon Town
* Walsall
**Lääketieteellisen fysiikan ja tekniikan yhdistys** (LFTY), on vuonna 1968 perustettu fyysikoiden, insinöörien ja lääkäreiden yhteinen poikkitieteellinen, aatteellinen ja ammatillinen yhdistys.

Yhdistyksen jäsenistö kattaa lääketieteellisen tekniikan ja fysiikan koko kentän oppi- ja tutkimuslaitoksista terveydenhuollon yrityksiin ja sairaaloihin. Yhdistyksen tarkoituksena on herättää ja ylläpitää kiinnostusta lääketieteelliseen fysiikkaan, tekniikkaan ja biofysiikkaan sekä edistää näiden aineryhmien tieteellisen tutkimuksen, koulutuksen ja teollisuuden kehitystä.

Toiminta
--------

Toiminta
Yhdistys järjestää vuosittain vähintään yhden tapaamisen, jossa on tutustuttu johonkin teemaan tai yhteisöön sekä toisiimme. Muuten yhdistys toimii linkkinä kansainvälisiin sisaryhteisöihin, joiden konferensseista mm. saamme kohtalaisen alennuksen. Ilmoitamme myös alamme tapahtumista niin s-postitse kuin nettisivuillamme.
Yhdistys on mukana myös muiden lääketieteellisen fysiikan ja tekniikan alan tapahtumissa sekä Suomessa että ulkomailla. LFTY pyrkii toiminnallaan lisäämään lääketieteellisen fysiikan ja tekniikan yhdistysten, tutkimuksen, koulutuksen ja teollisuuden yhteistyötä. LFTY:n www-sivut () ovat alan tutkija- ja jatkokoulutuksen infopaikka.

Hallitus 2010 ja 2011-
----------------------

Prof. Risto Ilmoniemi, Aalto-yliopiston Lääketieteellisen tekniikan ja laskennallisen tieteen laitos (BECS), puheenjohtaja; TkT Jari Viik Tampereen teknillisen yliopiston Lääketieteellisen tekniikan laitos, varapuheenjohtaja; FT Mika Tarvainen Itä-Suomen yliopisto, sihteeri; Prof. Pekka Hänninen, Turun yliopisto; Rosa-Maria Inkinen, HUS; Prof. Timo Jämsä, Oulun yliopisto; Prof. Pasi Karjalainen, Itä-Suomen yliopisto; FT Tiina Lyyra-Laitinen Kuopion yliopistollinen sairaala; Prof. Tapio Seppänen Oulun yliopisto
Kuperkeikka
**Kuperkeikka** on maassa tehtävä liike. Kuperkeikan voi tehdä etu- sekä takaperin. Kuperkeikka muistuttaa suureksi osaksi volttia. Kuperkeikkaa käytetään yleensä akrobatiassa pehmeänä laskuna esimerkiksi käsiseisonnasta tai hypystä. Kuperkeikan voi tehdä myös ilmasta maahan kädet edellä, jota kutsutaan *lentokuperkeikaksi*.

Kuperkeikan tekeminen
---------------------

Yleisimmässä kuperkeikassa tekijä käy kippurassa kuperkeikan aikana. Lähtö tapahtuu kyykystä. Etuperinkuperkeikassa laitetaan kädet eteen maahan ja ponnistetaan jaloilla eteenpäin käsien ja pään yli. Jalkojen pitää olla suorassa ja kiinni toisissaan kuperkeikan tässä vaiheessa ja leuan pitää olla kiinni rinnassa. Tämän jälkeen jalat menevät kippuraan ja kädet ottavat jaloista kiinni, että tekijä pääsee kuperkeikan onnistuneesti jaloilleen takaisin. Tekijän ei kannata ponnistaa lopussa itseään käsien avulla takaisin ylös seisaalleen.

Erilaisia kuperkeikkoja
-----------------------

Kuperkeikkoja on erilaisia. Yleisin on mennä kippuraan ja olla jalat kiinni toisissaan. *Lentokuperkeikka* aloitetaan seisaaltaan ja hypätään ilmasta kädet edellä maahan. Sitten tekijä pyörähtää kuperkeikan maahan tullessa samalla tavalla kuin normaalinkin. Lentokuperkeikan pitää olla liukuva, ja sen pitää pehmeyttää laskua. Toinen, hieman helpomman tuntuinen lentokuperkeikka tapahtuu niin, että hypätään ilmasta jaloilleen ja pyörähdetään sujuva kuperkeikka. Tätä tyyliä käytetään yleensä hyppäämällä jostain korkealta, sillä onnistunut kuperkeikka pehmentää laskua. 
Hieman vaikeampi kuperkeikka saattaa olla *haarakuperkeikka.* Alku tapahtuu jalat haaralla. Tämä kuperkeikka on samantapainen kuin normaali kuperkeikka, mutta jalat ovat suorina ja haaralla koko ajan. Tempusta tekee haarallaan olevat jalat vaikean, sillä aluksi on yleensä vaikea päästä ylös haarakuperkeikasta. Haarakuperkeikan voi tehdä joko eteen tai taaksepäin.

Katso myös
----------

* voltti

Aiheesta muualla
----------------

* Kuva kuperkeikasta[vanhentunut linkki]
* Mieleni minun tekevi, Yrjö Karilas, s.470,471
Grjazovetsin vaakuna vuodelta 1781.
**Grjazovets** (ven. Гря́зовец) on kaupunki Vologdan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Ržavka-joen rannalla 47 kilometriä Vologdasta etelään. Kaupunki on Grjazovetsin piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan ja Arkangelin välinen M8-valtatie sekä Moskovan ja Vologdan välinen rautatie (Grjazovetsin asema). Asukkaita on 15 500 henkeä (vuonna 2008).

Paikalla sijainnut kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1538. Vuonna 1780 siitä tuli kaupunki ja ympäröivän kihlakunnan keskus. Vuonna 1872 rakennettiin sen kautta kulkeva rautatie. 1800–1900-lukujen vaihteessa Grjazovets oli huomattava pellavan ja voin tuotannon keskus, joka oli tunnettu myös pitsinnypläyksestä. Nykyään kaupungissa on lähinnä elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 113. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Grjazovetsin piirin sivusto (venäjäksi)
* Grjazovetsin kaupunki Vologdan alueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Nestevetytäytteinen kuplakammio, jossa läpi kulkeneiden hiukkasten reitit näkyvät kuplajonoina
**Kuplakammio** on hiukkasilmaisin, jolla havaitaan sen läpi kulkeneita sähköisesti varattuja hiukkasia. Kuplakammion periaatteen keksi yhdysvaltalainen fyysikko Doland Glaser vuonna 1952. Hän sai siitä fysiikan Nobelin palkinnon 1960. Entisaikoina kuplakammio oli suosittu väline korkeaenergiafysiikan tutkimuksissa, nykyään ne on korvattu muilla ilmaisimilla.

Toimintaperiaate
----------------

Kuplakammio on painesäiliö, jonka sisällä on nestettä. Sen täytteenä voi käyttää esimerkiksi vetyä, neonia tai propaania. Neste pyritään pitämään lähellä kiehumispistettään. Kammio on kuitenkin rakennettu siten, että painetta voidaan muuttaa hyvin nopeasti.

Ennen hiukkasen odotettua saapumista kammioon sen painetta lasketaan äkillisesti, jolloin nesteen kiehumispiste laskee alemmaksi kuin nesteen lämpötila on. Tämä aiheuttaa kammion sisäisen nesteen ylikuumenemisen. Tutkittavan varatun hiukkasen mennessä ylikuumentuneen nesteen läpi syntyy hiukkasen reitin varrelle ioni-elektroni -pareja. Energia siirtyy nesteeseen ja syntyy pieniä kuplia, jotka jatkavat laajenemistaan nopeasti, kun painetta kammiossa edelleen lasketaan. Hiukkasen kulkema reitti nähdään näiden kuplien muodostamista helminauhamaisista jonoista.

Tällainen ilmaisin vaatii visuaalista analysointia. Hiukkasen tunnistaminen ja siihen liittyvät mittaukset tehdään analysoimalla kuplakammiosta useasta suunnasta otettuja valokuvia.

Lähteet
-------

1. ↑  Sharma: *Atomic and Nuclear Physics*, s. 270. Pearson Education India, 2008. ISBN 9788131719244. (englanniksi)
2. 1 2 3  Syed Naeem Ahmed: *Physics and engineering of radiation detection*, s. 242. Academic Press, 2007. ISBN 9780120455812. (englanniksi)
3. ↑  Claus Grupen ja Boris A. Shwartz: *Particle detectors, 2. painos*, s. 163. Cambridge University Press, 2008. ISBN 9780521840064. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kuplakammio** Wikimedia Commonsissa
**Gro Marit Istad-Kristiansen** (s. 9. helmikuuta 1978 Voss) on norjalainen entinen ampumahiihtäjä, kaksinkertainen maailmanmestari.

Istad-Kristiansen voitti viestin maailmanmestaruuden Oberhofissa 2004, hänen kanssaan joukkueessa kilpailivat Linda Tjørhom, Gunn Margit Andreassen ja Liv Grete Poirée. Samoissa kisoissa hän sijoittui normaalimatkalla 23:ksi, sprintissä kuudenneksitoista, takaa-ajossa seitsemänneksi ja yhteislähdössä viidenneksi. Vuotta myöhemmin hän saavutti uransa ainoan henkilökohtaisen arvokisavoiton voittamalla yhteislähdön maailmanmestaruuden Hochfilzenin MM-kilpailuissa.

Maailmancupissa Istad-Kristiansen voitti kolme osakilpailua: Hochfilzenin kultamitalihiihdon, sprintin Pokljukassa kaudella 2000-2001 ja Brezno-Osbrliessä kaudella 1999-2000. Palkintokorokkeelle hän sijoittui kuusi kertaa ja sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa parhaimmillaan kahdenneksitoista kaudella 1998-1999. Hän lopetti uransa kauteen 2005-2006.

Lähteet
-------

* Gro Marit Istad-Kristiansen Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU).  (englanniksi)
Saksalainen vauvaluukku (saks. *Babyklappe*).  
Kuva: Walter Winckelmann.
**Vauvaluukku** on tila, johon vauva voidaan jättää nimettömästi. Lapsen hylkäämisen ja luukkuun jättämisen taustalla on yleensä äidin epätoivoinen tilanne tai halu salata raskaus.

Vauvaluukkuja käytettiin jo keskiajalla. 1100-luvulta lähtien niitä tehtiin luostarien seiniin. Vauvaluukkujen käyttö yleistyi jälleen 2000-luvulla reaktiona tapauksiin, joissa vastasyntyneitä oli löydetty tapettuina muun muassa puistoista ja jätelavoilta. 2000-luvun vauvaluukut ovat liiketunnistimella varustettuja lämmitettyjä tiloja, joista useimmat sijaitsevat sairaaloiden yhteydessä. 

Luukkuja on Euroopassa käytössä 11 maassa. Saksassa tällaisia pieniä luukkuja on noin sata. Kansanedustaja Arja Juvonen on ehdottanut vuonna 2014 vauvaluukkujen ottamista käyttöön myös Suomessa.

Tšekkiläinen vauvaluukku.
YK:n lapsen oikeuksien komitea haluaisi, että vauvaluukut suljetaan, koska niissä ei toteudu lapsen oikeus saada alkuperäänsä koskevaa tietoa. Saksassa sairaalat hoitavat luukkuihin jätettyjen lasten tapaukset yhdessä lastensuojeluviranomaisten kanssa. Sairaaloiden mukaan luukkuihin jätetyt vauvat päätyvät adoptoitaviksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Valkeeniemi, Hannele: Luukkuun hylätyt vauvat *Yle.fi*.  7.10.2013. Yle. Viitattu 10.10.2013.
2. ↑  Kansanedustaja ehdottaa: "Vauvaluukut" käyttöön Suomessa *Iltalehti.fi*.  24.11.2014. Helsinki:  ALMA. Viitattu 24.11.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vauvaluukku** Wikimedia Commonsissa
**Temppupotkulautailu** eli **scoottaus**, myös **skuuttaus**, on extremeurheilulaji, jossa tehdään temppuja lajiin tarkoitetulla kaksipyöräisellä temppupotkulaudalla. Scoottausta harrastetaan sekä urbaanissa ympäristössä että skeittiparkeissa. Lajissa on myös ammattilaisia. 

Scoottauksen tyylit jakautuvat "parkki"-scoottaukseen ja "street"-scoottaukseen. Street-scoottauksessa käytetään esimerkiksi kaiteita "reilaamiseen", betonirakenteita ja portaita temppujentekoon. Parkissa taas tehdään esimerkiksi voltteja tai muita korkeita ilmatemppuja. Parkeissa on erilaisia ramppeja, hyppyreitä ja kouruja. Suomessa scoottaus on vakiintunut laji vahvan suomalaisen scoottaus-skenen ansiosta. Scoottausta harrastetaan erityisesti Amerikassa, Australiassa, Euroopassa ja Uudessa-Seelannissa. On olemassa paljon erilaisia scoottaustapahtumia, esimerkiksi Nitro Circus ja ISA World Championships. Niin kutsuttuja jameja järjestetään ympäri maailmaa. *lähde?*

Kuuluisia scoottauksen temppuja ovat tailwhip, barspin, manual, hop, 180° hop ja bri-flip.

Aiheesta muualla
----------------

* MTVuutiset.fi – Potkulautailu haastaa jo skeittauksen. MTV 25.5.2012.
**Temppeli C** on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisesta kreikkalaisesta temppelistä Metapontionissa Suur-Kreikassa eli Magna Graeciassa, nykyisessä Italiassa. Sen kohdejumaluutta ei tunneta varmuudella, ja siksi se tunnetaan tutkimuksessa perinteisellä kirjainnimellään.

Historia
--------

Temppeli oli Metapontionin varhaisin, ja rakennettiin alun perin arkaaisella kaudella vuoteen 600 eaa. mennessä, ja koristeltiin friisillä noin vuonna 600–580 eaa. Tämä vaihe tunnetaan tutkimuksessa nimellä CI. Temppeli uusittiin arkaaisen ja klassisen kauden taitteessa noin vuonna 500–475 eaa. Tästä vaiheesta käytetään nimeä CII. Temppelin on ehdotettu olleen omistettu Athenelle, koska eräs paikalta löydetty piirtokirjoitus viittaa tähän.

Rakennus
--------

Temppeli sijaitsi Apollonin temppelin (Temppeli A) eteläpuolella. Se edusti doorilaista tyyliä. Vaiheessa CI temppeli oli pieni *oikos*, jonka perustusten koko oli noin 9,3 × 6,4 metriä. Se oli koristeltu terrakotasta tehdyllä friisillä. Sen reliefiveistokset esittivät uskonnollista kulkuetta, jossa oli käveleviä ja vaunuissa matkustavia hunnutettuja naisia.

Vaihe CII oli todennäköisesti suurempi, ja sen arvellaan olleen *distylos in antis* ja ilman peristyyliä. Temppeli oli rakennettu hieman eri linjassa kuin sen pohjoispuoliset Temppeli A ja Temppeli B. Temppelistä on säilynyt vain sen perustusten ja koristeosien vähäisiä osia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Metapontum, Temple C (Building) *Perseus*. Viitattu 11.1.2021.
2. ↑  Metapontion site plan Brill. Viitattu 11.1.2021.
**Grótta** (kreik. Γρόττα, myös *Gkrótta*, Γκρόττα) on esihistoriallisen ja antiikin aikaisen asutuksen arkeologinen kohde Náxoksen kaupungissa eli Chórassa Náxoksen saarella Kreikassa. Se sijaitsee kaupungin Elävöittävän lähteen katedraalin aukiolla ja sen alla.

Gróttan arkeologinen kohde on alkuperäisen rauniokohteen sisällään pitävä museo. Se on rakennettu kolmeen kerrokseen arkeologisten kerrostumien mukaisesti. Kerrostumat ajoittuvat mykeneläiseltä kaudelta noin 1300 eaa. antiikin ajan geometriselle kaudelle noin 700 eaa. Esihistoriallisen ajan asutus on ulottunut läheiselle Palatián niemelle tai saarelle, jossa antiikin aikana sijaitsi Apollonin temppeli. Asutuksen hautausmaat ovat olleet Aplómatassa ja Kamínissa. Gróttasta on löydetty myös mykeneläistä kautta edeltäneen kykladisen kulttuurin keramiikkaa niin kutsutun Grótta-Pilós-kulttuurin ajalta noin 3200–3000 eaa. mutta tuolta ajalta paikalta ei löydetty merkkejä selvästä asutuksesta.

Löydöksiin lukeutuu muun muassa mykeneläisen ajan muuria ja keramiikkaa sekä geometrisen kauden keramiikkaa. Paikan arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1980. Museo rakennettiin vuonna 1999.

* Myöhäisen mykeneläisen kauden raunioita, n. 1250–1100 eaa.Myöhäisen mykeneläisen kauden raunioita, n. 1250–1100 eaa.
* Hautoja ja geometrisen kauden keramiikkaa, n. 700-luku eaa.Hautoja ja geometrisen kauden keramiikkaa, n. 700-luku eaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Archaeological Park in Grotta *ArchiTravel*.  Arkistoitu 6.9.2017. Viitattu 21.8.2017.
2. 1 2  Archaeological Site of Grotta *naxos.gr*.  Arkistoitu 5.9.2017. Viitattu 21.8.2017.
3. 1 2 3  On-site Archaeological Museum of Naxos *My Naxos*.  Arkistoitu 6.9.2017. Viitattu 21.8.2017.
4. ↑  Cline, Eric H.: *The Oxford Handbook of the Bronze Age Aegean*, s. 87. Oxford Handbooks. Oxford University Press, 2012. ISBN 019024075X. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Grótta** Wikimedia Commonsissa
**Grön eld** on yhdeksän metriä korkea ja 45 tonnia painava vihreä liekkimäinen lasiveistos, joka sijaitsee Uumajassa, Ruotsissa. Se on Vicke Lindstrandin suunnittelema ja sijaitsee Järnvägstorgetilla Uumajan keskusrautatieaseman edessä. Valmistuessaan vuonna 1970 se oli maailman suurin lasiveistos.

Historia
--------

Patsaan tilauksesta vastasi aikanaan vuokra-asunto-osuuskunta HSB:n Sven Wallander, joka sai idean siihen Norrköpingissä näkemästään *Prisma*-veistoksesta. Rahat teokseen tulivat HSB:n taiderahastosta sekä Uumajan kunnalta. Veistoksen on suunnitellut ruotsalainen Vicke Lindstrand. Se on yksi Uumajan kuuluisimmista taideteoksista, ja valmistuessaan vuonna 1970 se oli maailman suurin lasiveistos. Se sijaitsee Järnvägstorgetilla, Uumajan keskusrautatieaseman lähellä.

Yksi veistoksen rakentajista, Lennart Johansson, paljasti joulukuussa 2013, että hän piilotti veistoksen yläosaan yhdessä kahden muun opiskelijan kanssa kuvan Kiinan hallitsija Mao Zedongista.

Veistos
-------

Veistos on valmistettu 3 000 yhdeksän millimetrin paksuisesta lasilevystä, jotka on liimattu yhteen kaksikomponenttisella liimalla, jotta se kestää sään ja tuulen. Grön eld koostuu kolmesta kierretystä lasipilarista, joka kapenee yläosassa. Pinta on epätasainen ja heijastaa luonnollista valoa, mutta se saa valoa myös pistorasiasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Skulptören Vicke Lindstrand *vickelindstrand.com*.  Arkistoitu 25.5.2012. Viitattu 2.5.2014. (ruotsiksi)
2. 1 2  Forsman, Hans: Grön Elds hemlighet avslöjad *folkbladet.nu*.  5.12.2013. Folkbladet. Viitattu 3.5.2014. (ruotsiksi)
3. ↑  Taidetta ja puistoja *visitumea.se*.  Arkistoitu 21.5.2014. Viitattu 2.5.2014.
4. 1 2  Svensson Glaser, Matilda: Mao gömd i känd Umeå-skulptur *svt.se*.  5.12.2013. Sveriges Television AB. Viitattu 3.5.2014. (ruotsiksi)
5. ↑  6 Grön eld *digitalaumea.se*. Digitala Umeå.  Arkistoitu 19.7.2014. Viitattu 28.5.2014. (ruotsiksi)